Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Brot. 1856 $ 1857. 6 Sami. 1 Afd. 16 Höft. 8 58 Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. en för alla och alla för en, ansvara för Filial-bankens förbindelser, har Utskottet, vid granskning af den härom meddelade föreskrift, införd uti ingressen till 182 § 5 mom. af reglementet, tagit kännedom af en utaf Herr G. Lallerstedt väckt samt till Baukooch Lag-Utskottens behandling hänvisad motion, åsyftande, alt nyssnämnda eller så kallad solidarisk ansvarighet icke må erfordras i och för enskilda Banker, vare sig dessa utgifva egna tryckta eller graverade kredit-sedlar eller med Riksbankens mynt bedrifva sin rörelse; hvarjemte motionären, beträffande Filial-banker särskildt föreslagit, att sådana Bankers inrättande endast måtte understödjas i de orter, der, af brist på företagsamhet eller kapitaler, privat-banker icke kunna uppstå, men behofvet af Bank är för handen. Banko-Utskottet, som gemensamt med Lag-Utskottet kommer att öfver denna motion framdeles sig utlåta, anser sig emellertid nu, i hvad frågan angår Filialbanker, hvilken fråga det tillhör Banko-Utskottet ensamt att behandla, böra uttala den mening, att, med afseende å den större säkerhet Bank-bolag med solidarisk ansvarighet erbjuda och de betydliga summor, Riks-banken sås'om försträckning åt Filial-banker - meddelar, vilkoret af dylik ansvarighet synes destomindre böra eftergifvas delegare i sistnämnda slags Banker, som erfarenheten ådagalagt, att tillfället alt bilda så beskaffade Banker, under iakttagande af de derför nu gällande stadganden, med synnerlig begärlighet omfattas och det, vid sådant förhållande, vore hvarken behöfligt eller välbetänkt att göra någon afvikelse från hvad i förevarande hänseende allt hitintills varit för Filial-banker stadgadt.
A stat uppförda aflöningsförmåner, eger att, i följd af Kongl. Brefvet den 19 April 1855, uppbära ett särskildt arfvode af 1,200 R:ur R:mt årligen, för tillsyn öfver arbetena vid Myntets mekaniska verkstäder. Då emellertid den aflöning af 4,500 R:dr jemte boställe, sorn vid förra riksdagen för Öfverdirektörs-befattningen bestämdes, synes Utskottet innefatta tillräcklig godtgörelse för de med samma befattning förenade åligganden, till hvilka tillsynen öfver Myntets verkstäder otvifvelaktigt måste hänföras, har Utskottet — som likväl icke anser sig böra ifrågasätta indragning af omförmälda arfvode, så länge nuvarande Ofver-direktören, hvilken denna förmån blifvit genom ett Kongl. Bref tillförsäkrad, innehafver ifrågavarande beställning — funnit sig föranlåtet hemställa, det Rikets Ständer ville i underdånighet anhålla, att, efter nuvarande Ofverdirektörens afgång, ofvannämnda arfvode för tillsynen öfver arbetena vid Myntets verkstäder icke måtte varda af Kongl. Maj:t anvisadt. 5:o Kongl. Kammar-Rätten. a) Kongl. Maj:t har, rörande detta embetsverk, föreslagit, dels att de medel, sorn uti nu gällande stat finnas upptagne med 4,727 R:dr 50 öre för kanslistgraden och 572 R:dr 50 öre för biträde vid registratoroch aktuarie-göromålen, eller tillhopa 5,500 R:dr, måtte i den blifvande definitiva staten fördelas med 1,000 R:dr för en på Registratorsoch Aktuarii-kontoret tjenstgörande Kanslist; 5,000 R:dr för 5 Kanslister i Kammar-Rättens Kansli, å 1,000 R:dr för hvardera; 1,000 R:dr för en Kanslist på Advokatfiskals-kontorct; samt 500
Uti frågorna (sid. 18 i Kgl. Prop., sid 204 i bet.') angående förslag, att taxering ä fast egendom må verkställas endast hvart femte är, med uttryckligt stadgande, att uppskattningen bör ske efter taxerings-männens öfvertygelse om verkliga värdet; saint rörande den, till beredande af förenkling, gjorda framställning, att hitlils medgifne afkortningar i mantals-penningarne och bevillningen efter usta art. för sådana personer af arbetsklassen, som hafva 4 minderåriga barn, måtte, så vida de icke numera kunna försvinna, framgent medelst afdrag vid debiteringen iakttagas och nedsättningen uLredas i sammandragen öfver dem, som enligt allmänna grunder böra nyssnämnde afgifter erlägga, — komma utlåtanden att af Statsoch Bevillnings-ulskotten gemensamt afgifvas. Stats-Utskoltets Utlåtande, N.o 242. > io\o Angående uppbörden.. (sid. 1G0-178.) Kommitlerades förslag i delta afseende innehåller hufvudsakligen, att häradsskrifvarnes annotation al de vid uppbördsstämmor inflytande medel skulle upphöra, men att, för nödig kontroll, måtte stadgas, att för fögderiuppbörden qvitlens-blanketler utfärdas, serskilt för hvad vid hvarje uppbördsstämma skall erläggas, hvilka blankelter borde vara tryckte så, att endast nummer, den skattskyldiges namn och debetsedelns belopp af häradsbokhållarne inskrefvos, hvarefter desamma, sedan de, genom lands-kamererarens försorg och under dess ansvar, blifvit med uppbördsboken jemförde och rigtige befunne, borde förses med serskild stämpel och till kronofogdarne öfverlemnas till den del, de vid hvarje slämma erfordrades.
Men när jag tänker på, att Hans i detta ögonblick sitter och hör på Emilie och delar hennes moraliska ångest, att jag – hvad skall jag säga – har mera sympati för er, än det strängt taget är mig tillåtet att ha! – Å, jag kunde ... MAX. Men hvarför skulle er svägerska, som jag alltid ansett för en af de sötaste unga flickor jag känner – se inte på mig, fru Leonora – inte på det viset, jag kunde få lust att tyda den där blicken! LEONORA. Den är lätt att tyda: helig, oskyldig, rörande förvåning! Tycker ni, att Emilie visar sig så söt nu MAX. Är det pretentiöst af mig att bedja er bemärka tempus, innan ni afbryter mig. Som jag alltid har ansett för en af de sötaste unga flickor jag känner, säger jag – hvarför skulle hon nu plötsligt utveckla sig till en svart själ med perfida afsikter? LEONORA. Hvarför? Lille Max! Hon gör mig den äran att vara svartsjuk. MAX. Jag kan bara svara, att äran är förtjänt. Men jag visste inte ... LEONORA. Att hon var kär i er. Max – härefter vill jag kalla er Antonius! Jo, hon är kär i er – i edra epåletter, i er erfarenhet, i ert dåliga rykte, i edra uttrycksfulla ögon och – tout le beau reste! MAX (allvarligt). Tycker ni egentligen, att ni nu handlar rätt mot er svägerska, fru Leonora? LEONORA. Tycker ni hon handlar rätt mot mig? Hon skadar alldeles bestämdt mig, men jag gagnar henne – kanske. MAX. Ni får ursäkta, men jag ser inte klart, hvari er filantropiska ansträngning består och heller inte målet för den. LEONORA. Inte? Antonius! – Jag öppnar edra ögon. Riktigt på vid gafvel öppnar jag dem – för det faktum, att ni har den lyckan att vara älskad – utan er egen förtjänst eller värdighet älskad af den söta, bildade, korrekta och allmänt beundrade fröken Emilie Haxton. Neka inte till det, Max – hon har redan stigit betydligt i edra ögon! MAX. Som ni säger: kanske! LEONORA. Jag visste det. Nå – har jag då inte gjort henne en tjänst? MAX.
Från en sådan vrå i skuggan har den kvinna talat, hvilkeiis bild Idun i dag gifver sina läsarinnor vid en tidpunkt, då hon fyller sitt åttionde år. Säkerligen känna de flesta af våra romanlä- sande kretsar till signaturen Elis Emil, men få känna personen, som gömmes där bakom. Mången har trott, att under detta författarmärke dolde sig en man, ty den kraft och klara åskådning, som städse utmärkte allt bvad som flöt ur Elis Emils penna, tydde snarare pä en manlig än en kvinnlig uppfattning. Men den som närmare tänkt öfver och skärskådat dessa arbeten, har snart funnit, att den fina poetiska smak, de alltid andades, den mjuka, behagliga ton, de ägde, blott kunde komBoktr.-Aktieb 5:te årg. - r a d Hacksell. ma från en kvinna — en fint bildad och fint kännande kvinna. Elis Emil eller Emilie Hacksell föddes i Helgarö församling af Strängnäs stift, där hennes fader var präst, den 22 juni 1812. Hennes barndom och ungdom förflöto under betryck af sjukdom och fattigdom i hemmet. Själf blef hon som helt späd genom en tjänares vårdslöshet skadad i ett ben, hvaraf hon ända till sitt trettonde år hade nä- stan ständiga plågor. Det fattiga hemmet kunde ej erbjuda den vård, som behöfdes, och Emilie Hackäell blef därigenom ofärdig för hela sitt lif. Efter föräldrarnes död flyttade hon till Stockholm och försörjde sig där med linnesömnad, en förvärfskälla som på den tiden nästan var ett martyrskap. Också kom mången dag, som hon i sin torftiga vindskupa fick frysa och svälta, ty den lilla inkomsten ville ej räcka till. Vid denna period af sitt lif dröjer Elis Emil ofta med vemodigt minne. » Jagfann därunder, » säger hon, » att kvinnor ofta äro hårdast mot hvarandra. » Då hon hade fullbordat någon sömnad åt en man, hade han 202 I D U N Hjärtats lif är p o e s i; Denna ungdomseld, s o m lågar, Denna längtan, själen plågar, Är blott anad harmoni.
Jamt för de koft noder till utflyttningar , hvilka vid E/ifhiftesoch Slorjhijtes förrättningar pröjvas nödvdndige. Bifölls. 22.dra punkten: ) fia Alternativet: Hen omförmålda andra hälften af det ä Odlings-länefonden ingående, kommer att åter utgå till nya Fajlighets-län, under famina, vilkor, forn fajtjtällus för de Löjlighets - 6?5 JDen 13 September e. ml lån, hvilka i öfrigt frän Banken komma att ut gifvas. 2:dra Alternativet: Den omförmålda andra hälften af det d Odlingslånefonden ingående, kommer icke att åter utgå, utan att anfes faf om någon erfattning för den ökning i fedeljiocken, hvilken genom MagazinsDirectionens Creditiv kan uppkomma. Herr Hjerta: Jag skulle vilja tillstyrka Ridderskapet och Adeln att antaga första alternativet, ehuru jag sjelf i Utskotten röstat för det andra. För att kunna få ökade fastighetslån, hvarom nästa punkt handlar, talar jag nu för första alternativet, synnerligast med afseende å BondeStåndets önskan derom. Jag vill dock icke nu borja discussion om ett ämne, som tillhörer nästa punkt af Betänkandet. Herr Roj'enblad, Bernhard; Då anslåendet af nya summor af Bankens inflytande tillgångar till indisponibla fastighetslån helt och hållet motstrider den grundsats för Bankens consoliderande och förvaltning, som jag aldrig kan frånträda, så, ehuru obehagligt det möjligen må vara att icke uppfylla en af Hedervärda BondeStåndét yttrad önskan, kan jag dock icke tillstyrka bifall å första alternativet. Herr Grefven och LandtMarfkalken gjor - Den 13 September e. m. 677 de proposition till bifall å första alternativet i 2 2:dra punkten af Utskottens Betänkande. Ropades Ja och Nej. Herr Hjerta:
Någon officiel underrättelse om denna frågas afgörande har icke från de öfriga RiksSt. ankommit, utom från BondeSt., hvars prot.-utdr. derom nyss blifvit uppläst, af innehåll, att BondeSt. ansett Dea 17 Mars f. m. en lika summa af 4<J0 r:dr i månaden böra bestämmas såväl för Hr Landtm, som för de öfriga Talmännen. Gr. Cronhjelm: Jag, som, utan afseende på minenskilda öfvertygelse i denna fråga, utgått från den princip, att det icke vore ändamålsenligt att fatta ett beslut, som skulle föranleda till ingen åtgärd, har derföre skaffat mig underrättelse örn de öfriga RiksSt:s beslut, och kan således upplysa, att StatsUtsk:s ifrågavar. betänk, före detta plenum icke blifvit föredraget i BorgareSt., men att PresteSt. bifallit detsamma. För öfrigt instämmer jag med Erih. Palmstjerna, att det icke lönar mödan att fordra consequens i tankar och handlingssätt hos vissa talare. Upplästes till justering följande voteringsproposition: Den, som bifaller, att en månadtlig ersättning i ett för allt må anslås för Hr Landtm, med 5oo r:dr och för hvarje af de andra Talmännen med 4°o r:dr b:co, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anses R. o. Ad. bestämma ersättningen för Hr Landtm, till 1000 r:dr b:co och för hvarje af de andra Talmännen till 600 r:dr månadtligen. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Uti den upplästa voteringspropositionen har jag trott mig finna, att ja-propositionen, som borde innehålla bifall till Utsk:s betänk., är något ändrad mot hvad Utsk. föreslagit; ty i Utsk:s förslag står icke, att ersättningen skulle utgå i ett för allt, utan i månaden. Mig har det åtminstone undfallit, att i den upplästa voteringspropositionen ersätlningssunnnorna till Talmännen blifvit bestämda att utgå i månaden.
Det sätt hvarpå E. o. Ad. då 42 Den !) Juni f. m. gick till viiga öfverensstiimmer åtminstone icke med hvad som hittills inom representationen varit brukligt; ty såvidt jag vet har aldrig en dylik tillämpning af grundlagen egt rum, och anser jag således lt. o. Ad. hafva invigt de nya jernvägarne med att beträda en bana som är fullkomligt stridande mot den grundlagen anvisat. Emellertid har genom detta beslut jag och de med mig lika tänkande blifvit betagne vår eljest egande rättighet att uttala de skäl som skulle vara bevisande för de åsigter vi framställt. Jag nedlägger således i prot:t min protest mot detta efter min åsigt grundlagstridiga förfarande. Gr Frölich, David: Jag förenar mig i den af Hr Cederschiöld afgifne reservation. Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates: Jag anhåller att få till prot:t antecknadt det jag förenar mig med Hr Cederschiöld. Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludv.: Då Hr Adelborg afstått från sitt förslag hvari jag instämt, anhåller jag icke desto mindre att detsamma måtte blifva föremål för en särskild propos. af Hr Gr. o. Landtm, med det tillägg jag gjort nemi. att 11 :te punkten skulle i sammanhang med den 5:te föredragas och afgöras. Hr Gr. o. Landtm, framstälde, att i afseende på sättet för föredragningen af StatsUtsk:s ifrågav:de Utlåt., It. o. Ad. i gårdagens plenum beslutat, att den skall ske punktvis, samt att alla talare då varit enige derom, att l:sta punkten må först föredragas; men i öfrigt blifvit yrkadt: l:o af Frih.
Vi hafva sett nationer, hvilka, då de yrkat att få national-representation, fått i det ställe Provins-ständer och Communalin rättningar medgifna, och med mycken sorgfällighet utbildade af Styrelserna; vi hafva sett i flera sådana fall kloka ekonomiska Förordningar tillkomma, under ledning af Provins-ständernas ioealkännedo-m , sett stigande national-välstånd till stor del tillfredsställa folket; ehuru ifrigt det än fortfarande önskat sig Riks-i^presentation; — det kan återstå för historien att omtala andra nationer, hvilka representation, och der man sorgfälligt hindrat alla förbättringar deruti, under det att man på samma gång uppmuntrat provins-bildningar i tidslynnets stil, till dess, sedan folket småningom blifvit vandt att ei hälla sina närmaste och materiella behof beviljade, på de senatcs begäran, men Bit. till ConstilationsUtskottets Memorial, A7: o 33. deremot funnit den förras förhandlingar leda till tidsutdrägt och kostnader, delta folk sjelf möjligen kunde vara färdigt att cedera national-representationen. Det är med afseende på hvad här blifvit i korthet antydt, och visserligen bordt mycket fullständigare afhandlas, som jag ej kunnat undgå att äfven vid denna Riksdag påyrka: att, i en tid, sådan som vår, det är angeläget för hvar och en nation att försäkra sig om både Riksrepresentation och Communai-väsende;— att med Sveriges Regerings-form delta ej annorlunda kan ske, än genom införandet i Grundlagen äfven af stadganden om provins-instansen af Communal-väsendel; — att det härvid är .nödigt låta begge de ifrågavarande yttringarne af folkrösten framställas af representanter, hvilkas val grundar sig på samma val-lag, och hvilka representera samma val-fördelningar af Riket, samt äfven för öfrigt stå i så intimt sammanhang som möjligt; — och slutligen att detta intima sammanhang icke kan på ett mera ofelbart saLt vinnas, än om Provinsrepresentationen väljer det hela, eller en del af Riks-representalionen.
Tillåtelsen att på viss tid, af högst femtio år, från hemman afsöndra dylika mindre jordlägenheter och deraf följande rättighet för innehafvaren af sådan lägenhet att, under den betingade tiden förblifva i orubbad besittning af densamma, skulle derföre, derigenom att den åt den arbetande klassen beredde lättare tillfälle att genom sparsamhet, ordentlighet och omtanka förvärfva sig en mera sjelfständig och oberoende ställning, icke allenast bidraga till förädlande af denna samhällsklass, utan ook motverka de betänkliga följder, sorn vore att befara deraf, att en mängd arbetare lockades att såsom statdrängar och stattorpare bosafa sig och ingå giftermål, utan annan utsigt' för sin framtid än den, att omsider, uär krafterne aftagit, med hustru och barn falla fattigvården till last. Härförutan har blifvit anmärkt, att för den ordentlige arbetaren tillfälle till arbetsförtjenst icke kunde komma att saknas, enär hans arbetskraft fortfarande komme att blifva behöflig för jordegaren, hvilken, då arbetaren vore med egen bostad försedd, b!ef\ ee befriad från nödvändigheten att i sitt hus underhålla flere arbetare, än han alia tider af året kunde sysselsätta, och arbetaren, vid de lillhallen, då hans arbetsbiträde icke anlitades, kunde såsom binäring idiKa handtverk elith'; slöjd, dertill, genom nu gällande näringsförfattningar, rättighet vore hvar och en medgifven; att, för belodraade af det ändamål, sorn genom ojaföimäkle föifattningar åsyftades, det vore nödigt att åt de personer, som å landet idkade handel, handtverk, slöjder eller någon annan till jordbruket icke hörande handtering, lemnades rättighet att förvärfva mindre jordlägenheter för alt derå uppföra egra bostäder.; Lagsamt Allm.
Utskottet tillstyrker alltså, att, i enlighet med Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, enheten må fördelas i 100 lika delar och 100:de-delen benämnas Ore. Utskottets i följande 2:ne punkter afgifna förslag, dels »att, efter det nya systemets verkställighet, all offentlig räkenskap må föras i två kolumner, riksdaler Riksmynt och öre, med undvikande af alla brutna tal, så att hvad som understiger ett halft öre, uteslutes, men, då det stiger till ett halft eller deröfver, utföres för ett öre,» dels ock »att taxan å allmänna afgifter undergår skälig jemkning till öfverensstämmelse med det nya mynt-systemet, så att, på sätt i nästförestående punkt är föreskrifvet, bråktal af öret undvikas,» har Ridderskapet och Adeln ansett böra sålunda förändras, att slutet af förra punkten erhölle denna lydelse: »med undvikande af alla brutna tal, så att de, som öfverstiga ett halft öre, utföras för helt, och de, som ej öfverstiga ett halft öre, uteslutas,* samt att sednare punkten, i enlighet med Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, komme att lyda som följer: »att taxor å allmänna afgifter undergå skälig jemkning till öfverensstämmelse med det nya mynt-systemet, så att bråk, öfvereller understigande i öre, undvikas.» 6 Banko-UtskoUets Utlåtande, N:o 40. •Då likväl den af Utskottet förordade uppställning af förenämnde 2:ne punkter lärer instämma med hvad som uti utfärdade taxor och påbud å allmänna utgifter för närvarande i allmänhet tjenar till efterrättelse i afseende å runstycksbräks beräknande, bar Utskottet ansett sig icke ega skäl att biträda Ridderskapet och Adelns beslut, utan hemställer, att ofvanberörde 2:ne punkter måtte gillas, sådana de blifvit af Utskottet föreslagne, med endast den förändring, att de i förra punkten förekommande orden: a Riksdaler Riksmynt,” utbytas mot benämningen: »Riksdaler.»
Vilja vi en gång för alla och i stort sätta banken i tillfälle att konsolidera sig och lenina oss en bankovinst, sorn kan kännbart minska våra skatter; låtom oss då utvidga dess rörelse och förskaffa den all den inkomst, sorn borde tillhöra, men nu gar ifrån den; och Vilja vi slutligen göra oss oberoende af en på några få händer, på den allmänna välmågans bekostnad, hopad rikedom och ej i en framtid låta land och folk blifva en leksak för dessa magnaters nycker och stigande vinningslystnad; låtom oss då i tid bereda oss en möjlighet att efter hand kunna afskära privatbankernas tillvaro, utan alt menligt inverka på den i omlopp varande sedelmassan. Med afseende på hvad jag här tagit mig friheten vördsamt framställa, får jag, på det BankoUtsk. må sättas i tillfälle att för R. St. framlägga de för dessa begge ändamål lämpligaste förslager, begära Den 12 Februari f. m. 405 ålerremiss af Utsk:s förevar, mera., jemte anhållan att detta anförande communiceras med de Ulsk., till hvilka min motion om jernvägarne och den inom ett af de andra stånden väckta motionen om privatbankernas upphörande blifvit remitterade. 1 anledn. af detta anförande, fästade Ilr Gr. o. Landtm. K. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att nu förevar, fråga rörde bankovinstens användande i och för bankens behof eller ej, men icke sältet för densammas användande i och för statens behof. Frih. Cederström, Jakob: Den af Frih. Alströmer begärda återremiss på grund af hans väckta nya fråga om bankovinstens användande till långt andra ändamål än Utsk. afser, är en långt efter motionstidens slut väckt motion och kan i anledn. deraf icke leda till någon följd. Det är således öfver sjelfva betänk., som jag nu går att yttra mig. Utsk. har förklarat att bankovinsten för de 3: ne föreg:de åren kan användas till Statens allmänna behof. Reservanten, Hr Lagergren, har föreslagit att detta måtte förändras så att, enligt minoritetens tanka, ordet må i st. f. kan skulle blifva användt.
Hans JExcellence föreslog derefter, att ehuru sättet till ifrågavarande trenne Ledamöters utväljande af Ridderskapet och Adeln framdeles kunde bestämmas , Ridderskapet och Adeln likväl nu måtte besluta att till ofvannämnde befattning borde utses en Grefve, en Friherre och eh Adelsman; hvilket bifölls» Företogs till pröfning Lagutskottet* så väl den 25 sistledne Februarii meddelte Be-’ tänkande, rörande inskränkning i beloppet, hvar-’ under enskilte personer icke må vara tillåtet att utfärda löpande Invisningar, som ock af Utskottets den 22 sistledne April afgifne, samt den 9 dennes på bordet lagde Utlåtande, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln samt Borgareståndet vid Utskottets förra Betänkanj de gjorde anmärkningar. V ‘ 393 ’ Den 16 Maji. Friherre Boye, Ludvig: Då detta amne gist förevar, hade jag den äran att framläggs de Reflex oner emot detta Betänkande, sorn erbjudas af det Oeconomiska och Financiella ändamålet af vår Riksdag, jag trodde nemligen , att i en tid, då vi troligen icke förmå åstadkomma någon serdeles hjelp i den bekymmerfulla penninge-ställning, hvaröfver hela Nationen klagar j då vi snart torde mötas af företråelserne, att hafva åtskiljts utan att hafva af» hulpit svårigheterna i allmänna Rörelsen, härrörande från saknaden af allmän Credit , • man och man emellan, i en sådan tid borde samma svårigheter åtminstone icke af oss ökas jned nya. Nu torde jag åter få underställa Högloflige Ridderskapet och Adeln några Re? flexioner, mera tillhörande det moraliska rätts-» begreppet i frågan.
1850. nästkommande är 1851 behöfliga anslag till fastuingsbyggnaderne samt för topografiska arbeten varda serskildt och så tidigt beviljade, att hinder för dessa arbetens fortsättande i saknad af medel, icke må uppstå.” ”Det af Rikets Ständer vid sista riksdagen till understöd för Arméens Pensions-kassa på Riksgälds-kontoret anvisade anslag eller kreditiv å 22,000 r:dr årligen, bar väl hittills icke behöft för ändamålet anlitas; men som enligt hvad nämnde kassas direktion i underdånighet anmält, det är att befara, att i följd af de sednaste åren inträffad stark tillvext i pensionärernas antal, kassan snart blifver urståndsatt att med egande tillgångar upprätthålla den henne åliggande pensionering, tillstyrker jag underdånigst, det Eders Kongl. Maj:t må af Rikets Ständer i nåder begära, att förberörda anslag må fortfarande varda beviljadt, för att till det afsedda ändamålet i mån af behof användas.” ”Slutligen hemställer jag i underdånighet, att alla här ofvan af mig åberopade utredningar och förslag må, till närmare upplysning om de begärda anslagen, varda till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemnade.” ”1 följd af hvad jag här förut underdånigst föreslagit, skulle hufvudsummorna för de till 4:de Hufvud-titeln hörande föremål komma att blifva: för utgifter af ständig beskaffenhet R:dr 4,247,980: deraf förslagsanslag 298,194: 31. 10. för behof, som dertill ej kunna hänföras, under 3 år » 980,000: eller 326,000 r:dr 32 sk. årligen.”