Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om tillåtelse, att antaga Notarier till besörjande af Protocollsföringen vid Utskottets fördelningar, samt om aflöningens för Utskottets Canzli och Vaktbetjening anordnande af de för Riksdagskostnaderne anslagne Allmänna Medel. Ut Supra. Herr Rosenqvist_, Fredrik Leonhardj hade inlerpnat följande, som upplästes: Då begäret att processa har i sednare tider så tilltagit, att snart ingen gräns derföre existerar, torde det väl icke vara ur vägen, att något botemedel mot den öfverhandtagande process-sjukan påtänkes. De i allmänna Lagen utsatte böter för den som saken tappar, hafva nästan endast afseende på sådane saker, som komma under Konungens höga pröfning. Det torde Den 4 December f. m. likväl kulina antagas , att om Lagens stadgande uti i punkten af 3 §. i 21 Cap. RättegångsBalken, samt den alfvarsamma föreskriften uti Kongl. Brefvet den 27 Maji 1801 noga, strängt och samvetsgrant blefve af Domstolarne iakttagne, så skulle mycket godt derigenom uträttas, och en hel hop, åtminstone små processer, uteblifva, i det stället att sådane föga bättre än uppmuntras genom den af ganska många både Underoch Öfver-Domare sjelftagne rättighet, * att antingen emellan parterne qvitta Rättegångskostnaderne, eller ock, såsom det gemenligen heter, skäligen jemka deni. Då likväl en sådan qvittning eller jemkning icke blott är uti lagen aldeles förbjuden, utan ock innefattar en uppenbart orättvis åtgärd, så snart den ena Parten vunnit mera än den andra; så får jag härmed vördsammeligen föreslå, att nyssnämnde 3:dje §• kunde få följande, uti det nya lagförslaget upptagne lydelse: Nu kunna Parterne ömsom vinna och tappa ; prof vas vinst och förlust i det närmaste jemnlik varUj stånds hvar sin kostnad; vinner den ena betydligt iner j än den andra j gånge ersättning ut till honom , som mest vunnit, dock med minskning efter som skäligt pröfvas, i mån af hvad han i saken förlorat. Härvid tror jag mig likväl lör mera tydlighet och säkerhet böra begära, alt följande tillägg må göras:
Ibland de fel, som vidlåda 1734 års Criminal-Lag, är, efter min åsigt, det ett af de största, alt straffet för många brott nästan uteslutande bestämmes af den brottsliga handlingens påföljder; men att deremot den större eller mindre brottsligheten i viljan eller förbrytarens afsigt och uppsåt dervid föga eller alldeles icke tages i beräkning. Så t. ex. kan den, som oträngd af vredesinode drager knif eller svärd, eller spänner bössa, och stinger, hugger eller skjuter å sin nästa, i fall denne genom en lycklig tillfällighet ej ljuter döden af det erhållna såret, försona sin grofva förbrytelse med ett obetydligt bötesbelopp, då deremot den, som, under en uppkommen ordvexling, med käpp eller hand utdelar eli slag, hvaraf döden blifver en icke beräknad följd, skall dömas att för detta enda slag mista lifvel. Oagtadt den förres verkliga brottslighet påtagligen varit vida större, än ilen senares, blifver likväl dennes straff, genom den brottsliga handlingens tillfälliga påföljd, så ojemförligt mycket svårare, än den förres. 12 Lag-Utskottets Betänkandej N.o /£6. Om det 1734 kunde finnas giltiga skäl för antagandet af den princip, att straffgraden borde hufvudsakligen mätas endast efter brottets följder, så har jag likväl trott det ej vara förmätet att hoppas, det man 1840 skulle vilja medgifva, att sjelfva uppsåtet, den mer eller mindre brottsliga afsigten, äfven finge dervid tagas i beräkning. Uti fullkomlig öfvertygelse om rigtigheten af denna åsigt, bar jag väckt ifrågavarande motion.
Derest detta tillverkningsmaterial skulle vinna någon större utsträckning, blefve derigenom en ytterligare minskning i den af utländskt råsocker påräknade tullinkomst en otvifvelaktig följd, hvadan Komiterade hemställa, att förhål - 139 landet med den inhemska hvitbetsodlingen må blifva föremål för undersökning samt, om så erfordras, äfven för en särskild, efter råsocker-tullen lämpad beskattning. Kaustik Soda, som i 1863 års taxa finnes hänförd till Kemiskt-tekniska presoda. parater, har, sedan dessa föreslagits till tullfrihet, blifvit i gemensam afdelning med förut tullfri Soda uppförd. För Soja och Såser har qvantiteten för tullberäkningen, hvilken i 1863 års taxa soja ock finnes utförd i rymdmått, ansetts lämpligare böra bestämmas i vigt; hvarjemnte den i nämnda taxa bestämda afgiften, 1 rdr 50 öre pr kanna, som motsvarar 20 å 25 öre pr skålpund, funnits kunna nedsättas till samma belopp, som tariffen till Tyska Tullföreningstraktaten för denna artikel angifver, eller 16 öre pr skålpund, hvilken tullsats jemnväl blifvit i Traktaten med Frankrike antagen. Sedan tullen å Solfjädrar, hvilken artikel år 1862 inbringat endast 123 rdr, i soiqgarar. sistnämnda Traktat blifvit bestämd till 50 öre pr skålpund, under det den i 1863 års taxa utgör 3 rdr pr skålpund, har den äfven här till förstnämnda belopp upptagits. Vid Solf jäder spapper, med hänvisning till Papper, har, sedan rubriken för denna soigäderssenare artikel blifvit förändrad, hänvisningen i derefter lämpad mån omredigerats. För Spanskgröna har uppförts ny rubrik, med hänvisning till Färger och FärgsPanskningsämnen, ej specificerade.
På grund häraf, och då otvifvelaktig! är, alt Institutets förflyttning till Leckö skulle kräfva ojemförligt större kostnader, emot den möjliga besparingen å de ringa anslagen till hyra för lokal för Skogs-slyrelsen och till understöd i och för elevernes ofvanberörda resor, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer vid motionärens förevarande framställning icke mätte fästa afseende. Stockholm den 28 Augusti 1863. Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Aug. 1863, kl. 5 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om Kyrkoherden G. A. von Zweigbergks enka, Maria Ilai g g rens bibehållande intill sin död vid åbooch besillningsrätten eller arrendet till indragna predikants-boställena vid Westgöta f. d. Kavalleri-regemente Törnestorp, £ mantal, och Hofstena Lunnagården, 1 mantal, i Skaraborgs län. (I. A.) Från Rorgare-Ståndet har Stats-Utskoltet fått emottaga en utaf Herr P. G. Alander väckt motion (N:o 45), hvaruti förmäles, hurusom, efter det dåvarande Regementsskrifvaren vid Westgöta regemente, Carl Hafgren, genom Kongl. Resolutionen den 18 Mars 1779 tillförsäkrats om åbooch besittningsrätten till ofvannämnda, till Generalförråds-kassan indragna hemman, Kyrkoherden G. A. von Zweigbergk, såsom gift med beinälde Ha>,ggrens sondotter, Maria Heeggrcn, uppå underdå - 4 Stats-Utskotiets Utlåtande N:o 147. nig ansökning, genom nådig Resolution den 19 September 1827, tillåtits att för sm lifstid varda vid åborätten till hemmanen bibehållen.
Departements chefer skulle utöfva den närmaste tillsynen, ej mindre öfver tullinkomsternas leverering och redovisning, än öfver tullförfattningarnes efterlefnad , samt jemväl vara plfgtige, att i alla ärender, sora hos General-Directeuren föredragas, till pro* tocollet yttra sina tankar, dock utan att hans beslutande rätt derigenom inskränktes. General-Directeuren borde , efter Utskottets tanka, innehafva förtroende-rjenst, hvaremot Departements-cheferne skulle erhålla ordentliga fullmagter, och icke kunna, utan efter förutgången ransakning och dom, från ämbetet skiljas; hvarförutan Utskottet anser lämpligt, att Landet indelades i vissa större och mindre Tull-district, som borde erhålla Chefer, hvarunder de särskilda Tullkamrarne skulle lyda; genom hvilken anstalt tjenste. 193 tjenstemanna-personalen ändock icke skulle ökas, utan nu föreslagne district-chefer bland befintlige Tullkammar-föreståndare utväljas. Uti ett afdeafgifne förslagen är hemstäldt *), att alla tjenstemän vid Tullverket skulle vara lika säkra om bibehållandet af sina platser , sorn andra uppbördsman , och icke kunna godtyckligt förflyttas , eller från tjensten alstängas, äfvensom, att efter indragning af Tullverkets personal, aflöningen borde ökas genom viss procent af uppbörden , och sportlarne afskafFas , för att undanrödja hvarje anledning till extra inkomster.
Lunds universitet ålagdt att meddela undervisning, ett årligt anslag till en adjunkt i kirurgi och obstetrik måtte beviljas, Kongl. Maj:t, enär de läroämnen, hvilka blifvit åt professorn i kirurgi och obstetrik anvisade, vore så vidt omfattande, att undervisningen i dem alla icke kunde af en lärare medhinnas, hvartill komme nödvändigheten att, i händelse af inträffande förfall för nämnde lärare, vid universitetet ega någon skicklig person att tillgå för undervisningens uppehållande, föreslagit Rikets Ständer anvisande af 2,500 R:dr till lön åt en adjunkt i nämnda läroämnen. Med hänseende till hvad sålunda förekommit och då medel för inrättande af en dylik adjunktur vid Upsala universitet redan vid 1859—1860 års riksdag blifvit anvisade, har Utskottet ansett deu begärda adjunktslönen böra beviljas, dock ej till högre belopp, än som i allmänhet är för adjunkter i första lönegraden bestämdt, eller 2,000 R:dr; hemställande alltså Utskottet, att Rikets Ständer måtte Kongl. Maj:ts förevarande nådiga framställning på det sätt bifalla, att till lön åt en adjunkt i kirurgi och obstetrik vid Lunds universitet beviljas ett årligt anslag af 2,000 R:dr. 25:o. Jemte erinran om den stora utveckling, som geologien under sednare åren vunnit samt dess stora vigt och betydelse såväl i rent vetenskapligt hän seende, som från industriel synpunkt, har Professor J. G. Agardh, uti en inom Preste-Ståndet väckt, till Stats-Utskottets behandling remitterad motion (Nio 48) föreslagit, att till en profession i geologi vid Lunds universitet måtte på ordinarie stat anvisas ett belopp af 4,500 R:dr. I sammanhang med underdånig anmälan om öfriga nya behof, till hvilkas fyllande anslag vid innevarande riksdag ansåges erforderliga, har Consistorium Äcademicum i Lund jemväl gjort framställning om anslag för en profession i geologi; Och då Kongl.
Ridderskapet och Adeln blifvit anmärkt, att den förra uppkommit genom ett emellan Kongl. Maj:t å ena, samt Rustoch Rotehållarne, å andra sidan, afslutadt EntreprenadeContract, derpå forlusten lika litet kunde drabba Stats-Verket, som ofverskottet i motsatt fall, borde detsamma tillkomma; hvadan, och då Kongl. Maj:t, ofver denna Gassa egde ovilkorlig dispositions-rått, förvaltningen deraf icke vore annan granskning underkastad, ån den Kongl. Maj:t tillåtit genom Kammar-Rätten Stats-Vtskottets Betänkandeti. 937 anställas; och som Riksens Stånder icke kunde föreskrifva Barmhertighets-Verk, skulle Riksens Stander ej eller ega någon ratt att tillse, huru enskildes donationer till milda stiftelser förvaltas, utan vore dispositionen af sådane medel förbehållen Kongl. Maj:t allena, såsom Representant af allmänna magten; äfvensom en Ledamot inom Hoglofl. Ridderskapet och Adeln begärt Stats-Utskottets särskildta yttrande, huruvida Riksens Ständers Revisorer kunna anses hafva ofvertrått gränsen af sin befattning, medelst de af dem vidtagne, och uti Kongl. Maj:ts högstberorde Nådiga Bref anmärkte åtgärder..— Då Kongl. Maj:t, på sått detta Nådiga Bref innehåller, redan i Nåder samtyckt, att Tull-Verkets Räkenskaper, jemte Råkenskaperne, så väl för de under Kongl. Krigs-Collegium stålde Mililias-Bostållsoch Krigsmanshus-Cassorne, sorn får den del af Kongl. Seraphimer-Gillets-fonder, hvilken af allmänna medel utgöras, hädanefter måga utaf Riksens Hoglofl. Ständer, eller deras Revisorer granskas, återstår endast för Stats-Utskottet att sig utlåta, huruvida enahanda Revision, i afseende på öfrige Stats-medel, må bora Riksens Ständer och deras Revisorer tillkomma. StatsUtskottets Betänkanden.
3dsn kan och bör icke förmena medborgare att på sått dem godt synes använda och njuta af deras tillgångar och Egodelar; men haiva ds råd att förskaffa sig öiverflödgartikiar, beq vämligheter och njutningar utöfver hvad mängden af deras medmenniskor ©cfa likar, af lyc-r kan mindre gynnade, kunna äga; så hafva de äfven råd att derföre erlägga en lämplig beskattning: rättvisans och billighetens fordrin? gar ärO här nära förenade! båda tala lika högt för följande tillägg i iS iSårs BevillningsFörordnings III Art. och i nemligen: 7:0 Mom! För hv-arji Caracters fullmakt erlägges årligen: För Hög(Ihe t rodde, Mans värdigheten , . ^oRdrf Hogtbftrodiie Mans värdig’ heten t. ex 25 Trornans , . , 12 ' Trotjenare . , .6 Mindre Fulin:ågier 3 Ben 12 Maji j. mi Derigenom skulle de högre vardigheterne äfven vinna mer anseende och mindre afund, emedan man visste att deras innehafvare på ett ädelt sätt mera än någon annan bi-< droge till Statens bestånd och till fyllande af dess behofver gjo Mora. För hvarje Guldoch Silfverbroderi och Galoner på uniformer __ Större t. ex. ‘ Mindre. , J §;o. Moni. För Wagnar erlägges; Täckta, for Spanhästar oppm, för dito Täckta, för 1 par hästar Öppna, för dito so:o Mora. För utländska Porcelainer: Större Sernis, t. ex. Mindre dito B 1:0 Mora. För nyttjandetr af Utlänåfka kläden erlägger person, t. ex * ^a:o Mora, För Strutsoch andr auttändfki Fjädrar och Plymer: För Utlåndjke Silkes Tyllert person , . 3 _ 14:0 Morn? För Ä^ta Perlor eller Juveler, person , , 12 Desse ära de tillägg jag vördsamt nu föreslår vid Art. ”Bevillning för Confumtion och öjverflödd
IDefutom l)afwa pppabe mindre briftfädigheter å öfriga fyrbpggnaber od) båfar blifwit efter behof afhulptte, wäg attlagb från $årö fyrbåf tid @åfe» SSerättelfe ont f)toab i 9tifet ocl) befö mora bt) på gmrön famt boftällöljuö uppförba d ben af bronan för en bet af mt totb Sftarflranb tjenjlgöraitbe tolfarö utflyttning inföpta bn 3irt)otmen t SSoljnölänö ffärgårb. ^yrfartyget ©pflopen är ttnber repa Stna fjömärfen ocb pricfar äftoenfont lotébåtar tjafma anjfaffatö, ber bet)ofmet få forbrat, jemte bet be ätbre bliftoit behörigen nnberf)ållne. sotspttfonaä ©it fluttig reglering af lotdperfonaleitö löneförmåner före|tår; odp lettä afléntiig. * förbltfmer benna perfonat ttnber tiben i åtnjntanbe af ben år 1852 bett 9tifetö fjuftmtbnäring, jorbbrntet, Igoaré befräntjanbe utgör en af $ong(. 5Dtaj:tö färafie omforger, f>ar ttnber be fiftförflutna åren ntmecfs lat ftg på ett fatt, font giftuit $ongl. 3Jiaj:t anlebning till liflig ti(l Sorbbrnfetö alfter frambringa^ numera inom rifet till ben ntattgb ocp beffaffenfjet, att be utgöra en gtuttötoal för lanbetö efonomtffa fjelfbejtånb, fpoilfet torbe funna attfeö fttllfonttigen betryggabt; ocl) betta jorbbrufetö Ipcfltga titfftånb fjär äfraett i jin mått toerfat gyntt
Detta förslag, äfvensom ett annat inom Utskottet väckt, att districlen skulle ega sjelfve bestämma, om de önskade directa eller indirecta val, blef öfverröstadt af de indirecta valens försvarare, och det återstår mig således ej annat, än att i denna reservation försöka visa några exempel af de olägenheter, hvilka, efter min tanka, skola blifva en naturlig följd deraf, att districtvalen endast ske genom sådane pastorats utsedda valmän, sorn Utskottet föreslår , och att sedan i det bifogade förslaget utveckla min ursprungliga mening. Då roan betänker, hur liten vallängden för ett prestgäll måste vara synes lätt, att hvar och en af dem, hvilka genom förmögenhet ega flere röster, merendels mäste på förband kunna beräkna, om deras rösters afgifvande lemnar något resultat. Uti det antal af prestgäll inom Sveii«e der en enda possessionat eger nära hela gället, skali livat ken prestens Bil. till Co/i sti tidion s - Utskottets Memorial, JV:o 38. 5 eller de öfrige sockenboernes röster betyda något; i det vida större antalet vet både deri rike och embetsmannen, att deras röst är af ingen vigt. Del jag härvid fruktår, är icke detta senare dernocratiska resultat förvaltillfället; jag fruktar fastmer, att samtidigt härmed skola inom kort lid herremännen begynna undandraga sig att votera, och föregå med exempel af likgiltighet. Och det är ensamt denna, som här kan skada sjelfva roten af representativa institutionen; en sådan likgiltighet uppstår vid indirecta val i alla fall ganska lätt derigenom, alt valåtgärdens egentliga syfte är bortskjutet på ett längre afstånd från den väljande, och hans tanka derigenom mindre bestämdt väekes på hvarom egentligen fråga är. Men, äfven med antagande af val genom prestgäll-valmän, hade, efter min tanka, valsättet kunnat blifva mycket ändamålsenligare, än det, nu har blifvit föreslaget.
Han erinrade sig sitt lifs många lätta eröfringar, och han sade till sig själf, att han aldrig skulle ha vunnit en enda seger, om han i sitt uppförande emot kvinnorna alltid varit lika tölpigt blyg, som han varit det emot henne, med hvilken han tillbringat halfva natten i sin egen salong utan att säga ett ord som icke hennes make kunde ha hört, utan att lyfta handen till en smekning, ja, utan att hans tanke oskärade henne ett ögonblick. Men det var just däri det låg! Man kan ej taga den kvinna, inför hvilken tanken känner andakt, ty känslans innerlighet förlamar djärfheten, när han utsträcker sin hand emot henne ... Så älskar en femtonåring sitt trettioåriga ideal och så älskar en och annan ofördärfvad gråhårsman sitt gosseideals sextonåriga dotterdotter! Men han borde ha visat, att han icke var någon yngling och att han hvarken var tillräckligt gråhårig eller tillräckligt ofördärfvad för att afsäga sig djäfvulen, världen och sitt eget kött! Så rasade den bålde riddaren emot sig själf. Men djupt under den sjudande strömmen af tankar lefde känslan sitt eget lif, helt och hållet oberörd af smädelserna och hånet. Och den spred omkring sig i djupet någonting svalt och doftande, någonting af tystnaden och helgdagsron i en katolsk kyrka en sommardag, när de målade fönstren genomskimras af sol och helgonbilderna lysa förklarade på väggarna — och en aning om offertjänstens rökelse ännu sväfvar som ett skönjbart moln högst uppe under spetsbågshvalfvet och en ensam kvinna ligger på knä framför altaret — bedjande — med tårfyllda ögon Och riddaren steg af sin häst, och ur den rasande Rolands rustning smög det sig fram ett blödigt barn. Eric Lindenow satte sig gränsle öfver en stol vid fönstret och lät sitt hufvud sjunka ned mot fönsterposten. Det snöade icke längre, himlen var klar, stjärnorna tindrade, och termometern hade sjunkit långt under nollpunkten. Han kände frostens iskalla händer kring sin panna, smekande som en kvinnas händer; och han vaggades hän i gråtmilda drömmar. Då hörde han snön skrika under ett par nattvandrares fötter, och strax därefter trängde ett par lallande röster upp till honom.
Egenskap blifvit förändrad, Banko-Utskottets Instruktion skäligen bör vara grundad pä hvad i den delen nu galler: och att deremot, i och med detsamma någon väsentlig rubbning komme i fråga, den åberopade delen af Instruktionen sådant oagtadt blefve enahanda, nemligen: att Banko-Utskottet ägde iakttaga hufvudgrunderne af Bankens Natur oell Egenskap, fastän i desses förändrade skick. I enlighet tned hvad Herr Grefven vidare anfört tror Banko-Utskottet äfven för sin del , att Instruktionen vid ganska få till lallen skall behöfva förändras, och att sålunda för det mästa, deri förra Instruktionen af Riksens Ständer nrå kunna fastställas till iakttagade för Banko-Utskottet vid dess formerande den nästa Riksdagen, Bestämmandet af tiden då denrra fastställelse borde äga rum, har ej såsom hufvudsak ingått i för, slaget, ehuru det förutsätter att alla vigtiga frågor rörande Banko-Verket, dess förinnan måste vara afslutade. Varande afsigten här egenteligast, att en viss ordning för meddelandet af Banko-Utskottets Instruktion blefve stadgad , så att icke genom preliminaira frågors framställande i sådant afseende, vid Riksdagens början, något hinder för detta Utskotts formerande må kunna uppstå, utan Banko-Utskottet alltid blifva i tillfälle, att, lika med andra Utskott, öfver väckta förlag till ändring dess Utlåtande till RiksStänden afgifva, innan något beslut derom fattas.
Richert och AdvokatFiskalen Staaff, förordade bibelnde af bördsrätten, ehuru de tillstyrkte uphäfvande af arfvejord ssystemet, och det på den grund, att bördsrätten Ii vilar på slägtens kärlek tili fädernes jord, som dock icke bör hindra borttestameiiterande af densamma, isynnerhet inom slägten. Man kan om denna kärlek till jorden siiga mycket både för och emot; men ovedersägligt, torde vara, att den är en ädel känsla. Man säger att den grundar s:g blott på egoism, men om så är, så måste åtminstone medgifvas, att det iir en ädel skiftning af egoism att älska den jord, som förfädren innehaft. Det ina tillåtas mig att här upläsa några rader af de yttranden, hvari de nämnde lagberedningens ledamöter försvarade bördsriittens bibehållande, och jag börjar då med Richert, som säger: »Det lefver ännu hos Svenska folket en djupt rotad kärlek till den jord, lörfädren bebott. Denna kärlek — ett. enkelt, och sanet uttryck af menighetens fosterlandskänsla — skulle utplånas, om bördsrätten afskaffades; och jag fruktar, att den stora idéen af statens enhet icke nog allmänt kan fattas, för att tjena till ett fullkomligt surrogat. Icke nekar jag, att börden varit, under någon sednare tidrymd, framställd såsom en af de förhatligaste inrättningar, och att den kanhända af lagskipningen någon gång blifvit missgynnad; men man torde kunna härleda båda delarna från någon ensidig hänsigt till ekonomiska kalkyler, dem man trodde öfveråndakastäs af en dylik inskränkning i den fria egendomshandeln. Hade man litet mera fästat sig vid det värde, vida högre än alla sådana kalkyler, sorn ligger i en väl underhållen nationalanda, så hade man säkerligen icke förgätit, att äfven börden kan hafva sin goda sida. Det, verkligen förhatliga tinnes, efter min öfvertygelse, icke i bördsrätten för sig sjelf, .utan i det egentliga arfvejordssystemet.
Riket blottadt pä förswar, hotadt af fiendens öfwerswämmande, Hufwudstaden af inkräktning, efter snart trehundrade ärs fredande derifrän." "Fredlige yrken, aftynande, förstörde." "Inbyggarns nedtryckte afpälagor, af täq, af krigsgärd, möjlig i föreffrjfter, omöjlig för förmägan." "O mit fädernesland!—.utmärker en sädan styrelse Wasars sinnelag?" "O - Den 12 Maj. FZ "Olycklige Konung! War sädan den lycka Du swurit dit folk . Du har brutit din Ed, förwerkat underfätarnes kärlek, Din Krona, Din Spira. Du har sjelf upplöst de band hwilka " förenade Dig med Dit folk. M are frie ifrän wära, utan att ens behöfwa afsägelsens medwerkan. Den tjenar endast at förwissa om förhärdandet i det tänkesätt, som hittills wällat, som hädanefter hade rägat mättet af wara olyckor. "Det allmännas wäl är högsta lag. Den bjuder att Fäderneslandet ifrän upplösning til ordning, til styrka, til lugn, endast kan äterforas af en mogen man, af en stadig, en känd hand. At af detsamma fortjente medlemmars lif och säkerhet, ej bör bwarkcn nu eller i en framtid, blottställas för blodsbandets möjliga, sannolika benägenhet til hämd och förföljelse." "Pä dessa grunder upsäger jag nu Konung all tro och lydno, och förklarar honom och hans bröstarfwingar för narwarande och tillkommande tider, förlustige Sweriges Krona och Regering." "Frie Swenffe Män! Till hwad en fri Swenff man nu yttrat lemnen I Edert bifall?" Denna Friherre ^Ia,nnsrbeim8 framställning blef af samtelige Riksens Ständer med ett enhälligt, starkt och länge fortsatt Ja beswarad.