Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Preste Ståndet. b. 35 . I 35 b. 35 b. V 35 å. Riks-Stauden kunna sammanträda till gemensam öfverläggningpå ett rum; seRiksdags-Ördningen Rior och torkinrättningar för Spanmål: om sådanas anläggning , j , , , , , , , , Rishag; se Stängselförordning, Rofdjur; se Ja g t be vi Ilning. RogbergSj Professor, Enka; se Pension. Roman, A., Protocolls-Sccreterare i se Ersättning. Ronneby' hamn; se Anslag 98. Roslagen; se Seglation. Roteandelar: de spriddes sammandragande i möjligaste mon,,,,,, >>»9,,,, Rotefriket för Capellans^boställen samt ersättning och vederlag åt vissa sådana boställen, äfvensom om befrielse från öfverrotering för åtskilliga hemman i Jönköpings och Kronobergs Län, och, i sammanhang dermed, om vacance-afgift för ordinarie rotering, underkastad jord, som icke praesterar rotering in natura Rotering; se Blekinge; Skäne; Rustningsbcsvär. „ af förut oroterad jord; inställelse deraf; se Indelning. 3> angående jemnare fördelning deraf: åtskillige till Stats-Utskottet remitterade motioner derom återställas; se Motioner. extra, inom Bohus Län ; oai ändring deruti Roterings-jemkningen vid Westerbottens Regemente Rotetorp; se Rccrtiter. Rolevacance-afgdlcn, ständiga, vid Skånska Infanteric-Rcgementcna 5 se Stats-Verkct > dess inkomster, ordinarie.
Utskottet ansett sig böra nedsätta creditivet, är, att sedan en betydlig summa nu är anslagen till Försvarsverket, Utskottet ansett någon minskning i den delen af creditivet kunna ske. Ehuru jag ej kan anse en summa af i,5oo,ooo R:dr för dessa ändamål Tara betydlig, likväl och då jag ej kan bestrida, att beliofvet af utomordentliga Försvarsanstalter nu mindre, än förut, torde inträffa, vill jag ej yrka ändring i summan, i fall den ej skall afse andre, än förr vanlige, föremål. Dock hemställer jag, om icke ett nytt utomordentligt behof kunde i detta Creditiv innefattas, och en tillökning deruti äfven vara till Konungens disposition, i händelse af missväxt. Men derest StatsUtskottet ej vill det, utan dertill anslår en särskild summa, hemställer jag, atl den för 48 H. 13 Den 4 November. delning af Creditivet Utskottet nu, på samma sätt som förut, gjort, ej måtte äga rum. Först och främst kan det skäl till nedsättning, som i afseende på Försvarsanstalterne blifvit anfördt, ej lämpas på andra behof, ty för dem är ingen särdeles tillökning beviljad; sedan är mitt egentliga skäl, att 63 §. RegeringsFormen ej omnämner en sådan fördelning; hvarföre jag skulle tro att, i enlighet med Grundlagens både bokstaf och anda, detta Creditiv bör vara att tillgå för utomordentliga Försvarsanstalter, eller andra högst vigtiga behof. Då vore det tillfälle att använda summan, efter hvad omständigheterne kunde fordra. Jag anhåller örn återremiss, på det Utskottet måtte taga dessa anmärkningar i öfvervägande. Herr Rosenblads Bernhard: För min del skulle jag tro, att alla sådana utomordentliga behof, som emellan Riksdagarne uppkomma, borde utgå af lilla Creditivet utan någon bestämd skillnad. Jag vet ej, hvarföre man skall bestämma ett Creditiv särskilt för ett behof i händelse af missväxt; ett särskilt för krigsrustningar, och ett särskilt, i fall af något annat behof. De höra alla till classen af utomordentliga behof.
Att sitta så der — utan att göra någon ting — att låta tankarne domna bort — ingenting minnas, ingenting hoppas, ingenting önska! Då hördes bjellerklang släde stannade vid porten. utanför, och en » Der ha vi minsann vår unge doktor, » sade borgmästarinnan. Annie hade hastigt öppnat ögonen och lyssnat till bjellerklangen. Ingenting önska? Och hon såg med ett drömmande uttryck ut åt den mörka gatan. Så fattade hon sitt arbete och började ifrigt sy, men borgmästarinnan bad henne gå ut i köket och höra efter, om der fans litet varmt kaffe åt doktorn. Hon stod i salen och sysslade med kaffet, när han kom dit, sedan han helt hastigt helsat på de spelande, hvilka voro midt inne i en robbert. Hon gick och hemtade sitt arbete, men satte sig sedan hos honom i salen. » Tack för lånet af ' Rosmersholm ' », sade hon, » jag har den med mig i dag. » » Nå, hvad tyckte fröken om den? » » Jag vet inte. » » Vet ni inte? » » Nej, inte utom att den är förfärlig och gripande — oaktadt all sin dunkelhet — men ' tycka om ' — det gör man väl inte med en sådan bok! » » Ibsen har aldrig varit större än i ' Rosmersholm '! » — Ibsen var nemligen doktorns afgud. » Inte? D å beklagar jag min enfald som vida föredrager ' Brand ', ' Et Dukkehjem ', ' Vildanden ' m. fl. » » Men ni måtte väl tycka, att Rebecka är en herrlig qvinna? » » En herrlig qvinna? Hon som störtar Beate i Möllefossen för att få sin egen brännande lidelse tillfredsstäld, och som sedan, när lidel Det var j u medvetandet af sladd, som stälde sig mellan henne och Rosmer. D e vilda begären slocknade, en bättre, ädlare känsla uppstod i deras ställe — och så hade hon ju, som hon sjelf säger, — en ' fortid '.
I nu gällande stat för detta fängelse finnes en Bokhållare, med lön af 300 r:dr uppförd, men då denna tjenst, efter nuvarande innehafvarens afgång, är ämnad att indragas, har densamma i det underdåniga förslaget icke blifvit upptagen, hvaremot skrifvare-arfodet till redogöraren, hvilket nu utgör 200 r;dr, med tillökning af 100 r:dr, då Bokhållaren, som en längre tid af sjukdom varit förhindrad att^sin tjenst förrätta, icke är tjenstgörande, blifvit uppfördt till 300 r:dr. Straffoch Arbetsfängelset i Malmö. Då detta fängelse är af jemförlig storlek och beskaffenhet med det å Långholmen, har Styrelsen underdånigst ansett, att aflöningen til! de dervid anställde tjenstemän bör bestämmas till lika belopp med den för fängelset å Långholmen, och har sålunda upptagit Kommendants-arfodet, som nu utgår med 333 r:dr 16 sk., till 200 r:dr och Direktörslönen, utgörande, enligt gällande stat, 666 r:dr 32 sk., till 1,000 r:dr; hvaremot det nu såsom skrilvare-arfode utgående belopp af 100 r:dr skulle komma att indragas. Likaledes har arfvodet till Läkaren, af enahanda skäl som här ofvan i afseende å Läkaren vid Långholmen blifvit anfördt, upptagits till 466 r:dr 32 sk., hvaraf nu 400 r:dr utgå såsom bestämdt, och 66 r:dr 32 sk. såsom personelt, arfode. Ett enligt den för nästkommande år i nåder* fastställda stat utgående arfode af 90 r:dr till en Klockare och Skolmästare, har Styrelsen trott sig böra föreslå att förhöjas till 100 r;dr. ; 28 Kongl. Maj.ts Prop. om Statsverk. 1850. Straffoch Arbetsfängelset å Norrmalm. I Staten för detta fängelse liar Styrelsen icke ansett sig böra i underdånighet föreslå någon ändring. En genom Kongl.
Be-, ijente i en eller annan måtto vara förnär • made, ege frihet att deröfver klagan föra inför den Domstol, sorn med strandningsmålet i öfrige delar befattning tagit. 36 $• Uti alla Strandnings-, Dykerioch Bergi ningsivister, är RådstufvuRätt i den Stad, under hvars TullDistrict strandningen t i mat,' förste Domstol, som med ali skyndsamhet och summario processa, på enahanda sätt sorn angående Sjörättssaker föreskrifvet är, har att pröfva och med Utslag afhjelpa alla ofvanuppräknade tvister, som derstädes kunna anhängige göras, 37 $• Öfverenskomma Parternesig emellan att hänskjuta tvisten till afgörande genom af dem utsedde Compromissarier, vare sådant, i stöd ?f 4 Gap. 15 §. UtsökningsrBalken, dem til - Bil.t.Stats-s.Allm.Besv.o.Oec.Utsk.Utl.N.o 53; 43 litet, och ege Domstolen, vid slikt fall, icke att vidare befattning med samma fråga taga. 38 5. Öfver Rådstufvu-Rätts Utslag må den missnöjde söka ändring i vederbörande HofRätt inom den tid, som för fullföljande af Vexeloch Sjörättsmål stadgadt är; Och bör den klagande ställa sig till efterrättelse hvad Allmänna Lagen i 26 Cap. 1 och 2 §§. RättegångsBalken, angående Doms fullgörande i dylika mål, stadgar. Har den, som skeppsbrott lidit, ej penningar, galle då, till Utslags fullgörande, bergadt skepp och gods, hvaruti, så länge det osåldt är, Dykeriet njute säkerhet för bergningskostnader och bergningslön. Ar skepp och gods försåldt, inneliålles af auetionssumman så mycket penningar, som emot det omtvistade beloppet svarar, intill dess slutligt Utslag i målet faller. 5g §.
Vid ånyo skedd föredragning af Konslilutions-Ulskollels Memorial N:o 38 med förslag till ändring i Riksdags-ordningens föreskrifter om Preste-Ståndets representationsrätt, blef samma förslag af Ståndet antaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästkommande riksdag. S. D. Föredrogs Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets Betänkande N:o 14, i anledning af väckta motioner om ändringar i nu gällande Skiftes-stadga, dervid detsamma af Ståndet godkändes, med undanlag af de delar här nedan omförmälas: Utskottets yttranden angående: a) Carl Ivarssons motion angående ett tillägg till 3 § 1 kap.; h) Lars Gustaf Anderssons motion i fråga om tillägg till 5 § 7 kap.; c) Herr Grenanders och Johan Bergströms motioner rörande förändring af § 1 i Kongl. Kungörelsen den 25 Juni 1830; samt d) Sven Gustaf Johanssons motion beträffande ändring i 7 § 13 kap., blefvo samtliga till Utskottet återremitterade; och skulle de vid föredragningen derom afgifna yttranden till Utskottet åtfölja. S. D. Vid denna dag, i följd af förut fattadt beslut, anstäldt val, utsågos af Bonde-Ståndet lill Deputerade vid Deras Majestäters, Konungens och Drottningens kröning i Norrige: Vice Talmannen Ola Svensson från Malmöhus: Riksdags-fullmägtigen Matts Persson från Stockholms och Riksdags-fullmägtigen Erik Ersson frän Gefleborgs län; om hvilket val underrättelse skulle, genom utdrag af Protokollet, meddelas. Den 27 och 30 Juni. Frän Vällofl. Borgare-Ständet. S. D. Å nyo föredrogs Stals-Ulskotlels Utlåtande, N:o 120, angående föreslagna statsbidrag för vägars anläggning och förbättring, brooch hamn-byggnader, 492 Prot.-Utdrag den 27 och 30 Juni 1860. samt kanaler, äfvensom sjösänkningar och amira vattenaflappnings-företag, med flera dylika föremål. Härvid förekommo: Punkterna 1 till och med 13. Biföllos.
Hon var ett ganska vackert fruntimmer, men alltid något stolt. Men jag låtsade icke derom, och vi voro mycket väl tillsammans. Man har sagt mig att jag nu borde göra visit på Semb, men ... jag vet icke, ... jag har ej sett henne, se’n hon blifvit så der underlig. Gud! kära vän, hur kan ni vara hos henne? Hon skall vara så fasligt mörk och ängslig!» Susanna svarade med ett varmt beröm för sin matmoder, och sade att hon visserligen var sorgbunden och tycktes vara olycklig, men detta fästade Susanna blott innerligare vid henne. «Olycklig!« återtog fru Brun, «ja, om det vore allt men gunås!« Susanna frågade förvånad hvad hon menade. Fru Brun svarade: «Jag säger ingenting, och jag tror intet ondt om henne, och tar henne alltid i försvar, men underligt ser det i alla fall ut med henne. Kan ni väl tro att det finnes menniskor elaka nog att tala om, ... att misstänka ett mord?!« Susanna kunde hvarken tänka, eller tala, hon blott stirrade på den talande. «Ja, ja,« fortfor fru Brun med flödande tunga, «så säges det! Och nog lär väl öfversten, hennes man, som var en best, haft största del i saken, men nog lär väl också hon vetat af den påstås det. Ser ni, – de hade en gosse hos sig, – hennes systers son. Modren dog, sedan hon anförtrodt gossen i systerns och svågerns vård. Nå hvad händer? En vacker dag kommer gossen bort, – kommer aldrig mer igen; – man vet ej hvart han tagit vägen, men man finner hans kappa på en klippa vid sjön och bloddroppar på stenarne nedanför! Borta blef gossen, och hans förmögenhet kom slägtingarna väl till pass, ty öfversten hade spelat bort allt hvad han och hans hustru egde. Men vår Herre, i sin nåd, slog också öfversten, så att han blef lam och stum i hela fem års tid, och hans hustru lär allt sedan ej ha haft en glad dag på jorden.« Blek af upprörda känslor, och så ifrigt som hon förr hade försvarat sitt fosterlands ära, försvarade Susanna nu sin matmoders oskuld.
Med fästadt afseende å denna önskan har äfven K.. M. föreslagit, att de serskilda skattetitlarne för Westmanlands län skulle blifva spanmål, smör, fläsk, tackjern, hö, dagsverken och penningar. I afseende å dagsverken har Utsk. föreslagit en förändring, som redan blifvit af R. o. Ad. godkänd; men, hvad åter höräntan beträffar hemställer jag, huruvida det varit lämpligt, att StatsUtsk., tvertemot länets deputerarades enhälliga önskan, föreslagit höräntans försvinnande. Hvarföre hafva dessa deputerade blifvit hörda, om icke för att de måtte tillkännagifva de serskildta länens innebyggares tankar i ämnet? Då nu dessa deputerade sammanstämmande förklarat, alt hö borde såsom serskild skattetitel bibehållas, vore det att föga fästa afseende å ett tillkännagifvande af just de personer, hvars tankår man ansett nödigt att inhemta, om man nu beslöte, att denna ränta skulle till en annan förvandlas. Jag ber dessutom att få fästa upmärksamheten derå, att Utsk. icke föreslagit, att någon af de persedlar, sora ansetts böra till andra förvandlas, skulle förvandlas till hö, utan att endast den gamla höräntan blifvit föreslagen att oförändrad bibehållas. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag om bifall till nu förevaride del af Betänk. Då härefter Hr Gr. o. Landtm, först hemställde om R’. o. Ad. behagade bifalla lista mom. af Utskis förevaride hemställan, ropades starka Ja blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. Den 20 Maj e. m. De öfrige inom:ne af ifrågavande hemställan blefvo uppå sedermera framställd propos. bifallne. Östergöthlands, Södermanlands, Elfsborgs och Halmar lån. 11. o. Ad. biföll hvad Ulsk. i afseende på dessa län tillstyrkt. Stora Kopparbergs län. Frih. Palmstjerna: Kopparbergs län utgöres f. n. kronotionden i flera sädesslag, bland andra uti s. k. dubbel-hafra. Jag vet icke, om
Det är icke nog att flickan erhåller undervisning om religionens heliga sanningar, hvilket alltid måste sättas i första rummet, hon måste äfven, för att blifva en nyttig medlem i samhället, hafva kunskap i de arbeten och husliga göromål, som henne såsom qvinna åligga. Erkännande denna sanning och inseende behofvet af så kallade slöjdskolor för flickor, har man äfven på landet på många ställen beslutat inrättandet af sådana läroanstalter, men de stora kostnader, som dermed äro förenade, gifva grun - Motioner i Bonde-Ståndet 1865■ N:o 2.9.9. 335 dad, anledning till den farhåga att denna ädla idé skall qväfvas i sin linda och det påbörjade verket afstadna, såvida icke Staten, bidragande och uppmuntrande härtill, träder emellan. Jag vågar fördenskull vördsammast föreslå: det Rikets Ständer täcktes anvisa en summa af 30,000 R:dr att ställas till Kongl. Maj:ts disposition, tor att under året 1867 efter Kongl. Maj:ts nådiga ompröfning utgå till de kommuner på landet, som visa att så kallad slöjdskola för flickor derstädes blifvit inrättad och skicklig lärarinna antagen. Jag borde måhända hafva framlagt ett mera detaljeradt förslag, men jag förvissar mig att det Utskott, som kommer att motionen behandla, skall, såvida det detsamma behjertar, utan svårighet kunna uppställa de närmare vilkoren, under hvilka medlen böra utgå. Om remiss till Höglofliga Stats-Utskottet anhålles. Stockholm den 15 November 1865. Ola Jönsson, från Malmöhus län. Af Pehr Östman från Wester-Norrlands län, örn anslag för anläggning af vissa vägar från Bergviks bro i Helsingland till gränsen emellan Wester-Norrlands och (Vesterbottens län. Under nästlidne riksdag anslogo Rikets Ständer, med anledning af då väckt motion, nödiga medel för en planmessig undersökning af vägan läggningar från Bergviks bro i Helsingland till gränsen mellan Wester-Norrlands och Westerbottens län.
S. D. Vid förnyad föredragning, så väl af BevattningsLagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens den i5 dennes på bordet lagde Utlåtande, Isbo 8, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o 6, angående reglementariska föreskrifter för bran vinsbränningens utöfning, samt försäljning af bränvin och beskattning derå, som af Bonde-Slåndels, genom Protocolls-Utdrag af den 22 dennes, 40 Trot, Utclr, d, 26 Jun. 1835. nåder, sorn för ättike-beredningen äro inrättade, eller med de pannor, som dertill begagnas, tillverkat bränvin, eller afyttrat förbränna eller så kallad lank, skall han ioke allenast vara underkastad bär. ofvan stadgadt ansvar för oloflig bran vinsbränning, hvarvid bötesbeloppet derutöfver tredubblas, utan ock förlora rättigheten att ättiksberedning såsom fabriks-näring bedrifva;” Apothekare, som nyttjar distillerings-pannor lill större rymd eller antal än tillåtet är, för andra än pharmaeevtiska behof, bote första gången såsom för olaglig bräll vinsbränning, men andra gången dubbelt; beträdes han deremot tredje gången, vare jemväl sitt privilegium förlustig. ’^ Uti 2 mom. af 44 §• skulle efter ordet farvägar, tilläggas: dock icke närmare någon gästgifvaregård eller krog} än m.nst en half mil.
Att min motion emedlertid icke varit så obehörig, som man i det ofvannämnde yttrandet velat visa, synes så val deraf, att LäroverksCommiten jemväl föreslagit, att de 100 tunnorne Domprosten för närvarande tillgodonjuter, böra indragas, som äfven deraf, att Carl XI anslog åt Lunds Universitet alla öfverskott af Domkyrkans inkomster, fast denna författning sedan blef, genom en viss obetydlig summas utbetalande på en gång af Domkyrkan till Universitetet, upphäfven på en tid, då man ej förstod att behörigen sköta och taga revenue af Domkyrkans många hemman. Herr Ribbing., Arvid: Jag ber att få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på oformligheten deraf, att discussion skulle kunna äga rum här i anledning af ett yttrande, som blifvit afgifvit i PresteStåndet, och att sådant skulle verka uppskof i afgörandet af sjelfva saken. Jag anhåller derföre om proposition till bifall å Utlåtandet i främsta rummet. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att sedan, efter 3o Deu 4 Januarii f. ra. hvad Hans Excellence fattat, PresteStåndets ProtocollsUtdrag nu bifvit hegardt på bordet, det torde vara lämpligast, att äfven låta Utskottens Utlåtande ytterligare få hvila på bordet. Herr Crusenstolpe _, Magnus Jacob: I anledning af hvad Herr Grefven ochLandtMarskalken behagat yttra, förenar jag mig med Herr Munck af Rosenschöld uti den anhållan, att ProtocollsUtdraget från PresteStåndet måtte blifva hvilande, hvaremed1 ertid Ridderskapet och Adeln torde finna att Utlåtandet jemväl bör ligga qvar på bordet. Herr Munck af Rosenschöld: Som jag, enligt hvad jag förut nämnt, ämnar afgifva ny motion i denna fråga, kan jag då besvara de anmärkningar af en Ledamot, som fått åtfölja ProtocollsUtdraget från Högvördige PresteSlåndet, och är derföre nöjd att
De båda unga männen sutto tysta, hvar och en försänkt i sina egna tankar. Det var redan midnatt, men ingendera tänkte på att gå till sängs. Alf Stjerne var en gladlynt och temligen lättsinnig ungdom, som ännu icke bildat sig några synnerligen stadgade begrepp i de tvetydiga ämnen, hans vän under sin berättelse vidrört. Vid tjugoett år har man sällan någon annan tanke och tro i något afseende än den beqväma, för mängden af menniskor under hela lifvet fullt tillräckliga auktoritetstron. Vi hafva vanligen tillbragt hela den korta tid vi lefvat med att proppa i vårt hufvud andras tankar, resultatet af andras både skarpsinniga och enfaldiga reflexioner och hafva icke ännu haft tid att tänka sjelfständigt och oberoende deraf; ty vi behöfva en tredjedel af vårt lif för att inhemta alla dessa särskilda ämnen, som vi med så mycken ansträngning och arbete packa in i vårt hufvud, och hvilken utgör vår så kallade bildning, för att under en annan tredjedel söka tillämpa och rangera detsamma och göra oss oberoende deraf, och slutligen den sista för att glömma alltsammans och inse betydelsen af skriftens djupsinniga och enkla ord: ”att blifva som ett barn för att ingå i Guds rike.” Malkolms sväfvande och sällsamma mysticism, hans sjukliga och fantastiska föreställningar gjorde visserligen i början ett oemotståndligt intryck på den unge kandidatens lifliga lynne, men detta lynne hade alls ingen lutning åt svärmeri, och han afskakade snart den tjusning och bäfvan, som tanken på det ”hemlighetsfulla intet”, det gränslösa mörka tomrummet mellan himmel och jord alltid medför ifrån barnens tjusningsfulla skräck vid spökhistorierna till den lärde skeptikerns sinnrika metafysiska grubbel.
Att ej mindre Kronan än Private, som förmena sig äga fordringar uti Bytessamt Rediictionsoch Ersättningsrnål, böra sådana sina fordringsanspråk anmäla inom den 51 December 1817* och de som då icke äro anmälde anses förfalla och rj kunna till vidare pröfning upptagas; 5:0 Att alla byten böra vara utredde* afslutade och med Kongl. Maj;ts Nådiga Bytesbref fastställde inom den 51 December 1820, och de Byten, som pä ett sådant sätt då icke äro afgjorde, böra fastställas och för afslutade anses, ehvad Kronan eller Private deraf vinna eller förlora; ly:ö Att KammarCollegium vid hvarje års slut bör till Kongl. Maj:t ingifva en underdånig Berättelse om hvad vid Bytesverket för året tillgjordt blifvit, samt hvad som återstår, och af hvilka Berä'ttelser Riksens Ständer vid nästa Riksdag torde i Nåder lemnäs del; och ändtligen, 5:0 Att, på det Jord och Hemmansägare måtte blifva i tillfälle att erfara, huruvida deras hemman bch lägenheter kunna i något Byte vara anhängige, KammarCollegium mätte undfå Nådig befallning att genast och sist inom detta årets slut låta författa en fullständig förteckning på alla oafslutade Byten, som tillika utvisade alia de hemman och lägenheter, som uti hvarje Byte äro antingen utbytta eller till vederlag uppgifna, och hvilken förteckning borde Allmänheten meddelas afKongl. KammarCollegium genom till utfärdande allmän Kungörelse, som åPredikstolarne bör uppläsas. 2:0 Från StatsUtskottet, af den 29 Juni, i anledning af anmärkningar vid dess Betänkande öfver Kongl. Majrts Nådiga Proposition om Statsverket, uti hvad som rörer RiksStatens Första Hufvudtitel. g:o Från StatsUtskottet* af den 29 Juni» hvaruti Utskottet, jemte upplysande afen hos HögvötdigaPrestStåndet gjord anmärkning vid Utskottets Betänkande öfver Kongl.
På grund af alla dessa skäl yrkar jag afslag å Utsk:s Betänk, samt. bifall till motionärens förslag. Gr. Liljencrants, Gustaf Fredrik: BankoUtsk:t har, såsom ani. till sitt afstyrkande af Hr Hjertås motion, hufvudsakligen anfört tvenne skäl. Det första, att den föreslagna åtgärden skulle under nuv:de förhållanden kunna medföra betänkliga vådor för realisationens bestånd: och det andra, att de ifrågav:de sedlarnes borttagande ur rörelsen skulle från allmänhetens sida mötäs med ogillande, på grund af den minskning i beqvämlighet vid alla mindre Jiqvider, vexlingar och postremisser, som deraf blefve en följd. Hvad det första angår, så kan jag för min del ej finna annat, än att den, som har en egendom, skall vara mera belåten att hafva deri i eget än i andras förvar. Detta blefve fallet, när sedeln utbyttes emot verklig valuta, under det att f. n. egaren är oviss om han i en framtid verkligen skall komma i besittning af sin egendom eller ej. Ett väsendtligt skäl till LTtsk:t.s farhågor tyckes hafva bestått deri, att Utsk:t förestält sig, att den visserligen ganska obetydliga summan af 4 mill. rmt skulle pä en gång till invexling inströmma i bankoluekan och derigenom förorsaka ett betydligare tillitande af 220 D e n 28 Janu *ri. (len metalliska kassan. Jag vill, för att i någon mån söka öfvertyga Utskottet att denna farhåga år alldeles ogrundad, fästa upmärksamheten på huru förhållandet varit vid skillingssmåsedlarnes borttagande. Efter långa strider beslöt man vid 184 9 års Riksdag att dessa skulle ur rörelsen försvinna. Man uphörde äfven med deras utgifvande d. 1 Jan. 1850. Den första Juli förlidet år utgjorde de ännu 800,000 rdr. Således tyckes detta visa, att, då man efter 10 år ej hunnit längre än att realisera