Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
ej under skulle tider, aktning mycket enväldet land — bidrog till så uppsats i yttrar o m fröken i a n l e d n i n g af år följande, hennes som vi med anföra: Augusta elever från mannens vill också behärska mångenstädes i Finockså i åldringen blef M e n också andra, o m sin saks f r a m g å n g kämpen, ville tacksamhet o c h erkänsla. Hon erfarenhet samskola, hon nu i den klart för sig, att och fick d o c k, efter e n k o r t förestod, det s y s t e m, s o m här samvetsgrann därför sin Men följdes, ett plikt v a r a att De om hjärtat, få, fann och sin plats aldrig af sin att hon idé låg ensam o c h a n t o g till d e n s a m m a klassföreståns o m närvoro v i d hvarje lektion och sedan öfvervakade barnens lekar u n d e r terna ute i det fria. Naturligtvis kvarförökade barnen Själf så friheten torde tid, att uppfostra Men anförnöjsamheten stor. sparde kände sig lyckliga vården utan af en mor, eftersyn lärde h o n d e m arbeta i som legda o c h läsa, kunde Augusta redan vid fem Men ännu ha professorslön, uppväxte v i d sträng dem att det ej stor familj. och där under lämnade detta ålder. små, åter dåvarande än i vår en i hemmet, trifdes händer. och voro många lämna förverkligande varmt mindre oss förutan med underhålla språken taga det lätt betydligt och Vi » Äfven sig såsom o c h m e d e g n a m e d e l organiserade en n y samdarinnor, hyllning såväl och medarbetaen lång pedagogisk verksamhet hade erhållit så finansp å sin hedersoch hjärtligaste som medarbetare den fallit här. Men detsamma. » tillk v i n n o r s m o d, för förblifva då väsen - och hvilka, påpekas, motstånd g å n g var bruten, k o m m o äldre o c h nyinrättade böra rättvisligen behjärtade slentrianmässiga sida tänkande aktad Pipping nöje bräckkrafter, och äfven vissa N u till n å g r a d a t a.
Ridderskapet och Adeln har, enligt protokolls-utdrag af den 15 December nästlidet år, blifvit till Utskottet remitterad en af Herr Rosenblad, Bernhard, väckt motion, deruti han, under anförande att, vid sednast verkställda organisation af Banko-verket, lönevilkoren för tjenstemännen i den högsta tjenstegraden väl någorlunda lämpats efter befattningarnas vigt och ansvarighet, hvaremot de lägre tjenstemännens löneförmåner i allmänhet icke blifvit i samma förhållande förbättrade; att lönen för den 3:je eller så kallade Bokhållare graden, hvilken personal förminskades från 45 till 28, blifvit bestämd till allenast 700 r:dr, oberäknad! 10 serskilda arfvoden, å 100 r:dr hvartdera, för trägnare tjenstgöring, under det att en löneinkomst af 800 r:dr utom åtföljande spanmålslillökning samt sportler, « Eanho-Ulskotlets Utlåtande, ]V:o 17. vöre anslagen för motsvarande tjenstegrad uti statens veik, samt all tjensleinännen i nyssnämnde grad inom Banken, hvilka, efter motionärens tanka, hade att derstädes förrätta det mesta och mödosammaste arbetet, nu meia icke egde samma utsigten lill befordran sorn tillförene, enär, i följd af de nya befordringsgrunderna, till de högsta befallningarna ofia utnämndes yngre personer med för varfv ad skicklighet i kansligöromål, — föreslagit, alt lönen för de 2:ne äldsta Ijeuslemännen inom 3:dje Ijenstegraden i Banken måtte förhöjas till i ooo r:dr, och för de öfrige till Boo r:dr.
Om således grundad anledning skulle förefinnas att ej ställa vår journalistik så synnerligen högt (vi hafva också hört motsatta omdömen), är så mycket större orsak för verkliga litterära förmågor, äfven de kvinnliga, att ägna sig åt och arbeta upp denna efter deras mening försummade del af litteraturen. Vi kunna i alla händelser icke komma från det faktum, att den dagliga pressen år från år tillvällar sig allt större andligt inflytande, att den tum för tum eröfrar mark från det gebiet, som förut ensamt tillhört boklitteraturen, och detta icke blott i den meningen, att pressen absorberar mer och mer af litteraturens andliga intressesfär, utan äfven i den, att tidningarnas publik växer på bekostnad af böckernas. Våra författarinnor skola därför med tiden tvingas in på journalistiken — • så framt de icke helt och hållet vilja förlora den stora allmänheten som läsekrets. som låter rösten tränga fram till den stora allmänheten. Nu skall någon invända: att vara journalist och att vara novellist äro två skilda saker; man kan inte vänta att våra författarinnor, därför att den skönlitterära marknaden är dålig, skola kasta sig in på journalistiken, som för dem är främmande. Denna invändning har sitt berättigande, i all synnerhet då det gäller skriftställaretalanger, som redan äro erkända. För dem är också det ekonomiska problemet i allmänhet mindre svårlöst, ehuru det skulle kunna framdragas exempel på motsatsen. Det kan naturligtvis icke vara min mening, vare sig att öfvertala författarinnorna att lämna det belletristiska området eller att söka utrota romanen såsom konstform. Jag vill endast å ena sidan framhålla, att mycket, som nu tolkas i diktsamlingar, som ingen läser, eller i digra roman-volymer, som trots sin storlek drunkna på boklådsdisken, kunde sägas i en direktare (kanske njutbarare?) form i den dagliga pressens spalter. Och å andra sidan vill jag bedja de unga kvinnor, hvilkas håg står till litterär verksamhet, att gifva akt på den vind, som nu blåser. Romanen har under ett långt skede varit den moderna, helt dominerande konstformen. Men tecken tyda på, att detta herravälde nu är på retur, och hvem skall upptaga den fallna manteln? Pressen.
Albert och hans följeslagarinna kom dit en himmelskt vacker juliafton. Någon omständlighet måste tillåtas historien på sina ställen. Ursäktas skall och bör därför, att vad som följer berättas. Sedan de vid inresan nått torget, körde de inte rakt fram ned åt Marieholmsbron till, utan vek av en liten gata åt höger, som inte slutar förrän i själva Vänern. Ungefär mitt på denna gata låg huset, som tog emot trötta resande. De steg ur här, besörjde om sakernas inbärande och allt gick bra. Men sedermera föreslog Albert, att, medan kvällen ännu var så ljus och vacker, göra en lustvandring i staden. Sara hade på den sista tiden, alltsedan Bodarne, blivit tystare, inte just högtidlig ... det ordet passar inte ... men mera högstämd, och hon språkade inte så ofta om skråets affärer. Utom denna förändring märktes hos henne ingen annan, än den, att hennes vanliga skalkaktighet i blicken utbytts emot en viss himmelsk vänlighet och tillgänglighet för nästan allt vad Albert ville. Utan att säga ett ord emot, lät hon honom ta sig under armen, och hon följde honom dit han ämnade föra henne. Han hade ingen plan med sin promenad. Således föll det sig naturligast och av sig själv, att de gick bort över torget ned till flottbron, stannade mitt på den och besåg Tidan. Stående här och skådande norrut, hade de en gränslös utsikt över Vänerns aftonklara, vattrade duk. De kunde inte se var och hur sjön sammanflöt med firmamentet själv: det syntes allt såsom ett. Och det här heter Tidan? anmärkte hon med en liten runkning på huvudet; alldeles så flyter också Lidan ut genom vår stad, och ifrån dess bro har man även en lika stor ... stor ... stor utsikt över Vänern norrut, och uppåt ända till skyarna, när det är kväll såsom nu! ack Albert! Albert! jag påminner mig just här den stund, då jag och min mor stod på bron över Lidan ... och hon kastade ... kastade ringen bort ... långt ... långt ut ... Albert ryste hastigt, tog henne åter under armen och gick, fastän hon knappt ville det, tillbaka bort ifrån Tidabron. Komna upp i staden igen, vände de sig åt trakten, där kyrkan står.
Sedan Hans Execellence Herr Grefven och HofCancelleren blifvit på vanligt vis utbeledsaj gad , hemställde Herr Grefven och Landt-Mar*kalken, om icke Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att hvar och en af de i Bevillningsutskottets Utlåtande upptagna sex serskildta punkter finge serskildt för sig företagas och afgöras. Bifölls. Den i4 Augusti J. m, Uti första punkten hade Ufsko.Uet hera,-; stillt: ”Att en allmin frihet må förunnas r att ”emot en afpassad tull, i Riket införa alla utländsk* varor , beroende undantag häruti på ”Kongl. Majus Nådiga pröfning ; att följ”akteligen illa sådane varor, hvarmed handel, ”kan i Sverige drifvas må uti den Tullbevill”ningsTariff , sorn af Riksens Ständer nu fast”ställes, intagas, simt lämplig Tull derå föreslås : och att Riksens Ständer hos Kongl. ,’M*j:t i underdånighet anhålla , att i den händelse , Kongl. Maj:t skulle vid utfärdandet af ”TullBevillningsTariffen , finna i Nåder för ”godt, att göra några undantag från den alllmänna införsel-friheten, Kongl. Maj.t då täc”keg genom en särskild Nådig författning , lå ”ta dessa undantag allmänt kunnige göras , "och äfven vidtaga samma utväg , hvarje gäng ”behofvet sådrnt kräfver.” Herr Tham, Wollrath: Det är i anledning af Herr Lefréns för en stund sedan gjorde anförande, jag anhåller att få yttra mig. Hatt har framställt, att Bevillningsutskottet eller Riksens Ständer , i fall denna punkt antages,5 och frihetsprincipen således blefve godkänd., skulle kringskära Konungens magt, då han vöre nödsakad att antingen icke förbjuda införsel eller blifva utan inkomst, hvilken Herr Lefrén tror vara beräknad. Så har jag fattat yttrandet, och om så är tår jag förklara, att Herr Lefrén ej känner grunderne för Författningen.
Maj detta år blifvit dem i nåder beviljade; att afvittringslandtmätaren i Jemtlands län, H. F. Behm, hvilken derstädes tjenslpjort sedan början af år 1833, men i arfvode och respengar uppbure endast 1,330 Riksdaler årligen, skäligen borde komma i åtnjutande af det för äldre afvittringslandtmätare genom berörde nådiga bref bestämda årsarfvode af 1,800 Riksdaler, jemte 200 Riksdaler i respenningar, hvaremot någon nedsättning i de för Gode Man och handtlangning af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande beräknade belopp syntes kunna ega rum, samt att, enär kostnaderne för Gode Mäns och handtlangares aflöning i Norrbottens län icke under något år varit högre än 8,684 Riksdaler, hvartill ifrågavarande utgifter uppgingo år 1838, då landtmätare-personalen var lika talrik som den nu vöre och beräknats fortfarande förblifva, det ville destoheldre synas, att nämnde kostnader framdeles icke borde uppgå till mera än 9,000 Riksdaler årligen, som, derest mätningarne inom Ofver-Torneå socken komme att nästa år afslutas och sedermera påbörjas inom Pajala socken, hufvudsakligen endast handtlangare i den sednare socknen samt Godo Mön i den förra under några år erfordrades, och handtlangare i Pajala torde kunna fås utan ovanligt hög dagspenning, helst socknens invånare icke bade att påräkna biförtjenster från flera håll; varande, i öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit af Öfver-Direktören yttradt samt med tillämpning i öfrigt af gällande grunder för de till Storskiftesoch Afviltringsverken nu utgående anslag, fullständigt förslag till ny stat för dessa verk utaf Öfver-Direktören upprättadt, uti hvilket förslag årliga anslagsbehofven för de särskilda länen blifvit på följande sätt beräknade, nämligen: för Stora Kopparbergs län, lill 46,600 R:dr „ Jemtlands , 3,313 „ „ Wester-Norrlands „ 19,120 „ „
JustitiEe-Ombndsmannen redogör härefter för de hufvudsakliga sk i I jaktigheter, som, vid jemförelse af berörde Författningar samt 1798 års Krigs-artiklar, förefinnas, i afseende på bestraffningssätt och rättegångsordning för beväringskarl från Gottland samt beväringsskyldig från Rikets öfrige Landskap; varande desse skiljaktigheter följande: 1:0 Beväringskarl i allmänhet skall för brott, derå Krigs-artiklarne utsätta spöstraff, undergå denna bestraffning, så vida ärans förlust, uppenbar kyrkoplikt eller fängelse på Fästning jemväl följa bör; hvaremot beväringskarl på Gottland, om han begått militär-förbrytelse, dÖmes till fängelse i mörkt ensligt rum, och om han föröfvat annat brott, belägges med det i allmänna Lagen utsatta straff; 2:0 för militär-brott, derå Krigs-artiklarne utsätta gatulopp eller spöslitning, skall den förre dömas, enligt serskild förvandliugs-tariff, till prygel. Den senare deremot får ej underkastas denna skymfliga behandling, utan skall i stället hållas i ensligt fängelse uti mörkt rum; 3:o för olofligt undanhållande från tjenstgöring, första resan rymning, dubbel legotagning, raunderingspersedlars förskingring och dryckenskap eller sofvande på post, skall den brottslige, så vidt han tillhör beväringsmanskapet, på fasta landet , straffas, i fredlig tid, med 40 prygel, och i krig, när mildrande omständigheter sig förete och någon synnerlig skada deraf icke händt, med 5o prygel. Men är han inskrifven vid Gottlands National - 12 Lagsam Allm. Besv.- och Ehon.-Utskottens Betänkande, JS-o 48. beväring, skall han dömas, i vissa fall, alt arkebuseras, och i andra til^ en bestraffning, som efter stadgade förvandlingsgrunder stundom motsvarar och någon gång kan öfverskrida nyssnämnde prygelstraff; 4:o
Men om aftonen, när en svag vindfläkt far genom lönnarna på gården, sveper öfver blomsterrabatterna] i trädgården, och kommer furorna midt öfver i skogen att sakta susa, då den uppfriskande daggen lägger sitt perllika skimmer öfver de heta blomkalkarna, — då vakna med. ens alla blommans finaste fibrer till lif, och inför den svala, ljusa, milda sommarnatteu blottar kaprifoliehäcken sin innersta trängtan, biktar sina hemligaste känslor, andas ut sin renaste kärlek. En fin genomträngande berusande vaniljdoft fyller luften; det är kul316 turblomman, som ger det bästa hon kan. Liknar hon icke en menniskosjäl, som, förslappad genom ett lif af njutning eller brännande smärta, krymper samman, men under inflytandet af den uppfriskande stillheten, lugnet, ingåendet i sig sjelf, utvecklar sitt väsens blidaste doft och inför den deltagande blicken, den hjertliga kyssen, den svala handens smekning öppnar sig och låter den oändliga rikedom af tankar och känslor, som legat dold under kampens hetta, välla fram? Men då måste ock denna själ vara rik, skönhetsälskande, med lifsinnehäll, med sann uppfattning af känslans och tankens fina skiftningar — annars liknar hon ej min doftande, daggstänkta, drömtunga kaprifoliehäck. Farväl du lilla torp med din fiiska hafsvind, din barrdoft, din rena natur! Farväl du gamla herregård med din rika, fina blomsterdoft, ditt själsoch kulturlif. I ären olika typer för det skiftande lifvet — allt efter vårt olika skaplynne skola vi känna oss mera dragna till endera, men för att blifva en hel, fullt utvecklad personlighet, måste vi känna, uppfatta, älska båda! E. Wh. Teater och. musik. Teatrarna. Kungl. operan. o p e r a n s repertoar. H v a d utförandet beträffar är det det allra bästa, j a står delvis öfver allt b e r ö m. Manuskript, som ej antages till Införande, återsändes, så vida porto bifogas. Inga ofrankerade försändelser lösas. h a n s allra bästa. Biljetterna till första representationen lära varit utsålda e n v e c k a i förväg.
Då Rikets Ständer sålunda, vid tvänne föregående Riksdagar, redan vttrat sin underdåniga önskan om Expeditions-Taxans öfverseende i allmänhet, för beredande af de jemkningar och rättelser, som kunna pröfvas nödige, samt Rikets Ständer dervid serskildt hbmställt, att lösen för gravationsbevis öfver stadsegendom mätte nedsättas; Då, efter hvad Utskotten hafva sig bekant, Kongl. Maj:t härå fästat det Nådiga afseende, att en Comité erhållit befallning, att utarbeta och inkomma med underdånigt förslag tili en förnyad Taxa på Expeditionslösen hos samtlige Domstolar och Embetsmyndigher; Då den af Herr Santesson föreslagna beräkningsgrund för lösen af gravationsbevis (sladsegendomens högre eller lägre värde), desto mindre lärer kunna godkännas, som dels besväret med utfärdande af dylikt bevis är enahanda, ehvad egendomen är större eller mindre, och dels visshet om fastighetsvärdet stundom endast torde kunna erhållas genom utlösande af taxeringsbevis, hvilket åter skulle medföra en serskild onö-i dig kostnad; Då lösen lör bevis om innebafvande af förmynderskap icke öfverstiger den lämpliga ersättning, som derföre bör ega ruin, samt Utskotten icke anse något ytterligare stadgande af nöden om arfvode för Notarius Publicus, än det som redan finnes; tillstyrka Utskotten Zm£- -tamt Allm;'Besv. och Occon, Utsfc. Utlåtande N\o io 5 att de af'Herrar Santesson och Hahn gjorde framst ällnin~ gar må förfalla.
Ulfsköld såsom Cautionister på 200 R:dr, förfallet den 21 Maji 1827; och e) ett Reversal, med underskrifter af Anders Jonsson i Olofsbo såsom Låntagare, samt Sven Bengtsson i Agerör och Christian Hindrikson i Skrea såsom Löftesmän å 5oo R:dr, förfallet den 16 Julii 1827, hvilka alla låne-document varit försedde med betyg af vederbörande autoriteter om vederhäftigheten hos de personer, som i egenskap af Låntagare eller Löftesmän varit å desamma tecknade, men, Bcinco-Utslcottets Betänkande JV:o 37. 13 viel anställde lagsökningar samt derefter hällne ransakningar, upplyst och utredt blifvit, cj mindre att Sven Nilssons i Harplinge namn varit utan hans vetskap och begifvande skrifvet af Nämndemannen P. O. Hallander, än äfven att A. J. Ulfskölds, A. G. Stålhanes, Cajsa Ulfskölds, Fredrika Arosins, Fredrika Ulfskölds, Anders Jonssons, Sven Bengtssons och Christian Hindrikssons å lånedocumenten tecknade namn, alla varit förfalskade samt vid detta förhållande och efter det dels Fanjunkaren Ulfsköld utfattig aflidit å Länshäktet i Mariestad, dels Nämndemannen Hallander, som, vid saknad tillgång hos Löftesmännen å förstnämnde Reversal, är vorden ålagd betalningsskyldighet för samma
En qwinna utan hår bebådar fattigdom inom kort; en skallig man bebådar lycka. #Hårfrisör.# Farligt förebud. #Hämnd.# Ruinerande proceßer. #Häst.# Hwit: nöjen; swart: sorg. Sitter man till häst, wäntar lycka i edra företag; rider man i sällskap med fruntimmer, akte man sig för trolöshet; i sällskap med herrar: winst; sitter någon annan på eder häst: otro hotar er som man eller älskare; springer han bort: döden. #Hö.# Sorglig händelse. #Höfter.# Starka: wackra barn; kroßade: sjukdom. #Högaffel.# Snyltgäster. #Höna.# Som galer: djupa sorger; som wärper: winst; omgifwen af sina ungar: förluster. I #Idée.# Akta er för dem, som komma för eder i drömmen, såwida de icke lifligt stå för er wid uppwaknandet, ty endast i det fall bör man det icke. #Ifwer.# Ådagalägga stor ifwer för någonting, betyder wanligen mer ondt än godt; wisar man mot er, är det nyttigt. #Igel.# Girighet och procenteri. #Illumination.# Nöjen; om den utsläckes: tårar och sorg. #Improvisation.# Författare-fåfänga som wäcker löje. #Inelfwor.# Äro de uttagna och skälfwande: godt tecken; ser man sina egna: sorgliga nyheter, sorg bland wänner. #Inkomst.# Betyder oftast en twungen utbetalning eller fördröjande af penningsändning. #Instrument.# Musikaliskt: tröst, glädje och hälsa. #Inwentering.# Bankrutt. #Is.# Se den i drömmen under wintern, betyder intet, ty man drömmer ofta om köld och wäderleken under förflutna dagen; men på oläglig tid, betyder god skörd för åkerbrukare; för handlande och affärsmän dåliga konjunkturer; för militärer otaliga hinder. #Isop.# Se eller tycka sig lukta: sorg och bedröfwelse; men för läkare lyckligt förebud. #Jagt.#
Förslags-anslag. äodradt nied . byggare, Förslags-anslag. anläggningar, Förslags-anslag 2,700: — på förslag. Stat • 2,641: 22. . • .1,0*8: .»• 3,689: 23 (40 T:r) 252 kub. fnt med ett för 400: — R:dr (ir kub. f. 104: — 594; — m.m., Förslags-anslag. J 22,960: 53. nu apslagna summan för tryckning hafvandes i samteliga Länen em 3,600: nandel af HufVud-Titelns slutsumma, 38: 13. 3,628: 13- | Förslags-anslag. som ii 1855 års Riks-Stat anslag. Förslag till blifvande Riks-Stat. Penningar Riksmynt. Indelt, på förslag. Oindelt. Mått. Kub. f. 4,198 4,198 Värde förslagsvis å 2 R:dr kub. fot. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. 297 fartyg kunde vara lämpliga, icke kan återkomma, dels i följd af landets nuvarande gräns, dels ock hufvudsakligen i följd af de transportoch stridsmedel, som stå den anfallande till buds, och af hvilka han med all säkerhet kan antagas begagna sig vid ett tillämnadt anfall. Andamålet med de flytande krigsmachiner, som i skärgården böra finnas ocb som för densamma äro särskildt afsedda, kan sannolikt hädanefter icke blifva annat än att försvara, eller biträda vid försvaret af vissa vigtigare positioner. Skall försvaret blifva i någon mån kraftigt, måste machinerna vara skottfria, d. v. s. utgöras af flytande pansarklädda batterier. Antalet af dessa rörliga fästningar kan icke blifva så betydligt, att för dem behöfver bildas en särskild officers-korps, och deras tillbörliga användande i striden kan icke vara en sak främmande för dem, som ega den kunskap, skicklighet och erfarenhet som fordras, för att i strid föra fartyg tillhörande yttre sjöförsvaret.
I allmänhet torde nemligen disposilions-rätten öfver egendom ej böra inskränkas till förmån för andra än bröst-arfvingar; och den tillämpning, som Utskottet gifvit denna princip, har äfven uttryckligen blifvit godkänd af två Riks-Ståad, utan att göras till föremål för anmärkning inom de öfriga. Om nu medgifves att arfvejord får borttestamenteras inom börde» led, och berörde princip varder i allmänhet tillämpad; samt de för särskilda Stånd gjorda undantag, i enlighet med hvad Utskottet redan tillstyrkt, upphöra, så försvinna de flesta olikheter i afseende på Städernas och landets testanients-lagar och dermed undanrödjas ock de anledningar till förvecklingar, som i dessa olikheter haft sin grund; och Utskottet, hvars betänkligheter emot rubbning af förbudet att disponera öfver arfvejord, genom förenämnda inom särskilda Riks-Stånd uttalade åsigter, blifvit håfne, tvekar således ej att föreslå en allmännare förändring af testamenls-lagarne, än som blott alser testamens-rätteu efter stads-rätt och makars rättighet att förläna hvarannan arfvejord för lifstiden. Då dispositionsrätten öfver arfvejord ej får sträckas utom bördeled, måste dock berörde förläningsrätt beviljas. En dylik rätt är ock af alla Riks-Stånden erkänd såsom behöflig, ehuru meningarne varit delade angående densammas vidsträckthet. Örn likväl egare lill arfvejord, som har bröslarfvingar, berättigas att bortgifva hälften deraf inom bördeled, så synes honom eller henne ej böra betagas att förläna samma lott till sin e*fterlefvande make. Det är den följdriktigaste tillämpning af grundsatsen; Lag-Utskottets Utlåtande, A:o 66. 5 på samma gång det innefattar en förmedling af de månfaldiga åsigter, som i denna fråga blifvit yttrade.
Dito af 4 under-officerskorporaler med en årlig lön af R:dr 91: 12 samt 3 t:r spanmål 12; — 365: — Beklädnad och sängkläder å R:dr 48: 4 sk 192: 16 2,178: 16. 557. 16. Flottans fasta Läkare-korps 2,375: — Summa T:r Spanmål 2,691: — R:dr b:ko 202,666: 40. o A anslaget till Flottans personal-stat finnes nu odisponerad spanmål in na Bil. Prop. om Sia/,sver/:. 1850. Transport 2,691: 202,666: 40. — tura, som till materielen användes, men hvilken tillgång icke i det förslag jag nu går att för materielen afgifva påräknad, således skulle minska behofvet å personal-staten med sitt hela belopp eller tunnor 1,140: —_ Då således återstår att genom anslag fyllas 1,551: tunnor spanmål in natura, hvilka, såsom hittills öfligt varit, utföras till ett värde å 6 R:dr per tunna 9,306: Totalsummma af behöfligt ökadt anslag lill personalen r:dr . 211,972: 40. Med afseende på befälets och manskapets öfning å krigsfartygen är i det föregående anfördt huru densamma borde erhålla så väl en större utsträckning, som ett mera systematiskt ordnande, än de der anslagna medlen nu medgifva. Grunderne härför äro i korthet uppgifna, och det kostnadsförslag, hvilket jag i öfverensstämmelse dermed uppgjort, har blifvit understäldt Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning.