Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I I afseende åter på den sednare anmärkningen, eller vådan af en mera utsträckt dispositionsrätt öfver de i städerna samlade kapitalerne, så vittnar erfarenheten nogsamt, att de få kapitaler, som hos oss finnas utöfver dem, som fordras för de borgerliga näringarnes drifvande och af hvilka den slutliga behållningen ofta är ganska problematisk, vanligen nedläggas så fort ske kan i fastigheter, såsom säkraste sättet alt bevara ett samladt öfverskott. För öfrigt bör man äfven ihågkomma, alt en fri disposition öfver all lös egendom redan efter stadsrätt eger rum, så framt ej bröstarfvingar finnas; och då en sådan frihet, utsträckt jemväl till detta fall, icke på landet visat sig hafva ledt till missbruk, lärer man ej eller kunna förmoda, att den i städerna skulle komma att begagnas annorlunda, än till fördel för efterlefvande maka, det vill säga, till det isynnerhet för städernas invånare nyttiga ändamål, som lagen hittills gjort omöjligt, att, genom ena makan lemnad rättighet alt qvarsitta i orubbadt bo, sätta denna i tillfälle att äfven efter andra makans död, till gemensamt gagn för sig och barn, sammanhålla förmögenheten till den styrka, som för fortsättandet af en förut idkad borgerlig rörelse erfordras. De 17 Lag-Utskottets Betänkande, N\o 82. De anförda inkasten synas Utskottet således icke vara af någon serdeles vigt, eller böra verka till bibehållande af en olikhet i likartade förhållanden, som af ingenting i öfrigt försvaras. Deremot kräfver ovilkorligen sammanhanget emellan testamentslagarne och dem, som gälla för gåfva med varm hand, att, i händelse de förra förändras, de sednare jemväl ordnas till öfverensstämmelse dermed; hvadan Utskottet, såsom en nödvändig följd af dess yttrade åsigter om testamenlsrätten, anser sig böra tillika föreslå sådan förändring af de i 8 Kap. JordaBalken intagne stadganden om gåfva, att all skillnad emellan landsoch stadsrätt äfven i denna del varder upphäfven.
Stffortning dger albrig rum för ben Semillning, forn afSorb eller ©genbom utgd ber. §. 158. #ar ©PattfFpfbig tfUt SDtanfafSjFrifnmgen uppgifmit ftn ©genbom till-Sorgendrer, eder bör han efter Upbö;bSdretS början, ffafl Semidning gdlboS af ©oncurs.mafjan eaer ©terbbufet, utan att bemafanbe, ulret» ning eder flut beböfroer afmattas. 5- *59- StfforfningSldngb unbertecfne, meb anfmar för riftigbeten, mib Re# gtmenter ocb ©orpfer, ©befen, i ©tab UpbörbSman, famt d Sanbetkro. nofogbe 0$ £drat>SfFrifmare. 3 (Stab (fall benna Idngb begufom af Sttagiffraten ocb minff (menne af Saperingsmdnnen granffas, periftceras ocb unberfFrifmaS. # Sanbet ffola SJdngberne d utlpfle adniänna ©ocfne*fldmmor upldfas, bd haftor ocb tml ©ocfnemdn (Tola intpga, burumiba något mib bern marit att erinra* StffortningSIdngberne ffola berefter i ©tocfpolm till Ofmer. ©tåtbår* laren, i fidnen till konungens SefallningSljafmanbe aflemna# till otter, jigare pröfning, ocb, om något berroib icfe marber pdminbt, till afföring i 2fdfenfFaperne beorbraS. Sfrt. iv. §. § 160. 161. 83 Oat unfcuulag ocb linbring f 25 emill ningen.
Så väl till följd af förenämnde åsigt, som äfven för alt bereda och underlätta Wadstena Corrections-Inrättnings snara upplösning, föreslog Styrelsen uti förenämnde underdåniga plan, alt Malmö Citadell, lill en del redan begagnadt lill fängelse, skulle, såsom mycket lämpligt till ett correctionelt Arbetsoch Central-fängelse för brottslingar och lösdrifvare inom Götha Rike, få, genom Styrelsens försorg, till ett sådant inrättas och i anledning deraf till dess disposition Öfverlemnas. Beträffande slutligen 3:dje fängelse-slaget, eller Corrections-Inrättningarne, hvartill jemväl Malmö fängelse egenteligen skulle komma alt räknas, framställde Styrelsen, uti oftanämnde plan, dessa, såsom utgörande den gradation, der den största fullständighet i fångarnes behandling kunde och borde iakttagas, och yttrade dervid, att erfaren - Bil tili K. Kl. Nåd. Propos. N:o 23. fö heten af de rön och försök, Som Vid Correclions-Ini ätlningarne i hufvudsladen, hvarest dessa, efter nya grunder upprättade förbältrings-anstalter först borde vara fullbordade, skulle tjena lill ledning och upplysning vid bestämmandet af föreskrillerne för de öfriges administrerande, hvilken åsigt af saken i vissa delar visat sin vigtighet. Ledd af den öfvertygelse!!, att m i 1 i laira former lämpligast skapa sig för det ändamål, att till Statens nytta och individens rättelse använda unga, friska, lösdrifvande personer, enär hos dem rådande lättja eller vanart synes fordra deras strängare efterliållande, föreslog Styrelsen äfven uti ifrågavarande plan, att, utom den vid Wanäs Fästning redan organiserade Pionnier-Corps, Carlscrona Arbets-Compagnier skulle förvandlas till en dylik Corps och ökas från 4oo man till 600, hvilken tillökning af det alltid till växande antalet lösdrifvare, som försändas till Correctionsoch Arbets Inrältningarne, synbarligen påkallades.
I följd af nyssnämnda upplysning måste jag yrka, att i stället för ”i tjensten äldste”, såsom det i skrifvelseförslaget heter, sättes ”efter fastställd löneordning äldste”, och anhåller jag om återremiss, på det att denna förändring måtte införas. Det skulle kunna hända, alt personer genom antedaterade fullmakter kunde utestänga dem, som en längre tid bestridt tjensten. [Ir von Hartmansdorff, Äng.: Jag biträder Gr. af Ugglas’ anmärkning. Hädanefter tror jag dock icke skall hända hvad som hittills inträffat i Lund; men följderna af hvad som handt fortfara ännu. Det ur således för vederbörandes säkerhet rådligast, alt de ord införas, som Gr. af Ugglas föreslagit. Exped.Utsk:s förslag N:o •x/^5 återremitterades. Fortsattes pröfningen af Bancooch LagUtsk:ns utlåt. N:o 5, i anledn. af gjorda anmärkntr vid Utsktns betänk. Nto i med förslag till lag för enskilda banker. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt sedan B. o. Ad. i öfrigt fattat sina beslut i afseende på mom. litt. a) af 5 §:n, återstode numera endast af de vid Utskrns förslag i afseende derå gjorda anmärkntr frågan huruvida R. o. Ad. antoge det af Utsktn föreslagna ordet minst eller det af en ledamot i stället föreslagna ordet högst såsom bestämmelse näst före orden iS proc.; och hemställde Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. i delta afseende behagade antaga Utskins förslag. Bifölls. Ilr Frih. o. Landtm, förklarade, att, i följd af de af R. o. Ad. fattade beslut, morn. litt. a) således kommeott lyda sålunda: ”a) om beloppet af teckningssumman eller grundfonden, deraf minst 25 proc. skola utgöras af Rikets gällande mynt. Morn. litt. b) i 5 § t n. Utsktns förslag i denna del blef af R. o. Ad. bifallet. Mom. litt. c) i 5 §tn.
Man kan invända »tt hasiigt omlopp af det i rörelsen varande myntet kunde lika vål befordra försäljningen af ett större varukvantum sorn ett mindre, mert jag behöfdes later sig göra i vårt vidsträckta land, och detta som mycket annat utgör en vacker hypotbese, men som ej år verkställbar, och hvilken^ kraft vore det som för Landtmans afsättning af dess produkter skulle befordra denna hastiga circulation, då egentligen snart ett år efter verkställd skörd eller påföljande sommarn först efterfrågan blifver efter dess effecter, och brist på penningar gör att ingen kan speculera i andra saker ån högsta behofvet påkallar; under tiden har Landtqiannen nödgats betala sina Kxonoutlagor, räntor &c, som naturligtvis gruf. ligt skola trycka honom. I)et torde derföre vara nödigt att finna något medel till vidare afhjelpancle af den iråkade penningeförlågenheten, och antaga samma hjelpemedel som andra Länder, hvilka varit i ena - handa författning med vårt land, nemligen haft skuldsatt jord och ökad production, samt ej haft af silfver tillräckligt utbytningsmedel, och derföre nödgats skaffa sig annat, grvmdadt p* landets production och fastigheter, hvilket fått namn af creditsysfem och hvarom Fri herre Wrangel förut väckt motion, hvaruti jag väsendtligen insttåmmer, hvarjemte jag i anledning af föregående får vördsamt föreslå: 262 Den 3 Mars'. i) Att uti flera delar af Riket mätte af privata få inrätta» LåneBanker, med lika rättigheter och förmåner som RiksDisconien åger, utan allt annat publikt biträde eller deltagande, 5n att samma ProvineeBanker må få hålla likasom privata, öppen räkning i Banken och derå utfärda Assignationer. a) Att hvar oell en Landtman må få emot en lindrig hyra eller procent på nederlag aflemna större eller mindre qvantum spannmål i Kronans Magaziner och på de deröfver erhållna attester företrädesvis i ProvinceBanken undfå motsvarande lån på sex högst nio månaders tid. 3J
I anledning af det förhållande, som fånglistorna för Calmar Slottshäkte under den 8:de November 1831 utvisa, att Jon Pehrson den yngre från Rugstorp, uti ett åverkansmål, blifvit af Norra Möre Härads TingsRätt sakfälld, jemte böter efter Lag, till serskildt vite 66 R:dr 3a sk., hade jag derom infordrat och erhållit den upplysning, att besagde vitesbot, för det Jon Pehrsson olofligen å Profoss-bostället Näfversjö egor fällt fem stycken tallar, uppskattade i värde till i R:dr 32 sk., blifvit honom af Härads-Rätten, genom Utslag den 26 April i83j, ådömd, i åberopad följd af Konungens Befallningshafvandes i Calmar den 27 Maji i83o till Kronofogden Wejdling aflåtna och behörigen kungjorda skrifvelse, hvarigenom Konungens bemälde Befallningshafvande, i anledning af Kongl. Krigs-Collegii skrifvelse under den 10 Mars och Chefs-Embetets vid Kongl. Calmar Regemente memorial af den ig:de April sistnämnde år, stadgat ett vite af i3 R:dr 16 sk. B:co, hvartill, utom böter efter Kongl.
Hon hade alltid haft den gåfvan att kunna berätta lifligt, med alla skiftningarna efter sin stämning och utan detta stereotypa uttryck, som annars gaf hennes ansigte sin pregel af kyla. Jag tyckte mig se denne allvarlige fanatiker ryckt med af sin lidelse; denna underliga dubbelmenniska, asketen med den stora barnskaran, den varmblodige kalle egoisten, som alltid längtat efter att kunna smälta i tillgifvenhet för en annan varelse, att mjukna och vara lycklig. Jag såg trädkronorna stå mörka öfver deras hufvuden mot den ljusa sommarhimlen och mellan bladen glittret långt borta från de mångfärgade lyktorna. Jag hörde denna hårda röst framstöta som i kramp de mot hans vilja framvällande orden... medan hornmusikens toner ljödo i dämpad valstakt från byggnaden, der man dansade. Och jag förstod honom – dubbelmenniskan – asketen... Hon talade icke till mig, der hon gick. Hon ville icke ha några stänkrepliker eller inkast. Hon talade för att få luft för allt det, hon så länge burit inom sig. Jag var blott den betydelselöse afledaren, och det var blott en slump att hon valt just mig till förtrogen. Hon berättade vidare: Dagen efter hade han kommit in på kusinens rum, blek och förstörd. Det var som om hans förbjudna kärlek blifvit en synd först nu, sedan den fått luft och i sin religiösa fanatism ville han att de hvar på sitt sätt skulle godtgöra genom att i hemlighet underkasta sig någon botgöring. Han hade, när han sedan träffade henne, skrämt henne med sin trälaktiga munktro lika mycket, som förut genom sitt tal om kärlek; hon hade fruktat för hans förstånd och skyndsamt lemnat orten utan att någonsin återse honom mer. Hon trodde att det mörka, fantastiska religionsgrubblet i förening med ångern och de öfverhandtagande ekonomiska bekymren fullständigt knäckt honom. En månad derefter hade han insjuknat i en hjernfeber, som efter några dygns oafbruten yrsel gjorde slut på hans lif. Detta, att något sådant som scenen i trädgården kunnat inträffa, hade liksom rubbat Bella ur hennes vanliga fogar.
År 1848 vunnit burskap 60, uppsagt sådan rättighet 58. » 1849 » » 40, » » 47. » 1850 » » 37, » » 30. KofFerdi-Kapitener med burskapsrätt, hvilka enligt Eder Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse den 21 September 1850, äro med Stockholms Stads HandelsFörening förbundne till en afdelning af Stadens Borgerskap, utgjorde: Fullmäglige hafva uti infordradt utlåtande anfört, att, hvad vidkommer uppgifter om handtverkeriernas ledamöter, gesäller och lärlingar, hafva genom Kongl. Fabriksoch Handtverks-Ordningen den 22 December 1846 och Eder Kongl. Maj:ts nådiga Stadga den 29 nästförutgångne Maj, förändrade förhållanden uppkommit bland handtverkarne sjelfve samt emellan dem och deras arbetare, i thy att dels idkarne numera anse sig icke äga någon skyldighet eller något intresse att sins emellan hålla sammankomster, hvarföre ock flera af dem vore för hvarannan alldeles främmande, dels ock deras arbetare efter eget godtfinnande lemna eller öfvergifva deras arbete, så att idkarne snart sagdt den ena dagen icke med någon säkerhet kunna beräkna hvilka arbetsbiträden de den följande dagen hafva att tillgå, hvadan Fullmägtige anmält sig icke vara i tillfälle att meddela uppgifter af ifrågakomna beskaffenhet, hvilka deremot, så vida det under ofvan antydda förhållande varit möjligt att uppgöra desamma, med anspråk på någon fullkomlighet, sannolikt kunde erhållas från Kronouppbörds-Yerkets kontroll-kontor, dit handtverksidkande borgare årligen under ifrågavarande trenne år bort aflemna förteckningar å arbetare. Enligt de anteckningar, som erhållils från berörde kontor, hafva, efter den uti Borgerskapets klassifikation följde ordning, dock med erinran, att ibland idkarne 9 idkarne förekomma en eller annan, sorn, utan burskap, med särskildt tillstånd utöfvat yrket, nedannämnde handtverkeriyrken blifvit utöfvade af följande antal idkare, gesäller, lärlingar och andra arbetare: Bryggare och Distillatorer Bagare • •
Heinmans-egaren ensam ansvarar för utskylderne och sjelf uppbär afgälden för den afsöndrade lägenheten, i sjelfva verket gör Hemmansegaren och lägenliets-innehafvaren gemensamt ansvarige, hvilket skulle ge rum för ömsesidiga anklagelser och undskyllningar; att, genom afsöndrings-principen, mycken skada skulle tillskyndas landet, större delen af arbetande classen göras beroende, obesuten och dermed till ett så mycket lättare rof för de stora; att, då tendencen af både den ifrågavarande Författningen och nya Skiftes-Stadgan vore att skapa nya fattiga och nya rika, samt, genom dem, jordbesiltningen i Sverige komme att alldeles förändras, så kunde man, i fall deras verkningar finge obehindradt utbreda sig, med skäl sälta i fråga, om en besuten allmoge i vårt fädernesland efter 5o år mera skall finnas; äfvensom Herr Professoren förklarat sig instämma i den af Herr Friherre Sprengtporten mot Betänkandet afgifna Reservation, i afseende på stjmkning och afsöndring ända till t Tunnland af den, inom en mil från Stad eller Köping, belägua Jord. 6 Lagsmutt Allm.Besv. o. Oec. Ut sk. Uti. N.ojj, Ilerr Biskopen Doctor af Wingårdh; at-t det för Hemmansklyfning och Jordafsöndring stadgade minimum vore allt för litet, för att gifva besutenhet. För att vara besuten borde man ej blott kunna värja sig mot nöden och tillfredsställa de mest naturliga behof, utan ock derutöfver ega något för en måttlig njutning, eller så mycket, att de Barnman gifvit lifvet må blifva uppfostrade, samt att, sedan krafterne börja aftaga, den orkeslöse arbetaren må jemte hustru erhålla ett undantag eller lefva i sambröd med det nya hjonlaget. Men allt detta, och dertill utskylder af alla slag, kunde ej åstadkommas genom brukningen af en så liten jordrymd författningen medgifver.
Genom Nådigt Bref af den 18 September 1829 har Kongl. Majit likaledes förordnat, att, ifrån och med påföljde år, en summa af 2000 R;dr B:co må af extra ulgiftsmedlen årligen utgå, till bestridande af den på Svenska Stals-Verket belöpande hälft i den ersättning Svenska och Norske Consulerne tillkommer, för så beskaffade embels-utgifter af postporto m. m. som de, enligt lörfattningarne, äro berättigade att få sig ersatte. Ulvi - Stals-Utskoltels Berättelse N:o i6q. 31 sande b i fogde Utdra® af räkningen häröfver, Litt. F, ätt behållningen i denna titel vid i83a års ingång uppgick lill 547! 42: 7* samt ifrån Kongl» Stats-Contoret levererade medel lill 2,5oo: Summa R:dr 3,047: 42: 7* af hvilka utaf Kongl. Stats-Contoret anordnade medel 5oo R:dr utgjorde innestående behållning sedan föregående år i83i. Vid den nu fullbordade revision har icke något varit att anmärka, hvarken i afseende på förvaltningen eller vid de Böcker och Räkenskaper, sorn för i832 äro upprättade öfver de under Kongl. Comrnerce-Collegium, ställde Fonder och medel, ulan har Utskottet funnit dessa senare vittna om ordning och noggranhet hos vederbörande Räkenskapsförare. De till fonderne hörande sakerhets-handlingar hafva äfvenledes, vid anställd inventering, befunnits i behörigt skick. Och hvad serkiklt beträffar de uti M a n u 1 åc t u r - Dis c 0 n t fo 11 d e n s samt gamla Ull-Discontfondens Räkenskaper balancerade osäkra fordringar, har Utskottet trott sig böra meddela: att desamma tillkommit allt sedan början af detta århundrade; att deras belopp visserligen må synas betydligt, men att, i betraktande dervid bör tagas
Utlåtande, i fråga om anslag till kyrkobyggnad i Knäreds församling i Hallands Län. IV. A.) Hos Kongl. Maj:! har Knäreds församling i Hallands län, jemte förmälan, hurusom, sedan församlingens gamla, till en del förfallna, kyrka med afseende så väl å utrymme som beskaffenhet befunnits icke längre kunna motsvara sitt ändamål, och församlingen af sådan anledning för några år tillbaka, efter vidtagna förberedande åtgärder, gått i författning om uppförande af en ny kyrka, i öfverensstämmelse med dertill uppgjord och i vederbörlig ordning stadfästad ritning, samt detta kostsamma och för socknens innevånare i hög grad betungande byggnadsföretag, vid slutet af September månad 1848, hunnit nära sin fullbordan, församlingen genom olyckshändelse blifvit beröfvad nästan hela frukten af sina ansträngningar, enär den nya tempelbyggnaden, genom tornets instörtning, till stor del förvandlats till en grushög, i underdåninghet anhållit, att, då församlingen genom denna olyckshändelse blifvit försatt i en så mycket svårare belägenhet, som den i hopp om den nya byggnadens snara fulländning redan förut hade till någon del låtit nedrifva den gamla kyrkan och sålunda nu befunne sig i saknad af ett passande och värdigt rum för sin offentliga gudstjenst, på samma gång den icke egde förmåga att bestrida de för ny kyrkobyggnad erforderliga kostnader, Kongl. Maj:t, med afseende å dessa förhållanden och enär en emot kyrkans byggmästare och hans borgesman påbörjad rättegång, hvilken syntes blifva långvarig, lemnade föga utsigt alt för deri gjorda förlusten vinna någon ersättning, i nåder måtte täckas af allmänna medel tilldela nämnde församling en så stor summa, att en ny kyrka dermed kunde uppbyggas. Efter det Kongl. Ofver-intendents-embetet, som unfått nådig befallning alt afgifva underdånigt förslag å den kostnad, som för nyssnämnda ändamål kunde finnas erforderlig, uti memorial af den 8 sistlidne April omförmält, att, med ledning af de i ansökningen medkill. till R. St.
För alla de i nästföregående mom. afsedda Konsistorier skulle gälla såsom regel, att utom Biskopen samtlige ledamöternas antal i Domkapitlet icke borde under stiga sex, hvaremot, i afseende på Domkapitels fulltalighet vid der förekommande måls handläggning, hädanefter som hittills, skulle gälla hvad i Kongl. Brefvet af den 15 Juli 1752 och andra hithörande författningar stadgadt är. 5:o Hvar och en, som, sedan ny författning om Domkapitlens organisation vunnit fastställelse, komme alt såsom ledamot i något Domkapitel inträda eller dertill af Kongl. Majit i nåder utnämnas skulle, före utöfning af Konsistorialkallet med ed förpligta sig till vår Evangeiiskl-lutherska kyrkas i dess symboliska böcker uttalade bekännelse. Det andra af ifrågavarande förslag är grundad! på den vid sistförflutna riksdag lörsta gången framställda planen om inrättande af så kallade kapitelpastorat, och är i sådan syftning hemsläldt: ”det måtte Rikets Ständer besluta en förordning, hvarigenom med ändring afl, 3 och 13:de §§ i Kongl. Förordningen den 11 Februari 1687, angående rättegången i Domkapitlen, samt med uppbäfvande af Kongl. Brefvet den 15:de Juli 1752 om domlört antal ledamöter och af Kongl. Brefvet den 13 Juli 1799, som berättigar samtlige Lektorer vid gymnasium till säle och stämma i Domkapitel, varder förordnad! som foijer: § I Domkapitel skall bestå af Biskop, som förer ordet, samt af lyra ledamöter. Dessa ledamöter äro i Domkapitlen uti Upsala och Lund Domprosten samt de tre öfrige ordinarie Theologia? Professorerna vid del i stiftsstaden varande universitet, i öfriga stiften Domprosten, Theologiae Lektorn vid läroverket i stiftsstaden, Rektorn vid samma läroverk samt Kyrkoherden i det i eller nära stiftsstaden belägna pastorat, hvilket af Konungen vid denna författnings utfärdande dertill bestämmes.
Jag erkänner fullkomligen deras värde i den afsigt de äro framstälde, men må det mig tillåtas at nyttja denna upgift äfven til styrka för den sak jag åtagit mig. Herr Kammarhcrrns fader, hvilken lycklig, hvilken afundsvärd fader, som vid en nyl. öfverstånden högst märkvärdig riksdag sett 4 sina söner jemte sig i samma riksstånd höja sina röster och stadga Nationens tilkommande öden! Och Herr Kammarherr (en) sjelf, en yngre broder hedrad med förtroenden och embeten, tillkommande endast Adeln, hvarföre vill han neka en far af den nyadlade classen den ära, den förnöjelse hans far så ömnigt njutit och yngre bröder den uphöjelse, de förmoner han sjelf så värdigt innehar? Ännu upmanar jag Herr Kammarherren at vid et närmare sakens eftersinnande och med de fördomsfria och liberala tänksätt hvarmed Herr Kammarherren hittils gjort sig så fördelagtigt känd, förena sig med mig at tilstyrka Högloft. Constitutions Utskottet hos Riksens Ständer anmäla at det sista momentet af den 37 § i Reg. Formen måtte utgå och Konungens rättighet vid förlänandet af adligt stånd hädanefter blifva enahanda som förut, med retroactiv förmåga, så att de som sedan den 6 Junii 1809 dermed blifvit 1 Ursprungligen har stätt: Och Herr Kammarherren, sjelf den alste broder, som sett jämväl sin far (desse) sina. yngre värdige bröder vid sin sida (jag tillägger flera nära slägtingar af sit namn) eldade af samma ande, skulle han icke högfärdas? Hvarföre vill han neka en far af den nyadlade Classen den ära, den glädie hans far niutit(och dennes söner) bröder och slägtingar i tilkommande ätter den förnöjelse han sjelf så lifligt måste känt och ännu kan känna. — Detta har överkorsats och i stället har i marginalen skrivits texten ovan. 318 Den J Augusti 1812 förlänte, måtte försättas i samma belägenhet som de förut belönte och dermed en likhet i vilkor och rättigheter imellan ridderskapets och adelens medlemmar åter inträffa.
För här nedan omförmälda hamnbyggnadsarbeten, hafva Rikets Ständer, under dervid stadgade vilkor och förbehåll, beviljat följande anslagssummor, nemligen: 4:o. för fullbordande af hamnbyggnaden vid Wisby, medelst vågbrytarens förstärkning och grundläggningen af 2:ne landtarmar, ett anslag af Åttiofyratusen sexhundratjugefem Riksdaler, under vilkor, att nämnde stad, innan detta anslag ulbekoinmes, förbinder sig att till ett djup af 13 fot försätta den inre hamnen i fullfärdigt skick; 2:o. för iståndsättande af öfverbyggnaden å den ena hamnarmen vid Cimbritshamn, ett anslag af Fjorlonlusen niohundratrettio Riksdaler, under vilkor, att, före anslagets lyftning, full säkerhet ställes för hamnbyggnadsarbetets vederbörliga fullbordande utan vidare bidrag af statsverket; 3:o. för anläggning af en hamn vid Engelholm samt upprensning af Rönne å, ett anslag af Tjugetvåtusen femhundratrettiotre Riksdaler 16 sk., under vilkor, att ett bolag åtager sig alt, utan vidare statsbidrag, fullborda denna hamnbyggnad och upprensa nämnde å, samt för fullgörandet deraf ställer godkänd säkerhet; 4:o. för Landskrona hamns förbättring, ett anslag af Trettiofyratusen sjuhundratrettiosex Riksdaler 32 sk., under vilkor att, innan anslaget lyftes, full säkerItih. lill R. St.