Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det kan då sägas, att i Schweiz den konstitutionella utvecklingen gått både i demokratisk och i byråkratisk riktning med allt starkare begränsning af representationens maktområde och motverkande af partistämplingar och agitationer, och det hufvudsakligen genom referendum, hvilket uppdagar folkets behof och önskningar i dunkla eller omtvistade fall och ger fritt utrymme åt den nationella viljan och förmågan. Den i bjärt motsats härtill utvecklade parlamentarismen i andra europeiska stater, hvilka äfven ega mycket frisinnade grundlagar, har framkallat olägenheter, som under tidens lopp väckt missnöje och önskan att begränsa representationens makt eller bereda folkviljan inflytande på densamma. Detta förekommer desto nödvändigare, som, då folket förlorat förtroendet för de konstitutionella formerna, det lätt kan låta förleda sig till revolutionära uppträden och rörelser, som skola skaka samhällsbyggnaden 4 dess grundvalar utan att medföra någon varaktig fördel för någon särskild samhällsklass eller för staten i dess helhet. Men i stället för att införa ett referendum eller en annan institution i liknande syfte, har man Svensk Tidskrift iSpi. REAKTION MOT REPRESENTATIONSSYSTEMET. genom tidningspressen, genom folkmöten, genom deputationer och adresser sökt utöfva ett sådant inflytande. Men detta oaktadt motsvara folkrepresentanterna esomoftast icke valmännens förväntningar, helst valen i många fall försiggå under regeringens eller något särskildt partis påtryckning, och valkandidaternas muntliga eller skriftliga program ej sällan antingen äro hållna i allmänna, föga upplysande eller bindande ordalag eller ock äro ingenting mindre än tillförlitliga. * I synnerhet har den lagstiftande makten i Frankrike, alltsedan den för ett århundrade tillbaka under den-stora revolutionen uppkom utan någon historisk utveckling för att taga landets öde i sina händer, ofta illa motsvarat sin uppgift trots de många rikt utrustade talare och statsmän, som den företett.
Männe wi böra stillatigande se honom gifwa nya ämnen för illasinnades, ehuru föraktliga, lik. wäl alltid snart uppfattade b rakningar? Föreffrifwer ej allmänt wäl i sädant afseende nägm för Bihang, ll. B, t^:s Ll, 2L. 162 Den t October. försigtighetsmätt? Borde ej f. d. Konungen, genom ett offenteligt kungörande uti utländska tidningar, antydas: 1:0 Att om dan eller hans barn beträda Rikets gränser, stola de behandlas lika med billoge förklarade. 2:0 Att, sä snart han öfwerger trakten söder om Elbe Floden (eller nägon annan demaroations linea, som kommer att bestämmas) innebälles alt utbetalande af dest qwartaler, till dest han aurwändt till södra sidan om Elben, och hwad, som pä sädant sätt bespares, blir en fond till hans barns framtida underhäll, men hwilken ej utbetalas i dest lifstid, och hwarpä intet intereste beräknas. Pä detta sätt skulle jag förmoda, att na. tionen pä en gäng wisat sig upmärksam och rättwis, utan atl upböra att wara ädelmodig. Jag wct, att man skulle kunna säga, atl f. d. Konungen har en ostridig rätt till den kul af desta tillgängar, som utgöra i^Lerestet för dest enskilda förmögenhet. Men har dä den Nation, som kunnat behandla honom som fiende, och hwilken twärtom, pä wista willkor, sörjt lör dest framtida underhäll, har dä den inga rät. tigheter? Hwad är en Regents enikilda förmo, genhet, som, utan nödwändighet, lemnadt ett styckad! Land i mänga millioners förökad skuld? Mycket mer kunde anföras uti detta ämne, men jag will ej borttaga mer af en dyrbar tid; utan anbäller endast hos Herr Baron och Landt. Marskalken om Proposition ä remisi till wederbörligt Utstött."
Till stöd för detta förslag har Herr Hjerta anfört, hurusom det vore bekant, att Svenska jernet, i anseende till sin godhet för vissa ändamål, utgjorde en nödvändighetsvara på den utländska marknaden och betaltes vida högre, stundom mer än dubbelt mot det Engelska, hvilket likväl för flera ändamål vore lika användbart. Alt, såsom nu sker, lill dessa ändamål använda det dyrbarare Svenska jernet, i stället för att utbyta detsamma mot del vida billigare Engelska, vittnade, efter Herr Hjertås åsigt, om dålig hushållning; ty man uppoffrade på detta sätt onyttigt den prisskilnad, som vid varubytet kunde besparas. Erinrande Herr Hjerta vidare, att jernet, erhållit för billigt pris, skulle i vida betydligare mån förbrukas och genom bearbetningen inom landet för denna utvidgade förbrukning lemna en ökad arbetsförtjenst, äfvensom att, derest man skulle lyckas få de i Frankrike mot införsel af Svenskt jern lagda hinder undanröjda, afsällningen kunde komma att så tilltaga, att priset härstädes, under restrictionerna mot införsel af utländskt jern, ytterligare stegrades elier ock tillverkningen blefve, utöfver säkerheten för skogarnes bestånd, uppdrifven. Och har Herr Hjerta slutligen, för den händelse att hans förslag kunde väcka oro för Svenska bruksintressets bestånd, alternativt tillstyrkt, att försök dermed på ett år måtte anställas och Rikets Ständer till Kongl. Majit öfverlemna att, efter den tidens förlopp, med hänseende till sig företeende omständigheter vidare besluta huru intill nästa riksdag borde med tullen å denna artikel förfaras. Utan att vilja bestrida riktigheten i allmänhet af de grundsatser för varubyte, hvarpå Herr Hjerta byggt sitt nyss anförda förslag, anser Utskottet likväl tillämpningen af samma grundsatser på ett af landets aldra vigligaste industrialster påkalla en Bevillmngs-Utskollcls Betänkande, Jf? 5, 35 varsamhet, som icke får låta sig nöja med sannolikheter eller på vågsamma försök äfventyra allmänt och enskildt väl.
Deras innebyggare hade skäl att befara det. Sjelfva i mångfaldiga hänseenden af olika åsigter beträffande läran, hade de under den gemensamma nödens dagar nödgats att öfva sig uti inbördes fördragsamhet, under hvars inflytande de slutligen funnit, att det väsendtliga och enda nödvändiga var för dem alla gemensamt, att allas sträfvan och syfte var Kristendomens förverkligande i hjertan och handlingar, samt att den första och i sanning ringaste frukten af den kristna kärlekens lif är den, att man icke mördar hvarandra för olikheten i mer eller mindre värdelösa metafysiska meningar. Midt ibland desse stränge och allvarlige kristne tillbragte förkämpen för den gamla religionen och bildningen med sin dotter ett lif, hvars milda, af stormar och lidelser ostörda lugn verkade som en balsam för deras själar. Krysanteus önskade i detta ögonblick endast att ostördt få njuta detta välgörande lugn, intills den ocean, hvars öfversvämmande våld han fåfängt motstått, rullade sina böljor öfver hans förgätna graf. Han ville glömma, att verlden utanför hans berg var skådeplatsen för de af honom afskydda magternas fortsatta triumftåg, och sökte nya föremål för sin outtröttliga verksamhetsdrift inom den inskränkta krets, som nu stod honom öppen i landtmannens sysselsättningar och i omsorgen för de menniskors väl, hvilka för honom hade öppnat en tillflyktsort. Ännu kärare blef honom detta lugn genom det inflytande, han såg det utöfva på Hermione. Djupt nedböjd och nästan krossad genom sina egna och sin faders olycksöden, hade hennes själ ånyo hemtat krafter i naturens sköte, under ett arbete för lifvets nödtorft, som skänkte henne förströelse, och under umgänget med menniskor, hvilkas råa yta icke kunde dölja den förädlade mensklighet, som deras allvarliga sträfvan att lefva i Gud hade skapat inom dem.
Majit föreslår uppsättning af det tredje kompaniet ingeniörtrupper, hvarigenom en bataljon sådana trupper blir fulltalig; och anser Kongl. Majit denna afdelning af ingeniörtrupper, så som afsedda för krigsbrygge-utredningen, böra benämnas Pontonier-bataljonen. _ Kongl. Majit finner Sig derjemte föranlåten att, för ett numera oundvikligen nödigt befäl vid denna bataljons stab, äska särskildt anslag: Härtill erfordras: för stabens aflöning R:dr 7,321: 25. » kompanibefälets aflöning 9,916: 25. » truppens aflöning och underhåll, m. m 13,612: 84. hvarunder inbegripes naturaspanmål 1518,720 kubikfot samt, till underhåll af beklädnads-, remtygs-, utrednings-, m. fl. persedlar, årligt anslag af 10,504 R:dr 50 öre, att tilläggas anslaget , för Försvarsverket i allmänhet; och till truppens första anvärfning ett extra anslag af 5,400 R:dr: hvaremot, 16,775: Transport R:mt R:dr 30,8 5 0: 34. 36,3 3 3 : 96. Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 7, om Statsverket 1865. 19 Transport R:mt R:dr 30,8 5 0 : 34. 36,3 3 3: 96. till bestridande af öfriga kostnader för det nya kompaniets första uppsättning, medel kunna beredas inom ofvanberörda anslagsbelopp. — Ett extra anslag af 60,000 R:dr till ett krigsbrygge-équipage vill Kongl. Maj:t här nedan äska. Kongl. Maj:t föreslår vidare en aflönings-förköjning för Ingeniör-corpsens vaktmästare, med 50: — 30 900- 34 Lega för hästar till Artilleriets exercis.
Åf friherre Cederström, Jacob.1 Då Kongl. Maj:ts_Nådiga Proposition, rörande förstärkning af tlll-Discont-fonden med äoo,000 Pudr, åsyftar beredandet af utvägar för en utvidgad Fårafvel inom Fäderneslandet, till allmän och stor nytta, samt anlitandet af detta creditiv endast successive kan ifrågakomma, i den mon Fåraf■veln utvidgas, skulle den uppoffring, som möjligen komme att drabba Stats-Verket, i händelse Riksgälds-Contoiret ålades att, i mon af behof■vet, dertill upplåna medel, blifva bogst obetydlig, i jemförelse till den nytta Handeln och Käringarna, samt förnämligast Jordbruket, deraf komme att skörda» Jag anser mig derföre böra afstyrka bifall å tJtskottens Betänkande, samt tillstyrka bifall till Konungens Nådiga Proposition, på det sätt, att Piiksgålds-Contoiret anbefalles, att, i mon af behof, till UIl-DiscontFondens förstärkning, upplåna behöfliga medel till ett belopp af högst 200,000 R:dr. Häruti Bil, t. Stats-j Bev.- samt Oec.-Utsk. Uti. N.-o 10Q. i5 Häruti förenade sig Herr Friherre Sprengtporten j Hr Friherre Silfversköld> Hr Öfverste-Lieutenant Lagerheim och Hr Commerce-Rådet Santeson. Prosten Astrand: Kongl.
15 ”tider så ansenligen förstorade Diskont-Ver’’kens Boksluts-summa, de senare åren till högst ”ringa belopp blifvit hos Banco-Diskont-Ver”ket begärde, sedan dylika lån emot lägre ränta ”hos Allmänna Brandförsäkrings - Verket oell ”andre Publika Cassör statt att erhålla; samt ”slutligen, att Banco-Diskontens försträcknin”gar till Götheborgs och Malmö f. d. Diskont’9Verk, hvilka enligt Rikets Siänders Beslöt ä ”blifvit genom Riksgälds-Contöiret till en femtedel årligen inbetaide, nu mera till sitt ca”pital-belopp ur Banco-Diskontens Lån-Balance ”försvunnit; så torde orsakerne till den an”märkte förminskningen nöjaktigt finnas upp”gifne och icke behöfva sökas hvarken i en ”större stränghet, ärt som tillförene varit iakttagen, 1 pröfningen af erbjudne säkerheter, ”eller i minskad omtanka hos Diskont-Styrel’’sen för uppfyllandet af Verkets ändamål, Nä* tingarnes understödjande med behöfiigt förlag.” Bland ämnen af allmännare art, sorn med Bevisöretnes framställningar stå i något Sam* manhang, har Utskottet för öfrigt ansett
Jag tror tvertom, att det här är mera påkalladt än vid andra tillfällen, då Utsk., antingen i enlighet med K. M:s Propos., eller ock helt och hållet utan föranledande af en sådan, ja utan ens motion af enskild ledamot, föreslagit ökade anslag. Jag erinrar mig ock, huruledes StatUtsk. vid sista Riksdagen, dä K. M. föreslog förhöjning i lönerna för Hofrätternas ledamöter, fann för godt att derutöfver tillstyrka ett förhöjdt anslag af 13,000 R:dr. Vid föreg:de Riksdag föreslog K. M. äfven enahanda löneförbättring för Hofrätternas tjenstemän, som vid den innevar:de, och jag vill icke klandra att II. Ex. Hr Just.-Stats-Ministern för sin del vidhållit samma förslag, men jag tror likväl, att de skäl, som tala för en förhöjning i lönerna för tjenstemännen i Hofrätterna, äro så öfvervägande, att StatsUtsk. bordt, mera än som skett, deråt lemna upmärksamhet. Jag har i min motion framhållit dessa skäl, och jag har derjemte önskat ännu större förmåner för Hofrätternas tjenstemän, än Hr Gråå i sin reservation föreslagit. Jag vill emedlertid icke påyrka bifall till min motion, utan åtnöjer mig med (len medelväg, som blifvit af Hr Gråå omordad och sora hufvudsakligen öfverensstämmer med det förslag, hvilket blifvit af Svea HofRätt till K. M. afgifvet. Tvifvelsutan har Hofrätten varit i tillfälle alt bedöma behofvet af ökade löner för sina tjenstemän, och säkert äro de af Hofrätten uptagna belopp åtminstone icke större än nödvändigheten kräfver; tvärtom anser jag dem vara alltför riDga. Men, Den 11 April e. m. 61 sora sagdt är, jag vill icke vidare yrka derpå, utan tror, att Hr Gräås förslag bör antagas, hvarigenom, enl. min föreställning, R. St. icke skola gä utöfver hvarken det oundgängliga för Tjenstemännens nödtorft eller statens tillgångar.
Huru många sy&amp;ar äro ni till exempel ?. PNU äro vi 12. Till att börja med voro vi endast 3 eller 4. Så småningom har vårt antal fikats. ~ e Elisabethsystrarna, i som atskickas från seminariet i Breslau, äro åtminstone 100, ja ' flera .. » Och ha ni här mycket att göra?, wo, ja, mycket. Vi .äro allesamman upptagna., » Har det särskildt under denna tid varit många sjuk bud ?^ Vi denna fråga höjde sig systerns bruna ögon mot taket. » Om det varit m h g a sjukbudl Det bar ringt och ringt på tainburklockaii dagen i anda. Vi ha omöjligt kunnat tillfredsställa alla. Lyckligtvis ha vi nästan allesamman fatt vara friska, så att. vi ha. kunnat vara i tjanstgöriiig s&amp; m h g n vi %ro. » ~ O c l i ar det ej ett tungt arbete i i ha?)) Nej, vi älska vårt kall. Och det måste man göra, annars vore man ej en verklig sjuksköterska. Dessutom äro alla här för det mesta. mycket vänliga mot ' oss .. wHvad få ni för ersättning för er myckna inöda ?. » Vi ha ingen bestämd taxa. De rika ge mer, de fattiga mindre. Vi blifva alltid rikligt beta1ta.r, Ni bo i Iiemmet ?~ &gt;Ja, vi bo Iiär alla, d. v. s. då vi ej äro borta Iios våra sjuka., ~ O c l i språket, har ni ej s v h t att reda er med det?, %Nej, innan vi liar t.rada i tjänstgöring som sjuksköterskor, ha vi genomghtt en kurs i svenska .. Vi måste ju kunna språket riktigt för att inga misstag skola begås. Det är ju så grufligt viktigt vid vårt kall. Vi måste förstå livad lakarne säga oss, annars kunde oberäkne.liga olyckor ske. w Det var ännu mycket jag skulle önska veta om Elisabethsystrarna,. I icke s % mycket om deras verksamhet Iiar i landet, den talar för sig själf, men om de erfarenheter de salillat under sitt at människokärlekens tjänst agnade lif, hvilket mål de satt sig före och hrad de räntade af framtiden.
Hade jag vetat att partiet låge dig så litet om hjertat, så skulle jag sparat mig den mödan. Nådigste herre, började Villaflor, jag vågar icke tro ... har det verkligen kunnat lyckas, att Begriper du, gosse, att denna tviflande fråga innebär en förolämpning emot din herre? Kort och godt: din sak står på goda fötter! Villaflor, sanslös af förtjusning, var nära att kasta sig i Kejsarns armar, men, besinnande sig, böjde han ett knä och kysste hans hand. Nå, ändtligen märker jag att det är en smula lusitanisk eld i dina ådror. I förtroende vill jag säga dig, att detta värf kostat mig någon möda: dock ej just i afseende på gubben sjelf, ty han är både klokare och medgörligare än sönerne, hvilkas föreställningar han tyckes frukta. Lyckligtvis voro dock desse icke der. Jag har börjat märka, att min hederliga Ignazio icke så litet står under sina herrar söners toffel, och detta löfte torde väl kosta honom en dugtig sparlakanslexa. Men saken är nu afgjord, och förlofningen sker i morgon, så vida min unge vän, senhor Villaflor, ingenting har deremot. Jag sjelf blir närvarande, ty det skall roa mig att se hvad miner dina tre älskvärda svågrar göra. Villaflor utgjöt sig i en ström af tacksägelser. Låt det vara godt, min son! Ett litet villkor är likväl fästadt vid denna förlofning, hvilket jag å dina vägnar ratificerat. Den lilla fästmön är, som du väl begriper, ännu mycket för ung att blifva brud, och Dom Ignazio har förbehållit sig, att inom tre år ingen fråga om den saken skall väckas. Du torde finna det helt naturligt! Också skall, af politiska skäl, förlofningen ännu tills vidare hållas hemlig och dina besök bli sparsamma. Boa noute 10, Agostinho! Redan af detta samtal torde läsaren hafva inhämtat, att familjen Andrada icke stod särdeles högt i Dom Pedros tycke. Men han behöfde dem, i anseende till deras folkgunst, deras anseende, deras insigter. De voro den egentliga driffjädern i de mångfaldiga reformer, hvarigenom landet skulle omskapas. Dessa voro nu också i full gång.
Ehuru behofvet af en omarbetning utaf gällande konkurs-lag af båda motionärerne förutsättes, äro likväl de förslag, som af dem framställas, till sin omfattning väsentligen olika. Herr Björck har nemligen inskränkt sig till påyrkande af den förändring i berörde lag, som syntes behöflig för afhjelpande af den bland de olägenheter, hvilka, föranledda af lagens brister, vore mest framstående. Denna olägenhet läge, efter motionärens omdöme, i det förhållande, att konkurs-förvaltning omöjligen kunde undvikas, derest icke alla de borgenärer, hvilka hafva förfallna fordringar, derom öfverenskomma, samt att öfverenskommelsen måste träffas under den korta tid, som förflyter emellan konkursens början och fattandet af beslut om offentlig stämnings Itih. till R. St. Prat *orc. 7 Sami. 1 Afd. """ i 2 Lag-Utskottets Betänkande JW 65. utfärdande. En fullt tillfredsställande förändring af berörde förhållande kunde emellertid icke till vägabringas, utan en mera omfattande omarbetning af ifrågavarande lag; men om tiden utsträcktes för uppgörelse af godvillig förening med borgenärerne i de fall, der en sådan uppgörelse borde få ega rum, gjordes dock mycket, som lände till såväl allmän, som enskild båtnad; och det är till följd häraf, som Herr Björck föreslagit »att domstolarne må ega, att, sedan konkurs yppats och de i orten vistande borgenärerne blifvit hörde, samt gode män valde, medgifva gäldenären två månaders anstånd, innan offentlig stämning beslutes, derest af de närvarande borgenärerne de, som tala för minst två tredjedelar af det anmälda fordringsbeloppet, förena sig med gäldenären i anhål an derom.» Herr Stolpe åter har, ehuru äfven han med afseende å inträffade förhållanden funnit att konkurs-lagstiftningen i vissa delar genast borde förändras, dock ansett de genom samma förhållanden uppenbarade brister i denna lagstiftning vara af den betydenhet, att en total omarbetning deraf måste ske.
Man får väl icke så noga räkna på, om Banken skulle behöfva uppoffra några sk:r på r:drn vid dessa silfverköp, då man beräknar, att Banken drager ränta på ett capital, vida större än dess silfverfond. Förhållanden kunna således uppstå, då det kan blifva fördelaktigt för Banken att, med uppoffring af några sk:r utöfver vexlingsgrunden, förskaffa sig silfver; men om man vill, att silfverköp skola äga rum, måsteman antaga det redactionsförslag, sorn Utsk. tillstyrkt; ty altantaga Hr Stråles förslag vore detsamma som att förbjuda alla silfverköp. Hr Nordenanckar: En värd talare har yttrat, att man ägde ett begär att uttrycka sig i allmänna termer, hvarigenom man kunde komma till föreskrifter, som betyda detsamma som intet. Jag omkastar denna sats och fruktar i min ordhing, att derigenom, att man reglementerar för mycket, kommer man till stadganden, som icke kunna vinna tillämpning, eller som, då de tillämpas, kunna medföra en helt annan verkan, an man dermed åsyftat. Hvarföre, sä - Den a5 Jnli f. m. >79 ger samma talare, skall ej Banken få köpa silfver med någon uppoffring, om derigenom kan besparas en drygare utländsk ränta. Jng tror detta inkast redan vara mott genom Hr Stråles förslag. Är Banken redan förbunden till utländsk ränta, lärer den icke kunna undgå att köpa silfver, äfven om det måste ske med några skirs förlust. Den förevar, frågan synes i min tanke vara ganska enkel; ty att såsom en stående princip antaga, att Banken skall inköpa silfver till högre värde, än den sjelf utvexlar det, synes mig vara griindfalskt. I andra banker äger det förhållande rum, att styrelsen alltid invexlar silfver till något nedsatt pris emot utvexlingspriset; men detta hindrar ingalunda directionen att, då bankens säkerket sådant fordrar, med afvikelse från den gällande regeln, införskrifva silfver till högre obestämdt pris.
Hon sammanvek sitt broderi och begaf sig nedför en trappa, hvilken både genom sin lodrätta ställning och trappstegens stora afstånd från hvarandra, lifligt erinrade om »uren» på toppen af Rutenfjell, och återkom efter ett ögonblick med segersäll min. »Qvinnorna här tvätta åt oss och torka våra kläder i köket, så att allt är färdigt till i morgon. Naturligtvis betala vi dem bra för detta arbete», sade hon. Vi helsade budskapet med jubel, och vi fyra gingo i en högtidlig rad ned för den omenskliga trappan och öfverlemnade hvar sitt klädbylte till pigan, som mottog dem med en djup tystnad och med en min, som förrådde en viss förvåning, och så återvände vi alla till höganloftsburen, der kandidaten satt och stoppade strumpor, ett arbete som märkvärdigt nog aldrig tröt för denna vår vällärda kamrat. Några timmar förflöto innan mina tysta tvifvel på gästgifvarmors raskhet klädde sig i ord, och vi hade för länge sedan druckit vårt eftermiddagskaffe, då jag beslöt mig för att göra fjellstigning ner i köket, för att se hur långt det lidit med tvätten. Jag rigtade mina blickar mot taket och såg en tafla af obeskriflig realism. På torkstängerna under takbjelkarne bredde sig alla våra plagg otvättade med sorgset nedhängande spetsar. Synen var så öfverdådigt lustig, att jag hufvudstupa for ut ur köket och sedan raglade uppför fjelltrappan. »Ellen, du! Ner och se på dina tvätterskors gerning!» Jag såg en blixt i hennes öga, skymtade hennes nackfläta i dörren och nedsjönk så redlös i salens händelsevis tomma gungstol. Ellen nedref obarmhertigt de egendomliga draperierna i kökstaket och gjorde ett löfte, som hon sedan troget höll, att aldrig sätta sin lit till en infödd norsk själ förr, än hon hört honom högtidligen efterstafva de löften, hon af honom begärde. Qvinnorna hade ej förstått henne, och för tröga och liknöjda att bråka med frågor, uppfylde de den önskan de förstodo, nemligen att kläderna skulle hängas till torkning i taket.
— Omkostnader vid 1837 års Stats-Revision . 2,790: Dito för pröfning af Nya Lagförslaget 6,932:15. 4. 5,722: 32. — Gratification till Lagmannen Cassel för nya Sjölagförslagets utarbetande 2,000: Lönförhöjning för Borgmästaren Sturnegk för år 1834 16: Ersättning för bristande Prostetunna i Westra Fernebo Gontract 10:24.— 10:12.— Ersättning för Skjutsfärdspenningar till Rusthållare vid Lif-Regementets Husar-Corps för åren 1835, 1836 och 1837 27:24.- 55: Kostnader för tillverkning af 500 Centner Bergskrut utöfver förr bestämdt till verkningsbelopp, enligt Kongl. Brefvet den 31 Januari 1837 4,357: 39. — Arfvode till Commissarien Wallin för utredning af Krigsfondens fordringar 666: 32. — —■ Ersättning för brukandet af Indragna Mili tiae-Boställen 1,730:36. 4. Ersättning till Calmare Ränteri för åren 1812—1815 förskjutna krigsutgifter . 1,216:37. 4. Observations-procent å influtne Krigsfonds medel 208: 36. io. Yid granskning af dessa anordningar å Öfverskotten af Statsinkomsterne, hafva Revisorerne, hvad angår kostnaderne vid H. K. H. Kron-Prin (5) - sessans nedkomster åren 1830 och 1831, funnit, alt Rikets Ständer tillförene godkänt, det dylika utgifter blifvit af nämnde Öfverskotter beslridde.