Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru obestridligen det medicinska studiets materiella hjelpmedel i Upsala och Lund äro i betydlig mån ringare än de, som i Stockholm äro att tillgå kan man likväl, ej med fog påstå, att de förra äro utan allt värde. Min öfvertygelse är, att om hvad LTni - 341 Den 15 Juli f. m. versitetsStäderne i detta afseende erbjuda, rätt begagnas och under cn lämplig period af den medicinska lärokursen, kan och deraf hämtas stor nytta för undervisingen. Men härtill fordras, att denna, sådan den kan meddelas vid Universiteten sättes i behörigt samband med den vid Carolinska Institutet; så att de särskildta läroverken livart och ett i sin mån må kunna på bästa sätt verka för det åsyftade ändamålet, en så fullständig läkarebildning som möjligt. SA som lärokurserne vid de särskildta undervisningsverken nu äro ställda, kan detta vigtiga ändamål icke vinnas, och den medicinska kursen, med dertill hörande examensväsende blir derigenom onödigtvis och utan verklig vinst i vetenskapligt afseende i hög grad förlängd och fördyrad, hvaraf till icke ringa del beror den brist på läkare som, vid tjensters besättande på sednare tider försports. Detta förhållande påkallar ändring, och den bör blifva lätt att åstadkomma; men huru stor sakkännedom i ämnet Ekon.- Utsk. i förev:de Betänk, än ådagalagt, kan jag för min del knappast tilltro Utsk. att upgöra ett fullständigt och antagligt förslag till den medicinska undervisningens ordnande. lag hemställer derföre att E. o. Ad., med afslag af Utsk-.s framställning om indragning af medicinska fakulteten i Upsala och dennes sammanslående med Carolinska Institutet, måtte besluta, att It. Stui likhet med hvad redan vid 1851 års Eiksdag egt rum genom underd. skrifvelse hos K. M. anhålla, »det K. Hl. täcktes nedsätta en komité af sakkunnige män för upgörande af förslag lill den medicinska undervisningens ordnande på lämpligaste sätt, samt sedermera låta vidtaga de åtgärder, som för ändamålets vinnande kunna anses lämpliga.» Hr Cederschiöld: Det är naturligtvis med en smärtsam känsla som jag nödgas upträda emot
Under närmaste ledning af t. f. Jägmästaren A. M. Osterdahl blefvo de af Eders Kongl. Majit sålunda i nåder förordnade förändringar i kronoparkens förvaltning och bevakning redan under sistlidne års höst företagne och hafva, understödde af hans jemte t. f. Öfverjägarens nit och vaksamhet, redan ledt till en stor och märkbar förbättring af tillståndet å denna kronoskog. Från öch med sistnämnde tid hafva åverkningarne å parken alldeles upphört, och den omgifvande befolkningen synes numera hafva kommit till en förut saknad insigt om nödvändigheten att respektera äganderättens helgd. Den fattigare delen af folket i de till kronoparken angränsande trakter hade sedan urminnes tider fått å kronoparkens område opåtaldt begagna åtskilliga förmåner, såsom fiske, kalkstensbrytning, bärplockning, upphemtning af hafstång m. m., hvilket allt sistlidet år, med afseende på åverkningarna, blef strängligen förbjudet; men sedan åverkningarne upphört, har jag i år, på Jägmästarens hemställan, tillåtit, att dessa fördelar må med vissa inskränkningar åter få tillgodonjutas, dock endast tills vidare och så länge parken fortfar att vara från olofliga skogsåverkningar fredad. Enligt hvad Jägmästaren anmält, har denna tillåtelse och det dervid fästade vilkor redan haft en ganska välgörande verkan, i det att den till kronoparken närmast boende befolkning numera af sitt eget intresse föranlåtes både att sjelf afhålla sig från skogsåverkan å parken och att genom vaksamhet å förbifärdande personer söka att förhindra sådan brottslighets föröfvande af andra socknars invånare. — Af hemman, som ligga till hinder för kronoparkens bevakning, hafva hittills blifvit med skogsplanteringskassans medel inköpte tillsammans jf mantal för en sammanräknad köpesumma af 4,783 R:dr 16 sk. Banko. Följande arbeten äro under ifrågavarande fem år å parken verkställda: Ny stängsel uppförd - . 1,218 famnar. Upphackning af qvadratalnsrutor för frösådd . 2,528,000 st. Långved sågad 8,801 lass. Tallris utkördt på flygsandsfälten 298| lass.
Nu hoppas jag, att vi på detta rum måtte få slippa dylika admonitioner från denna embetsman, och jag hade äfven hoppats, att, om andra Collegierna efter 310 Dea 4 Februari e. m. erhållna anmärkms Mem:r fullgöra sina åligganden, delta Collegium åtminstone borde vara frikalladt från anniärkn:r af den beskaffenhet vi bär hört i dag. Jag bade äfven föreställt mig, alt om det modet ännu efter läng lid skulle visa sig vara i sin början, nemi. alt man upträder bär på Riddarhuset emot en person i sak med önskan, att få se något system, någon slags plan i de handlingar, som emanera från Regeringen, så skulle detta i sanning vara att fägna sig åt, och jag tror, att alla anmärkn:r emot det sannt konstitutionella modet att efter befogenhet klandra Regeringens misstag komma att återfalla på dem, som försöka hindra modet i sitt rätta bruk. Hr Tonérhjelm, Rudolf: Vi hafva länge ridit omkring på theoriens käpphäst, sä att man kan vara trött dervid; men jag anhåller, alt få yttra några ord till vederläggning af åtskilliga talares anföranden. Gr. Lagerbjelke har sagt. att erfarenheten visat, att då penningeräntan varit högre inom andra länder hafva kapitaler från Sverige blifvit ditsände och tvertom. Jag har likväl en motsatt erfarenhet, ty då en penningekris inträffat i utlandet, då räntan der upstegrats, hafva några kapitaler från Sverige icke utskickats åtminstone icke från Stockholms Rörs, derföre att en sådan spekulation alltid skulle förfelas genom de omkostnader ett dylikt utskickande skulle medföra, Det kan äfven inträffa, att på sådant sätt upkommer öfverflöd på penningar, och att krisen på sådant sätt uphör, och då upstår behållningar, som följaktligen omintetgöra spkulationen. Dessutom har penningeräntan i allmänhet varit lägre i Dannemark än i Sverige, men icke har från det förra landet mig veterligen några kapitaler blifvit hit i landet införda. Gr:n har äfven sagt, alt om bankerna fingo fri ränta, vore fördelaktigt. Ja! otvifvelaktig t är, att för privatbankerne vore det vida fördelaktigare, att få högre ränta.
Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna, att nej öfverröstat ja, begärde Ur von Hartmansdorff votering. Gr. von Platen: Sedan votering är begärd, anhåller jag, alt den af Hr Frih. o. Landtm, förut framställda propos:n, men öfver hvars besvarande Hr Landtm, icke gifvit sin tanke tillkänna, nemi. instämmande i PrcsteStts beslut, måtte blifva conlra-proposln. [Jr Ribbing: Jag anhåller att hvad jag föreslog må blifva contra-proposition. [Jr Frih. o. Landtm, yttrade, att tvänne contraproposukommit i fråga; han ville nu framställa propos. å den, som först blifvit yrkad, hemställande Hr Landtm, alltså, om R. o. Ad. behagade till conlra-propos. antaga samma beslut, som PresteSt, i ämnet fattat. Ropades starka ja, blandade med nej. [Jr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej. I anledn. häraf uppsattes, upplästes till justering och godkändes följande voleris-proposition: Den som bifaller, alt till aflöning för den nva styrelsen för allmänna arbeten, med derunder lydande districtchefer, J»eviIjas ett anslag af 9766 r:dr 32 sk. årligen, att utgå i 4 år, voterar ia; den Den Mars f. m. 233 den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, instämmer R. o. Ad. i PresteSt:s beslut, att för styrelsen för allmänna arbeten bevilja ett anslag intill nästa riksdag af 8000 r:dr för äret, eller för 4 år 3?.,000 r:dr, dock ulan att i samina stimma ingå de 1 i5o r:dr, hvilka blifvit föreslagna alt dels från riksstatens 4 lin fv lid ti le I (1000 r:dr,) dels från 9 hufvudtiteln (i5o ndr) för detta ändamål användas; kommande dessa r2Öo ridt' sålunda alt på sagde hufvudtitlar fortfarande qvarstå.
Det afflyttande tjenstebjonet har intet foder att förslösa och det tillflyttande börjar ej sin tjenst nied ett svårt arbete i en mörk årstid: ett af dess första göromål är den muntra skörden. Friveckan är ock då lämpligast. Husbon den kan lättast umbära biträde vid en del sysslor, emedan väderleken är mild: tjenstehjonet hinner på de långa dagarne bäst sköta sina angelägenheter, kan under denna frivecka beqvämast besöka sina anhörige vid årstidens goda väglag och mörkret skyddar icke de utsväfningar, hvartill ledigheten så ofta ger den vanartige och då från all uppsigt befriade, ett tillfälle, kanske en anledning eller väckelse. Enda skälet mot denna flyttningstid torde vara att på ett och annat ställe är byggnad företagen, som bäst verkställes denna årstid, och att mången behof ver, dels för sin hälsa, dels för andra angelägenheter, vara borta. Men desse äro tillfälligheter, som träffa få bland en hel Allmänhet: och det är verkligen mindre betydligt om några dagar vid denna årstid förspillas, Un om hösten då mästa goromålen allmänt tillstöta och dagarne äro mindre tillräckiige. Någon betydlig olägenhet torde ock icke finnas härvid för Stadsboen. Lättare är det för hvarje Husbondfolk att i en så vacker årstid sjelfve bestrida alla sysslor under så kallade friveckan eller hafva uppsyn på Legofolk, än om sedna och kulna hösten: lättare också att få främmande biträde. Om tvenne flyttningstider äro för städerna angelägna, så torde medlet af Jarman* Den 1 Murtii. lämpligen kunna utgöra andra terminen, clå det nya tjenstehjonet bör inträda i sin tjenst: allt detta underställer jag Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalkens och Högloft. Ridderskapets och Adelns mogna ompröfvande: glad, om jag gifvit anledning till en nyttig förändrig, som ej behöfver jemkning, och anhåller ödmjukast att detta Memorial till vederbörligt Utskott matte remitteras. Friherre Adlerbeth, Jacobi Herr Hammarsköld har i Plenum den 24 Februari uppläst några anmärkningar mot de» nu gällande Skolordningen. Dessa anmärkningar öfverflöda af origtiga uppgifter.
De förslag, sorn i förev:de syftning blifvit tid efter annan framställde till rusthållarne, hafva alltid från dessas sida rönt ett starkt motstånd, hufvudsakligen derför, alt rusthållarne väl insett, att den föreslagna förändringen omöjligen kunde för dem medföra någon vinst, då naturligtvis å andra sidan kronan ej vill vidkännas någon förlust. De ständigt i enahanda rigtning åter - Den 16 Mars. 383 kommande motionerna kunna väl synas ganska märkliga, men jag tror ej, att jag misstager mig i mitt påstående, att de i allmänhet förskrifva sig från Skåne. Hvilken anledningen härtill kan vara, känner jag icke; det är emedlertid ett faktum; men just den omständighet, att de tid efter annan gjorda försöken att införa ifrågav:de förändring hafva strandat mot rusthållarnes enhälliga motstånd, gör det för mig fullkomligt klart, att den i och för sig är outförbar; och det i all synnerhet derför, att den står i rak strid mot rustningens natur. Det förslag, Utsk:t i sista punkten framställt, nemi. att K. M:t täcktes vidtaga erforderliga åtgärder lör förslagets sättande i verket vid de regementen eller korpser, der flertalet rusthållare förklarat sig villiga att derpå ingå, är lagstridigt. Hela rustningen fivilar på bestämda kontrakter emellan kronan och rusthållarne, hvilka äro ömsesidigt bindande, hvaraf följer, att ett beslut af majoriteten bland rusthållarne icke är bindande för de öfriga. Skulle det nu inträffa, att en del af rusthållarne gingo in på förslaget, en annan del åter icke, så skulle derigenom ett ganska stort missförhållande uppstå, ledande till förvecklingar och svårigheter. Mycket skulle ännu vara att tillägga, men jag vill ej längre taga R. o. Ad:ns tid i anspråk, utan inskränker mig till att förena mig med dem, som yrka afslag å Utsk:ts hemställan. Gr. Liljencrants: Efter de anföranden, som i denna fråga blifvit af flere föreg:de talare afgifne, torde icke mycket vara att tillägga. Jag ber dock att få till pröfning upptaga några af de skäl, som blifvit anförda till förmån för förslaget.
UTAN TVIFVEL FINNS DET MISSLYCKADE EXEMPLAR DENNA DEN STÖRSTA FRESTELSE AF ALLA, ATT bär, ej mindre än blommor äro det, fast man BLOTT KUNNA KÄNNA F Ö R SINA NÄRMASTE, ÄR kanske EN ej så mycket lägger märke till det — OCKSÅ BLAND DEM, — HVAR finns ICKE DET, — UTatt man snart äter upp dem. SJÄLFVISKA, SMÅAKTIGA PERSONLIGHETER (KANSKE OGIFT KVINNA, SOM INGEN FAMILJ HAR, ICKE därför SAT D T E FÖR. finns D ET ICKE HUSMÖDRAR, SOM BESITTA DESSA Och ännu en gång: huru stor är ej deras VANLIGASTE AF ALLA EGENSKAPER?). UTAN TVIFVEL ÄR HON EN MÄNNISKA MED HJÄRTA OCH välsmaklighet, och huru väl kunna de ej inlåta FÖRFINNS DET MÅNGA GAMLA FRÖKNAR, SOM F Ö ST H i täflan med söderns frukter, fast vi icke S T R Å ND, OC K AN HON ICKE UTFYLLA SITT LIF MED sig ATT FRÄMST TÄNKA PÅ MÖJLIGHETEN FÖR SIN EGEN ENDAST SYSSELSÄTTA SIG MED SIG SJÄLF, OEH DÅ nog uppmärksamma deras värde, därför att vi EXISTENS. NÄR INGEN ANNAN TÄNKER PÅ DEM, ON INTET BESTÄMDT HEM HAR ATT ÄLSKA, äro vana H ÄLSKA R vid dem, under det däremot sydfrukÄR EN SÅDAN EGOISM TÄMLIGEN NATURLIG. DET HON HELA MÄNSKLIGHETEN, — OCH DET Ä terna R EN STOR icke tillhöra vårt hvardagslag, utan bjuFINNS GAMLA FRÖKNAR, SOM MED SMÄRTSAM Ä I N G. - das oss som enkomma läckerheter!
Esaias Tegnérs förening med den brud, han redan som sjutton års yngling valde, blef på det hela taget lycklig. Visserligen finnes det ingen oblandad lycka här i denna ofullkomlighetens och de växlande ödenas och växlande känslornas värld, och ett äktenskap som räcker i fyrtio år bjuder vanligtvis ej endast på sol och värme. Det är nu mer en känd sak, att Tegnér icke var en mönstergill make, helst på äldre dagar. Han var en man med starka lidelser, och han var allt för ärlig och äfven i sina förvillelser redlig att kunna hyckla. Hvad del hustrun, med sitt mer prosaiskt nyktra lynne, möjligen kunde hafva i de häftiga scener, som särskildt på 1820-talet en eller annan gång lära uppstått mellan makarna, ligger mindre öppet för eftervärlden. Emellertid försäkrar man från trovärdigaste håll, att de gamla skvallerhistorier, hvilka under senaste årtiondet från ett visst håll utom Sverige framdragits, äro dels alldeles falska, dels snedvridna och öfverdrifna. Och angående de dikter, Tegnér skrifvit till andra kvinnor än sin maka, torde utom allt tvifvel om de allra flesta — dock ej alla — bland dem gälla hvad i förra numret af Idun en insändarinna på » Svar » - afdelningen mycket riktigt påpekar, nämligen att i färd med nordpolsfararne, italienske kronde ej få anses för annat än poetiska uttryck prinsens förlofning och nykterhetsfrågan. af det intryck ett eller annat sammanträfDå jag nickade instämmande, fortfor hon: fande med » föremålet » gjort på skalden samt » Tänk bara, hvad det talas om plikt och således blott gälla för exempel på, huru man plikttrohet. Och sådana begrepp därom, du! versifierade artigheter på den tiden. Såsom t. ex. min vän, fru Andergren, du Huru som helst — då den store skalden vet. Det är ju ett så arbetsamt och präkgenomgått lidelsens eld och vansinnets natt tigt fruntimmer som någon, och man kunde samt bidade förlossningens stund, var hon, väl tycka, att hon borde förstå, hvad lifvet den vid dödsbädden vakande, åter hans allt, fordrar af oss.
Ständer godkändt och lagdt till grund för deras underdåniga skrifvelse N:o 177; fördenskull, och då den omständigheten, att genom den i Kongl. Brefvet den 28 November 1835 meddelade föreskriften om hvad vid indragningen borde iakttagas, 174 tunnor disponerades att framdeles såsom dittills utgå in natura, icke kan anses utgöra för Kongl. Maj:t ett hinder att, efter ytterligare förändrade omständigheter, emot ersättning uti penningar indraga äfven dessa, helst denna verkställighets-åtgärd af Rikets Ständer år 1834 bifölls och redan då såsom genast verkställbar afsågs; finner Koristitutions-utskottet Statsrådets och Chefens för Finans-departementet under - Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. 35 underdåniga tillstyrkande af beslutet om indragning af de 54i tunnor, om hvilka i Kongl. Maj:ts nådiga proposition N:o 27 förmäles, icke kunna till någon anmärkning föranleda, ehuru Departements-chefens inför Kongl. Majit i underdånighet meddelade uppgift derom, att af ifrågavarande 174 tunnor redan derförinnan 1191 tunnor skulle hafva upphört att in natura utgå, torde grunda sig på ett misstag. Stockholm den 31 Mars 1851. Reservationer äro afgifne af: Herr Grefve Lagerbjelke, som reserverade sig emot memorialets 3:dje, 5:te och 6:te anmärkningspunkter. Herr Tersmeden: ”Ehuru flere Riksdagars erfarenhet ådagalagt omöjligheten af att inom Utskottet göra i tillämpning gällande en mera allmän och med stiftarenas mening säkert mera öfverensstämmande uppfattning af Grundlagens bud, uttryckt i R. F:s 107 §, får jag dock förnya min vid en föregående Riksdag i samma syfte gjorda reservation i afseende å anmälan af åtskilliga mindre vigtiga anmärkningar, hvilka aldrig hos en oväldig och sansad representation kunna verka till den påföljd, denna lag, i afseende å Konungens rådgifvare, antyder, som ett straff för ett verkligt förbiseende af rikets sannskyldiga nytta eller för, uti embe tets utöfning bristande nit och skicklighet.
Här var en stor vattenbassin af marmor, dit vattnet flöt från en ofvanom stående brunn öfver en mindre marmorbassin, dit man åter tappade vattnet från trenne kranar, anbragta i väggen af en, som mig tycktes, moské. Ofvanför var en Turkisk inscription i gyllene bokstäfver, innehållande, såsom jag i brådskan tyckte, namnet på den hvilken anlaggt fontänen, jemte några verser öfver källan. Här voro åtskilliga Greker som tappade vatten och en Grek kom bärande en korg med friska frukter, apelsiner och omogna alldeles gröna citroner. Vi köpte häraf till 3 para stycket en stor hop, och den apelsin jag genast åt var ovanligt god och frisk, ehuru ej rätt söt. Bland andra var här äfven en ung vacker Turkisk effendi. Men här var för öfrigt ingenting att få, ehuru vi enträget frågade efter isynnerhet någon sorts kött, än på Italienska, än på Turkiska. Nu spatserade vi uppför stentrappan, som ledde till gården vid det hus hvarunder vi stodo, och kommo upp på en vacker gård der allehanda stora trän stodo, tittade oss omkring och gingo slutligen in i huset, der timmermän voro sysselsatta med att göra några reparationer; de sågade och hyflade cypressplankor, som spridde en alldeles herrlig vällukt rundtomkring. Vi vandrade i rummen, som voro vackra och rikt möblerade, samt höllo redan på att komma in i harem, då till vår olycka en af timmermännen märkte hvartåt vi syftade och mycket höfligt lät oss veta att det ej var tillåtet gå der in. Nu kom sjelfva värden och herren i huset till oss i den sal der vi voro. Han var en gammal man med nästan snöhvitt skägg, var högst vänlig emot oss och tog med särdeles nöje en pris snus ur min dosa; men bjöd oss genast tillbaka en från sin, som han tog fram, först mycket varsamt öppnande locket till foderalet af läder och sedan locket till sjelfva dosan, som var af guld. Härunder hade äfven tvenne unga män, säkert hans söner, kommit till, så att vi voro ett stort sällskap här, som roade oss mycket åt huru jag tåtade till Turkiskan.
I sammanhang härmed föreslås den förändring af 4 §. 7 Momentet: ”Utgifvare af Dagblad och Periodiska Skrif - Den i 4 Juli* 1345' ter, hvilka 3 det fall, som i l §. i Momfintet är stadgadt, aro Underskastade Författare-ansvar , vare framför andra erinrade om ett rätt bruk af Tryckfriheten , och umgälles Utgifvarcns förbrytelse , genom sädant blad , dubbelt i alla de fall, der med penningar pligtas-” I 3 §. 9 Momentet föreslås att efter cita tionen af Förordningen af den 20 Januari I779 måtte tilläggas: och Skriften confisqueras. I 4 §. 8 Momentet föreslås efter orden, allmän säkerhet , följande tillagg: anstötlig mot den Evangeliska Läran. I den 5 § , sådan som dea efter antagandet af Jury i Tryckfrihets-mål nu är redigerad, föreslås följande nya redaction af 1 och 2 Momentet i 5 §. 1 Momentet. Lagligheten af Böckers och Skrifters innehåll skall hädanefter alltid pröfvas af en Jury, ellerNämnd, bestående af nio personer, hvilka sammanträda vid den Domstol, der brott emot denna Dag åtalas, och der, genom förhör med parterna , åklagarens slutpåstående och den tilltalades förklaring, ransakningen fullbordas bör. 2 Momentet. Den som kallas till ledamot i Jury må ej utan laga förfall uteblifva , och åge Domaren genom vite eller annan laglig påföljd en uteblifven Jury-Ledamot till inställelse förpligta. Parten gällde reskostnaden för de af honom tillkallade Ledamöter i Jury. Om förfättningen uppehålles genom någon Ledamots förfallolösa uteblifvande, ersätte han de tillstädes komna Ledamöters rese-omkostnad. ’ “ Ej 1246 Den 14 Juli. Ej må part till Ledamot i Jury någon utom Länet boende tillkalla. Domstolen ma, ej till Ledamot i Jury nämna annan person, än som bor inom den Jurisdiction, der målet är anhängigt. 3 Momentet. Parterne äga välja &c.
Efter erhållen del af de inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 11 sistledne Junii förefallne yttranden, i anledning af RiddarhusUtskottets Betänkande om ändringar i första delen af RiddarhusOrdningen, går Utskottet nu att besvara de anmärkningar, som deremot blifvit framställde. Utskottet får likväl härvid anmäla , att, då under debatten åtskillige inkast af mindre betydenhet förekommit, som hårledt sig från missförstånd om Utskottets i Betänkandet yttrade mening, och hvilka genast derpå blifvit af andre Ledamöter, i Utskottets tanka, nöjaktigt besvarade, Utskottet anser icke nödigt, att nu upptaga Ridderskapets och Adelns dyrbara tid med ett särskildt upprepande af hvad i oinförmålte afseende blifvit anfördt. Före sjelfva öfverlåggningen om Betänkandet har Herr Grefve vou Schwerin, Fredric Bogis^ 222 Den 18 Augusti e. m. laus, gjort den framställning, att Ridderskapet och Adeln först borde yttra sig, huruvida Ståndet gillade den af RiddarhusUtskottet föreslagne fördelning af RiddarhusOrdningen i tvenne delar, samt om icke Ridderskapet och Adeln, enår Kongl. Maj:ts sanction för närvarande ovillkorligen fordrades till stadfästande så vål af den ena sorn den andra af dessa delar, skulle anse låmpeligt, att uti en underdånig skrifvelse, fästa Kongl. Maj;ts Nådiga uppmärksamhet på sakens verkeliga förhållande, att nemligen endast hvad förra afdelningen beträffar, Kongl. Maj:ts sanction vore af Lagstiftnings natur, men att deremot, i afseende på den senare, densamma egentligen icke vore af nöden, enär de bestämmelser , som deri innefattades redan förut voro genom det rigm de erhållit i Grundlagarne af Högsta Magten sanctionerade, utan borde ifrågavarande sanction endast betragtas såsom en formalitet , som blott gaf åt beslutet en större högtidlighet.
Under sådana omständigheter och i afbidan att verkställighet må kunna beredas åt Rikets Ständers redan i underd. framställda önskan rörande koloniens afträdande till någon, främmande makt, samt statsverket såmedelst befrias från en årligen utgående kostnad, hvilken af ingen fördel motsvaras, hafva Rikets nu församlade Ständer ansett moderlandets bidrag tili ifrågavarande koloni icke böra, serdeles vid statsverkets nuvarande inskränkta tillgångar, utsträckas utöfver hvad som vid sistförflutna riksdag blifvit medgifvet. I öfverensstämmelse härmed hafva Rikets Ständer således funnit sig icke kunna i vidsträcktare mon bifalla E. K. M:s förevarande nådiga framställning, än att, till bestridande af de för kolonien S:t Barthelemy’s förvaltning, enligt nu gällande grunder, erforderliga kostnader, hvilka icke utaf inkomsterna af ön betäckas, å Riksgälds-kontoret anvisa ett förslags-anslag af aderton tusen riksdaler, att under åren 1848, 1849 och 1850, med ’ årligen, förskottsvis utgå, under förbehåll af den framtida godtgörelse till nämnde kontor, hvilken genom ökad afkastning af ön eller medelst dess afträdande; kan beredas. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 21 Juni 1848» ExpeditionsUtskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o ut. 187 N:0 lil. Cppliist och godkändt hos Ridd. och Adeln den i4 Juni 1848- Preste-ståndet den 17 Borgare-ståndet den 17 Bonde-ståndet den 21 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse j angående ersättning till handelsoch sjö/arts-fonden för förskjutna medel till slafvarnes friköpande ä S:t Barthelemy. (Sjtats-utsk. Uti.. N:o 178.) S. A. K.