Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Slettengren, A. G. 1828 April 21 . Kronobergs län 75: 32. — 198: 30. — b) Tillsvidare konstituerade: Roman, P 1835 Dec. 21. Österbergslagen och Österdularne 146:32.— 492:46.— Lychnell, C. E 1837 Nov. 16. Gefleborgs, Wester Norrlands och Jemtlands län 196:24.— 861:23.— Edström, J 1841 Jan. 18 . Södermanlands län 97: 108:29.— Köhler, C. Y. 1847 Maj 14. Lekebergsoch Carlskoga bergslag 146: 32. — 173: Almqvist, C. J. 1847 Febr. 25 . Nya Kopparbergs, Grythytte, Helleforss och Hjulsjö bergslager 272: 8.— 405:29.— Victorin, C. J 1847 Jan. 21,. Nora bergslag. 146:32.— 266:32.— Wahlberg, C. J dito . — Beronius, C 1848 Jan. 31. Dannemora distrikt 146:32.— 393:35.— Dahm, J. P. ... dito . — Dalman, O. F 1851 Sept. 25. Norbergs o.
Deputerade till erinringar, syftande pä angelägenheten att för framtiden utverka fastställelse af ett enda bestämdt sätt för Krigs red ogör el sers författande; sa önska Deputerade att Riksens Höglofl, Ständer behagade hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa om den Nådiga befallning, att Krigsre* dogörelse-Formen för en framtid måtte, hvad Hufvud-Styrelsernas Räkningar angår, inrättas efter den af nyssnämnde Krigs-Departemenis 3:<ije Division eller Kongl. Krigs-Förvaltnings-Comiiéen i dess samtliga detailler anordnade Form, samt, hvad Commissariaterna beträffa, efter den, sorn vid Vestra Arméens Hö gra Flygels Cornmissariat blifvit följd, hvilket säkrast vinnes, om, med erforderlig urskilning, blifvande Krigs-Administrationer anställa behörig jemförelse imellan dessa rediga Räkenskaper och de fedogörelse-Formulairer som finnas tryckta vid Kongl. Majus Nådiga lAlt-Stats-Reglemente af den 25 April 1796. Och hafva Deputerade i öfrigt förklarat, att när nu endast återstår, någon del af den generella tillsynen å Krigs-Fondsmédlens ordenteliga uppbörd och disposition, jemte hvad för uppkomna anmärknings-Frågors och utredningars fullföljande ma anses nödigt, Deputerade, som ej hafva anledning frånkänna sig tillfredsställelsen af en gagnande möda, under denna hänsigt öfveriemnat deras åtgärd till Riksens Höglofl.
Att gå och bliga på ett historiskt slott, på gamla möbler i siden med blekta namnskiffer, kan ju vara intressant nog; men när det genom alla dessa historiska fönster glittrar in en strålande vårdag, medan der utanför sträcker sig en park, som tyckes tillhöra ett förtrolladt slott: folktom, vid, med ett intryck af oändlighet – förtonande sig längst bort i en rad af popplar, hvilkas konturer teckna sig mot himlen i spetsiga silhouetter... då stannar man icke länge der inne, då måste man ut. Vi andades lätt, som efter en uppfyld pligt, när vi hörde den första terrassens sand knastra under våra skosulor. Och vi vandrade genom raka, hundraåriga alléer, förbi långa rader af bildstoder, hvilkas marmor vittrade och hvilkas drag tatuerats af mossa och strömmande regn; vandrade i strålande solsken och genom skuggrika parker hän till Trianon, och vidare och vidare ännu... tills den samvetsgrannaste af oss stannade och sade: »Fransmannen! Monsieur M !» Ja, honom hade vi glömt. Han hade visst redan suttit och väntat oss en timme i S:t Cloud, der vi stämt möte och der den inbitne parisaren naturligtvis inte kände en själ. Ville vi hinna med nästa tåg, voro minuterna dyra. Vi togo således till fötter. Vid parkens gallerport höllo droskor. Man ropade oss an, nickade, vinkade. Fyra francs till stationen. Nej, vi hade goda ben, vi kunde gerna trafva. Och sprungo gjorde vi, sista biten med klockan i hand. Svetten lackade af oss, men vi voro beslutne att uppbjuda all vår kraft för att undanhålla droskegarne dessa fyra francs. Hela vägen mötte vi deras långsamt framrullande fiacrar och från alla ropades det: fyra francs till stationen... fyra francs för de sista tio minuterna! Nej tack, blodsugare! Och vi trafvade så att vi höllo på att störta; och vårt eget skratt var nära att qväfva oss. Det sista odjuret lät sin häst dansa och ropade; fyra francs, annars komma ni för sent! Men vi svarade honom med en skrattsalva, i hvilken han sjelf fann för godt att instämma.
Med det förtroende Nilsson har i orten bör han väl kunna få sig en plats i sparbanken eller på något kontor, då hans felsteg i banken ej der bör läggas honom till last. Det synes mig som Herr Postmästaren borde föra någon liten kontrollkassabok, och icke helt och hållet lita på bokförarens uppgifter. Af vexlarne bör Herr Postmästaren ej utlemna flera än som förfalla för dagen. För dagen hinner jag ej mera. Tillgifnast J. U. – Jag skref ett slags afskeds och tacksägelsebref till honom (Quillfeldt) hållet i så varma ordalag att myndigheterna (Chr.) höll på att konfiskera det, men oppositionen (flickorna) reste sig som en man, så att icke ens det, att jag sjelf önskade få mitt opus tillbaka, kunde rädda det. – Det måste anträda resan öfver Atlanten. (Utdrag ur bref från Anna Rasmusson till Hilda) – I går bevistade jag goodtemplarmötet i Häggenäs och under loppet af qvällen föreläste ”värdig vice templarn” en berättelse af Ernst Ahlgren, ”Giftermål på besparing”, alla åhörarne lågo dubbla af skratt, de funno den högst rolig – den var införd i Good-templartidningen – föreläsaren hade mycket noga reda både på författaren och hvarifrån denne fått historien, han berättade för sina bröder och systrar att det var en fru Benedictsson i Hörby som skrifvit den och att händelsen förefallit i Morins praktik, samt att Morins söner plägade komma ner till fru B. och berätta alla möjliga lustiga anekdoter, hvilka hon då upptecknade i en stor bok, och denna skulle vara mycket lustig att läsa i. – Du kan tro jag roade mig öfver att höra deras omdömen om saken.122 (Utdrag ur bref från Margrethe.) ”– Har du läst i Snällposten om Björnstierne Björnsons senaste bok? Jag menar författarne bli tokiga nu. Det vore smakligt med så väl bevandrade ungmö’r, som han vill ha. Smakligt? Så säger den lilla ärbara matronan. Ja, jag vet inte hvad andra skulle kalla det, men jag kallar det omedveten cynism.123 Den offentliga moralen är stark, mycket starkare än vi.
Ehuru jag anser den speciella fråga, hvar om Frih. Cederström sednast talat, egentligen icke tillhöra det föredragna ämnet, och jag således bör anse grannlagenbelen förbjuda mig att dermed längre upptaga R. o. Ad:s tid, tror jag mig likväl befogad att beslå Hr Frih:n med en motsägelse, hvarigenom jag förmodar att han skall finna, det han vederlagt sig sjelf. Hr Frih. har åberopat ett riksdagsbeslut, hvarigenom R. St. till K. M. hemställt, alt, i fråga om fördrag med främmande länder, tullbeslämmelserne måtte nedsättas när omsländigheterne sä påkallade. Jag är viss på att Frih. Cederström lika med mig medgifver, att grundlagsförändringar icke kunna beslutas vid en riksdag. Således måste detta ensamt vara ett bevis, att-grunfila gen icke lågt något binder i vägen för tullafgifternes nedsättning efter K. M:s pröfning, då R. St. kunnat ulan grundlagsförändring göra hemställan om eli sådant behandlingssätt. Frih. Cederström: För min fiel kan jag icke annat än vördsamt till prot. förklara, alt hvad jag uppläst, är ett R. St:s beslut, derigenom Ständerne till K. M. öfverlemnadc, att i reciprociletsförhållandcn med främmande makter besluta om nedsättning af fastställd lull. Delta beslut såsom speciel concession hörer icke till någon cathegori af grundlagen, utan är helt simpelt en ekonomisk författning; ty om R. St. vid nästa riksdag icke skulle förnya den ilrägavar. lill Konungen lemnade rättighet, så blifver K. M. förhindrad att kunna afsluta en sådan tractat, der reciprociletsförhållanden fordrade en sådan nedsättning. Grundlagen är klar och tydlig; hvad som nu medgifves i nedsättningsväg för vinnande af nödige fördelar för landet, det gäller till dess alt R. St. vid nästa riksdag beslutat öfver bevillningeu i allmänhet. Ilr Fåhrmus: Då Frih.
Det vill till bemötande af denna invändning endast erinra, att, åtminstone en Europeisk grundlag, som alldeles icke år Ögonblickets verk, nemligen den YViirtembergska, erkänner samma grundsals, som Utskottet hår antagit. Hvad angår det af Utskottet föreslagna minimum af egendom, som berättigar till röst-rått, får Utskottet anmärka, att hemmansegare eller åbo nu har en ostridig valrätt, huru litet hans hemman ån må vara, och att Utskottet icke ansett lämpligt att föreslå ett sådant minimum, som skulle borttaga denna rått. Då Utskottet derjemte i ke ansett den omständighet, att en lågenhet år satt lill mantal, böra å val-rätten utöfva någon inflytelse, efter det en annan grund ån hemmantal för beräkningen blifvit antagen, har Utskottet icke egt annan utväg, ån att allmänt medgifva valrättens utsträckning å landet äfven till så små egendoms-vården, att de icke kunna, efter den af Utskottet antagna beräkning, uppskattas till en hel röst. Utskottet har i följd deraf föreslagit, att för den egendom å landet, hvilken icke uppgår till det värde, sorn motsvarar hel röst, medgifva beräkning af halfva och fjerdedels röster. — Enär samma förhållande, sorn å landet, icke inträffar med städerna, der rösträtten hittills berott på burskap, så skulle lör dem en sådan afvikelse från den allmänna regeln alt endast råkna hela röster kunnat undvikas. Inom Utskottet har likväl blifvit yrkad t, att den antagna grundsatsen om likhet mellan land och stad äfven i denna punkt borde erkännas; och Utskottet bar, med afseende på en gång å detta skål och derpå, alt en nödfalls utväg icke bör begagnas vidsträcktare, ån behofvet oundvikligen brafver, trott sig böra föreslå, att äfven stads-egendom, som icke uppgår lill det värde, som fordras lör hel röst, må, men endast i fall den uppgår till det för half röst bestämda värde, vid valen få beräknas.
Vi hafva hört del yttrande, att när man behöfver låna, måste man göra det på det enklaste och minst kostsamma sättet. Riksg:scont:s ställning, eller hvad som här förorsakar lånebehofvet, är icke adaeqvat med ställningen i andra länder, der man upptagit ett stort och bestämdt lån, utan att hafva föresett tillgångarna till dess återbetalande. Om man tänker sig det bestämda årliga anslaget af 400,000 r:dr till ränta och arnorlissement, som man baft för afsigt att besluta, och tillika besinnar, att, när framdeles en gång bancovinsten blir att disponera, den skall lemna betydliga tillgångar att förbättra Riksg:sconl:s ställning, så kommer Den 9 M a r s e. m. nian till det resultat, att Riksg:sconl:s skuld l>ör kumm vina betald 0111 8 k 10 år. Om detta är förhållandet, så hemställer jag, huruvida man bör antaga ett (ånesätt, som hindrar en att kunna uppsäga sina skulder och afbetala dem på kort tid. Jag nekar helt och hållet, att det förslag, jag gjort, är att anse såsom ett permanent system; tvärtom har jag yrkat, att det borde följas såsom en öfvergångsåtgärd, dels i allseende till rörelsecapitalets tillfälliga minskning , dels för att salta Riksgiscont. i tillfälle att på ett mindre kostsamt sätt snart fullgöra sina förbindelser. I förra hänseendet hafva flera af It. o. Ad:s ledamöter biträd t min tanke, och i det sednare hänseendet hafva jemväl några talare instämt med mig. De hafva ansett förslaget såsom en nödfallsåtgärd. Jag går in derpå och påstår, att det ej är annat, samt att det således ej antyder någon princip för framtiden; och då jag erinrat derom, hvilket jag redan gjorde i förmiddags, synes mig som all den oro bort upphöra, hvilken åtskilliga ledamöter yttrat i afseende på realisationen. Deras farhågor synas mig vara alltför öfverdrifna, och det nit, de äga för realisationen, hoppas jag man hvarken nu eller framdeles skall anse mig sakna.
Först andra dagen efter kläckningen ges dem litet söt mjölk och förut svällda korngryn. Afven hampfrö har jag funnit för deras utveckling synnerligen bra, dock gifvet i små portioner. Så snart de uppnått några dagars ålder kunna de få gå ut, om vackert och varmt väder inträffar, och man skall med förundran se, huru fort och kraftigt de därefter utveckla sig. Dock måste de noga aktas för kråkor och skator, som gärna vakta på de små kräken och stjäla dem, hvarför det, som förut nämnts, är säkrast att hafva nät spändt öfver och omkring platsen, där de vistas. Snart nog tillväxer kycklingen så, att han kan äta samma mat som de äldre, och af ofvan nämnda race är ej så ovanligt, att kycklingar, som äro födda i maj, lägga de första äggen redan i oktober eller november. Redan som små kan man åtskilja tupp från höna på det större hufvudet och den större kammen, som hos hönan då är liten och hvitaktig, hos tuppen röd och någorlunda stor. Om kycklingarne gäller detsamma som om äldre vis å vis maten, att de nämligen under uppväxten måste hafva riklig föda för att utveckla sig och hinna snart blifva fullväxta, ty därpå beror naturligtvis i hög grad, om de förr eller senare börja värpa. Har jag förut visat själfva racehönsens företräde framför andra i produktionsförmåga, vill jag nu visa äggens företräde. Vanliga ägg väga pr tjog cirka 1 kilo (2 &amp; 35 ort), men ägg af » Svarta Minorka » ända till 1 kilo 445 gram (3 &amp; 40 ort) pr tjog. Det är därför långt ifrån fördelaktigt, åminstone för säljarne, att sälja ägg af senare slaget tjogvis, utan är rättvisast så för säljare som köpare, att äggen, som allt annat, köpas efter vikt, och jag vill också här taga tillfället i akt och vördsamt uppmana alla husmödrar: » Köpen alltid ägg efter vikt; ty då veten I, Hvad I fån för edra penningar ».
Ijanblaubed erport ocb import af ma ror tid flag od) mprfenbet; 6:o af ftäbernad SJlanufafturftämpelfontor eder ädagifrater: angåenbe be 35e i näft ofmanftåenbe § föreffrifua uppgifter böra, ber fåbant utan fpn JDirettionen eller @tprelfen för broart ncb ett bolag, font fått frita bolagets regtor af Äoitgl. 9)iaj:t ftabfäftabe ocb antingen (tår imber offentlig tontroll eller t)ar itiffrättft anfwarigbet enligt Äoiigt. ^örorbniitgen ben 6 ©Höber 1848, flad bet åligga att före Slpril månabé utgång hvarje år, på fått i § 26 ftniteö före* jfriftnet, infäitba beftorft tttbrag af famina botagö febnajt afflutabe räfenjlaper, utmifanbe beloppet af ben, imber bet år befia rålen (taper omfatta, för bolaget uppfoitttta roinft. § 28. IDerejt i §§ 26 od) 27 föreffrifmeit uppgift ide marber inom ftabgab tib af 5Cib unberlåtenbet att behörigen fullgöra b>iv>ab i ofroanftåenbe §§ 26 ocb 26 är flabgabt, röranbe ber omförmätba offtciela uppgifter, mare meberböranbe tjeit(le Utan kinber af uteblifwen uppgift eger SBevillningdberebniitgen att förefld fanit Xareringö* od) ^röfningöfommittéeriia att påföra od) faflftälla ben bernitt ning, font aitfed böra af ffattjfplbig ntgörnd. § 30. §var od) eit ffattffylbig tttå, om Irnit bertill finner ftg befogab, mebbela npp
i Stad eller å Landet, sina tillverkningar föryttra, med vilkor att Ha ndtverket endast af denna sjelf utan sammansättning till Verkstad utöfvades; äfvensom tillika är vordet förklarad!, att den rty gällande Skrå-Ordning, med flera dermed, sammanhang a‘gande Förfaun ingar, fordrade en snar och betydlig för - T)en 20 Juni. förbättring och rättelse, som på Kongl. Maj:ts Nådiga bepröfvande borde ankomma. I anseende till dessa olika yttranden, har alltså votering blifvit anställd, som så utfallit, att ^Beredningens I-iedamöter af Höglofl. Ridderskap pet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Sinndet förenat sig uti den förstberörda af dessa meningar, men deremot Ledameterne af Hogvördiga Prest*» Ståndet samt Vällofl. Burgare-Ståndet antagit den sednare, vid hvilket förhållande Beredningen fastställt, att de samma såsom alternativer borde de sammansatta Utskotten till pröfning föreläggas. Uti sådant skick har målet kommit till Utskottens skärskådande, hvarvid , sedan flere af Utskottens Ledamöter, dels skriftligen, dels raun* teligen sig yttrat, af åtskilliga Ledamöter utaf Vällofl. Borgare-Ståndet påstående blifvit väckt, att all vidsträcktare utöfning af Slöjder och Handtverkerier än den som instämde med Hufvud-» principen uti de nu derom gällande Författningar, och den Concession Ståndet vid 1809 och a8io årens Riksdag medgifvit samt i Kongl. Förordningen den 6 April sistnämnde år vöre i Nåder fastställd, skulle vara stridande emot de Städerna och Borgerskapet förundra Privilegier, och att, på denna grund, ett sådant ämne icke borde under pröfning komma, vid hvilket yrkande bemälte Ledamöter enständigt förblifvit, oaktadt en eådant B.
Län: alfr-proviant och annat nödigt underhåll för så väl bäst som karl vid de årligen inträffande Squadronsoch öfriga möten för Indeldta Cavalleri-Regementena måtte bekostas af Staten. 1 anledning af dessa motioner, får Utskottet anföra: att Rustoch Rotehållares rättigheter och skyldigheter äro grundade på Indelningsverket, samt att då, i följd af begge Statsmagternas beslut vid sistlidne Riksdag, en högst betydlig lindring i Rustningsoch Roterings-bördan blifvit beredd, genom mötes-passevolansens öfverflytlande på den allmänna Bevillningen, Utskottet icke anser Slals-Verkets närvarande ställning medgifva den af motionärerne ifrågasatte ytterligare befrielse från kostnaderna lör Indeldta Armeens beklädnad, Cavalleriets vapen samt proviant, trossoch rustnings-häslars utfodring under möten, hvadan Utskottet hemställer, att motionerne icke måtte till någon åtgärd föranleda. 6:0) Uti en från Bonde-Ståndet lill Utskottet remitterad motion, har Johan Johansson från Örebro Län yrkat: alt Staten måtte öfvertaga sä väl remonteringen af hästar, som uppsättning och underhåll af karloch häst-munderingen vid Kongl. Lif-Regementets Husar-Corps, både i fredsoch krigstid, emot det att Rusthållarne erlägga ett visst penningebelopp, beräknadt efter det förslag, de fleste af Rusthållarne sistlidne år Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 3y. 9 i underdånig ansökning lill Kongl* Maj:!., afgifvit, hvilket penningebelopp, ansågs kunna ytterligare nedsättas, i läll den förenkling vidloges i Corpsens uniform, hvarom Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag gjort underdånig hemställan.
Jag anser derföre bäst, att äfven Ridderskapet och Adeln företager målet till pröfning med det aldraförsta, så att den återremiss, som troligen blifver en följd af öfverläggningen i ämnet inom detta Hus, må kunna skyndsamt af Utskotten behandlas i sammanhang med återremissen från BondeStåndet. Herr Lagerhjelm, Pehr: Hufvudsakligen instämmande med Herr Bråkenhjelm, får jag derjemte upplysa, att detta Utlåtande redan är af Prästeoch BorgareStånden bifallit. För öfrigt får jag äran erindra, att hufvudfrågan om LäroVerken beror pä detta Utlåtande, emedan Utskotten der yttrat sig om behofvet af förändringar deri och anslag dertill af Statsmedel; hvaremot Den 7 Maji f. m. i73 StatsUtskottet endast tillkommer, att, sedan detta är afgjort, å /\'Ae HufvudTiteln uppföra en för behofvet tillräcklig summa. Hade Utskotten ej ansett någon ny organisation och Statsbidrag dertill behöfvas, hade frågan ganska väl kunnat uppskjutas, för att behandlas i sammanhang med 4:de HufvudTileln; men då Utskotten nu tillstyrkt förändringar och anslag; så tror jag det vara en lättnad i sakens behandling, om detta Utlåtande serskildt afgöres, ledande till conformite i Riksdagsärenderne. Detta hindrar dock icke, att Utlåtandet kan hvila på bordet några dagar; men icke ända till dess 4:de HufvudTiteln föredrages. Grefve Frölich: De upplysningar, som de siste värde Talarne meddelat, föranleda mig att dela deras åsigt, att detta Utlåtande bör behandlas serskildt från 4;de HufvudTiteln; men af det skäl jag redan haft äran anföra, anhåller jag likväl, att Utlåtandet måtte få hvila åtminstone till nästa Plenum. Herr von Hartmansdorff, August: I fall det icke redan är gifvit, att detta mål kommer att ytterligare hvila på bordet, önskar jag att få yttra mig i saken.
Den sorn ej passar på tillfället, då erinringar mot en framställning böra göras, får således skylla sig sjelf för sin uraktlåtenhet; och hvad mitt förslag särskildt angår, så uppläste jag detsamma, icke allenast sjelf med en så hög och ljudelig röst, som det var mig möjligt, utan för andra gången upplästes det sedermera af den cancelliet, hvars stämma är allmänt känd såsom särdeles stark, klar och tydlig, och derjemte för tredje gången af Hr Frih. o. Landtm, sjelf. — Delta beslut måste således blifva beståndande. — I afseende på olagligheten af min propos. får jag erinra, alt R. o. Ad:.s föregrde beslut var alt uppskjuta afgörande! af passevolance-frågan till dess R. o. Ad. hade afgjort frågorna rörtde hufvudtitlarna, men ingalunda att R. o. Ad. då skulle företaga ämnet. Nu har R. o. Ad. beslutat när denna föredragning ovilIkoi ligen skall ske; och då beslutet är i laglig ordning fattadt, lärer det icke, utan att tillintetgöra grundlagens stadgande, kunna förändras.. Hr Ribbing: Jag anmälde mig egentligen i anseende dertill, att jag var från var. då det beslut fattades, som är föremål för reservationerna, — och i anseende dertill, att jag icke visste hvilka skäl Hr Rosenblad framlagt för sitt yrkande, och för att få afhöra dessa genom uppläsning af bans förslog. Jag har hört detta förslag, men funnit att icke några skal der framställas, hvarföre han önskat, att frågan om passevolancen skall uppskjutas. Jag har af Hr Bråkenhjelm hört hvad som för hans del skulle vara skälet dertill, nemi. att icke bevilja eftergift i de ordin, skatterna, förrän man finner huruvida de öfriga anslagen räcka till. Mot skälet reserverar jag mig, så väl som möjligen derå grundade beslutet, hvaruti jag icke, i anseende till min frånvaro, deltagit.. Jag har redan förut förklarat, att jag anser dessa små bekymmer icke böra vägleda besluten. Är folket icke klokt nog att vilja gifva statskroppen sin försörjning, så har folket deraf sjeift den största skadan.
Betänkande/i omständigheter origtigt förfarit, utan an* ser Utskottet dem härutinnan hafva liandladt i fullkomlig öfverensstämmelse med gifne föreskrifter, Föröfrigt och då på sätt Kongl. Majrt i Nåder tillkännagifvit, Riksens år 1818 församlade Ständer underlåtit, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla den af dem då beslutade förändring, uti 1812 års Instruction för Riksens Ständers till Stats-, Bancooch Riksgäld sVerkens öfverseende Valde Revisorer, hemställer Stats-Utskottet, att sådant nu måtte varda iakttaget; dock torde härmed böra anstå tills Riksens Högloft. Ständer förordnat, huruvida, på grund af det förslag Stats-Utskottet är betänkt att innan kort afgifva, ifrågavarande Instruction äfven i andra delar bör någon förändring undergå, på det ärendet i ett sammanhang må till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnas. Dock varder detta allt Riksens Högloft. Ständers närmare bepröfvande vördsammeligen underställdt. Stockholm d. 20 Maji 1823. StatsUtskottets B et änkan den. gZ'] N:0 163. Ånkom den a3 Maj i8a3. Utlåtande, i anledning af Herr Beckmans Motion om ändring i foreskrifterne för HammarSkattens utgörande. Hos Vällofl. Borgare-Ståndet har Riksdags-Fullmägtigen för Carlstad, HerrC. Beckman, med framställning af det onus, Bergshandteringen vidkännes derigenom, att egare af Stångjerns-Verk och ÅmnesSmiden äro pligtiga att antingen utgöra Hammar-Skatten uti visse bestämde Jernsorter, eller ock lösa densamma med Silfver efter ett utaf Kongl. Kammaroch Bergs-Collegierne, samt Kongl.
Bildnings-anstalter, för lärare vid Elementarläroverken, angående anslag för inrättande af-: lil. 12, R. 46 (se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titelj. Billetter, angående utdelning deraf i och för inträde till läktaren i Riddarhus-salen: I. 5. —, 50 stycken till Storkyrkan och 50 stycken till Riks-Salen, vid Riksdagens början: I. 9. — vid dess slut: XI. 381. —, 70 stycken till Krönings-akten i Storkyrkan, öfversända från Riksmarskalks-Embetet och afsedda för Ridderskapets och Adelns medlemmars familjer och anhöriga: VI. 3. — angående utdelning deraf medelst lottning: VI, 3. —, 45 stycken för Ståndets ledamöter till det första gala-spektaklet vid Kröningen: VI. 3 —angående utdelning deraf medelst lottning: VI. 3- —, 45 stvcken för Ståndets ledamöter till det andra gala-spektaklet vid Kröningen: VI. 4. — angående utdelning deraf medelst lottning: VI. 5. —, 45 stycken för Ståndets ledamöter till det tredje galaspektaklet vid Kröningen: VI. 37. — angående utdelning deraf medelst lottning: VI. 37. —, till en så kallad Elev-matinée i Musikaliska Akademien, angående: VI. 487. Billmark, Carl Johan, Lithograf, om anslag till honom för fortsättande af hans arbete »Sverige, Aqvarell-Lifhografier och Tontryck»; motion af Herr Abraham Wilhelm af Sillén: se Motioner. Biskopsoch Erke-Biskops-val, angående: se Regerings-Formens 29:de §.