Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»Från Skåne» mottogs jemförelsevis välvilligt både af publik och kritik. Men dess förf. var ömtålig. Ernst Ahlgren vande sig aldrig vid den kritiska ferlan, hvarmed – oftast anonyma – recensenter öfverlägset bearbeta olyckliga svenska författare – liksom begrepe förf. intet af sitt verk, medan all visdomens fullhet bor hos den anonyme recensenten. Ännu långt senare kunde en ovanlig kritik så fullständigt nedslå hennes mod, att lifsledan blef henne öfvermäktig. Nu i början var förf. naturligtvis i ännu högre grad ömskinnad. Hennes sinnesstämning efter den första recensionen af »Från Skåne» betecknas af nedanstående dagboksanteckningar: Fick N. D. Allehandas kritik. Nedslagen och dyster. Melankolien tar öfverhand. Jag förtviflar om att kunna skrifva. Renskref »Fruntimmer». Afsände »Fruntimmer». Lifsledan blir allt värre och värre. Frihet! Frihet! Jag qväfs att gå i denna förkonstlingens trampqvarn. O Gud, att kunna arbeta är den enda lycka som fins – och jag kan icke. Rätt intressant, men lifsleda ändå. Arbete är min enda räddning. Arbete om också utan framgång. Jag är öfvermätt på lifvet och ryser för sjukdom och död; hvilket elände! Sågo »Furstinnan Gogol». Plockverk, effektsökeri, fraser, vackra toiletter och ett på de flesta händer förträffligt att icke säga mästerligt spel. Skref på »Skånska ströftåg». Har börjat repa mig efter Bld:s kritik. Det friskar ändå upp med teatern fast det är tomt glitter. Sökandets tid var emellertid nu förbi. De sista åren hade mognat skördarne, som behöft så lång tid att spira upp. Ernst Ahlgren stod redan nu inför allmänheten som en jemförelsevis fullfjädrad författareindividualitet, och allmänheten visste ingenting om Tardifs famlande försök. Sjelf kände Victoria Benedictsson också, att hennes utveckling under dessa år tagit ett jättesteg framåt. Om också sjelftilliten ofta svek henne, var hon dock nu fullt medveten om sin sträfvan och sina möjligheter. Det fans ingenting af Halfdan Ängs vacklande mellan två motsatta impulser; hon hade funnit sitt område och sin form.
Erfarenheten har redan tillräckligt hunnit ådagalägga, att den lag, sorn berättigar gästgifvare pä landsbygden att utöfva utskänkning af starka drycker, allestädes, om ock i mer och mindre mån, der man af denna rättighet begagnat och begagnar sig, burit och bär sorgliga och fasaväckande frukter; — ty sorgligt och fasaväckande måste det i sanning vara att se, att vårt lands icke blott söner, utan ock stundom döttrar, lockade af tillfället, i stora skaror icke blott i städerna, dei emellertid konsumtionen bättre kan öfvervakas och kontrolleras och en bättre ordning upprätthållas, utan ock på den eljest lugna landsbygden under sokneoch förnämligast helgedagar sammanrota sig i der på grund af ofvannämnda lag befintliga och allt mera rikt flödande spritkällor för att, oftast hejdoch hinderlöst, intaga en dryck, som, omättligt förtärd, bevisligen utgör häfstängen till alla möjliga dårskaper och våldsgerningar, som undergräfver både kroppsoch själskrafter och synbart kommit den resliga, starka och högsinnade Asastammen, att småningom sammankrympa och antaga dvergträdets natur. — Man kunde, för att här hufvudsakligen tala om landsförsamlingar, nämna mångå sådana, der en och annan gäst gifvare genom sin utskänkning sprider ett sådant förderf, att ingen rättänkande fader eller moder utan djupaste bekymmer och fruktan — kan ens i nödiga ärenden sända en son till utskänkningens närhet, och der allmänna tänkesättet är sådant, att man anser utskänkningens närvaro utgöra kommunens största olycka. Ja. detta onda har redan tagit en sådan utsträckning, att ingen, som har öppna ögon och •20 Motioner i Preste-Ståndet 1865. N:o 15. är en redlig fosterlandsvän, längre kan tveka att förklara, att genomgripande åtgärder till dess hämmande måste oförtöfvadt vidtagas, — om det icke med stora steg skall neddraga massan af Skandiens folk i det största elände, i den djupaste förnedring
103 för sistnämnde ändamål kunde af Eders Kongl. Majit i Nåder anvisas; samt Öfver-Stålhåliare-Embetet till följd häraf uti skrifvelse den iqOctober i83o, med öfverlemnande af Drätsel-Gom missionens i ämnet afgifna underdåniga yttrande, i underdånighet anfört, att hela den ofvanberörde farledens upprensning ofelbart vore af den yttersta vigt och angelägenhet för Hufvudstaden, både i afseende på communicationen, sundhets-tillståndet, och traktens förskönande, äfvensom att önskligt vore, att detta förslag, på en gång och i sammanhang kunde verkställas, men att, enär Drälsel-Commissionen, för svårigheten att uLfinna nödiga medel, icke då ännu kunnat eller kunde fatta någon åtgärd för den längesedan föreslagna uppmuddringen af Clarie sjö och Rörstrands-viken, samt Gommissionen derföre förklarat sig, af enahanda orsak och på flere anförde skäl, ännu mindre kunna taga någon befattning med den ifrågavarande uppmuddringen af Carlbergs-Canalen, Öfver-Stålhållare-Embetel underdånigst tillstyrkte, att, till en början, nämnde Ganals fördjupande och upprensande måtte, utan binder af frågan om Clarae sjös och Rörstrands-vikens ändamålsenliga uppmuddring, genast varda utfördt och med erforderligt bidrag af allmänna medel understödjas; förmodande Öfver-Slålhållare-Embetet, att hindren för öfriga vattendragens upprensning ända till nj^a Kungsholms-bron eller Mälaren, sedermera framdeles kunde undanrödjas, samt nödiga medel och tillgångar dertill beredas; så har Eders Kongl. Maj:t, vid föredragning af detta ärende den 6 November i83o, i Nåder funnit godt att, till upprensning af Canalen vid Carlberg, af allmänna medel bevilja det af Stor-Amiralitets-Embetets Tredje afdelning, i afgifvet underdånigt utlåtande, föreslagna belopp af 4>70o R:dr B:co, eller hälften af den påräknade förslagssumman, att utgå, så snart den på Stockholms Stad ankommande upprensning af Rörstrands-viken och Clarie sjö blef, på ändamålsenligt sätt, och i ett sammanhang med Carlbergscanalens rensning, till verkställighet befordrad; och efter det Öfver-Ståthållare-Embetet sedermera hos Eders Kongl. Majit i underdånighet anmält, att plan och kostnadsförslag rörande muddrings-arbetet i Clarae sjö samt Rörstrandsoch Carlbergs-vikarne, blifvit, efter Öfver-Ståthållare-Embetets föranstaltande, upprättade och Stadens Drätsel-Commission förelagde, samt att Drätsel-Commissionen förehaft ärendet till öfverläggning, för att utfinna någon utväg till beredande af de ifrågavarande företagens verkställighet i ett sammanhang, och dervid stadnat i det beslut, att, om upprensningen af Carlbergs-canalen genast finge till en början företagas, och fyllnaden i den dertill beräknade förslags-summan tillskjutas af det i Stadens Cassa 104 innestående öfverskott af Finska Tolags-medlen,
Nto 3i5 omnämnda medel, i,4a3 r:dr 8 sk. 5 r., som ock hvad Utsk. i sistnämnda betänk, tillstyrkt, angtde befrielse för iunevånarne i Morlanda, Tjörns och Fässbergs pastorat från den dem ålagda återbetalnings-skyIdighet af 351 r:dr 34 sk. 3 r., i hvilket beslut BondeSt., i anseende till ämnets särskildt ömmande beskaffenhet, inbjudit MedStånden att sig förena. Hr Frih. o. Landtm, erinrade, att R. o. Ad. redan förut bifallit utlåt. Nto 3i5, och således äfven den sednare af de summor, som i BondeStts prot.utdr. finnas omtalade , hemställande nu, om R. o. Ad. behagade antaga BondeStts inbjudning. Ropades ja och nej. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade medelst bifall till Nto 35y vidblifvu sitt förut fattade beslut. Ropades äfven ja och nej. Den i6 November e. m. 61 Hr von Hartmansdorff, Äng.: Om mitt minne ej felar, så angår inbjudningen ersättning för några likkistor oell annat dylikt, bestigande sig till några hundra r:dr. Om ej något annat är i fråga, så synes 11. o. Ad. väl kunna bifalla inbjudningen ; jag anhåller dock att hon måtte uppläsas, på det man måtte bestämdt veta hvarom fråga är. BondeSt:s prot.utdr. upplästes ånyo. Hr Edenhjeltn, Gillis: Som denna nedsättning endast begäres för de fattigaste capell-församlingarna Morlanda oell Tjörn, anhåller jag att R. o. Ad. ville lemna sitt bifall till en sådan småsak, som här är i fråga, på det att embetsmännen måtte slippa att förgäfves resa för att göra utpantningar. Hr Printzensköld, Carl:
Uti memorial, som II. R. o. Ad. den 4 sistlidne December till Utskottet remitterat, har Herr von Vegesach, Ernst, i ändamål att för framtiden befrämja Arméens stridbarhet, och den hos dess högre befäl dertill erforderliga skicklighet och Krigs-erfarenhet, framställt vigten af alt, lika som för Läkare, Artister Betänkande!). 47 in. fl. andre som tillålas att i främmande Länder utveckla sine talenter, stipendier af Allmänna medel anslås äfven för Arme'ensOfficerare till bevistande af krig utrikes. Motionären liar i sådant afseende tillstyrkt, att af Besparingarne skulle årligen afsättas för i5 Officerare 10,000 B:dr Hamb. B:co, till fördelning sålunda: För en RegementsOffioer af ÖfversteLieutenantseller Majorsgraden, årligen iooo R:dr IT:rB:o i CavalleriOfficerare, å 700 R. hvardera i4oo 3 ArtilleriOfficerare, å 600 R. hvardera, 1200 1 FältmätningsOfficer 55o 1 FortificationsOfficer 55o — —■ 6 InfanteriOfficerare, å55oR. hvardera, 33oo 2 JägarOfficerare, å 55o R. hvardera,1ioo till möjeligen hehöfliga opåräknade understöd, såsom till Officerares heniförskaffande, hvilka genom blessti rer blifvit uturståndsatte att tjena, till suppleanters utsändande &c. 900 S:a 10,000 Rdr H:rB:o. Vid utdelandet af desse Stipendier borde iakttagas:
Maj.t emellertid ville afvakta de beslut, som i omförmälde hänseende varda af Rikets Ständer vidtagne, innan Kongl. Maj:t till slutligt afgörande företoge dessa på rikets penningeslällning i så hög grad inverkande frågor, hvilka utgjorde föremål för Kongl. Maj.ts ständiga omsorg och noggranna pröfning. Banko-Utskottets Betänkande, N:o 3i.
187,500 — yy yy Lund 134,600 115,400 250,000 yy yy Nyköping . 3,300 — 96.700 100,000 yy yy Skaraborgs län 50,500 — 174.500: 225.000 — yy yy Sundsvall . 79,250 170,650 249.900 » yy yy Uddevalla . 14,100 15,900 30,000 — yy yy Westerbottens län . 127,800 — 59,700 187,500 Transport j 14,418,046 81 1,311,953 19 15,730,000 — 1 Banko-Utskottets Memorial N:o 2. 19 Transport Kreditiv till Filtal-banken i Wisby , „ örebro d:o till Riksgälds-kontoret d:o „ Kgl. Kommers-kollegium d:o , Jernkontoret Vid Bankodiskont-Ver/tel : Diskonterade vexlar Lån på löpande förskrifning d:o „ aktier och publika papper d:o , vågförda eifekter å beviljade kassakreditiv till R:dr 3,243,200 lyftade Utlåning med omsättningsrätt *). Vid Länekontoret i Götheborg: Diskonterade vexlar Lån på löpande förskrifning d:o „ aktier och publika papper d:o vågförda effekter å beviljade kassakreditiv till R:dr 1.135,000. lyftade Utlåning med omsättningsrätt.. Vid Länekontoret i Malmö: Diskonterade vexlar Lån på löpande förskrifning d:o „ aktier och publikapapper å beviljade kassakreditiv till R:dr 755.400, lyftade Utlåning med omsättningsrätt Vid Länekontoret i Wisby: Diskonterade vexlar Efter den 8:de till och med den 15:de dennes har Rikets Ständers
Ständer inkomma; och få Utskotten, för fullgörandet häraf, till en början anmäla, att Utskotten af de handlingar i detta mål, hvilka från Landlförsvars-Departementets Canzli-Expedit on serskildt bliIvit Lill Utskotten öfverlemnade, inhemtat följande: att uti de aproximativa cälculer, Krigs-Collegium låtit upprätta och Konungens vederbörande Befallningshafvande meddela, kostnaderne för i’3Tttare-hästen, samt alla till ryttarens eller soldatens personella och häst-utredning hörande persedlar beräknats vid Lif-Regementets Dragon-Corps till „ Lif-Regementets Husar-Corps „ Smålands Husar-Regemente , Skånska Husar-Regementet „ Skånska Dragon-Regementet „ Lif-Regementets Grenadier-Corps Andra Lif-Grenadier-Regementet „ Smålands Grenadier-Bataljon „ "Westgölha Regemente att, vid de mellan Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och rusthållarne eller deras ombud, dels sqvadronsoch compagni-vis, dels härads-vis hållna sammanträden, första alternativet: Det rusthållarne skulle, vid infallande krig, frun krigets utbrott, eli för atla och alla för en, proportionaliter ansvara för de skador, sorn kunde träffa regementets eller corpsens hästar, bevärings-, remtygsoch utrednings-persedlar m. rn.
Billigheten fordrar, att om bränneri genom olyckshändelse blifver obrukbart under tid, hvarför anmälan skett och skatt är erlagd, ägaren må befrias från kontrollörens aflöning, under det bränneriet åter i ordning ställes, likasom han, på grund af Tillverknings-förordningen, befrias från skatten under samma tid. Men om skadan icke är svårare, än att hon kan på kort tid botas, bör det tillåtas bränneriägaren att, till undvikande af tids—utdrägt vid tillverkningens återbörjande, behålla kontrollören qvar, dock i sådant fall med skyldighet att honom aflöna under väntningstideu, med undantag af tre dagar, då arfvodet af kronan erlägges (g 16). Dessa tre dagar torde kunna anses utgöra den längsta lid, som bör erfordras fqr en mindre reparation; och erfordras en betydligare och längre, så bör det icke bero af bränneri-ägaren att derför ådraga kronan kostnad, utan bör han då antingen låta kontrollören aflägsna sig, eller ock sjelf bekosta hans underhåll. Föreskrifterne orri kontrollörs pligter och tjenstgöring, samt om hvad han derunder bar att iakttaga (§§ 17—30), behöfva, hoppas Utskottet, föga förklaring eller motivering. En klok och omtänksam kontrollör inser säkerligen sjelf det mesta, han har att iakttaga, för att hindra försnillningar; men vissa allmänna former och regler böra dock stadgas, dem hvarje kontrollör ovilkorligen måste (öija, på det likhet mellan allas förfarande skall, så vidt möjligt, finnas, och de högre bevakande myndigheterna hafva en öfversigt af kontrollens handhafvande i hela riket. Sålunda skall protokollens insändande hvarje half månad till Konungens Befallningshafvande och till öfverkontrollör [§ 17) sätta dessa myndigheter i stånd, att oafbrutet bedöma tillverkningens gång. Om den dagliga uppsiglen öfver redskapens beskaffenhet (§§ 18, 19 och 20) bör kontrollören genom Ordnings-stadgan påminnas, äfven sorn om skyldigheten att noga vårda nycklar och handlingar (§§ 22 och 25), samt att dem, vid befattningens slut, aflemna (§ 28).
Ekonomi-Utskotten afstyrkt, i Utlåtande N:o 7, (5 Sami, 2 Afdeln. 4 Häftet af Bihang till Riks-Slåudens Protocoll) hvilket af samtlige Riks-Stånden bifölls, än äfven att Johan Eric Janssons ofvanomförmälde vid sistlidne Riksmöte förnyade framställning i ämnet jemväl är vorden, i enlighet med förenämnde Utskotts förslag, i Betänkande N:o 2, (5 Sami. 1 Afdeln, 2 Bandet) af Tvenne Riks-Stånd, ogillad, hafva öfvervägat hvad sålunda blifvit föreslaget; men kunna icke undgå, att, i öfverensstämmelse med hvad Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten vid 2.me föregående Riksmöten i samma fråga yttrat, anse det åsyftade ändamålet snarare befordras genom serskilde öfverenskommelse!' inom hvarje Län eller Härad, rörande förhöjning i prtemier för rof-djurs dödande, än genom det af motionären framställde förslag, hvilket derjemte, utom de olägenheter i afseende å afgiftens erläggande och controllerande, sorn deraf otvifvelägligt skulle blifva en följd, innefattar en obehörig inskränkning uti den jordegaren tillkommande rättighet a 18, efter godtfinnande, draga nytta af sin redan skattlagda egendom; hvadan Utskotten anse sig böra tillstyrka Rikets Höglofl. Ständer att icke lemna bifall till ifrågavarande motion. I Bcvillnitrgsoch OeconomieUt slottens Betänkande, N\o i. 3 Hvilket allt Rikets Höglofl. Ständers pröfning vördsamt underställes. Stockholm den i5 April 1840. På Bevillnings-Utskottets vägnar: På Höglofl. Ridderskapet och Adelns På Högvördige Preste-Slåndets LedaLedamöters vägnar, möters vägnar, Carl Oxenstierna. J. J. Nibelius. På Wällöf!. Borgare-Ståndets LedaPå Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar, möters vägnar, M.
Frih. af Schmidt, Georg: Jag har icke begärt ordet för alt yttra mig i afs:de på ifrågav:de motion, hvilken jag förmodar kommer att i det Utsk., dit den varder remitterad, erhålla nödig behandling. Men då motionären anhållit om remiss till Sevillu.-Utsk:t, och jag anser den tillhöra Allm. Besv.- o. Ekon.- Utskits handläggning, har jag, för att förekomma tvister och onödig skriftvexling, ansett mig böra härå fästa B. o. Ad:S uppmärksamhet, med anhållan att Hr Palmcrantz’s motion måtte till Ekon.-Utsk:t remitteras. Hr Palmcrantz: Den siste värde talaren har yttrat att ifrågav:de motion bör remitteras till Ekon.-Utsk:t. För min del kan jag icke instämma i denna hans åsigt. Motionen är ganska enkel och innehåller endast förslag till ett förändradt uppbördssätt af alla till rustningsstam vid de indelta kavallerireg:tena anslagne hernmansräntor och i följd deraf (ill en större lättnad för räntetagarne vid dessa räntors lyftande. Den 1 November. 45 Att Bevilln.-Utsk:t :bör behandla detta ämne,-är så mycket tydligare som i bivillningsstadgan är föreskrifvet huru vid uppbörd af hemmansräntor skall tillgå och hvad som dervid hör iakttagas. Jag hemställer alltså att motionen varder till Bevilln. -Utsk:t remitterad. Frih. af Sehmidt: Förmodligen har motionären icke med tillräcklig uppmärksamhet genomläst 3Irsta §:n R. O., sorn tydligt och klart innehåller att Bevilln.-Utsk:t endast har att bestämma bevillningens belopp, men ingalunda att afgifva förslag till förändring i de ordinarie skatterna eller den ordning, hvari de böra indrifvas; och det är just ang:de denna ordnings förändrande, hvarom i motionen är fråga. Jag anhåller derföre fortfarande att motionen måtte till Ekon.-Utsk:t remitteras. Hr Pal mcrantz:
På tal om målarekonsten må vi här erinra om de konstverk, som utgöra plafondmålningar i slottets västra trappuppgång, emedan ju dessa målningar utgöra en af de sevärdheter, hvilka pläga väcka intresse — något som de ock i sanning förtjäna — • hos dem, som besöka hufvudstaden. Dessa takmålningar äro efter en af konungen personligen utkastad plan och på hans bekostnad utförda af professor Kronberg. Beträffande deras innehåll torde vara öfverflödigt att utförligare orda, då detta genom förut offentliggjorda beskrifningar är allmänt kändt. Hvad den arkitektoniska konsten angår, se vi konungens intresse därför, redan då vi inträda i de norra och södra slottshvalfven, hvilka genom konungens tillskyndelse blifvit restaurerade. Synneiiigast framstår nu det södra hvalfvet på det praktfullaste sätt, sedan det blifvit fullbordadt, såsom den store Tessin tänkt sig det. — Eikliga årliga summor ur egen kassa har konungen lämnat till restaurering af Drottningholms, men isynnerhet Gripsholms slott. Beträffande det konstindustriella området äro konungens intresse och frikostighet icke minst i dagen trädande. Hans majestät har varit outtröttlig att åter hopsamla de porslinsserviser som tillhört svenska kungliga personer. Synnerligast gäller detta den s. k. Gripsholmsservisen, om hvilken förut blifvit nämndt. Åt möbelsamlingen har stor omsorg ägnats. Uppköp af antika möbler så i smått som stort ha hvarje år skett. Ar 1888 gjorde konungen inköp af en större samling taflor, möbler och konstindustriella föremål från Mälsåkers slott, uppgående till närmare 400 nummer. Möblerna och de konstindustriella föremålen omfattade omkring 250 nummer, de flesta mycket värderika ur svensk kulturhistorisk synpunkt. Svenska staten äger en högst dyrbar samling af väfda tapeter, till antalet 400 nummer. Konstsamlingen och med den samlingen af väfda tapeter på de kungliga slotten i Sverige hafva under de senare åren varit föremål för en allt mer stigande uppmärksamhet så väl från svenska som utländska konstforskares sida.
Hvad åter organisten beträffar, innehåller Kyrko-ordningen i 24 Kap. 30 § att han väljes af kyrkoherden och församlingen, „som honom löner, allt som de deröfver kunna förenäs., Nu hafva väl, enligt hvad Utskottet inhemtat, frivilliga öfverenskommelser mångenstädes kommit till stånd beträffande klockarens lönevilkor, hvilka stundom äfven bero deraf, huruvida han med denna befattning förenar någon annan, nemligen skollärareeller organistsyssla; och af sådan anledning fann sig Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet vid sistlidna riksdag böra afstyrka bifall till då väckt förslag om reglering af nämnda kyrkobetjentes lönevilkor. Men om sjelfva beskaffenheten af de i ämnet gällande bestämmelser påkallar en ändring af desamma — och nödvändigheten al ett annat sätt. för klockares aflöning, än det lag fastställda, bevisas redan genom nyssberörda öfverenskommelsers tillvaro på sidan om gällande lag — så kan behofvet af en lagförändring icke tillfredsställas medelst en anvisning att söka åvägabringa dylika öfverenskommelser, enär de, som vilja motsätta sig desamma, just i den gällande lagen finna ett stöd för sin väg ran att derpå ingå. Utskottet finner väl icke alla de skäl nu vara förhanden, hvilka vid frågan om nödvändigheten af ändring i sättet lör presterskapets aflöning gjorde sig gällande.
När omsider Wilhelm af Oranien, såsom Stiftare af ett nytt Regenthus, besteg den Brittiska Thronen, blef det hans förnämsta omsorg att förebygga de olyckor, som dessa förenade Riken, i följd af hans Företrädares försummelser, fått vidkännas. Hans sista ord på dödssängen var en anmaning till Ministrarne, att, så fort som möjligt, bereda sammansmältningen af båda Nationernas Parlamenter, Den verkställdes 6 år efter den stora mannens död. Men beklagligen finna vi varnande exempel inom vår egen Historia. Förr en gång liar vår Konung burit Titeln af Sveriges och Norriges Konung; Magnus Ericson nemligen, en ädel och upplyst Man, men som genom sin eftergifvenhet för den tidens Aristocrater, åt sig sjelf beredde tillnamn af Smek: Men hvad hände? En Konung öfver de förenade Rikena Ridd. o. Ad. Den 5 Januarii. hade blifvit Aristocralien för mäktig. Föreningen upplöstes under Magni lifstid. Håkan, Magni femåriga Son, med Tittel af MedRegent, skickades till Norrige; Eric, 3 år gammal, upphöjdes till Konungens MedRegent i Sverige. Missämja Bröderne emellan, missämja emellan Sönerna och Fadren förbittrade den sednares lif: Den ädle Håkan försmådde FäderneThronen, som han ansåg för en börda och ingen hugnad att innehafva, och Folket lick med halftannat Sekels olyckor umgälla några regeringslystna Individuers brott emot Fäderneslandet. Jag hemställer till en hvars bepröfvande, som har känsla för något mera än honom enskilt rörer, som känner Fäderneslandets mörka Historia, och som önskar att, hvad söm under dessa sednare åren blifvit gjordt till beredande af en ljusare tid, icke åter må gå fruktlöst förloradt, huruvida, enär frågan om en bättre Representation — så allmänt yrkad, så högtidligen lofvad, när Revolutionen gjordes — gång efter annan lemnäs ovidrörd, det kan finnas grund för det hopp, att BrödraRikenas Föreningsband redan kan anses vara nog fast knutet, för att aldrig mera kunna upplösas?