Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vore del deremot för att bortköpa, på ett beskedligt sätt, frågan om tolagen, för bortköpande af denna eller andra sådana saker, så skulle jag" visserligen icke hafva något emot att dessa afgifter, kanske till och med litet förhöjda — ty de äro icke synnerligen betungande — fingo utgå, och att de vid land 11 ullen lades på brännvin; men då måste det vara ett sådant stort syftemål, hvaraf landels rörelse bar fördel, eller till undervisningsanstalter för de fattigaste dussenia samt jemväl fattigförsörjningen. Men att medgifva sådana afgifter för ökad aflöning af stadens embetsmän, anser jag icke vara rätt. Då likväl i afseende på sättet för uppbörden af dessa afgifter, som till en del ägt rum förut, det icke kan nekas, att formen är bättre nu än den gamla var, skulle jag äfven under nuvar. förhållanden icke vilja oinskränkt bifalla Utskrs betänk. , utan anser jag, att R. St. borde inskränka sig till att bos K. M. anhålla, att under nuvar. förhållanden de i K. brefvet den 13 Febr. i838 bestämda afgifter för varor, som sjöledes införas till Stockholm, må nedsättas till hälften. Jag anhåller således om återremiss af detta betänkande. Hr Westfelt: Jag ber att få rätta ett misstag i milt förra anförande, deri jag uppgaf 4 sk. i stället för 4 r:st. såsom den afgift, hvilken af comiterade blifvit föreslagen ; men jag ber också att få tillägga att, i stället för de 4 r;st. comiterade begärde, fingo de 5 rist. beviljade. Hela den summan, som comiterade begärde, såsom bristande för utgifterna, utgjorde 25,ooo r:dr, och den afgift, som endast 3 12 Den 22 Augusti e. m. för broarne inflyter, uppgår till 26,666 r:dr 3a sk., då man blott beräknar den tillökning, sorn enl. 1838 års K. bref uppkommit, utom den tolag, sorn förut fått uppbäras, och hvilken belöper sig till 87,000 r:dr, endast till hamnoch bropenningar.
Hvad Hr Dalmans förslag beträffar, tyckes andemeningen deraf innebära, att den föredragande skulle ovilkorligen vara ansvarig för de beslut, lian contrasignerat, äfven örn han afstyrkt dem. Delta innefattar, att Statssecret. skulle ansvara för en annans mening, än sin egen, ehuru han framställt densamma. Om beslutet vore grundlagsvidrigt, är han redan straffbar för sin contrasignation. Är det icke lagstridigt, kan ansvarigheten endast angå beslutets klokhet eller gagnelighet. Om Statssecret. sökt bevisa motsatsen, och Con - Den 7 O e to be r. 169 Constit.TJtsk. samt Ständer äro af hans mening, måtte han icke kunna straffas för det att Konungen blifvit rådande, ined mindre man gifver statssecret. samina magt att vägra sin contrasignation i fråga om beslutens skadlighet, som deras lagstridighet. Men hvad innehåller det annat, än att man vili hindra Konungen fatta andra beslut, än contrasignanten medgifver, och sålunda förläna honom en magt, sorn grundlagen endast tillerkänner Konungeti Man har omfÖrmält Englands minister och dennes ansvarighet, men glömt, att rådgifvarne der regera, hvilket icke är förhållandet här} och jag vet ingenting olyckligare, än alt rådgifvarne och icke Konungen regerade i Sverige. På de stora talesätten, om moralisk ansvarighet, försakelse af personliga fördelar in. m., anser jag lika litet värdt att svara, som på de fula, oin gammal surdeg och dylikt; och då jag tror mig hafva vederlagt det vasendtliga af hvad man anfört, anhåller jag, att li. o. Ad. måtte gilla Utsk:s förslag. Frih. Boye:
— Då denna anstalt åsyftar ArtillerieVapnets större öfning och tjenstbarhet; och då de föreskrifne vilkoren synas förmonlige så väl för Kronan som den enskildte Contrahenten, hälst å ena sidan Underhåll af ständige Artillerie—Hästar är mycket kostsammare, och å den andra sidan det visat srg att flere både Rusthållare och andre Personer gjort anbud att prestera hästar, har Utskottet skolat hos R. H. St:r tillstyrka: beviljande af det härtill äskade Anslag, hvartill, genom Konungens Eget Regementes reduction och den reglering af Utgifterne som Utskottet nu i öfrigt föreslagit, en Tillgång på Tredje HufvudTiteln finnes å dess förra Anslag i Spannemål af 2,5go T:r , som efter det antagne Statspriset utgöra i Penningar ä 5 R:dr R:dr i2,g5o. — - och nytt Anslag erfordras af 275 T:r .a D:o i,3y5. — - Summa 2,805 T:r Spm:l a 5 R:dr i4>325. — - 20.0 Fourragcringen för Färfvade Cavallericts och Artilleriets Hästar 1,28g st. är af K. M:t i Kader uppgifven att, enligt fastställde FourrageringsStater, erfordra: 20,i/jo T:r 57 \ kpr Hafra, som utföres å 3-,- R:dr till 67,136: 18. - 202,366 Låf 1 U Hö, D:o ä 13-fsk 66,212: 38. - i3g,27i LU 18 u Halm, D:o ä 6| sk. ig,343:i5.4- Summa ii:o R:dr 142,6g2: 23. 4* Tillgångarne härtill å förra Staterne utgöra för LifGardet till Häst R:dr 4i,5oo.
Om man nu företager en expedition sorn ej hemkommer förr än nästa år, Dt n 23 Junii /. m. huru skall man då kunna göra någon beräkning. Väl vet jag att man i andra länder tagit värdet af varan till grund, i synnerhet i England, men jag vet ock, att der ett officiell värde är bestämdt en gång för alla, och efter detta sker beräkningen, men detta förändras ej år ifrån år, utan förblifver i århundraden detsamma. Derföre upptagas ock, uti alla StatsOeconomiski beräkningar i England, tvänne värden det officiella och sjelfva varuvärdet. Jag har här hört ett Utlåtande af Presidenten i CommerccCollegio Herr *f Klintberg uppläsas. Jag hade önskat, att han varit närvarande, ty jag hade då kunnat få en fråga besvarad. Jag har dock ej blifvit honom varse, och detta föranleder mig till en anmärkning, att önskansvärdt vore, att, när vi här få höra en skrift uppläsas, Författaren måtte likaväl som åhörarne vara närvarande. Uti nu ifrågavarande Utlåtande står nämnt, i afseende på Bomullsväfnader, undantag för dem sorn komma från /Vestindien med egna skepp. Är det miss-skrifning och skall vara Ostindien, så har jag ingenting dervid att erinra, men är det icke miss-skrifning, utan skall vara Westindien, så är det en besynnerlighet, helst af Presidenten i CommerceCollegio. När jag var i Westindien, voro förhållanderna ej af den art att der fabricerad® Bomullsväfnader kunde hit importeras och jag har ingen anledning förmoda ställningen i IVrjlJndien sedan den tiden vara så förändrad stt derifiån en sådan import till Sverige skulle med fördel kunna verks'äl!*s. Jag vill ej längre uppehålla, utan anhåller blott att i fall 630 Den 2g Junti f, mi af återremiss, desse mine anmärkningar måtte till Utskottet få medfölja. Herr Riben, Carl fFilhelm:
Jag begärde ordet, då jag hörde nu tjenstförrättande Statsministern för utrikes ärendena uppgifva , att från den afgången Uti ikes-statsmiuistern en uppgift verkligen blifvit meddelad StatsUtsk. rör:de den uppkomna bristen i cabineltseassan och nödvändigheten för nämnda cassa att erhålla medel utaf Ständerna till skuldens godtgörande för att komma på redig fot. För rnig var detta obekant, och bekänner jag att jag ej utan förundran hört denna uppgift , då intet af StalsUtskts betankln med ett enda ord har omnämnt detta vigtiga ämne, så vidt jag åtminstone kan erinra mig. Mången med mig har i anledn. af denna tystnad trott , att upplysning om cabinetlscassans stallning icke blifvit StatsUtsk. meddelt på sätt som jag nu dock hör rätteligen hafva skett. Under detta förhållande synes mig åtminstone som om R. St. hade kunnat vänta, alt StatsUtsk. redan uti sitt betänk, om ordin, slatsreglerin funnit sig böra upptaga en sak af denna vigt såsom den blifvit för Utsk. framlagd , eller ock, ifall de inlemnade upplysningarna voro ofullständiga, infordra alla de upplysningar i ämnet, som Utsk. ansåg erforderliga. Utsk. hade då bort, efter min oförgripliga tanke, först redigt och bestämdt uppgifva hvad sorn erfordrades för utrikes-departementsärcndenas fortsatta gång, hvilka naturligtvis icke kunna ligga neder för det cabinettscassan nödgats skuldsätta sig under förhållanden , som jag måste beklaga, men som höra till en framfluten tid ; och sedan' departementets verkliga behof, efter noggrannaste undersökning af detsamma och med iakttagande af all med Rikets värdighet förenlig besparing, blifvit fy lell, hade Utsk. deref ter bort föreslå på hvad sätt den skuld, som åsamkats, borde betalas antingen genom årligt anslag dertill, eller genom öfvertagande på en gång af densamma såsom statsskuld.
Maj:ts nådiga pröfning och stadfästelse anmälas; att, der sådan öfverenskommelse blefve af Kongl. Majit stadfästad, förändringen skulle taga sin början antingen från och 14 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 118. med året efter det, då boställsinnehafvare!! förklarat sig dermed nöjd, eller ock, om han ej ville derpå ingå, vid hans afgång från bostället; att när hofverieller arbetsskyldigheten upphörde, den hemmanet åliggande, emot arbetsskyldigheten förut afkortade indelta räntan skulle utgöras till vederbörande indelningshafvare, men don derutöfver öfverenskomna årliga afgälden till Statsverket ingå, hvaremot på vederbörliga stater skulle uppföras ett emot sistnämnde afgäld svarande anslag, som tillkomme boställsinnehafvaren uti oindclt spanmål, hälften råg och hälften korn, om afgälden vore bestämd i spanmål, eller i kontant, derest afgälden blifvit i penningar fastställd; att i hvarje särskildt fall det ankomme på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning huruvida, utöfver sistnämnde anslag, någon ersättning af statsmedel åt boställsinnehafvaren före upphörandet af det förut åtnjutna arbetsbiträdet kunde erfordras, i hvilket fall likväl en sådan ersättning icke finge öfverstiga skilnaden emellan det nyssomförmälda sammanräknade beloppet af indelta räntor och afgäld samt det värde, hvartill den upphörande hofverieller arbetsskyldigheten af hemmanen vid 1844 års undersökning blifvit af förrättningsmannen, Kammar-rådet Cassel, uppskattad; att nämnde afgäld och ersättning, der sådan ifrågakomme, skulle, såsom vederlag för minskad boställsafkastning, tills vidare afoch tillträdas lika med annan boställets tillhörighet; samt att, i de fall, då öfverenskommelse på föreskrifvet sätt icke träffats eller framdeles blefve uppgjord, hofverieller dagsverksskyldigheten skulle tillsvidare, såsom förut, fortfara.
Då nu med dessa, sistnämnde tvänne Stånds beslut, till förändring af orda-lydelsen uti första delen af denna punct, Ridderskapets och Adelns beslut så vida instämmer, som derigenom RiksgäldsContoirets förhållande till Banquen varder i denna del bibehållet, och Ridderskapets och Adelns beslut derom, att någon ränta af RiksgäldsContoiret icke vidare komme att till Banquen erläggas, äfven innefattar upphörandet till nästa Riksdag''af ali Ränte-beräkning å RiksgäidsContoirets hittills varande i räkenskaperne bibehållne. skuld; hafva Utskotten icke kunnat anse frågan härom annorlunda, än såsom genom Irenne Stånds sammanstämmande beslut afgjord; likasom åter sednare delen af denna punct finnes äfven hafva blifvit af frenne Stånd godkänd; och puncten således kommer att i orden lyda sorn följer : All Riksgäl dsContoirets skuld till Banquen bib(hålles såsom hittills i Banquens Räkenskaper, RiksgäldsContöiret till last■ Men ali räntebcräktiing d samma skuld upphörer intill nästa Riks. dag. Den del af det för detta dr beräknade behof af Discont - biträde fran Banquen , hvilken innan årets slut icke blifvit af RiksgäldsContöiret begagnad till inlösen af dd förfallne men ouppvisade Obligationer, bör dock vid SlutLiquid det• ta dr, beräknas som begagnad; samt öfverflytta» Bihang till Riks. St. Piot. tgc:te isaml. A':o j 3* Banco-Utskottets Betänkandets; pä RiksgiildsCöntoirets nya räkning med Banquen iifver i vanlig ordning insatte och medel, sä att deraf, i mån af behofven,må kunna fullgöras ofvannämmle, endast uppskjutne, utbetalningar. Nionde Puncten, af Höglofl Ridderskapet och Adeln förkastad, är af de trenne andre EiksStånderi bifallen, hvarigenom det som deruti inneIiålles, utgör Rikets Ständers beslut.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs och ladet till handlingarne Stats-Utskotlets Memorial JM 3, med den till Rikets nu församlade Ständer af Fullmägtige i Riksgälds-kontoret afgifna berättelse. S. D. Föredrogs och bifölls Expeditions-Utskottets Utlåtande, JM 6, i anledning af väckt motion om Utskotts-betänkandenas tryckning med korta marginalrubriker. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet följande motioner, nemligen: JM 42, af Herr af Zellén, Nils Carl, angående berättigande af vissa embetsoch tjenstemäns sterbhus att återfå de under namn af begrafningshjelp för embetsoch tjenstemännen gjorda löne-innehållningar, tillika med ett i anledning deraf afgifvet yttrande; JM 43, af Grefve Hamilton, Gustaf Axel Knut, angående anslag till inrättande af en ny profession i Juridisk Encyklopeedi och Romersk Rätt vid hvartdera af rikets universiteter, tillika med två i anledning deraf afgifna yttranden; JM 46, af Friherre von Schulzenheim, David, angående Sala silfververks återgång till Statens disposition; JM 47, af Herr von Troil, Samuel Gustaf, angående statsanslag för anlägg ning af en jernbana från Helsingborg öfver Eslöf till Ystad med sidobana till Landskrona. JM 48, af Herr von Koch, Nils Samuel, angående qvarnoch sågräntans upphörande, tillika med åtskilliga i anledning deraf afgifna yttranden; JM 57, af Grefve Mörner, Carl Göran Detlof, angående alla de till särskilda verk, stater, inrättningar, stiftelser och kyrkor indelade räntors och tiondeanslags uppbärande och redovisning af Kronans uppbördsmän, m. m.; JM 72, af Herr von Knorring, Erik Oscar, angående pension åt framlidne Post-inspektoren Axel Fabian Tinnerholms enka, Johanna Brigitta Tinnerholm, född Edlund; 48 Prot.-Utdrag den 26 November 1862.
I anledning häraf får Bevillnings-Utskottet vördsamt gifva anvisning å dess redan i ämnet meddeldta Betänkande, hvaruti är upptaget, att af de flera förekomna Förslag till Bevillningen, icke något varit af den beskaffenhet att det kunnat fästa dess uppmärksamhet till antagande. Utskottet anser sig likväl böra särskildt tillkännagifva , att då Friherre Cederströms först aflemnade dictamen till Utskottet inkom , hade det redan i nära två månader förehaft Bevillningsfrågan under öfverläggning, och följaktligen då äfven ansenligen avancerat med arbetet. Vid berörde dictamen saknades dessutom den detaille med bifogade tabeller, som uti det sedermera den 14 Juni Utskottet tillhandakoinne Bihang innefattas, då Utskottets Bevillnings-Förslag var till det hufvudsakliga färdigt, och ehuru Utskottet ej kunnat undgå att erkänna Herr Friherre Cederströms nitiska omtanka i ett ämne Den 14 Juli. 1139 af så många delade olika interessen och af så mycken omfattning för att i beskattningsvhgerl Haffa det rätta och billiga , har Utskottet likväl funnit den framställa grunden , såsom alldeles ny, vara af sådan beskaffenhet , att den. vida mer än hittills skedt , bör komma till allmän kännedom, innan dess användbarhet kunnat oell bort enskildt af Utsko'tet bedömmas, oeli da Herr Friherre Cederström, pag. 151 dess tryckta Bihang, sjelf benämner dess project såsom ett utkast, har det följakteligen ej kunnat anses vara något fullständigt Förslag, sorn bort gifvas företräde framför det Sorn Utskottet antagit, gruadadt på en fötut bepröfvad erfarenhet. Stock* holm den 8 Juli x 8 i 5- På Höglöfl. Riddersk, På Högvörd. Prest* och Ad. Ledamöters Ståndets Ledamöters Vägnar Vägnar Carl Stellan Mörner. Olof Bjurbäck. På Vällofl. BorgarePå Hederv. Bonde* Ståndets Ledamoters Ståndets Ledamöters vägnar Vägnar Nils Limnelius. Joli. Magn. ]Vessing. Henr. Christ. Zaar.
När jag var vid Universitetet så ansågos åtminstone Lärarne i dessa kunskapsgrenar icke såsom ordinarie Professorer, och jag vet icke hvarföre dessa öfningar skola anses tillhöra den Academiska undervisningen, då man t. ex. lika väl kan få undervisning i ridkonsten här bredvid, på Kronprinsens stall, som i sjelfva Upsala. Herr Printzensköld, Axel: Jag var ej närvarande i Utskottet då ifrågavarande ärende der förevar sednare gången; men jag instämmer uti förslaget och förenar mig i öfrigt med hvad Grefve Gyldenstolpe nu yttrat. Jag tror att Ridderskapet och Adelns beslut rörande kunskaps-fordringarne för erhållande af Närings-stipendierne förra gången i så måtto var ofullständigt, som det stödde sig på ett förslag till Student-examen. Ora nu Konungen, vid slutlig pröfning af Comiteens arbete, icke skulle finna skäl att godkänna alla de prestationer vid Stu - Den >6 Mars e, tri. Student-examens undergående, Comiteen föreslagit, så skulle följden blifva, att Ridderskapet och Adela fordrade mera af sina häringSStipertdiatér, än Skolordningen fodrade af den, som skulle bli student, hvilket alldeles icke vore öfverensstämmande med billighet eller med Ridderskapets och Adelns afsigt med dessa stipendier. Hvad åter den påstådda olagligheten af Utskottets förslag beträffar, så bar Utskottets Memorial alldeles icke för afsigt att tillintetgöra Ståndets förra beslut, utan innefattar blott en modification deraf, den Utskoltet ansett nödig, på det beslutet må komma att leda till något ändamål, Jag tror dessutom alt, då detta rörer ett enskildt ekonomiskt ärende, beslutet icke kan vara af den stränga helgd, att det ej af förekommande skäl må kunna upphäfvas. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å RiddarhusUtskottets Memorial, Ropades Ja och Nej. HansExcelletice hernställdé derefter-, om Ridderskapet och Adeln, med afslag å RiddarbusUtskottets Memorial, behagade vid dess förra beslut förblifva. Ropades åter Ja och Neji Herr von Hartmansdorff:
Ni hade icke en enda fransk idé, icke en enda fransk tanke eller gest, med ett ord ingenting annat än en tung flegmatisk engelsk rustning. Nå, ni är väl icke ledsen på mig – jag vill hjelpa er att fullborda den del af er uppfostran, som man icke förstår i ert land ... – Ni är en intagande fé. Men likväl fruktar jag att ert arbete blir lönlöst. – Visst icke. Dessutom var jag i förlägenhet om en passande förströelse under enketiden. Sedan, om jag gifter mig, kan jag ej komma. Derför passar det alltsammans. Och nu skall ni, ifall det behagar er, få följa mig ett litet stycke på hemvägen och bjuda mig ett glas, om ni är vid kassa. – Jag har endast afvaktat er tillåtelse att få anhålla om båda delarne. En syrpris och ytterligare en syrpris. Sedan jag så der temligen, som jag hoppas till den blifvande madame Rougetz tillfredsställelse, uppfyllt mitt åliggande och vid porten till hennes hem lemnat henne att i vindskammarens enslighet börja sitt långa enkestånd samt än en gång emottagit hennes försäkran att hon helsade som en välgerning den förströelse, min ofullbordade uppfostran skänkte henne, spatserade jag i ett särdeles allvarsamt lynne hem och kände mig redan trött vid början till den blifvande angenäma episoden. Också kunde jag icke gerna betrakta den lilla Luisannes naiva umgänge som någon ersättning för min vän Poliveaus qvicka och skarpa samtal. Det var alldeles som om jag i hast blifvit lemnad ensam i Paris – jag kände de första symptomerna till tråkighet och ledsnad. Man har påstått att endast likartade figurer passa tillsammans, att hvarken genom kärlek eller vänskap olika karakterer låta förena sig. Detta är säkerligen ett misstag – motsatsen låter snarare bevisa sig. Tvänne elektriska kroppar stöta hvarandra tillbaka, motsatta poler söka deremot närma sig hvarandra. En verklig vän bör vara ett slags komplement till oss sjelfva. Han bör ega de egenskaper, som fattas oss, och han bör till och med i en viss grad sakna dem, hvilka vi i en hög grad besitta.
För att kunna rätt begagna undervisningen i Seminarium är ock nödigt att den, som der vinner inträde, i afseende å kunskaper, äfvensom förmåga att dem vidare förkofra, icke Står på en alltför låg punkt, i hvilken hänsigt säkerhet uti innanläsning torde böra i främsta rummet afsesj fordringarne närmare bestämmas, hvad beträffar kunskapen i catheches och biblisk historia, samt färdigheten i räknekonst sträckas något längre, än som förut varit äskadt. Af sådan anledning och med Expeditions - Ulsko Hets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 183. 501 hemtadt slöd af Seminarii-föreståndarnes vunna och vid skollärare-mötel år 1849 meddelade erfarenhet, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att folkskolestadgans 5 §. 4 morn. måtte erhålla följande lydelse: »Ingen må till elev i ett skol»lärare-seminarium antagas, som icke företett vederbörande kyrkoherde-embetes heltyg om ett hedrande sedligt uppförande, samt vid af föreståndaren anställdt för»hör befunnits kunna fullt obehindradt läsa innantill, nöjaktigt redogöra för innehållet af ett läst stycke, äga god kännedom af Luthers catheches med den an»tagna förklaringen, jemte dertill hörande bibelspråk, äfvensom af någon utförligare »lärobok i bibliska historien, skrifva en god handstil samt räkna quatuor species »i hela och brutna tal. Den, som» o. s, v. Att ett anmärkt missförhållande emellan den theoretiska och praktiska undervisningen vid seminarierna kan ega rum, har utan tvifvel sin grund i obestämdheten af folkskole-stadgans föreskrifter i detta afseende, hvilka endast innehålla en allmän antydning att »tillfälle bör beredag, skollärare-eleverne att uti någon folk»skola erhålla praktisk bildning för skollärarekallet.»
Serdeles frapperad af de lifligt tecknade karakterer som deruti förekomma, tyckte jag mig ej allenast i dem finna ett rikt fält för skickliga Skådespelare till utmärkelse, utan äfven, att händelserna i denna roman med någon förändring, serdeles hvad upplösningen beträffar, vore ett ypperligt ämne för en dramatisk produkt. Till följe häraf, och med tanken riktad på det skydd som den inhemska Dramatiken lofvade sig och lofvades genom ofvannämnde Theaters organiserande, såsom fosterländsk till anda och syftning, beslöt jag att söka bearbeta denna roman till ett stycke för Scenen. Att min förmåga till detta företag varit allt för ofullkomlig, erkänner ingen heldre än jag; – men huruvida jag alldeles misslyckats, torde bäst bedömmas af den gunstbenägne Allmänheten, åt hvilken mitt arbete nu öfverlemnas, och serdeles af dem, som möjligen hysa något intresse för saken. Att stycket hos de respective Theater-Styrelserna icke vunnit burskap, hufvudsakligen på grund af den omständigheten, att dramatiserade romaner sällan gjort lycka på Scenen, torde måhända vara rättvist nog; men åsidosättande all fördom härutinnan, skall man likväl finna flera undantag då förhållandet varit tvärtom, hvilket Mad. Birsch-Pfeiffers bearbetningar troligen lära komma att bevittna. Man har äfven anmärkt, att uti sista akten förekomma för mycket skakande uppträden, hvars åsyn måste förorsaka ett vidrigt intryck på känslan, och ingalunda vara öfverensstämmande med vårt tidehvarfs fina smak. Men finnas då ej något motstycke härtill i flera andra, till och med verldsberyktade, författares arbeten, hvaribland exempelvis må nämnas: Schillers ”Maria Stuart?” – der hvarje fiber hos åskådaren spännes till ytterlighet, under förväntan på ljudet af det hemska dödshugget, och hvarvid känslornas styrka tages i större anspråk än här: – eller ock uti Victor Hugo’s ”Maria Tudor”? – hvarest afrättningen tillkännagifves genom ett kanonskott, ingalunda beräknadt att sakta pulsslagen eller stilla det arbetande blodet, som under föregående Scen, hos åskådarne kommit i ett starkare omlopp.
Hr Gr. o. Landtmrs härefter förut till bifall å Utsk:s uti ifrågavar. punkt gjorda hemställan, och sedermera till bifall å Hr von Hartmansdorffs förslag framställde proposir besvarades med blandade ja och nej; hvarpå Hr Landtm, förnyade sin propos. till bifall å Utsk-.s hemställan, samt då härvid ropades starka ja, blandade med nej, förklarade det han trott sig finna att ja varit öfvägande. 3:dje, 4:de och 5:te punkterne. 172 Den 19 Juli. R. o. Ad. biföll livad Ulsk. i dessa punkter hemställt och yttrat. Vidare föredrogs, men lades på begäran af Hr Printzensköld, Carl, och Hr Brakel, Gust. Mauritz ånyo på bordet StatsUtsk:s d. 17 dennes första gången bordlagda utlät. N:o 242, i anledn. af dels K. M:s nåd. propos., ang:de beskattningsväsendets samt uppbördsoch redogörelse-verkets förenkling, dels enskilda i samma ämnen väckta motioner. Upplästes lill justering samt godkändes nedannämnde från Exped.Utsk. inkomue förslag till R. St:s und. skrifvelser till K. M., nemligen: N:o 134, i anledn. af K.