Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emedan saken emellertid blifvit dragen under Ständernas behandling, så vill jag uttala den åsigten, att en sådan förändring är alldeles onödig, enär lexikon, hvilket är examinanden tillåtet att medhafva, ej ensamt angifver orden, utan ock alla behötliga grammatiska upplysningar, och att de medgifna logarithmiska tabellerna äro fullt tillräcklig hjelpreda på den mathematiska ståndpunkt, en abiturient från elementarskolan kan innehafva. Hvad det andra momentet åter angår, eller »att lärjunge må, änskönt han vid berörda examen må hafva misslyckats i lösningen af ett eller annat af de föresätta problem eller theoremer, likväl kunna få tillträde till den muntliga examen, derest lian ådagalagt mer än vanliga framsteg i något af de öfriga ämnena»; så visar sig en framställa!) härom obehöflig, då den gällande skollagen uttryckligen förbjuder läraren »att fästa för mycken vigt vid enskildheter». Berodde nu det af Utsk:t omordade misslyckandet i ett eller annat af de föresätta profven på någon enskildhet, så skulle det redan under förhandenvarande förhållanden helt visst aldrig ifrågakomma, att tillträde till den muntliga examen vägrades. Härledde misslyckandet sig åter från omogenhet i det hela, så vore det ju fullt rätt, att underkännande till följd deraf skedde. Hvad slutligen vidkommer det tredje momentet eller »att å reallinien muntlig examen må medgifvas lärjunge, som antingen i språk eller mathematik ådagalagt mer än vanliga framsteg, äfven om hans skriftliga prof i ettdera facket icke kunnat i allo godkännas»; så innehåller detta en i min tanke ytterst farlig och mot den nu gällande skollagens anda helt och hållet stridande nedsättning, då just de skriftliga profven utgöra den väsendtligaste delen af examen, såsom de der tydligt lägga i dagen den mogenhet eller omogenhet i det hela, hvarpå nu Iägges och väl äfven onekligen bör läggas största vigten. Härtill inskränker jag mina anmärkningar mot de särskilta momenter och öfvergår nu till en framställning af det sätt, hvarpå det af Utsk:t afsedda mål kunnat, enl. mitt förmenande, bäst och fördelaktigast ernås.
För Terpentin, såsom en råvara, har, i öfverensstämmelse med hvad för åtskilliga andra likartade ämnen dels redan finnes medgifvet, dels blifvit föreslaget, tullfrihet ansetts böra ega rum; hvarjemnte, till förebyggande af missförstånd, i rubriken blifvit tillsatt bestämningen »nativ». Terpentin Dels i följd af att Terpentin, hvarå tullen i 1863 års taxa utgör 1 öre pr skålolja' pund, sålunda blifvit föreslagen till tullfrihet, dels med afseende på jemnförlighet i värde med vissa andra oljor, samt dels och slutligen då varan är ett vigtigt beredningsämne af mångfaldig och stor användning, har afgiften å Terpentinolja och Terpentinspiritus funnits böra nedsättas från dess nuvarande belopp, 3 öre, till 2 öre pr skålpund. Tobak. I den för oarbetad Tobak nu bestämda tull af 25 öre pr skålpund, hafva Komiterade icke ansett sig böra tillstyrka någon förändring. En nedsättning har af finansiella skäl funnits icke böra ifrågakomma, och en förhöjning har synts böra undvikas, dels på grund af den omständigheten, att stjelk, som, ehuru af vida mindre värde än blad, blifvit, i de senare tulltaxorna, till förekommande af missbruk, i gemensam rubrikafdelning och till enahanda tullsats med dessa uppförd, hvadan artikeln redan drager en sådan afgift, att den icke utan verkligt behof bör högre tullbeskattas, dels i betraktande deraf, att en sådan förhöjning, under nu i Norge gällande afgiftsbestämmelse för denna artikel, antagligen skulle i större eller mindre mån föranleda en införsel från detta land, af beskaffenhet att minska statskassans inkomst. Arbetad Tobak är för närvarande åsatt en tull: Cigarrer af 1 rdr 80 öre; »karfvad» tobak af 50 öre, »malen eller snus» af 55 öre, »spunnen, hop vriden eller pressad», af 35 öre samt «stänger och karotter» af 60 öre, pr skålpund.
Blixtsnabbt hade räfven n:o 2 kastat om – gubben skickade sitt andra skott efter honom; mickel hoppade till men fortsatte sitt lopp på tre ben tydligen svårt sårad; han kom snedt emot den danske forstern, som bommade med båda sina skott; mickel vände och for rakt på drefvet; han var då så utmattad att karlarne kunde springa fatt och slå ihjel honom. Det blef blåst i hornet; jägarne strömmade till och Jöns Isaksson blef föremål för ett lifligt komplimenterande. Men sjelf såg han allt annat än belåten ut. »De’ va’ bra krängdt» – sade han – »den förste kom så grant, å hadde ja’ ente hiat te’, kunne ja’ ha skutt den andre mä nu feck ja’ bara de’ ena bagbenet au nom.» Dansken spärrade upp ögonen: »Var der to Ræver?» Gubben Jöns nickade. »De lyver!» Men räfven låg bakom en tufva, stendöd; och sedan forstern öfvertygat sig om sanningen flög han emot gubben och omfamnade honom. Mesterskud! Mesterskud! Gubben Jöns drog sig undan, helt förlägen öfver äran, som han ansåg alldeles oförtjent. »De’ va’ bra krängdt, att ja’ skolle hia te’», sade han. Så ofta det behöfdes vildt på herregården, gick det alltid bud efter Jöns Isaksson – och i allmänhet fick man vildt. Det var blott ett slags djur som guben aldrig kunde förmå sig att skjuta: rådjur. Denna sin svaghet ville han icke gerna tillstå; och blott ett par af hans allra bäste vänner visste hvarpå den berodde; han hade erkänt det i ett vekt ögonblick. Som sexton års pojke hade han nemligen deltagit i en rådjursjagt, som lemnat efter sig ett minne för lifvet. Och dock hade jagten från jägaresynpunkt varit helt lyckosam; han hade skjutit en stor och vacker råbock.
Kammar-R:s nu omnämnde åsigter, deri, att då utan tvifvel de flesta ordinarie löner, som utgå för mindre tidrymd än belt år, åro åtföljde af och oskiljaktiga från extra-ordinarie inkomster, sorn motsvara helt år — nemi. del förflutna — kan ett sådant debiteringssätt som det ifrågavide ej rättvisligen ske utan så till vida invecklade beräkningar, att de säkerligen aldrig varit i Revillms-Förordn. afsedde. Jag får derföre vördsamt föreslå följande tillägg vid slutet af2§3mom. i Bevillms-Förordn., nemi.: ”utan afseende derpå ”all upburna beloppet motsvarar mindre tidrymd an hell år”. Remitterades till Bevilln:sUtsk. Hr Printzensköld, Carl: Äfven jag ämnar väcka en motion, men som jag är mycket hes och sjelf icke kan upläsa den, anhåller jag att upläsningen måtte få verkställas af någon kanslist. Härefter uplästes ett^af Hr Printzensköld inlemnadt sålydande Mern.: När K. M. d. 6 Maj 1843 meddelade Nåd. Utslag uppå det af mig, å K.. Kammar-R:ns Adv.Fisk:sEmb:s vägnar, utförda åtal emot afl. Tullförvaltaren Finérs upbördskontrollanter, i anledn. af den balance Finér i lifstiden sig åsamkat, så återstod af samma balance 123,544 R:dr 15 sk. 4 r:st., hvaraf 109,736 R:dr 36 sk. 9 r:st utgjorde det belopp, hvilket Presid. af Billbergh blifvit ålagd att i ordningen näst efter vissa honom underlydande tjenstemän godtgöra.
Af instinkt mer än af eftertanke hade jag hopsamlat de få penningar och dyrbarheter som jag egde, och sedan jag skrifvit några rader till miss Spencer och sagt henne farväl, gick jag genom parkens bakport ut på vägen åt hafstranden, som förbi byn ledde ut till landsvägen, som förde till Falmouth. Då jag vände mig om och för sista gången såg de mörka kronorna af parkens gamla almar, återkom i mitt minne bilden af de båda stridande korparne, som fallit ned för mina fötter, då jag för första gången trädde inom denna park; en rysning smög sig öfver min kind, då jag nu matt och döende flydde liksom den olycksfulla fågeln, sedan jag vunnit en dyrköpt och tvetydig seger. Först då jag gått flera timmar och längesedan förlorat tornspiran på Aukwoodhouse ur sigte, började jag känna ett friskare lif i mina ådror, jag påskyndade mina steg och gick nästan hela dagen oupphörligt framåt, utan att känna hvarken hunger eller trötthet. Att komma bort, långt bort från det ödsliga Cornwall, var hela min åtrå, och jag flydde alltjemt, liksom minnet af min kärlek och mitt brott kunde undkommas. Jag hade intet mål för min vandring och följde endast landsvägen norrut, undvikande alla bivägar, af fruktan att komma till någon by eller herrgård, innan jag var tillräckligt aflägsnad ifrån Aukwoodhouses grannskap. Under hela dagen hade jag icke mött annat än arbetare, som icke fäst någon uppmärksamhet vid min person. I min tarfliga drägt och med mitt knyte under armen, liknade jag fullkomligt en vanlig tjenstflicka. Det bröd jag tagit med mig var nog till min qvällsvard, och en tom lada var ett temligen drägligt nattherberge. Emot aftonen den andra dagen kände jag imellertid den öfverretning vika, som uppehållit mina krafter, tröttheten öfverväldigade mig, jag förmådde icke gå längre, och då en forbonde, med sin tomma vagn upphann mig, mottog jag med tacksamhet hans anbud att åka med honom. Jag besvarade hans godlynta frågor med den korta och fullt sanningsenliga uppgiften, att jag var fattig, utan anhöriga och på väg till Launceston, för att söka tjenst.
Nådiga Remiss rörande reglering af Lönings-sättet för Lands-Secreteraren och Lands * Kämmerer aren uti Jemt* iand. Sedan hos Kongl, Majtt det blifvit af dess Bei fallningshafvande i Jemtlands I/än i underdånighet föreslagit, att en förändrad reglering af Lands-Secreterarens och I/ands-Kammererarens derstädes Lönings-vilkor kunde i sa måtto vidtagas, att de, mot afstående till Staten af de dem på Lön anslagne Boställen, hvarutaf LandsSecreteraven fått tillträda sitt men Lands-Kamjnereraren ännu ej kommit i åtnjutande utan i stället njuter 200 R:drs contant ersättning, måtte erhålla förhöjning efter de vid sista Riksdagen fastställde grunder uppå deras BenningeLöner; Och Kongl. Maj:t häröfver infordradt Dess och Rikets Kammar • Collegii och StatjContoirs underdåniga utlåtande, så har Kongl. >Iaj:t genom Nådig Remiss den 28 sistledne April behagat öfverlemna Handlingarne till Riksens Höglofl. Ständers Stats-Utskotts åtgärd. Då Kongl. Kammar-Collegium och Kongl. Stats-Contoiret yttrat sig icke kunna tillstyrka den föreslagne förändring uti nämnde arne Tjenstemäns aflönings - sätt såsom grundadt på den reglering af Läns - Staten Riksens Ständer vid 1810 års. Urtima Riksdag godkändt: samt Stats-Utskottet afven ansett någon rubhning uti omförmäldte reglering icke äga rum; så kan ej eller Stats-Utskottet tillstyrka Riksens Höglofl. Ständers bifall till hvad nu blifvit begärt; Stats-Utskottets Betänkandeiii Hvilket dock vördsarnligen hemställes Riksens Höglofl. Ständers bepröfvnnde. Riksens Höglofl.
Jag erkänner tacksamt att redaktionen i detta förslag är något förbättrad mot hvad den var i den nu gällande lagen genom det nya stadgande, som influtit, att vid expropriation i oträngt mål jordegaren eger att återköpa sin egendom. Att jordegaren, innan expropriation beslutas, bör höras, anser jag billigt derför, att huru hög instansen än må vara, hvar och en bör få yttra sig i sin egen sak, innan den algöres. Angående tillägget att exproprierad egendom skall betalas efter högsta värdet i orten, anser jag denna jemförelsegrund vara lika olämplig och godtycklig å detta ställe, som den visat sig obillig i Bevillnings-förordnm, som stödjer sig på samma grundsats. Om återremiss af Betänk:t kommer att ega rum, så har jag ingenting emot att ordalagen i 13:de §:n återföras till deras förra lydelse. Frih. von Schulzenheim, David: Oaktadt jag väl och förut kände, hvad af en föreg:de talare blifvit påpekadt, eller att B. St:r sjelfva föranledt K. M:t att framkomma med denna Propos., kan jag dock icke annat än motsätta mig några §§ i densamma, å hvilka jag likväl af ofvannämnde skäl icke vill yrka afslag, utan blott återremiss, och det till en det på de grunder, som af Hr Nordenfalk och Frih. Sprengtporten blifvit anförde. Jag vill derjemte tillägga, att då Staten tager egendom från individen för allmänt behof eller kommunen begagnar denna rätt, hvilket redan är vanligt och blir det ännu mer, då landstingen mera utvecklat sin verksamhet, är det rättvist att ersättningen alltid blir tillräcklig, och det är bättre att den blir för hög, än att den enskilde skall bli plundrad på sin egendom. Det är sannt att efter den föreslagna förändringen i nämndens sammansättning, några flera opartiska män deruti inkomma; men man kan dock icke hysa stort förtroende för denna jury, då man känner dess beskaffenhet och förhållandet på landet, att den som icke förstår att i nämnden insätta inflytelserika personer, hans rätt blir vanligen lederad. En persons användande af sin egendom kan dessutom ofta gifva en förändrad rigtning åt hela hans verksamhet.
Hvad beträffar nen löneförbättring, jag i min reservation föreslagit, och som grundar sig, ej allenast på Direktms vid låne-kont. i Wisby gjorda framställning, utan fastmer pä de ökade gåremålen, som tillkomma detta kontor genom förhöjning i fonden för kassakreditiv-rörelsen, öpnande af uppoch afskrifningsräkning, samt åtgärders vidtagande till förekommande af penninge-remissers afsändande med posterne emellan Stockholm och de orter, der Banken bär låne-kontor. Med stöd af hvad jag haft äran alt i korthet anföra, tillstyrker jag afslag å Utskrs Betänk, i förevaride punkt, samt tillstyrker att densamma må erhålla följande lydelse: Förvaltnings-kostnaderne för låne-konl:t i Wisby få, i ett för allt, icke öfverstiga 3,450 Ridr biko. Af denna summa anslås till de fyra af R. St. förordnade Direktörer, hvardera ett årligt arfvode af 250 Ridr biko, deruti inhenik nadt sä väl ljuspenningar som rese-kostnads-ersättning. Af återstoden tilldelas såsom årlig lön: Till Banko-ombudet B:ko R:dr 500: — Till Kamreraren , 400: — Till Bokhållaren, tillika Registrator , 333: 16. Till Ombudsmannen , 166: 32. Till Vaktmästaren „ 66: 32. Öfrige förmåner för så väl Banko-ombudet, som tjenstemännen och vaklbetjeningen vid låne-kont:t, ege Fullraige, efter Direktras hörande, att bestämma, under vilkor och förbehåll, att det anvisade Den 30 Oktober. 135 anslaget för låne-korit:s förvaltning, 3,450 R:dr b:ko, jemväl afsedt för alla andra utgifter, icke må öfverskridas. Anhållande jag vördsamt om Hr Gr:ns o. Landlm:ns propos. å de af mig nu gjorda förslagen. Hr Bildt, Knut: Jag ber att få instämma uti hvad Hr Aminoff yttrat, men hemställer likväl, huruvida han icke skulle vilja begära återremiss, i st. f. afslag å denna punkt.
Han har framtiden för sig och är i mångt och mycket en ... Jag vet ju det, min vän, men ... Inga men! afbröt hustrun. Här gäller att handla och det raskt ändå. Låt mig få tala med honom! Först skall jag försöka med godo, men sedan fins det andra medel. Du tänker bjuda till att tvinga honom? Jag tänker handla så, som jag anser klokt. Tiracca skakade på hufvudet. Du kommer bara att förvärra saken, så mycket mer som skälet till hans handlingssätt är af ömtålig natur. Skälet! Hvad kan han ha för skäl? Så svara då! Hvad betyder denna tystnad? tillade hon otåligt, då mannen tyst blickade framför sig. Historien går nog tillbaka till sista kriget. Vajny har lofvat att göra oss ett besök för att själf hos vår dotter aflägga räkenskap, och jag har ej närmare åtsport honom ... Men det synes mig, som om hans bekantskap med en af fångarna framkallat omslaget. Det var en dag vid gränsen, under återtåget. Vi hade slagit läger vid en flod. En af våra krigsfångar, den fallne höfdingens son, försökte att öfver floden fly åter till hemlandet. Hans tilltag gick om intet, och det föll på Vajnys lott att låta afrätta den redan till hälften liflöse ... Vid dennes stoft såg han för första gången en ung flicka, som ju tillhörde den kufvade stammen men dock i mångt och mycket var den olik. Hon är något af det vackraste, du kan tänka dig. Sådana ögon, sådana armar, sådana ... Och så vidare! afbröt hustrun med misslynt min. Till saken! Hennes sorg och förtviflan gjorde på Vajny ett djupt intryck, och jag hade som högstkommenderande för fångarnes vakt ofta tillfälle att se, hur han sökte närma sig den unga kvinnan. En sådan förrädare! mumlade frun. Hennes sorg kunde värkligen röra stenar, och Vajny var ej den ende, som erfor detta. Jag märker det. Nå? Ehuru flickan alltid var mycket tillbakadragen mot sitt lands eröfrare, kan det ju tänkas, att någon af dem gjort intryck på henne. Det är i alla händelser inte Vajny, tillade Tiracca med själfmedveten triumf. Är du viss på det?
Le proposition pä denna Grefwe Oe la Lacules hemställan, hwilken Bifölls. Uppbröts Tredje Closiens Lista lisl rdal af jwenne Electvrer, elter Herr ölelauuerbjslm, Full, mäktig Herr ^stlerbe-b, ^acoli, och Herr krakel j Lustaf i VÄ) besunnvö i deras ställe warä walda: N:o roza Herr Lyllc-nker^, Fullmäktig Friherre kiclclsrstoipe, Lustaf z Kammarherre. Arvd-och Ad. N:o 2vZ4 Herr ^ciikrbi ln6t, Fullmäktig Herr ^äieibelst, ^acob, Secreterare. Föredrogs Z nyo och bifölls Allmänna Be» swärsoä) Oeconomie-Ukstoktetö dcn ro Zanuarii pä bordet lagda Betänkande rörande sättet huru Dagswerkrn till Presterskap-! vöra utgöras.' Föredrogs ä nyo Allmänna Beswärsoch Oeconomie-Uiskottets den 10 Januarri pä bordet lagda Betänkande rörande visilationer t Hus och pä allmän LandSwäg samt asskoffandet af sä kalla» de Jagmngar efter Fuskare och Bönhssar. Herr Stjernstolpe, sonås ^ls^nus, hade ingifwit ett Memorial, hwilket upplästes sä lydande: wördsamr Memorial! Den af Oeconomi och Beswärs,Utskottet gjorde proposition om Hus.visitationers afffaffande, synes lika lä enlig med frihet och sjelfständighet inom Medborgare, tom Ckrätwäng och egerrnyltiga meimer dermed ärv oförenliga. Man will genom Hus.visitationer förekomma Lurendrägeri, och sedan erfarenbeten redan wisa! otillräckligheten of detza anstalter, ifrar man icke desi mindre för deras beständ, som om hela ( latens wäsgäng berodde deraf.
Rikligast förekomma arachnider, acarider och podurider, så att dr Stuxberg under 1875 års Jenisej-expedition kunde af dem insamla ett ganska stort antal, som efter hemkomsten blifvit bearbetadt: poduriderna af dr T. Tullberg i Upsala, arachniderna af dr L. Koch i Nürnberg. Dessa små djur träffas med stort individantal bland förmultnade växtlemningar, under stenar och trästycken vid stranden, kringkrypande på grässtrån m. m. Af de egentliga insekterna hemfördes under samma expedition från Novaja Semlja nio arter coleoptera, bestämda af prof. F. W. Mäklin i Helsingfors.81 Några få hemiptera och lepidoptera, en orthopter, ett större antal hymenoptera och diptera från samma resa hafva blifvit undersökta af lektor A. E. Holmgren i Stockholm. Likaledes insamlade dr Stuxberg en mängd landtmaskar, hvilka blifvit beskrifna af vår numera i Californien bosatte landsman dr G. Eisen. Denna djurgrupps förekomst i en trakt, der jorden på några få tums djup är ständigt frusen, synes mig högeligen märkvärdig – och öfver hufvud taget tyckes insektens förekomst i ett land, som är utsatt för en vinterköld under qvicksilfrets fryspunkt, och der djuret ej kan söka skydd mot kölden genom att krypa ned till ett aldrig frysande jordlager, förutsätta, att antingen insekten sjelf, dess ägg, larv eller puppa kan stelfrysa utan att dödas. Endast ganska få arter af dessa små djur tyckas dock bestå ett sådant frysningsprof, och de verkliga polarländernas landevertebrat-fauna är derför ytterligt fattig i jemförelse med sydligare trakters. Annorlunda förhåller det sig i hafvet. Här är djurlifvet så långt menniskan lyckats framtränga mot den yttersta norden ytterligt rikt.
Och hvad slutligen vidkommer Revisorernes anmärkning, att i nämnde Konsistorii räkenskaper saknades specifik uppgift om förhållandet med Konsistorii utlånta medel, så skall Konsistorium, om Eders Kongl. Maj: t så finner nödigt i nåder förordna, hädanefter låta räkenskaperna åtföljas af en sådan uppgift, hvilken likväl hittills hvarken blifvit till Kongl. Kammar-rätten insänd eller af Kongl. Kammar-rätten infordrad. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, E. G. BJÖRLING. J. F. NORMAN. L. WESTERLUND. J. S. LÖFBERG Westerås Domkapitel den 2 Februari 1854. J. IV. Sjöqvist. — 219 - Notariens hos Westerås stift Konsistorium underdåniga förklaring öfver en af 1853 års Revisorer gjord anmärkning. Un derdånigste Memorial! Med anledning af Rikets Ständers Revisorers vid Westerås Konsistorii räkenskaper gjorda anmärkning deröfver, att kassornas kontanta behållningar vid 1851 års slut, allmänna byggnads-kassans, 1,856 Rdr, samt Gymnasii byggnads-kassas, 4,561 Rdr 43 sk. 2 rst., hos enskilde förvarades, får jag underdånigst upplysa, att det väl icke egentligen kan sägas, att dessa medel förvaras hos enskilde, då de förvaras hos den ansvarige kassaförvaltaren, som för sig ställt borgen för ett belopp af 12,000 Rdr banko, vida öfverstigande de kontanta behallningarne. Hvad vidare beträffar de uti allmänna byggnadsoch emeriti-kassorna befintliga kontanta medlen, så visa räkenskaperna, att de varit behöfliga för kassorna tillhörande utgifter, och Gymnasii byggnads-kassa har, efter den anmärkta tiden, innehaft ännu större kontant behållning än vid bokslutet år 1851, men som blifvit konsumerad för den pågående läroverksbyggnaden.
Efter inhemtande af så väl Öfver-Post-Direktörs-embetets som Herr StatsMinisterns för Utrikes Ärendena underdåniga utlåtanden, har Kongl. Majit, som i sammanhang härmed till Nådig pröfning förehaft Rikets Ständers uti deras underdåniga skrifvelse angående regleringen af Riksstatens 7:de Hufvudtitel bland annat rörande Postverket gjorda framställning, om indragning af Postkommissarie-tjensterna såväl i Hamburg som i Stralsund, under den 12 Januari 1849, i Nåder bifallit hemställan om indragningen af Postkontoret i Stralsund, men uppskjutit afgörande af frågan om indragning af Postkontoret i Hamburg. 151:0 af den 18 Maj 1848, angående förändring i sättet för uttagande från Kongl. Räntekammaren af de till vissa Verk anvisade Statsanslag (77). I anledning häraf hafva under den 29 Maj 1848 samtelige vederbörande erhållit Nådigt förständigande att, endast i nion af behof, hos Statskontoret reqvirera och lyfta de medel, hvilka från Statskontoret skola, för de enligt stat och förordnanden erforderliga utgifter, de särskilda Embelsverken tillhandahållas. 152:0 af deli 18 Maj 1848, angående förvarande af en del utaf Bankens redbarheter å Carlsborgs fästning (80). Sedan ej mindre Chefen för Ingeniör-eorpsen än derefter Fullmägtige i Banken med underdåniga utlåtanden inkommit, samt bemälde Chef, i anledning af hvad Fullmägtige anfört, ytterligare infordradt yttrande i underdånighet afgifvit, har Kongl. Majit, på grund af hvad härvid förekommit och upplyst blifvit, under elen 9 Mars 1849, i Nåder gocltfunnit förordna, att särskild ny byggnad borde för ifrågavarande ändamål å Carlsborg upp - I 230 föras samt det uppgifna kostnadsbeloppel, enligt i In ader bestämd fördelning emellan Banken och Fästnings-byggnadsfonden, utgå med |:del årligen under hvardera af åren 184-9, 1850 och 1851. 3153
Då det följaktligen lil ifver Slaten, som i allt läll bekostar underhållet, så går nian väl härvid enklast och naturligast till väga, om man tili Riks-staten uppför ett åiligt penningeanslag, som utgår dilekte till Hilderhållstagarne, och icke först tiilllvler en fond. för att sedan derifrån komma de behöfvande tiR godo; anén om, för att inveckla styrelsesättet samt öka redogörelsernas redan ganska digra massa, statsmedlen ovil otligeu skola, utan att sädanl hellölves, sönderfalla och splittras uti serskilda /onder och kassor, så kunna med lika mycket eller intet skäl, medel afsältas till bildande af en fond för hvart och ett annat, stort elier litet, anslag i riks-sta te». Ank. till Eip. Utsk. d. 2! April El. 10 f. m, Utlåtande, i anledning af räckt mo ion örn pensionering af de Statens t mbetsodt tjenstemän, hvilka, till följd af vansinne eller annan svår sjukdom, under ett års lid varit ur stånd att sina tjenstår förrätta. (L. A.) Uti afgifvet memorial, seni från Ridderskapet och Adeln blifvit til!