Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Voro behåftade med en betydlig skuld, och det i invårtarnes närvarande belägenhet blefve svårt att utgöra de ökade skatter, sorn till dessa Cassör borde erläggas, Stadens invånare måtte, för viss uppgifven tid* varda befriade från all Bevillning för egendom, rörelse och person, hafva R. St., i anledning jemväl af serskilda till en del på officiela handlingar grundade upplysningar, samt då Staden, genom den rubbning i handel och näringar, som nödvändigt skolat genom densamma öfvergångna olyckshändelse uppkomma, lidit ansenliga förluster, hvarigenom den ännu icke utan svårighet karl utgöra de för StadsCassan och andra allmänna behof erforderliga utgifter, fördenskull funnit skäl bevilja Staden Borås den lindring i skatterne till Staten, att för Borgerlig rörelse i nämnde Stad, intill nästkommande Riksdag, må utgöras Bevillning endast till Exp. Vtsk. Förslag till und. Skrif v. N:o 333,334. 89 till hälften af hvad så väl i allmänhet, som för den classens Städer i synnerhet, derom kommer att stadgas, samt att de invånare, som genom den Staden senast öfvergångna eldsvåda blifvit urståndsatte att erlägga skyddsafgift, må, intill nästa Riksdag, efter Taxeringsmånnens pröfning och bestämmande, derifrån befrias. Slutligen och hvad angår Bevillnings-afgiften för hus och tomter, så ock, då endast få hus undgått eldsvådan och de öfriges egare alltså på åtskilligt sått blifvit lidande, hafva R. St. jemväl funnit sig böra bifalla, att den vid sista Riksdag, för alla tomter, hus och byggnader i Borås medgifna befrielse från Bevillning, må, ihtill näst instundande Riksmöte, utah rubbning få fortfara» Detta fa, hos E. K» M., R. St., till vederbörandes förständigande och efterrättelse, i underdånighet anmäla och framhärda etc. Uppi. 0. gödk. hbis Ridd. och Adeln d. 27 Jan. 183Ö.
Ståndsvis, har någon väsendtlig förändring i nu gällande stadganden icke blifvit föreslagen. I Grundlagsoch privilegii-frågor fordras fortfarande alla 4 Ståndens sammanstämmande beslut. I andra frågor, erfordras till bifall 3 Stånds öfverensstämmande mening, men stanna 2:ne Ständ emot 2:ne, har frågan förfallit utom uti finansfrågor och andra dylika, hvilka i likhet med hvad nu varit föreskrifvet icke kunna förfalla, och vid sådant tillfälle blir de två Stånds mening gällande, som öfverensstämma med Riksnämnden. Härutinnan ligger den skillnad emot nu gällande förfaringssätt att sådana frågor f. n. gå till förstärkt Utsk. och förslagets bestämmelser i detta hänseende innefatta, enl. min öfvertygelse, en väsendtlig förbättring, ty i det förstärkta Ulskit insättas i allmänhet endast partiernas pålitligaste kämpar, hvilka med stum votering och förseglade sedeln lill vanlig vorden skiljedomare afgöra frågorna, då deremot enl. förslaget liela representationen efter förutgången öfverläggning deltager i omröstningen. Den ledamot, som näst före mig hade ordet, har klandrat förslaget derföre, alt enl. detsamma BondeSfis Sekret, skulle tillsättas af Ståndet sjelft, då han deremot f. n. tillsätles af Konungen, hvilket stadgande den värde ledamoten ansett böra bibehållas. Härvid har han likväl förbisett den väsendtliga skillnad i betydenhet och vigt, som förefinnes emellan ifrågavar:de befattning, sådan den nu är, och sådan den enl.' förslaget skulle blifva. För det närvande står det nemi. BondeSt. likasom de öfriga Stånden, öppet att fatta beslut i alla möjliga riktningar, men enl. förslaget kunna Stånden endast antaga eller förkasta de förslag oförändrade, som blifvit deras pröfning underställda. Att vid sådant förhållande föreskrifva, attBondeSf:s Sekret., i olikhet med hvad som ägde rum hos MedSlm, skulle Den 15 Februari e. m. sr tillsättas a( Konungen, kunde svårligen falla någon in, sorn närmare tänkt på saken.
Pehrsson-Bendz, o c h deras första o m - sorg var att välja en föreståndare, som kunde utföra det ofvannämnda programmet. d:r Leonard Holmström, o c h hur lyckligt detta var, icke endast för M a l m ö - hus läns folkhögskola, utan o c k för vårt lands öfriga o c h Finlands folkhögskolor, har en tjuguåttaårig erfarenhet visat, ty från första stunden förstod d:r H o l m s t r ö m att skaffa sig de bästa medhjälpare o c h när dessa, den ena efter den andra, tog upp eget folkhögskolearbete i andra län, ersätta dem m e d lika goda krafter. J ä m t e omsorgen o m att skaffa goda lärare hade också styrelsen den att få en passande l o - kal. E n sådan erbjöds i den gamla landsvägskrogen H v i l a n, belägen ungefär midt emellan Malmö o c h L u n d. H ä r öppnades skolan den 2 november 1868 och fortgick till 1874, då en eldsvåda förstörde det gamla huset. Tack vaie styrelsens energi o c h allmänhetens välvilja uppbyggdes snart ett nytt o c h ändamålsenligare, o c h under de sedan gångna åren har detta utvidgats o c h förbättrats. Svenska folkhögskolan i allmänhet, o c h äfven Hvilan, har haft mycken fördom af utanför stående att strida emot o c h mången gång en hård mark i unga sinnen att genombryta, men styrelse o c h lärare ha här arbetat gemensamt, garantiföreningen o c h den allmänhet, som varit i tillfälle att se den på nära håll eller själf fått njuta dess frukter, ha dagligen omfattat den m e d liftigare intresse och växande förtroende. Havamal. A r 1873 började den kvinnliga kursen sommarmånaderna maj, juni o c h juli, o c h sedan skolans början t. o. m. detta år har den varit besökt af 2066 elever, däraf 858 flickor. Folkhögskolan inskränker dock icke endast sin verksamhet till sina elever.
Turkarne ville blott göra sig vigtiga och skrämma mig. Om morgonen landade vi i Omm dinar, der jag gick upp, handlade ägg och smör &c. och såg en utomordentligt vacker, retande flicka. Folket sade, der jag gick fram: "han är en moslim", andra: "han är en Frank", andra: "han är en shekh." Här lemnade oss vår treflige gubbe från Sa'id, som under hela tiden han varit om bord sutit vid styret. Vi dröjde ej länge förrän vi gåfvo oss åter ut. Den ene Turken och jag gingo på land och sköto några dufvor, på hvilka vi sedan kokade oss en god soppa. Afdelningen. Sedan vi ändtligen, efter 8 dagars färd på Nilen, framkommit i går afton till Bolak, rådslogs ifrigt hvar jag skulle tillbringa natten och vidare ta qvarter, tills jag hunnit få mig ett hus att hyra. Alla öfverhopade mig med sina råd och voro mig högst besvärliga, isynnerhet den Turkiska officern eller polisen, som hela vägen försökt att få förmyndareskap öfver mig, men som jag alltid till min stora tillfredsställelse kunnat snäsa af. Nu fick jag honom ej att tiga, förrän jag rätt brutalt bad honom hålla inne med sina råd, tills jag begärde dem af honom. Sedan det länge ventilerats hit och dit och de samteligen gått upp för att söka något kaffe, äfven den sjuka Binj pashan, kom den ena af dem ner och bad mig följa honom upp, jemte allt vårt bagage, till ett ypperligt Turkiskt café. Som de sålunda alla lemnat fartyget, äfven skepparen och styrmannen gått upp, ansåg jag ej just rådligt att stanna ensam qvar, bland det mig något röfvaraktigt förekommande folket i hamnen och bland de många små barkerna, från hvilka hördes ett förfärligt stoj och skrik. Jag tog således för andra gången ihop mitt ringa bagage, det jag vid vår första öfverenskommelse att stanna öfver natten om bord hade upptagit, och följde med Turken upp. På vägen blefvo vi anhållna af en man från tullen, som dock följde med oss och gick af för 2 piaster, dem naturligtvis jag måste betala.
Jag önskar visserligen skyndsamhet, der sådan är möjlig, men den brådska, motionären här föreslagit, Den 21 December. 107 tror jag vara ett för stort afsteg från vanliga formen. Motionären liar jemväl föreslagit i samma §, att Landlös utslag icke lar öfverklagas, men häremot mäste jag opponera mig; jag tror icke det vara lämpligt eller ens rikligt, att i denna enstaka fråga tillerkänna honom en sådan högsta maktens myndighet. Enligt 13 § skola Länsnämnderne sammanträda 2 gånger årligen. Jag vill föreställa mig att dessa Läns-nämnders verksamhet skulle bestå deri att de rådslogo och beslutade i förekommande frågor, men ej hade någon verkställande makt; och för denna verksamhet tror jag att de kunde åtnöja sig med ett sammanträde årligen, hvartill, enl. min åsigt, hvarken 14 eller 8 dagar erfordras. Jag skulle önska och tro, alt Läns-nämndernes sammanträden kunde förenäs med de nn brukliga landtbrnksmötena, och att 2 ä 3 dagar skulle vara fullkomligt tillräckliga för öfverläggning i Läns-nämnderne om länets angelägenheter. Uti 14 § är föreskrifvet, alt Landsh. är uti Läns-nämnderne sjelfskrifven ordf. Jag har sett dessa Läns-nämnder ur den synpunkt att de ej skulle utgöra någon verkställande makt, hvilken deremot tillkommer Landsh., som derföre ej borde, efter min föreställning få i dem utöfva det inflytande, som ordf.-platsen skulle kunna medföra. Dock borde han alltid ega tillträde till och rätt att yttra sig i Läns-nämnden. Den 20 § har Frih. von Kraemer redan vidrört, i hvars anmärkn. ronde denna § jag instämmer, i fråga om den der förekommande obeprisade beskattningsrätt. Men om man af dessa nämnder vill fordra någon nyttig verksamhet, böra de äga rätt att pålägga någon beskattning, ehuru begränsad, såsom kurhusafgiften är inom ett visst belopp på hvarje person af viss proc. af bevillningen. Då vid sista riksdagen en med denna likartad fråga var föremål för beslut inom Stånden, invändes i allmänhet emot densamma, att någon så allmän anda ännu icke vore utbildad inom landet, att man kunde hoppas, på möjligheten att tillvägabringa dessa nämnder.
Hvad åter beträffar privatbankernas sedelrörelse och påståendet att om deras rätt att utgifva egna sedlar upphörde, de icke skulle kunna existera såsom privatbanker utan nedsjunka till vanliga kapitalister, torde man böra ihågkomma, att om äfven berörde rättighet blefve dem fråntagen, de dock framför vanliga kapitalister skulle hafva ganska vigtiga fördelar, såsom den, att alla publika embetsverk äro skyldiga att ombesörja indrifningen af deras lån, äfvensom att de äga rätt att vid länens utgifvande afdraga ränta m. m., hvilket allt dock torde vara Den 9 Juni. 15 af ej ringa vigt. Finge de då dertill samma rättighet, som den fordna s. k. riksdiskonten ägde, att utgifva egna reverser eller förbindelser af en särskild beskaffenhet, hvarigenom de skulle förvandlas till en sorls bankodiskont, så kunde de ändå florera. Nämnde riksdiskont var icke något annat än en assosiation af enskilte, som endast rörde sig med R. St:s banks sedlar; och dock hade den en ganska god behållning. Om ock dylika i den rigtningen inrättade banker ej skulle kunna få 25 å 30 procents årlig utdelning, utan måhända få nöja sig med 12 procent, så torde de dock kunna vara belåtne dermed, enär andra kapitalister i allmänhet icke få mer än 5 procent. Såsom jag redan anfört, är det nnvar. Engelska banksystemet en förening emellan de särskilda bankerna och stalsbanken. Och della system synes så väl och då kan man väl icke anse det vara orimligt att enahanda system infördt här i landet skulle hafva samma välgörande följder. Den fördelen skulle det åtminstone hafva — det måtte väl Gr. Gyldenstolpe erkänna — att vi derigenom sluppe den mängd af olika privatbankssedlar, som nu äro ute i rörelsen. Jag fortfar i mitt yrkande af bifall ä Utsk:s betänk. Frih. Palmstjerna: Man har här framkastat den idéen att vid oktrojtidens slut för de närvar, privatbankerna, dessa inrättningar skulle kunna ersättas af andra penningeinrältningar i provinserne.
Jemte det Eders Kongl. Majit pröfva! skäligt, alt provisoriska stater med förhöjd aflöning, finge vid indelta Kavallerioch Infanteri-regementen och körpser tilis vidare tillämpas, så att de regementen och korpser, som icke redan förut inom sig egde tillräckliga tillgångar för de af Eders Kongl. Majit gillade nya löne-beloppen, skulle af särskilde slats-medel utbekomma skillnaden, har Eders Kongl. Majit, som ansell, att det erforderliga fyllnads-beloppet, beräknad! til! omkring 250,000 R:dr, borde, såsom årligen beroende af de med indelta arméens lönings-sätl förknippade särskilda förhållanden, blifva ett förslags-anslag, äskat, att ett så beskaffad! anslag till belopp af 250,000 R:dr Riksmynt mätte anvisas för den provisoriska löne-regleringen, i enlighet med de upprättade aflönings-förslagen. Vid pröfning af denna fråga hafva Rikets
Andra ledamöter, med hvilka jag vanligen instämmer, nb. när det är frågan om någon strid med Hr von Hartmansdorlf, hafva behagat yttra, att PresteStis förfarande skulle vara ett steg emot R. o. Ad:s yttranderätt. Frih. Palmstjerna, Carl Otto, har likväl såsom mig synes ganska rikligt anmärkt, alt det icke kunde 392 Den 7 Maj f. m. vara så, och jag beklagar verkligen, att man kunnat uppfatta frågan ur en sådan synpunkt, att Ärkebiskopens bref till Hr Silfverstolpe kunde förnärma eller i minsta mån inskränka yttranderätten här på Riddarhuset. Jag instämmer helt och hållet nied hvad Frih. Palmstjerna i det fallet yttrat, att ett sådant försök är alldeles omöjligt, och att man aldrig så borde hafva uppfattat saken, utan endast såsom förnärmande hvarje Svensk statsborgare, emedan det är ett försök att gifva en ledamot af Ilegeringen skrapa. Det är klart, att om man ville uppfatta det såsom någonting, som kunde förringa vår värdighet, såsom Stånd, så skulle det hafva till oss inkommit genom prot.utdr. från PresteSt. Då hade man haft tillfälle att upptaga det såsom emot Ståndet riktadt. En annan sak är, att icke Hr Silfverstolpe, såsom ledamot af detta Ständ, dä han yttrade sig här, borde vara berättigad att äfven här svara. Jag har således icke med de öfriga Herrarne kunnat instämma deruti, att något försök alt inskränka yttranderätten ägt rum, men jag har deremot ansett mig berättigad att instämma i Hr Silfverstolpes protest, emedan den ifrågavararande skrifvelsen utgått från ett annat stånds Ordförande till en ledamot af Regeringen.
Jag föreställer mig, att det enda resultat, som kunde blifva följden af upptagandet utaf Gr. Frölichs nu framställda anmärknrr, vore ett resultat, som jag åtminstone icke önskar må inträffa, nemi. att riksdagen afblåstes, innan R. St. hunne afgifva svar på K. M:s contrapropos. Jag tror icke, att man bör uppoffra det något man fått, för det man ej fått allt; och då K. M. ännu icke utfärdat någon lag för utrikes veslar, samt Gr. Frölich lärer haft en personlig erfarenhet deraf, att K. M. icke illa upptager, utan tvärtom låter öfvertyga sig af sådana anmärkntr, som af personer med Hr Gr:s talanger framställas, så synes det vara att förmoda, det K. M, innan han utfärdar en sådan ny vexellag, jemväl tager under noggrann pröfning, hvad Hr Gr. här framställt och hvilket Hr Gr. sedermera blir i tillfälle att personligen inför K. M. ytterligare utveckla. Följden blefve väl den, att vi först vid nästa riksdag finge propos. om en ny utrikes vexelstadga i öfverensstämmelse med Jteg.F:s 87 §; men emot detta dröjsmål torde Hr Gr. så mycket mindre hafva något att anmärka, som Hr Gr. sjelf medgifvit, att den gamla lagstiftningen i ämnet ännu någon tid, utan särdeles olägenhet, kunde bibehållas. Hvad angår sönderdelningen af förslaget, så är jag af olika tanka med Gr. Frölich. Jag anser det vara rätt, att lagen för inrikes och utrikes vexlar åtskiljes; ty ostridigt linnes det åtskilliga förhållanden i lagen för utrikes vexlar, som äro af commerciel och ceconomisk natur och sålunda kunna tarfva en förändring annorlunda än i civil lagform, hvilket åter ej är händelsen med frågan om inrikes vexlar. Jag har således ingenting att erinra deremot, att lagarna för den inrikes och utrikes vexelrörelsen åtskiljas; men jag protesterar emot den generella principen, att anse hela lagstiftningen för utrikes vexlar såsom administrativ.
Eger någon okynnes eller otamdt kreatur, det gild gärdesgård bryter eller Höger öfver, tage ock om det kreatur, ändå alt det å stängda egor utsläppes, sådan vård, att det ej å annans egor ofred gör. 8 24. Den, som af annans kreatur skada lidit, låte den af två ojäfvige män synas oell värderas. Finner någon a sina egor annans kreatur, som dit oiolligen inkommit; då ma han det intaga. Vet han hvilken det kreatur eger; låte honom eller i hans frånvaro den, som i hans ställe satt är, derom straxt tillsägas: vet den, som intog, ej kreaturets egare; lyse det genast upp för sina grannar: veta ej heller de egaren; lyse då upp för socknemän vid kyrkan å nästa helgedag. Den, som kreatur intagit, vare skyldig att det underhålla och vårda, och nyttje det ej innan så tillsagdt eller lyst är, som ofvan sägs. Sedan håfve han våld kreaturet bruka och nyttja, men ej illa medfara. 8 26. Egare af kreatur, sorn efter 25 § intaget är, bafve ej, utom i de lall, som i 27 och 21! §§ sägas, rätt att del återfå, innan han antingen i lösen derför utgifver det värde, hvartill skadan mäten är efter 24 §, så ock det belopp, hvartill kostnaden för kreaturets underhåll och vård af ojäfvige män uppskattas, med afdrag af den nytta, han, som intog, under tiden haft af kreaturet, om lian det brukat, eller ock för sådan lösen full pant eller borgen ställer. Nöjes kreaturets egare ej åt värdering af skada eller uppskattning af kostnads-belopp, eller vill han af annat skäl vinna åter hvad han i lösen gifvit; instämmer saken till Rätten inom tre månader sedan kreaturet utlöstes. Bih. till R. St.
Och hvad da annat, emedlertid, att förvänta, än att, såsom det i nämnda afhandling heter, "de rika och fattiga lägra sig emot hvarandra fientligt: de fattiga, å den ena sidan, betraktande den rike såsom orättmätig innehafvare af de fattigas egendom, och de rika å den andra, behandlande de fattiga såsom underkufvade fiender, åt hvilka man knappt tillmäter det ytterst nödtorftiga, och för hvilka man icke har gensdarmer, häkten, hotelser och straff nog, för att skydda sig mot deras befarade tilltag eller strafTa dem för bristande undergifvenhet. " — Men ej allenast inom samhällslifvets medborgerliga förhållanden — äfven inom familjelifvet utöfvar fattiglagen ett störande ingrepp till qväfvande af sjelfva naturens heliga känslor; och det är nu mera icke ovanligt ens hos oss, att föräldrar och barn, husbönder och tjenare, känslolösa för deras i både naturens och moralens lagar stadgade ömsesidiga kärleks-förbindelser, söka, i stöd af fattiglagen, att stöta hvarandra ifrån sig. Och kan man då undra, heter det vidare, om> i länder, som stå under ett fattigvårds-system, genom hvilket menniskan i så mångfaldig måtto nedsättes och moraliskt försämras, en fruktansvärd mängd af brott begås, hvilkas antal tilltager, ju fastare fot systemet erhåller? 1 England liar brottens antal frän 1812 till 1S21 fördubblats, och sedermera blifvit fvrfaldigadt. Och efter anställda undersökningar om orsakerna dertill, har både en Kommitté, som enkom varit tillsatt för sådant ändamål, och i Öfverhusets session den 20 Januari 1834 Lord-Kansleren Brougham förklarat, att det är de Engelska lagarna om fattigvården och fattigtaxorna, sorn förnämligast vållat befolkningens moraliska försämring och det växande antalet af brottslingar. Så har det gått utomlands och så kommer det att gå allestädes, iler Staten, för de fattigas underhållande, får förmynderskap öfver både fattiga och rika;- och 22 Regsamt Allm.
Hlir ifrågavarande summa bestämdes af Siandet till 120,000 R:dr. 5 och G punkterna. Gndltöndes. S. I). Föredrogos ånyo Bcvillnings-Utskot'els: Utlåtande JVS 10, i anledning af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock Riks-Slåndens skiljaktiga beslut i afseende ä andra delar af Betänkandet JVS 4, angående sliimpelpappcrsafgiflcn. Bnrjare-Ständet lade till handlmgnrnc Utskottets sid. 1 til! annat Iliks-Ständ framställda inbjudning oell godkände Utlåtandet i öfriga delar. Utlåtande JVS 1 !, i anledning af erhållen återremiss af Bcvillnings-Utskottets Betänkande JVS 7, i fråga om den för de Kongl, personerna och utrikes sändebuden stadgade tullfrihet, m. in. Hifnlh; och Memorial JVS 12, i anledning af Riks-Slåndens skiljaktiga beslut angående tullbcvillningcn. Med alsing 3 Utskottets i vissa punkter framställda inbjudningar till BorgareStåndet, godkände Ståndet Memorialet i öfrigt. Den 16 Maj. Från Ilogv. Preste-Sländet. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarnc Stnts-Utskottcts Memorial JVS 82, angående verkställd omröstning i anledning af Uiks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga tiil slatsrcglcringcn hörande frågor. S. I). Föredrogos ånyo BevillningsUtskottets ncdannämnda Utlåtanden och Memorial: JVS 10, i anledning af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock Riks-Slåndens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänkandet JVS 4, angående sliimpclpappcrsafgiften.
Fysiker numera är i åtnjutande af fri bostad uti akademiens hus och nämnda instrument jemväl derstädes hyresfritt förvaras, hafva, af sådan anledning, Revisorerne hemställt, huruvida icke omförmälda anslag af 1,050 R:dr borde minskas med det belopp, som motsvarar den såsom hushyresersättning hittills utgångna summa. De upplyningar, som blifvit meddelade i det från akademien rörande denna framställning af Kongl. Maj:t infordrade och nämnda revisionsberättelse vidfogade underdåniga utlåtande, utvisa emellertid, dels att den person, som har instrumenten under sin vård, först i slutet af Januari månad år 1863 inflyttat i akademiens hus, hvaremot han derförut i enskild egendom hyrt rum både för sig och instrumenten och således under den tid 1864 års revision omfattat, sjelf utbetalt hyresmedlen, och dels att upplåtelsen inom akademiens hus af rum för ifrågavarande instrument endast är tillfällig, hvadan hyresmedlen snart åter kunna blifva erforderliga. Vid sådant förhållande och då berörda upplysningar synas innefatta skälig anledning för utgående tills vidare af meranämnda hushyresersättning, torde Revisörernes i nu omförmälda hänseende gjorda hemställan icke påkalla vidare åtgärd. Stockholm den 16 Januari 1866. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ERIC KÅHRE, 1866. StatsUtskottets Utlåtande N:o 31. Ank. till Exp.-Utsk. den 19 Jan. 1866, kl. l e. m. Utlåtande, i anledning af gjorda framställningar om eftergift af Kronans rätt till dana-arf, fallne efter åtskillige personer. Vid innevarande, likasom vid flera föregående riksdagar, hafva framställningar blifvit gjorda derom, att Rikets Ständer för vissa ändamål måtte bevilja eftergift af Statsverkets rätt till arf, som fallit efter åtskillige personer, hvilka hvarken efterlemnat kände laglige arfvingar eller i lifstiden meddelat några testamentariska föreskrifter rörande användandet af deras qvarlåtenskap.