Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. \ id föredragning af Constitutions-Utskottets memörial till Rikets Ständer, N:o 4, med uppgift å livilande förslag till Grundlagsändringar, blef förslaget, N:o 13, om rättighet för Constitutions-Utskottet alt hos Rikets Ständer anmäla skäl till nedläggande af åtal emot Regerings-Formens 106 § af Ståndet förkastadt. Prot.-UtdrJg, den 21 September 18 44- 167 § 8- S. D. Föredrogs ånyo Coristi utions-Utskottels memorial, N:o %, med uppgift å hvilande förslag lili Grundlagsändringar. 1. Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition (Nå> 75), angående upphäfvande af livad nu stadgadt är om lagförklaringars utfärdande af Högste Domstolen. Doctor Broman: De genom borttagande af 19 och 21 §§ samt sednare perioden af 88 § Regerings-Formen föreslagna Gnmdlags-förändringar äro af ett stort inflytande på lagskipning?!». Huru kort man ock vili stadga tiden emellan Riksdagarne, kunna dock händelser förekomma, då Lagförklaringar blifva nödvändiga. Det sätt, Regerings-Formen nu föreskrifver för dessas utfärdande, synes mig innebära den största säkerhet för deras riktighet, då de afgifvas af Högste Domstolen, bifallas af Konungen och pröfvas af Rikets Ständer vid nästföljande Riksdag efter föranledande af Justitiae-Ombudsmannens embets-berättelse. Borttagas nu dessa §§, så äterstär endast utvägen att genom Lag-Utskottet få en tvetydig eller otydlig Lag förklarad, och hos mången torde tvifvel uppstå, om det rätta säkrare framgår ur ett tillfälligtvis väl eller illa sammansatt Utskotts vexlande och stridiga meningar, än från Lagens Högste Skipare. Jag anser derföre icke skäl förekomma till bifall till den föreslagna förändringen. Biskop Holmström: Emot antagandet af denna Grundlags-förändring har jag hört betänkligheter yttras af lagkunniga män, och har funnit mig af deras skäl öfvertygad, alt det nuvarande stadgandet bör, åtminstone tills vidare, bibehållas.
På grund af hvad ofvan blifvit anfördt, får jag i ödmjukhet föreslå, att Rikets Ständer täcktes för en fyr-anläggning vid Wisby anvisa nyssnämnda summa, R:dr 35,000 R:mt, såsom förslags-anslag, samt att till Kongl. Majit ingå med underdånig anhållan om vidtagande af de åtgärder, som för förslagets skyndsamma utförande blifva erforderliga. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 4 November 1865. C. J. Bergman. Af Herr BcrglHäll, C. J., om inskränkning af tiden för fullföljd af lagvadda mål från Gotland. Uti 9:de §:n af 25:te kap. Rättegångs-Balken i 1734 års lag bestämdes tiden för fullföljd af vad hos Svea Hof-rätt emot beslut, meddeladt af domstol på Gotland, till 4 Motioner hos Borgare-Ståndet 1865. N:o 3. 90:de dagen från den, då domen föll. Lämpligheten af denna långa tidsbestämmelse, hvilken uppenbarligen tillkommit med afseende på den mellan fastlandet och Gotland genom seglande farkoster då verkställda postförbindelsens långsamhet och osäkerhet minskades emellertid redan, när det genom Kongl. Brefvet den 8 December 1748 blef parter tillåtet att, för bevarande af fatalier i lagvadda mål och besvärsmål, der underrätt på Gotland dömt, få å Wisby Lands-kansii sina inlagor aflemna. Men i våra dagar, då genom ångbåtars användande postbefordringen blifvit äfven vintertid i möjligaste mån betryggad, och på de sednare åren visat sig kunna fortgå till den grad oberoende äfven af sträng köld och mindre isar, att till och med mycket korta afbrott i postförbindelsen varit sällsporda undantag, är ifrågavarande stadgande icke allenast olämpligt, utan rent af skadligt. Parter, hvilka det blifvit ådömdt att något fullgöra, uppmuntras nemligen af den långa vadetiden att, ofta utan fog, söka Hof-rätten för att vinna uppskof med domens verkställighet.
Såsom stöd för motionen bar blifvit åberopndt: att fordringarne på desse Lärares skicklighet, verksamhet och ansträngning voro lika vid begge Universiteten; att lelnadskostnaden icke vore mindre i Lund, än i Upsala; att skillnaden i den förut bestämda lönen, i Upsala 220, och i Lund 3oo tunnor spanmål årligen, vore endast skenbar, då spanmålsprisen å dessa begge orter voro så olika, att, efter medelberäkning, en tunna spanmål i Lund kunde upptagas till två Riksdaler mindre än i Upsala; att tillfälle till befordran för yngre Academiske Lärare, enligt hvad erfarenheten visat, varit mindre i Lund, än i Upsala; att proebende-pastoraten icke kommo andre till godo, än deras innehafvare, för hvilka ingen löneförbättring blifvit begärd; alt det icke allenast för den ekonomiska ojemnheten i vilkor, utan snarare i andra mera ömtåliga afseenden skulle vara för Lunds Universitets lärare nedslående, att ej säga sårande och förödmjukande, om detta Universitet stjufmoderligt af Rikets Ständer behandlades; och att motionären, för att icke möjligen derigenom motverka det af Professoren Fries framställda förslag, icke förr än nu velat göra den ifrågavarande framställningen, öfvertygad, att det, enligt 56 §. Riksdags-Ordningen, alltid stöde öppet att begära jemnlikhet uti löneförmoner, för jemnlikhet i pljgter och åligganden. Bill. till R. St. Utskottet bar af denna motion tagit kännedom, men finner den af Professoren Bolméer väckta fråga, om än dess remitterande lill Utskottet icke af 56 §. Riksdags-Ordningen förhindrats, likväl innefatta eit ämne, hvars upptagande till behandling Utskottet anser numera svårligen kunna ega rum, sedan Rikets Ständer till Kongl. Majit afgifvit underdånig skrifvelse, angående Regleringen af Riks-Statens Åttonde Hufvud-tilel. Utskottet hemställer således, att den nu af Professoreu Bolmeer väckte motion måtte få förfalla. Stockholm den 17 Febr. 1845. Reservation.
Lördagm den ro. Maji. klenum klockan hals iO. förmiddagen. l^pbrötoS Herrar LleKorsrnas af Andra och Tredsk Clasterne Listor öfwer sörledne gårdag hällne Wal och befunnoS mara förordnade: til Ledamöter i BewillningsUtskottet, inom Andra Clasen efter Herr krimrentlrjolä» N:o 14;. Herr Lvinbutvuck af tzvLllisä, Full» magtig Herr kersr lasutsngm wid Lif-Regementet, och inom Tredje Clasen efter Herr Ksurerlcbsolil, -V6am vieäricb, N:o 1189. Hrrc Llix, Fullmagtig Friherre Hekbinäsr, polian Lric; samt lil Ledamot i Riddarhus « Ui>kottet inom Tredje Claren, efter Herr ^reäenlijernL, Fullmagtig Friherre lcklljencram?, hollan VViltisIm, N:o l9Zl, Herr Lekliesr, LILrs, La^uaine. Högloflige Ridderjkapet och Adeln atskilldes klos, kan H til ro. Silvsrliolxs; Frcdagm dcn 16. Maji, klenum klockan 9 förmiddagen. företogs justering af krorocoller för den 9:de i Lenna manad. AnmälteS och emvttogs en Deputnrion fran det Wallof!. Borgare Ständer, anförd af Riksdagsmannen fran Wexiö, Herr Borgmästaren ^Verlin, som rilkännagaf, at Stander förehaft Lag-Utskonels Beiänkanden öfwer de af Hans Maj:t i Nader frainställda Lagfragor, rörande Lagfartens sörkorrtande stimt klwLcripkions-tiden i skuldsordringsmal, och de samma aftgjorr såsom medföljande Lxirsöstä krotoenlli af den ZO. April och g:de Maji innehölls, hwilka Herr Borg. Mästaren nu aflämnade.
Nsnufsetur-Diaeont-fonclena nuvsrancle tillAZnAar ut^öraa sk Oreäitiv i Kibet8 8tsncier8 Lsnb k:clr 1,000,oos. ramt sk konclen8 e»na be8psrinA8-foncl, bvilben ärligen vinner ns^on tillöIcninA, cloelc numera till minclre bet^clliAt belopp, enär konclen, ikrsn oeb meä sr 1826, sätt oeb ännu ksr viclliännsa en utgift sf 1^,000 k:clr ärligen till leebnoIoAialig Inatitutet, oeb asleclea uncier cle körllutne 1^ arén cleriAenom liclit en minabnin^ sk 196,000 k:clr, utom ränta „ 800,000° Ds ikrsn clenna tillZsnZ skclrgA68: ränta ä (lreclitivet i Dsnben, an8tsnif8-8liul(!sr, 8swt clet «er8liilät be8tsmcla läne-belo^pet till D8liil8tuna ^Isnufseturi8ter oeb DörläAAsre, meck till3smmsn8 „ 280.000. >5 3ter8ts ftiilr 1,880,000» äi8ponibla tor clen allmänna lsnerätten. Z 10 ^/-o/ro^rrro^ ^.o L§.
Den nu uppläste punkten talar blott om tiden, till hvilken 82 Den x April e. m. I Öfver-räntan ska$ beräknas, icke om dess belopp. Det år den påföljande punkten sorn inm-håller fråsan om beloppet; vid den torde möjligen något vara att invända; men vid denna intet. Herr Berghman: Min tanke år, att Öfverräntan borde upphöra ifrån den dag den ligger debitorerne till last; och detta tror jag nu kan definitift afgöra®. Friherre Cederström: Det lärer ej kunna vara afigten att vid en punkt i detta Betänkande fatta ett beslut, sorn i förhand bestämmer hvad som i anledning af Herr Berghmans med flores motioner om Öfver-räntan, framdeles kan kamma att beslutas. Den saken blir en fråga tör sig. Ej heller lärer det kunna vara meningen, att befria från Öfver-råntan dem , sorn ej omsatt sine lån. Jag hemställer således, att denna puukt måtte bifallas. Friherre Boije, Ludvig; Jag har någon anledning att tro, det begreppet om g:de punkten blir klarare, otn io;cle punkten får förut upplåsas; och jag anhåller alltså derom. Herr Grefven och Lan dt Mars balken låt, i anledning häraf, upplåsa io;de punkten. Friherre Boije: Må hånda torde skillnaden emellan g:de och io;de punkterne nu vara lått attirise: oth jag har nu mycket lätt att Den I April e, m, 25 besvara den proposition på g:de punkten, som torde lemnäs oss. Herr Ehrenborg, Casperi Jäg utbeder mig att få tåsta Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på hvad Friherre Wirséns särskilta mening innehåller, att nemligen Öfver-räntan ifrån den i Januarii innevarande år måtte försvinna.
R:dr 02 sk. dertill må användas Dervid bör dock komma i betraktande, att Utskotten längre fram föreslagit ätt till samma ändamål använda i5o,ooo R:dr, utgörande Stats Verkets afbetalning å dess skuld til! Banken, hvilka kunna om Ridderskapet och Adeln vill gå BondeSiåndets önskningar 430 ven ii September f m. till mötes och bevilja fastighets-lån mot silfver-; ränta dertill användas. Jag får likväl dervid förklara, att, enligt min öfvertygelse, fastighetslån, såsom oförenliga med Bankens functioner, icke äro nyttige,j men att, om de anses oundgänglige i närvarande tidepunkt, sådane äro vida bättre och förmonligare, som betala silfverränta, ände, som återgäldas i papper, och hvilka utan att bidraga till Bankens solidité endast betaga den möjligheten att fullgöra sina functioner. Då nu förhållandet är sådant, att Banken ej kan ingå uti någon vexling af reelt mynt, och fråga är att dertill bereda utväg för framtiden, så måste det icke kunna bestridas, att ju lån emot ränta i silfver leda till detta mål, utan att dérföre förminska sedelstocken. Derest fastighetslån skola bibehållas, såsom Utskotten föreslagit, tillstyrker jag således de af BondeStåndet derföre stadgade vilkor, och skulle tro, att om Ridderskapet och Adeln vill gå detta Stånds önskningar till möfes, medelst bestämmande af en högre summa till detta ändamål, den summa som till silfveruppköp blifvit föreslagen, kan i någon mon nedsättas, emedan den ersättes af silfverrantan. I anledning häraf underställer jag, om vi ej till en början kunde få proposition på den summa, som till silfver-uppköp skall användas, och att vi sedan kunna utesluta hela sista momentet, hvilket ej hörer hit. Herr von Hohenhaujen: Hvad först be träffar fastighetslånen med silfverränta, så får jag fästa uppmärksamheten deruppå, att det ännu ej är så fullkomligen gifvet, att silfver skall Den it September f, m. derföre ingå.
Dessförinnan' torde det vara orätt att föreslå någon rubbning af de förhållanden, som i afseende å Post-väsendet f. n. ega rum. På grund af hvad jag nu anfört, anhåller jag att R. o. Ad. behagade återremittera detta Utlåt. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Det har alldeles icke varit fråga om att åt Riksg:s-Kont. begära någon fribrefsrätt. Kont. har hittills betalt sina bref och kommer äfven framdeles alt göra det äfven om StatsUtsk:s förevande Utlåt, bifalles. Men händelsen är den, att för flere år tillbaka föll det Post-Styrelsen in att vilja förskaffa Postverket större inkomster och i sådant ändamål påfann man, att Riksg:s-Kont. borde betala icke allenast de bref Kont. afsönde, utan äfven dem, som Kont. emottog, nemi. sådana bref, sorn tillskickas Kont. från någon embetsmyndighet, som har fribrefs-rätt. Om t. ex. Riksg:s-Kont. skrifver till en Landshöfding, erlägger Kont. betalning för detta bref, och sådant har ingen öfverklagat, men Kont. Tår äfven betala de bref, som Landshöfd:n skrifver till Kont., och det är denna sednare betalning, som Kont. undanbedt sig. Det är sannt, att RiksgrsKont. hos K. M. sökt befrielse från en sådan betalnings-skyldighet samt att K. M. denna ansökan afslagit, men skälet för afslaget var icke att Kont:s anhållan ansågs obillig utan att den inkomst, som Staten skulle från Postverket erhålla, var bestämd, så att ett bifall till ansökningen skulle medföra en rubbning i de inkomster, som vid förra Stats-regleringen blifvit påräknade. Men nu, då StatsUtsk. föreslår, att de medel, Postverket skall till Statsverket årligen erlägga, skola minskas med en summa, motsvarande hvad Postverket emot rätt och billighet på Riksg:sKont. årligen förtjenar, så återstår icke något hinder för bifall till en begäran, sorn K. M., derest omnämnde hinder ej förefunnits, utan allt tvifvel villfarit.
Den, som en gång skådat klart, hurudant lifvet är, kan dragas med i vimlet, men tillfredsställa henne på djupet kan det e j. För henne hägrar alltjämt hvad hon den där gången såg. O, Herre tag mig tillbaka och tag honom med! BINGA HVAD DEN VINDEN GAMLA BERÄTTADE ELBE. FÖR FURAN. » X T Å H Å, J A G Ä R T R Ö T T, » suckade vinX X den, i det han slog ihop sina slaknande vingar och sjönk ned på sitt hviloläger under den gamla furans täta grenhvalf. Det gick en susning genom trädet och en röst hördes hviska: » Berätta! Tälj mig, hvad i dag du sett och uträttat, jag lyssnar. » » Minnes du de två unga på Sätergården, de, som snart skulle blifvit ett par? » frågade vinden. » Ja, dem känner jag väl, » svarade den gamla furan, » d e äro ofta här. Ibland smekas de och le, men oftast äro de ovänner. Kanske komma de hit i morgon. Jag håller af dem båda och längtar efter dem. » » De komma aldrig hit mer, de skola aldrig mer sitta på den mjuka mossan vid din rot. De äro borta för alltid, » sade vinden högtidligt. » Borta för alltid! Hvar finnas de, hvar? Nå- got har hän dt dem, berätta mig allt! » hviskade trädet. » Så hör då, » återtog vinden, » hur det kan gå, då kortsynta människobarn ej vilja låta varna sig. af dem, som äro starkare och visare än de. Jag har i dag uppbjudit alla mina krafter för att rädda dessa två, men förgäfves var allt, hvad jag gjorde. Hör nu, d ö m sedan själf! Eftermiddagssolen sken så vänligt öfver Sä- tergården, och jag dansade muntert kring knutarna. Ibland kikade jag in genom fönstren eller kom en dörr att springa upp. Vid ett af fönstren i matsalen satt hon — flickan — och sydde. Han — fästmannen — stod bredvid och tycktes be henne om något. Jag tryckte mig tätt till rutan och hörde honom då säga: » Nå, Lisbeth, låt nu ändtligen bli m e d att sitta och prata med den där dumma kudden, och följ i stället med mig ut och g å!
St. förut bestämt, hvaribland Hr Mannerskantz särskildt antydde derpå, alt Manufacturdiscontfonden blifvit med 500,000 r:dr ökad. För hvar och en torde det dock vara bekant huru som R. St. vid förra riksdagen sjelfva beslutade en tillökning af 500,000 r:dr, så att denna fond skulle derefter utgöra 1^ million r:dr. Afven har man anmärkt de dispositioner, som skedde år 1811. Jag får lill svar derå endast hänvisa till §§:ne 218 och 219 af bancoreglem., enligt hvilkas ordalydelse, Bancostyrelsen äger rätt att i låneväg använda uppkomna öfverskott, på sätt dem bäst synes. Förhållandet må rut hafva varit lnirudant som helst, så grundar det sig på det obestridliga factum, för hvilket Utsk. sjelft i sitt betänk, redovisar, (nemi. uti ifrågavar. 25 §) att den verkliga tillgången, som tillhörde denna fond, utgjorde 9,637,000 r:dr; deruti icke inberäknade capitalbehållningarne, hvilka alltid afgå från fonden och redovisas uti den tryckta halfårsberättelsen. Derigenom kommer man till det obestridliga beloppet af 9,840,000 r:dr.
Passagerarnes antal ä denna jernväg har sålunda pä de fern åren mer än fördubblats, men skulle hafva ökats ännu mera, derest icke ett par för persontrafiken särdeles missgynnande förhållanden hindrade mängden af vägfarande att begagna sig af jernvägen. En af dessa ofördelaktiga omständigheter är, att jernvägen, der den afslutas vid Forssa kyrka, icke träffar någon allmän landsväg utan endast en sockneväg, afsides belägen ifrån den allmänna landsvägen; och det andra och ännu mera ofördelaktiga förhållandet består deruti, att, då jernvägen med sitt till tiden bestämda och hastiga lopp slutar vid Forssa kyrka, kommunikationsleden sedermera fortsattes vestcrut pä den ofvanberörda P. A. Tamms kanal, med tvänne på olika ställen af kanalen belägna slussar, efter hvars passerande den ändtligen obehindradt fortgår pä de in i landet belägna sjöarne Södra och Norra Dellen. Nyssnämnda kanal är nemligen farbar endast för helt små och högst fyra fot djupgående ångbåtar och pråmar, och de tvä slussarne i kanalen hafva lika anspråkslösa dimensioner, nemligen endast jemnt tillräckliga för att rymma, för hvarje slussning, endast en liten ångbåt elier en pråm i sender. För att nu kunna befordra den rätt betydliga varutrafiken å kommunikationsleden mäste ångbåtarne ständigt hafva i släp med sig minst en, men oftast flera pråmar; och som blott en och en af dessa små farkoster i sender kan inrymmas i slussarne, och der dertill ofta händer, och hvilket icke lärer kunna förebyggas, att två ångbåtar, hvardera med flera pråmar mötas vid slussarne och uppehålla hvarandra i flera timmar, ja i hela fem timmar, hvarpå man haft exempel, så framstår tydligt, dels huru litet belåtna och betjenade för sina egna personer landets innebyggare kunna vara att färdas pä denna, sä beskaffade, af sjö, kanal och jernväg bestående kommunikationsled, dels hvilken.stor olägenhet det är lör den snabba jernvägstrafiken att vara afbruten innan den nätt sitt mål, Dellstranden, och vara fastlänkad med och beroende af den till tiden oftast obestämda och tröga kanalfarten.
Hr Rosenblad har redan anmärkt, att secreterären i BondéSt. har, utöfver secreterarne i de öfriga Stånden, en särskild befattning. Det är utan tvifvel på båda dessa grunder R. St. hittills alltid beviljat honom ett högre arfvode an åt secreterarne i de andra Stånden. Detta var äfven föreslaget af StatsUtsk. i dess första betänk. Jag anser det ock böra bibehållas. Nu, då BondeSt. sjelft redan beslutat tilldela det åt sin secreterare, skulle jag, lika med Frih. Boye, tro det R. o. Ad, gjorde lättast att låta dervid bero. io 11. 31 D e ii a5 Juli f. m. När frågan korhmer till notarierna och cancellisterna, anhåller jag att särskildt få yttra mig derom. Hr Rosenblad: En värd talare har yttrat, att secreterarens förmynderskap öfver BondeSt. upphört. Ett sådant förmynderskap erkänner jag aldrig hafva i grundlagen varit afsedt, och att säga det BondeSUs secreterare haft eli förmynderskap alt utöfva, vore detsamma som att förklara alt Talmännen i samtliga Stånden voro afsedde såsom någon art af förmyndare. Deremot kan det icke bortresoneras, att grundlagen stadgat helt olika och mycket vigligare åligganden för BondeSt:s secreterare, än för secreterarne i de öfriga Stånden. §!n Riksd.Ordn. säger nemi.: "Hvarje secreterare tillhör att allt det, som förefaller och beslutes, ordentligen och noggrannt uppteckna och för Ståndet justera, samt, då antingen hela Ståndet eller någon ledamot in pleno det fordrar, prot. uppläsa, äfvensom i öfrigt alla prot. jemte utdragen deraf underskrifva.’ Detta är gemensamma åIiggauden., men sedan tillägger grundlagen: "Åliggande secreteraren för BondeSt. särskildt att biträda Talmannen vid målens behandlande och göra påminnelser om något mot grundlagarna stridande skulle försökas.”
Vid behandlingen af Utskottets nämnde betänkande hafva Riks-Stånden, enligt utdrag af deras protocoll, hvilka den ii innevarande månad fullständigt kommit Utskottet tillhanda, afgjort några, men, på grund af framställde anmärkningar, lill Utskottet återremitterat andra delar af Utskottets förslag och nu gällande Kongl. Författning i ämnet; och åligger det alltså Utskottet att i första rummet afgifva de yttranden, hvartill samma anmärkningar föranleda; hvarvid Utskottet ansett sig böra följa den i omförmälde betänkande iagttagne ordning, och sålunda under de §§ i gällande Författning, hvarå anmärknifigarne hafva afseende, sammanföra och besvara desamma, nemligen: 2 och 3 §§. Inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högv. Preste-Ständet samt Päll afl. Borgare-Ståndet, hvarifrån Utskottets förslag härutinnan återremitterats, har blifvit anmärkt: att den af Utskottet antagne princip, enligt hvilken biläggnings-chartor nästan uteslutande skulle komma att begagnas, vore origlig, enär säkraste controllen mot missbruk vid chartering låge deri, att handlingar, hvarför stämplad pappers-afgift eger rum, skrifvas på sjelfva chartan; att s. k. skrifningschartor af detta skäl borde icke allenast bibehållas, enligt några ledamöters förslag, till och med io R:dr, och enligt andras mening till alla i nu gällande författning bestämda valörer, utan ock tillhandahållas å de flere belopp, som kunde för ändamålet finnas erforderlige, hvarom Rikets Ständer måtte till Kongl. Majit aflåta underdånig skrifvelse; att åtminstone Hof-Rätternes och Collegiernes utgående expeditioner borde, såsom hittills egt rum, skrifvas å stärnpladt papper, emedan nödig controll olver behörig chartering å samma expeditioner i annat fall icke Bih. till R. St.
Man har sett personer här uppstiga för att klandra Canalen, hvilka i ordets rätta bemärkelse med sin ena fot varit på Canal-brädden , utan att vilja gå hvarken till höger eller vänster lör att undersöka Canal-Arbetet; och jag hemställer om deras uppgifter förtjena trovärdighet. jag skulls i öfrigt tro, att då en Ledamot yttrat det en annan här ej närvarande person uti Statsoch Banco-Utskotten vid 1815 års Riksdag, såsom auctoriserad af Bolaget, ej veiat antaga ett anbud, att härvid något förhastande förefaller , efter jag väl borde känna om någon Auctorisation af Bolaget ägt rum; men då, som jag vet, Discussioner af liflig art vid det tillfället ägt rum i amner, anser jag att yttranderne under dem äro mera att anse såsom enskilte än officiella $ hvad jag kan försäkra är, att ingen var aactoricerad antaga eller afslå ifrågavarande proposition om 150,000 födr som ersättning for Disconten; att emedlertid 1815 voro stora skäl till att bibehålla Disconten, så stora, att kanske äfven jag varit af samma tanka, vidgår jag gärna. Då var ej Årbets-planen försökt, och jag trotsar att förutsäga utgången af en sådan och att i förväg bedömra^en Plan af den ärt och omfattning. Oväntade omständigheter kunde inträffa, som vållade eo kost. nåd man ej förutsett. Huru var det då möjligt utan Discont utfinna Medel? Man såg dä redan att anslagen , ej fullt instämde i denna plan. Jag vill derföre ej ogilla den tankan , att 634 Ben jo April, man icke borde skilja sig från Disconten, för' modeligen yttrad af Commerce-Rådet Santesson äfven af detta skäl; inen han var ej autoriserad. Vidare är sagt att man med Matematisk visshet kan säga det ingen tillgång vore för 1,100,000 R:dr Discontens fordran af CanalVerket. Jag tror det vara bevist att en ganska betydlig tillgång gifves härföre, och då tryckta Handlingar härom vittna är onödigt upprepa hvad man der kan inhämta.