Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
D« Föredrogs och bifölls^ nyo Allmänna Beswärs och OeconomiTiUtffottetö sedan ben 28 Nowember pä bordet hwilande betänkande, angäende de emellan Församlingarne flyktande fattige och Vanföre personers försörjande: Och skulle detta beslut genom ProtokollUtdrag de andre respektive Ständer» wänligen meddelas. Vr Svor», S. D« -554 Den 28 December. S. D. Föredrogs ä nyo en af Stats-Ut, skottet under den 29 Nowember afgiswic och hoS Ridderstam och Adeln den 7 denncs pä bordet lagdt Memorial, innefattande UkstoitetS yttrande öfwer Konungens i twänne Dest nådiga propositioner gjorde framställningar om nödige medel till widtagande af kraftiga anstalter lill Rikets sörlwar och framtida säkerhet, hwilket Stats-UkstottetS Memorial blef i anledning as derwid gjord anmärkning till Utstoltet äterförwisadt. lil 8upra. S. D. Lämnade Högloft. Ridderstam och Adeln sitt bifall till hivad Stats Utstottet i Desi hos Ridderstam och A?e!n sedan den 7 denncs pä bordel hwilande Memorial af den 5, nästför gående tillstyrkt, i ajseende pä den, af Herr ^kernew, »aral6, gjorde hemställan, att Finsta Artillerie Neaemenket mätte pä Swenst stak warda öfwerflyttad!: hwarom de Respeckive Med-Ständen stnlle genom Utdrag af Protokollet »vänligen underrättas. Oc Supra. S. D. Beftöt Högloft. Ridderstam och Adeln, att i anledning as gjorde anmärkningar älerremikera Lag Utstottcls den 27 Nowember pä bordet lagda betänkande af den 27 Oktober, angäende Konungens magt att i en del allmänna lagens stadgande», sä wäl som i witza Fidei Commitz författningar, göra dispenser, samt om ändring i gr Cap. I § Nätte, gängs Balken.
I detta afseende har dock Hans Excellens Herr Justilia; Siats-Ministern uppträdt och dervid hufvudsakligen anmärkt, att, då hos Hofrätts-ledamöter måste förutsättas en högre så väl theoretisk som praktisk kunskap, än hos Rådhusrätternas, af hvilka i allmänhet blott en undergått juridisk examen, den omständighet, att tre döma i Rådhusrätt, följaktligen ej kan, på sätt Utskottet antydt, utgöra hinder mot godkännande af Kongl. Maj:ts förslag att tre ledamöter jemväl i Hofrätt må utgöra domfört antal, enär den högre kunskapen vore en säkrare garanti för pröfningens riktighet, än antalet, samt härvid dessutom förekommer att, då tre ledamöter må i Rådhusrätt döma i alla mål, detta antal i Hofrätt ej skulle ega utöfva domsrätt om saken ginge å lif eller ära, eller i annat fall än att de alla voro om beslutet ense; hvarförutan det nådiga förslaget desto heldre borde lemnäs företräde framför Utskottets, som den af behofvet påkallade organisationen af Hofrätterna kunde genomföras, utan statsverkets betungande, derest det förra antoges, hvilket deremot svårligen läte sig göra vid ett antagande af det sednare. Bih. till R. Oin nemligen 4 ledamöter utgjorde domfört antal i alla mål, så skulle de Hofrätten, som nu bestå af 4 divisioner nied 6 ledamöter på hvarje, utan förstärkning i lédamöternes antal, kunna fördelas på fem divisioner, hvaremot, så länge någon' annan ändring, än den Utskottet föreslagit i afseende på domföra antalet, icke vidtages, 6 ledamöter på hvarje division fortfarande syntes behöflige, deraf åter skulle följa att Hofrätterna måste förses med flere ledamöter, enär de tilltagande göromålen icke kunde medhinnas, så vida arbetet icke kommer att fortgå på flera divisioner, än nu finnas. Dessa äro de Jiufvudsakligaste skäl, som blifvit åberopade lill försvar för det nådiga förslaget och till vederläggning af dem, som deremot blifvit anförde af Utskottet, hvars förslag åtskilliga talare deremot förordat, så vida den skillnad, sorn deri blifvit uppställd emellan mål, som gå å lif och ära samt andre, borttages.
Ä r det verkligen denna första lust att vilja sköta sig själf, som framkallar de besynnerliga och ofta omogna meningar och omdömen, hvilka de unga framkasta, så föredrager jag dock långt mer att höra därpå än att höra den artige eleven, som upprepar lärarens utanlexa. För min del föredrager jag att höra människor säga en dumhet, som de själfva hittat på, framför de klokaste saker, som äro stulna från andra. Hellre en äkta kopparslant än en oäkta specie. Det är icke nödvändigt, att de unga säga allt, hvad de tänka. Både gamla och unga äro alltför snabba i att gifva luft åt omogna tankar, men något hvari de unga borde öfva sig litet mer, det vore att tänka själfva. » Tänka vi då icke själfva? » skulle kan hända mången af de stridslystna unga mänän på ert eget, hvarför vill ni hellre känna niskorna vilja spöija. » Nej förlåt, det gör ni med andras hjärta än med ert eget? inte! Ni ser er för det mesta försiktigt omIngen vill eller kan förneka det stora inkring, innan ni vågar tänka något, och så flytande, som omgifningarna utöfva på den tänker ni inte edra egna tankar. » enskilde, men jag är säker på, att hvarest Jag vill icke ge er samma råd som Mark det finnes en verklig, själfständig personlighet, Twain, när han talar om barnens förhållande där låter den sig icke omskapas som vax i till de gamla. » Kom ihåg, att gubben och gumaudras händer. man äro gamla! De ha sina fixa idéer, och Försök, ni unge, att helt stilla, utan öfverså länge de tala till er, kan ni ju låtsas, som mod, utan lust att därmed vilja skryta om ni trodde dem och ville göra hvad de säga eller göra er bemärkta, att själfva bilda er er. Sedan, när ni kommer för er själf, en åsikt om saker och tirig. Om något i kan ni ju göra, som ni vill. » (Hvilken kvick lifvet eller i konsten rör ert hjärta, så låten parodi på barns allmänna tänkesätt!) Detta det röras! Måhända är det icke alltid det är, som sagdt, icke att rekommendera, men bästa, som griper er.
' Anmälande Förvaltarnes af Riksgäids-kontorels Enkeoch Pupill-kassa anhållan om utverkandet af Rikets Ständers medgifvande, att det årliga understöd, som, enligt 217 § af det för Riksgälds-kontoret nu gällande reglemente, är nämnde kassa tillerkändt intill innevarande Riksdags slut, måtte, under do i åberopade § stadgade vilkor och förbehåll, få fortfarande utgå till och med det år, då nästa Riksdag slutas — hafva Fullmäktige, uti härom till Stats-Utskottet aflåten skrifvelse, upplyst och yttrat: att den minskning uti ifrågavarande kassas kapitalfond, som, oaktadt de utaf Rikets Ständer, alltsedan år 1844, åt densamma beviljade understöd, äfven under de sednare åren egt runi, härledt sig från kassans skyldighet att pensionera ej mindre enkor och barn efter tjenstemännen och vaktbetjeningen vid det år 1832 upplösta General-assistans-kontoret, än äfven enkorna och barnen efter innehafvarne utaf de flera i sednare tider indragna tjenstebefattningar vid Riksgälds-kontoret, genom hvilkas indragning antalet af kassans betalande ledamöter minskats, under det pensionsbeloppen till de aflidnes enkor och barn jemförelsevis ökats; att denna minsk - 16 Stals-Vtskottets Utlåtande, M 23S. ning. derest ytterligare understöd ej skulle beredas, troligen komme alt än vidare fortgå, helst de afgifter, sorn af nuvarande delegare utgjordes, ej skäligen kunde ■höjas utöfver det betydliga belopp, hvartill de redan för hvarje delegare uppginge; att kassan således sannolikt skulle i en framlid blifva urståndsatt att uppfylla sina förbindelser och motsvara de med dess inrättande åsyftade ändamål; hvaremot kassan, genom det nu föreslagna understödets åtnjutande under loppet af ytterligare några år, borde sedermera och i den mån äldre pensionstagare med döden afgå komma i tillfälle att, inom en kortare tiderymd, utan vidare bidrag från Statens sida, bestrida de kassan åliggande utbetalningar.
Jag är säker att Svenlunds magnifika koppartak och jag mins icke mer efter hvems ritning, med cement uppmurade väggar, då skulle störta in på dem! Nå min egen goda Gunla. Hvad säger du nu om allt detta. Hade du trott – (ja jag tror mest när jag rätt tänker derpå, att du trott, du vet ju dessutom nästan allting och ser i några fall till och med klarare än Pappa) att om icke om varit, så – så kunde jag hafva velat vara någons – nej icke Maria, det kan blott den ljufva änglalika flickan sjelf – men dess Eva! Men efter nu detta om är till, så inser jag icke, hvarföre ej andra ting och deribland Eva Nordenspets äfven skulle få vara. Man talar om afgudadyrkare och hedningar, och förgrufvar sig öfver dem eller förlöjligar samt förnämt beklagar dem. Må hvar och en tänka om dem hvad han vill, bara jag får behålla mina tankar, men i det Christnade Europa finnes ett slags dyrkare som jag af själ och hjerta föraktar. Låt mig se hur jag skall kalla dem – Om dyrkarne. Hör man någonsin annat än jämmer och qvidande öfver detta mäktiga Om, som gjort den ena ful, den andra sjuk, den tredje fattig, den fjerde dålig, den femte landsflyktig och så vidare, tills dyrkare och det dyrkade äro eländige allt igenom – Nej nej så skall det icke vara. Jag har väl hundrade gånger tagit mig friheten skratta åt Baron W, som icke finner Ekholmen vackert, för det landskapet, som han säger, icke är Schweitziskt, och icke kan trifvas på sitt verkligt sköna Fideikommiss derföre att från fönstren ej syns Montblanc och bönderna icke tala klangfull Spanska. Skulle jag nu blifva löjlig på samma sätt? – En så liflig ånger öfver min skrattfärdighet kan icke begäras af mig, som dessutom finner Ekholmen, der Pappa bor, lika vackert och trefligt, fastän – ja fastän Adolf och Maria komma att bo på Ry. Men betänk du att Ekholmen är fullt ut så vackert som Sjöröd och flytta hit till den, som antingen du kommer eller ej, har glädjen med fullkomligaste vördnad och kärlek förblifva ditt barn Eva.
3 » högref ä, 75 öre 1 » biffkött Färsk fisk 1 » kilo fläsk K 1 kr Mjukt bröd Skorpor och småbröd 1 ' jog ägg Sopprötter, pepparrot m. m. Kronor 17: 25 — 50 50 75 25 35 52 12 Med dessa inköp jämte de förråd jag äger från må- nadens början, hmhållar jag på följande sätt: Sönd. Frukost: Kaffe, ägg, 6 m ö r och bröd. Midd. : Biff och potatis, chokoladpudJing. Kväll: Te, smörgåsbord. Månd. Frukost: Kaffe, smörgås, stekt fläsk o. äggröra. Midd. : Buljong, peppari otf köl t och potatis. Kväll: Rågmjölsgröt och mjölk. Tisd. Frukost: Kafle m. m., sill och potatis. Midd. : Buljong, uppstekt kött. Kväll: Tunna pannkakor, Onsd. Frukost: Bräckt skinka och äggröra. Midd. : Färsk fisk, sagosoppa. Kväll: Hafregrynsgröt. Torsd. Frukost:_ Stekt kall fisk. Midd. : Ärter och fläsk, plättar. Kväll: Sill och potatis. Fred. Frukost: Kallt fläsk, stekt potatis. Midd. : Fiskpudding af kabeljo och risgryn, ärtsoppa. Kväll: Stekt hafregrynsgröt. Lörd. Frukost: Uppstekt fiskpudding. Midd. : Färsk fisk, ölsupa. Kväll: Risgrynsgröt. Om morgnarne dricka min man och jag kaffe med skorpor, barnen få hvar sin kopp hafresoppa. När de sedan komma hem till frukosten, dricka barnen alltid mjölk, men vi kafle för det mesta. Till middagen serveras en flaska iskällardricka. Ol och och brännvin förekomma ytterst sällan. Kaffe på eftermiddagen serveras bara om söndagen. Hvarje vecka bakar jag mjukt bröd af 5 kilo groft rågmjöl, det är mycket drygare och billigare än det man köper. Endast till frukost slå vi oss lösa på några franska bröd. Vidare har jag att köpa ved och kol, fotogen, betala gasen — vi begagna gaskök om morgon och kväll — med 3 kr. samt löna jungfruns trogna tjänst med 7 kr. Så äro mina 120 kr.
Maj:t och Kronan kostnaden för Anders Isakssons underhåll i häktet under trettio dagar af år 1846, hvilken kostnad, enligt vederbörandes uträkning, uppginge till fyra R:dr 11 sk. 4 rst. banco. I detta utslag, så vidt Konungens Befallningshafvande derigenom befrias från ansvar för underlåten verkställighet af det Anna Brita Nilsdotter ådömde straff, har jag funnit mig föranlåten att hos Kongl. Maj:t genom underdåniga besvär söka ändring; och har jag dervid åberopat det förhållande, som uti min skrifvelse till Advokatfiskalsembetet om åtalets anställande linnes upptaget, nemligen att sedan Kämnersrätten dömt Anna Brita Nilsdotter lill omförmälte straff, men derjemte föreskrifvit, att detta icke finge genast verkställas samt att den sakfällda imedlertid skulle ställas på fri fot, JustitiäOmbudsmaunen den 15 September 1847 af Konungens Befallningshafvande bland annat begärt upplysning, om och när detta Kämnersrättens beslut kommit tiil verkställighet; att då svar härpå ännu den 29 Augusti 1848 icke fanns hafva ankommit, samt påminnelse derom då gjordes, jag först uti skrifvelse af den 23 September s. å. från Konungens Befallningshafvande erhöll det besked, att utslaget, hvilket icke funnes i Kämnersrättens arkif förvaradt, förmodades ej heller hafva blifvit verkstäldt; och att sedan jag hos Konungens Befallningshafvande anhållit om underrättelse, hvad åtgärd som blifvit föranledd af en så beskaffad förmodan, Konungens Befallningshafvande den 11 November 1848 meddelat mig det svar, att då Anna Brita Nilsdotter icke längre varit häktad, och utslagit icke funnits att tillgå, mindre till verkställighet inkommit, Konungens Befallningshafvande icke ansett sig böra gä 172 mig i förväg med domarens anmälande till åtal, samt följaktligen hvarken funnit eller funne lämpligt alt i sådant afseende åtgärd vidtaga.
Den princip, Utskottet här ofvan uttalat i fråga om sättet för bestämmande af Kronofogdarnes löneförmåner, nemligen att lönerne fastställas, oberoende af de extra inkomsterna, anser Utskottet böra Vid den slutliga regleringen jemväl tillämpas i afseende å Häradsskrifvarnes aflöning, likasom, enligt Utskottets tanke, en förnyad uppskattning äfven af Häradsskrifvarnes boställen bör regleringen föregå, Hvad behofvet af löne-förbättring för Häradsskrifvarne beträffar, finner Utskottet, af enahanda skäl, som äro anförde för löne-tillökningen åt Kronofogdarne, billigt, att äfven Häradsskrifvarnes löner förhöjas; och då Utskottet icke haft något att erinra emot det af Kongl. Maj:t föreslagna belopp, men deremot ansett, att hyresersättningen för de Häradsskrifvare, som ej ega boställen, bör, lika med hvad för de utan boställen varande Kronofogdarne är af Utskottet föreslaget, ökas till 300 R:dr, hemställer Utskottet, att de erforderliga tillökningarne i aflönings-staten för Häradsskrifvarne, utgörande tillhopa 56,059 R:dr Riksmynt, deraf 47,059 R:dr såsom aflönings-fyllnad och 9,000 R:dr till hyresersättning, måtte af Rikets Ständer anvisas, med enahanda underdåniga anhållan i afseende å grunden för bestämmande af Häradsskrifvarnes löne-förmåner och förnyad uppskattning af desse tjenstemäns boställen, som, i frågan om Kronofogdarnes aflöning, förut är af Utskottet föreslagen. 28 Stats-Utskottets Utlåtande M 122. Varande härigenom jemväl besvarad den af Prosten Schram uti oftanämnda motion äfven gjorda framställning, att lönerne för Häradsskrifvarne måtte med något lämpligt belopp höjas utöfver den summa, Kongl.
Betänkande». derom; var öfver Kongl. Majit i nådig Resolution på allmogens Besvär af den o.g November 1756, jemförd med nådiga Resolutionen på KrigsBeläiets allmänna Besvär den xi Januarii 1757, förklarat, det Kong!. Brefvet till samtlige Ltndshöfdingarne af den 15 Ftbruarii 1720, angående de Rusthållare, som visa sig tröga au anskaffa svarsgode hästar, tydligen fÖre->krifver att, di hästen varit vacant i 3 å 4 månader, c*ch landshöfdingen derefter förelagt Rusthållaren Sex veckors tid, men han ändå icke sjelf skaffat en annan i stället, då bör han tåla, det Officeraren tillsätter en af Öfversten interimsvis gillad hast, ,och derföre utsöker sin skäliga betalning; kunnande Kongl, Majit härutinnan icke tillåta någon foiäarlring, emedan detta är det båsta oah enda sätt att förmå den trfige fullgöra sin skyldighet; och som Officerarne icke vidare, hvarken någon tid hatt eller hafva frihet att tillsätta någon häst, utan med Rusthållarnes samtycke och efter öfverenskommelse!! med dem, och således Rusthållarne , i alla andra fall, i stöd af förra Resolutioner, verkligen redan ega den frihet de då begärt, att utan hinder och intrång, sjelfve upphandla och tillsätta sine rustningshåstar; så funqe Kongl. Majit icke anledning och skäl, att betaga Officerarne den frihet, som alla undersåtare ega, att uppköpa en eller flere rustningshåstar» om och enär Rusthållare, lorn ega lika frihet med Officerarne, funno Lagutskottets Bctänkanden. 603 deras rakning alt dermed förse sig af och igenom dem.
Handeln dermed har varit fjättrad äfven inom lands, till dess 408 Banco'Vsiottlets Betdnlandeh. Kongl. Förordningen af den 30^ Juna 1820' lemnade tackjernstill verkarerättighet att' försälja denna vara till hvem de för sig finna förmånligast, och eger rätt att tackjern köpa. Utförseln deraf ar ännu lika förbuden, sorn den alltid varit. Det är förmodligen af denna orsak, som Finance-Beredningen afstyrkt äfven bcläningsrätten, hvilken skall inskränkas till exportvaror. Men J3g kan icke inse, att handteringens vanlottande i ett fall skall vara fullt skäl till samma vanlottning, äfven i alla andra afseenden. Jag föreställer mig fastmera, att ju större olagenheter handteringen är underkastad, genom en inskränkt afsättning och deraf vallad förlägenhet samt nedtvingade priser, desto större är ock dess hellof af-det slags understöd, hvar.om här är fråga. Jag är således för min del af den lankan, att samma belåningsrätt, sorn för exportvaror blifvit föreslagen, bör ega rum äfven för tackjern. Samtelige ledamöter af det Hedervärda Bonde-Ståndet inom begge Utskotten förklarade sig med detta sist upplästa anförande ense. Herr Assessoren ■ Lagerhjelm åberopade slutligen äfven hvad, som uti dess sammanfattade särskilda yttrande om Finanse Ulanen linnes anförd t, rörande Spannemålsoch Varubeläning; och allt detta skulle genom Protocolls Utdrag hos Rikets Höglofl. Ständer anmälas. Ut supra. Ex Protocollo v JM. Spens - Bahtd-TJtsJioitets Bttär.idnäén: 409! Utdrag af Prötocollét, hållet uti HögloftStatsoch Banco Utsköttsns sammanträde den 2i Juni 1S23.
Preste-ståndet den 3 Borgare-ståndet den 5 Bonde-ståndet den 5 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, i anledning af väckt förslag om befrielse från eller lindring uti postskjutsen, postföringens öfverlåtande på entreprenad rn. m. (Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-ulsk. Uti., N:o 43.) S. A. K. Jemte förmälan, hurusom postskjutsningen under de sednare åren så förökats, att ofta 7 ä 8 hästar om dagen utgå från de stationer, der posterna mötas; att ladugården på posthemmanen måste betydligen inskränkas, för att der kunna hålla de erforderliga posthästarna samt tjenstefolketS antal ökas i ett till hemmanens storlek oproportionerligt förhållande: att postens tyngd ofta fordrar flera hästar, än hvarför skjutspenningar erhållas; att 3 till 4 man stundom måste medsändas endast för afoch pålastning af de tunga postväskorna; att, i anseende till de utländska eller extra posternas till tiden obejstämda ankomst, postförarne nödgas flere timmar, ofta nattetid, å stationerna qvardröja, till stort men för jordbruket, serdeles vid såddoch bergningstiderna; att för ankommande extra poster en person alltid måste hemma va ra vid gården för att passa på, samt att postförarne stundom måste vaka flera nätter hvarje vecka, — har hos Rikets Ständer blifvit yi’kadt, att posthemmanen, emot åtagande att utgöra de onera, hvarifrån de nu, till följd af postföringsskyldigheten, äro befriade, måtte hädanefter från detta besvär fi*. kallas Expeditions-Utskotlets Förslag lill und. Skrifvelse, N.o i65.
Först måste jag fästa uppmärksamheten derpå, alt räkenskaperne i Sverige aislutas för upphördsåret, som slutar med den sista April och börjas med den 1 Maj; att således ifrån det förändringen verkställes, alla qvartaler komma att beräknas ifrån Maj till Maj, Detta är skälet, hvarföre den förändring i räkenskaperna, hvilken jag förut omnämnt, erfordras, och en sådan förändring kan K. M. när som helst förordna, ty den rubbar ingens rätt; men räkenskaperna kunna derigenom blifva klara och tydliga, och man får icke vidare det ena årets uppbörd blandad med det andra årets afgifler, och tvertom. Om R. o. Ad. skulle med mig instämma i dessa förändringar af Ulsk:s betänk., så synes mig, att H. Ex. Hr Gr. Björnstjernas afsigt med den skrifvelse han föreslagit, blifvit vunnen, och alt K. M. jemväl kommer i tillfälle alt dermed på ett kraftigare sätt förfara. Det har redan varit regementen, som begärt alt få afstå sina räntor till Kronan, hvaribland äfven Westgölha regemente; men jag känner icke orsaken, hvarföre icke della bifölls. Väl vet jag, att Slatscont. ansåg, alt om ett regemente skulle vinna denna fördel, så skulle detta gä regemente från regemente hela Sverige igenom, och således Slatscont. komma i behof af större tillgångar för qvartaler till dessa löntagare, hvilkas löner för närvarade endast ingå en gång om årel, eller från den 25 Februarii till den 1 Maj; men denna svårighet är nu håfven, då StatsUtsk. föreslagit att anvisa nödiga medel till detta förskott, och då är icke mer någon möjlig anledning för Slatscont. att motsätta sig en sådan öfverflyttning för hvarje särskildt regemente, allt efter som de sig dertill anmäla. Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
Således skulle en Adlig ätt ej kunna någon tid upphöra att vara representerad, så länge son till Adelsmannen funnes, som ej vore af högre värdighet, Friherrar eller Grefvar, utan till denne icke Friherrlige eller Greflige son genast efter fadrens död öfvergå, utan afvaktande på de må hända äldre Greflige eller Friherrlige sönernes möjeligen vid fadrens död ännu ofödde söner, hvilka, en 20 H. 4 5o Den 9 April f. m. ligt Grundlagens mening, såsom af äldre son iirc» berättigade till arf af Adelskapet framför yngre söner. Jag tror att 3^ §. RegeringsFormen bör, på det sätt jag föreslagit, rätt förstås och uppfattas i RiddarhusOrdningen; och man vederlägge, att icke de händelser kunna inträffa, hvilka jag uppgifvit, eller antage mitt förslag eller ett bättre, eljest anser jag min anmärkning ej nöjaktigt besvarad , och följder deraf kunna blifva långa discussioner och behof af nya Grundlagsändringar i denna punkt. Herr af Ekenstam_, Israel: Jag hade hoppats, att nu kunna undvika yttra mig, emedan jag tyckte Herr Printzenskjölds skäl vara nog påtagligt, för att vederlägga den gjorde anmärkningen; men då jag hör, att det icke blifvit rigtigt uppfattadt, nödgas jag erinra, att det i den af RiddarhusUtskottet nu föreslagne 5 §. står: ”Hufvud*'man är äldsta Ätternannen af den Attegren, som i hvarje led från Stamfadren ”varit äldre, än någon af de öfrige lefvanJ’de grenarne af samma ättoch då blott en gren kan vara äldst, inser jag ej, huru Adelskapet kan flyttas på andra grenar. Jag har inom Utskottet ej delat pluralitetens tanka, i den händelse att äldsta grenen vid inträffadt tillfälle att inträda uti ärfdt Adelskap, redan innehade ett förvärfdt; men jag kan ej neka att, för mig, är det anförda uttrycket i 5 §. så be - Den 9 April f. m. stämdt, att jag ej förstår, huru det kan misstyd as. §• 6. Herr von Hartmansdorff:
Och detta en gång gifna erkännande förlorar ej sin verkan och betydelse derigenom, att sedan roteringen på den godkända grunden bestått i 70 år (intill år 1765, då jemkningen företogs) det kunnat förordnas, att i och med en förändring i roteringen, någon ändring skulle ske i roteringsgrunden. Alt för öfrigt denna ändring i roteringsgrunden, sådan den kunde hämtas från 77 §. i åberopade Kongl. Resolutionen den 26 November 1756, för ingen del kan hafva åsyflal någon förändring i fiskerätten, må kunna anses uppenbart deraf, att ej ens ordet fiske i denna §. förekommer. Så vidt nemligen deri verkligen stadgas, att endast jordens beskaffenhet och hemmanens derpå grundade skatt borde vid rotejémkningen afses, antyder likväl det åberopade lagstället på intet sätt, alt fiskerätten mer än andra till hemmanen och deras jord hörande förmåner skulle från dem skiljas eller vid jemkningen lemnäs utan afseende. Förordnandet är gifvet såsom resolution på allmogens i Vesterbotten underdåniga besvär; och det bör kunna tagas för afgjordt, att dessa besvär icke åsyftade roteringsverkets 86 R. St. Just.-Ombudsm. Emb.-Beråttelse för år 4849. förändrande lill mehn för allmogen sjelf. Också resolverades derpå ingen ting så menligt, som det skulle varit att fråntaga hemmanen deras fiskerätt; utan stadgandet lyder sålunda, att som de, hvilka vid roleringen blifvit högre ansedde, än deras skatt varit, betarfvade någon lindring i deras knektebesvär, och sådant bäst läte sig göra, om någon jemkning i roteringen skedde; så skulle de vid roteringen för högt ansedda hemman få af de vid roteringstiden till svaga rotars understöd besparda hemman, så väl som af de sedermera skattlagda och dädanefter upptagande och skattläggande nybyggen underhjelpas.