Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om det nemligen är Statens skyldighet att tillse och vaka deröfver, att dess ändamål uppnås, så måste det också vara Statens rättighet att vidtaga derför tjenliga åtgärder. Skulle okunnigheten obehindradt få skaffa sig tillfälle att fritt undantränga kunskaper och bildning, eller till och roed, om endast ett stillastående i afseende på dessa finge ega rum, så måste otvifvelaktigt samhällets högre ändamål förfelas, så vida detta förutsätter en jemnt fordskridande högre utveckling. Derföre är det icke allenast Statens skyldighet att befrämja folkundervisningen, utan den måste äfven hafva en motsvarande rättighet, att af hvar och en bland sina medlemmar fordra det mått af kunskaper, förutan hvilket denne icke kan inse och uppfylla sina pligter såsom medborgare. Utskotten hafva ansett det föreslagna minimum af kunskaper vara nödvändigt för hvarje person, icke derföre, att det i sig sjelf må anses för tillräckligt och innefattande alla nödiga insigter, utan derföre, att det omfattar de färdigheter och förberedande kunskaper, som sätta hvar och en i stånd att sedermera på egen hand utvidga sina insigter, så vidt håg, själsförmögenheter samt lefuadsförhåHanden medgifva. Häraf inses också lätt, hvarföre icke något annat undantag från ifrågavarande föreskrift bör medgifvas, än det en serdeles trög fattningsförmåga eller bristande naturanlag göra nödvändigt; och detta alidia minst för fattige, på församlingarnes bekostnad undervisning åtnjutande, barn. Förmögnare föräldrar inse nog sjelfve tillräckligt fördelen af att låta sina barn inhemta kunskaper, för att ej låta förebråelsen för försummelse i detta afseende komma sig till last. Men de fattige foräldrarne, ofta tillika sjelfva de okunnigaste, inse antingen icke kunskapers nytta och nödvändighet, eller är o de alltför liknöjda, eller af bekymmer om lifsbergningen för mycket upptagne, för att tänka pä något annat, än den närvarande stundens behof; och de barn, sorn sakna föräldrar, eller åtminstone föräldravård, skola de redan ifrån början vara bestämda alt stanna på en lägre bildningsgrad, än alla de öfrige?
Att samtlige kopparslagare i Riket åläggas vid ansenligt vile att föra journal öfver alla hos dem beställda eller reparerade bränvinsbränningsredskap, med upgift för hvilkens räkning beställningen eller reparationen skett; och skall denna journal af dem med ed fästas samt på landet vid hvarje Ting och i städerna en gång hvarje qvartal hållas kronobetjeningen tillhanda. Remitterades till del för behandling af frågor rör:de bränvins tillverkning och försäljning tillsatta serskildta Utsk. 7:0. Oaktadt det är mig sagdt, att en propos. från Regeringen vore att förvänta med förslag till ny konkurslag, har jag dock, i okunnighet om dess beskaffenhet, icke ansett mig böra underlåta att föreslå några af dess ändringar i nämnde lag, hvilka torde vara mest af behofvet in praxi påkallade. De äro följande: 8 § stadgar, att konkurs skall anses börjad när gäldenärs ansökning uptagen är. Följden af denna föreskrift har ej sällan visat sig vara den all, om än gäldenären varit nog ärlig att så snart han förnummit sig icke kunna göra alla full rätt, åtminstone söka genom cession bereda alla lika rätt, samt fördenskull lill Rällen ingifvit ansökning om afträdande af sin egendom, utmätning mellankommer innan ansökning kommit att inför Rätten föredragas och uptagas, hvarigenom en borgenär tillskansat sig en fördel och för sin fordran vunnit betäckning på de andra borgenärernas bekostnad. En sådan orättvisa bör lagen, derest så ske kati, bjuda till att förekomma, hvilket bär kan ske om ordet ”uptagen” utbytes mot ”till Rätten ingifven”, så ali gäldenären, för att skydda sin egendom mot utmätning, endast har af nörlén att förete vederbörande tjenstemans bevis att cessionsansökningen blifvit med behörige bilagor in - 406 Den 31 De c e m ber e. m. gifven. Jag motionerar således att 8:de § må erhålla följande lydelse: 8 §. Konkurs skall anses börjad när gäldenärs afträdesansökning, med iakttagande af hvad, enl.
Jag trodde, att det icke kunde vara dessa Herrar obekant, att frågan om ett måls upptagande till pröfning, med afseende på sjelfva omständighelerne deraf, måtte röra saken. Jag leinnar till hvars och ens omdöme att ingå i deras afsigter, som yrkat Betänkandets upptagande punktvis; men hemställer, om det icke måtte vara meningen att afleda uppmärksamheten från Styrelsens collectiva misstag och sönderklyfva dess synder i så många serskildta punkter, hvilka hvar för sig kunna vara mindre betydliga. För att fatta, huru denna fråga bör behandlas, behöfver man endast göra sig reda för, huruvida det är tänkbart, att beslutet i 38 §. skulle afse början af meningen, eller blott att voteringen skulle vara ogiltig, i hän - Den ao Juli i. i3 delse dessa personers röster bestämt pluraliteten. Om man tanker sig att den, som skrifvit RiddarhusOrdningen, skrifvit vanlig Svenska, och icke är nöjd med att blott kunna läsa Svenska, så borde väl, för alt komma till det resultat Grefve Posse yttrat, hafva stålt: skulle någon eller någre skyldemän hafva i beslutet deltagit, och voteringen kunnat bero af bans eller deras röster; men nu kan frågan om ansvaret icke sammanföras med frågan om voteringens utgång, såsom vilkor, utan detta ansvar måste blifva likadant, antingen voteringen utfaller till fördel eller nackdel. Den sednare meniigen står naturligtvis blott för att trygga Ridderskapet och Adeln, att en votering i dylika mål icke när som helst må kunna göras ogiltig, på det viset, att Konungens Rådgifvare, derest de voro osäkre om utgången, blott behöfde känna oss på pulsen med en sådan förskoltsvotering, då det naturligtvis berodde på, huruvida de jäfvige röstegarnes antal bestämde resultatet, att voteringen kunde komma alt gå om. Herr AnckarswärdAugust: Jag ämnar icke ingå i den juridiska delen af frågan, hvartill jng saknar både kunskap och förmåga, men med den ledning det sunda förståndet och mitt modersmål gifvit mig, kan jag icke annat än förena mig i yrkandet, att 38 §. bör i hela sin vidd tillämpas. >4 Den 10 Julli.
Underdåniga Skrifvelseri 379 N:r 17G. Uppläst och godkänd lias Ridd, och Ad, d, 5 Junii 18X S. — Prés t-Stän det. d. 5 BorgareStändct d. 5 — —- — Bonde-Stimkt d. 6 — _ Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t angliende tryckning af Lands h öfdi n gar nes Berättelser om årsväxten. Emedan Riksens Ständer ansett nyttigt att Eders Kongl. Majtts Befallriingshafvandes årliga Berättelser om Årsväxten till trycket befordras och på sådant sätt Allmänheten medelås har hos Riksens Ständer jemväl fråga uppstått huru dessa Berättelser och de deraf skoende Sammandrag böra lämpligen inrättas för att med all möjlig likstämmighet lemna en kort men säker öfversigt af det Ekonomiska tillståndet i Rikets åtskilliga landskap. Då likväl Riksens Ständer insett svårigheten att uppgöra och en ännu större svårighet för vederbörande Embetsman att följa och verkställa vissa formulärer och föreskrifter i denria del, hafva Riksens Stander bort för närvarande inskränka sig till den anhållan, de nu bos E. K. Majit i underdånighet framföra, örn nådig befallning till E. K. Majus Allmänna Magazins-Direktion att i sammandrag af trycket utgifva E. K. Majus Befallningshafvandes sista Berättelser om Årsväxten för hvarje ar på det sätt Direktionen finner för ändamålet lämpligast, antingen i Tabell eller Text; och lärer Direktionen icke underlåta att hos E. K. 38q Underdåniga Skrifreiser. Maj:t i underdånighet begära de ändringar i uppgifterne, sorn deri anser behöflign, och hvilka E. K. Majit dä torde i nader täckas förständiga dess Befallningshafvande till vederbörlig efterrättelse. Riksens Ständer frartjhardar SCc.
Tunga aningar öfverforo hans själ, liksom skuggor af stormjagade moln öfverfara våra nyodlade fält. Han skulle fara hem för att dö. Blomstrande af hälsa och välmåga stod han nu inför dem. Aldrig mer skulle de se honom sådan. Aldrig mer skulle de skämtande fråga honom, när han sist såg sina tåspetsar, aldrig mer skulle de önska sig hans kinder till kägelklot. I lefver och lungor var det onda redan bofast. Det gnagde och tärde. Länge hade han känt det. Hans dagar voro räknade. O, att Ekeby kavaljerer dock ville behålla den döde i troget minne! O, att de ej måtte glömma honom! Plikten kallade honom. Därhemma satt hans mor och väntade på honom. I sjutton år hade hon väntat honom hem från Ekeby. Nu hade hon skrifvit ett kallelsebref, och han skulle lyda. Han visste, att det skulle bli hans död, men han skulle lyda som en god son. O, de gudomliga gästabuden! O, de ljufva strandängarna, den stolta forsen! O, de jublande äfventyren, de hvita, glatta dansgolfven, den älskade kavaljersflygeln! O, fioler och valthorn, o, lif af lycka och glädje! Döden var det att skiljas från allt detta. Så gick patron Julius ut i köket och sade husets folk farväl. Alla och en hvar, från hushållerskan till rotegumman, omfamnade han och kysste i öfversvallande rörelse. Pigorna gräto och jämrade sig öfver hans öde: att en så god och lustig herre skulle dö, att de aldrig mer skulle få se honom. Patron Julius gaf befallning om, att hans schäs skulle dragas fram ur vagnsskjulet och hans häst tagas ur stallet. Hvad skulle väl den gamla Kajsa säga om att trafva backe upp och backe ned efter en sjuttonårig hvila framför fylld krubba? Rösten ville nästan svika patron Julius, när han gaf denna befallning. Så skulle då schäsen ej få multna i ro på Ekeby, så skulle den gamla Kajsa skiljas från den kända krubban. Han ville ej säga något ondt om sin mor, men hon borde ha tänkt på schäsen och på Kajsa, om hon ej tänkte på honom.
' Ar 1847 till , R:dr 125,890: „ 1848 „ 126,729: „ 1849 „ 110,987: „ 1850 „ „ 117,582: „ 1851 „ „ 122,356: Då medeltalet häraf utgör 120,709 R:dr, torde denna inkomst nu kunna beräknas till 120,000: 22:o. Kontrollstämpel-medel, beräknades vid sista Statsregleringen till 10,500 R:dr, men hafva åren 1847—1851 i medeltal årligen uppgått till 12,813 R:dr och torde således nu kunna beräknas til! 12,000: — Transport R:dr 4,595,996: 32. Stats-Ulskoltets Utlåtande, N:o 64. ii Transport R:dr 4,595,996: 32. — 23:o. 11 åkoch Lotsmedel, upptagne vid sednaste riksdag till 85,000 R:dr, hafva utgjort: Tilltagande handelsrörelse har visserligen';ökat denna inkomsttitel betydligt utöfver det beräknade beloppet, men då hela inkomsten anslås till de med lotsoch fyringsväsendet förenade utgifter samt dess ökade belopp till en stor del beror af förhållanden, som lätt kunna förändra sig, torde, i enlighet med hvad Kongl. Maj:t föreslagit, beräkningen nu böra upptagas till endast 24:o, Danska fyringsmedel, sorn utgå med 10,000 R:dr Hamburger banko, upptagas till . 95,000: — 26,630: 25: o. Ersättning af Ko n v oy-kumm iss ar i al et för aflöning af Beskickningen i Turkiet beräknades vid sista Statsregleringen till 14,800 R:dr och uppföres nu med'samma belopp eller 14,800: 26:o.
I anseende till arbetsomkostnaderne, hvilka från torfvens värde böra afdraga?;, kan egentliga behållningen till afsalu icke anses per Sunland kunna beräknas till högre vinst äa 684 Den 2 j Februarii. denna jämförelse visar, nemligen: Det fordras 2:ne tunneland bästa sort, 3 dito medlersta och 4 dito sämsta sorrt torf för att gifva 2 tunnor korn i arrende eller eqvivalera arrendet af ett uppskattadt tunneland aker och äfven detta kan anses för en hård beskattning. I händelse en jordägare med stora torfmåssar omöjligen äger kralter, att tillen mo:del till försäljning uppskära torf, så bör äfven härpå afseende göras och ej mer upptagas, är» hvad som billigt kan anses vara för ägaren möjiigt att skära och försälja. Uti åtskilige delar af Skåne brukas att sälja tnindre stycken af sjelfva måssen med rättighet, att under en viss tid densamma få skära och då betala en R.dr KiksgäldsSedlar för hvarje O famn af 2.ne alnars djup Om t. exen k'ok hushållare för året blott säljer en roordel, så torde man få se om rj utslaget bli f v er sådant, att det på ett tunneland innehållande omkring 1560 ET famnar, fördelt pä 100 år, utgör circa 15 R:dr Riksgälds om året eller 2\ tunna korn. Ägde denna måsse blott ro tums djup, så utgjorde behållningen, eller, som det kan med skäl benämnas, arrendet § tunna per tunland, eller öfverhufvud 4 tunneland till ett uppskattadt tunneland. Det beror på Utskottet att bedöma hvilken norme företrädesvis bör antagas. Demas ssr som enligt förut i denna §. omnämnde orsaker , i anseende till afståndet elier olörmögenheten att till större delen ej kunna begag - Den 24 Fehruarii. 685 nas, böra undersökas för att erfara om de an. tingen till odling, äng eller bete äro användbara, ty i annat fall böra de såsom afskäringsjord betragtas. §• 22.
Directioncns rättighet och pligt att utse en Suppleant efter ”Herr Capitain von Hohenhausen, fullkomligt instämde i pluralitetens fullständigt ut”vecklade åsigt, ansåg jag mig förstnämnde ”dag i denna omständighet icke böra afgif”va något yttrande; men då 41 §• Riksdagsordningen stadgar, att ”Tjenstgörande Stats”Secreterare” icke må i utskott eller val till ”Utskotts Ledamöter deltaga, samt 48 §. af ”RiddarhusOrdningen förjnår, att Riddar”liusDirectionens Herrar Ledamöter böra vid ■”'Riksdagarne af Högloflige Ridderskapet och ”Adeln väljas ibland sådane Adelsmän, hvil”ka äro behörige att vara Ledamöter i Utskott; alltså och enär, efter hvad allmänt ”är kändt, den af Directionen utsedda Suppleant, Herr ExpeditionsSecreteraren U11- 27 H. 22 338 Den 9 J u n i i e. m. ”sparre, icke allenast under flera af de nyss ”förflutna åren, utan ock för närvarande i ”Rikets Ärenders Allmänna Beredning, Stats”RådsBeredningen och jemväl inför Kongl. ”Majit i StatsRådet i underdånighet föredra”ger flere till Kongl. KammarExpeditionen ”inkommande såkallade besvärs-mål, hvilka ”af den Ordinarie StatsSecreteraren till Ex”peditionsSecreterarens handläggning och föredragning öfverlemnas, samt Herr Expe”ditionsSecreteraren, vid slikt förhållande, ”mäste, efter mitt omdöme, betraktas såsom ”åtminstone till en del bestridande de Em”betsgöromål, hvilka StatsSecreterareEmbe”tet tillkomma; ty anser jag mig böra liärå ”fästa Högloft. Directionens uppmärksamhet, ”med hemställan derjemte, om icke då Ex”peditionsSecreteraren Ulfsparre, till följd ”af åberopade stadganden, jemte nyss om”förmäldte förhållande, synes icke lämpeli”gen kunna till Suppleant antagas, Höglofl.
Utsk. har vidare, för att ådagalägga otillförlitligheten af ifrågavar:de beräkning, såsom ett exempel anfört, att, efter hvad Utsk. hade sig bekant, skulle Biskopens i Lund inkomster upgå till 23,428 Rdr, hvaremot, enl. den år 1844 upgjorda beräkningen, samma inkomster endast skulle belöpa sig till 10,727 R:dr. Vid sådant förhållande hemställer jag till Eder, mine Hrr, huruvida man kan anse meranämnde beräkning vara i något fall tillförlitlig. Man har vidare sagt, att genom den åsyftade löneregleringen Biskoparne skulle blifva allför illa aflönade; men den värde talaren torde icke hafva observerat, att i Utsk:s förslag anhålles: »att K, M. täcktes låta uprätta och till R. St:r vid nästinstundande Riksdag afgifva förslag, hvilket, jemte det deri uptages en tillräcklig och jemnare fördelad aflöning» etc. Utsk. har således icke antydt, r, 2 Den 4 Mars e. m. att Biskoparnes inkomster skulle bestämmas så knappt, som den värde ledamoten tycktes förutsätta. En annan talare bar argumenterat på ungefär likartadt sätt, oell jag skulle i sanning förledas till den tron, att lian icke läst Betänk., om jag icke specielt kände att lian gjort det. Han liar byggt sitt antagande på den förutsättning, att 1844 års utredning skulle vara tillförlitlig, och lian liar förklarat, att derest man skulle borttaga från Biskoparne inkomsterna af praebende-pastoraten, skulle de komma att befinna sig i så ömmande omständigheter, att de kunde svälta ihjäl. Detta sätt att argumentera kan jag ingalunda anse bevisande, utan endast förvillande. Samme värde talare har tillika sagt, att om man skulle dividera de möjligen blifvande öfverskotten på samtlige Komminist rarne, skulle de måhända icke få mer än 5 å 6 R:dr, eller så mycket som en middag hos Biskopen kostar.
Och ehuru uti 1815 års Bevillnings-Förordnings 5 Art. 4 § förekommer det stadgande, alt uti Lands-Böcker och Räkningar Bevillningen och öfrige Riksgålds-Contoirets Fonder icke få sammanblandas med Stats-Con toirets - Revisorers Berättelse. 65 to beti och andra Verks medel, utan att särskild Landsbok skail ofver Riksgålds-Contoirets Fonder slutas, hvilken med dess tillhörande velificatiöner, bor uti Kammar-Rätten granskas, gor detta hvarken något hinder uti Redogörelsernas uppgörande, på nu föreslaget sått eller på tiden till de författande sårskildte Hufvudböckernes afgifvande, utan, då i alla fall inseendet ofver Uppbörden tillkommer Kammar-Collegium och Kammar-Rätten, bora Råkenskaperne, så för Statsmedlen, som Riksgålds-Contoirets Fonder, författas efter enahanda förhållande med årsuppbörden och redovisningen. För Kopparbergs Län har val Eders Kongl. Maj:t i anledning af Kammar-Collegii framställning om orsakerne till det uti Collega Bref af den i q
Ett och tjugu år gammal var Zedekia, då han vardt Konung, och regerade ellofva år i Jerusalem; hans moder het Hamital, Jeremia dotter af Libna. Och han gjorde det ondt var för Herranom, såsom Jojakim gjort hade. Ty det skedde alltså med Jerusalem och Juda utaf Herrans vrede, tilldess han kastade dem bort ifrå sitt ansigte. Och Zedekia vardt affällig ifrå Konungenom i Babel. Och det begaf sig i nionde årena af hans rike, på tionde dagen i tionde månadenom, kom NebucadNezar, Konungen i Babel, med all sin magt för Jerusalem, och de lägrade sig der före, och byggde skansar allt omkring. Alltså vardt staden belagd, allt intill ellofte året af Konung Zedekia rike. Men i nionde månadenom vardt hungren stark i stadenom, så att folket i landena hade intet äta. Då föll man in i staden, och alle krigsmän flydde om nattena, den vägen ifrå porten, som går emellan de två murar åt Konungsträgården. Och de Chaldeer lågo omkring staden. Och han flydde den vägen åt hedmarkena. Men de Chaldeers magt jagade efter Konungen, och grepo honom på hedmarkene vid Jericho. Och alle krigsmännerna, som när honom voro, vordo förskingrade ifrå honom. Men Konungen grepo de, och förde honom upp till Konungen af Babel till Riblath; och de sade en dom öfver honom. Och de slogo Zedekia barn ihjäl för hans ögon, och stungo Zedekia hans ögon ut, och bundo honom med kedjor, och förde honom till Babel. På sjunde dagen i femte månadenom, det är nittonde året NebucadNezars, Konungens i Babel, kom NebusarAdan hofmästaren, Konungens tjenare i Babel, till Jerusalem; Och uppbrände Herrans hus, och Konungshuset, och all hus i Jerusalem, och all stor hus brände han upp med eld. Och hela de Chaldeers magt, som med hofmästarenom var, bröt omkull murarna, som omkring Jerusalem voro.
Maria Bebådelsedag uppfördes å k. operan för första gången efter omkring 20 års hvila Gounods ungdomsopera » Sylvia ». Till en fattig och innehållslös text har den frejdade tonsättaren komponerat en melodisk musik med flere rätt anslå- ende nummer. Bland de uppträdande togs priset af fröken Karlsohn som den käcke gossen Mazetto. Fröken Sparrman hade en ganska lycklig afton som Sylvia; likaså hr Lundmark som Horatio. Reprisen torde dock ej länge hålla sig uppe på spellistan. Hrr Stenhammar och Bäck gåfvo i lördags sin andra musikafton i Vetenskapsakademiens hörsal, hvilken var fylld till sista plats. Härför hade nog soarégifvarne i främsta rummet att tacka det utmärkta biträde de lyckats erhålla i grefvinnan Math. Taube, hvilken med öfverlägsen sångkonst och vid förträfflig röstdisposition föredrog trenne Beethovenssånger, af hvilka den sista, » Kyssen », måste omtagas. Den instrumentala afdelningen upptog kompositioner af Beethoven och Bach, bäda väl representerade, särdeles den sistnämde. De båda exekutörerna rönte ock det Ulligaste bifall för utförandet af de olika numren. Hr Aulin utförde med omsorg violinstämman i Beethovens violinsonat. Maiiné förberedes till påskdagen i Berns ' salong af regissören vid k. operan hr A. Rundberg. Flere framstående förmågor lära komma att biträda. Om Musikföreningens konsert instundande tisdag påminna vi ännu en gång. Oupplösliga b a n d. (Forts.) ck Ella, » utbrast h a n häftigt, i det h a n s p blickar blefvo bedjande och inställs a m m a. Men h o n lugnade sig i samma stund, ty h o n k u n d e väl egentligen icke föreställa sig något så barnsligt oeh barockt som? Och följden?
Proposm i detta ämne, som vill synas utgå från ett system, saknar den omfattning, som man skäligen äger rätt att fordra. StatsUtsk., som icke funnit för godt, i ett sammanhang med denna Propos., pröfva de flera förtjenstfulla förslag om landtförsvarets ordnande, som af enskilde motionärer vid denna Riksdag blifvit aflemnade, synes deremot icke erkänna något system, hvarigenom denna fråga blifvit allt för betänkligt eftersatt. Den K. Proposm grundar nationalförsvaret på Arméen och Beväringen och detta är godt och väl, i fall systemet haft djupare rötter än hvad man finner af förslaget. Utan att någonsin blifva efter detta system nog kraftigt och starkt, skall det deremot blifva alltför kostsamt, dyrbart och financielt tryckande. Regeringen föreslår vissa förändringar i exercis och materiel för Arméen och dessa måste godkännas, äfven om de icke äro fullständiga. Äter hvad Beväringen beträffar, så har Utsk. ansett det vara tillräckligt, att den exercerar 14 dagar, då deremot i Proposm önskas 45 dagars exercis, men med hänseende till den stora kostnaden endast äskas understöd för 30 dagars. Vid jemförelse med den tid andra länder använda för Beväringsöfning, som ganska riktigt af KrigsMinistern upgifves i Preussen vara först 3 års och derefter under 7 på hvarandra följande år vissa månaders årlig exercis; i vissa Tyska stater och Danmark först 1 helt års, i Frankrike äfvenså årtals exercis; så kan väl en exercistid af 45 dagar för Beväringen icke anses vara tillräcklig. KrigsMinistern nöjer sig visserligen dermed, att Beväringen skulle Den 6 Juli e. m. 109 vara någorlunda exercerad, men med så beskaffad trupp uträttas krigets värf endast någorlunda oell det är i sanning för litet mått af kunskaper vid strid med väl öfvede Arméer.
Tillfälle till språkstudier hade gifvits mig både hemma och i utlandet, men med latinet hade jag icke kommit längre I DU N 1893 framåt än, liksom i barndomen, till ett önskningsmål. Ödet förde mig till samma stad, hvarifrån min forne vän, magistern, haft så svårt att slita sig, och där fann jag, genom bekantskapen med en framstående kirurg, tillfälle att, trots bristande kunskaper i latinet, dock vinna en, om ock anspråkslösare utbildning i den gren af läkareyrket, som alltid lockat min håg, nämligen kirurgien. » Sedan Amelina vid mycket unga år förlorat sitt eget hem, och innan hon kom till det, som till sist blef hennes, hade hon med den henne egna energien lyckats förskaffa sig så mycket kunskaper, att hon kunde antaga plats som guvernant. Men detta tillfredsställde henne ej i längden: det hon skulle göra, ville hon göra helt, och hon slog sig på att studera musik med den framgång, att hon vid musikaliska akademien med » utmärkt beröm » bestod profvet både i pianospelning (för van Boom), harmonilära och musikens historia samt var en af de fyra blifvande elever, som vid denna examen af dåvarande prins Oskar, akademiens prseses, offentligt med beröm omnämndes. Då den förändring i hennes öden, som ofvan antyddes, inträffade, afstod hon emellertid sin plats åt en annan aspirant, en medellös flicka. I höst börjar hon sin verksamhet som föreståndarinna för den förut omnämnda kursen för fältskärselever i Stockholm, där hennes arbete utan tvifvei kommer att medföra välsignelserika frukter. Hennes praktiska och administrativa förmåga vann stort erkännande i Upsala, där bon under ett par år hade hufvudsakliga ledningen af den därstädes af föreningen » De fattiges vänner » upprättade understödsbyrån. Man måste lyckönska Fredrika Bremer-förbundet att vid sin verksamhet hafva fästat en så både intelligent och praktiskt utbildad kvinna, hvars enda och mest brinnande önskan är att så mycket som möjligt och i möjligaste vidsträckta mån kunna gagna sina medmänniskor. Mathilda 83 Hägg och björk sig undan böjde, fram hon kom med blick i brand och emot mig lekfullt höjde trollspöt i sin hvita hand.