Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med tillämpning af dessa grunder, anser jag mig böra i underdånighet föreslå: att tiden, inom hvilken en privatbanks sedlar, då konkurs ej är i fråga, böra uppvisas till inlösen, bestämmes till minst 3:ne år; att banken är skyldig, uti alla de städer inom det banken anslagna distrikt, och uti residensstäderna i de län, som närmast omgifva detsamma, samt dessutom i Slockholm och Götheborg, att utse personer, hvilka betjena allmänheten med kreditsedlarnas invexling under den bestämda tiden; att Konungen, på bankens anmälan, att den vill uppgöra sina affärer, genom allmän nådig kungörelse utsätter den här ofvan föreslagna tiden, inom hvilken banken är skyldig att inlösa utelöpande kreditsedlar, med uppmaning till allmänheten att sådana sedlar inom samma tid aflemna, derest betalning derföre vill fordras; att banken är skyldig alt meddela Konungens Befallningshafvande i de uppgifna länen uppgift pä de utsedde vexlares namn och hemvist; hvarom Konungens Befallningshafvande låter utgå allmän kungörelse i länet, som hvarje 3:dje månad från predikstolen i länets kyrkor uppläses under loppet af den bestämda preskriptionstiden ; att privatbanken bör likaledes hos Konungens Befallningshafvande anmäla i och för kungörande på enahanda sätt, som här ofvan ärnämndt, när förändring inträffar med vexlarne och andre i de afgångnes ställe antagas; allt mot ersättning af privatbanken för den kostnad, som kungörelser rörande ofvanomförmälda ämnen kunna för Landskansliet medföra. Kongl. Maj;ts Nåd. Proposition, N:o 11. Vidkommande åter privatbank, försatt i konkurstillstånd, kan jag ej undertrycka den farhåga, att, om en sådan bauk kommer på obestånd, verkan deraf skall i den mån blifva våldsam och störande för de öfriga privatbankernas penningestäilning, att deras obestånd troligen snart deraf bhfver en oundviklig följd, särdeles vid det bruk, som synes allt mera vinna insteg hos privatbankerna, att den ena bankens rörliga kassa till stor del utgöres af en annan banks kreditsedlar.
TABLEAU, utvisande samtlige Biskopames i Riket Löneinkomster, sammanfattad efter för hvarje Stift uppgjord Special-Uträkning. Biskops-stolen följande Stift. Upsala Linköpings . Skara Strengnäs Westerås Wexiö Hernösands Wisby Egentlig Biskop slön, i Kronotionde, Indelta Räntor, anslagna boställen och hemman m. m. Anslagen Kronotionde. Uti Statsliggaren upptaget belopp. Verkligen utgående belopp enligt vederbörandes uppgift. Summa Tunnor. K:pr. ITunnor. Indelta räntor. Särskilda anslag i penningar. Boställen och på lön anslagna hemman och lägenheter eller jordar. Taxeringsj Årlig värde. Hulr. Särskilda afdrag ä Biskops lönen. Summ a egentlig Biskops-Iön. R:dr. öre. Behållning efter behöriga afdrag enligt Special-Uträkningarne. Aker & Länna. Dingtuna. Gårdsby. Fjelie. Tölö. Ljungby & Hossmo. Kihl. Säbrå. Hernö. 3,196 28 Wisby. 47,656 i I I It: dr. öro. ' Summa Summarum. Behållen Inkomst i penningar. Prseb:s namn. Bih. till li. St. I ,» MJ Jjä. v>.i f. ■ Kongl. Maj:ts Nåd. Ank. til! Exp.-Ctsk. den 8 Jan. 1860, kl. 6 e. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Stander, angående Arjeplougs sfcolebords upplåtande lill boställe åt Skolmästaren derstädes; Gifven Stockholms Slott den 46 December 1859.
Ester samma principer för sammanställningen af en , bör således dm klagande nämna rwa Ledamöter, Landshöfdingen pä Kronans wägnar twä, och om man sä wil detza fyra den femte. Gref - 522 Den 9 Mars. e. m. Grefwe ve Is 6arclis. Det matte något mistförstand har ligga til grund för wara olika tankar, och jag tror at Friherre I^snnert^im saltat saken orätt. Föreställom ost ar någon klagar öfwer at hafwa blifwit för högt tsxerscl. Ac afhjelpa denna händelse, ar ju den Lompromi88 Rätt Utskottet föreflagit, och hwarest den klagande utnämner ?:ne Ledamöter, der säkraste medlet. Föreställom ost ater, ar Landshöfdingen finner någon wara för tägt tsxersä, da nämner han såsom klagande twä Ledamöter och derigenom upkommer lika rättwifa pa bägge sidor. Jag kan ej finna annat, an at Utskottets förslag ur denna fyn-punck ar rigtigt, och ar det altitz mätte wara isxsrin^seomrnNtSen8 och dest Ledamöters imere^e at emot Parten förswara den gjorda ^sxerm^en Denna Part ma wara en enskild man eller ock Kronans Embetsman. Friherre Lscler8tröm, ^gcol>. Jag kan ej infe hwad Intere88s 1axsring8-Lommittesn och desi Ledamöter skulle kunna hafwa, at uci en <^omxromi88-Rätt handla såsom Parter, om icke en vfwerdrifwen egenkärlek och begärelse ar fa ratt. Om de äro redlige män, wilja de ej belasta den ena mer än den andra; men af samma stal som Grefwe vs Is 6sr6ie kan misttanka dem för et sadank förfarande, kan vcksä jag rro, ar om rwenne af dem blefwe Lompromisssrier och twenne nämndes af den klagande, Veste wid walet af den 5:te skulle stadna i paris vots.
Theaterns skuldsatta belägenhet varit länge känd, då de nu anmärkta anordningarne tillstyrktes; men deremot befanns, såsom handlingarne i målet visa, Theaterns ställning sådan, att om dess skuldsatta belägenhet ej vid den tidpunkten och på sätt som då skedde, blifvit definitivt reglerad, hade dess upplösning varit oundviklig. Förlusten af en skådeplats, som i långa tiderymder utgjort en för publiken värdig sinnesförströelse, och svårigheten om ej omöjligheten, att under hvilken form som helst ersätta denna förlust, hade utan tvifvel väckt samma allmänna, högt uttryckta saknad, som hufvudstadens innevånare erforo, när de Kongl. Theatrarne år 1818 upphörde. Detta sednare fallet föranledde då deras snara återupprättande, sedan deras ersättande genom försöket af en privat Theaterinrättning ej velat lyckas, och det var till undvikande af dessa påföljder, som Konungens Rådgifvare föranleddes att tillstyrka de beslutade bidragen från extra utgiftsfonden, hvilka bidrag dessutom ej lära kunna förnekas naturen af att icke hafva tält uppskof. Undertecknad, Skogman, anhåller vördsamt att få vid denna punkt serskildt anföra: att Hr Justitieombudsmannen uti sitt anmärkningsmemorial icke omnämnt det förhållande, att jag, som redan den y December 1833j då frågan oin Kongl. Theaterns förändrade organisation af Kongl. Maj:t afgjordes, hade afgifvit ett förslag, åsyftande att för framtiden förebygga brist å lillgångarne för Theaterns underhåll och deraf föranledda utgifter för Statsverket, sedermera den 20 Juni i83y_, betraktande saken endast ur den financiella synpunkten , tillstyrkte Kongl. Theaterns upphörande, hvarigenom utvägar till skuldernes skyndsamma betalning utan ytterligare utgift för Statsverket hade vunnits. Förklaringen i denna punkt åberopas af undertecknade: Rosenblad. Stjerneld. Löwenhjelm. åkerhjelm. Lagerbielke, von Schulzenheim. Hård. Gyllenhaal. Ihre. Skogman.
Stat måste utgöra en af Nationens första och heligaste rättigheter, att med dess åliggande vända sig till en Faderlig och välviljande Styrelse; att den i nyssnämnde §. förekommande hänvisning, till 89 §. Regerings-Formen, mindre åsyftar ämnet* än sjelfva framställningens beskaffenhet, samt att följakteligen Riksens Ständer, äfven från Constitutions-Utskottets utlåtanden, kunna hemta anledning till underdåniga önskningar, så framt dessa genom sin natur, medgifva den pröfning till Nådigt afseende, som sittnämnde åt Konungen efter StatsRådets hörande uttryckligen förbehåller. Beträffande åter motionens form, eller, tå till sägandes, yttre gestalt, linner Ut Bihang till R, S, Brot, *>:dje Sami. 25. 194 Constitutions• Utskottets Betänkanden. skottet sig böra deremot hufvudsakligen erinra: 1:0 Att motionen, ehuru afsöndrad och isolerad, likväl ej innefattar en ny fråga, utan endast sådana äldre, hvilka förut blifvit dels af Grefve C. F. Horn, dels af Riksens Ständers Stats-Utskott, en* ligt 29 §. Riksdags - Ordningen, väckta, samt af Utskottet behandlade och utredde, och att således väl återremiss kunnat ega rum, med rättighet för hvarje Ståndets Ledamot att föreslå, och för Ståndet att sedermera besluta lämpliga modificationer af Utskottets betänkande i dessa delar, men att, å andra sidan, 44 §• Riksdags-Ordningen icke synes medgifva ny Remiss af Ärenden, som redan kommit under samtliga Riks-Ståndens öfverläggning och hos Ridderakapet och Adeln blifvit afgjorda. 2:0 Att motionen, i dess närvarande skick, innebär, icke så mycket ett önskningsmål, som fast heldre dertill omklädda, eller indirecta anmärkningar; att ett sådant återväckande af förfallna anmärknings-puncter icke tyckes stå väl tillsamman med rätta ordabegreppet af 76 §.
Der var ett par äldre danska damer med kanonlockar vid tinningarne, ofantliga hattar och halfvantar; ett par yngre, målande damer, också danskor, samt ett par äldre nervsjuka svenska lärarinnor. Ingen enda i hela gruppen tycktes för mor Helenas ögon som särdeles tilldragande qvinnor, och ändå odlade Steinerz hela flockens bekantskap med en ifver, som om han blott väntat på just hvar och en af dem. » Inte lurar han mig, » sade mor Helena till sin man. I slutet af juni, då äfven en del familjer slagit sig ned på Arildsläge, kom fru von Waldenau, åtföljd af en yngre väninna, Anna Nerfält, till platsen. » Nu tror jag, att den der uppenbarelsen, Steinerz väntat uppå, kommit, » sade mor Helena med oskyldig min till sin hyresgäst, då hon en dag såg honom ordna en del må- lareutensilier. » Ja, nu skall jag ändtligen börja afteckna en del naturföremål här, » svarade han i lätt ton. Ingen annons Införes under I krona. mörk, krusig lugg, en ternligen stor, men frisk och röd mun samt med stark färg på kinderna. Hennes sätt var något tillbakadraget, men tillika inställsamt, och hon hade en obehaglig vana att jemt med blicken rådfråga sin väninna, som tycktes vara besvärad af flickans synbara ovana vid sällskaplifvet. Fru von Waldenau var en fullständig verldsdam; hon var vid den tiden trettiofem år gammal, men såg ung ut och hade ett ansigte och en figur, som i den lilla sommarkolonien väckte uppseende och af de yngre beundrades; de äldre herrrarne hviskade om hennes ögon och gjorde små miner åt hvar andra. Damerna hyste en afgjord motvilja för den vackra frun, som förde sig med en verldsdams hela lugna säkerhet och med ett älskvärdt tillmötesgående, hvilket borde ha tjusat alla.
och hur det lider, så ska' vi väl ha oss en liten muntration på förmiddagen. EBERHARD. Och Stark är inte hemma? MATHILDA. Här kommer min far. SJUNDE SCENEN. STARK (ifrån venster). MATHILDA. EBERHARD. STARK. Se... herr doktorn... åh, hvilken ära, FREDRIKSSON. som vederfares min ringa honing! blir du inte högfärdig du gamla, halftförmultnade koja, som får ta' emot en så rik och förnäm gäst! EBERHARD. Jag ville se hur det stod till med min fordna patient, och med er också, käre Stark. (räcker honom handen). STARK (bugar sig djupt, utan att fatta Eberhards hand). Herr doktorn är alltför nådig; ursäkta att vi icke 15 ha något att bjuda, men sista vattentåren har i natt frusit till is på spiselkanten. EBERHARD (afsides). Hvad hans ord martera mig. STARK. Vi fattigt folk ha ingen portvakt vi, som de förnäma, som kunna säga att vi inte ta emot; vi få hålla till godo med hvad som helst och ha indörren. gen betjening som kunna kasta ovälkomna gäster på FREDRIKSSON (skuffar till Stark). Nej, hör nu Stark! doktor, han vet icke hvad han säger! MATHILDA (sakta till Eberhard). Förlåt honom, herr EBERHARD (till Mathilda). Var lugn. (högt) Ni är i dag vid särdeles dåligt lynne, min käre Stark, och jag kommer ändå till er med ett förslag som jag hoppades skulle göra er nöje. STARK. Jo, det är allt troligt, det. såsom murmästare förtjente bra med penningar, men att en olycklig tillfällighet beröfvade er allt; jag vill sätta er i stånd att åter begynna ert arbete. mig penningar mycket penningar! EBERHARD. Ni berättade mig en gång, att ni STARK (med begär). Doktorn vill då försträcka EBERHARD. Nej, men jag skall skaffa er verkSTARK (hånleende).
Sedermera och vid 1856—-1858 årens riksdag undergingo äfven de för försträckningar till Filialbanker stadgade vilkor och förbehåll åtskilliga förändringar, och beträffande anslaget till sådana försträckningar förordnades att, utöfver då redan utgifne 3,450,000 R:dr, Fullmägtige egde använda 5,550,000 R:dr, hvilka skulle från Bankens reservfond anordnas i den mån medel blefve tillgängliga och Fullmägtige, med afseende å Riksbankens säkerhet, funno reservfondens ställning det medgifva. Dessa Rikets Ständers beslut äro intagna i 173 och 174 §§ af Banko-reglementet under den 10 Mars 1858, hvilket åter blifvit, i hvad det allmänheten rörer, offentliggjordt i Kongl. Maj:ts nådiga Kungörelse af den 4 Maj 1858, på innehållet af hvilken nådiga Kungörelse motionärerne grunda sitt yrkande om ovilkorlig rätt för de Filialbanker, hvilka bildat sig i enlighet med det af Rikets Ständer vid sistnämnda riksdag fattade beslut, att från Riksbanken erhålla försträckning, till beloppet fullt motsvarande aflemnad säkerhet.
289, på sistnämnde sätt uppfattad, närmast öfverensstämmer med andan och sjhlningen af Banco-TJtskottets ofvan åberopade Betänkande N:o 82, hvaruppå samma reglementariska föreskrift sig grundar; hafva Revisorerne, för deras del, slädnät i den öfvertygelse, att sistnämnde tolkning är deir rätta, samt följakleligen ansett Riksgälds-Contoret äga rättighet att tillgodonjuta det öfverskott, som efter behörigen uppgjordt Bokslut, med iakttagande dervid af Omförings-Calculen för de till och med år i83a utgångne Faslighets-Lån jemte det afdrag som för tvifvelakfige fordringsposler kan vara erforderligt, verkeligen utöfver 5 millioner finnes, vid den tidpunkt, 8835 års början, då tillämpning af §. 240 för detta och följande år intill nästa Riksdag skall vidtaga. Efter emottagande af detta Revisorernes yttrande, hafva Banco-Fullmäglige, vid förehafd pröfning, beslutat, dels aLt till Riksgälds-Contoret aflemna för året 1833 en Summa af 112,604 ^:c^r 12 3 r:st. Banco, såsom, enligt årets Bokslut, överskjutande det bestämda beloppet af 5 millioner R;dr, efter afdrag af R:dr 4^I>OI9: 16. 10. å den för FSighets-Lun mot återbetalning i Silfver balancerade summa, dels ock, att, så snart 1834 a>!S Bokslut hunnit fulländas, foga anstalt, alt i den slutliqvid som då kommer att uppgöras med Riksgälds-Contoret öfver erhållne R:dr 200,000, i förskott på Bankens räntevinst för samma år, det belopp äfvenledes varder tillgodofördt, som, i egenskap af ötyerskott på grundfonden, ytterligare kan Riksgälds-Contoret tillkomma; hvarom Fullmägtige i Riksgälds-Contoret blifvit, genom Skrifvelse af den 29 sistlidne October, underrättade. §. 11.
På grund af hvad sålunda och i öfrigt emot förslaget blifvit anfördt, har Kongl. Maj:t funnit sig icke kunna till detsamma lemna bifall. * Genom underdånig skrifvelse den 15 Oktober 1860 hafva vidare Rikets Ständer, som ansett missbruken och olägenheterna af den, enligt gällande lag, ännu qvarstående rättigheten att börda jord å landet kunna i väsendtlig mån minskas genom en inskränkning i bördemännens antal, hvarigenom färre bördstvister kommo att uppstå och köparen sattes i tillfälle att lättare bereda sig bördemans afsägelse af hans anspråk, till Kongl. Maj:ts pröfning framställt förslag till författning, hvarigenom, med ändring af 1 § samt 3 § 1 mom. af 6 kap. Jorda-balken och upphäfvande af Kongl. Resolutionen den 15 September 1756, berörda lagrum skulle erhålla följande förändrade lydelse: »Bördemän äro säljarens barn och bröstarfvingar, så länge de till äro; så ock syskon och dessas barn. Den, som med säljaren å fäderne skyld är, må dock ej börda hans mödernes jord, ej heller den, som å möderne skyld är, hans fädernes jord; och vare börd ej eller tillåten, der jord säljes till bördemän». »§ 3 mom. 1». »År jord till annan än bördeman såld och tvista män om företräde till börd deraf, vare den närmare att lösa i börd som närmare är att taga arf, allt efter som i 2 och 3 kapitlen Årfda-balken sagdt är». Enär, så vida bördsrätt till jord å landet fortfarande skall ega rum, det icke syntes vara lämpligt att, på sätt uti Rikets Ständers förslag, efter dess ordalydelse, skett, från utöfvandet af bördsrätt utesluta med säljaren så närskylda personer, som hans föräldrar, samt det icke med den antagna grunden för bördsrätten öfverensstämde att, såsom förslaget in - Kongl. Maj:ls Nåd.
Det andra förslaget, som för det första har företrädet, att genast inskaffa verkliga capitaler i Riket, för att göras fruktbärande i dess näringar, är att låta Banken upptaga utrikes lån, ställda på en amortering af20, 3o å 4° år, och som åter utlemnades mot inteckningar i fastigheter mot inbetalning under alldeles lika vilkor, Härtill fordras likväl, att realisationen först går i fullbordan. i5o Den 27 lulli e. m. Herr Munck af Rosensköld, Eberhard: Vi hafva af den siste värde Talaren hört 3 förslag att upphjelpa fastighetscrediten och nedsätta räntornej men han har sjelf medgifvit, att det sednare förslagets verkställbarhet fordrar såsom vilkor en föregången realisation. Detta bevisar angelägenheten af, att Finance-regleringen först afgöres, innan frågan om Bankens lånerörelse förekommer till pröfning, Den sednare har ett oskiljaktigt sammanhang med den förra; och jag yrkar derföre ytterligare, att frågan om realisation ipåtte föregå den ont Bankens lånerörelse. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken framställd proposition, blef BancoUtskottets ifrågavarande Betänkande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. Vid förnyad föredragning bifölls BancoUtskottets, den 7 dennes under N:o 55 afgifne, och den 16 derpåföljde f. m. på bordet lagde, Betänkande, med anledning af väckt Motion i fråga om DiariiUtdrag från Domhafvande öfver alla vederhäftighets-betyg, som af dem meddelas för lånsökande och löftesmän i BancoDisconten. Till pröfning företogs BancoUtskottets den 7 deqnes under N:o 56 afgifne, samt Den 27 Julii e. ra. den 16 derpåföljde f. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt Motion om belåning af Kobolt i Rikets Ständers Bank.
Skulle derjemte ett nytt system fiir mynt framdeles komma att af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer beslutas; så bör den i nämnda punkt bestämda minsta enheten af penningeräntan derefter lämpas och sålunda utföras med det belopp i jemnt tal som närmast motsvarar denna enhet, med iakttagande af det jemväl i 5 punkten innehållna stadgande, att hvad som öfverstiger hälften af minsta enheten räknas såsom en hej, men hvad som understiger eller endast uppgår till en half uteslutes.» Vidkommande sedermera ofvanomförmälde 18:de punkt af de föreslagne allmänna föreskrifterna, hvilken punkt innehåller tillstyrkande, att den hafra, som kunde komma att ingå i den nya spanmålsräntan, icke måtte få af räntegifvarne till leverering in natura uppsägas; sä enär nämnde punkt blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet afslagen, samt af de båda öfriga Riks-Stånden återremitterad; får med afseende derjemte å de härvid hos Bonde-Ståndet gjorda anmärkningarne Utskottet hemställa, att Utskottets berörda tillstyrkande måtte få förfalla. I fråga åter om Utskottets förslag till ränteförenklingens verkställande för de särskilda Länen, har samma förslag, för så vidt det icke redan, enligt hvad ofvan förmäles, utgör Rikets Ständers beslut, och utom hvad beträffar 2 momentet af Utskottets tillstyrkande med afseende å Stora Kopparbergs Län, blifvit af två Riks-Stånd bifallet, vid hvilket förhållande och då vid återremisserne häraf icke några nya skäl blifvit anförde, som ej redan vid frågans förra behandling inom Utskottet blifvit tagne i öfvervägande, Utskottet anser sig icke böra härutinnan tillstyrka annan ändring, än som föranledes dels af Utskottéts förslag om dagsverksräntans förvandling i penningar, och dels utaf de vid återremisserne gjorde anmärkningar vid Stora Kopparbergs
Rösträtt i socknestämma ege i allmänhet en hvar, som, på sätt 10 §. föreskrifver, är taxerad att bidraga till socknens gemensamma behof; och denna taxering utgöre tillika grund för röstberäkniugen, så att en hvar eger röster i förhållande till det större eller mindre deltagandet i det allmänna bidraget. I de ärenden, som endast angå hemman eller andra fastigheter och utgifter eller besvär, som efter hemmantal eller fastighetsandel utgå, röste endast fastighets-egarne, med röstberäkning efter hvarderas fastighetsandel, och i de fall, der, enligt serskilda Författningar, endast visse medborgare ega rätt att rösta eller serskilda föreskrifter om röstberäkningen äro gifna, förhålles, på sätt samma Författningar för hvarje lall stadga. Röslegande må genom fullmagt till annan Öfverlåta sin talan och rösträtt å socknestämma. Om rösterna falla lika för olika meningar, galle den mening, som Ordföranden biträder. 7 §• Rättighet att deltaga i socknestämmas öfverläggningar och beslut tillkommer hvar och en, som rösträtt eger. Socknestämma skall hållas offentligt, så att hvar och en fullmyndig, äfven om han der icke rösträtt Lagsamt Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 29. 23 eller talan eger, må, då han är boende inom socknen, bafra, så långt rummet det medgifver, tillträde samt tillstånd att afhöra stämmans förhandlingar, under vilkor att dervid iagttaga ett stilla och anständigt uppförande, samt att åtlyda de serskilda orduingsreglor, sorn al den röstegande församlingen i allmänhet, och för tillfället af sockneslämmans Ordförande föreskrifvas må; dock vare den, som icke eger rösträtt, alltid oberättigad att der yttra sig, så framt han icke dertill serskildt tillstånd erhållit af församlingen. Ej må Ledamots frånvaro hindra stämmans fortgång; och må han, sedan beslutet taget är, icke eller ega att derstädes något vidare i samma ämne anföra. 8 §.
Hr liagerhjclms förslag, olan ali detsamma i sin helhet blefve utskrifvet, upplästes till justering oell godkändes följ. voter.propus.: Den som bifaller den i RancoUtskis utlåt. N:o 44 tillstyrkta 63 §, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. det af Hr Lagerhjelm afgifna förslag till förändrad lydelse af nämnde §. Sedan härjemte, uppå begäran af Hr Lagerhjelm, dess ifragavar. förslag blifvit å nyo uppläst, företogs voteringen, efter hvars slut rösterne befunnos hafva utfallit, som följer: Ja — 22. Nej — 30. § 64. Frih. Cederström: Jag tog mig friheten att anmäla mig före uppläsningen af denna §, af det skäl, att jag gick bort på några ögonblick under voteringen öfver den 61 §. När jag åter kom, var R. o. Ad. inne på öfverläggningen om den 63 och hade redan bifallit den 62 §. Emot delta beslut anhåller jag alt få lill prot. nedlägga min reservation. Det är hvarken med rim eller reson förenligt att begära, det Konungen skall lemna sin ga ranti för lån, hvilka af R. St:s Bank upptagas på Svenska folkets vägnar. Man borde hafva inskränkt sig till en anhållan, att Konungen ville på Bankens vägnar låta bemedla sådana lån, och med detsamma gifva försäkran derom, att R. St. på Svenska folkets vägnar ansvara för betalningen, efter de villkor Konungen öfverenskommit. R. o. Ad. biföll 64 §. Upplästes ett från Högv. PresteSt. ankommet prot.uldr. af d. 16 dennes, innehållande inbjudning till Medstånden alt förena sig i PresteShs vid föredragning af BancoUtsk:s utlåt. N:o 44 fattade beslut i afseende på 25 § litt. a)—f) af samma utlåt. Delta prot.utdr. lades på bordet, uppå begäran af Hr von Troil, Sam. Gustaf. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Då R.