Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan man beslutat, att silfverexporten skall vara fri, bör man icke säga, alt man med myntskatten vill förekomma myntets utförsel. Slagskatten bör endast hafva till ändamål, att Staten ej må förlora myntningskostnaden; och om den ordnas på ett förnuftigt sätt, får landet af myntets utförsel en ren fördel. Jag anser således, att Ridderskapet och Adeln bör för - 74 Den 17 December e. m. blifva vid sitt förut fattade beslut, och an-, taga de föreslagna Voteringsproposilionerne, med den förändring jag nu anmärkt. Herr Rosenblad, Bernhard: I afseende på formen, får jag förklara, att mitt namn blott till följd af en tillfällighet saknas i reservationen bredvid Herr von Hartmansdorffs. Frågan om slagskatten var i början intagen i i:sta punkten af Utskottens Memorial, och detta ändrades vid justeringen, då jag händelsevis ej var närvarande. Med Friherre Cederström instämmer jag om olämpligheten af de lillagde orden i contrapropositionen; men då dessa ord utgöra verba formalia i ett RiksStånds beslut, hafva Utskotten ej kunnat göra någon förändring deraf, och vi äge ännu mindre rättighet att här göra någon sådan. Lyckligtvis gör denria redaction, likasom det mindre viii valda uttrycket af Myntskatt, ingen ting till saken; och af dessa skäl tillstyrker jag, för att undgå BorgareStåndels beslut, att Ridderskapet och Adeln må förena sig med Presteoch BondeStånden. Herr Tham, ^Vollrath: Jag erkänner olämpliglveten af de klandrade orden i Utskottens föreslagne contraproposition ; men jag tror ej, att Utskotten varit berättigade att utesluta dem, då de utgöra verba formalia i BondeStåndets beslut, likasom jag ej eller finner, att Ridderskapet och Adeln kan utesluta dessa ord, ehuru orimlige de än må vara. Deremot tror jag för Den 17 December e. m. min fiel, att Ridderskapet och Adeln bör förblifva vid sitt förut fattade beslut, såsom det bästa af dem, hvilka i delta ämne blifvit fattade.
Ar det således fråga om födoämnenas mängd, om summan af deras närande kraft, så tror jag att den siste värde talaren i sitt yttrande begått ett misstag. Ar 400 Den 1 Juli f. m. det åter fråga om välsmakligheten, så beror det på olika tycke. Lika med Hr Lagerheim tror jag att mängden af arbetare har sämre lagad mat än den som bestås i cellfängelserna. Men om meningen är, alt då tillfälle gifves att laga maten väl, man likväl skall göra den osmaklig och att en sådan method skall införas vid fängelserna såsom en bestraffning, så torde dock en serskild lag derom först böra stiftas. Hr Lagerheim: Hvad Hr von Troil påstått mig hafva sagt, lärer väl svårligen kunna återfinnas i prot. och jag vädjar derom till protokollsföranderne. Jag har icke uppgifvit, att fångarne äro bättre bespisade än de A Melaine af Svenska folket (hvilken benämning jag endast begagnat, emedan den under en viss period nästan öfvergick till ordspråk) utan jag har talat om den förtrytelse som allmänt råder hos dessa ^Melanie öfver den förmenta öfverflödiga förplägning fångarna skola åtnjuta och hvilken vore bättre än hvad den stora mängden af Sveriges allmoge kunde sig bestå, men att åter påstå att fångarne äro bättre födde än de 19Tr:delarne vore alldeles hufvudlös!. För öfrigt må man väl med skäl kunna antaga att en fänge i sitt cellrum icke behöfver den närande föda som för den frie arbetaren är nödvändig. Under sädane förhållanden och under den sinnesstämning som nu i detta afseende verkligen hos allmogen är rådande, torde ett närmare bestämmande icke vara ur vägen äfvensom att R. St. åt frågan lemna en särskild uppmärksamhet. Hr von Hartmansdorff: Jag tror att det icke blott är allmogen utan åtskilliga andra personer, kanske de flesta i riket, hvilka anse fångar vara bättre bespisade än vederbör.
På grund af detta intyg, och då jag anser Ridd. o. Ad. böra 548 Den 20 April f. ra. ega ett lifligt och varmt intresse för att riksarkivet fortfarande må kunna utveckla sig till gagn för forskningen och den historiska bildningen, instämmer jag med Gr. Oxenstjerna, och yrkar afslag å Utsk:ts hemställan, samt bifall till Hofpred. Wahrenbergs motion. Hr Huss, Magnus: Jag är till större delen redan före kommen af Stats-Utsk:ts ordförande. Gr. Oxenstjerna har klandrat det ofullständiga sätt, hvarpå (Jtsk:t motiverat sitt afslag af den ifrågavarande motionen; men Utsk:t kunde ej motivera detta på annat sätt, emedan sjelfva motionen ej innehöll några faktiska upplysningar. Jag unnar visserligen riksarkivet allt möjligt godt, på det alt det måtte kunna fortsätta de samlingar, det redan eger, men Utsktt ansåg dock, vid det förhållande att K. M:t ej i ämnet aflåtit någon Propos., frågan icke vara af den vigt, att icke den kunde anstå till nästa riksdag, hvarigenom K. M:t kornme i tillfälle att närmare utreda beloppet af den ersättning, som borde riksarkivet, i följd af grundlagsförändringen, tillkomma. Af detta skäl och då f. n. expensmedlen torde betacka alla nödiga bokinköp, anhåller jag om bifall till Utsk:ts hemställan. Hr Olivecrona, Knut: Det synes mig alldeles obestridligt, att en institution, af beskaffenhet som riksarkivet, måste hafva bebof af ett årligt anslag till erforderliga bokinköp. På grund af ett stadgande i Tryckfrih.-Ordn. hade förut riksarkivet tillgång till ett exemplar af hvarje i riket tryckt bok, men detta har nu upphört, och beholvet måste derföre vara så mycket mera kännbart. Man har visserl. uppgifvit, att en summa af 200 rdr skulle vara tillräcklig för nödiga bokinköp, men jag hemställer till hvar och en enskild person, som sjelf har ett bibliothek och underhåller detsamma, huru långt man kommer med 200 rdr. Jag för min del vet åtminstone att det icke förslår särdeles mycket. För
283 mare att i fortsättning af Förslaget öfwer rust, >nn rs-kostnaderne daterat den 15 sistledne Maj, uoprälla ock Eder tillsända ett Förslag för den sedermera förslutne tiden till Iunii mänatS stut, och de efter för hwarje mänad särskilt: ästggande Eder, att, i anbdning af detta Förslag med Raporter om förhällandet till Otz i underdänrghet ti.komma. Wi befalle rc. vsmm ur «>uxrL. 6ull. ak VVstterkeät. Utdrag af K^ngl. Mai.-ts Nädiga Jtrstruteion lör Commirterade till Engelste Subsiditlncs indragning; Gifrven Vcckajkog den 7 Oct. 1805. ^ongl. Majit har funnit för godt förordna en Committé, bestäende af Presidenten ut> Kongl. Marits och Rikets Stats Contoir, Commei.deuren af Desi Nordstjerne Orden, Carl Eric Lagerheim, Cantzlr Presidenten och Lommen, deuren af samma Orten, Friherre Fredric Wilhelm Ehrenheim, samt Stats-Secreteraren och Commendeuren af nämnde Orden, Friherre Mathias Rosenblad, att besörja om indragiungen och förwaltningen as de mcd Konungen i England öfwerenskomne Subsidie medel; och har Kongl. Maj:t i Räder welat, att den - L84 Den :7 September. na Committöe derwid ställer sig följande Insiruction till undcrdänig efterrättelse: r. §. Ändamälet med besia medel är, att besör. ja kostnaden för de Swensta Troupper, sein K -nai. Maj:t funnit nödigt till Tyskland öf. werföra; medlen böra derföre hällas i bered, stäp, aer härtill kunna anwändas, enligt Kgl. Maj ts Ordres, eller deras reqvisitiouer, sorn af Kona!. Mayl dertill autheriseras.
Hvad redactionen angår af §:n> som nu är införd i detta Betänkande, så är den under allt klander, jag torde ej behöfva mera, för att bevisa det, än att uppläsa den ordagrannt utur Betänkandet. Den lyder sålunda: Lägrar man jiti fyjkanebarn, eller then Jorn förr ägthans eller hennes fyfkonebarn till ägta , elller eljest: häfdat ha/ver, Bote forn förLönJka läge. jag hemställer om deruti finnes någon antingen logik, eller gramatik. Herr Hämmarjhjötd, Lorenzo: I fall man närmare betraktar historien om uppkomsten af förbudet mot äktenskap emellan syskonebarn, så kommer man lätt derhän, att yrka bifall till till LagUtskottets Betänkande. Det är bekant, sorn Grefve Spens yttrat, att hela förbudet har sin upprinnelse ifrån det Calholska Presterskapet, och hvad som dermed menades, är ock Den 14 Augusti f. m, 42? klart i ty i och med det samma, som detta förbud stadgades, underrättades man tillika , att man med penningar som betaltes till Biskapen eller Påfven, kunde blifva från förbudet dispmcerad. Således uppkommer i och med förbundet, något omoraliskt och förderfligt, i det att man först stadgar något såsom orätt, men tillika »tt , så framt man betalar penningar derför, upphör detta orätta, att vara orätt , eiler kats af en mensklig ynnest förklaras, att icke böra så anses. Detta är annars, såsom också Grefve Spens anmärkt, just igenom antagandet af möjligheten att dispencera detta förbud , sora det gifves tillkänna, at£ densaken som förbjudes, i sig sjelf ej är ond, ej är orätt; ty hvilken mensklig makt skulle väl kunna upphäf va det verkliga orätta?
Mars samma år, förklarat, att kostnaden för tiggares, lösdrifvares och försvarslöse personers forslande samt för bysatte personers inställande vid domstolarne må förskjutas af statsmedlen, med skyldighet för Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att, så vidt görligt är, bereda stats-verket godtgörelse för dylika förskotter, utgifter af omformälda beskaffenhet blifvit till uppgifna belopp under år 1856 definitivt afförde uti räkenskapen för Gefleborgs, Kronobergs och Norrbottens län, i stället att, såsom vederbordt, upptagas till ersättning af Kongl. Fångvårds-styrelsen, så vida ej, med stöd af högstberörda nådiga bref, godtgörelse derför kunnat på annat sätt erhållas; och som äfven för det år, denna revision omfattar, enahanda förhållande egt rum i sistberörda 2:ne län, då i Kronobergs läns räkenskap för sagde ändamål definitivt alförts ett belopp af 127 R dr 24 sk. 9 rst. och i Norrbottens län 27 R;dr 44 sk. 7 rst., hafva Revisorerne ansett sig böra sådant omförmäla. — 141 — Skiften och a.f vittring» r. Det för ofvanberörde ändamål å riks-statens 6:te hufvudtitel uppförda anslag, 42,000 R:dr, har, jemlikt Kongl, brefvet den 13 Mars 1857, blifvit för revisionsåret fördeladt på enahanda sätt, som under föregående år, nemligen: Till refningar och skattläggningar i de norra provinserna 23,000: — » afvittrings-verket i Gefleborgs län 3,000: — » storskiftet i Dalarne 10,000: — » storskiften och afvittringar inom Malungs och Lima socknar
Men inom det förstenade skalet lefde ett medvetande, som troget och reflekterande följde förändringarne inom sig sjelft. Detta är eget för det tillstånd, som föregår extasen, såsom Jamblikos11 skildrar det och sådant det uppenbarar sig i den närbeslägtade magnetiska sömnen, likasom någon gång i skendöden. Den första känsla, som efter viljans slutliga seger inställde sig, var en smärtsam. Hermione kände sitt hufvud sammanpressadt som med ett jernband. Men smärtan upphörde ögonblickligt och efterträddes af ett underbart färgspel. Hjernan var förvandlad till en eldfontän, som kastade stjernkaskader, af bländande prakt i hvilka alla färger sammanflödade eller blixtsnabbt aflöste hvarandra. Småningom bleknade detta färgspel och efterlemnade ängslande mörker. Detta varade länge, men genomskimrades slutligen af ett mildt sken från trakten under hjertat. Tankar och känslor strömmade ur den förmörkade, doft arbetande hjernan, ned till denna punkt, och sedan medvetandet der samlat sig, utvidgades den gräns, inom hvilken det stängdes, till en verld. Hermione tyckte sig sväfva på en dimma genom oändliga rymder. Himmelen hvälfde blå och ren omkring henne, luften, som hon andades, var berusande. Dimman sänkte sig och lemnade Hermione på smaragdgröna ängar. Klippor, på hvilka ljusa skyar hvilade, reste sig i bakgrunden. Mellan dessa brusade ett vattenfall ned emot en flod, som bred och majestätisk genomflöt dalen. Alla föremål, äfven de mest aflägsna, begränsades af klara linier. På floden sväfvade en båt, som hastigt nalkades. En ynglingagestalt satt lutad öfver dess reling och blickade ned i vattnet. Hermione såg hans anletsdrag, och hennes hjerta igenkände den älskade brodern. Hon ville ropa honom, men rösten bortdog klanglös, som om luften här varit för etherisk att bära tyngden af ett menskligt ord. Hon ville sträcka armarne efter honom, men kunde det icke. Det var som om denna fruktlösa ansträngning inverkat på taflan omkring henne. Dess färger bleknade, dess föremål upplöstes i dimmor.
Konungen äger, att i Afhandlingar och För, bund med främmande Mäster inga, sedan han deröfwer hört Stats - Ministern för Utrikes ärenderne vch Hos, Canzleren. §. iZ Orden Gtaro.MlNlftcu, Stars,Räden, Hof, Lanzteren vch samrelige Grace , Secrererarne, förändras till: Samtelige Ledamöterne af StatsRadet, rc. 8. 28. ^ Efter orde:. Stars, Secreterare, tillägges: eller Chefer för de serjkildte Departementerne i Konungens Canzli. §. ZZ Stats, Ministrarne, med undantag af Justitie' Stats Ministern, Stats-Räd, PresidenterneutiCollegierne, Öfwer,Stakhallaren, Under,Stathällaren i Hust wud-Staden, samt Politie,Mästare, Haf-Canzleren, Konungens Högste Ombudsman eller JustitieCan, zler saint alla Advocar-Fiscaler, Stats-Secreterare eller andre Departements,Chefer i Konungens Canzli, Landshöfdingar och alla andra personer, som utgöra eller höra till den sä kallade Landt, Regeringen, Falt. Marskalkar, Generaler och Amiraler af alla grader, General, Adjutanter, Öfwer, Adjutanter, Stads-Adjutanter, Commendanm uti Fästningar; Capirain-Lieutenanter och Offi» re - Den 8 Augusti.
Det är ifrån en sådan Synpunkt; sedt, jag tror, att Rikets sannskyldiga nytta ä£* ven Den 18 J u l i i f. m. 209 ven i denna del af Stats-Secreteraren för Krigsärenderne blifvit förbisedd, då jag föreställer mig, att försvarets ekonomiska deta il i första rummet tillhör honom, och att det varit dess pligt, att fästa Kongl. Majrts uppmärksamhet å vådan af den Statsförlust, hvarmed man hotades, då ingen utväg vidtogs, att för köparnes slösande i anseende till utredningskostnaderne ställa någon behörig gräns, och det är i anledning häraf jag emot Föredraganden för Krigsä rend erne kommer att yrka tillämpning af Regeringsformens 107 §. för bristande nit, skicklighet och drift. Utskottets slutsats i anseende till framstäldt tvifvel om Regeringsmaktens rättighet, att, med analogien ifrån Regeringsformens 77 §, utan Rikets Ständers medverkan, på sätt som skedt, förskingra en så betydlig del af Flottans materiel, innefattar samma uppställning, som Utskottets slutsatser i allmänhet; och man skulle här kunna tro, att Utskottet upptäckt, att något stadgande för försäljning utaf Svenska Örlogsflottan verkeligen förefinnes, då Utskottet yttrar, att Konungens dispositionsrätt öfver Statens lösa egendom är enahanda med dess höga rätt att använda Statsmedlen, då det, efter Utskottets egna ord, ej sker annorlunda än stadgadt blifvit; men i följd häraf kommer jag till den mot Utskottets 33 H, 14 210 Den 18 Julii f. ni. åsigt stridiga tankeyttring, att Regeringsmakten icke äger rätt, att godtyckligt disponera Statens lösa egendom, der ingenting blifvit stadgadt i sådant afseende, hvadan jag äfven tror, att eli åtgärd) som tillfogat
Och ä r det ej, i betraktande daraf, att nigor; egentlig handling gemenligen ej förekommer i de moderna romaiienm utah denna ersattes af en rad med hrarandra tämligen löst sammen-, ") &amp; st Roests första novellsaniliiig, c3ur och nmlb rar iif \ .cn, c13 den utkom, föreniiil för ett mycket fördelaktigt oiun51iinaiide i ~ i i r tidskrift. fugade situationer ocli stiimningar, ganska förlitligt om läsaren ej alltid ur dikten förinår för sin blick frammana de lefvande, fullödiga persoirliglieter, som förf. otvifvelaktigt afsett att skänka? Finare estetici och känsloinänniskorna ifylla kanske luckorna ur sin egen fantasi, matter of fact-människorna förstå ej lialfkvadna visor. Sh har, tyckes det oss, förf. till %Rika flickorm allt för mycket riiknat p % den förstnämnda kategorien af läsare vid anlaggningen och utredningen af de handlande personerna i sin berättelse. Men trots intrycket af något visst outredt och lialft i karaktersutvecklingen, vilja vi visst ej frhnkänna Rust Roests genaste arbete sitt värde. Tvartoin, Rika flickor, ar en ganska läsvärd bok. Konsten att skrifva, en gång förvärfvad, går ej gärna förlorad, och när denna konst soin hos Ruat Roest är ett med förf. natur, gör i de verk som frambringas, talangen L. D-n. sig alltid gällande. a Port-Stina. Berättelse af Gerda Megersolz. Albert Bonniers förlag. Den lilla bok, som bar ofvanstående, något triviala beniimning, liar bland andra förtjänster afven den, att titeln ej, som så ofta händer, står i strid mot innehållet. Redan med den enkla titeln antyder förf., att livad lion vill bjuda sina läsare på ar endast en liten roman från portvaktarriimmet, eller rättare ingen rornan alls, om inan med en sadan menar en romantiserad skildring, mer eller mindre heintad ur fantasiens värld, utan en verklighetshistoria, en så- dan, soni helt visst förekommer i mängd rundt omkring oss.
Så snart Kamereraren emottagit penningar och dem i Banken insatt, införas de i den räkning med VexelBanken som af honom föres efter meddeladt formulair, pi det sätt att RiddarhusCassan bibehåller sin särskildta räkning under namn af Riddarhusets Räkning N:o 1. Alla TestamentsFonder, med undantag af den Wennerstjernska få en BancoRäkning under namn af Riddarhusets TestamentsFonder N:o 2, CapitationsRäkningen under namn af Riddarhusets Räkning N;o 3j hvarjemte Den 19 Julii e m. 445 Riddarhusets Räkning N'o 5; hvarjemte en serskildt Räkning föres i Banken gemensamt för Wadstena Adeliga JungfruStifts Cassa och derunder lydande Fonder, utom Grefveliga Schefferska Stiftningen, som lika som hittills bibehåller sin egen serskildta BancoRäkning. Kamereraren förer likväl en med serskildta colummer inrättad räkning för de olika Fonderne och derunder hörande Verk Och personer, med hvilka räkning anses nödig. Å sila utbetalningar som skola ske, ehvad de grunda sig å de fastställde Staterne eller beviljade Räkningar, bör Kamereraren först uppsätta anordning, som af Directionen underskrifven, stadnar jemte de qvitterade Räkningarne till veri - serskildte räkningar föj ras i Banken för Adeliga CadetteSkoleFonden med dertill hörande Wennerstjernske GåfvoFonden, för Wadstena Adeliga JungfruStiftsCassan med derunder lydande Fonder samt sluteligen för Grefliga Schefferska Stiftningen. Kamereraren förer likväl för Riddarhusets räkning N:o 2, en med serskildta columnér inrättad räkning för de olika Fonderne och de personer, med hvilka räkning anses nödig. Å alla utbetalningar, •om skola ske, ehvad de grunda sig å de fastställde Staterne eller godkände Räkningar, bör Kamereraren först uppsätta anordning, som af Directionen underskrifven bilägges, jemtll de qvitterade räkningarne till verification vid Hufvudboken. 446
Argumentet hade såvida någon vigt för Elin, som det rörde modern, ty hon kände sjelf en motvilja för att Lotta skulle angifva denna; men deremot föreställde hon flickan, att det var en stor synd att alldeles förtiga allt detta, och vann slutligen så mycken makt öfver Lotta, att denna lofvade henne gå till den samma hustrun, der husförhöret varit, hvilket var en allmänt välkänd bondqvinna i byen der stölden egt rum, samt för henne allena yppa hvar väfvarne lågo, och tillsammans med henne se om de ännu funnos qvar, och i så fall laga att hvar fick sitt, med förbehåll likväl att Lotta ej skulle antastas, ej heller hennes mor, om Lotta med fullt och rent allvar lofvade bot och bättring för framtiden. Denna plan uppgjordes af Elin, som lofvade följa med Lotta på detta ledsamma bekännelsetåg, hvilket man ej skulle tala om för någon menniska i huset, utan försöka att hålla så tyst, som möjligt. Elin höll i följd häraf många vackra och uppbyggliga tal för Lotta, och denna grät bittert i nattens mörker, och ingen af dem vaknade på långt när så lugna och nöjda, som den föregående dagen. Annandag-jul var äfven en ledsam dag på allt sätt. All den vackra snön, som gjort så mångfaldiga glada anleten – ty ingen på stadsgatan kan föreställa sig hvad litet jul-snö är uppmuntrande för hvarje landtbo – all denna rena, välkomna snö, den töade nu bort med stora steg; och som den fallit mera jemn än i så stor myckenhet, var detta snart gjordt. Ur alla takyfsar dröp det, och snart syntes jorden titta fram i stora svarta och grå fläckar, hvilka så obehagligt stucko utaf med den ännu qvarliggande våta och hopsmälta snön.
Att silfvermynt _, efter denna bestcimningsgrund må tillåtas till. emottagande i Den i6 O c tobe r e. raF ali Kronouppbörd; och att kos Kongl. Majit borde i underdånighet anhållas, det Kongl, Maj:t täcktes i en allmän Kungörelse låta tillkännagifva, att de nuvarande Riksdalerstycken skola gälla för 2 R:dr 3a sk. Bancosedlar eller 4 K:dr Riksgäldssedel'. Bifölls, g:de Punkten. Att silfverutförseln hädanefter må lemnäs lika fri, som silfver inför sein för det närvarande är. Denna punkt blef af Ridderskapel och Adeln godkänd, io:de Punkten. Att i Banken må öppnas en depositionsräkning till insättande af myntadt eller omyåtadt guld eller silfver, emot utbekommande af Bancosedlar, efter ofvannämnda bestämningsgrund för silfver, och för guld efter bestämdt förhållande till silfver, med iakttagande derjemte att för sådan insättning en depositions-attest lemnäs, berättigande innehäfvaren att det insatta beloppet af guld eller silfver (fielt eller uti mindre summor'), för motsvarande belopp sedlar åter uttaga, dock under vilkor: a) Att deposition och uttag alltid ställas på jemna tiotal; b) Att minimum deraf blifver 2.5
Uppl. och godk. hos Ridd. och Adeln d. 16 Oct. 1829< Preste-Ståndet d. 16 Borgare-Ståndet d. 19 Bonde-Ståndet d. 19 Rikets Ständers underdåniga Skrif velse, angående befrielse från Rotering för Capellans-Boställen samt om lindring deruti för vissa hemman i Jönköpings Län. S. A. K. Hos R. S. har, vid innevarande Riksmöte, framställning derom blifvit gjord, att, oansedt de försäkringar om befrielse från Rotering, som vid flera Riksmöten skola blifvit Comministrarne för deras Boställen meddelade, några Komministrar inom Jönköpings Län ännu skola finnas, som med Knecktehåll äro betungade; och sorn af 5 §. i i -y35 års Kongl. Resolution uppå Presterskapets Bihang t. B. S:s Prot. 10:de Sami. 55 434 Exp. Utsh. Förslag till tind. Skri/v. Ä7:o i'79- besvär, Kongl. Brefvet den 9 .Tanuarii 181B samt E. K. Maj:ts och Rikets Kammai Collegii derå grundade Kungörelse af den 3i i samma månad, äfvensom af E. K. Maj:ts till Dess oell Rikets Krigsoch KammarCollegier d. 9 No v. 1826 aflåtne Nådiga Bref, med deruti åberopade åtskilliga äldre och nyare Författningar, R. S. funnit, att för de Comministerseller CapellansBoställen, hvilka ännu draga ordinarie Rotering, ordningen och sättet att från detta onus varda befriade, äro uttryckligt anvisade, samt verkställigheten deraf med den administrativa myndighetens befattning så oskiljaktigt förenad, att speciela frågor i detta ämne icke ansetts böra af R. S. till pröfning upptagas, men det vid en sådan befrielse fästade vilkor, att nemligen annan hittills icke roterad, men till ordinarie Rotering förbunden jord af motsvarande hemmantal, uppå hvilken Ca pella usBoställets