Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N — g: I: Svensk konstslöjdutställning 26 II: » Handarbetets vänners utställning ». 27 III: De kvinliga artisterna på Valand 28 Landvinning; af S. 26 Förnöjsamhet; af Mathilda Langlet 26 Från kvinnans arbetsfält; studier från Stockholms horisont af G. Gullberg: III: Kvinliga telegrafister 27 IV: Kvinnan i postverket 29 V — VII: Kvinnan i sjukvården 30, 33, 40 VIII: Kvinnan som undervisare 48 Nääs; för Idun af J. B 27, 28 Grefvinnan Tessins kokbok; af S:t Germain ... 27 Just nu; ett ord i sommarvärmen till mödrar och döttrar; af H. H. 28 Frureformen; af Direktörska 28 På släktfåfängans altare; en liten väckare af van Nord _ 29 Middag 29 Barndomsintryck; af H. G. 31 Kvinnoarbeten på industriutställningen i Göteborg; af Scaivola 31, 32 Våra vänner; för Idun af Helena Nyblom 31, 32, 34, 35 Unga h e m; för Idun; af A. W. 32 Huru vildarne uppfostra sina barn 32 Något o m dagböcker; af G. A 32 F ö r d o m? af Ingrid Gullin 33 Ett försäkringsbolag för kvinnor o c h barn 33 Lifsmål; af A. B 34 Styfmödrar; af Ada 35 Skola eller hem; en synpunkt i en viktig fråga af M. N. - 36 Apropos senaste simpromotionen för damer; af H. H 36, 37 Efterplock från industriutställningen i Göteborg; af Scaivola 36, 37 Föresatser; af H — s L 37 Några anvisningar för konservering o c h anrättning af svamp; prisbel.
Ståndet ogillade utlåtandet, N:o 40; och N:o 41, med anmälan om verkställd votering i Förstärkt Banco-Ut~ skott öfver den i memorialet, N Härvid fö rek omm o: l:o, Utskottets förnyade hemställan, pag. 3, att Banco-fullmägtige må berättigas, att uppköpa och försälja vexlar: godkändes; och 2:o, de, pag. 6 och 7, intagna reglementariska föreskrifter: l:a punkten: antogs af denna lydelse; För bibehållande och förstärkning af Bankens metalliska cassa, bemyndigas - Prot.-Utdrag, den 5 Februari 1845. 625 myndigas Banco-fullrnäglige alt af välkände och solide Irassenler eller end ossen ler uppköpa vexlar, dragna på Hamburg eller Allona. För sådane vexlar må betalas högst 128 sk. per R dr Hamburger Banco, om de äro lill betalning förfalliia inom 8;de dagen från den, då vexelsiulel sker. Vexlar på aflägsnare förfallotid betalas så mycket mindre, som disconlen derå till 5 proc. för året utgör. 2 punkten' antogs af den lydelse, som 2 punkten af de uti Banco-Utskollels memorial, N:o 22, föreslagna reglementariska föreskrifter utvisa. 3, 4, 5, 6, 7, 8 och 9 punkterna: utlåtandet, N:o 39, godkändes; och skulle de respective Med-Slånden vördsamt och vänligen, genom utdrag af protocollet, inbjudas alt med Borgare-Ståndet i dessa, i anledning af Banco-Ulskollels utlåtande, N.o 39, fattade beslut, sig förena. S. D. Föredrogs å nyo och lades till handlingar ne Lag-Utskottets memorial, N:o 68, i anledning af återremiss af en punkt i Utskottets betänkande, N:o 31, angående förändring i vissa delar af nu gällande lagsladganden om giftorätt och arfsrätt in. m. Från Heder v. Bonde-Ståndet, S.
Detta ansåg man vara allt för inskränkt J och derföre åberopades, emot Instructionen , 68 $. Riksdagsordningen , der det står, att Revisorerpe skola granska Stats-Verkets Räkenskaper, sty - 47° den 29 October /. m. reise och förvaltning , och man afgjorde, genom tolkning af detta ord, att därmed borde och 'skulle förstås alla allmänna Cassör och Räkenskaper. Instructionens 2 §. stadgade åter: ’5att Revi ”sorerne skola äga tillgång till alla Stats-Contpi”rets Räkenskaper, Protocoller och Handlingar, ”icke allenast för de år, till hvilka Revisionen sträcker sig , utan ock , likmätigt 42 §• i Riksdagsordningen, äga rätt att af StatsContoiret ”undfå de upplysningar och handlingar , som de ”i öfrigt finna nödige, för att efterse och granska, ”huruvida utgifterne äro icke allenast öfverensT ”stämmande med de fastställde Staterne, och Ogrundade på så väl dem, sorn Kongl. Maj'.ts särskilda Nådiga Förordnanden , der sådane legat ”till grund för utbetalningarne , utan ock med ”behöriga qvittencer verificerade af dem , som ’’ägt de anordnade medlen uttaga och djspone5’ra. Med stöd af denna §. fann man orden i 68 $. Riksdagsordningen , der det endast talas om "två års af slutade Räkeipkaper" medgifva allt för liten utsträckning af Revjsions-åtgärcien, Man hänförde sig derföre ifrån Riksdagsordningen till InstruGtionen för att anskaffa alla handlingar , och kunna verkställa granskningen intill den dag, då Revisprerne sammankomma. Hvad sjelfva tryckningen af Revisorernes anfnärkningar vidkommer, kunde man hvarken åberopa Ckrundlagen eller Instrpctipnen, hvilken sednare man i detta afseende bestämdt hade e~ mot sig. Denna del af frågan står således all-s deles enstaka, och sig sjelf lämnad. Ven 29 October ft ni.
Runt 270,000 Ridr, eller ock, derest den Sverige förbehållna rättighet lill betalning medelst annuileler funnes böra begagnas, i enlighet med en vid den nådiga Propositionen fogad tablå öfver de årliga kapital-albetalningarne och räntebeloppen, anvisa: l:o för år 1862: en summa af 3,699 Thr 24 sgr eller omkring R:mt 9,990 R:dr 2:o för år 1863: en summa af 26,194 Thr 24 sgr „ „ 70,730 „ Bih. lill R. St. Skrifvelse, N:o SI. 3:o för instundande slatsregleringsperiod: för år 1864 Thr 20,300 eller omkring R:mt 54,810 R:dr „ 1865 19,600 „ „ 52,920 ,. „ 1866 „ 18.900 „ „ 51,030 „ 58,800 Thr eller tillsammans en summa af 88,694 Thr 18 sgr, motsvarande R:mt 239,480 R:dr; kommande, i sistnämnda fall, det till slulliqvid af kapital och ränta år 1867 erforderliga belopp, 18,200 Thaler eller R:mt 49,140 R:dr, att af Rikets härnäst sammanträdande Ständer äskas. Uti förenämnda vid den nådiga Propositionen fogade tablå äro de årliga afbetalningarna, jemte ränta å 4 procent å det efter hvarje liqvid återstående kapitalet, beräknade sålunda: 1862 Juli 1. Ränta för ett år ä 4 procent å Thaler 92,495 Thaler 3,699: 24 sgr. Kapitalafbelalning „ 22,495 Ränta å Thaler 92,495 1864 „ Kapitalafbelalning „ Ränta å återstående Thr 70,000 „ 1865 „ Kapitalafbelalning Slutligen har E. K.
S:gr R:dr 300,000 att Malmö Lånekontor, hvars fond borde utgöra R:dr 1,200,0:JO men hvilket innehade endast 1,150,000 skulle undfå ytterligare men att då Kontoret vid tillfället innehade förstärkningsmedel från Reservfonden till belopp af R:dr komme 50,000 •200,000: — 50,000: — att till ordinarie fond öfverföra», och återstoden 150,000: — att till Banken i föreskrifven ordning återbetalas Vidkommande Wisby Lånekontor, hvars ordinarie Handelsoch Närings-diskontfond utgjorde R:dr 225,000; men enligt ofvan anförda reglemente § finge höjas till 250,000 R:dr, ansågo Fullmäktige att, då de från Lånekontoret inkomne rapporter utvisade, att icke allenast icke de på depositsamt uppoch afskrifnings-räkning hos Lånekontoret insatte penningar vore i låneoch kreditiv-rörelsen använde, utan äfven att någon del af det ordinarie förlaget funnes obegagnadt, hvaraf ville synas att rörelsen inom Lånekon Revisorernes Berätt. äng. Bankoverket• 7 Fördelning aj Handelsoch NåringsDi skönt/onden — 50 - torets område icke påkallade någon tillökning i förlaget, anledning icke vore för handen att för det dåvarande tilt Lånekontoret anvisa, den i reglementet medgifna förhöjning i dess Handelsoch Närings-diskontfond. § 57. förMrhUn ar följd dels af Banko-Fullmäktiges, den 17 September nästlidne år, meddelade tili. Handelsförordnande, att de Handelsoch Närings-diskontfonderna vid Lånekontoren lemnade föroch Näringsstärkningar skulle till Reservfonden återställas, dels af den i nästföregående § omnämnda fonden rid fördelning af Handelsoch Närings-diskontfonden, hafva Diskontoch Lånekontorens Diskontoch fon(jer efter den tid för hvilken i - 2 (j af sistlidet års revisionsberättelse redogöres, un Lånekontoren, j j . dergatt följande forandringar: Banko-diskörttverke.U eller nuvarande
Hr Nordensköld, Otto Gustaf; Jag har varit på Gottska Sandön, men har aldrig der sett någon hamn; och om der också nu linnes en hamn af 4 f°ts djup, så skulle en storm, som låg på hamnen, lätt med sand betäcka såväl hamnen, som den derå föreslagne befästningen. Sednaste gången jag besökte ön, var år 1812, då jag gick i land i sällskap med en Engelsk Amiral. Vi funno der små träd af ett besynnerligt utseende; och då jag frågade, huru det kom sig, att de sågo ut som toppar af stora träd, svarades mig, att de också varit stora träd , men genom stormar under hösten år 1811 blifvit till storne delen öfvertäckta med sand. Ilade der i stället stått bus, så hade också de blifvit begrafna i sanden. Dessutom tror jag, att om man borttog skogen, skulle genom stormar sådana hålor uppkomma, som jag äfven sett på ön, hvarigenom husen skulle undergräfvas och slutligen kullstörta. Men allt detta skulle ändå endast blifva de mindre olägenheterne, som voro förenade med correctionisternas förläggande på Sandön; den största olägenheten skulle visa sig vid ett inträffande krig. Jag vet icke, huru man då borde förhålla sig, och tror, att våra fiender kunde på Sandön få genier af alla slag, som kunde hjelpa dem, då man ej kan supponera, att correclionisterne, af hederskänsla, skulle finna sig förbundne till trohet mot fäderneslandet. Hr Le frön, Johan Pehr: Äfven jag nödgas yttra några ord, för att afstyrka det ifrågavar. förslaget. Vi veta alia, att correct.-inrättningarne i våra lider äro af a:ne slag: de som grunda sig på förbättringshus för fångarne med arbete inom afstängda boningar, och de, som grunda sig på afstängda boningar med gemensamt arbete. Begge fordrade tillgång på arbete, det ena sådant som kan förrättas inom hus, och det andra sådant arbete, som kan förrättas utom hus.
I motsats deremot, kan jag icke hylla den åsigt, som föranledl de förenade Utskms gemensamma beslut, då de efter min förmening ganska lösligt halkat öfver det hufvudsakligaste i detta ämne. De förenade Ulsk:n hafva nemi. egentligen fästat afseende derpå, att den, som är legd i stället för en annan person, skulle, såsom ägande mera lust och vilja alt åtaga sig det dyrbara varfvet att försvara fäderneslandet, An en annan, som blott fullgjorde detsamma emedan lian dertill vore nödsakad, i vida större mån gagna detsamma; men efter den erfarenhet jag under många år förvärfvat om beväringsmanskapets vapenöfningar, har jag kommit till den öfvertygelsen, att den lust och den håg, som de legde beväringskarlarne äga, består endast deruti, att taga legningspenningarne, men ingalunda att öfva sig lill fäderneslandets försvar, ty dertill linnes hos dem ringa eller ingen lust och vilja. Jag tager mig friheten vid detta tillfälle fästa Ståndets uppmärhsamhet i delta vigtiga ämne derpå, alt icke ett väl utfördt beväringssystem låter tänka sig, såvida man icke borttager legningen. Då fråga är om ett nationalförsvar, mäste alla känna sig lika skyldiga att deruti deltaga, och den som kan köpa sig fri derifrån, uppfyller ej sin (iligt, ty det finnes intet skäl, som kan berättiga en Statens medborgare att köpa sig fri från sina medborgerliga pligter. Jag anser det ligga en stor orättvisa deruti, att den fattige får åtaga sig en pligt, som den rike med en ringa summa kan afbörda sig, och då dessutom, såsom jag nyss hade äran nämna, borttagandet af legningen är för ett väl ordnadt beväringsmanskap alldeles oundgängligt, så anser jag de äsigter, som ledt motionären vid väckandet af denna fråga, vara grundade på rättvisa; måtte de äfven en gång blifva en sanning!
Sg termåls-Balken, angående medgift och hemföljd; Nio 9?, i anledning af Kongl. Majit* Nådiga proposition, om Lagförklaring angående rälta grunden för förvandling till fängelse vid vatten och bröd af böter, som ådömas för sådana stölder, hvilka, enligt allmän Lag, ligga i tväböte emot annan tjufnad; men som dessa Betänkanden blifvit af tre Riks-Stånd bifallne, nemligen N:o 72, af PresteStåndet och? . _ ... t o ■> 1 ( d. 17 Jula. af Borgare-Standet ) samt af Bonde-Ståndet d. 9 November. JS:o 109,af Bidderskapet o. Adeln d. 3 Nov. al Borgare-Ståndet den 23 Oct. och af Bonde-Ståndet den 8 Oct, Nio 7jp af Riddersk. o. Adeln d. 22 Junii. af Preste-Ståndet och? af Borgare-Ståndet J ‘< »9 Jun... N!og3,af Riddersk. o. Adeln d. a3 Oct. al Preste-Ståndet den c8 Sept. och af Borgare-Ståndet den 30 Sept.; '4* XjigUtskattets Utlåtande N:o i4a. si enär , vid sådant förhållande , de i dessa Betänkanden afhandlade frågor, jemlikt 87 §. i Regeringsformen och 4g §. i Riksdagsordningen , äro att anse såsom afgjorda, finner Utskottet något Utlåtande öfver anmärkningarne icke erfordras; hvilket Utskottet härmedelst (år hos de Riks-Stånd, som återlemisserne meddelat, vördsamt anmäla, Stockholm den |4 November 1839, N.o 144, Ankcra till Exped* Utskottet den 25 Nö’.'
Ank; till Exp. Etsk. dea 21 Juni 1851, kl. 10 f. m. t Utlåtande, angående öfver lein nandel lill Riksgäldskontoret af den i Statskontoret befintliga behållning utaf inlevererade depositionsmedel. (Rgds Afd.) Enligt Kongl. Maj:ts vid innevarande riksdag aflena nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof, samt statskontorets afgifna och i högstberörde proposition åberopade berättelse, utgjorde behållningen af de fran landtränterierna inlevererade depositionsmedel, sedan, jemlikt Rikets sednast församlade Ständers beslut, utaf dessa medel ett belopp af 10,000 R:dr Riksgäldskontoret öfverlem nats, II:dr 795: 31. 11. och då bärtil! lades dels derefter, eller från den 1 Juli 1847 till samma dag 1850, ytterligare influtna medel 2,003: — 9. dels de räntor, sora å de utlånta depositionsmedlen blifvit erlagda 715: 33. 4. så uppgick det sammanräknade beloppet häraf till R:dr 4,114: 18. — men från hvilket belopp måste afdragas en år 1847 lyflad depositions summa 104: 35. 8. hvadan den vid nämnde berättelses afgifvande befintliga behållning utaf ifrågavarande medel besteg sig till . 4. deraf ett belopp af 3000 R:dr var räntebärande efter A \ procent och återstoden i Rikets Ständers Bank innestående; jemte meddelandet af denna upplysning, har Kongl. Maj:t (sid. 87 af ofvanåberopade nådiga proposition) föreslagit, att icke allenast nyssberörde behållning måtte till Riksgäldskontoret öfverlemnas, utan ock på enahanda sätt förfaras med den vid hvarje års slut i statskontoret befintliga behållning af ytterligare inflytande depositionsmedel, under vilkor likväl, att statskontoret skulle ega att, efter skeende reqvisitioner, återbekomma från riksgälds - Stats-Uti kotte Is Utlåtande, N:o 191.
Den, som uppoffrar allt hvad han eger för min skull, som ställer en förmögenhet till min disposition, som vore i stånd att begå ett brott för min skull, som sätter sig öfver alla fördomar, som vågar att blifva en visa för hela Stockholm, den, som gör allt detta endast och allenast för mig, utan att fordra att jag skall arbeta och spara, den älskar mig också. Han eger just den kärlek jag begär. – Men Fagerhjelm lär vara gift. – Desto mera penningar skall han uppoffra på mig, desto mera skall jag hafva honom i min makt. – Du störtar dig alltså i morgon i förderfvet för alltid, oåterkalleligt, utan betänkande? – Hvem har sagt det? – Om du går på maskeraden, så ... – Kan baron Fagerhjelm få ledsaga mig hem till porten, det kan ju vara värdt femtio kronor. Och för att du ej skall få en sömnlös natt igen, så skall jag anförtro dig en sak. Jag bryr mig ej ett dugg om honom, du har rakt ingenting att frukta af honom. – Men ... – Han eger för litet. Han är rik, men eger inte nog för mig. Ett förtvifladt beslut. Arnold Lindqvist var emellertid långt ifrån lugnad, då han återvände till sitt mörka, kalla rum. Han lade sig på soffan och svepte ett täcke omkring sig. Han försökte vinna klarhet i det kaos af tankar, som genomkorsade hans värkande hufvud, ett ansträngande tröstlöst arbete, som jagade bort sömnen från hans trötta ögon ända till morgonen. Han måste ega Nora. Han ville inte tänka sig framtiden utan henne, och likväl hur omöjligt syntes det honom icke att vinna denna för allt utom rikedomen otillgängliga skönhet. Han måste söka fylla det vilkor hon uppstält. Han måste blifva rik. Vore han egare af en stor förmögenhet, då hade han ju försteget framför alla andra friare till hennes kärlek. Hon kände honom, hon hade sjelf sagt att hon ej fäste sig vid hans fulhet, ja, att hon tyckte rätt bra om honom. Vore hon en gång hans, så skulle hon nog lära sig älska honom. Han skulle uppfylla hennes minsta önskningar, låta henne leka med rikedomen till dess hon insett dess tomhet och längtade efter något annat, och då, då skulle hennes hjerta tala.
Här i den 24 §:n är icke fråga om rättigheten att få uppehålla sig å en ort, utan om församlingens ansvarighet att besörja om fattigvård åt dem, som dit inflytta, äro der mantalsskrifne och stadde i behof af underhåll. Jag kan icke rätt uppfatta de svårigheter, som Hr von Rosen, af pastorernes vägran att införa personer i husförhörslängderna; ty sedan Konungens Bef:h:de pröfvat att en person bör i en viss socken mantalsskrifva. *, så skall han der förblifva och få sitt underhåll, men får han det oaktadt icke sitt underhåll, så inaccorderas lian helt simpelt någorstädes och kostnaden uttaxeras 543 Den 15 Mars e. m. af församlingen, der lian är mantalsskrifven. Häröfver kan klagas, — vägen dertill är öppen. Då det är en församlings skyldighet att underhålla dem, som ej förmå att sig sjelfva försörja, så måste väl församlingen äfven medgifvas rättigheten att ieke belastas med sådana personer, som skenbarligen genast skola falla henne till last. Detta är en rättsprincip, som mäste iakttagas, och de sorn blott vilja se på sin enskilda förmån få icke kasta på andra en börda, sool de icke sjelfva åtaga sig. för en ögonblicklig vinst. Jag tillstvrker denna §:s bibehållande, med de förändringar, som jag förut tagit mig friheten föreslå. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Med Frih. Cederström kan jag instämma deruti, att det ligger någon stridighet mellan stadgandena i den oc'' 2 §:n. Denna Sednare, sä vidt jag rätt uppfattat dess mening, innehåller, att de personer, som finnas omnämnde i den i.!\ §:n, måga vistas livar de för godt finna, men att de böta vara mantalsskrifne i den församling, som de tillböra.
Yidare 22 StaltUIskol fels Utlåtande, N:o 73. borde, före dessa öfningar, dissektioner och förevisningar ega rum öfver den topografiska anatomien af den kroppsdel, hvilken vid den för tillfället förevarande kirurgiska operationen vore i fråga. Till samma kurs hörde äfven föreläsningar öfver och förevisningar af kirurgiska instrument-samlingen, öfningar i anläggande af bandager m. m., för de licentiater och kandidater, som beredde sig till undergående af operations-examen. Dessa sistnämnda, högst vigtiga delar af den praktiska undervisningen i kirurgien borde bestridas af adjunkten, emedan alla de förutnämnda läroämnenas förening på en hand gjorde det omöjligt att under den relativt korta tid, som de studerande tillbragte vid institutet och de kliniska anstalterna, kunna medhinna samtliga kurserna, som dock alla vore nödvändiga för den praktiska kirurgen. Under närvarande förhållanden måste professorn ensam bestrida alla nu nämnda åligganden, hvaraf följden blefve att en minst dubbelt så lång tid åtginge till kursen i sin helhet, emot hvad händelsen vore, 0111 densamma fördelades på tvänne särskilda, men samtidigt fortgående undervisnings-serier och bestredes af tvänne lärare, samt att det största antalet elever lemnade läroverket utan att hafva kommit i tillfälle att följa och deltaga uti flera af ofvannämnda föreläsnings-ämnen och praktiska öfningar. Härtill komme ytterligare olägenheten deraf att, om professorn genom sjukdom eller annat laga förhinder blefve urståndsatt att sin tjenst bestrida, någon passande person icke funnes, som kunde öfvertaga hans åligganden, utan så väl föreläsningar och praktiska öfningar, som äfven tentamina och examina måste för längre eller kortare tid alldeles inställas, och dermed institutets verksamhet i denna vigtiga undervisningsgren helt och hållet afbrytas.
Hr Lagerbjelke, Bror Johan Syrach. » 494. » Croneborg, Johan Ulrik Wilhelm. » 1210. » Reutersvärd, Patrik Oscar. » 1233. » von Strokirch, Johan Paul Fredrik Otto. » 1696, » Bergenstråle, Claes. » 1736. B. » Hallenborg, Bolivar Magnus Fredrik Carl Wilhelm. » 1741. » Wolffelt, Mauritz Constantin. » 2142. » Liljensparre, fullm. Frih. Hermelin, David. » 2320. » Akerman, Fredrik. Suppleanter: » 1151. Hr von Meijerhelm, fullm. Hr af Geijerstam, Carl Fredrik. » 944. » De Besche, fullm. Frih. Leijonhufvud, Axel Hjalmar. » 2147. » af Christiernin, fullm. Gr. von Rosen, Axel Gustaf August. » 335. » Grubbe, fullm. Hr Carleson, Adolf Jakob Fredrik. 26 Den 31 Oktober. Banko-Utskottet. Ledamöter: Frih. von Schwerin, Jules. » 297. » Liljencrantz, Johan. » 390. » Nordenfalk, Johan. » 392. » Peyron, Gustaf Oscar. » 189. Hr Rääf i Småland, fullm. Frih. Stjernstedt, August Wilhelm. » 325. » Appelbom, fullm. Hr Ribbing, Erling. » 2082. A. , » Mannerskantz, Carl Axel. » 2231. » af Burén, Didrik Pontus. » 2256. » von Geijer, Bror Bengt Gustaf. Suppleanter: » 1035. Hr Wästfelt, Fredrik Philip. » 1659. » Svedenstjerna, fullm. Gr. Hamilton, Hugo Jakob. » 1582. » Steuch, Mathias. Lag-Utskottet. Ledamöter: JM 66. Gr. Sparre, Erik. i> 213. Frih. Armfelt, Magnus.
Skara, Göteborgs och Carlstads stift; det femte: Wexiö, Lunds och Calmar stift. Valens verkställande ombesörjes inom hvarje distrikt skiftesvis af ett af dess Konsistorier, i den följd stiften här ofvan nämnas. 4:o Läkare, hvilka, genom a,flagd licentiat-examen, blifvit till läkarekonstens utöfvande behörigen legitimerade, skola inom sig utse till Riksdagsmän i Preste-Ståndet Fyra Fullmäktige, hvilka ej till annat Riks-Stånd höra, och med iakttagande föröfrigt af hvad 17 och 18 §§ innehålla. Med valen förhålles sålunda, att Sundhets-Kollegium kallar, inom den tid, som fastställd år för Riksdagsmannavals förrättande, vederbörande Läkare inom Riket att, på utsatt dag, till vals anställande inför Kollegium sammanträda, hvarvid en hvar, antingen personligen eller genom befullmägtigadt ombud, men alltid med slutna sedlar, så beskaffade, som i 71 § innehålles, väljer inom Korpsen Fyra medlemmar till Fullmågtige i Preste-Ståndet. § 13. Underlåter Valfördelning att Riksdagsman ställa, vare förfallen till det vite. Ståndet pröfvar skäligt utsätta; skolande Ståndets kassa. Förmenar någon väljande, eller som under omröstning kommit, olagligheter vid ett riksdagsmannaval vara begångna, och vill deröfver klagomål anföra, aske dä af V alfor rättaren behörigt Protokolls-utdrag, hvilket sist inom nästa dags förlopp bör till klaganden utleinnas. Den klagande blifvit förrättadt. Kla gomål öfver val till Riksdagsmän af Preste-Ståndet ingifves för Stiften och Elementar-läroverken hos det Consistorium, som valet förrättat, för Läkare-korpsen hos Sund hets-kollegium, samt för Universiteten och Yetenskaps-akademien finnas utstakade.
Den, som, i öfverensstämmelse med tre stånds beslut, anser införselstullen å Blyertspennor, alla andra slag (än timmermans-), böra bibehållas vid 30 sk. per skålpund, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, nedsättes denna tullafgift till 24 sk. skålpundet. Blår. LinFör Blår: Linhade Utskottet tillstyrkt nedsättning i införselstullen från S R.dr till 2 R:dr 24 sk. skeppundet, hvilket förslag B or g are-St ände t godkänt, men Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-Stånden, med vidblifvande af gällande införselsafgift, förkastat. Så vida icke Borgare-Ståndet vill, med frånträdande af sitt beslut härutinnan, förena sig med de öfriga Stånden, måste följande omröstning anställas: 6:o. Den som, på sätt tre Stånd beslutat, anser, att införselstullen å Linblår bör bibehållas vid S R:dr per skeppund, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, nedsättes denna tull till 2 R:dr 24 sk. skeppundet. Utskottet Bevillnings-Utskotlets Memorial, As 14. 9 Utskottet hade föreslagit, att artikeln Bläck: skrif-, som nu finnes i noten Blackskrifhänvisad till varor, som icke kunna hänföras under någon af de i införsels-tarifen upptagne bestämmelser, måtte i stället i tar i fen under egen rubrik införas och åsättas en införselstull af 24 sk. per kanna. Detta förslag har af Presteoch B or g are-St änden blifvit godkändt, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet vid blifvit gällande tulltaxas föreskrift härom. Utskottet inbjuder Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet att förena sig i de båda öfriga ståndens beslut alt godkänna Utskottets ifrågavarande förslag; och föreslår, derest icke denna inbjudning skulle antagas, följande omröstning: 7:o.