Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sig böra återfordra af enskilde uppburne Statsmedel, Riksgålds-Contorets Fullmågtige endast skulle komma att emottaga de medel, som sålunda af Statsverket indrifvas, Utskottet icke kan inse, hvaruti den collision skulle bestå, som förmentes kunna, i följd af denna föreskrift, uppkomma emellan Statsverket och Riksgälds-Contoret;; att då Stats-Utskottets Utlåtande, N\o 435., Litt. C, 61 de föreslagne stadganden i 8.'de och g:de punkterne åro påkallade af nödig försigtighet, för att lörebygga eljest möjliga förluster för det allmänna, Utskottet icke anser sig kunna frånträda hvad uti dessa punkter år vordet yttradt, samt att Utskottet likaledes vidhåller sitt yttrande i den litte punkten, endast med den jemkning i summan, som blir en följd af de uti detta senare Utlåtande tillstyrkte högre summor, hvarförutan Utskottet får anmäla, att Utskottet ansett ett tillägg böra ega rum, hvarigenom Fullinågtige i Riksgålds-Contoret föreskrifvas att icke utanordna medel till enskilde, menigheter eller eorporationer, så framt icke vederbörligen afslutadt contract, i öfverensstämmelse med de af Rikets Ständer meddelade föreskrifter, varder behörigen företedt.
I afseende åter på hvad Revisorerne yttrat derom, att i räkenskapen borde uppläggas ett särskildt konto för Sjökarte-kontorets medel, upptagande, å ena sidan, anslag och dithörande uppbörder, samt, å den andra, hvarje utgift, äfvensom den vid årets slut befintliga behållning, vare sig i kontanta medel eller försäljningslager af kartor och böcker, så och då hufvudboken endast oiåfattar penningerörelsen och icke en materialredogörelse, hvilken endast såsom en verifikation kan räkenskapen åtfölja, samt en sadan detaljerad redogörelse, för hvarje år upprättad, redan förefinnes; torde Revisorernes yttrande i detta hänseende icke kunna till någon annan åtgärd föranleda, än att, i likhet med hvad som äger rum i afseende å de Lotsverket tillhörande inaterialier ocb inventarier, en tablå, utvisande summariska värdet af Sjökarte-kontorets tillhörigheter, hädanefter varder hufvudboken bilagd. Vidkommande härefter den af Revisorerne omförmälda resekostnadsoch fraktaments-ersättning åt en underkonstapel och 11 kanonierer för inställelse vid Kämnersrätten i Götheborg, hvarest desse sistnämnde varit ställda under tilltal för åtskilliga våldsamheter, som af dem år 1849 skola i nämnde stad hafva blifvit begångna, så har, sedan Befälhafvaren för Eders Kongl Maj:ts flottas härvarande Station,1 skrifvelse till Förvaltningen af den 20 Juni 1850, upplyst, att, vid målets behandling i Götheborg, något anspråk om ersättning för berörde kostnad icke blifvit väckt, hvadan Stockholms Stations krigsrätt, dit målet till slutligt afgörande öfverlemnats, i utslag af den 27 Oktober 1849, hvarigenom kanoniererne blifvit, i brist af fullständig bevisning, från ansvar och ersättningsskyldighet frikände, icke meddelat något yttrande angående ifrågavarande kostnadsersättning, samt, vid sådant förhållande, någon godtgörelse deraf icke kunnat förväntas, Förvaltningen meddelat Stationen ersättning derför af femte hufvudtitelns anslag till reseoch traktamentspenningar.
Behofvet af ett, efter noggrann undersökning och utredning af allmänna penninge-ställningen och kredit-förhållandena uppgjordt förslag till en sådan reglering af rikets hela finansoch penninge-väsende, att med realisationens betryggande allmänna rörelsen äfven må underlättas, framstår derföre, enligt Utskottets åsigt, i vida högre grad nu än tillförene; och torde ett dylikt förslags afgifvande till rikets näst sammanträdande Ständers pröfning vara destomera angeläget, som Privat-bankernes nuvarande oktroyer icke långt derefter löpa till ända, hvadan rätta tidpunkten synes vara inne för vidtagande af de förberedande åtgärder, som för ändamålets befrämjande påkallas. I detta afseende, och då Utskottet delar motionärens åsigt att ett arbete af den omfattande och vidlyftiga beskaffenhet, som det förevarande, icke lärer, under en riksdag, kunna nöjaktigt utföras, har Utskottet ansett det vara lämpligast om, för förslagets uppgörande, en komité af Kongl. Maj:t i nåder tillsattes, hvilken komité, bildad af i dy Bih. till R. St. Prot. 1850—51. 6 Sami. 1 Afd. 16 Haft. 7 46 Banko-Vt skottets Utlåtande, N:o 4b. lika ämnen erfarne och sakkunnige män, torde bäst blifva i tillfälle att på ett tillfredsställande sätt utföra detta maktpåliggande uppdrag. Utskottet får, till följd häraf, vördsamt hemställa, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majt täcktes i nåder utse en komité, som får sig uppdraget att utarbeta fullständigt förslag till ordnande af rikets finansoch penningeväsende i sin helhet, samt att berörde förslag måtte till rikets näst sammanträdande Ständer öfverlemnas. Stockholm den 5 Juni 1851. STOCKHOLM, TRYCKT HOS N. MARCUS, 1851. Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 40, \ Hfso Mi. Ank. till Exp.-Utsk. d. IG Juni 1851, kl. 5 e. m.
Villaflor trädde in i den nätta kyrkan, hvars golf icke bestod af rankiga bräder, såsom annars i de flesta kyrkor på denna ö, utan var belagdt med ett slags porcelan. Gudstjensten hade redan börjat, men den resandes blickar sökte endast nunnorna, som befunno sig i ett tillstötande, genom ett jerngaller från kyrkan afskildt kapell. De heliga systrarna gingo, sjungande messan, upp och ned, och rundt omkring, under det de bildade underliga figurer; de gamlas röster klingade temligen oangenämt, men der funnos också unga nunnor, hvilka sjöngo ljuft som fångna kanariefåglar. Bland dessa röster utmärkte sig särdeles en, hvars silfverton fyllde Agostinhos själ med en obeskriflig, aningsfull bäfvan. Han närmade sig gallret så nära som möjligt, och betraktade med oafvänd uppmärksamhet den nunna, från hvilken detta välljud utgick. Men den tjocka slöjan dolde afundsjukt hennes ansigte och en smaklös klädnad tillät med möda formen af hennes kropp blifva synlig. Omsider, vid en af de många knäböjningarne, hade en snibb af slöjan fastnat vid en lossnad nagel af gallret och drog denna till hälften undan. Blott en liten del af ansigtet blef synligt: men Villaflor hade sett nog: det var den förlorade, den länge eftersökta! det var Clementina. Villaflor var nära att uppgifva ett rop, men han gjorde våld på sig, för att icke förråda sig. Efter messans slut begaf han sig till klosterporten och ringde i klockan. Portvakterskan kom ut med en korg full af allehanda bilder och leksaker af vax, andliga och verldsliga, och frågade om han ville köpa deraf. Jag vill tala med nunnan Clementina, sade han otåligt, undanskjutande korgen. – Det finnes ingen bland oss af det namnet, svarade denna. – Qvinna, bedrag mig icke, utfor ynglingen med en röst och en åtbörd, som bragte den tjenande systern i största förskräckelse. Jag har sjelf sett henne: hon finnes här. Jag menar den yngsta och vackraste bland denna nunneskara.
» Ser du, j a g har inte mer än en begåfning, men den har j a g fullt ut, och det är att älska, älska. » — Hon sträckte ut båda armarne liksom för att famna denne Om han endast vore en flyktig och opålitlig kurtisör, ginge det väl an, han kunde det oaktadt göra henne lycklig — det har man sett exempel på, — men han är till ytterlighet kall, beräknande och hänsynslös och har alltid för mig haft detta obeskrifliga något, som gör, att j a g instinktlikt känner, att han ej är någon bra människa. Endast det sätt, på hvilket han ser på ett fruntimmer • — Och det han säger sedan! • — Stackars Petra, han, denne estetiske finsmakare, denne nästan besvärlige skönhetsdyrkare, älska henne för hennes egen skull! Jag kan inte räkna alla de rika flickor, till hvilka han friat, sedan han för några år sedan kom hit. Det kunde jag möjligtvis låtit Petra förstå — visst inte för att jag tror, att det skulle hjälpa — sådant hjälper aldrig — o m j a g inte själf hade varit ett af föremålen för hans spekulation och j a g ej hade för princip att anse hemlighållandet af ett af slaget frieri för en hederssak. — Jag kan så väl förstå, att han hade användning för mina pengar, helst jag som änka har dem till min disposition och dessutom inte har någon annan att taga till råds än » mitt eget hjärta », hur många gånger har han inte sagt det? Fröken Petra däremot tycktes ha en kritisk pappa, som, efter hvad j a g förstod af hennes half va förtroende, är så pass kritisk, att han ser honom med allt annat än blida ögon. Hvad henne beträffar, är det som o m tron på denne man och på hans oegennyttiga kärlek blifvit det centrala i hennes lif. Hon tycks höra till de olyckliga, som när de tro på någon, göra det blindt m e d hvarje fiber af sin varelse, hvarje skälfvande nerv, hvarje bloddroppe. Det vore grymt att rubba denna tro. Den 28 mars. Och ändå! Jag har hört honom tala om henne, jag hade icke behöft det för att veta, hvad han tycker och tänher — jag känner honom så väl.
Ingen hade sett någon qvinna med ett barn på armen och hvars utseende och klädedrägt liknade hennes. Myro vågade slutligen gå fram till sjelfva villan och till dess portvaktare ställa samma frågor, med hvilka hon anhållit alla andra, som hon mött. Men han visste icke mer än de. Nedslagen beslöt sig Myro ändtligen att återvända till hamnstaden. Den väg, hon valde, slingrade sig längs hafsstranden och beskuggades af oljeträd och plataner. På den solglittrande vattenspegeln och icke långt från stranden sågos tvenne af förgyllningar glänsande, blomsterprydda båtar, som framdrefvos med sakta årslag under sång och cittraspel. Myros skarpa öga igenkände i den ene båten Karmides och Hermione, som förtroligt sutto vid hvarandras sida. I den andra båten voro några af det förlofvade parets unga vänner. Den glada intagande scenen harmonierade så vackert med himmelens klarhet, hafvets lugn och de grönskande stränderna. Men Myro betraktade den med bittra känslor, tänkande på sin olyckliga väninna och på sin egen föraktliga, glädjelösa belägenhet. Hade kanske äfven Rakel bevittnat detta skådespel? Skulle hon kunnat uthärda denna anblick och lefva? Myro anade, att det finnes en förtviflan, svartare än den hon sjelf i sina olyckligaste ögonblick hade erfarit, och mot hvilken döden, långt ifrån att vara förskräcklig, är den enda hugsvalaren. Försänkt i sådane betraktelser hade Myro stannat och såg ännu efter de sakta öfver vattenytan sväfvande båtarne, när der på vägen nalkades henne en man, som hon ofta mött på Athens gator, och om hvilken hon hört mycket talas, nämligen den kristne presten Theodoros. Myro visste om denne man, att han till Kristendomen hade omvändt några af hennes djupast sjunkna systrar, samt att han hade gifvit dessa qvinnor håg och beredt dem tillfälle att beträda en och annan bättre lefnadsbana. Hans ädla och vänliga ansigte hade alltid behagat Myro, på samma gång som hon känt en hemlig fruktan för honom och undvikit, der hon kunde, att möta hans allvarliga, genomträngande blick.
Dä Norrbottens läns innevånares anspråk på eganderätten till ifrågavarande byggnader icke är ostridig, utan fasthellre, med afseende å hvad i ämnet upplyst blifvit, det vill synas som skulle byggnaderna vara Kongl. Majit och Kronan tillhöriga, har Kongl. Majit, vid ärendets underdåniga föredragning den 1 Februari innevarande är, väl förklarat den gjorda framställningen om desammas afträdande till länsinnevänarnes disposition nu icke kunna bifallas; men på grund af olVanomförmälde af Justitie-Kanslers-embetet anförde skäl, vill Kongl. Majit likväl härigenom föreslå Rikets Ständer att såväl det gamla länsfängelset i Pitea som öfriga ofvannämnde dertill hörande byggnader måtte få upplåtas till Norrbottens läns Hushållnings-sällskap, för att af detsamma användas på sätt för befrämjande af Sällskapets ändamål lämpligast synes; och har Kongl. Majit emellertid tillåtit, att samma byggnader må tills vidare och intill dess Rikets Ständer i ämnet sig yttrat, få af bemälde Hushållnings-sällskap begagnas. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. Louis De Geer. 4 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition A/s 8. Transsumt af Protokollet öfver Justitie-Departements-frenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stals-Rädet ä Stockholms Slott Thor sdagen den 21 Oktober '1859. i nätvaro af: Hans Excellens; Herr Justitie-Stats-Miiiistern, Friherre De Geer, Hans Excellens; Herr Stats-Ministermför Utrikes-Arendena, Friherre MameiUrÖ^ Stats-råden: Wallensteen Gripenstedt, Almqvist, .Elmemark', Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna, Malmsten; Jnstitie-råden: Alexandersson Och Cramér.
Sidan 3i står: ”Masugnar, så vida de ”ej ingått i värdet af den Egendom de till”höra. Detta torde i stället böra redigeras sålunda: Masugnarsom sälja sin produetion. 3 H. 17 a53 Den 10 December f. m. Sid. 36. 5 moni. af 5 §. ”1 öfrigt sko~ ”la Taxeringsman, utan hinder af ofvan stad”gade classer &c.” Härvid torde böra tilläggas, att Taxeringsman äga rätt att, enligt innehafvande kännedom, med det dyra ansvaret af aflagd Ed, och i förhållande till andre Egendomar inom Districtet, nedsätta Taxeringsvärdet å den Egendom, hvars värde de finna vara af ägaren utöfver verkliga förhållandet uppgifvet. Om vid förlidne Riksdagar Rikets Ständer, i stället för att tillskapa krångliga controller å deras Representanter, Taxeringsmännen, hade bevärdigat dem med förtroende till deras heder, samvete och localkännpdom, skulle Banken ej, som nu, behöfva endast hålla sig till i8i3 års Taxeringsvärden, sedan de följande åren mången Possessionat, för att få vidgad lånerätt hos private, uppgifvit ett Egendomsvärde, som, ehuru öfverdrifvet, det ej var TaxeringsCommitteerne tillåtet alt rätta. * För framtida rättelse förenar jag mig i afseende härå med Grefve Spens, och får dessutom tillkännagifva, att Herr Kleman i BorgareStåndet den 4 December föreslagit, alt Taxeringsman icke måtte bindas af annat än ed och samvete. Föregående anmärkning gäller äfven om slutet af 17 mom. af 2 §. sid. 48. Bäst tolde vara, att i anseende till utaf läge, egen Masugn , lättare koliltillgång, granskap till afsättning, m. m. beroende prodnctionsvinst, (hvilken hittills alla år varierande upptagits) Bruken inom hvarje Län sattes i 3:ne Classer och derefter årligen betalade för productionsvinst. Sidan fy. mom. 23. Manufactursmiden höra skatta enligt produclionsvinsten föregående året. Mom. 25. ”Kungörelse af den 17 Julii 1810.”
D, Föredrogs å nyo oell bifölls Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utsköttens, den 25 sistlidne Junii, under N:o 4a, afgifna och, den jö derpaföljde Julii f. ni., på bordet lagda Utlåtande, i anledning af väckt fråga om inställelse af de nu pågående laga skiften. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens, den 22 sistlidne Julii, under liljojS afgifna och, den 3 dennes eta, pl bordet lagda Utlåtande, angående Krono-Brefbäringen samt åtskilliga med densamma före-' nade olägenheter. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets, den 26 sistlidne Maji, under N:o 124, afgifna och, den 4 derpaföljde Junii e. rn., på bordet lagda Utlåtande, i anledning af väckta motioner om behofvet af Lönetillökning för Gymnasiioch Scholte-Lärare. S, D. Vid förnyad föredragning af föri stärkta Stats-Utskottets, den 24 dennes, under N:o 339, aflatna och, den 27 derpaföljde e. m., på bordet lagda Memorial, angående grunderna förden blifvandeallmänna Bevillningen samt för värdering af fastigheter, fann Ridderskapet och Adeln, att berörde Memorial borde till Bevillnings-Utskottet öfverlämnäs. g!i Prat. XJtJrag den ag Augusti 1829. S. D. Föredrogs a nyo och lades till handlingarne Banco-Utskottets, den 27 sistlidneJunii, under N:o 5 4, aflåtna och , den 30 i samma manad f. rn., på bordet lagda Memorial , innefattande anmälan oin den vid Bankens Pappersbruk Tumba, den 23 i berörde månad, timade eldsvåda. S. D.
För det första anser jag denna annars konstitutionell vigtiga grundsats endast högst sparsamt och med största urskiljning böra tillämpas, hvartill tidpunkten nu icke synes inbjudande. Må man ogilla Mioistérens system — Rädgifvarnes offentliga verksamhet — deras rådslag, och på denna väg söka en önskad förändring, men ej, för att sätta dem i trångmål, äfventyra Rikets väl! För det andra behandlas icke frågor om den utrikes politiken af samtlige Rådgifvare. Med minne af och erkänsla för den kloka utrikes politik, som fördes 1848, och nöjda med den, som under nuvar:de brydsamma förhållanden hillills blifvit förd, ser jag icke något skäl att hysa misstroende lill de blifvande rådslagen i denna fråga. Det är sagdt, ”att Utsk. bordt begära en närmare utredning af Regeringens tankar i frågan.” Visserligen har det förekommit nedstämmande, till och med sårande, då raan i utländska tidningar har fått hemta underrättelser om vår Regerings beslut i utrikes po - Den 1 November f. m. 183, liliken långt förr än de blifvit meddelade åt egna uudersåler. Mea detta galler naturligtvis endast fait aecompli eller redan fallade beslut. Regeringens innersta tanka, i afseende på förbaudenvarande eller föreslående underhandlingar, vill jag ej begära att få veta, emedan jag icke tror det skulle vara nyttigt om den blefve på förhand diskuterad. Hvad angår den form, hvarunder kreditivet är hegardt, instämmer jag i den åsigt, Hr Dalman derom yttrat, icke blott i afseende på ofullständigheten af det den Kongl. Propostn åtföljande protokoll, utan äfven derom att, om K. M. hade, med afseende på de yttre poliska förhållanden och deras möjligä inflytande pä vår ställning, begärt ett serskildt anslag för kompletterande eller ökande af våra krigsförråder, ordnande af vår flotta, öfning af våra trupper, hade ej den tvekan, som nu upstått om ändamålet, egt rum, och tvifvelsutan hade också då summan utan all gensägelse i alla Stånd blifvit bifallen.
Direction med tillfredsställelse skulle Ståts-Tjisiottéts iPétänkatif!tn. 1629 se alla siriane åtgärder, hvilka kunde åstadkomma vidsträcktare tillgångar för 'fen Inrättning* hvars ändamål Voie så ädelt och nyttigt, och hvars Utvidgande skulle till den lfdandeS val bidraga, satt:t i öfvertygelse att den enskildtä frikostigheten, lil^i sorn Riksens Ständers bevågenhet skulle okas i mohn af deri allmännare och närmare kännedom, sorn erhölles om sjelfva inrättningen Och dess administration, Riksens Ständer beslöt o, att deras Revisorer fil! granskning af StatsBanco och RiksGälds-Verkens Räkenskaper, äfven skälle revidera de Hospitals och Lazaretts Räkenskaper, söm äro ställde under Kongl.. Seraphimer Ordens Gillets Öfverstyrelse och efter gällande för fattningar ingå t i i 1 Kongl. Kammar-Rättens granskning, och uti 29 § af Riksdagsbeslutet den 9 Augusti 1815 finnes detta äfvert intagit, dock nied tillagdt förbehåll af Kongl. fVL<j:ts Nådiga gillande. tJti den af Revisorer ne åberopade och deras anmälan till Ständerne bifogade Nådiga skrifvelse af den 29 September fotled i t år, till Kongl.
Summarisk Tabell, upptagande Svenska Hemmans Grundskatter, Ständige Räntor och Rotering9 upprättad efter föregående Specielle Tabeller öfver Herrar Landshöfding ars Är 1822 afgifne Feni-Ärs-Berättelser. Förmedladt Ständ g e Räntor. Rustoch Rotehållninge Hemmantal. Krono-Tionde. Afrad. Jordeboksoch Hein man ta IsRäntor. Rusttjenst marker. n. Summa. Krono-Gods% R:dr sk. r. R:dr sk. r. R:dr sk. I*. Dito xnot lösen efter bestämda priser 4*515: 43. 7. Banco. 3,184*381 34 9 (Rusltjenst-markerne äro inberäknade i Ordinarie Räntan.) Föregående Tabell upptager: Ordinarie ■ V'- ‘ v; - :V/,W.V; ■ ;'\ ' ,'.vjj.. \ N' Tabell, i-om utvisar Rikets Inkomster af alla slags Räntor och Medel? upprättad efter dell för Ar 182 5 af slutade Riks-Hufvud-Boken. Ordinarie-Inkomster. Ordinarie-Ränta Afrads-Spanuemål Tionde-Spannemål Dito Lösen efter bestämda priser Arrende-Medel Stubb-Ören Silfver-Tionde, Myntare-lön och Slagskatt Koppar-Ränta och Slagskatt Afvesta Kopparoch Manufactur-Tull Tiondeoch Hainmarskatts-Jern Alun-Tionde , Svafvelbruks-Tionde Kalkugns-Afgift Mantals-penningar 7 Lagmansoch Häradshöfdings-Ränta Gjärnings-Öre Bötes-Medel Indragne och besparde Militiae-, Löningsoch Boslälls-Räntor Cavalleri-Regementernes Häst-Vacance Spannemål
Då de här förekommande tvänne alternativer icke innefattade någon större skillnad i kostnad, har Chefen för Ingeniörkoprsen i underdånighet anhållit, att det måtte få anstå med bestämmandet af hvilketdera borde utföras, tilldess detta arbete komme att taga sin början: varande emellertid den större kostnadssumman här uppförd. b) För Fortifikationsoch Intendents-afdelningarne; Alla för dessa behof afsedda förrådsbyggnader hade blifvit sammanförda för att bilda en sluten borg i fästningens norra del, på sätt ritning och kostnadsförslag utvisa. Detta förslag upptoge en kostnad af 1,623,012 rdr 8 öre, med en byggnadstid af högst 10 år, och omfattade allt det utrymme och de särskilda lokaler, som från Krigs-Kollegii Fortifikationsoch Intendents-afdelningar blifvit såsom nödvändiga uppgifna. De föreslagna byggnaderna voro dels bombfast hvälfda, 110 Bil. N:o 3 a till Kongl Maj:/* Nåd. Prop. N:o 1. om Statsverket 1865. dels sådana sorn endast i fredstid begagnas och således icke 'ordra annan än vanlig soliditet för att uppfylla sitt ändamål. Att förlägga slagterierna inom fästningen hade under alla hänseenden funnits mindre ändamålsenligt, utan borde de, vid en belägring, placeras utom densamma å norra udden, då för tillfället uppresta skjul och blinderingar blifva fullt tillräckliga för detta behof. De hade der, i närheten af vattnet och hamnen, sin rätta plats, hvarföre ingen särskild kostnad nu behölt härför upptagas. Vidare omförmäles af Chefen för Ingeniörkorpsen, att, på grund af Kongl. Brefvet den 9 Mars 1849, i fråga om beredandet af lägenhet å Carlsborgs fästning för förvarande af större eller mindre del af bankens redbarheter, inreddes nödiga hvalf och lokaler härför uti södra slutvärnet, hvartill då blefvo använda de af banken lemnade medel, 7*2,000 rdr, dock alltid med lastadt afseende på att framdeles förlägga dessa förvaringsrum i norra borgen.
Då Bergsoch Kommerse-kollegierne för omkring 200 år sedan organiserades, synes det icke hafva varit afsedt att bilda dem till annat än administrativa myndigheter, ehuru konstituerandet af Assessorer jemte Cheferneförutsätter, att beslutande-rätten från början utöfvades samfäldt. Under tidens opp blefvo dessa Kollegier derjemte dömande myndigheter i mål af eko - 3 nomisk eller administrativt juridisk art och den kollegiala formen, då fullt utbildad, har sedermera till närvarande tid bibehållit sig. Ty, ehuru genom serskilda Kongl. Förordningar af den 17 April 1828 nämnde Kollegiers domsrätt upphört ide flesta, till deras handläggning förut hörande, rättsfrågor, och genom de åren 1831 och 1832 för dessa embetsverk fastställda förnya» de instruktioner, deras organisation i följd deraf något jemkats, blef icke dess mindre kollegialfonnen bibehållen. Derefter har genom Kongl. Förordningen angående stångjerns-smidet och den gröfre jernförädlingen af den 27 April sistlidet år oeh Handelssamt Fabriksoch Handtverks-ordningen af den 22 December samma år, ytterligare förändringar i processualordningen för en del af de besagde Kollegier tillhörande mål tillvägabragts, hvarmedelst antalet af Kommers-kollega mål i någon, änskönt föga väsentlig, mån än vidare minskats, och behandlingen af vissa lill 13ergs-kollegium hörande ärenden förenklats. Vid dessa förhållanden och med förutsättning i öfrigt, att, på grund af de anmärkningar oeh hemställanden, som här nedan förekomma, jemkningar kunna ega rum i instruktioners stadgande angående ärenden, som till dessa embetsverks handläggning höra, anser jag