Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill dock icke vara envis i denna fråga om remissens grundlagsenlighet, ty jag fruktar alldeles icke behandlingen af denna motion uti Utsk., hvarföre jag också endast velat underställa Hr Landtm, samt R. o. Ad., huruvida remissen, utan åsidosättande af den åberopade §., kan tillåtas. Remitterades lill Allm. Besvärsoch Ekon. Utskottet. Ånyo föredrogs Frih. von Kraemers, Robert, den 29 sisth Febr. e. m. på bordet lagda motion, om beläning af span mål. Hr Sandelhjelm Paul, uppläste följande: Med anledn. af Baron von Kraemers motion, om anslående af en särskild fond till beläning af spanmål, uther jag mig att få erinra följande. — Frågan om en sådan anstalt bar före detta blifvit offentligen framställd och, såsom jag vill minnas, äfven vid förra riksdagar väckt och öfvervägad, under förhållanden då spanmålspriserna voro i allmänhet mera föränderliga den ena årstiden emot den andra, än de under sednare åren varit. Den föreslagna anstalten, åsyftande hufvudsakligen att inom hvarje län, utan omgång, bispringa mindre jordbrukare med penningelån, vid den tid på året, då de eljest skulle nödgas sälja deras spanmål till underpris, kunde dock äfven nu blifva för dessa ganska nyttig, om man än ville anse den mera umbärlig, sedan låntillgångarne inom Riket ansenligen ökats genom privatbankernas operationer. Men svårigheten, om ej omöjligheten, att controllera, att det ställda hypotheket eller den belänta spanmålen ej förskingrades, utan att låneinrättningen finge sin fordran genast godtgjord, samt de omvägar och den kostnad, försöket af sådan controll skulle medföra, synes uppställa nästan oöfvervinneliga hinder mot hela anstalten. Skulle åter controll ej äga rum, kunde hypotheket sägas vara till blott för sken skull, eller såsom en fiction; och anstalten vore då icke annat än en vanlig, fastän i sin verk - Den 1a Mars. samhet mycket begränsad, discontrörelse.
Krigs-kollegii Artilleri-afdelning och dels till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länen, från hvilka myndigheter de sedermera till Kongl. Ränte-kammaren levereras, upptagas i Krigs-kollegii hufvudbok endast med de belopp, hvilka till Kollegium influtit, men redovisas i sin helhet uti de vid Kongl. Krigs-kollegii hufvudböcker fogade verifikationer, hvaraf inhemtas: Debet. Balans från föregående år: Kontant behållning hos Kongl. Krigs-kollegium Uppbörd: Balans till påföljande år: Balans pr ån föregående år: Öfverleverering 74: 74: Utgifter: Tryckning af taxa för krutförsäljning 4: Aktorat-procent —. 44: 43. 10. Leverering: Till Kongl. Balans till påföljande år: Räkenskaperna, hvilka i Kongl. Kammar-rätten ännu ej undergått granskning, hafva hos Revisorerne ej föranledt någon erinran. 2:o. En-per-mille-fonden. Denna fond har tillkommit på grund af Kongl, förordningen den 23 Maj 1794 och Kongl, brefvet den 18 September samma år, hvarigenom stadgades, att, i följd af den staden Götheborg medgifna nederlags-frihet af utländskt gods, en per mille borde erläggas i afgift vid inkommandet och utgåendet af dylika varor samt utaf dessa medel bildas en fond för allmänna byggnader i Götheborg, hörande till militära behof och stadens försvar. Sedan, i följd af den förnyade nederlags-förordningen den 5 Maj 1813, berörde afgift upphört, hafva fondens inkomster bestått ensamt i räntor å lån, som från densamma blifvit medelade. Räkenskaperna hafva för år 1854 blifvit granskade i Kammar-rätten utan anmärkning, men för år 1855 ännu ej derstädes undergått granskning, och utvisa följande förhållande: Balans från föregående år: Utgifter: Räntor i förskott 13: 16. — 30: — 83 — Balans till 'påföljande år:
Hundraåringen, i platstidningar ange namn och fakta. Allmänheten åtvarnas ju för så mycket annat giftigt, hvarför ej först och främst för de giftiga tungorna? » De må säga hvad de behaga om mig, bara de ej säga det åt mig, » så tröstar sig en och annan. Jo bevars, det kan äfven komma direkt, men då vanligen i denna form: » Jag vet några af dina bekanta, som tro det och det om dig, men jag säger ej hvilka — ty jag vill ej komma i något skvaller. » En sannskyldig skvallergourmand försmår ej heller sådana små obetydliga läckerbitar som: » har du hört » — » de säga att » — o. d. med variationer. Detta är det koncentrerade giftet, så myc ket farligare, om det träffar ett känsligt, ömtå- ligt sinne. Att offentligt brännmärka sådana giftblanderskor borde vara både en skyldighet och rättighet. Det är alltid godt att lära känna, o m också blott i förbigående, en älsklig m ä n n i s k a; det uppfriskar en liksom b l o m m o r och skogar och bäckar. — Vi skulle sträfva efter att likna plantan i ett sjukrum, s o m fördelar och renar luften till och m e d i en region, s o m bleker all d e s s s grönska och h ä m m a r dess naturliga benägenhet att utveckla sig. George Eliot. Den gamla damen är, trots sin höga ålder, emellertid i regel vid så ypperliga kroppsoch själskrafter, att man kan ha anledning förespå henne ännu många hälsodagar. Folkköken i hufvudstaden. HÄMTNING AF MATPORTIONER. Då det i ett s a m h ä l l e råder arbetsbrist och nöd — de gå alltid h a n d i h a n d, när det gäller den fattigaste befolkningen — är det ett vackert utslag af vår tids filantropiska sträfvanden, o m välgörenhet f r a m m a n a s och utöfvas på ett praktiskt sätt. Sedan emellertid de ifrågavarande inrättningarna på ett utmärkt sätt fyllt sin första uppgift, har man funnit, att de k u n n a taga ä n n u ett steg framåt.
1 öfverensstämmelse med denna åsigt har ock Kongl. Maj:t uti serskild till Rikets Ständer den 15 sistlidne November aflåten nådig proposition, gjort framställning om vissa till serskilde verk och inrättningar ingående uppbörders utbytande emot kontanta Statsanslag; och torde äfven, i sammanhang med blifvande löneregleringar eller på grund af andra sig företeende omständigheter, anledning framdeles förekomma till vidtagande af ytterligare åtgärder i denna syftning, allt eftersom, vid pröfning för hvarje serskildt fall, kan finnas lämpligt. Men om det sålunda, å ena sidan, ej kan förnekas, att de indelda lönings-anslagens indragning till kronan emot kontant penninge-ersättning skulle, i den män sådant, utan förnärmande af någons rätt och utan fara för vigtiga institutioners bestånd, kan ske, i flera hänseenden medföra betydliga fördelar, anser Kongl. Maj:t likväl, å andra sidan, de skäl, som, uti dess nådiga proposition af den 20 December 1847, blifvit anförde emot indragning till kronan nu genast och på en gång af alla dylika lönings-anslag, fortfarande vara af den vigt, att Kongl. Maj:t ej eller vid detta tillfälle kan en så beskaffad förändring föreslå1 För afhjelpande af de indeide räntegifvarnes billiga klagan i ofvanberörde hänseenden, erbjuder sig emedlertid en annan utväg, som lämpligen torde kunna vidtagas. Den består deruti, att genom borttagande af den indelnings-hafvarne nu tillkommande optionsrätt till räntornes och tiondens utfordrande in natura samt genom befrielse för de indeide räntegifvarne från skyldigheten att, i de fall, då ränteoch tionde-spanmålen för deras hemman löses efter markegång, tillägga forsellön, försätta bemälte räntegifvare härutinnan Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 59. 15 i lika belägenhet med innehafvarne af sådane hemman, hvilkas räntor äro kronan behållna.
Han skildrar det med en konstnärs varma sympati för det färgrika och originela, en sympati, som i själfva de brister, soni måste stöta hvarje europe, finner niigot tilldragande och ser dem i en frisk humors försonande dager. Ja än mer, han älskar det soni " landet der den antika verldens lifsgliidje fann sin sista fristad ". Mot vesterlandets rastlösa förvärfsbegär ställer han " de glada ökenfolkens stora inål att njuta ögonblicket slägte efter slägte " och ser sista skimret af en försvunnen guldålder öfver lattingen, som halfnaken och bekynimerslös knäcker nötter i sol ". ' ' Många af dessa dikter behandla ämnen, som kunna väcka anstöt; i en och annan - t. ex. i " Isis systrarnas bröllop ", hexameterris ståtliga rytm till trots - röjes äfven en viss cynism i tonen. Men SG länge detta lofsjungande af den sinliga njutningen som lifvets niål, framtrader insvept i en orientalisk sagoverlds brokiga drägt, har det dock i allniänhet en friskhet och omedelbarhet, som ge det fullt poetiskt berättigande. Det gör ej samma verkan i de dikter, soni röra sig med nutida europeiska förhallanden. Det framträder då soni uttryck af ren ateism och i sammanhang med trotsiga utfall mot religionen, som ofta förefalla sökta och som ge det tiela ett oharmoniskt tycke (se ' Ensanlhetens tankar ', IX). Äfven sådana stycken som ' Den fjortonde Juli " och " I Rom ", der man försättes inidt upp i det brusande festvii~~let, soni ej leninar tid till reilexioner, äro afgjordt underlägsna de liknande österländska. Låt vara att äninet för dessa senare är mindre utnött Och derför mer tilltalande, än då Skildringen gäller t. ex. hur " der nere på Corson rnan kastade krita och svartaste rockar de menades hvita '. - det är dock ej häri den hufvudsakliga skilnaden ligger. Nej, felet tyeks vara att stoffet i de förra dikterna ej är lika synlpatiskt uppfat
Man måste erkänna, att det förefaller svårt att fatta, huru sådana fordringar kunna framställas, som jag nyss omnämnt, eller att ett regtte skall sjelft bekosta de utgifter, hvilka blifva en följd af en lönereglering, — de åtgärder, som erfordras för att reglera åtskilliga löneförhållanden. Hvad vi känna är, att åtminstone sådant icke egt rum, då fråga varit om enahanda förhållanden inom andra institutioner och korpser; och jag kan, med afseende härå, icke inse, hvarföre ensamt arméen skulle betungas med så beskaffade kostnader. Då jag, på sätt af mig förut blifvit yttradt, anser för frågans utredning af vigt att dessa medel för det afsedda ändamålet beviljas, får jag hos Hr Grin o. Landtm, anhålla om propos. derpå, att StatsUtskds Utlåt, i denna del måtte afslås, samt att S. o. Ad. måtte bifalla, hvad K. M. uti Dess Nåd. Propos. föreslagit, eller en summa af 100,000 rdr, att, i mån af behof, under nästa statsregleringsperiod, för ifrågav:de ändamål utgå. Hr Lilliehöök, Erik Gustaf: Då StatsUtsk:t förehade denna fråga, gjorde sig visserligen der den åsigten gällande, att det af K. M. för ifrågav:de ändamål äskade anslag icke borde beviljas ; men jag är af den öfvertygeiseu, att den egentliga orsaken härtill t>«ii 14 Ap r il 1. m. IT7 härtill vaT, att tillgångar derför för det närvarande saknades. En sanning är, att den åsigt af en och annan ledamot af Utsk:t uttalades, att arméens «ruv?de löne fördrå i la uden ieke gillades samt att en genomgripande lindring deri borde företagas; tnen jag tror mig ock med lika mveken säkerhet kunna upgifva, att denna mening icke delades af det öfvervägande antal, sorn den siste värde talaren, Hr Björnstjerna, synes antaga.
Wi efterskrifne Swea Rikes Stander, Grefwar, Friherrar, Biskopar, Ridderskap och Adel, Klerkeri, Borgerskap och Menige Allmoge, som nu, a Egne och Wäre hemmawarande Medbröders wägnar, till allmänt Riksmöte församlade äro. Bilaga till Mem. N:o 1. 19 göre wetterligt: att, svin genom den nyligen timade Niegcments-förändringen, ät hwilken Wi Wär enhälliga Stadfästelse gistvik, Wi Swensta Folkets Fullinägtige inträdt i rättigheten, att sfelfwe genom upprättande af en förändrad Stats-författning för framtiden förbättra Fäderneslandets belägenhet; Alltså hafwe Wi, med upphästvande af de intill denna dag mer och mindre gällande Grundlagar, nemligen Regerings-Formeu af den 21 Augusti 1772, Föreningsoch Säkerhets-Acten af den 21 Febrnarii och 3 April 1789, Riksdags-Ordningen af den 24 Januarii 1617, sä wäl som af alla andra fädana äldre och nyare Lagar, Acter, Ordningar, Stadgandeil och Beslut, hwilka under namn af Grundlagar inbegripne warit, öfwerenskommit och belefwat, att för Swea Rike och thy underliggande Lander stadga följande Regerings-Form, hwilken ifrän denna dag skall såsom Rikets främsta Grundlag gällande wara: Förbehällandes Ost derjemte, att de öfrige Grundlagar, hwilka i 85 F af denna Regerings-Form uppnämnde äro, pä der föreskrifne sätt, innan detta Riksmötes slut, stadga. 8 i Sweriges Rike skall styras af en Konung och wara ett Arf-Rike med den Successions-Ordning för en afliden Konungs Manliga efterkommande, fom af Riksens Ständer fastställd warder. 8 2.
Visserligen lä1nna.de » Women ' s Cliristiaii Associations (Kristliga Föreningen af unga Kvinnor) upplysningar o111 respektabla inackorderingsställen, men innan en stackars främling lyckats finna tak öfver hiifvudet efter de uppgifna sdresserna, iiiåste hon antingen taga in på ett dyrbart hotell eller vara liiisvill i deii stora världsstaden. Stiftandet af ett tillfälligt liein för bildade damer i NewYork tycktes länge ligga inom de fromma Önskningarnas oinråde, d % på - en g å n ~ ryktet förkunnade. att mrs Shepard, mångmillionilren Vanderbilts dotter, fått den filantropiska ingifvelsen att förverkliga iddn. Ryktet talade sanning den gången. Inom kort stod ~Heinmetn färdigt, fullständigt inöbleradt fran källaren till vinden, uppvärindt af %ngvar~neapp,z~ate~i, med Iiisseii i ghng, strhlande af elektriskt ljus, doftande af drifliusblomnior, ined inatsalsbordeii skimrande af silfver och kristall. Och sådant det stod dar skänktes det ined varm hand af stiftarinnan till r&gt;Wonienls Christian Associationn, med ändamål att vara ett heinliotell, öppet för livarje anständig kvinna, som försörjer sig sjalf genom sitt arbete, shvida Iion tillhör en protestantisk trosbekännelse. Vanderbiltska penningpungar äro djupa och bräddfulla, och har leddes liandeii soin öste därur af ett lika varmt so111 gifmildt lijärtelag. B ä r ä r ej fraga om kniissel, det synes både utan och innan pk den storartade byggningen. Allt 5ir gediget, af basta kvalitet, smakfiillt ocli prydligt som ett första klassens liotell, men utan prål. På Föreningens enträgna begäran uppkallades byggnaden efter gifvarinnans båda dopnamn, Iivilka tillika äro hennes döttrars: Mar' garet Louisa Honze. Men är ej detta, frigar nian, ett slags bättre barinliärtiglietsinl ' lttning?
Ank. till Eip.-Utsk. den 12 Aug. 1851, kl. 7 e. m. Utlåtande> i anledning af Kongl. Maj.ts nådiga Skrifvelse j angående den tillökade ordinarie Sohlat-roteringen i Riket. Sedan Kongl. Maj:t, under den 17:de Oktober 1840, till Rikets då församlade Ständers granskning och gillande, för deras del, öfverlemnat de redan derförut af Kongl. Maj:t för Dess del gillade längder öfver den inom sex uppgifna län tillkomna ordinarie Soldat-rotering, men Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 15 Juni 1841 tillkännagifvit, att de ansett sig böra uppskjuta med pröfning och utlåtande öfver denna nya rotering, intill dess densamma hunnit öfver hela riket för sig gå, dervid Rikets Ständer tillika yttrat den önskan, att uti ämnet i helt få vid påföljande riksdag emottaga Kongl. Majlts nådiga proposition; så har Kongl. Maj:t, som i nådig skrifvelse den 2 Augusti 1844 gifvit Rikets Ständer tillkänna de hinder, som för uppfyllande af Rikets Ständers sålunda uttalade önskan då mötte, uti nådig skrifvelse af den 12 sistlidne Juni meddelat Rikets Ständer, att roterings-förrättningarne inom alla de rikets län, der Soldat-rotering egde rum och berörde förrättningar kunnat anbefallas, blifvit till slut bragte, samt att de längder, som upprättats öfver den af roterings-kommissionerne, för här nedan omförmälde tretton län, verkställda, af Krigsoch Kammar-kollegierna, efter förutgången granskning och rättelse, i underdånighet tillstyrkta nya ordinarie Soldat-rotering blifvit af Kongl. Majit för Dess del godkända; äfvensom Kongl. Majit till Rikets Ständers granskning och gillande, jemväl för Bih. till R. St.
Enär Riddarhus-Fiskalstjensten icke finge såsom definitift ledig betraktas förr, än Ridd. o. Adeln gillat Direktionens val af Riddarhus-Fiskalen Brakel till Riddarhus-Sekreterare, samt dessutom förekomme, att Ridd. o. Adeln vid sista Riksdagen, i sammanhang med då vidtagen reglering af Riddarhus-Fiskalens och Riddarhus-Kanslisternes löneförmåner, beslutat anmoda Direktionen att, vid blifvande ledighet af Riddarhus-Fiskalseller Förste Riddarhus-Kanslist-befaltningarne, endast tills vidare meddela förordnande å den ledigblifna tjensten samt till Ridd. o. Adeln vid närmast derefter sammanträdande Riksdag afgifva utlåtande, huruvida icke för framtiden dessa båda tjenster kunde förenas emot en förhöjd löneinkomst, som Direktionen egde 15 föreslå, har Deriktionen förordnat tillf. Hof rätts-Fiskalen, Juris Utriusque Candidaten Carl Lagerheim att tills vidare bestrida Riddarhus-Fiskalstjensten med åtnjutande af dertill hörande löneförmåner; och får Direktionen nu afgifva det af Ridd. o. Adeln infordrade utlåtandet i fråga om Riddarhus-Fiskalsoch Första Riddarhus-Kanslist-tjensternas framtida förening. Härvid anser Direktionen sig först böra i Ridd. o. Adelns minne återkalla, att förslag om Riddarhus-Fiskals-tjenstens indragning och de dermed förenade göromåls öfverfiytilling å andra Riddarhusets tjenstemän vid åtskilliga föregående Riksdagar varit framställde och utgjort föremål för Ridd. o. Adelns pröfning. Under 1828—1830 årens Riksdag väcktes motion om Fiskalstjenstens förening med Sekreteraresysslan, och efter det Direktionen afstyrkt motionen, men Riddarhus-Utskottet i anledning af densamma hemställt, att Fiskalstjensten skulle indragas och göromålen fördelas emellan Sekreteraren och Förste Kanslisten, blef denna hemställan den 24 Februari 1830 af Ridd. o. Adeln afslagen.
Och ehuru tjenstemännens antal blifvit förminskadt, hade likväl denna reglering, i anseende till förra lönernas erkända otillräcklighet och göromålens ökade mängd, dels genom serskildt fattade beslut om föremålen för KammarRättens embetsbefattning, dels i följd af inskränktare personal, förorsakat en betydlig tillökning utöfver förra staten, hvilken tillökning Kongl. Maj:t föreslog till uppförande på stat med 15,075 R:dr 28 sk. 9 rst. och derunder inbegripna 1353 tunnor spanmål. Varande emedlertid KammarRättens, genom Kongl. Maj:ts nådiga Instruktion den 15 Oktober 1831, förändrade organisation befordrad till Tryckta Hillänget till RiksStåndens Protokoll vid Riksdagen i834 och t835, i:a Samlingen, i:a Afdelningen, pag. 7. 19 verkställighet och den såmedelst åstadkomna löntillökning anvisad till utgående af Andra Hufvudtitelns besparingar. I sådant skick förekom denna fråga till ompröfning hos Rikets Ständer, i sammanhang med dem åliggande regleringen af RiksStatens enskilda hufvudtitlar. I underdånig skrifvelse af den 6 Oktober 1834 2), hvarmedelst Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t anmälte
Oell, som det nu skulle strida emot den af Riksens Ständer förut vidtagne och af Kongl, Majit i Nåder gillade åtgärd om likväl denne Indelning ej klefve med nästa år till Staten indragen och bespard för dess i allmänhet ökade utgifter äfven under Indragnings-Tituln, samt vidare anslag af Stats-Verkets för behofven påräknade tillgångar, än redan blifvit tillstyrkte, efter Utskottets öfvertygelse ej äga rum j Statens närvarande ställnings har Utskottet ansett sig icke kunna föreslå nå - Stuts-TJtshiitieis Betänkanderii gött förändring uti hvad angående ifrågavarande Öfverste-indelnings indragande och besparing finnes af Kongl. Majit och Riksetts Ständer stadgädt och förordnadt, utan får Stats-Utskoitet deremot till Riksens Höglofl. Ständer hemställa om icke, da, så vidt Utskottet kunnat Inhämta, något förordnande, rörande de öfrige vid fi d* Östgötha Cavallérie och Adelsfalinellegementet till indragning ställde indelningar*! Röner och Boställen icke blifvit vidtagit orri Viss tid för innehaivarne att dem bibehålla* Riksens Ständer i ändamål, att enahanda princip måtte följas för alla dem, som finna sig uti. lika vilkor och belägenhet skulle finna lämpligt, att med förnyande af deras ofvanberörde hnderdåniga framställning härom, anhålla att, i likstämmighet med hvad som skedt i afseende på Öfverste - Indelningen vid fi d, Östgötha Cavallerie, viss tid måtte bestämmas, inom hvilken desse indelningar, Röner och Boställen böla indragas, på det att desamma, hvarutaf da till Adels - Bahnan hörande sedermera blifvit anslagne att ingå till ett Miiitair-Höspital; matie för deras ändamål varda indragne Sedan inliehafvarne tillgodonjutit den fördel härutaf*' Sorn med billighet och rättvisa finnes öfverensstämmande; Hvilket allt dock vördsamligen understäiles Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande» Stockholm den a 2 Maji 1818.
Nej j så är beslutadt! att, såsom hypothek, må antagas, med gemensamt afseende å Lånsökandens, In visningsgifvarenS och Acceptantens vederhäftighet, enskildes, med vederbörlig accept försedda Invisningar i Svenskt mynt, å betalningen för afyttrade varor, under förbehåll, att sådan Invisning ovilkorligen skall vara till infriande förfallen inom Lånets förfallotid* Utskottets förslag enligt Mom. 6 (se Utlåtandet N:o 82, pag 89) att såsom hypothek må antagas till fulla Capilal-beloppet, de af Banken eller Låne-Contoiren för upplånade medel på 4 månaders uppsägning, mot högst 3 procents ranta utfärdade obligationer, är af Högvördige PresteSlåndet antaget med den redactionsförändring, i samband med Ståndets beslut vid punkten 1) om upplåningar, att orden: 3, högst 6 månaders uppsägning , samt 2 högst 3 procents Ränta komme att, i stal - Faiico-Utskoltets Memorial N.-o 120. let för de motsvarande, och med uteslutande deraf insättas. Men emedan Höglofliga Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet, båda gemensamt afslagit Utskottets Betänkande i denna punkt, så, och ehvad Vällofliga Borgare-Ståndets alslag på det hela må anses, eller icke anses, äfven gälla för deläilerna , finner Utskottet frågan om antagande af Bankens och Låne-Contoirens Obligationer såsom hypothek, (derå något afgörande, i förening med hufvudämnet, ej ovilkorligen fordras?) böra med stöd af Riksdags-Ordningens ^5 §. förfalla.
Utan ätt vilja bestrida återremiss, tror jag likväl, att om nå», gon skickligare än jag, utvecklade skälen, på hvilka Betänkandet är grundadt, Ridderskapet och Adeln skulle inse, att en återremiss icke tjenar till någon ting. Det första som inom Utskottet ventilerades var, huruvida på Sveriges vidsträckta areal, flyttningstiden borde tillämpas efter locala förhållanden; men dervid framstodo så mångsidiga åsigter, att Utskottet funne sig nödsakadt helt och hållet lemna denna idée ur sigte. Sedermera insågo vi, att Midsommar, såsom flyttnings-tid medförde många fördelar; men det var egentligen tvänne omständigheter i afseende på Skåne och Halland, som förmådde oss att afstå från förslaget att antaga denna flyttningstid. [Det Den 15 Maji e. m. 321 Den första, att derigenom blifver så latt för dagsverkare att ej taga tjenst före Sommaren, hvaraf svårigheter uppstå att få lega arbetare, utan öfverdrifva dagspenningar. Den andra, att Landtmannen Midsommars tiden sedan han betalt sina Krono-utskylder, har så ondt otn penningar, att han då ej är i stånd aflöna sitt Tjenstefolk. När nu dertill läggas de skäl, som inträffa i afseende på torf-skörden i Skåne och skeppsfarten i Halland och Bohus Län samt storfisket, hvilka sednare näringsgrenar sysselsätta 4 å 5ooo personer, lärer det befinnas, att Utskottet ej saknat orsaker att stadna vid den tanka, som är i Betänkandet framställd. Det är allt för möjligt, att, på sätt Herr Tham anfort, det är bättre att hafva en stalldräng, som icke fortsätter den utfordring en annan redan börjat; men man ansåg inom Utskottet följderna af den så nyligen bestämda nu varande flyttnings-tiden, ännu icke hafva hunnit utveckla sig» Friherre Cederftröm, Jacob: I anledning af hvad emot Betänkandet blifvit anmärkt, an, håller jag att få yttra några ord. Friherre