Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
13 af herr friherre Åkerhjelm, C.: ”Då jag hufvudsakligen förenat mig uti den af herr von Troil algi Ina reservation mot det heslut, som blifvit af högloft Stats-utskottet fattadt uti skal t jernk nings frågan, anhåller jag för min egen del få tillägga, aLt jag ogillar behandlingen af denna i beskaltningsväg sä djupt ingripande fråga, deii, att densamma uti dess helhet icke blifvit kollegierna meddelad till digifvande al' utlåtande, en behandling, som frågans vigt väl varit värd, och som för Stats-utskottet och Riksens Ständer väl varit behöflig. ” af herr af Sillén L. G.: ”Då jag lifligt önskar en sådan förändring ide af jorden nigfiende skatter, och deras förenkling kan åstadkomma belåtenhet hos skatleglfvaren, samt enkelhet och säkerhet vid dessa skatters debitering, redovisning och kontroll, anser jag del hafva varit välbetänkt af Utskottet att tillstyrka antagande af det i Kongl. Maj:ts nådiga proposition föreslagna sätt dertill, eller att, i likhet med kommitterades alternativa förslag, då nu befintliga många serskilda persedlarne förvandlades till allenast span mål och smör, jemle fyllnad i penningar, likväl med tillägg, af en ibland räntepersecUarne ingående titel, nemligen dagsverken, såsom den, hvilken är minst underkastad värdeförändring och gäller lemligen lika öfver hela riket; äfvensom, då spanmål och i synnerhet smör icke utgöra de hufvudsakliga produktionsartiklar i alla provinser, det må hända icke vore olämpligt, att i deras ställe antaga några få andra, som provinsen egenlligast frambringar. Detta sätt alt bereda den allmänt önskade förenklingen, hade, enligt min öfvertygelse, skolat vinna mera framgång hos de respektiva Riks-stånden och undanröjdt mångå betänkligheter, som emot det nu framlagda förslaget otviD velaktigt uppstå.” af herr Gripensvärd, J. O.:
Stat, som före år 1855 var 53,387 R:dr 67 öre, med berörda år höjdes till 70,973 R:dr 67 öre, år 1858 till 95,094 R:dr 50 öre, år 1861 till 123,814 R:dr 50 öre och från 1862 års början blefve 135,162 R:dr 84 öre; äfvensom att antalet af befäl, underbefäl och spel hade stigit från år 1854, då det utgjorde 539 personer, till år 1862, då det uppginge till 733 personer. Under samma tid hade Bataljons-Chefernas löner blifvit förhöjda från 1,050 till 1,800 R:dr, Kompani-Chefernas från 600 till 1,000 R:dr, Löjtnanternas från 300 till 700 R:dr och Under-Löjtnanternas från 240 till 500 R:dr; hvaremot Fältkamererarens lön, som år 1854 var 500 R:dr, blifvit höjd år 1856 genom gratifikation och år 1858 på stat till 750 R:dr, »arnt Kontorsskrifvarens lön, på samma sätt, från 200 till 300 R:dr: hvilket utvisar för nämnde Militärpersoner en lönförhöjning af omkring 100 procent, under det Uppbörds-tjenstemännen erhållit blott 50 procents tillökning, oaktadt dessa sednares göromål och ansvar blifvit betydligt mer än fördubblade, samt Fältkamereraren, utöfver hvad förut nämndt är, hade att redovisa omkring 11,000 Bih. till R. St. Maj:ts Nåd. Prop. J\i 1, om Statsverket 1862. R:dr exercismedel.
Struensee sitter en stund tyst, säger sedan, innerligt tacksam, som en djupt förkrossad människa känner sig gent emot en tuktomästare, hvars gisselslag sarga, men icke utesluta hvarje föreställning om, att själfva straffet rymmer en gnista af barmhärtighet: – Ni måste ha mycken människokärlek, som icke blir otålig öfver mig! – Otålig skall jag visserligen icke bli – försäkrar prosten Balthasar med rörelse – men orolig och bekymrad är jag för er skull. – Ni borde icke intressera er så lifligt för mig. Hvad skulle följden bli, om jag vore så olycklig att icke kunna öfvertygas? – Jag skulle bli outsägligt bedröfvad och gärna vilja hoppas det bästa för er, men icke våga. Gör åtminstone hvad ni kan! Gud skall säkert välsigna era bemödanden. Ännu är det tid för er, ännu kan ni lära allt hvad ni behöfver för att få visshet om Guds nåd och kunna dö med ro och förhoppning. – Gud gifve det! snyftar Struensee. Och så blir det tyst en stund. Lärare och lärjunge se hvarandra in i ögonen med djup rörelse och trycka hvarandras händer. En solglimt letar sig in mellan fönstergluggens galler och drager en blek strimma af ljus öfver golfvets smuts. Klockan slår, och det tycks som om slagen återkallat den lifdömde till medvetande om, att tiden hastar. Han gripes af fruktan att försumma sina fatalier. – Ni önskar naturligtvis – säger han sakta – och jag tror, ni önskar det på goda grunder, att jag måtte bli en kristen – Det önskar jag visserligen i hög grad – skyndar prosten sig att anmärka – men ni vet: välgärningar kunna icke påtrugas någon; och den största af alla, som kan vederfaras er, är det mera naturligt, att ni själf söker. Lär ni er först rätt fatta, hur farlig er belägenhet är, så skall behofvet snart drifva er att söka Guds nåd där den ensamt är att finna. – Men hur är det möjligt – frågar Struensee plötsligt – att kristendomen kan vara den af Gud uppenbarade enda vägen till lycksalighet, då endast ett fåtal af jordens milliarder människor känna den, och då till och med högst få af de kristna lefva efter sin tro?
Då den fråga, hvarom BondeSt:s inbjudning handlar, här varit föremål för en vidlyftig öfverläggning och blifvit medelst omröstning afslagen: så hemställer jag om icke R. o. Ad. behagade, med vidblifvande af sitt förra beslut, lägga inbjudningen till handlingarne ? Gr. Lagerbjelke, Gust.: Den fråga, som uti BondeSt:s inbjudning afhandlas, är af icke obetydlig vigt, och jag anhåller derföre att den måtte få hvila på bordet, pä det att R. o. Ad:s ledamöter mätte fä tillfälle att derom taga närmare kännedom, sä att icke saken nu på stående fot afgöres, utan att man på förhand känner alt fråga är om att ånyo uptaga detta ganska vigtiga ärende. Hr Gr. o. Landtm, förklarade att ifrågavande inbjudning, enl. derom gjord begäran, komme att hvila pä bordet. Föredrogs ett från Vällofl. BorgareSt. ankommet prot:s-utdr. N:o 327, innehållande inbjudning till Med-St:n att instämma i det, vid föredragningen af Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:s Meni. N:o 102, i anledn. af Riks-St:ns olika beslut, i fråga om förändrade föreskrifter, ronde åtgärder till förekommande af kolera-sjukdomens införande och spridande i riket m. m., af BorgareSt. fattade beslut, att, för 6:te punkten af Utsk:s i ämnet afgifna förslag, antaga följande redaktion: ”att beträffande lossning och lastning af gods å karantänskyldigt fartyg, fortfande må gälla hvad K. M. genom Nåd. Bref d. 4 Okt. Underl. Riddarh.-Sekret, uplvste, på förfrågan af Hr von Hartmansdorff, Aug., att Prot.-utdr. ankommit, som utvisade, att vid föredragningen af Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:s Utlåt. N:o 102 såväl PresteSt. som BondeSt. vidblifvit sina förut fattade beslut och lågt Utsk:s Meni. till handlingarne.
Froken Icln TVc17me1~ talade oin D lCuui~de,t i poliliet w, h ~ nod~ r; vBndig en reform harvidlag iir. Ngr en h5lrtad kvinni na slrall undersokas, blir polismannen ofta snart sagdt tvnngen till lxntalitet. E n lc~rleksfull kvinna knn ha stijrre h a f t och niakt med en rasande, druclcen och rfi kvinna Bn mfinga polism5in, det hnr e~farenheten hlktade kvinnor. visat i Amerilca. Kvinlig polis sknlle on~hiinderta~a Af sin verlcsarnhet i fiiugelserna hade hon haft stor tillfredsst8llelse. Frolren Welhavens foredrag gjorde i sin nyktra osolrtn form. ett djnpt intrgck pii mig. Ba1rol-n orden 1Bg den foi en fin kvinns ', storsta tiinkbarn sjiilfuppoffring. Hon Bgnar namligen sitt hela lif dt fallna och straffade kvinnor. F r u Steinhnmnzer talade om ~Kvinderne og pressen 8, uppmanade kvinnorna till storre intresse for saken. Pressens betydelse var stor &amp; h mycket kunde niis genom den. Genom samtliga dessa foredrag hade behofvet och vikten a€ kvimans rostratt g&amp;tt som en rod tr %d - icke en enda af de talande hade underldtit att, om ocksd blott i forbigbende, betona att utan rostratt var det omojligt att nA hvad man ville nA, utan den hade man i sjiilfva verket icke samhallets zlktning o. s. r. Det var darfor icke svirt att forutse, att rostriittsmotet meil dees diskussion skulle blifva af ojiimforligt storsta intresse, helst det skulle blifvn offentligt och med tillfalle for miin att yttra sig. ' Tyvarr blef jag af trotthet forhindrad att niirvara, men tror dock, att jag fullt korrekt skall kunna framstdla det betydelsefullaste af hvad som forekom.
i VIOL,: \ 8 lefde rikt glädjeblomster, blott hon växte den kunde, de syndag som än aldrig så dess obänHYACINTHE, den tid, het m e d sin käre fundera ärfda namn som glosan W a l d; han till e t t Hans för d e tre första efter en bror, s o m aflidit erhöll dottern drog i A m e r i k a, o c h af en d r y g andel, sig tillbaka samhet vid grefven o c h blef landtbrukare Han hade » slottet », alltid fick arf ett från litet hvarefter sin verkarrende och vaknade fick ett hade med hon aget g n:r 14, J Gustaf Akt Adol iebol fs Tor godtgör å sparkasseräkning 5 %. A hvarje bok kan lyftas intill kr. 1,000 i månaden utan särskild uppsägning. (G. 78894) han sedan af den n o g, satte namn. tant Hanna hemmet. sett det var hennes öppen föga o c h så b ö r j a d e uppkörda af triumftå- vägen. (Forts.) ända «5s Ä; Ä- Ä. ' SK &amp; v i2b i2Si Ä Allm. Kontor: 92 Skeppsbron » ». Allm. Försäljning: B Strandvägen S, Rikstelefon 22 2 ». Allm. Rikstelefon 2 » 12. också fädernevälljudande hette likväl ä g d e ett framåt han minnet på gamla dagar. tyska väntad fått-ett M. FL. HOFLEVERANTÖR T. A. T. 34 97. samt kos alla finare Parfymhandlande i riket. hade morgondag grubblade hon icke nerligen rustmästaren Jag k ä m p a d e icke e m o t; kommo för hade höllo på detta log vemodigt. i UTSTÄLLNINGSTVÅLAR: \ i E prisbelönta THEA-ROS-PARFYM M. vid FL. i8gj I år \ GULDMEDALJ \ I » hösten taga mig. ungdomskraftens ger. lade flickans målet högre, o c h spände viljan hårdare, vi att allvarligt: Ruth, henne s o m u n d e r årens l o p p lärde lycka.
Jag ber att få fästa de begge sednast sig yttrande Hrr Bancofuilnus uppmärksamhet derpå, alt då man ej med jernet kan betäcka den stora importen, så måste den betäckas med silfver, och att det följaktligen är i Bankens intresse att sä tillställes, att jernet må för godt pris kunna exporteras, så att afsättningen blir lätt. Hr von Hartmansdorff: I anledn. af den siste talarens yttrande, får jag förklara mig icke tro det vara i Bankens intresse att ställa sä lill gtt jernet blir osåldt, derigenom att man gifver det allt för stora förmåner under dess qvarliggande här hemma. Frih. Hermelin, Aug. Söderling: För min del instämmer jag med Frih. Tersmeden. Jag anser, att i ett land, der penningeväsendet egentligen är öfverlemnadt åt en statsinrättning, är ock denna inrättning skyldig att i främsta rummet upprätthålla de näringar, ifrån hvilka man kan hoppas att samma inrättning, eller Riksbanken, skall kunna bemta styrka för sitt bestånd. Un der en tidpunkt, då jernet är allmänt efterfrågadt, tyckes det vara af vigt att man begagnar tillfället, och långt ifrån att förminska de bemödanden, som den Svenska industrien går att taga,..böra de på allt sätt understödjas, hvarföre, och då upplyst blifvit, att för den ökade utvidgning som jernhandleringen vunnit, hittills anslagne 600,000 r:dr icke uppfylla det dermed åsyftade ändamål, jag tillstyrker det ökade creditivet. Hr Lagerhjelm: Det torde icke vara alldeles likgiltigt huru detta ämne afslutas hos R. o. Ad., eftersom det blifvande beslutet ytterligare kommer att inverka i afseende på opinioner för ett framtida beslut; och då man talar om afslag till det ökade creditivet af det skäl, att eljest skulle brukspatronerne uppmuntras att icke sälja sitt jern, så måtte jag säga, alt en så djup kännedom i financerne här uppenbarar sig, att jag afstår ifrån all vidare discussion; önskande endast, att denna min anmärkning måtte få en plats i prot. Hr von Troil:
Enär Riksens Ständer endast i allmänhet bifallit rn:de puncten af Eder Kongl. Majus NadiLa Proposition, och werställigheten af hwad deruti stadgas, sa wäl i afseende pa otterne hwarest förwaringsställen böra anläggas, som sättet och medlen till deras anläggande, endast af Eder Kongl. Mast beror och kan besörjas, fa Riksens Stander dock derwid ffr sm del yttra den önskan, akt dessa förwaringsbus mätte anläggas för sa små districlec som möjliat är, såsom till exempel ett för hwarje större Scken, eller högst för rme mindre Socknar saininanflagne. 3 Den z Julii. 957 I antenina af den utte puncten i Eders Kongl. Majas Nådiga Proposition fa Riksens Ständer i underdånighet anmäla den önskan, det matte ei såsom en orubbelig skyldighet föreskrifwas, den Indelta Armeens fullständiaa rccrytering inom tre monader ester ett fluladt krig. Riksens Stander fa äfwen i afseende pä denna önskan i underdånighet förklara, att de ej anse 82. §. i Negeringsfornacn hindra Cvntracternas fullgörande, ester förut skedd öfwerensrommelse emellan Ccntrahenttrne, antingen in natura eller genom varancé-afgift. Pa det i en framtid ingen twetydighet om rättigheter och skyldigheter ma kunna uppsta, hafwa Riksens Ständer trott sig böra anmäla en undervåning önskan om ett noga bestämmande, att i fall en ägare af Indelt Båtsmans, Ryttare eller ständigt Knektehåll, som för sin nummer har vacance och är^ i utskrifningSaldern, sjelf utgår för sin Rote, del matte wara honom owillkorligen förbehållet, att efter fyllda 27 ar nyttja de Conscriberades rätt, att ifrån krigstjensten afgä, derest han för Roten sätter karl i sitt ställe. Riksens
Undertecknad äger uti ofvannämnde Socken FrälseHemmariet Fall 1 4,000 Dito Torpa 1 2 3,000 SkatteHemmanet Skog . , 3 8 I,6oo Skaitlagde TullMjölqvarnen Forss med 3 par stenar, som går mesta delen af året 1 0,000 Summa 1 8,600 Arrenderar FrälseHemmanet Basebo 1 Dessutom uppgifves: Innehafvande HäradshöfdingeBeställningen Bostället Byd , ♦ , » 1 6,000 5 procents Bänta derå . 300: Ordinarie Uön » , . 75: Extra Ordinarie Inkomster . 650: Fall den N. N. Inkomst. 1,025 (Lit. D. till Ntr 17 i Bihang till RiksSt. Prot. 1S17 1818° ytte Sami.) Fo rraulai re. Uppgift till TaxeringsCommittéen uti N. N. Stad för ar 18 - Fastighets värde. Undertecknad idkar Rörelse härstädes såsom Grosshandlare Äger Huset N:o Qvart. N. N. , . Io tunnlands Stadsjord med tillhörande odelt utmark . , 8 0,00 0 8,000 Summa 88,000 Hvarförutan uppgifves: Ordinarie Inkomst så- som .Ledamot i N. N. Direction N. N. den N. N. (Lit. E. till Ntr 17 i Bih, till RiksSt, Prof, jgi7_igjg> jjteSaml.) Inltömst. 5 >000 800 80 5 > 8 8 o 500 F o r m u 1 a i r e tm T axer ing s - Arbetet. N:o I.
Vidare har Preste-Ståndet ansett, att i afseende pä ifrågavarande lönereglering, borde, utom hvad den nådiga Propositionen innehåller, med delås följande bestämmelser: a) Vid utredningen af biskops-lönerna. skola kronotionde, boställs-afkastning, arrenden af öfriga hemman, lägenheter eller jordar, indelta räntor m. m., beräknas efter de nästföregående 20 arens medel-markegång, och komma de löneförmåner, sorn, efter skedd reglering, i biskops-lönerna ingå, fortfarande, såsom hittills, att af Biskoparne omedelbart uppbäras. b) Afkastning af boställen, hemman, lägenheter eller jordar, sorn för all framtid blifvit Biskop i visst stift uttryckligen tillförsäkrad, ina ej till annan Biskops aflönande användas; — och c) Sedan biskops-lönerna. efter skedd utredning och regleringblifvit bestämda, må ändring deruti ej ske utan Preste-Ständets medgifvande. Då emellertid dessa bestämmelser ej blifvit af något annat Riks-Stånd godkända, får Utskottet vördsamt inbjuda Preste-Ståndet, att, med frånträdande af ofvanomförmälda särskilda beslut, med öfriga Riks-Stånden sig förena. Och kommer, derest ofvanstående inbjudningar vinna bifall, högstbeinälda nådiga Proposition att anses vara af Rikets Ständer antagen, med den enda förändring, att i 4:de punkten, efter orden ”sorn för regula gäll är stadgad”, införes följande mening: ”derest icke utredes att pastoratet, innan det bl ef anslaget tili prajbende, var, i afseende på ordningen för Pastors tillsättande, af konsistoriel egenskap, i hvilket fall det bör samma egenskap återfå.” Stockholm den 24 Oktober 1860. Herr Lovén samt Riksdags-fullmägtige Georg Nyqvist frän Wermlands län och Paid Hedström frän Jemtlands län. hafva reserverat sig emot Utskottets beslut i anledning af de utaf Preste-Ståndet särskildt meddelade bestämmelser.
N:o 520, angående gratificalion åt Slats-Commissarien af Sillén. Bifölls. N:o 5ai, i anledning af Kongl. Maj;ts Nådiga remiss å aflidne Kamereraren och redogöraren vid Cail Gustafs s ads Gevärs factori, Assessoren G. Widegrens enkas ansökan orri pension. Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo StatsUtslottets, den io dennes å bordet lagda Utlåtande, N:o 5o3, i anledning af 2:ne Rils-Stånds återremisser å förslaget till ny löne-reglering för Riksgälds-Contorets tjenstemanna-personal och vaktbetjening. Utskottets Betänkande, N::r 4lf)> vidhållit i Utlåtandet N:o 5o3, hlef nu af Ståndet bifallet. S. D.. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch icÅonomr-Ulskottets Memorial N:o i5j, om sammanjemnkning af Riks-Ståndens skiljagliga beslut, i anledning af Utskottets Betänkande Niris iog och 140, angående stångjerns-smidet och den gröfre jernhandteringen samt kollrandela i Riket. i:o hvad som blifvit yttradt om en vidsträcktare smides-fiihets successiva införande, gillades; 2:0
Om någonstädes en sådan koja blefve ett tillhåll för tjufvar; så vore det i alla fall en fördel alt der lättare kunna upptäcka och åtkomma dem. 6’:o Lättheten att bosätta sig skulle åstadkomma brist och dyrhet på Tjenare. Men behofvet af Tjenare skulle också betydligt minskas, dels genom sjelfva egendomarnes förminskning och dels genom den tillgång på arbetskraft, som hos åboarne på de små jordlotterna kunde för tillfället såsom dagsverke erhållas. Och 7:0 j)f senare tiders erfarenhet från de sydligare Provincerna kan man redan i smätt sej hvad oredor} fattigdom 4o8 Den io December e. m. och elände skulle följa af en allmänt frigifven jordklyfning. Men root denna möjliga erfarenhet från de sydligare Provincerna, kan man sätta den urgamla, som Dalarne erbjuda, hvarest den ofantliga hemmansklyfningen just torde vara en af de väsendtligaste orsakerna till den der så allmänt rådande mannakraften, omtankan, idogheten, frimodigheten och känslan för sjelfständighet. Dessutom får jag påminna, att man ej må sluta ifrån nuvarande förhållanden, och vill endast tillägga, att, derest den af mig föreslagna jordklyfning skulle fullkomligt kunna lyckas, äfven andra författningar måste vidtagas, till befrämjande af en bättre barnuppfostran, till spridande af mera upplysning, till väckande af mera omtanka och idoghet, till vinnande af större säkerhet i afseende på inteckningar o. d, Om dessa skäl tilläfventyrs icke skulle finnas kraftiga nog för att nu på en gång alldeles besegra den urgamla meningen om besuttenhet; så hoppas jag, att de åtminstone skola göra tillfyllest att ådagalägga, det denna fråga förtjenar ett närmare begrundande. Herr Cederschjöld anhöll om remiss af denna Motion till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet. Den io December e. m. Herr Tham, Wolrath: Jag hade med några korta anmärkningar ernat bemöta Herr Cederschjölds Motion, men då lian till en del sjelf upptagit och besvarat dem, samt den vidlyftighet de äga gör, att jag ej nu vill upptaga tiden, anhåller jag att framdeles, sedan jag genomläst Motionen, få besvara densamma.
Härigenom bibehålla Riksens Ständer deras rått öppen, att framdeles under detta Riksmöte pröfva och afgöra, om den föreslagna utgiften af 600,000 R.dr Banco, skall utgå genom gård, eller på hvad annat sått, Riksens Ständer finna lämpligt. Hans Excellence Herr Grefve af THetterfiedi: Då jag år en af Ledamöterne i den Administration, som, efter hvad Friherre Anckarsvärd anfört, gifvit honom anledning till klagan Öfver en uteblifven nådig proposition från Kongl. Majit, torde det tillåtas mig, att i anledning af Friherrens svar på Hans Excellence Herr Grefve Mörners yttrande, göra en anmärkning. Friherre Anckarsvärd förebrår Administrationen eller Konungens Rådgifvare att de ej hos Kongl. Majit anhållit om och verkat till Dess beslut, att utfärda bestämd proposition till Riksens Ständer om anslag, så vål till godtgörande af kostnaderne för Hans Kongl. Höghet KronPrinsens utländska resa, som till bestridande af utgiherne lör Hans Kongl. Höghets förestående förmälning, med hvad dermed åger gemenskap, och Friherren gör det till ett Den it April e, in. fel hos dem, att de ej verkat på Konuhgens delicatesse i detta afseende. Jag skall ej nyttja detta Franska ord, jag skall ej en gång öfversätta det med granlagenhet; jag skall begagna ett annat) som lagt band på Konungens Rådgifvare, ett ord som år Svenskt till sitt ursprung oell som ärfdt ;.f våra förfäder, af samtida pligter och samtida vålgerriingar Vunnit en ny styrka^ detta ord år Konungens förtroende till sitt folk.
I anledning häraf upplästes § 2 i Förordnings-förslaget, sådan densamma komme att lyda, derest Hr Nordenfalks förslag af R. o. Ad. bifölles. Hr De Maré: Jag har ingenting vidare att tillägga, än att anhålla om bifall till det nu upplästa förslaget. Gr. Mörner: Gr. af Ugglas har laggt mycken vigt derpå, att genom den större frihet, han önskade, tillverkaren skulle sättas i tillfälle att reglera sin rörelse efter konjunkturerna. Jag skulle ock tillerkänna detta skäl stort afseende, om en tillverkare t. ex. i Skåne kunde känna på dagen huru många andra hrän vinsbrännare i landet gjort samma spekulation som han; men då hvar och en af dem måste handla utan kännedom af andras åtgärder, så blir den lörspeglade vinsten ingen. Emot Hr Nordenfalks förslag tillåter jag mig anmärka, att det har alla de praktiska olägenheterna af Utsluts §, nemi. i afseende å kontrollen från statens sida, och de deraf uppstående kostnader.—• Redan för 9 å 10 år sedan uttalade jag den åsigt, att man icke borde förmena en bränvinsbrännare att fortsätta sin rörelse månad efter månad under så stor del af den tillåtna tiden, som han lann tjenligt, och en återremiss i denna syftning vill jag icke motsätta mig; men deremot kan jag icke gå in på månadernas sönderdelning i halfva. Hr von Koch: Genom Hr Nordenfalks förslag skulle man visserligen vinna åtskilligt af det man önskar, men dock icke hufvudsaken, som är en utsträckning i tiden till 5 månader. Om också ett sådant lörslag ej har utsigt att blifva R. St:rs beslut, så bör dock K. o. Ad. uttala sin opinion, och man bör fatta beslut enligt den öfvertygelse, som gör sig gällande inom Ståndet. R. o. Ad. har emedlertid icke för vana att så der på stående fot redigera lagar och författningar, och om man skulle antaga 76 Den 6 Maj f. m. Hr Nordenfalks förslag, så uppstår dock svårigheten alt bestämdt veta livad som menas med J månad.
Men, om det varit ett tel, att i arfskifte, eller af billig farhåga för Myntets ytterligare försämring, haf. va velat rädda sitt PenningeCapital genom Fastighets-köp, eller ock , som varit det största felet, att hafva speculerat på Fastigheter, som på en Handelsvara , så mätte väl ett sådant ftl hafva hunnit att försonas och att tillräckligen straffas genom det", att dessa Fastighets* köpare lått i fem år erlägga Bevillning äfven föi det de ej ägt, och troligen aldrig komma att äga , samt genom det , att de härvid fått för Capitalist^rne gå i förskott, hvilket nästan ali drig blifvit dem af dessa ersatte, och ännu mer deiigenotn , att deras synbara förmögenhet denna tid, åtminstone i de flesta Provini cer, årligen minskats i värde. Utomdess, då tusendetals Medborgare förtjent att straffas , har aldrig fråga uppstått om mer än hvar tionde; och säkert har sedan 1812 hvar ti - 346 Den 2 4 Martn, f, m. onde af betydligen skuldsatte Fastighetsägare redan blifvit straffad genom sin fullkomliga ruine. Låtom oss förekomma de öfrigas undergång genom kraftiga medel , hvartill äfven hörer antagandet af en Bevillnirgs-principe, sorn på behållen Förmögenhet eller ock behållen Inkom-t lägger den betydligaste delen af Bevillnings-bördan. En värd Ledamot, Herr Grefve AG. Mörner, har i denna fråga vid 181.2 års Riksdag yttrat : ”Att vilja , det Låntagaren skall fordra ut Statens rätt hos Långifvaren , är ungefär , att begära af flugan, att hon skall gå till rätta med spindeln, sedan hon fastnat i nätet. Det är endast den förmögne Låntagaren, hvilken, liksom den starka flugan, kan bryta igenom väfnaden, som någon gång kan verkställa ett sådant afdrag.” Samma värde Ledamots yttrande bifaller jag alldeles.