Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning häraf får Stats-Utskottet yttra, att då de skål, hvarpå Utskottet grundat tillstyrkande af aflåningens nedsättning får Ståndens och Utskottens Notarier, Cancellister och Vaktbetjening, inom Riks-Stånden icke blifvit antagne utan de fleste anmårkningarne deruti instämma, att en hågre aflåning borde beviljas, har Utskottet trott sig i så måtto båra fåråndra dess fårra Utlåtande, att Utskottet tillstyrker, det måga de tjenstgårandes arfvoden och Tractamenten beviljas till det belopp, som H:r Landt-Marskalken, Herrar Talmän och Utskottens Ordfårande föreslagit*, Och enär Tractamenten åro tillstyrkta, att bestås hos Ridderskapet och Adeln får En och hos Bonde-Ståndet får 2:ne Cancellister mera, ån vid sista Riksdagen och endast inom dessa Stånd sådant blifvit yrkadt, synes det som behörigt afseende blifvit lemnat åt den åberopade omständigheten, att gåremålen inom Riks - "42 Stats-Utskottets Betänkanden. Stånden åro ökade mot vid förra Riksdagar. Beträffande åter tiden ifrån hvilken aflöningen bör beråknas, så anser Utskottet de gjorde anmårkningarne föranleda dertill, att en likhet dervid må varda iagttagen inom alla fyra Riks-Stånden och föreslår derföre, att Ståndens Secreterare, Notarier, Cancellister och Vaktbetjente måga få beräkna deras arfvoden och Tractamenten, från den dag Riksdagen utblåstes.
Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens : Angående SockneStämmor och KyrkoRåd; rörande väckt fråga, att alla hus och gårdar i Städerne skulle ovilkorligen vara underkastade Brandförsäkring; angående ifrågaväckt inställelse af nu pågående Laga Skiften; och om stadgande af en Lag till förebyggande af vederbörande Tjenstemäns egenrnägtiga förfarande med jordransakningar; samt om upphäfvande af Kongl. CirculaireBrefvet den 1 October 1804» angående förmedlings återgång. Allmänna Besvärsoch EkoiiomiUtskottets: Angående förändring i nu gällande föreskrifter om tiden för väglagning; oell om eli föreslaget stadgande i Kongl. CanzlieOrdningen i afseende på Allmänna Handlingar, sorn kunna utur Riket föras. Gillande af nedannäinnde Utskotts Utlåtanden: Stat sUtskottets : I fråga om indragning af Rå- oell Rörssamt Insockne-friheten å Hemman, som blifvit skiljde från Säterierne; i anledning af begärd upplysning rörande verkställighet å ett Rikets Ständers Beslut; angående begärd underrättelse, huruvida en af Rikets Ständer begärd ändring i Kongl. Förordningen den 22 Julii i8o3, rörande Tiondeoch Räntegifvares med fleres rättigheter och skyldigheter, ägt rum; angående anslående af ett Kongl. Maj:t och Kronan tillfallet Dana-arf, lill en Skolefond i Wahlö Församling af Upsala Stift; angående ersättning till Assessoren Hellberg för liden förlust å en contraherad lefverans af Artillerihästar; angående föreslagen belöning för Fabrikören Godlund; angående anslag af Allmänna medel till tryckning af Landshöfdingarnes EmbetsKungörelser; om ifrågaställd ersättning till framlidne BergsRådet Friherre Hermelins Arfvingar; om upplåtelse af en Örebro Slott tillhörig tomt för uppförande af ett nytt Skolhus i Örebro Stad; och om GästgifvareHemmans vid stora landsvägarne i Norra Upland befriande från Rotering och Kronotiondes erläggande. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens:
Jag begifver mig nu till några yttranden, som jag här hört, men vid hvilka jag likväl icke skall fästa mig annorlunda, än så vidt de kunna anses äga tillämpning till frågan, Man har sagt, att ett rådande missnöje eller obelåtenhet med Styrelsen borde föranleda nekade skatter, och att nekande af skatter utgör ett correcliv på Styrelsen, Till eder egen urskillning, till eder känsla för fäderneslandet, mina Ilrr, hemställer jag: grundad eller icke grundad, bör missbelåtenheten med Styrelsen, bör den gälla fäderneslandet? Är det klokt att låta utländningen höra: vi bry oss icke om vält försvar derföre, att vi vilja hafva correctiver pä vår Styrelse. Till deras fosterlandskänsla, hvilka framställt denna tanka, öfverlemna:- jag att bedöma, om man är qvitt sina förbindelser till fäderneslandet derföre, att man säger sig vilja hafva correctiver på Styrelsen. Må hvarje ämne afhandlas för sig sjelf! Må den känsla, som finnes, uttala sig ! Må missbelåtenheten frimodigt uttala sig; men må man ej säga, att jag skall glömma mitt fäderneslands försvar! Aldrig kan en Svensk medborgare vara missnöjd dermed, att Regeringen vill försvara oss. Skola vi dåneka Regeringen förmågan härtill af andra orsaker, hvilka jag, för min del, aldrig funnit giltiga? Jag tror, att Nationen, som pröfva:- våra handlingar, icke brister i urskillning af hvem som talat för Nationens fördel, antingen den, sorn, gåsom ett correctiv på Styrelsen, velat neka densamma medel att uppfylla Nationens billiga väntan på ökade garantier för fäderneslandets sjelfbestånd, eller den, sorn säger: Vi äro missbelåtna med vår Styrelse, och derföre bry vi oss icke om Rikets försvar. Nej, mina Hrr! må Styrelsen ansvara för sina handlingar; men må det blifva en fråga för sig, och må vi ej neka fäderneslandet, hvad som fordras till dess försvar! Dessutom, när man här nekar fondsystemets införande af omtanka för efterkommande, månue man har besinna!:, hvad efterkommande skola tänka härom? Om efterkommande finna sina gränsor blottställda och finna sig utan förmåga att försvara dem, tacka de då val denna riksdag
Och till hvilka missbruk skulle detta icke föranleda? Om man derföre nu ville stadga, att detta anslag skulle vara till farsoters förekommande; så blefve det otillräckligt, om det än förhöjdes till lika belopp med alla 10 Hufvudtitlarne. Men då nödiga anstalter till ifrågavarande ändamål redan finnas genom författningar föreskrifne; så hemställer jag, huruvida det skulle 43 H. 8 Den 29 Septe m b e r. vara lämpligt alt gifva sjelfva anslaget elt så obestämdt ändamål. Åtminstone borde då detta anslag, som till sitt inskränktare ändamål redan varit otillräckligt, betydligen förökas. I den gamla benämningen är likväl en origtighet emot språkbruket; ty man kan hämma en farsot, roen ej bota den. Jag har derföre ej något emot, att man ändrar ordet botande till hämmande. Herr af Grubbens; Jag förenar mig med Herr Cederschjöld, och ber blott att ytterligare få fästa uppmärksamheten derpå, alt åren 1827 och 1828 utgick en summa af 11,874 R:dr för smittosamma sjukdomars bolande. Om man då härtill lagger kostnaden för Militaire-cordoners hållande, och kanske äfven ett särskildt arfvode åt Läkarne för samma ändamål, så fordras en ännu större summa. Yid sådant förhållande tror jag, att SundhetsCollegium begärt för litet, och anser Coliegium hafva bordt begära minst 12,000 R:dr. För öfrigt anser jag, att det är hvars och ens egen sak att söka akta sig för att blifva smittad, sedan han vet någon smittosam sjukdom hafva yppat sig, och att sjelf afhålla sig ifrån besök på sådane ställen; kostsamma anstalter kunna då undvikas. Herr 'Lefrén: Vid delta moment tog jag mig friheten reservera mig mot Utskottets första Betänkande. Jag har visserligen Den 2g Sep t ernber. intet hopp, att någon uppmärksamhet nu skall fästas på min reservation; men jag tror dock, att den tid kommer, då man skall inse orimligheten af att vilja utsträcka StatsCassans skyldighet till Läkarevården i alla provinser, dit likväl detta anslag urartar.
Men för Ekman och Forssberg hade man ingen plats, och till någon af de såsom le - Den 28 Juli. diga kungjorda tjensterna anmälde de sig icke, likasom de förut aldrig sökte att komma på ordinarie Stat, ehuru många (illfällen dertill erbjudit sig. Jag bör äfven nämna, atl K. M. i Bref den 17 December 1851 i Nåder yttrat, bland annat, att desse, såsom försedde endast med förordnanden tills vidare, kunde när som helst af StatsKont. från sina befattningar skiljas, hvadan hinder icke mötte för Magasins-kont:ts uphörande vid det årets slut. Att K. StatsKont. velat, hvad Hr Ekman beträffar, förbättra hans ställning, visar sig deraf, att Verket den 3 i sistnämnde månad i und. hemslälde, om han icke kunde få blifva anstäld som 3:dje Kanslist med 438 R:dr i arfvode, hvarefter K. M. i Nåder resolverade, alt han skulle inkallas till tjenstgöring vid en öfvertalig tjenstemans afgång. Varan des slutligen, i anledn. af Ekmans och Forssbergs besvär öfver entledigandet den 22 Maj 1852, i Nåder förklaradt ”att då dessa endast varit förorduade all tillsvidare förrätta, den förre Kanslist-tjensten och den sednare en Kammarskrifvare-tjenst i f. d. Allm. Magasins-kont., samt lill följd af den förändrade regleringen af*göromålen inom StatsKont. som i öfverensstämmelse med K.M:s Nåd. Bref den 19 Okt. 1850 och den 17 Sept. 1851 egt rum, handläggningen af de nämnde Kontor förut tillhörande ärenden nu mera blifvit på andra personer öfverflyttad, hvarigenom all sysselsättning för sökanderne uphört, K. M. ej funnit skäl att å deras underd. anhållan om lillgodonjutande allt framgent af den utaf dem i berörde egenskap upburna aflöning fästa Nådigt afseende”. Dem tillädes emellertid en gratifikation af 438 R:dr, dock utan att sådant finge föranleda till vidare anspråk å dylik förmån.
Vid föredragning af Utskottens i detta ämne afgifna Betänkande N:o i3, har detsamma, enligt ankomne Protocolls-Utdrag, blifvit af Höglofl. Ridderskapet och Adeln bifallet, men, på grund af dervid gjorda anmärkningar, från de öfrige 3:ne Riks-Stånden till Utskotten återremitteradt. Till vinnande af större ordning och lättnad vid afgörandet, hafva Utskotten ansett lämpligast, att af dessa anmärkningar här Mili. vill R. Desv. o. Oec. Utsk. Uti. N:o 47“ först upptaga dem, som mera röra formen och tillkomsten afKoygl. Förordningen den 19 December 1827, än sjelfva saken. I sådant afseende liar blifvit anfördt af Riksdags-Fullmägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs Län: att de Lagförändringar, som genom meranämnde Kongl. Förordning skett, ej skulle kunna ega kraft af Lag, då de angå sådana ämnen, som omförmälas i 87 § Regeringsformen, innan de blifvit behandlade på det der föreskrifne sätt; alt de Författningar, som annorlunda meddelas, måste, lika med Lagförklaringar, undergå Ständernes granskning och kunna af dem förkastas, hvarefter de icke mera äro gällande, änskönt Ständerne skulle förut hafva begärt deras utfärdande; och då Utskotten, som endast yttrat, det ÄrfdaBalken i 12 Cap. 6 och 7 §§ icke blifvit genom författningen ändrad, likväl ej bestridt, att ju densamma innefattar ändring i JordaBalken, vore det klart, att Ständernes bifall erfordrades till Förordningens fortfarande giltighet, äfven i afseende på dess oeconomiska Lag-bestämmelser, hvilka, då de röra föremålen för Allmän Lag, ej böra stiftas annorinnda, än i sammanhang med Lagförändringarne. Då Talaren på sådan grund ansett sig böra öfverväga innehållet af både Lagförändring och oeco - /rtgsamt Allm. Bes v. o. Oec. Utsk. Uti.
Med glädje förnam jag i sista plenum utgången af voteringen. R. o. Ad. uttryckte der med en ganska ansenlig pluralitet den vackra tanken, att R. o. Ad. borde göra coneessioner åt sunda förståndet, som fordrar en representationsförändring; men R. o. Ad. bör ej högmodas deröfver, enär R. o. Ad. tvifvelsutan gifvit detta beslut, ej af fåfänga, utan af öfvertygelse. Detta hindrar likväl ej, alt detta beslut hedrar R. o. Ad. och motverkar deras bemödanden, hvilka varit osparda för att nedsätta R. o. Adis känslor och tänkesätt för fäderneslandets sanna fördelar. Efter denna premiss, hvilken, minst från min mun uttalad, bör kunna anses som skryt, skulle jag tro, att ingen vill frånkänna R. o. Ad. dess rättmätiga fordran, det ingen må begära, att Pr. o. Ad. skall helt och hållet afsäga sig sin representationsrätt, hvilket likväl skulle inträffa, derest en sådan lejondelning komme till ständ, sorn jag vid början af min framställning omnämnde. Jag tror så - 222 Den 27 Oetober f. m. ledes, att det är nödvändigt att uti dessa allmänna satser uttrycka en bestämd tanke; men den allmänna framställning, som Frih. Sprengtporten förslag innehåller, lemnar för mycket spelrum för sådana förslag från Coust.Ctsk., som E. o. Ad. måhända icke kan antaga, och som ingen bil ligtvis bör fordra att E. o. Ad. skall antaga. Ehuru beklagligt det är, alt vi skola vara skiljaktiga i dessa frågor, måste jag likväl yrka, att de framstallda förslagen mätte i sin helhet skärskådas och särskildt afgöras. Sedan Frih. Sprengtporten sednast i förra plenum framställde sitt förslag, hafva dessutom åtskilliga tillägg ägt rum. Förut har jag, för min del, aldrig hört omnämnas, att någon annan utgångspunkt för reformer skulle äga rum, än den, hvarpå vi befinna oss. Man har såsom grund för den förändring, man åstundar, åberopat 18oq års statsskick.
— Nu! » Må man också noga besinna, att den, som för tidigt får smaka på njutningen, för sig grumlar framtidens fröjd; man borde väl b e - vara den åt barnen åtminstone till ynglingaoch jungfruåldern. Först vid den tiden kan teaterbesöket bjuda dem full, gagnande glädje och en tillfredsställande njutning. Man behöfver knappast ha satt, med hvilken sannskyldigt andäktig uppmärksamhet sådant ungt folk då följer skådespelets gång och operamusikens toner, under det de blaserade unga herrarne på modet med slö ledsnad — de ha ju för länge sen sett allt — stirra omkring genom sina kikare. Skådespelarne skulle finna en frisk publik, mottaglig för den dramatiska literaturens bästa skatter, en publik, som inte endast då fyllde huset, när affischen lofvade en smaklös fars, en publik, som ej blott begärde » något för ögat », medan diktaren sträfvar att förädlande inverka på hjärta och sinne. Hennes röst hade fått en skärpa, som hon ej själf visste af. » Nej, naturligtvisinte - &gt;- men nu! » » Hon har ju sitt trefliga rum, och vi träffas vid tebordet. » » Men om hon känner sig ensam? » » Hon har ju tidningen. » » Har du skickat in den? » » Det gör jag genast — hon får den före någon af oss. » Han skrattade. » V i glömma oftast att läsa den. » Återigen fortsatte de sin rond och sågo på hvarje möbel, som skulle de fått den samma dag. » Tycker du inte det ser alldeles nytt ut? » frågade hon med hemlig stolthet. Man må ej inbilla sig, att teaterns förädlande inflytande äfven sträcker sig till barnen, och att teaterbesöken kunna befordra deras andliga och sedliga utveckling. De för teatern skrifna dramerna äro nu engång för alla icke lämpade för barn, och den behöfliga förbildningen och den rätta mottagligheten finnas ingalunda förhanden. Barn förmå alls icke fatta och förstå det fulla innehållet, den egentliga betydelsen och tendensen i särskildt de bättre teaterpjäserna, utan förlora fastmer ofta diktens tanke under betraktelser öfver kostymer, dekorationer och upptåg.
Skulle jag ha skjutit Carlson, så hade det varit bättre än det nu är. Då skulle det ha gått dit fan vill ha't och inte vacklat af och an på det här viset. Men jag rörde honom inte. Jag kastade bössan ifrån mig, och laddad var han inte. Herre Gud, det fans ingen i drängstugan som inte visste att han var oladdad då jag tog den. Och jag rörde hvarken kruthorn eller hagel. Det var omöjligt att jag skulle ha skjutit honom, jag skulle inte ha skjutit en kråka godvilligt, det visste patron nog, minst en menniska. Men hvad vet jag? Den onde, som alltid haft godt öga till mig, han var nog med då också. Han gjorde't väl, kan jag tro. Det var som han hade suttit i pannan på mig hela qvällen och slagit och bultat och rifvit. Det sved och surrade det brände! Jag gick hem i solskenet och lade mig. Vid frukostdags kom' de med liket och bössan. Det blef ett fasligt lefverne. Man började ropa på mördare. En del tittade på mig, som om det lätt hade kunnat vara jag. Och det var allt nära att jag hade blifvit satt in, redan den dagen. Men patron tog mig afsides, talade en hel hop och lofvade att rädda mig, om jag svor en dyr ed på att tiga med allt, hvad än jag komme att se och höra. Jag var som galen af sorg, och det tryckte mig och pressade mig som till smulor. Och jag lofvade och svor dyrt och fast att lyda och tiga och göra hvad som helst, bara han frälsade mig från misstanke och fängelse. Patron, som är lagkarl, visste nog hur han gjorde det, han. Han tog ett par konstaplar ut, och doktorn med. De sågo på liket och på bössan, vände och svängde, stucko med fingrarne öfverallt, mätte och skrefvo opp, ... och hur det var, blef det så bestäldt att Carlson dödat sig sjelf med sin egen bössa af våda, när han gått full i skogen... Misstanken togs ifrån mig något litet, men inte alldeles.
Jag vill för min åsigt att bemälda anmärkning bordt uteblifva, icke åberopa det skäl, som af några Ledamöter i dylika fall blifvit anfördt, att den Föredragande, hvilken anmärkningen träffar, redan ur Konungens Statsråd utträdt, emedan ordalydelsen af Regeringsformens 107 § åtminstone lemnar oafgjordt, huruvida icke det tillkännagifvande, som der ålägges Konstitutions-Ulskottet, är oberoende af annat än sjelfva sakförhållandet. Bih. till R.
Svar till Fru Gyllensvärd, Lamhult. (210) SJUKGYMNASTIK &amp; MASSAGE-INSTITUT, MÄSTERSAMUELSGATAN 5 4, STOCKHOLM. OBS.! Fullständ. prakt. &amp; teoretisk utbildn. Begär prospekt. — Allm. telef. Handväfda A j NDRA UPPLAGAN pappersmattor. EN 20-ARS FLICKA Äter finnas dessa omtyckta starka, vackra gångmattor i olika färger till salu ä 65 öre önskar plats i bättre familj. Är kunnig i pr meter vid Krontorps gård, adr. Vermland, matlagning samt för öfrigt allt som till ett hushåll hörer. Den hära reflekterar hänBjörneborg. vände sig till » Elsa », Grttlby. Vi u p p m a n a enhvar, s o m ännu ej skaffat sig denna vår modernaste, intressantaste, aktuellaste o c h billigaste tidskrift, att i tid försäkra sig o m årgången g e n o m att prenumerera å närmaste postkontor eller bokhandel. Pris 6 kr. för år; 3 kr. 25 ö r e f ö r hälft år. » Hvad Varia företrädesvis är, det är en i allmänhet mycket lättläst, en för don stora publiken mycket lämplig och genom sina goda illustrationer ganska upplysande periodisk skrift, hvilken sysselsätter sig med hvad som på flere områden väcker nutidens uppmärksamhet och som litet hvar vill ha reda på. — Häftet är så innehållsrikt bade i ord och bild, att vi sannerligen icke kunna åtaga oss att här upprepa hela förteckningen. » C. L. i Stockholms Dagblad. FEBRUARI-HÄFTET DRIFTIGA SER ANTAGAS UTKOMMER KOMMISSIONÄRER I DAGARNE! EXPEDITIONEN A F VÄRIÄ, L A T S SÖKES till våren som kammarjungfru hos äldre dam, eller annan plats där hjälp behöfs i sömnad och handarbete. Sök. är kunnig i kapp-, klädoch linnesömn., handarb., enkl. mail. och husliga göromål. Svar till » X. », Oppmanna (Skåne).
I Gamla länsfängelset i Pite stad blef år 1820 uppfördt på länets innevånares bekostnad för en summa af 3,80i) H:dr B:ko, och de för fängelset erforderliga ekonomibyggnader uppfördes år 1830, likaledes på länsinnevånarnes bekostnad, för ett belopp af 1,253 R:dr B:ko, hvartill ytterligare får läggas kostnaderna för anbringande af palisader kring fängelset och för gräfning af en brunn derstädes, tillhopa 233 R:dr 32 sk. samma mynt. Dessa medel uttaxerades på länets innevånare, ehuru till något högre belopp, i anseende till befarade afkortningar för hvarjehanda orsaker, och de i Ränteriet nu qvarstående anmärkta 28 R:dr 22 öre R;mt utgöra ett öfverskott å uttaxeringen, som icke behöft för byggnadsarbetet användas, och derföre fortfarande i räkenskaperna inoch utbalanserats. DA nu ifrågavarande medel sålunda utgöra en länets innevånares gemensamma tillhörighet, men icke lämpligen lärer kunna bland dem utdelas, har Kongl. Majjts Befallningshafvande ansett lämpligast att till nästsammanträdande landsting aflemna. proposition rörande deras användande. De anmärkte 12 öre rotebesparings-taxeringsmedel utgöra sådana, enligt Kongl, reglementet för rotebesparingskassorna af den 18 Juli J792 å vederbörande rotehållare uttaxerade medel, hvilka skulle användas till bildande af en såkallad rotebesparingskassa inom hvarje socken. Medlen, hvilka ingått uti aflidne Kronofogden Erik Björzells propriebalans, tillhöra Pite sockens rotebesparingskassa, och äro under denna dag från Landtränteriet till nämnde kassa utanordnade. Lule af' Lands-kontoret den 16 December 1864. s. P BERGMAN. B. A. Ekström Kongl. Justitiedepartementets Protokolls-utdrag, angående de af vederbörande redogörax-e afgifna utlåtanden öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid detta Departements expensmedelsräkningar för år 186?
Anmäldes och^infördcs pä öfligk fäkt en Deputation fran det Hederwärda Bonde-Skändet, anförd af Riksdagsmannen jonas hmilken, medelst upläsande af ett prorocolls utdrag af samma vag, tilikännagaf, att Bonde-Srändet fattat ett bcflnt alldeles likstämmigt med det som Njdderffaper och Adeln nyst midkagit, och derjemte ansett nödigt, att, enär Riksens Ständer om ett sädant beslut öfwerensstämt, dek samma äfwen i Riksdags beslutet skulle komma att intagas. Deputakionen bestvarades och utbeledsagadeS efter manligheten. Justerades pleni protocollerne förden 21 April föroch eftermiddagen. Justerades följande: Utdrag as Protokollet, hällit hos Högloft. Rtdoerskapel och Adeln w>d Urtima Niksgagen i Orebro den 24 April 1812. S. D. Ä anledning af gjord motion beslöt Högloft. Ridderffapel och Adeln för sin del, att genom en stor deputation inför Hans Kongl. Majit frambära sin underdånig» tacksägelse för Desi Nådiga argärd att, under Desi Eget sjukliga tillstånd, ät Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen updraga Rikets styrelse sann derjemte sin underdåniga önskan, arr wid alla framdeles till äfwentyrö inträffande tillfällen af Kongl. Majtts sjuklighet, Hans Kongl. Höghet mätte inträda i möfningen af Konunga magten med all den rätt närtvarande grundlagar/densamma tillägga samt i Kon^l. Maj-tS namn, styrelsen söra. Wr Den 2Z April. 23 Widare beflöt Högloft.
SLad af egne medel, till belopp af omkring i5 a 20 Tunnor Guld uppfört Cassern oell öfrige Byggnader för Garmzonen derstädes, äfvensom årligen utgifver flere Tusende Riksdaler lill Sängkläder, Ljus, Ved m. 111. och detta allt utan bidrag af Sta - , St a t s-TJtskottets Betänka uden. 8n ten, hvilket förhållande, enligt Kils Månssons uppgift, vore enahanda i Malmö. Det torde synas vara ett tillfyllestgörande svar på desse anmärkningar, att åberopa hvad anfördt blifvit tili Siats-Utskottets förra Utlåtande, rörande denna Garnizons-Sjuklms-Byggnad, deruti Utskottet icke otydligt uttryckt sin tanka, alt en för ändamålet tjenlig GarniZons-Sjukhus-Byggnad kunnat för betydligt mindre kostnad uppföras; och då Utskottet tillstyrkt underdånig anhållan hos Kongl, Majit, att Kongl. Majit i Nåder täcktes inskränka planen för denna byggnad och på det sätt reglera ulgifterne dervid, att arbetet med det å Stat varende anslag af 20,000 R:dr om året, i ytterligare Fem års tid, må kunna fullbordas; äfvensom föreslagit den Controll å redovisningen för medlens användande, som Utskottet trott vara tjenligast; anser Utskottet all den åtgärd dervid vara tagen, som på Riksens Ständers sida kan ega rum, enär den inskränkning i byggnaden, som af åtskillige blifvit yrkad, till fullbordande af endast den del deraf, som nu är försedd med Tak, skulle göra den otjenlig för ändamålet och de deraf redan derå använde medlen derigenom kunde anses hafva 811 Stat s-TJ tskottets Betänkande»» Blifvit förgäfves utgifne; Hvarjemte Löt erindras, hvad flere gånger under denna Riksdag, uli fråga om Städernes Inqvarlerings-skyldighet är anmäldt, att Stockholms Stad betalar en icke obetydlig Contant inqvartering till dess garnizon, och kan lill bekostande af ifrågavarande sjukhusbyggnad icke förbindas.