Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid behandlingen af detta ärende hos Banko-fullmäktige, har dess pluralitet ansett nyssherörde, i afseende å Diskont-direktionens sammansättning föreslagna stadga nden icke vara öfverensstämmande med Grundlagens föreskrifter, rörande förvaltningen af Rikets Ständers Bank, samt att således förslaget i denna del icke vore antagligt, utan, med gillande af den åsigt, att nu varande åtskillnaden emellan Direktionerne öfver den Allmänna samt den såkallade Handelsoch Närings-diskonten borde upphöra, för sin del i stället föreslagit: att den Direktion, som sålunda skulle tillkomma att behandla alla Banko-diskont-verket tillhörande ärender, måtte bestå af åtta ledamöter, nemligen fyra Fullmäktige, en af hvart Riks-Stånd, valde på sätt och i den ordning 80 § 1 mom. af Banko - 4 Banko-Utskottets Memorial, N:o 66. reglementet bestämmer, två JBanko-kommissarier samt två af Fullmäktige inom eller utom Banko-verket och dess Öfver-styrelse, för hvarje år, utsedde personer, af hvilka den ene borde ega lagkunskap och den andre kännedom om handeln och den större rörelsen, samt att i Direktionen skulle med ordförandeskapet förhållas, såsom hittills egt rum, och för besluts fattande minst fem ledamöter vara närvarande. Utskottet har tagit denna fråga under noggrannt öfvervägande; och dervid funnit något hinder i Grundlagen emot den af Diskont-direktionen föreslagna förändring i Direktionens sammansättning icke förefinnas. Uti 72 § Regerings-formen är visserligen i allmänhet stadgadt, hurusom Banken skali förblifva under Rikets Sländers vård; men några speciela föreskrifter meddelas icke i afseende å sättet för de särskilda fondernas förvaltning. För närvarande ombesörjas flera grenar af Bankens lånerörelse, såsom belåning af rnetaller och vågförda effekter, lån mot inteckning i fast egendom, skiftesoch odiings-lån m. fl., af Bankens Låne-afdelning och Låne-kansli, och således af personer utom Bankens Öfver-styrelse.
Bank insätta det silfver, de anse sig kunna umbära, såsom fond för en ny sedelstock antingen emot Stats-obligationer, löpande med 4 procents ränta eller ock försäljning emot det högsta pris, Banken anser sig kunna betala derför;” samt att i sammanhang härmed en underdånig framställning måtte göras derom, att Privat-bankerne, så fort den dem beyiljade oetroj går till ända, indragas, så att blott ett godt mynt blifver i landet gängse, hvarigenom Staten kunde komma i åtnjutande af den räntevinst, som nu går i privatas händer; men att deremot Filial-Diskonter borde inrättas jemväl i Jönköping, Carlstad och Fahlun.” 2:o af Herr Rosenblad, Bernh., som föreslagit ”alt Rikets Ständers Bank måtte uppdragas att upptaga ett lån, icke öfverstigande 2t och icke understigande 2 millioner R:dr Specie eller motsvarande belopp utländskt mynt, att återbetalas inom sednast 45 och tidigast 30 år från upptagandet; att det öfverlemnas åt Banko-Utskottet, att närmare bestämma de villkor, som \'id lånets upptagande böra ligga till grund, samt att, i fall delta Utskott skulle anse lämpligare, att lånet upptages af Kongl. Maj:t å Rikets Ständers vägnar, det eger att derom göra anmälan hos Rikets Ständer; och 3:o af Herr Prosten Berlin, som tillstyrkt, alt Riks-Banken må upplaga ett utländskt lån på t. ex. en half million L. Sterling emot så billiga villkor, som möjligen kunna betingas, och att, sedan Riks-Banken sålunda konsoliderat sig eller förstärkt sin metalliska kassa, den öfvertager samtlige Privat-bankernes lånerörelser i provinserne.
År 1802. jsmidesliliökning vid Svartnäs med ” 345* 1805. Nybruket och Norra bruket under Svartnäs ” 1800 16 Slats-Utehottets Utlåtande N:o 37 Litt. A. Halfva vilriol-, svafveloch rödfärgs-verket skeppund vid Fahlun 1866. Halfva Löfsjö masugn, Rosshytte smide och andel i masugn . ” 100. 1811. Snöå Bruk ” 900. 1818. Tanså masugn 1819. Noraå bruk ” 1,800. 1823. Avesta jernverk ” 1,350. 1827. Ågs masugn (nedbrunnen 1844 1830. Andersfors under Snöå bruk, ” 1,350. 1837. Eriksfors under d:o bruk, ” 1,500. 1839. Korså bruk ” 3,150. utgörande alltså sammanlagda smidet vid de enskilde verken sk:pd 13,045. EfLer det den framställning i afseende på Stora Kopparbergs bergslags uppkomst, utveckling och närvarande ställning, Utskottet funnit erforderlig, nu egt rum, anser likväl Utskottet, innan det meddelar hufvudsak ligt yttrande, angående förmedlingen i koppar-räntan, en redogörelse öfver det skick, hvari den väckta frågan om upphörande af allmogens, inom en del socknar i Stora Kopparbergs län, skyldighet att in natura till bergslaget leverera deras ränte-och mantals-kol, sig befinner, böra föregå, hvarigenom Utskottet kommer i tillfälle alt öfver dessa, med hvarandra nära förbundna, ämnen, i ett sammanhang sig utlåta.
Till ytterligare upplysning meddelas härhos det först anmälda förslaget sådant det, efter diskussionen, blifvit genom votering godkändt såsom kontraproposition, men vid sedermera verkställd huvudvotering blifvit ogilladt, i begge voteringarna med en rösts pluralitet: Stats-Ulskollels Memorial, N:o 529. 7 »Att Utskottet, sedan Borgareoch Bonde-stånden bifallit, men Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet — med undantag af Usta, 4:de, 8:de, 18:de och 19:de punkterna, ogillat det i Stats-utskottets memorial M 319 framställda förslag till omröstning i förstärkt Stats-utskott och Utskottet således funnit sin åsigt af 2:ne Riks-stånd godkänd, måtte inbjuda Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet att, i förevarande fall, foga sig efter Medstånden, samt till omförmälda voterings-förslag lemna bifall.» Af herr Carlheim Gyllenskjöld, O.: »Den af Utskottet nu beslutade inbjudning anser jag icke lämplig. Det har väl tillförene stundom händt, när Statsutskottets förslag till voterings-propositioner blifvit af 2 Stånd gillade, men af de begge andra Stånden förkastade, att Utskottet då inbjudit de sistnämnda att, med frångående af sina beslut, propositionerne antaga; men, om detta någon gång må vara tjenligt, synas mig likväl skäl vara för handen, hvilka bort en sådan åtgärd för det närvarande alldeles förhindra. Dessa äro den allmänneligen uttryckta önskan om riksdagens snara afslutande, och osannolikheten, att de 2:ne Riks-stånd, som voterings-propositionerne ogillat, skola ändra åsigt, utan att de grunder undanrödjas, på hvilka ett sådant ogillande sig stödjer, vid hvilket förhållande riksdagens ytterligare förlängning blefve enda sannolika följden af den beslutade åtgärden.
R:dr; i afséende hvarpå den upplysning erhållits, att, efter E. K. M:ts Nådiga förordnande, 4,300 R:dr till inköp af huset blifvit använde, utaf den till Brudgåfvornes utgifvande afsatte Fond, samt att, vid förnyad Brandförsäkring af detta hus, år 1821, ett så ao6 Underdåniga Skrifvelser. kalladt Prsemie-L&n af Brandförsäkrings-Fonden derå är vordet meddeladt , uppgående (iil 600 R:dr : Vid hvilket förhållande, Riksens Ständer endast ansett, att desse särskilde Poster hädanefter böra till deras rätta egenskap i Räkenskaperne upptagas, såsom Lån af Brudgåfve-Fonden och Brandförsäkrings-Werkef. 2:0 Enligt Hufvudboken, utgjorde Lotteriets behållning i fordringar, vid 1821 års början, 136,500 R:dr, bestående i Riks-Gälds-ContoiretS Obligationer med ränta; hvaremot de, Under lop« pet af året, influtne ränte-medel endast uppgått till 1,611 R:dr 34 sk. 10 rst. Härvid har väl blifvit upplyst, att som ränte-medlen å berödre Capital, på olika tider, förfallit, hafva de, i mått deraf, till större eller mindre belopp, det ena äret emot det andra, ingått och blifvet i Räken» skaperne upptagne, Utan afseende på tiden, för hvilken de upplupit; Men då ordningen synes fordra, att räntor å fruktbara Capital blifva i hvarje års Räkenskap debiterade såsom tillgång, och hvad derutaf ingår crediteradt, samt det öfrige såsom resterande fordran för året balanceradt; Så hafva Riksens Ständer funnit sådant böra för framtiden iakttagas
Hurusättet känd af oss tillräckligt för att bedöma dan den var och hvem som höll i metspöet, om det där » ömsesidiga tycket » bör få vill jag ej berätta, men en kvinnohand var uppstå, när han sedan kommer och gör sin det, hvilket jag anför gent emot insinuationen, visit i det ändamål, som vi nog förstå? Blir att det bara skulle vara vi, otäcka karlar, det sedan riktigt fråga om allvar, så måste som röjde försåtlighet. Nu är hugget, som man ju, om man har en gnista förstånd, sö- jag då fick, tämligen läkt igen, och det kan ka skaffa sig närmare upplysningar i det ena nog bända, att jag försöker min lycka på nytt. fallet lika väl som i det andra, men trots Ty så som mina förhållanden äro, är detta, alla sådana visar ju den dagliga erfarenheten, så underligt det låter för Eva, rent af enda att det i framtiden kan gå tokigt med de alutvägen för mig att möjligen få mig en hudra bäst afvägda familjepartier. Skall det stru, och det ehuru jag är en fullt allvarlig gå tokigt, så går det, hur man än bär sig épouseur. åt, det är min tro. För resten går det väl an i Stockholm och andra städer, där det gifves så många tillfällen för ungt folk af begge könen att få se personen, för hvilken man möjligen kan komma att intressera sig på allvar. Men för oss, som bo på landet och af omständigheterna äro försatta i en omgifning, som ställer i tvifvelaktig utsikt för oss att aldrig träffa ett » föremål », — hur tror ni att det är för oss? Nej, giftermålsannonserna kunna nog ha sina goda sidor, och kommer det en gång för mina ögon någon, som slår an, så garanterar jag ej, det får Eva förlåta, att den icke får svar från en ung flicka. P. S. Isynnerhet om annonsen står i Idun, förstås! * * * Så här skrifver åter vår tredje korrespondent: Herr redaktör!
Utskits två sednare hemställanden. Biföllos. Den vidare behandlingen af förev:de Betänk, uppskjöts till e. m:s plenum. Föredrogs ett från Högv, Preste-St. ankommet prot.-utdrag N:o 302, innefattande inbjudning till R. o. Ad. att förena sig Den 28 Maj e ni. uti Preste-St:ts beslut i alseende å 44:de och 45:te punkterna af Banko-Utsk:ts Betänk. N:o 35, med förslag till reglering af bankens låneoch kreditiv-rörelse samt om användande af upplupen bankovinst. Begärdes på bordet. Upplästes ett af Frih. von Schwerin, Jules, ingifvet memorial af följande lydelse: I anledning af en förestående utländsk resa anhåller jag, med bibehållandet af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig den plats i Banko-Utsk:t, jag sedan början af förev:de riksdag innehaft. Sedan B. o. Ad. härtill lemnat bifall, anmodade Hr Gr. o. Landtm. Ståndets Hrr Elektorer att utse en ledamot i BankoUtsk:t efter Frih. von Schwerin. B. o. Ad. åtskiljdes kl. £ 3 e. m. In fidem, 0. Brakel. Thorsrfagen den 28 Maj 1863. Plenum kl. 6 e. m. Hr von Knorring, Oscar: Mot B. o. Ad:s i fråga om artikeln »spanmål och andra landtmannaprodukter» fattade beslut, får jag härmedelst nedlägga min reservation. Hr von Ehrenheim, Per: Emot det af K. o. Ad., i strid med de åligter, som vid flere föreg:de riksdagar inom Ståndet gjort sig gällande, i gårdagens plenum fattade beslut att bestämma importtull för vissa landtmannaprodukter, anhåller jag Deu 28 Maj t. m. sri att få mig reservera.
Påskrift ä handlingar derom alt stämpel, som saknas, varit åsatt, gäfle vid intet tillfälle, så framt icke lagligen styrkas kan, ali behörigen makuleradt slämpelpapper varit bilagdt, men förkommit. 9:0. Å köpe-, bytesoch gåfvobref rörande läst egendom på landet och i städerna, som vid underdomstolarne i ändamål af lagfart löreles, äfvensom å fastebref, hvilka derifrån utlärdas, skuldebref och andra handlingar, som i nämnde domstolars inleckningsprotokoller intagas, samt bouppteckningar, äktenskapsförord, morgongäfvobrel och om lösören afslulade köpe-afhandlingar, hvilka lill samma domstolar ingilvas, skola begagnas beläggnings-slämplar, så inrättade, att, då de midlöfver afklippas, så väl den ena som den andra delen innefattar fullständiga värdeoch årlals-slämplar. 10:0. Då Kongl. Maj:ts eller vederbörande embelsmyndighelers beslut i afseende på enskilda ansökningar, förordnanden om tjänsters bestridande och hvad annat, som efter denna författning fordrar de derom utfärdade dokunrenters förseende med stämpel, expedieras genom bref, protokollsuldrag eller påskrift ä handlingarna, skall alltid dertill nyttjas stämpel af det värde, sorn, elter hvad stadgadt är, härför belöper; och må ej någon, vid ansvar, genom expedition »sältet minska Kronans inkomst af stämpelpapper. 1 l:o. Expcditions-lJtskotfets Forsing till lindert/. Ej må någon tillgodonjuta de genom Kongl. Maj:ls och Dess embetsman? bref, fullmagler, transporter och konstitutorialer eller genom General-ordres honom lillagde löneförmåner och rättigheter, innan han uppvisat fuilmaglen eller förordnandet, behörigen med stämpel forsed). 12:o.
Jag fruktar, att Ridderkapet och Adeln, genom bifall till hvad Utskotten i denna fråga tillstyrkt, skulle fråntaga Indeldta Armeen mycket mera, än Ridderskapet och Adelil genom den vid denna Riksdag beviljade löneförhöjningen tillagt den, och jag yrkar derföre afslag å Utskottens Utlåtande, samt bibehållande af det naturliga sätt för räntornes utgörande Konung Carl XI i sin vishet fastställt. Herr Hjerta, Gustaf: Hvad den siste Talaren anmärkt angående Indeldta Armeens förlust, genom antagande af det nu föreslagna lefvereringssättet af räntespannemäl, synes mig sakna ali grund, då löntagarne vid armeen sällan sjelfva uppbära sina räntor, utan sådant sker genom regementernes civila embetsman och corn missionärer. Ett förändradt sätt för räntornes utgörande kan således icke leda till någon känning inom Indeldta Armeen, hvaremot det möjligen kunde vålla förlust för Läroståndet, som vanligen sjelf uppbär sina räntor; men med afseende å de åtgärder, som blifvit vidtagne till Läroverkens och de der - Den i Mars e. m. 4> vid anställde tjenstemännens förmån, drager jag icke i betänkande att rösta för det lia framställde förslaget, om ock derigenom någon minskning i nyssnämnde förmåner skulle förorsakas, helst denna enligt min tanka icke kan blifva betydlig. Det är för öfrigt bär hvars och ens lagliga rätt vi böra betrakta. Vi få således icke sätta oss i deras belägenhet, som uppdrifvit deras löningsränta högre, än den lagligen bordt vara, utan vi böra hafva till föremål, att om möjligt skaffa näringsidkaren någon lindring i sina skattebidrag, under det embetsmannen tryggas vid de rättigheter och förmåner, hvarom han en gång blifvit försäkrad; och jag tror, att Utskotten afsett båda dessa saker.
Yäl finnas .mångå, som längta efter penningelån; men jag befarar, att få äro så qvalificerade, att de kunna erhålla del af de nu föreslagne; ty antingen hafva de sin jord förut alltför mycket graverad, eller äga de för små hemmansdelar. De åter, som icke befinna sig i sådane förhållanden, tror jag vara försigtigare, än att de skulle vilja blottställa sig för dylika lån, som de, hvartill ifrågavarande utländska penningar skulle användas. Man bör derföre ej våga hazardspelet, alt upplåna större summor, än man är säker att åter få inom Riket utlåna. Friherre Rantzou: Jag kan ej afstå från mitt föreslagna tillägg, och anhåller på förhand om votering derom, i fall det icke Den 4 Mars. aa5 icke bifalles. Herr Rosenblads anmärkning saknar grund, ty intet föregående beslut hindrar pröfningen af mitt förslag och antagande deraf. Det vore i sanning för hårdt, om man skulle nödgas reversera penningarne, innan man fått dera. Grefve Horn, Claés Fredrik: Jag förstår Friherre Kantzous tillägg sålunda, att Obligationer med ränta ej skulle utgifvas, förrän valuta, efter afdrag af rabatten, derföre lemnäs, ty full valuta eller hela det förskrifna beloppet kan icke erhållas och kommer ej i fråga. För att åter rätt bedöma Herr Cederschjölds förslag, torde man böra erinra sig innehållet af ^ide Punkten i Utskottets senare Utlåtande om utlåningen, der det, sedan först ett maximum för hvarje låntagares lånerätt blifvit bestämdt, och vidare den ordning blifvit stadgad, i hvilken de inom hvarje termin inkomne låneansökningar böra pröfvas och beviljas, sluteligen tillägges följande: Skulle likväl, vid någon lånetermins förlopp, tillräckligt antal sökande icke hafva anmält sig, att, på ofvannämnde vilkor, lån undfå; äge dd RiksgäldsContoirets Fullmägtige, att, till undvikande af ränteförlust, meddela län utan inskränkning till beloppet, endast fullgod intecknings-säkerhet derföre erhålles.
PresteStåndet hafva följande anmärkningar deremot blifvit afgifne: af Herr Doctor Thyselius', att han ansåg Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition böra bifallas med de af Utskottets Ordförande föreslagne inskränkningar, deruti Herrar Professorerne Fröberg och Bexell samt Prosten Hasselroth instämt, med tillägg att den mildhetsprincip, hvarefter brottslingar nu behandlas, är i flere afseenden skadelig, och kan äfven leda till våda för allmän och enskild säkerhet; och har, i anledning af den anmärkning en Ledamot inom det Högv. Ståndet gjort om vådan att, på sätt de föregående Ta larne åsyfta, åt en fångvaktare lemna rättigheten att skjuta på en fånge, Herr Professor Fröberg erinrat,' att ehuru missbruk i detta, som andra fall kunna ega rum, trodde Herr Professorn La^Utskottets Betänk anden. 55 dock, alt de högst sällan skulle inträffa, äfvensom han hoppades, det rättigheten att skjuta på en missgerningsman, som söker taga flygten, icke ofta skall komma att anväudas, enär blotta kännedomen att denna rättighet är vaktkarl och fångvaktare lemnad, skall afhålla från rymningsförsök, och Herr Professorn i alla fall vore öfvertygad, att missbruken hädanefter icke skola vara mera att befara än hitintills, då de som nu hafva uppsigt öfver fångtransporter äro beväpnade åtminstone med sabel, och man ej eger exempel, att desse vapen blifvit använde; hvaruti Herr Prosten Anjou instämt, med tillägg att den rättighet, hvarom fråga nu är, ehuru icke i Lagen bestämdt uttryckt, dock måtte ega rum, emedan FångGevaldigernes vapen annars skulle vara utan allt ändamål. —•
Dessutom skola kostnaderna för nödiga reparationer och andra arbeten för vederbörligt underhåll såväl af den för Riksgälds-kontoret anvisade som af de för Riksdagens sammankomster afsedda fusta egendomar, äfvensom de för samma egendomar utgående årliga afgifter jemte de uti dessa egendomer befintliga inventariers underhåll och komplettering utaf Riksgälds-kontorets medel bestridas i likhet med andra till s. k. kontors-expenser vanligen hänförda utgifter. § 169. Jemte det Rikets Ständer för bildande af ett mot representationens behof och anspråk svarande bibliothek inom Rikets Ständers hus anvisat ett årligt anslag af Niohundra Riksdaler, att från och med innevarande år från Riksgälds-kontoret utgå till bestridande af bokinköp samt böckernas inbindning, hafva Rikets Ständer medgifvit, att de för inrymmande af riksdags-bibliotheket erforderliga bokskåp må i sammanhang med den beslutade förändringen af Rikets Ständers hus, på sätt Fullmägtige finna lämpligt, anskaffas, äfvensom att åt den person, som af Fullmägtige utses att om riksdags-bibliotheket och arkivet hafva den närmaste tillsynen, må anvisas tvänne till bibliotheket angränsande rum jemte nödig vedbrand. Stats-Utskottets Memorial N:o 138. 13 Derjemte böra Fullmägtige låta i de skåp, som finnas anbragta i de nuvarande arkivoch bibliotheksrummen, sedan dervarande böcker blifvit till den nya bibliothekslokalen förflyttade, uppställa och ordna alla de skrifna handlingar, som anses böra med arkivet förenas; hvarförutan i första och andra Kammarens kanslilokaler, för hvilka nödiga bokskåp skola anskaffas, böra uppställas så fullständiga samlingar af riksdagstrycket, som kunna erhållas, äfvensom de mest nödiga författningsoch lagsamlingar, och hvartill i främsta rummet böra användas de böcker, som från Riks-Ståndens särskilda bibliotheker kunna blifva aflemnade, såvidt icke desamma anses företrädesvis böra i riksdags-bibliothcket förvaras. • § 170.
Då föråldrade lagstadganden blifva för det afsedda behofvet eller för den allmänna meningen otillfredsställande, så är det representantens pligt att medverka till sådana författningars upphäfvande eller ändring efter tidens förhållanden och anspråk. De nuvarande lagstadgandena, rörande påbud om upptagande af kollektmedel vid bröllop och barndop, anser jag nu vara af den beskaffenhet, att desamma icke äro med det allmänna tänkesättet öfverensstämmande. För öfver 100 år sedan, då dessa författningar utfärdades, då kunde de vara till något gagn. Behofverna till lasaretter och fattigvården voro då icke större än kollektmedlen, som då utgjorde en inkomst motsvarande det väsendtligaste af utgifterna. Men tiderna hafva förändrats, utgifterna hafva mångdubblats, hvaremot de inkommande kollektmedlen utgöra en obetydlighet. Visserligen medges, att huru liten inkomsten än må vara, så är den ändock behöflig för inrättningarnes behof. Detta behof kan på lämpligare sätt erhållas med blott några öres höjande på andra enligt gällande kommunalförfattningar förrättade uppbörder. Det nuvarande uppbördssättets olämplighet hoppas jag många med mig inse. Att vid religiösa högtidliga förrättningar, de må förrättas i kyrkan eller enskildes hem, penningeuppbörd skall vara förenad, är högst opassande och medför dessutom ett vidlyftigt bokföringsoch redovisningssätt för vederbörande i förhållande till summans storlek. Jag får derföre vördsamt föreslå: att Kongl. Brefvet af den 14 December 1753 och Kongl. Brefvet till konsistorierna den 4 April samma år må upphöra att vara gällande. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 15 November 1865. P. Larsson, från Gotlands län. 406 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Af Lars Gastaf Andersson från Elfsborgs län, om anslag för utvidgning af elementarläroverket i Åmål. Uti Åmåls stad finnes sedan år 1836 inrättadt ett treklassigt allmänt läroverk, hvars distrikt kan anses omfatta nämnde stad, Tossbo och Vedbo härader jemte Skålleneds socken af Nordals härad på Dalsland, samt
Dess och Rikets Kammar-Kollegium alt föranstalta, det de af Rikets Ständer i ofvanberörde målto begärda undersökningar blefvo. genom Kougl. Maj:ts Befallningshafvande I Länen, verkställde, hvarvid de dåvarande inuehafvarne af sådane kronolägenheter, till hvilka de ifrågavarande dagsverksoch arbetsskyldigheterne utgöras, borde lemnäs tillfälle att om samma skyldigheters upphof och beskaffenhet meddela upplysning; och sedan dessa sålauda anbefallda undersökningar och utredningar för hvarje särskild Kungsgård, boställe eller annan Kronolägenhet, hvartill hjelpedagsverken äro anslagna, i föreskrifven ordning försiggått, samt de derom afgifna berättelser, jemte de af Länsstyrelserne i öfrigt meddelade uppgifter, blifvit hos Kaminar-Kollegium jemförde med derstädes förvarade jordeböcker, Indelningsverk, Arrende-kontrakt och andra frågan upplysande handlingar, afgaf Kollegium deu 5 Maj 1843 dess betänkande i ämnet, hvaraf hufvudsakligen inhemtades: att inom Upsala, Westmanlands, Örebro, Carlstads, Gottlands, Kronobergs, Jönköpings, Kalmar, Blekinge, Götheborgs och Bohus, Elfsborgs, Gefleborgs, Wester-Norrlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens Län nu mera icke till någon Knngsgård, boställe eller annan Kronolägenhet utgjordes arbetsskyldigheter eller dagsverken al den beskaffenhet, hvarå Rikets Ständers förstnämnde underdåniga framställning hade afseende; att inom Stockholms