Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Benzons » Tillfälligheter » sina idealer eller med andra ord kvinnan i sin (med dir. G. Fredriksson och fröken Seelig); 2) fullkomlighet. Vi skola då kunna närmare preciSång af operasångaren C. Fr. Lundquist; 3) Dansera våra välönskningar till ömsesidig fröjd och ska visor, sjungas af fru Helga Rundberg; 4) August fromma. Har jag talat väl, kamrater, » afslutade Blanche ' s odödliga lustspel » Ett resande teaterhan oeh reste sig upp. sällskap » med skådespelareveteranen C. F. Lager» Bravo! » jublade de öfriga, nu åter helt munqvist i Öländers och hr Grunder i Sjövalls roller. tra och krya af detta oväntade inlägg. Att denna matiné kommer att fylla teatersalongen » Godt, » utropade talaren, förtjust öfver framfrån golf till tak, taga vi för gifvet. gången af sig plan. eNu återstår blott, att få veta hvem som skall börja. Vill du Fors? » — En matiné, väl värd att uppmärksammas, kommer den kända skåpespelerskan fru Hedvig Men vännen Fors behöfde betänka sig. S &amp; äfDahmgren — hvilken af sjuklighet under de seven vännerna Ström och Bäck, då de tillfrågades. nare åren nödgats afbryta sin vackra sceniska » Jaså, » utropade värden. » Det ser ut, som verksamhet — att gifva å Vasateatern söndagen om herrar vattumän ämnade strejka. » I förden 3 april med biträde af artister från Dramatibigående sagdt kallades de tre vännerna ofta ska och Vasateatrarne. Härvid kommer att gifvas gemensamt för Vattumannen, till följe af deras » Mellan bjudningarna » af fröknarna Åhlander och vattenhaltiga namn.- » Men, » tillfogade han, » därSvanström samt hrr Skånberg och Hedlund. Fru med ämna vi ej låta oss nöja. Då ingen godvilRundberg bidrager med några danska visor och ligt vill börja, föreslår jag, att de draga lott. Har hr Basckström med humoristiska deklamationsnumjag icke uttryckt er mening, mina herrar? » mer. Dagny
» Hvad han 1 för er, små flickor, » sade hon med sin klara, vackra röst. Vi stodo stumma och förlamade; att blifva tilltalade af henne var något så oerhördt ärofullt, att ingen dristade upphäfva sin röst. Hon förstod det och skrattade; nöp den minsta af oss, en söt liten mörkögd snärta i brun sammetsspens och ljusröd musslinskjol, nu en lika söt öfverstinna, i kinden, samt gick in till herr Lindblad. Som en flock små sparfvar började vi genast kvittra, beklagande vår tåpighet. Hon skulle nog snart komma igen; vi stannade därför kvar och började dansa i yrande lek. Den som tecknar dessa rader, sade så plötsligt: » När hon kommer igen, skall jag be henne dansa litet med oss. » Det trodde ingen, att jag skulle väga. » Äh jo, hon ser så god ut. » » Du skall få en hel påse studenthafre, om du håller ord. » I detsamma gick dörren upp, oeh jag framknuffades nästan i hennes famn. » Ack, vill Jenny Lind dansa med oss litet? » bad jag, alldeles purpurröd af förlägenhet och åstundan att vinna de utlofvadc rariteterna. » Så gärna, » svarade hon oeh tog mig genast om lifvet, trallande en vals af Strauss. Hvad det var roligt! Andfådda stannade vi bägge, och jag fick göra reda för namn och ålder. Mina föräldrar voro henne välbekanta; hvilken upphöjelse i de andras ögon! tog hon oss alla i ringdans och glädjen stod högt i tak, tills herr Lindblad kom ut, förbluffad öfver det ovanliga bullret så långt efter lektionens slut. Som en skrämd sparfflock skingrades vi åt alla håll. Följden blef, att jag några dagar därefter uppvaktade Jenny Lind i hennes egna rum med en konstnärligt sirad sirapsknäck, stor som en tallrik. Flickvännerna påstodo, att jag var mästarinna i att koka denna delikatess. Den tiden hade ungdomen anspråkslösa delikatesser. Herr Lindblads döttrar hade omtalat, att den stora konstnärinnan var svag för denna bonbon; ett mästerstycke i sitt slag var karamellen och uppskattades äfven långt öfver min väntan.
Länets och Stadens Correctionsoch Arbetshus är ock å Stadens område beläget sam begagnas för sitt nyttiga ändamål, så vidsträckt, som denna Inrättnings ut' rymme och tillgångar möjligen kunna medgifva. Ett å Stadens ägor beful*' Jigt Tegelbruk har blifvit nedlagdt. Stadens Gasupplysning aker nu fl»®* Argandska Lampor ... , . „ „ .1T . lärn Med de under Rubriken ”diverse afgifter, onera och besvär 1 labé utförda allmänna afgifter afses: Stadens Lyckthållning, Brandvakters 0 Tornväktares aflöning, Inqvarterings-penningar och underhåll af Gator, Torg, Åmurar, Broar, Dom-Prostoch RectoivSkolse-Boställen, Stadens Fattigförsörjning och Skol-Inrättning, Stadens Borgerskap ansvarar och för ali Reserve-skjutts vid Gästgifveriet härstädes. Stads-Cassans inkomster bestå otir afrad och arrenden af åkerjorden, Tomtören, Hyror, Ståndplats-penningar, Betes-afgift och öfriga, tillfälliga mindre afgifter, som sammanräknade, efter sednast afslutade Räkenskaper, uppgå till -7813 B:dr sk. 10 r:st. Banco, hvaraf minst 1000 R:dr utgått till allmänna byggnaders, Gators, Broars och Vägars underhåll, utgörande dessa sistnämnda en längd af 21,498 alnar. Hamnoch Grund-penningar för bit inkommande och härifrån afgående Fartyg utgjorde för senaste redovisnings-Aret, 1069 R;dr 16 sk. B rtst Banco, emot hvilka medels erhållande det åligger Stadens Borgerskap, att ombesörja åns uppmuddring imellan Upsala och Flottsund samt vidmagthå.lla Stadens Haipnbrygga.
Men nu kom mamsell Sara, som ej allenast funnit mal i fällen, utan tre, fyra råtthål derpå, hvarför hon var litet mulen, likasom allt annat på denna grå vintermorgon. – Nå, mina barn – sade hon – nu kunnen j väl porträttera utaf hela väpnareloftet, hoppas jag. – Och som hastigast tittade de in i grefvekammaren, samt vände derefter ned till husets bebodda våningar. Bröllopet var med denna dagen slut. Elin reste. Gunnar suckade djupt när han såg sista skymten af hennes åkdon, tänkte oupphörligt på henne och återtog sina dagliga värf. Lena likaledes af sednare sorten, men gjorde sig numera just ej så mycket besvär med sin toilett och fördöljandet af sitt tillstånd, hvilket alla märkte, utom Gunnar, som sällan såg på Lena och råkade henne så sällan han kunde, men var då alltid god och vänlig mot henne. Tiden framflöt på detta sätt de trenne vintermånaderne, och snart stod Mars med långa ljusa dagar, men kalla och hårda, alldeles som den totalt passionsfria och i goda omständigheter varande menniskan. – Jag skulle så mycket be att få gå till marken21 och köpa mig en ko och ett par stutar – sade Gunnar till patronen, en af de första dagarne af Mars. – Det skall du slippa – svarade husbonden, utan att se på Gunnar, och petade förtvifladt i marken med sin käpp, för att se hur långt kelen räckte; – du du skall få de der kreaturen af mig, till din första bosättning, efter du men det blef icke mer. Gunnar blef verkligen mycket glad för denna gåfva. Han kände ingen kärlek till Lena, han längtade icke till den tid, då han skulle framlefva sina dagar allena med henne; men han, likasom nästan hvar och en, som hunnit öfver tjugu år, längtade att se röken uppgå från egen härd, att sofva under eget tak och mättas af egen föda, med ett ord: att sätta bo, och åtminstone inom dess gehägn vara enväldig. Att göra detta hem så beqvämt och trefligt som möjligt, var Gunnars önskan, så väl som hvarje annans, i hans eller vida bättre omständigheter.
N:o 63, i anledning af väckt motion om vidtagande af åtgärder till reglerande af postiljonernes löneförmåner; N:o 64, i anledning af väckt motion om befrielse för Wexiö samt rikets öfrige stifts-städer att bekosta boställsrum eller hushyra ät skolornas rektorer; och N:o 65, i anledning af väckt motion derom, alt tillåtelse för arrendator af kronolägenhet att lill annat än lägenhetens behof använda derå befintlig skog, icke måtte hädanefter meddelas. S. D. Föredrogos och lades till handlingarna Allmänna Besvärsoch Ekonorni-Utskottets den 26 dennes på bordet lagda memorial: N:o 66, i anledning af återremiss af Utskottets utlåtande N:o 6; och Prot.-Utdrag den 29 Mars 1851. 211 N:o 67, i anledning af årerremiss af Utskottets utlåtande, N:o 14. Frän Högv. Preste-Ståndet. S. D. Företog Ståndet val af 3:dje suppleant till Preste-ståndets fullmägtige uti Rikets Ständers Bank och Riksgälds-kontor, i stället för Komministern J. W■ Beckman, som detta förtroende sig afsagt; och befanns efter valsedlarnes öppnande och rösternas summering dertill vara utsedd: Kyrkoherden i Ulricee Eleonora} församling, Fältprosten, Ledamoten af Kongl. Nordstjerne-orden, Magister C. O. Gravalims. S. D. Företogs val af direktörer och suppleanter af Preste-ståndet vid Rikets Ständers Låne-kontor i Götheborg och Malmö; och befunnos efter valsedlarnes öppnande och rösternas summering vara utsedde: Till direktör vid Låne-kontor et i Götheborg: Biskopen i Götheborg, Kommendören af K. N. O. Doktor A. Bruhn; och till suppleant derstädes: Mathes. Lektorn, Prosten och Kyrkoherden i Säfve, Ledamoten af K. N. O.
Då den enskilda erediten blifvit störd och skakad i sitt inners-a väsende, så att alia slags fastigheter vid utsöknings-auetioner måste säljas till ofta 5 af rätta värdet; då loo.tals agtningsvärda familjer af olika stånd och vilkor årligen, utan eget förvållande, komma på obestånd och måste öfvergå förfäders jord eller sådana befattningar, der de varit verksamme, gagnande och lycklige; då alla loflige näringar lemna föga eller ingen vinst i jemförelse med penninge-ockret, lurendrägeriet eller tullförsnillningen ; då de fleste medborgare i sam_ ballet liksom gradvis nedstiga ifrån välstånd till fattigdom och uti ett relativt förhållande iida brist, så tyckes det vara anledning att tro, det nöd finnes i landet, emedan med nöd bör förstås ej allenast brist på föda , utan äfven brist på kläder, på boningsrum, på ljus Den io Februarii. 2.^5 och ved, på läkarevård, på medel a!t sörja för barnens uppfostran, med ett ord, brist på allt hvad sorn erfordras att fylla mensklig» behof efter hvars och ens olika stånd och vilkor. Nöd, inbegriper äfven moraliskt lidande, hvarpå man kanske borde g ira mera afseende. De som stå i våda att utan eget förvållande förlora fö: mogenhet, medborgerlig ägtning, heder, ja allt hvad som utgör jordisk sällhet, böra icke länge lemnäs utan hopp om hjelp, så vida de ej skola bringas till förtviflan. Om jag med sanna, men starka färgor afmålat vår närvarande ställning, så har det endast skett för att motverka den, af vissa talare yttrade, bekytn-i menlöshet uti en fråga, som efter min öfvertygelse icke bör upptagas med kallsinnighet af någon god Svensk , som nitälskar för sitt lands blifvande öde._ Innan man kan tänka på botei medel, måste man vara öfvertygad att sjukdom finnes. Så vida den erkännes, gör jag mig så mycket större hopp om dess afhjeipande, sorn man redan i allmänhet tyckes hafva upptäckt de fleste orsakerna till lidandet.
Enligt särskilda, Kommerskollegii utlåtande bifogade tabeller öfver tulluppbörden i hvarje till tolags uppbärande berättigad stad för åren 1853, 1834 och 1855, jemte de samma år hvarje sådan stad tillflutne umgälder under benämningarne ordinarie, stads, allmän eller inqvarlerings tolag, äfvensom, så vidt uppgifter derom till kollegium inkommit, den i vissa städer under namn af fattigvårdseller öfverflödsafgift uppburna inkomst, skulle tolagsersätlningen, i öfverensstämmelse med kollegii förslag och så vida förhållandet emellan tulluppbörden och tolagsinkomsterna, beräknade i medeltal för omförmälda 3 år, togs till grund för berörde ersättning, komma att utgöra följande procent af lulluppbörden, nemligen i Kalmar 3,23; Carlshamn 6,01; Carlskrona 16,5; Christianstad 5,6; Gefle 10,ft2; Götheborg 8,5; Halmstad 6,95; Helsingborg 5,9; Hernösand 12,25; Hudiksvall 6,08; Kongelf 12,5; Landskrona 4,57; Luleå 3,05; Malmö 3,65; Marstrand 21,51; Norrköping 9,51; Nyköping 40,56; Piteå 6,59; Stockholm 10,55; Strömstad 7,86; Sundsvall 7,28; Söderhamn 15,66; Söderköping 9,19; Uddevalla 4,06; Umeå 4,13; Warberg 14,11; Westervik 5,45, Wisby 6,01 och Ystad 4,8; hvilket förhållande, derest faltigvårdslolagen och öfverflödsafgiflen icke toges i beräkning, för följande städer — de enda lör hvilka denna inkomst blifvit uppgifven — förändrades: för Carlshamn till 5,69; Landskrona till 1,85; Malmö lill 2,96; Norrköping till 8,59 och Söderköping till 8,82 procent. I sammanhang härmed fästade Kommers-kollegium uppmärksamheten på följande, särskilda städer rörande frågor, nemligen:
eller ämnar du tign ihjäl henne, medan klasshatet opiitaldt får sönderslita nationen och partierna trista om makten? I det föregiende liar talats om och till männen. De utgöra dock blott den ena hälften af nationen; kanske vore det skal att rikta ett ord afren till den andra, den, som kallas än » den svagare, an aden biittre N. Hvem vet om ej äfven liar kunde tillämpas Thorilds bevekande bön: ~ e r ö f r a dessa skilda hiilfter! gör oss till att folk! » Frågan är lockande; men Bär fB,. den upptagas endast nr en synpunkt, den medborgerliga. Nar, för tjugufem år sedan, representationsreformen genomfördes, sprungo några gnistor af hanf örelsens elektriska. ström öfver äfven i kvinnans själ - och detta ej sällan i strid mot de känslor, som hennes narmaste manliga omgifning uttryckte. Det torde varit det första drng af sjiilfsta~ldigt omdöme i f osterländska offentliga angelägenheter, som Sveriges kvinnor lagt i dagen under detta sekel, med undantag möjligen af 1809. Men något varaktigt spitr af den uppflammande hiiiif örelsen finner man knappast. Va1 lästes i den då utgifna kvinnotidningen ett och annat varmt upprop i fosterländskt syfte, men de ledde icke till handling. s z q r n? l d f i k w ~. ~ cg fol7cet Zika litet smt ~ 7 e n stcc.is7xi~rer, - gjort m i y t för crf litbilda naeclbwgare för r4rt inya, sfc !t~s7~Yr7~ Man invände icke att det rarit dem omöjligt. Hade de begripit sin uppgift, s&amp; skulle deras söner, de som för tjugufem &amp; r sedan voro vid en ålder af tio h femton &amp;, mera allmänt burit vittne därom; vi hade d i bland valmak och valde haft färre partigängare, färre politiskt liknöjde, meii flera fosterliindska medborgare i ordets biista bemärkelse. Så stor ar kviiiiians makt, så stort hennes ansvar.
Den 8 Juni. dana minuteringsställens antal i Städerna mätte bestämmas uti Stockholm af Ofver - Ståthållaren , och å alla andra orter af Landshöfdingen, efter att hafva hört Stadens Magistrat, samt, sä långt möjligt är, ’inskränkas , sa att detsamma ej må sträcka sig utöfver Stadens nödvändiga behof; att Magistraterne böra noga tillse, det inga andra, än verkligt beskedlige och välfrägdnde personer, erhålla rättighet att i städerna idka bränvinsför. säljning i minut; att föreskriften uti a Momentet af nyss åberopade anira §. må förblifva oförändrad; att, jemte de i 3 Momentet utsatta böter och öfriga ansvar höra tillä.mpas till hvar och en Näringsidkare och Krögare utan undantag, så i Städerna, som på Landet, så att ingen sådan må, vid derstädes stadgad påföljd, fördrista sig att utminutera bränvin till andra, än väg. farande, eller då mät icke tillika njutes, borde äfvenledes föreskrifvas, att enär någon person varder för fylleri sakfälld, skulle tillika undersökas, om hans rus tillkommit å något sådant ställe, der bränvinsutminutering får ske, i hvilket fall Näringsidkaren, hvilken är skyldig att sjelf vidmagthålla nödig ordning, borde fällas till lika böter, som för fylleri första gången äro elier blifva stadgade, och skulle han oftare med enahanda ovarsamhet beträdas, borde han plikta, andra gången lika belopp, som för andra resan fylleri, och tredje gången lika med fylleri treilje resan samt då tillika blifva Näringsfriheten eller arrenderätten af Näringen för alltid förlustig; att den Krögare eller Gästgifvare, som utminuterar bränvin - 2o8 Den 8 Juni. vin till öfvermageLäroeller Tjenstegossar t Städerna, borde böta, första oell andra gången, likasom för oloflig Bränvinsförsäljning, samt tredje gången j jemte Böterna, tillika förlora Näringsrättigheten, utan att kunna sadan rättighet någonsin återfå; att 4, 6 oell 8 Momenterna uti ofta berörde §. måtte jemkas till likstämmighet med de grundsatser, Utskottet i öfrigt uti detta Betänkande framställt, och de föreskrifter, som deraf böra följa; att hvad i 5 Mom. är föreskrifveC angående auetioner, måtte tillämpas äfven till stämmor, marknader och andra allmänna samlingsställen; att 7 Momentet må utgå, och inga Krogar på Landet, utom Gästgrfvaregårdarne, tillåtas, helst Utskottet förmodar, att enär fri tillåtelse blifvit Iemnad för Husbehofsbränning,
Uti ett hos Yällofl. Borgare-Ståndet afgifvet samt till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskoltet remitteradt Memorial, har Herr Petre, Th., begärt, alt, då, bland andra vigtiga föremål för anslagen på 3:dje HufvudTiteln, Gevärs-fabricationen för Kronans räkning intager ett utmärkt rum, uppmärksamheten måtte fästas på följande omständigheter: 1:0 att de grunder, sorn vid gevärs-besigtningar följas, äro till den ytterlighet stränga, att gevärstillverkningen genom onyttiga cassationer ofta fördyras; 2:0 att tillverkningen af studsavepipor med fördel för det allmänna kari upplåtas åt enskilde, hvarigenom en ny industrigren skulle uppstå; 3:0 att det i flere Tyska Stater redan införda bruket af knall-lås till infanteri-gevär är, enligt sakkunniges försäkran , både det minst kostsamma och mest ändamålsenliga; 4:» alt stor besparing för Kronan kan, uti en längre uthållighet hos gevären, vinnas, om, med uppoffring af den glänsande yta, som åstadkommes genom pipornes skurning, deras utseende icke tages i beräkning, 6 Statssamt Allni. Beeroch Oeconomi c-Utskot lene Utlåtande N:o 18. så vida gevären i öfrigt äro användbare; samt 5:o att Norrtelje GevärsFactoris belägenhet vid en för fiendtlig landstigning öppen kust är i högsta måtto otjenlig.
Vid förehafvande af detta ärende hafva Utskotten funnit det icke vara uti Motionen på något sätt omförmäldt, Betänkanden. 5a5 hvad art af säkerhet för den sökte Låne-sumjnan sorn Staden skulle kunna vara uti tillställd att ställa, ej heller i någon matto uppgifvit eller styrkt, hvarken att ifrågavarande summa af 10,000 R:d. vore tillräcklige för utförandet af en sådan Hamnbyggnad, hvaraf någon väsendtlig fördel, så för Staden och otnkringliggande Landsort, som för segelfarten uppå sjön Wettern, vunnes; ej heller att, derest sådant icke skulle kunna , förmedelst det nu begärde Låne-anslaget, åstadkommas, Stadens Borgerskap vore betänkt uppå och villigt till, att likafullt besörja ofelbar verkställighet af företaget. Och finna Utskotten sig, så väl i anledning häraf, som med afseende derå, att det allmänna pemiinge-väsendet ej måtte utan högsta nödvändighet, ytterligare än som hittills skett, blifva uti enskilde företag inblandadt, icke kunna annat än vördsammeligen afstyrka det sökte Lånebiträdet. hvilket dessutom synes vara af den mindre betydlighet, att i fall en derigenom tillvägabringad Hamnbyggnad vore af synnerlig vigt för Staden och Orten, detsamma otvifvelaktigt genom enskilde biträden lärer kunna anskaffas. Hvilket dock Rikets Höglo Q. Ständers ompröfvande vördsammeligen underställes. Ankom den il\ Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid dess yttrande om Stats-Regleringen under Riks - Statens Andra Hufvud-Tittel. Inom de Respective Riks-Stånden hafva anmärkningar blifvit gjorde vid Stats-Utskottets, den 37 aastlidne Junii, afgifne Utlåtande och Förslag, rörande Stats-Regleringen, under Andra Hufvud-Titteln, hvilka i följande delar ansetts föranleda till återremiss, nemligen: 1:0.
Ehuru dessa undersökningar vid den underdåniga skrifvelsens aflåtande ännu icke medhunnit afslutas, uppginge sammanräknade utdikniugskostnaderna till en summa af nära En million Ridr; och häri voro dock icke alls inräknadt annat, än de för vattnets afledandc nödiga hufvudgrafvar, emedan de ännu dyrbarare bigrafvarne med flera arbeten, som för den utdikade jordens 60 Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 141. odling erfordrades, enligt Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes tanke borde och äfven komme att bekostas af. jordegarre sjelfve, i den män rnyrtrakterna hunnit sätta sig och blifva för odling tjenliga. Det vore nemligen för det första afdikningsarbetet, hvilket hade klimatets förbättring till ändamål och för kommande tiders odling borde undangöras, som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ansett Statens mellankomst kunna och böra tagas i anspråk, emedan man icke ens kunde beräkna huru långt och till hvilkas egor verkan af denna afdikning sträckte sig, och emedan det knappast kunde förväntas, att det dyrbara afdikningsarbetet skulle af jordegaren påkostas en från hans bostad aflägsen och först kanske efter hans bortgång odlingsbar jord; och hade Kongl, Maj:ts Befallningshafvande derjemte velat genom sin framställning ådagalägga, att det sökta årliga anslaget af 50,000 R:dr för Jemtlands län vore af behofvet fullkomligen rättfärdigadt. Jemte det Styrelsen öfver allmänna Vägoch Vattenbyggnader uti det afgifna generalförslaget meddelat uppgift på några större vattenaftappnings-arbeten inom mellersta delen af Sverige, för hvilka planer och kostnadsförslag blifvit uppgjorda och för hvilka särskilda statsbidrag kunde ifrågakomma, har Styrelsen jemväl i generalförslaget intagit en länsvis uppgjord förteckning på de vattenaftappnings-arbeten inom hela riket, hvilka i mer eller mindre mån vöre förtjenta af understöd från den fond, som för sådant ändamål blefve ställd till Kongl. Maj:ts disposition. Enligt denna förteckning skulle för första klassens vattenaftappnings-arbeten erfordras statsbidrag till
rad af nollor, hvilka först erhö110 varde genom den manliga enhet, soni ställde sig i spetsen för dem. Att lrvinnans personlighet n.u blifvit frigjord och utvecklad, %r ocksa det mest glädjande resultatet af kvinn.oeinancipationen. ' Genom de ökade möjligheter till förvärfvande af kunskaper, som i våra dagar st&amp; flickan till buds - e h u h visserligen. ännu i flern fall på hhdare villkor an gossen - kan hon, bättre rustad äu förr, sjiilfstandigt upptaga kampen för tillvaron. D&amp; iimu under 1840- och 50-talen all undervisnin.g i skolorna, ined kamke några få undantag, meddelades af manliga Iiisme, fick under det d&amp;på följande decenniet allt flern laixrinnor tillträde till nndervisningsmstalternn. Dettn icke blott i flickskolornn, afven i gosskolornas lagre klasser anförti: oddes undervisningen åt ltirarinnor, och med det goda resultat att allt flere siidana platser lammdes &amp; t kompetenta kvinnor. Om den aktning och det erkannande de rönte af sina medlarare, vittnar bast den omstiindigheten, ntt de efter hand iifven erhöll0 sate och stamma i l~arelrollegiet. Ju iner kvinnan dokiiinenterade sig såsom duglig och arbetqskicklig, desto villigare blef man ock ntt liiilma henne tilltriide till l Eli hjiirtskiirnnde skildring id de svf~riglieter, Iivilka ~nöta eii bildad kvinua, saknande grundligs klinskaper, i hennes kamp för dagligt bröd, gifver oss E !&amp; Oracszko * E " tt kvinnoöde^. nyn banor och vidgade sålunda hennes arbetsomride. Hon erhöll efter hand rättighet att bestrida lärarebefattningen i follrskolor,. att utöfva organist-, tandläkareoch fältskärsyrkena, att innehafva platser inom telegrafoch postverken och slutligen tillåtelse att taga studentexamen, inskrifvas vid universiteten och aflägga examen inoin filosofiska, juridiska och medicinska fakulteterna. Samtidigt fick .hon.