Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Min lilla hustyrann kommenderade mig till att göra ännu ett par uppköp, pzl hemrägen, men farbror kan ra följa med i alla fall, sa kan jag visa vägen. Det 31 kringligt annars att hitta, för farbror, som iir fr5inling.r Herr Tobiasson kände sig iinnu villridig. Det \ .ar honom son1 skulle en dold fara kunna lura i brorsonens hus. Men p i samma g8ug kunde han icke siiga nej till de der bgonen, som stå viinligt roro fastade 11 % honom och väntade ett war. &gt;Ja! jag foljer med. * Hvilket iuhel det skulle bli h31 hemma. när han eickl Han skulle I h a áein taga granen, han skulle^ bli borta h&amp; q v ä f l ~. han. Xarren ville icke ge honom tid att h g r a sig; nu skulle det gi i en hast. Efter att ha annniiilt sig med en ijudlig knackning öppnade han dörren. Endast barnen vor0 inne. Det största af dem, en liten flicka, satt p i en pall och tycktes brriitta historier för de andra tva, hvilka helt obesväradt slagit sig ned p5 golf \, et framför henne. Reritterskan tystnade hiipen och sag pa den gamle h e m. Den iildsw. skyndade ut i köket, och strax derefter kom frun. Herr Tobiasson drog sig ut i tamburen, der det rar morkt, och frun blef sttående midt emot honom, i den öppna domen. szld.ant, Seha: jag vill be frun kbpa n8gonting at barnen, och sa st&amp; det en julgran derinne, och fors&amp; jag mig inte p5 och stå gir jag bort nu och kommer inte hem förr in mycket sent, s i att herrskapet kan begagna inina mm alldeles soin sina egna: alldelcs för mycket;, sade frun ödmjukt och s ' l ' usen trick, det med tydlig Öfverraskning, medan hon i skumrasket förs6kte att förstulet se pzl penningame.
UtsökningsBalken stadgade rätt, enär flere förbundit sig betala en för alla och alla för en för fulla gälden, att söka betalning hos hvilkendera lian helds t vill, bor, i fråga om deras rättighet emot hvarandra, en af dem ej ega att hos hvar af de öfrige utsöka mera än dess del efter hufvudtalet, der ej brist hos någondera yppas, i hvilket fall den mellan alla de öfriga skall lika fördelas; atti det fall Borgenär låtit en af de Gäldenarer, som åtagit sig ansvarighet för fulla gälden, sitt namn under Skuldehrefvet utplåna, eller eljest från sådan ansvarighet qvitt blifva, Borgenär ej skulle ega rätt, att af hvar af de öfrige Gäldenärerne fordra mera än dess del efter hufvudtalet; att ingen skuldsedel må ställas till Inlieliafvaren, och att, vid öfverlåtelse af Skuldebref, som är stäldt till viss man eller ordres, dell persons namn bör utsättas till hvilken sådan öfverlåtelse sker, på det Gäldenären må känna sin fordringsegare och med honom före ett plötsligt kraf, kunna öfverenskomma; att den senfärdiga värderingen å i mät tagen intecknad fastighet afskaffas, och taxeringsvärdet af PröfningsCommittéen gilladt i stället antages; att om Fastigheten ej å första auctionen säljes för taxeringsvärdet, den ovillkorligen skall säljas vid andra auctionen om någon af ^agVtskotteti Det Mandrill IOO5 deni, sorn hafva utmätnings-resolutiou sådant askar* Af Hederi). BondcStåndct. RiksdagsFullmägtigen Olof Månssons från Blekinge Län Memorial, innehållande, att då hvarken uti allmänna Lagen eller någon sedermera utkommen Författning finnes något förbud mot utmätt fastighets försäljning under värderingssumman, på första eller andra utmätnings-auetionen, men allmänna praxis antagit detta såsom vöre det verkligen föreskrifvet; så yrkar Motionairen ett bestämdt stadgande, sornupphäfver den allmänna villrådigheten, om hvad Lag oell
Ständer af nådig proposition om en efter nuvarande förhållanden lämpad förhöjning i lönerna för ofvannämnde tvänne lärare, äfvensom för den lärare, hvilken i skolan meddelade undervisning angående ångmachiners konstruktion och behandling; i hvilket afseende Direktionen föreslagit, att ordinarie lärarens lön, hvilken hittills utgjort endast 1,200 R:dr B:ko eller 300 R:dr mindre än hvad ordinarie läraren vid Stockholms navigations-skola åtnjöte, oaktadt denne egde till sitt biträde särskildt afiönad lärare i skeppsbyggeri, måtte förhöjas till 1,800 R:dr, underlärarens från 400 R:dr till 800 R:dr och lärarens i ångmachinlära från 200 R:dr till 000 R:dr, allt Banko, att beräknas och utgå från och med början af nästkommande år; med anledning hvaraf Kollegium, jemte åberopande af hvad i dess ofvanomförmälde underdåniga skrifvelse blifvit yttradt i afseende på löneförhöjning för lärarne vid rikets navigations-skolor i allmänhet, hufvudsakligen anfört: att ordinarie läraren vid navigationsskolan i Stockholm visserligen åtnjöte stiirre aflöning, än som för ordinarie läraren i Götheborg vore anslagen, men att, enligt hvad de från vederbörande skoldirektioner till Kollegium insända årsberättelser utvisade, antalet af dem, som af undervisningen vid berörde tvänne navigations-skolor sig under sednare åren begagnat, varit icke obetydligt större vid Stockholms än vid Götheborgs skola; att det måhända icke saknade grund, att stegringen af lefnadskostnaden, ehuru allmän inom riket, likväl företrädesvis vore känbar i Götheborg, men att Kollegium härvid funne sig böra erinra, att Götheborgs stad, likasom andra städer, der navigations-skolor blifvit på allmän be - 94 Bil. M 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. Ni 1, om Statsverket 1856. kostnad inrättade, vore skyldig att förse ordinarie läraren vid dervarande skola med passande boställsrum, samt att den vid ifrågavarande skola nu anställde ordinarie läraren dessutom uppbure ett årligt arfvode af 200
Skulle detta lemnäs i Regeringens hand och utföras på ett eller annat sätt, så skulle kunna hända, att rotehåliaren finge sig påtrugad en karl, som kunde vara ganska bra, ordentlig och vacker; han kunde vara allt, men rotehåliaren känner honom icke; han har icke intresse för honom, han har andra karlar, han har slägtingar som, han heldre skulle vilja hafva. Det finnes en mängd andra förhållanden, som göra att rotehåliaren med motvilja tager emot den Den 19 November. 20S person man skuffar på honom, då han deremot behandlar med välvilja den person han sjelf skaffat. Hela det band, som borde finnas mellan rotehållaren och soldaten, sönderryckes, och vi få en värfvad i st. f. en indelt armée. Den värde motionären har sagt att detta land kanske är det enda, som har en sådan organisation; jag vill icke påstå, att jag känner alla länders militära organisation, och jag vill medgifva honom att så är, om också deri skulle ligga ett misstag. Men alla de militärer jag hört yttra sig, eller hvars skrifter jag läst, instämma i att det ej finnes någon bättre institution för landets försvar, än just det Svenska Indelningsverket. Man säger nu, att den skyldighet, som åligger hvar och en att försvara sitt fädernesland, är öfverflyttad på beväringen; det är sannt, men hvar och en, som tänkt på detta förhållande, vet allt för väl att beväringen behöfver en stam att sluta sig till; det är föreslaget och kommer att föreslås åtgärder för att göra denna stam så fullkomlig som möjligt; men alla åtgärder äro fåfänga, de kunna göra honom skicklig, de kunna göra honom till en vetenskapskarl, han kan blifva artillerist, han kan blifva allting, men det står icke i styrelsens makt att framkalla förtroende mellan honom och rotehållaren, sedan han skall skaffas på detta sätt, och jag tror att detta är grundidéen, att den indelta soldaten icke allenast är fästad vid landet, utan vid socknen och kommunen der han bor.
Propositon M 43. att hvarje län, i förhållande till dess vidsträckthet, utgör ett eller flera landstorms-områden; att landstorms-området för Stockholms stad må sträcka sig till yttre befästningslinierna, då staden blifvit befästad; att landstormen endast må af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, på Konungens i Stats-Rådet fattade beslut, kunna uppkallas, då krig utbrutit; att landstorm, uppkallad, må stå under krigslagarna, på samma sätt som Gotlands National-beväring; att första uppbådet må hafva tjenstgöringsskyldighet inom landstormsområdet; andra uppbådet inom socknen och Stockholms stads inom tullarne; att Staten under krig må anskaffa gevär åt dem, som icke ega sådana, och tillhandahålla ammunition; att landstormen icke må hafva någon föreskrifven uniform, men att derom må kunna frivilligt öfverenskommas inom kompaniet; att hvarje till landstormen hörande man må vara skyldig kläda och föda sig på egen bekostnad, då han uppbådas, men att fattiga förses med kläder och föda af kommunen; att andra uppbådet ej må kunna uppkallas förrän det första förut utgått; att de beväringsklasser eller delar deraf, hvilka ej äro inkallade till arméen, må utgå med landstormens första uppbåd i sin ort; att Landshöfdingen må hafva befäl öfver länets landstorm, intilldess den uppbådas till tjenstgöring, då den skall träda under militär-befäl; att landstormen må bildas i kompanier och bataljoner; att kompaniernas och bataljonernas styrka må vara olika och rättas efter lokala förhållanden; att flera socknars manskap, deraf minst 500 tillhöra första uppbådet, må bilda en bataljon; att befälet må väljas på det sätt, att förslag på tre personer upprättas, deraf en erhåller förordnande, nemligen: Bataljons-chef efter val och förslag af bataljonen, förordnas af Kongl. Majit; Kompanioch Pluton-chefer, efter val och förslag af kompaniet, förordnas af Landshöfdingen; Afdelnings-chefer och Korporalen, efter val och förslag af kompaniet, förordnas af kompanichefen; Kongl. Maj:ts Nåd.
Jag kan nemligen icke frångå den öfvertygelsen att en tjenare måste finna sig nedtryckt och nedsatt af nödvändigheten att öfverallt bära med sig hela sin lelnadshistoria, tecknad i möjligen ganska svarta färger af en husbonde, som behagat i den der boken insätta ett betyg i tenner, uti hvilka han antingen underlåtit att framställa tjenarens goda egenskaper eller inflätat ordalag, som kunna göra honom misstänkt för dåliga. * Ett slikt, en gång meddeladt, vitsord måste ovilkorligen allt framgent nedsätta tjenarens ambition. Hvarje menniska och således äfven tjenaren måste väl hafva rättighet att anses oskyldig, intilldess ett motsatt förhållande kan varda bevisadt. Det förhållande kan mycket väl låta tänka sig, att tjenaren har svårighet att vederlägga en sådan beskyllning; och den misstänkta belägenhet, uti hvilken han då befinner sig, kan väl icke bidraga till höjande af hans' ambition. Skall man väl visa den missaktning för tjenaren, att man anser honom behöfva någon skarpare kontroll nu än förr? Vi skola ihågkomma, att tjenaren numera icke står i samma slafviska förhållande till husbonden som tillförne. Tjenaren är en fri person, han som alla andra. Jag skulle kunna anse att möjligen de ifrågaställde tjenstehjons-böckerna voro af behofvet påkallade för etf fall, om nemligen lagstiftningen mellan tjenstehjon och husbönder här i landet ställdes på samma sätt sorn i andra länder, der tjenstehjonen efter skedd upsägning omedelbart utträda ur tjensten. En sådan tjenare, som möjligen efter en månads tjenstetid begär sitt afsked och således under ett och samma år försöker sig på åtskilliga ställen, kan hänföras till ungefärligen samma kategori som nutidens gesäller; och för slike tjenare kunna sådane hufvudhöcker verkligen sägas vara behöfliga; men som ofvan omförmälte lagstadgande här icke existerar, utan legostadgan bjuder att tjenare nu som förr skola städslas, kan jag icke, för min del, finna något behof af den ifrågav:de kontrollen; och får för den skull yrka afslag på det, af Utsk:t frarostälda förslag i ämnet. Hr Liljenstolpe, Axel Fredrik:
Då onekligen Svea canal, eller öppnandet af en canalfart emellan Wenern och Hjelmaren är den häst uttänkta och af alla våra canaler den, hvaraf landet kan draga de största fördelar, emedan, alla Jocalintressen oberäknade, den förmån skulle vinnas, alt våra exportartiklar, oberoende af större eller mindre säkerhet på Östersjön, kunde proesteras på verld.*,marknaden, så bade jag önskat att denna canalbyggnad snart blefve företagen och fullbordad. Jag hade äfven trott att den utväg borde vidtagas, som jag anser vara den enda möjliga för att snart tillvägabringa större företag, den nemi. att elt lån, stäldt på ränta och amortissement, dertill upplages. Men då jag förutser omöjligheten att för närvar, realisera allt delta, så inskränker jag mig till alt biträda Hr Lagerhjelm uti yrkandet af del anslag han föreslagit, till preliminära åtgärders vidtagande, under förhoppning att nästkommande Ständer skola med klarare statsekonomiska åsigter än de, som nu göra sig gällande, behandla och afgöra denna vigliga fråga. Frih. boye, Ludv.: Jag anhåller vördsamt al t få gifva mig sjelf den tillfredsställelsen alt hafva vid slutet af min riksdagsmannabana gifvit min röst för del för fäderneslandet största, nyttigaste och mest hedrande företag. Min fullkomligt orubbliga öfvertygelse är, att Svea canals värde vida öfverträffa!- allt hvad hittills blifvit gjordt eller hädanefter skall göras. Då jag har mod att icke låta hindra mig, hvarken genom Gr. Anckarsvards framställning emot Hr Lagerhjelm, eller genom Hr Ribbings protest, så anser jag mig skyldig att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på det bristfälliga i de anmärkn:r, som af Gr. Anckarsvärd blifvit fram - D c n n!\ Mars e. m. 34* slälkla. SlatsUfsk. åberopar frågans närvar, slick, och det är detta skick, som Gr. Anckarsvärd egentligen stödjer sig vid, under förklarande, att iian anser frågan icke vara nog utredd.
Derföre har jag också alllid ifrat emot hvarje förslag att förbättra myntet, helst då det skulle ske genom massans förminskning. —- En annan vård Talare har yttrat, att Konung Guftaf lil gjorde oupphörligt utlåndjka län, hvilka fummor han icke Jkall kunnat an• vånda till unnat ån att uppehålla 1776 års realifation. Jag har svårt att förstå, huru dessa summor kunde användas till realisationens upprätthållande, då jag uti BancoTabellerne finner Bankens Silfverfond och de utelöpande sedlarne lör hvarje år stå i ett vederbörligt förhållande till hvarandra. Men desto lättare år det mig deremot att begripa , huru en sådan Kung som Gustaf lif kunnat använda till ock med större summor ån de, som blifvit uppgifne, till gäldande af åsamkad skuld under sina utländska resor, till förnöjande af sin lust för pragt och yppighet, samt till nybyggnad vid stora Flottan, såsom förberedelse till kriget. Jag anhåller derföre om återremiss. Herr Stråle, Nils Wilhelmi Uti ett på en gång så enkelt och inveckladt ämne som frågan om Rikets penninge-väsende, år det svårt att under loppet af en discussion kunna utveckla alla förhållanden, som dervid böra Ingas i betraktande; men jag 6kall söka i korrthet besvara en och annan anmärkning, som blifvit framställd. Herr Cederschjöld har trott att förtroendet till liancoSedelns värde omöjligen kunde återvinnas , utan genom företagande af allmän utvexling af 716 Den 14 Julii e. m. speciemynt. Men om nu vexlingen företages, utan att Allmänheten åger det förtroende till Banken, att densamma kan i längden fortsätta vexlingen, så skall ju densamma innan korrt filer blifva inställd. Tror ingen, att Banken kan lösa in hvarje sedel som uppvises, sfi storma alla till för att få sina sedlar utbytta mot reelt mynt, innan vexlingen slutar, och hvar och en fruktar att bli den sista, som infinner sig. Huru år det då möjligt, att företaga vexlingen, utan att först söka återvinna förtroendet?
Majit låtit utfärda paten, nåbiga injiruftioner ej ntittbre för Sanbdljöfbingarite i rifetd lätt famt be toib ländfiprelfenta anftättbe tjenfiemän, än od för Äronofogöante, jfjärabdjfrifioarite od) Äronoländmännett. Siitfemdulebitittg af Oiifetd @tänberd uttberbåitiga anhållan, att, på Éctswctf. Oiifetö offtciela jiatijiif måtte bliftoa på ett futtfiänbigt odp famntaits ftprelfe ftg tittbragit feban fifta 9iifbbag. 45 pängattbe fatt orbttab, Äottgl. 9Jtaj:t måtte låta utarbeta od) fur 9fifetö @täitber t itåber framlägga platt od) förftag till inrättanbe af ett ftatf ftifft embetbmerf, par Äongl. 93taj:t uppbragit åt ferffilba fomiterabe att, efter erforberltga förbetebanbe uttberfölitiiigar ocp åtgärber, utarbeta ett bplift förflag, pmillet feberntera bliftuit afgifmet od) lagbt till grunbför beit frantftälliiiitg t ämnet, font Äottgl. 9Jfaj:t par för afftgt att till 9ii 3Raj:t gjort framftälliting om upttan beraf, att för mått od) migt blefme iitförbt ett ettflare fpftent, pmillet 9lifetä 0tänber att Sillifa par ett i Söetenffapdmfabentieit ntarbetab afpattblittg rö S)taj:tö
Ständige Vacance-Afgifter vid Skånska Infanteri-Regementerne Tillfällige Rote-Yacance och Mötes-Afgifter Kneckte-Rotefrihets-Medel Båtsmans Yacance-Afgift Krutoch Saltpetter-Försäljnings-Mcdel Controll-Stämpel-Medel 1 Nummer-Lotteri-Medel Båkoch Lots-Medel Danska Fyrings-Medel Sterbhus-Afgift Observations-Medel Ersättningar Intresse-Medel S:a Ordinarie Stats-Inkomst Extra-Ordinarie Inkomster. 4,951,34*: *4- io - Enligt 60 §. i Regerings-Formen såsom Bevillning utgående Sjötulls-Medel Salu-Accis af Städerne ■ Post-Medel Chartae-Sigillatae-Medei Bränvins-Afgift S:a Extra-Ordinarie Inkomster 3,32Ö,3o5: 24- n. Ti lik o miner: Besparingar på Riks-Statens Hufvud-Titlar samt 9:de Titelns Intresse-Medel Inkomster i Riks-Staten ej påräknade. Hittegods-Medel Dana-Arf Bytesoch Reductions-Medel Krigs-Fonds-Medel Bompenningar vid Södra Stäket Extra Medel och Uppbörder S:a 42,008: 34. 2. Krono-Uppbörd af diverse erks Medel. Passevolance-Medel Wadstena Krigsmanshus-Medel Invalidhus-Fonds-Medel Spinnhus-Medel Saltpetter-Gärds-Medel Convoij-Medel Riddarhus-Medel . Curhus-Medel Skogsplanterings-Medel Jagt-Cassae-Medel Enöres-Medel Arbetshus-Medel Vägbyggnads-Medel Jämtlands Läns Allmänna Sammanskolts-Medel Flyinge Stuteri-Medel Strömsholms Stuteri-Medel Borgholms Garnizons Service-Medel Bro-Medel Djekne-Penningar . Fattigförsörjnings-Medel Fabriks-Fattig-Cassae-Medel Lappmarks Ecclesiastique-Verkets Medel S:a 977,055: 20. 5. Upsala Län Stockholms Län , Skaraborgs Län , Kronobergs Län , Jönköpings Län Westmanlands Län , Östergöthlands Län .
Uppläst oell godkändt hos Piidd. och Adeln den t3 Aug. 1834- Preste-Ståndet den 18 — Borgare-Ståndet den 18 Bonde-Ståndet den 18 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående fortfarande nedsättning i Alun-tionden för Lofvers Bruk. (StatsUtsk. N:o 54 Bil. Litt. C.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har framställning blifvit gjord derom, att den Lofvers Alun-Bruk beviljade nedsättning i tionden till hvarje 3o:de tunna måtte fortfarande bibehållas, utan afseende på den större eller mindre kostnad, som för hamnen Degerhamns vidmagthållande årligen måste af Rruksegarne användas. I afseende å förevarande ämne hafva Rikets Ständer inhemtat: alt sedan Rikets Ständer vid i8a3 års Riksdag, då egarne af Lofvers AlunBruk, på grund af de kostnader, hvilka erfordrats för uppmuddring af den för bruksdriften oumbärliga hamnen Degerhamn, anhållit om 10 frihetsår från erläggande af tionde-aiun, samt att denna tionde derefter måtte, i likhet med hvad andra Alun-Verk i Riket utgifva, nedsättas till hvarje 3o:de tunna, hos E. K. M. tillstyrkt undersökning om förhållandet} så hade, efter det en sådan undersökning egt rum och sedan vederbörande Autoriteters yttrande inkommit, E. K. M., uppå Bruksegar - i3£ •Expeditions-Utskoltets Förslag till lind. Skrifvelse W.-o ff5. nes förnyade ansökning, i Nåder beviljat dem nedsättning i tionden till hvarje 3o:de tunna från år 1826, intilldess frågan kunde hufvudsakligen pröfvas; att, då emedlertid befunnits, det hamnens uppmuddring skulla kosta öfver 100,000 R;dr Banco, och förslaget af sådan orsak blifvit afstyrkt, hade Bruksegarne, med förklarande af deras oförmåga att på si kostsamt sätt fullborda
Sträckas de åter derutöfver, och ända derhän, att vilja anmärka och såsom fel bestraffa, äfven ett väl heräknadt och försigtigt begagnande af crediten i Assignationsväg, (och något annat kan, vid avislistors inlemnande till en Inrättning, sådan som Banken, ej åsyftas) så blifver deraf en oundviklig följd, att Privatas Assignering på detta Verk, såsom då ulan ändamål för alla andra än några få större handelshus inom Hufvudstaden, kommer att upphöra, och att de enskilda i dess ställe sinsemel - Banco-V;skottets Utlåtande. Nio 28. 7 ian upprätta sådana Trasserings-anstalter, å hvilka all slags eontroll är i det närmaste omöjlig, samt äfventyret för allmänheten åtminstone ej blifver förminskadt. Den i båda Alternativen föreslagna hittills okända beskattning, att, Assignationer skulle på stämpladt papper skrifvas, synes Banco-Utskottet vara föga öfverensstämmande med irsta Punkten uti 1668 års Banco-Ordning, der det heter: ”Att den, som antingen ”sjelf några Penningar i Banken insätter, ”eller ock af hvarjehanda tillfällen bekom"mer, af medel deruti, någon Avance, skall ”ofelbart och utan någon exception kunna ”dem commendera efter sitt goda nöje och ”behag, icke annorlunda än hade han samina Penningar uti sitt eget Hus, Contoir ”och Låda.” I förening med det ofvannämnde vilkoret af Avis-lislors insändande skulle dermed så mycket säkrare förekommas all Assignering på Banken, som Vinsten då icke blott utebjefve, utan derjemte en verklig förlust uppkoln på alla i VexelBanken insatta medel, såsom derstädes ej bärande någon ränta: Banco-Utskottet bör ej Jemna obemäldt, att, enligt hvad Bankens Protocoller och Handlingar vitsorda, antalet af falska eller förfalskade Asignationer på Banken i Pri - g BancoUtskottets Utlåtande.
Enär den enskildes rätt till oskiftad skog, enligt gällande lag, icke är att förlikna vid full eganderätt, utan endast innefattar rättighet att nyttja skogen lill husbehof, bör sådan skog, derest den skötes odelad, ställas under en tillsyn, som förhindrar skogens förstöring. Den erfarenhet, som vunnits genom hushållningssättet vid de under jägeri-betjeningens tillsyn stående allmänningarne, lemnar stöd åt berörda åsigt. Delegarne i dessa allmänningar erhålla redan frän dem en icke obetydlig utdelning, som kommer att ökas, i den mån de blifva bättre vårdade. De olägenheter, sorn kunna uppstå deraf, att en delegare för något år kan behöfva en större utdelning, än på honom i förhållande till hans andel belöper, kunna afhjelpas derigenöm, att åt honom för det året, i förskott på kommande årens utdelningar, lemnäs ett större belopp, sorn sedermera på hans lott afräknas. Beslut härom kunde fattas af jägeri-betjeninrgen, i samråd med vissa med densamma i tillsynen öfver skogen deltagande ombud för del - Expeditions-Utskottels Förslag till underd. Skrifvelse, N:o SS 9. 7or> delegarne, hvilkas gemensamma intresse väl fordrar att deras behof i möjligaste måtto uppfyllas, men på ett sätt, som tryggar för framtida brist. Det härigenom uppkommande behof af tillökning i jägeri-personalen torde kunna fyllas genom användande af en del af skogsplanterings-kassans tillgångar. Med tillkännagifvande af dessa åsigter få Rikets Ständer hos E. K.
• —“ __ __ —- __— 2 ■ __ __ _— —' — * -—- 2 - ___ __- — - -— 1 ; — -— * """ ■ ' ‘ —- ' - -— 3 >. — .—- . 1 l—- z■■ Ml" MM. - — -— ■ — 1 —1 1 —*— *' — ' — mm* —“—' -—* - — ■ - 1 1 z~ 1 ■ 1 II , , . , - ___* _- ____ MM — —- »,312 335-|l0,587« (2,759 72,192)3,396 841&|20,190*|l,791f 64,864}(9,500| 227,470} 10,790 3,570; 134,100(12,436 3,711150,231 13,643)70,31ll22,608 l,976j Bidrag. Stats - Bevilln ina. Uppskattadt Värde. SLINDBERG Jlj», •»->*n ,\h • r ; > i ♦r. bii Uiiijf .. r. it' '-'i t . • r *1» lif* t I # Berättelse jag, till underdånig åtlydnad af Eder KonglMaj:ts Nådiga befallning uti skrifvelse den 17 April 1821, nu åter bör afgifva , angående tillståndet inom Östergöthlands län i ekonomiskt och statistiskt afseende, kan icke blifva ^f dea fullständighet och omfattning, att den, annorlunda än i sammanhang med elen som för fem sedan aflemnades, kan anses utgöra en någorlunda åskådlig tafla ^ länets ställning i det hela.