Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
55 hör på Emilie och delar hennes moraliska ångest, att jag hvad skall jag säga har mera sympati för jag kunde... MAX. er, än det strängt taget är mig tillåtet att ha! Å, ansett för en af de sötaste unga flickor jag känner se inte på mig, fru Leonora inte på det viset, jag kunde få lust att tyda den där blicken! LEONORA. Men hvarför skulle er svägerska, som jag alltid förvåning! Tycker ni, att Emilie visar sig så söt nu MAX. Den är lätt att tyda: helig, oskyldig, rörande tempus, innan ni afbryter mig. Som jag alltid har Är det pretentiöst af mig att bedja er bemärka ansett för en af de sötaste unga flickor jag känner, sig till en svart själ med perfida afsikter? LEONORA. säger jag hvarför skulle hon nu plötsligt utveckla vara svartsjuk. MAX. Hvarför? Lille Max! Hon gör mig den äran att jag visste inte... Jag kan bara svara, att äran är förtjänt. Men LEONORA. Att hon var kär i er. Max härefter vill jag kalla er Antonius! Jo, hon är kär i er i edra uttrycksfulla ögon och tout le beau reste! epåletter, i er erfarenhet, i ert dåliga rykte, i edra 56 MAX (allvarligt). er svägerska, fru Leonora? Tycker ni egentligen, att ni nu handlar rätt mot LEONORA. alldeles bestämdt mig, men jag gagnar henne kanske. MAX. Tycker ni hon handlar rätt mot mig? Hon skadar filantropiska ansträngning består och heller inte målet för den. LEONORA. Ni får ursäkta, men jag ser inte klart, hvari er på vid gafvel öppnar jag dem för det faktum, att ni har den lyckan att vara älskad utan er egen förtjänst eller värdighet älskad af den söta, bildade, Neka inte till det, Max hon har redan stigit betydligt i edra ögon! MAX. Inte? Antonius! Jag öppnar edra ögon. Riktigt korrekta och allmänt beundrade fröken Emilie Haxton. Som ni säger: kanske! LEONORA. en tjänst? Jag visste det. Nå har jag då inte gjort henne MAX. Som ni säger: kanske. LEONORA (afbryter).
Preste-S andel, sorn luiiöfver hördes, yttrade sig, den () April 1818, hufvudsakligen instämma med Consistorium, afstyrkle alla förslag till Pastorats eller Kyrkors indragning på Gottland, åberopade emot det nya 6 Kongl. Majus Nåd g<% Skrifvelse K-o 5$, valsättet Kyrkohagen, och emot nflöningen Presterskapets privilegier, samt hämisade lill enskilda ölverenskominelsers ingående. Allmogens Biksdags-Fullmäglige förnyade derefter, den i Jtmii 18(8# deras undeidäniga begäran, ali Kongl. Maj.T malit*, enligt Landshöfdingen# förslag, minska Pastoratens antal tili 2 {, och, intill dess denna reglering hunnit vti kslälias, nedsalta tionden till 6 tunnor på mantalet. Handlingaine i målet, allliiiån begynnelsen, hänvisades då, den 12 Augusti Ikl8, till Kammai-Collegium, med befallning alt utreda beskaffenheten af dea Tertial och Krom •tionde, saint öfiiga rättigheter, hvilka, antingen genom |648 års Conventions-Stadga eller Konung Carl XJ:s förläning, eller af nuttal) grund, blifvit Gotliändska Presierskapet tillagda; i sammanhang hvarmed Collegium äfven borde yttra sig om föreningen af Stenkumla och Vall. Den 2! Mars 1820 afgaf Kamrnnr-Collegiuin detta Utlåtande af innehåll, att 0111 Tertialen på Gottland gällde detsamma, som i Sverige för ö iigt.
Intet vatten eller fuktiga torktrasor få komma i beröring med veken, Om ordningen i köket. Enligt min brännaren eller oljehuset invändigt. åsigt är spiseln det förnämsta i köket Lampkupan göres bäst ren med såpoch bör derför hållas svart oeh blank, vatten. Hanna W. hvilket kan och bör ske sålunda: man blandar litet blyertz i en kopp med litet vatten, ej för tjockt, samt stryker spiseln dermed, då den är nästan kall; strax derpå borstas den med en gamFör kaffevänner. Såsom bekant äro mal borste, antingen en nära utsliten sedan länge åtskilliga mer eller mindre skureller skoborste eller en panellyckliga försök gjorda att ersätta det borste, som är bäst, sedan man har vanliga kolonialkaffet med s. k. kaflebegagnat den så länge den duger till surrogat, såsom kornkafie och maltsåptvättning. Man borstar, tills spiseln kaffe. Ett ganska lyckligt resultat i blir både svart och blank; detta är det denna väg har emellertid vunnits af första jag lär mina jungfrur, emedan Stockholms Kaffe-Aktiebolag, som förjag är mycket svag för en blank spis. ser såväl hufvudstaden som landsorten Den borstas efter hvarje gång den har med ett slags kaffe, hvilket är rostadt blifvit begagnad, dock behöfver den ej och målet af Intubirot, hemtad från smörjas mer än en gång om dagen; Belgien, der den samma omsorgsfullt sedan man en gång har fått den blank, odlas och vårdas. Intubikaffet lämpar så är den lätt att hålla fin. I hörnen, sig bäst att användas till samman med der man ej kommer åt med borste, vanligt kaffe: nämda bolags s. k. huskan man blanka med papper. För 10 hållskaffe, som enligt utlåtande från öre blyertz räcker en månad. flere kompetente personer visat sig välgörande för helsans bevarande. HärTill putsning af messing begagnar I d julbrådskan. Bostaden. Köket. Hushållet. r a Qlf ATlfl Mfldpt ä r l r e gånger omfångsrikare UfidllU. JUUUCli och ojemförligt elegantare än andra här kända modejouinaler.
Vid ytterligare föredragning af Stats* Utskottets den 7 i denna månad meddeldte, på bordet hvilande Utlåtande öfver Riksdags-Fullmägtiges från Gottland Jacob Jacobssons Kirners och Per Isacsson Myrungs Memorialer, angående Gottländska National-Beväringens aflöning, fann Hedervärda Ronde - Ståndet för godt att samma Utlåtande gilla och antaga. Den 1.9 Maji 18 - S Från Högloft . Ridderskap et och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsutskottets den 15 dennes aflåtne samt den 16 i samma månad på bordet lagde Utlåtande, i an. f Prol. Utilr, d. 19 Maji 1818. 443 ledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar vid Utskottets den 1 dennes meddelte yttrande och Förslag örn den summa, som för Statsoch Riksgälds-Verkets samfälta behof erfordras, att genom allmän Bevillning utgöras; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att Stats-Urskottets berörde ■>. rslag gilla, med tillägg, att om vid Allmänna Finance-Regleringens bestämmande, utvägar framdeles skulle finnas, hvarigenom den nu antagne Bevillningssutnman kunde till någon del minskas, på sätt, att de af Riksens Ständer fastställde Statsanslag likväl komma au fyllas och med säkerhet utgå, en sådan minskning af Bevillnings-surnman, utnn hinder af det nu fastställde belopp, då må kunna äga rum; uti hvilket tillägg de öfrige Respektive Riks-Stånden skulle vänligen inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adeln förena. Från Högvår di ga Prest-Standet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos StatsUtskottets nedanskrifne på bordet hvilande Betänkanden. N:o 230, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Retniss, angående en del af Kongl. HofStatens öfvertagande på Rikets Allmänna Iridragnings-Stat; N:o 231, rörande Öfverste-Indelningens vid f. <1.
För att icke föranleda lill en så lång discussion, som den, hvilken bragtes å bane då ett Exped.- Utsk:s förslag till und. skrifvelse i ett föregtde plenum justerades, vill jag icke motsätta mig den utsträckning, som är i fråga; men för min del kan jag ej finna, att det ligger för liten grannlagenhet deruti, att Ständerne i skrifvelse till Konungen åberopa de grunder, hvarpå Ständerne stödja sin vägran. Tvertom tror jag, att det just visar att Ständerne tagit i noggrannt öfvervägande hvad Konungen framställt. Frih. Sprengtporten: Jag instämmer så mycket hellre i den siste talarens yttrande, som här icke är fråga om någon Regeringens åtgärd, utan om en länsman bör anställas eller icke. Det är ju naturligt, alt pröfningen deraf beror på de förvaltande verkens utlåtanden. Det ena kan måhända tillstyrka, det andra åter afstyrka. Landshöfdingen i länet har kanske tillstyrkt tillsättandet af den omtalda länsmannen, men Kammar-colhm och Stats-cont. funnit honom mindre behöflig. Då nu Konungen öfverlåtit handlingarna i detta mål till SlatsUtsk., har sådant otvifvelaktig! skett, på det att nämnda Utsk. skulle kunna med full sakkännedom yttra sig i ämnet; och vid sådant förhållande, samt med afseende på de upplysningar som lemnats af en riksdagsman, hvilken fullt kände och kunde bedomina behofvet af denna tjensteman, hemställer jag, huruvida det kan sägas innefatta en mindre grannlagenhet, att uppgifva de skäl och grunder, hvarföre Ständerne icke ansett sig kunna bifalla Konungens proposition. Hr Lefren: På det alt icke någon måtte kunna läg ga mig till last, att jag vill uppehålla statsregleringen, vill Den 31 December f. m. 399 jag ej motsätta mig bifall lill den föredragna skrifvelsen. Jag vill blott i prot. hafva förvarad min åsigt om huru man bör skrifva lill sin Konung.
Stats-Utstottets häröfwer meddeldte yttrande, fann Ståndet sig desto mindre kunna gilla de af Riksdagsmannen Oxellerr; wid berörde tillfälle nyttjade och af Utffottet, i dest ofwanberörde Memorial, omförmäldte uttryck, som Mandet för sitt del anlag Utskottets Åtgärder wid atta de mängfaldiga, widsträckta och högst'wigkiga ärenden , hwilkas handhafwande warit Stats-Utffottet uppdragne, bära det ojafaktigaste wittnesbörd om ett sä berömwardt förhättande, akt Ständet längt ifrän att understödja ett förebräende omdöme , med tillfredsställelse säg sig förbundet, att förklara sin upprigtiga aktning och erkänsla för det nit, den ordning och fullständighet i de angelägnaste och mast inweklade sakers beredande och framställning, hwarmed oftabemäldte Utskott, oaktadt göromälens öfwerhopande myckenhet, oförtrutet gätt Riksens Ständers önskan och fordringar titt mötes. Lch ffulle de Respective Med-Ständen wördsamt och manligen härom underrättas, vt sux-rs. li!x Urotocollo z. Lk. jkstsrson. ^ Ut - Den 17 April. 78g Utdrag <if Protocollet ballet uti Borgare - Ständets Plenum ivid Riksdagen i Stockholm denzr Ma tii I8lv. S. D. Efter föregängen flutelig granskning af Rik» sens Högloft. Ständers Bewillnings-Utskotts Betänkande af den 28 dennes, och förslag till jemkningar af de i misse delar, rörande Allmänna Bewillningen, emellan Riks-Ständen uppstådde skiijagtighcter, beflöt Borgares Scändct: i:o Att, pst sätt dest försidne dag utfärdade särskildte Protocolls-Utdr g inn häller, och uppä deruti äberopade skäl, den af Utskottet föreflagne Minimi-afgift för hus i Städcrne, ej bör äga rum, samt 2:0
Alik. till Exp.-Utsk. den 20 Dec., kl. 7 e. ro. Utlåtande, i anledning af väckt motion om utbjudande på entreprenad af tryckning för Allmänna Verks räkning. (U. A.) Från Bonde-Ståndet har till Stats-Utskottet blifvit remitterad en motion af Riksdagsfullmägtigen Pehr Sahlström, som anfört: att motionären funnit den åtgärd, Herrar Fullmägtige i Riksgälds-Contoret vidtagit, att på entreprenad utbjuda tryckningen af de skrifter, hvilkas utgifvande på trycket af bemälde Conior besörjes, vara så ändamålsenlig och till besparing föranledande samt så öfverensstämmande med hvad i allmänhet blifvit stadgadt för sättet att få arbeten för offentlig räkning verkställda, att sådant föranledt motionären föreslå, det Rikets Ständer måtte dels förordna, att allt hvad för Ständernas egen eller deras Verks och Afdelningars, således äfven Bankens, räkning tryckes, bör på entreprenad åt den minstbjudande upplåtas, dels ingå till Kongl. Maj:t med underdånig anhållan om ett Nådigt förordnande, att allt, hvad för offentlig räkning genom Regeringens Embelsmän på trycket utgifves, likaledes må på entreprenad åt den minstbjudande upplåtas. Lika med motionären, anser Utskottet visserligen, såsom allmän grund, böra antagas, att de arbeten, hvilka för Statens läkning verkställas, lämpligast må, der så ske kan, utbjudas på entreprenad till den minstbjudande; men i afseende på det nu ifrågasatta serskilda fall förekomma flere omständigheter, som, enligt Utskottets tanka, skulle kunna föranleda till större olägenheter, än de fördelar, som af motionären förmenats kunna genom den föreslagna åtgärden vinnas. Det är nemligen väl bekant och af erfarenheten vitsordadt, att den tryckning, som af så väl Rikets Ständers Stats-Utshottets Utlåtande, N:o 11g.
Enär ofvanberörde lägenhet, Alnängarne, är till aflöning åt Landshöfdingen i örebro län anslagen, och ersättning för den honom frångångna andel af samma lägenhet alltså bör honom tillgodokomma, vill Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med hvad Dess och Rikets Kammar-kollegium och Stats-kontor, uti infordradt utlåtande hemställt, härmed föreslå Rikets Ständer, att nämnde ersättning måtte å Riksstatens Sjette hufvud-titel uppföras att till Landshöfdingen i Örebro län årligen utgå med ett mot fem procent af den för jorden erlagda afträdessumma svarande 22 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M 100. jemnadt belopp af Ett Hundra Trettiosex Riksdaler Banko eller Två Hundra Fyra Riksdaler Riksmynt; i hvilken händelse kapital-beloppet borde till Rikets Ständers Riksgälds-kontor öfverlennäs, för att blifva för Rikets Ständer disponibelt. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med ali Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen Datum ut supra. OSCA 11. Ludv. Almqvist. Utdrag af Protokollet öfver Civil-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-rådet & Stockholms Slolt den 25 Maj 1857. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern Gunther, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Lagerheim, Sta ts-R åden: Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist och Friherre af Ugglas. Efter föregången justering af protokollet öfver Civil-ärenden för den 12 innevarande månad, föredrog Departements-chefen, Stats-rådet Almqvist, i underdånighet: - Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, fäo 97. 11 anledning till annan anmärkning emot dessa §§, än dels att, då i 2 momentet af 2 § undantag är gjordt lör dem, som idka bergsmanna-handtering, och då denna handtcrings egentliga syftemål är tackjerns-blåsning, de uti 1 mom. förekommande orden »idkare af gröfre eller finare smidesbruk, idkare af tackjernsblåsning och jerngjuteri-verk» måtte utbytas emot »idkare af gröfre eller finare smidesbruk samt af verk för tackjerns-blåsning och jerngjuteri,» helst här syntes böra afses den händelsen, att vid ett större verk tackjerns-blåsning bedrifves i förening med annan jerntillverkning, och dels att i slutet af 2 mom. uttryckcs att »mångleri eller annan sådan mindre handels-rörclse» idkas utan biträde af andra än hustru och barn. Vid 4 §. Det i 2 momentet af denna § föreslagna stadgandet syntes ej fullt tydligt och bestämdt. Af dess lydelse kunde nemligen ej med visshet slutas, om afsigten vore, att från den i 1 mom. uppställda regel, att allt hvad sorn för dagen utginge, borde i dagboken antecknas, skulle göras undantag i fråga om köpmannens liushålls-utgifter i så måtto, som dessa, om än vid särskilda tillfällen under veckan ur kassan utgångna, likväl skulle kunna på en gång vid veckans slut antecknas, eller om stadgandet hade för ändamål att ålägga köpmannen skyldighet, att, jemte daglig anteckning, särskildt i dagboken redovisa sina liushålls-utgifter för hvarje vecka.
Sa gii5ggadc han till som en hiist, galopperade bort i rummet och Istsade, som om ingenting hiindt. Modern sig efter honom med en Iieuiiilrandu blick, nicii herr Tobinsaon syntes fiillkoinligt oföriindrid och samtdet fortgick som förut. lnoni ii9gra iiiinuter hade den lille emellertid Ster börjat 119rma sig, i siii5 aCsatser och nied iiifinga kriuiispr5ng, iipl~bju~lande alla sina småkonster för att locka den ganile till att förnya manövern. Meii 118 detta icke ville lyckas. befnns han till sist st9ende alldeles stilla vid herr Tohiassons ena I~en, tungt Iittnnde sig iii ileremot och med sin ena knubbiga hand hVilande deröfver. Inviten rar tydlig. Herr ' I ' obinssoii tog deniia lilla hand i sin, och det fick skc; efter ett ögonblicks I~etänketid lyfte haii hela den lille herm upp i sitt kni, Iiiggaiide sin arm om en tjock liten niidja, och Sfven detta fick ske; ett tlnkniide litct nnsigte vsiide sig till och ined om, och ett par bl5a barnaögon sago iii i det gamla ansigtet. Ilet kindes s9 underligt, så. underligt! Det blef s5 varmt kring hjertat, det steg som en fuktig v9rririiie genom bröstet, det ville välla upp som en vag och strömma ned soni ett regn öfver skrynkliga kinder, men ilet löste sig i ett leende, som likt ett solsken strilade ned öf \ * er den lille och lyste up11 hela ilet firadc anletet. Den unge imniljefadern tvsrtystnade. Ilet fans nigot i denna gmpp, som tilltalade sjelfva hans skönhetssinne, och drifsven af ett plbtsligt infall sade han: * Willy, kyss farfar .. Ordet kom honom i munnen, nästan utan att han tiinkte p9 det.
Hr v. Troil har redan utvecklat, huru olyckligt det vore för landet, om små hypotheksföreningar uppkom10 H. 49 38ö D t ii 3o Juli c. ui. me, och att endast de stoi-a kunna blifva nyttiga, oell jag behöfver derföre icke uppehålla mig med denria fråga; men jag befarar, att om det beslut kommer att gå i verkställighet, som 3:ne RiksSt. nu tagit, skola inga solida hypotheksföreningar begagna sig af det creditiv, TJisk. velat lemna dem, ty med mindre än en half million r:dr kan en solid hypoteksförening icke vara betjenad. Dessa äro dc motiver, på grund hvaraf jag förenar mig med Hr v. Troil. Hr von Hartmansdorff: Jag anser det vara timligen öfverflödigt för R. o. Ad. att vid detta tillfälle tvista om maximibeloppets bestämmande lill 5oo,ooo eller 000,000 j:dr, då 3:ne RiksStånd redan beslutat det sednare; men jag anser det vara illa beräknadt af de värda ledamöter, som ifra för • hypotheksförefiingarnas bästa, att icke vara nöjda med det redan på f. m. till förmån för dessa föreningar här fattade beslut, hvari de öfriga Stånden inbjödos att deltaga. Vill man nu påyrka ännu större biträden för hypotheksföreningarna, skall följden troligen blifva, att Medslånden anse ft. o. Ad. med alltför partisk förkärlek behandla dessa inrättningar och att de derföre hvarken gå in på det ena eller andra. Till. förekommande af denna öfverdrift kan jag icke annat än vidblifva, hvad jag förut yttrat, och anhåller jag således om gillande af de summor, Utsk. föreslagit, samt om antagande af den redaction, som Gr. Cronhjelm uppgifvit. Hr Rosenblad:
Då nu Utskottet, med afseende å dessa ur erfarenheten hemtade rön, hvilka allmänneligen, särdeles inom Presteoch Borgare-stånden ölverklagats, sökt alt utfinna ett lämpligt sätt alt förekomma den verksamhet, som kan leda till nyssberörde följder, utan att upphäfva sjelfva rättigheten, eller, med andra ord. alt medgifva friheten, men hindra dess missbruk, har Utskottet ej kunnat undgå att fästa uppmärksamhet vid ett inom Bonde-ståndet framstäldt och der i allmänhet godkändt förslag, alt öfverlemna åt församlingarnes kyrkoråd ali hvar inom sin krets vaka deröfver, att den lolima nna-verksamhet, som vid förefallande konventiklar ulöfvas, ej varder skadlig. Kyrkoråds-förlällningen ålägger redan Kyrko-rädet en skyldighet att vårda sig om religionens helgd ; men den inrymmer det ej någon makt öfver andra, än församlingens medlemmar, och pä dessa kan det blott verka medelst varning. Skall Kyrkorådet i förevarande hänseende kunna verka, är emellertid nödigt att dess myndighet, så i ena, som andra fallet, utvidgas. Det måste ega rätt att hindra den lekmannaverksamhet, som det finner skadlig och således att förbjuda en sådan verksamhet. Dermed sättes ock Kyrko-rådet i tillfälle att bättre än för närvarande uppfylla sin bestämmelse i kommunen; och den ställning detsamma der innehar, det öfvervägande antalet af lekmän bland dess ledamöter, är en borgen derför, alt deras ifrågaställa makt icke varder begagnad till obehörig inskränkning af den frihet, som lagen i allmänhet medgilver. Då flertalet inom representationen derjemte synes anse nödigt, att ett stadgande om presterskaps rätt att öfvervara konventiklar, och eli förbud mot deras hållande under det allmän gudstjenst i församlingen förrättas, meddelas i sammanhang med konvenlikel-frihetens medgifvande, på säll Kongl. Maj: t äfven föreslagit, får Utskottet, hvars förut yttrade åsigt i förevarande Iräga måste vika för den inom representationen uttalade öfvervägande meningen, till Rikets Ständers pröfning vördnadsfullt framställa eli, i enlighet med denna mening, uppgjordt förslag lill författning i ämnet Det lyder sålunda:
Men några särskilde tjenstemän anser jag icke blifva till något egentlig gagn; ty arbetspersonalen består till den betydligt större delen icke af personer, som hela året om sysselsätter sig med detta arbete, utan af sådane, som deltaga deri en eller flera månader, som hafva sina hem Dell 11 Februari. 353 sina hern oell familjer i grannskapet och begifva sig till dem ofver Söndagen. För öfrigt, om man genom tillsättande af eckleMastikc tjenstemän sökte att af arbetarne bilda särskilda församlingar, skulle man just genom en sådan åtgärd framkalla den lösa befolkning, som man vill motarbeta; ty då kunde man icke neka arbetarne att i denna församling låta uptaga qvinnor och barn. Sådant är nu icke förbållandet; ty nu söker man så mycket som möjligt afskilja alla lösa personer. Dem, som icke kunna förete vederbörligt betyg, eger sockennämnden och K. Bef:sh:de rätt att bortsända från arbetsorten. Det är således genom arbetsbefälet. Sockennämnderncs och K. Beftshtdes gemensamma försorg, som jag tror att upkomsten af denna såsom samhällsförstörande så mycket fruktade lösa befolkning bäst motarbetas. För öfrigt kan jag icke inse huru äfven den bästa värd i sedligt och religiöst afseende skulle kunna göra denna arbetspersonal mindre lös. Utsk. har vidare yttrat, ratt arbetsbefälet, äfven emellan arbetstiderna, borde egna omsorgsfull tillsyn åt manskapet och vaka öfver iakttagande af ordning och sedlighet samt jemväl i öfrigt, i afseende å samma manskap, iakttaga de åligganden, som i fråga 0111 militärtrupp tillkommer befälet.n Detta är en vacker tanke, men den låter sig ty värr dock icke realisera; ty ma,n har icke de band på arbetarne, som befälet har öfver en militärtrupp. Med arbetaren gör man endast upp arbetskontrakt och han upfyller det, hvarefter man icke vidare har att öfver honom befalla. Dessutom föreslår TJtsk.: ”att man borde dagligen samla arbetarne till förrättande af morgonoch afton-andagt."
Martii under N:o 52, 53, 54 afgifne samt den 25 derpåföljde e. m. på Bordet lagde Utlåtanden: 1:0 om förändrad disposition af Räntan å den så kallade Vermlands LandtvärnsCassa. 2:0 om anslag af Spannemål till aflöning för särskild Kyrkoherde uti Strömstad. 3.0 om anslag af allmänna medel till kostnadernes bestridande vid uppmuddring af Upsala å. Från Högv. PresteStåndet. S. D. Återremitterades nedanskrefne Betankanden ifrån Högi. Lagutskottet: N:o 3, Fröt. Utdr. d. i April 1825. 85 N:o 3, om Förmyndares frikallande från skyldigheten, att hvart tredje år tillöka sine myndlingars ArfsCapital, och N:o 7, om Befrielse, för Rådmän och Kämnärer, ifrån ansvar vid försummandet af skyldigheten att till ÖfverDomaren insända Domböcker och Protocoll. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos nedanskrefne på bordet hvilande Betankanden, nemligen: Lag-Utskottets N:o 4, om ändring i 4 Cap. 5 § JordaBalken och Kongl. Förordningen den 13 Junii 1800. N:o 5, om afgärda Bys rätt till Skifte i Skog och mark. N:o 6, om ändring i 25 Cap. 5 §. Rätte gångsBalken: Stats-Utskottets N:o 52, om förändrad disposition af räntan utaf den så kallade Wermlands LandtvärdS* Cassa. N:o 53, om anslag af Spannemål till aflör ning iör särskild Kyrkoherde i Strömstad. N:o 54, om anslag till uppmuddring afUp. sala å. Bihang till R, S, Fröt, Q:de Sami, go Fröt. Ut dr. d. i April 1825.