Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nina lyftes högt upp af tvänne muskelstarka armar i den hvirflande hambopolskan. Sedan lade han hennes arm i sin och förde henne till en af hörnsofforna i salongen innanför danssalen. » Blef ni yr? » Han såg småleende på hennes famlande rörelse, då hon satte sig. » Ja, bara litet! » Hon strök upp håret, som råkat falla ned i pannan, och lät blicken med ett oerfaret barns vetgirighet dröja vid hvarje föremål i det eleganta rummet. » Tänk, hvad människorna måtte vara rysligt rika i Stockholm! Äro de det, doktor Eger? Öfverallt ha de sådana här granna våningar. » » Rika, nej, men det kallas att representera — på medaljens framsida. Att vigilera — på frånsidan. » Nina såg helt fundersam upp. Var det således ingen äkta, gedigen rikedom hon beundrat? » Ack, lilla fröken, ni har ännu mycket olärdt utaf storstadslifvet. Ni är för ung att förstå kritisera, och därför kan ni också ha verkligt roligt. Ni har ju det? » » Ja, mer än jag kan tala om! Var det inte bra snällt af Vilma att skrifva och bjuda mig? Om ni visste, hvad jag var ängslig, innan jag fick riktigt säkert löfte att få resa. Och jag glömmer väl aldrig, när jag för första gången såg de långa, slingrande raderna af gaslyktor och elektriska ljus, som glänste så lika min gamla, hederliga måne där nere på landet, att jag kände mig helt förbryllad. » * Dans efter dans gick, och Vilma satt ändå kvar. Alla kavaljerer fingo samma svar: Hon var trött, så olidligt trött! Blott en ende skulle erhållit ett annat, men denne ende kom icke. Det brann en vild, okuflig längtan i hennes själ. Hon fattades af en verklig förtviflan, och de jublande melodierna föreföllo henne som hjärtskärande nödrop. Äter igen var han vid Ninas sida. Hennes lilla ljusa hufvud lutade sig förtroligt intill honom. De gjorde sig löjliga inför hela världen! Det var hennes skyldighet att varna den uuga flickan, men nej — hon satt orörligt kvar. Nu komma de hitåt!
Ständers uppmärksamhet å angelägenheten af en förändring uti Baoco-Reglomenlets ofvanåberopade föreskrift, såvida Handelsoch Näriogs-Disconterne. skola uppfylla det med dem åsyftade ändamål. Med anledning häraf har Utskottet ansett sig böra tillkännagifva, det Utskottet kommer att öfver Revisorernes berörde framställning sig yttra, vid besvarandet af en utaf Herr Kyrkoherden Bergvall ■inom Högvördiga Preste-Sländet väckt, till Utskottet remitterad, motion, angående förändring i Reglementet för Handelsoch Närings-Disconten. E. Inre Det dille-För hällande. 1:0 inslag ä Banco-ftill mäktiges Dispositions-r åkning JS: o 2. (^Banco-fullmäktiges Berättelse, pag. 53—55.) De förändringar, som, i afseende på anordningarne å berörde Räkning sedan sista Riksdag insträffat, hafva Banco-fullmäktige omförmält uti deras Berättelse; och enär Utskottet, vid öfvervägande af de skäl, hvaruppå Fullmäktiges, i förevarande hänseende vidtagna beslut sig grunda, funnit de gjorda anordningarne vara med billighet öfverensstämmande, har Utskottet skolat hos Rikets Ständer hemställa, alt till nedannämnde personer måtte från Banco-fullmäktiges Dispositions-rähning N:o 2 få, under de af fullmäktige förut skrifne vilkor, ulgifvas följande belopp, nera ligen: lill afvikne Bokhållaren vid Låne-Conloret i Götheborg C. G. Treffenbergs 3:nebarn, tills de uppnått 21 års ålder. ... R:dr 5o. till aflidne Conlorsskrifvaren i Banken yl. Prinzenskölds minderårige son, Axel, att af laglig förmyndare uppbäras, till dess han fyllt i5 år, sorn inträffar den 2 Juli 1843 .
Detta omslag inom det tyska dramat återverkade äfven på vår dramatik. De religiösa bibeldramerna från förra århundradet försvinna, och från de tre första decennierna af detta århundrade har intet sådant kommit till vår kännedom. Alla stycken från denna tid behandla ämnen ur historien, sagan och legenden, och om en religiös fråga vidröres, sker detta mera af historiskt intresse, än för att gifva det fromma sinnet luft. Allt mera träder sträfvan att bereda en förströelse i förgrunden; väl lemnas icke didaktiken ur sigte, men den får dela väldet med det underhållande. Komiska partier och skildringar ur verkligheten förekomma nästan regelmässigt i skådespelen; synnerligast blifva bondscener mycket omtyckta. Man söker rycka verkligheten närmare, och då icke längre ämnets helighet lägger fjettrar på fantasien, söker man genom sträfvan efter en rå naturtrohet göra dramat så mycket som möjligt till en noggrann afbildning af lifvet. Språket närmar sig hvardagsspråket så mycket, som knittelversen tillåter, och redan deraf uppkommer en mera komisk ton. Men alla det tyska dramats utsväfningar vunno ej hos oss burskap: dramat låg icke i yrkesskådespelares händer, utan styckena skrefvos och deras utförande leddes af de andliga och de lärda, hvilka hade sig ungdomens uppfostran anförtrodd. Deraf betingades en mindre okysk och mera sedolärande ton, än den, som rådde på tyska banan. De ringa sceniska hjelpmedlen gjorde icke möjligt att använda några prunkoch prakt-scener. Men å andra sidan tillegnade vi oss icke heller den större formfulländning, som utmärkte tyska dramat; på ett undantag när gå alla våra dramer i de gamla fotspåren, om än ett och annat i lif och rörlighet öfvergår de äldre. Så tyckes vårt drama visa, att med protestantismens fullständiga seger efter Sigismunds fördrifvande det alltuppslukande teologiska intresset börjat gifva rum äfven åt andra intressen. Det undertryckta skönhetsbehofvet fick luft och sökte tillfredsställelse äfven utom kyrkan. Detta står onekligen i sammanhang med en stigande bildning, framför allt med språkstudiet och en allmännare bekantskap med antiken. Det första stycke vi påträffa under 17:de århundradet — med undantag af Josephi och
Ridderskapet och Adeln den i3 sisth Mars afslagit den väckta frågan, att åt enskild person på entreprenad uppdraga tryckningen af Bihanget, jemte de flera åligganden, som dermed stodo i sammanhang, hvilken fråga, derigenom att arne Stånd stannat emot arne, kommit alt förfalla, har Utskottet genast, i öfverenstämmelse med R. Srs beslut vid sisla Riksdag, vidtagit nödige åtgärder för tryckningens och numuscript-utskrifningens skyndsamma och ordentliga fortgång, dervid sådana contract blifvit med vederbörande uppgjorda, hvarigenom kostnaden för hvarje arks tryckning, med papper så väl dertill som till Ca neel lie-exemplaren, samt för exemplarens falsning, häftning och utdelning, för hvilket allt, efter Grefve Cronhjehns förslag, beräknats en summa af a3 R:dr Banco, endast uppgår till 21 R:dr 3i sk. Banco; samt ali Utskottet för correclur-läsningeu tills vidare endast disponerat 3 af de 4 Ca neel list-a rf voden, som för. sådant ändamål blifvit af R. St. anslague; så alt Utskottet, i hvad på detsamma kan ankomma, redan sökt bereda all den sparsamhet, som, utan ändamålets förfelande, stått att vinna. Och får, — hvad angår motionens första del, eller det föreslagna upphäfva lidet af Rikets Ständers vid sista Riksdag fattade beslut, att för utskrifningsbestyret 8 Cancellislarfvoden skulle få af Utskottet användas, och att i stället för tvänne endast elt exemplar af hvarje Betänkande från de serskilda Utskotten skulle utskrifvas, hvilken utskrifning Motionairen synes vilja i stället hafva verkställd genom renskrifvare,—Utskottet förklara, det
M. alt äfven aflåta nådig propos. ang:de omgörande af Warbergs fästning till fängelse. Men icke nog härmed, Konungens rådgifvare hade vid detta tillfälle icke behöft hafva detta förutseende, ty behofvet inträffade midt under riksdagen. Ingenting hade varit naturligare, än att, om åtgärden varit nödvändig, och medel icke funnits, Konungens rådgifvare kommit till Ständerna och begärt medel, och dertill hade de ganska god lid, ty saken afgjordes af K. M, d. 11 Juli, och riksdagen slutades icke förr än i slutet af Oct. samma år. En värd talare har sagt, ”det är godt och väl att man kunde hafva kommit med propos. till Ständerna, men Konungen var på resor etc.” Alt Konungen var på resa det veta vi alla, meli den värde talaren har förgätit att visa oss hvarföre Konungen icke i Malmö likaväl som i Stockholm kunde fatta beslut om utlåtande af proposm lill Ständerna, dertill var Han enl. mitt förmenande oförhindrad, då Han i Malmö var omgifven af Sina rådgifvare. Jag tror således att denna punkt innefattar en ganska riktig anmärkn., men huruvida denna anmärkn. förtjenar att man på den grundar en skrifvelse till K. M. om de Statsrådsledamöters entledigande, som i beslutet deltagit, är en helt annan fråga, deruti Const.Utsk. icke inlåtit sig. En värd talare har ytterligare anmärkt mot Const.Utsk:s Andra punkt, ang:de indrifvande af böter, ådömde Norrska undersåter af Svensk domstol, alt något i den 'saken svårligen i administrativ väg kunde åtgöras. Dervid har han rätt, och Const.Utsk. har icke afsett att något i administrativ väg kunde göras. Const.- Utsk. har betraktat frågan såsom politisk, och har i densamma sett ett ojäfaktigt bevis på den lamhet hvarmed vår Regering behandlat och bevakat våra rättigheter, då de stå i förhållande till de Norrska. En talare har slutligen anfört åtskilliga anmärkn :r mot den punkten i Const.Utskis betänk, som handlar om Major Åkerstein.? 342 Den 7 Maj e. m. suspensionsslraff.
RiksStånden bifallna Utskottets heinställanden i tieSs Betänk. N:0 i33;) Bi/i. till R.-St. Brot. 1828-1830, G Sami. 3 Bänd-, ao:de Haft; i iS £mi»e-Utsh:s Memorial, N:« i^2. §• 55* Hvar och en i Sverige bosatt och un* der Svenska Lagarne lydande Medborgare anses berättigad att afFastighets-Lånefonden kunna erhålla delaktighet, då den erbjudna panten finnes med Författningarne enlig och innebär den för Banken nödiga säkerhet. (Denna §. motsvarar 18 §• 1 mom, i i8r3 års B:co-Regl.) $• 56. Såsom pant antages: 1:0 på Landet: FrälseBerustade och andra Skatte-Säterier, Rå och Rörs samt andra Frälse-Hemman och Lägenheter, Frälse-Skatte-Hemman och Lägenheter, Krono» Skatte-Rusthåll och andra Krono-SkatteHemman och Lägenheter, Jernbruk, belägna på egen SäteriFrälseeller Skattegrund samt försedde med egna underlydandeHemman, äfvensom de så kallade Hyttor i Bergslagen, ehuru ej upptagna under vanligt hemmantal, likväl endast så vida dessa ega tillydande jord, hvars betydlighet och värde blifver enda grunden för deras Lånerättighet; 2io i Riksts Städer utom Stockholm: Hus och Byggnader, som blifvit försäkrade i någon af de fyra för det närvarande inom Riket befintlige Brandförsäkrings-Inrättnin - Banco-Ubsfcs Memorial, N:o 143. gar; dock under iakttagande af i nästa 5. stadgade vilkor, samt Tomter, Arfoch egne Åkrar och Yretar uti och invid Städewie.
Ilag behöfva ej utarbetas för att pröfva fyftemet: fedan detta är gifvit föijer lätt det öfriga af lig fjelft', En\Qt fammanfättningen af den ftora'«Kammaren fynes föga vara att invända. Defto flera inkaft kunna göras emot fammanfättningen af den mindre. Likväl äro defTa inkaft af mycket olika natur. De kunna famlas under tvenne Klafler. Den ena, att denna. Kammare för mycket väger åt Monarkens llda. Den andra, att den för mycket gynnar demokratien. Skäl för det förra inkallet anföras; att den myckenhet. Embetsman deri blifvit infatte, behöfva medhåll af ett blott ringa antal af de valda Ledamöterna, för att flora jämnyigten och öfvergå till Monarkens interefle. Skäl för det fednare äro, att då ett Hort antal Ledamöter äro valde, och valda af famma Ele&o.rer forn utfett den flora Kammaren, fkall pluraliteten här alltid hafva famma interefle forn Communen, På bägge lidor hafva fkälen någon grund; men jag har föreftällt mig, att ett refultat fkulle uppkomma af de ftridiga ämnen forn lämmanfätta denna Kammare, hvarigenom vådan på bägge fidor förekommas. Man bör ej tvifla, att icke de valda Ledamöterne till den - tia Kammare äro, om icke alltid de Ikickligå.- fte, åtminftone i allmänhet de mäft aktningsvärde Män i orterne -ELectorerne kunnat utiökai Om deffa kunna vara af olika öfvertygélfe, böra de dock hafva lamma ändamål. Om dem bör äfven märkas, att de äro valda för fem Riksdagar, och fåledes ej på alldeles ofäker fot, De juridilka Embetsmän jag infört böra likafom Bilk opar och Profefforer, genom kunfkaper och en vetenlkaplig bildning, yrka Och bibehålla grundfatfers anfeende i en famling, der haltiga bellut ej kunna äga rum, och hvars göromål är att granlka och återhålla, ej en politif verkfamhet.
R:dr tunnan dito 8 tunnor råg och får i medeltal, med afdrag af utsädet, beräknadt efter 6:te kornet och efter vanliga årspris, 14 R:dr tunnan . dito 1 tunna korn, får, med afdrag af utsädet, sällan 5 tunnor, å 11 R:dr vanligt pris dito 2 tunnor blandsäd får, med afdrag af utsädet högst 12 tunnor å 9 R:dr tunnan dito 16 kappar ärter, med afdrag af utsädet, 3 tunnor, å 16 R:dr dito 4 tunnor potates, som, då utsädet afdrages, lemnar i medeltal 24 tunnor, å 3 R:dr tunnan Afkastning af ladugården, då inköp af dragare beräknas, lemnar ingei behållning. Förtjenst genom forsling, der sådan finnes Summa lii k oms te 1,050— Motioner hos Ridderskapel och Adeln 1862. 605 Årliya Utgifter: Riksmjnt. Blott en dräng, som efter nu högt uppdrifna arbetslöner, fordrar minst ore 50 öre per dag En piga, som i mänga läll mäste göra lika mycket som drängen, for4 50 drar billigt och minst Husbondens arbete och omtanka jemte öfverdrifna bekymmer och an75 strängning kan icke heller uppskattas till mindre än hvad drängen fordrar 150 Likaledes hustrun bör ej få mindre än pigan ... Här upptages endast brödföda för dessa personer, som följer: 2 marker till rägbröd och öfriga födoämnen om dagen, hvilket gör för dessa 4 personer för året, å 42 Ltt mjöl per tunna, minst 75 12 tunnor och efter ofvanstående rågpris 468 3 h 4 barn tarfva åtminstone hälften 84 Kronotionde löses efter medelpris 34 Krono-utskylder efter debetsedel Kyrkoherden:
Emot det tredje tillägget, eller att penningarne böra räknas i silfver efter 1830 års myntbestämnings-lag, har jag icke heller något att erinra, så mycket mindre, som det till och med varit i fråga att sådant skulle i den K. propos. intagas, men hvarvid den omständigheten motte, att om blott den del af penningarne, som kommer att upstå genom den föreslagna persedel-förvandlingen, skulle sältas i silfver, men de gamla penningarne qvarslode oförändrade, så hade sådant varit mindre lämpligt, och att föreslå äfven de gamla penningarnes reduktion i silfver, skulle måhända hafva ansetts såsom försök ä Regeringens sida alt verka till en förhöjning i den närvande beskattningen. Då emedlertid denna förändring är af Ständerne sjelfva föreslagen, så anser jag derigenom att förbättring i systemet vara tillvägabragt. Jag hoppas att R. o. Ad. ville omfatta detta ämne med samma välvilja som Utsk., och bifalla förslaget; öfverlemnande jag för öfrigt med förtroende afgörandet lill Ståndets uplysta pröfning. Hr Printzensköld: Jag ber om ursäkt att jag ännu en gång vågar taga i anspråk R. o. Ad:s dyrbara tid, men jag anser mig böra bemöta den talare, som näst före Hr Gripenstedt hade ordet, med den anmärknm, att jag ej kan annat än beklaga, alt inom den korta tiderymden af icke fulla tre år, han fattat helt olika åsigter mot dem han då sökte att göra gällande hvad de s. k. småpersedlarne beträffar. Ilan ansåg nemi. då icke lämpligt, att förvandla dem i en fix penningeränta; han förklarade tverlom sig hafva funnit, det man gått för långt i sina förslager ang:de den fixa penningeräntan, och yttrade den önskan att räntan hade blifvit satt i Spanmål och Smör, med tillägg att en 3:e persedel, nemi. Dagsverken, dem han ansåg kunna motsvara alla de närvande små-persedlarne och böra lika med dem utgå i penningar efter markegångspris, men aldrig in natura.
Nordmarks, Persbergs och Nykroppa grufvor hafva lemnat de största qvantileterne; och har malmfångsten från Långbans grufvor varit i tilltagande, men i Tabergs ofta hindrad af ras. Någon annan förbättring vid grufvebrytningen och hvad dertill hörer har under tiden icke blifvit införd, än begagnandet af gutta-percha i stället för läder uti pumparne till vattenuppfordringsverken. Varaktigheten af delta nya ämne finnes hafva öfverstigit all förväntan, och utbytet torde tvifvelsutan medföra en ekonomisk vinst. Tackjernstillverkningen bar drifvits vid 33 inom Philipstads bergslag och Uddeholms bruksdistrikt varande hyttor eller masugnar, hvilka alla likväl icke hvarje år varit i gång, utvisande nedanstående tabell förhållandet härmed: Blåsande hyttor. BlAsningstid med fridygnen. Kalloch fridygn. Tackjernstillverkning enligt ägarnes uppgifter. Tionde tackjern. Gjutgods inberäknadt i förestående tillverkning. St. Dygn. tim. Dygn. tim. Då en tunna malm erfordras för hvarje skeppund tackjern och de 102,000 Sk&„ som enligt förestående tabell i årligt medeltal blifvit 1848, 1849 och 1850 tillverkade, således medtagit ett lika tunnlal malm, visar sig för denna tid ett årligt öfverskott i malmfångsten af cirka 19,000 tunnor, hvilket öfverskott dels och till största delen algått till hyttorna i Carlskoga bergslag och dels utgör inventarium. De mekaniska förbättringar, som under tle sednare åren blifvit vid hyttorne införde, såsom goda biåsverk, varmluft-apparater, krossverk och vattenformer, hafva fortfarande ansetts ändamålsenlige samt kommit i allmännare bruk; och denna gren af jernhandteringen kan sägas hafva fortfarande, ehuru småningom, skridit framåt, särdeles hos de lackjernstillverkare som tillhöra ståndspersonsklassen, hvaremot tidens förbättringar nu, såsom tillförene, af bergsmännen trögt emottagits.
Ty Utskotten säga: ”Då härtill kommer, att Rotehållarne vid de indel”te InfanteriRegementerne, genom 4 §■ i Kgb ”Förordningen om dessa Regementens beklädande den 3o December 1819, uttryckligen äro befriade från allt bidrag till munderingens underhållande, under hela den ”tid kriget fortfar, hafva Utskotten, som i detta stadgande funnit en till förevarande ”fråga tillämplig analogi, på dessa skäl vördsamt skolat afstyrka” &c. Utskotten säga sig således för bedömandet af frågan hafva hämtat analogi från 181 g års Förordning, som befriar Rotehållarne vid Indeldla Infan - Den aa Junii e. ra. teri-Regementerne från Beklädnadsskyldighet under krig, och som Utskotten, i anledning häraf, ansett förhållandet enahanda med Rotehållarne vid Båtsmanshållet, hafva de kommit till den slutsats, att ,den ifrågaställde vacance-afgiften ej borde äga rum. Men då frågan således är om afgift för beklädnaden, tror jag att Utskotten hafva orätt, och att Friherre Palmstjerna har rätt. Denna tvetydighet torde likväl lättast utredas, om den Kongl. Propositionen i ämnet upplästes, och jag anhåller derföre hos Herr Grefven och LandtMarskalken om uppläsning deraf. Herr Hjerta: Jag skulle tro, att Ridderskapet och Adeln snart skulle förvandlas till en UtredningsComitee i stället för ett beslutande RiksStånd, om vi här skulle sysselsätta oss med att utreda meningen i Utskottens Betänkanden. Jag tror derföre det bästa vara, att genast återremittera detta 'Utlåtande och bedja Utskotten skrifva så, att det kan begripas. Ty jag hemställer till hvar och en, örn icke, då man läser det ifrågavarande Utlåtandet och deraf endast finnér, att den Kongl. Propositionen innehåller ett förslag om vacance-afgift för Båtsmanshållet, man måste tro att fråga är om afgift för vacance på sjelfva karlen. En afgift för beklädnaden kan hvarken i expeditionsstil, eller efter allmänt språkbruk, kallas vacance-afgift.
De medel, som, i följd af vederbörande jordegare, vid 1828—1830 års riksdag, medgifven lösningsrätt af de å krono-skattejorden växande ekar, till Riksgälds-kontoret redan influtit eller framdeles inflyta, skola, i den mån dessa medel till kostnader för ekeplanteringars anläggning och underhållande varda af Kongl. Älaj:t anordnade, efter vederbörliga reqvisitioner utbetalas; börande Riksgälds-kontoret för omförmälda, derstädes innestående, medel jemte Ekeplanterings-kassans öfriga till Riksgälds-kontoret aflemnade och för detta verk disponibla tillgångar godtgöra nämnde kassa Fyra procent årlig ränta; hvilken ränta likaledes, enligt Kongl. Maj:ts nådiga disposition, för de med Ekeplanterings-kassans bildande afsedda ändamål af Riksgälds-kontoret tillhandahållas. §. 13. För Lappmarks-Ecklesiastik-fondens till Riksgälds-kontoret öfverlemnade behållning, utgörande Sextiosjutusen etthundraåttiofyra R:dr 37 sk. 2 r:st., skall Riksgäldskontoret erlägga Fem procent årlig ränta, hvilken, vid hvarje års slut, med Tretusen trehundrafemtionio R:dr 11 sk. 6 r:st. till Kongl. Stats-kontoret utbetalas. , §. 14. Utaf den, efter Kongl. Nummer-lotteriets upphörande, till Riksgälds-kontoret aflemnade s. k. brudgåfvo-fond utbetalas, under derför stadgade vilkor och efter vederbörliga reqvisitioner, de, jemlikt planen för nämnde Lotteri samt derstädes förda matriklar, utfallna, men ännu innestående brudgåfvo-vinster. 6 §• 15. I öfverensstämmelse med det af Kongl. Majit och Rikets Ständer stadgade vilkor för öfverlemnande till Riksgälds-kontoret af de från Landt-ränterierna och ÖfverStåthållare-embetets Kansli till Kongl.
I hufvyiisak är det bristande vård eller i ett eller annat hänseende felaktig skötsel af baket, som framkallar dessa farliga affektioner. I förbättrande af barnens vård måste således d a våra åtgöranden till minskande af den stora barnadödligheten: först och sist utmynna. P&amp; grund af den erfirenhet, jag kunnat förviirfva mig beträffande f osterbarnen och f ostermödrarna i Stockholm, d i det har tillåtas mig att uttala mina åsikter om anledningarna till, att fosterbarnen i allmänhet med hänsyii till vird och skötsel befinna sig i en s i beklaglig ställning. Vanligen, ja, jag m&amp; väl säga, niistan utan undantag tillhöra fostermödrariia hos oss den allra lägsta och fattigaste klassen inom samhä.Uet ' och äro i regel personer utan minsta insikt om rätta sattet att behandla och sköta ett spädt barn. Däri ligger onekligen hufvudgrunden till barnens vanvård. Men afven där .en viss grad af insikt o ~ n barnets behof af s1iö: tsel genom erfarenhet inöjligen förvärfvats, är det dock. icke alltid sagdt, att fostermodren bryr sig om att tillämpa denna sin erfarenhet. Skalet härtill ligger uppgiibsii.ligen uti bristande iqzt ' resse f ör f osterbarnet. ' Fattigdom, okunnighet och liknöjdhet iiro också enligt min &amp; sikt de viktigaste faktorerna, som hvar för. sig eller gemensamt betinga de, bedröfliga resultat, hvilka fosterBc~r12sinct~tstri~z i regel frambringar. Att iiiottaga och. vårda främmande barn är nämligen lika mycket en industri, som mingeii ' annan verksamhet, äfven om undantagsvis f all intraff a, då personer af människokärlek. taga sig n i en annans.brtni. Men som i hvirje alinan industri vill iifven här yrkesidk-en förtjiina p i sitt arbete. Blir för-. tjänsten ringa eller ingen, s&amp; blir också intresset för arbetet därefter.
Bevillnings-Utskottets 18 §. undergår följande förändring: i Mom. Då någon anhålles med Tullförsnilladt gods, vare honom obctaget, att ställa vederhäftig borgen för sin person eller för böterne. Är det Ämbetseller Tjensteman vid Tulleller Lots-Verket, då eger borgen icke rum. I 2 Mom. uteslutes orden: ”eller befmnes det anhållna godset påtageligen vara af det värde, att den brottslige ej kan undgå urbota-ansvar.” 19 §. utgår. I 20 §. bortgår meningen: ”sorn antingen öro till ineller utförsel förbudne, eller ehuru lill införsel lofgifne,” och i dess ställe införes : sorn vid ineller utförseln. 2i §. bör erhålla följande lydelse: 1 Mom. Finnes i Sterbhus Tullförsnilladt gods, nytt och obrukadt, och vilja vederbörande, innan ännu anspråk å godset, såsom Beslag underkagtadt, är gjordt, detsamma från confiskation freda, anmäle sig i staden hos Magistraten, och å landet hos Krono-Fogden, som låter godset i goda mäns närvaro noga uppteckna, samt under qvarstad och försegling ställa. Denna qvarstad må icke höfvas förr än varorne i behörig ordning förtullade blifvit. 2 Mom. Sådant gods, när det i Concurs-massor eller vid utmätningar upptäckes, Betänkanden. a45 " ;• ; . s . • ■- vare Beslag underkastadt, och den som öfvertygas att hafva Tullförsnillnings-brottet föröfvat, vare förfallen till det uti denna Författning i allmänhet stadgade ansvar. * 3 Mom. försvinner. 24. §. förändras sä : Enskild person, som lill underpant för lön, emottager tullförsnilladt gods, nytt och obrukadt, anses, såsom hade han det sökt dölja, och ansvare derför efter denna Artikel, ej mindre än egaren, om den kan uppgifvas. 25 §. utgår, utom 1 , 3 och 4 Morn. 2 Art. 1 §. A ” 1 Morn. förändras så: