Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vill man nu, innan denna termin t i 11 - ändalupit, företaga sig att på sätt man för godt finner förordna om regeringens förande, kan man omöjligen, om man vill vara Den 23 September f. m. 311 rätt uprigtig, dertill upgifva något annat skäl, 8n att man anser det nyttigt. Vid närmare skärskådande af den K. Proposm finner man också deruti en strof, som synes mig icke otvetydigt utvisa att sjelfva Föredraganden måste i grunden varit af samma tanka i afseende på tiden, inom hvilken en godtycklig regering kan af Ständerne tillsättas. Denna strof lyder sålunda: »Med afseende härå och då vårt hälsotillstånd som de nyttigast finna, hafva Vi etc.» Det torde vara svårt att förneka alt denna strof innebär ett erkännande af Ständernas pligt att afvakta den lagligen bestämda tiden. —■ Hvad är det då som egentligen skall förmå oss att nu tillstyrka en lagstridighet? Jo! att saken anses nyttig. Nå väl! En annan gång kommer ett nytt grundlagsvidrigt förslag, som också af dåvarande Styrelse anses nyttigt. Det tillstyrkes och antages —• och så allt framgent. Men på detta sätt skulle Grundlagen endast bli en lekboll för Riksdagspartiernas hugskott och icke den orubbeliga grundval, hvarpå Statens säkerhet hvilar. Skulle man antingen af parti-åsigter, af fruktan, af tillgifvenhet eller andra tillfälliga bevekelsegrunder låta hänföra sig, kunde lätt nog det ena bladet efter det andra bortrifvas ur vår Grundlag, tilldess icke mer deraf återstode än som lämpade sig efter despotismens eller folkyrans önskningar. Onder oroliga tidskiften, då t. ex. den ena Statsmakten genom ett envist vidhållande af, ett olyckligt politiskt system störtat land och rike i ett haf af elände, då kan den tvingande nödvändigheten rättfärdiga en afvikelse ifrån Grundlagens bud, men att midt under det djupaste lugn, så i afseende på inre som yttre förhållanden, med vett och vilja i denna Grundlag öfverkorsa en mening som för tillfället anses obeqväm, sådant är vanvördnad för gällande
Uti den handelstraktat, hvilken den 14 Februari sistlidet år blifvit afslutad mellan Sverige och Norge, å ena, samt Frankrike, å andra sidan, deruti ömsesidig rättighet blifvit medgifven för Franske fabriksidkare och handlande eller deras reseagenter att i Sverige och Norge, och för dylika personer från sistnämnda länder att i Frankrike göra uppköp för sin industris behof och att emottaga beställningar med eller utan prof, men icke att till försäljning kringföra varor, har, såsom följd af den för närvarande i Bevillningsstadgan föreskrifna skyldighet för utländska handlande och agenter att, för rättigheten att härstädes utbjuda eller afsluta handel om utländska varor, erlägga särskild bevillning, den bestämmelse blifvit i traktatens 15:de artikel införd, att så länge den Svenska lagstiftningen pålägger utländska reseagenter särskild bevillningsafgift, en afgift till lika belopp skall kunna i Frankrike affordras Svenske reseagenter; hvarjemte, i sammanhang med ratificerandet af omförmälda traktat den 10 sistlidne Mars, E. K. Maj:t genom en särskild deklaration förbundit sig att vid innevarande riksdag föreslå nedsättning till åtminstone hälften af den bevillningsafgift, som af reseagenter för utländska handelshus i Sverige nu erlägges. På grund häraf har E. K. Maj:t uti särskild till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition af den 17 November sistlidet år föreslagit, att förberörda i 16 § af nu gällande Bevillningsstadga föreskrifna afgift må, med bibehållande i öfrigt af de för 14 Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd. Skrifvelse, JYs 106. samma afgift meddelade bestämmelser, till beloppet nedsättas från 100 R:dr till 50 R:dr för de första tre månaderna, och från 40 R:dr till 20 R:dr för hvarje följande månad, eller till likhet med hvad som, enligt Bevillningsstadgan den 6 April 1858, var faststäldt.
17 af ledamöter i Interims-regering efter det nådiga förslaget skulle komma att nedsättas från 20 till 8. Men skulle än kunna och böra medgilvas, att det ifrågavarande stadgandet skulle kunna anses innebära den latitud, att äfven icke-Stats-råds-ledamot skulle t. ex. i händelse af cn Bepartements-chefs sjukdom eller laga förfall kunna till föredragande inför Interims-regering användas, så ligger i denna latitud snarare en förtjenst än en brist, helst den konstitutionel ansvarigheten äfven för en sådan föredragande är lika säkert utstakad och bestämd i 106 8 Regerings-Formen, som för en ordinarie Departements-chef. Af Utskottets resonnement i detta memorial synes nu nogsamt, att, ehvad den Kongl, propositionen hade till föredragande i Interims-regering med bestämda ord föreslagit antingen de i Regeringen fungerande, eller de utom densamma befintlige Stats-råden, eller ock några andre dertill möjligen för lämplige ansedde personer, t. ex. Expeditions-chefer, hade dock Utskottets beslut i alla fall blifvit detsamma, nemligen att afstyrka förslaget. Då nu således hvarken Stats-råd, eller de, som icke äro Stats-råd, äro till föredragning inför Interims-regering lämplige, synes ock derutaf följa, att efter nu varande Konstitutions-Ulskotts uppfattning, också alldeles ingen Interims-regering är möjlig, ty en Regering utan föredragander, lärer väl icke låta tänka sig!
Jag anhåller vördsamt, på det en återremiss icke må ske förgäfves, att PiiddSecret. täcktes upplysa mig, hvad åtgärd PresteSt. i denna fråga vidtagit. Underteckn. Rid d. Secret.: Från PresteSt. har ännu ingen officiel underrättelse inkommit, huru denna fråga derstädes blifvit behandlad. Frih. Boye, Fredr.: Då det således ännu är en möjlighet, att 2 Stånd återremittera frågan, skall jag icke sätta mig emot en återremiss; men jag hemställer vördsamt, huruvida icke denna fråga involverar eller så nära rörer sjelfva den hufvudsak liga frågan örn brännvinsbränningen Den 24 April. a3g och dess beskattning, att det vore försigtigast att ajournera densamma, intilldess hufvudfrågan ar afgjord. Hr Cederschjöld: Jag har af en vard talare blifvit missförstådd, då lian trott, alt jag ifrat blott mot accis på brännvin, då jag deremot endast talat mot accis i allmänhet å lifsförnödenheter, såsom spannmål, smör, ost &c. Det är således mot principen i detta fall, som jag yttrat mig. Jag vill önska och hoppas, att Eevilln.Utsk. måtte finna lämpligare utvägar att i möjligaste måtto fördyra brännvinet, och att Utsk. ville föreslå rättighet för hvarje stad att å auction till den högstbjudande utarrendera krogrättigheten, hvarigenom det åsyftade ändamålet till fyllande af städernas behof säkrast skulle vinnas. För öfrigt är det sagdt, att detta mål, såsom bevillningsmål, ej kunde förfalla blott derföre, att 2 Stånd förkastat detsamma. Men just derföre måste det snarare förfalla; och för öfrigt gör y5 §. Riksd.Ordn. i detta afseende ingen skillnad emellan bevillningsoch andra mål. Dock anser jag det vara för tidigt att härom vidare yttra mig. Frih. Boye, Ludv.:
"Då Rikets Ständer vid 1851 års Riksdag bcslöto, att de till Wadstena Krigsmanshus-kassa och Amiralitets-Krigsmans-kassan utgående rusthållssamt cn per mille-afgifter skulle till Stats-verket indragas, och till ersättning åt kassorna härför uppförde bestämda årliga penninge-anslag, stadsrades jemväl, att v så framt kassans styrelse framdeles kumle ådagalägga, Mitt, genom fortfarande af förenämnde nu påbudna af gifter, högre inkomst 3’skulle för kassan hafva uppkommit, en derefter lämpad förhöjning i förroberörde ersattnings-anslag borde vid blifvande Riksmöten ega rinn,» Ståts-Utskottets Utlåtande, N:q %7$. Den tolkning Utskottet gifvit åt detta Ständernes beslut ka* jagej godkänna, så tnycket mindre, sorn den förhöjning i anslag, som under uppgifne förhållanden, enligt Ständernes beslut, skulle vid blifvande Riksmöten ega rum, ingalunda kan vara synonymt med en ersättning i det redan en gång beviljade och på Stat uppförda anslaget, och jemväl, om en sådan tolkning skulle få göra sig gällande, den förenkling i uppbördsoch redogörelse-verket, man vid förra Riksdagen härmed afsåg, icke allenast skulle uteblifva, utan leda till ännu större svårigheter och förvecklingar. Derföre har jag trott, att Utskottet nu endast egt att taga i betraktande, om de anslag, som förra Riksdagen å Stat uppfördes, borde förhöjas för nästa Statsreglerings-period, samt, om omständigheterna dertill föranledde, jemväl föreslå de förändrade belopp, som voro en följd af de beslut, Rikets Ständer vid sednaste Riksdag fattat.» af Riksdags-fulJmäktige Ola Månsson från Christianstads, Henrik Andersson från Örebro och Erik Malmin från Westeråslän. Auk. till Exp.-Utsi. a. 9 Sept. 1854, kl. 2md. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition (N:o 79), i fråga om erforderligt Statsbidrag till upprätthållande af den Arméens Pensionskassa åliggande pensionering. (U. A.)
Herr Ståhle har förmodat, att den förstnämnde inrättningen skulle komma att lika fördelaktigt verka på Svenska Jordbruket, sorn Jern-Contoiret det gjort på Bergsrörelsen, samt ansett: 1 att till Fond för Jordbruks Con.toiret borde erläggas vissa afgifter för hvarje tunna säd eller potatoes, samt för hvarje kanna brännvin, som från productionsorten sjöledes ut. fördes till Ineller Utrikes ort; hvilka afgifter kunde uppbäras och redovisas af Tullkamrarne, i öfverensstämmelse med Förpassrings Journalerne; att dessutom någon afgift till Jordbruks-Contoiret borde erläggas för inkommantle spannmål från utrikes orter, och Siats-, B.ios. Allm. Besv.o.Oer,* Utslt. Bet.N.65. 29 slutligen att, såsom Statsbidrag till Contoirets stiftande och consoliderande, kunde anslås hälften, eller mera, af Banquens behållna vinst utaf Låne-Contoiren i Götheborg och Malmö, såsom till någon del svarande mot de fördelar, hvilka varit och ännu äro tilldelade Jern-Contoiret, Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet, som ansett sig endast tillhöra att afgifva yttrande öfver nyttan och verkställigheten af ofvanberörde förslag, har väl, vid öfvervägande deraf, å ena sidan, fullkomligen insett det goda ändamål, som roed Motionen är åsyftadt; men deremot har det ej kunnat undfalla Utskottet, att de föreslagna afgifterne för spannmål, jordfrugter och brännvin, som från productionsstället sjöledes af* sändes till
Sedan de Comrnitteradc till Bergscollegium inberättat resultatet af den hällne vettenskapliga undersökningen tillika med hvad af Bergslagslnteressenterne sålunda blifvit anfördt, afgaf Collegium den 21 Januari! 1818 dess Betänkande i ämnet, hvilket i afseende på förhållandet med Grufvebrytningen vid Silfververket upplyser, att Grufvan tillförene under 2:ne perioder, nemligen vid rylde och i8:de seclernes början, genom cfterlåtne förberedande anstalter för framtiden, råkat uti lägervall; men genom skicklige personer och ihärdighet återförts uti ett bättre tillstånd, så att Silfvertillverkningen bibehållits emellan 2000 och 2Öoo lödige M:kr intill år 1796, hvarefter tillverkningen, i anseende till felaktig brytningsmetbod för 60 år tillbaka, kommit i aftagande, så att den från nämnde år till 1806 varit årligen i medeltal vid pass 2,200 lödige M:kr, och de derpå följande 10 åren endast 1610 M:kr årligen, utan att likväl någon anledning emot Bergslaget förekommit, att det underlåtit ställa sig utfärdade författningar till efterrättelse eller i öfrigt brustit i fullgörandet om hvad Contracterne om Grufvedriften föreskrifva; men att, enligt hvad utrönt blifvit vid ofvannämnde vettenskapliga undersökning, ej allenast de varande eller snart blifvande malmfallen voro tillräckelige att, under en tid af 20 till 25 år gifva Malm för en årlig tillverkning af mera än 2000 lödige M:kr, utan ock att flere nästan till fullkomlig sakel het bestyrkta anledningar voro, att betydlige 160 Stats-Utskottets Malmförråd i obruten klyft fun nos, sa väl på åtskilligt* djup i Grufvans Sydöstra oell Nordvestra ändar , som under dess nuvarande botten, hvaraf en större tillverkning vore att förvänta efter den tid af 20 å 25 år, som erfordrades för att kunna bereda sig åtkomst till desse större obrutne förråder.
Palmstjerna tydligen förklarat, alt i fall privatbankerna skulle behöfva af en eller annan orsak göra ett större lån, så böra de kunna upptaga detta lån lill ett belopp, som möjligen kan motsvara behofvel. Detta belopp får likväl icke öfverstiga en viss gräns, och den har hittills varit hälften af teckningssumman. Detta är en fördel för allmänheten och icke en fördel för privatbankerna. Dä nu öfverläggning ansågs vara fulländad, förklarade II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, sig vilja framställa särskilda propositioner å hvardera morn., hvarpå H. Ex., efter framställning, att i afseende på första mom. Frih. Palmstjerna yrkat, att orden ”hälften af hvad å tecknad grundfond finnes i Banken insatt” måtte utbytas emot orden ”hälften af teckningssumman,” men Frih. Cederström trott det vara bättre, att mom. ändrades pä del sätt, att i st. f. orden ”och deposition” infördes ”med undantag af deposition å uppoch afskrifningsräkning,” hemställde om II. o. Ad. lii föl le 1 mom. af 10 § med deu af Frih. Palmstjerna föreslagna förändring. Hopades ja jemte några nej, hvarpå II. Ex. förklarade, att ja öfverrösta! nej. ^Sedermera framställde II. Ex., alt i fråga om andra mom. Hr Akerman yrkat, alt å första raden orden: ”alla fordringsbevis, som för dylik upplåning utgifvas äfvensom” omätte uteslutas, samt Gr. Cronhjelm, som instämt med Hr Akerman, derjemte föreslagit, att jemväl de uti slutet af § intagne orden: ”och efter föregången anmälan i Banken,” skulle uteslutas; men att H. Ex. ej visste om Hr Akerman ville instämma med Gr. Cronhjelm, i hvilket fall endast en proposition ä ändring behöfde framställas. I anledning häraf anmälde och yttrade sig Hr Akerman: För att undvika vidlyftigheter, skall jag icke sätta mig emot en sådan uttagning, som Gr.
Såsom föranledt af en, vid sista Riksdag, hos ett af RiksStånden behandlad fråga, och utmärkande en embetsmyndighets öfverträdelse af Grundlagarna, i hvad deras tillämpning, rörande denna fråga, af samma myndighet berott, synes nedannämnda mål, med undantag derför af den förr stadgade regel, eller utan afbidan å utgången af det emot vederbörande förordnade åtal, nu böra omförmälas. I anledning af Hedervärda BondeStåndets, under Riksdagen, den io Februarii 1834 fattade beslut, hvarmedelst är vordet förklaradt, att den för Wiste, Åse, Kållands och Barne Härader af Skaraborgs Län utsedde Riksdagsfullmäglig, förre ExpeditionsKronofogden von Zweigbergk, i anseende dertill, att lian skall innehaft ordinarie beställning i Rikets tjenst, icke vore behörig att med Riksdagsmannakallet fortfara, hade ånyo, den 12 derpåföljde Mars, val af Riksdagsman för nämnde Härader blifvit förrättadt, hvilket, sedan von Zweigbergk, i egenskap af Elector, sig inställt, men ansetts, på grund af nyssomförmälda Beslut, ej eller kunna i valet deltaga, utföll sålunda, att en af de öfrige Electorerne, Gästgifvaren Peter Ek bom från Ekebo erhöll flesta rösterna och, i följd deraf, förordnande att, såsom Riksdagsfullmägtig af BondeStåndet, Riksdagen bevista. Valförrättningen öfverklagades af von Zweigbergk och en del af Rhåda Socknemän hos Konungens Befallningshafvande, som, efter det Val förrättaren af besvären haft del, för att deröfver inhämta Electorernes yttrande, medelst Utslag den 7 April förklarade, att von Zweigbergk, som ej innehaft ordinarie tjenst, icke bordt förvägras att, såsom utsedd Elector, deltaga i valet, hvilket derföre, såsom olagligt genom beslutet om en sådan vägran, ogillades, med förordnande, att nytt val skulle i laga ordning verkställas.
Deremot fruktar jag att meningarne skola befinnas mycket mera delade i afseende på en sats, som jag redan för sexton år sedan här har uttalat, och under närv:de tidpunkt anser vara högst nödvändigt att ånyo framställa, den nemi.: alt Sveriges landtförsvar skall stödja sig främst på Folkbeväpning och icke främst på stående här. Min fasta öfvertygelse är dock, att förr än både Styrelse och Folk gemensamt erkänna giltigheten af denna sats, och gifva åt densamma en fullkomligt konseqvent tillämpning, vid ordnandet af vårt lands lefvande försvars-krafter, förr kan ej vår sjelfständighet anses vara med full säkerhet tryggad. För att icke missförstås, vill jag genast anmärka, att jag med folkbeväpning icke menar ett tillfälligt upbåd af oordnade, oöfvade och odisciplinerade folkhopar, hvilka' man, då fienden kommer i landet, ger vapen i händerna och förser med mer eller mindre duglige anförare, utan jag förstår dermed en sådan organisation af vårt lands krigshär, hvarigenom, under tillräcklig öfningstid inom hären åt alla Svenska vapenföra ynglingar en så långt utbildad stridsskicklighet bibringas, att när kriget utbryter eller fienden tränger in i landet, hela den manliga befolkningen inom en viss ålder i de yngre åren, står stridsfärdig, att efter en på förhand upgjord plan ingå i härens leder, för att genast deltaga i landets försvar, och jag bör härvid tillägga, att då jag fullkomligt inser behofvet eller åtminstone den stora obestridliga fördelen af att äga en väl disciplinerad och väl öfvad stam af äldre i stadig krigstjenst stående män, omkring hvilka, såsom deras lärare och föredömen i vapenförning och krigslydnad, de ur folkets in i härens leder inträdande yngre krigarne kunna sluta sig, så förkastar jag icke alldeles hvad man kallar »Stående här», utan yrkar blott, såsom jag förut har nämnt, att Folkbeväpning en skall vara hufvudsak vid vårt lands försvar.
Den framställning jag afgaf i går är föranledd af den öfvertygelsen, att ingen tänkande och sjelfständig ledamot inom detta hus skulle kunna votera bifall till det hvilande representations-förslaget, innan grunden för den blifvande Riddarh.Ordn. först blifvit definitivt bestämda, d. v. s. med andra ord, förr än man vet hvad utssende R. o. Ad:s representation i sådant fall skulle komma att få. Jag tillhör icke den meningsfraktion, som anser detta förslag förträffligt, men jag tillhör den fraktion, sorn visserligen utan att kapitulera med min öfvertygelse, likväl låter den vika, så framt jag tror något nyttigt dermed kunna vinnas. Utgående från detta skäl, skulle jag vara böjd, att antaga det hvilande förslaget, så framt detsamma för mig kan göras antagligt. Man har här yttrat, att Riddarh.Ordn. icke har stor inverkan på detta förslag. Om det tillätes mig framdraga ett exempel, så hemställer jag till den person, som hade det yttrandet, huruvida icke motsatsen skulle kunna inträffa. Man skulle t. ex. i den blifvande Riddarh.-Ordn. kunna bestämma, att hvarje adelsman hade valrätt till Riksdagsman, men man skulle kunna sätta derför en ganska hög census. Under sådant förhållande tror jag att hvad den siste värde talaren i detta afseende anfört grundar sig på ett ganska stort misstag. Jag tror att kännedomen om den blifvande Riddarh.Ordn. betydligt inverkar på det beslut, som kommer att fattas inom detta Ständ, rör:de det hvilande representations-förslaget. Här har blifvit yttradt, att R. o. Ad. är oförhindrad, att på grund af de beslut, som vid förra Riksdagen fattades Ben 9 Februari. 44» fattades, göra afseende på det gjorda förslaget, men samma person, som yttrade detta, säde äfven att förslaget bort väckas för 3 månader sedan. Jag tror likväl, att om förslaget icke anses antagligt nu, så hade det icke heller för 3 månader sedan, ansetts mera antagligt. Man har äfven sagt, att ett hinder för remiss af ifrågavar:de motion borde sökas i den vägran af remiss, som här egt rum i afseende på Hr Björnstjernas motion.
Ex. Hr Gr. Löwenlijelms, Carl Axel, d. 29 sistl. Dec. på bordet lagda motion, ang:de uphörande af Correetions-inrättningen å Långholmen och dervarande personals fördelande på Krono-Arbets-Kompanier. Föredrogs H. Ex. Hr Gr. Löwen hjelms, Carl Axel, d. 29 sistl. Dec. på bordet lagda motion, att R. St:r måtte till K. M:s disposition ställa tillräckliga medel för att anvärfva och på Gottland underhålla 1,000 man Jägare, efter snarlika principer med dem, som i afseende på Wermlands Fältjägar äro antagne. Hr af Dalström, Gust. Jakob: Då jag upträder vid denna motions remitterande till Utskott, är det för att på det lifligaste önska dess framgång, enär jag i motionen, om den lyckas tillvinna sig R. St:s bifall, ser ett medel att för framtiden ytterligare förstärka Gottlands försvar. Det är onekligt, att den ej obetydliga styrka af beväring, som der finnes, behöfver en stam att sluta sig till uti farans stund, och hvilken stam redan på förhand har den bildning i krigareyrket, att den kan lemna ett för national-beväringen tillräckligt under-befäl. Jag igenkänner i denna motion Generalens skarpa blick, upfattande hela vigten af Gottland, såsom en hufvudpunkt i Skandinaviens försvarssystem ; jag igenfinner äfven deri Regenients-Chcfens omtanka, att förskaffa beväringen en stam af krigare, utbildade efter den nyare tidens fordringar i militäriskt hänseende. För detta sannt fosterländska förslag hembär jag motionären min djupaste tacksamhetsgärd, och vill nu i korthet vidröra förslagets 24 Den 4 Januari f. m, innehåll och redogöra för några anmärkn.T, ehuru af underordnad vigt, sorn deremot kunde göras. Motionären har föreslagit, alt å Gottland skulle upsättas en värfvad trupp, bestående af 1,000 man och bildad i hufvudsaklig öfverensstämmelse^med nuvande organisation för Wermlands Fält-Jägare-Reg:te.
Ut sk. ständ dertill kan af Kongl. Maj:t vara meddeladt; hvarförutan Kongl. Maj:t, genom Nådig Skrifvelse af den 3 October i8o5, funnit skäligt förordna, att, då Kyrkogårdar flyttas utom Städerna, hvilket, der det lämpligen ske kan, medförer flera förmoner och förtjenar uppmuntran, bör den nya Begrafnings-platsen förses med anständig stängsel och sådana tecken, som utmärka platsens ändamål, samt träd deromkring planteras; hörandes ritning deröfver, innan arbetet företages, till Kongl. Majrts Nådiga pröfning, af Dess Befallningshafvande i underdånighet insändas. Vid detta förhållande, och som Utskottet icke funnit några skäl vara af Motionairen anförda, som kunna, i Utskottets tanka, föranleda till underdånig anhållan, å Rikets Höglofliga Ständers sida, om förändring i hvad Kongl. Maj:t sålunda i Nåder förklarat och förordnat, så kan Utskottet å den väckta Motionen Rikets Höglofliga Ständers bifall icke tillstyrka. Dock varder detta utlåtande Rikets Höglofliga Ständers egen närmare pröfning vördsamligen understäldt. Stockholm den 28 Januarii 1829. 24 Bes/o, och Oedon. Utsk. Betänkande, i anledning af väckt fråga om förvaltningen af enskildte Bolags eller Socknars Spannmåls-magaziner. Mögvördige Preste-Ståndet liar till Utskottet remitterat ett Memorial af Herr Prosten Hallström, deruti han, till beredande af ett ändamålsenligt bruk, af sådana spannmåls-magaziner, som af enskilde eller vissa Bolag och Socknar äro inrättade, för att derifrån vid inträffande missväxtår bispringa dea behöfvande , föreslår, att af det rnagazinerade spannmåls-lagret en fjerdedel innehålles och ej i låne-väg bor utgå förr, än säden stigit till ett visst pris t. ex. 8 R:dr B:co för Bågen.