Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utan oftast blifwa underkastade en werklig hazard och lemna et orätt och falskt resultat; sä styres jag helt och hältet i den öfwertpgelsen at allt hwad som afgöres sä wäl i Utffott, som Riksens Högloft. Ständers sioner och Werk, endast med undantag förBanguens Styrelse, hwarest Ständernes belabeflutnings-rätt utöfwas, bör utrönas och bestämmas genom en förenad allmän öfwerläggning och. när sä fordras, äfweN medelst en gemensam omröstning. Frägan äter angäendeen Ledamots utlottande trl en säker och gifiven pluralitets minnande wid voteringar i Utskotten sinner jag tjena til föga nyttaTy dä alltid et Ständ derigenom förlorar en röst, som är obilligt, samt Protocollet i alla fall, särdeles i angelägna frågor, uplyser de ffiljagtige meningarne, hwaraf Ständerne äga at utwälja och antaga den rättaste; sä är det i sjelfwa merkel likgiltigt, om Utskottens yttrande, antingen i form af betänkande eller beledsagadt med et pä twänne lika talrika meningar grundadt flut, Lfwerlemnas til Ständens Plena/' Tabell Den 8 Au gustf. 78g Tabell öfwer omröstningar Ståndsvis i Mstotten. Voterande för Ja. „För min del afstprker jag votering per ckpitL i Utstotten. Jag tror at votermgar der böra werkställas i analogie med det sätt hwarpä ärenderne hos Utstötts-Ledamöternes prrnckpaler behandlas. De äro fyra Ständ och^wart 790 Den 8 Augusti. Ständ särskilt innom sig jakar eller förkastar Utskottens Betänkande». Hwarföre stola dä ärenderne i Utskotten behandlas och beredas efter annan princip än i Ständen. Hwarföre början af ärenderne efter annan princip än stulet ?
Rikets Ständer hade ock uti underdåniga skrifvelsen den 22 Maj 1845 anhållit, att länens Hushällnings-sällskaper skulle, jemte vederbörande Kronobetjente, i frågan höras, innan maximioch minimi-arrende bestämdes; — och ehuru Kongl. Majt icke lemnat nådigt bifall till framställningen i denna del, funne Rikets Ständer det önskvärdt, att personer med verklig sakkännedom jemte Kronobejteningen hördes i ämnet, innan maximioch minimi-arrende-beloppen bestämdes af vederbörande myndigheter, från hvilka all befattning med denna angelägenhet likväl svårligen kunde skiljas. Inrättandet af en särskild styrelsegren för vården derom skulle nemligen, enligt Rikets Ständers mening, föranleda ökade utgifter i den mån, att det kunde vara tvifvelaktigt, huruvida den tillökning i arrendebeloppen, som derigenom vore att förvänta, dertill försloge; — men Rikets Ständer ansågo sig emellertid böra fästa Kongl. Majits nådiga uppmärksamhet vid ifrågavarande angelägenhet, hvilken, fortfarande stadd i utveckling, alltjemt tarfvade förändrade och efter tiden lämpade föreskrifter, som nu i många hänseenden till och med saknades; i hvilket afseende Rikets Ständer exempelvis anmärkte, att, ehuru redan år 1836 temligen fullständiga föreskrifter meddelats i afseende på militie-boställenäs bebyggande och häfd m. m, sådane föreskrifter i många fall ännu saknades för Statens öfriga egendomar. Och som dessa samt möjligen äfven andra omständigheter torde böra tagas i betraktande vid upprättandet af förslag till förnyade stadganden i ämnet, hafva Rikets Ständer underdånigst anhållit, det Kongl. Majit täcktes, med hänsyn till hvad ofvanföre blifvit anfördt, låta utarbeta och till Rikets näst sammanträdande Ständer afgifva nådigt förslag till förändrade föreskrifter, i fråga om utarrendering och förvaltning af Statens egendomar. 6 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M 63.
Öfrige till Femte Hufvud-Titelns reglering hörande frågor, nemi.: angående anslag för Musikaliska Academien; „ d:o för Vetenskaps-Academien; „ d:o för Kongl. Bibliotheket, utom hvad angår arfvoden för extra biträden; „ d:o för Kongl. Museum; „ d:o för Natur-Historiska Riks-Museum; „ d:o till rese-stipendier samt läroböckers och lärda verks ut gifvande; „ d:o till ved och ljus, utom för Dramatiska Spectaklet; samt uppförande å denna Titel af ett beviljadt serskildt anslag af 45o R:dr, till understöd för vetenskapliga arbetens utgifvande; äro dels genom samtlige Riks-Ståndens, dels genom irenne Stånds sammanstämmande beslut, afgjorde. 44 Siats-Utskottets Memorial, N:o Sofi. Sjette Hufvud-Titeln.
Om nu en angifvare gär till KronoBetjeningen, för att få ett brott åklagadt, så mäste denne fullgöra sin tjenstepligt, emedan angifvaren annars går lill LandsFiskalen, och hos honom anmäler både brottet och KronoBetjeningens vägran, eller försummelse att det åtala, och LandsFiskalen beifrar då båda delarne; men afskaffas desse Fiskaler, så skall KronoBetjeningen snart inse, att de kunna göra hvad de vilja; och alla de beskyllningar man nu här gör emot LandsFiskalerne, skola uppstå emot KronoBetjeningen, utan all controll. Saken synes således af mycken vigt för det allmänna. Herr Nordenanckar_, Gustaf: Det låter visserligen vackert, att hafva tjenstemän anställde, hvilkas pligt det är att vaka öfver Författningarnes efterlefnad, och åtala alla öfverträdelse!' och lagbrott; men i min tanka försvinner mycket af det vackra, när man besinnar, att LandsFiskalerne tjena utan lön. Jag, för min del åtminstone, skulle vara mycket böjd att ursägta hvar och en, som kunde falla på den misstankan, att en tjensteman i sådana förhållanden sökte bereda sig alla möjliga utvägar till sin bergning, och kanske icke åtalade andra förbrytelser, än dem, som lönade sig att öfverbevisa. Jag tror icke ändamålet vara vunnet genom användande af offentlige tjenstemän utan lön. Jag yrkar säle - Den i6 Feburarii e. m. des återremiss, och skulle tro att, uti Rikets Ständers underdåniga anhållan i detta ämne till Konungen, måtte framställas den önskan, antingen att LandsFiskalstjensterne afskaffas, eller att innehafvarne må förses med en lämplig lön; ty hvad nit och rättskaffenhet kan man begära af en lönlös tjensteman.
Att genom egande-rättens oraskansande med oöfverträdeliga garantier, gifva stadga åt nationalförmögenheten och lif åt dess produktionskraft, sådant är ett af de förnämsta ändamålen för menniskans inträde i samfundstillstånd, ett ändamål, sorn ut-i vigt erkänner intet företräde, utom det af statens o,bj6>- jcoende samt af medborgarens lagbundna frihet:, i dessa afseenden åter har sedan längre tid ingen Svensk Man någon önskan mera öfrig. Committéen framhärdar meddju.paste underdå-s ytiga vördnad, nit och trohet Stprrnägtigste AHernådigste Konung Ede_r Kongl. Majus. Vnderdånigste tropligtigste tjenare och undersåter lil. Rosenblad. A. G. Mörner. Jac. De la Gardie, G. Lagerbjelke, Betänkande om Rikets Penninge-Verk. 361 G. F. Fersen. Carl A. Lowenhjelm. Carl De Geer M. Björnstjerna. C. D. Skogman. C. B. Hegardt, F, B. Schwerin, II. N. Schwan,- Stormägtigste Allernådigste Konung* Finance-Committéen har särskildt inför Eler Kongl. Majit i underdånighet framställ t grunlerne för den plan, till reglering af Rikets penningeverk, som, till fullgörande af Eder Kongl. Majits nådiga uppdrag, det ålegat Committéen alt utarbeta. Med tillämpning af dessa grunder och med fästadt afseende på erfarenheten om det förflutna, på önskningarne för det närvarande, på behofvet för det tillkommande, har Committéen, såsom syftemål för dess arbete , bestämt följande 2ine hufvudpuncter: r:o Till betryggande af egar.de-rätten och såsom nödvändigt vilkor f,Ör vidare förkofran i närings-företag, trefnad i hushållning, och förtroende till stats-inrättningarne samt emellan medborgare inbördes, fordras: säkerhet och stadga i det medel, hvarmed alla oeconomiska fördrag afgöras: penningen, 2:0
At dessa högre eller Den 17 Juni f. m. lägre — mari får icke ens veta hvilka, skulle högtidligen updragas rättigheten att, sedan Rikets domstolar lagligen ådömdt en förbrytare ett visst fängelsestraff, förvandla detta straff till ett annat eller befordra det förra till verkställighet, allt efter som omständigheterna i hvarje särskildt fall gåfve anledn. till det ena eller det andra förfarandet. Ar den lag, som tillstädjer sådant, rättvis? Kan det vara statsklokt att godkänna den? Den som nekande besvarar dessa frågor, bör dermed jemväl hafva ovilkorligen bestämt sitt votum. Utan afs. bör icke heller lemnäs, att, genom införandet af den nya straffarten med sina jemförelseeller förvandlings grunder, förökas den redan allt för stora oredan i vårt nuv:de straffsystem, om det ännu ens kan kallas ett system. Denna oreda torde, om den föreslagna lagen godkännes, slutligen tvinga R. St:r att antaga första straffsystem, som framlägges, vare sig hvilket som helst. Huru ytterst svårt det varit att finna något talande skäl för denna lag, kan man sluta sig till af Utslcs knapphändiga motivering, i anledn. af hvilken jag för öfrigt tillåter mig att erinra, det ensamhets-fängelsets lämplighet såsom straff icke ännu kan anses afgjord, utan tvertom är ganska omtvistad, i synnerhet i fråga om så lång strafftid, som ett och ett halft år, hvilket skulle svara mot två års straff-arbete. Dessutom har Utsk. icke åstadkommit den ringaste utredning om i hvad mån det blir möjligt att tillämpa det nya straffet. Utsk. inskränker sig till att säga R. St:r, att »efter de uplysningar Utsk. inhemtat, något hinder numera icke lärer under vanliga förhållanden möta för grundsatsens tillämpning i allmänhet.» Jag hemställer, om denna utredning kan anses såsom tillfredsställande. För min del skulle jag helst vilja anhålla orri ett enkelt utslag å Betänk.: men då jag icke tror mig för tillfället kunna vinna något understöd för denna min mening, förenar jag mig med dem, som yrkat återremiss. Hr Stråle:
Detta var en affär, som hade sitt säte på annan ort, som skötte sig sjelf, och som drefs i annat namn. Fabriksrörelsen drefs ännu så länge blott på försök, men Brauner hoppades dock att denna, om den blefve väl skött skulle kunna utvidgas och lemna ökad afkastning år från år. Hvad Brauner behöfde för att gifva fart åt denna fabriksrörelse var en lämplig person att sköta den. Han måste hafva en man med fackkunskaper och talang, en person, som ej vore öfverdrifvit nogräknad, när det gälde att föra ett företag framåt, som han kunde lita på fullkomligt och som han i händelse af behof kunde hafva helt och hållet i sin makt. Det var under denna tid han under så högst egendomliga förhållanden engagerade Arnold Lindqvist. Ingen annan än Brauner skulle hafva funnit något rekommenderande hos en f. d. teknolog, som råkat så i misère, att han beträdde brottets bana, och till på köpet tillstode, att han vore kär i en qvinna, för hvars skull han vore i stånd att begå nya brott. Men Brauner hade just i honom funnit den man han sökt, den man, som han kunde lita på i det så godt som nya affärsföretaget och som han kunde räkna på, om han af omständigheterna skulle tvingas till en större finansiel kupp. Ja, detta behöfver kanske också förklaras. Med det lefnadssätt Brauner förde och det raseri, hvarmed han kastade sig in i de vildaste börsspekulationer var det icke underligt, om han utsatte sig för svåra finansiella kriser, som hotade honom med fullkomlig undergång. Verlden anade icke då, hvilka gräsliga ansträngningar det kostade honom att bibehålla det leende sorglösa lugnet på ytan, den anade icke att Brauner då med full vetskap om faran förlustade sig på den lätt instörtade tunna skorpan af en i full brand utbruten vulkan. Under sin lysande sejour i Stockholm hade han tvenne gånger blifvit förföljd af längre perioder af envis otur, då hans hemliga fonder anlitats till sista öret, då krediten till dess yttersta gränser tagits i anspråk. Båda gångerna hade han blifvit räddad af hvad han kallade en finansiel kupp. Af dessa hotande faror hade han dragit en lärdom för framtiden. Icke den att
En annan värd Talare -har såsom ett bevis af Universiteternes förfall anfört svårigheten, att derifrån erhålla skickliga Lärare Den 18 December. U3 för Seholorne. Med någon sakkännedom måste jag bestrida denna uppgift. För att ådagalägga det verkliga förhållandet, vill jag taga exempel från den ort, som är oss närmast, nemligen Stockholm. Denna hufvudstad har många offentliga Läroverk af olika slag. De der anställde Lärare äro i allmänhet af en omisskännelig förtjenst; många af dem äro utmärkte genom kunskaper och skicklighet. Vid lediga Lärare-sysslors återbesättande har brist på insigter hos de sökande icke ägt rum; tvertom har vid många sådana tillfällen eil hugnelig collision af många skicklige sökande inträffat. Slutligen får jag hos Herr Grefven och Landt-Marskalken vördsamt anhålla om upplysning, huruvida från de öfrige Riks-Stånden några Protocolls-Utdrag, innefattande deras beslut i förevarande öfverläggnings-ämne, till Ridderskapet och Adeln inkommit. Herr Grefven och Landt-Marskalken tillkännagaf, att Presteoch Borgare-Stånden bifallit Utskottens första Betänkande, samt, i följd deraf, laggt det sednare Utlåtandet till Handlingarne; oell hade någon underrättelse om Bonde-Ståndets beslut i ämnet ännu icke ankommit. Herr Bergstedt: Jag utber mig få göra det tillägg angående Revisionen, det jag tror mig känna, att, sedan den nya Skol-Ordningen var satt i verket vid Skolor och Gymna - Den 18 December. sier, man hade den afsigt, att, sedan man hunnit döma om verkan deraf, utsträcka den blifvande undersökningen äfven till Universiteten. Jag tror detta vara den rätta marchen. Det vore då alltid tids nog, att företaga denna Revision; jag hyser den fullkomliga tillförsigt till Regeringen, alt, örn den är nödvändig, den äfven hlifver anbefalld, och då uppdragen åt grundliga Vetenskapsman. För öfrigt och om Undervisningsverken ock alla äro ofullkomliga, anser jag dem likväl vara ganska nyttiga, och ägande den stora förtjensten, att bibringa grundlighet i kunskaper samt att afleda ifrån tilldanande af Charlataner.
Hennes enda barn, sörjande och bedröfvad för den löftesbrytarn Enevald Finckes skull! Ju mer hon tänkte härpå, dess mer retades hon öfver den skymf han tillfogat Sigrid och hela hennes hus, och allt mer grodde hos henne begäret att söka upprättelse. "Nå ja, nog vet man hon, lammet", sade hon vid sig sjelf, "hvad skulle hon nännas oroa honom. Hon som är så from, så hon knappt näns trampa spinnrocken, för att ej göra ondt åt trampen! Kantänka, som om han skulle fara illa af att få en sån from hustru! Icke Guds englar kunna vara stillare och frommare. Om hon än inte är någon så drifvande menniska, så tror jag visst ej hon så vanslägtats, att hon icke skall vårda sitt hem när hon får eget. Och skulle han inte ha dött som en hund, om icke hon så raskt hade räddat honom! Täcks han väl förekasta henne att hertig Carl roffat hennes fars egendom? Akta han sig bara vackert sjelf, herr Enevald, att inte hans tur kommer en vacker dag! Hvem vet om inte kungen kan komma till riket igen, och då sitter herr Erik högt i vädret. Tror J, att hederligt adelsfolk äro skyldiga att tåla sådan förolämpning? Tror J icke, att J skolen hålla edert ord, då J ingått trolofning? Skall jag behöfva se mitt barn blekna och lida för edra meneder?" Dessa och dylika tankar sysselsatte fru Metta beständigt, och slutligen mognade hos henne beslutet, att icke låta saken aflöpa så lätt för Enevald. Hon hade ju ovedersägligen rätten på sin sida. Det var rätt så bra att Sigrid var borta, hon skulle väl ändå vara för "tafatt" för att vilja "taga itu med saken på allvar." En vacker dag satte sig fru Metta i sin släda, och reste in till Åbo. Mäster Sigfrid Aronsson Forsius satt, ifrigt sysselsatt med sina beräkningar, vid ett bord, hvarpå stodo uppstaplade en mängd besynnerliga instrumenter, deglar, böcker, flaskor, och mångahanda ting, som ingen, knappt han sjelf ens, kunde förstå sig på. Han lade handen på sitt papper och sade:
Ständers ömhet och välvilja emot den samma, finna sina bekymmer vid inträdet på Tjenstemanna-banan i märklig mohn lindrade, samt deraf hämta en ny anledning, att med nit och red-• 844 Stats-Utskottets Betänkande. redlighet uppoffra sin tid och 31'bets-förmåga uti Rikets tjenst. Riksens Höglofl. Ständers Egit ompröfvande underställes allt detta vördsammeligen. Sockhoim den 16 April 1818• Riksens Höglofl. Ständers Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotts Utlåtande i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående inrättandet afl allmänna Arbetsoch Correctionshus på Borgholms Slott och i Vadstena. Samtelige Respective Riks-Stånden hafva till Stats - Utskottet Samt Höglofl. Ridderskapet och Adeln derjemte till Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskottets åtgärd, remitterat Kongl. Maj:ts den 10 sisth December till Rikets Ständer aflåtne Nådiga Proposition, angående inrättande af allmänna Arbetsoch Corrections-hus på Borgholm och i Vadstena, af följande innehåll : (Danna Nåd. Proposition finnos tryckt under N:r 9 i r:sta Sami. till detta Bihang, sid. 73, och blifver här utesluten.) Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten hafva härvid inhämtat, att Riksens Ständer uti deras vid sista Urtima Riksdagen den 4 Augusti 1815 aflåtne underdåniga skrifvelse i detta ämne, yttrat den önskan, att, i mån som Uag-Coinmittéens bemödande att omarbeta Straff-Lagarne framskrider, anstalter kunde vidtagas, att de Arbets* och Eörbättrings-In - Ståts-Utskottets Betänk and en. 845 rättningar, sorn deruti föreslås, derest de af -Riksens
— Undanrödjandet af all tvekan i detta hänseende och att endast tjenstbart manskap må godkännas, får en ökad vigt då deribland skall genom lottning uttagas beväringssoldater, hvilkas fullständigare öfning det icke kan vara skäl för staten att bekosta, om de sakna den styrka och uthållighet, som för en soldat fordras. Genom beväringsålderns framflyttning till 22 år böra mönstringarna betydligt underlättas. Manskapet är vid denna ålder i allmänhet utvuxet och betydligt mera utbildadt än två år tidigare. En svårighet qvarstår dock med beväringsynglingar, hvilka vid mönstringstillfället lida af tillfälliga åkommor eller sjukdomar, hvilka, ehuru icke obotliga, dock kunna lemna för deras tjenstbarhet menliga följder efter sig. För att man icke skall nödgas taga det osäkra för det säkra och underkänna dem, ehuru de någon tid derefter kunna vara fullkomligt friske, borde de kunna ställas på förbättring åtminstone till nästa mönstring. Ehuru i nästan alla konskriptionseller beväringsarméer en viss längd är ett villkor för att manskapet skall kunna till krigstjenst godkännas, hafva kommitterade dock, under antagande att beväringsåldern framflyttas till 22 år, icke ansett behöfligt att nu föreslå en återgång i detta afseende för beväringsmanskapet i allmänhet; men då det onekligen är en olägenhet för en soldat att vara liten, att vara betydligt mindre än det öfriga manskapet, emedan han derigenom har svårighet att följa sina kamrater, att med dem i led och rotar samverka, böra de som äro alltför små uteslutas från beväringssoldaterne, hvilka alla äro afsedde att ingå bland de stridandes antal. Om för beväringssoldaterne en längd af 5 fot 4.5 tum, närmast lika med det gamla beväringsmåttet bestämmes, så bör derigenom ingen märkbar nedsättning uppkomma i det antal, som är underkastadt lottning, och endast de uteslutas, hvilkas rätta ställe icke kan vara i ledet, om de än på andra platser och i andra uppdrag kunna gagna det gemensamma försvaret. I öfverensstämmelse med hvad här blifvit anfördt föreslå kommitterade
Vidkommande deremot öfverflyttningen af en utrifven qvams ränta, så är i detta hänseende genom 13 § af Kongl. Förordningen den 20 Januari 1824 föreskrifvet, att Konungens Befallningshafvande eger tillse, att ränta eiler andra allmänna skyldigheter å vattenverk (hvartill qvarnar naturligtvis böra räknas), som utrifvas, eller å den del deraf, som genom försämring bortgår, blifva, efter de för skattläggningar i allmänhet stadgade grunder, i vederbörlig ordning flyttade på den jord, för hvars båtnad verket rifve» eller försämras. Detta stadgande synes mig numera stå i uppenbar strid mot den genom Kongl. Brefvet den 9 September och Kammar-kollegii kungörelse den 9 Oktober 1857 gifna föreskrift, att afskrifning af grundränta å mjölelier sågqvarn må, när egaren lagligen styrker det verket blifvit nedlagdt och utrifvet, af Konungens Befallningshafvande beviljas genom utslag, som bör Kammar-kollegii pröfning underställas. Men då det likväl visat sig af Kammar-kollegii omförmälda skrifvelse, att Kongl. Kollegium anser anförda 15 § af 1824 års Kongl. Förordning ännu vara gällande, samt då en sådan stridighet emellan olika författningar icke kan betraktas såsom öfverensslämande med ett väl ordnadt skatteväsende, hvartill kommer alt jordegare och boställsinnehafvare, som tillräckligt få vidkännas dryga kostnader för sjöars uttappande och sänkning, icke böra obilligtvis betungas jemväl med utrifna vattenverks räntor, får jag derföre vördsamt föreslå: att 15 § af Kongl. Förordningen den 20 Januari 1824 må upphöra alt vara gällande. Om remiss häraf till vederbörligt Utskott anhålles ödmjukast. Sundgren, från Stockholms län. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af «I. O. Sundgren frun Stockholms län, om anslag till lön åt en ständig läkare i Blidö skärgård med station i Furusund.
Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna alt ja öfverröstat nej, begärdes votering, under yrkande alt contra-proposm måtte innehålla, att vin, inkommet på buteljer från Italien eller vid Medelhafvet belägna orter, skulle beläggas med en tull af 25 proc. af dess värde på produclionsorten. Sedan voter:s-propos:n blifvit uppsatt och till justering uppläst, afstod likväl den ledamot, som yrkat votering, från dess verkställande, i anledn. hvaraf den af Hr Frih. o. Landtm, sist framställda propos. ansågs vara af R. o. Ad. bifallen. Då nu Hr Landtm, skulle till afgörande framställa frågan om tullbestämmelser för ’’Vin på fastager,” anmärktes af en ledamot, att flere ledamöter, i förväntan af votering, och i förmodan att således frågan om tullen för vin på fastager icke så snart skulle hinna förekomma, torde hafva bortgått, och anhöll således att den måtte till efter - 3o2 Den 21 December f. m. middagen uppskjutas, hvilket äfven, efter denna erinran, af Hr Landtm, ansågs vara riktigast och af R. o. Ad. bifölls. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. -J till 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Måndagen den 21 December i84o. Plenum kl. 6 e. m. Justerade p!eni-prot:n för den 1 1 sisth Nov. e. m. och för den |3 i samma månad. Fortsattes pvöfningen af Bevilln.Ulsk:s utlåt. N:o 3o, i anledn. af gjorda anmärkntr vid betänk. N:o 21 ang:de tullbevillningen. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, sedan från förmiddagen hade blifvit uppskjuten frågan om tullbestämmelserna för vin på fastager, under discussionen hade blifvit yrkadt dels bifall å Utsk:s förslag i utlåt. A':o 3o, dels å förslaget i betänk.