Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid de fleste bergsnians-byttor åtgå nemligen ännu 16 å 20 tunnor kol, för hvarje Skeppund tackjern, då deremot, vid de bäst inrättade större hyttorne, åtgången endast är 10 a 12 tunnor. Utskottet anser sig jemväl böra upptaga den frågan, huruvida den oinskränkta smides-friheten kan blifva så vådlig för den mindre bruksegaren, att dennes framtida bestånd derigenom hotas med undergång, och får Utskottet då uttala sin öfvertygelse, att denna frihet måste vara förmonlig för hvarje någorlunda oberoende bruksegare, som har lust och förmåga att tillegna sig senare tiders förbättringar. Den nu bestående bruksegaren liar alltid, vid täflan med nya anläggare, det företräde, att hans verk redan finnes, att förlags-capitalet redan är lagdt, och att han således kan använda till framsteg och förbättringar de medel, som hans medtäflare måste utbetala för den första anläggningen. Endast de, lyckligtvis icke talrika, bruksegare skola troligen nödgas upphöra med sin tillverkning, som ej ega några egna rudimaterier, och som troligen derigenom ej skola kunna tillverka sin vara för det pris, som de mera oberoende bruksegarne. Förr eller senare måste likväl samma händelse äfven under nuvarande förhållanden inträffa, ty det skydd, som gaf värde åt sjelfva smides-privilegierne, utan afseende på en för öfrigt någorlunda oberoende ställning, försvann redan genom i8o3 års Författning, som beredde och började den öfvergång lill ett fritt system, hvilket Utskottet nu föreslagit Rikets Ständer bringa till sin slutliga utveckling. Den största vinsten för det hela af en allmän frihet förutser Utskottet uti den möjlighet, sorn derigenom uppstår just för de smärre, hittills med liten eller ingen verklig behållning drifne, jernbruken, att sammanslå sig i större bolag, och genom sålunda förenade krafter, äfven för sin tillverkning kunna tillegna sig alla de förbättrade methoder, som genom vetenskaplig behandling af yrket blifvit införde, samt att, genom sålunda ökad drift och minskad förvaltnings-kostnad, kunna med större vinst bedrifva sin näring.
Maj:ts nådiga Proposition angående grunderna för infanteriets och kavalleriets organisation; om rättighet lör indelta soldaten eller ryttaren till tidigare afsked; samt om arméens vapenöfningar och underofficersbildningen. Bifölls. .32 106, i anledning af väckt motion om fortfarande anslag för Kamereraren Carl Sandberg. M 107, i anledning af väckt motion om ersättning till åtskilliga personer i Wähla by och Björnlunda socken för iiden brandskada. lii föll*. M 108, i anledning af väckt förslag att Staten mätte öfvertaga förre Loko moti'föraren G. A Riex ådömd ersättningsskyldighet till personer i följd af den vid Sandsjö jernvägsstation (leo 23 December i 864 timade olyckshändelse. Bifölls. ■A* 109, i anledning af väckt motion om anslag till förhöjning i Häradsnämndernas s. k. tingsgästningspenningar. lii folie. M 110. angående anslags beviljande för ersättning af förluster genom hagelskada. Bifölls. M lil i anledning af väckt motion om ersättning till Handlanden C. Rönnbäck och f d. Kapitcnen M. U. Silfverbrand för af dem liden förlust vid uppförandet af landshöfdinge-resideusbyggnaden i Luleå. lii fölls. M 112, i anledning af väckt motion angående beredande af s. k seme-ter för civile embetsoch tjenstemän, m. m. lii fölls. JV2 113 i anledning af väckt motion om statsbidrag till staden Oscarshamn för utlösen af tomlöreafgälden till egaren af de hemman, från hvilka områden stadens utmål är afsöndradt. lii fö lis. M 11-1, i anledning af väckt motion om anslag af allmänna medel för aflöning af brovaktare inom Thorsångs församling af Kopparbergs län. Bifölls. JVe i 16, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående disposition af kronotionden på Gotland för dervarande presterskaps aflöning. Bifölls. M 116, angående verkställd omröstning i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga till statsregleringen hörande frågor.
Reservation af Herr Biskop Hedrén: ”De upplysningar, som tryckta blifvit Utskottet meddelade, rörande det åt Svenska Academien redan vid dess första stiftelse beviljade Stats-anslag, borde, i mintanka, finnas till racki ige för att styrka billigheten, jag vill säga, rättvisan af dess anspråk. Genom den vid år i8co inträffade myntförändringen, uppkom en betydlig minskning i detta anslag. Academien erhöll dock till ett visst belopp ersättning, igenom den af Rikets Ständer beviljade rättigheten, att i Banken utvexla silfver emot Banco-sedlar för nära hälften af anslagssumman. Den ena hälften gick dock förlorad och har icke blifvit ersatt. Den andra hälften förlorades år i834, då Riksens Ständer beslutade, att alla slags undantagsvcxlingar i Banken skulle upphöra. Banco-Utskotlet, som då, af ganska välbetänkt stränghet, ville i de minsta detailler vidhålla realisations-principen, hade likväl ingalunda den afsigt att beröfva Academierna deras lagliga rätt, och kunde icke hysa den, tvertemot Rikets Ständers Beslut af år i83o, sorn icke allenast erkänt Academiernas omförmälde rättighet, utan äfven varit betänkte pä att bevilja en motsvarande ersättning. Academi - Slats-Utskottets Utlåtande, N:o 54. ernes rättighet är sålunda i detta fall ostridig och obestridd. Att förneka dess lagliga åtnjutande, måste då icke anses annorlunda, än en orättvisa. Utskottet synes icke med välbehag hafva ansett de så kallade jctloncr. Men om Utskottet handlat conseqvent, så hade samma beslut bordt ega rum vid de öfriga Academierna, som vid Velenskaps-Academien, der väl det missgynnade namnet jettoner blifvit uldömdt, men anslaget likafullt beviljadt, med lemnad rättighet att, efter egen pröfning och godtfinnande, använda sina egande tillgångar.
Adeln, s. 282. af Presteståndet, s. 288. af Borgareståndet, s. 290. Båg, rörande det för Bagareämbetet i Hufvudstaden anslagne parti; StatsUtskottets betänkande, bif. af Presteståndet, s. 344. af Borgareståndet, s. 349- af Adeln, s. 355. Bag om upphandlat] riad, vid Norrköpings KronoMagazin; StatsUtskottets betänkande bif. af Prestestandet, s. 345, af Borgareståndet, s. 350. lagdt till Handlingarne af Adeln, s. 3^3- — om afskrifning för ett quan^um, användt åt Hufvudstadens fattige; S‘atsUtskottets Utlåtande, bif. af Presteståndet, s. 347. af Borgareståndet, s.392. återrem, af Adeln, s. 361. Bäkenskaper, om förvaltningen af Kyrkornas. Lagoch EkonomiUtskottens betänkande, afsl. af Presteståndet, III. s. 47. bif. af Bondeståndet, III. s. 6?. Iterremit. af Adeln, III. s. 6g. Ytterligare Utlåtande, bif. af Adeln, III. s 34i. af Presteståndet, III. s. 350. lagdt till Handlingarne af Borgareståndet, III. s. 373, Banta, om, för fordringar hos Kronan enligt Gene» ralKrigsCornmissariatets utstälde fordringsbevis, återremit. af Presteståndet, s. 564. bif. af Bonde, ståndet, s. 594. återremit. af Adeln, s, 600.
Vidare anmärkes i nu uppläste Memorial, att vid jemförandet af denna föreskrift i Riksdags-Ordningens 14 § med 18 och 21 §§:s innehåll, ej nog tydligt är stadgadt, om uti Ståndet får afgöras om en Riksdagsmans obehörighet, enär han uti den Stad, hvars ombud han med ordentelig Fullmagt visat sig vara, ej varit tre års Borgare, eller om denna föreskrift endast är gifven till hvarje Stads, Magistrats och Borgerskaps efterrättelse, samt Ståndet skyldigt ignorera kännedomen af ett sådant förhållande och godkänna hvilken Person Städerna behagade skicka, enär emot honom endast icke förekommer någon af de anmärkningar, som uti 18 § innehållas; och om detta senare ej vore meningen, önskar att Constitutions-Utskottet måtte föreslå ett sådant tillägg uti antingen 18 eller 21 §, som bestämmer Ståndens rättighet att förekommande frågor om Riksdagsmans behörighet, så väl efter de öfrige som efter den 18 §, pröfva, och dermed sedan enligt 21 § förfara. Efter någon öfverläggning härom förenade sig Beredningen i det utlåtande, att den i 21 § hvarje Stånd förbehållna pröfningsrätt, så väl i afseende på sådane Medlemmar, hvilkas fullmagter ej blifvit godkända, som dem mot hvilka, tillfölje af 18 §, någon anmärkning äger rum, äfven bör utsträckas till de för lagligheten af valet till Städernas Fullmägtige i 14 § innefattade föreskrifter. I hvilket afseende vid det i 21 § förekommande åberopande: »till följe af 18 §», bör tilläggas: till följe af 14 och 18 §§. D. Sluteligen föreslår Commerce-Rådet Santesson den förändring af 16 §, att i stället för: »Underlåter 480 Riksdagen 1812. något Prosteri, Stad eller Härad att ställa Fullmägtig» etc. må tilläggas: »behörig Fullmägtig».
Då Riksens Ständer af E. K. Majrts Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof samt Stats-Kontorets bifogade Berättelse fått anledning att fästa uppmärksamhet på anslaget under Sjunde Hufvud-Titein till Pensioner för Enkor och Barn efter aflidne Embetsoch Bihans Ull Rikt-St, Prot. I8i7-i8l8- l<äUe Sami. Underdåniga Skri fv elser'. Tjenst-man. hvilket för närvarande utgör 20,290 R:d ärligen, hafva Riksens Ständer inhemtat, at; detta anslag disponeras likmätigt Kongl. Kun-; göreisen deri 29 Juni 1798, samt efter upprättade serskilde Stater, i följande Klasser nemli-' gen: Militäre och Civile Embetsoch Tjenstmäns Enkor och minderåriga Barn 1 Ista Klassen 5- Pensionsrum å 250 R:d. 2:dra - 10. 24. - 8 :de - 120. 18 - <):de - 32. i 7§ R:d; Staten för Under-OffiBerares och deras ve^ derlikars Enkor och Barn i:sta Klassen 100 Pensionsrum ä 12 R:d. och 2:dra - 70 — i 8 R:d. Riksens
59 mynt omkring 18,000 R:dr, sistnämnda summa för hvarje af de år nästa statsreglering kommer att omfatta eller tillsammans ; 54,000: — b) till fullbordande af restaurationsarbetena å Wadstena slott, för en gång 22,000: — Summa R:mt R:dr 76,000: — Åttonde Hufvudtiteln, innefattande anslagen för Ecclesiastikdepartementet, upptager i nu gällande riksstat: Penningar R:mt R:dr 1,969,751: 80. Indelta räntor, efter förslagsvis beräknadt markegångspris » » 260,013: — Indeld spanmål 497,957 kubikfot 6 kannor k 2 R:dr kubikfoten » » 995,915: 20. Oindeld spanmål 25,360 kubikfot ä 2 R:dr » » 50,720: — tillsammans R:mt R:dr 3,276,400: — I afseende på anslagen å denna hufvudtitel har Kongl. Majit, på sätt bilagde protokollsutdrag öfver Ecclesiastikärenden den 28 December 1861, den 17 Januari och 25 April samt den 14- Oktober 1862 innehålla, velat i nåder föreslå följande förändringar och bestämmelser: 1 :o. För Departementschefen. att den honom under nuvarande statsregleringsperiod beviljade hyresersättning på ordinarie stat uppföres med 2,000: — 2:o. För Departementets expedition. att det till gratifikationer åt Departementets tjenstemän jemte vaktbötjeningen anslagna belopp ökas med 1,000: — 3:o. För Kléresistaten. a) att den presterskapet på Gottland anslagna kronotionde, hvilken vid statsinkomsternas beräkning upptagits, varder jemväl under anslaget till kleresistaten utförd med 23,053 k:f. 5 k:r Transport 23,053: k:f. 5 k:r 3,000: — 60 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862.
Sonja hade, såsom framgår af hela skildringen i systrarna Rajevsky, alltid högt älskat denna syster, och till sorgen öfver att ha mistat henne för alltid och att ej ha fått vara närvarande i det sista, trots de uppoffringar hon redan gjort för att få uppfylla denna kärleksplikt, sällade sig nu grämelsen öfver den en gång så lysande, så beundrade Anjutas bittra lifsöde. Förtärd af en mångårig smärtsam sjukdom, sviken på allt det hon hoppats af lifvet, olycklig i sina personliga förhållanden, hämmad i sin utveckling som skriftställarinna – och så efter alla dessa lidanden ingenting annat än döden, den obevekliga, i blomman af sin ålder! Och för en så reflekterande natur, som Sonjas, förstorades alla lidanden, därigenom att hon generaliserade dem. Den olycka, som drabbade henne eller någon af dem hon höll af, blef till mänsklighetens olycka, och hon led sålunda icke blott sin egen sorg utan allas. Det smärtade henne äfven mycket att tänka, att med systerns bortgång det sista band, som knutit henne till barndomshemmet, var brutet. Det finns ingen mer, som minnes mig som den lilla Sonja, sade hon. För er alla är jag fru Kovalevsky, den berömda vetenskapskvinnan etc. För ingen mer är jag den lilla skygga, slutna, tillsidosatta, barnsliga, Sonja. Med den stora själfbehärskning hon ägde och sin förmåga att dölja sina verkliga känslor, visade hon sig i sällskapslifvet alldeles densamma som förr. Hon bar icke ens sorgdräkt – systern hade en afgjord motvilja för svart liksom hon själf, och hon fann det vara en falsk konventionalism att sörja henne så – men det inre upprifna tillstånd, hvari hon befann sig, visade sig i en ytterlig nervositet. Hon kunde falla i gråt för det minsta obehag, om någon trampade henne på foten eller hon ref sönder sin klädning, samt brista ut i häftiga ord för den obetydligaste motsägelse. Analyserande sig själf, som hon alltid gjorde, sade hon: min stora sorg, som jag söker behärska, tar sig i stället utbrott i små retligheter. Det är lifvets allmänna tendens att förändra allt i småaktigheter och aldrig unna en ens trösten af en odeladt stor känsla.
En tretlig virkning, passande till sängtäcke, couvre-pied etc. Materialen en temligen grof virknål, passande till vKampenhof virkgarn » n:r 16; äfven kulört ullgarn kan användas härtill. Arbetet virkas i bredare och smalare remsor, hvilkas längd bestämmes allt efter arbetets storlek. Sedan virkas remsorna tillsammans medels » stolpar », så att liksom en hålsöm bildas emellan dem. (Förkortningar, som här nedan förekomma äro: v. m. Den breda remsans virkning. 39 maskor uppläggas; derefter slår man upp ännu en maska, hvilket upprepas vid hvarje hvarfs slut. Man virkar till baka 39 v. ra. och slår upp en till; sedan vändes arbetet, hvilket också derefter utgör regel för hvarje hvarf. • — 2 hvarfvet utgöres af: 39 v. m.; härvid bör dock märkas, att man alltid skall taga i den på undersidan liggande tråden af föregående hvarfs maska. — 6 ' hvarfvet utgöres af: 19 v. m., men i den 20 maskan virkas 5 st. Af de maskor, som bildats öfver de 5 st., tager man sedan i den första och sista, och drager den sista genom den första. jDerigenom bildas en upphöjning på rätsidan, liknande en » knut ». Sedan virkas åter 19 v. m. — 7 hvarfvet. 39 v. m. — • 8 hvarfvet. ra., en knut, som bildas på samma sätt som i 6 hvarfvet; sedan 3 v. m., en knut, 17 v. m. — 9 hvarfvet. 39 v. m. 15 v. m., en knut, 7 v. m., en knut, 15 v. m. — 11 hvarfvet. 39 v. m. — 12 hvarfvet. ra., en knut, 11 v. m., en knut, 13 v. m. — 13 hvarfvet. 39 v m. — 14 hvarfvet. 11 v. m., en knut, 7 v. m., en knut, 7 v. m, en knut, 11 v. ra.
Det är af dessa orsaker och på de skäl, hvilka af föregtde talare ytterligare blifvit anförde, som jag vördsamt begär bifall lill den föredragna punkten; och skall, för att icke blifva alltför vidlyftig, här utesluta alla andra, för öfrigt ganska lätt gjorda, betraktelser om den verkligt trängande angelägenheten, för alt icke säga den ur politisk synpunkt nästan ögonskenliga nödvändigheten alt icke försvåra, utan fasthellre efter förmåga lätta för drätsel-kommissionen de transaktioner, hvilka den för sin verksamhet finner nödiga, och som för del allmänna otvifvelaktig! äro af den vigt, att den begärda förmånen säkerligen förtjenar att beviljas. Hr von Hartmansdorff: Det är en beklaglig erfarenhet, men som städse förnyas, att då det är fråga om något anslag eller kreditivrätt för hufvudstaden, eller hvad det må vara, så anse sig landsorterna, så att säga, förnärmade derigenom att hufvudstaden får något med. Vid detta tillfälle anför man, att icke någon särskild kreditivrätt för Stockholms stad bör beviljas. Om man handlade på samma sätt hela betänk, igenom, hvarföre skulle man då hafva beviljat särskild kreditivrätt åt t. ex. jernkontoret, åt manufaktur-diskonten o. s. v.? När man åt allmänna inrättningar beviljar kreditivrätt och särskildt ål enskilda, hvarföre skulle man icke göra del åt Stockholms stads drätsel-kommission? Andra talare hafva anfört, att denna inrättning medför nytta icke blott för hufvudstaden, utan äfven för kringliggande orter, för arbetsfolk som söka arbetsförtjenst o. s. v. Då Gr. Gyldenstolpe uppläste början af betänk., så öfverhoppade han, såsom jag tyckte ”allmänt nyttiga” framför ”företag”. Jag får således fästa Ståndets uppmärksamhet derå, att delta företag är af allmän Den 22 April. 251 nylla och ali man följaktligen icke bör anse del vara af enskild nylla allena. Ar del af allmän nylla, sä bör det väl hafva företräde framför enskilda kreditivtagare.
Slutligen har ur ett något oklart stadgande i 24 § af försvarslöshets-förordningen utbildat sig en barbarisk praxis, sorn måste genom lagstiftningen häfvas. Det heter nemligen i nyssnämnda § att, om den försvarslöse efter uttjent arbetstid vid kronoarbetskorpsen, saknar bostad och nödigt uppehälle, så skall tillsyningsmannen i den ort den frigifne tillhör, söka att åt denne bereda husrum och uppehälle »åtminstone under de första fjorton dagarne». Detta sista tillägg hafva tillsyningsman och vederbörande myndigheter tolkat så, att om den frigifne efter de der fjorton dagarne fortfarande saknar laga försvar, så kan han omedelbarligen derefter ånyo anmälas till behandling såsom försvarslös, hvarigenom inträffat, att isynnerhet för stöld straffade personer knappast hunnit blifva frigifne från kronoarbets-korpserna innan de ånyo blifvit dit återförda, dömda till ytterligare allmänt arbete, och således till ett slags modifieradt fängelse på lifstid. Den onaturliga orättvisa, som ett sådant förfarande innebär, måste enhvar inse. Den för stöld eller annat gröfre brott straffade, som uttjent honom ådömd arbetstid vid kronoarbets-korpserna, borde väl få åtnjuta sin frihet, intilldess han beginge brott,som störde samhällsordningen; åtminstone borde en sådan förmån blifva honom förunnad, då den tid, hvarunder han varit medborgerligt förtroende förlustig, tilian - dagått och han följaktligen blifvit i medborgerligt hänseende rehabiliterad. På grund af allt hvad jag nu haft äran anföra, får jag vördsamt föreslå: att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit: 'l :o anmäla det Rikets Ständer anse erforderligt, att, till inskränkande af lösdrifvares kringstrykande och tiggeriet i landet, under offentlig kontroll stående arbetshus efterhand varda inrättade i alla residensBih. till R. St.
Ut lupra. Lx. ?rotoco!Io Joll. kkoImborZkon. Afskrift Den s NovemberZR Ufflrist. Utdrag af Protokollet hällit hos Högwördi» ge Preste,Ständet den go Sept. igoy. S. D. Wid anstald pröfning af Riksens Hög. löst. Ständers Lag-Utstötts Betänkande angäends wista förbudna skyld och Swagerstaps-leder bestöt S.ändet att berörde Betänkande till Utskottet ater» förwisa Med följande anmärkning. Wid Lagens stiftande är det nödwändigt, att icke allenast afse handlingarnes inre halt och moralile, utan ock deras följder. Lika sä litet som en wis Lagstiftare gislar och tillåter handlingar hwilkas grund arv stridande emot Religionen och Sedoläran, likasä litet bör han ock tilläta dem, hwilka ehuru ostyldige till sin grund, likwäl lätteligen medföra »verkningar stridande emot Sedolärans bud samt »vädelige, ej mindre för det allmänna, an för den husliga sammanlefnaden.
Beträffande sedermera frågan, huruvida införselsafgifter böra e»a runi eller ej, hemställer Utskottet, att Ridderskapet och Adeln ville afstå från sitt och biträda de öfriga Ståndens beslut i detta afseende, men om denna inbjudning icke varder antagen, kommer omröstning att häröfver anställas, enligt en så lydande proposition : Bih, till R, St, Brot, 1S4S^ S Sami, 1 Afd, tS Haft, % Bevillnings-Ulskotlets Memorial, N:a 3o\ 7:o. Den, som bifaller U (.skol te Is, af Preste-, Borgareoch BondeStånden godkände, förslag till bestämmelser angående Apotheksvaror, nemligen: ”Apotheksvaror i denna taxa ej specificerade": "enkla medicinalier 100 Rdrs värde 10 Rdr införselstull,” "sammansatta 100 Rdrs värde 20 Rdr införselstull,” röstar Ja;, den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, komma, jemlikt Ridderskapet och Adelns beslut, Bestämmelserna för denna artikel att blifva följande: ”Apothekvaror, i denna taxa ej specificerade”, ”enkla eller sammansatta fria vid införsel”; blifvande i begge fallen nuvarande tullfrihet vid utförsel bibehållen. Barks, Ek-. Borgareoch Bonde-Stånden hafva bifallit Utskottets förslag: om nedsättning till 12 sk. tunnan i utförselstullen å denna artikel; hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet bibehållit den nu gällande utförselsafgiften af 24 sk. tunnan; och kommer alltså, derest sistnämnde två Stånd ej vilja från delta deras; beslut afstå och förena sig med Borgareoch Bonde-Stånden, följande omröstning att anställas: 8:o. Den, som gillar Utskottets hemställan, alt utförselstullen å Ekbark bör nedsättas till 12 sk. tunnan, löstalja ; den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer sagde utförselsafgift att bibehållas vid! dess nuvarande belopp, 24 sk. tunnan. Ben, andra slag.
Cederström utrustad med en magt, hvilken ingen Svensk embetsman före honom haft, den nemligen att, efter godtfinnande, uppgifva förslag att från Officerscorpserna, om jag så får säga, utgallra hvilka individer som helst och uppföra dem på så kallad extra eller expectance-stat, hvilket ville säga detsamma som att dessa officerare (till antalet omkring 70 st.) icke vidare finge avancera, utan skulle, med då innehafvande löner, vara för hela deras återstående lifstid nöjda. Denna åtgärd kan, såsom laglig, visserligen försvaras; man kan med fullt skäl äfven säga, att den för vapnets tjenstbarhet var nyttig; men man måste å andra sidan medgifva, att den för de individer, hvilkas framtida utkomst dem undanrycktes, var tryckande. Dock — Statens fördel kan ej alltid vinnas, utan på bekostnad af några individers; sävar äfven här fallet, och det kan icke heller förekommas. Bland den mängd officerare, som drabbades af det oblida öde att aldrig avancera, att aldrig erhålla högre löner, aldrig commenderas till sjös och derigenom något förtjena, samt att förlora rätt till inqvartering, men ändock, vid påfordran och synnerligen under krig, vara till tjenst redo, äro likväl frenne, som hårdare tryckas än de öfriga. Den ena af dessa är Lieutenant Hård, hvilken, såsom sjelf representant, kunnat inför Ståndet andraga sin angelägenhet. De tvenne andra äro icke representanter och sakna således samma tillfälle som Hr Hård; det är för dessa jag vid delta tillfälle tagit mig friheten påkalla R. St:s, på rättvisa grundade, billighet. Den omständighet, hvarigenom dessa trenne officerare hårdare trycktes än de andra, var, att de redan voro befordrade i högre grad; att löner till dessa högre grader Den i Mars e. in. «7« voro lediga; att de redan intjent liggetidsmånaderna, och att, om organisationen skett några veckor sednare, eller om lediga löner blifvit tillsatta ända tilldess organisationen börjades, dessa trenne officerare varit ovilkorligen berättigade alt af de lediga lönerna komma i åtnjutande.