Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det inkastet kan göras, att en annan grund följes då kostnaden skall liq videras för ett ego-skifte, ehuru den enä delegaren äfven dertill kan tvinga den andre, utan afseende på lotternas storlek, och ehuru skiftet också här till ändamål att skilja ego-områden åt; men det måste märkas, att skifteskostnaden verkligen heror af hvarje lottegares jordrymd, erne-, dan det är just genom de serskilda lotternas afmätning och taxering, samt genom de deraf följande uträkningar och fördelningar, som denna kostnad uppkommer; det synes då vara ratt, att den drabbar lotterne, allt efter deras storlek. Deremot är och blir kostnaden att hålla hägnad i en skillnads»tråcka alldeles densamma, om egoine på 4«n ena sidan äro större, ån på den andra, Bi!. t. K. M. Hildiga Propos. N:o 43. 57 eller icke. Det skäl, sora i förra fallet föranledde till kostnadens olika beräkning på t egö lotterna, gäller således icke här. Ett exempel, som synes vara hit mera lämpligt, är det, att vid Rågångs utstakningar i skog, lika stor del af Rågatan tages på hvardera sidan, ehvad egolotten är större eller mindre. Efter enahanda grund säger ock Lagen om dike, sora skall läggas emellan grannars'-åkrar: håfve halft hvar der a, alm att någon skillnad göres på den större eller mindre egorymd, för hvilken diket anlägges. Lika så litet, sorn någon, vid en råsträckas uppgående, bör kunna fordra egornes uppmätning på ömse sidor, för att derefter fördela lasten, lika litet bör man, vid samma egors ytterligare afskiljande genom hägnad , hafva rätt att äska undersökning om jordrymden. Man må för öfrigt icke glömma, att, om en mindre egorymd har på en sida lika lång skillnadssträcka att inhägna, som en större , den deremot måste just derföre, att den är mindre, hafva så mycket kortare råskillnad på en annan sida. I tillämpningen har den Lag, att dela stängseln till hälften, ett obestridligt företräde för den, att dela efter hemmantal siler egorymd.
Alik. till Exp.-Utsk. den 10 Nov. 1865, kl. 11 f'. m. v Kongl. Majlis Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående försäljning till skatte af gatahusen 7 Glemminge och .M 21 Hannas -i Christianstads län; Gifven Stockholms Slott den 7 November 1805. Sedan Kongl. Majit, efter vederbörandes hörande, under den 26 Februari 1864 i nåder beslutat, att från och med den 14 Mars 1865 åtskilliga landtstatsboställen skulle till Statsverket indragas och för dess räkning utarrenderas; så har Kongl. Majits och Rikets Kammar-kollegium i underdånig skrifvelse den 7 November 1864 anfört, att, då ibland dessa bostadslägenheter gatuhusen Js 7 Glemminge i Glemminge socken och M 21 Hannas i Hannas socken, af Ingelstads härad och Christianstads län, hvilka intill ofvannämnda den 14 Mars 1865 innehades af Häradsskrifvaren i fögderiet, till arealen bestodo: M 7 Glemminge endast af 6,5 kappland eller 13,75 stänger med ränta af 12 öre, och M 21 Hannas endast af 10,3 kappland eller 1 ref 80,25 stänger med ränta af 19 öre, berörda två lägenheter alltså syntes vara för obetydliga att bibehållas för Statens räkning, hvadan Kollegium hemställt, huruvida icke, på sätt i enahanda fall förut egt rum, Kongl Majit täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om samma lägenheters försäljande till skatte; tillkännagifvande härvid Kollegium, att, intilldess frågan härom blifvit slutligen afgjord, Kollegium ämnade föranstalta om lägenheternas utarrenderande, med skyldighet för arrendatorn att, derest den ifrågaställda skatteförsäljningen beslutades, lägenheterna, efter åtnjuten laga fardag, till en blifvande köpare afträda.
Hvad prestvalsförordn. angår, har jag mig ej bekant, huruvida den blef remitterad till Constit.- och LagUtsktn, och anhåller jag att derom af Ridd.Secreteraren erhålla upplysning; men om också förhållandet varit sådant, anser jag detta icke utgöra någon grund, hvarför banklagen nu skulle remitteras till Const.Utsk., utan tror jag Bancooch LagUtskm vara fullt qvalificerade att kunna behandla denna fråga. Undertecknad Ridd. Seer et er ar e: I anledning af den upplysning, som blifvit begärd af Gr. von Fersen, huruvida den vid sista Riksdag till R. St. öfverlemnade prestvalsförordn. blef remitterad till Constit.- och LagUtskm, får jag Uran tillkännagifva, att med denna K. M:s Proposition öfverlemnades 2:ne alternativa förslag; det eria förslaget med förutsättning, att ingen förändring i grundlagen skulle ske; det andra med fråga örn en sådan förändring. Det var af sådan anledning, som förslaget, på sätt en ledamot af H. Ståndet uppgifvit, remitterades till Constit.- och LagUtskm, Hr Cederschjöld: Några värda ledamöter hafva nu i detta plenum, likasom en af Konungens Rådgifvare i det föregående, velat lugna mig med den försäkran, att det vore omöjligt för något Utsk, att uppgifva ett förslag till banklag, som vore stridande mot grundlagen, och att således, om nya redactionen till 72 §. verkligen skulle finnas vara af något Stånd afslagen, det också vore omöjligt, att något af det, som i banklagen finnes intaget af den nya redactionen till sagde skulle kunna framläggas för Stånden såsom för - Den ii Mars c. ni. i65 slag lill banklag; men jag får fasta uppmärksamhet på de K. M:s Nåd. Skrifvelse föl jak tiga motiverna till i §. i banklagen. De lyda sålunda: ”Denna §. är alldeles öfverensstämmande med den föreslagna förändrade redactionen af ”Reg.F:s 72 §.
Jag vill inte tänka. Börjar jag på att tänka. – Tror Lisette, att John Hall någonsin badar sig? Å, Herre Gud! Constance stampade i golfvet. Kammarpigan flög nerför trappan och hämtade upp Hennes Nåd, som i största hast följde henne. Friherrinnan Koskull var klädd i en dufgrå sidenklädning och såg mycket älsklig ut. Men hon hade inte sparat på tårarne, det syntes på ögonen. Hon ursäktade sig också för dottern. – Jag gråter ju alltid på bröllop, det vet du väl. Det är en gammal vana. Jag har gråtit på alla bröllop utom mitt eget. Friherrinnan knäppte med darrande hand juvelhalsbandet om dotterns hals. – Du, mamma, behöfde sannerligen inte gråta på din bröllopsdag, som fick din hjärtans kär! Fäst slöjan med de här juvelnålarna! Det var bra aimabelt af Christine Wachtmeister att skänka mig dem, de äro gudomliga. Friherrinnan fäste spetsslöjan på dotterns lockiga hår. – Nej, jag grät inte på min bröllopsdag, jag har gråtit sedan. Om du har gråtit i dag, mitt barn, så kanske du slipper göra det i framtiden. John Hall kommer säkerligen aldrig att gifva dig anledning till jalousie. Constance höjde på axlarna. – Nej, om detta skulle vara enda orsaken för mig att fälla tårar, så sluppe jag visserligen att gjuta dem. Den, som fått sin hjärtans kär, har minsann ingenting att gråta för. Sedan behöfver man ju endast hålla honom kvar, och det är inte svårt. Man skall bara aldrig låta honom komma till vett och sansning. Det skulle jag aldrig låtit honom göra. Han skulle alltjämt varit lika tjusad och bedårad. – Hur skulle han det kunnat vara? – Kors, därför att jag alltjämt skulle vara lika tjusande och bedårande. Han skulle aldrig kunna få se någon kvinna, som kunde vara mera bedårande än jag. – Du förblir inte alltid sjutton år, min stackars Constance. – Var så beskedlig och sätt kronan högre! Så här! Constance lyfte upp de runda armarne och placerade kronan, så som hon ville hafva den. – Det vore detsamma, om jag ock blefve fyrti, fortsatte hon. – Du pratar, som du har förstånd till.
Horn nämnt, något hopp är att frågan i bevillningsväg blir afgjord, så är delta så mycket bättre, och om detta sker innan frågan nu efter ytterligare bordläggning blir åter föredragen, så kunde Exped.Utsk. slippa 17 H. 23 Den 21 November f. m. att besvara en återremiss, och slippa att besvära RiksSt;n med svaret å densamma. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då detta mål redan en gång förut varit hordlagdt, vore det icke tillräckligt alt blott en ledamot begärde det ånyo på bordet. Gr. Frölich förenade sig med Frih. Fleming. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt om han rätt fattat Gr. Horns och Gr. Fröliehs mening, var den, att delta mål skulle hvila tills R. St. fattat sitt detinitiva beslut rör:de capilationsafgiftens utgörande. Gr. Frölich: Sådan var icke egentligen min mening, ty om det möjligen sedan skulle komma alt hända, att detta mål ej snart blefve afgjordt i förstärkt Stats.Ulsk., skulle jag ej tro det vara förenligt med Exped.Utskts och äfven R. St:s skyldighet att låta denna sak, sorn också egentligen hörer till statsregleringen, derigenom fördröjas; men om det verkligen visar sig, att denna fråga blir afgjord på sätt Gr. Horn gifvit anledn. alt hoppas, så vore det det enklaste och bästa. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att då målet blifvit af tvänne ledamöter begärdt på bordet, Lomme det att hvila till nästa föredragning. Upplästes till justering Exped.Utskts den 18 dennes på bordet lagda förslag N:o 146 till R. St:s underd. skrifvelse till K, M., ang-.de förlängning af de med rusthållarne vid åtskilliga afsuttna reg: ten och corpsen afslutade contract om hästvacanceafgifts utgörande. Gr. von Platen, Baltzar:
Orsaken hvarföre jag vid ärendets behandling inom Utsk:t förenat mig uti den reservation, som till detta ändamål påyrkar ett anslag af endast 40,000 rdr, var, att den större summan mötte starkt motstånd, hvarföre jag ansåg mera skäl att förena mig om den mindre summan, hvilken naturligtvis hade mera utsigt att blifva bifallen. Hå emedlertid nu Hr Reuterskiöld yrkat bifall till hela den ,afK.M:t begärda summa, anser jag mig oförhindrad att häruti instämma med honom. Hvad de ifrågavarande skyddstälten beträffar, ber jag att få upplysa, att meningen ingalunda är, att de skola ersätta de gamla tälten, utan att äfven dessa skola bibehållas, och skyddstälten blott begagnas vid manövrer m. m. Vid storlägret på Axevalla sista sommaren, hade man tillfälle att pröfva skyddstälten; och långt ifrån att truppen klagade öfver dem, såsom en föregående talare påstått, förspordes en stor och allmän belåtenhet med deras förträfflighet; och att de på truppens helsotillstånd utöfvade ett välgörande inflytande, synes deraf, att sjukprocenten vid detta läger var vida mindre, än den tillförene vid dylika tillfällen varit. Reträffande den betänklighet, Frih. Klinckowström hyst emot dessa tält, derför att soldaten, för den händelse han blefve Den 2 Mars. 43 sårad, sannolikt skulle använda den till hans packning hörande tältdel, för att dermed förbinda sitt sår, får jag säga, att om sådant händt vid en trupp, der jag vore befälhafvare, skulle jag anse det såsom ett stort bevis på praktiskt förstånd hos soldaten, och långt ifrån att straffa honom derför, skulle jag gerna ersätta den tältduk, han sålunda för sitt eget behof användt. Gr. Lagerberg: Jag är till hufvudsaklig del förekom men af den siste värde talaren, och ber nu endast få tillägga, att ifrågavarande tält äro afsedda att utgöra en del af soldatens packning, och att de med allra största lätthet kunna slås upp, när något uppehåll göres.
Hvad först angår friherre Creutz’s förslag ”alt Krigs-akademien på Carlberg ”mätte komma att upphöra och en militärfacultet vid universiteten inrättas”, hvarmed motionären, enligt muntligen afgifvet yttrande, åsyftat att tillfälle skulle beredas blifvande officerare att vid universiteten vinna erforderlig theoretisk undervisning, men att de skulle erhålla sin praktiska bildning blott genom tjenstgöring vid Regementena, och alt således någon praktisk tillämpningsskola för officerares bildande icke vidare skulle (innis; så får Utskottet erinra derom, att dylika från Universiteten skiljda skolor i de flesta Europeiska länder ansetts behöfliga och blifvit tilivägabragte. Rikets Ständer synas ock genom sina ofvan omförmälde, vid tre Riksdagar fattade, beslut hafva erkänt nyttan och behöfligheten af en praktisk tillämpningsskola för militärer; och då Utskottet full - 4 Allmänna Besväi'soch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o lil. komligen delar denna mening, för hvars vederläggande något skäl icke blifvit af motionären anfördt, hemställer Utskottet vördsamligen, att någon åtgärd i anledning af friherre Creutz’s motion ej må af Rikets Ständer vidtagas. Utskottet går härefter att yttra sig öfver Herr Montgomerys och Herr Ekholms motioner, för såvidt dessa afse förändrad organisation af läroverket vid Carlberg medelst indragning af de klasser, inom hvilka undervisning hufvudsakligen blott uti humanistiska kunskapsämnen meddelas. I öfverensstämmelse med den åsigt, som ligger till grund för Rikets Ständers ofvanberörde underdåniga skrifvelse af den 19 December 1840, anser
Undersökningen må i sådant fall gerna ske på Statens bekostnad; men jag skulle förmoda, alt det riktigaste och rättsenligaste är, att i den mån som någon lägenhet befinnes vara orätt skattlagd , densamma från ränta befrias och erhåller äfven restitution af redan utgjorda räntor, om så skäligt pröfvas, men ej bör räntan eftergifvas för dem, som författningsenligt blifvit skntllagda. Med denna förändring anhåller jag om propos. på Utskts utlåt.; och i sådant fall följer ock, att den summa i första delen af denna punkt af 4o,ooo tunnor spanmål, hvartill Kronans behållna ränta är upptagen, blir ökad till 4°>5oo tunnor i enlighet med K. M:s propos., denna utmarks-skatl deruti inbegripen. Gr. Horn: Frih. Cederström har nu mera inskränkt sitt klander af StatsUtsk:s förfarande med Ölands-skatten till det sista tillstyrkandet i nu föredragna betänk., nemi. det alt skallen skulle upphöra med år i84i, till dess utrönt blifvit, huruvida en eller flere hemmansägare vore på grundade skäl skyldige att den ålagda skatten vidkännas. Frih. Cederströms skäl kan visserligen i många fall anses gillligt, då man, såsom Frihtn, förutsätter, att den ifrågavar. Aifvarsskatlen lagligen tillkommit, och att den derföre skulle till största delen komma att lagligen bestå; men StatsUtsk:s majoritet delar ej denna Frih:ns åsigt, utan har en fullkomligt motsatt, och med StatsUtsk. äro i detta fall flere örn förhållandet kunnige personer af samma tanke. Man har, efter de noggrannaste undersökningar, kommit i erfarenhet deraf, att vid den besynnerliga tilldragelsen med Alfvars-skatten på Öland det verkligen handt, att en eller annan åtkommit sådan odlingsbar mark, hvarigenom dessa hemman verkligen blefvo förbättrade, och alt, hvad sådana hemman vidkommer, det icke kan blifva fråga om, alt någon nedsättning i skatten skall äga rum, men att sådana fall äro högst få, och alt, om en ny skattläggning på lagliga skäl kommer att öfvergå Öland, största delen af dess innevånare blifva från denna skattläggning befriade.
Olägenheterna af ett uppskof med frågans afgörande minskas väsendtligt derigenom, att de mindre tjenst bar af Flottans Officerare kunna öfvergå till reserv-staten.» Riksdags-fullmägtigen Nils Larsson anmälde, att han inom Utskottet ej deltagit i behandlingen af 5:te Hufvudtiteln. r Tab. Litt. 4. Femte Hufvud-Titeln. 1858 års Riks-Stat anslår. Penningar. Oindelt Span mål. Mått. V ärde förslagsvis å 2 R:dr kubikfoten. Summ a. Förslag till blifvande Riks-Stat. A fltfiiings-Statei*: Departements-Chefen Departementets Kansli-Expedition: Nuvarande anslaget 18,900: — Afgår: nedsättning i Expeditions-Chefens aflöning 500: — dito i Expeditions-Sekreterarens d:o 500: — j qqq. Departementets Kommando-Expedition (Förvaltningen af Sjö-Ärendena (Aflönings-Staterne vid Flottans Stationer i Carlskrona och Stockholm samt depot i Göteborg: Penningar: Afgår: å anslaget för Flottans Offi cers-Korps odisponerade 300: — samt en å Aflönings-Staterne i allmänhet odisponerad tillgång af 2,515: 83. 2,815- 83 Återstå 1,038,310: 15. Tillkommer: Förhöjning, till förbättrad aflöning vid Flottans Matros-Korps . 6,843: 75. i anslaget för Skeppsgosse Korpsen 2,850: — till fyllnad i anslaget för Flottans Civil-Stat 909: SO. till lönefyllnad åt en Vaktdräng vid Kanonier Korpsen, 1 öre om dagen 3: 65. 4q g99: gg Tillsammans 1,048,910: 5. Oindelt Spanmål; nuvarande anslaget bibehålies. Båtsmans-Indelningen O * Tillskott i de till Båtsmans-Indelningen uti Blekinge län anslagna räntor, Förslags-anslag Penningar.
Uti häröfver från Kongl. Maj:ts och Rikets kammar-kollegium och statskontor infordrade serskilda underdåniga utlåtanden, hafva bemälde embetsverk sammanstämmande yttrat den mening, att ifrågaställa upplåtelse under nu löpande arrendetid eller till midfastan år 1853, vore beroende af den öfverenskommelse i detta hänseende, som med arrendatorn redan blifvit eller vidare kunde varda träffad, och att, så vidt den underdåniga ansökningen afsåge församlingens dispositionsrätt till den begärda jordrymden jemväl för framtiden, det nyttiga ändamålet och afsöndriwgens obetydlighet syntes kunna föranleda nådigt bifall till den underdåniga ansökningen, med förbehåll, att, till framtida efterrättelse, den afsöndrade jorden blefve på församlingens bekostnad af landtmätare afmätt, samt å charta lagd och beskrifven; att, efter af vederbörande kronobetjente upprättadt förslag, en årlig afgäld i spanmål eller viss annan räntepersedel, lämpad efter den afsöndrade jordens 14 Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition, N.o 5t. rymd och beskaffenhet i förhållande till hela hemmanet samt deraf utgående arrende och öfrige onera, af Kongl. Maj:ts befallningshafvande bestämdes; samt att den afgäld, som lägenheten åsattes, borde af församlingen utgöras till boställsinnehafvare!!, antingen in natura elier efter markegång enligt författningarna och vidtaga vid nu gällande arrendes utgång, hvarigenom således afgälden af ifrågavarande tunnland jord jemväl framdeles komme att ingå uti förmånerne af bostället och inverka på blifvande arrendeafgifter af detsamma. Efter öfvervägande af hvad härvid förekommit och enär upplyst blifvit, att f. d. mönsterskrifvareboställe! Selleberg Börje Olofsgården är för invalidhusfondens räkning åt enskild person utarrenderadt intill midfastan år 1853, har Kongl. Maj:t uti nådigt bref till
Föreskrifter om åtgärder till förekommande af kolera-sjukdomens införande i Riket, vidtaga sådane ändringar, hvilka, utan alt minska den dermed afsedda trygghet mot sjukdomen, möjligen kunna leda lill förkortning i karantäns-tiden, och såmedelst äfven till minskad kostnad, såväl för Staten som för enskilde, samt åstadkomma en till lättnad vid karantäns-författn;nes tillämpning bidragande öf - 47i Den 31 Maj f. in. verensstämmelse med de i andra länder, och serdeles i grannstaterna, i samma afseende gällande författn:r, samt 2:o med uphäfvande af K. Kungörelserne d. 12 Nov. 1831 och 4 Augusti 1853, samt K. Kommers-Colhii Kungörelser d. 22 och 23 September 1834, om hvad i hänseende till farsoten kolera och landvägaoch sjö-kommunikationerne, inrikes orter emellan iakttagas bör, under det denna farsot är i Riket gängse, meddela förnyade Nåd. föreskrifter, hvarigenom de hittills medgifna spärrningarne mot kolera må kunna undvikas, eller åtminstone de inångafldiga olägenheter, hvilka dermed äro förknippade, i väsendtlig mån undanrödjas, samt sådane åtgärder anbefallas, hvilka enl. vunnen erfarenhet må anses mest verksamma lill förekommande af ifrågavar:de farsots upkomst och spridande, äfvensom till minskande af dess härjningar, der den yppats; att BorgareSt. bifallit Utskrs Betänk., endast med den förändring af den 6:te bland de serskilda af Utsk. föreslagne 10 bestämmelser, att lydelsen måtte blifva denna: ”att beträffande lossning och lastning af gods å karantäns-skyldigt fartyg, fortfarande må gälla hvad K. M. genom Nåd. Bref d. 4 Oktober 1853 föreskrifvit”, samt att BondeSt. bifallit Utsk:s Betänk. Hr Ekströmer: Af de uplästa prot.-utdnn visar sig således, att frågan redan är af de öfriga St:n i så måtto afgjord, att en underd. skrifvelse i ämnet bör till K.
Föredrogos och lades till handlingarne BevillningsUtsk:ts den 30 dennes bordlagda Mem:r: N:o 15, i ani. af Verkställda Omröstningar ang:de ifrågaställda förändringar i föreskrifterna om tullbevillningen; och N:o 16, i ani. af verkställd omröstning ang:de ifrågaställd förändring i afgiften för bränvins tillverkning. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo pä bordet, Bevilln.-Utsk:ts den 30 dennes bordlagda Betänk. N:o 17, ang:de tullbestämmelserna för artiklarne Bränvin och Sprit samt Attika. Föredrogs och bifölls Banko-Utsk:ts den 30 dennes bordlagda Mern. N:o 30, ang:de föreskrifterna i 10:de Art. af Bankoreglennt, om bankens pappersbruk Tumba. Föredrogs Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:ts den 30 dennes bordlagda Mern. N:o 17, i ani. af återremiss utaf vissa punkter i Utskrts Betänk N:o 1, öfver väckta motioner om ändring af gällande stadganden ang:de skyldighet att deltaga i byggnad och underhåll af kyrka, prestgård, tingshus och häradsfängelse. Utsk:ts Den 31 Maj. .'>45 Utsk:t.s första yttrande lades till handlingarne och dess sednare hemställan bifölls. Föredrogs och lades till handlingarne Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 30 dennes bordlagda Mern. X:o 18, i ani. af återremiss utaf två punkter i Utsk:ts Betänk. N:o 4, ang:de väckta motioner om förändradt röstbcräkningssätt vid prestval, afvensonf vid tillsättande af folkskolelärare, organist, klockare och annan kyrkobetjening. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, sammans. Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 30 dennes bordlagda Mern.
Den som öfvervinner, honom skall jag gifva att sitta med mig på min tron, såsom ock jag öfvervunnit hafver och är sittande vorden med min fader på hans tron. Och natt skall icke vara mer [i den förandligade verlden, det nya Jerusalem], och icke behof af ljus och solljus, emedan Herren Gud skall lysa öfver dem [det nya Jerusalems innevånare], och de skola regera till evigheternas evigheter. Jemförelsen mellan ofvanstående utsagor och de rent kristologiska kan lemna endast ett resultat: att den herrlighet, som nya förbundets urkunder utlofva åt den luttrade menskligheten, är Kristi herrlighet jemlik, och att han således äfven derutinnan intygas vara – icke Gud – utan den förstfödde af många bröder. Slutord. I de närmast föregående kapitlen hafva vi försökt att i sina grunddrag teckna den kristologi, som protestantismens enda trosauktoritet, den heliga skrift, förkunnar, och som ovedersägligen var den kristna församlingens under de första århundradena, innan kristendomen blef statsreligion och de polyteistiska massor, som då inströmmade i kyrkan, hunnit göra sin verldsåskådning gällande i dogmbildningen. Åt våra läsares eget omdöme hemställa vi nu, om nya testamentets kristologi innebär de motsägelser, med hvilka kyrkans är behäftad, eller om ej den förra uppenbarar oss Kristus i en klarhet, som tillfredsställer både tanken och hjertat. Att messiasidéen, såsom vi visat, haft en historisk uppkomst och utveckling, innan den förkroppsligades i Jesus af Nazareth, innebär intet sårande för det religiösa medvetandet, när nämligen detta lärt sig betrakta den verldshistoriska utvecklingen i dess helhet som ett verk af Guds försyn, som en process, i hvilken de eviga sanningarne blifva tidens tillhörighet. En symbol af denna idés oändliga kraft till menniskoslägtets förädling och till förverkligande af Guds rikes tillkommelse var det majestätiska i sjelfva dess historiska födelseakt. För denna erfordrades, att österlandet och vesterlandet mötte och förmäldes med hvarandra – att det innerligaste i det förras känslolif befruktades af det sednares sublimaste tanke: den eviga menskliga personligheten.