Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
A nyo föredrogs Hr af Robsahms, Carl Reinhold, den 4 dennes e. m. på bordet lagda motion, ang:de undersökning rör:de Kronans rätt till Ekolsunds kungsgård. Frih. Te rsmeden, Willi.: Vid 1834 års riksdag väckte samme motionär en motion i samma riktning, som den nu förevar. Denna motion blef af StatsUtsk. afstyrkt, hvilket afstyrkande af R. St. godkändes. Jag täger mig friheten anhålla, att nuvar. riksdags StatsUtsk. ville taga kännedom om det betänk, vid förra riksdagen, som rörde samma ämne. Remitterades till StatsUtskottet. Till remiss föredrogs Hr af Uhrs, Carl David, den 4 dennes e. m. på bordet lagda motion, ang:de en hamnanläggning vid Höganäs. Frih. Toll, Gustaf Philip: I följd af den motion, som jag haft äran afgifva, vågar jag åter upptaga denna sak, såsom vigtig för Skåne och dess blifvande spanmålshandel. Jag anser, att hamnbyggnaden vid Höganäs isynnerhet blefve förmånlig för Skånska jordbrukaren, ty denna plats synes böra blifva ganska betydande för spanmålsexporten; och jag vågar derföre med min röst biträda Hr af Uhrs förevar, motion. Hr Oxehufvud, Göran Adolph: Jag har begärt ordet, endast för att bedja StatsUtsk.‘s ledamöter taga kän - D en 11 Mais f. m. 53 nedom om den af Capilainen von Sydow till StorAmiralsembetets 3:dje afdelning afgifna berättelse om undersökning för anläggning af hamnar vid Höganäs och Svinebädarne. Af den fullständiga ritning och beskrifning öfver begge dessa hamnar, som han aflemnat, torde StatsUtsk. komma i tillfälle att inse nödvändigheten af deras anläggande. H. Ex. Ilr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Förslaget att anlägga hamn vid Höganäs, hörer till de framställningar, som förtjena att in gene re förordas. Staten kan aldrig fördelaktigare använda sina medel, än till sådana företag. Arbetet vid Höganäs är specielt att i 3:ne afseenden förorda.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen förde särskilte protocoll blifvit uppläst, Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, det Ridderskapet och Adelli ansett Herr Rosenqvists ofvanberörde anmärkning böra förfalla. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 3 eftermiddagen. In fidem protocolli, O. J. Lagerheim, Tisdagen den 9 Mars i83o. Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen. Fortsattes den i förmiddagsPlenutn bör - Den 9 Mars e. m. *99 jade pröfning af ConslilutionsUtskoltets dea 36 sistlidue November, under N:o 53 af», tåfne och den 4 derpåfö.ljde December e. ni. på bordet lagde Memorial, med förslag tilt Grundlagsbestämmelser om Lagtima Riksdagars återkomst hvart 5:.te år, om Urtima Riksdagars föremål, och örn tiden, för Lagtima Riksdagars fortfarande.. Hans Excellence Herr Grefven och JLandtMar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adelil ansåg de af Herr von. Schulzenheim, David, emot Constitutions-. Utskottets berörde Memorial och Förslag gjorda anmärkningar, jemte det af Grefve Gyldenstolpe, Anton Gabriel, dervid före-, slagna tillägg i slutet af 4p § RegeringsFörmen, böra, såsom Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka, till Constittt». tionsUtskottet hänvisas? Ropades Jä och Nej. Herr von Hartmansdorff', August: Jag anhåller att få förena mig i den på förmiddagen gjorda anmärkning, alt Rikets Ständer böra vid Urtima Riksdag äfven granska Justi liceOm budsm anneus samt Fullmägtiges i Banken och RiksgäldsGontoret Berättelser och förvaltning, samt förrätta de i 63, 66, 67 och 68 §§ af Riksdagsordningen föreskri fne val. I öfverensstämmelse härmed, och enligt livad Grefve Gyldenstolpe i öfrigt föreslagit, skulle den nya redaclionen blifva följande:.
Jag kan slutligen ej annat än beklaga, att jag här hör en Regeringens ‘ledamot, om hvars benägenhet för det nya lagförslagets ideer man förut hört talas, vid alla de tillfällen, då fråga uppstår om antagande af dessa ide'er, som innefatta någon lindring, tillstyrka bibehållande af det gamla, och 3l6 De n 22 J ul i e. m. jag kan ej underlåta att på samma gång följa en här allmän plägsed, i det jag förklarar min enskilda högaktning för den man, som vanligen icke varit böjd för antagandet af samma lagförslag, men nu ordat för den mildare tolkningen. Hr Pubbi ng, Arvid; Då en värd talare yttrat, att ifrågavar. straff skulle förlora sin egenskap af urbota, i den händelse det vore stadgadt, att vatten och bröd-straffet borde användas och spöstraffet ej komma i fråga , och då 2-.ne andre ledamöter derefter, förmodligen af denna anledn., synts hafva fortgått på samma grund, anser jag mig skyldig att för det första förklara, att det ingalunda är den urbota beskaffenheten af ett brott, som bestämmes deraf, att det kan försonas med vatten och bröd, utan den urbota beskaffenheten af ett brott består deruti, att derför ej får bötas med penningar. Nu har väl en talare å andra sidan sagt, att så snart olofliga tillgrepp och straffen derför ansågos för sådana brott och straff, söm blott åtföljas af enskild skrift, så skulle deras urbota beskaffenhet, såvida dessa brott för öfrigt fingo umgällas med penningar, upphöra. Det har likväl icke så varit ansedt, utan äfven för snatteribrott har man häktat personer och trott sig dertill berättigad, emedan snatteri-förseelsen icke kunde helt och hållet försonas med penningar, utan förutsatte skyldigheten att undergå enskild skrift.
Det franska namn, konstverket burit på den årliga utställningen, fanns inhugget i sockeln: L’ange prononçant le nom de Dien. Här i detta rum, som hon älskade mest af alla, i den vackraste vrån af deras kärleks paradis, stod nu ängeln och nämnde Guds namn. Hon stämde färgerna rundtom honom som strängarne på en lyra till samklang och harmoni. Och när hon ordnat allt, lät hon sina blickar fara hän öfver allt och erfor ett innerligt välbehag, en smekande, värmande förnimmelse som om hon hört den skönaste musik. Hon satte sig ned och slöt ögonen. Hon tänkte på honom. Han hade stigit tidigt upp och smugit sig på tå ur rummet för att icke väcka henne. Han var så hänsynsfull och så god ... När han nu kom hem från markerna, skulle hon skynda honom till mötes, slå sina armar kring hans hals, se honom in i ögonen. Hon längtade efter honom. Det var som om hon icke sett honom på många dagar. Hon skulle granska hans drag och upptäcka nyansen af hans lynne; men lynnet var alltid strålande, när hon var hos honom. — Hennes längtan växte och växte. Då hörde hon steg genom våningen; hon sprang upp för att kasta sig till hans bröst, så snart han inträdde i rummet. Men i stället för Casimir kom Eric småleende fram genom dörren till biblioteket. Han såg på hennes ansiktes uttryck, hvilken välkomsthälsning hon tillämnat den inträdande, och han förstod, hvem det var, som hon väntat. Förunderligt återigen kände han den där svedan i hjärtat; den blef mera och mera smärtsam för hvar gång den upprepades. Han hälsade och mottog hennes hand som ersättning för det famntag hon tillämnat en annan. »God morgon!» sade hon. »Är du redan uppstigen?» Hon satte sig borta i fönstersmygen, i själfva »den förtroliga vrån», och inbjöd honom att taga plats. Han slog sig ner på en låg taburett vid hennes sida. »Jag har redan hunnit med mycket, må du tro!» »Nå, berätta! Hvad är det för storverk, du funnit på?» »Först och främst steg jag upp klockan sju.» »Jag förstår hvilken kraftansträngning det måtte ha varit» — hon smålog — »för en man med dina vanor! Men vidare!» »Vidare?
Utskottet har af dessa skäl ansett sig böra i denna del 3:o afstyrka motionen. § 30. Jemte det i denna § föreskrift är meddelad om , gäldenärs rättighet att njuta underhåll af konkursboet, stadgas tillika, att “kommer tvist upp“ i anled ning af dessa föreskrifter, skall Rätten pröfva, hvad gäldenären må bestås. Mo - 6 Lag-Utskottets Betänkande JS 38. tionären anmärker, att denna ordställning ger anledning antaga, att borgenärerne ej äro berättigade att i frågor, hvarom denna § handlar, fatta beslut i samma ordning och med lika gällande kraft, som i alla andra konkursboets förvaltning rörande, vida vigtigare angelägenheter, och föreslår derföre den förändringen, att Eättens pröfning i detta fall endast skulle inträda, när “gäldenären förmenar sig icke kunna åtnöjas med hvad horgenärerne erbju da, “ hvaremot minoriteten bland borgenärerne ej vidare skulle ega att hos Rätten öfverklaga pluralitetens beslut i dylika frågor. Motionären anser denna förändring så mycket heldre kunna ske, som det ej vore att befara, att de största fordringsegarne skulle missbruka sin röstöfvervigt till gäldenärens fördel; men i afseende på denna omständighet, som just torde utgöra det hufvudsakliga skälet för det undantagsstadgande, som i detta fall förekommer, är Utskottet af olika mening med motionären, och anser det långt ifrån osannolikt, att i en mängd smärre konkurser, der de största fordringsegarne äro vänner och siägtingar till gäldenären och de egentliga tillgångarna utgöras af gäldenärens bohag, pluraliteten af borgenärerne och isynnerhet de prioriterade skulle kunna förmås att, emot minoritetens önskan, medgifva gäldenären oskäliga förmåner på konkursboets bekostnad, såvida icke minoriteten egde att påkalla domstolens mellankomst. För öfrigt bör Utskottet erinra, att den ifrågavarande föreskriften icke, på sätt motionären förmenat, afviker från motsvarande bestämmelse i 1830 års konkurslag, utan tvärtom är till ordalagen lika med stadgandet i 55 § af nämnda lag.
M. derjemte täckts i Nåder förklara att, derest förberörda Låne-anslag varder af Rikets Ständer beviljadt, Eders Kongl. Mnj:t vill för Uil-Contoiren fastställa erforderliga reglementariska föreskrifter; börandes räntan å så väl den summa som till lån för Schäferi-idkare kan serskildt blifva anslagen, som Ull-Discontens nuvarande Fond, tills 64 Exp.-Vlsk. Förslag till tind. Skri/v. N.o 427. vidare och i nion af behofvet, vara disponibel till kostnaderna för omförmälde Ullsorteringsoch Magazinerings-inrättningars anläggning och vidrnagthållande, intilldess de i framtiden , genom tilltagande production, vinna den utvidgning, att något tillskott af allmänna medel dertill ej erfordras. Rikets Ständer, hvilka, i sammanhang med dessa Nådiga framställningar och förslag, till pröfning förehaft åtskilliga vid denna Riksdag af Riks-Ståndens Ledamöter uti förevarande ämne gjorda hemställanden, hafva, med fästadt afseende ej mindre å de af Commerce-Collegium utredda och af E. K. M. i Nåder gillade förhållanden , än å de betydliga förmoner dem Preussen och Södra Ryssland redan hemtat af de inom dessa länder vidtagna ändamålsenliga anstalter till Får-afvelns och Ull-productionens befrämjande , betraktat såsom en bland Rikets Ständers angelägnaste omsorger att, genom anvisandet af en lämplig tillökning i den nu varande UU-DiscontFonden, sätta E. K. M. i tillfälle att, medelst Ull-Contoirs inrättande, samt anställande dervid af kunniga personer, öppna för Ull - producenten eller Landtmannen hittills saknade utvägar, ej allenast att erhålla sin vara sorterad och uppskattad i öfverensstämmelse med de inom den utrikes Ull - Exp.^TJtsk.
Orfafen hertill är, att be förra genom ftna binäringar ocf) ben inbuffri, forn beraé utöfning giftoer ftna ibfare, ega utroägar att flafifa befolfningen ett tarfligt uppe* fjäfle, famt funna fnart nog hämta fig ocf) bfifma i ffånb att betafa åfam* fab ffulb tiff bronan för utfäbeö ocf) bröbforn, när bermeb rnåjl unb* fattas. Qctt faf af ben fförffa wigt more berföre utan tmifmef, att jlapa bi* näringar i be orter, ber fäbana icfe ftnnaS, famt befrämja en fförre ut* roecfling af reban befintliga, elfer åter upphjelpa bern, forn funna fjafrna råfat i förfall. @om betta icfe fan, meb f)opp om roaraftigfjet, åfiab* fommaö annorlunba, än i naturlig orbniug, icfe fonfiigt elfer målbfamt, i fpnnerfjet ^oab införanbet af alfbefeö m;a näringar toibfommer; få torbe, efter mitt förmenanbe, uppmärffamfjeten få mpcfet f)elfre böra företräbeö* toiö toänbaö på möjligheten, att någorffäbeö upprätta förut bfomffranbe ocf; riftanbe hanteringar, forn man af en äfbre erfarenhet har Qtltiga an* febningar att hoppaö ett fnart och förmonfigt refultat.
P. 4*4- — om Statsoch BancoUtskottens memorial, med voterings-proposition i fråga om inlösningen af f. d. Filial-Disconternes ännu utelöpande Skuldförbindelser. P. 4*4- — om Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Utlåtande i afseende på Nederlagsfrihet för Carlskrona, m. m. P. 4[4* — ora BancoIJtskottets memorial angående Reglementariska föreskrifter, rörande Metall-effecters beläning vid LåneContoiret i Götheborg. P. 4*4-—0ITl Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande, i fråga om ändring af nu gällande grunder för Militiashoställens och annan Kronojords utarrendering. P. 415. om ConstitutionsUtskottets memorial, rörande de i Särskilta Utskottets Förslag till en ny reglering af Styrelse Verken förekommande Grundlagsfrågor. P. 426. — om Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Betänkande rörande dels nedsättning, dels upphörande af den inomskärs Skeppare ålagde Lotsoch Båkafgift. P. 47^. — om StatsUtskottets Utlåtande i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande rörande upplåtelse till BondeStåndet af den våning MagazinsDirectionen begagnat. P. 47^. —om Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie - 464 Utskottens Utlåtande öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande rörande årligt understöd för DykeriCommissarien Westbeck. P. 474- — om StatsUtskottets Förslag till jemkning af RiksStåndens skiljaktiga beslut i fråga om ersättning för Svenske
Jag har nyligen sjelf erfarit olägenheten deraf under den sjukdom, hvaraf jag någon tid varit bemsökt, då jag endast med yttersta ansträngning och med några veckors afbrott kunde på ett ofullkomligt sätt uppehålla undervisningen, så länge föreläsningarne varade, och först nu kunnat begära någon tids tjenstledighet för att återvinna helsa och krafter. Om här i Stockholm i dylika fall stora svårigheter möta för att erhålla någon, som kan och vill åtaga sig att på kortare tid bestrida denna lärarebefattning, så torde detta, hvad angår Götheborg, snart sagdt blifva en omöjlighet. En inkonseqvens torde Utsk:t för öfrigt gjort sig skyldigt till, då det tillstyrkt anslag till en amanuens i obstetrik vid Karolinska institutet, der redan finnes både professor och adjunkt, men afstyrkt anslag till amanuens vid läroverket för barnmorskor, der läraren är alldeles ensam. Sista frågan åter afser endast att underlätta möjligheten för allmogens qvinnor att besöka läroverket. 1 motionen förekommer således ingenting, som icke med största lätthet kan af R. St:r pröfvas. Vill man aldrig så flyktigt tänka på vigten och betydelsen af ifrågav:de undervisning, så skall man lätt finna att den förtjenar större uppmärksamhet, än Utsk:t deråt egnat. Andamålet med densamma är nemi. att åt qvinnor af en i allmänhet låg bildningsgrad bibringa sådana kunskaper uti en vigtig gren af läkarekonsten, att man med trygghet i deras vård kan lemna det käraste man eger under ett ögonblick, då det gäller moders och barns lif. Men denna undervisning gäller icke blott bibringandet af dessa kunskaper, den afser äfven att väcka och underhålla den sanna menniskokärleken, hvarförutan barnmorskan icke kan uppfylla sitt ädla kall, och att så meddela allmänna sundhetsreglor, att barnmorskan må kunna gagna genom råd och upplysningar med afseende på vården af moder och barn. Att dessa bemödanden icke varit fruktlösa, bevisas bäst genom den upplysning Hr Professor Hellenius, uti ett föredrag under sednaste naturforskaremöte, meddelade, att dödligheten ibland späda barn uti något af de norra länen (jag minnes nu icke hvilket) altagit i samma mån barnmorskornas antal ökats.
m i g, när o c h hvar vi Men barndomsvänner voro vi, vi hade varit hade jollrat hvarandra med förr. deles visst! läste i sällskap hvarandra lett obehindradt två, m e n hvarandras dock emot ena. H o n räckte J o, allmen förvånad märkte en, och att den och skräp, V o r o v i ej fränder? V i voro hvarandras förr, förr, tankar, anade känslor. ste m e n i n g. Men unga, vet hvarifrån, eleganta herrar k o m m o för att tala voro synbarligen väl bekanta, s t e g åt fram, Gud m e d henne. De hö eller däri någonbräckligt. En gosse om Slut! Hon tjänst buller det uträttat mig, under sitt många minuter. ty samtal, ett ärende åt h e n n e, de tre sågo på som för öfrigt Efter detsammas så honom ej räckte slut gingo eller se Min väninna, åt mig, o c h äfven gossen försvann. H a n tycktes hafva gjort Ellen Moubert n å g o n föreföll glas » Detta Ett jag, litet såsom o m ting annat » Er fullkomligt värdigt! » n u måste j a g släppa hennes arm. Jag slog 7 vaknade, den nedfällda Ack! lif. utan under Men äfven skuld, barn då att Se just största välsignelsen, ett rullD e t var således endast en dröm, o c h en och denna uppfostra, plikter nöjen o c h njutningar, samhet åt huru dyra försummar från hvilken litet barn, hon andra ej äro början hufvudsak moder, så föräldrarne de skilja bisak. Se denne fader, för d r ö m, hvars like väl aldrig mera bestås mig! aldrig! mig på Aldrig se d e n förtjusande Aldrig samtala hennes se fina hennes med arm underbara hennes tillbedjansvärda leende! svagare stödja följa sina blick, hvilka under Aldrig lätta skiftningen i hennes bleka ansikte! SLOTT. af lätt jag stränga SKABERSJO. bördor han skuldror böjelser, sina skilja h u f v u d s a k l i g a från utan tvekan lägatt syften! utan tvång Lyckliga de, lifvets m å n g e n g å n g hårda skola hafva lärt den bästa veta för metoden — från det oväsentliga!
Den 4 Juni» e. ro. Utan minsta motsägelse, lärer ingen bestrida de sanna och billiga skäl, hvilka föranledt, att snarare uppmuntra, än att i något afseende minska eller betaga förbemäldte Medborgare den förmån, att, i Rikets särskildta Provincer, till försäljning utbjuda egna alster af nyttig idoghet och omtanka för sig sjelfve och hemmavarandes välgång; men då framfarna tiders erfarenhet vittnar, att den nuvarande Gårdfarihandel påtageligen och bevisligen urartat till det högst skadcliga och snart sagt gränslösa missbruk, att en betydelig del af de i landet kringförde vahror äro från utrikes orter anskaffade, hvaribland, tilläfventyrs flera förbjudna både till införsel och till försäljning, så anser jag missbruket af förrbemäldte rättighet föranleda till så skadeliga följder, att kraftfull rättelse synes mig vara nödig. — Man invänder troligen, att missbruk böra genom sträng och allvarlig tillsyn kunna hämmas? Jag medgifver rigtigheten af nämnde inkast; men då det olagliga uti ifrågavarande fall sällan beifras i anseende till allmänhetens begär till de öfverflödsartiklar, hvilka oftast af de kringvandrande Gårdfarihandlande utbjudas till lägre pris, än de vanliga i Köpmansbodarne; så är ej underligt, att grannlåtsoch yppighcts-begärct liksom döfva den sanna känslan, att tarflighet och sparsam hushållning bana säkraste vägen till välmåga och trefnad. JaS Dén 4 Juhi! e. ni. Jag bör ej misstänkas, för att, uti ifrågavarande ämne, hysa énsidiga afsigter, då jag, under åberopande af hvad jag redan yttrat, lemnat fullkomlig rättvisa åt dem, sorn nyttigt och ändamålsenligt egnat sig åt det lifliga och berömvärda yrket, att draga fördel af egna tillverkningars afyttringj och då jag från denna synpunkt betragtar förhållandet, kan jag ej inse orsaken, hvarföre förbemäldte Häradets Allmoge ej lika med all annan till fosterlandet hörande, måste vidkännas de flera vidlyftiga Controller och dermed förknippade utgifter, innan rättigheten anses vara styrkt, att kringföra, hvad de genom flit och omsorg tillverkat.
Innefattande svar på Ridderskapefs och Adelns Återremiss , angående Representations frågans närvarande skick ; deruti Utskottet, med tillkännagifvande att de öfrige trenne RiksStånden redan gillat Utskottets första yttrande, tillika förklarat , att , sc-dar. Utskottet under Riksdagens lopp emottagit åtskilliga Statistiska Handlingar, detsamma vunnit den erfarenhet , att det nu mera kan , utan inlörväntande af flera dylika, till Riksens Ständer med Utlåtande i ämnet inkomma. Ifrån Berillnings Utskottet: Af den 16 i denna Månad: Angående de emot de föreslagna grunderna för den allmänna Bevillningen gjorda Anmärkningar ; och har Utskottet trott sig böra, till bibehållande, förtslå det BevillningsSysteme , som af Utskottet förut blilvit uppgifvit; dock «cun, i afseende på grunderne för beskattningsoch beräknings-sätten af den föreslagna öfvers Den 17 M-irtii, e. m. 253 flödsoch fyllnads-nfgiften, 2.'ne Stånd stadnat emot två , h^r Utsko tet framställt såsom Alternativer: antingen att den föreslagna Öfver, flöda-afgihen må utgå genom taxering af vissa Öfverflöds-arliklar, och, der.si den erforderliga Summan icke kan på sådant sätt erhållas, jemväl en fyllnads afgift utgöras till ersättning för LandtTullarne; eller ock, att den föreslagna Consumtions-afgiften för Öfverflödsvaror och fyllnads-afgiften för Landitullsersättningen må sammanlagda utgöras med vissa Fkillingar för hvarje Riksdaler , som efter 2. Art. för Rörelse m m. utgår ; vid hvilket Utlåtande åtskilliga Ledamöters serskilda meningar äfvenledes voro bifogade. Upplästes följande fiån de andra R Om Återremiss af Allmänna Besvärsoch Oeconomiaeötskottets Utlåtande, i anledning af Prosten Doctor Stenhammars Memorial, angående saknad eller fördröjd verkställighet af åtskilliga Kongl. Majtts och Rikets Ständers vidtagne Beslut. Af den 7 Mars:
som framfödt barn, sig befinner. Sådant är innehållet af omförmälda Kongl. Bref. Att det bidragit till ökning af barnamord lärer svårligen kunna antagas. Alla dess föreskrifter gå tvärtom uppenbar - Lag-Utskottets Betänkande, N:o 64. 3 ligen ut på undanrödjande af de motiver, som vanligen drifva till berörde brott, pa förmildring af de lidelser och känslor, som ofta så öfverväldiga den vilseförda qvinnan vid den tidpunkt, då följderna af hennes felsteg bekräftats af ett lefvande vittne, att man i vissa lagstiftningar funnit benne ej kunna fullt tiilräknas de gerningar, hon i detta tillstånd begår. Om derföre flere barnamord det oansedt nu föröfvas, än före författningens tillkomst, så måste orsaken sökas i andra, utom densamma liggande, förhållanden, bland hvilka en ökad folkmängd i första rummet torde böra tagas i betraktande. Visserligen kan, det medgifves dock, ett och annat häfdande, under skydd af denna lag, döljas, men, på sätt deri förklaras, är denna »olägenhet mindre, än att, genom sträng efterfrågan i dylikt tillfälle, betaga ett blödigt simm all utväg att kunna dölja sin förbrytelse.» Bemödandet alt, i sådant fall som detta, fa vara obemärkt, uppenbarar dessutom en blygsamhet, hvilken åter vattnar om en sedlighetskänsla, den der ingalunda underhålles genom den stränghet i behandling, som författningen velat förekomma; och den offentliga sedligheten vinner ej på sedeslöshetens allmängörande. Att kyrkan någon gång kan gå förlustig den obetydliga afgift, som qvinna, hvilken gjort sig skyldig till lägersmål, bör erlägga, innefattar alltså, efter Utskottets åsigt, ej något skäl emot författningen; och den stridighet, som motionären anmärkt emellan densamma och andra lagar i afseende på verkställighet al enskild skrift, lärer destomindre kunna komma i betraktande, som den enskilda skriften, jemlikt nu lörsamlade Ständers beslut, ej vidare blir föremål för tvång.