Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag inskränker mig nu blott till en hemställan, om icke samvetet förbjuder antagandet af ett lagförslag, sorn skulle betaga Svenska folket dess ädlaste rättighet, nemligen friheten. Jag anhåller i följd häraf hos Hr Gr. o. Landtm, om propos. till afslag å Utsk:s betänk. Frih. Boye, Ludv.: Af tvenne skiljaktiga anledntr har LagUtsk. afgifvit tvenne skiljaktiga tillstyrkanden, som icke böra sammanblandas. Det tillhör oss således att först tillse, om Utskts framställda betänkligheter mot antagande af den K. propostn oförändrade äro giltiga eller icke. Då denna fråga förra gången förevar, talade jag emot den K. propostns antagande, sådan den var, och jag skulle motsäga mig sjelf, om jag icke nu tillstyrkte bifall till Utsk:s afstyrkande i denna del. Hvad deremot andra afdeln. i Utsk:s betänk, angår, hafva anmärkn:r dervid blifvit framställda först i formen och sedermera äfven i sjelfva saken. Men så länge grundlagen tillåter, att motioner få väckas med anleda. af förekommande fall, så länge hafva de ledamöter af KiksSttn, som i anledn. af den K. propostn gjort särskilda motioner och begärt deras upptagande i sammanhang dermed, — så länge, säger jag, hafva dessa ledamöter satt LagUtsk. i skyldighet att upptaga och besvara motionerna. Det är också med anledn. af dessa motioner, som Utsk. yttrat sig och kommit med ett från den K. propostn afvikande förslag, och jag kan således ej finna, att någonting här blifvit brutet emot formen. Hvad åter sjelfva saken vidkommer, har jag här hört releveras ett af mig sjelf åberopad t skäl, nemi. le gros bon sens, och jag begär ej bättre; ty denna säger mig, att grader i brott fordra grader i straff, och att den lag är orimlig, som lägger högsta straff på ett underordnadt brott.
Komma make eller barn efter den, som dödad blifvit, att genom hans frånfälle sakna nödigt underhåll; då skall dem, efter ty, med afseende å så väl den brottsliges tillgångar, som andra omständigheter, skäligt pröfvas, tilläggas såsom skadestånd hvad för makan eller barnen tarfvas till dess de sig eljest försörja kunna; och må det skadestånd, efter omständigheterna, sättas att utgå på cn gång eller å särskilda tider. 5 §. Hafva flere i brott tagit sådan del, som i 3 Kap. 1, 3, 4, 5, 6 eller 7 § sägs; svare de, en för alla och alla för en, till skadestånd; vare ock de, som efter 9 § i samma kapitel gjort sig delaktige i brottet, derigenom att de dolt, köpt eller föryttrat det de vetat vara genom brott åtkommet, eller besörjt omarbetning deraf, hvar för sig till sådan ansvarighet, som sagd är, med gerningsmannen bundne för det, hvarmed de brottslig befattning tagit, 6 §. Är skada gjord af person under femton års ålder, eller sådan, som i 5 Kap. 4 eller 5 § omtalas, och kan ej skadestånd erhållas hos någon, som för underlåten vård öfver den person är till ansvar för vållande förfallen; gånge då skadeståndet ut af dens egendom, som skadan gjorde. 7 §. Har straff förfallit eller tid till afbrutet åtals fullföljd blifvit försuten, efter hvad i 5 Kap. 13, 14 eller 16 § sägs; vare dock målsegande ej derigenom betaget att det skadestånd söka, hvartill han eljest kan berättigad vara, 8 §. Målsegande är den, mot hvilken brott begånget är, eller som deraf förnärmad blifvit eller skada lidit; så ock den, som för den förnärmade eller skadade målsmannarätt eger eller eljest satt är att talan föra. 7 Kap. Om religionsbrott. 1 §. Hvar som hädar Gud, eller lastar eller gäckar Guds heliga ord eller sakramenten, dömes till straffarbete i högst två år. Sker det af obetänksamhet eller lättsinnighet; vare straffet fängelse i högst sex månader eller böter. Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
Beglemenle, Liand uppräknade hypothek för lån i Handels-Disconlen, förekommande orden ”och Vexlar’’ borde derifrån utgå, samt deremot i serskildt mom. intagas följande stadgande; Derjemte må vexlar, accepterade till betalning å den ort., der lånet sökes, samt förfallna inom 6 månader, kunna disconleras, med iagttagande af samma räntefot och samma vilkor, i afseende på säkerheten, som för lån ur denna Discont äro före ki i t ne; och b) att då den af Utskottet i Betänkandet, N:o 158, foreslagne tillfälliga utvidgning af Bankens lånerörelse hufvudsakligen kunde, bland de löreträdesvis dervid uppgilne Lånegrenar för Handelsoch Närings-Disconten, ifrågakomma, men det vore sannolikt, att Handels-Disconten icke, utan en sådan jemkning i nu stadgadt maximum för högsla tillåtna ansvarighetsbeloppet i samma Discont, att derifrån finge, i form af Discontering utaf Vexlar, under vissa vilkor, utgifvas penninge-försträckningar äfven utöfver det, såsom högsta medgifna lånesumman, fastställda belopp, med iagttagande af nödig säkerhet, kunde utsträcka sin utlåning utöfver den ordinarie fonden af 3,000,000 R:dr, och den, till hindrande af rörelsens onödiga förminskning, medgifna rättighet således i sjelfva verket skulle blifva utan påföljd, borde, under förutsättning af bifall till Utskottets förenämnde, i Betänkandet N:o 158 gjorde, framställning, såsom tillägg till 6 mom. i den som nu blifvit föreslagen att gälla i stället för 232 i senaste Banco-Reglemenle, intagas en så lydande föreskrift: Dock må, vid de tillfällen, då Handelsoch Näiings-Disconternes fonder erhållit tillskott utöfver den ordinarie fonden af sammanräknade 3,000,000 H:dr, vid discontering af vexlar, persouers namn godkännas, ehuru de derigenou sammanräknadt kunde komma att häfta för mer än 4°>00<)
Hvarefter Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade, med ogillande af den nya Redactionen, låta §. förblifva oförändrad. Ropades starka /ö_, jemte några Nej. I anledning hvaraf Herr Gre/Wn och LandtMarskalken, förklarade, att den nya Redactionen hade blifvit af Ridderskapet och Adeln als lage n. .§•8'- ConstitutionsUtskottet hade vid §:s slut föreslagit följande nya Moment: ”Örn vid Lik sdag j då Grundlags-frågor lagligen kunna af göras, ytterligare uppskof föreslås, må det ej äga rum utan Konungens och alla fyra HiksStändens sammanstämmande beslut.” Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd Proposition, blef berörde nya Redaction af Ridderskapet och Adeln bifallen. Den i4 Martu. 423 §• 96- Vid §:ns slut har följande nya Moment blifvit föreslagit: ”äfvenledes bör JustiticeOrnbudsmannen, vid hvarje Riksdag sina, sedan den sist för flutna, förda Diarier och Registratur till ConstitutionsUtskottet, för att granskas, inlemna” Herr Grefven och Landt Marskalken yttrade, att som den nya Redactionen af 53 §. i RegeringsFormen, med hvilken det till ifrågavarande föreslagna tillägg ägde nära sammanhang, redan blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagen, ansåge Herr Grefven och LandtMarskalken sig böra hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln äfven behagade afslå sistnämnde tillägg. Bifölls, Herr Flach, Carl Fredric, förklarade, att som han mot Ridderskapets och Adelns ogillande af nya Redactionen af 53 §. i RegeringsFormen redan reserverat sig, finge han nu äfven emot Ridderskapets och Adelns sist fattade beslut anmäla sin Reservation. Herr Silfverstolpe, Gustaf Abraham: Jag anhåller, alt mot det nu fattade beslutet, äfvensom mot det, rörande den 53 §. få anmäla min Reservation.
Utsk. har icke funnit detta behöflig! eller rätt, och jag befarar, att, som afsägelser ännu kunna inträffa, detta Utsk., om det följer samma princip, möjligen ganska länge skulle kunna förblifva sysslolöst och RiksStm få vänta på den vigtiga frågans framläggande. Huru detta skulle kunna förenas med den allmänt uttryckta önskan att närvarande riksdag icke må blifva så lång som de föregående, kan jag ej fatta. På denna grund anhåller jag, att Hr Ribbings motion, med den förändring jag föreslagit, malte få till Utsk. afgå. Hr Ribbing: Till en del förekommen af Frih. Hamilton, får jag i afseende på Hr von Hartmansdorffs yttrande anmärka, att min öfvertygelse är den, att de considerationer, som Hr von Hartmansdorff nämnt i afseende på Const.Utsk:s ledamöter och de närvarande förhållandena dermed, äro mycket underordnade sjelfva saken. Jag tror, att man mäste i främsta rummet afse målet för ett sträfvande, och om man sedan möjligen kan iakttaga de considerationer, som äro nämnda eller andra, så är det bra; men kan man icke det, ulan man tror att en åtgärd är nödvändig med åsidosättande af dessa considerationer, till vinnande af ett så vigligt ändamål, som denna frågas snara afgörande, så måste den ske. Jag kan derföre icke förena mig med Hr von Hartmansdorff eller återtaga min motion. Gr. Horn: Dä jag var den förste ledamot inom Ståndet, som yttrade mig mot den af Hr Ribbing i föregående plenum gjorda motion, så anser jag det vara en pligt för mig, att nu, dä frågan tagit denna vändning, understödja det förslag som är gjordt, att R. o. Ad. skulle yrka på det ifrågaställa inlem - 54 Den 1 Augusti. ilandet till Ståndet, emedan jag i grundlagen icke funnit det vara något Utskott ett sådant arbete ålagdt. Jag kan icke eller tro alt Const.Utsk. har någon sådan praxis att åberopa, sorn ålägger det såsom en ovillkorlig pligt att vidtaga ifrågavarande arbete.
I afseende å de vid Warbergs skola varande donationerna inhemtas, att i Assessoren von Diibelns donationsbref förordnas, att »årliga intresset (af det donerade kapitalet) må oafkortadt och redeligen efter bästa vett och samvete utdelas till skolans docentes;» att, beträffande enkan A. C. Grimbergs donation, blifvit föreskrifvet att »om rektorn är af hennes eller hennes mans slägt, skall han åtnjuta hela och i annat fall halfva intresset utan afkortning på lönen,» och att så väl afkomsten af dessa donationer som en del af räntan utaf den Severentssonsla stiftelsen åro i staten för Warbergs skola upptagna till sammanlagdt 22 Rdr88 öre samt så fördelade, att i lönen för rektor ingå 4 Rdr 17 öre, i l:sta kollegans lön 6 Edr 45 öre och i lönen för kollega emeritus 12 Edr 26 öre, eller tillsammans för båda kollegerna 18 Edr 71 öre, deraf 2 Edr 14 öre utgör halfva von Döbelnska testamentsräntan och återstoden den andel af Peder Severentssons testamente, som blifvit skolungdomen fråntagen. Uti afgifvet utlåtande yttrar Domkapitlet 1 Göteborg, att då de med såväl den v. Döbelnska som den Grimbergska donationen afsedda ändamål först då syntes rätt uppfyllas, när de derigenom beredda medel komma läroverket till godo, oberoende af de större eller mindre löneanslag, som till lärarne från statsverket utgå, funne Domkapitlet sig böra i underdånighet anhålla, att oftanämnda donationsmedel icke måtte i de till lärarne å stat anslagna löner inberäknas, samt att den i samma löner redan skedda afkortningen måtte blifva lärarne godtgjord.
Majit meddelade detta Beslut åt Consistorierna under samma dag, och åt Rikets Ständer i sammanhang med Dess Nådiga Proposition om Stats-Yerkels tillstånd ,©ch behof den 22 Januarii i834, der, vid frågan om ständigt anslag af 41 Kongl. Mctj:ls Nåd. Skrifvelse N:o fl. de blott till innevarande Riksdag beviljade 42*000 R:dr åt Elementar-Läroverken, fogades ifrågavarande framställningar, upptagne under punkterim a. b. c. och d. (sid. 12 oell 13) i det från Kongl. Maj:ts Ecclesiastik-Expedition bilagda, och i Kongl. Majrts Proposition (sid. 22) åberopade Protocolls-utdråget af den 18 Januarii 1834- Men sorn något Rikets Ständers beslut, rörande Schol-Praebendena icke blifvit meddeladt; så har Wexiö Consistorium numera, sedan Barnarps Pastorat, genom den sista innehafvarens befordran, är vordet ledigt, under den 10 sist!. December, inkommit med förfrågan, huru i detta hänseende förhållas bör, och hemställt, i händelse Pastoratet finge från Rectors-besläliningen afsöndras, att den derigenom uppkommande bristen i Rectors löne-anslag, omkiing 5o R:dr årligen, måtte af tilläfventyrs blifvande besparingar få anvisas, emedan Wisingsöfonden ej för närvarande lemnade några tillgångar dertill. Då Kongl. Maj:t anser ifrågavarande, af Consistorium och öfrige vederbörande tillstyrkta förändring blifva lika nyttig för Scholan som Församlingen; så vill Kongl. Maj:t, af den anledning, som nu förekommit, ånyo fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på behofvet att i detta, under punkten c. omförmälda, afseende besluta.
Men jag vill icke klaga deröfver, endast jag en gång får utsträcka handen, för att skörda de goda och ädla. Huru mycket har icke inträffat på den korta tid, som förflutit sedan du lemnade mig! Ack, huru liten tid behöfves ej, att vända lugn och fröjd i oro och qval! Uti mitt hjerta bo nu de senare; ännu i går anade jag icke, att de skulle gästa der i dag. Jag vill troget berätta dig allt, både emedan det är ett behof för mig, att i din själ utgjuta alla mitt hjertas bekymmer, och emedan jag vet, huru varmt och uppriktigt du interesserar dig för allt som rör din Rosa. Du vet, bästa Hilda, huru stilla och indraget vi lefde i vår lilla, trånga våning, sedan pappas cession, och sedan vi nödgades lemna vårt stora, präktiga hus och alla dess hufvudoch bisaker. Vi hade likväl skäl att tacka Gud, att pappa träffat ett så lyckligt ackord med sina kreditorer, att han slapp gäldstugan. Pappa fruktade mest herr Garben, och troligen erinrar du dig, att jag i en förtrolig stund berättade just icke vackra uppträden, som egde rum hos oss vid hans återkomst från Stockholm, då han, i stället för den väntade uppgörelsen, fann att pappa endast gycklat med honom, och begagnat hans frånvaro att lägga in. Jag vill icke säga dig, huru djup och genomträngande den blick var, som han kastade på pappa, då han besökte oss och dyrt försäkrade, att han skulle uttaga sin rätt till sista skärfven, eller hålla min far der han mest fruktade att komma. Både mamma och pappa talade mycket mot och med, om deras egen olycka och olyckliga händelser i allmänhet af samma slag, hvilka alltid draga svåra följder med sig; men herr Garben hörde icke derpå, utan återvände hastigt till sitt qvarter hos Svanstedts. Om allt detta torde du, min goda Hilda, hafva någon dunkel hågkomst, och jag erinrar dig endast derom, för att kunna meddela dig orsaken till Garbens sedermera visade mildhet, hvaröfver alla förundrade sig, och som jag icke ens för dig ville hafva omnämnt, i fall det icke vore nödvändigt för att fatta det följande.
Bifölls. S. D. Då nu föredrogs Expeditions-Utskottets förslag till Rikets Stän - Prot. Utdr. d. 21 April 1841 3 J I ders underdåniga skiifvelse, N;> 3o4, i anledning af Kongl. Maj:ts Nåd - ga framställning, i fråga om mötes-passevolancens upphörarde och de deraf bestridda koslnaders öfvei flyttande på Stals-Verke t, blef samina förslag, pfl grund af en dervid gjord anmärkning, äterremitteradt. Från "Vallo fl. Borgare-Ståndet. S. D. Förediogos; i:o Expediiions-Ulskottets Memorial, N:o 43, i fråga om underdånig framställning lill Kong!. Maj:t, angående iagttagelser till förekommande af vissa, Bihanget till Biks-Ståndens Prolocoll tillhörande handlingars omlryckning, och 2:0 af bemälde Utskott, under K:o 3o3, uppsatt skrifvelse-förslag i detta ämne. Skrifvelse-förslaget godkändes, och Memorialet lades till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo följande Stats-Utskottets Utlåtanden och Memorialer: N:o 484, angående ytterligare föreskrifter, i afseende på den, till säkerhet för Hjelmare canaloch sluss-verks framtida underhållande, afsätta fond. Bifölls. N:o 485, angående eli årligt understöd för förre Secreleraren hos Fullmägtige i liiksgälds-Contoiet, C. Sylvani enka. Bifölls. N;o 486j i anledning af Presle-Slåndels ålerremiss å Utskottets, angående ifrågaställd tryckning af Riks-Slåndens föi handlingar i Represculations-fiågan, under N:o afgifna Memorial. Lades till handlingar ne. N:o 487» i anledning af ålerremiss å Memorialet, N;o 4^8, angående fot ändrad f ördelning af Riks-Statens hufvud.titlar.
Har han undanstuckit egendom, sina borgenärer till föriång, vare ock lag samma. Skulle emellertid man tinna det alltför betänkligt, att gå in häruppå, måste man ock finna det lika betänkligt, att från allt ansvar frikänna vårdslös eller bedräglig, insolvent gäldenär utom konkurs. Äfven Lord Brougham, Englands Lordkansler, hvilken Herr von Koch, Sveriges Justitie-kansler, till stöd för of vananförda sitt förord åberopat, anmärker ju: “låt gäldenärens person endast blifva tagen, när han döljer sina tillgångar eller förtjenar straff för bedrägligt förfarande". Det är likväl visserligen icke min mening att yrka på bysättningstvångets bibehållande, sådant det nu i gällande lag är bestämdt. Hvad jag i detta ämne under diskussionerna derom i detta Stånd vid nästföregående riksdag yttrat, och som återfinnes i protokollet för den 8 Augusti 1860, bevisar detta tillfyllest. Min mening är deremot att föreslå ett återgående till hufvudprinciperna rörande denna fråga i 1734 års lag, med tillägg af några modifikationer. Man afvek från dessa grundsatser i viss mån redan år 1756, då för löpande förskrifningar gäldenär, vid bristande betalning på förfallodagen, ovilkorligen förklarades kunna bysättas till dess borgenären blifvit till fullo förnöjd; och då det i Förordningarne af åren 1841 och 1845 stadgades, att, "om vid utmätning hos gäldenär tillgång att gälda med icke finnes, bysättning må åläggas, derest borgenär det äskar", gaf detta anledning vid tillämpningen till ytterligare afvikelser, som sannolikt ej voro afsedda hvarken med Förordningen af år 1841 eller den af år 1845.
Det är i det förra afseendet, sou» rättigheten att granska Lagarne och att föreslå nya bliswit densamma förbehållen, och i det sednare, som rättigheten att ensam bewilja medel till Statö-kostnadernes bestridande, och att taga kunskap om dessa medels förwaltning, äflven bliswit samma Lagstiftande magt tillagd. Dess åtgärd i det förra fallet är förekommande eller beredande, i det sednare hindrande eller aterhällande. Den tjenar i det förra, att bestämma grunderna för Samhälls-Contractet, att jemka wilkoren efter Samhällets behof och tidernas förändringar, i det sednare, att bewaka utöfningen af de således föreskrifne grunder och uppfyllandet af dessa wilkor, samt ingär i detta afseende mera i sjelfwa Styrelse-befattningen. Samhällets fordran i det förra afseendet är, att ingen onödig Lag blir gjord, att alla de stadgande»», som något allmänt behof päkallar, blifiva iakttagne och förcskrifnc. Samhällets fordran i det sednare afseendet gär derpå ut, att Lagen mä äga sin fulla kraft, att Regeringen »vid dess wärd icke mä öfwerfkrida gränsorne för dess tillämpning. Fullkomligheten af Samhälls-magtens organisation i det förra afseendet beror derpä, att Lagar endast ur allmänna synpunctcn, för det helas wäl, icke ur ensidiga afsigter eller för enskilda interchen blifwa gjorda. Fullkomligheten af samma organisation i det sednare afseendet hwilar derpä, att dä Regeringen 556 Expeditioner till Riks-Sländen. äger all nödig, bade »verkningsoch twingande kraft, för att bibehälla Lagarnes helgd, den Lagstiftande magtcn, utan att directe kunna blanda sig i dest åtgärder, ma äga en nog motwägande kraft, för atr hindra ett inbrott uti, eller en wilkorlig förändring af Lagens föreskrifter.
Rekvisitioner, öfverstigande 20 kr. värde fraktfritt. Modeplanscherna åtfölja rekvisitionerna. [2495] Hos alla bokhandlare: [27851 Äkta Haarlemer Blomsterlökar. Stockholms Fröhandel, 5 Stortorget 5. Se den större annonsen i n:r 25 för i år. [1434] Lundquists K. Hot-Musik&amp; Instrumenthandel, [27571 8 M a l m tor gsgatan 8. WÄCHTER, Kvinnans själfnjälj vid nnåerlifsliåanåfill, öfvers. från tyskan, med 10 illastrat. ERICSSON, Blomsteroäling i boningsrum, 4:e uppi., med 43 träsn. Anläggning acn sKötsel al sötvattens-aivarier af O. E., med 31 träsn. har från denna dag af mig öfvertagits. 9^F " Dessa utmärkta instrumenter, hvilka, så väl hvad ton, touche, utstyrsel och hållbarhet beträffar, kunna jämföras med de allra bästa utländska instrumenter, säljas hos mig till samma priser som hos fabrikanterna i Kristiania. Stockholm den 1 sept. Abr. Agentur och enda försäljning af \) UO. | | N £ T R I É §- §o., • Ny Piano&amp; Orgelaffär, | Bijouterier ptapstp 48. [2609] I f. d. Joh. G. Pripp &amp; Son, fthe I I Stockholm, Drottninggatan Denna Handelsskola, den äldsta på platsen under samma (edning, undervisar i Bokhålleri, Skönskrifning, Räkning, diverse Kontorsgörom. o. Språk m, m. Alla ämnen äro valfria. P [2760| inkommet ett rikhaltigt lager till billigaste pris hos Alb. B a d -, T o a l e t t - och Vagnsvamp nu andels-Skola Fin toalett-tvål, innehållande antiseptiska beståndsdelar. Skyddar för injicerande ämnen. Ar fullkomligt neutral. Bruneils Victoriatvål! Nutiden år. O Henrik Gahns (fortsättning af Vår Tid) kan prenumereras å närmaste postanstalt.
Man har här yttrat, att det skulle vara nödigt alt belägga denna artikel äfvensom öfriga landtmannaprodukter med tull, på det våra jordbrukare måtte komma i ett rättvist förhållande till öfriga länders, och på det att det Svenska jordbruket måtte hastigt kunna utveckla sig. Jag ber alt i detta hänseende till mina motståndare få framställa den fråga, huru det kommer sig, att jordbruksnäringen, och särskildt fabrikation af den nu under behandling varande artikeln, icke erhållit en stark utveckling under den tid, då den var skyddad genom höga tullar. Huru kommer det sig, att under åren 1836 till 1841, då ost var belagd med en tull af 12 rdr 50 öre per centner, vi icke exporterade ett enda centner af denna vara, men deremot i medeltal årligen importerade 2,626 centner? Hvarför fick ej ostfabrikationen en ofantlig lyftning under åren 1842—1848, då ost drog en tull af 15 rdr pr centner; eller under åren 1849—1854. då tullen på denna artikel var 2 rdr pr 20 skålp.? Efter år 1855, då tull på ost borttogs, har visserligen importen deraf stigit, men samtidigt har äfven exporten ständigt ökats, så att, när den under åren 1855—57 uppgick till endast 36 centner, har den på de sednare åren stigit till 971 centner i medeltal årligen. Den ökade import, hufvudsakligen af skumost från Holland, som efter 1855 egt rum, kan till stor del tillskrifves den omständighet, att vår arbetande befolkning på grund af den ökade arbetsförtjenst, sorn till följd af de många och stora allmänna arbetena kommit den till del, blifvit satt i tillfälle att konsumera bättre lefnadsförnödenheter än tillförene.
Styrelse kan väl ej skäligen i detta hänseende åläggas andra vilkor och förbindelser än öfriga penninge-förvaltande myndigheter. För öfrigt anse sig Fullmäktige, i anledning af hvad Herrar Revisorer anfört, böra erinra, hurusom innehafvare af Bankens sedlar ingalunda. fått sig tillerkänd någon betalningsrätt framför de Bankens fordrings-ägare, som hos detta Verk äga innestående behållningar, och någon skillnad mellan Bankens skuld för utelöpande sedlar och på depositions-räkning insatta samt vid anfordran til! betalning förfallna medel förekommer hvarken i sednast utfärdade eller förut gällande Bankoreglementen. Dessa medel skola, likasom sedlarne, inberäknas i Bankens sedelstock, och ej mindre de förras än de sednares belopp afses vid bestämmandet af förhållandet mellan sedelstocken och metalliska kassan. För Riksgälds-kontorets eller andra deponenters räkning skeende tillfälliga lyftningar af deras hos Banken insatta medel och den deraf föranledda förvandlingen af en del utaf Bankens depositionsskuld till sedelskuld kan val således icke gerna äga den menliga inverkan på Bankens rörelse och ställning, som Revisorerne föregifvit eller, på sätt de yttrat, »utan mellankomna lyckliga omständigheter föranleda akacia för realisationen.» Det måste naturligtvis alltid bero på Banken sjelf, att, om omständigheterna anses påkalla en sådan åtgärd, såsom låntagare bereda sig en. under lånetiden obestridlig dispositonsrätt, öfver de medel, Riksgälds-kontoret tidtals kan vara i tillfälle att genom utlåning förränta. Herrar