Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han tröttnade slutligen på att motsäga henne. Han blef som vanligt tyst och sluten och kände blott en brinnande längtan, att timmarne skulle fly och qvällen och natten komma. Berta brukade hvarje afton taga in kloral för att få sofva. Natten var således den enda stund, Melcher hade för sig sjelf – natten med sitt trolska månsken, med sin tystnad, med sin farliga ensamhet – och han måste begagna sig af denna tid för att få träffa Mathilde. Odet dref honom att gjuta olja på elden – att drifva till full mognad det frö, som låg slumrande inom honom. Innehåll: Sid. Ett lyckadt skämt 75. En tanke 99. BUBBLOR. Hettan blef allt olidligare. Den kom från blodet och strömmade med andedräkten ut i salen, samlade sig småningom och steg. Längs med pelarne strök den upp till läktaren, som sträckte sig rundt om salen. Där ökades den genom bidrag från hundratals lungor, lyfte sig allt högre och samlade sig där uppe vid taket. Men allt jämt kommo varma ångor från dessa sex hundra lefvande varelser, atmosfären tjocknade alt mer, och snart hade värmen inkräktat hvarje vrå af salen. Den strök sig mot de kalla ytterväggarna och afsatte små kalla glänsande vätedroppar på oljemålningen, den lade sin tryckande hand öfver hvarje bröst och satte sin röda skylt på de flestes ansikten. Akademiska föreningens stora sal var för närvarande inredd till teater. På bänkarne mellan pelarraderna sutto professorer och förmögnare borgare med fruar och döttrar. Här och där, liksom instucken mellan dem, en student, hvars hela utseende gaf vid handen, att han i afton uppträdde med pretention. Han kunde växla en och annan blick med kamraterna, som stodo i en lång svart rad längs med hvardera väggen, men i allmänhet höll han ögonen riktade framåt mot scenen, eller kanske mot någon liten nacke, som skymtades mellan mammorna, kysstäck och hvit, med håret kammadt uppåt, liksom för att visa, hur vacker den var. Ridån hade nyss gått ned under entusiastiska bifallsyttringar.
S-änder framgent knnna fastställa lill fyllande af Statens behof, nig, om de vck ej blisma faststälde förr än nästa ar, äfwen för samma är beräknas och ukgä. Widare och dä i afseende pä Statens stora behoswer för det nar» warande, större asgifter än manligt mäste drabba Ri» kers Innewanare, men dek är att förmoda, att wid en rjgtig förmaltning, detze pälogor framgent kunna minskas, fordrar försigtigheten, att den afgift, som Utom de i 6o §. upräknade Sjö» och Landt-Tulls samt Accis afgift, Postmedel, Chanse Sigillatre och husbehof^ VränningS medel, nu kan fastställas, ej hel och hällen får namn af Bcwillning, helst den i en framtid kunde, med anledning af lO9 §. Regeringsformen blisma beståndande till Landers oboleliga jkada, hwarföre ock som en stor del af Stats-bristen och den ökade Riksgälden härrör isrän dcr nyst stukade kri» get, samt småningom och till en bekydelig del, bör inom nästa Lagtima Riksdag förswinna, wid hwilket förewettande Bcwillning till sä stort belopp, som det uu blifwit upgiiwit ej tarlmas, en del af den summa Riksens Ständer kunna finna nödwändtgt sig äraga, bör Ukgä under nam» af krigsgärd, hwilken ofelbart bör ester Fem är uphöra, derest Riksens Ständer wid nästa Lagtima Riksdag dä skulle anse nödigt, akt om desi fortfarande till större eller mindre belopp förordna. Den andra delen äter bör fä namn af Bcwillning med Den 20 December. 1219 hwilken enligt Regerings, Formen förhallas ffall; Dock böra bägge dctze asaifker intill nästa Riksdag pä enahanda sätt utgå, förwaltas och redowisas. Herr X4,lmertelt, Oustak.
Sinöeöberg 25 åmål 10 Siftariefreö DregrunD 10 ?ö}acjtrant> 20 éfterfunö Sftora | 45 Olshammar 30 transport j 11,125 0umma 23:co 9e:Dr | 11,285 g o t‘ m u f a 11 e. Uppgift till XYlantale'' od? ©Jattfftrifningen t H. XI. ©oden f6c at 18* 9bamn. Unbcrtecfnab juliett .. 4>emman>aranbe Söner od) SJRpnblingar 91. SR. ... SR. 91. ... Sfrifmaren SR. 9b gogben 9?. 9b. Rättaren SR. SR. SSrufémftfiaren 9b. SR. SBrufégefätlen SR. SR. Dito arbetaren SR, 9b. Drängar 9b. SR SR. SR. Dito meb SDbäjftwärmare Dito meb enfel SRectiftcator Dito meb bubbel bito Dito meb SUbäff wärmare ocp enfel SRectiftcator . Dito meb bito ocp bubbel bito Strå bubbel SJHjborij? Sllpparat göbelfe & Snnepafroanbe ©mbete, Xjenjl eller Sa meter, egattbe eller arrenberattbe ©genbo* mar od) gagenbeter, Söerf od) Sfurättnin* gar inom ©fattfTrifningg.-bi(lrictet. l£ammar 9tätts?9båbS caracter,enligt gull? ) magt af ben ? * sp.t mina egor bo för öfrigt SR. SR. Obferoerad:
Att enligt Högloft. Utskottens fattade Beslut, öfverlemna Kongl. Majits så beskaffade Lag-Proposition till Lag-Committeens åtgärd, anser jag ej allenast stridande emot Grund-Lagarnes föreskrift i anseende på sättet att behandla Lag-Propositioner, än emot Riksens Ständers både rättighet och skyldighet, att med Kongl. Majit stifta Allmän Lag. Om Högloft. Utskotten i denna fråga funnit sig behöfva Lag-Committe^ns upplysning, för att stadga sitt omdöme, hade en sådan upplysning kunnat inhemtas i den ordning 42 §. i Riksdags-Ordningen föreskrifver, och dertill icke tid lärer saknats, då frågan hvilat 8 månader ovidrörd hos Utskotten. Af dessa anledningar är det jag reserverar mig emot Högloft. Utskottens Beslut, och anhåller, att denna min reservation må åtfölja Betänkandet till Riksens Högloft. Ständer. Herrar Ribbing, von Franken, Lagerhjelm, Kuylenstjerna, Ehinger och Lagerstrand förenade sig med Herr Ståhle. Herr Blomstedt förklarade sig desto heldre instämma med Herr Ståhle, som han ansåg det ej allenast vara Högloft. Utskottens ' Betänkahden. rättighet, utan ock ovilkorliga skyldighet, att till Riksens Ilöglofl. Ständer inkomma med ett fullständigt Förslag. Herr Cederborg: ”Sorn vid min ankomst bifall lemnades till den framstälde Proposition, om antagande af Herr Landshöfdingen af Wingårds Förslag till Betänkande öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående granskning af Kongl. Förordningen mot Lurendrägeri och Tullförsnillning af d. 12 Febr. 1820, och jag uti delta Beslut icke kan med min röst instämma, anhåller jag, att mig deremot få reservera, så vida innehållet af detta Förslag verkligen kunnat vara sådant som jag lili har anledning förmoda, att nemligen, Utskottens åtgärd utan all öfverläggning om de af Beredningen afgifne yttranden, blifvit hufvudsakligen inskränkt vid en underdånig hemställan, att den ifrågavarande granskningen måtte i Nåder uppdragas åt Lag-Committe'en.
Statssamt Allm. Besv.- och Eicon.- Utslc. Betänkande N:o 21. De gästgifvarne för närvarande tillkommande förmåner åtnjutas vid bipostvägs-station af den, som bestrider gästgifverikållningen. § 36. Kontrakt om skjutsentreprenad afslutas af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i allmänhet på två år, räknadt från den 1 November, men fortfar sedermera att gälla, så vida ej uppsägning deraf å någondera sidan sker, i hvilket fall det upphör med Oktober månads slut, sedan minst ett år efter uppsägningen förflutit. Derest omständigheterna sådant fordra, må Kongl. Maj:ts Befallningshafvande likväl kunna afsluta entreprenad-kontrakt för längre eller kortare tid, än två år. § 37. Entreprenad-auktion å skjutsningens bestridande bör, genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes försorg, anställas minst ett halft år före entreprenadens början, samt förrättas, om så lämpligt finnes, på ett ställe för flere närbelägna stationer, sedan förut varit konkurenter öppet lemnadt att förseglade anbud till auktionsförrättaren ingifva. Yid auktionen utbjudes tillhandahållandet af de för befordringen behöfliga hästar och åkdon med seltyg, jemte skjutsdrängar, utan inskränkning till visst antal; och skall dervid först utrop ske å öfvertagande af skjutsningen mot den bestämda legans uppbärande. Skulle dervid göras mera än ett anbud, utbjudes skjutsningen med vilkor, att entreprenören, mot rättighet att uppbära nämnda lega, erlägger årlig kontant afgift. Göres åter intet anbud att, allenast mot rättigheten till skjutslegans erhållande, skjutsningen bestrida, utropas skjutsningen med vilkor, att entreprenören skall, utom legan, bekomma årlig kontant ersättning. Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, som eger pröfva auktionsanbuden, bör dervid tillse, att endast välfrejdad och pålitlig person till entreprenör antages, samt att fullgod säkerhet ställes för entreprenadens fullgörande; börande bland gjorda anbud det förmånligaste antagas, så vida detta, jemte billiga vilkor, anses erbjuda nöjaktig säkerhet för entreprenadens fullgörande.
Slutligen hvad angår den äfven som bevis framdragna öfver academiska Jurisdictiolien förordnade Comitte, så tillförordnades den lika mycket med hänsigt till den allmänna Lagstiftsningsfrågan i nya Lagen, om upphäfvandet af fora privilegiata, som af något serskilt afseende på Universiteten. Skriftvexlingen emellan Comitteen och Consistorium Academicum har likväl varit 2 år slutad, utan att Regeringen fattat något beslut, ej en gång, hvad Polismagten beträffar, hvilken fråga synes mig vara oberoende af den allmänna om forum privilegjatum; och man ser således äfven här senfärdigheten i allt, som rörer Academiens förbättring. I afseende på min anmärkning om saknaden af behöflig Lärofrihet, yttrar Utskottet: ”Att det icke kan föreställa sig, huru Ungdo”mens offentliga Undervisning skulle kunna ”blifva andra tillåten, än dem, som med ofÖr”vitelig frejd förenade erforderlig skicklighet ”till detta kall,” samt, ”att Det ej kan inse ”åt hvem Staten skulle anförtro pröfningen ”af dessa egenskaper, om icke åt Lärarne i ”vettenskapen, och den Auctoritet, som trädt ”i föräldrars och förmyndares ställe.” Jag har väl foga att tillägga till hvad Herr Hammarskjöld deremot anfört, och behöfde kanske blott erxndra, att Friherre Adlerbeth, som sjelf är Ledamot af Uppfostrings-Comitteen, då frågan här förra gången förevar, vitsordat apmärkningens rigtighet; men jag Den 18 December. 71 kan ej återhålla mig ifrån att uttrycka min förundran öfver det språk, sorn Utskottet i detta f^ll fört.
Försvars-uppsatser för Swedenborg, directa och (oftare) indirecta, träffas derföre flerstädes; bland de förra, en mot den förutomtalta Upsaliensiska Disputationen om Ny-Platonismen. Men äfven vittra ämnen vidröras understundom; och sällan försummas då utfall mot Stockholms-Posten, slängar åt Svenska Akademien, med mera. Se t. ex. afhandlingen ”om den stora konsten att plagiera, och hvad särdeles heder dermed åtföljer” (1789, N:o 100, sidd. 795, 796). På ett annat ställe erinras ”huru Ossian, detta af alla snillen beundrade snille, förlorat sin glans genom ett osnilles vrede; och huru Philanthroperne med allt deras ljus måst rymma fältet, när de af Sensualisterne blefvo angripne; de flydde och tystnade – liksom man flyr på långt håll för en oren ånga” (1789, N:o 74). I afseende på den anstötlighet af ”några naturliga, äfven i Bibel och Lagbok förekommande ordasätt”, för hvilken motståndarne hade förebrått den Swedenborgianska boken ”om Äktenskaps-nöjen”, säges: att ”sådan skenhelighet hade man allraminst kunnat vänta af den, som ur Propertius öfversatt poemet Cynthia, infördt på Svenska Parnassen – det farligaste för all ungdom att läsa”! (1789, N:o 85; hvarest äfven svaras på den ryktbara beskyllningen om ”det eviga hvitas fyrkant”).
1 tjugusju särskilta Församlingar hafva, enligt presterskapets uppgifter, i sådant ändamål öfverenskommelser blifvit ingångne, med mer och mindre bestämda föreskrifter om nyckterhet, måttlighet och ungdomens nfhållande från starka dryckers bruk. Dessa åtgärder, ehuru lefvande och berömvärda, skola dock såsom egentligt beroende på hederskänslan oell den fria viljan hos en hvar, sannolikt ej medföra den verkan, man önskar se åstadkommen, och nitet för den goda saken förlamas, örn den ej vinner understöd genom yttre förhållanden, såsom inskränkning i lättheten att förvärfva och tillfällena att åtkomma den frestande varan. Vigten deraf, ehuru af mångå emotsagd, har jag trott mig finna bekräftad genom den nogsamma iakttagelse, att dryckenskapen bland allmogen stått i ett bestämdt förhållande lill bränvinspriserna. Dessas betydliga fallande förlidet år var åtföljdt af några icke omärkliga tecken till ett ånyo gryende fylleri-öfvecdåd , som under nästföregående tiden synts aftagandc och mera sällspordt. Den starkare trafik, sorn genom flere delar af detta Län äger rum, och de flere landsvägar, som genomlöpa det, hafva ock föranledt lill ett betyd ii - gare antal bräll vins-försäljningsställen; och måhända har raan i förra tider, utan att för ögonen äga de menliga följder, som efterkommande deraf erfara, mindre sparsamt, än som vederbort, beviljat dylika rättigheter; ty ofelbart skulle krogarnes antal, med afseende å det verkliga behofvet, kunna minskas. Denna olägenhet har vid åtskilliga tillfallen varit ämne för presterskapets anmärkningar, och några Församlingar hafva till och med, vid deras måtllighets-föreningar, beslutit anhålla om krogars afskaffande.
Till svar å de anmärkningar, som blifvit gjorde i afseende på Bevillningen af Skeppsredare å Landet, får Utskottet endast vörd-i samligen åberopa, hvad rörande dem i Stä^ derne anföres, 2 Art. 4 §• Af en inom Yällofl. Borgare-Ståndet gjord erinran, rörande Bevillningen af Glas^ och P o r c.e 11 a in s - fö r a r e, har Utskottet biifvitgjordt uppmärksamt derå, att det upprättade Förslaget till den blifvande Bevilinings-Förord ningen synes likasom innebära, det sådane personer äro tili kringstrykande berättigade. Detta är emedlertid icke förhållandet, utan är tvärtom icke allenast rättigheten till kring-v Betänkanden. strykande Gård från Gård för att sälja Glasocli Porcellains-varor upphäfven genom Kongl. Kungörelsen af dan o Januari! 1822, oell förklaringen deröfver i Kongl. Majits och Rikets K a m m arColle g i i Circulair den 5 Maj innevarande år, utan äfven Konungens Befallningshafvande ålagde, att på Manufactur-egares begäran utse vissa ställen på Landet, der försäljning af dylika varor få ske, och att dertill antaga välfrägdade personer, som i det afseendet skola der ho och vistas, med förljud för dem, att under de från Bruken sorn för varornas forsling till försäljningsstället företagna resor, något af varulaget afyttra. Bevillnings - Förordningen synes sålunda i stället för hvad angående denna Handel finnes stadgadt, böra innehålla följande: ”Glasoch Porcellains-förgäl jure, bosatte och stadigt vistande på visse, till sådan försäljning af Konungens Befallningshafvande utsedde ställen, i Två Classer; Första Classen 10 R:'d.
St:r att utbyta en del af dessa obligationer mot ifrån RiksgäldsKontoret utgifna, hvilka förenade den åsyftade egenskapen att vara lätt realisabla, helst som genom åtgärden den utländska skuldsättningen ej ökas med en enda skilling. Visserligen hafva BankoFullmäktige, enligt föreskrifterna, rättighet att uplåtia penningar för att förstärka den metalliska kassan, men jag hemställer till Eder, M. Hrr, hvilket är bättre, att Banken på den utländska marknaden bjuder ut sina papper till försäljning eller att Banken upträder som låntagare. Jag ar öfvertygad att Hrrne skola inse, att det förra sättet är det fördelaktigaste, ty det måtte väl för Bankens säkerhet antagas vara bättre, att den utsläpper Statsobligationer, än att den tager ett direkt lån. Dessa hafva i korthet varit Utskds motiver, på grund af hvilka jag yrkar bifall till den gjorda framställningen. Hr Flach; Jag har begärt ordet endast för att nämna att Frih. Tersmeden missförstått mitt yttrande i afseende derpå, att det De II 22 Febr u ar i. 02!) ifrågavide förslaget ej vore formenligt. Ehuru jag väl har mig bekant innehållet af 2 mom. 37 g ILO., enligt hvilket BankoUtskit eger rättighet att väcka frågor till afgörande i R. St:rs plena, synes mig dock den anmärkning både laglig oell befogad, att BankoUtskit oriktigt förfarit, då det, utan föregången gemensam öfverläggning med StatsUtskit, yttrat sig i afs. på en fråga, som i väsendtlig mån eger sammanhang med den om Statsverkets tillstånd och behof. Jag yrkar fortfarande afslag å Betänk:ts 3:dje punkt. Gr. Lagerbjelke: Lika med Frih. Tersmeden anser äfven jag, att det för Bankens soliditet vore ganska nyttigt, om dessa papper kunde förvandlas i en lätt realisabiare form. Men att på så sätt gå till väga, som Utskit föreslagit, fruktar jag vore mindre fördelaktigt för landets kredit. Det är nemi. gifvet, för att nationalkrediten skall kunna uprätthållas, att vid uptagandet af lån man skall kunna säga, att de i landet inflytande penningesummorna endast och allenast skola användas för produktiva ändamål.
Så kan det hålia sig i tre veckor och blir vid tillredningen mörare häraf. Kistan ställes i ett öppet, torrt och, om möjligt, svall rum. Viola X. Bakning. Godt grott knäckebröd. A f grof rågmjölsdeg bakas » ämnen », hvilka läggas att jäsa. Då de äro väl jästa, utkallas de mycket tunt i skrädt hafremjöl och gräddas strax. Hafremjölet gifver brö- det en fin smak och vacker farg. Våga försöket. Pyrola. Inläggningar. Inläggning al kryddsill. Fyra tjog stor sill rensas och tvättas väl, hufvud och stjert afskäras, lägges uti svensk ättika (helst Skånska ättikfabrikens koncentrerade!) och upptages efter två dygn, då den får afrinna och torkas väl. Nedlägges sedan i en kruka hvarftals med en blandning af 1 &lt;ffi 12 ort fint salt, 1 ffi brunt socker, 12 ort kryddpeppar, 3 ort starkpeppar. 3 ort kryddnejlikor och några lagerbärsblad. Kan ätas en vecka efter inläggningen. Fru C. fr. B. Fönster träd går den. Den vackra laxgula tearosen Gloirc de Dijon är särskildt att rekommendera för fönsterlrädgården såsom varande både lä.tskött och tacksam. Ar trädel okuleradt, bör det under de första vintermånaderna förvaras i källare och derifrån upptagas i februari eller början af mars, då det drifves bäst vid fönster (icke dubbelfönster), som ligga åt öster eller söder. Bladen öfverstrilas med » sommarljumt » vatten 1 ä 2 gånger i veckan. Den icke okulerade tearosen bör om vintern ställas i en tambur eller annat svalt rum, der den icke fryser, och skötes för öfrigt som den okulerade. Vill man uppdraga rosor medels sticklingar, kan delta lämpligast ske i april eller maj. Anna Lena. Blommande calla. Vill ni bringa en calla till blomning, så sörj för, att den alltid har rikligt med vatten, ty vatten behöfver hon framför allt. Krukan måste förses med ett stort krukfat, som hvarje morgon fylles med varmt vatten. Detta får ej uraktlåtas vintern rundt, om man önskar blomma strax på vå- ren.
Det är således mindre för att missunna den frikostighet, hvarmed Utskottet benäget - Bevillnings-Utskottets Betankande, N:o 12. 57 get gynnat Borås, som fastmer att klandra det inconseqventa i handlingssättet mot Wenersborgs invånare, som jag anmäler min reservation.” Jon Olsson från Gefleborgs Län: ”Emot Utskottets, med en rösts pluralitet, fattade beslut om centonalens upphörande, har jag anmält min reservation, och får derföre framlägga följande skäl: Jag skulle visserligen helst önska, att ingen afgift af lön, under någon rubrik, erlades. Om staten till dess tjenstemän endast erlade den lön, som desse verkligen ansåges förtjena, så hvarken kunde eller borde staten återfordra något deraf. Jag kan för min del icke betrakta det närvarande förhållandet annorlunda än såsom att staten missräknat sig vid liqviden med dessa tjenstemän, så att dessa kommit att erhålla mera, än hvad de förtjenat, hvarföre staten måste söka rättelse, för att återfå hvad den genom missräkningen förlorat; och såmedelst gifva löntagare ett falskt skäl till den föreställningen, att äfven de i märklig nion bidraga till statsbehofvens fyllande. Men då ett sådant förhållande, nemligen att bevillning af löner skulle erläggas, en gång inträdt, så måste hvarje del, sorn man af denna bevillning borttager, anses såsom en tillökning i lönerne, och följagtligen det beslut, som Utskottet nu fattat, innebära det samma som att hafva beviljat ett löneanslag till en del Statens Embetsman, hvilket, enligt inom Utskottet meddelad upplysning, uppgår till omkring 40,000 R:dr årligen. Om en del af de mindre lönte Tjenstemännen varit i behof af denna lättnad, så har den, efter min öfvertygelse, ingalunda varit behöflig för de bättre lönte, hvilka denna afgift tyngst drabbat, enär den utgått med en procent af lönebeloppet. I händelse stats-utgifterne icke kunde betäckas, utan en förhöjd bevillning å synbar förmögenhet, så skulle större delen af denna summa komma att drabba jordbruket.
Riks - IS66 Den 2 o Juli. Riksdags-Fullmägtigen Johan Longberg fran Gestrikland framställer anmärkningar emot Utskottets Betänkande rörån !e utförseln af ung ock omogen skog, och vill bevisa olämpligheten af ett sådant förbud, derigenom att exporten af qvistig och knutig skog utgör Allmogens hufvudsakliga näringsfång; samt anhåller, att Kongl. Majus Nådiga Stadgande för nämnde Län den. 4 Febr. 1811 må varda prubbadt. Riksdagsmannen Johan Wess ng fran Vestmanland yrkar Härads-Allmänningarnes delning, såsom Häradets tillhörighet, samt Skatteman? fria dispositionsrätt öfver sin skpg. Hvilket yttrande blifvit biträdt af Pehr Pehrsson från Vestmanland, samt Petter Pehrsson och Petter Nilsson från Örebro Län; men hvarvid Anders Danielsson från Elfsborgs Län anmärkt , att innan Aljmänningarnas delning företages, bör den undersökning, som 1810 års Ständer tillstyrkt, sättas i verkställighet. Riksdags-Fullmägtigen Anders Åberg förklarar, att han, af hvad inom Hedervärda BondeStåndet blifvit anfördt , funnit, att en lämplig Skogs-Ordning endast kan vinnas igenom en särskildt förordnad Comitée , som, sedan nödiga uplysningar inkommit ifrån hvarje Län, bör behörigen kunna iakttaga alla locala omständigheter. Riksdagsmannen Jonas Jonsson från Öster-, göthland begär , att de inom Memings, Skerkinds och Åkerbo Härader belägne Allmänningar måtte Socknarna och Hemmanen imellan få delas. Full - Den 20 Juli. 1867 Fullmagtige frän Kronobergs-Län hafva yrIkfit rättighet till Svedning, emedan Invånarne i ^samma Län annars skola komma i saknad af både mulbete och jord till utsäde. Riksdagsmannen Bengt Ande sson från . ■> • A älfsborgs Län har gjort det förbehåll vid Allinänningarnes delning, att de Hemmansägare, sorn derå njutit mulbete för sina kreatur, derefter må bibehålla denna rättighet. Riks agsmannen Peter Jernström fran Vesterås
Hos Kongl. Majit hafva 2:ne Rikdagsman af BondeStåndet under nu varande Riksdag i underdånighet anhållit, att af anförde skäl 2:ne Magaziner, utom det nu befintelige, måtte i VesterNorrlands .Län blifva inrättade, nemligen: Ett i Sundsvall och Ett vid Norrlungånger By i Sjölevads Socken af Norra Ångermanland. Landshöfdingen, häröfver hörd, har tillstyrkt anhållan. Målet är nu under öfverläggning i MagazinsDirectionen, och må nämnas, att Allmogen genom sine förenämnde Fullmägtige Riagit sig att sjelfve uppföra Byggnaden i Sundsvall, och förmodar Landshöfdingen, att Allmogen i Norra Ångermanland äfven'ingår på sådana vilkor. Emedlertid , och då UndsättningsLagret i WesterNorrlands Län synes böra blifva omkring 5,000 Tunnor, torde Magazinslnrättningen dock, till vinnande af utrymme härföre, komma att något bidraga. Summan härtill uppföres förslagsvis till Till iståndsättande af ett utaf MagazinsHusen i Umeå fordras omkring . Något vidare Magazins-utrymme i Länet synes icke behöfligt , helst, om behofvet någon gång fordrar ett större upplag , utrymme skall kunna gifvas i Allmogens KronoBodar , enligt hvad Landshöfdingen derom tillkännagifvit. Kronan äger ej något Magazin i Norrbottens Län, utan har Spanmålen dels blifvit upplagd i Länets Kronobodar, dels i hyrda Lägenheter. Ett nytt Magazins anläggande för Länets UndsättningsLager , som synes icke behöfva vara större än 4,000 Tunnor, är derföre nödigt. Kostnaden härtill uppgår enligt insände Förslag, till omkring 1 Summa B:dr, ] 144,300 6,000 sk., rst 8,000 2j000 I,oooi 8,700 I 70,000 D S T O C K H O L M , tryckt hos A* Gadelius ' ■ - * Stats-Vtskottets