Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
StatsContoiret att desse alla Handlingar infordra; hvadan ordet måj i föreskriften derom, blifvit utbytt af ordet skall. Att en underlåten ZifferRevision af K. KammarRätten icke får lägga hinder för några räkenskapers granskning af Revisorerne, torde jemväl bestämdt böra uttryckas, äfvensom att Revisorerne böra ett dylikt förhållande i deras Berättelse anmäla. Slutet af i5 §. är derföre, i stället för ”dock må ”underlåtenhet deraf ej lägga hinder i vägen för rä”kenskapernes aflemnande, då anmälan derom göres”’ ändradt lill följande lydelse: ”dock må underlåtenhet ”deraf ej lägga hinder i vägen för räkenskapernes granskning af Revisorerne, hvilke böra i deras Berättelse ”det upptaga.” 23o Stats-Utskoticts Till närmare öfveiensslämmelse med Grundlagen* innehåll, är i 17 §. ordet ”öfverse” utbydt af ”efterse, ” ”icke” tillagdt framför ”öfverstigit,” samt ”nästföregående*’ förändradt till ”nästförflutne.” Såsom öfverflödig är den i 18 §., efter åberopandet af 90 §. Reg.Formen och 68 §. Riksd.Ordn. upptagne slutmening borttagen, 20 §. har ansetts böra sluta vid orden ”resulta”terne på det hela:” emedan de följande raderne ”så”som i RiksHufvudböckerne och de förvaltande Ver”kens Berättelser, med dertill hörande Summariska re”dovisningar uppfattas” synts både onyttige och olämp”lige, Och som vid RevisionsBerättelsens författande sjelfva förrättningen bör anses verkställd, har orden i 1 Momentet af 21 §. ”utgör Revisionens föremål” funnits böra utbytas af ”undergått granskning.” Inom R. o. A. har Hr Frih, Anckar swärd. Carl Henric, begärt Utskottets yttrande, huruvida icke, med anledning af stadgandet i 42 §•
I likhet med de båda Statsråds-ledamöter, hvilkas yttranden nu blifvit uplästa, hafva jemväl H. Ex. Frih. Stierneld samt Statsråden Gr. Gyldenstolpe och VVallenstéen reserverat sig mot berörde beslut; hvadan således fem af nio närvar:de Rådgifvare varit af skiljaktig mening mot den, som förslaget innehåller. Statsrådet Reuterdahls och Justilite-Ministerns instämmande med föredraganden har dessutom varit ganska knapt och med betänkligheter förenadt. Huru skall man också tro det vara möjligt att förmå Svenska allmogen att mäta mjölk, ärter o. s. v. efter kubiktum? Om jag af en mjölkgumma begär att få köpa fyra kubiktum mjölk, eller af en mångelska 6 kubik-linier ärter, så skrattar hon åt mig, eller ock tror hon, antingen del jag ville göra narr af henne, eller att jag sjelf är en narr. Likväl innehåller förslaget sådant. Skall ej ett dylikt medföra icke blott ovilja, utan harm och hat hos den stora allmänheten, som tror sig deri finna blott en plåga, utan att något gagn dermed är förenadt. Den, som måste uträkna huru mycket en T:a eller kappe utgör i kubik-tum etc. skulle ej vara i stånd dertill utan så långa omgångar, att han måhända glömt hvad som skulle sökas, innan han hunnit lili slut med beräkningen. Likväl kan denna person vara såsom Svensk medborgare skyldig erlägga sina skatter, samt fullgöra gamla kontrakt efter T:a och kappe. Om man på frågan, hvartill ett sådant olidligt bråk och besvär tjenar, svarar, att det är för det vetenskapliga systemets skull, hvad skall allmänheten tänka derom? förmodligen att man gäckas med henne, eller vill bedraga henne, och sannolikt det sednare; ty att för ro skull göra folk så mycket omak och förtret, lärer ingen tro att man velat besvära sig med. Men det är icke nog med omak och hufvudbry. Det är klart, att, om detta förslag går i verkställighet, måste man omgöra alla sina räkenskaper, sina mått, mål och vigter, sina kontrakter, m. m. Hvilken tidsspillan, hvilken kostnad, skall icke detta medföra? Blir man rikare derigenom?
1 de stora städerna, der, i synnerhet under sommartiden, en stor mängd arbetsfolk strömmar in under veckan för »tt arbeta, vill man beröfva dem tillfallet att på söndagen återvända till landet, för att tillbringa denna dag hos hustru oell barn? Vill man tvinga dem att gå oell drifva hela söndagen i en stor stad? Den siste värde tal. har anfört åtskilliga skäl, som voro värda att bemöta ; men jag anser orätt att uptaga R. o. Adis Sid längre. Jag vill blott nämna, i af», på hvad denne talare yttrat rörande egendomsegare, som undanbedt sig lustresor till sii a egendomar, att det möjligen kan vara amira skäl, iin de af talaren framhållna, som kunnat föranleda detta, t. ex. farhågan att få sina egor skadade. Samme talare har specielt fästat npmärksamheten på upträdena i Alingsås. Jag var der förra sommaren oell bantågen kommo då icke der under gudstjänsten, och under två eller tre söndagar, som jag vistades på stället, kunde jag icke uptäcka den allra ringaste oordning. Jag anhåller, att I!. o. Ad. måtte, utan att uttala någon opinion i ena eller andra afseendet, bifalla livad Utskit föreslagit, hvilket jag tror vara det ratta, man må i öfrigt gilla eller ogilla mntiverna. Frih. Cederström, Rudolf: Den föreliggande frågan är utan tvilvel ganska vigtig; sabbatshelgdcns uprätthållantle å ena sidan, och å den andra nödvändigheten, att icke alltför strängt yrka derpå inom vårt land, äro de ämnen, som R. St:r härvid hafva att taga i betraktande. Redan vid första åvägabringandet af denna fråga af Frih. Posse, har jag, med all högaktning för motionärens ädla syfte, ansett mer än sannolikt, att lian sträckt »ina farhågor nog långt, och sina fordringar i samina mån alltför vida.
M:t täcktes vidtaga alla de mått och steg, som, för vinnande af en förmånlig reciprocitet med utländska makter, vore med landets bästa förenliga, samt till befrämjande deraf minska eller nedsätta den i tulltaxan utsatta tull.» Äfven vid denna riksdag är sålunda ett särskildt bemyndigande lemnadt Iv. M:t; och i R. St:rs skrifvelse af den 13 Maj 1845 förekommer en lika lydande mening, hvarjemte tillägges, att, då de af R. St:r beslutade förändringar i tulltaxan afsågo den ojemförligt minsta delen af de i den gällande taxan förekommande bestämmelser, och R. St:r derföre icke ansett erforderligt att uppgöra fullständigt förslag till författning i ämnet, R. St:r anhålla, »att de beslutade förändringarne måtte varda af K. M:t fastställde och i den utfärdade författningen vederbörligen iakttagne.» Der öfverläts således denna gång åt K. M:t att äfven utfärda ny tulltaxa. De af K. M:t, under den förflutna tid, jag nu genomgått, vidtagna åtgärder i afseende på nedsättning af tullsatserna, hafva således alltid grundat sig på särskildt bemyndigande af R. St:r, ända till år 1855, då Konst.-Utsk:t uttalade den grundsats, att det vore K. M:t obestridda rättighet att nedsätta tull-afgifter; och ehuru i R. St:rs skrifvelse den 23 Sept. 1854, angående tullbevillningen, någon sådan mening icke förekommer, som ur R. St:rs äldre skrifvelser blifvit af mig anfördt; så blef dock begagnandet af den utaf Konst.-Utsk:t såsom obestridd erkända makt för regeringen en nödvändighet, då vid nyssberörde riksdag R. St:r sjelfva gjorde en mängd förändringar i tulltaxan, hvilka till en del icke stodo hvarken sig emellan eller med taxans öfriga bestämmelser i behörigt sammanhang. H. II. 30 46C Den 8 Februari e. m. Af det anförda torde vara klart att den praxis, sora gjort sig gällande, stödt sig på R. St:rs till K.
För min del tillhör jag dem, som gifva företrädet åt en viss fördelning, sorn likväl ej får sträckas till ytterlighet. Men om man vill återföra de äldre institutioner, som i detta afseende ännu i England bibehållit sig, finnes det blott en väg, nemi. att stifta majorater. Jag skulle dock tro, att denna institution äfven i England bär sig blott för sin ålder, och att återgå dit, sedan inrättningen en gång blifvit upphäfven, betviflar jag vara möjligt; isynnerhet tror jag det vara alldeles omöjligt att här i Sverige bilda ett Engelskt Öfverhus, och jag önskar det ej heller, ty säkert skulle det blifva en retrograd gång. Emedlertid lyckas det mig visserligen icke att öfvertyga mina motståndare, och måhända är ide'en ännu ej fullmogen. Jag skall derföre inskränka mig till att i 1834- ®rs riksdagsprotocoll nedlägga min tanka om hvilkendera meningen är den rätta; men jag får tillika förklara, att jag icke heller låter mig Öfvertygas, och det bästa lärer således vara, att vi så snart som möjligt få skrida till votering. En omständighet ber jag dock fä tillägga. De talare, Som yttrat sig mot TJtskts förslag, hafva nemi. framställt det såsom undergräfvande BondeSt:s välstånd; och i anledning häraf vill jag blott fästa uppmärksamheten derpå, att Utsk:s betänk, vid denna riksdag tillkommit i följd af flera motioner, hvilka alla blifvit väckta inom BondeSt. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas i eftermiddag kl. 6. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Sjelfva det förhållande, i hvilket jag lill följd af min embetsbefattning står till qvinnokönet, uppmanar mig att taga dess försvar i denna fråga; och jag gör det desto hellre, som jag alltid lifligt känt rättvisan och billigheten af den lika arfsrätten och jemväl tillika med mina bröder tillämpat den i afseende på våra systrar. Jag anhåller derföre att till besvarande få upptaga en och annan af de här gjorda invändningarna.
Den, som bifaller Utskottets, af tre Stånd godkända, förslag att oförändradt bibehålla gällande Tull-taxas bestämmelser i afseende på utförsels-tullen å sparrar af furu och gran af mindre tjocklek än 8 tum midtpå, röstar .Ta; 4 Bevillning» llshotteh Memorial, N:o 22. Den, det ej vill. röstar Nej; Vinner Nej, bestämmes utförsels-tullen å sparrar af furu och gran af mindre tjocklek än 8 tum midtpå till IG sk. stycket, med den anmärkning, att »Alla tillhuggna eller sågade trävaror, som midtpå hafva mer än 3^ tums tjocklek, men mindre än 8 tums bredd, anses såsom sparrar. Vid behandlingen af Utskottets Betänkande N:o 3 har Ridder skap et och Adeln, i afseende på 15 § Tull-taxe-underrättelserne, rörande tull-restitution vid sjöväga utförsel af vissa varor, ansett att till de i samma § af Utskottets förslag till Tull-taxe-underrättelser upptagne varor bör tilläggas: ”1 stycke packväf af lin till minst 50 alnars längd, 24 sk.;? och ??1 skålpund ylleväfnad, 4 sk.;? Då emedlertid det af Utskottet i förevarande afseende afgifna förslag blifvit af tre Stånd godkändt, samt denna fråga icke är af bevillnings-natur, lärer Ridderskapet och Adelns ifrågavarande beslut böra förfalla. Med bifall till den af Utskottet föreslagna lydelse af samma § i Tulltaxe-underrättelserne, har Bonde-Ståndet, vid föredragning af Utskottets i anledning af återremiss af samma § i Utlåtandet N:o 15 afgifna yttrande, för sin del beslutat, att Rikets Ständer skola hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes i nåder vidtaga sådane åtgärder, att drawback-systemet måtte samtidigt i Sverige och Norrige upphöra; hvilket Bonde-Ståndets beslut, då något dermed likartadt ej är af de öfriga Stånden fattadt, icke lärer kunna till någon åtgärd föranleda.
Räkenskapen, som ännu icke undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten och hos Revisorerne ej föranledt till någon anmärkning, redovisar inkomster och utgifter sålunda: Debet. Uppbörd: Statsanslag till topografiska arbeten 50,000: — Dito till militära karteverkets skyndsammare utförande 3,200: — Krigs-arkivets räntemedel 123: 75. Baluns til år 1803: Summa 61,782: 31- K red i t. Balans från år 1861: Utgifter: Fotografi och galvanoplastik m. m 3,787: 35. Löner och arfvoden 3,492: 50. Summa 61,782: 31. § I I afseende å försäljning af kartor, tillhörande det militära karteverket, förordnas uti Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Chefen för Topografiska kåren den 3 November 1857, bland annat: »att det militära karteverket (i TaiMratfidels skala) ina genom Topografiska kårens försorg få till allmänhetens tjenst och nytta utgifvas och försäljas, i den mån det för Kåren anvisade anslag, hvaraf kostnaden för detta karteverk bestrides, sådant medgifver» och »att först må utgifvas de nyare och sedan de äldre bladen, allt eftersom de hinna revideras och med sednare tillkomna förändringar fullständigas». Då det synes vara af vigt, att kartor öfver alla de delar af riket, som redan blifvit af Topografiska kåren affattade, kunde så fort möjligt är blifva för allmänhe ten tillgängliga, men, enligt den arbetsplan, som hittills varit följd, många år ännu skulle åtgå, innan alla de äldre kartbladen hunne blifva reviderade, anse Revisorerne önskligt, att större skyndsamhet i afseende å revideringsarbetet kunde åstadkommas. § 2. Utom det nämnda karteverket bearbetas och utgifves för närvarande på statens bekostnad tvenne andra, de^t geologiska och det ekonomiska.
Ännu för få år sedan ägde ett missförhållande mellan dagsverkspris och varuvärden rum, som nu blifvit jemnkadt snarare till arbetets fördel, och om äfven inom denna klass anspråken på beqvämlighet, dyrbarare beklädnad o. s. v. ökat sig, torde de till en ej obetydlig del kunna tillfredsställas med den besparing Och den ökade förtjenst, som genom bränvinets måttligare förtäring uppstått. De kapitaler, hvilka årligen samla sig i Länets flera sparbanker, bära härom ett glädjande vittnesbörd. Backstugornas antal, som år 1842 var omkring 5,650, år 1847 utgjorde 8,039, och år 1850 stigit till 8,504, hade vid 1855 års slut uppgått till 10,131, således i medeltal med en årlig tillväxt af 325, härrörande detta från den arbetande klassens begär att ingå tidiga, — ofta nog obetänkta — giftermål, samt dess tilltagande obenägenhet att söka stadig tjenst. Under närvarande förhållanden, då allmänna och enskilda företag inom Länet påkallat en stor arbetsstyrka, dagspenningen varit hög — ej sällan uppgående till 11 a 2 R:dr Riksmynt — samt arbetare nästan i alla delar af Länet eftersökte, hafva olägenheterna af backstugusittarnes växande antal ej varit väsendtliga, och fattigvårds-styrelsernas bekymmer jemförelsevis minskade. Skulle dock för jordbruk och näringar mindre gynsamma förhållanden inträda, hvilket förr eller sednare, åtminstone för någon tid, otvifvelaktigt sker, är det fruktansvärd!, att denna i viss mån lösa befolkning på ett ganska betungande sätt kommer samhället till last. § 3. Näringar» Jordbruket, eller egentligare uttryckt åkerbruket, utgör fortfarande Länets ojemförligt vigtigaste näringsgren, och de betydliga framsteg detsamma under sednare åren gjort förtjena derföre så mycket mera att anmärkas. Jordens bördighet inom flera delar af Länet skänkte länge rika skördar, utan att synnerlig omtanka eller skicklighet fordrades till deras framkallande. Detta,— 11 måhända ock en viss tröghet i folklynnet — höll åkerbruket tillbaka, och man har derföre icke utan skäl klagat att
Med afslag å Utskottets här omförmälda och i Utlåtandet jN:o 31 framställda förslag, beslöt Ståndet antaga enahanda bestämmelse, som innehålles uti Rikets Ständers vid 1855 och 1854 årens riksdag till Kongl. Majit i ämnet gjorda underdåniga framställning, eller ”att boställs-innehafvare måtte tillförbindas att, i enlighet med uppgjord och fastställd skogshushållningsplan samt under jägeribetjeningens tillsyn, vårda boställets skog, mot rättighet för boställshafvaren att af de årliga afverkningarne å densamma föryttra hvad som öfverstege boställets behof af skogsfång”; hvilket beslut i afseende på skogar, som tillhöra ecklesiastike tjenstemäns boställen, fattades med särskild hänsigt till hvad i Presterskapets pi ilegier är dessa boställshafvare tillförsäkradt. 5 punkten. Utskottets hemställan, som slutar 7 och börjar 8 sidan bifölls, och iades denna punkt i öfrigt till handlingarne. f> punkten. Ståndet biföll Utskottets hemställan, att den summa, som af Rikets Ständer slutligen varder beviljad att af Kongl. Maj:t disponeras till erforderliga utgifter för skogs-institutet. lägre skogs-skolor samt för skogs-slyrelsens inrättning jemte dess och öfrige till skogs-staten hörande tjenstemäns aflöning, må uppföras å Riksstatens Sjunde Hufvud-titel, hvarjemte den föreslagna voterings-propositionen godkändes. och lades ifrågavarande punkt i öfriga delar till handlingarne.
Jag vill icke trötta R. o. Ad. med någon upplysning om förhållandet i detta fall inom den ort,- der jag har förvaltningen af egendom. Det skulle möjligen deraf kunna visa sig, att man på Hera orter kan vara lika medgörlig, som den Hr Westfelt omtalat; men det torde vara en annan sak, om sådant sker af god vilja eller af tvång. Då jag icke kan linna, att den frågan, huruvida fjerdingsmännen skola »Hönäs på ett eller annat sätt, står i något oskiljaktigt sam - 3? Den 20 November f. m. manhang med den af hvilken en sådan lön skall utgå, så fortfar jag att å denna sednare yrka afslag. Hr Munck, Bror Gust. Reinh.: Med afseende på hvad Gr. Horn och sedermera Hrr Westfelt och von Troil yttrat, får jag äran upplysa, att jag nyligen bevistat en sockenstämma i Stockholms län, som var utlyst, för att man skulle öfverenskomma huru fjerdingsmnnnatjenslen skulle utgöras, och dervid förklarade samtlige säteriägare, att de alldeles icke ville åtaga sig någon skyldighet att bidraga till tjenstens förrättande. De sade, ali om de blefvo nöjda med fjerdingsmannen, så skulle de gifva honom något, men endast hvad de sjelfva behagade. Det är således icke ett allmänt förhållande, alt säteriägare bidraga till fjerdingsmannatjenslens utöfning. Frih. Haab, Adam Christian:
Dessa ord åter ”enskildes gemensamma nytta och beqvämlighet’’ äro farligt vidsträckta ord; dermed skulle man kunna påstås hafva menat, att t. ex. tolagen kunde förhöjas, på det alt större tillgångar skulle åt en stadscommun beredas genom afgifter på en hel kringliggande oit till reparation af en kyrka, anslag till en skolinrättning o. s. v., eller m. e. o. för ändamål, hvaraf stadens innevånare hade nytta, men icke de personer som drogo skatten. Detta blir deremot icke händelsen, så snart det fall, för hvilket den vidsträckta rättigheten får äga rum, är utsatt, och måste röra trafiken i landet, rörelsens utvidgande, anläggning af nya eller vidmakthållande af gamla communieationsmedel; då har man också satt uttrycket i harmoni med de nu efterföljande orden: båk-, brofärj-och andra dy lika afgifter. Ty med delta sistnämnda tior jag menas dylika afgifter i sak som båk,- brooch färjafgifter, icke afgifter, som i form äro lika roed båk-, broetc. afgifter, nemi. i den form, alt de icke äro af Ständer påbjudne. Genom denna sednare tolkning erkänner man ål Regeringen en nästan oinskränkt beskattningsrätt. Hvad angår den omständigheten, alt en § i ansvarighetslagen icke kan göra undantag ifrån 60 §:n Reg.Ftn, så erkänner jag den helt och hållet: men just delta leder till alt fråga: hvarföre skall denna § stå här, hvarföre skall en sådan existera ? Jag får slutligen tillägga, att det är på denna grund jag vid riksdagens början inom Const.IJtsk., samtidigt med denna motion, väckte fråga om förändring af 60 §:n Reg.F;n; denna fråga b le f af en annan utsk. ledamot begärd på bordet, till dess en annan ännu på bordet hvilande fråga blifvit afgjord. Frih. Cederström, Jacob: Det förbud, som 60 §;n Reg.F:n innefattar, rör:de förhöjning af allmänna afgifter, lyder sålunda: ”Ej må några allmänna afgifter, af hvad namn och beskaffenhet som helst, utan R. St:s samtycke, kunna förhöjas, stora sjötullen å inkommande och utgående spaninå! allena undantagen."
Skilnaden är blott, att motsidan vill den å tout prix; vi åter tro, att nöjet af en förändring kunde vara för dyrköpt, om vi blott få en representations-form något bättre än den närv:de; men icke en verkligt god, en som kan bestå. Vi tro, att det der att byta om representation icke bör bli en vana; ty det är en farlig vana i synnerhet för små stater! Må man i morgon berätta mig, och styrka sin uppgift, att vi ej ha en mäktig granne i öster, utan fyra, fem små stater — och jag skall rösta för det nu föreliggande förslaget eller hvilket annat förändrings-förslag som helst. Jag tar för gifvet, att man genast invänder, att de, som vilja bifalla representationsförslaget, de vilja långt ifrån att försvaga oss mot utlandet, tvert - 356 Dea 6 December. om, genom undanrödjande af tvisteämnen, stärka oss och bibehålla lugn och ro. Fåfäng förhoppningi Det är ej så beskaffadt, det nu föreliggande förslaget! Må man åtminstone ej göra sig den illusion, att med detta förslag målet är hunnet. Nej, nej, det är blott första steget, som i allt raskare tempo skall och måste efterföljas af de nästa stegen! Jag fruktar dock ej dessa förslagets konseqvenser i sig sjelfva, äfven om dessa konseqvenser, från förändring till förändring, skulle föra oss ända ned till den rena demokratien. Vi äro inga Spaniorer, vi äro inga Greker med kronisk anarki i blodet. Få vi under ett antal år genomlöpa ett kretslopp af förändringar, konstitutions-ombvten, ministerkriser, reaktioner, statskupper och rovolutioner, så är jag öfvertygad om, att med Svenska folkets instinkt af samhällsordning samt inneboende båg för stadgad och stark, men lagbunden styrelse, att, säger jag, vi nog lill slut komma till en god, kanske en alldeles förträfflig styrelseform. Ja! om vi läge på en ö i Stilla hafvet; men det politiska haf, som omgifver oss, är ej stilla med annat än den stillhet, som förebådar stormen! — Under sådana förhållanden anser jag det särdeles vådligt att ge oss ut på en sådan bana.
Kanske torde man derigenom kunna förklara hvarföre endast 4 till 5 SjöCadetter gemenligen finnas i de båda öfversta Classerna sammanräknade, och hvaraf således blott 2 till 3 kunna årlbi gen utexamineras. Det är knappt -§ af det antal Officerare, som årligen gå in vid SjöStaten, hvilket, i medeltal för de 4 åren 1818 __i82i, belupit sig till 10. Enligt trovärdiga uppgifter, utgöra Atméens Officerare örn. kring j540, och de bägge Flottornas omkring 31c, eller f:del af de förras antal, Om de förut nämnde Militaire-gtipendierna skulle äga tum, vid Universiteten, så borde efter detta förhållande, 7 af hela antalet 35 tillkomma dem som ämnade sig till Sjöväsendet. De långa sommarferierna vid Universiteten af 3* till 4 månader synas vara mer än tillräckliga för Sjö-expeditioner med ynglingarne, och un« der den öfriga delen af året, som användes till Den 25 Martil, 925 studier, synes det vara likgiltigt, om de vistas pä litet längre eller korrtare afstånd från hafvet. Deremot synes det troligt, ätt liksom en särskildt högre undervisning anses behöflig för LandtOfficerare i Fältmätningsoch Artillerikunskaperna, borde äfven en motsvarande högre undervisning i Sjömätnings Artillerie m fl. till Sjöväsendet hörande kunskaper vara erforderlig för Sjöofficerare, sedan dé tagit den allmänna Oibcersexamen. De tactiska föreläsningar, som lära hållas i Carlscrona, tyckas vitsorda erkännandet af högre kunskaps, behofOm det verkeligen äger rum, och man till en högre undervisning i Carlscrona, ansloge blott hälften äf hvad som Mariebergs Artillerilnstitut allena kostar, eller 3000 R:dr, så skulle de utan tvifvel vara tillräckliga. Behöfdes 4 till 5,000 Il:dr så återstode likväl 8 tili 9,000 R:dr af besparingarne på nuvarande anslag till KrigsAcademien, eller tillräckligt för att äfven betala den högre Ingenieuroch Artillerieundervisningen. Hvad den nu kostar Staten synes således kunna besparas.