Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frukta åtminstone Herrans förskräckliga straffdomar, om du ej vill höra hans kärleksfulla kallelse! KARL. Agda! Ett svar blott jag ber dig. AGDA. Min mor! Min mor! Nej jag kan icke följa dig. GUSTAF (som tagit Agda i sina armar). Lofvad vare Gud, som gaf mig seger! Nu varder glädje i himmelen, då en syndare omvänder sig och tror. "Se, dina synder, om än de äro röda som blod, skola blifva hvita som snö", säger Herren! Men du, som föraktat Guds nåd, för dig finnes ingen räddning mer! (Går.) KARL (ensam). Allt är förbi. Den vackra ungdomsdrömmen är borta. Hon var för svag kanske jag också begärde förmycket hon är qvinna. Men jag tackar Gud att den striden är öfver. Det sista bandet föll, som ännu höll mig; nu står jag ensam i striden, men Herren är min sköld. _______ På skolmästarebostället. Ett rum, tarftigt möbleradt. Ett fönster till höger om fonddörren, i hvilket hänger en fogelbur. Till venster fram på scenen ett skrifbord med papper och böcker m. m. FAR I MÅSEN (sitter på en stol vid dörren). KERSTI (hushållerskan, kommer in ge nom fonden med en korg). Se här har Anders nu lite mat och medikamenter åt gumman som vanligt. Magistern ä' allt bra god mot honom, som låter'n komma hit hvar dag med sin korg. FAR I MÅSEN. Ja! nog ä' han så, och Gud välsigne honom för det! Men (Klår sig i hufvudet.) jag vet inte rigtigt hur det är med honom. KERSTI. Hvad menar han försla'? Kanske de' inte ä' ärligt förvärfvadt det han ger honom? FAR I MÅSEN. Jo Gubevars det tror jag visst, men se, jag tycker ändå, det är synd med honom, som ä' så god att han ska' vara så der så der på tok KERSTI. Hvad pratar han för skräp? Akta sig för att tala illa om sin välgörare! FAR I MÅSEN.
Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets den 17 uti innevarande månad afgifne, samt den 20 derpå följde på bordet lagde, Memorial om ett arfvode af 400 Riksdaler Banco åt ÖfverCommissarien D, Ek, 443 Den 22 Junti e m. för det han, vid författandet af förslaget till den blifvande BevillmngsFövordningen och andra dermed gemenskap ägande ärenden, biträdt Utskottet; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att dertill lemna bifall. Ut supra. Utdrag af Protorollet, hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln , vid Urtima Riksdagen i Stockholm, eftermiddagen den 22 Junii 1818- S D. Remitterades till Lagutskottet Kongl. Majds Nådiga skrifvelse till Riksens Ständer af den 18 dennes, angående Dess Nådiga proposition den 2i sistlidne Maji om en Lag, i aL seende på vidtagande anstalter, för att anhålla och tilltala sådane personer, hvilka begå förbrytelser i ett af de förenade Riken Sverige och Norrige, samt derefter afvika till det andra. Ut supra» S D Vid förnyad föredragning af StatsUtJ skottets den 17 dennes afgifne , samt den 2® i samma månad på hordet lagde, Utlåtande öfver tjorde anmärkningar vid Utskottets den 3 dennes meddelte Betänkande öfver Riksens Ständers Revisorers anmärkningar vid StatsVerkets Räkenskaper ch Förvaltning åren 1812 till och med 1815 ; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af de öfrige trenne Respective RiksStånden gilladt, äfven för sin del dervid låta bero. Ut supra. S. D. V . Den 22 Junit é. m. 44$ S D. Föredrogos å nyo och gillades följande ftån nedannämnde Utskott inkomne, samt deri 18 och 20 dennes på bordetlagde, Utlåtanden* Frän StatsUtskottett
I afseende härå har hos Rikets Ständer förekommit, hurusom uti 3:dje punkten mom. b) af ifrågavarande vilkor, Bruksidkaren Arfvedson äskat en från kronans sida meddelad förklaring, att, sedan Nori telje factori blifvit nedlagdt och dess förening med Oitala Bruk upphört, någon inskränkning ej eger rum i de privilegier, förrnoner och rättigheter, som, enligt Skattebrefvet samt serskilde Författningar och Resolutioner, äro nämnde Bruk tillerkända och dertill begagnas; såsom följd hvaraf Brukets egare skulle komma att fortfarande tillgodonjuta de kolränlor, som till Bruket nu erläggas af 140J mantal i Wäddö samt Häfverö socknar i Stockholms Län, med tillsammans 1457T8-98 i o3o ExpeditionsUtskottets Förslag till und. Skrifvelse, N'.o 4o6. faster, emot den uti 1680 års Taxa beslämda lösen af endast 16 sk. B:co för hvarje läst. Enligt hvad de Rikets Ständer tillhandakomne handiingarne utvisa, har en del af dessa kolräntor eller 310-S-^Jläster, utgående af 31 mantal, redan år 1699, vid upprättadt contract om utarrendering af Ortala dåvarande Kronobruk, blifvit, till Brukets upprätthållande, från militias-indelningen undantagne, samt sedermera och jemväl vid Brukets år 1760 verkställda försäljning till skatte, derunder hibehållne; hvaremot de öfrige af 109 J mantal inom samma socknar till Ortala Bruk utgående 1147y8^ läster räntekol i senare tider och efter det meranämnde Bruk med Norrtelje Gevärsfactori oskiljagtigt förenats, blifvit åt Bruket i Nåder upplåtne, i ändamål att, till befordrande af factoriets bestånd och förkofran, försäkra detsamma om en ständig tillgång till tjenligt ämnesjern. Då Bruksidkare!! Arfvedson såsom vilkor för Factoriets nedläggning, föreslagit, att det genom
Den har alltförväl kommit underfund dermed, att en afgörande strid är oundviklig med England. Att den så fattar saken, visar sig deraf att den förstärker sina Flottor i Östersjön och Hvita Hafvet, föröker sina Flottetablissemcnter och befäster sina kuster. Vägen åt detta mål går öfver Skandinavien och vi måste i första hand vara beredde på striden. Nationen fattas instinktmessigt af denna fara, och det stora intresse för National-försvaret, som blifvit ådagalagt genom enskilda motionärer, R. St:r och Regeringen vid denna Riksdag och de många milhrs anslag, som blifvit lemnade, utvisa tillräckligt att vi förstå upskatta densamma. Sådan är vår ställning efter den beprisade Nautralitets-politiken. Kunde den blifva sämre? Jag frågar. Utsk. yttrar; »Det visar sig att af ifrågav:de Regerings åtgärder den ena, eller Neutralitets-förklaringen varit förestafvad lika mycket af ett vist förutseende, som en rigtig upfattning af stundens kraf. I tid förberedd och i tid afgifven undanröjde den hindren för den politiska ställning, som var med Rikets ära och fördelar mest förenlig, under en strid, hvars anledning och angifna syftemål var för Rikets intressen främmande.» Då Utsk.-sålunda gifver absolution åt Konungens Rådgifvare i denna politiska fråga, då ser Utsk. densamma i en allt för trång och inskränkt synkrets och synes fattadt af politisk fruktan för Ryssland; ser den ifrån en synpunkt hvarifrån svensk politik förr aldrig varit sedd och hvarifrån jag hoppas den aldrig mer skall komma att betraktas. Rörande det formela af frågan så har den delen af fö reg: de talare blifvit utvecklad, hvarför jag förbigår densamma. Under det att vi sysselsätta oss med den utländska politiken, tillåter jag mig interpellera UtrikesMinistern, huru det förhåller sig 422r Den 18 Jnli. med den i Utoch Inländska Tidningar omnämnde, af vår Regering Danska Kabinettet erbjudne Offoch DefensivAlliansen. Skulle meningen vara att ännu en gång förnya 1848 års politik och uptriida för Danmark såsom helstat, då beklagar jag detta förbiseende af våra stora oell sanna intressen.
Gå in och kläd dig. FRU BRUHN. Så'na infall! Det kommer af nattvaket. En tur i Jag är klädd tillräckligt. DIREKTÖR BRUHN. Inte vill du visa dig så? FRU BRUHN. Hvarför inte? DIREKTÖR BRUHN FRU BRUHN. (ler utan att svara). Det är just det jag vill skall vara slut. DIREKTÖR BRUHN dölja sitt leende, ännu altjämt utan att svara (nickar, söker att 59 FRU BRUHN. jag stått för spegeln i timvis för att maskera mig till min ingenue-roll? (Reser sig och vill gå.) Eller tror du, jag tänkt på någon annan än dig, då DIREKTÖR BRUHN håller henne kvar). (tar hennes hand och dig. Du är ju riktigt mjältsjuk, du, som annars är så yster och glad. Seså, du är upprörd. Det är någonting i vägen med FRU BRUHN. och hur du hade velat. För mig fans endast ett: din värld skulle bli min. Glad? Hå, jag skulle ha blifvit alt hvad du velat DIREKTÖR BRUHN. Det blef den ju också. FRU BRUHN. Nej, den blef det aldrig. du gled alt längre bort ifrån mig. Jag måste vinna dig ha skytt. Så blef jag den jag var; och jag spelade så Jag kände att något stod emellan oss. Jag såg att tillbaka och det fans icke det medel, som jag skulle väl, att jag ett ögonblick höll på att dupera mig själf. hur lönlöst det var. (Paus; därefter med ett matt småleende.) Jag märkte inte DIREKTÖR BRUHN (lätt sarkastiskt). Jag var kanske inte besväret värd? 60 FRU BRUHN. jag har sett att du är ung... och att jag icke är det. DIREKTÖR BRUHN. Värd? Det tror jag aldrig att jag tänkt på. Men Och din kärlek? Hörde den också till pjesen? FRU BRUHN. mat det så länge, att prägeln är försliten och valören borta. DIREKTÖR BRUHN. Kärlek? Åh, jag afskyr det ordet! Man har tum
Swarigheten, om icke omöjeligheten, att pa am nät sätt, elier i annan wäg, med någon liknelse af framgång åtkomma den sa kallade Penningemannen eller Capitalisten, har dessutom utgjort ett stort skäl för det af Utskottet förestagna sätt i denna del, sa mycket mera i Utskottets kanka nödwändigt, som nästan i alla länder, der fräga warit, eller ar om beskattning pa Capitalisten, men förgäfwes sökt ett härtill bidragande direct medel, utan att blottställa sig antingen för felstagne beräkningar eller andre icke mindre, dels obehageltge och ffadelige föl,der. IWottets önskan hade warit upfylld, och dess arbete stutadt, med större tillfridsställelse, om Utskottet wid Bewillningens fördelande, kunnat stadna wid, hwad afgisterne uri de omnämnde usta och 2idra Artiklar synas i producterna böra lofwa, men behofwens utsträckta kraf, har icke tillåtit Utskottet att inskränka sig blott inom desse gränsor. Det har således blifwit nödwändigt, att till erhållande af den erforderliga Bewillnings-Summan påtänka ytterligare uttvägar, och derwid har en pro, gressive afgift af förmögenhet och dess afkomst, samlad i en nians hand mast intaga färsta rummet Skälen och anledningen till denna utwägs widtagande framställa sig lätt för Riksens Hög!.
Jag fragar derföre, med hvad säkerhet kan man lita uppå, att de nu begärda g Millioner skola förslå?— Jag frågar ytterligare, hvad säkerhet kan lemnäs Staten och Banken för de sto - 1019 Den 22 Juli f. m, ra summor, så väl tili capital som renta, hvilka äskas? ty så enfaldig gifves val ingen, som icke linner omöjligheten, att någonsin Canalen skall lemna en mot kostnaden svarande vinst.— Manne den val, om också färdig, skulle kunna underhålla sig sjelf? Mycket torde ännu kunna sägas, men hvartill skulle det tjena? Hvad sorn är gjordt ar gjordt. Frågan synes derföre endast böra bli: hvad sota skall géirasl Riksdagens nära förestående slut, fruktar jag, lemnar ej nog lid, att i vederbörlig ordning bereda och afgöra detta mål, som synes föranleda till följande enkl» frågor: 1:0 Kan hela företaget nu öfvergifvas, eller åtmindstone till bättre tider uppskjutas? Besvaras denna frågan med Nej, så frågas: 2:0 Kan man med rättvisa och billighet ålägga Bolaget, att, utan Statens biträde, fullgöra hvad det sig åtagit? nämligen Canalens fullbordande, och är det för Bolaget möjligt? svaras äfven härtill Nej, blir frågan: 3:0 I hvad mån bör och kan Staten bidraga till Bolagets underlättande, och när bör Statens bidrag vidtaga?— Jag vå. Den 22 Juli J. m. 1020 gar föreslå, att arbetet fortsattes endast till communicationens öppnande mellan sjöa v» na Wenern och Wettern, med hvad dertill hörer, för Bolagets räkning, till dess hela tecknade Capitalet äranvändthvarefter, men ej förr, Statens bidrag bör komma i fråga; hvilket ej synes obilligt, när Bolaget ej lärer villja afstå den det förunte Disconteringsrättigheten. Den vidare fortsättningen af Canalen tror jag vara rådligast att framdeles bestämma, efter sig då företeende omständigheter. Att bestämma Summorna för Statens bidrag, när de komma i fråga, vågar jag ej, utan öfverlemnar det tili deras bedömmande, som bättre, än jag, känna Statens tillgångar.
Om fövmjat’ föränbringar od) tillägg uti ben för 3vifet» 0tänberé SKebiforer öfwer £5anco4J8erfct af Svifeté 0tänbcr febnaft faflfläUba ocb af ilongl. SDJajit, mebelft ^ungörelfe ben 22 5lpril 1830, utfärbabe 3nffniction wara af bebofwet påfallabe; bwäban <2Bi, meb iafttaganbe beraf, upp* rättat en förnpab ^nflcitction för bemälbe Sveoiforer, ocb benfamtna, uti 0frifwelfe ben 19 tnnewaranbe månab, till ^ongl. 3ftaj:t i unber' båiiigbet öfwerlemnat, meb unberbånig anhållan, att ben måtte, till weberböranbee efterrättelfc, warba genom 9fåbig ^ungörelfe utfärbab. Sifalebeo bäfwe <3öi, uppå £3anco4ltjfottctö tillftprfan, antagit od) faftflällt en fär{filb 3nflruction för 0vifeté 0tänberé Seeoiforer öfwer Söanco^tfconö^erfct, jemte f. b. 9ufé*5)ifconteué utrebning, famt ^3rooince<Såne^ontoren i ©ödeborg ocb Sialmö, b^oilFen 3m ftruction <3Bi, uti 0frifwelfe ben 2 fiftlibne 'gcbruarii, jemwäl i um berbånigbet anbållit, måtte warba af ^ottgl. S9faj:t i 3fåber fungjorb. §. 38. 3 öfrigt åberope ‘3Öt, röranbe 23anco4lrenben, <2Såra, unber UitfterMmgn
Dyss blifvit behandladt, visar jemväl i sin mån de tänkesätt, hvaraf delta hus i sådant hänseende ständigt Iifvås; men jag måste beklaga, det man dervid icke fått höra något förslag upgöras, som synes förtjena att kallas tillfredsställande. Frih. Raab har redan på ett, i min tanke, nöjaktigt sätt, visat de hufvudsaklliga olägenheterna af det förslag, motionären framställt, äfvensom samme Frih. jemväl i korthet ådagalagt oantagligheten af hvad Hr Lefrén åsyftat. Med åberopande således af hvad i negativ hänsigt yttradl blifvit, kan jag deremot icke tillerkänna Frih. Raabs anförande samma giltighet i det syftemål han, uti positivt hänseende, velat förorda. Det vore nemi. mycket att befara det de af honom föreslagna, fattigvården omfattande, stora distrikter skulle blifva, för denna samhällsangelägenhet, just alt komma ur askan i elden. Ty i samma mån man vidgar fatligvårdsområdet, minskas lätteligen interesset och upmärksamheten å nämnde vård hos menigheten. Afven bör anmärkas, huruledes dylika i stort inrättade fattigvårdsansialler skulle genom koncentrerande af all nöd, lättja och uselhet kunna frambringa vådliga verkningar, som ej böra inträffa under förhållander af inskränktare falligvårdsdistrikter. Hr Rosenblad har vid delta tillfälle funnit för godt att hårdeligen angripa det s. k. slatlorpar-systemet. Afven jag känner den af Frih. Carl Raab härom utgifna bok, hvilken visserligen innehåller ganska tänkvärda satser, men är likväl enl. min tanke ensidig deruti, att den tillskrifver slattorpar-systemet, ensamt alla de olägenheter, hvilka dock torde härflyta ur många källor. Om således någon åtgärd verkligen och skäligen kan af slalsmagterne emot berörde system vidtagas, så lära, troligtvis, ingalunda komma alt uphöra alla de svårigheter, dem man trott sig utur besagde system kunna härleda. Delande Gr.
1 afseende på tillsyningsmannens rättighet att afsäga sig denna befattning, får jag äfven vidhålla mitt yrkande om det tillägg i slutet af §:n , som jag förra gången begärde. Gr. Spens, Garl Gust.: Det torde böra ihågkommas, att i de länder, der communalväsendet är mera utveckladt än hos oss, är det en gammal rättighet för de personer, som i communalväg äro utsedde, och som hafva sig uppdraget att handhafva ordningen, att, i händelse af påkommet behof, kunna kalla till sitt biträde andra personer inom communen. Jag tror för min del, att detta är ett af de nödvändigaste stadganden, och att dess uteslutande skulle göra communalväsendet mycket prekärt och osäkert, om det någonsin lyckas oss att få det i gång. Jag skulle således icke hafva något emot bibehållandet af Utsktns förslag i den delen. Det står i Utsk:ns förslag, att ålderman äger tillkalla biträde, då be hofvet för särskildt tillfälle det fordrar, och jag är öfvertygad, att om en ålderman missbrukar denna rättighet, möter det snart så mycket missnöje inom socknen, att den vid nästa val utesluter honom ur nämnden eller ifrån åldermansbefattningen. Jag tror således att socknen har sitt eget correctiv häremot. Den ii Mars. 3a3 Annorlunda förhåller det sig med det sista af Hr von Hohenhausen föreslagna tillägget, nemi. alt medgifva rättighet för den s. k. tilisyningsmannen att afsäga sig sin befattning, när han kan förebringa sådana skäl, som för afsägelse ifrån åldermanseller ledamotsbefattning äro i det lö>vg:de af författningen antagna såsom gällande. Tillsyningsmannens befattning är ej en befattning för särskildta tillfällen , utan den är analog med en ledamots i nämnden.
Till undanrödiande af allt tw-fwelsmal, huruwida ben genom Kongl. Förordningen den 1 z Junit stadgade skyldighet för Börveman a Landet, att genom Stamning a Köparen sin Bördecalan förwara, kan lämpas til! Bördeoch Lösnings-fragor i Staden, hafwa Riksens Stander funnit nödigt stadga följande förklaring af s Cay. r , saint 7 Cap. i §. Jorda-Balken: Alt den Bördeman. Nabo eller Widerbo i Staden, som will hafwa förwarad sin Bördeoch Lösningsrätt, aligger, att i likhet med hwad för Bördemän a Landet stadgadt är, icke allenast Börde-Skilling i Rätten nedsätta, utan jemwäl lagligen instämma Köparen inom den tid, räknad ifrån z-dje uppbudet, nysinaninde Lagens rum i besia serskildta omständigheter utstaka. Till återställande af tillbörlig likstämmighet emellan Brottmals, Författningarne och närwarande Sryrelse-grunder, samt emellan lika beskaffade Brottmåls, behandlingssätt, antingen de wid Hof-Rätt eller - 1248 . Den 9 Julik. ler Under-Ratt i farsta knstance upptagas, hwarmed Len i wista fall stadgade dubbla hemställning till Kongl. Maut af gräfte Brottmål ej ar förenlig, anse Riksens Stander ;:te momentet as r8oz ars Leuterations-brcf böra upphäfwas, samt att uti alla Le mål, som uri nämnde moment uppräknas, alwen svin Brott emot Majestätet, hwarom Kongl. .Brefrvet den 4 April «8^7 stadgar, Hofoch ÖfwerNätter hädanefter ina äga efter fulländad ransakning genast utfärda deras Ukstag och i öfrigt dermed för, fara pa fäkt -9:de panelen uti Konol. Förklaringen Len 2z Mars 1807 om lifsfaker förefkriswer.
BorgareStåndet: alt anmoda ExpeditionsUtskottet, att, vid uppsättandet af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående de förändringar, som uti ConcursLagen föreslås, uttrycka den mening, att de serskildta paragrapher, hvari förändringarne blifvit föreslagne, till Konungens ISådiga sanction partielt öfverlemnas, dock, hvad 7 Cap. och 6 § 8 Gap. af ConcursLagen angår, i ett sammanhang. 5:o Beroende vid följande Utskotts Memorial och Utlåtanden; StatsUtskottets: med förslag i afseende på RiksgäldsContorets behof ifrån och med år i83o till och med år i834; om understöd af Statsmedlen till Götheborgs stads FattigvårdsInrätU 394 Den 18 Mars e. m. ning; rörande förändring i Fångföringssättet m. m.; i anledning af verkställd granskning af Riikenskaperne och Förvaltningen af de till Flottornes behof utaf Förvaltningen af Sjöärenderne år 1826 uppburne Statsanslag; i anledning af ifrågastäldt upphörande af Skinnskattebergs Bergslags privilegier; angående rättighet för städernes Embetsoch Tjenstemän att deltaga uti CivilStatens Pensionslnrätlning; rörande Kronans hus och byggnader; angående uppförande af ett Kronomagazin vid Mörbylånga på Öland; angående de utgifter, som dels före och dels efter sista Riksdagen blifvit af öfverskotten på StatsVerkets inkomster bestridda och funnits böra hos Rikets Ständer anmälas till ersättning eller afskrifning; angående verkställd Revision af de under Kongl. CommerceCollegium ställde fonder och medel; angående de så kallade Trippiske köpegodsen i Halland; angående förrättad Revision af MilitiseBoslällsCassans räkenskaper för år 1826.
Jag är åtminstone af den tanken, att ett sådant, på grund af 4 §!n beramadt, sammanträde är en sammansatt sockenstämma, der endast sådana ärenden, som tillhöra sockenstämma, kunna upptagas; men då församlingens pastor är ordför. i sockenstämma, sä anser jag det förtydligande böra äga rum, att,då Konungens Bef;h:de förordnar ett sammanträde emellan flera socknar, han må äga utse ordform och dertill utse hvem han behagar, ehvad den utsedde personen är ledamot uti sammankomsten eller icke; eller också alt man bestämdt uttrycker, att ett sådant sammanträde icke är sockenstämma, emedan det då är gifvet, att ordform kan tagas inom eller utom presterskapet. När jag kunnat se saken lika ined Hr von Hohenhausen, så kunna äfven flere göra det, och då är det otvifvelaktig!, att en otydlighet i delta hänseende vidlåder förordningen; men att otydligheter böra undvikas torde icke kunna bestridas. Hr von Hohenhausen: Jag skulle tro, att, dé frå - a36 Dm 10 Mar» f. ra. ga nu blott Sr oro sockenstämmor, vi böra bålla oss dervid och icke ingå på frågan om menigbeters börande genom deputerade. För alt med ett exempel visa huruledes det kunde bända, att det icke passade sig, om jag så får säga, att en prestman förordnades till ordför. uti sammankomsten genom deputerade emellan flera socknar, emedan föremålet för sammankomsten kunde ligga alldeles utom det presterliga Ståndet eller angå presterskapets intresse, får jag nämna, att under förflutna sommar blef jag af K. M. förordnad alt höra samtliga menighelerna på bela ön i afseende på presträttigheter ; alla socknarna sammanträdde bos mig genom valda deputerade. Det torde således vara påtagligt, att icke en prestman dertill kunnat vara förordnad ; och del är följaktligen belt annat att böra större menigbeter, som sammanträda genom deputerade, hvartill ordför. skall förordnas, och att hålla sockenstämma, hvaruti pastor alltid är ordförande.
Med afseende å det af Styrelsen derjemte vitsordade behofvel af de föreslagna förbättringarne i Piteå hamn, hvarigenom den redan ingalunda obetydliga trafiken derstädes skulle erhålla en stor lättnad och rörelsen förökas, helst Piteå utgör hamnplats för ett vidsträckt område med betydliga tillgångar å trävaror m. II. exportartiklar, hafva Rikets Ständer i anledning af ofvanberörde framställning och hvad i öfrigt förekommit, ansett lämpligt understöd för ilrågaställde arbetens utförande böra beviljas, dock endast i egenskap af lån emot bestämd återbetalnings-skyldighet; och hafva Rikets Ständer derföre till uppmuddring af segelleden mellan Piteå och dess lastageplats Löfholmen samt anläggning af en lastbrygga vid staden anvisat en summa af 26,000 R:dr R:mt, motsvarande i det närmaste f-delar af den beräknade kostnaden, att såsom lån utgå från Riksgälds-kontoret, under de vilkor, som för dylika bidrag blifvit vid 102 Expeditions-Utskottets Förslag' till underd. Skrifvelse N:o 468. E) Sjösänkningar och myrutdikningar samt andra vatt eriaf'tappning s och odlings-företag. Till loud för befrämjande af utdikningar och aftappning ar af sanko trakter och sjöar till beredande af odlingsförelag, har E. K. Majit i den nådiga Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof äskat, att för de nästkommande 3:ne åren 1861— 1863 mätte anvisas tillsammans 100,000 Ridr Runt, deraf s-delar att utgå i egenskap af lån samt det öfriga såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet. Enligt hvad Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader i sitt löre innevarande riksdag afgifna generalförslag anmält, äro hos Styrelsen förvarade en mängd, tid efter annan tili Styrelsen ingifna, af arbetsplaner åtföljda ansökningar om understöd af Statens medel för vattenaftappningar till beredande af odlingsförelag; varande de arbeten, som af de för sådana företag under föregående riksdagar anvisade medel hittills icke kunnat understödjas och för hvilkas underlättande Styrelsen ansett en gemensam fond böra till E. K.