Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktioner icke ega att å diskontlån efterskänka något af hvad, enligt gifna föreskrifter och gällande författningar, bör erläggas, utan att alla frågor om antagande af ackorder eller beviljande af eftergifter skola underställas nästblifvande Banko-Utskott; men som nu gällande konkurslag bestämmer att, vid frågor om ackord, pluraliteten af fordringsegarne har att afgöra om sådant skall antagas eller icke, har Utskottet, för att åt Diskontoch Lånekonloren bibehålla rösträtt i dylika frågor, funnit nödigt inrymma åt Diskontoch Lånekontors-slyrelserne rättighet att, efter noggrann pröfning af omständigheterna i hvarje särskildt fall, bevilja de Kontorens gäldenärer, som lill borgenärers förnöjande afträdt sin egendom, ackord vid liqviden af sina skulder till Kontoren. Deremot torde hädanefter, såsom hittills, alla frågor om eftergift i öfrigt af någon fordran böra, med det undantag, som är särskildt medgifvet, beträffande åtskilliga äldre inom För motsvarigheten af § 83 föreslår 8:o. Mom. De å Diskontoch Lånekontorens lånerörelser inflytande räntor och öfriga vinstmedel få icke utlånas, utan skola, hvad Lånekonloren angår, efter afdrag af utgifterna för Lånekontorens förvaltning och beloppen af de lån, hvilka vid de årliga revisionerna kunna varda inom linien förda, efter utgången af hvarje qvartal, så fort ske kan, till Banken inlevereras. Styrelserne öfver Lånekontoien åligge det jemväl att till Banken insända de kassabehållningar, som icke i och för rörelsen ovilkorligen erfordras. Mom. 2 Diskontoch Lånekontorsstyrelserne berättigas att, efter noggrann pröfning af omständigheterna i hvarje särskildt fall, bevilja de Kontorens gäldenärer, som till borgenärers förnöjande sin egendom afträdt, ackord vid liqviden af sina skulder till Kontoren, men ega för öfrigt icke, med undantag dock, hvad angår vissa, inom linien förda, fordringar, att å diskontlån efterskänka något af hvad, enligt gifna föreskrifter och gällande författningar, bör er - hnien förda lån, underställas Banko-Utskottet.
Denna pröfvades, blef befunnen riktig, och följden var att min man fick en oinskränkt tillit till mitt omdöme, också i saker, som jag egentligen icke förstod någonting af. I åtta år hade jag försmäktat af brist på andlig näring, då min man åtog sig att redigera en tidning. »Kvinnan är gifven mannen till hjälp.» Nu lade mitt dumma samvete ej mera några hinder i vägen. Jag fick på nytt hängifva mig åt andliga sysselsättningar och gjorde det med lust och glädje. Det var som om jag lefde upp på nytt. Och reformifvern grep mig genast. Jag skref våldsamma artiklar mot brännvinet, och dessa väkte uppmärksamhet på platsen, ty nykterhetsfrågan var då ännu ej satt under debatt i vårt land. Men o ve! Jag hade glömt att bladets ägare också var ägare af ett bränneri. Han blef mäkta vred och förebrådde mig att jag »brände upp brödet för honom». Då året gått till ända, var min man icke längre redaktör för tidningen, och jag måste vackert vända åter till symaskinen. Ett par år därefter dagades det igen. En ny tidning, större än den förra, uppsattes, och min man blef en af redaktörerna. Med fördubblad energi grep jag åter till pennan och skref bl. a. några artiklar om kvinnosaken, hvilka dock icke vunno genklang: frågan var för tidigt väkt. Så besökte den finska teatern vår lilla stad och uppförde bl. a. »Marianne» och »Syrsan». Intrycket var djupt och uppväkte hos mig ett oemotståndligt begär att pröfva mina krafter på det dramatiska området. Naiv som jag var, grep jag utan betänkligheter värket an och skref »Murtovarkaus» (Inbrottsstölden), en folkpjes, hvari en ung flicka oskyldigt misstänkes för tjufnad på grund af en eländig trollkarls intriger. Sanningen uppdagas emellertid af en landsstrykare, Hoppulainen, en lustig sälle, lättsinnig och godhjärtad, för resten styckets bästa figur, tagen lifslefvande ur värkligheten, sådan som jag fann honom en marknadsdag på Jyväskylä torg. Då jag hade hunnit ungefär till midten af stycket, dog min man till följd af hjärninflammation.
På den inre sjöfarten iuverkade Farsoten och spärrningarna tillika derhän, att de som ej af spärrning instängdes, vände sig åt andra orter, Stockholm, Norrköping o. s. v. men de öfrige till större delen upplade och aftacklade sina fartyg, samt nu ej mera finna sig föranlåtne för den korta återstående tiden af årets Segelfart sätta dessa fartyg i gång, hvarigenom ock hösthandeln blifvit betydligt reducerad. Den stagnation, brist i omsättning och följaktligen uti penningar och credit som häraf uppstått och kommer alt vidare uppstå, måste lätt inses af en hvar, som gör sig någon reda för hvad rörelse vill säga och hvad den fordrar. — Följderna hafva ock redan visat sig, penningebrist så i Götheborg som orten deromkring är obeskriflig och den enda ressource till lättnad härföre som varit att tillita hvilken varit ganska ringa. Låne-Contoret i Götheborg har genast till den grad blifvit otillräckligt, och hvarken i Ilandels-Disconten eller publika Pappersbelåningsfonden minsta tillgång är för närvarande. Den var redan förut nog knapp, då Herrar Banco-Fullmägtige i början af sommaren från Götheborgs Låne-Contors Handels-Discont indrogo ett belopp af 3o,ooo R:dr, hvarmed denna alltså fick minska sina utlåningar, och hvarigenom redan en känbar inskränkning var gjord, innan denna svåra extra catastrof inställde sig. Senare Götheborgs Låne-Contors rapport till Banken för sist passerade månad, visar ock, att lagsökningarne ökat sig inom Låne-Contoret med omkring 4°>ooo R:dr öfver vanligt. Ku är emedlertid högsta förlägenheten inne, som, om den icke blir afhjelpt, mäste medföra, ej blott för Götheborg och de Vestra orterne de olyckligaste följder, utan äfven efter min öfvertygelse på det mest menliga sätt inverkar på Bankens egen säkerhet för dess fordringar der, samt göra realisation förhatad, i stället för välsignad af Landets innevånare.
Majit täcktes, uppå erhållen underdånig tillstyrkan af Stats-Rådets närvarande ledamöter, i Nåder gilla ifrågavarande underdåniga projekt; hvarjemte Kongl. Maja i Nåder be-» fallte, att Dess bilagde -likalydande Nådiga Proposition skulle utskrifvas och i vanlig ordning till Riksens Ständer öfverlemnasi Ex Protocollo C. Dahlgren. Kongl. Maj:ts Kådiga Proposition tilt Riksens Ständer, i anledning af förekommen fråga arn Båtsmans Roterings införande i Färentuna Härad af Stockholms Län ,* Gifven Stockholms Slott den 9 December 1817. Redan vid 180g års Riksdag anhöll hos Kongl. Majit i underdånighet Riksdagsmannen från Svartsjö Län eller Färentuna Härad i Stockholms Län, Eric Andersson, om Nådig stadfästelse å de Allmogen i berörde Härad från äldre tider förande friheter. X anledning häraf har KonglMajit under den 10 December 1810 väl i Nåder förklarat att, så länge de om Kongs - Konungens Naii. Propositioner. 143 gafdarne och Kronolägenheterne derstädes afslutade Arrende-Kontrakt fortforo, Allmogen borde bibeln lias vid de friheter, sorn, i anseende till hjelpedagsVerkens utgörande vid samma Kongs» gardar och Lägenheter blifvit beviljade; men då härvid tillika uppstått fråga, huruvida icke, efter Arrende-Kontraktens slut, emot upphörande af de deremot ålagde skyldigheter, en ständig Rotering borde och kunde i Häradet införas, har Kongl. Maja jemväl vid detta tillfälle från vederbörande Embetsverk, i berörde afseende infordrat underdåniga förslag och betänkande, som sedermera i slutet af år 1815 inkommit.
Förslaget att öfverflytta Bankens discontrörelse på Riksg.cont. föranledde mig nemi. alt eftersinna, huruvida icke, såsom förut skett i Sverige, en riksdiscont skulle kunna bildas, deruti enskilda aclieägare insatte sina capilaler i silfver. På detta säll skulle bela Bancofonden blifva reel, ty en del bade BankeiT fått i silfver och för den öfriga bade den adier i Riksdisconten, hvilka, om det behiildes, kunde hvad dag som helst försäljas. Genom en sålunda förstärkt fond kunde Banken blifva satt i tillfälle att äfven förlägga privatbankerna. Det är naturligt, att noggranna ealeuler mäste göras innan man vidtoge en sådan åtgärd, men för nvin del tror jag, ali man, genom sedelstockens ökande utan motsvarande valuta, skulle väcka farhågor om vexlingens fortgång, och derigenom kanske skada crediten och den allmänna rörelsen i landet vida mera än genom privatbankernas indragning. Jag anser det derföre nödigt, all lianeoUtsk. noga bör öfverväga alla dessa förhållanden, innan RiksStm fatta beslut i fråga om privatbankerna. Hr Gripenstedt, Jo b. A u g.: Mina åsigter ang:de de bestämmelser, som böra vidtagas för ali reglera våra närvarande privatbanker, utgå alla från den grundsats, att någon indragning af dem, utan fullt motsvarande ersättning, hvarken bör eller kan verkställas, och jag är lifligt öfvertyga^, att om man i denna sak går brådstörladt och ofiirsigligl tillväga, så skall man innan kort efter tusentals olyckor bittert ångra sin öfverilning och sitt vankelmod vid detta vigtiga ärendes behandling. Men icke må man derföre tro, alt jag obetingadt gillar det skick, hvaruti privatbankerna för närvarande befinna sig. Utan tvifvel har man emot dem åtskilliga befogade anmärkmr att göra, lika så väl sorn det har gjorts dem ganska många orättvisa. Man har sagt, att de hafva uppmuntrat slöseri och inledt lill okloka företag.
Första Klassen R:dr Runt 7: SO. Andra d:o » » S: — Tredje d:o » » 3: — Fjerde d:o » » i: 50. 2:o Nedannämnde personer i Städerne erlägga afgift till följande bestämda belopp, nemligen: Betjenter, Hofmästare, Jägare, Kammartjenare, Kuskar, Lakejer och Taffeltäckare i lagstadd tjenst, samt alle andre manspersoner, som till uppassning nyttjas, med undantag af minderårige gossar: För en eller två, hvardera R:dr R;mt 1: 50. » flen tredje » » 3: — » den fjerde » » 4: 50. » den femte » » 6: — » den sjette och hvar och en derutöfver » » 12: — Ali sådan betjening i ett hushåll skall sammanräknas, så att för hustru eller minderåriga harn någon särskild betjening ej må uppgifvas och den förhöjda afgiften derigenom minskas. Hofmästare och Kammartjenare betala dessutom den bär nedanföre stadgade afgift. Biljard-c g are: För Biljarder på inrättade Sällskap och Klubbar: i Stockholm och Götheborg R:dr R:mt 37: 50. i de öfrige Städerne » » 25: —r För Biljarder vid helsobrunnar och som endast begagnas under brunns-terminerne » » 18: 75. Men då inkomsten deraf tillfaller Rrunns-Kassan eller de fattige, betalas icke någon bevillning. Andre Biljarder, se Mom. 1. Boktrycheri-Konstförvandter, R:dr R:mt 1: 50. Brädvräkare, ... » » 1: 50, Bevillnings-Ulsliollels Betänkande JYS S. 41 Cancer t gifvare, ineller utländske, erlägga förskottsvis för hvarje concert: i Stockholm R:dr R:mt 2: 23. samt i alla öfriga Städer och orter . » » 1: — Gesäller, , » » 1: 50.
Domhafvande å landet eller domstol i stad uppvisadt, och hvarvid bevis bör meddelas öfver hvad del af den redan erlagda stämpelafgiften belöper på den efterlefvandes giftorätt, hos Kongl. Majits Befallningshafvande återlyfta detta belopp, såvida, med företeende af sagda intyg, anmälan derom göres inom 2 år från den dag bouppteckningen blifvit till behörig domstol ingifven.» Bouppteckningar förses &c. —- — Ridderskapet och Adeln har afslagit Utskottets förslag, att, då alliden person på flera orter efterlemnat egendom, hvaröfver särskilda bouppteckningar blifvit upprätta - Bevillnings-Utskottets Utlåtande N:o 11. 5 de, hvar och en af dem, utan att vara med stämpel försedd, må ingifvas till den Rätt, der egendomen är belägen, men att de samtliga sedermera skola inlemnas til! den Rätt, inom hvars domvärjo den aflidne vid dödsfallet varit mantalsskrifven, hvarvid sammanräknade behållningen, enligt samtliga bouppteckningarne, skull tagas till grund för beräkningen af stämpelbeloppet. Som likväl Utskottets berörda förslag, jemte det dermed öfverensstämmande stadgandet i författniugsförslaget, blifvit af de öfriga Riks-Stånden godkändt, samt i denna fråga, hvilken icke eger inflytande på stämpelafgiftens belopp, tre Stånds mening utgör Rikets Ständers beslut, kan återremissen icke föranleda till någon åtgärd. Inom Borgare-Ståndet har blifvit anmärkt, att bland föreskrifterna i 7 § om de handlingar, som äro från stämpel fria, saknades bestämmelse derom, att skuldebref, då de ej uppgå til! 100 R:dr, ej behöfva med stämpel förses; och ehuru föreskriften i Utskottets förslag, att skuldebref af alla slag, godkända eller protesterade vexlar eller enskilda assignationer, skola förses med stämpel till 50 öre för hvarje fulla 100 R:dr af kapitalvärdet ej bör kunna föranleda någon tvekan derom, att dylika handlingar å mindre belopp än 100
Förbrytelse häremot borde straffas med den ostämplade varans förlust samt särskilda böter; 2:o) att hvarje i bandel förekommande cigarr skulle, för att ej medföra konfiskation och böter, vara försedd med frimärke, 'arierande efter fabrikatets finhet och pris, hvilket frimärke skulle fästas ungefär 1 tum från cigarrens öfra ända eller den del deraf, som vid börjad rökning ej tändes; 3:o) att med angifvareoch bötes-andelar borde förhållas såsom för försäljning af ostämplade spelkort finnes bestämdt; 4:o) att den härigenom inflytande tobaks-skatten skulle ingå till Statsverket och, efter afdrag af kostnaderna för stämpling och frimärken, utanordnas sålunda, att \ skulle tillfalla Stockholms stad att, efter vederbörandes bepröfvande, fördelas emellan Kongl. Seraphimer-lasarettet, Stockholms stads och läns Kurhus samt stora Barnhuset, men de återstående f fördelas efter folkmängden på lasaretten och kurhusen i rikets alla öfriga län. Vid remiss till vederbörligt Utskott af Friherre von Knorrings ofvanberörda motion bar densamma blifvit förordad af Friherre Sprengtporten samt Herrar Montgomerie, G., Printzensköld, C., och Cederschiöld, F. A., hvilken sistnämnde yttrat, att han, likasom motionären, med bekymmer sett, huru bruket af tobak spridt sig ända derhän, att gossar i skolorna redan röka cigarr. Då det vore en känd sak, att grundämnet i tobaken, det så kallade nikotin, vore ett af de aldra våldsammaste gifter, och då narkotiska gifter, till hvilka tobaken hörde, i allmänhet visade en särdeles skadlig verkan på barn, vore det också tydligt, att tobakens begagnande i barndomen måste i hög grad bidraga att förslappa verksamheten hos hjerman, särdeles som den genom studier ofta öfveransträngdes. Mycket skulle således vara vunnet, om, genom den föreslagna åtgärden, man åtminstone lyckades inskränka bruket af tobak hos barn och qvinnor, hvilka sednare nu mera också börjat begagna tobak.
Med ett. så ringa anslag som 2,000 R:dr kunde nemligen, elter hvad erfarenheten visat, antingen blott efter långa mellanskof, hvarunder anslaget sparades, ett eller annat konstarbete af högre art och större värde törvärfvas, eller ock, med alla större konstalsters uteslutande, flera mindre arbeten inköpas, som till lägre pris försåldes, och hvilka icke alldeles saknade afnämare bland enskilde samlare. Akademien, som för det hittills disponibla beloppet sett sig nödsakad följa det sednare alternativet, ansåge inköp af statyer, utan de öfriga konstgrenarnes skada och förbiseende, sällan eller aldrig med detta anslag kunna ifrågasättas. Den välgörande afsigten med hela denna anstalt kunde på sådant sätt endast ofullkomligt ernås, och den lyftning och uppmuntran af den Svenska konsten, sorn dermed vore påräknad, endast till en del vinnas. Rikets Ständer dela de af Akademie!) uttryckta åsigter om nödvändigheten att i vidsträcktare mån, än hittills, understödja och uppmuntra de inhemska konstnärerne. Den, som skall verka något utmärkt inom konstens verld, kan icke vinna den härtill nödiga utveckling inom riket, utan måste i främmande länder, hvilka gynnas af en äldre och mångsidigare konstbildning, ett mera allmänt utveckladt sinne för konstens skapelser och rikare tillgångar att tillfredsställa smaken derför, utbilda sina anlag. De utmärktasle konstnärerne föredraga också gerna vistelsen å utrikes ort, hvarest de lättare vinna både rykte och inkomster, framför fosterbygden, der utsigterna i detta hänseende merändels äro mindre gynnande; och fäderneslandet går derigenom i mistning icke allenast af deras arbeten, utan äfven af den betydande och kraftiga inverkan på den allmänna konstbildningen, sorn af konstnärernas personlighet, talanger och erfarenhet eljest kunnat påräknas. Såvida det derföre skall blifva möjligt för våra yngre konstidkare att göra framsteg på konstens bana, och om våra bästa och förnämligaste konstnärer icke skola tvingas all i främmande länder söka sin utkomst, måste Slaten kraftigare, än hittills, uppmuntra och understödja dem.
Till iakttagande vid liqviderna för den del utaf meranämnde lån, som Rikets Ständers Bauk öfvertagit, äro, enligt träffad särskild öfverenskommelse mellan Fullmäktige i Banken och Riksgälds-kontoret, följande bestämmelser meddelade: l:o. Yalutan för de 4^-procents-obligationer, som af Riksgälds-kontoret Banken tillställdes, borde efter afdrag för deri till 6 procent å obligationernas kapitalbelopp i lånekontraktet stadgade rabatt, godtgöras Riksgälds-kontoret i Svenskt mynt efter den vanligen antagna kursberäkningen af 266f R:dr Rmt för 100 Thaler Pr. Courant. 2:o. Efter enahanda kursberäkning skulle Riksgälds-kontoret inlösa ej mindre de obligationer, som blefve utlottade under den tid, desamma innehades af Banken, än äfven alla förfallna räntekuponer för de Banken tillhöriga obligationerna; 3:o. Yid liqviderna för det af Banken öfvertagna lånebeloppet skulle Banken äfven efter samma kurs godtgöra Riksgälds-kontoret den, enligt mottagna kuponer, redan upplupna fastän icke förfallna räntan å de afleinnade obligationerna; och 4:o. Hvarken före nyssnämnde liqviders verkställighet utlottade obligationer, som tillhörde de för Bankens räkning afsatta nummerföljder och serier, elier dessförinnan förfallna räntekuponer skulle från Riksgälds-kontoret utlemnas; kommande, då sista liqviden för den af Banken öfvertagna låneandelen till Riksgäldskontoret verkställes, den återstående inbetalningssumman för meranämnde låneandel att minskas med de såsom redan utlottade från Riksgäldskontoret icke utgifna obligationerna. Vid jemförelse mellan de i lånekontrakterna fastställda betalningsvilkoren för 1858 års jernvägslån, för hvilket, ehuru lånesumman var 7,600,000 Thaler, utfärdades 4-J-procents-obligationor å ett sammanräknadt kapitalbelopp af 8,190,500 Thaler Pr. Courant och den till 8,000,000
Sorn en af elt Collegium beroende förvaltning af flere millioner, använda i allmänna handeln och rörelsen, mäste ega pä Rikets penningeverk och myntets Circulation, skola de åsyftade ändamålen, nemligen jemnade spannemålspris, förekommande af brist och afhjelpande af I.andtmannens förlägenhet vid bristande afsättning, efter Committerades tanka , dels icke för någon del vinnas utan sådane uppoffringar af Staten, som öfverväga fördelarne, dels icke, med hvilken uppoffring som hälst, kunna fullkomligen ernås, utan i längden leda till mera afiynande för den näring, man med oförsigtig välmening velat upphjelpa. Det ligger i sjelfva sakens natur J att ett* på en punkt af ett vidsträckt Rike inrättadt, af Statens Ämbetsmän bestående verk omöjligen kari ingå uti alla de mångfaldiga beräkningar, eller erhålla den vidsträckta, ofta för dagen nödiga kännedom, som erfordras för att leda en så vidsträckt handelsrörelse, hvilken sysselsätter en mängd kring hela Riket spridda, vid handeln såsom yrke vanda och af enskilda fördelars noggranna beräkningar vägledda privata personer» Felslagna handels-speculationer» sora omöjligen alltid kunna efter omständigheterne i hast förändras, misstag oell förluster skola, i Committerades tanka, ovilkorligen blifva en följd äfven af den bäst styrda inrättning, så länge dess befattning blifver så vidsträckt, som den för det närvarande är; och ändå är den kostnad , sorn genom magazineringen och förvaltningen måste uppkomma, icke beräknad.
Då i Sverige våglagningen år ett så betydligt onus för hemmans-ågare, så tror jag att man icke blott bör fästa afseende på den högsta möjliga fullkorn-: lighet af vågen, utan ock på jordbrukarens förmåga att kunna bidraga tili det åsyftade ändamålet! Då olikheterne i localen hos oss åro så stora, att det år omöjligt bestämma något som utan undantag blir passande från Torneå till Ystad, så tror jag den Författning vara låmpH ligast ock bäst, som åt hvarje ort öfverlemnar att bestämma hvad för densamma år tjenligast. Jag torde endast få åberopa förhållandet i Stockholms Lån. Hår finnes de som hafva 7 mil till våglagningen, som måste passera vikar fara från öar, för att fullgöra detta onus. Om nu våglagningen, utsåttes till hösten, blir det för dem omöjligt att fullgöra den. Ty de kunna ej köra gruset utan om vintern , och sedan utskölla det om Våren eller Sommaren. Således anser jag Hösten icke vara lämplig. Jag inser visserligen att vågarne om Hösten åro mest inpracticabla och då behöfva mest lagas; men jag tror och att det då för våglagarne blir svårast att tillfredsställa fordringarne, och vid vågsynerne undvika betydliga chicaner, hvilka 23^ Den 12 Maji c. m. icke kunna göras om Sommaren; man kan i alla fall äfven då se huru vågarne böra lagas. Om de sommartiden åro uti.fuligodt stånd, så får man göra mindre afseende uppå om de höstetiden icke skulle vara så goda. På denna grund förenar jag mig i begäran om förkastande af Utskottets Betänkande. Grefve, tiora Platen, Baltzar Bogislans : Då fråga år om en så vigtig oeconomisk omständighet, som coinmunicationer beroende af goda vågar, så år dessas underhållande ett ämne som med varsamhet bör behandlas; men jag kan ej neka att då man ser de olika förhållanden som i anseende till detta onus äga rum uti vårt land, så måste man låta dem ingå uti consideration vid frågans betraktande.
M 5 lill Kongl. Majus Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 1850. 67 vande i Westeroell Norrbottens län, äfvensom förhöjning i afvittrings-styresmännens och Landtmätarnes i dessa och Wester-Norrlands län arfvoden vore af hehofvet påkallad, inen deremot någon minskning i de beräknade utgifterna för arfvoden till Gode män och aflöning åt handtlangare borde, åtminstone hvad angår Norrbottens län, kunna vinnas, i följd af hvad Kongl. Majit derom under den 12 sistlidne Juni, dels genom kungörelse om ändring i § 16 af gällande alvittrings-stadga, dels genom nådigt bref till Ofverdirektören för Landtmäteriet, i nåder lörordnat, Statsrådet i underdånighet hemställde, att det årliga behofvet lör skiften och afvittringar under nästa statsreglerings-period, af Ofverdirektören uppgifvet att uppgå till 86,650 Hulr Biko, eller 129,975 lt:dr Riksmynt, ina beräknas till 120,000 ll:dr Riksmynt, och att till följd deraf Kongl. Majit måtte täckas hos Rikets Ständer begära, att utöfver det årliga anslaget till skiften och afvittringar, utgörande 42,000 R:dr B:ko, eller 63,000 R:dr Riksmynt, i berörda ändamål för nästa statsreglerings-period må särskildt anvisas 57,000 R:dr sistnämnde mynt årligen, som, för tre år belöpande till 171,000 E.:dr Riksmynt, torde af förhandenvarande tillfälliga medeltillgång kunna utgå.