Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj dess anläggning — 4 1 102 — b. 30 Maj b. 31 Maj a. 30 Maj Boseus, Pehr Erik, Häradshöfding, om ersättning för mii * stad inkomst 1 4 1 74 3 Se Nionde HufvudTiteln, Boskaps-export, om understöd för 4 1 60 38 Se Sjette HufvudTiteln. Boskaps-pest, om anslag för vidtagande af åtgärder till b. 28 Mars hämmande af 4 1 57 b. 28 Mars å. 28 Mars b. 28 Mars I anledning af återremiss __ 4 1 93 a. a. 19 Maj > a. a. 19 Maj a. a. 23 Maj a. a, 19 Maj 43 12 Boskapsskötsel och mejerihushållning, om anslag till en ytterligare undervisare deri 1 4 1 60 22 Boskapsskötsel, om understödför | Sjette HufvudTiteln. inhemtande af undervisning deri 4 1 60 32 1 Boställen, indelta arméens, angående deras uppskattning . 1 4 1 51 63 1 Fjerde Boställshus för kompanioch ( Se \ HufvudTiteln. s gvadronschefer, angåen1 de anslag till uppförande af 1 4 51 54 1 Boställsinnehafvare, om ersättning åt sådana för grunddikning och odlingar å boställsgårdarne 8 52 — b. 3 Mars b. 24 Febr. b. 3 Mars b. 7 Mars Botkyrka och Salem, angående fyllnad i den på kyrkoherdens lön anslagna veder„ - lags-spanmål I 4 ] 66 5 Se Åttonde HufvudTiteln. Bouppteckning smän, angående beräkning af deras arvode för uppteckning af fast egen8 b. 20 Jan. b. 20 Jan. dom , — 30 —• b. 24 Jan. b. 20 Jan. Brandalssundet, i närheten af , Södertelje, om dess upprensning och uppmuddring 78 32 4 1 Se Statsbidrag till vägar, m. m. _ 16 — B.
Rik dagsOrdn ingen, tillhöra dess befattning, föraulåtes att. med stöd af berörde Grundlags 44 V detsamma återlemna; Hvarvid Utskottet tillika trott sig böra meddela den af äldre Riksdagckand!ingar inhemtade upplysnin att, efter Remiss från samtliga RiksStånden, Lagutskottet under den 2 April 1810 afgifvit project till ofvannämnda AnsvarighetsLag. Stockholm den 14 October 1823, Constitutions-Utskottets betänkanden. Ankom (Jen lQ October 1C23. Memorial till Riksens Ständer, i anledning af åt erremiss pu förslaget till ändring i 53 §. Riksdagsordningen. Under den 18 nä tlidne September har Högvördige PresteStåndet till Constitutions-U tskoLtet återremilterst dess, den 6 i samma Månad afgifna förslag till ändring i 23 §. Riksdagsordningen, med en för Ståndets gemensamma tanka förklarad anmärkning, åsyftande att i den projecterade nya radactionen måtte vid slutet tillsättas, dels orden: ”till hela deras vidd,*' och dels efter dem: “samt med utlåtande deröfver till P.iksens Ständer inkomma.*' Det förra yrkade tillägget anser Utskottet icke allenast öfveiflodigt, enär granskningen, behörigen verkställd, måste omfatta hvarje densamma underkastadt föremål, utan och möjligen ledandr till nödig vidlyftighet i sjelfva betänkandet, hvilket egenseligen bör upptaga de hufvudsakliga resultaten ; Och Utskottet tillstyrker derför vördamligen Högvördige Preste 264 ConstitutionsUtskottets betänkandcn. Ständet att i denria punct foga sig efter Resp. iMedStånden, som utan anmärkning godkänt förslaget.
Hvad för öfrigt angick den åt general-TulIDirectionen nu uppdragne export af i beslag taget till införsel förbudet gods, så fann Kongl. Majit något hinder icke förekomma deremot, att ju denna export efter omständigheternas föranledande finge verkställas, icke allenast från Stockholm och Bihang till Bikt-Stj Prat, 1 '.sta Sami, 1823. 4 8 754 Proposition om Lurentlr. och Tullförsnillning' Götheborg,' utan -äfven från hvilken annan Svensk hamn som heldst. Bland de i 2:dra §• af 2:dra Art. omnämnde beslagare, ansåg Kongl. Maj:t icke kunna räknas skeppare eller styrmän som i dess ställe är. Som Kongl. Maj:t fann rättvist och billigt, alt vid anhållne varors uppskattande, den anklagade borde ega att påräkna den största möjeliga säkerhet emot våld eller misstag, särdeles sorn måttet af hans ansvarighet ofta kunde komma att bero af den större eller mindre grannlagenhet och urskillning, hvarmed sådane värderingar förrättades; så täcktes Kongl. Maj:t i Nåder stadga, att det gods, som , under beslag anhålles och hvilket genast borde vid vederbörlig domstol noga upptecknas, i närvaro af så väl beslagaren som godsegaren, om dessa voro tillstädes, skulle derefter värderas af 3:ne om varornas beskaffenhet kunnige personer, utsedde en af Domstolen och en af hvardera parten, äfvensom att, i likhet med hvad 1819 års författning innehöll, sådane förrättningar skulle verkställas under edspligt samt edeligt intygande af värderingsmännen ej vägras då det å ena eller andra sidan äskades; men att likväl, om sådant ej skedde, under det att saken handterades vid första Domstol, värderingen .icke desto mindre borde sedan vara gild; samt, då den blifvit af behörige personer verkstäld, ny värdering ej tillåtas. I sammanhang med hvad i denna Ärt. förekom, om stämpling af inhemske tillverkningar, Proposition om Lurenår. o. Tullförsnillning. 755 föredrog Stats-Secreteraren i tind.
Det är endast för att tillkännagifva min åsigt i detta hänseende, som jag nu yttrar mig, hvarjemte jag ber att få förklara, att jag anmälte mig för alt erhålla ordet redan innan förslagets öde var kändt. Jag har gått alltför länge i skola vid Riksdagarne för att älska höra, granna och länga tal eller sjelf vilja hålla sådana, i synnerhet då dermed intet utlrättas, och jag skall derföre äfven denna gång söka att vara ganska kort. Det är egentligen endast en sak, sorn jag numera anser äga betydenhet i denna fråga, och den är, huruvida R. o. Ad. är sinnad att vidblifva sitt en gång fattade beslut att, för befrämjande af en ändamålsenlig reform i vårt representationsskick, afstå från sjelfskrifvenheten. Och, Mine Hrr, kan man antaga, att denna sjelfskrifvenhet skall kunna länge bibehållas? För 2:ne månader sedan väckte en ledamot af detta hus eli förslag, som åsyftade inrättandet af ett slags Censorer, hvilka skulle äga att bedöma, huruvida R. o. Ad:s ledamöter vore värdiga att intaga plats på detta rum. Såsom skäl för förslaget anfördes omständigheter, för allmänt kända alt här behöfva uprepas, men alla utgående deruppå, att börden ensam ej utgjorde qvalifikation till representantkallet. Jag instämmer i delta skäl. Den glans, söm ett frejdadt namn otvifvelaktig! i alla gamla samhällen bereder dess innehafvare, kommer tilläfventyrs att under hvilka tider som hejst fortvara, men sådan är numera tidens anda, att namnet allena icke anses böra åt innehafvaren häfda en plats bland en nations representanter. Det är numera en högre intelligens och en högre förmögenhet som häfdar en sådan plats. Då nu sjelfskrifvenhelen icke är häruppå grundad, tror jag icke att vi med alfvar kunna länka på dess bibehållande. Men — har man sagt — skola vi afsäga oss denna rättighet, skall det åtminstone icke ske förr än vi få ett bättre förslag än det nu ifrågavar:de. Nå väl, Mine Hrr, huru länge skola vi vänta på detta bättre förslag?
Slutligen vill jag emot dem, som påstått att anmärknme mot RiksgisKont. ej bordt framställas nu, utan då DéchargeBetänk. förevar, erinra, att så vidt detta syftar på mig, är förebråelsen alldeles oförtjent; ty hvad jag har anmärkt och klandrat är tvenne åtgärder, hvilka blifvit beslutade, den ena d. 20 Nov. och den andra d. 29 Jan., och således begge efter tiden för DéchargeBetänk. hvadan de ej heller vid dess afgörande på något sätt kunnat vidröras. Hr M o n t go m m e r i e, Rob.Nils Germ.: StatsUtsk:s före vända Utlåt, tycktes gå en fördelaktig lösning till mötes, då det föll Hr Gripenstedt in att bryta en lans med Fullmäktige i Riksg:sKont. Handsken uptogs af Gr. Lagerbjelke, och så uprann en episod, som varit ganska intressant, ehuru det för mig icke är rätt klart till hvad nytta den egentligen varit, då i afseende på de åtgärder som varit föremål för DéchargeBetänk., frågan redan är afgjord, samt i andra fall framdeles kommer att afgöras. Hvad likväl beträffar det klander, för hvilket Fullmäktige varit utsatte, så måste jag säga, att jag ställer mig på deras sida och har också inom StatsUtsk. biträdt den mening, att de handlat fullkomligt riktigt. Jag vill icke uppehålla mig vid en närmare utredning af de föreskrifter som blifvit Fullmäktige gifne, men jag tviflar på att någon med anledn. af dem kunnat handla annorlunda än Fullmäktige gjort, och jag tror, i afseende på det praktiska resultatet, att om lån blifvit uptagna, hade den penningekris, som sedermera inträffade, påskyndats och förökats. 310 Den 18 April e. m. öfvergär jag nu till Utsli:s Utlåt., så innefattar det tillstyrkanden i afseende dels på summornas belopp, dels tiderna då de skola utgå, och dels sättet för deras erhållande.
Finnes någon i fall, som i 7, 8 eller 9 § sagdt är, hafva gjort större våld, än nöden kräfde; pröfve domstolen, efter omständigheterna, om han för uppsåtlig gerning eller blott såsom för vållande straffas bör. Yar så trängande nöd eller fara för handen, att han sig ej besinna kunde; då må han för straff frias. 11 §. Kommer någon den till hjelp, som finnes i nöd stadd, efter ty förut sagdt är; vare ock för honom lag, som hade han sjelf i den nöd sig befunnit. 12 §. För händelse, som pröfvas hafva mera af våda än af vållande timat, skall ej någon till straff dömas. 13 §. Dör förbrytare, förfalle allt straff. Äro böter, under förbrytarens lifstid, genom laga kraft egande dom ålagda, och hafva äfven under hans lifstid penningar eller andra lösören, för gäldande af de böter, blifvit i mät tagna eller i allmänt förvar satta; gånge dock böterna af den egendom ut. Har påföljd, som 1 2 Kap. 20 § sägs, blifvit, under förbrytarens lifstid, genom laga kraft egande dom ålagd; varde ock den påföljd, när så ske kan, tillämpad. 14 §. Straff vare förfallet för brott, som ej blifvit åtaladt 1. inom två år, om det ej i lagen med svårare straff, än fängelse, belagdtär; eller 2. inom fem år, om det ej i lagen med svårare straff, än straffarbete i två år, belagdt är. 15 §. De i 14 § bestämda tider skola räknas i allmänhet från den dag brottet begicks, men i de fall, som i 15 Kap. 18 eller 21 § sägas och ej åtalas må innan till återgång af giftermål dömdt är, från den dag laga kraft egande dom derom gafs. Åtal anses vara börjadt, då kallelse till svaromål är den, som tilltalas skall, i laga ordning kungjord, eller han för brottet häktad blifvit. 16 §.
Men h an är bestämt grefve eller baron. (högt) Den sanna högheten gömmer sig allti d för verlden ... j ag är säker på att herrn ... j a, jag är öfvertyg ad om att ni vill dölja er rätta ti tel . K N U T . Jag är en man, som lefver af mina k apitaler ( ser leende på sina händer). M A M S E L L E N . Tänker min herre bosätta sig i Sverige? Med Maria, den lilla nippertippan, kanske. (högt) Ja, det är icke godt att mannen blifver allena... J ag önskar att er hustru måtte bli god och bra, en söt och enk el hustru. KNUT. Ja visst, j ag tänker gifta mig. 8 K N U T . En hustru? Tror mams ell att j ag är nöjd med en hustru, ... nej, en tio, tolf styck en ämnar jag bestå mig . M A M S E L L E N (häpen). Tio ... tolf ... stycken Ni är s åledes ... K N U T (hviskar i hennes öra) Mormonhöfding! Det är som jag säg er, en ryslig verld vi lefva i. K N U T . Den skall ock så snart ramla. Att det bär omkull med universum. Tror ni det, herre? K N U T . Ja, mams ell ... och låt oss derföre njuta af lifvet... Jag sk all gå ut och f ria i dag. Hör upp med ert lättsinne, unge man! K N U T . Lättsinne. Jag menar så allvarligt, mi n bäs ta mamsell. (för sig) Gudomligt! Jag skall lura henne! (högt) Inte är det värdt att jemra sig, förrän det är skett. Njut ni af verlden, när den ni h ar Men tys t, tala aldrig om det I mo rgon bittid' den ej finns qvar Men tys t, tala aldrig om det. MAMSELLEN. Ni tror sål edes att det skall ske? KNUT. Håll tys t tal a aldrig om det... Det sk er helt säk ert den trettonde Men tys t, etc. MAMSELLEN. I eld och svafvel? KNUT.
Nu anbefalles att domarna vid utsättande av urtima ting skall avpassa terminerna så att de arrestanter, som skall föras från länshäktena, kan följa med den ordinarie fångtransporten så långt de skall föras samma väg. Stockholm den 16 april 1821 H A v STROKIRCH Kungörelse angående tiden då rustningshästar få om våren på gräsbete utsläppas. Stockholm den 17 april 1821 1818 och 1819 utkom föreskrifter hur länge rustningshästar fick vistas ute på gräsbete om hösten. Nu vill Kongl Maj: t även bestämma hur dessa hästar skall släppas ur stallet på våren De får vid 10 riksdalers vite inte släppas ut förrän de kommit hem från exercismötena. Skulle något möte inte hållas på våren får hästarna inte släppas på gräsbete förrän landshövdingen och regementschefen givit tillåtelse. Stockholm den 17 april 1821 CARL AXEL LÖWENHIELM Kungörelse angående nedsättning av tullen på utgående mässingstråd och mindre förädlade mässingsarbeten. Stockholm den 18 april 1821 Tullen på mässingstråd sänks till ¼ % av värdet och tullavgiften på övriga mässingsarbeten som är mindre förädlade eller Arko, Layun m m till hälften av vad taxan säger i dag. Stockholm den 18 april 1821 C LENNGREN, S N CASSTRÖM, J A HERTZMAN Kungörelse angående tillåten utförsel av takspån av ek. Stockholm den 10 maj 1821 Såväl huggen som sågad takspån av ek må tills vidare utföras mot en tull av en skilling Hamburger Banko per 100 stycken. Följande år kommer tullen att beräknas på varans värde vid början av året. Stockholm den 10 maj 1821 C KLINTBERG Kungörelse angående förlängning av tiden, varunder vissa, till Stockholm ankommande nederlagsvaror må på nederlag kvarbliva. Stockholm den 10 maj 1821 Tiden för nederlagsfrihet förlängs till två år från att nu endast gälla ett år. Stockholm den 10 maj 1821 C KLINTBERG
St:r till uppförande å Stat bifallas, g) Utskottets förslag till successiv indragning af de för Fjcrdingsmanna-befattningarne nu varande löner samt desse befattningars förändrande till MunicipalSysslanden, uti hvilkas utöfvade FrälseHemmans egare hädanefter borde deltaga, har jemväl blifvit till ny handläggning återremitteradt, i följd af dervid gjorda anmärkningar inom R. o. A. af Herr Grefve Gyllenborg , Joh. Henning, som anfört, att tillstyrkandet 0111 indragning af desse löner skulle sakna grund i rättvisa, enär alla Statens tjenster borde lika, Betänkanden, N:o 237. 67 såsom hittills, af .Staten lönas, och hade synts så mycket mera oväntadt, sorn, då icke minsta omsorg för jordbruket vid denna Riksdag visat sig, man åtminstone bordt vara trygg, att jordens eller Hemmanens rättigheter icke skulle sättas i fråga, hvarförutan det skulle vara desto betänkligare alt nu inskränka den större rättighet hvilken i detta hänseende frälsejorden af ålder tillkommit, som frälsejorden kunde lika i alla stånd ägas, och, om man började inskränka frälsejordens rättighet, man icke kunde förutse hvar det i framtiden stannade, oaktadt att ägande-rättens helgd likväl borde betryggas för alla förändringar. Och har Herr HjertaGustaf ansett Utskottets tillstyrkande, att inblanda Frälsejords ägare i deltagandet af Fjerdingsmansbefattningarne, såsom ett misstag, derigenom Utskottet inträdt på Privilegiernes omfång, samt att denna fråga borde på ett annat sätt behandlas och i öfrigt syntes hafva sammanhang med Frälse-ägares representationsrätt i BondeStåndet. Inom II.
Den förste talaren har ansett det af mig yrkade stadgande mot indragning af sedelstocken obehöfligt, emedan han trott, att dessa förhållanden skola jemna sig sjelfva, sedan realisationen gått i verkställighet. Sålunda bragt i valet emellan det omdöme, Den i3 Mars f. na. 311 sorn föregående Riksdagars Ständer i sina financeplaner uttryckt, i afseende å behofvet att förebygga rörelsécapitalets minskning; bragt i valet häremellan och en enskild ledamots mening, måste jag förklara, att jag qvarstår vid det förra. Jag kan ej förstå något annat, än att en indragning från rörelsecapitalet skulle komma att äga rum. I fall de 8 millioner, som nu sysselsättas i lånerörelsen, derifrån indroges, återstode blott 22 millioner af rörelsecapitalet; och detta är dock mindre än 3o. Den omtanka, föregående Ständer baft att sätta bom för strypsystemet, är mera angelägen nu än förr. Jag vill blott exempelvis erinra, hurusom, blott för det Försynen några år välsignat mig med en ej öfverdrifven, men medelmåttig skörd, sädespriset fallit ned från 12 tilly R:drtunnan, endast af orsak, att brist på capitaler hindrat en större spannmålshandel. Nöden är ett säkert, men förskräckligt medel att göra penningen god. Penningebristen sätter producenten under en våldsmagt, att han icke ens vågar begära för sin vara, hvad den verkligen är värd. Jag öfvergår till hvad en annan talare yttrat. Frih. Rantzou har framställt en verklig afsky för lönesystemet. Jag har förut hört denna sats drifvas, men blott utaf den välmenta okunnigheten; och jag har då, af aktning för det sundare omdömets egna urskilning, ej upptagit den. Men då jag nu hört denna sats upprepas af en annan, som gjort sig känd för ett inycket godt hufvud och särskildt för insigter i detta ämne, hör jag ej undra, om andra än de okunniga möjligen kunde lyssna dertill; och det torde då vara tid att besvara satsen. Jag har aktning för Eder tid, mina Herrar! och jag skall ej trötta
"eller ställa sig till motvärn mot offentlig myndighet, som dem skingra vill,” borde utgå, enär genom detta tillägg en skadlig utvidgning gåfves åt det begrepp, som, enligt 6 §. borde vid uplopp följas; derförutan Herr Dalman instämt i Friherre Boijes anmärkning emot 11 §. samt tillagt, alt den der upptagna straff-bestämmelse af spö borde borttagas; af Herr af Uhr } Gustaf: att den princip borde uttryckas, att den militära styrkan endast vore ett medel, som den civila myndigheten nödgades använda för att betrygga allmän frihet; och af Herr af Lefrén, J. Patt, till förekommande af våda för allmänna lugnet, någon annan myndighet, än den högsta civila i orten, ej borde ega att bestämma när en folksamling skall skingras. O O o Hos Hedervärda Bonde-Ståndet: Af Sven Heurlin från Kronobergs Län, Anders Andersson från Skaraborgs Län, Gustaf Petersson från Östergöthland, Jonas Johansson och Peter Mårtensson från Jönköpings Län, Nils Persson från Örebro Län, Johan Fredrik Dahllöf från Elfsborgs Län, med lieie: att de stadganden, som redan i detta ämne funnos, voro tillräckliga: att den föreslagne lagen vore godtycklig och obestämd samt kunde gifva anledning dertill, att fredliga medborgare, som församlat sig till öfverläggning angående loflige ärender, äfventyrade att blifva skingrade af Police-tjenstemän och krigs-manskap; samt af Hans Jansson från Elfsborgs Län: att ifrågavarande lagförslag, såsom ej af behofvet påkailadt, borde afstyrkas samt endast ett tillägg göras till 6 Cap. 2 §, Missgernings-Balken, så lydande: "Icke må väpnad styrka användas emot obeväpnade folksamlingar förr än ortens eller stadens Civila myndigheter, efter att hafva öfvertygat sig om desammas lagstridiga förehafvanden, genom anslag eller på annat sätt, offentligen anmanat dem att åtskiljas. "Militär-befälhafvare må icke våld bruka låta förr än vederbörande Civil myndighet hans biträde äskat och ljudeligen tre gånger uppmanat folket att åtskiljas..
Riksdags Ordningen rörande mål, som böra hemliga hållas, sä är det af föregående Talare nogsamt Upplyst, att enskiltas räkningar eller så kallade partier alltid böra hemliga hållas. I sådant fall fortfar ju alltid någon hemlighet att finnas, och således rubbas icke derigenom stadgandet i Riksdagsordningen. En värd Ledamot har ansett offentligheten nödig, i händelse Banken icke inlöste sina sedlar med rebart mynt, men onödig om den inlöste dem. Han har dervid gjort jemförelse med enskilta personers rättighet, att icke uppgifva sina affairers tillstånd, så länge de rigtigt fullgöra sina förbindelser. Dervid vill jag blott erindra, att, enligt 72 §. RegeringsFormen, är det Bankens sedlar allena som för mynt i Riket må erkännas och detta är icke händelsen med fenskildtes sedlar. Dem beror på hvar och en att emottaga eller ej; och således utsätta sig för följderna af sedelutgifvarens möjliga brist på vederhäftighet; men det är icke händelsen med Rikets mynt, som man ej kan heka att emottaga. Offentlighet af Bankens tillstånd bör derföre finnas, antingen Banken inlöser sina sedlar eller icke. 100 Den i Maji f, m. ' I anseende till formen af Utskottets Betänkande: så hafva flera värda Ledamöter ansett praemisserna otydligt framställda, äfvensom man yttrat farhåga, att af ett bifall å Utskottets Betänkande skulle kunna dragas slutföljder derhän, att man med detsamma erkänt rigtigheten af ers realisation för närvarande Till förekommande af all tvekan i detta afseende, skulle jag tro att Ridderskapet och Adeln kunde bifalla de tillstyrkanden Utskottet gjort, utan att derföre fullkomligen gilla praemisserna. För min del, kan jag ej annat än instämma med Friherre Björnstjerna uti, att föredraga bifall till första och andra punkterne af Utskottets tillstyrkanden, framförde jemkningar som här blifvit föreslagna.
Då emellertid det tillägg, som Ridderskapet och Adeln för sin del funnit erforderligt, endast afser förhållandena i stad och bemälda Stånd alltså måste anses vara ense med Presteoch Bonde-Stånden om olämpligheten af att i denna § intaga något stadgande att å landsbygden frågor, som röra folkundervisningen och dit hörande anstalter, må kunna från kyrkostämmas handläggning skiljas, så kan det af Borgare-Ståndet beslutade tillägg, såvidt, detsamma afser landsbygden, såsom gilladt endast af ett Riks-Stånd, icke till någon Utskottets åtgärd föranleda. Beträffande åter förhållandena i stad, i afseende hvarå Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet i denna fråga äro af hufvudsakligen enahanda mening, anser Utskottet, enär ett tillägg i den angifna syftningen så mycket mindre synes vara af beliofvet påkalladt, som det dermed egentligen afsedda ändamål torde vara tillräckligt vunnet genom § 24, hvilken uttryckligen förutsätter, att styrelsen och uppsigten öfver folkskolan kan komma att i vissa fall öfverlemnas åt annan myndighet än Kyrkooch Skol-rådet, sig böra, med vidblifvande af sitt, utaf t.vänne Riks-Stånd godkända, förslag till 2:a §:ns lydelse, vördsamt inbjuda Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet att i afseende på lydelsen af denna § med Presteoch BondeStånden sig förena. Af § 5, hvars mom. 2 blifvit af samtlige Riks-Stånden godkändt, lyder 1 mom. sålunda: ”1 öfverläggningar och beslut, som angå ärenden, gemensamma för ”hela församlingen, deltaga samtlige röstberättigade, men i öfverläggningar och "beslut om ärenden, som förutsätta afgifter, hvilka enligt gällande förordningar ”böra utgå endast af i mantal satt jord eller fastigheter, må ej andra taga del än ”de, som sådan jord eller fastighet innehafva.” Detta moment har Utskottet ansett böra ur §:n utgå, men Utskottets åsigt i denna del har vunnit bifall endast af Borgareoch Bonde-Stånden, hvaremot de öfriga båda Stånden godkänt momentet sådant det blifvit af de Kommitterade föreslaget.