Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk. har vid behandlingen af de frågor, hvaraf den ena nu är föremål för R. o. Ad:s bepröfvande, sammanknutit den K. propos. om de s. k. tysta förmånsrätternas afskalfande med detta betänk., i så måtto, att Utsk. fästat antagandet af detta betänk, såsom ett vilkor för ifrågavar. lagförslag. Jag kan ej ingå i pröfning af detta betänk, utan i sammanhang med betänk. Ä:o lier. Jag värderar LagUtsk:s omvårdnad om omyndigs egendom, så mycket hellre, som jag önskat gifva all möjlig säkerhet åt den omyndige; men jag kan ej dela Utsk:s öfvertygelse att på denna väg uppnå det åsyftade ändamålet. Måhända liar Utsk. lyckats att härigenom lugna ett och annat sinne, som fruktat för borttagandet af de tysta förmånsrätterna; jag tror likväl icke, att de, som i detta afseende bara någon farhåga, kunna särdeles länge lugnas genom Utskrs förslag. Jag behöfver icke i detta afseende lugnas och behöfver således icke heller det föreslagna vilkoret, utan tror, att då R. o. Ad. bifallit betänk. N:o 108 och öfverlåtit åt K. M. att tillse, huru förmyndarekamrar skola bildas, och om dertill stadgas, att inteckning skall tagas till säkerhet för omyndigs egendom, all säkerhet är vunnen. Jag tror t. o. m., att man härigenom bereder möjligheten för förmyndare att b vara den omyndiges egendom. Till följd häraf yrkar jag afslag å detta betänk, och antagande af R. M:s propos. ovilkorligt, helst jag ej anser det vara grundlagsenligt att antaga en Konungens propos. med vissa vilkor, och i allt fall oriktigt, då det nemi. kunde hända, att Konungen ej gillade Den i September. ii Utskts åsigt, och således ändamålet, de tysta förmånsrätternas afskaffande, förfelades. Jag tillstyrker i likhet med reservanterna, Hrr Strussenfelt och Bååth, att Ilr Holms motion måtte blifva afslagen. Hr Stuart, Carl Gust.:
Stan Jetogillade Utskottens, i slutet af denna punkt, gjorda tillstyrkande, om bestämmande af elt visst faslighels-Värde för rättigheten atL få idka bran vins-bränning, i anseende dertill att en myckenhet jord-egare eljest skulle uteslutas ifrån förmonen att kunna få verkställa bränning; och ansåg Ståndet denna punkt, utan förändring eller tillägg, böra blifva till lydelsen alldeles lika med 2 §, i nu gällande Bränvinsbi ännings-Författningen den 25 Junii i83o. Andra} Tredje och Fjerde Punkterne biföllos; Femte Punkten: Antogs i sin helhet, med den enda förändring, att sisla meningen i första momentet, sorn begynnes med ordet: "hörande' blifver så lydande: ”hörande för öfrigt, vid utöfningen af slädernes bränvinsbränningsrällighet, iakttagas, att, likasom förut varit stadgadt, de Bränn erier, som hädanefter ariläggas, varda utomstadens staket på lämpligt afstånd ifrån andra byggnader uppförde;” Sjette punkten: Gillades, med ändring till en fjerdedel ifrån en femtedel af jordens taxeringsvärde; Sjunde punkten: Denna punkten kommer att blifva af följande förkortade lydelse: ”atL den pannerymd, sorn får nylljas, må bestämmas efter innevarande års taxeringsvärde å jord, i enlighet med den i 3 §. af i83o är» Förordning 0111 biänvinsbränningen intagne tariff.” Hvad Utskotten tillstyrkt i öfriga delar af denna punkt ansågs förfalla; Åttonde punkten: Antogs, med utbyte endast af orden: ”Utskotten komma," ernest 01» den: "Ståndet kammer-" Nionde punktens Bifölls; Fröt. TJtdr. d, 6 Oct, 1834. Tionde punkten? Yttrandet, om upphörande af skillingsafgiften för hvarje kanna bränwin oell utaf afgiften efter fastighetsvärdet, godkändes. I afseende åter på beloppet af hädanefter utgående bränvins-brännings-heskaltningen, så stannade
Sedan Slals-kontoret öfver denna ansökning afgifvit infordradt underdånigt ut låtande, kom ärendet den 21 September 1855 under Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning; och enär, enligt de för embetsoch tjenstemäns öfverflyttande på Allmänna Indragningsstaten gällande föreskrifter, Expeditions-cheferne i Stats-departementernas Expeditioner af Kongl. Maj:ts Kansli, såsom icke innehafvande löner, utan arfvoden på stat, ej äro berättigade alt, vid den för pensions erhållande stadgade lefnadsoch tjensleålder, efter afskedet undfå pension till högre belopp, än som motsvarar lönen för det embete eller den tjenst, den afskedstagande å ordinarie stat före Expeditions-chefs-beslällnin - 14 Kongl. Maj:ls Nådiga Skrifvelse N:o 37. gens tillträdande innehaft och hvartill han kunnat återgå, lann Kongl. Majit godt i Nåder entlediga Expedilions-chefen Meinander från hans då vid Sjöförsvars-departementet innehafvande Expedilions-chefs-embete samt derjemte bevilja honom afsked från Expedilions-sekreterare-beställningen på stat vid samma Departements Kansli-expedition, med rättighet att derefter på Allmänna lndragnings-stalen åtnjuta pension, motsvarande beloppet af den med nyssnämnda beställning förenade lön, jemte derunder inbegripen spanmål.
Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 1 1 sistlidne Mars och den 3 dennes på bordet lagde Memorial, N:o 447» anledning af Riks-Ståndens olika beslut, i fråga om åtskilliga Stats-bidrags in gående lill Riksgälds-Contoret, fann Ridderskapet och Adeln för godt att, med ogillande af den föreslagna voterings-prop jsitiom n, lägga Memorialet, N:o 447> t'*' handlingarne. Prat. Utdr. d. 6 April 184 r ■ Från Högrördiga Preste-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Constitutiom-X}\.s\ollels följande Memorial till Rikets Ständer; N:o gn, med förslag till upphörande eller ändring af Tryckfrihets-Förordiiingens 5 §. i3 mom. Ståndet ogillade, att 5 §. 13 mora. Tryckfrihets-Förordningen må npphäfvas teli med detsamma den föreslagna föi andi ingen i numerföljdeu på de 3 följande momenten af samma §., samt återremitterade den, för nyssnämnde fall, uppgifna förändrade lydelsen af 5 §. i3 mom. med förklarande, såsom Ståndets gemensamma tanka, att de deri föreslagna förändringar icke vore bland deni, som 81 §. Regerings-Formen benämner ”högst nodiga och nyttigad’ N:o 98, med förslag till ändring af Riksdags-Ordningens §. 5g och Tryckfrihets Förordningens § 2 mom. 4- Antogs såsom hvilande till Grundlagsenlig behandling vid nästa R ksdag. S. D.
Ilan förklarade att vi icke behöfde frukta för att kasta oss in i utländska lån och jern vägs-företaget, emedan inom vårt land fanns en tillräckligt stor fond af kapitaler och egendom. Han glömde dervid att betänka att för det Staten skall kunna anses äga egendom och kapitaler, så måste individerne som utgöra Staten äga detsamma. Nu vet likväl hvar man, att massan af individernas enskilda egendom är långt för detta pantsatt hos utlänningen, och tror jag att detta förhållande i och för sig är tillräckligt att icke anse vårt financiela tillstånd så blomstrande man velat exponera. Hvad angår sjelfva Utsk:s beräkning, så tyckes mig att man icke bör förbise, att det är just dessa utvägar, hvilka till sina hufvudbelopp grunda sig på, att jag så må säga, onaturlig import, som föra n I ed t de ofantliga bankrutter, hvilka vi erfara dagligen ega rum; vidare att det är just denna onaturliga import och dessa bankrutter som föranledt vårt till sina följder ganska olyckliga beslut af statslån. Jag tror således att den af Utsk. här beräknade summa ganska väl kan jemkas till ett par millioner mindre. Hr Prytz: Då jag nu saknar de ledamöter af BevillnUtsk., som varit beredda att besvara de invändningar som mot detta Betänk. kunde göras, och ehuru jag icke har någon annan kännedom om detsamma än den jag inhemtat af motiverne till Utslcs beslut, har jag likväl ansett dem tillräckliga för att bifalla Betänk, och godkänna Utsk:s beräkning. Den omständighet Hr Stjernsvärd Den 25 Februari. 3!>7 anfört mot den gjorda beräkningen, har Utsk. sjelf i ingressen till Betänk beaktat och för att icke komma till ett oriktigt resultat, har Utsk. icke tagit det år med i beräkning som hade den största importen nemi. 1856, utan i Betänk, står att beräkningen är gjord i medeltal elter 1854 — 55 års förtullningar, och derefter har Utsk. beräknat hvad importen gaf 185*.
Till Svensk-Norska Komitéen för konsuls-väsen dets ordnande 1,254: 28. — » Komitéen för uppgörande af ett förslag till en pensions-inrättning för sjökaptener m. fl 1,043. 3. — » Kongl. Danska Regeringen, för Oresundska tullens upphörande, 63,323: 26. — » Trollhätte kanaloch slussverks ombyggnad 60,000: » Strömsholms d:o d:o 33,333; 16. — » uppmuddring af kofferdihamnen i Carlskrona 5,000. » anläggning af en skeppsdocka i Malmö 10,000: » en farled emellan Christianstad och Åhus 3,333: 16. — Bogserings-kostnader i Göta eif 2,383: 42. 5. För signalering med en tidkula 400: Sportel-ersättningar till General-konsuler, Kom merse-kollegii tjenstemän m. fl 20,433: 30. 8. Diverse utgifter 58; Balans till år 1858: — Utlånta medel 254,900: Fordringar: Af fonden för Sveriges och Nor riges gemensamma utgifter 90,035: 37. 9. — För Elektro-magnetiska telegraf-verket utbetalde medel 861,545: 6. 2. Räkenskaperna hafva icke föranledt. till någon erinran från Revisorernes sida; och befunnos säkerhets-handlingarne, vid anställd inventering, i god ordning. — 55 •§ Kongl. Ofver-mtendents-embetct. Räkenskaperna redovisa uti 4 särskilda hufvudböcker: a) Stats-anslaget till underhåll af Kronans hus och byggnader i Stockholm; b) Dito i landsorterne; c) Extra stats-anslaget till uppförande af en liospitals-byggnad för sinnessjuka å Kungsholmen vid Stockholm: och d) De till Öfver-intendents-embetets disposition anvisade medel till utvidgning af det till lokal för Skogs-in sti tutet upplåtne Förste Hofjägmästare-bostället, Stora Blåporten å Kongl. Djurgården.
Deri 2 2 Maj. e. m. 727 g t allmänt för ett helt Län gällande förbud utfärda j hvilket skäl ock Utskottet låtit för sig vara gällande, vid stadgandet af dess öfvertygelse om tillämpningen af 90 §. uti Regeringsformen. 5:o Från Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utskottet, af den 18 Maj, i anledning af hos Ridderskapet och Adeln den 5 Maj, af Grefve Gyllenborg, Johan Henninf, och Silverstolpe, Axel Gabriel, gjorda anmärkningar vid Utskottets Memorial, rörande yrkad ändring i Regementsskritvaiv-lnstructionen. Utskottet anför, att om ock detsamma ej skulle vara af 90 §. i Regeringsformen hindrad t från upptagande och bedömande af sjelfva hufvudlragan, Utskottet i allt fall ansett sig så mycket mindre böra tillstyrka någon ändring i den öfverklagade delen af besagde Instruction, som utom det, att de föreslagna böterna af 5 Dr S:tnt för den, som försummar i olinna sig vi.d Regementsskrifvare-möte, äro anslagna till Wadstena Krigsmanshus, böter äga rum fö andra skattskyldiga, hvilka ej inom utsatta betalningsterminer liqvidera de vanliga utskylderna till Kronan, m. m. 6:0 Från Bevillningsutskottet, af den 18 Maj, angående yrkad ändring i Bevillningen för Uddevalla Stads invånare, intill innevarande års slut, samt återfående af den Bevillning, som de efter 1812 å-rs Kevillningsstadga mast o behörigen erlägga^ och ^58 t)en 25 Ma}. t. m'. tillstyrker Utskottet fortfarandet till innevarande ars slut af elen lindring i Bevillningen, som i i Art. 4$. 11 mota. i Bevillning s För ordningen af den 28 April i8lO> Uddevalla
Nådiga framställning om afskrifning af, eller ersättning för’, åtskilliga, dels på öfverskolten af Stats-Verkets inkomster anordnade, dels från Kongl. Stats-Contoret af underhänder hafvande medel bestridde utgifter: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 15 och 16 punkterna bi foll os; hvaremot 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13 och 14 punkterna afslogos; N:o 82, i anledning af väckt motion om öfverlåtelse till Haparanda stad af Ca pita ines-bostället vid Norrbottens Fälljägare-corps, Hapauiemi, N;ö 1, mantal: Bi jolis; N:o 83, i anledning af väckt motion, rörande Waxholms stads invånares besittningsrätt lill derstädes befintliga tomter och lägenheter: Bifalls; Prot-Utdra", den 11 December 1S44• 435 N:o 86, i anledning af väckt fråga om utbekommande af ytterligare begrafningshjelp efter aflidne Landträntmästaren J. F. Alm,'- Bifölls; N:o 89, i anledning af Kongl. MajUs Nådiga Proposition om ett ytterligare anslag af 4,000 Kalr årligen till understöd för rustoch rotehållare i Jemtland: Bifölls. S. i). Åter föredrogos följande Allmänna Besvärsoch EJionomi-Utskotlets betänkanden och utlåtanden: N:o pOj i anledning af väckt motion om hämmande af handeln med Apotheks-privilegier; Bifölls; N:o pi, i anledning af återremiss af betänkandet, N:o 25, angående vackt fråga om inköp till kyrkorna i Riket af en ny upplaga utaf Psalmboken med choralmelodierna och rnessan: Bifölls; IS;o p3, i anledning af erhållen återremiss å betänkandet, N:o 37: Bifölls; N;o p f, i anledning af erhållen återremiss af betänkandet, N:o 44, angående väckt fråga om förbättring af Lols-slalens lönevilkor; Lades lill handlingar ne. S. I).
Med den första talaren, Hr Lagerhjelm, instämmer jag deruti, att bancovinsten bör användas till allmänna föremål, men icke på det sält, att den öfverlemnas lill länen, och att den bortskänkes för alltid. Jag ser samhället sådant, att samhället alltid bör blifva rikare, att de fonder, det en gång förvärfvat, aldr ig förskingras, och att man således, vid fondernas användande till sådana allmänna ändamål, hvilka eljest icke kunna ti11 vägabringas, måste bereda dessa capitalers återgång till banken, för att vid blifvande riksdagar kunna användas till ännu andra ändamål. Många sådana återstå ännu, och mångfalldiga sekler fordras innan Sverige hinner dit, att icke, vid allmänna företag af enskilda bolagsintressent^-, biträde af statsmedel erfordras och af föreningar äskas för att ledas till allmän nytta. Jag skulle derföre tro, att bolag för allmänt nyttiga företag inom län oeh äfven för härader , ifall Styrelsen erkände företaget vara af allmän nytta, borde vara berättigade att, om de ställde fullgod säkerhet för capitalels återgäldande, inom längre eller kortare lid erhålla det för företaget nödiga capital räntefritt, men på bestämd ålev - aoS Den 21 November f. m. betalningstid och emot minst 2 proc. årlig capital-afbetal-* ning. Jag skulle deremot tro, att om enskilde personer anmälte sig att för industriföretag erhålla sådana understöd, och dessa företag af Styrelsen pröfvades vara af allmän nytta och utförbara; sa borde jemväl dessa vara berättigade till låneunderstöd af dessa medel, emot en nedsatt ränta af 2 proc., samt en årlig afbetalning af jemväl i procent. Sålunda skulle denna bancovinst, ehuru utgången till allmän-* na föremål, till allmänt nyttiga arbeten och för productionens förökande i det ena eller andra afseendet, dock vara qvar såsom en bankens fordran hos samhället, och skulle sålunda kunna anses såsom ett ökadt rörelse-capita! för banken, och lemna banken tillfälle att i proportion öka den credit den kunde vilja öppna på främmande banker.
Vidkommande åter de efter år 1828 endast tillsvidare förordnade Bergsfogdarne, syntes skillnad böra göras emellan de yngre och dem, som tio år och derutöfver sysslorne innehaft, samt alltså dertill förordnats innan Bikets Ständer den 22 Februari 1845 i underdånighet anhöllo om Bergsfogde-tjensternes indragning, hvilket sednare förhållande inträffade med P. Boman, C. E. Lychnell, J. Edström och J. F. Ågren. För dessa, som alla voro delegare i Civil-statens pensions-inrättning, har E. K. M:t i Nåder föreslagit, att, derest de icke före innevarande års utgång vunnit förflyttning eller befordran till annan allmän tjenst med motsvarande lön, de mätte, från nästa års ingång, få, intilldess pensionsrätt i Civil-statens pensions-inrättning kunde tillträdas, eller befordran vunnes till annan allmän tjenst, å allmänna lndragnings-staten tillgodonjuta: Roman och Lychnell, hvad som motsvarade pensions-beloppet i nämnda kassa, eller 300 R:dr hvardera, samt Edström och Ågren, hvad sorn i rundt tal svarade emot deras taxerade löneinkomster, eller 108 R:dr hvardera, tillsammans 816 R:dr. Bih. lill B. Skrifvelse, N:o 47S. Öfriga tillsvidare förordnade Bergsfogdar, nemligen C. V. Köhler, C. J. Almqvist, C. J. Victorin, C. J. Wahlberg, C. Beronius, J. P. Dahm och O. F. Dalman, voro äfven dels redan delegare i Civil-statens pensions-inrättning, dels berättigade att der vinna inträde; men då de blott kortare tid innehaft sina befattningar, funne E. K. M:t betänkligt att löne-ersättning åt dem föreslå.
Böndernas afhängighetsfbrhållande har såsom institution icke uppstått på grund af den privata utan på grund af den offent-liga rätten, såsom de bekanta forskarne i den ryska rättshistorien, professorerne Gradovskij och Liegejevitsch, visat. Icke blott bönderna utan alla stånd i » Rus » voro den moscovitiska statens lifegne tjenare och skilde sig från hvarandra endast genom arten af de tjenster de förrättade. Adelsmannen var skyldig att skydda statens gränser, och fbr detta ändamål hade han ett visst antal beväpnadt folk under sitt kommando. De dertill erforderliga medlen var bonden skyldig att lernna. Likaledes var det arrende, som bonden i det moscovitiska » Rus » erlade till godsherren, en statsskatt och godsherren — en statstjensteman. Den inkomst, som han fbr egen del betingade sig af bonden, utgjorde lönen fbr hans statstjenst. Bönderna voro i sjelfva verket egare till den jord de brukade. De voro både fria till sin person och hade rätt att efter behag byta vistelseort, om den jord de brukade inbringade fbr ringa inkomst eller godsherren utpressade för hög skatt. Men då någon flyttade till annan ort, kom han i beroende af en ny godsherre, som på grund af statsrätten lämnade honom ett stycke jord att bruka mot erlåggande af ett visst arrende. Det är tydligt att adelsmännen i sitt fbrhållande till landtbefolkningen voro fullkomligt oberoende af centralregeringen, som blott hade att öfvervaka, att adelsmannen ej undandrog sig » SuveränstjensteQ ». Pet låter sig äfven tänkas att denna adliga » tutonomie » tvang bönderna att flytta frän det ena stället till det andra för att förskaffa sig drftgligare lefnadsförhål landen. Detta äter brakade fr&amp;n godsherrarnes sida framkalla klagan öf?er, att de ej hade några medel att fullgöra sin statstjenst. För att försäkra sig om det panktliga fullgörandet af adelsmännens tjenster utfärdade den moscovitiska regeringen under loppet af hela 16: de århundradet en rad af lagbestämmelser, i syfte att binda landtbefolkningen vid ftdernetorfvan.
Derigenom undvikes i alla fall den brännpunkt af partimän, vare sig af ena eller andra sidan, som det föregående förslaget skulle åstadkomma, och man åsidosatte ej heller helt och hållet den vigtiga angelägenheten, att hos en representation må linnas tillbörlig local-kännedom. Om äfven något större afstånd an man eljest skulle önska derigenom uppkomme emellan representanlernes hemvist, kunde de väljande åtminstone då hafva tillräckligt utrymme för sitt omdöme om tjenJigaste personen att representera i den äldre kammaren. Ännu en svårighet, om man icke tillräckligen garanterar sig emot ett för starkt rörelse-elements intagande i äldre kammaren, är just, att denna kammare blefve vald för 5 riksdagar. Dess opinion blefve således för längre tid perpeluerad, och genom en sådan sammansättning af äldre kammaren skulle, när man tänker sig en partitid, hvarunder det demoeraliska elementet hade öfverhanden i landet, ett mycket starkare democratiskt element blifva inlagdt i äldre kammaren än i den yngre, just motsatsen af hvad man önskar. Ett perpetuum mobile i samhällsfrågor är säkerligen lika litet önskvärdt, lika naturstridig! och lika samhällsvidrigt, som ett perpetuum stabile. Frih. Sprengtporten: Då Frih. Boye icke behagat närmare bestämma hvaruti den förmenta eontradiclionen i mitt sista yttrande, emot ett förut afgifvet, skulle beslå, saknar jag äfven alla de tillfällen, jag borde äga för att kunna Den a November f. m. 29 fullständigt vederlägga Friherren. Hv*d jag vet, är, alt då jag sist yttrade mig, upprepade jag hufvudsakligen mitt folsta anförande i fråga om behandlingssättet af detta mål, och jag torde på grund deraf kunna sluta, att den förmenta contradictionen icke finnes annorstädes än i Frihtns eget anförande. Hr Dalman: Jag förbigår att följa Hr Lefre'ns exempel och besvära R. o. Ad. med alt inlåta mig i hänsyftningar emot personer, vare sig inom eller utom detta Hus, vare sig utgifvare af tidningar eller ägande någon annan befattning i det allmänna.
Redan vid 1840 -1841 arens riksdag hade Rikets Ständer, vid pröfning af upp gjordt förslag till ny inqvarterings-ordning för Stockholms stad jemte andra i sammanhang dermed förekomne frågor, uppmärksammat behofvet af särskild kasernbyggnad för Svea artilleri-regemente och hos Kongl. Maj t i underdånighet anhållit att, för bedömande af berörda förslag, uppgift måtte meddelas å kostnaderne för anskaffande af dylik kasern, men dä desse kostnader beräknades uppgå till ett belopp af 345,000 R:dr B:ko, ansågo Rikets Ständer medel för bekostande af nämnda kasernbyggnad icke för det dåvarande kunna beredas. Uti ett till Kongl. Maj:t år 1856 ingifvet underdånigt memorial hade sedermera Chefen för Svea artilleri-regemente jemte förmälan, hurusom regementet fortfarande vore underkastadt alla de olägenheter, sorn af brist på egen kasern med tillhörande nödiga stalloch ridhusbyggnader vore en följd, och hvilka olägenheter under de närmast förflutna åren ökats genom betydligt stegrade hushyror och brist på passande lokaler, så att vederbörande passevolantörer sannolikt snart blefve föranlåtne att frånsäga sig åtagandet att ombesörja manskapets kasernerande, i underdånighet hemställt, att Kongl. Majit täcktes till Rikets
Kro nobetjeningen erhåller den förbättring i både lönevilkor och anseende, att män med heder Den 5 Martil. och kunskaper vilja emottaga desse verklige^ vigtiga beställningar, skola de öfverklagade qlägenheterna och missbruken , hvilkas aftagande och förminskning sedan den constitutior.eila friheten blef införd och vårdad, man ej lärer billjgeti kunna förneka , med ännu mera säkerhet blifva håfne och förekomne. Jag kan deremot ickeinse, att det medel, Friherre Rehbinder föreslagit, att nemligen betaga Kronobetjeningen andel i böter för förseelser, som af dem åtalas, skulle i ofvannämnde afseende vara verkande. Kiorobetjeningen skulle derigenom ej allenast frånkännas en inkomst hvarföre ersättning genom allmänt anslag troligen blefve svår att erhålla; utan det synes och påtagligt att om man af ett åtal, derest det i laglig väg anställes, äger ingen vinst, frestelsen är desto större att bereda sig en sådan genom åtalets nedläggande: Detta tyckes ock hafva blifvit afsedt i vissa senare författningar, som tillägga åklagaren dels betydligaste andel af böter, dels hela brloppet deraf, i hvilket sistnämnde fall det sällan synes kunna instämma med den tilltalades fördel, så vida han eljest äger kännedom om förseelsens verkliga påföljd, att ingå i en förening, som derutöfver skulle tillskynda åklagaren någon vinst. Ett aldeles motsatt förhållande inträffar i de fall, der, såsom i frågan om ansvar för ocker, hela bötesbeloppet är till annat ändamål anslaget; en åklagare kan i sådan händelse, genom enskild uppgörelse med den tilltalade, tillskynda både sig och honom en vinst. Jag känner och bestämdt, att försök till bestickning i sådane fall Den 5 Martil, 519 blifvit gjorde; jag vet med visshet ett, just i fråga om åtal för nämnde förbrytelse, då detta försök misslyckats genom en Kronobetjents redlighet, oaktadt frestelsen kunde vara betyd? lig nog, i hans ringa villkor; men det är icke otroligt att andre sådane försök lyckats och att orsaken dertill legat just i sådane lagbud, som Friherre Rahbinder nu föreslagit.