Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alströmer framställning såsom ny motion vara för sent väckt och följaktligen icke kunna uptagas eller lill Utsk. remitteras. Hans förslag är alt R. St. skola godtgöra de roteringsskyldige för det åliggande, som blifvit deras hemman åsatt. Deraf skulle följa antingen, alt statsverket borde skuldsättas, för alf gifva dem sådan betalning. eller ock alt ett serskildt anslag för dvlikt ändamål be - lis Den 20 Februari. N:o 48, i anledn. af vackt motion om Löfsta och Sättra hem* hemmans skiljande frän Färentuna härad samt det förras förening med Sollentuna och det sednare med Svartlösa härad: N:o 49, i anledn. af väckt fråga om en fyranläggning å Klippan Björn. II. K. o. Ad. åtskiljdes kl. J[9 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 1 Mars 185i. Plenum kl. 9 f. m. Justerades 5 prot.utdr. för d. 26 samt pleniprot. för d. 12 sisth Februari. Uplästes ett af Frih. Rudbeck, Reinh. Carl Gabr., inlemnadt sålydande mern.: För det förtroende, hvarmed II, R. o. Adis Hrr Elektorer behagat hedra mig, i det jag blifvit invald till ledamot i Ridd.Utsk., får jag härmed aflägga min vördnadsfull tacksamhet, men, hindrad af göromål i Kammar-collsm, tillika afsäga mig detsamma. I anledn. häraf blefvo Ilrr Elektorer af H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, anmodade, att sammanträda tillval af en ledamot i Ridd.- Ulsk., i st, f. Frih. Rudbeck, Uplästes följande af Gr, Frölich, Gustaf Erik, inlemnade mern. Nödsakad att afresa från Slockholm, och osäker när jag hit kan återvända, får jag vördsamt afsäga mig förtroendet att vara Bänkman, under anhållan: att få vara bibehållen vid min riksdagsmannarätt. R. o. Ad. lemnade till denna anhållan sitt bifall.
Och då jemväl den föreslagna öfverflvttningen till Slats-kontoret af Konvojkommissariatets göromål synes i allo ändamålsenlig, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. Majit läcktes förordna om indragning af Konvoj-kommissariatet, samt öfverflyttning till Stats-kontoret af Kommissariatet åliggande göromål. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 22 Oktober 1860. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2» Okl. 1860. Preste-Ståndet den 24 Borgare-Ståndet den 24 Bonde-Ståndet deri 24 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ersättning af kostnaderna för DD. MM. Konungens och Drottningens höga kröning. (Stats-Utskottets Utlåtande N:o 215.) S. A. K. Uti nådig skrifvelse den 5 innevarande månad till Rikets Ständers Stats-Utskott har E. K. Majit behagat meddela, hurusom, till bestridande af kostnader för E. K. Expodilions-Vtskotlets Förslag till underd.
Åker - 336 Den 26 A u g u a t i f. ra. hjelm, med det allmänna omdöme, om hvars mer eller mindre riktighet jag icke vill yttra mig, nemi. att han icke behöfver någon pension; men detta ar icke fället med Gr. Hård, sorn med en talrik familj befinner sig utan någon, mig veterlig, förmögenhet. Den hufvudsak liga omständighet, som verkar på mig, är den, att Gr. Hård har icke ovillkorligen begärt afsked: han begärde i sin ansökning, att, ifall Konungen vid verkställigheten af den beslutade förändringen af Statsrådets organisation, icke vore sinnad att honom bibehålla, han i sådant fall mätte erhålla afsked och varda föreslagen till pensions erhållande. Det är en stor skilnad mellan en ovillkorlig afskedsansökning och en sålunda styliserad! Gr. Hård kan således icke rätteligen sägas hafva aflägsnat sig från tjernsten, — det är tjensten som upphört: och otvifvelaktig! bör man härvid påminna sig, att då han kallades till Statsrådet, agde han en inamovibel plats i Högsta Domstolen, der han förvärfvat sig en allmän högaktning, så för kunskaper, som för rättrådighet. Den verkställda organisationsförändringen har flyttat honom utur Statens tjenst; men det ligger icke hvarken rättvisa eller billighet i den slutföljd, alt lion skall betala förändringen med sin och sin familjs välfärd. Ännu et l allmännare skäl talar till bifall för proposm, och det är intaget i Hr von Troils reservation. Han säger med mycken sanning, att om det blir antaget, att Statsrådsledamöter, då de lyssna till de rop, som måhända med skäl, och lika ofta utan skäl, höja sig, att Konungen bör ombyta ministere, — örn, säger han, en ledamot af Statsrådet då går bort utan att hugnas med pension; så skall följden blifva, att ingen kan taga emot en plats i Statsrådet, sorn icke tillhör rikedoms-aristocratien; och man kan då med full visshet antaga, alt Rcgerts-personalen blir utsedd endast bland rikedoms-aristocratien. Delta tror jag ej vara ratt. På dessa skäl anhåller jag ont ålerremiss af betänkandet. Frih.
Det har ej af mig blifvit ifrågastäldt, att de närvarande anslagen skulle på något sätt undanryckas dem. Det är således endast i den förutsättning, att man skulle under en noggrann undersökning och jemkning i afseende på existerande tillgångars fördelning realisera ideen, som jag tror, att det vore verkställbart, att lemna Undervisningsverken åt menigheterne. Detta har jag förklarat vara min öfvertygelse, utan att likväl förmoda, att det skulle kunna blifva Ridderskapets och Adelns eller Rikets Ständers beslut vid denna Riksdag. Jag har framställt det, endast som en vigtig fråga, hvilken påkallade uppmärksamhet. För öfrigt har samma Ledamot tydligen alluderat på ett af mig gjordt inkast mot ett förslag vid början af denna Riksdag, hvilket han con 38 H. j* IOO Den 14 Augusti f. m. amore omfattade, och som angick ett stort anslag för att medelst ett monument på utländsk botten ära Gustaf Adolphs minne. Han har erinrat om alt jag då skulle hafva yttrat, det jag önskade att, vid den jubel-dag, som en gång inträffar, då man firar minnet af den 3oo år förut stupade store Konungen, vi skulle hafva Folkskolor öppnade. Deråt syftade verkligen hvad jag då yttrade, men jag hemställer, om det står i någon strid med mitt anförande i dag. Jag ansåg det värdigast, att fira den Store Konungens minne genom att inrätta Folkskolor, som vid Jubeldagen kunde öppnas. Nu liar jag likväl sett, att man afslagit den begäran om understöd dertill af allmänna medel, som från flere håll blifvit gjord, under åberopande af den principen, att menigheterne böra sjelfva bekosta sine uppfostringsanstalter. Har jag då orätt, eller är det då jag, som är inconsequent, när jag yrkar, att samma princip skall följas i afseende på de öfrige Läroverken. Herr Bråkenhjelm har förebrått mig att jag skulle hafva sagt, att Regeringen icke hade intention att förbättra.
Jag kan icke inse, att detta skiljande kan medföra någon olägenhet hvarken för Armeen i det hela eller för Jemtlands Regemente serskildt, helst nämnde Regemente, i anseende till dess långa afstånd ifrån något annat Regementes öfningspials, icke utan stor kostnad och tidspillan kan sammandragas till något större öfningsläger;” samt af Riksdagsfullmägtigen Hans jansson från Elfsborgs Län: ”Utskottens Betänkande i förevarande ämne är för hvarje Svensk man ett öppet bevis på de olyckliga förhållanden, som uppstå i järnhäl le t, då den Statsmagt, som närmast är skyldig att bevara de nationera rättigheterna, obetänksamt eftergifver desamma, och då de bägge magter, som i Stater böra vara en gemensam garantie för Lagarnes rätta tillämpning, förena sig, att, utan afseende på deras protest, hvars rätt är i fråga, genom magtspråk draga den enskildes rätt och de mellan Staten och individen ingångne öfverenskommelse:’, ifrån Laga Domstolar, under det administrativa godtycke t! Det är, i min öfvert}rgelse, hög tid, att söka en gräns för den oformlighet, hvari Passevoläncefrågan råkat komma, genom senaste Ständers olagliga beslut och sanctionen derå. — Om den leken skulle börjas, att tre Stånd skola beskatta det fjerde, då frågar jag: hur kan man väl tro, att den lyckligt slutas? — Under tilltagande förbittring emellan Stånden, skola då de vigtiga Lagstiftningsärendena behandlas, och alla beskattningsfrågor skola då afgöras i vredesmod, hvarvid — jag säger det upprigligt och välment — det icke synes tvifvelaktigt, hvem som slutligen segrar. •— ”När väld på Tinget dömer, står ofärd nära,” säger skalden; och erfarenheten vitsordar äfven denna sats. — Ty, väld kan ej i samhället hjelpas med annat än våld, om ej visheten ingifver de Styrande krafter att skyndsamt hjelpa det på lagliga vägar.
I betraktande härutaf framställer sig närmast behofvet af en telegrafjinie till Gefle och Götheborg, hvilken sednare kunde äfven utgrenas till Helsingborg och genomskära flera vigtiga städer, såsom Norrköping, Linköping m. fl. Under förutsättande att 5o telegrafer skulle erfordras till er) linie emellan Stockholm och Götheborg, — då undersökning derom ännu ej, i brist på medel, kunnat göras, kan något bestämdt antal ej uppgifvas — skulle en sådan linie kosta i anläggning circa 3o,ooo r:dr b:co, och årligen med telegrafering endast om dagen 8 månader circa ?.5,ooo r:dr, hvilken sednare summa, ehuru betydlig den synes vara för oss, dock ärringa emot hvad andra länders telegraflinier kosta. Såsom bevis derpå torde jag få äran nämna, att, enligt de underrättelser jag genom en resande erhållit, skulle en dylik linie, aflönad efter den stat, som i Preussen är antagen, kosta circa 64,000 r:dr b:co årligen. — Det har icke lyckats någon af de resande jag känt, att intränga uti den Fransyska telegrafien, hvarföre jag derom icke kan yttra mig. För att någorlunda kunna bedomina med hvilken utomordentlig hastighet en underrättelse med våra telegrafer kan fortskaffas under klar luft, då uppmärksamheten är allmän, tager jag mig friheten nämna, att ett telegrafiskt tecken kan passera i5 å 16 telegrafer på en minut, (jag har ofta exempel på, att ett leeken löper genom 7 telegrafer och ett annat återkommer till svar på minut — men jag vill blott antaga i5 tecken i minuten. Efter denna beräkning skulle ett tecken kunna passera emellan Stockholm och Götheborg på 3£ minut; en kort skrifvelse t. ex. kursens noterande, eller, fienden är här, skulle således kunna hinna emellan nämnda städer, en väglängd af 5o mil, samt svar derå återkomma på mindre än 10 minuter.
Skrifvelse, N.o 98. 17 i det nja Nationalmuseum, nyssnämnda hus, eller N:o 2 vid Skeppsbron, mätte på offentlig auktion, eller föranstaltande af Rikets Ständers Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, försäljas och köpeskillingen till nämnda kontor inflyta. Hvad E. K. Majit sålunda i nåder föreslagit hafva Rikets Ständer i öfvervägande tagit, och dervid funnit del framställda förslaget att för inrymmande af Riks-arkivet använda den nu ål Kommers-kollegium, Serafimer-ordens-gillet och Ofver-inlendentsembelet upplåtna, Staten tillhöriga byggnad, N:o 4 å Riddarholmen, synnerligen lämpligt, helst nämnde byggnad, belägen i närheten af Slats-departementens expeditioner och öfriga embetsverk, enligt hvad vederbörande intygat, både finnes uppförd på utmärkt god grund, och är af särdeles stark konstruktion samt dessutom å tomten lemnar utrymme för erforderlig tillbyggnad, hvarigenom utrymmet torde för en lång framtid blifva tillräckligt; hvadan, och då, beträffande frågan om anskaffande af embelslokaler för Kommers-kollegium, Serafimer-ordens-gillel och Ofver-intendents-embetet, samt om användande af den nu ål Riks-arkivet upplåtna byggnad, Rikets Ständer jemväl funnit hvad E. K. Maj:t i dessa hänseenden föreslagit vara ändamålsenligt, — Rikets Ständer alltså funnit godt att dels, till bestridande af utgifterna för såväl förändrad inredning och reparation af de å egendomen N:o 4 å Riddarholmen nu befintliga byggnader, som uppförande å gårdstomtens östra sida af en tillbyggnad emellan de gamla flyglarne, bevilja lör en gång en summa af 100,000 R:dr R-.mt, att, enligt E. K.
Detta vore sanni, om hos oss i Sverige Privat-bankerne ej (ingo utgifva sedlar lii! mindre valör än t. ex. 20 R:dr B:co; då existerade fritt val för allmänheten att taga dem eller icke taga dem, emedan så stora sedlar alltid förblifva blott credit-sedlar, och aldrig kunna till något betydJigt belopp ur rörelsen inom en provins uttränga den lagliga, om ock ty värr ej heller den fullt sanna varumälaren, Riksbanks-sedeln. Men i samma mon som Privatbankerne få utgifva sedlar till låg valör, i samma mon få dessa en forcerad curs; ty som de flyta ur närmare källor, genom direclare cana ler , öfversvämma de snart hela provincen och blifva derigenom derinom det enda medlet för de smärre varubytenas verkställande; och sorn Allmänheten ej kan undvara ett sådant medel för denna del af sin pen - 28 Bancooch Bag-Utskottens Betänkande, N:o i. ningerörelse, så måste den laga dessa sedlar, emedan den ej kan få några andra. De facto, om ock ej de jure, berör det sålunda icke på allmänheten sjelf att vägra eller icke vägra dessa sedlars emottagande. Men att hvar och en, som a 1 fvarligt önskar att hafva en oföränderlig mätare på varors värde i vårt land, med all sin förmåga skulle söka motarbeta ett sådant förhållandes uppkomst och stadfästande, det faller af sig sjelf — och om en lagstiftning icke motverkar, utan tvertom gynnar detta förhållande, så medger jag, att, oaktadt jag tror skälen emot vara vida starkare, visserligen många bevekande skäl för kunna föranleda den härtill; — men då måste den äfven vara betänkt på att i möjligaste måtto söka förminska olägenhelerne, framför allt genom alt, så vidt i mensklig förmåga står, skydda den annars oskyldigt lidande stora allmänheten för alla förluster.
N\o 95. dubfdande oftast skulle ådraga den dömde lii», gre straff, än Lagstiftaren beräknat vara dubbelt emot det, som bordt följa för enkel stöld till samma belopp, och jemväl rubba det jemförliga förhållande, som eljest emellan spö- och risstraff och fängelse vid vatten och bröd eger rum , har Kongl. Maj:t ansett denna strängare förvandlingsgrund icke böra följas; hvarföre Kongl. Maj:t , sedan Dess Stats-Råd och Högste Domstol blifvit i ämnet hörde , i nåder föreslagit Rikets Ständer att, gemensamt med Kongl. Maj:t, genom allmän författning stadga: att, dä böter för sadan stöld, som, enligt Lag, ligger i tväbote emot annan tjuf nåd, skola till fängelse vid valten och bröd förvandlas, stöldens enkla värde först bör fördubblas och det salunda uppkommande dubbla beloppet tjena till grund för f ängelsetidens bestämmande , pä sätt i 5 Cap. 4 §. Straff. Balken stadgadt är. Denna nådiga proposition ; tillika med de 1 Stats-Rådet och Högste Domstolen, vid ärendets förehafvande, haline protocoll, hafva samtlige Riks-Stånden remitterat till Lag-Utskottets granskning och utlåtande; hvarjemte Kongl. Majit i nåder behagat till Utskottets kännedom öfverlemna ej mindre den till Kongl. Maj:t från Dess Befallningshafvande i Nyköpings Län inkomna underdåniga hem} LagUiskottels Betänkande N:o 93 5 ställan , som föranledt propositionen, utan afven de underdåniga yttranden , Kongl. Maj:t öfver samma hemställan från Rikets samtlige Hofrätter och Dess Justitise-Cancellers-Errr; bete i nåder infordrat.
TryckfrihetsLagen säger likväl uttryckeligen uti dess 2 §. 4 mom. att alla handlingar, utan åtskillnad på målens beskaffenhet af Civila eller Militaira, böra vara att tillgå, uti Collegier, Förvaltningar, jemte andra publika verk, och stadgar samma Lag-§ ytterligare: att som det blifver för vidlyftigt att alla förekommande ämnen, mål och ärender med noggran het utsätta, Jkall det Jld hvar och en fritt, att i tryck allmänt kunnigt göra, allt hvad forn i denna Lag icke finner uttryckeligen jör. budit. Då nu i Tryckfrihetsförordningen ingenstädes finnes stadgadt något förbud mot allmängörandet af Militaira handlingar, med undantag af de Protocoll, som inför Konungen hållas i Commandomål, synes det mig, som skulle ConstitutionsUtskottet hafva grundat sitt afgifne utlåtande på kännedomen af föreskrifterne för de hemliga handlingar inom Krigsdepartementet och alla ChefsExpeditioner, hvartill de för redliga Svenskar så förhatliga conduitelistor höra. Högst anmärkningsvärd förefaller mig den upplysning ConstitutionsUtskottet lämnat ur Rådsprotocollerne öfver Krigsärenderna för den 20 Mars 1821, att Föredraganden och StatsRådet afstyrkt den då projecterade förhöjning i längdmåttet för Recruter vid Indelta Cavalleriet; men deremot tillstyrkt att denna åtgärd matte vidtagas såsom följd af en Kongl. Maj:ts Nådiga önskan. Det kan ej undfalla någon, Den 10 jul ii e, m. hvad ConstitutionsUtskottet ej synes vilja medgifva, huru oförenligt med andan af den fria StatsFörfattningen, huru verkligt grundlagsstridig det är att Kongl. Maj:ts Nådiga Påbud i form af enskilta önskningar, af ansvarige Rådgifvare tillstyrkas, och af den lik» an,j svarige Föredraganden contrasigneras. ConstitutionsUtskottet har äfven lemnat den, efter min tanke, mindre tillfredsställande underrättelse, att StatsSecreterare och Stats-. Rådet den 8
Den som utan afseende på Statens (Fäderneslandets) gemensamma fördelar vill yrka hvarje enskilt ögonblicks fördelar, glömmer sjelfva idéen af Samhälle. Det gifves någon ting som kallas Samfundsanda, och denna bjuder den enskildta att Uppoffra dagens tillfälliga vinst, för att derigenom bereda det helas fortfarande vinst. Ben 14 Augusti f, m. Det gifves någon ting högre i samhållet ån den tillfälliga vinst, soro kan uttryckas med zifFror i dagboken öfver den enskiites utgifter och inkomster. Detta högre år den val beräknade vinst, som den enskildte delar med alla, utan att i hvarje Ögonblick, så till sågande kunna utbryta sitt 6aldo. Den enskildte Medborgaren får ej betrakta sig som en passagerare örn bord på ett fartyg, som betalande sin legope/ining sedan icke mera bryr sig om skeppets öde, om det sjunker eller llyter. Ett klokt prohibitivsystem år nödvändigt. Den enskildtes speculation på det helas bekostnad bör ej lå äga rum; för enskildte speculanters tillfälliga fördel, får man ej äfventyra det helas säkerhet. Man måste försätta landet i oberoende af alldagliga conjuncturer och i tillstånd att kunna upprätthålla sin färdighet sorn sjelfständig Stat. Denna värdighet, ehuru den af några anses som fåfänga, kan aldrig åsidosättas, utan att oberoendet småningom undergråfves. Historien lår, att ingen ting år farligare ån att låta förödmjuka sig, och att den Stat, som i hvarje Ögonblick år beredd att falla med åra, hellre ån att stå med vanära, aldrig fallit så långe de sanna samhållsdygderne och förnämligast måttligheten, alla de öfrigas moder, njutit aktning och uppmuntran. Vid detta tillfälle, förnyar jag hvad jag »•dan många gånger haft den åran anföra, att Deri 14 Augusti f. mé 197 jag anser tvång i inrikes näringarne och inrikes handeln skadligt, och att jag lika lifligt deri Önskar all den rätte fe sorn kan vinnas, som jag fruktar följdeme af den nu föreslagna fria importen uf utländska varor.
Jag yrkar alltså att krono-betjeningen i allmänhet måtte få påräkna ett anslag till ljus och skrif-materialier m. in., samt dessutom blifva befriad från allt deltagande i kostnaderna för tryckningen af Jäns-kungörelserna, dertill desse tjenstemäns länga löneinkomster icke medgifva någon uppoffring; och 5:o hafva Landscontors-göromålen så högst betydligt tilltagit, att der icke möjligen kan undvaras flera tjänstebiträden, än förut ägt rum; hvadan jäg, för göroinålens behöriga gång, måste se mig nödsakad att begära lön på stat för en lands-contorist, utom den, sorn redan på stat bestås; hemställande jag, om icke lika anslag erfordrades för öfriga af de större länen; och anhåller jag om remiss af denna min motion till det Utsk., som handlägger |öne-regleringen i ali” mänhet för landtstaten. Lades på bordet. Hr Adlerstam, Gustaf Ulrik, hade jngifvit ett så lydande anförande: Jag får vördsammast fästa fl. o. Ad:s samt öfriga resp, RiksSt:s uppmärksamhet på den högst oväntade oph säflsporda händelse med det anslag R. H. St. vid 1828 och 18J0 årens riksdag behagade bevilja mig, såsom ersättning för hvad jag då visade mig hafva förlorat genom en tvetydigt ansedd banco-författning, den R. H. St. ansägo böra af sådant skäl utgå ur lagstiftningen. Den 7 BI a r s e. m. 349 Motion väcktes visserligen härom vid i834 års riksdag, i ,ändamål att vinna rättelse härutinnan; men den lärer måhända icke varit så motiverad, att den beredde någon framgång, hvilket jag alltså nij skall söka fullgöra. De resp, RiksSt. behagade nemi, bevilja: R. o. Ad. b;qo r:dr 16,000, BorgareSt. „ „ 7,294» samt Preste»- och BondeSt. , , 4>Ö5o.
Mynt, under förbehåll, att sådane invisningar och förskrifningar ovilkorligen skola vara till infriande förfallna inom Lånets förfallotid; 17.-0 att Prat. Utdrag 'den ^ December 1829. i 7 17:0 att Banco-Utskottets hemställan, att såsom hypothek måtte antagas, till fulla Capitalbeloppet, de af Banken eller Låne-Contoiren för upplånade medel utfärdade Obliga-' tioner, af Bidderskapet och Adeln afslogsj 18:0 att Banco-Utskottets förslag, rörande Belånings-rätten för Actier i Götha Ca-; nal-Bolag, bifölls, under förbehåll, att framr deles, om så lämpligt skulle anses, få höja berörde belåning} 19:0 att en och samma persons namn i intet fall må antagas för mera än högst 20,000 R:dr såsom Låntagare, och 20,000 såsom Förskrifnings-utgifvare, Invisningsgifvaie eller Acceptant, då, under hvartdera af dessa sistnämnda förhållanden, 2:ne andra personer alltid med honom dela ansvarigheten; att ingen egde, såsom Låntagare, anmäla sig vid annat Discont-Contoir än det, inom hvafs district han är bosatt och har sitt hemvist; hvaremot Förskrifnings - utgifvare, Invisningsgifvare och Acceptant må kunna antaga* äfven från de andra districten: dock att en och samma persons tillhoparäknade ansvarighet vid de irenne Discont-Contoiren samfälldt, i hvad fall som helst, ej tillätes öfverskrida maximi-be*5 loppet af 40,000 R;dr; Eib' till Rikt-St, Prat, 1S2S—I83Ö, 9 Sami, i 3\dje Bulet 2 .dra Haft, j8 Pröt. Utdrag den 7 Ian ej borde erhållas Sn 1000 R:dr, samt derutöfver jemt Hundradetalj likväl med undantag af lån emot Hypothek af Actier eller Document , hvilka lån fingo meddelas till ett belopp af minst 900 Ii-dr.
Räkenskaperna, hvilka för åren 1840 och 184* blifvit uti Kongl. Kammar-Rätten granskade utan anmärkningar, atvisa följande resultat: - — 92 — liehet. ar 18åO. år 1841. Balans, från föregående året : Innestående Kronouppbörd, levererad inom räkenskapsåret, . 3,8r6: 20. 3. 3,85o: 35. Kon troi Islam pel-medel, Enkel afgift .. .. .. Afgift för kontrollering af utländska arbeten . . 60: 27. I I. 169: 14. 6. Credit Balans från föregående året: Uppbördsmäns öfverle vereringar — 8. Levereringar : till Kongl. Räntekammaren och LandtRänterierna 8,566:45. 9* 8,823: 4,2. so. Balans till påföljande året: . från utrikes orter inkomna, Guld, qvintin. 14»13 4 *• 247§- 5öo ;• Silfver, lod. l3 6.968. 2,20 g. 80. i Orterna, mot enkel afgift, Str 14,942 11,327?- i 1 år 18411 i Stockholm, mot enkel afgift, . , 12,680?- 148,018. „ dubbel dito, . , . .. 184 b 2,488. från utiikes orter inkomna, 1,829!• 783. S:, i Orterna, mot enkel afgift, . :r 14,194 Revisorerne hafva härvid icke funnit något att erinra. Under den 3o> nästlidne Juni , äro underdåniga förslag till ny Kontrollstadga och förnyadt Reglemente för Kontroll-Verket af Kongl. Stats-Kontoret afgifna. Af räkenskaperna, granskade i Kongl, Kammar-Rätten, för år 1840 utartj och för år r 84 r me(l anmärkning, inbemtas följande förhållande: Debit. Credit. Anordning 1 SkU 10 LU — \