Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
J814 blifvit förklarad för en af de privilegierade, i följd hvaraf Svenska skepp och de varor, de medföra, af hvad beskaffenhet sorn heldst, behandlas lika med Norriges egna fartyg, och deras medförda laddningar; hvaremot, till förmån för Norriges sjöfart och handel på Sverige, är förordnadt: 1:0 genom Kongl, förordningen af den 24 Maj 181$: att alla Norrska i Norrige byggda eljer naturaJiserade fartyg skola i Sverige anses såsom inhemska och egna samt åtnjuta alla dermed förenade förmåner, enär de emellan bägge rikena föra eller afhemta Svenska eller Norrska varor och produCter, att i anseende till rikenas Dykerioch Jbotsinrättningar ej någon skilnad skall ega rum emellan det ena och andra rikets fartyg: att spannmål, fiskvaror samt andra lifsmedel af hvad slag sorn heldst, sjöledes förda från ena till andra riket, böra, der de ankomma och förtullas, åtnjuta lindring till hälften i den inkommande tuli, som taxan på samma ställe för dylika varor i allmänhet bestämmer; 2:0 Genom Kongl. Kungörelsen den 30 April 18171 att sådane utländska varor, hvilkas införsel i riket frän andra orter är lofgifven, må tilis vidare landvågen från Norrige få införas till Sverige, emot erlägganda af vanlig helfri Sjö - 492 Be sv. och Ekon. Vtik. Beta nhanclert. tull; 3:0 Genom Kongl. Brefvet den 29 Sept. 1818. ”Att den uti 1 art. 1 § af Kongl. Förordningen den 24 Maj 1815 Norrska fartyg bevilljade helfrihet vid Svenska producters utförande tili Norrige tnå ega runi äfven i de fall, då den last, som med dessa fartyg skall till Norrige transporteras, består antingen ensamt eller till största delen af utländska varor; och 4-'° Genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref till Kongl. CornmerceCollegium den 5 Juni 1821, hvaruti Kongl.
N:o 2. 13 ler för Fahlu Bergslag någon, som icke lika tid varit derstädes brukande Bergsman; och beräknas denna tid, för Magistratsperson och Borgare, från Tjensteeller Borgare-edens afläggande, samt för Bergsman, från den dag, då han, genom Grufve-Rättens beslut, blifvit till Bergsbruks idkande berättigad. 1 6:o Utom Fahlu Bergslag, äge ock de öfriga Bergsbruken, hvarunder inbegripas alla af Styrelsen öfver Bergverken privilegierade Inrättningar, till förädling af Mineral-rikets produkter, att, inom sig, till Borgare-Ståndet utse Fem Fullmäktige, som ej till annat Riks-Stånd höra, och ej någon beställning i Rikets tjenst innehafva, och hvarvid, med förbehåll af den, i 18 §., alla Christna Trosförvandter tillerkända valrätt, i öfrigt ingen må välja, om han ej valbar är. Med valen förhålles sålunda, att Styrelsen öfver Bergverken bör, när Riksdag inträffar, uppgöra grunderna för denna representations-rält, efter värdet af förra årets tillverkning, beräknadt, för jerntillverkningen, efter det för Hammarskattsjernet årligen bestämda pris, och, för annan tillverkning, efter det medelpris, hvartill Kongl. Maj:t och Kronan försäljer den deraf in natura utgående tionde eller skatt, samt, i fall någon af dessa förädlingar icke skulle kunna hänföras till någotdera värdet , efter det i Hufvudstaden allmänt gångbara pris. Sedan summan i Rikets tjenst innehafver. Valet verkställes på öfligt sätt, inför Magistraten i Fahlun, och rösterne beräknas efter Fjerdeparts-grufvedelarne. Ingen vare härvid, valbar, som icke i nämnde Bergslag varit Fjerdepartsägare minst
Till stöd åter för deras mening, som ansågo åliggandet för BancoStyrelsen, att, så snart metalliska cassan nedsjunkit till förutnämnde förhållande, vidtaga någon åtgärd för att minska sedelstocken, böra tillkomma nämnde Styrelse endast för det fall, att denna minskning knnde ti 11- vägabringas genom indragning af de tillökningar, sedelstocken förut kunnat erhålla, genom någon af Banco-styrelsen, på grund af densamma i Reglementet lemnad rätt, vidtagen åtgärd att öka lånerörelsen m. m. anfördes, bland annat, att, vid bedömande af frågan i livad nion Banco-Fullmäktige borde iakttaga föreskriften i 120 §. samt följaktligen hvilka åtgärder voro af Fullmäktige beroende eller icke, det förekomme, att af Fullmäktige vore oberoende utbetalningen af de crediliv och lånefonder, hvilkas utgående till vissa ändamål och obegränsade eller utsatte belopp, Rikets Ständer, genom Banco-Reglementets r5o, i56, 164, ’77* l78> >79* 180, i8r, 182, 183 och 200 §§., sjelfve bestämt, men att till de af Fullmäktige beroende åtgärder deremot hörde, när förhållandet vore under 2 till 5, dem, som omförmälas i 112, tt5, 185, 200, 210, 214» 2 t5 och 220 §§., samt dessutom, när Bankens ställning eller säkerhet det fordrade, jemväl de försigtighetsmått, sorn i 115, 116 och 117 §§- samt 188 §7 7 inom. dels upptagas, dels sig emellan ordnas; att Fullmäktige således borde, då metalliska cassan ej öfverslege 2j5 af sedelstocken, underlåta att gifva nya eassa-erediliv, att öka publika pappersfonden, att använda Bara - 48 Banco-Utskoltets Utlåtande > N'.o 27. kens medel till utlåning genom Handelsoch b ärings-Disconten och att köpa räntebärande papper, samt, när Bankens ställning eller säkerhet det fordrade, företaga metalliska cassans förstärkning eller sedelstockens förminskning, genom en eller flere af nyss uppräknade åtgärder; att, vid jemförelse af 1 11 och 120 §§., föreskriften i sistnämnde §. att sedelstoc ken icke må uti der uppgifna fall, genom någon af Banco-Styrelsen beroende åtgärd, ökas, icke rimligen kunde föranleda till inskränkning i annan Bankens lånerörelse, än den, som vore af Fullmäktige beroende; att såsom följd häraf och då det icke vore åt Fullmäktiges godtfinnande öfverlemnadt, att i annan händelse, än Bankens egen säkerhet sådant ovilkorligen fordrade,
Ropades Ja. iG* a44 ®en x9 Februarii e. m. Ånyo föredrogs och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets den 4 dennes under N:o 5i afgifne, och den 6 derpåföljde e. in. på hordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga om Gästgifvaregårdars anläggande å Wermdön. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 4 dennes under N:o 52 afgifne, samt den 6 derpåföljde e. m. på hordet lagde, Utlåtande i anledning af väckt fråga om skyldighet för Ordinarie Domare, att af egna medel ersätta alla de resekostnader, hans Vicarius, i och försitt förordnande, får vidkännas utom Domsagans gränsor. Herr Tham, Wolrath: Jag har förut vid flere tillfällen tillräckligt redovisat för min tanka, att förordnanden för Extra Domare höra så mycket som möjligt inskränkas. Men jag har vid Utskottets förslag en anmärkning att göra. Utskottet har ålagt den Ordinarie Domaren, att ersätta den kostnad, som skulle öfverskjuta hvad parten horde vidkännas, om Ordinarie Domaren sjelf höll Tinget; men det kan ju hända, att den Ordinarie Domaren af jäf eller sjuklighet är hindrad att sin tjenst förrätta. Om han äger en person, som han vill skicka i sitt ställe, men HofRätten förordnar en, som är längre bort boende, och den Ordinarie Domaren har sjelf laga hinder, så Den 19 Februarii e. 111. 245 är det ju orätt och obilligt, att han skall få vidkännas en kostnad den han ej vållat. Friherre Anckar swärd, Carl Henrik: Utan att vilja bestrida den af Herr Tham gjorde anmärkning, vill jag blott hemställa, om det ej vore lämpeligt att remittera denna fråga till Lagutskottet, emedan jag anser frågan rätteligen hafva tillhört detta Utskott, och således icke vidare böra fortgå på den förra vägen. Grefve Posse, Arvid: Jag medgifver gerna rigtigheten af Herr Thams anmärkning, att, då Ordinarie
Ständers alltid visade Ädelmod för behöfvande Medborn gare, Äfven utbeder jag få reservera mig emot det fattade beslutet, att Kongl. Majrt ej skall ega rättighet, att i förhand (å uppköpa den Spannemål, Han af det föreslaglie Credilivet anser nödigt, att vid missväxtår hålla de nödstälde tillhanda, emedan jag vågar tro, det ett, två, 0111 ej tre gånger så stort qvantum kail erhållas, om ej Spannemålen just skall uppköpas då, när missväxten är gifven; Hvaremot de tillgångar som i Landet finnas, då kunna af den enskilde lill begagnande användas, så alt Utländsk Spannemål ej lill någon större qvantitet torde, utön* i allt för svåra kr<, behöfva anskaffas. 5 t a ts-U ts k o 11 e ta B etan Ian den. ^04 I ofris;t vägar jag vördsammast anhålla, det Rikets Jlöglofl. Sländer täckas behjerta de desse Nordligaste Provincers olika förhållande med den öfriga delen af detta vidsträckta och af så olika Natur-förhållanden belägna Rike, innan ett bestämdt beslut tages, sorn otvifvelaktig! skall för den vid missväxtår förlägne, hafva ett för Dess existance, eller icke, stort inflytande.” Hvarjemte Olof Håkansson från Vestergötland förklarade sig icke kunna instämma i Beslutet, om bibehå Ilandet af Span Hemåls - Direclionens Ämbetsoch Tjenstemän, vid deras innehafyande Löner. Och akulle desse Reservationer åtfölja Betänkandet till Riks-Slåiiden. • •; • • ' i Slockholm sorn ofvan Ex Protocollo. Th. ENGELHART. 4o6 Stals-Utskottets Betänkan dea. Stockholm den 1 Nov. 1823. Rikets Högloft. Ständers . Stats - Bancooch Lag-Utskotts Utlåtande, i anledning af de inom Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde - Ståndet gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, angående vilkoren för inrättandet af enskilde Banker eller Disconter.
Majtt redo skyldig, KammarRättens åtgärd icke må sträcka sig längre, än att, sedan ”vederbörande fått del af anmärkningen, och deröfver sig yttrat, samt för öfrigt nödige upplys”ningar blifvit inhämtade, till Kongl. Maj;t i un”derdånighet insända Handlingarne, jemte eget ”Utlåtande i målet;”. Uti hvilka tvenne sistnämnde beslut de of-1 råge RiksStånden skulle inbjudas, att sig med Rid-j derskapet och Adeln förena. Ut Supra. Vid förnyad föredragning åf följande CoasfstuiionsUtskottets den 24 sistledne September U» Den Å Oetober *,m. aflåtne, samt den 3 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Memorial: !N:o 53. Angående Förslag till några smärre ändringar och tillägg i 19 och 22 §. §. Riksdagsordningen. Angående förslag till en ändring i 13 §. Riksdagsordningen med afseende å Universitetens Representationsrätt. Angående förslag till en ändring i 13 §. Riksdagsordningen för bestämmandet af Universitetens Representanters valbarhet, N:o 56. Rörande några mindre Grundlagsändringar, föranledde af det uti Utskotten inför de omröstningssätt. Angående Förslag till ändring i 4 Mom. s §• TryckfrihetsFörordningen. Fann Ridderskapet och Adeln, uppå derom af Herr Grejven och Landt Marskalken framställde särskildte propositioner, för godt, att ConstitutionsUtskottets berörde förslag, till den behandling 56 §. RegeringsFormen föreskrifver, godkänna. Då nu å nyo föredrogo3 Förstärkta Statsutskottets den 29 sistledne September aflåtne, samt den 3 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Memorial; J9tn 4 Octobtr e, m. III N.'o 501. Angående Bältet för koätnadernes bestridande till Hans Kongl. Höghet KronPrin^ sens förmälning och verkställda Utrikes resa.
Alla de unga ansigtena sträckte sig intresserade fram: man var icke nyfiken bara för egen räkning, utan det vore också roligt att se, hvad andra kunde få på julafton. Bokhållaren räckte honom något, liksom töfvande, – det var dagstidningen bara. Han såg på Truls, förvånad, liksom urskuldande, att det icke gåfves mera; och alla de unga ansigtena suto förvånade på denna underliga kurre, hvilken icke fick annat än tidningen på julafton; medan stillheten växte omkring honom, tyckte Truls, en generande, kränkande stillhet. «Icke mer,» sade han med det ironiska smil, hvarmed man söker dölja den skam och smälek, man icke vill röja. Posttjenstemannen skakade på hufvudet; och Truls helsade, önskade glad jul och gick. Hemma hade mor Bengta redan dukat till heligafton. Hon hade lagt snöhvit duk på bordet, nu satte hon fram lutfisken och risgröten, såsom landets skick var. Truls tog den gamla med till bordet; han kunde icke uthärda att äta mol allena. Mor Bengta hade också bakat klenor till högtiden, och Truls hade köpt hem portvin, och sålunda drucko de hvarandra till öfver kakan, den gamla och den unge. Efter slutad måltid bestod mor Bengta på egen risk kaffe, och Truls hemtade fram en flaska punsch ur sitt privata skafferi; med kortleken i hand fick han gumman till att spela tolfva med sig. När klockan blef nio, blef hon emellertid sömnig, tappade tankarne och gjorde allahanda dumheter, så att partiet måste häfvas. Truls gick ut, ned genom trädgården, ut igenom häcken. Månen stod högt på himlen, det var så ljust som på dagen, och gårdarne lågo med skinande väggar och djupa skuggor i månskenet. Himlen var hög och stjernig, och från hela den vida slätten var icke ett ljud att höra. Blott ljusen i alla fönster när och fjerran förrådde lif och vaka. Öfverallt glimmade de fram, stora och glada, festligt smyckande det vida rummet med det höga, blå hvalfvet, i underlig motsättning till den djupa, obrutna stillheten rundt omkring. Julafton, julafton!
De till bestridande af kostnadcrne för 1856,1857 och 1858 ars riksdag, i egenskap af förskott, anordnade summor hafva under den 30 sistlidne Juni blifvit redovisade uti en serskild och i Riksgälds-kontorets Revisions-kontor utan anmärkning granskad redogörelse med samma uppställning, som för enahanda redogörelser efter flera föregående riksdagar blifvit begagnad; och hafva Fullmäktige under den 1 sistlidne Juli beslutat, att de sålunda redovisade ut betalningarnes sammanräknade belopp . R:mt 677,394: 85. bör uti innevarande års räkenskaper afföras. Revisorerne, som granskat denna redogörelse med dertill hörande verifikationer, hafva dervid icke funnit något att erinra, hvarken i afseende på utbetafningarnes behörighet eller sättet för deras verificerande. I likhet med hvad vid föregående revisioner ägt runi, hafva Revisorerne, till upplysning om de ifrågavarande kostnaderrtes belopp för hvarje Riks-stånd eller Utskott, låtit deröfver upprätta härvid bilagde tabell (Bil. Lift. B.), hvilken upptager — 53 — alla intill sistlidne Juni månads slut för ifrågavarande riksdag af Riksgälds-kontoret bestridde utgifter. Vid jemförelse mellan dessa kostnader och utgiftssumman för 1853 och 1854 års riksdag, hefmnes, att kostnaderna för sistförllutne riksdag, hvilka, såsom ofvan iir närnndt, uppgå till R:mt 677,394: 85. redan vid sistlidne Juni månads slut öfverstego föregående riksdags kostnader, Ihko R:dr 307,5 7: 6. 1., elier . » 461,305: 36. med icke mindre än R:mt ,216,089: 49. Den af åtskillige innehafvare utaf Trollhätte slussverks lottsedlar emot Kongl. Maj:t »eh Kronan anställde och uti sednaste revisions-berättelse omförmälde rättegång är ännu beroende på Högsta Domstolens pröfning.
Slukeligen och i anledning af Herr Borgmästaren 6erwlil Memorial rörande yrkad Fribress rättighet för Städernes Magistrater för alla sädane Bref och Handlingar, som i Emoets-are wer derifrän af, sändas, sä Utskotten tillstyrka, der Magistraterne, wid remitterande sä wäl af Kronans rmbörd fom de hithörande Beristc astoner och ö rr e Harwlingar, men icke uti andre angelägenhe er, än vem hwarom förut är stadgadt, mage Pochfrihel ätnMa. Den 21 Åbrunn!. 973 Dock warder detta Riksens Högloft. Ständers egen granstning wördsammcli en understäldt. Stockholm den i Z Februarii 1810.' Pä Högloft, Riddcrstapcts och Arclns Ledamöters magnar, ftacod Oe la 6ar6is. ftok. 6. Oxenstjerna. Pä Högmördige Preste - Ctändcts Ledamöt rs magnar, Nicolaus Oarclell. jost. Pä Wallof!. Borgare.Ständcts Ledamöters magnar,' ^rnst. krestin. L. j. Lcstönsterr. Pä Hederwärda Bonde,Stärdets Ledamöters mägnar, jost. lckaZn V/L5sin§. Z. kricston. k6. InZman. ?. j. l>let2e1. Transumt as Protocostet, hällit uti Riksens Högloft. Ständers Bemiilnings» samt Allmänna Eeswärswch Oeconoinie Utskottens Plenum wid -Riksdagen i Slockholm den i8 Febr. iZiq, S» D. ' E - r j. Herr Kammarskrifvaren Zengerlein hemstälde, om icke Utskotten med err öm afseende ä Post Berjeningens i Stockholm ringa och altför ötiltrackeliqa Löningswilkor, hwilka deras trägna tjenstgöring icke . lem 5-te Band. s.dra Asd. 64.
Hvad först angår nyttan och ändamålsenligheten af Gevärsfactoriets i Norrtelje ift ågastälde nedläggning, hvaraf fördelarne så väl i militäriskt som ekonomiskt hänseende Finnas i Kongl. Muj:ts Nådiga Proposition antydde, lärer något yttrande i detta ämne från Utskottets sida destomindre vara erforderligt, sorn Rikets Ständer redan, med bifall till Utskottets uti Utlåtandena N:ris 354 och 435 derom gjorda hemställan, beslutat att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, att, i händelse egaren af berörde factori skulle, under billiga vilkor, vilja nedlägga den honom åliggande gevärs-tillverkning, Rikets Ständer äro benägne att sådant medgifva. Vidkommande de af Bruksidkaren Arfvedson i och för factoriets nedläggning framställde vilkor och förbehåll, så har visserligen, enligt ordalydelsen i Kongl. Majits Nådiga Proposition, Rikets Ständers yttrande endast blifvit äskadt, i afseende på frågan om försäljningen af de tomter, hvarå factoriet är beläget, jemte tillhörande vattenfall och åkerjord ; men då Kongl. Majit redan i Nåder förklarat Sig hafva, för Dess del, omförmälde vilkor gillat och antagit, vid hvilket förhållande måste förutsättas, att, derest Rikets Ständer till den ifrågaställde försäljningen lemna deras bifall, den blifvande afhandlingen emellan Kronan och Bruksidkaren Arfvedson, rörande gevärs-tillverkningens upphörande, kommer att försiggå, i fullkomlig öfverensstämmelse med de af Arfvedson senast framställde förbehåll, har Utskottet, för ärendets fullständiga bedömande, ansett sig icke kunna undgå att jemväl fästa uppmärksamhet å öfrige uti Factoriegarens anbud förekommande bestämmelser, hvilkas antagande Rikets Ständer , genom förutnämnde försäljnings medgifvande, skulle bereda, för hvilken åsigt 4 Stats-Utskottcts Utlåtande, N.o 54<>- Utskottet liemtat ett ytterligare stöd af det inom Bonde-Ståndet afgilne otvannämnde anförande.
Och anser Herr Svedenhjelm derjemte nödigt, att all införsel och försäljning af Bränvin till städerna förbjudes, under den tid, då branvinsbränningen icke är tillåten, så att tillverkningen då endast må till husbehof utsträckas, samt föreslår, att då Kronobrännerierne i de städer, hvarest sådane finnas, förmodades kunna der uppfylla behofvet, bränvinstillverkningen i de mindre städerna, der inga Kronobrännerier äro inrättade, kunde på arrende upplåtas, med rättighet för arrendatorn att afverka så många tunnor spannemål i månaden, som i förhållande till de inom stad n varande mantalsskrifne personer kunde anses nödigt) men att, till än ytterligare förekommande af för vida utsträckt BränvinStillverkning, understöd af spannemål ur Kronans magaziner skulle förvägras hvar och en, sorn icke kunde genom edligt betyg af jordägare, Presten i sooknen och Kronobetjeningen styrka, det han icke genom för vidsträckt bränvinsbränning råkat i förlägenhet. :84 Bes v. och Ekon.. Utslc. Betänkanäen. 2:0 Ett af Herr Flach, C. Fr. till Högh Ridderskapet och Adelns Protocoll den 6 sist!, .December gjordt anförande, angående nödvändigheten af åtskilliga betydliga förbättringar i nu gällande föreskrifter för verkställigheten af bran vinsbränningen. Herr Flach föreslår i detta afseende, att brantangen ovillkorligt må vara hvarje år tilläten från den sista Mars til! medlet af Maj månad; men deremot lika ovillkorligt förbjuden frän den 1 Juni till den t6de October, samt att i afseende på dess idkande under mellantiderna, det mätte få ankomma på Regeringens godtfinnande att efter omständigheterna, och i mon af spanmålstiligångarna derom förordna. Dock borde uti de härom årligen utfärdande kungörelserna, grunderna för d t fattade beslutet omständligen uppfattas.
Han hastade att öfverraska den bättre känsla, som syntes hafva vaknat hos den brottsliga, lät fridens milda ord slå en ring kring henne och hålla undan de onda makter, som för hans kraftiga ord måste vika, och efter några minuter begärde den tilltalade att enskildt få tala med domaren. Han gick in i en sidokammare, åtföljd af henne, och det dröjde en god stund, innan han med henne åter kom ut. Sedan häradshöfdingen åter satt sig i domstolen, och den anklagade återtagit sin plats, dikterades till protokollet en fullständig bekännelse, ej allenast att hon hade föröfvat det brott, hvarför hon nu var tilltalad, utan äfven de, för hvilka hon förut varit misstänkt, hvarjemte hon uppdagade en mängd brott, som i en lång följd af år blifvit begångne i orten, men till hvilka man ej lyckats att få reda på gerningsmannen. «Har du något vidare att tillägga?» frågade häradshöfdingen, sedan han uppläst bekännelsen, och dess riktighet blifvit erkänd. «Ja,» svarade den tilltalade, och fästade sina ihåliga ögon på baronen, som under det föregående setat blek på sin stol, och mången gång rest sig till hälften för att gå ut, men gjort våld på sig och blifvit qvar, under den förmodan, att om han vore närvarande, så skulle ej den anklagade i sin bekännelse våga vidröra något, som angick honom. Domaren uppmanade den anklagade att frimodigt yttra hvad hon vidare hade att tillägga. Stora svettdroppar runno ned för baronens panna, men han satt qvar. «Det var,» började den anklagade, «en annandag påsk, för en femton eller sexton år sedan, hvad det kan vara, så kom Ola Ersson der – jaså, han är utgången – nå nå, det är detsamma – han kom till mig, som jag bodde då också för mig sjelf i Fallet, och hade en helsning från nådig baron der, och frågade om jag hade lust att förtjena pengar. Ja men har jag väl så, mente jag, och frågade hvad det var om. Då sa’ Ola att baron hade sagt, att om Ola och jag ville hjelpa honom med e lita ed, så kunde han komma åt Tunanäsgodset.
Sedan Stats-Utskottet ansett berörde motion böra jemväl af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet behandlas, hafva Utskotten densamma till öfvervägande förehaft; och ehuru, enligt hvad Utskotten serskild inhemtat, de rustande inom Bjäre härad, genom ofvanberorde Kongl. Resolution, blifvit befriade från Kronotiondes erläggande; likväl och då, förden händelse, alt, på sätt motionären uppgifvit, icke alla rusthållsnumren af en sådan befrielse kommit i åtnjutande, dem, som härigenom anse sig lidande, är öppet lemnadt att i laga ordning söka rättelse; samt i allt fall Utskotten icke äro i tillfälle att utreda orsaken till det af motionären öfverklagade förhållande, finna Utskotten sig böra tillstyrka, att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 4 Mars 1845. Ank. till Exp.-Utsk. d. 5 Mars, kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om lista och 2:dra LifGrenadier-Regemenlenas befriande frän garnisons-tjenslgöring i Malmö. Från Hederv. Bonde-Ståndet hafva Utskotten till handläggning fått emottaga ett af Riksdagsfullmägtigen Anders Jonsson från Östergöthlands Bih. till R. St. rrot. 1845. 4 Sami. 2 Afd. 17 Häft 3 18 Stalssamt Allm. Beta.- och Ekon.-Uiskotten» Utlåtande, N:o IS. Län ingifvet memorial, hvaruti han anfört, ali de cornmenderingar till garnisons-tjenstgöring i Malmö, sorn i:sta och a:dra Lil-Grenadier-Regementena, tourvis med andra Regementen, de sednare åren måst utgöra, varit för rustoch rotehållare serdeles betungande, i anseende till den hastigare och ojemna slitning af munderingarne, som af en långväga marche och 4 månaders tjenstgöring på stället blifvit en följd.
Adelsfane-regementet, ett mantal Astorp Nås 3 och 4 i Ekeby socken och Olands härad af Upsala län Anders Ericsson, må ega att, inom viss lämplig tid, som Kongl. Majit lärer täckas i nåder bestämma, afsäga sig arrenderätten till berörde boställe och detsamma afträda vid midfastan år 1853, utan skyldighet för honom eller hans löftesmän, att ansvara för den minskning i arrende, som vid förnyad utarrendering af bostället kan upppkomma. Stockholm den 24 Juli 1851. ] n Stals-Utskotlets Utlåtande, K,o 27C. Reservation: af friherre Stjernstedt, A. IV.: “Emot Stats-utskottets förevarande utlåtande får jag mig reservera. Af handlingarne upplyses nemligen, att ifrågavarande boställe Astorp, som 1839 undergick laga skifte och dervid erhöll 35 tunnland 22£ kappeland åker, biet den 24 Januari 1848 af nuvarande arrendatorn Änders Ericsson å auktion inropadt, emot ett arrende af 36 tunnor spannmål, hälften råg oelr hälften korn. I enlighet med hvad Kammar-kollegium uti underdånigt utlåtande den 20 sistlidne Maj bland annat yttrat, “har arrendet åt detta boställe, i öfverensstämmelse med stadgandet i Kongl, kungörelsen den 17 December 1799, icke kunnat bestämmas lill lägre belepp än en tunna för hvarje geometriskt tunnland öppen åker, hvarföre detsamma med endast kappar spanmål öfverstege minimibeloppet.11