Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalkenitåg-dde, om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverläggningen fulländad? Ropades Ja. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla de af Bevillningsutskottets i 5 Art. 2 §, 22 Momentet föreslagne Minimitabeller för hvarje Län, Ropades fa och Nej. Friherre Boije, Ludvig, begärde votering. Den 22 Jnnii f. m. 373 I anledning hvaraf Hans Excellence framställde följande Voterings-proposition : Den som bifaller de uti 5 Art. 2 §. 22 Morn. af Bevillningsutskottet föreslagne Minimitabeller för hvarje Län, skrifver Ja, Den det ej vill, skrifver Nej-, Vinner Nej kommer Utskottets förslag i denna del att förkastas. Hvilken Voteringsproposition af Ridder-* 6kapet och Adeln gillades. Friherre Boije: Det är i anledning af den upplysning Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken nu enskilt behagat lemna mig, som jag får till de Herrar, hvilka bifallit Betänkandet, hemställa, om icke, sedan BondeStåndet afslagit Betänkandet, och frågan alltså i alla fall måste öfverlemnas till Nämn-; dens afgörande, de ville tillåta att, utan votering, frågan äfven af vårt Stånd finge, genom afslag å Betänkandet, förvisas till Nämndens afgörande. Friherre Cederström: Om Friherre Boije sjelf vill afstå från sin begäran om votering, och tillåta, att Betänkandet må af Ridderska - 374 Den 22 Junii f. m. pet och Adeln bifallas, så kan votering undvikas } men jag finner icke något skäl, att vi, som gilla Betänkandet, skulle, för att gå Friherre Boijes önskan till mötes, eller derföre att BondeStåndet afslagit detsamma, frånträda vår öfvertygelse. I sådant fall skulle jag vara den förste, som yrkade på votering. Grefve Spent-. Jag har ej tagit liflig del i denna sak, emedan jag verkligen ser skäl både för och emot förslaget.
Uts skottet remitteras. t Till Statssamt Allmänna Besvtirsoch Oeconomie-Utskotten: Kongl. Majds Nådiga Proposition angående inrättandet af Allmänna Arbets - och Correctionshns på Borgholms Slott och i Vadste-? na 5 samt till Stats• och Banco-Utskotten Kongl. Majits Nådiga Proposition angående Allmänna Penninge rörelsens och Mynt-värdets upprätthållande-, om hvilket allt, de öfrige Respective Riks-Stånden skulle vänligen underrättas, Ut supra. S. D. Biföll Högloft. Ridderskapet och Adeln Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets, uti Memorial af den 12 dennes, gjorde hemställan, att, utom de irenne Canceliister, V Den i8 Eecemler. hvilka Utskottet antagit såsom Notarier till Protocollens förande uti Utskottets trenne serskilte afdelningar, Utskottet till Renskrifningsgöromålens förrättande, måtte få antaga ytterligare fyra Cancellister. Ut supra. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet i:o Ett Anförande af Friherre Mannerheim, Lars August, innehållande Förslag till ändring uti 24 Cap. 5:te §. Byggninga-Balken, rörande Brandstod. 2:o Ett Memorial af Grefve Gyllenborg, Johan Henning, dels angående föreskrift för Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att till JustitiaCancelleren och Justitiae Ombudsmannens granskning öfversända ett Exemplar af alla de utaf Kongl Mapts Befallningshafvande utfärdade Kungörelser, hvilka röra Allmänna och Enskiltes Rätt och Skyldigheter, samt dels angående ett närmare bestämmande af Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes rättighet, att anställa Cancellie - förhör, m. m. Allmänna Besvärsoch Oeconomic-Utskottet. Ett Memorial af Grefve Kalling, Pehr, angående en Allmän Närings-Frihetj samt Banco - Utskottet Ett Memorial af Friherre Falkenberg, Carl 40Ö Den 18 December.
Man ansåg, att Upsala domkyrka vore ett minnesmärke af den forntida byggnadskonsten, som gjorde Riket heder, och att lion vore för stor för att af sin egen församling kunna underhållas. Ett betydligare statsanslag var derföre nödigt, för att upprätthålla Den 9 December. 243 henne i elen glans, sorn man ansåg, att Rikets första domkyrka borde äga. Deremot tyckte man, att 70 tunnor borde vara nog för Hernösands domkyrka, pä samma sätt som man ansett, att 70 t:r voro nog för Carlstads, hvilken icke eller begärt något tillskott, utan kunnat underhållas i ganska godt skick, genom detta statsanslag jemte församlingens egna bidrag. På samma sätt hade Hernösands domkyrka bort kunna underhållas och upprätthållas, om medlen der blifvit använda med besparing och communen vederbörligen dertill bidragit. Om Hernösands domkyrka emedlertid skulle vara i behof af större anslag, hvilket väl är möjligt, så ser jag likväl deruti ingen grund, att Upsala skall hädanefter mindre än hittills behöfva det understöd, som man nu vill fråntaga henne. Att taga från den rike och lemna åt den fattiga, liar visserligen under det förflutna århundradet varit brukadt afen beryktad person, men jag tvillar på att R. St. böra gå denna väg. Om R. St. vilja anvisa ett anslag för Hernösands domkyrka, så skall jag icke motsätta mig det, såvida behofvet blir riktigt utredt. En motion har blifvit gjord om ett lån af 40.000 r:dr för Hernösands domkyrka, hvartill bifall redan blifvit tillstyrkt på en afdelning i StatsUtsk. Om R. St. bevilja detta län, så skulle jag tro, att allt hvad som för tillfället bör göras, är gjordt för Hernösands domkyrka. Vid ett annat tillfälle kan kanske blifva utredt om hon behöfver något ytterligare statsanslag. För närvar, finnes ingen calcul uppgjord, som utvisar med huru mycket församlingen sjelf bör bidraga, eller om det måhända också finnes någon landsförsamling, som deruti bör deltaga.
Ropades nej. Härefter företogs till behandling och upläsles det af Hr Lagerhjelm, Pehr, aflemnade förslag till 2 mom. af 12§Riksd.- Ördn. innehållande: ”De, hvilka lill ofrälse Stånd höra och på grund af K. fullmakt innehafva eller förut innehaft tjenst å rikets stat, välje inom sig, distrikt vis, riksdagsmän.” Gr. Lagerbjelke: Såvida jag vid upläsningen rätt fattat det förslag till gemensam tanke, som nu föredragits, så företer sig Den 31 Maj e. m. 407 här samma orsak som (leo, för hvilken R. o. Ad. nyss afslog Hr Weideuhjelms förslag; och lorde, för konspqvensens skull, R. o. Ad. derföre nn äfven böra fatt a enahanda beslut, och afslå jemväl delta förslag. Hr Lagerhjelm: Jag insisterar ej på antagande af min framställning i detta ämne, sedan jag trott mig finna hvilken R. o. Ad:s mening är, ehuru jag visst icke heller kan inse alt R. o. Ad. egentligen antagit någon mot mitt förslag stridande princip. I följd af redan fattade beslut anser jag mig dock ej böra påyrka propos. till godkännande af min framställning. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade att sedan Hr Lagerhjelm förklarat, det han icke yrkar propos. å detta förslag, R. o. Ad. torde finna att detsamma komme att förfalla. Ropades ja. Dernäst företogs och uplästes Hr Cederschiöld», Rob. Theophron», förslag, ait 1 mom. af 14 § Riksd.Ordn. måtte erhålla följande redaktion: ”lie i stad eller köping mantalsskrifne sjelfrådande män, sorn skatt till Staten erlägga och icke annat Riksstånd tillhöra, välje inom sig, distrikt vis, de riksdagsmän, som vid riksdag BorgareSt. utgöra. Desse riksdagsmän skola Lill antal vara sjutiofem.” Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
Annat Sillvad i samma §. förekommer, rör:de Just.rådens handläggning af domstols-ärenden i Högsta Domstolen: der hänvises lill de §§. i grundlagen, som ålägga Just.ombudsmannen, att, utan all remiss från Const.Utsk., åtal anställa. Det kan icke vara Gr. Frölich obekant, att Just.ombudsmannen icke äger den ringaste tillgång till Statsråds-protocollen, vare sig de vanliga, eller de, som angå just.målen, annorlunda, än genom remiss af desamma från Const.Utsk.; ty dessa protocoll få icke tryckas, få icke utlemnas, och kunna således 4 H. 41 322 Den 18 Mars e. ra. icke heller tjena till någon ledning för åtal. Vare detta nog sagdt i afseende på anmärkningen från den sidan. Den andra anmärkningen af Hr von Troil är af annan beskaffenhet och behöfver särskildt besvaras. Hr von Troil har ansett, att, ehvad en embetsman afgå It eller icke från Konungens råd, vare sig som Stalseller Just.råd, skulle dock Const.- Ulsk., på grund af protocollen, kunna ställa honom underRiksrätt. I sådant fall borde väl i i06 §:n, der det heter: ”någon Statsminister, Statsråd,” &c. jemväl stå: ”någon före della Statsminister, Statsråd eller ”a nnan ledamot &e., som under g r a ti s k n i n g s t i d e n ”afträd t;1' men som detta icke finnes, lärer den värde ledamoten inse, att, enär enligt 83 §:n Reg.F:n, grundlagen skall efter ordalydelsen tolkas, icke andre, än i tjenst varande sådnne embetsman kunna af Const.TJtsk. under tilltal ställas.
Hr Bogeman: Jag kan icke dela Hr Printzenskölds grannlagenhet i detta fall, utan anser de af lltsk. anförda skäl vara mer än tillräckliga för att motivera det utlåt, som Utsk. afgifvit, synnerligast som uti BankoUtsk. sitta icke mindre än 3 ledamöter af BorgareSt. ifrån Stockholms stad. Jag tror 2 af dem hafva blifvit anmodade att göra förfrågan, huruvida Drätsel kommissionen önskade detta kreditivs bibehållande, och svar ifrån Drälselkommissionen har genom dessa båda ledamöter blifvit aflemnadt af innehåll, att Drätselkommissionen icke vidare behöfde detta kreditiv, likasom Kommissionen ickei,heller begagnat detsamma under loppet af desse 3:ne år. Hr Printzensköld: Den af en värd talare anförde om ständighet att kreditivet icke under de nästförflutna åren blifvit af Drätselkommissioncn begagnadt, innefattar, efter min öfvertygelse, ingalunda något giltigt skäl för kreditiv-rättens indragning, men om det så förhåller sig, som Hr Bogeman upgifvit, alt nemi. 2 ledamöter af BankoUtsk. ifrån Drätselkommissionen erhållit uplysning derom, att kommissionen icke vidare är af kreditivet i behof, så vill jag icke bestrida bifall till betänk., ehuru jag hade önskat, alt, då denna uplysning kommit Utsk. tillhanda, Utsk. äfven hade meddelat R. St. densamma. Utskrs tillstyrkande uti 28 punkten blef uppå härefter framsläld propos. af R. o. Ad. bifallet. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemstälde, att då efter all anledn. nästföljande 29:de punkt och den dermed sammanhang egande 39:de punkten komma att föranleda en vidlyftig diskussion och tiden redan vore långt framskriden, med ytterligare pröfning af förevar, betänk, måtte få anslå till nästa plenum; hvilket bifölls. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Plenum kl. 6 e. m.
Sländer, vid den är 1844 började urtima Riksdag, å nyo täckts lemna mig det utmärkta förtroende att vara Deras Juslitie-ombudsman, får jag härmedelst, vid nu förestående lagtima Riksdagen, inför Rikets Högloll. Ständer vördsamt framlägga den allmänna redogörelse angående Embetels förvaltning, som i Grundlagen och särskildt fastställda Instruktionen anbefalles. Då, tillförne vid tvänne Riksmöten, Rikets Högloll. Ständer, efter föregången granskning, behagat gilla de af mig angifna åsigler och grunder, i öfverensstämmelse med hvilka Embelet under förflutna tidskiftena blifvit 4 B. St. Just. Omludsm. Emi.-Bercittclsc deri 15 Nov. 1847. ulöfvadt, har det varit min pligt och utgjort mitt fortsatta bemödande att dervid bibehålla samma åsigter och grunder äfven under sednaste tidskiftet, hvilket, kortare än hvartdera af de förra, dels derföre och dels i följd af andra omständigheter, företer ett jemförelsevis mindre antal redovisningsämnen. Regeringsformen och ofvannämnda Instruktion, som bestämma föremål och gränsor för-Justitie-ombudsmannens embetsverksamhet, lemna i allmänhet åt hans egen urskiljning alt densamma tillbörligen iakttaga och fullgöra; men de utmärka tillika, den förra i 106 § och den sednare i 5 och 12 §§, de fall, då särskilda förordnanden eller uppdrag dertill erfordras eller kunna förväntas. Det ena och utan tvifvel vigtigaste, hvarom i Regeringsformens 106 § och Instruktionens 5 § förmäles, det nemligen, då Rikets Ständers Konstitutions-ulskott beslutar anställande af åtal emot Konungens Rådgifvare, hade, efter hvad bekant är, vid hvartdera af de begge förutgångna Riksmötena inträffat, men deremot vid det sistförflutna icke ägt rum.
Då nu Herr Bråkcnhjelms motion icke a Isett någonting annat, än att Rikets Ständer för sin del måtte medgifva, att mark å ifrågavarande ego-områden, till högst 5 tunnlands vidd, mätte till kanal-verkets fria disposition såsom bolagets egendom upplåtas, och den jord, hvarom här vöre fråga, redan nästinstundande år, eller sednast år 1859, men innan Rikets Ständers nästföljande sammanträde inträffade, för kanal-bolaget måste vara tillgänglig, enär ombyggnads-arbetet sistnämnde år skulle vara fullbordadt, hade Direktionen häruti ansett sig ega grundad anledning till den förhoppning, att berörde motion måtte hos Rikets Ständer vinna afseende, helst bolaget i annat fall sannolikt ej kunde komma att verkställa den tillämnade utsträckningen af kanalens södra ändpunkt, hvilket dock vore af väsentlig vigt för den allmänna rörelsen. Vidare har Utskottet inhemtat, att Direktionen för Strömsholms kanalbolag redan år 1855 hots Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit att, till beredande af upplags-platser och magasiners anläggande, få, jemlikt Kongl. Förordningen den 20 November 1845, förvärfva eganderätt icke allenast till den jordrymd, hvilken uti förevarande motion omförmäles, utan äfven 1 tunnland 7T20 kappland vid Smedjebacksåns utlopp i sjön Norra Barken, tillhörande Hagge bruksegendom; i anledning af hvilken ansökan så väl Styrelsen öfver allmänna vägoch vattenbyggnader, som Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium samt vederbörande embetsmyndigheter i orten blifvit hörde och i afgifna Utlåtanden tillstyrkt
St. icke afsett att arbetet skulle blifva af en så stor omfattning, som det sedermera erhöll, vill jag hafva nämnt, att R. St. vid 1810 års Riksdag uttalade den önskan, att arbetet vid påföljande Riksdag borde vara färdigt. Det vare långt ifrån mig, att tillräkna de män, som erhöllo detta updrag, såsom ett fel, att de tilläfventyrs öfverskredo updraget. Det är, jag har sjelf erfarit det, en naturlig följd, att, då man företager ett lagstiftningsarbete, man ledes längre än man från början afsett. Man önskar att i lagarne åstadkomma enhet och konseqvens. Så tillgick äfven här. Man ville framlägga ett helt, hvarpå under kommande tider lagstiftningen kunde 256 Den 12 Augusti f. m. byggas. Jag erkänner att denna tanke kunde hafva mycket för sig; och felet eller orsaken dertill, att lagstiftningsarbetet i vårt land afstannat, ligger mindre hos de kommitterade än hos dem, som önskade att pä en gång få detta lagarbete antaget i st. f. att småningom fullständiga lagstiftningen och sålunda hinna den helhet,^ som man kunde förutse som ett mål, men icke som ett medel. Emellertid inkomma kommitterade år 1815 med åtskilliga förslag, först om nya domstolars inrättande och sedermera om de straff, som borde i brottmålslagen införas. R. St:r godkände det sednare. Jag återkommer härtill, då jag skall besvara Hr von Hartmansdorffs yttrande. Vid Riksdagen år 1823, då arbetet ännu icke var fullbordadt, väcktes inom representationen påminnelser derom, alt arbetet skulle påskyndas och fullbordas. Vid 1826 års Riksdag hade arbetet så fortgått, alt förslaget utlemnades till granskning, dervid Götha Hof-Rätt redan anmärkte, alt en så total reform, som förslaget omfattade, vore hvarken nödig eller öfverensstämmande med nationens önskan, sådan den vid 1810 års Riksdag blifvit uttalad. Vid Riksdagen år 1828, då fråga åter väcktes om det liya förslagets antagande, yttrades samma åsigter och man ifrågasatte, huruvida kommiteräde handlat i öfverensstämmelse med 1810 års Ständers beslut.
Person etc.,” dels ock i afseende å straffets missförhållande till brottet. Propositionen borde således återföras till dessa ändamål, och förändringen vidtagas i öfverensstämmelse med öfriga stadganden i vår brottmålslag. Och har Herr Friherren, såsom sin motion, framställt det yrkande: att Lag-Utskottet, i sammanhang med det ämne, som Propositionen innefattar, måtte tillse och föreslå de ändringar i andra straffbestämmelser , som kunna blifva nödige, till bevarande af nu gällande straffsystem ; af Herr Friherre Ehrenborgh', att Herr Friherren lifligt önskat, att den ifrågavarande Propositionen icke framkommit. För Herr Friherrens känsla och begrepp vore Majestätet en den mest heliga föreställning, och lian önskade just derföre, att Lagarne skulle uppehålla det i tillbörlig helgd. Denna syntes icke bevarad genom den Kongl. Propositionen. Herr Friherren trodde Brottmåls-Lagstiftningen i allmänhet vara företrädesvis grannlaga och svår, och i afseende å förhållanden, hvilka så djupt som det ifrågavarande ingripa i det hela, måste det således finnas angeläget alt icke framkomma med partiela förslag. Då Herr Friherren besinnade^, huru i hela CriminalLagstiftningen, det ena borde stå i det mest afvägda förhållande till det andra, så att icke någon brytning emellan de serskilda delarne må finnas eller uppstå; då ett nytt Criminal-Lagförslag nyligen blifvit öfverlemnadt till granskning; och då Herr Friherren alltid med sin röst sökt bidraga till införande af ett system i våra lagförhållanden; så måste han önska, att icke en isolerad Proposition skulle framkomma i ett ämne, som detta, hvilket man väl icke kunde frånkänna en hög vigt. Herr Friherren hade önskat, att man fästat Konungens uppmärksamhet på den uppenbara strid, hvari den föreslagna Lagfo rand ringen stod till många andra Lagstadganden, och hoppades, att, i händelse Lag-Utskottet skulle biträda principen, Utskottet icke måtte underlåta att ställa tillämpningen deraf i analogi med öfrige Lagrum, hvari den ingriper.
Isar väl för ifrågavarande regementschefer och under-löjtnanter bifallit en större lönetillökning, än Ridderskapet och Adelil, men sorn Högvördiga Ståndet om denna högre lönetillökning är ensamt, och beslutet derom följaktligen lärer anses förfallet, samt beviljandet af en större lönetillökning lärer få antagas innefatta äfven bifall till en mindre, anser Utskottet, att Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet bifallit att lönerne för regements-cheferne och under-löjl nant erne vid artilleriet må förhöjas, för de förre till 4100 ridr, taffelpenningar och fourage-medéi deri inberäknade, samt för de sednare till 380 ridr. i följd häraf föreslår Utskottet, att omröstning i förstärkt
Ombudsm. Emb.-Bercittelse den il Juli 1844. föringen med båt mellan nämnde stationer bestrides med kronans manskap och båtar, och postrotarne alltså från denna postföring njuta befrielse, brohufvudet i hamnen vid Grisslehamn må, lika som sjelfva hamnbyggnaden, på Postverkets bekostnad underhållas; hvaremot Kongl. Maj:t i öfrigt funnit någon särskild eftergift af den byggnadseller underhållsskyldighet, som, enligt lag och författningar, Wäddö sockens invånare åligger, ej kunna i nåder beviljas. 329o om sammanslående af de Bankoräkningar, hvarå det ManufakturDiskonten beviljade understöd i Banken är anvisadt (288). Aflemnad till CivilDepartementet den 28 April 1841. 330:o angående åtgärder i afseende på den afgift, som under namn af brooch kajafgift uppbäres för till Stockholm sjöledes inkommande målbara varor (301). Vid föredragningen häraf, jemte vederbörandes i ämnet afgifna underdåniga utlåtanden oell förklaringar, har Kongl. Maj:t under den 25 Februari 1843 förklarat någon ändring i hvad genom Kongl, brefvet af den 23 Februari 1838 blifvit angående förenämnda afgift stadgadt, icke för det närvarande böra äga rum, hvarjemte Kongl. Maj:t, som funnit ett förändradt redovisningssätt för hufvudstadens Drätselverk vara af behofvet påkalladt, särskilda föreskrifter derom meddelat. 331 o a ngående erläggande af lotspenningar i vissa fall på en gång för flera stationer (310). Aflemnad till SjöförsvarsDepartementet den 28 April 1841. 332:o i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om utbyte af den så kallade fölingen till hemkommande fartygs besättningar emot ett årligt anslag af tullmedlen (306). 1841 den 5 Maj i underdånighet anmäld, då Kongl. Majit förklarade förenämnda fråga, i följd af Rikets Ständers beslut, för det närvarande förfalla.
Yägras det honom ändå, eller vill den, som kreatur intog, det ej utan lösen utgifva i det fall, som i 28 § säo-s; lite egaren kronobetjent till, och tage han kreaturet ut hos den, som det intog” Vare ock denne skyldig att gälda den kostnad och skada, som af hans vägran korn Bih. till B. St. Löser ej egare intaget kreatur ut inom fjorton dagar sedan han derom tillsagd blef; håfve den, som intog, rätt att, utan annan anmaning, låta kreaturet å offentlig auktion säljas, och njute ur köpeskillingen sin lösen fullt ut. §. 33. Varder egare af intaget kreatur ej känd inom fjorton dagar sedan lysning efter 25 § skett; late den, som kreaturet intog, så lysa, som om hittadt kreatur stadgadt finnes, och gånge sedan som i ty fall i lag skiljs. Vill han hellre förfara så som i 32 § sagdt är; håfve der våld till. §. 34. Uppkommer tvist om den, som kreatur intagit, det a sina egor funnit, och gitter han ej med vittnen, andra skäl eller ed sin visa att han det kreatur der tog; gälde skadestånd till den, som kreaturet eger. Lag samma vare, der den, som intog, pröfvas, till följd af sadan försummelse som i 22 °§ sägs, böra sjelf stånda den skada, kreaturet å hans egor gjort. §. 35. Åtal om ansvar enligt denna. Författning må ej af annan än målsegare anställas. §. 36. De i denna Författning stadgade böter beräknas i Riksmynt. Saknar den bötfällde tillgång till böterna, skola desamma förvandlas till fängelse vid vatten och bröd, motsvarande en tredjedel af ådömda beloppet. §. 37. Denna Författning skall lända till efterrättelse från och med nästkommande års början. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition N:o 12it. Transsumt af Protokollet öfver Justitie-Departements-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Kådet å Stockholms Slott Måndagen den 22 Juni 1857.
Herr Prosten Grefwe von Schwerins serstilla kanka uti delta amne, deruti Herr Bistoppen och Commendeuren Rosenstein, Herr Professor Sundewall, Herrar Pastorerne Rönbeck, Dyback, Siwertson, Lönbom och Hjelmerus, samt Doct. Fåhraus, Herr Ofwersten och Riddaren Gahn och Riksdagsmannen Eric Andersson frän Dalarne instämde, är härhos wördsamnuligen bilagdOrebro den l Julii 1812. Pä Högt. Ridd. och Adelns Pä Högwörd. Prest-SländelS Ledam. wägnar Ledam. waqnar k. bl. 6^1 lenborg. L. v. K o se uste in. Pä Wällofl. Borgare-Stän» Pä Hcderw. Bondc-Ständets Lcdam. wägnar dets Ledam. magnar 01ok8^östeät. OI o k 6rnbn. Utdrag af prstoeollet, hället i Riksens Häglof?. Ständer» Allmänna Befrvärsoch Ekonomie-Utstotc den r Julii 18*2. S. D. Inlemnade Prosten Herr Grefwe Schwerin ett sa lydande Anförande. Ofelbart stulle redan flere öfwerenskommekser emellan Pastorer och Församlirgarne, om Bonden och öfrige Pastoralier warit träffade, dä de wisserligen lika ifrigt ä ömse sidor önskas , om ej dels de obehagligheter, för hwilka frägor om ömsesidiga rättigheter blottställa när be discuteras utan medlanSe tredje person, och utan alt Parterne arv genom e» Den Z Julii. lss) en uppställd oryggelig grund-princip ledde i sina anspräk, och tryggade enut andras, dels sacha an, att af Efterträdare beskyllas för cm illa haswa wärdat den innehaswande Sysslans rättigheter, hadeafhällir tnängen ilrän att wäga försöket.