Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Åh se go' dag, Anders! Är du också här? Jag mener alle mennisker hemme i sockna gått öfver skogen hit te storkörkan i dag. Anders. Husbo'n och matmor och Anna ville nödvändigt gå hit för te höre Prosten predike, och då följde jag med. Bengt. Jag såg, att Nämndeman och Nämndemans-mor i Hult också kommet hit. Nånå, der hemme i lellsockna ha vi allt en så dålig prest, att en kan behöfve få lite bättre själaspis ibland, och då fråger en inte efter te gå ett par mil. Anders. Ja, det är riktigt ett syndastraff, att vi ska ha en tåcken stackere på predikstoln, som komministern vår. Han har ett så ynkligt lågt målföre, och inte är det mycke bevändt med det han säjer heller. Bengt. Åh, med predikningera går det fälle an, men när han ska läse opp pappera och kungörelsera, då är det för eländigt. Då stammer och hacker han änna som ett stampverk. Men hvarför har du inte gått in i körkan? Anders. Nej, jag är inte ve tåcket sinnelag nu, att jag kan höre en predikning med riktig andakt, och då är det bäst te vare ur körkan. Bengt. Hvad är det fatt med dej då? Du är inte så lustig och glad nu som förr. Hvarför var du inte med oss 8 dar i dag se'n om midsommersnatta, då vi gått ifrå Nämndemans? Vi höll på och dansa' ända te körkdags. Anders. Åjo, jag ska säje dej, Bengt, att jag börjer allt på och inte vare så begifven efter dans, som i forntiden. Förr kunne jag springe, om det varet två mil, för te få mej en Jösshäring; men nu går lusten bort allt mer och mer, och jag börjer riktigt bli stel i benen. Bengt. Jag vill inte höre tåcke tal åf dej, Anders. Förr bruka' du allti vare den duktigeste hemme i sockna, när det ble fråge om Jösshärskast, och den som skulle se efter Anders ve Sjön, han feck allt titte opp efter takåsera. Anders.
Inventariers värden : 1 1 i | Behållna vid årets början 10,654 Ä. till JS55 Ars Revisionsberättelse angående Statsverket, sid. Uebel. Balans frän föregående är: Tillgångar Uppbördl Kontant stats-anslag Vakansoch nådårsbesparingar Räntemedel Delägarnes bidrag Tjenstemanna-fondens dito Besparade pensioner . Diverse inkomster Tjensteniauna-fonden. Allmänna Enkeoch pupill-fonden. Ar 1853. 7,432:! 6. i — Enskilda Enkeoell pupill-fonden. Gåfva af en gammal tjensteman. Götha Hofrätts pensious-fond. 'Wiiumerstedtska Testanients-fonden. Balans till påföljande dr: | I I Summa Credit. Balans frän föregående är: Skuld Utgifter: Pensioner och begrafningshjelp Bidrag t. enskilda enkeo. pup.-fonden Förvaltnings-kostnade Dess räkenskaper, som undergå granskning af Givil-statens dertill utsedde Revisorer, utvisa följande förhållanden: (Se bilagan' Litt. K.) Af bilagda tabell inhemtas, att tjenstemanna-fondens årliga bidrag till enskilda enkeech pupill-fonden, hvilket, år 1850, utgjorde 41,330 R:dr 8 sk. 7 rst., och, år 1851, 42,217 R:dr 31 sk. 3 rst., under revisions-åren ytterligare ökats, så att det år 1852 uppgått till 46,873 R:dr 7 rst., och år 1853 till 50,295 Rhr 41 sk. 2 rst.
Revisorerne, som uti ofvan intagne framställning om de af Fullmäktige gjorda beräkningar öfver kostnaden för sistnämnde lån upptagit resultatet af dessa beräkningar, anse sig i detta hänseende endast böra erinra om följande af Fullmäktige fattade, från hvarandra skiljaktiga beslut. Uti protokollet för den 4:de sistlidne Mars förekommer nemligen först, att »beträffande de oundvikliga kursförluster, hvilka vore att för Riksgälds-kon»toret emotse vid anskaffningen och tillhandahållandet å utländsk ort af er»forderliga medel i Thaler Preuss. Kurant för de hvarje halfår förfallande »amorteringsliqviderna, så ansågos dylika, af tillfälliga förhållanden hufvud»sakligen beroende kursförluster icke böra upptagas i den på bestämdt an»gifne faktorer grundade beräkning, om hvars uppgörande då vore fråga». Sedan Fullmäktige derefter, vid’, sammanträde den 15:de i samma månad, godkänt den på grund häraf uppgjorda beräkningen och, i öfverensstämmelse dermed, anta 69 — git, att de i densamma uppgifne lånekostnader uppgingo till 6| procent, till hvilket procentbelopp kapitalrabatten vid nu ifrågavarande inhemska iåns upptagning af Fullmäktige bestämdes, så förklarade Fullmäktige, vid sina sammanträden den 21 :ste och 25:te i samma månad, i strid mot den förut godkända beräkningen, att den tillökning i kostnaderna för sistlidne års jernvägslån, som kommer att föranledas genom anskaffningen af den för detta låns och derför upplöpande räntors liqviderande erforderliga främmande myntsort, jemväl borde tagas i betraktande vid beräknandet af det belopp, oftanämnde lån ansåges verkligen hafva kostat, i följd hvaraf Fullmäktige förhöjde den beräknade kostnaden för samma lån med ytterligare en procent eller till sju och en tredjedels procent. En sådan osäkerhet vid beräkningarnes uppställande har visserligen synts Revisorerne i hög grad anmärkningsvärd. Detta oaktadt och ehuru Revisorerne icke varit i tillfälle att med tillförlitlig noggrannhet granska berörde af Fullmäktige godkända beräkningar, hafva Revisorerne likväl funnit sig böra antaga, att desamma må anses så tillförlitliga, som omständigheterna kunnat medgifva.
De Finnars, de Esters, de Carelers och de Liffländers Kung, och af dem alla emottog Skatt, och detta är en sanning, som Politiquens slöja ej kan hålla dold, och att således våra Planer böra rätta sig efter omständigheterna, men ej efter inbillningens dårande Systéme; och dessa meftingar hafva kunnat förorsaka ett tvisteämne, sorn ledt till det hårda uttryck, att hvarje Militaire, hvilken delar lika tankar med Friherre Anckarsvärd, är ovärdig att bekläda detta kall: Slutsattsen kan ej blifva mer än en. Jag är öfvertygad det hvarje Riddersman delar lika smärta med mig, att någon sådan tanka kunnat hysas, och känner jag för väl Grefve Mörners tänkesätt, för att icke vara förvissad, det han sjelf ogillar, och finner dess Anförande sårande. Om, genom ödets skickelse, flere af oss ej fortfarit på den bana vi börjat, så hafva vi dock icke ett ögonblick af vår lefnad glömt, det vi äro Medborgare, att vi äga ett Fädernesland, att vi hafva rättigheter att försvara, pligter att uppfylla, och att vi obefläckade vilja öfverlemna åt Efterverlden de Namn, vi af våra Fäder emottagit. — Fastän vi ej äro prydda med den Drägt, som skiljer Krigaren från andra Medborgare, så klappa våra bjertan lika varmt för Fäderneslandet, som 356 Den 27 Januarii. ibland hvilken som helst, af de Herrar, hvars hedrande värf det är, att försvara våra Thermopyler, och ibland dem, som valt fredliga yrken, torde det äfven finnas Leonider: Vi vilja alla ett ändamål, nemligen: att lefva och dö fria, fastän med olika medel till ernående af vår önskan. Friherre Anckarsvärds kända förtjenster, både som Tjensteman och Patriot, borde vara för honom ett värn mot alla personligen stötande anfall.
Således finnes icke någon gemensamhet i yrken eller sysselsättning, som förenar dessa 15 med R. o. Ad. Enl. min åsigt skulle likväl någon företrädesrättighet kunna lemnäs R. o. Ad., äfven om den skall representeras genom valda ledamöter och sammanföras med andra, såsom exempel hvarpå jag vill anföra, att representationen fördelas på 2:ne kamrar, och R. o. Ad. tillerkändes rättigheten, att utse ett visst antal ledamöter i första kammaren. Härigenom lemnäs R. o. Ad. en företrädesrättighet, och R. o. Ad. r 190 Den 27 Maj f. ni. är då såsom ett politiskt och för samhället nödvändigt element bibehållen, hvaremot Utsk:s förslag, så vidt jag kan finna, icke lemnar den ringaste företrädesrätt åt R. o. Ad., ty såsom företrädesrätt kan jag icke betrakta den inom detta hus för någon tid sedan omtvistade rättigheten för R. o. Ad. att i första instance dömas af Hofrätt i vissa mål. Jag tillhörde då deras antal, hvilka ansågo detta icke såsom en företrädesrättighet utan såsom en verklig olägenhet, och jag har ännu icke blifvit öfvertygad om origtigheten i min åsigt. Har man således uti förslaget icke förbehållit R. o. Ad. några företräden, så finnas de icke eller i verkligheten. På grund af alla dessa skäl kan jag icke finna alt genom antagandet af Utsles förslag de nu öfverklagade olägenheterna af vårt representationssätt blifvit häfd. Jag hoppas och önskar, alt R. o. Ad:s pluralitet delar denna min åsigt, och att under diskussionen någon af dess medlemmar med mera insigler, än jag kan ega, afgifver ett förslag till gemensam tanke, hvaruti jag kan instämma. Skulle likväl icke så inträffa, förbehåller jag mig, att, sedan diskussionen öfver de öfrige §§:ne blifvit fulländad få framställa ett så beskaffad! förslag. Hr Brakel, Mauritz Gust.: I detta plenum har Frih. Raab vidt och bredt förebrått vår nuvar:de representation, alt den saknar de egenskaper, hvarigenom den är lämplig att utöfva lagstiftningskallet.
Brefvet den 8 Oktober 1851 och den der åberopade uträkning fastställd till 15 R:dr 23 sk. 1 rst. banko, motsvarande 23 R:dr 22 öre riksmynt, inberäknadt 10 procent till underhållet; och utgör den nu ifrågavarande hälften således 11 R:dr 61 öre riksmynt. I enlighet med Kongl. Brefvet den 22 sistlidne Februari har så stor del häraf, som motsvarar årliga riksmarkegångs-priset å indelta infanteriets beklädnad, blifvit af Kongl. Krigs kollegium godtgjord för korpsens 200 N:r, såväl de effektiva, som de indragne, nemligen: För år 1858, ä 5 R:dr 24 öre, 1,048 R:dr » » 1859, » 5 » 32 », 1,064 » och kommer för år 1860, då riksmarkegångs-priset kalkylerats blifva 5 R:dr 47 öre, att betalas 1,094 » Kongl. Krigs-kollegium. Jemtlands Roteringskassa. Summa Riksmynt. / 3,206 14 Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition M 91. Kongl. Krigs-kollegium. Jemtlands Roteringskassa. Summa Riksmynt. Transport: Skilnaden emellan de årliga riksmarkegångs-prisen och det ofvan uppgifna värdet å en Hästjägare-beklädnad åligger, jemlikt sist åberopade nådiga Bref, Roteringskassan att tillsvidare förskjuta; och har denna skilnad, som endast utgår för den effektiva styrkan, 184 nummer, (emedan de indragne endast äro berättigade till så stor ersättning, som motsvarar årliga riksmarkegångs-priset) utgjort: För år 1859, å 6 R:dr 29 öre per n:r, 1,157,36. och kommer, enligt ofvan uppgifne kalkyl, att för år 1860 uppgå, å 6 R:dr 14 öre, till . 1,129,76.
Preste-Ståndet har bifallit punkten och Bonde-Ståndet beslutat återftemiss deraf, på grund af förekomne yttranden, att, då icke allenast för de olycklige blinde, af hvilka skulle här i landet finnas ett antal af 2,700, kunde med ett anslag af 5000 R:dr tillvägabringas en inrättning, hvarest en elev från hvarje län kunde successivt erhålla vård och undervisning, utan äfven lärarne vid Institutet för de döfstumma voro så knappt aflön-ade, att den för dem föreslagne tillökning af tillsammans 1000 R:dr årligen ansågs högst billig; samt det anslag af en lika summa, hvarigenom tillfälle till undervisning för döfstumme kunde vid folkskolorna beredas, äfven vo - Slals-Utskotlels Utlåtande, N;0 j5. 7 re af bebofvet påkaljadt, de af Utskotlet afstyrkte molionerne borde bifallas. Då trenne Riks-Stånd således instämt uti den åsigt, att anslag för ifrågavarande ändamål borde beviljas, bär Utskoltet sökt förskaffa sig de upplysningar i ämnet, på grund hvaraf Utskottet kunde föreslå någon åtgärd i öfverensstämmelse härmed. I fråga om tillökning uti aflöningen till lärarne vid Institutet för döfstumma, hvars anslagsbelopp vid sistlidne Riksdag ökades med 2,666 R:dr 32 sk., torde något verkligt behof deraf icke kunna anses vara åd aga lagd t, dä framställning derom icke från Institutets Direötions sida lill Kongl. Maj:t synes hafva egt rum. Utskottet kan icke eller för sin del anse, att förslaget om stipendier för seminarister, som skulle komma att meddela prseliminaire undervisning åt de döfstumma i orterne, skall kunna verksamt leda till det dermed åsyftade ändamål, helst någon «/ 7 O undervisning i sådant afseende icke för det närvarande vid seminarierna kan dem sjelfve meddelas. Hvad åter angar ifrågasatt inrättande af en undervisnings-anstalt för blinda, så finnes uti Herr af Zellens rörande detta ämne väckte motion uppgifven följande stat för den blifvande inrättningen, som derjemte skulle uti den af II.
Eftersom R. o. Ad. redan fattat sitt, mindre väl betänkta beslut i första punkten, sådan som den är iuförd i Utskis förslag, så kan naturligtvis intet vidare dervid lillgöras, men hvad beträffar den sisla punkten, som år ännu orimligare än den första, så anhåller jag, alt R. o. Ad. ville densamma afslå. Hr Hjärne: Det lärer väl vara temligen klart för hvar och en, att denna § och åtskilliga andra äro tillkomna i nykterhetens intresse, och det lärer väl icke vara obekant för någon, att Utsk. haft full anledn. att föreslå åtskilliga åtgärder i denna rigtning, hvartill åtskilliga anledmr gifvits så väl inom som utom Riksdagen. På detta vis hafva dessa restriktioner, röride bränvins-. försäljningen, upkommit. Hvad beträffar de trenne första momme i denna §, så äro de af R. o. Ad. sjelf föreslagne. Hvad fjerde mom. beträffar, så är det verkligen öfverensstämmande med förhållandet, att detsamma tillkom under ärendets sista behandling inom Utsk. Man ansåg, dels till följd af BorgareStis återremiss, dels af R. o. Adis och PresteStis beslut, dels af yttranden af BondeStis ledamöter inom Utsk., hvilka lade mycken vigt på alt vid marknader på landet bränvinsförsäljning skulle blifva förbjuden, att något i detta fall borde göras. Man kom då in i öfverläggning om orsaken, hvarför det ansågs mindre skadligt alt tillåta en oinskränkt bränvinsförsäljning under marknaderne i Den 7 Oktober f. ra. 123 släderrie än på landet. För min de! måste jag då erkänna, alt jag icke kunde finna något skäl, hvarföre man ansåg, att vid de stora folksamlingar, som egde rum i släderne, man icke skulle hafva skäl att befara sådana oordningar af öfverdrifvet superi, som vid sådana folksamlingar på landel. Jag ansåg det vara till och med flera anledntr att förbjuda bränvinsförsäljningen i städerne under marknader, än på landet, derföre att pä landet finnas vanligen icke så många försäljningsställen, som i städerne.
Lades till handlingarne. 20:de punkten, ang-.de förhöjning af anslaget till lolserioch fyringsstaterna; 21:sta punkten, ang-.de öfriga under ifrågavar. hufvudlitel upjörde summor; och 22:dra punkten, innefattande hemställan alt 11. Sits godkännande af denna huf - 70 Den 23 April e. m. vudtitel vied bifogad tabell, ej må lägga hinder i vägen för verkställandet af de beslut, Rikets nu församlade Ständer hunna fatta i fråga om allmän förenkling elfer indragning till Statsverket af indeldta räntorne och tionden. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter tillstyrkt yttrat och hemställt. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 110 e. m. In fnleni protocollr. Albert Munck Thorsdagen den 24 April 1851. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 2 prol. utdr. för gårdagen samt plenrprot. för d. 2 dennes. Uplästes elt af Frih. Cederström, Carl Emanuel, inlemnadt sålydande mern.: Genom en, för min hälsas sktdd, snart förestående resa till Tyskland hindrad, att längre än till d. l:a Maj utöfva mitt riksdagsmannakall, fäijag härmed afsäga mig min plats uti H. Const.- Utsk. ifrån och med nämnde dag. I anledn. såväl häraf som af den afsägelse, Hr Mann er skantz, Carl Axel, i sista plenum anmält, anmodade Fl. Ex. Hr Frih. o. Landtm. Hrr Elektorer att sammanträda till val af en ledamot i Const.Utsk. efter Frih. Cederström och en ledamot i BankoUtsk. efter Hr Mannerskantz. Företogs till pröfning StatsUtsk:s d. 16 och 19 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 87, angrde regleringen af utgifterne under RiksStatens Sjette hufvudtitel. Detta, utlåt ansågs böra punktvis föredragas och afgöras.
Utskottets Betänkande, IV 1. s 364 — 368, bif. af PresteStåndet, IX s 90, af BorgareStåndet, IX s 92, af BondeStåndet, IX s 95, af Adeln, IX s 97. Botanik, Svensk, understöd för utgifning af, I 1. s i3. Lån lemnadt Kongl. VetenskapsAkademien till inlösen af, II 551—■ 554» Bouppteckningar, cm bestämmande af en viss grund för Fastighetsvärdet vid. LagUtskottets Betänkande, VIII 1. s 137 — i4i , återrem. af Adeln, IX s 199, af PresteStåndet, IX s 202, bif. af BorgareStåndet, IX s 207, af BondeStåndet, IX s 208. Ytterligare Utlåtande, VII 1. s 482 — 484» lagdt lill Ilandlingarne af Preste - 39 Ståndet, IX s 386, af BorgareStåndet, IX s 38_(), af BondeStåndet, IX s 3q3, bif. af Adelil, IX s 402. Brakel, BancoCommissarien G. A., klagat öfver vägrad decharge åt Malmö DiscontDireclion, II s 8i3, 814. Brandstodsföreningar å landet, om. Motion, remilt. till Lagutskottet, II s ia38. •—. försäkringsVerket, om LåneRält för allmänna, i Riksens Ständers Bank. StatsUtskottets Betänkande, IV 4- s 88—io3, bif. af PresteStåndet, IX s 741» återremitt. af BondeStåndet, IX s 790, af BorgareStåndet, IX s 828, bif. af Adeln, IX s 855.
Läran om folkökningen samt om jordens och det mänskliga arbetets alstringsförmåga, läran om arbetslönen och läran om utrikeshandeln skola förse oss med lika många olika grupper af skäl för och mot. Somliga nationalekonomer anse, att de närvarande befolkningsförhållandena äro främsta orsaken till fattigdomen och sålunda också till de öfvermåttan långa arbetstiderna. De tro nämligen, att befolkningen i de civiliserade länderna redan hunnit bli så talrik, att man (i följd häraf och icke i följd af några andra omständigheter) nödgats odla jord, hvilken är så ofruktbar, att den nätt och jämt förmår afkasta, hvad arbetaren behöfver för ett nödtorftigt lifsuppehälle. De medborgare, som arbeta under dessa ogynnsamma naturförhållanden, kunna uppenbarligen icke förkorta sin arbetsdag utan att förkorta sin lön. Om vi nu antaga, att dessa jordarbetare konkurrera fullkomligt fritt med alla andra arbetare i samhället, så är det klart, att inga arbetare kunna afkorta arbetsdagen utan att förlora en del af den nu gängse årsinkomsten—så vida icke folkstocken minskas. I den frivilliga inskränkningen af befolkningssiffran skulle man då äga det enda dugliga medlet mot nästan alla de viktigaste sociala krämporna. Det är en egendomlighet för denna och många andra invändningar mot normalarbetsdagen, att de innebära ett förbiseende eller ett underskattande af den roll, som den mänskliga arbetskraftens alstringsförmåga spelar i produktionen. Vi tänka här på den mänskliga arbetskraftens genom civilisationen stegrade alstringsförmåga till skillnad från jordens naturliga alstringsförmåga. Ett exempel skall förtydliga meningen. Antag, att en jordegendom består af tusen lika stora, men icke lika fruktbara jordlappar, samt att det finns tusen lika starka och skickliga arbetare, som den ena efter den andra, samt alldeles oberoende af hvarandra, börja odla hvar sin jordlapp. Antag vidare, att den först anlände arbetaren får det fruktbaraste jordstycket samt så undan för undan, tills den sist anlände (d. v. s. den tusende i ordningen) får nöja sig med det allra ofruktbaraste af allesamman. Om nu alla anstränga sig lika mycket (det vill i detta fall säga, arbeta lika mycket), blir naturligtvis resultatet, att den förste skördar mest för sitt arbete och de andra mindre och mindre, ända till den tusende, som skördar minst (säg: just nätt och jämt att lifnära honom).
Synnerligen välbetänkt anser Utskottet deremot den af Kongl. Maj:t nådigst föreslagna åtgärd, att tillhandahålla skarpskytteföreningarne till begagnande målskjutningsgevär till tillräckligt antal. En del föreningsmedlemmars oförmåga att åtminstone för tillfället anskaffa dylika vapen utgjorde då icke vidare något hinder för dem att i öfningarne deltaga, hvarförutom deras håg att förskaffa sig ett eget vapen torde just genom deltagandet i öfningarne ej obetydligt lifvas. Då det för öfrigt är af vigt att de för målskjutning och krigsbruk afsedda skarpskyttegevären ej genom begagnande vid exercis förfaras och, enligt hvad Departements-chefen tillkännagifvit, i Kronans förråd finnas för ändamålet tillräckligt antal till krigsbruk odugliga, men, med vidtagande af mindre förändringar, för exercis fullt brukbara gevär, 8 Ståts-Utskottets Utlåtande M 67. torde förslaget om sådana vapens utdelning bland skarpskytteföreningarne, då härigenom någon särskild kostnad för Statsverket icke förorsakas, böra af Rikets Ständer med bifall omfattas. För vapenöfningarnes behöriga ledning erfordras vidare dugliga instruktörer, men dessas aflöning påkallar af föreningarne utgifter, hvilka, tillsammans med öfriga af öfningarne föranledda kostnader, kunna blifva ganska betungande. Utskottet finner derföre de af Friherre Stjernstedt och Herr Blanche väckta förslag, att Staten skulle derutinnan lemna föreningarne biträde, vara förtjenta af synnerlig uppmärksamhet, ehuru Utskottet hvarken kan i allo dela de åsigter, som af bemälde motionärer i detta hänseende uttalats eller biträda det af Herr Ridderstad framställda förslag i afseende å sättet för dylika instruktörers anställande och aflöning, helst genom den af Herr Ridderstad föreslagna anordning, hvilken skulle utgöra ett betänkligt ingrepp i föreningarnes af frivilligheten härflytande sjelfständighet, lätteligen skulle kunna inträffa, att till instruktörer blefve kommenderade personer, hvilka, ehuru sitt kall fullt vuxne, likväl ej lyckades hos föreningarnes ledamöter tillvinna sig det förtroende och den uppmärksamhet, som för öfningarnes jemna och raska gång erfordras.
Utdrag af Protocollet, hållet hos Högvår diga Prest Ståndet den 11 Juli 1815. S. D. F oredrogos a nyo och biföllos nedannämnde ifrån'Utskotten inkomna och pä bordet livilande Utlåtanden, nemligen: frän Stats Utskottet: 1:0 i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande om Stats Verkets inkomster och deras beräkning i Riks-Staten intill nästa Riksdag ; 2:0 om medel till Casern-byggnad för s:ne i Ystad förlagda Esqvadroner af Mörnerska Hu sar-Eegemetuet ; 3:0 rörande Hans Exc. m. m. Herr Gref' ve Ruuths ansökning om Prolongation med afbetalningarne pä de s:ne Län , som Hans Excellence i Riksgälds Contoiret innehar; från Constitutions-Utskottet.• Förslag till ny redaäiou af Regeringsformens 28 från Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet: Angående vissa öfverklagade svårigheter för Båtsmans-Rotehållare ; från Expeditions-Utskottet Om Renskrifvare-hjelp och arfvode för omsorgen med tryckningen af hvad som vid Riksdagens slut ännu återstår af Bihanget till Riks* Ståndens Protocoll. Ut supra.
Presle-Slåndet den 26 Borgare-Ståndet den 26 Bonde-Ståndet den 26 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Sjunde Hufvudtitel. (Sta(s-Utsk:s Utlåtanden N:is 94, 159 och 173.) S. A. K. Å Riks-statens Sjunde Hufvudtitel, sorn omfattar anslagen till Finans-departementet, hafva dels i följd af E. K. Maj:ts nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, dels noed anledning af framställningar inom Riks-stånden eller andra förhållanden förekommit de förändringar, som Rikets Ständer nu få i underdånighet anmäla i den ordning anslagen i staten finnas upptagna. l:o. Departementets Expedition. I anslaget för denna Expedition har ej annan förändring egt rum än att Rikets Ständer bifallit, dels att en Kopist-befattning må, på sätt E. K. Majit föreslagit, indragas, men aflöningen, 1,000 Ridr, qvarstå att användas till befrämjande af göromålens gång inom Expeditionen, samt dels att öfriga två Kopist-tjenster äfvensom de två Kanslist-befattningarna må uppföras med, de (orra, 1,000 Ridr och de sednare 1,800 R:dr hvardera. 2:0. Kammar'-Kollegium. I afseende å delta Embetsverk har E. K. Majit föreslagit, dels att de kanslistgraden inom Kollegii kansli tillagda medel, 6,000 Ridr, måtte sålunda fördelas, alt å stat Expeditions-UIskallets Förslag lill underd.