Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att BondeStåndet godkänt StatsUtskottets förslag i så måtto, sorn Ståndet bifallit, att Redactionen af Riksens Ständers Expedition må i likhet med Preste och BorgareStåndens Beslut, innehålla: deli att 300,000 Rtdr skola af SaltpetsrFonden utgå, icke såsom förskott, u-r tan såsom en utgift, derföre ingen ersättning Fonden tillflyter; dds ock, att den summa, Riksens Ständer, i underdånighet erbudit, skall utgifvas; med berörde 300,000 R:dr af Sa ItpeterFondea, Qch de öfrige 300,000 R:dr som blifvit anviste att förskottsvis erläggas af RiksgäldsContoirets medell till den del som af redan varande tillgångar icke kan bestridas, tagas i beräkning vid den blifvande Bevillnings-summans bestämmande, utan ?'t någon särskild Brölloppsgärd må äga rum; dock bor* de i Expeditionen slutligen tilläggas, att som BondeStåndet vid dess ifrågavarande bifall fästat det vilkor, att förstnämnde 300,000 R;dr borde vid Bevillningens fördelning ersättningsvis komma jordbruket och Städernes jord lill godo genom reparti ion å andra näringar eller articlar; slutliga afgörandet af nämnde vilkor, betraktadt såsom en Bevillningsfråga, skulle framdeles, sedan BevillningsUtskottet deröfver blifvit hördt, öfverlemna? till Rike s Ständer i sammanhang med ölrige Bevillnirgsgrundér. Ridd. 0. Ad. Prat. V. Band. 23 t>m i4 Junit f. m* Grefve von Schwerin, fredric Bogislaus: Dl frlgan, sådan den af RiksStånden hvar lör sig blifvit afgjord) är af beskaffenhet att böra genom Nämnd slutligen afgöras, synes det mig likgiltigt att Ridderskapet och Adeln förenar ■ig med något af de öfrige Stånden.
Den 37 Notembet «- ra; mål, om icke intresset för den största Oeconomiska anstallt, som sednare tider blifvit 1 Sverige vidtagen, skulle alldeles förfalla; ty då han ej lår bli mer än åskådare, tror jag att ändamålet, genom efterlåtenhet vid utförandet, till det hufvudsakeligaste skulle förfelas. Jag anser således, alt då en ao-årig erfarenhet visat nyttan af Enskiftes - Författningarne, sådane de nu äro, de äfven böra hädanefter i samma skick ' bibehållas. Jag vet väl, att enskilda händelser inträffat,då olillåtit inflytande af Gode Männen ägt rum, men hvarest kan man tänka sig en stor oeh allmän åtgärd, som den af Enskiftes-Verket, der icke någon gång en skadlig följd skall uppstå, och någon blifva lidande, som dock 1,000 gånger uppväges af den nytta och fördel i del hela åstadkommes? I Skåne t. ex. hafva Enskiftes-Författningarne till den grad medfört nytta, att den, som sett Skåne för 20 år sedan, icke känner igen det, om han nu skulle komma dit; och jag hemställer deiföre ännu en gång, om det är skäl att förändra de nu gällande Författningar s denna fråga. Herr Mann er stam, Johan: Lika med den sista värde Talaren är jag af den öfvertygelse, att Enskiftes-Författningarne äro af stor vigt och nytta för Sverige; och jag önskar således fortfarande verkan deraf, dock med större fördel för Landet, än hittills; men för att vinna detta ändamål, anser jag ej något hinder vara, att pröfning Den'27 November e, na §67 af sudane tvister, som uppstå i anledning af Enskiften, skiljas från Konungens Befallnings-hafvande, och öfverlemnas till Ägodelnings-Rätter. Ett är att vakajöfver, att Oeconomiska Författningar sättas i verkställig' het, och att förordna Landt-mätare förrätta Enskiften, och annat är att afgöra de stridigheter och tvister, som vid dessa förrättningar uppkomma. Det förra tillhörer administrationen, det sednare Domstolarne. Erfarenheten har och ådagalagt stora olägenheter af Vederbörandes förhållande i dessa fall.
Kyrkoparader bestämmas att årligen hållas med det i rullorne slående bevärings-manskapet, och ytterligare i beräkning tages Svenskens redan anmärkta synnerliga fallenhet för krigsyrket, bevärings-manskapets hittills visade särdeles håg och mottaglighet för undervisning, samt slutligen svenska befälets, ända från beväriugs-inrältningens början, ådagalagda fortfarande berömliga nit, ömhet och omtanka.; vid bevärings-manskapets daning, så långt den nuvarande alldeles för inskränkta öfningstiden dertill lemnat tillfälle, så tilltror jag mig kunna, på grund af alla dessa sammanlagda skäl, våga underdånigst tillstyrka: att Bevärings-manskapets ö/ningstid hädanefter blifver bestämd till 3/ dagar inoch utrycknings-dagarne inberäknade, sålunda fördeladej att minst 14 dagar användas till förberedande rekryt-excerciee och de öfriga 1J da garn? i förening med stammen.
Den gamle patriotens hustru och döttrar hade ännu icke stigit upp. Dietrick väckte dem och lät tillkalla några vänner, hvilka liksom han voro passionerade för musik och i stånd att exeqvera de Lisle ’ s komposition. Dietricks äldsta dotter ackompanjerade och Rouget sjöng. Vid första strofen blefvo åhörarne likbleka, vid andra strömmade deras tårar, vid de sista utbröt en stormande hänförelse. Dietricks hustru, hans döttrar, familjefadern sjelf och den unga officeren kastade sig under tårar i hvarandras armar. Fosterlandshymnen var nu funnen, men den skulle tyvärr också bli skräckhymn. Den olycklige Dietrick måste några månader derefter bestiga schavotten under tonerna af denna komposition, som vid hans egen härd framsprungit ur hans väns hjerta och för första gången klingat i hans döttrars sång. Denna nya säng, som några dagar senare utfördes i Strassburg, flög från stad till stad i alla populära orkestrar. Marseille antog den till att sjungas vid början och slutet af sina politiska klubbars sammanträden. Marseillebornaspridde den i hela Frankrike, deraf kom namnet Marseljäsen. De Lisles gamla moder, som var konungsligt och religiöst sinnad, förskräcktes af det genljud som väcktes af hennes sons stämma och skref till honom: » Hvad är då denna revolutionära hymn, som sjunges af ett band röfvare, som stryka fram genom Frankrike och hvari man inblandar vårt namn? * De Lisle sjelf, som i egenskap af rojalist blef proskriberad, fick med rysning höra marseljäsen liksom en dödshotelse dä han flydde på skogsstigarne i Alperna. » Hur kallar man denna hymn? » frågade han sin förare. » Marseljäsen », svarade bonden. Det var på detta sätt han fick veta namnet på sitt eget verk. Han förföljdes af den entusiasm, som han sjelf utsått bakom sig. Han und * gick med knapp nöd döden. Vapnet vände sig mot den som smidt det. Den urartade revolutionen igenkände icke mer sin egen stämma. Marie André Chénier föddes 1762 i Konstantinopel, invigdes redan som barn af sin moder, en grekinna, i kännedomen af de grekiska skalderna.
Det dröjer ej så länge, innan infödda inspirerade och instruerade folkpredikanter uppstå, och snart får man höra vandrande gesäller, och Gud vet hvad för folk, — ty födkroken är lätt och har sitt nöje med sig, — ifrån uppstapplade kärror eller bord, hvar som helst, predika för en från sina nyttiga arbeten, först af nyfikenhet, sedan af epidemiskt svärmeri kringströmmande allmänhet; ty saken är calculerad att gripa omkring sig i samma progression som en epidemi. Elementer saknas ej i Sverige, och man har sett, att en slug missionär redan känner och söker dem. Bonden lemnar sin plog, handtverkaren sin verkstad, tjenstehjonet sina åligganden —■ och gndeliga blifva de visst, men huru sannt gudfruktiga, lemnar jag derhän; frågan om den verkliga båtnad, som deraf följer, torde vara föga tvifvel underkastad. De utdrag ur Metodisternes egna offentliga skrifter, som jag har äran bilägga, tror jag skola öfver allt detta lemna de mest ojäfaktiga bevis. Vi strida just nu emot den öfverhandtagande fattigdomen i vårt land; men under ett sådant förhållande, som det ofvannämnda, kommer den oundvikligen att blifva mångdubblad, och, hvad än värre är, kommer andligt—politisk t svärmeri att blanda sig i spelet. — Ho kan förutse följderna? Men alt de blifva allvarsamma och betänkliga bör icke undgå någons blick. 1 enlighet med den föresats, hvarmed jag affattat detta vördsamma anförande, bör jag ej utbreda mig vidlyftigare. Fästa ej korta, egentliga och sanna uppgifter uppmärksamheten , lära långa förklaringar föga båta. Antydt, som jag nu har gjort, motiverna för det intresse jag tagit i denna sak, och den uppmärksamhet jag anser Regeringen och R. St. böra egna deråt, är det mig dock ej tillständigt, i ett så beskalfadt fall, att uppgifva förslag till de mått och steg, som skulle vara lämpligast för att förekomma och stäfja det ifrågavar. ofoget, förenliga med våra toleranta grundsatser ang:de religionen. Jag tillhör dem som tro, att det hufvudsakligast beror på vårt eget presterskap, och att således det Högv.
Här må omnämnas Ifvö, Råbelöfs och Finja större sjöar, de tvänne förstnämnde inom Willands och den sednare inom Vestra Göinge härad. Verkställigheten livilar dels på fortsatta undersökningar, dels på andra förberedelser och dervid uppkomna tvisters afgörande. Den enda egentliga vägomläggning, som under loppet af dessa åren inom Länet blifvit i fråga satt, är den allmänna landsvägen öfver den så kallade Hallands-åsen, emellan Margretetorps och Karups gästgifvaregårdar. Den delen deraf, som tillhör detta Län, går genom Bjäre härad och utgör kommunikationen emellan Skåne och Halland samt Rikets öfriga vestra kust - 12 land. Sedan behörig undersökning blifvit verkställd, bar Eders Kongl. Maj:t Nådigst gillat den plan och det kostnadsförslag, sorni och för den »va vägen af Styrelsen för vägoch vattenbyggnader blifvit gjord, hufvudsakligast i afsigt att undgå de svårare och brantare backar, som försvåra begagnandet af den gamla vägen. Sedan Eders Kongl. Maj:t i Nåder gifvit anvisning på anslag till att ersätta kostnaden, har sammanträde hållits med de väghållningsskyldige, för att höra dem huru vida de ville åtaga sig arbetets verkställighet; men då de dertill nekat, har Eders Kongl. Maj:t i Nåder tillåtit, alt enskildt bolag fick emot bestämda vilkor och arbetets fulländande åtnjuta anslaget. Som anbud härom skulle inlemnas till Eders Kongl. Maj:ls Befallningshafvande i Hallands Län, är det här obekant huru vida ännu något sådant anbud är gjordt. Det skick, i hvilket denna fråga blifvit satt, är ett förnyadt bevis huru det enskilda interesset kan och får i dylika fall öfverväga det allmännas. I denna fråga, som skulle bereda en förbättrad och nödvändig kommunikation emellan södra och vestra Sverige, mötes motstånd af en pluralitet inom tvänne härader, hvarigenom en stor del väghållningsskyldige ej begagna denna väg och se sig således ej hafva någon enskild nytta af förelaget.
Återremitterade Ridderskapet och Adeln Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets, den 22 dennes, e. m., på bordet lagde, B: tänka uden: N:o 64, i anledning af väckt motion om Bergs-Collegii upplösning och dess förändring till en Bergs-Vetenskaps-Academi. N:o 68, i anledning af väckt motion om Elementar Läro-verkens reorganisation och utvidgning af Frösö skola i Jemtland. Från Högvörd. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Siats-Utskottets Utlåtande N.o 196, i anledning af återremiss å Utlåtandet. N:o 41, angående föreslagen ersättning till adjungerade ledamöter uti Kongl. Gölha Hof-Rätt. Med afslag af Utskottets förnyade Utlåtande N:o 196, fann Ståndet för godt anslå Sextusende (6,000) R:dr Banco att af Riksgälds-Conloiret utgå att fördelas mellan de adjungerade ledamöterne så, att de, inberäknadt hvad de förut af adjunctions-medlen erhållit, må hvardera bekomma ett tjenste.tiden motsvarande belopp. 4o8 I’rot. Vtclr. d. 25 Juli 1840. S. D. Föredrogs Stats-Utskottets Utlåtande N:o 230, i anledning af anmärkningar vid Utskottets memorial N:o 169, angående aflöningen för RiksStåndens och Utskottens Canzlioch Yaktbeljening. Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo en af Contracts-Prosten Nordhammar, med anledning af Siats-Utskottets Utlåtande N:o 184-, väckt och den 21 dennes å bordet lagd motion, att det Dana-arf af 100 R:dr B:co, hvilket skulle staten tillfalla efter frami, enkan Anna Brita Wetterström, född Kullman, mätte skiftas i 2:ne lika delar, af hvilka den ena må tillfalla bemälde enkas ännu lefvande stjufsons, soldalen C. G.
För Wexkar under t,K och mcd roo 122 122 122V L5 502 4 Dito isiän ofwanstäende Lummer till och med Dito dito dito — ' 5OO 1222 500 1222 500 ivoo 5020 12,222 122 2;2 2s22 5020 8 16 — Dito dito dito samt deröswcr — roos 2200 L22V 22,202, 522 12,222 Z2 — Secunda sch Tertia Mellar anses lika med Quittencer. § »7, Den 18 Augustia 2877 Nr uti Bytesoch Gäfwobref ä Fast Egendom wistl warde ej utsatt beräknas Charle-afgiften ester det wärde, hwartill samma Egendom är tvid Bervillnings-Taxeringen uppffatkay. s878 Deri rr; Augusti. 17. Köpe, och Botes-Bref pa Fast Egendom a Lauder och i Städxme samt Skepp och Fartyg, Brukoch Manufaktur, Werk, Srmden, och Smi, des-rättigheter, samt Hammarssatter, Fabriks, och andre Inrättningar, med hwad mera, som under ägande ratt förvttras och wid Domstolar uppbjudas eller intecknas, jkrifwas pa Stämpladt Papper efter wardet, nemligen: Under till och med io R:dlr, Fem Skilling. Deröfwer till och med r; N^dlr, Sex Skillingar. Deröfwer till och med 25 N:dlr, Nio Skillingar. Deröfwer till och med 52 N:dlr, Aderton Skillingar Deröfwer till och med 7/ R-dlr, Tjugufyra Skillingar. Deröfwer till och med 102 N:dlr, Trettiosex Skillingar. Deröfwer till och med 125 R:dlr, En Riksdaler Sex Skillingar. Deröfwer till och med iso N:dlr, En Riksdaler Tiugufyra Skillingar.
Ad:s ofvanberörde beslut varit den, att sökande till ifrågavar. närings-stipendier skola vid universitet, gymnasium eller cathedral-skola hafva ■ 13 Den 3 September c. m. a dug t de ktinsknpsprof, sorn, med undantag af de gamla språken, erfordras för att i studentexamen godkannas; och får Utsk. vördsamt hemställa, huruvida det må tillåtas Ulsk. att i eldighet med denna uppfattning till Ridd.direetlu expediera H. R. o. Ad:s ifrågavar. beslut; hvilket dock till H. R. o. Ad;s egen ompröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 28 Augusti 1840. På RiddarhusUtskottels vägnar S. A. Sandels. W. F. Dalman. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 1 om morgonen den 3 September. In fidem protocolli, P. O. Silfverstolpe) Lördagen den 5 September t84o; Plenum kl. 9 f. m. Justerades 6 prot.utdr. för den 2 dennes é. lii. Justerades p!eni-prol.‘n för den 19 sisth AUg. f. och e. ni. Föredrogs ån}'0 Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.- TJlsktnS den i5 och 26 sisth Aug. på bordet lagda betänk. N:o 6, i anledn. af väckta frågor om disposition och fördelning af härads-allmänningarna, deras förvaltning, samt jäger i-s ta t ens upphörande. Hr af Ström, Israel Adolph, uppläste följande: Ehuru jag gillar Lagoch Ekon.Ulsk:ns betänk, i flera’ punkter, är jag dock af den öfvertygelse!!, att om Utskm hade erhållit närmare kännedom om de arrangeinenter, som Regerm vidtagit till skogshushållningens befrämjande här i‘ landet; så hade troligen tillstyrkandet blifvit helt annorlunda, än hvad betänk. N:o 6 innehåller.
Det är i handlingar, som fdrsäkringarnes alfvar bevisas; och det är icke troligt anna#, ärt att Svenska Folket häldre vill gifva sin goda EnkeDrottning mer än mindre, för hvad hon , efter rättsbegreppets allmänna fordran, bör fä, hvilket åter efter mitt omdöme, då man 334 Dm ii April. inbegriper de 10,000 R:dr Banco, som Ständerne år I8M gåfvo Hennes Majit, såsom ersättning för Myntets fallna värde, icke rätteligen kan beräknas, eller bör blifva mindre, än 80,000 R:dr Banco. Nekar man Hennes Maj:t det, så är man så mycket mer pligtig att respectera Hennes rätt till Starby Kungsgård. I denna andra Punct af Betänkandet, synes mig att Utskottet röjer någon brist i kännedom, angående Arrendets beskaffenhet, dä Utskottet anser något hinder derifrån uppkomma för Hennes Maj:ts fria disposition af Starby. Jag vill visst icke fråntaga någon man hvad han kan få 3 och vill icke heller upprifva något missnöje till längesedan förflutna tider; men då man vill, till förmon för en enskilt Medborgare, förminska Enke-Drottningens rätt; så tager jag bladet från munnen, och säger min tanka om förhållandet, sådant som jag tror mig känna det. På 1790-talet utgaf f. d. Konungen en allmän Författning, att ingen Kungsgård finge bortarrenderas annorledes, än genom Auction till den mästbjudande; men år 1801 hände likväl att, på sidan om denna Föifattning, ett särskilt undantag derifrån gjordes, då Arrende-Contract på 30 år gafs på Starby Kungsgård, åt Major von Steijern, Måg af Presidenten i Stats-Contoiret Friherre Lagerheim. Jag vill visserligen icke säga, att afsigten var, art, på det allmännas bekostnad, gynna honom; men händelsen och dess verkan blef dock sådan.
— Jaså, ja hur ni vill. Det var en sällskapsklubb, och dess uppgift syntes vara mycket anspråkslös. Damerna kommo i promenaddräkter, med små paket om handleden, direkt från sina uppköp. I stället för att göra visiter samlades de här, och för att undvika meningslöst prat koncentrerade de sig om ett gifvet ämne. Men Tora hörde strax, att de voro förträffliga talare, alla dessa amerikanska societetsdamer, hvaraf icke en enda tycktes tillhöra offentligheten. Hon förvånade sig öfver den spirituela tonen, den snabba uppfattningen, talets sammanträngda form och skalf af begär att vara med, ehuru hon var klok nog att ej öppna munnen. Vid afskedet sade fru Smith: — Nästa gång talar ni nog till oss om ert land? Läs en essay, hvad som hälst, ehuru vi ogärna begagna papper. Det hela var så naturligt och enkelt, ingen frågade hvem hon var, i denna krets kunde hon komma och gå, det bästa hon gåfve skulle icke vara för mycket och skulle förstås. Icke på många år hade hon känt lifvet så spännande, som då hon skyndade hem genom de larmande gatorna. Det stormade i hennes själ. Syntes det icke tydligt, att hon var ämnad till något? Nu finge hon pröfva, hvad hon dugde till. Och hvem vet — om ett år eller par skulle hon kanske vara med i den stora kampen — som talare eller skriftställare — förtjäna penningar — höja deras lif — blifva omtalad! Ärelystnaden slog sina klor i henne. — Lilla flicka — barnet — behöfde du gå bort för att din mamma skulle få lefva, tänkte hon känsligt. Men det var den känslighet, som flödar öfver, när hjärtat är lyckligt. Efter några veckor af en orolig, egendomlig tillvaro, än segerviss, än djupt misströstande, hade hon färdigt ett opus och for darrande in. Den lilla skildringen från hemlandet gjorde lycka. Ämnets ovanlighet, den pikanta främmande doften bidrogo därtill. Men damerna voro älskvärda, och Tora kände, att deras aktning stigit. Fru Smith tog henne afsides och yttrade förtroligt: — Fru Göthe, till hösten ämna vi ha en större fäst med musik och där vill jag att ni skall tala om ert land.
(Nu påminner jag mig äfven ganska väl, att äfven 1808 inkom ett betydligt antal Engelska gevär.) Det finnes således qvar i6,5oo Engelska gevär, 25 år efteråt, af de 36,000. Huru står detta tillsammans med en förbrukning af 3ooo gevär årligen, på det af arméen och beväringen under fred begagnade antal af högst >8,000 gevär? De Engelska borde ju ej räckt i mer an 12 år, i stället för i 25 till 27 år? N11 torde jag böra nämna alt jag här har begått en frivillig försummelse; ty uti dessa 38,000 gevär ingå äfven sådana, som ej bekostats af Kronan, nemi. de afsuttna cavalleri-regttenas gevär, som underhållas af rusthållarne sjelfve. Således är det ej 38.000 gevär, men jag har tagit summan så stor som möjligt, på del att man ej skall säga, att jag tilltagit beräkningen alldeles för låg, ty här afgår så mycket, att det egentligen endast blir 35,000 gevär. I sanning, det var en olycka för landet att ej R, Slss begäran år 1810 och 1812 någonsin blifvit uppfylld, angtde krigsförråders anordnande sockneeller häradsvis. Jag är säker, att, om Svenska nationen fått under sin egen vård emottuga de 100,000 gevär, som då skola hafva funnits, ett 86 Den 18 Mars. helt annat slitningsresultat visat sig, och Riket skulle ej, efter en 3o-årig tillverkning af nära 100,000 gevär, neli en lill nära hälften deraf uppgående anskaffning af utländska, befinna sig i det betänkliga förhållandet, att nu icke äga mera, än hvad för StatsUtsk. uppgifvits, eller blott 80,000 tjenliga till krigsbruk och 3o,ooo till exercisbruk. Men äfven i ett annat afseende finner jag förhållandet påkalla R. St:s uppmärksamhet.
Ansågs, vid det upplysta förhållande, att Ofver-jägmästaren Kasten numera vore afliden, icke fordra någon Ståndets åtgärd. S. D. Vid förnyad föredragning godkändes Konstitulions-V(skottets Memorial: N:o 55, med voterings-propositioner rörande det af Konstitutions-Utskottet uti Memorialet N:o 35 föreslagna tillägg vid 1 § 9 mom. Tryckfrihets-förordningen, angående förbud mot eftertryck af utländsk skrift; och N:o 56, med voterings-propositioner rörande det af Konstitutions-Utskottet uti Memorialet N:o 37 föreslagna tillägg vid 1 § 4 mom. Tryckfrihets-förordningén, angående borgens ställande af dagblads och periodiska skrifters utgifvare. S. D. Då nu ånyo föredrogs Lag-Utskottets Utlåtande N:o 53, i anledning af skedd återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 42, öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående ogift qvinnas rätt att vid viss ålder vara myndig, beslöt Ståndet, att, med afslag å Utskottets sednare förslag i ämnet, vidblifva sitt först deri fattade beslut. S. D. Föredrogos och godkändes Sammansatta Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 9, i anledning af väckta motioner om dels post-hemmanens och de gästgifveri-skjutsskyldiges befrielse från post-forsling och dels åtgärder till beredande af lättnad i nämnde besvär; och N:o 10, i anledning af väckt motion om rättighet för innévåname i Wermland att uti lösväskor med posten sända paketer af till och med ett skålpunds vigt. S. D. Prot.-Utdrag den 8 December 1857. 705 S. D. Efter nu skedd förnyad föredragning godkändes Bevillnings-Utskotlets:
Då emellertid den landvinning, som genom sänkning af Ifö sjö påräknas, i Utskottets tanke är alltför obetydlig, att understöd af allmänna medel till så betydligt belopp, som nu blifvit begärdt, derför skulle af Rikets Ständer beviljas, och Utskottet dessutom föreställer sig att Kongl. Maj:t, hvarest ansökning om erhållande af statsbidrag blifvit gjord, icke lärer underlåta att åt detta företag, så vida detsamma befinnes vara af någon större allmän nytta, lemna allt det understöd det förljenar, hemställer Utskottet att Nils Anderssons motion icke må föranleda till någon åtgärd å Rikets Ständers sida. 25:o. Sedan Rikets nu församlade Ständer, med gillande af Stats-Utskottets i 13 punkten af Utlåtandet M 71 gjorda hemställan, icke funnit skäl antaga Kongl. Maj:ts Nådiga förslag, att aflöningen ät Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader samt dess tjenstcbiträden sä väl i hufvudstaden sorn i landsorterna måtte bland 6:te Hufvudtitelns anslag till utgifter af ordinarie eller ständig egenskap uppföras och från den lid då nu skeende statsreglering vidtoge, utgå med ett belopp af 12,900 R:dr för året, har Utskottet nu ansett sig,böra föreslå, att de medel, som under åren 1854, 1855, 1856 och 1857 erfordras till aflöning åt bemälda Styrelse jemte tjenstgöringsarfvoden för de under densamma lydande tjenstemän, må af Rikets Ständer ställas till Kongl. Maj.ts Nådiga disposition och att för berörda ändamål, under hvartdera af nyssnämnda 4 år, ett belopp af 12,900 R:dr må från Riksgälds-Kontoret utbetalas. 26:o.