Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror att R. o. Ad:s mening i detta afseende bör vara så omfattande, alt den lemnar Const.Utsk. tillfälle att kunna närmare pröfva fördelarna eller olägenheterna af hvarje särskildt förslag, och det är i detta afseende, som jag >5 11. 20 »54 De n a4 October f. m. utber mig tillåtelse att för R. o. Ad. framställa huru jag anser dess gemensamma tankar böra vara uppfattade, nemi. att Svenska representationens fördelning på fyra rum bör upphöra, och att denna representation bör sammanträda på 2, genom val ståndseller classvis utsedda kamrar, vid hvilkas bildning den skilnad iakttages, att, då ledamöterne i den ena kammaren utses för hvarje lagtima riksdag, ledamöterne i den andra väljas för längre tid bland personer, som förut utöfvat riksdagsmannakallet och uppnått en mognare ålder; samt att representationsförändringen bör afse, att, jemte upphörandet af all sjelfskrifven representationsiätt, bereda de ofrälse ståndspersonsclasserna, som nu äro uteslutna från rättigheten att sända fullmäktige till riksdagen, en sådan rättighet, i ett förhållande, som må anses motsvara dessa classers billiga anspråk; dock att härigenom ingen annan inskränkning må äga rum i den representationsrätt, som de fyra RiksSt:n af ålder innehaft, än den, som, med afseende å representationsrättens utsträckning till ofvannämnda eller andi a samhällsclasser, som vid antagandet af 180g års Reg.F. saknade representationsrätt, pröfvas rättvis deli oundgängligen af nöden. Jag bör likvisst uttrycka den tanke, att jag, lika med en annan värd talare, anser, att, om en representationsrätt beredes för de orepresenterade ofrälse ståndspersonsclasserna, detta likväl bi 11 ig t vis bör ske genom inskränkning af antalet af de representanter R. o. Ad., Presterskapet och BorgareSt. äga att utse, och att BondeSt. bör vidhållas den representationsrätt, som detta Stånd nu innehar, med anleda, deraf att redan åtskillige ledamöter af andra samhällsclasser der redan blifvit intagne.
R:dr, sk. rst Transport 47,0 0 0 —-I — Uti flerfaldige skrifvelser har Landshöfdingen hos Kongl, Allmänna MagazinsDirectionen anmält nödvändigheten deraf, att hafva ett Magazins-Utrymme i Länet för i<?.,ooo Tunnor, hvilket Landshöfdingen anser utgöra det undsättningslager , hvarmed Länet bör vara försedt. Denna frlga är ock underställd Kongl. Majrts Nådiga pröfning , som till någon del gillat de af Landshöfdigen vidiagne åtgärder , men i öfrigt anbefallt MagaZinsDirectionen , att efter Landshöfdingens hörande inkomma med ett fullständigt utlåtande i ämnet. I anledning häraf har Landshöfdingen till MagazinsDirectionen ingifvit ett utförligt Förslag, hvaruti Landshöfdingen uppgifver, att Magazinsanläggningar äro nödige i Fryxdahls, Nordmarks, Jösse och Elfvedahls Härader, så att Wermlands Län sålunda skulle erhålla 5 serskildte Upplagsställen, med Carlstads Magazin inberäknadt. Detta mål är nu till afgörande i MagazinsDirectionen , och ehuru så många Magazin för ett J^än icke synes kunna beviljas, är det dock ostridigt, att dec enda Magazin, som nu finnes, är alldeles otillräckligt, synnerligen som, utom det att undsättningstagarne i allmänhet hafva en allt för lång väg till Carlstad, ja ända till ao mil fram och åter, mäste Kronan alltid hyra Magazin i Carlstad , då en större qvantitet Spanmål för Länet behöfver anskaffas, och hafva dessa hyror understundom uppgått till öfver 200 R:dr Banco i Månaden. Då ett således är en afgjord sak , att flera Magaziner i Wermland böra anläggas , upptages här förslagsvis kostnaden, hvilken, i förhållande till de insände Förslagen och de Magaziners anskaffande som oundvikeligen synas behöfliga , kan komma att uppgå till omkring • . 8,ooo tmmm — Med emotstående Magazins-utrymmen synes Länet i alla afseenden vara # belåtet.
Rektor flir läsearet 1801 —1802 afgifna, här vidfogade embetsberättelse, och anhåller ödmjukligen om denna motions remitterande till Stats-Utskottet, Stockholm den 22 November 1802. J. Börjeson. j\s 28. Af Herr Hovin: Om ändring af 2 § i 4 kapitlet Jorda-balken. I afseende på- lagfart af fastighet i stad innehåller 4:<le kap. 2 § • Jorda-balken, sådant detta lagrum lyder i Kongl. Förordningen den IO September 1823, bland annat: ”kommer ej klander ä det köp inom tolf veckor ifrån tredje uppbudet, vare det då lagståndef, och sedan friskilling gifven är skall det med Rättens fastebref bekräftas.” Bestämmelsen af tolf veckor frän tredje uppbudet såsom den tid, före hvars utgång köpet sålunda icke blefvc lagståndet och fastebref finge utfärdas, stod uppenbarligen i sammanhang med det uti 5 kap. 1 §. ofvannämnde balk förut förekommande, stadgande att. i stad bördeman egde rät t art. inom tolf veckor frän tredje uppbudet, till sig liisa jord, hus och tomt, ehvad det vore arf eller aflinge. Ehuru numera genom Kongl. Förordningen den 21 December 1857 allt hvad lag eller särskilda författningar innehålla, angående rättighet att i börd lösa sald, bortskiftad, pantsatt eller genom testamente gifven fastighet i stad blifvit till ali kraft och verkan upphäfdt samt tiden, inom hvilken viderboende oell nabo böra den dem tillkommande lösningstalan anhängiggöra, blifvit bestämd, dä lösningsanspråket angar hus eller tomt, derom köp egt rum, till fjorton dagar från tredje (ippbudets meddelande och dä fråga är om inlösande af pantsatt hus eller tomt till lika tid, ifrån det egarens rätt att det pantsatta återlösa tilländagått, qvarstår dock oförändrad den uti här ofvan törst oinförmälda lagrum förekommande bestämmelse af tolf veckor frän tredje uppbudets meddehmdo såsom lagaständstid vid lagfart i stad.
Jag säger ej, att det därför ej kan hända, att barnen, eller något af dem därute i världen kan gå vilse och kanske till och med förloradt. Dess värre har man mer än en gång sett exempel därpå. Men ofta har det också händt, att ett bibelord, en bön eller psalmvers, som mamma lärde barnet, föll den vilseförde i minnet, just då han stod på branten af en afgrund, och — han var räddad! Ett enda litet godt frö nedlagdt i barnasinnet, huru fruktbärande kan det ej blifva! Tro, endast som ett senapskorn, och den kan blifva till en makt i världen! Huru kan en moder, eller, dess värre, många mödrar, antingen helt uraktlåta att tillhålla sina barn att bedja eller ock öfverlämna den ljufva plikten att göra bön med dem åt tjänarinnan, denna må nu för öfrigt vara hur pålitlig och g o d som helst? » » God natt med er, små barn! Gån nu snällt och läggen er! Dadda läser aftonbön med er. » — » Men vi vilja, att du läser med oss, mamma. Kan du inte k o m m a? » — » Nej, mamma har icke tid, » heter det, och så fösas barnen till sängs och gråta sig kanske till sömns, om ej » dadda » kan trösta dem med löfte o m nämnarn och dylikt. Men mamma, ännu ung och vacker, står framför spegeln och profvar den nyhemkomna klädningen, och så ändras den — där var någonting i olag, och det tar en ryslig tid att få den där slejfen, den där puffen m. m. sådana hon vill ha dem. Andtligen har sömmerskan fått allt i ordning, men nu skall håret friseras och prydas, och så kommer turen till halsoch armprydnader. Slutligen är hon dock färdig och — i bästa fall — nöjd med toaletten. Och hon ler mot sin bild i spegeln. Ack, det där leendet skulle du, unga moder, i stället sparat åt småttingarne. Du skulle tagit en stund från dina angelägna toalettbestyr och läst aftonbönen med dina barn, innan du prydde dig för din man och din vänkrets och for ut för att roa dig. Tänk, om någon bland dina små aldrig mer skulle bedja dig om något!
Jag vill icke motsätta mig ett förslag att häri vidtaga en förändring, ehuru 348 Den 28 Mars f. m. jag, på skäl, som längre fram skola anföras, tror att frågan bäst blifvit löst och bäst reglerat sig, om den hade kunnat till nästa riksdag anstå. Hvad som icke ringa bidrager till att minska skjutsningsbesväret, är de diiigenslinier, som på många ställen blifvit inrättade. Af dessa hafva vi fiirst postverkets, mot hvilka man hört ganska befogade klagomål i afseende på åkdonens tyngd och det ringa antal hästar, som erfordras för deras transporterande. Dessa olägenheter afhjelpas med hvarje år. Utom dessa postverkets diligenser hafva äfven enskilda diiigenslinier kommit i gång. Jag vill endast åberopa den trakt, som jag känner. Der hafva vi en daglig diligens mellan Helsingborg och Trelleborg; der hafva vi en annan, som vissa dagar i veckan går mellan Helsingborg och Höganäs. Vi hafva ännu en, som går mellan Hessleholm och Christianstad. Sådana diligenser uppstå emellertid allt mer och mer. Hvad som likväl kanske mest har lättat ifrågav:de besvär, är jernvägarnes inrättande. Det är förvånande att se, huru, sedan jernvägen kommit i gång, gästgifvaregårdarne närmast omkring lida afbräck i sin rörelse och Konungens Befhtde måste år från år minska antalet af utgående hästar. På samma sätt och i ännu högre grad komma naturligtvis de blifvande bibanorna att lätta skjutsningsbesväret. Jag har tagit mig friheten att framlägga dessa fakta, emedan jag derigenom blifvit fullkomligen öfvertygad att detta onus ej för närv:de är så tryckande som förut. Det lämpligaste sättet att ordna denna angelägenhet vore, enligt min tanke, att lemna den i händerna på de snart lör första gången sammanträdande landstingen. Att ordna denna angelägenhet sk’nlle vara ett vackert ändamål för deras verksamhet; och, hvarest landstingen skulle hafva lyckats att med den af dem pålagda skatt ordna skjutsen, der tror jag ej staten skulle hafva behöft träda emellan.
Lagerbjelke anfört mot svårigheten att, då nämnde ord blifvit i 39 §:n införde, sedermera kunna i 42 §:n hänvisa till den 39:de, kan anses giltigt för uteslutande af dessa ord, synnerligen då det tillika är uttryckt, att RiksStyrelsen skall föras af Thronföljaren såsom Regent, hvarmed bör kunna förstås, att det icke sker i Hans eget namn, utan att en Konung finnes i hvars namn Regeringen utöfvas. Jag fäster således icke någon särskild vigt vid denna anmärkn. men jag vill dock nämna, att i det inom Justit. StatsDepart. först uprättade förslag, som sedermera förändrades till det innehåll, som förekommer i den K. Proposm, var det uttryckligen i öfverensstämmelse med hvad UnionsKomitén i sitt förslag uptagit, stadgadt, att vid alla de tillfällen, då RiksStyrelsen fores under Konungens förfall, skall det ske »i Konungens namn»; och jag hade önskat, att Utsk. vid upgörande af sitt förslag så väl i detta som andra afseenden hämtat mera ledning än som skett af UnionsKomitéens förslag, sedan Utsk. på egen begäran vid denna Riksdag af samma förslag fått del. Jag vill emellertid, som sagdt är, icke lägga någon synnerlig vigt vid denna anmärkn., med anledn. af hvad Gr. Lagerbjelke yttrat i afseende på 42 §'.n. Ofvergår jag nu till den 91 §:n (enär discussionen ännu kan sägas fortgå röride Betänk, i sin helhet), så är det visserligen sannt att Const.Utsk. icke har vikit från K. Mits förslag; men jag har icke ansett mig böra underlåta att ändock fästa upmärksambeten på det förut omnämnda tillägget, som verkligen, enl. min tanke, är vådligt och icke på något sätt behöfligt för att komma till det mål som Utsk. sjelf förklarat sig åsyfta. För att närmare påpeka detta, vill jag upläsa några ord ur Utsk:s motivering till Betänk. Utsk. säger deri: »De grundlagsändringsförslag Utsk. nu vördsamt framställer, påkalla visserligen endast obetydliga ändringar i Riksakten och den norrska grundlagen.»
Till hvad Sundhets-Kollegium i ofvanberörde hänseenden hemställt, anser jag mig, uppå de af Kollegium anförde skäl, böra i underdånighet tillstyrka nådigt bifall, äfvensom jag finnér de för en del af lärarepersonalen och vakt beljeningen vid Carolinska Institutet begärda lönetillökningar, särdeles om de, hvad lärarne beträffar, sammanställas med hvad för andra statens tjenstemän med jemnförliga befattningar nu af Eders Kongl. Majit föreslås, icke kunna anses öfverstiga hvad ett oundgängligt behof kräfver, hvarföre jag jemväl tillstyrker bifall till hvad i detta afseende blifvit äskadt; kommande i händelse af bifall till hvad nu blifvit föreslaget, och med iakttagande att för de tjenstemän, för hvilka någon löneförhöjning icke blifvit ifrågasatt, de hittills utgående ljuspenningarne tilläggas lönerna, tillökningen i Carolinska Institutets stat att utgöra 6,592 R;d>; 8 öre Riksmynt, enligt följande beräkning: Bil. M 7 lill Kongl. Moj:ls Nåd. Prop. J? 4, om Statsverket 1836 R:dr R:mt. Pharmaciae & Chemi® Professorn, n. v. Jon 2,-193: Materise medicae D:o Anatomia: Medicinae Artis obstetriciaj Chirurgiae 1 Professor i Kliniken för barnsjukdomar 1 I):o i Pathologisk anatomi Inspektors^arlvode Läraren för barnmorske-elevernes undervisning D:o^ D:o I):o}å 2,493: — » I):o| [):of tillökning R:dr R:mt. Läraren i Medicina legalis Pharmaciae & Chemia:
K. lVI:t gikver Ä. 8t:r till^sons, burusom Directio-» nen sk 8tocbbolms 8tscls 8psrLsnb, unöer sberopsncls sk öenna Inrsttnings Vslgörsnöe snösmsl ocb tilltsggnöc köi troende, i käljö bvsrsk beloppet sk i8ps>bsnben insstte lVleclel ikrsn öess 8tikteise sr 1821 till 1827 srs slut, uppgslt till n8rs 446-ovo Drcli , riersk viö sistnsmn<le tiel omkring 288,400 It:6r voro i 8psrbsnken ^vsr stseocle utom Inrättningens, genom subscriptioner ocb frivilligs gskvor tillkomna egna poncl, krsmställt i linderö. nöclväncligbeten öersk, stt nsgon snstsllt vicltoges bvsrigenom, i bänöelse skkrsmöeles skeencle större ultggningsr, erkoröerligs medel dertill kunde kör Oirectionen vers stt disponera, utsn stt kör sädans till 9 - i3o 8 latsoeii L a n c o-k t s K o t te n s fälliga utbetalningar län kos 8parkankens enskilele Oälelenärer bekölcle uppsägas; meel anleelning liva, af neli ela elei motsatta fall också möjligen linnele inträlfa, eill, viel belvöligt ökaele insättningar, kirectionen komme kitt, nncler längre eller kortare tiel sakna tillfällen att lie; inlliltne medlen mot nöjaktig säkerket neli med iakttagande ris kankeglementets föreskrifter förränta, kirectionen undercl. ankällit om Ii.
Rikets värdighet alt den betalas; men å andra sidan böra vi ihågkomma vår skyldighet alt uppfatta den coostitutionella pligt vi äga, att säga nej när det behöfves och icke alltid ja. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Då jag af den siste värde talarens lika klara som öfvertygande framställning är till större delen förekommen i hvad jag hade att yttra, så borde jag måhända afstå från att förlanga discussionen, för att icke minska intrycket af Gr. Fröliehs vackra föredrag; men jag anhåller likväl om R. o. Ad:s Öfverseende äfven för den korta utveckling, som jag önskar gifva åt denna fråga. Jag anmälte mig i anledn. af den förklaring, som Hr Ihre å Frih. Sljernelds vägnar uppläste. Jag bekänner uppriktigt, att min förvåning var ganska stor öfver beskaffenheten af denna förklaring. Jag bekänner tillika, alt om en förklaring skulle gifvas, och den ej kunde gifvas bättre, så hade det varit mera tillfredsställande, så väl för R. o. Ad., som troligen äfven för Frih. Stjerneld sjelf, om det företedda läkarebetyget fått gälla såsom laga förfall alt icke svara. Jag 688 Den 17 Februari f. ro. Ian likväl icke, lika med Gr. Frölich, föreställa mig, att, dä Hr Ihre åtagit sig uppläsningen af Frih. Sljernelds försvar, grannlagenhelen hindrar att ingå i granskning deraf, helst jag är öfvertygad, alt Hr Ihre äfven i det fallet är af Frih. Stjerneld befullmäktigad att genmäla för hans räkning. Jag tillåter mig således denna granskning. Det är ett factum, för närvar, kändt af hela Svenska allmänheten, att Frih. Stjerneld, i egenskap af Utrikes Statsminister, till Const.- Ulsk. afgifvit det intyg, att intet lån för c a b i n e 11 s c a ssans räkning var upptaget.
Discont Direction varit berättigad lemna ptt så tant lane biträde utan säkerhet, som Discont Reglementets 12 §. föieskrifver, och på längre tiel eller andra vilkor, än der utstakas; iag gskade derföre att en laglig undersökning mätte föranstaltas till befrämjsnde af upplysning för den del af Allmänheten , hvilken lika med mig ej kanner andra grunder för förvaltningen cf ifrågavarande Verk, än dem , tryckta Ptscpni-Reglementen och Bolags Reglor lemna. Jag har likväl ali anledning förmoda, att föga afseende lärer fästats vid den af mig i sadant ändimal väckte Motion, då den, som en följd af Utskottens Betänkande, innefattades uti mina Anmärkningar däremot: Jag anser mig således å nyo böra upplifva min ödmjuka anhållan, det en laglig undersökning mätte bl fva förordnad till utrönande af den rät ighet Discont-Direction ägt, att till CanalArbetet förskräcka en sådan Summa, som nu pkedt, och att derföre pantförskrifva Canalen , som i min tanka redan för Banquens säkerhet var enda tillgång; jag finner mig ingalunda tilIfre IsstäJJ af den uti Herr Santesson? ytterligare up( I v smngai åberopade 7 §:s 3 och 4 moment utj Gö'h Ca 1 Bolags Discont-Reglemente; hvar0t han tyckes vilja bevisa, att detta Discont - Den 1 April, 71 Verk ägt en verkelig Reglementarisk föreskrift, att åstadkomma den belägenhet hvaruti Verkets fordringsägare sig befinna, dä deras insat e penningar till någon d-1 blifvit använde titl Canalarbetet, och ej i vanlig Discontväg äter utlåote: Jag tvifiar också, att någon verkligt oväldig, som behagar taga kännedom om Disconr-Reglementet och BolagsReglorne, kan godkänna den bevisning H rr Santesson i sådant afseende framställer. Den som läser Discont-Reglemenret, finner utaf 2 § att förr än Canalen blifvit fuUbotdad må vinsten af denna Discont ej till annat behof användas än till Canalarbvtets dufc &c. <%-.
Utskottet hemställer för den skull att, till anskaffning af redskaps-, rid-, stalloch anspanns-persedlar för 12-3£:diga och 24-$£:diga fält-batterierna, ett belopp af 22,000 r:dr må afräkningsvis utaf Rikets Ständer beviljas, att, på sätt Kongl. Maj:t föreslagit, utgå. 2:o. Till bestyckning utaf strandverken vid Carlstens fästning är af Kongl. Majit 6 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 16i. äskat ett anslag af 50,000 r:dr, hvilket uti förenämnde af Riksdagsfullmäktige!) Per Nilsson, såsom egen motion, upptagne yttrande, blifvit tillstyrkt att oförminskadt utgå. Då, enligt de upplysningar Utskottet erhållit, desse strand-batteriers byggnad ännu ej är päbegynt, torde bestyekningens anskaffande för närvarande ej vara oundgägligen erforderligt, hvadan Utskottet afstyrker Rikets Ständer, att ifrågavarande anslag nu bifalla. 3:o. För anskaffning af nya infanteri-gevär har Kongl. Maj:t begärt 200,000 r:dr. 1 anledning af denna Kongl.
Jag får först i förbigående nämna, alt det var mig oförväntadt att höra, att den som icke vill bevilja fastighetslån, skulle vilja gynna privatbankerna. Hvad mig vidkommer, så har jag väl fått uppbära förebråelser för motsatsen, men aldrig derföre att jag ifrat för deras fördelar. — I afseende på Frih. Raabs anförande, får jag fästa uppmärksamheten derpå, alt mitt förslag, äfvensom Hr Skogmans, hvaraf jag nu varit i tillfälle att taga kännedom, långt ifrån att åstadkomma en minskning i sedelstocken, skulle medföra en icke obetydlig ökning deruti, med ett par hundra tusen r:dr. Hvad man föröfrigt talat om att dessa lån skulle befrämja jordbruket, anser jag icke vara af någon vigt, när man besinnar huru ringa delta belopp ändå blir emot fastighetsvärdet i vårt land. Man säger, att dessa läns företräde ligger deruti, alt de icke såsom andra komma slösare lill godo; men hvem vet huru dermed går? Det beror ju på hvar och en att använda penningarne efter behag. Dessutom bör man komma ihåg, att alla våra cassör i allmänna verk äro genom sina reglementen ålagda att utlåna sina penningar emot inteckning i 350 Den 12 April e. m. fast egendom, och alt de således allesammans äro jordbrukets tjenstskyldige tjenare. Om det vore stadgadt, att så länge jorden häftade för ett bancolån, någon annan inteckning deruti icke fick tagas, så kunde man säga att det vore en paternell styrelse af Ständerna för att hindra jordens belastande med skuld; men när så icke är, så finnes icke någon garanti derför, att icke de lanta penningarne till största delen användas att betala skulder i st. f. att användas till egendomens förbättring. Så är förhållandet med den hypoteksförening, som är stiftad för landtegendom, och så kan det blifva med bancolånen, då ingen enda hållhake hindrar att belasta jorden med ny skuld. Såsom bancolånen nu äro beskaffade, anses de såsom en fördel, som vid egendomsköp lagas i beräkning, och som anlitas äfven af dem, som icke behöfva lån och hafva sin egendom ograverad.
Lån åter utvisar ett medelvärde per hemman stort 4,636, och Vester Norrland 4,649 ; uti dessa synbara olikheter tror jag ingen billig jemkning kan ske, då verkeliga Hemmansvårdet aldrig år utrönt, utan köpslut, som gifva en falsk grund varit normen för den uppskattning som föregick den villkorliga MiniroiTabellen. Pä alla dessa skål anhåller äfven jag om återremiss af Utskottets Betänkande. Friherre Wrangel, Henning : Vid denna Riksdag fnr jag redan tillförne haft äran inför Högloflige Ridderskapet och Adeln yttra mina tankar om de nu varande grunderne för beskattning och örn det sått, som i min öfverty - Den 12 Maji f. ni. geise borde användas för att få densamma jernnare och låmpeligare fördelad. Jag har nemligen trott det enda råtta vara, att genom uppmätning och gradering af Rikets jord , utröna hvad deraf bör erläggas. Jag finner visserligen att denna method år af för mycken vidlyftighet, ott nu komma till verkställighet, men man skall en gång börja, för att hinna målet. En vård talare har nyss uppgifvit den kostnad , sorn verkställandet af ettlika förslag i andra länder medfört; och detta skulle i sanning göra mig villrådig, om jag icke vore förvissad , att det år båttre att använda en method, byggd på säkra och antagliga grunder, ån att värdera efter mindre grundlighet. Men om ej den af mig föreslagna utväg begagnas, önskar jag dock, att åtminstone det värderingssått, som närmast derefter synes mig vara det rättaste mätte antagas och följas. I sådant fall borde, hvad jordbruket beträffar, tagas i betraktande: utsädet, productionen inom hvarje ort, den mängd kreatur egendomen kan föda m. m. Hvad andra näringar vidkomma, vågar jag derom icke bestämdt yttra mig, emedan jag i afseende på dem icke äger nog kännedom, men jag förmodar, att fabrikanter , idkare af bergverk, och andra handteringar, skulle kunna sjelfve uppgifva de grunder , hvarefter deras afkastning bör beräknas.
Jag vet också alt högsta makten haft grundlagsenlig rättighet att göra en sådan förändring; och jag hoppas, att, om R. St. utesluta stadgandet, högsta makten sin lagstiftningsrättighet likmätigt, icke skall underlåta att bibehålla detsamma såsom ett nyttigt om också icke fullt ändamålsenligt correctiv emot de missbruk, som här i hufvudstaden företrädesvis med charta sigillata försäljningen har egt rum. Dessa missbruk, Mine Hrr, hafva här i hufvudstaden haft sådana följder, att jag för min del skulle till och med önska, det alla embetsoch tjenstemän, med undantag endast af landtdomare, måtte fråntagas rättigheten, alt sälja kartor, och att försäljningen af deni öfverlåtes endast åt de, af vederbör, antagne, försäljningsman, som hålla öppet salurum. Då härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framställde propos. till bifall å hvad Utsk. i afseende på ifrågavar. § hemställt, ropapes starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande. Hr Printzensköld begärde votering. Uplästes till justering samt godkändes följande förslag till votens-propos. Den, som bifaller Bevilln.Utsk:s hemställan, att i 1 :sta mom. 17 § af författningen ang:de stämplade pappers-afgiften följande pe - 102 Den 18 Juni f. m. riod: ”dock må livad sålunda reqvireras icke annorlunda, än lili dylikt behof, men ej till försäljning användas,” må uteslutas, voterar : ja; den det ej vill voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. förenämnde period böra uti sagde mom. bibehållas. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit sålunda: Ja — 24. Nej — 6. Vidare förekom och lades till handlingarne Utsk:s förbehåll, alt framdeles få afgifva serskildt förslag till de rättelser och tillägg i författningen ang:de stämplade pappersafgiften, som i anledn. af R. St:s beslut, rör:de ett i Slatslltsk:s utlåt. N:o 51 Litt.