Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
L ' ndcr det att svnr inviintades från fadern var Agneta nlltjeml hos niorförXidmrne. Till hennes stoni oro blef L n n Cmus nu sjnk p i Stituno, men för ingcn v8gndc han yppa denna oro, utan kunde till och med svara dem som beklagade hcnnc, att hon inte bchof hade till att sörja ritt enda goda, ty, brokade bon silpa, .mister jng en. Rr jag väl en annin igen .. men tillög~er hon. i mitt hjenn mente jag vUl innot, ty Gnd vet, horu ondt det gjorde mig. Jng griit för den skull mllngen hemlig tär, niir nndrn rofso, till dess] ng fick veta att h m var battru. Cruuren kom sedm till Tidön, men i hörjnn hade Agnetaftiga glldje deraf, d8 hon sjelf hlcf sjuk. Iion hlef dock snnrt biiltre. Min moster kom dit med och tog mig i sin kammare, att jag skulle ligga hos henne, ty hon gjorde sig fäfAnga tankar, som aldrig kommo i vart sinne, ty vi voro bada för &amp; liga till art tanka saduit, och älskade han mig allt för högt dertill. Han blef för den skull sa ond pa henne och sade, att hon nu har nog radt om mig, och skulle hon nu inte IXngre inbilla sig hafva nagot herravalde öfver mig, och begärde han inte, att hon skulle akta mig, ty jag hoppas, sade han, ' Kristin. Kriitiansdottcr Posse f. 1630, uppfostrad i Ax. Oxensiicrnns hur, g. 1658 med C. Filip Snck, enkn 1661; gin 2 gllngen 1618 med Ernst Creutz. död s. 8.
Årligt. för 21 dagar. för 14 dagar År. R:dr sk. rst. R:dr sk. rst. R:dr sk. rst. — Summarum 4 44 Bl 1 39 9 1 19 b C) Fot-Artilleriet. a) B eväpningen med dertill hörande. 1 Karbin 1 Karbi n-rem 1 Tappnyckel med skrufmejsel och krats 1 Nötpålryckare och Nölutryckare . 1 Fjäder-ess 1 Fodral till fjäder-ess I Olj-flaska . 1 Huggare . 1 Huggare-balja 1 Huggare-gehäng (Lif b) Beklädnaden. 1 Kask ... i . 1 blått och gult Klädes-skärp .. 2 Skjortor 2 par Strumpor 1 par Tällduks-byxor 1 par d:o Stiblefter 1 par Buldans-byxor 2 par Skor . 1 Halsduk . C.) Remtyg och Utredning. 1 Kartusch 1 Kartusch-rem 1 Kopparflaska 1 Flaskrem 1 Kappsäck 1 Mat-tornist 1 Putspåse med tillbehör .. 1 Rem till slaghufvars förvarande . Tab. N:o 16. f s 5' ® Värde. Slitningsersättning os 2 % % * Totalt. Årligt. för 21 dagar. för 14 dagar. År. R:dr. sk. rst. R:dr. sk. rst. R:dr. sk. rst. Anskaffning och Underhåll af Befälets egne samt Truppens ständige Hästar med tillhörande Sadel-Mondering och Skoning, äfvensom SadelMondering och Skoning för Truppens Rusthålls-Hästar. Befälet. Hästen Sadelmonderingen Skoningen Summa Truppen. 1 Häst (omkring 4 år) v ' 1 Sadel med underjol, pistolhölster, stegläder, stegbyglar, ryggstycke, förbygel, öfverjol med omslagsrem, packremmar och stångbetsel ’ 1 Bredon .. 1 Skopåse af skinn " 1 Hästtäcke af yllefilt 1 Schabrak .. 1 Grimma med tågskaft 1 Täckjol ...
Drottningholms kungsgård, dels 28 tunnor kronotioride-spanmål, hvarför lösen, efter hvad de hos Ståthållare-embetct vid nämnde Slott förde räkenskaper utvisade, under de sista 10 åren i medeltal utgjort 231 rdr 11 sk. 2 r:st., dels ock af åtskillige hemman å Svartsjölandet 65 ökeoch 170 drängedagsverke^ för hvilka lösen efter enahanda beräkning uppgått till 191 rdr 43 sk. 4 r:st., eller tillsammans 426 rdr 6 sk. 6 rist.; och har Kongl. Majit behagat föreslå, att, emot det dessa serskilda inkomster, hvilka hittills icke varit å Riksstaten beräknade, indroges till Stats-verket och inginge bland ordinarie räntan och tionden, det kontanta statsanslaget måtte förhöjas i rundt tal med 4.00 rdr. Enär hvad Kongl. Majit sålunda i Mäder föreslagit leder till förenkling i räkenskaperna, tillstyrker Utskottet derå Rikets Ständers bifall. 7:o I öfverensstämmelse med hvad rörande vissa inkomster till Drottningholms kungsgård blifvit anfördt, har Kongl. Majit jemväl täckts föreslå, att de till Gripsholms slott anvisade indelda räntor, med kronovärde af 33 rdr 16 sk., och beräknade efter förslags-markegång till 231 rdr. måtte utbytas emot förhöjning i kontanta anslaget af 230 rdr, samt att de till Strömsholms slott anslagne 67 lunnor oindeld spanmål likaledes indragas, emot tillökning uti det kontanta anslaget, hvilken tillökning, enär samma spanmålsvärde efter 10 års medium utgjort 525 rdr 12 sk. 1 rist., beräknats för anslagets jemnande, till 530 rdr.
Ständer för honom utverka en oafkortad pension af halfva Expectance-lönen, eller åtminstone så stor del deraf, som motsvarar det af Kongl. Svea Hof-Rätt, genom Utslag den 5 Noveniber i834, Åhman tillerkände underhåll, 3oo R:dr årligen — ansett sig, [i betraktande deraf, att Åhman, som är 64 år gammal och varit 44 år i Riksgälds-Contorets och Assistance-Contorets tjenst, samt, efter hvad upplysas kunnat, i tjensten oförvitligen sig förhållit, böra till Utskottets bepröfvande hemställa, huruvida Åhman må till sitt lifs uppehälle förunnas tills vidare en årlig nådegåfva af 3oo R:dr Banco. Efter behörigt öfvervägande häraf, har Utskottet, på de af Fullmägtige i Riksgälds-Contoret här ofvan angifne skäl, skolat hos Rikets Ständer tillstyrka: att till förre t. f. Öfver-Commissarien Pehr Isaac Åhman må, tills vidare, från Riksgälds-Contoret utbetalas en årlig nådegåfva af 3oo R:dr Banco. Stockholm den 28 Febr. i835. STOCKHOLM, Kokgl. Ordens-Boktryckeriet, i835> Stats-Utskottetf Utlåtande N‘.o 4st, i 3NT:o fat, Ankom till Exp.-Utsk. den 6 Mars, Utlåtande, i anledning af Herr C. C. Hallings motion, rörande en förbättrad inredning af Riksgälds-Contorets förra husy som begagnas af ofrälse Riks-Stånden samt Rikets Ständers Utskott, äfvensom en uti Bonde-Ståndet väckt motion i afseende på förändring uti Ståndets Sessions-rum. (RGS. A.)
Mat och dryck och andra förnödenheter kunna barnen få i hemmet och frukosten kunna de taga med sig derifrån till skolan. Till skogsturer och fotvandringar kan man j u gifva dem ett litet belopp, för hvilket de dock få aflagga redovisning. Belöningar och gåfvor, för så vidt de bestå i penningar, böra läggas i sparbössan. Dermed styrker man sinnet för sparsamhet och väcker intresset af att besitta något. Fruktan att egga till girighet kan man undgå genom att vid tillfälle använda något af det sammansparade till välgörande ändamål. Att umgås med penningar lära barnen blott, när de under föräldrarnes noggranna tillsyn anskaffa det nödvändiga, men gömma resten af de medel, de icke haft bruk för. Och då man lär barnet att föra räkenskap öfver penningars användande, sporrar man det till sparsamhet och lär det att inse penningars värde. K. Qvartalsprenumerationen måste nu omed e l b a r t förnyas af alla, som önska erhålla tidningen utan afbrott. Den högre flickskolans mål. s. v. sam. D e n skulle bl. fru Hartman g o d a representanter. bildning. slaget, kalladt » Jägarbruden ». dagsjägare ». Den 27 mars. Elna Tenow. Mycket väsen för ingenting. Små broderier på verklighetens botten af Mathilda Langlet. (Slut fr. föreg. n: r.) i himlens namn vill detta säga? » utropade han förskräckt. » Ingeborg! Hon dör — vakna då — älskade! » Hon såg upp, meu slöt genast ögonen. » Säg om det, » andades hon fram. » Hvad? Älskade, älskade flicka! Se upp igen; hvar är mamma? Ah, nu vaknar hon! » » Det är öfver nu, » sade hon och sökte draga sig ur hans armar. Men han höll henne blott hårdare fast. » Jag drömde något — nyss, » sade hon, » jag blef rädd — och sedan så glad — men nu är det förbi. » » Förbi? » upprepade han gladt. » Nej, min älskade, det är tvärt om alldeles nyss börjadt! Ingeborg, nog har du sett — nog har du förstått mina tankar, fast du icke uppmuntrat mig, har du ej det?
Uppfatfer, bemtabe ut sDagblab, anfce icfc få forn eftertrycka, bå be i anbra IDagblaD infåtae, fa voiba ber tiUtfa uppgifwet, ifrån buulfet SDagblab uppfatfen åt fcemtab. §.4. - 7:o Utgifvare af fDagblaD penningar pliktaé. 8:o ÅlmarflaD eliev — åtal göveé. 9:o åpmav, forn betväbeö Utfökningé»$8alken. lO:o 3 affeenDe på ftabgabe eivo. ll:o finnev 3ujtitie*©tat$>5ftiniftevn af ©tatémeDlen. §•5. 6:o fövbvptelfev emot Denna ilag upptagas rmb allmåit UnbcrTKått i Den ©tab, ber SBoktvpckeriet, ifvån Ifvoilfet Den åflagaDe ©kviften utkommit, anlagDt äv eliev, på fatt 1 § innehåller, voiD anlägganDet anmält blifroit. 3 ©torholm fker betta upptaganbe voib forfta allmänna llnbet<2\ått; i éfriga ©taber, ber forfta od; anbra UuberTKått finnée, nnb ben fijl» nårnnba; SlfaöemievnaS SuviSDiktionSvätt §. 4. ©eban Äongl. SDkaj:t genom nåDtg JCungörelfe af Den 10 3unt 1841 fövovDnat, att 2 § uti Stnfmavig^eté^agen föv Pikets ©tänDevs fullmäktige i banken af Den 12 iKavö 1830, angåenDe utbetalning af ftövvc ocl> minDve ^veDitioen, hvilken upphört att äga tillämpning, eftev
Utsk:ts hemställanden och förslag till dessa §§:s lydelse biföllos och godkändes. §9. Hr Nordenfalk, Carl: I anledning af B. o. Ad:s vid föreg:de paragraf fattade beslut, får jag anhålla, att äfven den ifragav:de punkten måtte blifva återremitterad. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. blef den ifrågav:de §:n till Utsk:t återremitterad. §§:ne 10, 11, 12, 13 och 14 tillkännagåfvos vara oförändrade. § 15- Utsk.ts hemställan och förslag biföllos. §§:ne 16, 17 och 18 tillkännagåfvos vara oförändrade. § 19. Utsk:ts hemställan. Hr Reutersvärd, Patrik: Sedan, under diskussionen öfver ifrågav:de §, inom Utsk:t flere talare hade yrkat att beloppet af skatten pr kanna borde höjas till 70 öre, och då, vid den slutliga voteringen, frågan gällde 60 eller 7 0 öre, segrade 60 öre genom en rösts pluralitet. !>å jag var bland dem, som hade yrkat en förhöjning till 75 öre pr kanna, så hade jag förnämligast afsett denna tillökning såsom en utväg att bereda staten en större inkomst, på samma gång som jag, till Den 6 Maj e. m. 87 följe af de föreg:de lyckliga resultaterne härvidlag, ansåg enda medlet att hämma ett oerhördt supande åstadkommas genom af t fördyra varan; och på dessa skäl anhåller jag, att R. o. Ad., i likhet med Preste-St., mätte, med afslag å Utsk:ts Betänk. bestämma bränvinsafgiften till 75 öre pr kanna. Gr. Liljencrants, Gust. Fredr.: I likhet med den siste värde talaren, af hvilken jag är förekommen, är också min tanka, att afgiften för bränvinstillverkningen måtte höjas till 75 öre pr kanna.
Det kan här icke vara utan intresse, att, i en tid dä äfven inom våra landamären jernvägsanstalterna uppnått en icke obetydlig grad af utveckling, fästa uppmärksamheten dervid att ofvanberörda jernvägsförslag är det äldsta inom vårt land och att detsamma, ehuru egande omätlig vigt och direkt inflytande på hela provinsers ekonomiska framåtskridande, fått stå tillbaka, emedan medel till anläggningskostnaderna icke kunnat på enskild väg sammanbringas. Men om än frågan af nyssnämnda skäl i ett tjugutal af är måst vänta på sin lösning, så har den dock derföre icke förlorat något af sin vigt. Tvärtom! Genom tidernas ISih, tili R. St. 201, ökade kraf har den vuxit i omfattning, så att det numera icke blott och bart gäller att förena Wenern med Westerhafvet, till deras båtnad och nytta som sända sina varor öfver nämnda insjö, utan förhållandena betinga uu, att man jemväl sammanbinder Wenersborg med vestra stambanan af Statens jernvägar, icke allenast för att öppna lika vidsträckta som fruktbärande trakter af Skaraborgs och Elfsborgs län väg till verldsmarknaden med sina landtmannaprodukter och stora fabriksidkande orter underlättad afsättning af sina fabrikater, på samma gång åkerbruket från Halleoch Hunneberg kan med mindre kostnader och besvär än nu är händelsen åtkomma kalk till erforderlig gödning, utan äfven för att åt norra delen af Bohuslän, hela Dalsland och de utmed Wenerns sydöstra sida belägna trakter åstadkomma tidsenlig kommunikation med det inre landet och hufvudstaden, hvilket måste från Statens sida finnas så mycket mera önskvärdt, som en sådan kommunikationsanstalt ofelbart skall ganska betydligt bidraga att föröka rörelsen å nämnda stambana. I denna utsträckning har frågan om anläggandet af en jernväg emellan vestra stambanan och Uddevalla öfver Håkantorp och Wenersborg blifvit gjord tilli föremål för noggranna undersökningar och, med antagande att sammanbindningspunkten med stambanan borde blifva Herrljunga, hvarest jernväg från Borås tillstöter, har, på bekostnad af enskilda personer och Wenersborgs stadskassa, herr Majoren och Riddaren C.
I de flesta städer hade de svensktsinnade segrat, ehuru röstskalan blifvit begränsad. Lagander dundrade mot de svensktsinnade och kallade dem tallriksslickare. Men John sökte lugna honom. "Det är vårt eget fel," sade han. "Vi nationelt sinnade ha inte nog energi och styrka. De svensktsinnade hålla ihop, det är naturligt. Men de skulle inte kunnat segra, om vi varit litet vaksammare." "Hvem kan täfla med dem. De ha förmögenheten på sin sida och de inneha alla de högre ämbetena. Nog går det då an att pösa." "Men vi ha ändå styrkan, ty vi ha hela folket bakom oss." "Folket har ännu inte vaknat upp till att försvara sina rättigheter." "Det vaknar hvad det hinner. Rom bygdes inte på en dag." "Ja, allt behöfver sin tid. Det der påminner mig, fru Karell, om vårt samtal senast." "Kan ni tänka, att också jag ofta har kommit ihåg det, och isynnerhet dessa senaste dagar," sade Alma leende. "Verkligt sant?" Han såg forskande Alma i ögonen och förstod, att de båda syftade på samma sak, nemligen på det de hade talat om kärleken mellan man och kvinna. "Kanske medger ni redan, att jag hade en smula rätt?" "Inte ännu." "Rom bygdes inte på en dag, och gamla inrotade vanor fås inte bort med ens," sade Nymark leende. "Ah," utropade Lagander, "jag vet redan om hvad ni talar." Alma rodnade lätt. Hon skulle ej på något vilkor velat upprepa samtalet så att hennes man hörde det. Nymark märkte det och kom henne ridderligt till hjelp. "Ja, naturligtvis derom, att fru Karell inte på något vilkor vill deltaga i sällskapslifvet utom hemmet." Deras ögon möttes åter och blickarna bekräftade ett litet, hemligt förbund. "Karell, bistå oss," sade Lagander, "och säg åt din fru, att hon verkligen måste ändra åsigt i den saken." "Lefve friheten!" sade Karell. "Bra!" utropade Nymark, "det ordet tar jag fasta på. Från din sida möter det således inte något hinder, bara din fru går in derpå?" "Naturligtvis inte."
Tullens förändring är re? ge« x Den 2Z Nan - geringens medel att halla jämnan, antingen den trid ymnig tillgäng hindrar , eller tvid brist befor? drar jnfprseln af spannmål och bränwin. Tillgängen pä bränwin i ett land i synnerhet del som införes utifrän, bestämmcS af behofwct och afsäriningen. Ingen köpman insörstkcifwer, rugn hopp om winst, ett hopp som i en god tid »nägkigt motarbetas af den fria husbehofSbranningen, sä alt i detta fall landnnannens och köpman? ncns idtcreste jamt molwaga hwarandra. Landt? mannen njuter i alla fall sördclarne af Bränwiushränningcn för sill ladugärd. I gyda ar fikall aldrig en öfwersiödiq införskrifning af bränwin kunna aga rum, i swärn stkall den underlätta landets egna fpanumälstillgängar, hwilka ingen med fördel kan anmanda till bränwin pär det nilandia kill bättre pris kan försäljas. Hwad sy lcriet beträffar, lwiflar jag cj, att det ined mera säkerhet fkall kunna hämmas gdncm en god Policeförwaltning, dä cgennyttan uphör att finna sitt interesie i dest befordrande, hwarpä redan i ett och annat Rikets län finnas talande hewis. Penningar säger man, utgå ur landet för en artikel som eljest wi sjelfum kunna producera. — Men om de utgä för bränwinek, producten, eller för spannmålen» rudimaterie», gör ket nägon skillnad j financiel! afseende? och skulle genom en af politiska omständigheter förfwärad införsel, det en gäng stä filt, au fä in det nödiga bränuwinsve? hofwet, more det icke dä bättre, akt wara ulan hränwi», men haswa sin inhemffg spannmäl be«
hundspann Bättre än Stomatol och Aseptin af alla slag är detta ålder o c h har varit där i h å l l a n d e n t v i n g a t e n d e l af d e t t ä c k a k ö n e t s att centidam, fröken Astrid är d o t t e r till e n p å sex skrifver kunna vitsorda, vi här presentera för Iduns fjorton skrifvelse: torde det kanhända för h a r renöjet dessa dagar, då längden kjortlar att G. dräkten är p r a k t i s k, d e n den som honom att rejse klädsam. Den unga - T * * - rån Citaten Fröken J^stricl Andersen. ett Hur man löst " kjortelfrågan " i höga norden. findes Menneskehaanden. » Eriksson. " Den gordiska knuten ". E r i ü s S:t Eriks Tekn. Fabrik, Till landsorten m o t efterkrai. Stockholm. Allra. IDUN 78 mikker *) gaar og saa flense ud dine Sælhunde. » paa pladsen Han o g frier t i l " En en liten eller a n d e n u n g P i g e, m e n h u n u n d s k y l d e r sig maaske » Anorak » at hun har ingen Naa, end at saa han er der maa jo ikke blive ved andet a t fri til han änder en, s o m har Stadsen parat, og saa de gifte og bliver om Eftermiddagen Bryllupet feires m e d stor Kaffedrikning o v e r hele Kolonien. ganske Det lykkeligt har jo unge sammen, en meget fredelig hører kun skaber. Från alla sidor hopkammas h å r e t till enda knippe högst i nacken och där så, att närmast ett hopvrides hufvudet Svar ren (Trøje) og heller i n g e n p æ n e K a - mikker. for, med, bildas ett smalt, upprättstående och med brokiga b a n d 1897 kulle öfver ... " gaf till » A ve K anledning sändare.
Till bevis derpå, att tillvaron af denna instans kan groft missbrukas och vara orsak till nästan oändliga dröjsmål, må jag nämna, att jag känner en fråga, som, eller att åtskilliga gånger hafva blifvit handlagd af häradsrätt, befanns vara af den natur, att den fordrade besigtning på stället. Denna besigtning kunde ej försiggå samma år, utan lagmannen utsatte densamma till följande år. Sedan besigtningen ägt rum, vädjades till hofrätten, sorn fann alt en ny undersökning borde äga runi och således fick lagm.rätten anställa ny besigtning. Lagm.rätten sammanträdde likväl då så sent, att besigtningen ej kunde verkställas samma år; och 0111 jag ininnes rätt, så var samma fråga annu för 6 eller 7 år sedan oafgjord eller nyss afgjord inom lagm.rätten och inkommen till hofrätten. Sådant vore dock omöjligt om lagm.rätterna afskalfades. Jag tillstyrker i alio, att betänk, mätte bifallas. Hr Stuart, Carl Gustaf: Näst rättvisa och oväld vid lagskipningen, måste skyndsamhet vara den omständighet, som bör förnämligast afses; hvadan och då det ej med skyndsamheten är öfverensstämmande, att en instans finnes, hvars egentliga verkan för de rättsökande synes vara uppehåll af lättegångarnes afgörande, så kan jag ej annat än på det lifligasle tillstyrka bifall till lagm.rätternas upphörande. Man har här såsom det förnämsta skälet mot dessa domstolars indragning anfört, alt hofrätternas göromål skulle derigenom ökas. Denna förcspeglade möjlighet vill jag ej bestrida, utan till en del äfven medgifva; men den kan åtminstone icke på mig verka derhän, att jag, för att bereda en minskning i de göromål, som rätteligen tillhöra hofrätterna, anser mig böra med min röst bidraga till bibehållandet af en särskild instans emellan dem och de egentliga under-domstolarna.
Allmänna kunde säsom tillgäng päräknas till befrämjande af andra nyttiga inrättningar, inom wederbörande Församlingar, fä hos Eders Kongl. Maj:t Riksens Ständer framställa den underdäniga önstan ber nägre Kyrko»Inspecrorer ej mätte hädanefter uri Lunds Stift tillförordnas, de som nu innehaswa sädane beställningar derifrän endkledigas och göromälcn i lik, het med hwad öswerallc i Riket brukligt är, ifrån Maji mänads början nästkommande är updragas ät FörsamlingarneS Pastorer och Kyrkowärdar pä det sätt, att räkenskaperne af dem fördes, men sedermera ärligen, enligt nu gällande författningar, wid Wallborgs-mästa socknestämma af Församlingarne granstades, samt att rättegångar»- för Kyrkornes räkning kunde utföras af Kyrkoherdarne, eller när sä behöfdes, af wederbörande Krono och Consistorii Fullmäqiiqe; Och ehuru denna förändring i händelse Eders Kongl. Maj:t täcktes dertill lämna sitt nädjga bifall stulle komina att medföra en betydlig niinstning uti Kronfogdarnes och Häradstriswarnes inkomster ä de ställen, der Kyrko, Jnsvectors lönen jämte stensten bein redan tillfallit, anse Riksens Ständer nägon betänklighet häraf ej upsla, enär i betraktande tageS, dels att de svin nu innehafwa sädane löner, icke undfått dem wid tillträdet Utan sedan be en längre lid sine systlor innehaft, hwar» Den 28 December. 1565 före dem icke lärer tillkomma bättre rätt än den de »vid ljenstens emottagande päräknat, och dels att för, fatrningarne uttryckeligen förbjuda Kronans EmbetS» män, att pä en gäng innehafwa och njuta lön för mera än en publique tjenst.
Utom i hiilsniagstalet till Iiongressen, iippti: Bclcle fru Morgenstern endast med ett par föredrag i praktislra airinen, h ~ a r a f det om » Hiiusliche und öffentliclie Qesiinclheitspflege~, torde varit Set mest beaktansviii.da. Slisoiii organisatör och ledare af det hela intog otvifvelaktigt vice ordföranden, fru lWinna Cauer, det mest framstfiende rdinmet. Hon &amp; r myclret yngre an fru Morgenstern, iner högtidlig och afmtitt i sitt upptriidande. Hennes Jlticl i en ' slags svart ' mantilla draperade hnfviicl $1: vaclrert och l~aralrteristislct. Hon ar utgiEv,zi.ima d. lrvinnoticlslrrifteii » Die Frainenhe~vegung », under det h.ennes aldre kollega %r reclalrtris af vechoticlni !ngen » Deutsche Hausfsa~.enzeitiin,g », och blotta namnen p&amp; dessa publil~ntioner torde nngifva hvarcleras ståiidgnnlrt till kvinnofrågan. Rollen af lrongressens ordförande, namnet tagat i dess bokstafligaste bemiirkelse ', ini1.ehades obestridligt af fru Cainer, och det var på ett verkligen utmiirkt siitt hon visste att sköta den inangen g h g ej 18th i~ppgiften. att leda f örliandlingarna. Mer &amp; n en gång under lcongressdagarn a hade hon tillfiille. darvid ådagalägga en tald och en fasthet, som står - öfv-er allt beröm. Fru Ha, ?ma Bieber-Böhn var en af kongressens inest framsth.de talarinnor. Hennes d ö r a n d o i sedlighetsfrågan var utmiirkt för likil mycken formell viiltdighet som för kraft och finhet i behandlandet af det ömtiliga iimnet.
Förordningen, den 13 Julii 1818, angående inteckning i fast egendom, fann Ståndet, sorn förblef vid dess, i detta ämne, förut fattade beslut, icke skäl att omförmälde inbjudning antaga. S. D. Vid förnyad föredragning af Högvördige Preste-Stindets Protocolls-Utdrag, för den 4 dennes, innehållande ej mindre, att Ståndet, med anledning af Herr Biskopen Doctor Faxes till Protocollet afgifna anförande, och på grund af de i ProtocollsUtdraget åberopade Författningar, afslagit Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 101, rörande väckt fråga om indragning af den för Domkyrkan och Domprosten i Lund bestämda Kronotionde Spannmål, än äfven Preste Ståndets inbjudning till de öfriga Riks-Stånden, 52 Prat. Vidrag den 15 December att i beslutet instämma, fann Borgare-Ståridet, med frånträdande af sitt förut till Utlåtandet gifna bifall, för godt att nämnde inbjudning antaga och uti Preste-Ståndets omförmälde beslut sig förena* S. D. Stats-Utskottet» Utlåtande) N:b Sa7, rörande liqvidationen af åtskilliga Medborgares i de förenta Nord-Americanska Staterna fordringsanspråk hos Svenska Stats^Yerket, föredrogs å nyo och bifölls, S. D. Föredrogs å hyo Stats-Utskottetl Memorial, N:o 335, angående Statsregleringen i allmänhet samt beloppet af den intill nästa Riksdag erforderliga Statsbrist-summa; och blef nämnde Memorial bifallet, med undantag af frågan om den uppgifna Statsbristsumman, 1524,000 Rjdr, hvilken fråga förklarades hvilande, och hvarom Ståndet framdeles ville besluta^ S, D. Föredrogos å nyo och biföllos föl-; jande Hag-Utskottets Betänkanden : N:o i46, öfver Riksdags-Fullmägtigen Anders Håkanssons från Elfsborgs