Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den ene berättar, att påfven i Rom fått bref från sin gode vän Sanct Peder, hvari denne förklarar, att han blifvit så gammal att han ej längre orkar draga nycklen och utber sig en Cardinal, som kan hjelpa honom att lyfta dörren; den andre menar, att S:t Peder skulle ”gifva Påfven fannen, som är en took, som han är wanner;” ty om han får råda kommer ingen in i himlen. Sedan de krusat med hvarandra, gå de in till Acolastus. — Sc. 8. Msr. Benion berömmer sig och begär 15 rdr i månaden, hvilket A. finner dyrt, men dock besluter sig för att gifva. Msr. Baranger håller likaledes ett loftal öfver sig sjelf och begär 3 rdr i månaden. Båda taga hälften i förskott och gå. Acolastus tänker med förtjusning på huru han skall vinna jungfrurnas gunst, när de se honom med manér rida sin häst och höra honom ”med fransösk blomera” sitt tal. — Sc. 9. Nisse hämtar juristen Dr. Sporck, och denne, som säger sig vara promoverad doctor från Padua, berättar om sina lärdomsprof, sina utgifna skrifter och sin förmåga att som advokat göra en ond sak god och tvertom. Han begär 100 rdr för kursen. Acolastus hoppas att vid hemkomsten kunna medelst sina juridiska insigter taga åker och egendom från alla: ”Alltså får jagh hela Landet äga Med rätt och orätt jagh akter föga.” Acolasti tjenare tala om sin herre, som börjar 10 anslag i timmen, men icke fullföljer något; alla dessa studier, dem han betalat på förskott, skall han ej kunna hålla ut med en dag. De misstro äfven de skrytsamme lärarna. — Sc. 11. Acolastus talar: ”O, huru stoort förtreet thet är Lära här Exercitier!
Ni har inträde i detta borgarhus, berömdt för sin rikedom, sin frikostighet och sitt fina vett; ni har önskat se en värdig representant af det tredje ståndet, samma stånd, som genom den stora revolutionen tillkämpade sig de menskliga rättigheterna att gå på fyra fötter i kungligt livré, hvilket förut var dem nekadt! Se här borgarkungens lifegna! AKTÖREN. Ni är röd, k. sekter?. K. SEKTERN. Konservativ som ni. Vill ni bli presenterad? AKTÖREN. Vi kan ju dröja litet! K. SEKTERN. Ni är rädd för sällskapet! Ni tror att det är suddar derför att de icke äro väl klädda! Långt derifrån! Se på den stackars prestmannen; det är en genialisk man; han är anstäld här i huset sedan tjugu år tillbaka; han är hofnarr mot maten och kanske 100 rdr om året, som omsättningarne gå till. Han måste alltid vara rolig; sjunga visor, hålla smickrande tal till värdinnan och fram på natten föredra tvetydiga poem! (Lundqvist kommer in.) K. SEKTERN (till Lundqvist). Lundqvist, hjelp adjunkten! (Adjunkten brygger bålen under följande.) K. SEKTERN. Och så den der som rensar piporna, målaren! Som ger mamsell Linda lektioner mot att han äter middag om ANNO FYRTIÅTTA torsdargarne! Tror ni att hans beskyddare köper taflor af honom! Jo, han har köpt en den sitter i förmaket och har förskaffat stor ära åt bryggarn! Gossen låg sjuk och höll på att dö af svält! Då var det som Larsson var så ädelmodig och köpte taflan, oaktadt det "stred mot hans principer" att köpa taflor sedan han gått in i konstföreningen; han köpte taflan för 10 rdr banko med ram! Vet ni hvad ramen kostat? AKTÖREN. Ignobelt! K. SEKTERN. AKTÖREN. Åh! Men er ställning i huset? K. SEKTERN. En kunglig sekters! AKTÖREN. Ni begagnar då också hans borgen? K. SEKTERN. Nej, jag lånar kontant Jag resonnerar så!
Det är otvifvelaktigt alt måltider med elak mat och lill öfverflöd njutna, kan gifva indigestion, äfvensom det icke är mindre sant, alt vissa meningar och lal kunna åstadkomma samma slags obehagliga känslor, om icke för magen, åtminstone för andra delar af menniskans sammansättning, men alt vära sammanträden haft den cannibaliska natur, att vi hafva varit i tillfälle att äta oss sjelfva, det har jag under loppet af 30 år icke erfarit, emedan jag dä blott skulle kommit att nu utgöra en munsbit. Jag röstar för förslagets antagande. Hr Rosenblad, Bernhard: En värd ledamot har, såsom skäl för förslagets antagande, fästat uppmärksamheten pä vigten af det conslilutionella statslifvets utbildning, och ansett att man borde finna medverkan dertill hos hvarje vän af det representativa statsskicket. Jag erkänner riktigheten af denna sats, äfvensom jag inslämmer i den åsigt, att det är representationens täta sammanträden, som utbildat detta lif i de stater, der det företrädesvis finnes. Så t. cx. icke hade i England, utan parlamentets årliga sammanträden, den rika erfarenhet de djupa slatsmannainsigler stått att finna, som der i sä rikt mått äro spridda inom alla nuancer af de parlamentariska opinionerne; ehuru jag erkänner, alt den utmärkta, i andra länder mindre vanliga classiska bildning, som så ofta der finnes hos unga parlamentsledamöter vid deras inträde, utgör en grundval, som underlättar uppförandet af den rika byggnad af insiglcr och förmåga, den så ofta återkommande legislativa verksamheten sedermera fullbordar. Huruvida delta kan vinnas genom sä aflägsna representationens sammanträden, som de hvart 3 år, och huruvida vinsten blefve betydlig om de bestämdes till hvart 3 år i st. f. hvart 5, det vill jag lemna derhän. Men för alt vinna äfven detta mindre mål, är det nödvändigt att Den 21 September e. m. 395 undanrödja de stora olägenheter, sora dessa tätare sammanträden hos oss med vära former skulle medföra, och hvars undvikande i de länder, som skörda frukterne af de tätare sammanträden, just gjort dem der möjliga.
Lånekontor Ljena till efterrättelse för meddelande af Kassa-kreditiv åt enskilde personer, nemligen: l:o. ”Vid så väl Handelsoch Närings-Diskonten, i Slockholm, som Lånekontoret i Götheborg kommer kalender-året att anlagas till grund för kreditiv-tidens bestämmande; hvadan Kreditiv får begagnas från den 1 Januari till slutet af året. Vid Lånekontoret i Maimö åter bestämmes kreditiv-året från den 1 Oclober det ena året till samma lid det påföljande. Som, hvad Stockholm och Götheborg angår, tiden från den 15 December till årets slut, samt beträffande Lånekontoret i Malmö ti - i 65 den från den 20 September till den 1 October är afsedd för uppgörande af sluträkningar med kreditivlagare, utskrifning och tillställande af sådana läkningar samt pröfning af ansökningar om kreditiv under nästföljande kredit iv-år; så vare del krediti v-Lagare förbjudet att uöder nämnde tider något å kreditiv uttaga; hvaremot insättningar till liquiderande af kreditiv kunna derunder verkställas, dock utan rätt för »krediti vtagaren att å sådana insättningar beräkna ränta. 2:o. Ansökning om kreditiv skall vara inlemnad inom en månad före den tid, då krediti v-rätlen vidtager; åliggande det vederbörande Direktioner att, om Fonden för kreditiv sådant medgifver, under det löpande kreditiv-året utsätta ytterligare terminer för kreditivansökningars emottagande. 3:o. Ansöknings-handlingar om erhållande af kreditiv-rätt, hvilka af sökanden eller hans ombud skola aflemnas lill vederbörande tjensteman vid Diskontverken, utgöras af Kontrakt in duplo, enligt tryckt formulär, som Direktionerna hafva att upprätta, och hvaraf det ena exemplaret till kreditiv tagaren återställes; den för kreditivet ställda säkerhet; firma för de blifvande invisningarne samt inträdesafgift. 4:o. Kontraktet skall innefatta sältet och vilkoren för kreditivets begagnande, de förbindelser, kreditiv-tagaren, i och för detsamma sig åtager, samt säkerheten, antingen derå tecknad eller beskrilven, äfvensom andra nödiga underrättelser. O.o.
Ståndet om del icke, sedan R. o. Ad. beslutat, att 15:de §:n skall utgå, vore lämpligt att, på det att nu befintliga numerering af §§:na mätte bibehållas, den 16:de §:n blefve fördelad uti 2:ne. — I sådant fall skulle den blifvande 15:de §:n omtala beräkning af minimum för utminuteringsoch ulskänknings-ställen i stad och den 16:de §:n beräkningen för samma ställen å landet. En sådan förändring tillstyrker jag, och, om motionären till det förändrade redaktions-förslaget deruti instämmer, torde han biträda denna af mig nu gjorda framställning, hvarå jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa propos. Gr. Lagerbjelke: I likhet med de 2:ne sista värde talarne anhåller jag att få instämma uti Hr Braunerhjelms förslag. Hvad åter beträffar det af Hr Printzensköld framstälda förslag rör;de §:ns delning, vågar jag bestrida detsamma. Det blifver aldeles nödvändigt att R. o. Ad. fattar beslut, huru skall tillgå med bestämmandet af det kannetal bränvin, som må anses årligen komma att å hvarje utminuteringsoch utskänknings-ställe försäljas. Ett sådant bestämmande bör intagas uti en ny §, hvilken torde få nummern 15, i st. f. den som gått bort. Att Hr Braunerhjelm äfven afsett detta, synes af hans förslag lill 17:de §:n. Om man nu antager Hr Printzenskölds förslag till delning af 16:de §:n, skulle just den oreda i nummerföljd, som han vill undvika, upkomma. Jag förnyar min anhållan om bifall till Hr Braunerhjelms förslag, sådant det af honom blifvit framstäldt. Hr Braunerhjelm:
Jag skall ej söka ingå i alla dessa ämnen, utan, så mycket möjligt är, hålla mig vid hvad nu är under öfverläggning, det vill säga Utskottets Utlåtande. — Herr Hjerta har bland annat omtalat Capotternes öfverflöd för soldaten, och dervid åberopat exempel af egen erfarenhet år 1808. Just 1808 års Landtvärns öde trodde jag tillräckligt skulle tala för nödvändigheten, att hafva omsorg om Beväringen. Det var verkligen oväntadt för Styrelsen, att få förebråelser, för det den vill vårda de Fäderneslandets Söner, som skola försvara oss mot fienden. Herr Hjerta har förebrått Regeringen, att FästningsArtilleriet förfallit, och föreslasit, att det borde i Förråderna bevaras. O 7 Jag tror, att, om Herr Hjerta undersöker förhållandet, skall han finna, att intet Artilleri finnes i de ödelagde Fästningarne. — Denna anmärkning kommer således att förfalla. Herr Hjerta har framställt den förmodan, att, i anledning af Europas nuvarande städning, en förändring skulle äga ruin år 1829 78 Den 2 November e. m. • * i det förslag till iståndsättande af Rikets Försvarsverk, som Kongl. Maj:t 1828 afgaf. Jag förmodar, att Kongl. Maj:t med lika mycken uppmärksamhet, som Rikets Ständer, följt händelserna i Öster, och jag är fullt öfvertygad, att, örn en förändring kunnat äga ruin i de anslag, som till FörsvarsVerket behöfdes, Kongl. Maj:t då icke inväntat Rikets Ständers underdåniga framställning derom, utan säkerligen dessförinnan gifvit Rikets Ständer sådant tillkänna; men då Kongl. Maj:t icke gjort detta, förmodar jag, att samma trängande behof förefinnes nu, som när den Kongl, propositionen afgafs. Det är likaledes sagdt, altman förundrade sig öfver, att så stora anslag nu behöfdes. Det är icke obekant, hvad sora. är orsaken dertill.
Blir nu beräkningen af proportionen så obestämd, som BancoTJtsk:s förevar, betänk, föreslår och tillika så omöjlig att beräkna, som den efter delta förslag skulle blifva i anseende till de förändringar, hvilka genom creditivrättighetens begagnande hastigt kunna inträffa, så befarar jag, ätt den säkerhet, R. St. velat vinna genom den emellan sedelstocken och silfverfonden bestämda proportion, hvarunder nya sedelutgifningar icke få äga rum, helt och hållet går förlorad. Jag underställer derföre R. o. Ad., örn det icke är skäl aLt återremittera detta betänk, till BancoUtskrs närmare bepröfvande. Hr Stuart, Carl Gust.: Det måste vara en gifven jiorm för uppgörandet af alla beräkningar, att de böra vara öfverensstämmande med verkliga förhållandet. Men om nu det beräkningssätt i afseende på Bankens sedelstock skall iakttagas, som reservanten yrkat, så kommer densamma att beräknas högre, än dess belopp i sjelfva verket någonsin bör kunna utgöra; ty det är icke tänkbart, att alla, som äga Oredilivrättighet i Banken, skola på en och samma gång till fulla beloppet begagna deras creditiv. Såsom bevis på oriktigheten af det beräknlssätt, enligt hvilket beviljade creditiv skulle till hela deras belopp inberäknas i sedelstocken, vill jag endast anföra förhållandet med Riksg:scont:s creditiv. Detta verks creditivrättighet börjar d, [ Sept, hvarje år, i följd hvaraf sedelstocken den dagen skulle beräknas 1,000,000 rtdr högre, än den beräknades den siste Aug., ehuruväl densamma genom anvisningar å berörde creditiv icke vore ökad med en enda rtdr, och oansedt möjligtvis detta creditiv under flera månaders förlopp endast koinme alt i högst obetydlig mån begagnas.
På sätt redan är anmäldt uti i8/j3 års Revisions-berättelse, har, i ytterligare afbetalning å det vid 1828—i83o års Riksdag beviljade och sedermera till hela sitt belopp, 1,000,000 R:dr, lyftade kreditiv för undsättningar i missväxtår, en summa af 3o,ooo R:dr blifvit, under år i843, från Kongl. Stats-Kontoret till Riksgälds-Kontoret aflemnad. Deremot är utaf de till Riksgälds-Kontoret inbetalda kreditiv-medlen ett belopp af 5,ooo R:dr, i Augusti månad innevarande år, åter uttaget, för att begagnas till undsättningslån åt behöfvande inom Westerås Län. Det härefter återstående beloppet af dessa medel utgjorde vid början af nuvarande revision 225,000 R:dr. Utbetalningarne utaf det lill inhemska fårskötselns och ul/produktionens befrämjande anvisade kreditiv å 3oo,ooo R:dr hafva endast utgjort: år i843 R:dr 23,38o: , 1844 ■ ... 18,070: samt derå verkställda återbetalningar, utom godtgjorda räntor, år i843 R:dr 19,080: 1844 » 25,25o: och första hälften'af år 1845 „ 13,790: Riksgälds-Kontorels fordran för de utål sistnämnde kreditiv lyftade medel uppgick, den 3o Juni innevarande år, till ett kapital-belopp af allenast 2,410 R:dr. A kreditivet för underlättande af ackords-regleringen inom Armeen 100,000 — Och utgjorde det häraf begagnade belopp, vid slutet af Juni månad detta år, 23,908 R:dr. — 38 — Stats-Teriets
Det kan visserligen vara likgiltigt, huru vida ifrågavarande räder i reglementet qvarstå eller ej, men mig synes föreskriften vara tillräckligt tydlig, när den innehåller, att med vissa undantag alla till inlösen erbjudna valutor skola undergå prof af vederbörande vid myntverket, hvilkas deröfver utfärdande attester skola utvisa ej mindre verkliga beloppet i fint, än äfven värdet i rdr eller dukater. Om nu en af myntverket afgifven attest innehåller, att en erbjuden valuta innehåller oarter, hvilka icke utan kostnad och svårighet kunna alsöndras, så innebär detta ett afrådande att inköpa nämnde valuta. Om åter attesten innehåller, att valutan både till vigt och finhet är sådan, att det är skäl att inlösa den, så är det klart, att Fullmägtige alltid i sista hand halva rätt att bestämma, huruvida någon inlösen verkligen skall blifva af; och denna rättighet qvarstår för Fullmäktige, äfven örn den ifrågv:de punkten uteslutes. Hvad den påpekade otydligheten i Utslcts motivering beträffar, så medger jag visserligen, att Utsk:ts skäl kunnat framställas i tydligare ordalag, men denna omständighet anser jag Den 10 Mars. 377 dock ej bora föranleda till ogillande af hela den föreslagna åtgärden. Jag yrkar bifall till Utskrts förslag. Gr. Lewenhaupt, Carl Magnus Casimir: Jag är till alla delar förekommen af Frih. von Schwerin och Hr Nordenfelt och anhåller att med deni få förena mig. Het är naturligt, alt den föreslagna förändringen endast afser att förtydliga föreskriften i den 13:de §:n, och att Fullmägtige ej derigenom beröfvas rättigheten att i sisla hand pröfva, huruvida en erbjuden valuta skall inlösas eller ej. Jag anhåller om bifall till Ulsk:ts förslae. Sedan ölverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts förslag, dels ock alslag derå samt bibehållande af motsvarande stadgande i nu gällande Banko-reglemente, framställde Hr Gro.
Utan all twifwel skall denna Constitution ej kunna upprätthällas, utan att förbättras; ty ehuruwäl wi med sanning kunna säga, att den ar ett konststycke, i uträknad jemnwigt wida öfwerträffande de RegeringsFormer Swerige hittills känt, »vöre det ändock fäkunnigt att ej inse, det den omöjligen kunnat ställas pä de grunder, som »verkligen kunde försäkra dess »varaktighet: och dertill hafwa orsakerna ej till den ringaste betydliga del legat i skiljaktiga egennyttiga wiljor, utan till största delen i en ännu alldeles oafhjelplig okunnighet om grunder att följa och med.el att »verkställa. Denna säkert ofullkomliga Constitution behöfwer dä ett stöd och en hjelpare; söke »nan hwar som helst: detta stöd och denne hjelpare träffas ej annorstädes, än i allmänna opinionen. Denna äter upplyses och beredes pä ett gansta otillräckligt, ojemnt och längsamt sätt, genom individuers ögonblickliga utöfwande af en Tryckfrihet, hwars grunders fasthet wi dessutom ännu icke pröfwat: den Lehöfwer en allmän och oupphörligen tillgänglig förenings-punct; och jag wägar tillägga, att jag för min del anser denna Constitution och alla wära Bilaga till Mem.
Sammaledes skulle ägor tagne från Kronohemman och roed orätta lagde under Skattehemman åter läggas till sina rätta hemman. Vidire förordnades, att de större gårdar, å hvilka flere åboer kunde bärga sig, särdeles när de hade öfver 2 markland jord och annan god lägenhet bredevid, skulle räknas för 2 och ett halft mantal, i hvilket fall skatten skulle förökas, men de Skatteeller Kronogods, rom allenast lago för 4, 5 eiler 6 öres land jord eller mindra skulle skattläggas för allenast halfva sättningar, och räknas för en half uti gärder och andra ovissa pålagor, så framt icke jordens godhet och andre förmbhner ersatte dess ringhet, i hvilket fall ett sådant hemman skulle räknas för helt. 246 Den 21 Maji e. m. De Frälsehemman som voro lagde för hel ordning och fulla gärder skulle med flit ransakas, efter sorn Adeln besvärat sig att somliga endast utgjorde hälften af de årliga utlagorna. Äfven biet förordnadt, att den Bonde eller Landtman, som brukade 2:ne Hemman Kronoeller Skatte, skulle hålla bägge vid magtmed byggning, gödning, stängning oeh dikning och svara till 2 mantal, så att han icke fickläggadet ena under det andra. Denna af Gustaf I, påbjudne skattläggning blef dock icke allmän; med hans död afstadnade den alldeles. År 1582 förordnades af Johan lil skattläggning på de Kronohemman, sorn sålldes till skatte under ständig Besittningsrätt: den verksfälltes af Häradshöfding, Fogd.’ och Prest. År 1602 företogs den första allmänna skattläggning i Gestrikland, Helsingland, Ångermanland och Medelpad: 12 sädesland jord räknades för ett fullgärds hemman, hvarefter det skattlades med sina vissa räntepersedlar. 1605 ekedde en allmän skattläggning i Dalarne och nedre Bergslagen.
Då prober-vigten (standard) för guld antages till 22 karat, var värdet på ett uns bergfint guld 4 <2? 4 s. 9x9r d. Då samma vigt för silfver räknas efter 11XV uns finhet, var värdet på ett uns bergfint silfver (12 uns) 5 s. 5f-£- d. Silfver förhöll sig alltså till guld, som 1 till i det närmaste 15j. 21 Delta förhållande har sedermera bibehållit sig nära oförändradi; ty silfret gällde den 10 sisi!. Oktober 5 s. 1 d. Enligt nu gällande myntordning svarar ett skålpund v. v. bergfint silfver mot R:dr 16: 32 sk. Svenskt Silfver-Specie och ett skålpund guld efter ofvannämnda förhållande mot R:dr 258: 16 sk. samma mynt, eller R:dr 688: 42 sk. 8 rst. Banko. Enär nu dukalen, enligt 118 § i Banko-Reglementet, innehåller rxnnnr v. v. bergfint guld, bör densamma följaktligen vara värd B:ko R:dr 5: 24 sk. 6 rst. Men dukatens värde, om det skall bestämmas efter olika kursförhållanden, kan äfven beräknas sålunda: Då ett skålpund v. v. innehåller 8,848 ass, utgör guldet i dukalen (ttA/W #0 Som nu ett s. k. standard uns oförändradt gäller ££ 3. 17 s. 9 d., blifver dukatens värde Af förestående utredning visar sig, att det i Banko-Reglementet bestämda bokförings-värde å dukater är för högt, hvadan Revisorerne funnit sig böra tillstyrka, alt detsamma må itedsättas till ett mot guldets verkliga värde närmare svarande belopp. § 20. Bankens förråd i silfvermynt af äldre prägel uppgick den 29 Oktober silf venny nt 1853 till ' Silfv. R:dr 34,132: of äldre Prä Denna tillgång har ökats med invexlade
Hufvudstädernas vigt innefattas under fyra särskilda synpunkter, nemligen: i alseende å deras befolkning, deras rikedom, den större eller mindre moraliska inflytelse, som deras bibehållande utöfvar på folkets anda. men framförallt i als. å styrelsens säte uti deni.» »Att en hufvudstad är sate för styrelsen blifver aldrig en grundad anledning för dess befästande, emedan denna styrelse bör aflägsna sig, då fienden nalkas dess residens; ty man fordrar tvifvelsutan icke att hon der bör låta innesluta sig. Återstår sålunda blott, det moraliska inflytande, som hufvudstädernes bibehållande utöfvar på folkets föreställningssätt, såsom anledning att befästa dem, emedan deras stora omfång, deras och den kringliggande nejdens rikedom äro betänkliga förhållanden, då Slaten äfventyrar att vederfaras stora förluster, om de blottställas för vedervärdigheten af en belägring. Om man derjemte täger i betraktande de oerhörda summor, som fordras lör deras befästande och för deras förseende med krigslörnödenheter, lifsmedel och andra föremål för en stor garnisons och för en talrik befolknings behof; såskall man komma till den slutsats, att Staten i allmänhet vinner ojemförligt större fördelar genom dessa summors användande på befästande af andra punkter eller genom förökandet af sin rörliga truppstyrka » Jag tillåter mig ytterligare åberopa utur mitt anförande i samma fråga vid sisth riksdag, pag. 93, ifrån Considération sur Part de la Guerre, par M:r Le LieutenantGénéral, Vicomte Rogniat, premier Inspecteur-Général du Génie. »Hvad hufvudstäderue angår, så föranleder vanligtvis vekligheten och sedeförderfvet hos deras talrika innevånare, och dessas oförmåga att uthärda de försakelser, kriget medföra, ett oöfvervinnerligt hinder för deras försvar.» »Man bör derföre inskränka sig till försvaret af vägnrne till hufvudstaden genom armée-korpser, understödda af för tillfallet upkastade förskansningar; och man bör icke alltför långt ifrån hufvudstaden anlägga en betydlig
Skra,Handtwerkare och Manufactur-ster, En Riksdaler Tiugusyra Skillingar. Andre Borgare, En Riksdaler Tolf Skillingar. I Städerne af Tredje Clasen: Radman och Magistrats-Secreterare, TwZ Riksdaler. Notarier, Actuarier, Caseurer och Fiscaler, En Riksdaler Tolf Skillingar. Groshandlare,.Tre Riksdaler Trettiosex Skil - 2964 Den 18 Augusts. Andre Handlande och Fabrikörer, Tiva Riksdaler Tjugufyra SUllingar. Skrä-Handtwerkare och ManufactmPcr, En Riksdaler Tolf Skillingar. Andre Borgare, En Riksdaler I Staderne af Fjerde Clasen: Radman, En Riksdaler Tjugufyra Skillingar. Notarier, med de flere osman uppräknade, Trettiosex Skillingar. De, som winna Burskap pä Utrikes Handel, Trf Riksdaler. Andre Handlande och Fabrikörer, En Riksdaler Tjugufyra Skillingar. Skra-Handtwerkare och Manufaclurister, En Riksdaler. Andre Borgare, som ej höra under Skrä, Trettiosex Skillingar. I Städcrne as Femte Clasen Radman, En Riksdaler. Notarier, med de flere, Tjugufyra Skillingar. Handlande och Fabrikörer, En Riksdaler Tju, gufyra Skillingar. Skrä-Handtwerkare och Manusacturister, En Riksdaler. - Andre 'Borgare, som ej höra under Skrä, Tjugufyra Skillingar. Commissionairer, Ombudsman, Sterbhus,Kamererare, Privata Secreterare och Kamererare, HofSprakFaktoch Dansmästare, med flere af lika willkvr, En Riksdaler Tjugufyra Skilling. Handels-.Bokhallare och Caheurer, Tre Riksdaler. An, Den 18 Augustsa 2965 An"re Handels-Betjente samt Handels-Lärlingar, Trettioser Skillingar. Fabriks-Mästare, fom ej arbeta för egen räkning, Tiugusora Skillingar.