Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
FADERN (in, med hatten på hufvudet, går takt fram mot vännen, som rycker till och reser sig). FADERN (tager en tidning från ett bord bakom vännen). Förlåt att jag stör, jag skulle bara ta' en tidning. (Till sonhustrun.) Har du sett till Adèle? Det är femte gången i dag du frågar efter Adèle! SONHUSTRUN. Har du räknat det. Ämnar du inte bada före frukosten ? Nej! Inte i dag! SONHUSTRUN. FADERN. FADERN. Det är orätt af dig att försumma baden, då din hälsa är så klen. (Tystnad. Fadern går.) 106 Sjuttonde scenen. VÄNNEN. SONHUSTRUN. Nej, jag kan inte stanna här längre! Jag står inte ut! SONHUSTRUN (nalkas honom och bett aktar honom med glödande blickar). VÄNNEN. VÄNNEN. Ska vi fly? Nej! Men jag skall fly! Då flyr jag också! Så dö vi tillsammans! VÄNNEN (tager henne i famn och kysser henne). SONHUSTRUN. Nu äro vi förlorade! Hvarför gjorde jag detta? Slut med heder och tro; slut med vänskap, slut med frid! Eld från helvetet, som bränner och sveder allt som var grönska och blomster! Å! (De gå åtskils och sätta sig igen på hvar sin stol.) Adertonde scenen. DE FÖRRA. SONEN (in, hastigt). Hvarför sitter ni så långt ifrån hvarandra? Därför... SONHUSTRUN. SONEN. SONEN. Och se så upprörda ut? 107 SONHUSTRUN. Därför att... (lång paus) vi älska hvarandra! SONEN (betraktar båda en stund, därpå till vännen). VÄNNEN. SONEN (sätter sig på en stol, något förkrossad). Är det sant? Det är sant! Hvarför skulle ni säga mig det? Det har man för man är hederlig! Det är mycket originellt, men det är oblygt! Du bad mig ju själf, att när stunden kom... Det är sant! Och stunden är kommen.
Boye kan begära; ty det är Exped.Utsk. som skall sammanjemnka de olika besluten, men här i Ståndet kan ingen jemnkning ske. Det skulle då äfven kunna falla de öfriga RiksSt:n att också jemnka sina beslut den ena gången efter den andra, och man skulle aldrig komma till ett slut. Frih. Boye: Den siste talarens yttrande tillskrifver jag brist på urskillning emellan form och sak. Den fråga, hvaröfver Hr Gr. o. Landtm, nu äger att yttra sig, är endast den, huruvida jag, då hvarje Stånd stadnat i olika beslut, som fordra sam man jemnkning, är berättigad att föreslå, att R. o. Ad:s beslut sättes i andra ordalag. Jag hoppas, härmed så tydligt hafva framställt min mening, alt den icke ens i Dagligt Allehanda kan blifva föremål för misstydning. Hr Silfverhjelm: I anledn. af hvad Frih. Boye nu sednast anfört, får jag blott erinra, att ett beslut, sedan det är justeradt, icke kan ändras hvarken i afseende på saken eller ordalagen. Frih. Boye: För att göra frågan klar för Hr Silfverhjelm, om sådant annars är möjligt, hemställer jag, huruvida icke öfverläggningsämnet är de öfriga RiksSt:ns inbjudningar. Om således R. o. Ad. äger rätt att i anledning af dessa inbjudningar förändra ordalagen i sitt förra beslut, måste det vara hvarje ledamots af Ståndet rättighet att föreslå en sådan förändring. Detta är så klart, att det borde vara fattligt t. o. m. för hvarje hönsgummas förstånd. Min mening är emedlertid icke att träda aktningen för mina motståndare för nära; men jag är i sanning förundrad, att de kunna drifva sådana satser, som här blifvit framställda. Gr. Frölich: Jag finnér, att Frih. Boye numera förändrat sin sats sålunda, att han synes vilja här dictera den jemnkning, som endast kan ske af Exped.Utsk.
Det är således gifvet, att 4 Stånd på samma gång de afslagit den K. proposm, äfven beslutat, att ett kontraförslag skall uppgöras. Om uppgörandet af detta kontraförslag hafva meningarne varit delade, men såvida de af alla fyra Stånden fattade beslut icke skola förfalla, hade det ålegat Utsk. att söka sammanjemka de olika besluten, ang:de den åtgärd, som i ämnet bör vidtagas. Det oaktadt har Utsk. nu endast förklarat, att saken skall förfalla. Detta förfarande synes mig icke öfverensstämma med grundlagens bud och ehuru jag visserligen inser, alt saken numera förfallit, sedan 3 Stånd lagt betänk, till handlingarna, anhåller jag likväl, att R. o. Ad. för formen skull ville återremittera betänk. O Hr Åkerman, Fredr.: Frågan, huru detta ämne, sedan det förevarit hos samtliga Stånden, skulle, då det sedermera återkom till Utsk., behandlas, föranledde inom Utsk. liflig diskussion och äfven votering, fastän några reservationer emot Utsk:s beslut icke blifvit anmälda. Ätskillige Utsk:s-ledamöter delade äfven den af Gr. Lagerbjelke yttrade åsigt, ronde resultatet af Ståndens förklarande, men Utsk:s pluralitet, hvilken jag tillhörde, ansåg deremot att då 2 Stånd hade uttalat ett bifall till den K. proposm, men de 2 Stånd som beslutat en und. skrifvelse till K. M., innefattande begäran om decimalsystemets införande hvad myntet angick, i sammanhang med enahanda förändring, i afseende å mått mål och vigt, dessförinnan afslagit Utsk:s betänk, och följaktligen 2 Stånd stannat emot 2, delta ärende borde förfalla på grund af 75 § Riksd.ordn., som säger, att då 2 Stånd stanna mot 2, anses frågan hafva förfallit utom i de fall, som i § serskildt omnämnas, till hvilka dock ifrågavar. ärende icke kan hänföras. R. o. Ad. torde således finna att Utsk. rätteligen förfarit, hvilket äfven 2 Stånd redan godkänt. Den ?9 Maj. 171 Gr. Lagerbjelke: Enl. min åsigt år K.
December 174.1 , för utprångling af Bankens Sedlar stadgade bestraffning, titan måste inskränka sitt Utlåtande tillfrågan, huruvida icke lika bestraffning bör ega rum för mptängling, vare sig af Bankens eliar Rik“gäidsContoirets Sedlar; sä ock, emedan genom Kongl. Förordningen dea 5 Junii I792, lika ansvar blifvit stadgadt för den som eftergör eller förfalskar RiksgäldsContoirets Sadlar, med hvad för enahanda förbrytelser i afseende pä Bankens Sedlar eger rum, har Utkottet ansett skillnad i straffet för utprånglingen af desse Verks eftergjorde eller förfaLknde Sedlar icke bora förefinnas; hvarföre ock då bestämd Lag saknas huru utprånglare af falska RiksgäldsContoirets Sedlar böra straffas, Utskottet, till vinnande af enhet i Lagstiftningen rörande enahanda brott, trott sig böra till Riksens Höglofl. Ständers vidare pröfning föreslå: att samma ansvar, som uti Kongl, Förordningen den 10 December 1741, §. 1, är faststäldt för utprångling af eftergjorde eller förfalskade BancoSedlar, må genom utfärdande F örfattning, stadgas för utprångling af RiksgäldsContoirets eftergjorde eller förfal - Lag Utskotttts RttHnknndett, förfalskade Sedlar. Stockholm den I8:de Martn 1825. Ankom d. 29 Mars 1823. Betänkande i anledning af Herr M. Bagges Memoria/, om tipphäfvande af de Författningar, sorn afse att förekomma öfverflöd och kostnader vid Begrafningar. RiksdagsFulhnägtigen för Uddevalla Stad, Herr M. Bagge, har uti till Vålofl. BorgareStandet ingifvet Memorial hemställt, att sedan de Författningar, som afse att förekomma öfverflodiga och kostsamma begrafningar, nu mera förlorat ali kraft, i anseende dertill, att saJlan något åtal för öfverträdelser deraf anställes, det kunde berörde författningar helt och hållet upphäftras.
Men Revisorerne, sorn ansågo den i sednare rummet antydde åtgärd innefatta alla egenskaper af en Låne-operation, förklarade: att de dertill ej kunde lemna deras samtycke, utan ansågo Fullmägtige, i grund af Reglementet, pligtige att endast genom köp eller vexling anskaffa det erforderliga Sin fet. —• Hvarvid Revisorerne bifogade den uttrycklige erindran, att detta förklarande,.'härledt från Rikets Ständers i bestämda ordalag meddelade beslut, innefattade en sådan föreskrift, som i Banco-Reglementets 4 och 5 §§. af i Art. ömnämnes. — Hvarjemte Revisorerne, i afseende på den under Litt. a föreslagen åtgärd, tillkännagåfvo att, under Coursens då varande höjd (i3p å 14o skill.), Revisorerne ej kunde tillstyrka Banco - Fullmägtige att samma åtgärd vidtaga; men öfverlemnäde till Fullmägtige att tillse huruvida icke framdeles sådana förhållanden kunde inträffa, som borde föranleda att derom gå i författning, för hvilken händelse Revisorerne fästade uppmärksamheten derå om ej den uppgifne Minimi-Summan 10,000 R:dr kunde till ett lägre belopp nedsättas. —• Efter erhållen del af hvad Revisorerne sålunda föreskrifvit och yttrat, har Pluraliteten af Banco-Fullmägtige förklarat: att de deraf , i fråga om Silf ver köp för Bankens räkning, icke ansågo sig begränsade i deras rätt _, attt med iakttagande af hvad Rikets Ständer sjelfve i dessa afseenden stadgat j ensamme besluta. — Sedan Banco-Fullmägtige, enligt beslut af den 20 Januarii i83t, låtituti Allmänna Tidningarne införa Kungörelse med uppmaning till i Sverige bosatte män, att inom den 3i påföljande
Låntagaren i rätt tid erlägger räntan och i öfrigt fullgör sina skyldigheter samt ingen anledning till osäkerhet för Cassan förekommer, må Lånet, om Cassan icke är i behof af sina penningar, eller Direction annorlunda för godt finner , hos honom innestå. 10 §. Allt hvad Cassan till Capitalers och Interesaens infordrande, äfvensom till Inteckningars förnyande, samt Lånens bevakande, i hvad måtto det vara må, nödgas förskjutat kommer Låntagaren tili last, och skall af ho. nom jemte årliga räntan , eller på derom skeende tillsägelse, ovägerligen återbetalas. 11 §. Så länge Låntagaren i rätt tid erlägger räntan pch i öfrigt fullgör sina skyldigheter samt ingen anledning till osäkerhet för Cassan förekommer, må Lånet, om Cassaa icke är i behof af sina penningar, hos honom innestå» Den r Q Julii e. m. Riddarhus Fiscalen bör göra sig underrättad i Brandförsäkrings. Verken, om något i endera Cassan pantsatt Hus i Staderne skulle försämras och Brandförsäkrings-Summan nedsättas, på det Direction då ma kurtus Lånet uppsäga. 12 §. Brister Låntagaren uti fullgörandet af de honom åliggande sky 1- öigheter vid utsatt tid» anses Länet för uppsagdt, och hör, sedan i månad derefter , under ilka försummelse förflutet , genast till RiddarhusFiScalens åtgärd öfverlämnäs, att om utfordrandet af räntan , samt hvad afbeta lss och ersättas bordt, draga försorg; tiren derest betalningen deraf inom ett halft år, efter'förfallotiden, ännu icke är verkstälid, och livad då yttarli - Riddarhus-Fiscalen bör göra sig underrättad i Brandförsäkringsverket, om något i endera Csssan pantsatt Hus skulle försämras, sa att Brandförsäkringssumman nedsättes, på det Direction då må kunna Länet uppsäga. 12 §. Brister Låntagarea uti fullgörandet al de honom åliggande skyl-, digheter vid utsatt tidanses
Prof. 1847 och 1848. 4 Sami. i Afd. 29 Häft 2 10 Stats-rtskoUets Utlåtande, N:o 102. sträckningar, Rikets nu församlade Ständer, i afseende på alla sedan år 1842 af enahanda anledning meddelade undsättningslån, måtte medgifva: 1:o alt ali slags, för enskilde undsätlningslåntagare, men icke för fattigvårdsstyrelser och andra inrättningar, ingången gemensam borgen upphö/res och att löftesmännen således befrias från allt vidare kraf på grund af sina ansvarsförbindelser för andra, samt att fordringarnas indrifvande eller afskrifning alltså ensamt får bero på tillgångarna hos hvar och en, som dylikt län erhållit; 2:o att Konungens befallningshafvande uti lagligen utlysta socknestämmor och i närvaro af så väl kronofogde eller det ombud, länsstyrelsen i hans ställe förordnar, som ock länsman, få anställa undersökning, till utrönande, hvilka gäldenärer, såsom utfattige, sakna all tillgång till sina skulders godtgörande, hvarefter för alla dem, för hvilka ett dylikt förhållande af socknemännen enhälligt vitsordas, afskrifning, derest icke andra hinder möta, må i laga ordning, oaktadt borgen för skulden är ställd, utan vidare undersökning ega rum; och 3:o att, vid indrifning af alla Öfrige enskilde undsätlningstagares skulder, utmätning icke sker af fast egendom, behöfliga bohagsting och klädespersedlar, för jordbruket erforderliga kreatur och åkerbruksredskap samt till utsäde nödig spanmål. Uti denna motion hafva Lektor Wallman och Doktor Lyth instämt, dervid den sistnämnde, med hvilken
I det nittonde århundradet är glädjens hosianna ett hedniskt larm af pipor, trianglar och trummor. Allt hvad upptänkas kan af smaklöshet och färgprål måste tagas till lockmedel för att vinna mängden. Molnhöljd skådade himmelen ned på förvildningen. Han, tio år äldre, återkommen till sitt fä- dernesland, flydde det allmänna larmet och sökte ensamheten i den evigt sköna » Bosch ». Våren var ifrigt i färd med att smycka de kala stammarne och grenarne med nya blad. En gestalt kommer honom till mötes under träden. Han ser. bleknar. igenkänner henne. Äfven hon igenkänner honom. Sakta trycker hon den henne räckta handen. De långa, blonda loekarne pryda henne ej mer, utan kröna, uppfästa, det af tankar böjda hufvudet. Ögonen glänsa mattare. Kindernas friska färg är blekt. » Känner ni igen mig? » frågade han; Hon log trött. » Hur lefver världen med eder? » Hon rycker på axlarna och frågar: » Inte sannt, ni är ju gift? » » Ja, sedan åtta år. » » Mår er fru bra? » » Åh, utmärkt! » » Och. barn? » » Tre präktiga små. Jag väntar just min hustru och mina barn, som varit på ett besök utåt landet. Jag känner mig så ensam. » » Det kan jag förstå. » » Hvad har ni nu för er? » » Jag är ännu alltjämt främmandes tjänare. » rekommenderas för sin a n g e n ä m a och naturliga smultronlukt och sina utsökta ingredienser såsom en den finaste toilette-tvål; rekommenderas särskildt för den finare toiletten Tillverkas endast hos Plötsligt frågar han oförberedt, leende åt sitt infall: » Säg, minns ni möjligen ännu. vår aftonpromenad på de Katwykschska dynerna? » En skugga drog öfver hennes ansikte, en tär glänste; hon arbetade att undertrycka ett förtviflans skri, när hon till afsked svarade: » Jag har icke glömt det! » Smånotiser från kvinnovärlden. Svensk slöjd i Amerika. Staden San José har besökts af miss Selma Söderberg från San Fransisco.
RättegångsBal ken angående Inteckning i fast Egendom. * 8) Om medel till inrättningen af en Berg-i verksSchola. 9) Om KrigsFonden samt särskilta Cornmitterades förvaltning af Allmänna medel. 10) Om StatsReg leringen i allmänhet sami Den 25 Jitnii. 453 Riksstat för år 1S19 och de följande år intilf nästa Riksdag. Upplästes till justering följande: Utdrag af Protocollet, hållet hos Hög-: loflige Ridderskapet och Adeln , vid Urtima Riksdagen i Stockholm, eftermiddagen den 22 Junii 1818. S. D. Vid förnyad föredragning så val af RiddarhusUtskottets den 26 sistlidne Maji aflatne Memorial , innefattande förslag till ny Instruetion för RiddarhusDirectionen, jemte Riddarhusets Embets och Tjenstemän, samt till Reglemente för låns meddelande af de under RiddarhusDirectionens förvaltning ställde Cassör, som ock af Utskottets den 19 dennes afgifne, samt den 20 derpå löljde på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af de vid ofvannämnda förslag gjorde anmärkningar; fann Rid-: derskapetoch Adeln för godt, att, med uteslutande af 3 Art. 2 §. angående RiddarhusSecreterarens representationsrätt, ifrågavarande förslag till Instruction och LånReglemente skulle till RiddarhusDirectionen öfverlemnas, för att provisoriskt lända till efterrättelse intill nästa Riksdag, då RiddarhusDirectionen uti dess RiksdagsBerättelse borde Utlåtande deröfver till Ridderskapet och Adeln afgifva. Ut supra. Hant Excellente Herr Grefven och Landt9 $54 Den 25 Junii, 'Marskalken hemställde, om icke, i händelse betänkligheter eller svårigheter vid verkställigheten i några delar af ofvannämnde förslag till Instruction och LånReglemente under tiden skulle uppstå, RiddarhusDirectionen måtte äga, efter att hafva berörde betänkligheter till Frotocollet anfört, då tillämpa den hittills gällande Instructionen.
Stael von Holstein, Otto Willielm: 22:dra och 25:te §§:na i nu förevarande kapitel af nya strafflagen motsvara ordagrannt 22:dra och 24:de §§:na af K. Förordningen den 29 Januari 1861 ang:de mord, dråp och annan misshandel. Under tvenne år hafva således dessa §§ tillämpats, och den stora freqvensen af dylika brott, hvilken beklagligtvis utmärkt sednare tider, har gjort att man ang:do deras lämplighet kan hafva en större erfarenhet, än eljest tvenne år skulle hafva medgifvit, och jag tror att alla de jurister, som tagit någon kännedom om eller deltagit i tillämpningen af dessa stadganden, Ben 15 Joli f. m. 491 icke derom skola kunna gifva något godt vittnesbörd. Båda dessa §§ afhandla samma brott, enär det för hvar och en bör vara klart att det icke egentligen är något brott, om en qvinna vid nedkomsten söker enslighet, utan att brottet endast består deri att hon dödar fostret genom handaverkan eller underlåtande af det, som för dess bibehållande vid lif var nödigt. Skillnaden emellan §§:ne är den, att § 22 handlar om barnamord, som är fullt bevisadt, och den 25:te om barnamord, som icke blifvit bevisadt, men der man stöder sig på en presumtion att ett dylikt brott blifvit begånget. Jag behölver icke gå tillbaka för att gifva en utförlig historik öfver denna fråga, men vill endast nämna, att det icke så sällan uti äldre tiders lagstiftning har händt, att man förblandat den grad af bevisning, som blifvit förebringad om ett brott, med sjelfva brottets karakter. Att äfven 1779 års lagstiftare begått ett dylikt fel, derpå är K. Förordnm den 20 Januari 1779 bevis, och ifrån denna förordning, hvilken är källan till den nyare lagstiftningen i detta ämne, har detta fel blifvit öfverflvttadt till nu gällande lag, der i detta enda fall qvarstår den egentlighet, att presumtion om att ett brott blifvit begånget medför straff, ehuru lindrigare än sjelfva brottet.
Hos Eder Kongl, Maj:t få Underdåniga Skrifvelserl '2 55 derför Riksens Ständer i underdånighet anhålla om nådigt förständigande till så väl Colle-' gierne och Embets-Verken, sorni Styrelserne öfver Spinnhusen och de i Eanen inrättade Arbetsoch Korrektions-hus, att hädanefter pä de tider, hvilka äro föreskrifne de förre till ArbetsEörteckningars och de sednare till Fångförteckningars insändande till Eder Kongl. Maj:t eller Justitie-Kansleren jemlikt fastställda formulär,1 deraf äfven lemna lika lydande exemplar till Justilie-Ombudmannen. Riksens Ständer framhärda SCc. N:r 125. Uppl. oell godkänd hos Ridd. och Adelil d. g Mai l8l$. Öfriga RiksStånden d. 9 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, om ändring i 3 Art. af Kongl. Stadgan angående Jctgt och Djurfång den 13 April 1808. Hos Riksens Ständer hafva kommit i of-1 vervägande de många olägenheter och utgifter J sorn tillskyndas Eänens Invånare genom de i 3 Artikeln af Kongl, Maj:ts Nådiga Stadga om Jagt och Djurfång den 13 April 1808 föreskrifne Skallgångar och dermed åtföljande skyi-i dighet att inrätta Jagttyg, uppföra hus, hvaruti de skola förvaras, upphugga Jagtplatser, flytta och utlägga Jagttygen samt bevaka platserne under Jagningstiden. Utom det betydliga antal dagsverken, sorn härtill årligen åtgå och förspillas, lider egaren S^é Underdåniga Skrifvelser. åf den skog, hvarå Jägeri-Bef jente finna Jagtplatsen böra anläggas, mycken skada, icke allenast genom en för sadan anläggning oumgäng1ig fällning af träd, Utan ock genorrf ett storrö antal unga och växtliga träds nedtratnpning och förstöring Under skallgången, för hvilken skada någon ersättning icke Stnjutes.
ni har utan tvifvel hört talas om de Spanjorer, som omkommo i Amerikas skogar under sökande efter odödlighetens källa; vi deremot, som veta, att vetenskapen endast kan upptäcka och begagna, men icke korsa naturens lagar, vi uppgifva hoppet om jordisk odödlighet och åtnöja oss med en begränsad föryngring ... – Nej, utbrast Drake, – denna saft är för dyrbar att användas för ett dylikt ändamål. Hvarje droppe skall obrottsligt tjena oss i våra forskningar. Ni eger ju, utom denna ... – Ännu en liten flaska, ja! Men den kommer aldrig ur mitt våld: den är vilkoret för min makt: med den fyller jag min tömda kassakista: med den skapar jag bröd i ödemarken och guld af stenar. – Men denne rabbi Chisdai ben Israel, som egde den stora hemligheten, hvaraf kom det, att han ej begagnade den till sin lycka och storhet? – Ah, sade Vanloo, – ni har ej öfvervägt, med hvilken fara egandet af denna hemlighet är förbundet: det märker jag af er fråga. Inser ni ej, att den verklige guldmakaren är fågelfri i samma ögonblick han blifvit känd såsom sådan? De rike äro hans dödsfiender, ty deras rikedom grundar sig på guldets närvaro i deras egna och frånvaro i alla andras händer; guldets värde sjunker i samma mån, hvari dess myckenhet tilltager, och om guldreceptet en gång blir allmännare bekant, skola dessa skatter, öfver hvilka de girige rufva, förvandlas till aska i deras händer. De fattige åter skola jaga guldmakaren såsom ett vildt djur; de skola intränga i hans sängkammare och med knifven på hans strupe affordra honom hans konst. Han är förlorad, om ej den konung eller furste, i hvars land han lefver, tager honom i sitt beskydd; men detta beskydd lemnas honom då mellan tjocka murar, fjerran från alla likar, der han, sålänge han lefver, måste arbeta, för att fylla sin beskyddares skattkammare, medan alla andra konungar och furstar af fruktan för dennes vexande makt skola trakta efter den inspärrades lif.
Nådig stadfästelse och blifvit till efterlefnad påbjuden, 1816 års Tull-Taxa å utgående varor må, utan r.agon slags förhöjning, i allt hvad den upptager tjena till efterrättelse, och således Kongl. Förordningen af den 29 Jai.uai ii 1817 om Tullen å Jern genast i Nåder upphäfvas; voterar Ja; den detta,ej vill, Nej; vinner Nej; så kommer, på sätt Vällofl. Jlorgare-Ståndet beslutit, Riksens Höglofl. Ständer, att till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna: 10 Att intill nästkommande Riksdag vidtaga förändringar i Export-Tullen, ej allenast med förbehåll att nämnde Tull ej må kunna förhöjas fltöfver hvad 181Ö års Tull-Taxa foreskrifver, ulan äfven med underdånig anhållan, att hvad Kongl. Stats-Utskottets Betänkanden'. *053 Förordningen den 29 Januari! 1817 rörande Tull å Stångjern stadgar], må tili all kraft och. verkan upphöra, hvarjemte skäligt afseende ma, hafvas till nedsättning i Tull-afgifierne å vissa rå-ämnen, såsom Kalk och Skogs-producter, så att Kongl. Majit vid reglerandet häraf må täckas taga i betraktande så väl loca a förhållanden, som reciprocitet mot Utländske Regeringars Tull-Författningar; 2:0 Att under samma tid bestämma de förändringar i Import-Tullen, hvilka kunna finnas vara med Rikets Allmänna Ekonomiska ställning och fördelar öfverensstämmande: och 3:0 Att i enlighet med recipröcitets - grunder lampa Författningarne och fastställa Skepps-umgälderne å andra Nationers Fartyg i förhållande till den större eller mindre börda Svenska Fartyg måste i Utländska Hamnar vidkännas; till följd hvaraf hvad Bevil lnings-Utskottet föreslagit rörande ej mindre förändring i sättet att bestämma varu-värdet än den nu varande Tull-Taxans efterlefnad, intill dess den till upprättande föreslagne hunnit till efterrättelse meddelas, kommer att alldeles förfalla.
C onstit illiansUtskottets Memorial "N:o 29, angående grundlagsenligheten af en utaf Siandet yrkad, (nen af Talmannen vägrad proposition på bifall lill Stats-Utskottets i Bil. Litt. G till Betänkandet ]S:o 54 afgifne tillstyrkande, rörande sterbhns-afgifts utgående i Stockholm och Götheborg, i stället för matlags-afgiflen derstädes, utan att underdånig anhållan om Kongl. Maj:ts Nådiga sanction till bestulet blefve dermed förenad; sä företogs nu den, i 'afvaktan på Constitutions-Utskattets yttrande i denna del, uppskjutna pröfnirigen af så väl i5:de punkten i Stats-Utskottets Betänkonde N:o 54» nemligen om beräkningen af s terbhus-afgiften, som ock dertill hörande Bilagan Litt. G samt Utskottets, i anledning af anmärkningar deremot, under N:o 209 afgifna förnyade Utlåtande; och fann Ståndet för godt att bifalla hvad Stati-Utskottet i berörde afseende föreslagit, S. D. Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utskottets Memorial, angående återlemnande af remitterade motioner örn prorogation af innevarande Riksdag; och fann Ståndet för godt att, med ogillande af hvad Utskottet yttrat, samt då Ståndet -icke ansåg nödigt att tillsätta serskildt Utskott för behandlingen af denna, i Grundlagen icke ;3o Fröt, Utdr. d. 28 Alis,. 1834 upptagne eller vid dess stiftande, förutsedda fråga, ålägga Allmänna Besvärsoch Qeconomie-XJt kottet att upptaga frågan till handläggning och med lmfvudsakligt Utlåtande i densamma till Rikets Ständer skyndsammast inkomma. S. D. En af Anders Dan elsson ifrån Elfsborgs Län, med stöd af 56 §.