Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet tillstyrker, att den första af dessa rubriker »karduanspergamentssamt färgade eller tryckta skinn» må antagas och införselafgiften derå bestämmas till 36 sk. skålpundet; men då sulläder eger ett i förhållande till vigten jemförelsevis betydligt ringare värde än andra slag beredda hudar och skinn, och öfriga till den, enligt Kongl. Majits förslag, under läder upptagna rubrik: »andra slag med eller utan lackering» hänförliga sorter åter synas, med afseende å deras högre värde, icke skäligen kunna åsättas så låg tull, som Kongl. Majit, under förutsättning, att sulläder derunder skulle inbegripas, föreslagit, hemställer utskottet, att under rubriken läder, må införas en serskild rubrik: Sulläder med 32 sk. värde och 8 sk. införseltull per skålpund; och att den derefter följande rubriken »andra slag, med eller utan lackering» må med tullvärde af 4 ridr 46 sk., åsättas införseltull af 46 sk. skålpundet. Då I Bevillnings-Utskottels Utlåtande, TS:o 13. 33 Då Kongl. Majit redan genom serskildt nådigt beslut tillåtit, att finare skinn för tillverkning af handskar må, såsom för portföljoch etuitillverkning i gällande taxa är medgifvet, efter Kommers-kollegii pröfning, införas mot tull af 10 procent utaf värdet, hemställer utskottet, att föreskriften härom, på sätt Kongl. Maj:ts förslag ock innehåller, i taxan införes. Den för pelsverk af Kongl. Majit föreslagna förenkling i rubriken, äfvensom de derå föreslagna tullbestämmelser har utskottet ansett böra godkännas, med allenast den förändring, att, då vargoch sjuppskinn, äro närmast att hänföra till samma rubrik, som jerfeller filfras-, lo-, renoch räfskinn, de ock torde böra i denna rubrik upptagas; och föreslår utskottet alltså, att under hufvudrubriken pelsverk må införas följande rubriker och tullbestämmelser, nemligen: Getskinn med
Att all fangföring hädanefter bestrides ”genom Gästgifvare skjuts ej allenast dä de storde Landsvägarne begagnas, utan också å andre ”vägar der det sig göra låter, ”3:0 Att då fångar skola föras antingen till ”fästningar, eller ifrån det ena Länet till det ”andra, visse dagar i veckan bestämmas då så”dane transporter skola ifrån Besidencerne afgå ”och fortsättas, då flere kunna på en gång och ‘‘under gemensam bevakning afsändas. “*iio Att de skjutsande hädanefter befrias ”från allt ansvar för vården af fångar och i intet “annat fall kunna för fångars rymning till straff “fällas, än om de densamma befordrat, och sålun, “da emot allmän Lag, sig förbrutit. 5.0 Att fångvården och ansvaret lör bevakningen i stället kommer att tillhöra serskildte ”personer, som, af Konungens Befallningshafvande t hvarje^ Län tillsatte under namn af “Gevaldiger, af Staten lönade , böra beväpnade “åtfölja fångtransporterna, utom i de fall, då i“notn hvarje Län fångar måste föras till ransakning, till Krono-häktet eller till straffs under“gående , och Gevaldigern, af annan fangföring “hindrad, icke kan åtfölja desse 5 i hvilka fall, Siats-Utskottets Betärikanden,\
Ruckmans sterbhus under fardagsrätt innehafts till midfastan innevarande år, vid den nu af Taxeringsoch Pröfningskommittéerna verkställda taxering, ansetts icke kunna åsättas högre värde än 6,000 Ridr och årliga afkastningen deraf, efter beräkning af tre procent utaf samma värde, således skulle uppgå till endast 180 Ridr, hvilket belopp äfven i det närmaste motsvarade hvad vid den år 1859, på Ruckmans föranstaltande, af vissa tillkallade landtbrukare gjorda uppskattning ansetts kunna i årlig afkomst af bostället påräknas, samt lill följd häraf den i lönestaten såsom afkastning af samma boställe upptagna, i anledning af förut utgående arrende tillkomna summa af 500 Ridr måste antagas vara för hög, hvadan ock bemälde Ruckmans sterbhus syntes böra komma i åtnjutande af ersättning för den förlust, som i följd häraf tillskyndats Ruckman för den tid han, efter arrendets upphörande, sjelf brukat bostället eller från och med år 1858, vid hvilken tidpunkt Ruckman, enligt hvad uppgifvit blifvit, öfvertagit bostället under eget bruk, har Kongl. Majit nu föreslagit, att till ersättning åt numera aflidne Häradsskrifvaren C. E. Ruckmans sterbhus för den förlust bemälde Ruckman, på sätt nämndt är, fått vidkännas till följd af för hög uppskattning af Bostället Ärja, af Rikets Stander måtte anvisas ett belopp för en gång af 1,600 Ridr.
Utslag å Justitie-Ombudsmannens besvär i nämnda mål är i Nåder meddeladt den 9 September 1857 af innehåll, att Kongl. Majit pröfvat skäligt på det sätt ändra Kongl. Hofrättens utslag, att Domhafvanden, för den felaktighet vid Domare-embetets utöfning, som blifvit honom af Kongl. Hofrätten till last förd, dömdes att, jemlikt 1 Kap. 12 § Rättegångs-balken, böta Atta Riksdaler 16 sk. samt förpligtades att, ej mindre ersätta Kongl. Majit och Kronan kostnaden för den inbrottsstölden sakfälldes underhåll i häktet tre dagar längre, än vederbordt, med 20 sk. 5 rst., än äfven till denne, för honom tillskyndadt lidande, utgifva Sex Ridr allt Banko; hvarjemte i afseende å Domhafvandens i förklaringen framställda underdåniga anhållan, att, derest han skulle pröfvas lagligen vara för anmärkta förfarandet till någon påföljd förfallen, han måtte af nåd derifrån blifva förskonad, Kongl. Majit förklarat anledning icke hafva förekommit, att domhafvanden någon Nåd förunna. De tre särskilda åtal, som, i följd af Körsnärerne David Forsells oell Petter Ferdinand Hejdenbergs klagan, blifvit anställda: emot de i anledning af religiösa oroligheter i Orsa förordnade Visitatorer, — emot Kronofogden i nämnde ort, och emot Konungens Befallningshafvande i Stora Kopparbergs län, finnas till syftning och innehåll närmare upptagna i nyss åberopade Embets-berättelse (sid. 32 och följande.) Dessa åtal äro nu samtliga af Kongl. Majit slutligen pröfvade, men, innan de sålunda gifna utslagens innehåll här införes, torde redogörelse böra ske för utgången af Justitie-Ombudsmannens besvär i Kongl. Svea Hofrätt emot Häradsrättens utslag i åtalet emot ofvanbemälde Kronofogde.
Tre för hundra af det obetalda kapitalbeloppet. De lör ofvannämnda föremål anvisade, ännu innestående anslagssummor äro följande: l:o Sextontusen sjuhundra R.dr utaf den till Kongl. Maj:ts disposition för anläggning af nya saint förbättring eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar anvisade anslagssumma, 450,U00 R:dr; Stats-Utskottets Memorial J\s' 205. 15 ‘2:o Sju tusen femhundra R:dr utaf den för anläggning af väg mellan ÖfverTorneå och Pajala socknar i Norrbottens län anslagna summa, 67,500 R:dr; 3:o Fjortontusen tjugotre R:dr utaf den till Kongl. Maj:ts disposition ställda summa, 300,000 R:dr, för att befrämja utdikningar och a/tappningar af sanka trakter och sjöar till beredande af odlingsföretag; § 99. Återstående beloppet, Tre tusen sexhundrasjutio R:dr 2 öre, utaf det till Kongl. Maj:ts disposition med 100,000 R:dr anvisade anslag för verkställigheten al besluten om beskattningsväsendets förenkling och för påskyndande af arbetena vid d<“ nya jordeböckernas afslutande och granskning bör i män af behof utbetalas, på det sätt Kongl. Maj:t föreskrifvit. § 100. Enligt Rikets Ständers beslut är en summa af Fem tusen R:dr ställd till Kongl. Maj:ts disposition för att, derest sådant pröfvas ändamålsenligt, i mån at behof, användas till inköp för Statens räkning ;i( Kärner er aren Garl Sandbergs samlingar och anteckningar rörande Svenska kameralväsendet; börande vid denna anslagssummas utbetalning de i sådant afseende af Kongl. Majit meddelade föreskrifter tjena till behörig efterrättelse. § 101. Som de innehafvare af komministersboställen inom Stockholms län, utaf hvilka, tili följd af 1850 års jord-ransakning samt Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes eller Kongl.
Palmstjernas förslag afgöra nemi. om R. o. Ad. vill bibehålla den nn gällande tulltaxan, med undantag af vissa särskildta punkter, ruride hvilka R. o. Ad. sålunda skulle komma att särskildt besluta. Jag har, med afseende på del förhållande, att säkerligen hela tulltaxan kommer alt afgöras i förstärkt StalsUlsk., icke ansett tjenlig!, alt uptaga R. o. Ad:s tid med att särskildt genomgå alla de olika punkterna, ty jag medgifver, alt de förändringar, sorn der äro föreslagna, gerna kunna upskjutas ännu en riksdag, ulan ali någon våda deraf upstår; men jag har deremot också undantagit några få artiklar nemi. dem, rör:de hvilka förbud f. n. finnas i taxan uplagna, hvilka jag önskar må komma under R. o. Adis serskildta öfverläggning. Min anhållan är derföre att R. o. Ad. ville besluta alt bibehålla nu gällande tulltaxa med undantag af de artiklar, för hvilka förbud f. n. finnes i taxan uptagna, samt af dem, i hvilka tull-lindringar förekomma, äfvensom alla andra frågor i hvilka R. o. Ad. vill serskildt besluta. Jag anhåller att denna propos. måtte blifva särskild framställd, såsom en kontrapropos. till deri, som Frih. Palmstjerna begärt. Hr Printzensköld: I fall Bevilln.Utskis tulllaxe-förslag hade af Hr Frih. o. Landtm, varit föredragit, sä skulle Hr Rosenblad haft rätt att få den begäran framställd, hvarom han hos Hr Frih. o. Landtm, gjort hemställan, äfvensom det hade varit R. o.
Hvad vidare angår anmärkningen, att i de församlingar, som redan ega ett ordnadt skolväsende, möjligen blifvande öfverkottsmedel borde få till andra communata behof användas, så och då, å ena sidan, under discussionen inom Preste-Ståndet blifviL upplyst, att åtskiilige församlingar linnas, hvilka genom enskilde donationer redan blifvit försedde med fullt utbildade Folkskolor, men, å den andra, åter förekommer, att, derest ett oinskränkt medgifvande lemnades, att blifvande öfverskotts-medel finge till andra communala behof användas, detta möjligen skulle föranleda till missbruk, hafva Utskotten funnit betänkligt att i vidsträcktare mon frångå sitt förut afgifne yttrande härom, an att Utskotten tillstyrka: e) a 11 de församlingar, sorn efter bepröfvande af vederbörande Landshöfding och Biskopp, finnas hafva folkskolor så fullständigt organiserade, som 1842 års Kongl. Stadga y tter st påbjuder, må, uppå anmälan och bemälde vederbörandes dertill lemnade bifall, använda möjligen varande öfverskottsmedel till fattiga barns un - Slatssamt BcviUnings-Ulskotlens ZJtlåtandej IV.-o Qf. 35 derhåll vid Skolorna, äfvensom till inrättande af Slöjdskolor och öfverhufvud sådane anstalter, hvarigenom samma församlingars ungdom må bibringas undervisning i handaslöjder och näringar till deras framtida utkomst.
Län instämt; af Herr Nordenankar: ’’Jag instämmer i Herr Stuarts reservation och dess utveckling af motiven, med undantag af den deruti förekommande perioden ”Jag vill visserligen ej bestrida . , . af kastningen af desamma;” Med Banca-TJtskortets Memorial N:o i©S. Med Herr JSordenankar hafva sig förenat, Herr Grefve Frölich, Herr Lagerheim och Herr IVedberg; ' af Herr Biskop Lundblad: ”Med nådigste tillstånd frånvarande, då Höglofl. Utskottet unde;' loppet af Januarii månad fattade delta beslut, reserverar jag mig så vida deremot, som jag anser det vara olämpligt och principsti idigt, att stadga, det Presterskapet må controh ra af Domare utgifna betyg. I öfrigt anser jag ifiågavaiande åtgärd vara helt och hållet främmande för Presterskapets egentliga embetspligt;” af Herr Doctor Lindfors: '”Jag förenar mig med Herr Stuart i sale, men ej i uttryck. Mina skal äro, att jag ij) anser ett alltför långt utsträckt eontroleringssystem vara merå skadligt än gagnligt; 2) fruktar, det ifrågavarande stadgande möjligen kan gifva anledning till hvarjehanda obehagliga förhållanden emellan själasörjaren och åhörarne, enär ett gifvet afslag af den förre möjligen kan väcka missnöje hos de senare; 3j) önskar, att Presterskapet ej må öfverhopas med alltför många verldsligt bestyr, hvarigenom det alltför mycket diages från sin egentliga bestämmelse. Skulle, allt delta oaktadt, Prestens intyg anses be höfligt, tror jag det böra föregå Domarens, och snarare tjena denne lill upplysning oell ledning, än till contra! å hans embets betyg”; af Herr Helleday: J,Uti Herr Stuarts reservation instämmer jag, serdeles i afseende på sjelfva uppställningen, som från vissa håll icke undgått klander af Herr Sahlin: ”Mot Utskottets beslut, att vederhäftighets-betyg, sorn af tillförordnad
Ju mer ett Folk under en vis Styrelse äger tillfälle, att tilltaga i rikedom, välstånd och folkmängdj ju större förmåga äger det att använda till sitt och Fäderneslandets försvar, ju större bevekelsegrunder äger det, alt offra allt för ett Fädernesland, som gjort så myc - Deri io November e. m. 4o3 ket för det, under det alt ett fattigt och förtryckt folk håde saknar utvägar till försvar, och med liknöjdhet motser dess underkastande en främmande Styrelse,som svårligen skulle kunna göra mindre för dess väl, än dess egen*gjort. I afseende på hvad en annan värd Talare yttrat, torde det vara mig tillåtit erinra, att, utan afseende på mängden af redan åtnjutne välgerningar, medborgare af sin Styrelse —• denna må utgöras af Konung eller Ständer — äga anspråk på alla de förmåner, Sorn, utan andra medborgares förfördelande, kunna dem beredas, äfvensom att en Porto-Franco inrättning på intet sätt hindrar en fri och jemlik beskattning bos ett sig sjelf beskattande folk, då likväl alla införda varor, som blifva föremål för inhemsk förbrukning, äfven blifva föremål för vanlig förtullning. Tvärtom underlättar en sådan inrättning den fria beskattningen; omedelbart genom den under en betydlig rörelse icke obetydliga recognitions-afgift, sorn erlägges, medelbart genom de lättade utvägar för Statsbidragens utgörande ett ökadt välstånd alltid medförer. •— Jag förnyar min redan gjorda anhållan om proposition till afslag på Utskottets Betänkande, och bifall till hvad Friherre Cederström föreslagit. Herr Lefrén, Johan Pehr: Då detta ämne förra gången förevar, täcktes Ridderskapet och Adeln draga sig till minnes, att återremiss vanns genom votering, och 2 rösters pluralitet. Jag vill således icke nu 4°4 Den 10 November e. rn. upptaga tiden med upprepande af al\a skäl, som dä framdrogos emot förslaget; jag vågar endast tillstyrka bifall å Utskottets sednare Utlåtande, öfvertygad, att Ridderskapets och Adelns opinion skall vid den blifvande voteringen uttrycka sig lika bestämdt, som förra gången.
O. föreskrifver nemi. uttryckligen att den enskilde ståndsledamotens yttrande vid remissen äfven skall till Utskd remitteras. Såvida någon mening finnes uti detta stadgande, lärer det väl innebära att detta yttrande skall af Utsk:t tagas uti noggrannt öfvervägande. I afseende å denna fråga har likväl Utsk:t icke gifvit sig tid att invänta dessa yttranden, utan tillåtit sig att afgöra frågan dem förutan. Hvad nu särskildt denna fråga beträffar, så kan detta icke vara af så särdeles skadlig effekt, men Utsk:t har begagnat samma grundlagsvidriga förfarande med fyra enskilda motioner. Mot ett sådant sätt att uppfylla ålagda skyldigheter måste jag nedlägga min protest, ty om representationen kommer att fortgå på samma bana, vet jag sannerligen icke hvart det skall taga vägen. Hvad åter angår medlens anskaffande, kan jag icke instämma med Gr. Sparre. Jag hör till dem som anse alt dessa medel böra anskaffas genom bevillning, och just de skäl, Gr. Sparre anfört mot saken, hafva hos mig talat för densamma. Men det kan dock leda till det aT Gr. Sparre antydda resultatet, att icke allenast bevillningen, utan äfven de andra utgifterne ökas, om man icke sätter ut att det är för krigsrustningar, och detta skulle äfven medföra den fördelen att man fick se att endast detta obetydliga anslag kan leda derhän att bevillningen måste ökas med 50 proc. Jag anhåller om bifall till punkten. Frih. Gripenstedt, Johan August: Då föreg:de talare i ett sammanhang yttrat sig om frågorna, ang:de upplåning eller anskaffande af de till försvarsverkets behof beviljade medel af 3 millioner och ang:de nödvändigheten eller lämpligheten att af Den 28 November. sådan anledning nu pålägga en särskild eller förhöjd skatt, så utber äfven jag mig att få taga begge dessa nära sammanhängande ämnen uti ett gemensamt betraktande.
Cppfriskande gliidje och skiinhetsnjutning, som bildat afbrott i vinterns arbetsmodor; angeniima bekantskaper, hvilka stundom ledt till viinskapsforhbllanden for lifvet; en genom offentligt eller enskildt tankeutb,yte vidgad synkrets, genom personliga sammantraffanden skingrade fordomar, ett muntert och iilskvardt skiimt - allt detta hlir lefvande i mime och sinne vid Nya Iduns namns. Siillskapets ordfijrande, froke~z Ellen Key, kommer att teckna dess historia under de gbngna bren, diirvid stirskildt driijande via nhgra af dess mer framstiiende medlemmar. Att StockAolms ldsesalong slutit sig till kvinnoforeningarnes led torde miihanda hos ' m h g e n vacka en ~ i s s fijrvlning. Men hvar och en som foljt dess historia vet, att hedern att ha tagit initiativet och bragt denna for vbr hufvudstads kunskapstiirstande och laslptna befolkning, vi kunna val saga nastan oumbiirliga institution till stbnd, g; r iiter den krets af foretagsamma och ' intelligenta kvimor, som under de sista iirtioadena pii sii miinga omriiden verksamt ingripit i viir hufvudstads kulturella striifvanden. Stockholms 18sesalong oppnades i december 1866. FrBn borjan endast afsedd att vara ett 13isrum tillgangligt for fruntimmer, har densemma under h e n s lopp d l t mer ntvidgats och siiviil dess 13isesalar soin vidlyftiga liinebibliotek stiir nulnera som bekant 0ppn.a for en mycket stor gublik af biida konen, hvilkea iirligen tillviixer. Hvad Stockholws kvidiga gynanccstikfomzing innebiir ligger i sjalfva namnet. Vackande af hiig for och bibringnnde a.f fardighet i gymnastik, rued det Lingska systemet som grund, iir foreningens iindamiil.
Hvad rörde det honom huru deras julafton blef? Kunde h 1 8 hjelpa aila menniskor? Han ville s19 bort sina dumheter. Han \ .ille g 8 ut och äta middag. Hvad var det ined julafton? Var det nagot, som han hade -. med att göra? Julafton? bara för baml Han skulle behandla den öfverlagset. Han hade vuxit i f r h julafton. Han var en gamnial skeptiker. Nyrakad och fin gaf han sig btad. Rakad hade han nu en g h g blifvit; det kunde icke hjelpas mer. P9 gatan mötte han barn och gummor med papperssirade armstakar. Han mötte herrar med paketer, stadsbud med paketer, fröknm med paketer. Herre Gud, menniskorna voro ju galna1 Och alla tycktes de ha bradt om, alla d g o så vigtigt förväntningsfulla ut. Han kitnde sig till öfverlopps eller som en obehörig, och han gick fort liksom för att inbilla folk, att nigon vitntade honom. För att slippa ga pa gatan och spela en komedi, som ingen brydde sig om att se pi. slank han ned p9 Ostermalms ångkök, det var det nsrmaste. Han rar en tarflig man med bara en Iifranta och inga illusioner; han kunde gerna itL? pil Sngkök. Ensam satte han sig vid ett bord, och medan ban rantade 118 soppan föll han i funderingar. Ung hade han varit en g5ng. Och det hade funnits en annan, som ocksa var ung da, och som hade röda kinder, en mnd liten figur med nätta fötter i högkla&amp;ade skor. Hans mor hade icke yttrat ett förebråelsens ord, men han hade krni med hennes k&amp;slor, kant med henne hur det var att bli tillbakasatt af den man höll mer af itu sitt lif, att skjutas undan i andra rummet, att lemna husets svrelse ur sina hinder efter att ha egt den i trettio Sr. Hvaje vänlig blick Ht de röda kinderna var en stöld fr5n modem: det var en slitning att icke utharda.
Härefter förekom frågan om tullvärdet å det slags HalfsidenVäfnader, hvarom votering nu försiggått, men yrkandet om detta tullvärdes bestämmande till 12 R:dr 24 sk. blef nu, på grund 92 Den 11 Maj. af voteringens utgång, frånträdt, hvarpå Utskrs förslag äfven i denna del af R. o. Ad. godkändes. Beträffande sedermera införsels-förbudet och tullsa'tsen å ”Shawlar, Shawletter och andra Dukar äfvensom genom faconering till Förkläden utmärkte tyger”, blef, efter först till bifall å Utsk:s förslag, och derefter till införsels-tullens bestämmande till 3 R:dr pr U framställde, med blandade Ja och Nej, besvarade propos:r förnyad propos. till bifall å Utsk:s förelag besvarad med starka Ja jemte många Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att lian ansåg Ja härvid hafva varit öfvervägande. Äfven härom begärdes votering, hvarefter följande votenspropos. uplästes till justering och godkändes: Den, som bifaller Bevilln:sUlsk:s förslag i fråga om införsels-förbudets uphäfvande och införsels-tullens bestämmande för artikeln ”Halfsiden-Väfnader, Shawlar, Shawletter och andra Dukar, äfvensom genom fasonering till Förkläden utmärkte tyger”, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, bifalles Utsk:s berörde förslag med den förändring att införsels-tullen bestämmes till 3 R:dr pr U. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 33. Nej — 20. Det under discussionen gjorda yrkande att tullvärdet å det slags Ilalfsiden-Väfnader, som nu varit föremål för votering, blef nu på grund af densammas utgång, återkalladt, hvarefter Utsk:s förslag äfven i denna del af B. o. Ad. godkändes.
Jemte en framställning om angelägenheten, att de arfvoden, som bestodes för ifrågavarande tjenstemän, såvida de icke förhöjdes till högre, åtminstone icke blefve bestämda till lägre belopp, än den aflöning tjenstemän af samma grad inom andra verk åtnjöte, har f. d. Justitie-ombudsmannen i afseende på Sekreterarens aflöning dessutom erinrat, att dennes löneförhållanden under sednaste riksdag så till vida försämrades, att till honom utsträcktes samma vilkor, som gällde för Justitie-ombudsmannen beträffande den inkomst han af annan tjenst innehade. Det blef då visserligen medgifvet, att Sekreteraren finge bibehålla den befordringstur han för annan mnehafvande tjenstebefattning egde, samt att han vore berättigad åtnjuta arfvodet för sekreteraretjensten hos Tryckfrihets-kommittéen, men dessa medgifvanden innefattade dock ej några sådana fördelar, som kunde anses hålla en tjensteman skadeslös för den uppoffring, han gjorde derigenom att han lemnade en befattning, som vore af den beskaffenhet, att hos dess innehafvare den för meranämnde sekreterare-tjenst erforderliga duglighet kunde påräknas. Då denna tjenst inrättades hade densamma äfven betraktats såsom en beställning af icke ringa vigt och aflöningen ansetts böra i förhållande dertilL bestämmas. Den enda utväg, som, utan Statens öfverdrifna betungande, syntes erbjuda sig för samma tjensts besättande med en fullt qvalificerad person, skulle vara, att bevilja denne rättighet till det derför bestämda arfvodets förenande med den inkomst, som han af annan tjenst kunde bibehålla efter afdrag af det belopp, hvarmed hans vikarie borde aflönas; och borde i allt fal! det nuvarande arfvodet förhöjas till likhet med lönerna vid motsvarande tjenstegrad i Statens verk samt den befordringsrätt, tjenstens innehafvare förut egde, få under utöfningen af samma tjenst behållas.