Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Anckarsvärds motioner: 1 :o om hemmantalseller extra-ordinarie-räntans upphii fvande; 2:0 om nedsättning i allmänna bevillningen efter 2 Art. §§ 9, 12, i3 till hälften, för handlande, fabrikanter, manufacturister, handtverkare och samtlige borgare i städerna, samt för deras betjening och arbetare; 3:o att derest, genom Konungens vägran, hemmantalsräntans uppbäfvande icke verkställes, beslutet angrde bevilluingens nedsättning för städernas borgerskap, inställes; 4:o om intagande i Bevil ln:s-förordningen af ett förordnande, att, i vissa uppgifna fall, ali uppbörd af allmänna bevillningen, efter i:sta Art. samt efter 2:dra Art. §§ 21, 22, 23, 28, 29, 33 och 35 för hemman och lägenheter, verk och inrättningar m. m. under ägande-rätt; och § t8 för fastigheter i städerna, genast skall inställas, m. m.; och 5:o om intagande i reglementet för Riksgts-contoret af en särskild föreskrift för det fall, att Konungen skulle vägra verkställighet åt R. St:s beslut om hemmantals-räntans uppbäfvande, m. 111. Frih. Cederström, Jacob: I sisth Lördags-plenum uppträdde bland oss, mine herrar! 2:ne ledamöter, som dervid visade sig uppträda i en ny skepnad af statsmän, nemi. Gr. Anckarsvärd och Frih. af Nordin. Dessa herrar begärde, att hemmantals-räntan bland Rikets ordinarie inkomster skulle af R. St. upphäfvas, och den förstnämnde jemväl, att Sländerne, för den händelse att Konungen skulle vägra att dertill samtycka, måtte besluta en föreskrift i Bevilln:sförordn. hvarigenom bevillms-afgifterna, enligt t och 2 artiklarna, skulle minskas med ett motsvarande belopp.
I anledning häraf har Kongl. Maji gjord allt hvad sorn kunde väntas och önskas; Hans Kongl. Majit har befallt alla de Authoriteter sorn remi detta ämne hafva att befatta ingifva Betänkande — har gifvit uppmuntringar samt utsatt en belöning för utgif varén afdet bästa Förslag till en förbättrad skogshushållning hvaraf redan tvenne lemnadt pressen. Resultatet af allt detta, sorn mig synes, är ingen annan än Ekeskogarnes försäljande och det nu af Högloft. Utskottet uppläste Betänkande Utskottet tillstyrker försäljande af alla de Kronoparken som ej skola behållas för Kronans räkning, tili Arméens och Flottornas behof. Må det tillåtas mig att korteligen få framställa några af de betänkligheter som jag tror måste uppstå i fall af en sådan upplåtelse. 1:0. Äro dessa Kronoparker de enda skogar som directe höra under Kongl. Majits Egen höga disposition; med deras afiåtands till enskilda personer, fruktar jag att hoppet om en snar och förbättrad skogshushållning, åtminstone förminskas, då fältet försvinner för vår Nådige Konunge verksamhet. 2:0. Äro de fleste af desse parker belägne i Skoglösa Orter, och fordrade en ganska noggrann och rättvis répartition, om ej en stor del alldeles skoglöse och på längre afstånd belägne trakter skola befinna sig utan all tilltillgång på de nödvändigaste skogseffeetcr, el. 100 Den ly October /, m, ' , N t ler ock nodgas lösa dem för ett obilligt beli ruinerande pris. 3:0. Trör jag att om de på nyssnämnde orter, belägne Boställen, ej skola lida för mycket, måste största delen af den nu å dessä parker befintliga timmerskog för detta ändamål seqvestreras, emedan ingen annan tillgång finnes, och således all försäljning å dessa pär-, ker svårligen kan verkställas» Sluteligen för ätt ej trötta Höglofl. Ridderskapets och Adelns tålamod, får jag nämna: att om alla de anmärkningar om intäckter till odlingar, söm inkommit blifvit beviljade vOre skogen säkert till det mästa fexpedierad.
Majit i underdånighet göra antil äl arn y:o Stats-Utskottets Utlåtande af den dennes, innehållatlde, att sedan samtelige Riks* Stånden, i afseende å tryckningen af Riks Ståndens Protocoiler Vid denna Riksdag med der Medel till tryckning a£ de öfrige frenne Riks Ståndens Protocoiler än* nu blifvit behörigen redovisade och Stats Cassan godtgjordey sä har i anledning deraf StatsUtskottet upplyst; att Riksens Ständer, enligt underdånig Skrifvelse af den i Maji iSUj vid sista Urtima Riksdag beslutit, att trycknings* kostnaden för Ridderskapet och Adelns, Bor* gare-Ståndets och Bonde-Ståndets Protocoiler samt Bihanget skulle godtgöras förskottsvis af den till Riksdags - kostnaden aiislagne Summa efter Räkningar, Verificerade af dem som hadd Sig uppdragit atf tfyekningeti besörja: I följd hvaf* lien 43 December. 44£ hvaraf Medel härtill blefvo successive utbetalte, med afdrag likväl, för hvad som genom Prenumeration eller Försäljning af dessa Handlingar inflöt, så att Riksdags kostnads anslaget endast graverades med återstoden, sorn, enligt Redogörelsen deröfver, uppgeck till en sammanlagd Summa af 10,326 R.‘dr 16 sk. I r. hvarföre, utom hvad sålunda under tryckningens fortgång genom Försäljning och afdrag på förskotterne ersättes, någre Medel till kostnadens godtgörande sedermera icke influtit.
% P å landet kan inan få gå hela milen och ej få iner än en kaka bröd, men har - !D sade en gång i all naivitet en ung hustru som förklaring p&amp; att familjen flyttat till staden. något hvarför hon erhöll föiebråelser. Gör man versligen väl, om man sålunda hjälper en familj, som hade sitt knappa, men ärligt förvärfvade bröd under hårde arbete p % landet, hjälper den att existera utan arbete i staden och öka skaran af dennes understödstagare? Om i en sådan familj barnen hungra, kunna föräldrarna från * allmänna fattigvarden lätteligen f&amp; ett understöd för ögonblicket och sedan blifva htersanda till sin hemort, och -. 223 * vore det ej ratta sättet? &amp;, r. veklig klemi&amp;et med deras känslor liär ej bestäinclt orätt inot dem sjiilfvs och sainhallet? Gör man val, om inan med obetänksamma gifvor inöjliggör barnens uppvaxande i. stadens för kropp och själ osunda luft? Dii vrider dig kanske mider dessa frhgor, inen slutar iiied att iitbrista: det mb vara hur det vill, inen jag kan ej filosofera öfver allt detta, då jag ser barnen svälta! Detta kan nog vara sannt och det begär heller ingen, inen då dn inattat barnen o h vidtagit de i t - gärder, so111 för ögonblicket behöfvas, skall du icke släppa familjen. D å börjar ditt egentliga arbete, arbetet att förrn&amp; dem att itervända till landet och bedja sin förre nrbetsgifvare att få &amp; terkoinina, ifall ' detta skulle vara möjligt, eller ocksh söka plats på annat hå.11. Du kan därvidlag göra mycket, men slapper %n dein i stället, obekymrad om livad sedan in % handa, glad ' åt att hafva lindrat stundens nöd, då Ilade det varit bättre och inot dem barinhärtigare, att din aldrig hade gripit in. Den soin försöker hjälpa patager sig ett stort ansvar, hvifket .visserligen ej f å r komma oss att skygga tillbaka för att hjälpa, men hvilket inåste allvarligen kannas.
Afkortningar R:dr 2,280: 12.11. Arfvoden till Tjenstcmännen vid Tull . ... 33. Afgå: Öfverlefvereririgar och Skulder ■ 4^: 38. i. Från år 1825 inbalanceras Belia II uingar och fordringar 2042: 33. II. Afgå Öfverlefvereringar och Skulder 5i: 32.9. 1826 års Uppbörd. ConvoijAfgift med inberäknad uppgäld (i4R:dr46 sk.) 256,936:11. 2. Lästetalsafgift 11,971:26.11. StraffTull ■■ ■■ 42. Hvarifrån åtgå Bet änkan cl en, N:o 33a. 4^ Till ConvoijCommissarialet lefvcrcradt. Inom elen 3i December 1826 Hvarifrån afgå Behållningar och Fordringar 66: 33. 10. Återstår Skuld, som afdrages från ÖI verskottet på 1826 års Uppbörd 81:26. 5. hvarefter Behållningen utgör ... 6:32. rr. 88- 11 4 hvilkenBehållning till år 1827 utbalanceras sålunda: I afseende på Hufvudbokens inrättning, har forekommit, att, enligt ett, år 1820, till efterrättelse ineddeladt formulaire, utgifter äro afförde under andra benämningar, än som för dessa utgifter äro uti den fastställde Staten nyttjade; så att en jämnförelse med Staten icke kunnat utan mycket besvär anställas; mea som Utskottet af Kamereraren uti TullVerkets BokslutsContoir erhållit den upplysning, att GeneralTuilStyrelsen redan före detta förordnadt, att hvad sålunda är vordet anmärkt, kommer att rättas uti 1828 års Hufvudbok; så synes någon åtgärd i detta hänseende icke vara behöflig. — En annan omständighet har äfven fästat Utskottets uppmärksamhet.
Då jag under min tjenstetid vid Wermlands Fälljägareregtte, såsom adjutant, under flera år varit i tillfälle att genomskåda della regtles alla förhållanden uti dess minsta detaljer, skulle jag alltför mycket bryta emot rättskänslans uppmaningar, om jag blott stillatigande afhörde den vigtiga frågan om Wermlands Jägare-reg:te bör eller icke bör indragas. Jag utbeder mig derföre att för en kort stund få uti denna fråga upptaga It. o. Ad:s tid. Om jag på ett par ställen flygtigt nödgas vidröra hvad som i ämnet förut blifvit yttradt, utbeder jag mig vördsammast erhålla tillgift då detta icke kan lösryckas , utan att rubba sambandet uti hvad jag nu går att anföra. StatsUtsk. liar antagit den maxime, som jag för min del ingalunda vill bestrida vara riktig, ”att försvarsverket ”bör ordnas så , alt det med minsta möjliga uppoffring och ”basta verkan kan befordra Rikets säkerhet.” Jag tager mig friheten hemställa till R. o. Ad., om icke just den grundprincip, hvarpå StatsUtsk. sålunda baserat sitt förslag till reglerande af 3:dje hufvudtiteln , är den som mäktigt talar för bibehållande af Wermlands jägare, och att dess reducerande således är alldeles i strid med denna princip, då ingen permanent militär-corps i Sverige, och förmodligen ej i hela verlden, kan framvisas, som kostar Staten så litet som Wermlands jägare, ja till den grad litet, att underhållskostnaden för detta regtte, 6oo man starkt, då alla möjliga utgiller äro observerade, nemi. för beklädnad, armering, löner till både befäl och trupp, möteskost för truppen, samt värfningspenningar, icke en gång uppgår till 4o,ooo r:dr.
Man måste för denna frågas besvarande se til! hvad som redan blifvit gjordt för Sveriges handel. Sverige har till beredande af marknad i den afläggare vertden för sina industrialsler (de sorn finnas och de som lätt kunde åstadkommas), icke vidtagit någon annan åtgärd, än ingåendet af temligen fullständiga handelstraktater och utnämnande af konsuler och vice konsuler i de större sjöstäderna. Med dessa hjelpmedel har den enskilta vågsamheten gripit verket an och ingått med aflägsnare länder en mängd relationer, som visserligen icke äro att förakta, men som långt ifrån äro till räck 1 ige, för att tillåta vårt upträdande till täflan med de stater, som egentligen anses för handlande nationer och som draga lill sig brorslotten af profiten af verldshandeln. På sednare tider då andra länders handelsföretag så hastigt tilltagit i omfång, har Sverige märkbart blifvit på efterkälken, och då man jemför de stora fördelar Englands trafikanter hafva af sina utposterade auktoriteter, i hvars skugga filialafdelningar af Engelska handelsfirmor upväxt, med de svårigheter de Svenska trafikanterne hafva att bekämpa, till följd af sin brist på stöd och relationer; så kan man icke tillskrifva detta förhållande annan orsak än den, att för ringa medel varit lemnadé i Regeringens bänder, för att kunna på ett tidsenligt sätt befrämja detta vårt lands vigtigaste intresse. Det är ett misstag att tro, det en Regering gjort nog för sin D en 8 D ecember.
Ut Supra. S. D. Upplästes Vällofl. Borgare-Ståndets den 24 sistlidne October aflåtne Protocolls-Utdrag, innefattande de af Ståndet vidtagne särskildta Beslut, i anledning af Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 49. angående voterings-propositioner, i afseende på de om Tull-Bevillningens utgörande emellan Riks-Stånden yppade skiljagtiga meningar; i sammanhang hvarmed nu äfven å nyo föredrogs Bevillnings-Utskottets den 3o sistlidne October under N:o 5i afgifne, samt följande dagen på bordet lagde, ytterligare Memorial, på grund af Presteoch BorgareStåndens Remisser, rörande de af Bevillningsutskottet framställde voterings-propositioner, om Tull-Bevilningens utgörande; och fann Ridderskapet och Adeln, som ansåg sig icke u6 Den 6 ■- November. kunna antaga Borgare-Ståndets , i afseende å n:de voterings-propositionen framställde, inbjudning, för godt, att, under förblifvande vid dess i denna del förut fattade Beslut, Bevillnings-Utskottets sistberörde Memorial till alla delar godkänna. Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens den 25 sistUdne October under N:o 55p afgifne, samt den 27 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af väckte Motioner om ändring i nu gällande grunder för Militiae-Boställens och annan Rronojords utarrendering; blef samma Utlåtande, på grund af dervid gjorde anmärkniugar, till Utskotten återremitteradt. Ut Supra. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskildes klockan | till 3 eftermiddagen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Deri 7 November f. rn. 117 Fredagen den 7 November. Plenum klockan 9 förmiddagen. Upplästes till justering följande: Utdrag af Protocollet hållet hos Höglon.
Major fullkomligen styrkt sitt lidande, och detsamma blifwit pröfwadt enligt de Författningar Riksens Ständer wid 1809 och 1812 ars Riksdag widtogo, rörande de indragna Gardes-Ne gementernas ^ersättning, hafwa Riksens Ständer bestulit , att Öfwer - Adjutanten och Majoren H. F. Reuterskiöld ma, såsom en följd af Riksens Ständers ofwanberörde förordnande: no Sedan upplyst blifwit, att den Lön och Traktamente han förut pä Staten innehade, ingalunda är swarande emot de Lönings - förmaner han såsom Regements, Qwartermästare enligt bestämda Författningar åtnjutit, erhålla en sadan ersättning, sorn ined de af Riksens Ständer wid Stats-Regleringen faststälde grunder för fd. Swensta Gardets öfriga Ossicerares ersättning öfwerensstämmer. 2:0 Åtnjuta enahanda Accords-ersättning, som Compagnie-Chefernc wid f. d. Swensta Gardet, och Esquadrons-Cheferne wid Lif-Gardek till Hast blifwit af Riksens Ständer wid 1309 och 1812 ars Bihang. Riks - l-so Den 9 Julli. dag tillagd, och att densamma ma hoiom godtgörapa enahanda sätt och för lika tid, som för dm, blifwit bestämd; hwattiii dock något serskildt ansiag pa Stat icke erfordrats. Hwad för öfrigt angar Majorens anhållan, att fa njuta den salunda bewiljade ersättningen till godo ifrän Regementets Rcductions^tid, hafwa Riksens Ständer wäl ansett denna hans begäran bade skälig och med hanS rätt instämmande: Men da den rörer ersättning för en föregående tid, innan Riksens Ständer med Stats Regleringen ägt någon befattning. har den soms Riksens Ständer icke tillhöra deras åtgärd.
Att de serskilda ringningarne till Gudstjenst, föreskrifne i 2 Capitlet af j686 års Kyrkolag , ej allenast tjena allmänheten till den nytta och beqvämlighet att påminna om annalkandet af tiden för Gudstjenstens begynnelse , utan ock i sin inon bidraga att stämma det religieusa sinnet till den känsla af högtidlighet, som med kyrkobruk i allmänhet åsyftas j b) Att de i 12 Capitlet 3 af Kyrka lagen påbudne klämtningar å söknedagar, klockan 10 förmiddagen, och Lagutskottets Betänkande N:o ig, klockan 4'eftermiddagen i Städe?; ne , samt hvar morgon och afton på Landet , innebära , enligt hvad lagbudet antyder, en uppmaning till andakt och fromma betraktelser, hvilken, om den ock ofta, och nu mer än förr, förfelar sitt syftemål , likväl ännu hos mången väcker åtankan på det öfversinniiga 5 Att den irring om klämtningens betydelse , som Motionairen befarar, i händelse vådeld uppkommer å de tider, då de vanliga klämtningarne förrättas, lätt forebygges genom olikhet i klämtslagens antal eller an^ nät olika klämtniogssätt för de serskildta fallen; Att i de församlingar , der andra ringningar, än de i Kyrkolagen föreskrifne, kommit i bruk, det lärer bero af församlingarne sjelfve att ett sådant bruk afskaffa eller bibehålla ; samt ändlligen Att, då oftaberorde ringningar och klämtningar, om de än kande anses öfverflödige , likväl förorsaka ingen olägenhet och ganska ringa besvär, 'LngUtsköttets Betänkande N:o i8. '41 svär , frågan om deras upphörande ej är af större angelägenhet och vigt l än att den, utan skada och äfventyr, må uppskjutas, till dess den, i sammanhang med granskningen af det nyligen utarbetade förslaget till ny Kyrkolag, lämpligare kan, om| så nödigt anses j åter komma under pröfning: Och Utskottet föreslår derföre, att Herr af Sillens omförmälde tvänne Motioner ej må bilallas 3 Hvilket do’ck till Bikets Högloflige Ständers ompröfvande vördsamligen öfverlemnas.
Det vid 1856 års riksdag väckta förslaget om vägarnes underhållande genom vägpenningar, som af de trafikerande borde erläggas, blef, på grunder som Utskottet icke kan annat än godkänna, af Rikets Ständer afslaget; och det vill derföre synas, som skulle annan utväg cj återstå, än att öfverflytta väghållningsskyldigheten antingen på Staten eller kommunen. Den förra af dessa utvägar, hvars tillgripande man äfven tillförene, fastän utan framgång, påyrkat, anser Utskottet icke leda till målet, emedan den ©tvifvelaktigt skulle medföra mångdubbelt större omkostnad, än hvartill väghållningsbesväret nu uppgår, helst hela bestyret i sådant fall måste uppdragas åt entreprenörer, och bristande intresse att genom konkurrens nedsätta entreprenadkostnaden skulle föranleda obehörig stegring af densamma. Då förhållandet tvifvelsutan blefve enahanda, i händelse ifrågavarande skyldighet öfverflyttades på länet, torde enda utvägen vara att göra den till en häradets eller socknens gemensamma angelägenhet. Om man dervid erkänner, hvad väl ingen kan tilltro sig förneka, att, likasom allmänna vägar äro tillgängliga för hvarje medlem i samhället, också alla af deras behöriga underhållande draga nytta, så torde det ej vara för tidigt att genom väghållningsskyldighetens utsträckande till alla medlemmar i kommunen, hvilka förmå i densamma deltaga, lindra den börda, som länge nog tryckt jordbruket ensamt, helst medgifvas måste, att den, som har behofvet och njuter fördelarne af en inrättning, jemväl bör vidkännas den kostnad och tunga, som dermed är förenad.
Den 9 No rein b er e. in. anstalt^ samt utrymme och tjenlig sysselsättning för till allmänt arbete dömde personer af mankönet således skulle komma att inom staden saknas, Götheborgs Stad och Län må vara tillåtits att tills vidare afsända sådane personer till Arbetsoch CorrectionsInrättningen i Hufvudstaden. Friherre Åkerhjelm: Den förevarande sista punkten af Utskottens Utlåtande synes mig endast böra läggas till handlingarne; ty sedan bristen på plats för de från Götheborgs Stad och Län till allmänt arbete dömde personer af mankönet nu mera blifvit afhjelpt, genom förordnandet om deras afsändande till Malmö, derom jemväl underrättelse blifvit meddelad Götheborgs Magistrat och vederbörande Authoriteter, genom officiel skrifvelse från Fångstyrelsen, så är Utskottens tillstyrkan af dylika personers försändande till Correctionslm ättningen här i Hufvudstaden alldeles öfverflödig. Hans Eoccellence Herr Grefven och Landt Marskalken gjorde proposition till bifall af 3:dje Punkten i Utskoltens Utlåtande. Ropades Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg denna punkt böra läggas till handlingarne. Bifölls. Den 9 November e. m. 77 Föredrogs å nyo LngUtskottets den 27 sistlidne October under N:o 121 afgifne, och den 3 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 49 förut meddeldte Betänkande, i anledning af åtskillige motioner om ändring af 17 Capitlet HandelsBalken och 20 Capitlet ÄrfdaBalken. Herr Hjerta, Gustaf: Ehuru jag instämmer med Utskottet, beträffande sjelfva liufvudsaken, underställer jag likväl, om icke en redactions-förändring bör äga ruin i Utskottets förslag till 8 §. 17 Cap. HandelsBalken, deruti Utskottet efter orden: och tage hvar betalning utur sin pant, hvarmed nu gällande Lagen slutar, tillagt den mening: med dess afgäld intill betalningsdagen.
Ifrågavarande politiska grundsats, först positivt uttalad genom de akter, hvilka hade till ändamål att noggrannare reglera de ömsesidiga politiska förhållandena under den union, som mellan de tre Nordiska rikena i slutet af 14:de seklet hade blifvit stiftad, och derifrån intagen i 15:de seklets allmänna landslag, har väl sedermera alltid ansetts utgöra ett vigtigt moment uti Sveriges statsrätt och äfven derföre ingått såsom regel uti de lagar, genom hvilka regeringsmagtens befogenhet och medborgarnes politiska qualifikationer under olika tider bestämdes; men derjemte visar sig härvid, dels att sjelfva regeln stundom beledsagades af väsendtligt modifieerande tillägg, dels att under vissa, för Sveriges inre utveckling betydelsefulla tidsperioder, dess tillämpning fillbakasattes för högre statsintressens kraf. Sålunda, då exempelvis denna regel upptogs uti 1772 års regeringsform och utländska män från anställande i rikets tjenst derigenom i allmänhet uteslötos. tillädes likväl: „om de icke kunna genom lysande och stora egenskaper göra riket stor heder och märkligt gagn“, och utgjorde äfven denna åsigt grunden för regeringsmagtens handlingssätt under sjuttonde seklet, då det, vida mer än sedermera, var brukligt att i statens tjenst anställa utländska män, hvilka dels vid högskolorna, dels inom administrationen, dels såsom krigare och statsmän deltogo uti det aibete för landets inre utveckling, som i många hänseenden utmärkte detta tidehvarf. Då de män, som år 1809 utarbetade den regeringsform, som nu är grundlag, åter i densamma för behörigheten att kunna i statens tjenst användas uppställde såsom vilkor egenskapen att vara i landet född och deruti ej gjorde annan modifikation, än i afseende å militära embeten, kommendantsplatserna i fästningarne dock undantagne, bör likväl detta mera tillskrifvas ett af de trängande omständigheter, under hvilka samma grundlag uppsattes, vålladt förbiseende, än en bestämd åsigt om principens politiska oeftergiflighet i alla afseenden; hvilket äfven deraf kan inhemtas
k 26 att sammanräknade inkomsten uppgått till 149,759 Riksdaler 31 skillingar 4 rst., och att årsvinsten bestigit sig till 99,849 Riksdaler 9 skillingar 5 rst., allt banko. Jönköpings läns Bäntepensions-förening, för hvilken stadgar, genom Hushållningssällskapets försorg, blifvit uppgjorde och den 21 April 1852 af Kongl. Maj:t i nåder fastställde; hvarefter under loppet af år 1853 Blekinge och norra Elfsborgs län uti föreningen inträdt. Vid 1855 års slut var delägarnes antal 460 och den såkallade besparingsfonden utgjorde 20,965 Riksdaler 71 öre Riksmynt samt reservfonden 2,055 Riksdaler 14 öre samma mynt. Hypotheks-föreningen emellan jordägare i Småland med flere provinser. Vid räkenskapsårets slut den 5 September 1855 var delägarnes antal 1,863, hvilka erhållit delaktighet för ett jordvärde af 21,189,876 Riksdaler 42 skillingar 9 rst. och belåningsrätt med 10,005,466 Riksdaler 32 skillingar. Antalet af jordägare inom Jönköpings län, som i Hypotheks-föreningen upptagit amorteringslån, var 496 och sammanräknade primitiva lånebeloppet 2,114,750 Riksdaler. Delägarnes amorteringsfond utgjorde 383,30 1 Riksdaler 17 skillingar 1 rst. och föreningens reservfond 142,637 Riksdaler 41 skillingar 2 rst., allt banko. Jönköping den 13 Oktober 1856. ARVID FAXE. C. O. Brorström. Carl Landegren. i; li o 11 u in i s k oell Statistisk TABKLL för Landet inom utsäde Medelafkastning, sedan utsädet är afdråget Hemmantal. Underhållna Kreatur. Uppskattnings värde. l:sta Artikeln Mantal Mantal 1 / ,200 Kongsoch Kungs-I.adugardar. Derunder lydande Trädgårdar Krono-Säterier Frälse-Sä ferier .