Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och jag sade: Ingalunda, Herre; ty intet menligit eller orent hafver någon tid kommit i min mun. Svarade mig åter rösten af himmelen: Det Gud hafver rent gjort, det måste du icke räkna menligit. Och det skedde tre resor; och vardt allt åter upptaget i himmelen. Och si, i det samma voro tre män för huset, der jag uti var, de der sände voro till mig af Cesareen. Och sade Anden till mig, att jag skulle gå med dem, och tvifla intet. Då följde mig ock desse sex bröderna, och vi kommo uti mansens hus. Och han förtäljde för oss, att han hade sett en Ängel i sitt hus, den der för honom stod, och sade till honom: Sänd ut några män till Joppe, och kalla till dig Simon, som ock kallas Petrus. Den skall säga dig ord, hvarmed du skall frälst varda, och allt ditt hus. När jag hade begynt mitt tal, föll den Helge Ande ned på dem, såsom han ock i förstone nederföll på oss. Så kom mig ihåg det Herren sagt hade: Johannes hade döpt eder i vatten; men I skolen döpte varda i dem Helga Anda. Efter nu Gud hafver gifvit dem lika gåfvo med oss, som troddom på Herran Jesum Christum; ho är jag, att jag kunde stå emot Gud? När de detta hörde, tigde de, och prisade Gud, sägande: Så hafver ock nu Gud gifvit Hedningomen bättring till lifs. Och de som förströdde voro, för den bedröfvelsens skull, som påkommen var för Stephani skull, vandrade omkring allt intill Phenicen, och Cypren, och Antiochien, talande ordet för ingom, utan allenast för Judomen. Och voro någre män ibland dem, af Cypren och Cyrenen; när de kommo till Antiochien, talade de ock till de Greker, predikandes Herran Jesum. Och Herrans hand var med dem; och en stor hop togo vid trona, och omvände sig till Herran. Så kommo då tidende härom för den församling, som var i Jerusalem; då sände de Barnabam, att han skulle fara till Antiochien.
Säg att du som en genius vill omsväfva mig, och jag ¯skall¯ blifva dig värdig! När jag då, luttrad genom sjelfpröfningens skärseld, äfven har tillkämpat mig den grad, som fordras, (utan att nedsätta mig i egna ögon), för att hos dina föräldrar anhålla om din hand, är jag då äfven säker att min Leonna icke tillåtit sin hatfulla broder, eller den faderliga myndigheten pålägga sig några andra band, än dem som förena henne med ¯Feodor von Harlinghausen¯?» Leonna läste och återläste dessa rader, i hvilka låg en mening, som hon ej kunde förklara. Har det åter förefallit något emellan honom och Petter, tänkte hon; hvarföre talar han icke öppet om det, hvarföre i så dunkla ordalag. — Men tiden led och hon måste svara. Hon skref: «¯Älskade Feodor¯! Du har rätt, jag förstår dig ej; men att min Feodor ej står klar för mig i ett ögonblick som detta, då en långvarig, kanske beständig skilsmessa hotar oss, det anade ej mitt älskande hjerta, som bäfvat af oro, men ändå lefvat i hoppet att ännu en gång få återse sin älskling. Vet du Feodor, det ligger något konstladt, något på skrufvar stäldt i ditt språk. Hvad betyder det?! Hvarför denna häftighet? Har något händt, hvarföre då ej upptäcka det för din Leonna?! Om du besluter att icke se mig, för att efter som jag fattar ditt uttryck straffa dig sjelf; är det väl rättvist att låta mig dela straffet, utan att veta, hvari felet består? Är detta fel begånget mot mig — o då borde du lita på min kärleksfulla tillgift, som jag på din; ty fela kunna vi alla, och derföre vill jag ej, för några obegripliga ord, minnas annat än vår kärlek, mitt lifs skönaste blomma. Mitt löfte blef ouppfyldt i går; men Hedda sade dig väl orsaken ännu mer min biljet, som visst var kort, men ¯tydlig¯ — något som (jag finner det både af ¯ditt¯ och ¯mitt¯ bref) ej alltid är fallet. Men kärleken förlåter allt! Ögonblicken äro räknade. Jag måste sluta!
Jag har icke reserverat mig emot betänk., enär jag kände, att en stor del ibland ledamöterna af detta hus likasom af de öfriga Stånden önskar den inskränkning i afseende pä tiden då förordmn d. 19 Maj 1845 skall träda i verkställighet, som detta betänk, innefattar. Jag kunde likväl icke instämma deruti, emedan jag icke ansåg det principenligt eller konseqvent, och anhåller nu att för R. o. Ad. få redogöra för mina åsigler i detta hänseende, utan allt anspråk på att desamma här skola komma att blifva gällande. Lagen af d. 19 Maj 1845 förändrade de förut gällande föreskrifter ang:de familjens rättigheter i afseende på egendom och dennas fördelning emellan medlemmarne, såväl makarne sorn barnen. Qvinnan ägde förut en mindre lott än mannen, hennes rättigheter borde i fråga om egendom blifva lika med hans. Detta gällde såväl hustrun, som dottern, naturligtvis kunde man ej skilja emellan dem. Vid beslutandet af en sådan förändring af familje-medlemmarnes rättigheter, kunde lagstiftaren utgå från 2:ne olika principer, 374 Den D Februari f. ni. af hvilka hvardera i dag blifvit af 2:ne utmärkta jurister inom Riddarhuset försvarade. Han kunde antingen antaga, med Gr. Mörner, att i alla de familjer, inom hvilka medlemmarne ej slutat aftal ang:de egendomens fördelning vid familjens upplösning, medlemmarne underkastat sig den lag, som vid denna upplösning gällde. Lagstiftaren ägde således alt för dessa familjer bestämma deras rättigheter i (afseende på egendomen, lika som deras personliga rättigheter, såsom t. ex. mannens förvaltningsrätt af boet, barnens lydnadspligt, deras myndighet, deras och föräldrarnes ömsesidiga förbindelser till vård och underhåll etc. Detta vore den ena principen. Enligt denna utgör hela Rosam fälligheten en enda odelad massa, till hvilken hvar och en af familjmedlemmarnc äger en presumtiv rätt, men en bestämd andel i denna massa tillkommer dem icke förr, än vid bosam billighetens upplösning och efter den lag, som då gäller. Med antagandet af denna åsigt, borde lagen af d. 19 Maj 1845 genast träda i verkställighet och alla boskiften efter denna lag förrättas.
Utdrag af Protocollet, hållit hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, förmiddagen, den ii April 1818. S. D. Vid föredragning af Högvördiga Preste-Ståndets och Vällofl. Borgare-Ståndets ProtocollsUtdrag af den 7 dennes, innehållande, att sedan Kongl. Maj:t, mecl tillkännagifvande att dess Kröningsoch HyllningsCeremonier blifvit utsatte till första dagarne af nästkommande Maji månad, och att således denna Riksdag, ehuru lagligen tilländalupen den 6 i denne månad komme att fortfara intilldess nämnde Ceremonier ägt rum, tillika i Nåder täckts förklara, att Kongl. Majrts lifliga omsorg för Folkets trefnad och val gåfve Hans Maj:t rättigh et, både att hoppas och att begära det Riksens Ständer under den ännu återstående Riksdagstiden må fortsätta deras öfverläggningar med det nit, det lugn och den skyndsamhet, som Allmänna Ärenderne så väsendteligen kräfva, bemälde RiksSlånd beslutit att samtelige Riksens Ständers Utskott borde till behörigt iagttagande af Kongl. Majrts sålunda yttrade Nådiga önskan meddelas samma Skrifvelses innehåll; fann Ridderskapet och Den 11 April. 413 Adeln för godt att, äfven för sin del, uti enahanda beslut instämma. Ut supra. S. D. I anledning af derom vacht Motion, beslöt Högloflige Ridderskapet och Adeln gifva ConstitutionsUtskottet tillkänna Ridderskapets och Adelns önskan, det måtte ConstitutionsUtskottet låta till trycket befordra så väl de i ConstitutionsUtskottet hällne Protocoll sorn Handliugarne uti det till Utskottet remitterade Anmärkningsmål mot StatsRådet samt Konungens Rådgifvare i Commandomål för Flottorne, i afseende på de till Befälhafvarne för en i Nåder anbefalld KustbevakningsExpedition den 8 April 1817, utfärdade Ordres. Ut supra. S. D.
Och vidare kom Här t. ex. » — han grep manuskriptet — » är han att göra en upptäckt, med hvars historia något, som sätter myror i hufvudet på mig. Det från början till slut det hängde tillsammans på är en anonym författarinna, som då och då heföljande vis: drar vår tidning med uppsatser, där hon argt Då han en dag gick upp på redaktionen, hörförfäktar kvinnans rätt och användning till allt de han redan nere i tamburen, att någon var möjligt på Guds gröna jord och påstår att hon på dörrens breflåda däruppe, mötte i trappan ett som konstnär, författare, » tjänsteman » etc. etc. fruntimmer, hvars drag han tydligt observerade, icke alls förlorar sin kvinnlighet eller sina husutan att dock igenkänna, tittade i breflådan och liga egenskaper. Tja, artikeln är kvick som fann ett konvolut med » Sveas » manuskript uti. tus. ber om ursäkt i redaktören tycker om Det var ett litet raskt skrifvet genmäle på hans den, och den skall naturligtvis in — ungefär artikel, bland annat innehållande en kritik öfver som ett svar på hvad jag nyligen skref om blå- hans påstående, att » landets döttrar » voro så strumpor, och naturligtvis är det en blåstrumpä fasligt » bortskämda » och omöjliga för ett äktensom skrifvit den, det begriper jag, äfven om hon skap i små förhållanden. Är det några, som inte satt » Svea » inunder. » skämma bort dem, så är det framför allt herrar» Får jag se, » sade fröken Thelberg nyfiket och ne själfva, som icke vilja tala allvar och förstack fram sitt lockiga hufvud, » ja visst, det är stånd med den unga kvinnan, utan äflas att få en fruntimmersstil. » henne till ett slags dekorationspjäs, en rodocka ... » Ovillkorligen — en gammal gallsprängd ungMen man skulle icke döma af ytan — under mö, ha, ha!
(med afsvalningsfat) Kaf ekanna Gräddkanna, Sockerask, Sockertång, 25 Kaf ekoppar med fat (af Silfver), 25 Kaffeskedar, Kaffeskedskorg, Kaffebrödskorg, Stor Kaffebricka, Dryckeskanna 1 par Ljusstakar för 5 ljus. Dragning å ofvanstående pjäser kommer att försiggå den 3 april detta år. Obs. Ett litet antal Lottsedlar finnes ännu kvar till salu hos mig och de flesta bokhandlare i riket. J JAKOBSSON, Juvelerare &amp; Guldsmed SÖDERHAMN. [1508] Stärkelse, sveuskt fabrikat, gifver linnet, utan att förstöra det, en bländande hvii färg. Till salu hos alla specerihandlande i riket. [1487] till 1 K r o n a DENNA MÖNSTERGILLA, AF förfaterkända OCH villade mr taren ÖFVERSÄTTNMG BÖR EJ FÖRBLANDAS MED EN Å ANNAT FÖRLAG UTKOMmr MEN. EN UPPLAGA MED originalets iUust / rat-ioner ÄR UNDER mr T alla NING ATT MED DET SNARASTE mr U R T Y K C O K M M A. [1635] mr På Albert Bonniers förlag har nu i bokhandeln utkommit å 1: 2 5: P Å Ende partiförsäljare för landsorten. Återförsäljare i landsorten antagas. Profask expedieras mot postförskott. Priset är i år 2 5 öre. Inga permar expedieras, utan att beloppet först insändts antingen medels postanvisning eller ock i sparmärken (ej frimärken!). Efter erfarenheten från förra året, vilja vi enträget uppmana Iduns läsarinnor att med första insända sina rekvisitioner, på det de må vara säkra om att ej komma, sedan upplagan, som på förhand bestämmes, är slutsåld. Obs.! Dem af Iduns läsarinnor, som sakna n:r 7 och 9 för detta år, meddelas, att dessa nummer komma att nytryckas på nyåret, för så vidt minst 100 anmälningar härom, åtföljda af rekvisition på permar, ingå.
Det nuvar:de beräkningssättet är således svårt att kontrollera och kan följaktligen förorsaka tvistigheler emellan räntegifvare och räntetagare. Det är för att undanrödja alla anledn:r till dylikt missförstånd och misstag, som man, enl. min tanke, bör i den föreslagna syftningen förändra beskatlningsväsendet. Frih. Cederström: Man synes här icke vilja gå rätt grundligt tillväga, då man bestämmer sig för en förenklingsåtgärd, som skulle förbrylla förhållandet i landsorterne. Jag har här för mig markegångstaxa» för Skaraborgs län, deraf det visar sig, att spanmål utgöres ined \ råg och J korn och en tunna blandsäd med Jidel korn och §:delar bafra. Man skulle således, om det väckta förslaget autoges, endast förbrylla vederbönde räntegifvare i orterne och för mången medföra verklig förlust. Då nu förhållandet på andra ställen är olika, så att för vissa provinser, såsom Jönköpings län, blandsäd består af hälften råg och hälften bafra, så vet jag icke efter hvad grund man skall verkställa reduceringen till ett slag af de blandsädssorter, som kunna ingå i tionden. Jag anhåller att vi icke måtte företaga en dylik ränteförenkling in - 186 Den 9 September f. m. nan utrönt blifvit huru det skall komma att slå ut för ränlegifvaren, i fall andra grunder för span målens utgörande bestämmes än dem, som af ålder för hvarje ort varit gällande. O Hr Akerman, Fredr.: foke under förhoppning att inver ka på beslutet, utan endast att gifva styrka åt det förslag Frih. Palmstjerna här framställt, anhåller jag att få anföra exempel pä kronoliondens beskaffenhet i (lera serskildta län. Uti WeslerNorrlands län utgår tionden med ^:del råg och fidelar korn, från några socknar lill och med ärter i st. f. råg. Nu är förhållandet sådant att, i anseende till klimatet, äro ärlerne icke af den bästa sorten utan s. k. gråärter. Beskaffenheten af dessa ärter utgör ofta föremål för tvister emellan tiondegifvare och tiondetagare.
Uppläst bos jsamteliga Riks - Stånden d. i Augusti, "VVi efterskrifne Svea Rikes Ständer, Grefvar, Priherrar, Biskoppar, Ridderskap och Adel, Presterskap, Borgerskap och Menige Allmoge, som härstädes å allmärm Urtima Riksdag äre församlade, gore vitterligt; att sedan, till följe af hvad RegeringsPormens jo§, och Rilcsdags Ordningens 56 stadga, de af oss Utsedde Électorer sam manträdt, till väljande af Committerade för Tryckfrihetens vård , och dertill blifvit i laglig ordning kallad (N. iN".); Vele vi genom detta Constitu» torial hafva förordnat honom, (N. N.) att vara ledamot i berörde Tryckfrihets Committé; ägandes 'han, att i utöfningen af sin befattning ställa sig till efterrättelse Tryckfrihets-lagens föreskrift; ter, och i öfrigt derunder noga iakttaga hvad som, i enlighet med Constitutionens afsigt, befrämjar allmänna upplysning under bevarande af allmänt lugn. Till yttermera visso håfve vi detta under» skrifvit och beseglat. Stockholm den 29 Julii 1815; På Prest Ståndets vägnar /. Ä Lindblom n. v. Taleman. På Bonde-Ståndets Vägnar Lars Olsson n. v. Talman, På Ridderskapet och Adelns vägnar Carl Mörner h. t. Landtmraskalk. På Borgare-Ståndets vägnar II. Schwan, h, t. Talman. i6 Den i Augusti. Uppläst hos samteligä Riks - Stånden d. l Augtisti. "Vördsamt Memorial! Sedan Riksens Höglo fl. Ständer behagat gilla det af Stats-Utskottet författade och uti Betänkande af den 13 slstledqe Juli till Riksens Högloft.
Men den utan allt tvifvel utmärktaste af lagberedningens ledamöter har uti en reservation (p. 15 0) föreslagit ett lagstadgande, enl. hvilket uppenbar grymhet vid behandling af egna eller andras kreatur skulle straffas med böter eller fängelse från 1 till 6 månader. Detta förslag, hvars antagande äfven flera af LagBeredms ledamöter och bland dessa Proflne Schlyter och Bergfalk tillstyrkte, torde kunna tjena till ledning vid upgörande af den önskade författningen i ämnet. Upriktigt mäste' jag dock erkänna, att jag hyser en betänklighet i denna fråga. Uti ett land, der grymhet mot menniskor ännu är tillåten, eller endast belagd med ett löjligt ringa ansvar, der utslående af öga eller afhuggande af näsa, arm eller fot kan försonas med 80 D:l:r S:m:t böter, der torde tiden ej vara inne att straffa djurplågaren. Jag vet icke hvad man kan vänta af 1850 års LagUtsk. i afseende å brottmålslagstiftning, Jag vill dock hoppas det bästa och att de utaf Konung, StatsRåd, Högsta Domstolens ledamöter och andra män, som egnat hela sin lefnad åt lag studier, gillade förslagen skola slutligen hos R. St:r tillvinna sig något afseende. Af de blinda försvararne utaf 1734 års, väl för sin tid goda, men nu föråldrade lag, hafva de äldste afträdt från stridsfältet. Att de yngre blifvit äldre och efter mitt omdöme klokare, tyckte jag mig redan 1854 förnimma. Om ej någon dertill mera oförhindrad och bättre qvalificerad vid denna Riksdag väcker förslag ang:de mera omfattande ändringar i brottmålslagen, så vill jag framlägga ett sådant. Vinner det bifall, så skall mau här i landet ej vidare kunna ansvarsfritt plåga hvarken menniskor eller djur. Hr Sandströmer, Anders Peter: Jag tror, att enhvar af oss, som varit i tillfälle att erfara de misshandlingar, för hvilka djur ofta äro utsatta, skola, lika med motionären, inse billigheten deraf, att äfven Sverige vidtager en lagstiftning, som aflägsnar dylika grymheter.
N:o 53, i anledning af väckt fråga om behofvet af stamoch strö-rotars närmande till hvarandra. N:o 54, i anledning af väckt motion, att åtskilliga i Elfsborgs Län kringspridda rusthålls-numror under Westgötha afsutna Cavallen måtte derifrån afsöndras samt med Elfsborgs och Westgötha-Dahls Regementen förenas. N:o 55, i anledning af väckt fråga om afskalfande af fotmötena vid Indeldta Cavalleri-Regementena, rn. m. N.o 56, i anledning af väckt fråga om armeens förseende med byxor af blått med hvilt meleradt kläde. N:o 57, i anledning af väckt fråga om förändradt beklädnadssätt för Indeldta Cavalleriet. och N:o 59, i anledning af väckta motioner, rörande stuterien och hästafvelns förbättrande inom Riket. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades Stats-samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 58, i anledning af väckta motioner, rörande transport af krono-manskap och krono-effecter. S. D. Ståndet beslöt, att ett af Herr Tli. Petré denna dag ingifvet skriftligt anförande, som afser anslag för anläggning af en ny väg emellan Neder - Prot. TJtdr. d. 4 Dec. 1840. 849 Nederoch Öfver-Calix socknar i Norrbottens Län, skall åtfölja redan beslutad återremiss af Stats-Utskottets Utlåtande Litt. C, i anledning af ifrågasatta extra stats-anslag till lättade communicationer och andra allmänna arbeten. S. D. Ett af Herr Unger denna dag ingifvet skriftligt anförande, som afser anslag för iståndsättande af Landshöfdinge-residenshuset i Wenersborg, beslöt Ståndet komma att åtfölja redan beslutad återremiss af Stats-Utskottets Utlåtande Litt. D 3 i anledning af ifrågaställa extra stats-anslag till allmänna byggnader.
Jag anhåller vördsammeligen att Ridderskapet och Adeln täckes fästa uppmärksamheten vid nödvändigheten att införa ett på sparsamhet stäldt och bättre beräknadtallmänt Statshushållningssystéme. Jag anser Riksens Ständer icke med hopp om framgång härtill kunna, eller böra taga någon annan åtgärd än den, att till en början inskränka anslagssummorne, för att såmedelst till en annan Riksdag sätta styrelsen uti nödvändighet, att förer lägga Riksens Ständer utarbetade Förslager, som utvisa grundeme för bebofven och den plan sorn bör utgöra målet för alla ansträngningar, Gom uppgifva medlen att på möjligaste bästa vis kunna uppnå milet för den plan man uppgjort. Jag anser mig icke välja en oriktig tidpunkt då jag härvid fäster uppmärksamhet, å Svenska Folkets snart sagt eas i©4 Den 7 Julii f.m. hilliga kligan öfver för harda skattebördor; Jag ber Ridderskapet och Adeln med dess sakkännedom taga ämnet i öfvervägande; och jag ber att man besinnar i hvad belägenhet Riket skulle komma att befinna sig, i händelse af ett anfall emot dess sjelfständighet, när dess fredstillstånd är sådant, att behofven i och för detsamma redan äro större än Folkets förmåga att bestrida dem. Min innerliga öfvertygelse är att hufvudfelet finnes inom Statsinrättningarnes beskaffenhet, och det är degsas inrättande efter Statens förnämsta ändamål, nemligen Statsborgarens säkerhet, trefnad och stigande välmåga som jag yrkar, såsom ett hitintills i min tanke alltför mycket utur beräkningen lämnadt syftemål. Jag anhåller om åtorremiss af StatsUtskottets Betänkande. N;o 6. Herr Brimcrona, Nils: Sedan RiksStatens 3:dje HufvudTitel blifvit hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln uppläst, får jag vördsamt begära ordet för att dervid i afseende uppå det årliga anslaget för FyringsStaten gjöra några anmärkningar. Höglofl. Statsutskottet har bestämt, att en del af denna summa skulle utgå af Båkmedlen, och en del af den till Sjöförsvaret anslagne. Den 7 Julli f m.
Då Kapten Nerman tager förhållandena på Leipziger-Dresden-banan till rättesnöre för bedömandet af hvad som på våra stambanor skulle vara tillräckligt, har han icke öfvervägt, att denna bana har dubbla spår och stigningar af endast 1:200. Användandet af de svagare rälerna och de mindre lokomotiverna antyder, att, vid en tilltagande rörelse, håda delarne borde ombytas; men huru skulle detta tillgå på en Statsbana med en utbildad och ordnad trafik? huru skulle man förfara med byggnader, verkstäder och alla andra inrättningar, som blifvit ordnade efter en helt annan storlek och konstruktion å lokomotiverna m. m. ? och hvilka stora förluster skulle det icke medföra att ombyta materiel på t, ex. hanor af den utsträckning, som emellan Stockholm, Göteborg och Malmö. Att Statsbanorna och deras materiel således från början måste inrättas efter en mera utbildad trafiks fordringar, och icke efter stundens utan framtidens kraf, torde väl icke med sann omtanka för det allmänna vara förenligt. Det har äfven ingått i beräkningen vid anläggandet af Statsbanorna att till en början just i ekonomiskt afseende kunna sammanhålla passagerareoch godstrafiken i samma tåg, och för detta ändamål äro starka lokomotiver äfven nödvändiga, Huru skulle väl trafiken å södra och vestra banorna nu bära sig, om man för de flesta tåg nödgades skicka 2:ne lokomotiver dagligen för att transportera de varor och de passagerare, som nu föras på ett bantåg? De bantåg, hvilka för det närvarande redan äro ordnade närmast ändpunkterna af dessa banor och framdeles dagligen måste komma att bibehållas, böra, åtminstone för den första tiden och sannolikt för alltid medföra både passagerare och gods, och detta olta i ganska stora tränger, allt efter rörelsens fordringar under olika årstider och vid olika tillfällen. Att särskilda godståg komma att anordnas i den mån varurörelsen utvecklas och blir mera konstant, är helt naturligt, men detta oaktadt bjuder ekonomi och beqvämlighet att bibehålla de sammansatta tågen på de flesta delarne af banorna, och vi kunna äfven af denna orsak aldrig undvara en stark materiel.
Hvem skulle då slita en sådan tvistefråga? Skulle Ståndet afstå frän prutningen deraf? Skulle Talmannen ensam afgöra frågan? Eller skulle den hänskjutas Konstitutions-Utskottet? Hvad hade man då vunnit med förändringen? Deremot är det en vedertagen grundsats inom konstitutionela stater att eh Vald riksförsamling eger ensam inagten att pröfva dess egna medlemmars^ behörighet. Olagligheter vid valet pröfvas af domstolar, men säsnart alla formaliteter vid valet äro godkända och fråga uppstår endast om den valdes behörighet, dä inträder representationens pröfningsrätt. En riksförsamling är för sig sjelf en statsmagt, den må vara fördelad i hurumånga kamrar, hurumånga afdelningar som helst, och en statsmagt kan ej erkänna någon öfver sig att pröfva dess egna angelägenheter. Korrektivet mot missbruk ligger i den begränsade tiel, en vald församling är underkastad, och i den allmänna opinionen, som i sinom tid bedömer dess handlingar. Jag vill visst icke bestrida att, enligt hos oss gällande stadganden, domaremagten har full anledning att anse det tillkomma sig att afgöra den valdes obehörighet, såsom en olaglighet vid valet, men jag tror, att om man vill undanrödja anledning till sådan kollision, hvarom här är fråga, vare det rättare att begränsa domaremagtens åligganden genom att med tydliga ord i 19 § uttrycka att den valdes behörighet endast pröfvades af vederbörligt Riks-Ständ, än att försöka afhjelpa saken pä den väg Utskottet försökt. Häremot kunde visserligen invändas, att i alla fall samma skäl kunde inom ett Stånd åberopas mot en ledamots behörighet, hvilka hos domaren förut blifvit använde mot någon valmans rättighet att deltaga i valet, och att en likartad fråga dä kunde afgöras på olika sätt af olika auktoriteter.