Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är likväl bekant, att af brist på personer, sorn vilja åtaga sig besväret, att vara Ordförnnder och Ledamöter i Häradernes Hushållnings - Sällskaper , desse sednare, på manga ställen äro nära sill upplösning, och månne det då är tid att utsträcka Sällskaps-stiftolserne ännu längre eller särskildt tili hvarje Socken. Dessutom, hvad den del deraf beträffar, som angår sjelfva påbudet och instruetion, så är den ju redan fullbordad, och icke blifver verkställigheten bättre för det man blott ån.vö utgifter en befallning sorn redan en gångbar befunnen kraftlös. Det är origtigt anfördt, att Kyrko-Rådet och Sällskapet för hälsovården utgöres af samma personer. Jag hade ej ämnat yttra mig, om ej återremiss blifvit begärd; ty frågan lärer, i all händelse, af sig sjelf förfalla, och jag är öfvertygad, att ju flere Sällskaper man inrättar, ju mer Stadgar och institutioner, som hit och dit korsa hvarandra, ju mer upplöser mali redan befilidtlige inrättningar , och slutligen får man befinna, att hvarje Socken för sig i allmänhet är och förblifver ett Sällskap, sorn brukar jorden. Herr von Hejne: I hufvudsaken delaf jag Utskottens tanka , alt det är nyttigt, Den 12 November f m. 463 det de statistiska upplysningarne infordras genom andra personer än Länsmän; men jag tror en annan myndighet än KyrkoRådet vara för ändamålet öfverflödig, lill Ledamöter deraf utväljas icke blott de, som ho närmast Kyrkan, utan de dugligaste medlemmarne af Församlingen. Hvad sorn i detta afseende rör dem enskildt, angar äfven hela Riket i allmänhet. Det är naturligt, att Kyrko-Rådet, sorn känner Församlingen, med nöje skall åtaga sig att lemna de upplysningar, som af detsamma äskås. Jag skulle derföre önska, att ifrågavarande befattning hlef åt Kyrko-Rådet uppdragen.
Alt dessa Disconter Otroyer utan särskilt ersättning kom. mi att förfalla, synes med sjelfva sakens natur sä öfverensstämmande, att något afseende å Actieägares anspråk emot Staten aldrig lärer kunna göras, då dessa ej varit åtföljde af A* ctieägares fö klaring, att de ägde förmåga och vilja, att sjelfve till Fordringsägares och Allmänhetens förnöjande utreda sina Respective Bolags iråkade förlägenhetmen då ali Discont-rorelse, i följe deraf, genom Banquen kominer att besörjas, uppstår fråga om närvarande ställning medgilver ett sa våldsamt indragande (af en visserligen till sio grund mycket . lör vida sträckt Credit-rörelse), som af s.ne Disconters inställande uppkommer, och om Den 17 Martii, e. m. 179 nödvändigheten icke påkallar att för Banco* Discontens räkning, DiscontContoir blilva inrättade i Götheborg och Malmö , samt BancoDisconiens röredse i så måtto utsträckt, att någon del äf de utafGötha Canal och Malmö Disconter begagnade Creditrver linge öka BancoDiscontens Rörche-rattighet, dock ingen annan åtgärd förunnad åt FiliaiContoirens Styrelse, än att hvar isin ort emottaga Låne-ansökningar, samt under ansvarighet tillstyrka dem, med underställan till HufvndComoirets beviljande ; och att expediera omsättningarna. Ett i det Reglememariska lör Disconien bestämdt proportionerade Cr^dit-belopp fur hvarje ort skulle äfven minska den skäliga klagan, att alla fördelar blott tillskapades med afseende å Stockholm och närmast deromkring vatande *(!* ,n^livd s tib f! .
Med afslag å Utskottets hemställan beslöt Ståndet, att afgiften för denna ar tikel skall bibehållas oförändrad. Ari. galizensten. Bifölls. Art. garn. Utskottets hemställan afslogs och bibehöll Ståndet för denna artikel nu gällande Tulltaxas bestämmelser. Ari. gasometrar. Bifölls. Art. gevär. Med ogillande of Utskottets hemställan, hvad tullafgiften beträffar, antog Ståndet i allo det af Kommers-kollegium och General-tulistyrelsen framställda förslag. Prol.-Utdrag den 27 och 28 Maj 1863. 383 Art. glasmästare-diamanter, glasvaror, gri/jlar. lii föllos. Art. guttapercha. Yttrandet ogillades och bibehöllos för denna artikel nu gällande Tulltaxas bestämmelser. Art. hattar. Bifölls. Art. hudar och skinn. Utskottets yttrande i Irsta punkten godkändes, hvaremot Ståndet, med ogillande af de i 2:dra och 3:dje punkterna tillstyrkta afgiftsnedsättningarne, bibehöll nu gällande taxas bestämmelser för denna artikel oförändrade. Ari. hår, häst-, eller tagel. Förslaget ogillades och bibehölls införselafgiften vid nu stadgadt belopp. Art. instrumenter, fältskärs-, matematiska, m. fl. Bifölls. Art. instrumenter, musikaliska. Hvad Utskottet föreslagit blef af Ståndet godkändt, med undantag allenast af den tillstyrkta nedsättningen i införseltullen, som bibehölls oförändrad. Art. jern, gjutet.
Under tiden hade jag, kallad af andra tjenstepligter, begifvit mig från staden; flera andra af de ledamöter, som deltagit i det första betänkandet, hade likaledes lemnat sina platser inom Utsk:n, och följden häraf blef, att, vid frågans sednare pröfning, uti flera omständigheter åsigter gjorde sig gällande, de der voro fullkomligt motsatta dem, hvilka i det första betänkandet blifvit uttryckta. Utsk:ns sednare utlåtande läses under N:o 41, i bihangeis 7:de samling, 2:dra afdelningen, i5:de häftet. Jag har ansett mig böra framlägga denna preliminära redogörelse, emedan den innefattar ett af de flera skäl, hvilka föranleda den motion, jag nu ämnar vördsammast väcka. Ett annat, icke mindre vigtigt skäl hemtar jag från min enskilda öfvertygelse om både nyttan och nödvändigheten af samma motion, — från mitt begrepp om helgden af äganderätt. Den 27 Februarii. ai5 Jag tager mig friheten föreslå följande ändringar uti SkiftesStadgan : 1:0 12 Cap. 8 §. "Då laga skifte på en eller flera delägares begäran verk ställes, der storskiftesdelning, som vunnit laga kraft, föregått, skall sådant skifte icke öfvergå flera delägare än den, som det begärt, eller dem, som sig derom förena. De öfriga delägarna må vid det laga kraftvunna storskiftet bibehållas, utan annan ändring der* uti, än som för skiftets verkställande för de sökande delägarna oundvikligen erfordras.” 2:0 i3 Cap. 2 §. "Nu har icke hela byalaget, utan en eller flera af grannarna, skifte begärt, och kan det ej utan utflyttning verkställas; då skola den eller de, sorn skifte sökt, vara till utflyttning förbundna, så framt icke annorlunda frivilligt åsämjes." 3:o
Ständer anslagna medel till materieleus iståndsättande, J, till följe af Vålnad. befallning, till sådana modellers anskaffande , äfvensom för ledningen vid sjelfva persedlarnas förfärdigande, användt Ryttmästaren i General-staben Nils Harald Åkerstein, hvilken, så väl under sin långa tjenstetid inom fäderneslandet, sorn ock under mångfalldiga resor utom Riket förvärfva! nödig erfarenhet och grundlig insigt uti ifrågavar. för en armee.s tjenstbarhet så maktpåliggande del af mililär-administiahonen; anhållande J i und., att sorn alla vid General-adjut,- D e il 25 M a j f. ra. expedit) för armeen befintliga arfvoden redan äro disponerade, oell tjenstgöringen ej medgifver någon ytterligare indragning af personalen vid nämnda expedition, hvarigenom bemälde stabs-officer ielte kunnat erhålla någon ersättning för hans redan hafda och allt jemnt fortfarande möda, Hyttmästaren Åkerstein alltså måtte, så länge hans ifrågavar. befattning fortfar, få åtnjuta ett årligt arfvode af 600 r:dr b:co, räknadt från detta års början, helst han icke någon lön på stat innehafver; och som WI, på de af eder sålunda anförda skäl, i nåd. funnit godt tillåta, alt Ryttnrästaren Åkerstein, så länge han fortfar med tillsynen och ledningen vid modellers förfärdigande för arméens bevärisoch utrednlspersedlar, utan att derunder åtnjuta någon motsvarande aflöning på stat, må få uppbära ett årligt arfvode af 600 rtdr b:co, räknadt från innevar. års början, att qvartaliter till honom af Vårt och Rikets Statsconlor utbetalas CARL JOHAN. Rätteligen utdraget, intygar C. E. Lagerstråle. Af denna skrifvelse synes det klart, att ifrågavar. arfvode ej beviljades Ryltmästaren Åkerstein för sadelmodellen, utan såsom en generel gratification eller aflöning för det uppdrag, lian fått att besörja om modellers anskaffande, och verkställande af dem, som blifvit antagna.
Komiterade sökte å sin sida bidraga till en allmännare spridning af kännedom om utställningen dels genom förberedande meddelanden i tidningarna, dels genom annonsering och affischering, dels genom utgifvande af en katalog öfver de anmälda hundarne (med uppgifter om deras kön, iarg, ålder, födelseoch uppfödnings-ort, föräldrar, ras, pris och egare), dels genom upplysningars flitiga lem-nande åt referenter (att ej någon särskild plats kunde vid utställningens öppnande och prisutdelningens verkställande upplåtas åt dem, synes oss bero på beskaffenheten af den ständiga inredningen i ridhuset), dels genom utdelande af fribiljetter för alla utställningsdagarne till en mängd tidningsredaktioner och personer. Den i ridhuset befintliga * lilla läktaren, hvilken var afsedd för de kungliga och furstliga personerna, de dem uppvaktande damerna och herrarne, komitéledamöterna, pris-domarena och de utdelade prisens mottagare, var klädd med blått, kronbeströdt kläde från kungliga husgerådskammaren, ^af blomsterhandlaren Th. Schiött) med blomsterguirlander och växter, med flaggor och sköldar. Vid ingången till utställningslokalen blåste flaggor och vimplar (till låns erhållna från flottans förråd) från höga stänger, och voro två inskriptioner — Hundutställning — med jättestora bokstäfver anbragta. Men besökaren behöfde icke vägledas häraf, ty ehuru särskildt anstälde väktare gjorde sitt bästa (häri stundom störda af besökande af båda könen) att hålla hundarne tysta, hördes alltid några af dem, naturligtvis mest sådana, som ej voro vana att stå bundna *, tjuta efter förmåga. * Ehuru det blifvit af komiterade på ålskilliga sätt tillkännagifvet, att alla de utstälda hundarne skulle vara bundna samt försedda med starka halsband och koppel, hade likväl rätt många utställare försummat detta, hvaraf följden blef mycket besvär för väktare, enär hundar sleto sig lösa nattetid, fastän de ej kunde smyga sig bort. Nya koppel måste också anskaffas åt en del hundar, och sina utgifter härför har komiténDc anmälda hundarne mottogos i utställningslokalen under torsdagen den 15 juli och tidigt på morgonen (skulle nämligen vara afslutadt kl. 6 f. m. ) nästfÖljande dag.
Grefve Spens, Carl Gustaf-, Jag instämmer fullkomligen uti hvad] Friherre Boije yttrat, Qch tror det vara af vigt, att, ehuru de Öfrige Den 30 Maji. 699 Ståpden redan godkänt denna punkt, Ridderskapet och Adeln dock må fatta sitt beslut på ptt sätt, att Ståndet derigenom ej begår någon jnconstquence. Jag hemställer således, att frågan, huruvida ersättning för Götha Canal Dis* ponts indragning bör beviljas eller icke, må företagas till pröfning i sammanhang med sjeifva Canalfrågan, samt att punkten följaktligen i öfverensstämmelse dermed måtte fattas, Grefve von Platen, Baltzar Bogislans', Då Vi redan hort trenne Stånds beslut uti frågan pm Götha Canal Discont® öfverlemnande till Staten, skulle man anse, att för oss intet mera återstod att afgöra, dock anhåller jag för denpa gång vördsamt, få anse saken ur en annan synpunkt. Här är fråga om upphäfvandet af gn rättighet, grundad på ett formligt Lagstiftningens Beslut, sanciioneradt vid trenne på* följande Riksdagar; en sådan åtgärd är vigtig för hvarje Svensk man. Det är af vigt, att hvarje Svensk finner skygd under Svensk Lag; att låta Lagen ha sin kraft; der ingen får vara pfver Lagen, ej en gång Konungen, der böra pck både enskifte och corporationer upphöra med sjn makt, då Lagen talar. Jag kan ej vara af samma tanka, som de värde talarne, att då fråga nu är om Discontens öfverlemnande till Staten, man skall afgöra derom, men hänskjuta att afgöra om ersättningen derföre, fill eq aqnan gång. Jag talar nu blott om grundsatsen, ej om beloppet. Det är otvifyelaktigt hvarje Svensk mans rätt, att få bibehålla, eller afhända sig en lagligen tillvita - 7oo Den 30 Maji. ren rättighet, äfvensom en välfången egendom.
Lill hans aflöning, intill dess kapellboerna sjelfve blifva i tillfälle alt kapellpredikanlens underhåll bestrida. 6:o. d) Anslag af Hos Eders Majit har Kontrakts-proslen i Ångermanlands nordvestra kontrakt, spannmål^till Borgström, i underdånighet anhållit, all af Skorpeds, från Sidensjö pastoral afskiljda prostetunnor annexförsamling såsom prostetunna bekomma en tunna korn i läst mål, till hvilken %roItarneSi ansökan Dom-kapitlet i Hernösand så mycket heldre tillstyrkt bifall, som prosten i ÅngermanÅngermanlands nordvestra kontrakt har under sin tillsyn tre Lappmarksförsamlingar, str^ocTnorm f*’ån hvilka ingen kronotionde utgår. Eders Majits Befallningshafvande i WesterWadsbo konNorrlands Län, som öfver ansökningen infordrat vederbörande Fögderi-redogörares halt", förklaring, — af hvilken upplyses, att all tionde från Skorpeds socken är disponerad, så alt kronan icke har någon deraf behållen, — har äfven ansett ansökningen vara på gällande författningar och privilegier grundad, men trott sig höra underdånigst tillstyrka densammas bifallande på del sätt, all sökanden må ega att årligen i Länets ränteri uppbära den äskade prostelunnans värde efter medelmarkegångspris med tillägg af forselafgift. Deremot hafva Kammar-kollegium och Stats-kontoret, hvil - Bil. N:o 6 till Kongl. Maj.ts Nild. Prop. N:o 1, om Statsverket 1859. 25 hvilkas underdåniga utlåtande Eders Kongl. Maj:t läckts infordra, i underdånighet anfört, hland annat, att ehuru, jemlikt Kongl. Resolutionen på presterskapets besvär den 10 Mars 1749, kontraktsprost bör åtnjuta en tunna kronotionde af hvarje kontraktet tillydande församlings kyrkoherberge, likväl och som Kongl. Brefvet den 2 B
Engeström; så med mer eller mindre förhatliga tillägg mot den afundade »gunstlingen» spriddes den öfver land och rike, diskuterades på Caffehus och gator under en kritik vid denna tidpunkt dubbelt kännbar för den redan isolerade mannen. Mot denna mångstämmiga anklagelse bör dock alltid ställas hans egen högtidliga försäkran till Lars v. Engeström. »Mig hafva öfvergått alla de öden, som ömmast kunna affectera menniskohiertat. Jag har mer än någon annan varit sacrifice åt conjuncturerna. Jag har dyrt betalt min öfvertygelse och mitt alfvar att följa den, och då enskild erkänsla icke tillåtit mig att publicera hvad mitt hierta utgjutit för den min pligt det fordrat, har man icke gjordt rätt på någon sida åt mina intentioner. Inom mitt hus har man icke varit nöjd att finna mig olycklig, man har nödvändigt velat finna mig brottslig och omänsklig. Gud ske lof jag har icke varit någotdera och jag giorde dig ingen försäkran därom, om jag icke kiänt, att ditt hederliga och för oss bägge ömma hierta tog en tillfredsställelse af att veta det.» Huru härmed förhållit sig, därom kan naturligtvis ingen döma, men att Schröderheim ej visat sig äga den smidighet och styrka, som den svåra situationen fordrade, torde dock ej vara för djärft att påstå. Den mystiske äfventyraren Björnram hade en gång spått att alla bekymmer skulle lämna Schröderheim vid hans hustrus död – det motsatta blef fallet. Hennes likbår, som med de adliga facklorna men utan klockringning bars ur hans hus, blef en påtaglig symbol för lyckan, som gick, och ett hem, som störtade samman. Från denna hastiga öfverblick af Schröderheims offentliga och enskilda lif, fördunkladt af så många mörka skuggor, öfvergår man gärna till sällskapsmänniskan, den blixtrande kåsören, den begåfvade och spirituella skribenten, till de sidor hos honom, som i det stora hela skapat hans typ.
Hvad 6:te punkten beträffar, så tillstyrker Utsk., att Ständerne skulle framställa den önskan till K. M., att inga karaktersfullmakter må meddelas, lydande å annan värdighet än den tjenst innehafvaren bestrider. Jag har förut, då Bevilln.Utsk. föreslagit beskattning å dylika titlar, yttrat mina anmärkn:r deremot. Jag förnyar dem vid detta tillfälle, såvida, att jag afstyrker en dylik anhållan hos Konungen. En Regering, hvilken är till den grad, som den Svenska, blottad på medel att kunna belöna och uppmuntra, bör icke betagas de få tillfällen, hon förut baft dertill, hvaribland det att gifva titlar är ett. Utsk. begagnar, såsom skäl för sin tillstyrkan, just den omständighet, att man lagt en så hög beskattning på karaktersfullmakter. Ständerne hafva, som jag förut anmärkt, haft orätt i denna beskattning; vill man nu begagna ett misstag, som man redan gjort, för att öka det med ett nytt, så gör man ännu värre. Af sådan anledn. tillstyrker jag R. o. Ad. att återremittera betänk., på det att ämnet måtte afhandlas i sammanhang med den fråga, jag nyss omnämnt oell som är under behandling hos Utskottet. Frih. Cederström, Jacob: Jag förenar mig med Hr von Hartmansdorff i yrkandet af återremiss å detta betänk. men jag begär tillika att få fästa uppmärksamheten på Utsk:s tillstyrkan att hos Konungen anhålla, alt sedan Statens embeten och tjenste!' blifvit ordnade i öfverensstämmelse med den reglering, som ansetts nödig, K. M. täcktes genom författning bestämma den hvarje embete och tjenst tillkommande värdigheten, i förhållande till dess vigt inom statsförvaltningen m. m.
Alla de pannor, som, af någon lill bränvinsbränning berättigad, begagnas, vare sig å en tomt eller i en byggnad, eller under samma tak eiler å samma egendom, skola väl, för nödig säkerhets vinnande, till rymden serskildt uppgifvas, men vid debiteringen bör deras rymd ovillkorligen sammanslås, med. afdrag af kokrum för hvarje panna, och denna' grund jemväl följas vid redogörelsen i afseende på pannerymden, så väl af Taxerings-Comiteerne och Kongl. Maj:ls Befallningshafvande, som af Kongl. Ben.-, samt Allm. Besv.- och Ekon. Utskottens Betänkande, M i. 59 Ma j:ts och Rikets Stats-Contoir; dock må den sålunda sammanslagna pannerymden alidrig öfverstiga det i 4 § bestämda maximi-belopp. § 10. Mantalsoch skattskrifvare åligge alt, inom Januari månads utgång, enligt mantalsoch skattskrifnings-handlingarne, socknevis upprätta förteckningar på alia dem, som sig till bränvinsbränning anmält; börande å dessa förteckningar utsättas pannerymden och deri classj lill hvilken redskapen hauf öres, samt huruvida den är inrättad att dr ifvås med eld eller ånga, äf vensom hvilka månader bränvinsbränning utöfvas af dem, sorn begagna enkla /rännor utöf ver tjugo kannors rymd eller någon slags konstredskap. Dessa förteckningar insändas till Kongl. Maj.ts Befallningshafvande, som ega att deraf lemna vederbörande del, för controil och eftersyn. Mantalsoell skattskrifvare äro dessutom skyldige att, inom ofvan föreskrifna tid, tillställa vederbörande kronobetjente enahanda förteckningar å alla dem, som inom socknen sig till bränvinsbränning anmält; och böra sistnämnde förteckningar i församlingens sockenstufva eller å annat lämpligt ställe anslås. § H.
På grund af nu i underd. yttrade åsigter hafva Rikets Ständer ansett en sådan reglering af Hofrätts-ledamöternes löner vara af närvarande förhållanden påkallad, att de, med en oberoende ekonomisk ställning, kunna odeladt egna tid och krafter åt sitt domarekall, äfvensom, vid uppgörande af denna lönereglering, Rikets Ständer förutsatt i första rummet, att Hofrätterne varda organiserade, Svea och Götha hvardera på 5 divisioner och Hofrätten öfver Skäne oell Blekinge på 2, med 5 ledamöter på hvarje division, och således att arbetet kan medhinnas ulan annan tillökning af nya ledamöter, än af 2 i den Skånska. Men enär, efter antagen princip, på hvar och en af divisionerne måste finnas 2 hofrätts-råd, af hvilka den äldste är ordförande och den andre är pligtig att inträda i samma befattning, då den förre har förfall, jemte 3 Bih. till R. St.-s Prof. 1850—51. 10 Sami. 1 J/d. 25 194 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 104. assessorer, erfordras löner i hvardera af Svea och Götha Hofrätter för 10 hofrätts-råd och 15 assessorer, samt i Hofrätten öfver Skåne och Blekinge för 4 hofrätts-råd och 6 assessorer, hvaremot några löner för vice presidenterne ej skulle i löne-regleringen ingå. Det har nemligen förekommit Rikets Ständer, som skulle vice presidentsembetena, utan andra funktioner, än som dermed för närvarande äro förenade, ej vara behöfliga. Vid dessa tjensters inrättning afsågs troligen, att en person alltid borde finnas, som i presidentens frånvaro kunde utöfva dennes befattning, men erfarenheten har visat, att serskilda embetsman derför ej erfordras. I berörda hänseende torde den äldsta i Hofrätten kunna föra ordet, då sådana angelägenheter förekomma, deri samtliga ledamöter böra deltaga, samt utöfva den tillsyn öfver arbetet, som åligger verkets chef; och derom öfvertyga!1 förhållandet i Hofrätten öfver Skåne och Blekinge, hvarest någon vice president aldrig funnits.
I det fallet hade jag önskat alt R. o. Ad. först hade afgjort denna punkten, ty då hade iR. o. Ad. varit Den 3i October f. m. öfvertygadt derom, att, ifall de andra punkterna skulle discuteras , Ståndet icke skulle bifalla hvad som icke stod i öfverensstämmelse med dess öfvertygelse. Likväl kan jag nu icke hafva något emot denna punkt, sådan Hr von Hartmansdorff uppläst den; enär han sagt att kamrarne skola hesta af lika stort antal ledamöter ulan att antalet är nämndt. Jag hemställer till Hr Frih. o. Landtm., om icke discussionen kunde fortgå i den ordning, att man först afgör huru första kammaren hör vara sammansatt. Frih. Hamilton, Hugo: Då Frih. Sprengtporten icke åsyftat någonting annat än hvad Hr von Hartmansdorff synes hafva ämnat, så förenar jag mig med Hr Frihtn uti den anhållan, att Hr von Hartmansdorff ville göra det utbyte af benämningar, som Hr Frihtn föreslagit. Hr von Hartmansdorff: Jag skall nu icke upptaga de särskilda anmärkn:r, som blifvit gjorda mot mitt förslag, utan blott hålla mig vid loista punkten, i afseende hvarå jag icke har någonting att erinra mot Frih. Sprengtportens begäran, att orden:—De hittills befintliga 4 Stånden, måtte utbytas mot benämningen: R. o. Ad. samt Prés teli or g a reoell BondeStånden. Frih. Boye uppläste följande: Den grundsats, efter hvilken Hr von Hartmansdorffs förslag måste bedömmas, är af Hrr Grubbe och von Troil samt af mig här framställd, och är af ingen förnekad. Den fordrar, alt öfre kammaren må äga en återhållande kraft, tillräcklig för uppfyllande af dess bestämmelse, och sålunda äga en egen och från den nedre kammaren afskiljd karakter.
Och skulle de NcspcctivEMed-Ständcn wördsamt och Manligen härom underrättas. Ut Liigra. S. D. Borgare-Ständet bifkll till alla delar, hwad i anledning af Kongl. Majus Nädiga Proposition, om ett ärligt underhäll för den äterstäcnde delen af Finsta Armsen, Riksens Högloft. Ständers Stats-Utstott, sä wäl j afseende pä det ifrägawarandr underhållet, söm att Officerarne mä finer Stats-Contoircts Obligationer erhällande Nccords-Summor pä annuitets Fonden emot 7 ProcentS ränta insätta, uti ytterligare Memorial af den rZ nästlidne Februarii förestagit och hcmstakt, samt med bibehällande af hwad i alla öfrige omständigheter, rvrandess detta - Den 17 April. 777 ta Amne, Utskottets förm Betänkande innehAller; hwit» ket de Nespective Med-StAiiden wördsamt och wänligen siulle tillkannagifwas. Ve sopis. S D. Uti Memorial af den gite i denna mänav, hade Riksens höglofl. Ständers Constitutions - Utskott föreflagit wiste förklaringar af Regerings - formens 4g och 6l §. §. Dch fann^Ständct, att frägan härom, såsom i behörig ordning wäckc, skulle enligt hwad Utskottet »Urat wid nästkommande Riksdag af Konungen och Riksens Stander till pröfning och afgjömnde företagas; hwilket de öfrige Nespective-Gränden wördsamt och wänligen skulle tillkannagifwas. Vt suprs. S. D. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Bcswärsvch Oeconomie-Utffotts, den 7 i denne mänad, afgifne Betänkande, angäende förbättringar i Rikets UpsostringsWerk, klef af Borgare-Ständet till alla delar gilladt; hwarom de Rcspeetive Med-Standen wördsamt och wänligen skulle underrättas.