Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har icke, som jag tror, yttrat någon önskan derom att 8 §:n r mom. skulle läggas till handlingarna, utan att Ulsk:ns förslag, så vidt det rörde ifrågaställd förändring af nyssnämnda § och morn., skulle läggas till handlingarna, emedan frågan om tillägg dertill förfallit. Den nu föredragna punkten blef af R. o. Ad. återremitterad. i ca p., 8 § : n , 3 mom. Hr von Hohenhausen: Jag anser mig, för att icke onödigtvis förspilla tiden med någon discussion, endast böra a5 H. to 74 D e n 8 Maj e. ra. anhålla, det behagade R. o. Ad. vidblifva sitt beslut i denna punkt, hvilket beslut BorgareSt., till följe af R. o. Ad:s derom gjorda inbjudning, biträdt, och alt R. o. Ad. således ville godkänna den föreslagna volerts-propositionen. Hr Palmcrantz: Då under discussionen om författ ningen ang:de hemmansklyfning och jordafsöndring, 8 §:n 3 mom. deraf förevar, gjorde R. o. Ad., uppå Hr von Hohenhansens förslag, till ifrågavar. morn. det tillägg, som nu fora nied t ifrågavar. inbjudning. Jag bestred då oell bestrider ännu behofvet att införa en sådan tillsats lill morn., sorn R. o. Ad. beslutade, emedan det naturligtvis icke rimligen kan komma i fråga att en nämnd afgifver sitt utlåt, i fråga om en hemmansdels besultenhet, innan beskaffenheten af hemmansdelen, hvarom utlåt, skall meddelas, blifvit af nämnden fullkomligen känd, denna kännedom må nu ägas på förhand eller vid tillfället inhemtas genom besigtning å stället. Det är på detta skäl, som jag ej kan finna annat än obehöflig!; att säga det undersökning ovillkorligen bör ske, äfven i den händelse att nämnden har full kännedom om ett hemmans beskaffenhet. Jag anhåller alltså att R. o. Ad. måtte antaga inbjudningen. Frih.
Catechesen och Biblisk histo ria, Kyrkosång, Physisk och Politisk Geografi i säker öfversigt, äfvensom Fäderneslandets historia och hufvuddragen af allmänna historien, räknekonsten såväl tlieoretiskt som pracliskt, till och med sammansatt Regula de tri, allmänna begreppen af Geometri och Linear-teckning samt Naturläran; äfvensom skicklighet att undervisa uti enkel gymnastik, hvarförutan han skall innehafva de Klockare på landet ålagda kunskaper uti Choral-sång, vaccination och åderlåtning; börande, vid Folklärares antagande, afseende i första rummet fästas vid deras gudsfruktan och christliga vandel. 6:0 Hvarken Kyrkoherdarne eller deras Adjuncter böra i allmänhet till ordinarie Lärare i Folk-skolorne användas, hvaremot andre Prester, såsom Corn ministrar, Huspredikanter, Brukspredikanter m. fl. der det sig göra låter och med Skolans tillbörliga vård kan förenas, måga ordinarie Skol-lärare-befattning, jemte sin förut innehafde, sig åtaga. §. 4. l:o De lärare, som, vid utgåendet från Seminarium, med vederbörligt bevis visat sig ega full färdighet i de ämnen, som 5 puncten af 3 §. upptager, böra hvardera årligen med minst 16 tunnor spanmål, hvaraf hälften råg och hälften i det eller de sädesslag, sorn, jemte råg, inom orten i Kronotionde-spanmål utgår, aflönas sålunda, alt ätta tunnor aflemnas in natura, och för de öfrige 8 tunnorne alltid penningar, till ett bestämdt belopp af 53 R:dr 16 sk. Banco. 2:o Skolläraren skall af församlingen förses med tjenlig bostad och nödigt bränsle, hvarförutan sommarbete och vinterfoder för en ko bör åt honom anskaffas; skolande, der localeller andre förhållanden sådant förhindra, 2 tunnor spanmål af förenämnde sädesslag i ersättning lemnäs. 3:o Dessutom bör, så vidt sig göra låter, ett lämpligt jordland ställas till Skol-lärarens disposition, dels lill brukning för eget behof af jordfrugter, dels för att lemna tillfälle till undervisning uti trädplantering och trädgårdsskötsel. 1 4:o Till Lärarnes sålunda bestämda aflöning bör dels ett bidrag af minst 2 och högst 6 sk.
Professor Dörings Lärobok i latinska språket översatt från tyskan av Wåhlin är ganska brukbar i sitt nuvarande skick. S k krior skall inte förekomma förrän på gymnasiet, varvid bör iakttagas att eleverna först författar dem på svenska och sedan översätter. Bruket av glosböcker som tjänligt föremål för minnesläxor har blivit avlagt till verklig skada för undervisningen. Domprost Sjögrens upplaga av Cellarii Liber Memorialis, nyttjad efter Sjögrens egna anvisningar är den bästa. Då inlärandet av en redig grammatik som förberedelse till en sund logik och till alla språks noggranna kännedom, utgör huvudskälet till att latin anses angelägnast bland alla skolstudier. Detta språks grammatik bör med största flit inplantas i elevens minne. Det kan vara likgiltigt vilka grammatikor som används. Barkmans, Yckenbergs, Bröders lilla grammatika är lämplig för nybörjare. Sedan kan Strelings av Sjögren förbättrade, Dahls, Frölings, Schellers, Bröders större samt Wallenbergs Syntaxis användas. Det är både billigast och säkrast att låta lärarna använda den, som de är mest vana vid. Kyrkoherde doktor Rabes Septuaginta Latini förtjänar all uppmärksamhet. En lärobok för latinska språket, utarbetad efter samma plan skulle enligt Kommittén vara till mycken nytta. I den föreslagna Skolordningen har föreslagits en Chrestomathi eller Elementarbok med beständig analys av grammatiken, där grundbegreppen kan inhämtas. Yckenbergs, Swedboms, Ritzhaubs samt Sjögrens upplaga av Rydelii förträffiga Grammatista philosophans rekommenderas. Den s k Lectio cursoria är ett tvisteämne. Används den så att den alldeles försummat grammatisk analys är den helt förkastlig. Men att eleven ord för ord skall bena sönder varje latinsk mening gör för de flesta, att det blir mycket tråkigt. De för skolorna tjänligaste klassiska författarna är Cornelius Nepos, Curtius, Cicero samt Qvibii metamorphoser vilka bör läsas i förkortade upplagor, där de sårande partierna är uteslutna. Skollagen tillåter inte editioner med svensk översättning eller svenska noter, vilket kan leda till missbruk, att lära innantill i stället för egen explication. Kommittén anser dock, att de kan få förekomma om de endast har översättningar på de svåraste ställena.
Dessa nu föreslagna förmoner ansåg dock bemälde motionär icke böra tillgodokomma de låntagare, som uragtlåtit fullgöra sina ingångna förbindelser att uppföra stenbyggnader, hvilka sistnämnde låntagare deremot borde lagligen tillhållas att återbära erhåilne låneförskott, jemte derå utläst ränta. 4:o En inom Yälloflige Borgare-Ståndet, uti berörde hänseende, väckt motion af Herr C. G. Fridstedt> som, enär uppfyllandet af de för ifrågavarande byggnadslån ingångne förbindelser skulle medföra låntagarnes säkra oell oundvikliga undergång, föreslagit, att Rikets Ständer, med behjertande af den olyckliga belägenhet, deri meranämnde stad vore försatt genom den härjande farsot och den ödeläggande eldsvåda, hvaraf staden under ett och samma år hemsöktes, måtte bevilja ej allenast omförmälda ytterligare räntefrihet samt nedsättning i ränteoch ainorterings-procenternes belopp, utan äfven anstånd till den 1 Juli 184S med capital-afbelalningarnes. erläggande. Jemte ofvanberörde Kådiga Proposition, bar Utskottet från Hedervärda Bonde-Ståndet dessutom emottagit de i anledning deraf afgifne yttranden af Riksdags-fullmägtige Petter Pehrsson från Jönköpings Län och G. B. Apelqvist från Blekinge, hvilka, uppå anförda skäl, afstyrkt Rikets Ständers bifall till samma Proposition, och med hvilka en stor del af nämnde Stånds ledamöter sig förenat. Då Utskottet ansett sig böra i ett sammanhang yttra sig, angående alla, rörande omförmälde lån, till Utskottets utlåtande hänskjutna frågor, bar Utskottet härvid jemväl tagit i öfvervägande Fullmägtiges i Riksgälds-Contoret hos Utskottet gjorda anmälan om olikheten i Fullmägtiges samt de för lånemedlens förvaltning och utdelning utsedda Comiterades åsigter om dessa senares ansvarighet och öfriga åligganden i berörde hänseende.
Hr von Hartmansdorff, Äng.: Om man uti de underd. skrifvelserna till K. M. skulle göra den specifikation, som Exped.Utsk. nu föreslagit; så gjorde man ju intet annat än förklarade i und., alt den pluralitet, som grundlagen fordrar, för att beslut skall af R. St. öfver frågan vara fattadt, ej är vunnen. Detta innehåller ju således detsamma som att bell enkelt säga, det R. St. ej funnit skäl eller lämpligt vara, att bifalla hvad K. M. föreslagit. Då är det väl bättre, alt, på sätt Gr. Lagerbjelke föreslagit, begagna den sednare utvägen, än alt vidtaga den förra, som egentligen hänvisar på inachineriet och icke pä slutsatsen. Jag tillstyrker alltså jemväl, att R. o. Ad. måtte återremittera förslaget. Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade godkänna ifrågavar:de förslag till und. skrifvelse, ropades starka nej, blandade med ja, hvarpå Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot samma förslag gjorde anmärkmr föranleda till återremiss, samt denna propos. blef med ja besvarad. Föredrogs ånyo Const.Utsk:s d. 25 och 26 dennes på bordet lagda mern. N:o 29, med utlåt, i anledn. af återremiss från 3:ne 376 Den 31 Juli. Stånd å mern. N:o 21, innehållande förslag till ändringar och tillägg i 56 och 81 §§:ne Reg.F:n ra. m.
Brefvet den 2 October 1806,. angående de i Sverige då ännu. orolerade hemman, har Kongl. Maj:t förklarat, att, i anseende till den stränga rotering, sorn Jemtland undergått, Samt den af alla: tiders erfarenhet bestyrkta svårighet, om icke omöjlighet, att då Rikets tjenst fordrade, .. vederbörligen: recrutéra afgången uti det der - indelteRegemente, StaissamtOceon. Viik Betänkande N:o 29. 29 ansåg Kongl. Maj:t ny Iligt kunna blifva, om en ny allmän rotering eler-' städes företages; hvarvid, dd lika grunder följdes, som för den ofriga Svenska roteringen blifvit /agde, tillfälle torde gifvas att till Kronan indraga de 1111 på roteringen anslugne räntor; och om Militaireförsvaret lill numerlalet derigenom skulle minskas, kunde Kongl.. Maj:t deremot förvänta, att det ma lätthet sorn i den öfriga delen af Sverige sedermera kunna recruteras oell underhållas,. Då emedlertid någon verkställighet häraf ickeföljt, ingingo Rikets Ständer vid i8r8 års Riksdag -till Kongl. Majrl med underdånig anhållan, att då roteringen 1:
Den faktiska fördelen af denna traktat är således helt och hållet på Sveriges sida. Jag har af tryckta skrifter sett att flere klagomål af Amerikanare blifvit försporda öfver dess regeringsåtgärd att låta traktaten fortfarande bibehållas; ty äfven der saknas icke de som söka reta passionen mot hvad de kalla utländska intressen, ehuru det är en gifven fördel för Amerikas exporthandel att erhålla billiga frakter genom Svenska fartygs inlåtande i täflan med deras egna. Det torde derföre, jag befarar det, icke behöfvas så stora anledmr från vår sida, för att förlora den fördelen, vi nu ega, af ifrågavar:de traktat; och inträffar denna förlust, så kan den Svenska skeppsfartens fraktförtjenst på Amerika, i och med detsamma upphöra. Jag anser således icke skäligt, att man bör blottställa sig för de äfventyr och förluster, sora jag nu uppräknat, och hvilka Hr Bergman redan förut i Utsk. framställt, ehuru måhända icke nog utförligt, hvarföre jag anhåller, att man måtte låta vidblifva vid hvad h i Hils stadgadt varit. Hr von Hohenhausen: Jag hyser den öfvertygelse!), att ifrågavar:de tullindringar i allmänhet snart nog kunna umbäras, och det förefinnes icke verklig anledn. dertill, att någon strid rör:de reciprociteten, emellan Sverige och Amerika skall uppkomma. För öfrigt synes mig klart, att de fästade vilkoren vid stadgandet om tull-lindringen icke skall i ringaste mån gifva någon anledn. dertill. Deremot, såsom föreskriften nu är ställd, tillfaller tullindringen bestämdt såsom meningen ock dermed är lill fördel ensamt för Svenska sjöfarten och just derföre yrkar jag, att, så länge dessa tullindringar skola åtnjutas, man måtte antaga och bibehålla ifrågavande § sådan den är i betänk. Jag ser icke något behof, att utsträcka dessa tull-lindringar utöfver 3 år. Vanligen återkomma fartygen inom denna tid och medföra de då, såsom händelsen är med de flesta, icke så beskaffad last, kommer någon tullindring icke i fråga. Således destomera jag öfverväger saken destomera finner jag också skäl att tullstyrka Utsk:s förslag. Hr von Hartmansdorff:
”Lugna dig, min Dafne, ordet är af häfd inom alla Bacchi tempel, äfven här på jorden – kortligen, mitt barn, det är ett stamord, som man ej har rättighet att mästra, och då det består af endast fyra bokstäfver, fins heller ingenting att taga bort ... Fortsätt nu och hoppa icke öfver som nyss!” ”Det var blott om det der eviga ...” ”Riktigt om det evigt unga ... Nå, han började således harangera ...” ”Och under oration, som oftast balansera’, I stora förmaksdörrn stod fader Bacchus sjelf Med svett och öl i ögonbrynen, Helt pussig, röd och stinn i synen, Så fet som ett fat tran från Marstrand och Kongelf. Vi hvar sin kompliment af gubben genast fingo, Och jag hans högra sida fick, Merkurius vid den venstra gick, Och så i procession vi genom slottet gingo ... Jag borde bär för er kanske beskrifning ge Hur detta slott ser ut, dess läge, prakt, med mera, Men jag ej fallen är att nu historiera – En annan gång det torde ske: Jag tör en dag af trycket gifva Historien om allt, som hände min person. Då tar jag upp prenumration, Och boken intressant skall blifva” Här fällde Maria bladet ... ”Ah, Magnus hvilket förutseende – det går nu verkligen på prenumeration.” ”Bra ... lustigt nog!” sade poeten. Men denna gång lät munterheten icke alldeles naturlig. ”Stycket var, parole d’honneur, af ödet sjelft ärnadt för hvad det nu blir.” Maria tryckte ömt sin makes hvita afmagrade hand och återtog: ”Nog af – här ser man allt hvad lifvet vällust gör: Här rankan frodig står med evigt gröna bladen, Och klart champagnevin hörs fräsa i kaskaden, Och skogar af citron ses växa utanför. Vi snart med procession till stora salen hunno, Hvars prakt ej skildras kan med ord, Och kring ett aflångt jaspisbord Olympens gudar för oss funno. I salens fyra hörn ur hvar sitt lejongap En klar och vågig ström sig upp i höjden tränger, Som åter regnar ner i guldbassänger,
En del talare hafva fästat uppmärksamhet derpå, att alla indelningshafvare, hvilka fått upplåtelse af statens dels räntor, dels frälserätt till jord, egde en lika obestridlig rätt att icke egenmäktigt beröfvas rättigheten att uppbära de inkomster deraf, hvilka blifvit dem af samhället tilldelade, och följaktligen vore i samma förhållande, som hvarje enskild, nemligen att icke kunna tvingas att till annan öfverlåta uppbörden och redovisningen af sina inkomster. Från någon allmän nytta skulle man icke heller kunna hemta stöd för förslaget att å kronofogdarne öfverflytta uppbörden af alla indelda räntor. Tvärtom komme våda och osäkerhet för indelningshafvarne att blifva en sannolik följd af öfverllyttningen, enär uppbörden af de indelda räntorna lemnade kronofogdarne en vådlig utväg att betäcka balanser af kronans behållna inkomster, då indelningshafvarne, i händelse kronofogdarne saknade förmåga att redovisa för uppbörden och betala hvad de deraf tillgripit, komme att förlora sina af dem uppburne löner, eller, i lyckligaste fall, utfå dem efter långvariga rättegångar. Den enkelhet i kronans räkenskaper, som, genom indelningarnes indragning, skulle uppkomma, vore högst tvifvelaktig, och om äfven någon enkelhet vunnes, kunde den icke ernås utan allt för stora uppoffringar å statens sida. Om den föreslagna indragningen af Rikets Ständer bifölles, skulle indelnings-hafvarne allt för länge få vänta på sina löner, hvadan och då vederbörande egde de giltigaste anspråk att utfå dem qvartaliter, Utskottets förslag anses böra i sådant afseende förändras. Den säkerhet, Utskottet trott sig bereda löntagarne genom tillstyrkandet, att de indragne ränteoch tiondeanslagen skulle levereras uti landtränteriet för att af löntagarne eller deras ombud efter Maj månads ingång uppbäras, vore blott inbillad, emedan landtränterierna icke egentligen vore annat än filialkassor af statens stora kassor, samt följaktligen, om trängande nöd skulle leda derhän, att de sednare tillgrepes, de förra icke heller blefve skonade.
StatsUtsköttets Betänkande, -IV 2. «s ?49^ ~~ i5o4r äterre'mitt. af Allein, IX biE/med undantag af 3 :dra P u n e t e n af P ros te S tande t, -tV ibiis 442» Bif. af Borgaw:Ståndefe £;IX s 455, af BondeSiåndet, ix ■'$ 4-2.9*'*>2. ia^ Astoi .Ytterligare: Utlåtande, EV :3u s: S481 — 555, hif. af Preste Slåndet,: TX å 7,17,- af BorgareStåndet, ix s 72 3; af BdmleSföndet, IX s 738, af Adela, IX s 798. -Al?fXJ«d:eidi . s 102, af Borgare Ståndet, s 16p, af BondeStåndet, IX 3. s Y?t?»fierd. Indragning, om, af gmbeten. Ékon^ ;ytf-skottets Memorial, Vill s 112 , hänvisadt till Särsk. Utskottet, af Adeln, i\ s 107, aif reste Ståndet, ixr s 170, lagdt till Haiidlingafué af Boj gareStåndet, IX 5 173. Särskildta Utskottets Utlåtande, X I. s 29.3 — 292, lagdt till Handlingarnc af ' BondeStåndet, IX s 906. Infanteriet, om beklädnad för indelade; 0 : Motiorier, remitt. till Statsoch Ekon. * Utpöfteh, ll s 1289, 1290.
Jag talar åter till de unga fruar, som kärleken lockat alt lemna sitt ljusa, leende barndomshem — för att pröfva egna vingar. Hur mången gång vänder ej tanken åter dit och dröjer där med saknadens och längtans vemod. Men öfver ett själfskapadt öde eger ingen rätt att klaga! Och har du mod i bröstet, bär du ditt närvarande med glad min, om också från ögat fälles en tår — då ingen ser det. Du ville j u själf så ha det! Du drömmer åter och åter om dessa förledande sjöfärder, där du i matrosdräkt fick spela sjöman, där du fick sitta vid styret, fick visa ditt mod, då vågorna fräste. Du landade vid en idyllisk holme och vandrade vid » den rätte » styrmannens sida bland ängens blommor och tänkte blott: » lifvet är poesi! » Visst blef mamma litet orolig, då hon såg dina rosiga kinder och strålande ögon, under det du kastade dig om hennes hals och hviskade: » Mamma — mamma — länk — han har friat! » » Barn, hur barnsligt! Albert är j u ingenting och har ingenting. Och du elt barn och pappa så allvarlig! Slå de där tankarne ur hågen och dröj i 10 år med att begära, att man släpper världen på dig. Stackars lilla barn! » Och mammas tårar föllo på dina friska kinder, följda af den ömmaste moderskyss. Och så gick det, och så var det, och så blef det under tvänne år. Då hade Albert blifvit notarie, läst, arbetat och sporrats af sina drömmar och förhoppningar. Och så blef bröllop! Siri fick eget hem, en vacker utstyrsel, tre små soliga rum och kök, en näpen jungfru, litet visst om året af pappa på bröllopsdagen för egen del och af mamma löfte om råd och dåd till husbehof. Så långt hade poesien varit Siris trogna följeslagare. Nu började prosan att röra på sina långa ben för att vid lämpligt tillfälle stiga in genom dörren.
Efter förnyad propos. beslöt R. o. Ad., att den nu föredragna artikeln skulle vara fri från utförseltull. Jern: stång-, platt, f tum tjockt och deröfver, under 12 tums bredd, af större elier mindre längd, fyrkant öfver -f tum, längre eller kortare? införseltull. Gr. von Fersen: Då jag är af den öfvertygelse, att Tullcommitte^ens förslag till införseltull å stångjern är det inest lämpliga, anhåller jag, för att bereda brukshandteringen någon fördel, hvaraf den synes vara i behof, om propos. till bifall å Tullcommitle'ens förslag i denna del. Hr Lagerhjelm: I Tullcommitte'en stadnade man i det beslut, att införsel af stångjern skulle fortfarande vara förbjuden; och jag tillstyrker för min del, att R. o. Ad. må antaga detta beslut. Ilr Hjerta: Jag kan ej annat än vidhålla min förut gjorda anmärka., att stångjern bör vara lill införsel tillätet emot en tull af 4 r:dr, helst ingen kan komma att lida derpå, enär vårt jern i allt fall alltid kan med fördel exporte - D«n 16 December f. m. ras, och det endast kan blifva fråga om import af sådana utländska sorter, som erfordras för vissa särskilda ändamål. Hvad åter vidkommer den siste talarens förslag att helt och hållit förbjuda stångjern till införsel, inser jag intet skäl dertill; och det skulle dessutom strida emot den af R. o. Ad. redan antagna princip att icke stadga förbud för någon artikel utom för tackjern. Gr. von Fersen: I anledn. af den siste talarens yttrande får jag för min del tillstyrka, att införseltullen må blifva sådan, Utsk. föreslagit, d. v. s. 8 r:dr, helst delta öfverensstämmer med den i allmänhet antagna principen att bestämma en införseltull af 5o pioc. för alla sådana artiklar, som hittills varit till införsel helt och hållet förbjudna. Då det för öfrigt beror på K. M. att i allt fall nedsätta tullen, om sådant skulle finnas lämpligt, vet jag ej, hvartill det tjenar alt här tvista om den saken.
Detta är hög tull, men då man besinnar, att Vaniile till och med lär hafva kostat 80 R:dr skålpundet skulle 10 procent, som Utskottet föreslagit, blifva ofantligt. Tobaksblader hafva hittills varit värderade till 5 sk skålpundet, och belagde med 2 sk. tull. Detta är redan en hög procent, men då man beginnar, att det finnes tobaksblader, som kosta 20 å 24 sk. skålpundet vore det icke möjligt , att intaga dem, om man som Utskottet föreslår skulle betala 35 procent deraf. Då Carduser få införas för 50 procent, skulle inga blader införas, utan våra Fabriker gå under. Dessutom är det mångfaldiga motsägelser uti Utskottets förslag. Der står till exempel Bark af alla andra [lag än Ek till 25 procent, men Chinabark till 1 procent. Jag frågar om icke China är annat slag än Ek? Der står Cirklar till 25 och Compafer till 50 procent; Roffrö till 1 och Tobakrjrö till 10 procent. Det står på ett stalie handtverks-, fabriksoch andra jl)jde-varor till 50 procent; men deremot på ett annat Fabrikshandtverkm och andra Jlöjde - Den i§ Augusti j. ni, varor till 25, Detta måtte likväl vara misskrifning. Under rubriken jeni står lör tachjtrn ingen införselsblott 5o procents utförselstull; men om man ser på bokstafven T, så står det till 100 procents införsel och 30 procents utförselstull. Hvad tackjern beträilar så är det orimligt, att så högt uppsätta både utförseloch införseltull; ty om det är skadligt, att utföra, måtte det åtminstone vara nyttigt »tt införa, för att förädlas. Häftar äro belagde med 25, men andra kreatur blott med 15 procents tull. Det borde snarare vara tvärtom. Med mångfalldiga andra saker förhåller det sig på samma sätt. Guld oarbetadt är belagdt med 5 procents utförseltull, men Ducatcr af utländ/kt Guld äro fria så till insom utförsel.
Som, enligt de ärendet rörande handlingar, af hvilka Utskottet fått del, vederbörande embetsverk och myndigheter, i ämnet hörde, förordat anslagets beviljande, tillstyrker Utskottet, 96 Stals-Utskottets Utlåtande N:o 14S, alt ät Trosa stadsförsamling ett ärligt anslag af 3 tunnor spanmål, såsom vinoch byggnads-säd, må anvisas att på föreslaget sätt utgå. 74:o. Genon! remiss från Preste-, Borgareoch Bonde-stånden har Utskottet jemväl lått tili behandling emottaga följande motioner, angående anslag till vinoell byggnads-säd, nemligen: af Doktor Sandberg, hvilken begärt att Oscars annexförsamling i Kalmar stift, i anseende till behofvet af dess kyrkas ombyggnad, hvartill församlingens invånare börjat sammanskjuta medel, måtte, såsom vinoch byggnads-säd, af hvilken förmån församlingen hittills varit i saknad, erhålla ett årligt anslag af 3 tunnor kronotiondespanmäi; af Herr Hasselrot, hvilken anhållit, att Alingsås stadsförsamling, som hittills ej fått något anslag till vinoch byggnads-säd, må komma i åtnjutande af sådant anslag till belopp af 5 tunnor kronotionde-spanmål, att utgå in natura, eller, om tillgång dertill ej linnes, i penningar elter länets medel-markegångspris ; och af Magnus Månsson frän Östergöthlands län, hvilken begärt, att, då Qvarsebo församling i Strengnäs stift, som sedan längre tid tillbaka haft ett årligt anslag till kommunion-vin af endast 4 daler silfvermynt, måst för sin kyrkobyggnad åsamka sig en betydlig skuld, till hvars betäckande annan tillgång ej funnes än sammanskott af församlingsboer ne, Rikets Ständer måtte bevilja nämnde församling ett anslag af 3 tunnor vinoch byggnads-säd årligen.