Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att den erhållna rika skörden a£ Potates, samt besparade tillgångar af Slösäd, skulle till större delen för Landtniannen förlora sitt värde, om den ej, efter redan gjorda beräkningar och träffade anstalter, genom förädlande till Bränvin fin - 16 Bern. och Ekon. Utsk. Eetänhanden, ge användas för att ernå medel till utskyldernas bestridande, till Husbehof och till Ladugården» utfodring. Fördt af dessa framställningar, tror Utskottet sig på goda skäl böra afstyrka R. 11 Ständer från alla beslut för det när» varande, hvilka leda till någon hastig inskränkning, än mindre upphäfvaode af den fria Husbehofs Bränvinsbränningen, eller att hos Kongl. Maj:st i denna del anmäla någon underdånig önskan; hvarjemte Utskottet får framföra sin öfvertygelse, att ju hastigare farhågan kan skingras för ett så beskaffad! förbud, ju förmonligare skall verkan blifva på den nu framkallade öfverdrifna Bränvinsbränningen. Ett helt annat företeende visar sig uti de öfriga ämnen, hvilkas undersökning sysselsatt Respective Författarne af de remitterade Memorialen — Dessa afse en öfversigt af nu gällande författningar om fria Husbehofs Bränningen i hänseende till pannerymd, locaiitet i Städer eller på Landet, grunderna för afgifternas beräkning, vidtagande af förändrade Ekonomiska och moraliska åtgärder m. rn. Men som dessa åtgärder icke synas äska någon skyndsamhet, icke heller^, äfven om möjeligheten skulle det tillåtä, böra så behandlas; får Utskottet förnya sin ofvan yttrade anhållan, att deröfver framdeles uti ett helt sammanhang få angifva sitt betänkande; underställandes för öfrigt vördsamligen, Besv. och Ekon. Etsk. Eetänkandcn. 17 så det ena, som det andra, jemte 2:ne ledamot ers i ämnet afgifne särskilta tanka, R: H. Ständers mogna öfverläggning och visa beslut. Stockholm den 20 December 1817. Transumt af Protocollet hullet i R.
YtterligareUtlåtande, i fråga om lindring uti den, hemmansegarne i Jemtland åliggande roteringsoch rustningsskyldighet Utskottens i detta ämne afgifna Betänkande, N:o 29, som vunnit Högvördige Preste-Slåndets och Hedervärda Bonde-Ståndets bifall, har deremot af de a:ne öfrige respective Riks-Stånden blifvit återremitteradt, på grund af gjorde armärkningar: a) hos Högloflige Ridderskapet och AdeJn: 1:0 af Herr von Törne} som åberopat sin vid Betänkandet fogade reservation, hvaruti anföres, att det för Utskottens förslag om nedsättning i Jemtlands Regementes styrka nyttjade skäl, att all rotering borde grundas på jordens värde, och icke till vägabringas genom penningebidrag från Rikets öfrige invånare, vore gällande, om ny rotering skulle verkställas, men icke lämpligt till närvarande fall, der fråga ej vore om annat än en interims-åtgärd under kort tid, intill dess 113^ hemman kunde hinna roteras, då bidraget upphörde; att ett bidrag till Jemtlands Rustoch Rotehållare, som Utskotten tillstyrkt för en lid af högst 3 år, i fall Regementet nedsättes, vore mer behöfligt,J om någon nedsättning icke sker; och att, då Kongl. Majit bestämdt afslagit en sådan nedsättning, samt bägge Stals-Magternes bifall fordrades för åstadkommande af ändring i Indelningsverket, följde deiaf, att", örn Kongl. Maj:ts Kådiga Proposition icke bifalles, vunnes ej heller någon lindring för det Jemtländska folket, hvars bergning och räddning från undergång berodde på denna frågas afgörande; 2:0 af Friherre Boije, hvilken, efter att hafva granskat förhållandet med Jemtlands rotering och rustning, ifrån dess första uppkomst, hufvudsakligen förklarat, att enär provincen, så väl i följd af contract söm Kongl. Brefvet den 2 October 1806, egde rätt att i roteringskostnaden komma till likhet med Rikets öfrige provincer, borde frågan behandlas efter sin natur af contractsfråga, men icke förvexlas med en mililair administra tionsfråga; hvarföre Friherren ”önskat, att Utskotten ville gå till roten ’af provincens klagan samt derefter tala rent språk och föreslå Ständerne, ’att hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, det, utan hinder af de 4 Stalt, sami Allm, Besv. och Öecon.-UtsJi. Utlåtande N:o 45. ”mellankomne besluten, frågan mu ål er få sin ursprungliga natur af eon”tractsfråga och såsom sådan varda behandlad;” 3:o af Friherre Kantzow, sorn gillat förstadelen af Utskottens förslag,
För dessa lät kapten Spangberg i Ochotsk bygga en hucker »Erkeengeln Michael» och en dubbelslup »Nadeschda», hvarjemte äfven det gamla fartyget »Gabriel» för ändamålet iordningstäldes. Befälet öfver »Michael» tog Spangberg sjelf, dubbelslupen lemnades åt löjtnant Walton och »Gabriel» åt midshipman Scheltinga. Ända till midsommar hindrades man af drifis att löpa ut, och det första året (1738) hann man derför endast undersöka de Kurdiska öarna till 46:e breddgraden. De tre fartygen återvände härifrån till Kamtschatka, der de öfvervintrade vid Bolschaja Reka. Den 2 juni/22 maj 1739 lemnade Spangberg med sin lilla flotta åter denna hamn. Alla fartygen följdes till en början söder ut, tills Spangberg och Scheltinga under en häftig storm med tjocka blefvo skilda från Walton. Båda kommo lyckligt till Japan och landstego flerstädes, hvarvid de alltid mottogos väl af infödingarne, hvilka tycktes vara mycket benägna att inlåta sig i beröring med främlingarna. Under återfärden landsteg Spangberg vid 43° 50′ n. br. på en stor ö norr om Nippon. Här såg han det till sitt ursprung gåtfulla Ainofolket, utmärkt genom en ytterligt rik håroch skäggväxt, hvilken stundom är utbredd öfver större delen af kroppen. Spangberg återkom till Ochotsk den 9 nov./29 okt. Walton seglade längs Japans kust söder ut till 33° 48′ n. br. Här fans en stad med 1500 hus, der de ryska sjöfararne blefvo mycket väl mottagna, äfven i enskildes boningar. Sedermera landade Walton ännu på ett par andra ställen af kusten, hvarpå han återvände till Ochotsk, der ankaret fäldes den 1 sept./21 aug.72 De utomordentligt vackra resultaten af Spangbergs och Waltons resor öfverensstämde alldeles icke med de då för tiden af Petersburger-akademiens ledande män antagna kartorna öfver Asien.
Hufvudtiteln är endast föreslagen tillökning för AfvittringsVerkets fortskyndande, och Hvad den mule för Sjöförsvaret angår, så sammanhänger frågan om anslag härtill med en försvarsplan i det hela, hvarom för oss, men troligen icke för StatsUtskottet kunskap saknas. Tankar i dessa ämnen 1^0 Den 4 December f. ra. äro dessutom pä väg att till StatsUtskottets begrundande remitteras, och något yttrande i slike frågor kan, minst af mig, vågas. Flere, med de redan anmärkte, likartade frågor har jag förbigått, emedan en princip, en gång utsagd, ligger till grund Bir pröfningen dem alla. Dock torde det tillåtas mig, att i allmänhet och innan jag ännu lemnar de ämnen, som Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition omfattar, och hvilka så lifligen intressera mig, yttra den öfvertygelse, att under det mycket påtänkes och göres för uppfostringen, mycket för Lagstiftningen, göres allt för litet för att till verksamt lif sammanbinda dessa båda de yttersta delarne af en god och tillbörlig omsorg för det helas bestånd och förädling. Huru som, och hvarest än, han träder ut den unge Medborgaren på samhällets bana, så afleda mötande omständigheter från att tro på allvaret afde läror, som honom under uppfostringsåren blifvit bibringade. Träder han ut som Lärare (jag har nyligen haft tillfälle att afhandla denna fråga}, så är ej sällan det första villkor, som honom afförd ras för erhållande af befordran, ett edbrott: — Skall han blifva Domare, så frågas honom stundom, hvad han kan gifva - Ben 4 December f. m. va 1 arrende för Domsagan, fruklgifvande i den mon, sorn hon på ena eller andra sältet skötes: — Skall han blifva Krigare, så fordras, som jag nyss visat, overksamhet, under det att glittret på kläderna skall förleda lill inbillning om egen förträfflighet:
Att upptaga och afgörä sådana anmärkningar , som vid Revision af Räkenskapcrne kunna förekomma emot debitering, uppbörd och redovisning af Bevlllhings. medlen Hvaremot, när Fastighetsvärdet inom hvart bch ett Län uppgår till hvad Minimi-Tariffen bestämmer, och klagomål ofver taxering hvarken af Skattskyldig eller af Kronans Ombud anföras, Kongl. Kammar-Rätten ej skulle ega, att uti Taxeringseller Pröfnings-Corniténs åtgärder och beslut hagon ändring göra. Hvad Rikets Högloft. Ständer härom be» sluta, kommer Bevillnings Utskottet att iakttaga, uti det Förslag till Bevillnings-Förordning, sorn Utskottet, sedan Bevillningsgrundeme blifvit stadgade, har att afgifva, och till hvilket då äfven hörer att bestämma, ej mindre hvilka Tjenstemän böra iklädas skyldigheten att vid Taxeringsoch Pröfnings-Comitéerne iakttaga och bevaka Kronans rätt, öfver hvilken det, enligt nu gällande Bevillnings-Stadga, åligger Hä - Bih. till Riks-St.Prot. i8z8 och 1829. y.te Sami. 4tde H:t. 3 34 Bevillrii'Utskottets Betänkande N'o 12, radsskrifvare; Kron«fogde och Landskamerera'; re, alt hafva tillsyn, än ock huru beskaffade föreskrifter i detia afseende böra gifvas för ända» målels befordrande, på det sätt, som närmast in^j stämmer med principen, att Kronans, likasom den enskildtes rätt, bör, der den finnes förnär* mad, genom ändrings-sökande iakttagas. Till nära gemenskap och sammanhang med de utaf Utskottet nu besvarade Motioner, har Utskottet ansett sig böra hänföra det förslag, som uti en af Herr Grefve Spens hos Höglofl.
Judarnes colonisation i provinssläderne, antingen den skedde i massa, såsom Förordningen den 3o Juni 1838 medgaf, eller genom en möjlig utminutering af serskilte tillslånds-resolulioner, hvartill den allmänna coloniserings-tillåtelsen inskränktes uti Förklaringen af den 21 September samma år, skulle äfven innebära en bestämd orättvisa mot dessa städers borgerskap; och då de förmoner, som blifvit genom nyssnämnde förordningar Judarne förunnade, långt ifrån alt lända Svenska nationen till nytta, vore för det Allmänna skadlige och för talrika med borgareklasser orättvisa, ansåg sig motionären hafva tillräckligen rättfärdigat sin framställning om upphäfvande af oftanämnde författningar samt 1782 års reglementes återställande till full kraft och verkan. Anders Jonsson från Östergöthland har framställt samma yrkande, dertill förnämligast föranledd utaf afseendet på den National-Ekonomiska inflytelsen af Judarnes utvidgade rättigheter, hvilka, i hvad angår tillåtelsen att besitta fast egendom å landet, motionären ansett leda derhän, att Judarne, med bibehållande af gamla åsigter och vinnande af utvidgade, slutligen af dem sjelfve bestämde rättigheter, skola i en framtid blifva de Kristnes herrar, hvilket hvar och en Kristen, som vill lefva och dö för sin tro, borde söka alt förekomma. Vid pröfningen af de sålunda gjorde framställningarne hafva Utskotten ansett nödigt att taga en närmare kännedom om så väl alla de efter Jude-reglementets utfärdande i afseende på Judarne gjorde förordnanden, som ock de före utfärdandet af i838 års författningar i afseende derpå af enskilte personer, serskilte samhällsklasser och offentlige Embetsmyndigheler afgifne utlåtanden. De lill ändring och förklaring af 1782 års Reglemente tid efter annan meddelade stadganden äro: 1:0 Commerce-Collegii på Nådig Befallning utfärdade kungörelse af den 6 Maji 1790; alt Judar icke må utaf guld och silfver något af hvad namn och beskaffenhet som helst tillverka eller försälja, vid confiscalion Lagsamt Allm.
Då denna föreslagna förändring rörer allenast ett ytterligare försigtighetsmått, kan Utskottet icke heller annat än dess antagande tillstyrka. Vid stadgandet om Protocollsförandet vid valförrättningen har, efter orden: »någon bland de Committerade sjelfve», blifvit föreslaget ett sådant tillägg: på det Norrska språket, om Ordföranden är Norrman, och på det Svenska, om han Memorial N:o 39. 1019 är Svensk. För detta tilläggs antagande har Utskottet ej ansett något hinder kunna äga rum. I afseende på de tillfällen, då under Konungs frånvaro Styrelsen skall föras gemensamt af det Svenska och Norrska Stats-Rådet, har blifvit föreslaget, att detta sammansatta Stats-Råd skall blifva kalladt Sveriges och Norriges InterimsRegering. Constitutions-Utskottet anser sig äfven böra tillstyrka medgifvandet af detta yrkande. För öfrigt hafva de hufvudsakligaste anmärkningarna vid förslagets 7 § blifvit gjorda. Då man föreslagit att ifrån Norrige sända allenast StatsMinistern, fyra Stats-Råd och en Stats-Secreterare, har man önskat att å Sveriges sida till Ledamöter i detta gemensamma Stats-Råd skulle constitueras allenast de bägge Stats-Ministrarne, HofCanzleren och 2:ne Stats-Råd samt en StatsSecreterare. Då ett sådant stadgande, hvad Sverige beträffar, ej står att förena med de föreskrifter 39, 40, 41 och 42 §§ Regerings-Formen innehålla, har Constitutions-Utskottet för sin del ej kunnat tillstyrka dess medgifvande, utan tror sig böra för Riksens Ständer vördsamt åberopa, att Utskottet vid författandet af förslaget till denna Riks-Act såsom grundsats antog den regel att deruti ingenting föreslå, som kunde vara i strid mot Sveriges Grundlagars tydliga bestämmelser.
Mu, i anledning as väeLl lna^g om de i servil - 4 över/- -r /k/te?.?a/e/t, ^V.-c> 4- ela författningar ^jfna destämmelser, rörantle stralset lor indrott, af anföitla orsaker, föreslagit utlärelanelet af 6» förklaring, af innedall: att dongl. lil efven »leii I ,4piil 17^3 voll elen 25 Manual i 1^82 döra i öfvei-ensstummelse meel 8e,at i kongl. Oieivet 8en 21 3nni 1820 gilda tolkning, 8°, förstas, att ciet i samma kongl. diet' destäm8a fästningsstralf so,- an,ira ollo, treelje res-in förolviielt indrott, i afsigt ritt stjäla, skall ä-löinas, tillika med det i öf> igt i lag lör derörele drott stadgade ansvar, antingen nägot vid ind,ottet tillgripits, eller oj. I afseentle ä derörde förslag, livaröfvei' 8tats-dadet oed Oögste Ooinstolen lrörde dlifvit, är vorclet anmärkt, ritt elen degärda lagloi klariiigen vöre stiidanele emot ordalydelsen os de i timnet utfärdade soi to! tuinAr»,-, ril vensom mot liera i kongl 5Iaj:ts namn meddelade l-eslut i tnllloljde mai; ned dä sälnnda yppat sig stridiga meningar om stadgandets rigtigliet såsom lagförk läring, samt dagan ej riv af den vigt eilen deskaldendet, att <!en synes päkalla någon serskild deliandling, afskild tran förslaget tili n)^ 8tralliag, livarom iVadig Oroposition är viel innevarande ldiksdag tili levien alläten, dar lag lunnit skal att detta Odert förslag icke antaga.
StatsContoiret sig i underdthet yttrat; hvarefter, uppå K. M:ts Nåd. befallning, Dess ÖfverlntendentsEmbete, efter öfverläggning med Styrelsen öfver Fängelserne och Arbetslnrättningarne i Riket om den erforderliga storleken och beskaffenheten i alla delar af ett LänsFängelse i Jamtland och sedan vidare nödige upplysningar från Länsstyrelsen blifvit infordrade ochafgifne, uppgjort och till K. M:t i underddiet insändt alternativa ritningar och kostnadsförslag till en sådan Byggnads uppförande af sten eller träd, uppgående i förra fallet till 7188 R:dr 40 stB:co och i det sednare till 5547 R:dr 36 sk. nämnde mynt; och hafva samtelige desse Authoriteter ansett det förstnämnde alternativet eller stenhusbyggnad, såsom medförande både större säkerhet och varagtighet, böra iagttagas; och 3:o En underd. skrift af Fullmäktige vid innevarande Riksdag ifrån Westerbottens och Jemtlands Län, deruti, under åberopande af ofvanberörde underd. framställningar, i underd:het anhålles, att.förstnämnde Läns Innevånare måtte befrias från skyldigheten att bygga och underhålla Fängelserne i Länet. Derjemte hafva till Utskottet blifvit öfverlemnade RiksdagsFullmäktige Johan Bengtssons, Er. Svanbergs och Nils Strindlunds bos Hederv.
BondeStåndet erhållit remiss på ett af RiksdagsFullmägtigen från Stockholms Län, Gustaf Larssonj afgifvet Memoidal af innehåll, att Boställe saknas till Kronofogde-tjensten uti. Sollentuna och Wallentuna Häraders samt Danderyds-Skeppslags Fögderi af nämnde Län, utan att anledning dertill funnes, enär denna tjenst ej har större indeld Lön, än de andre Kronofogde-tjensterne i Länet, hvarmed, så väl som med de öfrige dylike Beställningar i Riket, Boställen alltid 332 Stats-Utskottets Betänkanclen. skola åtfölja, men deremot Fögderiets vidsträckta och Hufvudstaden på 3:ne sidor omgifvande läge, förorsakade tjenstelös innehafvare större kostnad och möda, än som åtföljer någon annan Kronofogde-syssla; och då billigheten således syntes fordra, att Boställe Liefve berörde Kronofogde-tjenst tillslagit, har Gustaf Larsson dertill trott kunna anvisas a:ne Kungsgårdshemman, Öhr f mantal och Långlöth Jmantal, begge belägne i Sollentuna Härad och med egor hvarandra angränsande, hvilka Hemman, hvarå arrendet upphörde den i4 Mardi i8a5, skulle ega det fördelaktigaste läge för Kronofogden i Orten, samt de olägenheter undanrödjas, som allmogen hittills måst vidkännas derigenom, att Kronofogdarne nödgats söka sin bostad på åtskilliga ställen i FÖgderiet, alltid mycket aflägse och derigenom förorsakande omkostnader och tidsspillan för dem, som med Kronofogden haft något att skaffa. Vid förehafvande af denna fråga har Stats-TJtskottet inhemtat, att förhållandet icke är alldeles sådant, som Riksdags-Fullmägtigen Gustaf Larsson uppgifvit, att Boställe skall åtfölja aila Kronofogde-Beställningar i Riket, utom den af honom omförmälde i Sollentuna och Wallentuna Häraders samt Danderyds Skeppslags Fögderi, utan saknas sådan förmån vid flere Kronofogde-tjenster i åtskilliga orter af Riket.
Mullerns uppförande till pension • ä Allmänna Indragnings-staten efter erhållet entledigande; Gifven Stockholms Slott den 21 Oktober 1859, Uti en af Chefen för Konungens värfvade Hussar-regemente till Kongl. Maj:t öfverlemnad skrift, har Fält-läkaren i Usta Militär-distriktet, t. f. Regements-läkaren vid nämnde regemente, Medicine-doktorn och kirurgie-magistern, Riddaren af Kongl. Wasa-orden Ulrik Mullern, som, enligt hvad en företedd tjensteförteckning utvisade, redan år 1806 började tjenstgöra i egenskap af Militär-läkare och dermed oafbrutet fortfor intill år 1848, då han, såsom Regements-läkare vid Södra Skånska Infanteri-regementet, för sjuklighet sökte och erhöll nådigt afsked med pension ur Arméens Pensionskassa, samt, efter återvunnen helsa, år 1855 af Kongl. Majit förordnades att bestrida Regements-läkare-tjensten vid Kronprinsens Hussareller numera Konungens värfvade Hussar-regemente, äfvensom att tillika vara Fältläkare i Usta Militär-distriktet, i underdånighet anhållit, att som han nu vid nära 69 års ålder motsåge den tid, då han icke längre torde förmå att till egen tillfredsställelse och förmäns belåtenhet fullgöra sina tjensteåligganden, Kongl. Maj;t, med afseende på hans långa, snart ett halft sekel om1 att an de tjenstemanna-bana, derunder han bivistat 1806, 1807, 1808 och 1809 samt 24 Kongl. Maj:ts Nåd.
Jag anhåller således om propos. på den frågan, huruvida R. o. Ad., hvad BondeStrs secreterare angår, bifaller StatsUtsk:s förra betänk, eller det sednare. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh., förenade sig med Hrr von Troil och Lagerhjelm. Hr Frih, o. Landtm, yttrade, att då StatsUtsk. i sitt utlåt. N:o 2J0 föreslagit att secreterareoch notariearfvodena mätte bestämmas till lika belopp hos alla RiksSl:n, och denna propos. afven,blifvit af flera R. o. Ad:s ledamöter begärd, särskildt för secreterarne och särskildt för notarierna, R. o. Ad. borde finna Hr Landtnäs åliggande va - Den a5 Juli f. ra. a45 ra att först framställa denna proposition. Skulle den icke af R. o. Ad. anlagas, torde den af Frih. Boye begarda propos. blifva den, som sedan Lomme att framställas. Hr von Hart tnansdorff: har icke riktigt fattat Hr Landtnäs mening, huruvida frågorna om secroterarnes och notariernes aflöning skola särskildt förekomma i den första framställningen. Hr Landtm, yttrade dess tanke vara, att propostn kunde omfatta så väl secreterarne som notarierna, enär StatsUtsk. i sitt förslag sammanställt båda dessa frågor, och äfven de af R. o. Ad:s ledamöter, som yttrat sig, begärt, att secreterarne och notarierne i alla Stånd skulle erhålla lika aflöning. Hr von Hartmansdorff: Jag tror icke, att någon Talman är bunden, då ett betänk, återkommer, att hålla sig till hela den propos., som StatsUtsk. eller ett annat Utsk, framställt, utan att det är beroende på honom att skilja punkterna åt; ty om Talmannen ej ville göra det, så skulle troligen hända, att en eller annan icke finge sin mening framställd. Följden blefve då, antingen att man underUte alt deltaga i voteringen, eller att man nödgades votera mot sin vilja i ett och med sin vilja i ett annat stycke af samma proposition.
Lagerbjelke afgifvit, att han endast begär remiss af sin motion men icke åsyftar något af Ståndet öfver dess innehåll nu genast fattadt beslut, samt då jag har att göra med en rättskaffens man, så anser jag mig icke behöfva befara någon menlig påföljd af denna efterlåtenhet å min sida, att i förväg begära begge motionernas samtidiga föredragning. Hr Cederschiöld: Jag anser mig böra fästa upmärksamheheten derpå att 56 § Riksd.Ordn. är aldeles tydlig och klar uti sitt förbud, att motioner ej få väckas efter en månad ifrån riks - Den 2 April. 227 dagens början. Den innehåller nemi.: ”Ej eller må, med undantag af Grundlags-frågor”, (hvilket denna icke är) ”nya ämnen af riksdagsmän väckas, sedan en månad från riksdagens början enl. 27 § tilländalnpit, såvida icke sådana frågor af redan fattade beslut, eller redan uptagna ärenden, eller under riksdagen inträffade händelser, omedelbarligen föranledas.” Nu frågas, om denna motion är föranledd af något förut fattadt beslut, eller något förut uptaget ärende, eller af någon under riksdagen inträffad händelse? Om den icke är föranledd af någon ibland dessa 3:ne omständigheter, så är det påtagligt att den är för sent väckt. Deraf följer icke, att de siste värde talarne icke egt rätt att föreslå en annan dag, — hvilken de behagat, — till följande riksdags början; men de hade bordt iakttaga den tid, som grundlagen föreskrifver, nemi. motionstider). När de hafva försummat den, så följer väl också deraf, att vid denna fråga ingenting vidare kan göras förr än Exp.Utsk. inkommer med förslag lill Riksdagsbeslut, hvaruti skall intagas dagen för nästa riksdags början, och jag förmodar att Exp.Utsk. då icke kan i detta beslut utsätta någon annan dag än d. 15 Nov. 1853, nemi. den, som inträffar på tredje året efter riksdagens början, enär Riksd.Ordms 2 § uttryckligen innehåller, att R. St. hvart tredje år skola sammankomma.
Som Fullmägtige, under förvaltningen af Bankoverket, funnit att åtskilliga af de i nu gällande Banko-reglemente meddelade föreskrifter påkalla jemkningar och tillägg, hafva Fullmägtige dertill uppgjort förslag, hvilket kommer att, i särskildt memorial, Höglofl. Utskottets pröfning underställas. Stockholm den 26 Oktober Casimir Lewenhaupt. F. Akerman. N. H. Selander, J. Nordlund. L. J. Hierta. A. W. Björck. A. W. Uhr. Lars Ersson. C. O. Ossbahr. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1865. Banko-Utskottets Memorial l\’:o 2 och Berättelse N;o ti. I M 2. Ank. till Exp.-Utsk. den 27 No v. 1865, kl. 2 e. m. Memorial, med hemställan om arfvoden lill Notarie och Kanslister. Som för kansligöromalen inom Utskottet för närvarande erfordras en Notarie och två Kanslister; så får Utskottet vördsamt anhålla om rättighet, att använda ett Notarie-arfvode och två Kanslist-arfvoden frän och med den 2 i denna månad. Ank. lill Exp.-Utsk. den 27 IVov. 1865, kl. 2 e in.. Berättelse, angående verkställd undersökning och granskning af Bankoverkets tillstånd, styrelse och förvaltning. Sedan Utskottet numera fullgjort den, enligt 4:de § i instruktionen, Utskottet åliggande undersökning och granskning af Bankoverkets tillstånd, och huru detsamma efter nästförflutna riksdag styrdt och förvaltadt blifvit; får Utskottet derom afgifva följande berättelse, omfattande tidrymden frän och med den 16 Oktober 1862 intill hvilken dag Banko-fullmägtige undfått decharge för de af dem vidtagna beslut och åtgärder, till och med den 15 Oktober detta år. Bih. till R. St. Angående Bankens silfveroell guldförråd i Stockholm.