Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Begge examina omfatta således aderton ämnen; och då medicinska fakulteterna hafva sig uppdragen såväl undervisningssom examensskyldighet för båda dessa examina, äro alltså de aderton ämnena fördelade vid Upsala på tio lärare och vid Lund på sju. Det ville då synas rättare och för undervisningens bästa mera fruktbringande att fördela de aderton läroämnena pä de aderton lärare, som Carolinska Institutet eger, än att fördela dessa aderton ämnen, såsom t. ex. i Lund, på sju. Om det mäste erkännas alt Institutets öfverlägsenhet i lärareantal och materiela resurser ligger öfvervägande, inom det praktiska gebitet, så hafva Rikets Ständer dock ej kunnat finna giltig grund för del jemväl framställda påståendet alt Institutet är underlägset medicinska fakulteterna i förmåga och lärarekrafter till att meddela undervisning och anställa pröfning i de teoretiska ämnena. Af den förteckning pä lärarne vid de olika läroverken, hvilken blifvit Rikets Ständer meddelad, synes nemligen, att institutet äfven i delta hänseende är bättre lotladt än fakulteterna. Om än i afseende på vilkoren för ernåendet af lärareplatser vid de olika läroverken någon olikhet förefanns derutinnan, ali till kompetens för det ena ej krlifdes lika prof på lärareskicklighet, som vid det andra, sä är denna olikhet undanröjd genom de för Institutet utfärdade nådiga stadgar, som derom lemna föreskrifter, hvilka synas tillfredsställande, såvida man icke vill på förhand antaga det orimliga, att lärare vid det ena läroverket ovilkorligen skola vara eller blifva underlägsna dem vid det andra. Men alt bibehålla en lärare i ett ämne, som tillhör den teoretiska examen, ulan att lemna honom i behåll rättigheten alt examinera, och alt sålunda fortfarande kreera professorer i fysiologi, i anatomi, i kemi etc. med föreläsningsskyldighet, men utan lärjungar, synes Rikets Ständer innebära ett förbiseende lika mycket af vetenskapens anspråk, som af det allmännas rätt att ej se Statens medel gagnlöst använda. Rikets Ständer hafva ock kunnat lätt fatta den ifver, Carolinska Institutets lärare visat för att få behålla den teoretiska undervisningen, hvars borttagande från Institutet 32 Expeditions-lits lo t/e Is Förslag till underd.
Beträffande sluteligen den inom Högvördiga Prest-Ståndet gjorda tillämpning af 80 §. i Regerings-Formen, som innehåller, att Båtsmans-håhet af Rotering och Indelning skulle förbli va vid det upprättade Indelnings-j Verket,’ och att ingen ny Rotering, utan Konungens or , Ständernas sammanstämmande beslut kan ,llkomma, så får Utskottet å nyo upprepa, att Utskottet alldeles icke åsyftat någon rubbning i Indelnings-Verket, eller någon ny rotering, utan tvärtom, af den fullkomligaste öfvertygelse om vigten af Indelnings-Verkets bibehållande, tillstyrkt, att detsamma mätte sättas i sitt förra skick, samt att den derstädes stadgade gamla FördubblingsRoteringen, men ej någon ny, matte åter införas; hvarföre ofvanberorde anmärkning synes väl kunna lämpas till Oeconomie-Utskottets år . 181 o afgifrre Betänkande, men svårligen till det utlåtande nu blifvit afgifvet. Genom hvad sålunda blifvit anfördt tror Utskottet sig både hafva besvarat de emot Betänkandet gjorda anmärkningar, och ådagalaggt, att
Kronan får jämwal ofta widkännas sadan åkomma pä uplaggd Säd, ac Mamda Poster deraf Mulle medföra ostridig förlust, om sadan Säd ej kunde amvändaS til Vränwjns-bränning; och da stei a goda är följa pa haparandra och ^Izgs^inerng bllswil ii^ da, pch Ronsten medtagen, Mulle all widare uphandiing afstadna, derest Spannemälen ej kunde omsättas, hwartil annan eller förmonligare utwäg ej giiwes, an j fraga warande Bränmins-bränning, som alex fordrar saker afsättning pa Bränwinek, men h-vilken säkerhet Mulle försvinna, om en hivar som häldst, efter UtffottekS undcrdäniga Förflag, til Slockholm Mulle fä införa Bränwin. Af Tullen pa Bränwknet, om det ock wore försigtigt at upsälta den samina til 2 Mill. kannan, Mulle Kronan för 18 kannor, som anses för -vanlig och hög afkastning af Bramvins-bränning wid sing Branneri.-Jnrättnjngar, ej erhålla mer än z6 Mill. för Sädes-Tunnan, da Kronan t-värkom af egen branning har mindst Tiva Riksdaler och ofta derutöfver, och det af en mindre bränn-tunna, hwarförman Kronans Bränwins-pris alltid warit drägligt och stundom lindrigare än dek wanljga» Kongl. Maj:t kai! således icke undandraga lVla^rin5 Inrättningen det understöd, utom hwilket den cke kunde äga bestånd, samt tillåta Bränwins-Jnörsel kil Stockholm, för hwars Bränwins,behof häde Gripsholms och Furusunds Krsno-Branneriec hl>ltv,c inrättade. Kongl. Maitt har funnit, at Gripsholms Bränneri, såsom anlaggdt pä skoglöst och i öfrigt äfwen pbcqwämt ställe, bör flyttas kil Stockholm ock> Kongl.
Emb.-Ber. dm 14 Jan. 1840. angående oriktigt beräknad och uppburen lösen för icke mindre än 420 serskilda Expeditioner, dem Lagmannen Hoffman, i egenskap af Landssekreterare, under loppet af flera år utfärdat, och, vid öfvervägande af hvad klaganden andragit till sitt försvar, anledning visar sig, att den felaktighet, som i afseende härå stannar honom till last, haft sin upprinnelse från fattadt oriktigt begrepp om rätta förståndet af i ämnet gällande författningar, hvilket icke må hänföras till sådan förbrytelse, sorn omförmäles i 4 morn. af ExpeditionsTaxan den i 5 Maj 1821, och derå följaktligen icke eller må tillämpas det i samma moment stadgade serskilda ansvar för hvar expedition; klaganden, för det genom oriktigt förstånd af ExpeditionsTaxans föreskrifter och bristande uppmärksamhet å innehållet deraf, i afseende å beräknandet, antecknandet och uppbärandet af lösen för ifrågavarande expeditioner, han gjort sig skyldig till fel under LandsSekreteraretjenstens utöfning, borde pä grund al 1 Kap. 12 §. Rättegångsbalken fällas att, sedan han numera från nämnde tjenst erhållit afsked, höta ett belopp, svarande emot den lön, som varit för samma Ljenst anslagen under de sista sex månader af hans tjenstetid; hvarjemte han borde, på sätt Idof Rätten stadgat, ersättning utgifva. — I fråga åter om den af klaganden sökta JNåd, ville Högsta Domstolens förstbemälde fleste Herrar Ledamöter, enär anledning vore, att Hoffmans förseelser härledt sig endast från fattadt oriktigt begrepp om Författningarnes rätta förstånd och tillämpning, tillstyrka eftergift för Hoffman af Kongl. Maj:ts och Kronans andel i de honom ådömda böter; Och Herrar JustitieRåden Isberg och Grefve Sparre hemställde, under åberopande af hvad de i pröfningsväg yttrat, att Hoffman kunde af Gunst och Nåd få försona sina förseelser med böter till belopp, svarande emot den lön, han åtnjutit under de sista sex månaderna af hans tjenstetid såsom Landssekreterare.
S. D. Då nu å nyo föredrogs ConstitutionsUtskottet den it dennes afgifne samt d*u 2 3:dje i samma inånäd på bordet lagde Memorial, innefattande Förslag till en förbättrad National-Represcntation , beslöt Ridderskapet och Adeln, att samma Förslag, i anledning af Friherre Boyes, Luilvia, dervid gjorde anmärkning att, i stället för det af Utskottet föreslagne sätt att genom val minska antalet af Ridderskapet och Adelrts vid Riksdagar representerande Dedamöter, den m* 4So Prot. ZJtdr, d. 27 Maji 1818.’ befintlige rättighet att genom Fullmagt öfverlåta Representations-rätten på en annan måtte upphäfva s , hvilken anmärkning Ridderskapet och Adeln förklarade utgöra dess gemensamma tankar , till Constitutions-Utskottet återförvisa. S. D. Vid förnyad föredragning af Särskilta Utskottets den 6 dennes afgifne samt den 21 i samma månad, förmiddagen, på bordet Iagde Betänkande, angående grunderne för en allmän Reglering af Statens Embeten och Tjenster, blef samma Betänkande, i anledning af dervid gjorde anmärkningar , till Utskottet återremitteradt.
N:o 1 till Kongl. Maj:ts Prop. om Statsverket 1865, 9 Hu/vudtiteln. 13 I anledning häraf har Fåiigvårds-sfyrelsen, med öfverlemnande af prest-, läkare och tjenstgöringsbetyg angående Oldin, anfört, att Ohlin, sorn är född den 26 Mars 1804 blifvit, efter att förut hafva förrättat fångvakfmästaretjcnst, den 31 December 1836 till Vakt mästare vid länsfängelset i Orebro utnämnd och sedan den 6 September 1859 iDnehaft befattning såsom Direktör vid det derstädes inrättade nya länscellfängelset, samt att Ohlin, enligt gällande stat, för berörde befattning åtnjuter i lön Ett Tusen Femhundra Riksdalerjemte skrilvarearfvode Trehundra Riksdaler, förutom andra förmåner; hvarjemte Fångvårds Styrelsen, under åberopande af de i Kongl. Majt:s nådiga Proposition till Rikets sednas församlade Ständer upptagna grunder för pensionering af tjenstemän vid fångvården, hem stäiit, att Kongl. Majit måtte täckas genom Nådig Proposition till Rikets näst härefter sammanträdande Ständer bereda Ohlin rättighet afl, när han med läkarebetyg styrker sig ej längre kunna sin berörda befattning utöfva och af sådan anledning derifrån erhåller afsked, få från oell med månaden näst efter den, då afsked beviljas, å allmänna Indragningsstaten uppbära en årlig pension af Ett Tusen Femhundra Riksdaler Riksmynt. Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern hemställde i underdånighet, att, med afseende å hvad sålunda förekommit, Kongl.
Enligt ankomne Protocolls-utdrag af den 6 och nästlidne April, hafva samtlige Riks-Stånden, med afslag å de lill dem ställde inbjudningar, gillat de uti Slats-Ulskottels Memorial N:o 4^0, angående samman jemkning af Riks-Slåndens olika beslut, i frågan om det sätt, på hvilket upplåning för Riksgälds-Contorets behof skall verkställas, framlagde förslag till Voterings-Propositioner; och som derefter, dels den uti nyssnämnde Memorial törst förekommande fråga, angående det myntslag, i hvilket Riksgälds-Contorets obligationer för upptagne lån få utställas, blifvit, genom uti Förstärkt Stats-Utskott den 10 förlidne månad anställd omröstning, afgjord, dels äfven Stats-Utskottets Memorial N:o 442, med anmälan af det misstag, sorn nyssbemälde dag uti Förstärkta Stats-Utskoltet förelupit, afseende på verkställd votering äfven öfver den serare frågan, eller om capilal-rabalt må, under vissa vilkor, ega rum, blifvit af Ridderskapet och Adela samt Borgare-Ståndet lagdt till handlingar ne, och af Prestesamt Bonde-Stånden bifallet; så bar nu Förstärkta Stats-Utskottet, till afgörande i behörig ordning af sislberörde fråga, anställt omröstning efter följande, så lydande Voterings-proposition: Den, som bifaller, alt, vid upplåning för Riksgälds-Contorets räkning, emot högst 4 procents ränta, capital-rabatt får ega rum, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, så får upplåning emot capital-rabatt icke, under något vilkor, ega rum. Som denna votering utfallit med 44 Ja oc^ 7^ > hvarförutan en märkt lapp blifvit casserad, samt Nej således vunnit; får upplåning emot capital-rabatt ieke under något vilkor ega rum. Hvilket Förstärkta Stats-TJtskottet härmed skolat Rikets Ständer tillkännagifva. Stockholm den 6 Maji 1835. Bfflang till R. St.
Jag har förut yttrat, att jag anser dem vara berättigade dertill. Skulle man deremot med Grefve Horn finna en missaktning mot Ständers beslut, genom medlens ulbetalning i olaga ordning, hafva egt rum, hade sådant bordt genom discussionen upplysas, och kan icke utredas genom någon återremiss. Då hade, i stället för decharge, Ansvarighetslagen bordt mot Fullmägtige tillämpas. Jag tror derföre, att hvad StatsUtskottet i förevarande Berättelse tillstyrkt, bör antingen bifallas eller afslås, och för min del tillstyrker jag det förra. Grefve Frölichj David: Utan afseende på, om decharge meddelas eller icke, har jag blott begärt ordet för det jag hört beifras den sats, att, vid reqvisition af medel på det, enligt 63 §. i RegeringsFormen, anviste Lilla Creditiv, man icke behöfver meddela RiksgäldsContorets Fullmägtige vidare upplysning, än en blott afskrift af hvad såsom allmän sats i denna §. yrkas. Då jag förutser, att denna tolkning äfven i framtiden kan komma att begagnas, har jag begärt ordet för att protestera emot en slik tolkning tvertemot sunda förnuftet. Jag kan ej annat inse, än att Lagstiftaren velat framställa en allmän sats, till hvilka behof Lilla Creditivet finge användas, och derföre classificerat dem uti sådane, som erfordras till Rikets försvärj eller andra högst vigtiga Den 4 Maji e. m. 95 och angelägna ändamål_, sedan hela StatsRådets tankar deröfver blifvit inhemtade; och det har aldrig kunnat vara Lagstiftarens afsigt, att denna allmänna sats skulle Legagnas för betäckande af hvilken utgift som helst.
Slutligen har Herr Hammarsköld ansett, att Bihangets g:de Samling af Riks-Ståndens Protocolls-Utdrag, som innefatta Beslut, skulle till arktalet betydligen minskas, om den författning Liefve vidtagen, att då flere Riks-Stånd öfver ett förekommande mål stannat i samma Beslut, Protocolls-Utdraget derom från det Riks-Stånd, aom först afgjort frågan, måtte uti Samlingen in extenso anföras, men dervid i afseende på de frenne öfriga Stånden blott tilläggas en anmärkning, att de öfver ämnet fattat lika Beslut. Herr Rosenblad åter yrkar, att Bihanget, såsom hittills, måtte fortfara att indelas i tio samlingar, med bibehållande af för närvarande brukliga Titlar, men beträffande lia samlingen, sorn skulle meddela Kongl. Maj.-ts Nådiga Propositioner ock Skrifvelser till Riksens Ständer eller deras Utskott, äfvensom på Kongl. Maj.-ts Nådiga befallning aflemnade Betänkanden m. m., så, enär den vigtigaste och äfven till arktalet betydligaste delen af dessa Nådiga Propositioner och Handlingar öfverlemnas tryckt till utdelning bland Riks-Ståndens Ledamöter, kunde kostnaden för dubbel sättning undvikas, om Riksens Ständer hos Konol. Majit utverkade det Nådiga Förordnande, a t den person, åt hvilken tryckningen af 2g8 ExpeditionsiUtsiotteif Memorial. de till utdelande ämnade Handlingarne å’r uppdragen , Lorde uti en numerföljd ombesörja tryckningen af alla till denna samling hörande Handlingar, och låta afdraga, utom de exemplar, som skola utdelas, det för Bi hangen bestämda antalet, hvilket genast skulle Öfverlemnas till Expeditions-Utskottets disposition. I afseende ater på a:dra Samlingen: Riksens Ständers Revin sorers med fleres Berättelser, instämmer Herr
Jag begär votering, om RidJ derskapet <>ch Adeln skall betacka förlusten genom Capitationsafgift. »18 pen 4 Octobrr e. m. Herr Rosenblad, Bernhard: I händelse Herr Berghman begär votering berov det af honom att föreslå Contraproposition. Skall denna innehålla Stal mot RiddarhusDirectionen, vore det intressant att veta huru det skulle verkställas. Herr Grejven och L a nät Mars kalk en förklarade» det han icke ansåg sig äga rättighet framställa proposition derå, att Ridderskapec och Adeln skul. le låta anställa Rättegång mot RiddarhusUiskoU tet vid sistledne Riksdag, enär den af bemälte Utskott tillstyrkte decharge för RiddarhusDirectionen jemväl blifvit af Ridderskapet och Adeln vid samma Riksdag bifallen. ; Herr Berghman: Jag insisterar ej på Rättegången, ehuru jag anser den med fog kunna anställas, då RiddarhusUtskottet ej sett upp med ögonen. Herr Grefven och Landt Marskalk en frågade om Herr Berghman således behagade afstå ifrån des3 anhållan om votering. Herr Berghman: Nej, jag ber ödmjukast. Herr Grefven och Landt Marskalken framställ* de derefter följande voteringsproposition: Den som bifaller i:sta Punkten uti Riddarhus* Utskottets Memorial,om ersättning till Stjerncreutska Fonden genom en Capitationsafgift, voterar Ja; Dera 4 October e. m. *‘9 Den det ej vill, voterar Nejj Vinner nej anses berörde ersättning vara af Ridderskapet och Adeln afslagen. Hvilken voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt antogs. Sedan 43, 44 } 45 och 46 §. §. uti RiddarhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan en qvart tili åtta eftermiddagen i och befunnos, vid voteringens slut klockan en qvart till 9 om aftonen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrig* voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som föijer: Ja — 45.
Ty de äro en boskapsdrift allihop, tama, ofarliga husdjur, som fösas i fållan af egarens handtlangare för att mjölkas och så igen drifvas ut på markerna att fylla sina jufver för nästa mjölkning. Det är hela den så kallade statshushållningen. Och den är till deras eget bästa. Han var upprörd och knep ihop sina smala läppar så energiskt, att det blef gropar i kinderna, och munnen syntes endast som ett smalt streck med en spotsk böjning nedåt i giporna. Galghumoristen var totalt försvunnen, och hans skarpa, grå ögon visade fram ett par pupiller, som påminde om pepparkorn. Jag skulle säga något förmildrande om att jag inte menat precis så som mina ord föllo, då han gissade min afsikt och fick igen sitt gäckande leende: – Nu skall du inte bjuda till att bli en beskedlig knähund, som slickar såret han bet nyss. Du har för resten inte knärackans karaktär utan doggens. Och när doggar bitas, sker det på allvar. De få kramp i käftarna, ser du, och du får också kramp i hela din varelse, när du blir ond, det vet jag. Du är orädd som en dogg och räknar inte så noga med att anfalla en fiende, som är tredubbelt starkare än du. Är du nöjd nu? – Tack ska du ha! sade jag. Därpå gingo vi ut och glömde dispyten. Ett par dagar senare stodo vi nere vid ångbåtsbryggan och togo emot nya badgäster. Hästen kastade, småfrustande och otålig, sökande blickar efter sin sköna utan att finna henne, medan Marck och jag mönstrade de ankommande. Ångaren lade just som bäst till, passagerarne stodo på däck och gapade ganska ointelligent ut öfver badorten, ty antingen voro de turister, för hvilka orten var fullkomligt likgiltig, eller skulle de i land här, och då lade tusen småbestyr beslag på deras tankar och utseende. –Dumma djur allihop, var Marcks summariska slutkläm, sedan han med blicken granskande farit öfver däcket ett antal gånger. Då lutade sig i detsamma en axelbred och dryg medelålders man ut öfver räcket för att se efter om landgången icke redan sattes ut.
Gud dref dem inte till att stjäla min väf. Det var väl snarare den onde. LEENA-KAJSA. Gud tillät likväl att det skedde, och det tillkommer dig att vara undergifven Hans vilja. Och hvad mer, om menniskan lider aldrig så mycket i denna jemmerdalen? I det tillkommande lifvet får hon belöning för allting. "Så aga här, Men hjelp oss där", sjunger vi också i psalmen. Du borde hellre glädjas, Johanna, ty din krona blir strålande på detta sätt. JOHANNA. Hörde ni? Det var någon, som körde in på gården. Fru Vörsky. Går darrande till ett hörn af rummet. Gode Gud gode Gud LEENA-KAJSA ser ut genom dörren. Var lugn, det är ingen. Det kom troligtvis från gatan. Men kära Johanna, stå inte där borta i vrån. Du är ju alldeles ifrån vettet, som kan ge dig till att på det sättet sörja öfver fåfängliga, verldsliga ting. JOHANNA griper om sitt hufvud. Kronan blir strålande på detta sätt, sa' ni. O, jag skulle vara nöjd med en mycket dunklare krona, om blott Risto upphörde att dricka och lefde som en menniska och om fru Vörsky finge sin väf igen. LEENA-KAJSA. Nog hörs det, nog hörs det att du är ett sorglöst, verldens barn. Gud får ännu tukta dig mycket, stackars qvinna, innan du börjar vandra den rätta vägen. JOHANNA. Leena-Kajsa nu är det någon i farstun. LEENA-KAJSA ser ut genom dörren. Det var inte annat än blåsten, som smälde till yttre dörren. JOHANNA. Snart kommer hon likväl, och då då är jag förlorad. Jag uthärdar inte det här, Leena-Kajsa. Det är omöjligt. LEENA-KAJSA. Den, som lägger bördan på, hjelper en också att bära den. JOHANNA. Anklaga inte Gud för denna börda. Det är endast Ristos verk, men han hjelper en minsann inte att bära den. LEENA-KAJSA. Alltid samma visa: Inte från Gud, inte Guds verk. Hur djupt har inte du stackare sjunkit i vantrons rysliga synd?
Med åberopande af ofvanbemälde Herrar StatsRådsLedamöters förklarande, att Herr Friherre Lagerbjelke icke hade någon laglig rätt till den förmån, hvilken icke destomindre af dem tillstyrktes, men af StatsRådets öfrige vid tillfället närvarande Herrar Ledamöter af styrktes, är uti mitt förra memorial anmärkt, att tillstyrkande åtgärden innefattade en erkänd öfverträdelse af Rikets Lagar, angående embets och Ijenstemäns aflöning under det den så kallade begrafningshjelpen aftjenas. Något tvifvelsmål synes alltså icke kunna uppstå om hvilka Lagar här åsyftades, så vida under denna allmänna benämning naturligen måste kunna begripas alla Påbud och Författningar, hvarigenom ej mindre medborgares i allmänhet, än embets och tjenstemäns lagliga rättigheter bestämmas. De ifrågavarande elier så kallade Nådårsförfattningarne, hvilka härleda sig ifrån äldre tider och tillkommit i öfverensstämmelse med då gällande Statsskick, innehålla i sina reglementariska föreskrifter vigtiga stadganden i afseende å dessa sistnämndes rätt att tillgodonjuta de med innehafvande embeten eller tjenster förenade lönförmåner. De synas emedlertid ostridigt ega ett nära sammanhang med den, enligt nu gällande Grundlag, Rikets Ständer tillhörande reglering af embetsoch tjenstemäns aflöning jemte hvad dertill hörer, dels emedan de egentligen angå samma ämnen och föremål, sorn vid nämnde reglering afses, dels ock emedan på denna reglering i flera delar kan bero, om och huruvida de förra böra tillämpas.
PresleSt. fattade beslut vid handläggningen af Utsk:s betänk. N:o 5, ang:de tullbevillniugen; N:o 12, ang:de väckt förslag om inrättande af så kalladt transit-uplag; N:o 13, i anledn. af väckt motion om nedsättning af tullen å varor, som landvågen från Norrige lill Herjeådalen införas; Banko-Utskottet: N:o 46, i anledn. af väckt fråga om ett förändradt sätt för inlösen af Riksg:s-kont:s kopparskiljemynts polletter; N:o 47, med förslag till åtskillige förändringar i sättet för be-, räknande af Bankens sedelstock; N:o 48, i anledn. af väckt förslag om förändrad organisation af Bankoverket samt reglering af dess tjenstemanna-personal; Lag-Uts kottet: N:o 27, i anledn. af väckt motion, ang:de jäf emot domare och landtmätare; samt N:o 28, i anledn. af väckt motion om uphörande af skriftliga berättelser i mål, som från Hofrätt hos K. M. fullföljas. Uplästes ett af Hr Odencrantz, Gustaf inlemnadt sålydande mern.: Såsom kändt är, föröfvades under loppet af sisth Februari månad en djerf inbrottsstöld uti de rum af Kongl. Operahuset, hvilka äro till R. o. Ad:s begagnande under riksdagarne uplåtne. Vid detta tillfälle tillgreps åtskilligt af det K. M. och Kronan tillhörige silfveroch husgeråd, hvilket blifvit ställdt till R. 0. Ad:s disposition samt förvarades uti berörde lokal; och finnes del tillgripna till vigt och beskaffenhet uplaget och specificeradt uti detta mern. bifogade handlingar. Ehuru stölden genast anmäldes hos vederbönde Embetsmyndighet, som vidtog nödige åtgärder till gerningsmannens ertappande samt det tillgripna godsets tillrältaskaffande, hafva likväl alla ålgöranden i dessa hänseenden allt hittills varit fruktlösa.
Men denna förhastade åtgärd, kunde på intet vis inverka på sjelfva motionens nödvändighet, som ock tydligen iuhemtades deraf, att FL o. Ad. remitterade densamma till behörigt Utskis vidare behandling, der motionen redan öfver 5 månader, fått i lugn och ro hvila, samt slutligen blifver, som sagt är begrafven. XI H. 29 Den 5 Mara f. m. Om man tager i betraktande att H. M. Konungen hade, såsom ogift Kronprins i årligt anslag 100,000 Rdr. att, då H. M. 1823, såsom Kronprins förmälde sig, förhöjdes anslaget till 1 50,000 Rdr årligen; att vår nuv:de Kronprins år 1844 erhöll blott i anslag 25,000 Rdr årligen, så Ilinge H. K. H. vore ogift, samt att år 1850, då H. K. H. förmälde sig, ökades anslaget till 100,000 Rdr årligen; så och då man jemförer de olika anslags-snmmorna med hvarandra, under lika lång tidrymd eller endast för 13 år, upstår följande resultat: Att H. M. Konungen hade af Statsverket såsom ogift Kronprins under 6 års tid 000,000 Rdr, och såsom förmäld Kronprins för 7 år 1,050,000 Rdr, hvilka sammanlagda summor göra 1,650,000 Rdr Bko. Hvaremot H. K. H. Kronprinsen hade för 6 år, eller så länge H. K. H. var ogift 150,000 Rdr, och sedan H. K. H. blef förmäld, för 7 år 700,000 Rdr, som tillsammans blifver 850,000 Rdr Bko. Drages nu dessa 850,000 Rdr ifrån ofvanstående 1,650,000 Rdr så upstår en skillnad af 800,000 Rdr Bko, som H. K. H.