Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o n3. sättning, inom sig granska alla s§ väl allmänna , sorn enskilda tillgångar, hvilka de till sin disposition ega; och då de derutöfver äro i behof af undsättning, vare sig till brödföda eller utsäde, åligger det Socknen eller Pastoratet, att uppgifva beloppet och gemensamt ansvara för detsainmas återgäldande inom vid reqvisitiouens aflernnande uppgifven tid. 2:o Rc qvisitioner af Spannmål, sorn Socknar eller Pastorat hos Landshöfdingen sålunda göra, skola, för att finna afseende, alltid vara åtföljde af Sockenstämmo-Protocoll, derigenom Socknens eller Pastoratets samtlige Hemmansegare förbinda sig, att gemensamt s vara för återbetalningen inom bestämd tid, hvilken aldrig ina utsträckas öfver 2;ne år, och dertill endast då Socknen eller Pastoratet 2:ne eller flere år å rad varit träffad af missväxt, och nödgas reqvirera undsättning; roen då miss växt endast inträffat på en skörd, bör återbetalningen för »ig gå inom ett år efter det undsättningen erhållits, och i bägge fallen i 4 terminer, derom Socknarne eller Pastoraten sig emellan öfverenskomma, och dervid sjelfva besörja uppbörden samt aflemnandet af medlen, utan någon annan medverkan af Krono-Betjeningen , än att den skall åligga, under uppbördsansvar, emottaga och qvittera medlen, samt dem i LandtBänteriet deponera, utan att för dessa åligganden kunna fordra någon ersättning. 3:0 Läne-Styrelserna ega att hos Kongl. Bil, t. StatsBancos, Oec,-V/sL Uti. N:o u3. 9 Maj:t genast uppgifva salunda utrönte uodsättinngsbehof och dervid tillika i underdånighet tillkännagifva, om anbud inom provincen kunnat erhålla* till leverering af Spannmålen inom föreskrifven tid, på bestämd plats och för bestämdt pris, och huruvida dertill nödigt förskott af Creditivfonden erfordras, da fullgod säkerlut för återbetalningen kan ställas.
Hvartdera holländeriet består af 20 kor och 2 tjurar. Sedan vederbörande beslutit att sammanslå de flera inom riket befintliga mindre schäferierna af Southdowns-race, och derutur välja djur till endast 3 större, samt arrendatorn af Johannisbergs Kungsladugård icke funnit skäl att emottaga ett sådant större schäferi, har det förut vid nämnde Kungsgård stationerade, Kongl. Maj:t och Kronan tillhöriga, stamschäferi af denna race år 1857 blifvit förflyttadt till Riseberga i Nerike. Racen har dock för enskild räkning blifvit bibehållen och vårdad, så väl vid Johannisberg sorn underlydande Ridö samt vid Hagbyholm i Irsta socken, och har blifvit kroiserad med afkomlingar af de större baggar, som åren 1856 och 1857 blifvit från England införskrifne för racens förbättrande och förstorande. Afkomlingar af denna race äro eftersökta, men ännu föga spridda. En egendomsägare har förskaffat sig några får af den så kallade Cotswolds-racen, men så nyligen att några resultater deraf ännu icke kunna synas. I öfrigt är Tab. Litt. G. Hästafveln vid Strömsholms Stuteri. A n t a 1 Af stuteriets hingstar betäcktes Vid stuteriet födde föl. Hingstar. Stou. Bland Bland privates ston. Hingstföl. Öfver 4 år gamla. Under 4 år gamla. Summa. Öfver 4 år gamla. Under 4 år gamla. Summa. stuteriets ston. Vid Strömsholm. Å andra orter inom länet. Stoföl. Summa. Biskötsel m. m. Epizootier. Jordbrukets utvidgning. Gödsling. Stängsel. 21 fårafveln icke väl skött inora provinsen, och får af de finare ullsorterne finnas nästan icke, åtminstone icke under egentlig rationel behandling. Svinafveln är, med få undantag, drifven blott för husbehofvet. Svin af god beskaffenhet saknas likväl icke, men de äro af många olika slag, och på blott få ställen iakttages ordentlig behandling för racernas bibehållande.
Hvilken som anammar ett sådant barn i mitt Namn, han anammar mig; och hvilken mig anammar, han anammar icke mig, utan honom som mig sändt hafver. Men Johannes svarade honom, sägandes: Mästar, vi sågom en utdrifva djeflar uti ditt Namn, och han följer oss icke; och vi förböde honom det, efter han icke följer oss. Då sade Jesus: Förbjuder honom icke; ty ingen är den som gör krafter i mitt Namn, som snarliga kan tala ondt på mig; Förty den der icke är emot oss, han är med oss. Men hvilken som gifver eder dricka en bägare vatten, i mitt Namn, derföre att I Christo tillhören, sannerliga säger jag eder, han skall ingalunda mista sin lön. Och hvilken som förargar en af de små, som tro på mig, bättre vore honom, att vid hans hals hängdes en qvarnsten, och han bortkastades uti hafvet. Nu, om din hand vore dig till förargelse, hugg henne af. Bättre är dig enhändtan ingå uti lifvet, än att du hafver två händer, och far till helvetet, uti evig eld; Der deras matk icke dör, och elden icke utsläckes. Och om din fot vore dig till förargelse, hugg honom af. Dig är bättre, att du ingår uti lifvet halter, än att du hafver två fötter, och varder kastad till helvetet, uti evig eld; Der deras matk icke dör, och elden icke utsläckes. Och om ditt öga vore dig till förargelse, rif det ut. Bättre är dig, att du enögder ingår uti Guds rike, än att du skulle hafva tu ögon, och bortkastas i helvetes eld; Der deras matk icke dör, och elden icke utsläckes. Ty hvar och en måste med eld saltad varda, och allt offer måste med salt saltas. Salt är ett godt ting; hvar nu saltet mister sin sälto, hvarmed skall man salta? Hafver salt uti eder, och hafver frid emellan eder inbördes. Och då han stod upp dädan, kom han uti Judee landsändar, vid sidon af Jordan. Och folket församlades åter till honom; och åter lärde han dem, såsom hans seder var.
Inqvarlerings-skyldige i stad, der trupp är förlagd, vare berättigade att välja hvilketdera inqvarteringssätt, nemligen in Staden eger val natura eller i contant, de anse för sig beqvämlignst; ringen naturaVlmen inqvarteri ngslagare der sammastädes ega icke rätt Ur i contant, alt, i stället för inqvartering in natura der sådan in - Statssamt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N.o 47- >5 qvartering erbjudes, fordra inqvartering i contant, utan skall han låta sig nöja med de rum m. m., som honom i öfverensstämmelse med tariffen lit. D. anvisas, så framt de äro af den beskaffenhet, att emot dem någpt skäligen icke kan påminnas. I motsatt fall må inqvartering i contant honom icke förvägras. §. *7 Så väl gemenskapen sora det i casern boende befäl skola erhålla antingen sängkläder in natura eller contant årligen efter taxan lit. C., hvilka skola bekostas af den staden allena, i hvilken truppen är förlagd. Ej må något derutöfver, under hvad förevändning som helst, hvarken för caserner eller stall af staden reqvireras. §■ iS I allt annat till inqvartering hörande, ehvad den tant eller in natura, skall staden njuta biträde af Rikets samtlige städer och köpingars till inqvartering förpligtade invånare, efter den fördelning och de grunder, som serskildt fastställde blifva. §• l9 Vill någon hafva flere rum och lägenheter än i tariffen äro utsatte» har han att med värden komma öfverens derom emot skälig hyra. Kan värden inga flera rum eller lägenheden mqrar n j • . i .. i,. • ••• terade beliofver He ter aflåta, vare den mqvarterade pligtig att låta sig nöja re n än honom med hvad i tariffen bestämmes, derest icke öfverensbestås, kommelse kan träffas om inqvartering i contant.
Att utan gagn för det allmänna oell ulan att hvarken komma den till godo som egendomen bortspelar eller den som vinner, en störe summa åtgår till de dryga omkostnaderne för LolteriCollecteurs provisioner, premie-vinster, aflöning till verk och betjening, extra omkostnader, postporto, tryckning af listor och sedlar, hvilket allt vid det nu varande genuesiska Lotteriet, som dessutom har ett särskildt tryckeri, ganska betydligt graverar den behållna vinsten; så att vid jemförelse och beräkning häraf, en egendom, som tillexempel anlages i värde till 5o,ooo R:dr fordrade en lottförsäljning af 70 till 75,000 R:dr. 2:0 Då det är hvarje Fastighets-egare öppet, att fästa hvad värde han behagar vid sin egendom och Lottegaren ej lärer ega skäl beklaga sig, att det är flir högt, när han för 2 å 3 R:dr kan erhålla en större fastighet, men säljaren skulle finna sin räkning vid att låta dragningen för sig gå sedan så många Lottsedlar blifvit försålde alt omkostnaderne vore bestridde och ändå ett öfverskott influtit, ehuru icke svarande emot den begärda summan; så risquerar han dervid blott-att få några 1000 R'dr mindre än han begärt, men han har tillika den probala fördelen, att vinsten på hans Amber utfaller då han får behålla håde sin egendom och hvad, som på försäljningen influtit, hvarigenom han sålunda, utan risque, roat sig med att skattlägga allmänhetem 1330 Lagutskottets Betänkandtn. 3'q Sam det blir Säljaren tillåtet, att, sedan egendom till lottning är utbuden, under band försälja den om han dertill finner tillfälle, då naturligtvis ytterligare lottförsäljning, äfvensom ali åtgärd af Lotteri-verket skulle inställas, ocb hvarje Lottegare/ har rätt, att, emot återställande af sin Lottsedel, återfå ilisattsen; så uppstår i sådant fall fråga livar tillgång finnes för Collecteurersrarfvode, hvilket
Det är endast emedan bepofvet af en ökad Bevillningssumma icke ensamt uppkommit af ökade anslag pä Hufvuiiiitlarne, utan ä ven deial, att mandet oagtadt b behållit AmoiUäsementsSum} man lika stor sorn tömt} det är af denna orsak jag yttrat mig emot den {ö>eslagoa ökningen. Hvad frågan om 69 § angår, erkänner jag visserligen, att, enligt denna §., tre Stånds Beslut skall blifva gällande i frågan om det der omtalta bestämmande af Bevill. ningsSummans belopp} men nu är just fråga om detta Betänkande är det, som 1 69 jjj. om talas} mig synes ganska tydligt, att det är blott en Avis. Hans Excellens?, Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att ehuru StatsUtskottets Betänkande om StatsRegleringen i allmänhet ännu icke inkommit, hade likväl Statsutskottets särskilta Betänkande, icke allenast om Hufvudtiliarne, utan ock angående enskilte Personers väckte Motioner, om anslag af Statens medel, blifvit afgifne, samt af RiksStånden pröfvade, hvadan Statsutskottet äfven ansett sig kunna beräkna, och till Riksens Ständer uppgifva beloppet af den blifvande BevillningsSumman, örn hvars bestämmande nu endast vore fråga. Hvad angeck den af tvänne Ledamöter yrkade minskning uti berörde Summa, hemställde Hans Excellence, om icke åt Bevillnings-Utskottet kunde öfverlemnas, att vid Bevillningens fördelning tillse och uppgifva förslag, hvarigenom någon lindring möjligen skulle kunna erhållas, såsom 12 Den t 9 Maji, till exempel genom en Bevillning å vissa Ötvejflöcis aitiklar. Grefve Spens:
Måttligt! » Och därmed var det goda förhållandet mellan dem hotadt. Därhemma gick hans hustru och kunde ej komma i de vanliga friska arbetstagen. Förr gingo de många små bestyren som på lek under sång och joller med barnen. Men nu kändes allting så besynnerligt tungt — och i bröstet kändes det också något tungt, som ville ut. Hon satte sig ned och brast i gråt; det var första gången hon kände sig olycklig i sitt lilla hem och ensam, hon som förut aldrig en minut känt sig ensam i sällskap med de små och de kära, ständigt återkommande tankarne på mannen, som hon j u snart skulla ha hemma hos sig igen. Så torkade hon efter hand sina tårar. Det var ju ändå just ingenting, det blefve väl bra igen. A c k, det där » ingenting » var första missräkningen på mannen och både för honom och henne uppränningen till åtskilligt, som ingendera anade, och det skulle nog dröja, innan det blef bra igen. Om hon skulle gå ut ett slag? Jungfrun kunde väl se till barnen den lilla stunden. Hon gick till sin väninna Lilly, som hon ej besökt på » hundra år », som Lilly uttryckte sig. Den Lilly var i alla fall en bra treflig och munter människa, som kunde sätta lif i folk. De drucko kaffe och sprakade, och tiden flög som på vingar. » Inte får du gå än, åhnej, jag släpper dig inte så lätt, när jag en gång fått dig fast! » Hon stannade ända till kvällen — det gjorde väl icke så mycket för en gång, men ändock kände hon sig orolig, då hon skyndade till sitt hem. Där gick hennes manotåligt fram och tillbaka ' och väntade och väntade. Han hade redan varit hemma ett par timmar. På vägen från kontoret hade han kommit till rätta med sig själf och ångrat sitt beteende vid middagen. Allt skulle bli godt igen, och han kände sig så vek till mods, då han tänkte på sin lilla hustru. Men så fann han henne ej hemma. Detta var något alldeles ovanligt. Hvar kunde hon vara? Jungfrun visste intet. H v a d hon dröjde! Han blef ängslig och jäktade upp sin fantasi med bilder af alla möjliga olyckshändelser, som kunna tilldraga sig i en stor stad. Så kom hon ändtligen, och då, när han såg henne stå där välbehållen, slog oron strax öfver i vrede.
Olyckligt derföre, att dessa ädla produkter, nordens skönheter på främmande kuster, blott talande sitt kraftiga hjertespråk, stundom ljudande med sina åskor, besvaras blott med söderns vekliga språk samt utvexlas med de yppighetsoch njutningseffekter, som med skäl kan räknas för nordmannakraftens och styrkans pestsmittade lyten. Men lika olyckligt, om ej olyckligare, är det sätt, hvarpå denna' rika produkt i vårt land behandlas. Det är ett slående bevis på, huru Svenska folket ligger efter sin tid, då det icke bättre gifver akt på dess hufvudnäringar. Det 'lär icke vara möjligt, utan att igenom den mest genomgripande reform, kunna dämpa denna hotande vådeld, och hvaråt vår älskade Konung rigtat sin uppmärksamhet, genom en särskild Skogsstyrelses inrättande. De erfärne män , sorn äro i spetsen för denna styrelse, lära ock taga allvarliga steg i detta afseende, då jag blott vågar stanna vid de förberedande åtgärder, som jag anser böra tagas i intellektuelt afseende, såsom en ringa damm mot den hotande faran, för att underlätta denna styrelses verksamhet; ty jag känner ej ädlare medel, än upplysningens och öfvertygelsens högburna fackla. De blifvande jernvägarne skola visserligen snart uppsöka sin moder skogen, som, blödande af yxans hugg, söker år från år förbinda sina sår, men hvilka ständigt upprifvas. Ty — säger en stor författare — liksom konsten ligger inom inbillningens magiska krets, rätt uttryckt inom den menskliga hågen, lika så beror vetandets utvigdning företrädesvis på beröringen med den yttre verlden. När folkens umgänge med hvarandra genom jernvägarne tillvexer, blir denna beröring på samma gång mångfaldidare och innerligare. Skapandet af nya organer, eller verktyg för Den 26 Oktober. 37 iakttagelser stegrar våra landsmans intellektuella, äfven ofta fysiska kraft. Hastigare än ljuset bär den slutna elektriska strömmen tankar och vilja till det mest aflägsna fjerran.
Han afslog detta surrogat med förakt, men emottog lydigt ett par nystoppade ullstrumpor, som uppdök ur kandidatens rensel, då jag trolöst förrådde hans »daglige aftenvadsk i vandfadet». Hans för detta ljusgrå eleganta linneskor (hvilka, endast då han skulle »ge grefvens roll», utbyttes mot ett par skinnpjexor) hade, enligt hans egen försäkran, »en umådelig lyst til at drikke myrvand», och det är antagligt, att strumporna fingo deras andel af denna förfriskning. Det ihållande strida regnet tvingade oss flere gånger att taga skjuts, och då Ambrosius och Hertha ej kunde draga jemt i den främsta kärran, emedan hon vägrade att hålla hans tobakspipa hvarje gång han skulle smacka på hästen, och dessutom ej orkade skratta oupphörligt, men ändå grymt tvingades dertill, beslöts det, att han nästa skjutshåll skulle köra för kandidaten, och gutten för oss två andra. Detta gick bra ett skjutshåll, det gick bra två, men vid det tredje drog Ambrosius mig afsides och bad att få köra för mig, ty kandidaten skötte sjelf tömmarne, och detta fann ynglingen vara ett betänkligt tidens tecken, synnerligast för en ung dam, som har fått en körsven vid sin sida i kärran. Det obehagliga i vår manlige kamrats belägenhet afhjelptes derigenom, att vi vid nästa gästgifvaregård, väl mätta och goda, instoppades alla fyra i en trång, väl tilltäppt lärftsbur. Här sjöng han sådana stridsoch segersånger in i Herthas högra öra, att hon föreslog det vi tre qvinnor skulle lägga en kafle i munnen på honom och så hålla hans unga hufvud ute i det stridaste hällregnet, då han hvarken hade barmhertighet med sin egen strupe eller våra hörselorganer, för hvilka det jemt »slog lock.» Hon kan ännu i dag ej rätt förlåta mig och kandidaten, att vi bara skrattade åt hennes tankar på öfverfall mot sidokamraten.
Det förefaller mig nemi. alltid be - 624 Den 29 Maj e. m. synnerligt att man vill bibehålla utförsels-tullsatserne, och detta ännu mera då det yrkas af personer, som så ofta uttalat sitt tvifvel om landets förmåga att genom exporten kunna balancera landets import. Ty det är ju uppenbart att dessa trädvaror kunna i lorm af virke lemna långt större fördel för landet, än om de användas inom landet för att brännas upp. Huru jag än vänder denna fråga, måste jag erkänna att jag icke kan finna någon anledning till de yrkanden, som blifvit framställde ang:de bibehållande af dessa tullsatser, och icke heller har jag hört något enda skäl uppgifvas, hvarföre dessa poster böra bibehållas. Men innan denna fråga afgöres, torde det vara lämpligt att för R. o. Ad. uppläses Statsrådet Malmstens yttrande till Statsråds-prot:t, i hvad det rörer trädvaruartiklar, hvarom jag får anhålla hos Hr Gr. o. Landtm. Sedan den begärda uppläsningen försiggått, yttrade Gr. Posse: Utom de skäl, jag nyss hade äran anföra, finnes måhända ännu ett, som gilver ökad anledning att bifalla Utsk:ts förslag, nemi. de sväfvande ordalag man användt uti förslaget till tullsatser. Det heter nemi. »Virke, oarbetadt, sågadt eller tillhuget, af annat trädslag än furu och gran, 5 proc.» Efter mitt förmenande är en famn bokved både sågad oell till huggen. Det skulle således kunna hända att man under denna rubrik ville hänföra äfven famnved. Det är möjligt att man icke afsett famnved i detta stadgande, men det är mer än sannolikt att den på grund af detta stadgande blefve tullbelagd. I den provins, jag tillhör, är det af stor fördel att kunna exportera bränsle till Danmark; men denna rörelse försvåras deraf att det i Danmark finnes import-tull på denna vara. Lägger man nu äfven till en export-tull här i Sverige, så blir hela denna rörelse omöjliggjord. På grund af de skäl, jag nu i korthet haft äran anföra, får jag yrka bifall till Utskits hemställan. Gr. Liljencrants:
höra detta lifvets prosa, i stor utsträckning väcka poetiska känslostämningar hos vår läsekrets. Anycda måltidstimmar? » föreslog min väninna. Köttet använde jag sedan att stekas upp med lök » Nej, nog tycker jag det är bättre att låta dem och potatis och en del till sillsalat o. s. v. — har redaktionen uppvaktats med en bit » strängafå mat så ofta de vilja. Då vet man åtminstone Min man, som är mer ekonomiskt anlagd än lek » i ämnet, som här må följa: att de ej äro hungriga. » jag och äfven ger mig ett och annat välvist husJag säg på den lilla flickan, som satt i mohållsråd ibland, föreslog mig en gång, då vi hade Framtidstankar med anledning af kjoireformen. derns famn. Hon hade ett litet blekt ansikte, slakt, att jag skulle koka s. k. efterbuljong på I kjortelfrågan ett fast beslut betäckt med svettpärlor, baklmfvudet var onaturde där välsignade benen, och jag följde knotanligt stort Jag kom genast att tänka på, att hende hans förslag, viss om att det var att koka » sopNu svenska kvinnor ha ' fattat, Ty långa kjolen skall dömas ut, nes far talt om, att hon hade anlagför engelska sjupa på en korfsticka ». Den där efterbuljongen Han länge nog har dem skattat kan, och den tycktes verkligen redan vara sorgsmakade ej ett dugg bättre än vanligt varmt På lif och hälsa och slantar många, ligt långt framskriden. Jag mindes att jag nå- vatten, ändock jag för säkerhets skull hade låtit Som offrats upp för de våder långa, gonstädes läst, att frisk luft är det främsta botedet koka ihop så mycket som möjligt, och det Gunås så visst. medlet mot dennasjukdom, och nämnde därför nå p - å benen befintliga köttet var till den grad urgonting om att öppna fönstret.
M:t hemställa, huruvida någon lindring kunde medgilvas i de stadganden, som röra skyldigheten för fartyg att lägga till för undergående af tullvisitation vid utanför destinationsorten belägen tullstation, såsom Furusund, Sandhamn rn. fl.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 31. Nej — 61. Gr. Posse: Jag anhåller att R. o. Ad:n behagade inbjuda Med-Stånden alt förena sig i det nu fattade beslutet. Begärdes på bordet. Föredrogos, men begärdes af flera ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 21 dennes bordlagde Utlåtrn : N:o 51, ang:de regleringen af utgifterna under Riks-Statens Fjerde Hufvudtitel; samt N:0 52, ang:de regleringen af utgifterna under Riks-Statens Femte Hufvudtitel. 620 Deu 24 Februari. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Lag-Utsk:ts den 21 dennes bordlagde Betänkm: N:o 15, i anledn. af väckta motioner om ändringar i domstolsinrättningen å landet; N:o lfi, i anledn. af väckt motion om upphörande af frälsemans särskilda forum; N:o 17, i anledn. af väckt motion ang:de sättet lör stämnings delgifvande åt byalag eller annan samfällighet; N:o 18, i anledn. af R.
Utan att vilja vidhålla den princip, som synes ligga till grund uti 1664 års Kongl. Mynt-Ordning, som inskränker remedium öfver till endast hälften af remedium under den normala vigten och halten, så att medel vigten och medelhalten utfaller lägre än normal-bestämmelsen, är jag likväl öfvertygad, att, om, i olikhet emot hvad i alla tider iakttagits, Kongl. Myntets Tjenstemän haft för bemödande, att hålla Speciemyntet i vigt och halt snarare öfver än under det absolut precisa, som, äfven oafsedt ökade tillverkningskostnader, omöjligen står att vinna, och om Kongl. Myntets Tjenstemän icke varit tillfreds med att, i den moll erfarenhet och arbetar nes öfning medgifvit, bringa myntet i möjligaste närmande lill den normalt bestämda vigten och halten, så skulle man visserligen ägt mera grundad anledning till klander, enär, vid större utmyntning, Kongl. Maj:t och Kronan sålunda skulle åbragts ganska betydliga förluster, utan annat ändamål än att derigenom uppmuntra till Specie-myntets användande i export. Ty att Svenska Specie-myntet vore ytterst högt i vigt och halt inom remedium, skulle väl icke föranleda någon allmän eller enskild förmån inom landet; men kunde tilläfventyrs vid myntets exporterande bereda remiltenttrna något tillskott i liqvid derför. Efter min förmodan blefve dock detta tillskott i den enskildta vinsten alltför ringa och obetydligt, enär utländningen, särdeles i Hamburg, såsom af flera exempel från andra länder vittsordas, icke skulle underlåta att, genom rabatt, under penningarnes intrinsiqve värde, å Svenska Myntet, såsom å annat främmande mynt, räkna sig till godo större delen af det bestämda remedium, om ej än mera. Stockholm den 11 Februari 1840. J. T.
Utlåtande, i anledning af Fullmägtiges i Riksgälds-Cantoret Skrifvelse, med hemställan, att hvad som vid innevarande Riksdag blifvit stadgadt, i afseende pä Bankens Tjenstemän, hvilka, när de befordras, innehafva tjenst er utom Banco-Verket, måtte få gälla och tillämpas för RiksgäldsContorets Tjenstemän, (RgS A fel.) Uti Skrifvelse af den 29 sisi!. April, hafva Fullmägiige i RiksgäldsContoret andragit, hurusom, under den 14 Junii 1810, af nämnde C011- tors dåvarande Styrelse blifvit vidtaget det allmänna beslut, alt Embetsoch Tjenstemän, hvilka på detta Contors samt General-Assistance-Contorets Stat innehafva 5oo R:dr (efter nu gällande Stat 900 R:dr) samt derutöfver, icke finge tillika innehafva ordinarie tjenster vid andre Verk eller någon sådan tjenstebefattning, som möjligen kunde hindra dem från ett noggrant fullgörande af de dem vid Riksgälds-Contoret samt GeneralAssistance-Contoret åliggande skyldigheter. Detta beslut, sorn af StatsUtskottet vid den derefter inträffade Riksdagen i Örebro, genom aflåtet Protocolls-Utdrag af den 18 September 1810, serskildt gillades och godkändes, har allt hittills, vid befordrings-tillfällen, blifvit strängt tillämpadt. 24 §• 3 Afd. af i83o års Banco-Reglemenle innehåller, att till Kamererare får ej någon befordras, utan med förbehåll, alt lemna annorstädes innehafvaude tjenstebefattning, sedan han kommit i fullt åtnjutande af Kamererarelön.