Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denne blef redan vid sin första entré helsad med inställsamma artiklar i de fennomanska bladen, hvilkas hufvudsyfte var att låta honom förstå, att han var den egentlige herren i landet, som borde taga tyglarna i sin hand. Ehuru följderna af dessa obetänksamheter nogsamt begynt visa sig och hota landet med en kamarillar^gering af den mest oberäkneliga art, fast-håller man allt fortfarande vid denna allians, med hvars tillhjelp partiet vunnit några fördelar och hoppas komma till makten. Medan partiet uppvaktar sin mäktige förbundne med smicker och vördnasbetygelser vid alla möjliga och omöjliga tillfallen, samtidigt göres allt för att nedsätta de inhemska myndigheterna och att hos det okunniga folket undergräfva deras anseende. Sin egentliga devis erhöll hela denna politik senaste höst, då en fennomansk landsortstidning som en lösen för partiet utstötte det dråpliga fältropet: * ex oriente lux (ljus från öster). I dessa ord har man det fennomanska partiets nuvarande taktik fullständigt uttryckt. Det är att beklaga att förf.v hvars intentioner till en början tyckas vara så allvarliga, icke haft mod att blotta halten af denna politik, som alltför mycket synes mig erinra om de Sprengtportenska stämplingarna * under förra seklet. Han hade haft så mycket större anledning dertill, som han sjelf berör den brännande partifrågan från senaste höst om finskans förklarande som officiell språk, hvarunder det tydligast visade sig att fennomanien spelade under täcke med generalguvernören. Frågan om finskan som officieltspråk uppdykte egentligen senaste vår, då ett rykte plötsligt spred sig, att finska folket som kröningsgåfva skulle öfverraskas med en administrativ författning, som skulle förklara finska språket som officielt. Med den otålighet som är karakteristisk för det fennomanska partiet, är det klart att hr M. med förbigående af alla de invändningar, som gjordes mot en dylik författning, helt enkelt betraktar oppositionen som ett hån mot landets befolkning och finner det helt naturligt att generalguvernören ville behandla frågan ungefår som man går tillväga i det inkonstitutionella Ryssland.
Robsahm. S. D. Vid föredragning af Banco - Utskottets den 4 Juli meddeldta Utlåtande, i anledning af Riksens Ständers Särskildta Utskotts Betänkande af den 17 Juni, rörande de delar deraf, sorn angå Eåne - bidrag från Riksens Ständers Bank, fann Borgare-Ståndet för godt, att detsamma bifalla, dock med det uttryckliga förbehåll, att Städernas rättighet till Uåns åtnjutande å deras Fastigheter förblifva i likhet och enahanda proportion emot Eandet , sorn Banco Utskottets under deri 27 Maj afgifna Betänkande i denna del innehåller, äfvensom att Ståndet om det reglementariska vid sådana J_,ån-biträdens meddelande, efter ytterligare förekommande granskning af samma ämne , må sitt utlåtande och beslut meddelaUti hvilket beslut de Respective Med - Standen skulle vördsamt och vänligen inbjudas, att instämma. Ut supra. Ex Protocollo farl Magi;. Den 7 Juli. S. D. Efter uppläsande af Stats Utskottets Memorial af den 4 Juli, med bifogad /afskrift af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Stats - Utskottet under den 29 föregångne Juni, rörande de Barthelemiska medlen, fann Borgare-Ståndet sig intaget af den varmaste undersatliga erkänsla för det i så inånga afseenden för Biket nyttiga och fördelaktiga sätt, hvarpå dessa medel af Kongl. Maj:t 1 Nåder blifvit använda , och hvilken erkänsla Ståndet ansåg sig icke böta underlåta, att på detta sätt betyga, samt deröm genom Protocolls-Utdrag Bespectiva Med-Stånden underrättelse meddela. Ut supra. Ex Profocollo Carl Magn. Robsahm. O S. D. Återremitterades med gjorda anmärkningar, Bevillnings - Utskottets under den 1 JuK aflåtna samt sedan den 2 på bordet liviiande Betänkande rörande den Allmänna Bevillningens utgörande till nästa Biksdag. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn.
Sådane händelser böra äfven tagas i betraktande, och man bör icke blott för den credit, som här omordas, bortkasta en lag, som i sina verkningar är välgörande. Jag tillstyrker på det högsta afslag å Utsk:s betänk, och anser, att ett bifall till detsamma ovillkorligt skulle leda till högst vådliga följder. Hr Gunther, Claes Ephraim: Jag börjar med den förutsättning, att R. o. Ad. kommer att i denna vigtiga fråga fatta sitt beslut, oberoende af de öfriga Ståndens. Jag bekänner, alt jag för min del varit tveksam, huruvida jag skulle kunna tillstyrka borttagandet af de tysta förmänsrätterne för de omyndige, så länge jag var utan hopp, att R. St.* i sammanhang dermed skulle fatta något beslut i afseende på strängare controller å förmvndar - 112 Den 5 Februari e. m. ne, genom hvilken åtgärd de tysta förmånsrätterne skulle kunna ersättas; men då nu 11. o. Ad. i dag på f. m. i frågan om förmyndare-controllerne fattat ett beslut, som jag anser så tillfredsställande, som man för närvarande ögonblick kan hoppas, så tror jag äfvenledes, att R. o. Ad., såvida detta beslut blifver R. St:s, kan i sammanhang dermed, utan särdeles tvekan, bifalla Utsk:s betänk, angtde de tysta förmånsrätterne. Fördelen af dessa tysta förmånsrätters borttagande är fullständigt ådagalagd i den K. propos. Jag skulle likväl vilja dertill lägga ännu ett skäl, som isynnerhet för mig varit verkande, och hvilket tillika innebär en vederläggning af Hr von Hartmansdorffs anmärkn.: att ändamålet med de tysta förmånsrätternes borttagande skulle egentligen vara att bereda tillgång till nya lån. Jag medgifver, att frågan är af mycken vigt för crediten i allmänhet; men vore här endast fråga om låntagarnes intressen, så skulle jag visst icke höja min röst för alt lätta utvägarne för dem, på de omyndiges bekostnad. Min åsigt är, att det verkligen i främsta rummet vore de omyndiges eget intresse, som man skulle befrämja, om man beslöt alt borttaga de tysta förmånsrätterne.
Landsförvisning, i vissa fall; 10 H. 16 122 Den 20 April f. m. Vattenoch bröd-stralT, likaledes i vissa fall, såsom t. ex. disciplinär-slraff o. s. v. Suspensions-slraffet, såsom för mindre, särdeles ordningsförseelser af embelsneli tjenstemän, vid hvilka fall detta straff synes mig det enda tjenliga. 3:o i afseende på böter, dervid jag äfven får åberopa, tillika med förut omnämnde Hrr reservanter, hvad IIr D:r Säve uti dess betänk, vidfogade reservation, härutinnan anfört, samt slutligen: 4:o hvad angår det s. k. latituds-systemet, särdeles i . v. tidepuukt, och i afseende pä så väl den unge blifvande domarens juridiska uppfostran, som den motvilja man med skäl hyser emot allt, som liknar godtycke. Detta utan att på ringaste vis vilja kasta någon skugga på vår n. v. dornarecorps, samt med hänseende till den snart förestående förändrade organisationen af styrelseverken och äfven innan en förändring i afseende på uppfostran och danandet till einbetsmän, och domarekallet i synnerhet, hunnit tillvägabringas. Ej eller kan jag, för egen del, godkänna: l:o stadgandet i 24 §:n sista mom. af lagen om verkställighet af fängelsestraff, sidan 8 uti betänk.; enär delta är ett sammanblandande af de emot hvarandra sä stridande Philadelphia och Auburnska systemerna; och 2:o att förlust af pension i något fall må kunna ådömmas (se 2 cap. 17 §:u strafflagen).
Likväl finnes i beslutet inryckt, att det är tills vidare, så att om herrarne eller någon enskild ledamot vill upprifva det, må det ske efter särskild motion, men först mäste detta beslut någon gång hafva gått i verkställighet, innan någon kan bedja att verkställigheten af detsamma skall tillintetgöras. Detta lärer ej kunna jäfvas, sådan är åtminstone min uppfattning af saken, och således bör man låta bero vid det beslut, som blifvit framlagdt, att referenter skola finnas, och att de skola få plats här nere någorstädes i salen, kanske bäst vid notarie-borden, så att derom kan ej blifva fråga. Nu är åter fråga om justering at dessa anteckningar, i afseende hvarå Gr. Horn rätteligen anmärkt att ingen justering fåröga rum, hvarvid han dock begärt att den må ske inför Ridd.Secretrn. Jag tillstår, att jag ej rätt känner huruvida Hr Pudd.Secret.-ns tid medgifver, att han kan åtaga sig densamma ; men om än så är, vore det olämpligt, emedan anteckningarne helt och hållet böra stå för referenternes egen i3 II. 86 68a Den 3o September. räkning, i hvilken mening jag ej kan tillåta, alt lingon modification göres ulan väckandet af motion i ämnet. Således hoppas jag, att diseussionen nu matte inskränka sig till ämnet, som är, örn jag rätt fallat detsamma, blott en anmälan derom, att i och för verkställigheten af det fattade beslutet, kommer referenten att påföljande dag efter hvarje plenum visa hvad han sk lifv i t, man må nu kalla denna förevisning justering eller hvad man behagar. Jag tror således, att vi med godt samvete kunna låta diseussionen förfalla, nb. 0111 denna anmälan icke innefattar något annat än en anmälan. Hr Ribbing, Bengt: Jag har, sedan Gr. Frölich yttrat sig, ingenting att anföra i sjelfva saken hvad beslutet angår, ulan förenar mig i allo med Hr Grefven.
Utskottens Utlåtande, Vll 1. s 66 — 68, bif. af Adeln, ix s 181, af PresteStåndet, IX s 187, af BondeStåndet, IX s 193, af BorgareStåndet, ix s 2o5. Smidens, om nya, anläggande. Ekon. Utskottets Betänkande, Vill s 822—-827, bif. af PresteStåndet, IX s 541 * återrem. af BondeStåndet, IX s 552, bif. af Adeln, IX s 571, återremitt. af BorgareStåndet, IX s 586. Ytterligare Utlåtande, Vill s 1291 — 1294, lagdt till Handlingarne af Adeln, IX s 1009, af PresteStåndet, ix s 1016, bif. af BorgareStåndet, IX s 1017, af BondeStåndet, IX s 1020. SmåsedelsSkrifningen, om den af Bankens Tjenstemän å extra Stunder besörjde, m. m. BancoUtskottets Betänkande, VI 1. s 214 — 217, bif. af Adeln, IX s 283, af PresteStåndet, ix s 287, af BorgareStåndet, ix s 291. Snöplogning, om förändrad reglering af; Motion, remitt. till Lagoch Ekon. Utskotten, II s 1236. Utskottens Utlåtande, Vll 1. s 206 — 209, bif. af Adeln, IX s 271, af BorgareStåndet, IX s 277, af BondeStåndet, IX s 280, af PresteStåndet, ix s 286. SockncStämmobeslut. Se Kronobetjenlcrs skyldighet. a7$ SockneStämmor och KyrkoRåd, rörande ändring i 6 §. af Kongl. Förordningen om; Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 126 9.
Direction sålunda gjorda framställning, på det Directionens förslag måtte, i sammanhang med öfriga Tull-regleringen rörande frågor, hos Rikets Ständer komma under öfvervägande. Under åberopande af hufvudsakligen samma skäl, som uti Directionens för Höganäs stenkols-verk ofvanberörde underdåniga skrifvelse finnas intagne, samt med serskildt fästadt afseende å den förlust, ej allenast af tjenligt bränsle, som skulle drabba allmogen i den skoglösa och på biänntorf utblottade Bih• lill R. St. 4 Sami. 2 Afd. to Haft, 1 2 Statsoch Bevillnings-Utskottens Betänkande> N.-o 22. orten omkring Höganäs, utan ock serdeles af den för flere inhemska näringar vigtiga tillgången å eldfast lera, hvilken vöre en oundviklig följd af stenkolsverkets undergång, hafva Herr Friherre Tollj Gustaf Filip, och Riksdags-fullmägtigen Sotie Persson från Skåne uti väckte motioner yrkat, den förre, att, i händelse tullen å utländska stenkol skulle till större eller mindre belopp nedsättas under den nu utgående, inkomsten deraf måtte tillfalla stenkolsverket, och den senare, eller Sone Persson j att, om någon sådan lull-nedsätlning komme alt ega rum, halfva tull-inkomsten måtte till det inhemska stenkols-verket anslås. Vid remissen af Högstberörde Nådiga Skrifvelse, hafva inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Heder v. Bonde-Ståndet anmärkningar emot Directionens underdåniga anhållan blifvit framställde, inom det förra, af Herr Hjertaj Larsj som, med åberopadt stöd ej mindre af Directionens eget erkännande af de redan åtnjutne betydliga bidragen från det allmänna, än äfven af en utaf Directionens ledamöter, Herr af Uhr j C.
När så trollpackan skulle skjuta honom in i ugnen, skickade han sig mycket drumlig, och trillade ned hvarje gång käringen fattade i grissel-skaftet. Trollpackan blef storligen misslynt häröfver; men pojken var illmarig, och bad så innerligen vackert att hon sjelf ville sätta sig på brödspaden och visa honom, så skulle det nästa gång lyckas bättre. Käringen gjorde efter hans begäran och satte sig på grisslan; men pojken var genast tillreds, fattade skaftet, sköt hexan in i ugnen och stängde ugns-mynningen. Torpare-barnen togo nu allt gods, som fanns i stugan, och återvände glada till sin fader. Men jag vet icke förvisso, om trollpackan ännu är tillräckligen stekt, ty knappast lärer någon hafva öppnat ugns-luckan för att se derefter. Anmärkningar. En annan uppteckning ifrån ~Upland~ afviker endast i sjelfva inledningen, som förtäljes lika med hvad som förekommer i Sagan om »Pojken, som frälste sina bröder ifrån Jätten». Uti en öfverlemning ifrån ~Östergötland~, har sagan redan förlorat hela sitt ursprungliga skaplynne. De handlande personerna äro här tvänne gossar, af hvilka den ene, Truls, timmermannens son, är stygg och elak; men Pehr, prestens son, är god och beskedlig. Truls blir stekt och uppäten af en trollkäring, hvars stuga är öfvertäckt med go-rån; men Pehr räddar sig genom samma list, som barnen i den ofvan meddelade sagan. En annan, likaledes yngre öfverlemning af närvarande Saga är serskildt tryckt i Stockholm, 1825, o. fl. st. under titel: »Den stekta Trollpackan», och finnes bearbetad, uti ~Barn-Vännen, Jul-gåfva för snälla Barn.~ Gefle, 1840, ss. Pojken, som stal Jättens Dyr-gripar. Förekommer på På A. Swärdet, Guld-hönorna, Guld-lyktan och Guld-harpan. Ifrån S. Småland. Det var en gång en fattig torpare, som hade tre söner.
Såsom exempel uppå, hvarthän lättheten att låna förer, kunde man citera Westergöthland, hvilken provins just af denna anledning är så ruinerad, att man väl kan säga med en ryktbar talare vid en föregående riksdag, att det vore väl, om man kunde skänka bort hela det landet. Hr Frih. Ehrenborghs förslag ådagalägger äfven, att de för inbillningen vackraste föreställningar kunna uppgöras, utan att de passa i den materiella Den 5 J u ni f. m. i3y tillämpningen, oell huruledes en sats för sigian vara sann, utan att derför det system, som hildas af ett tillfälligt aggregat utaf sådana satser, blir dugligt. Jag har således med verkligt nöje genomlust motiverna för Frih. Ehrenborgh» motion om näringarnas behof af credit och capitalcr, äfvensom angående creditens stora inflytande på samhällets välstånd m. m. (allt detta är sannt oell snillrikt frainstaldt); men när jag ser på de föreslagna medlen alt vinna de gyllene ändamålen, finnér jag, huru lätt man förvillar sig, då man envisas att i practiska ämnen tillämpa theorier, utan att se på verkställigheten och öfriga befintliga förhållanden. Man har här åberopat, att näringarna i andra länder hunnit till sin höjd genom credit och lån. Detta är till en del sannt, men icke genom statslån eller statscredit; ty näringarna i andra länder, der industrien utvecklat sig i någon högre scala, hafva vanligtvis hunnit en ganska hög punkt, innan staten dertill lemnat något annat biträde, än genom kraften och ändamålsenligheten af sina lagar och sin administration. Först efter det näringarna stadgat sig, har det kunnat hända, att slaten must träda emellan för att afhjelpa en Ögonblick lig förlägenhet inom något stort industriel!: interesse; men att näringarna på en låg punkt kunna upphjelpas genom lätthet till lån af staten, deruppå vågar jag tvifla, och deruppå har jag åtminstone icke sett något exempel.
St. finna för godt alt bifalla detta förslag, anser jag att af tjenstemännens i Just.fördelningen löner bör kunna innehållas så mycket, som motsvarar den summa, som utgår till öfvertaliga tjenstemän och till de tjenstemän, som före rcgler:n haft högre löner, än de, hvartill de i stat komma att upptagas, och att således nämnda summa icke bchöfver att å indragnings-staten uppföras. An - Den a Maj e. m. 65 Ändra alternativet; Jusi.Statsministerns expedit!ött. i Éxped.chef (lönen ulföres tj af öfvamuimnild orsak.) 3 Bureau-chefer a 1,600 r:dr hvardera . i Archivarie i Caticellist , . ; ti Copister . i Vaktmästare' .’ ; t d:o t i i t i i t i . i 4,8oo 800 800 800 266 200 32 Just.revisions-expeditioncn. 6 R.cvisions-secreterare ä 2000 r:dr hvardera 2 d:o d:o a 1600 d:o 4 Protocolls d:o a 1200 d:o 2 d:ö d:o a 1000 d:ö i Registrator . 1 d:o ; ; 6 Cancellisler a 800 . 2 d:o a 600 ... cj Copister a 4°o 3 Vaktmästare a 266 fide 32 sk. hvardera 1 2,000 3,2001 4.800 2.000 1,200 1.000 4.800 r ,200 3,6oo 800 — just.cancellersexpeditionen. Från Hofcancellers-expeditiönen öfverflyttas
StatsContoret får, till följd häraf, i underdånighet upplysa, att InvalidFondens, bland Statsmedlen innestående, behållning utgjorde vid i834 års början, enligt senast afslulade RiksHufvudbok, 3c),34i R:dr 1 sk. 10 r, deraf Spanmål med värde i5,i5g R:dr 3y sk. i r., och då, genom den disponibla summans förräntande, en årlig förut icke påräknad tillökning i Fondens tillgångar skulle uppkomma, synes den af Revisorerne sålunda föreslagna åtgärd för Fonden fördelaktig. Då något hinder dej1 för icke heller i öfrigt synes möta, beror det sålunda allenast på Eder Kongl. Maj:ts Nådiga bepröfvande, om och på hvad sätt utlåning af Invalidfondens oclisponerade tillgångar bör verkställas; anseende dock StatsContoret i underdånighet att, i fall utlåningen kommer att i Nåder anbefallas, densamma må, med hänseende lill den svårighet, som i senare tider mött, att erhålla säkra inteckningar med sex procents ränta, företrädesvis medgifvas mot godkände inteckningar eller obligationer, löpande med fem procents ränta; börande StatsContoret härvid i underdånighet hemställa att, enär medels utlåning är ett för StatsContorets bestämmelse alldeles främmande göromål, Eder Kongl. Majit, i händelse af Fondens förräntande, täckes särskildt förordna om sådane medels förvaltning. Ehuru StatsContoret, genom Eder Kongl. Maj:ts Krigs,- och Kammar Expeditioner fått emottaga särskildta Nådiga Remisser å Transumt ’ ,('22 *) ( '72 ) af Rikets Ständers Revisorers Berättelse i hvad sorn rörer ämnen tillhörande desse Expeditioners föredragning, liar StatsContoret likväl trott sig böra i ett sammanhang upptaga alla de delar af den nu återgående hela RevisionsBerättelsen, hvilka till StatsGontorets yttrande kunnat föranleda; blifvande altså genom utdrag af detta underdåniga utlåtande, berörde Nådiga Remisser derjemte särskildt besvarade.
Skymningen begynte falla, och dess melankoli föll in i hans känslor. Han stod stilla och lyssnade ut i den tystnande kvällen, som ville han höra jordanden sjunga; hans ögon fyldes med tårar, och han kände sig till mods, som hade han tagit afsked med sin käresta och såge henne försvinna uppe bakom backen. I stilla och blida tankar gick han hemåt. När han nått till utanför porten, kom han åter i sitt förra humör, böjde om trädgården, stack in i Per Mattssons täppa och gick om knuten. På farstutrappan stod unga Margret och såg nedåt bygatan i skumrasket. «Hvar har du far?» sporde Truls. «Far sitter hos instrumentmakaren» svarade Margret förstulet leende. «Hos instrumentmakaren? Hvad gör han der?» «Han arbetar i verkstaden,» svarade hon småskrattande. «Men han tänker väl ändå inte bli instrumentmakare?» sporde Truls häpen. Den unga flickan skrattade af full hals. «Jo,» ropade hon. «Han svarfvar!» Mycket rigtigt: fader Per satt bred och värdig i svarfstolen inne i den lågloftade, svartrökta verkstaden midt bland den fattige och utsvultne instrumentmakarens otaliga ungar, som krälade ikring öfverallt bland redskap och saker, trasiga och smutsiga. «Jag har sökt dig hemma,» upplyste Truls, «men Margret sade, att du nu vore här.» «Ja, jag håller nu till här,» sade fader Per med sinnesnärvaro och stannade svarfhjulet. «Ser du,» tillade han belåtet och räknade af ett tjog svarfvade småpjeser, «så många kan han derinne sälja för tre kronor; och jag kan mycket väl hinna med så mycket på en dag, när jag hänger i. Och jag har ju ingenting att beställa; det är bättre att göra någonting än ingenting. Och –» han sänkte rösten och skelade försigtigt bort till dörren åt boningsrummet, «så är ju det arma lifvet så fattig, det skrået har knappt kläderna på kroppen och torra brödet till ungarne; han får behålla halfva förtjensten, ty jag har nog med halfva. – Men kom nu med, så ta vi oss en tuting och en priffe!»
Den 19 Janua ri e. m. komma honom, men får förklara, att jag ej tror det vara möjligt att, genom den uttryckta önskan att BorgareSt. först skulle afgöra frågan, man velat tillkännagifva att man velat i alla händelser instämma i deras beslut; ty det har alltid varit brukligt att R. o. Ad. af artighets-princip yrkat ett sådant förfarande som nu skett. Vi hafva nu också varit i tillfälle att höra att BondeSt. först afslagit frågan, som sedan af BorgareSt. blifvit bifallen. Bonny soit qui mal y pensel Gr. Hamilton: Då frågan genom BondeSt:s beslut redan är afgjord, kan jag yttra mig ganska kort. I likhet med 2 föreg:de talare ogillar jag visserligen den samfällda valprincipen; men anser derföre ej skäl vara förhanden att afslå den ifrågavar. punkten ang:de ändring af den 14 § Riksd.-Ordn. Det är nemi. synbart att om man afslår frågan med afseende pä principen, sä sker det af fruktan att man genom bifall skulle tagit pä hand i något hänseende att bifalla en blifvande repres:s-förändring. Jag tror det ej; men jag tror att man genom ett sådant bifall skulle hafva närmat sig till hvad man ovilkorligen måste göra vid en blifvande repres:s-förändring. Det blir nemi. icke möjligt, att vid en repres:s-förändring följa en sådan princip, att inom hvarje stad eller valort alla klasser derinom skulle välja hvar för sig särskilde representanter; man må vara nöjd om man lyckas komma derhän, att inom vissa kretsar få näringsidkande ledamöter till ett visst antal af näringsidkare valde. Det skäl, sorn förut blifvit anfördt, anser jag således ej vara fullt giltigt för afslag; men det finnes ett annat skäl att anföra, nemi. att i 14 §:s 1 mom. finnes åberopad en organisation — stadens 50 äldste, hvilken ej i grundlagen är omnämnd. Man har således grundat borgerskapets representant-val på en institution, som grundlagen icke känner, utan som kan förändras af borgerskapet på hvarjehanda säll, och måhända slutligen blifva olämplig såsom grund för elektorernes klassifikation.
Lm jag nu ocksä skulle medgifwa, att det af Lecoyomie - och Bcswärs - UtffottcL päraknade manffap, som i krig bör uppsattas, werkligen more nodwändigt och ej utgjorde större belopp an att Rikets tillgängar mcdgäfwo att deni wäl underhälla, sä magar jag dock pasta, att dct wore mera wunnit att wid ett krigs utbrott äga ett wida mindre antal, men som wore Lfrvade och brukbare Soldater. Männe det icke betydligen skulle kälta framgången af en utskrifning, om den till en början endast göres sä stor, som nödwändigt kan behöf, waS? Sedan krig utbrustit skola Riksens Stander oförtöfvadt sammankallas, he kunna ju dä bestämma till hwad belopp Den iZ AprLk. 449 belopp Utskrifningen widare fär ökas? Det ar längt bättre, att ett företag af sä mycken nytta, och som jag tilt och med anser alldeles nödwändigt, börjas pä ett satt, att det icke i sin linda emottages med en outplänlig motwilja och afsty, hwilkct jag befarar, om man strax will drif, wa det igenom uti hela desi widd eller genast söker den fullkomlighet, som endast en längre tids erfarenhet samt klokt widtagne Åtgärder småningom kunna åstadkomma. Mot dcste mine pästäenden torde göras de anmärkningaratt nian bör icke förmoda, att allt det manskap wcrkligeU stall utgä, som Konungen ager att utstrifwa, mcn att det stall werka pä Utländska Cabinettcrne, att wi pä papperet äga en betydlig styrka, att när som helst, anmanda, samt widare, att wi kunna fä subsidier nog till Underhällande af Arm-len, och att om Konungen icke behöfwer tillitq Banfiucn om det större Creditivet, sä behvfwa ej heller Ständerna kallas fastän Riket har krig.