Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utbjudas de åter i England, så torde den omständigheten, att obligationerna äro ställda på utlottning, utgöra ett. väsendtligt hinder för deras spridning i detta land, der man gerna vill undvika besväret att undersöka, om en obligation är utlottad eller icke, och der, af sådan anledning och möjligen äfven af andra orsaker, amorteringen vanligen sker genom uppköp. Revisorerne kunna härvid icke undgå erinra, hurusom det synes, som skulle Fullmäktige helt och hållet hafva lemnat ur sigte, att, då låneöfvertagarne fixt öfvertogo endast en fjerdedel af lånesumman, samt Riksgälds-kontoret således äfventyrade att för egen räkning nödgas föryttra, återstoden, Fullmäktige i detta fall. vida mer än i afseende pä de förra båda lånen, hvilka till hela deras belopp blefvo af vederbörande låneöfvertagare kontraherade, hade behof af att tillse, det obligationerna erhölle en sådan lydelse, som befrämjade deras spridning inom det land. der de voro afsedda att föryttras. Det hade. i följd af detta förhållande, enligt Revisorernes förmenande, ålegat Fullmäktige att, dä lånet afslutades i England och i Engelskt mynt, icke medgifva att obligationerna ställdes pä utlottning, utan hade uppköpsmethoden i stället bordt läggas till grund för amorteringen. De skäl Riksarkivarie!) Nordström uti sitt till protokollet för den 17 Mars afgifna yttrande anfört mot uppköpsmethodens användande i förevarande tall, eller att denna method »egentligen egde tillämplighet på perpetuella räntor eller i allmänhet lån, hvilkas återbetalning är ställd på obestämd tid», synas sakna tillämplighet, då vidsträcktheten af det uppdrag Fullmäktige erhållit, tillät Fullmäktige gifva lånet en sådan forin, att återbetalningen blefve beroende af uppköp. Denna method medför derjemte den fördel, att låntagaren kan, om räntefoten i obligationerna icke sättes alltför hög, medgifva en större rabatt, enär han då icke, såsom när utlottuingsmethoden begagnas, är underkastad nödvändigheten att al pari inlösa obligationer, för hvilka han sjelf vid deras utsläppande måst vidkännas rabatt.
N:o 3 ;» Att, sedan hvarje Krono-skatte hemma» blifvit, i öfverensstämmelse medhärhos bifagde, redan år 1823 af Rikets Ständer gillade Tabell öfver Ekeskogens indelning och inlösningspris, samt med rättelse och ledning i öfrigt af de genom Herr Öfverste af Borneman upprättade Undersöknings Journaler och Socknevis författade beräkningar, classifieeradt i förhållande till den nu befintliga Ekeskogens godhet jemte möjligheten att densamma, i anseende till Hemmanets mer eller mindre aflägsenhet från Hamn, Skeppshvarf eller Stad, med större eller ringare förmon afyttra, och den lösningssumma, som af hvarje Socken kommer att betalas, på sådant sätt är utrönt, denna Summa må förblifva oförändrad; hvaremot Socknemän.- nen skola ega att sjelfve välja en Comité , som, elter erhållen del af berörde Undersöknings Journaler och Uträkningar, i hvad desamma angå Socknen, bör, med tillämpning af nu stadgade grunder, samt med iakttagande deraf att det för Socknen utsatta belopp hvarken ökas eller minskas, jemka och närmare bestämma den andel, som i lösen må för hvarje serskildt Hemman, Hemmansdel eller Lägenhet utgöras ; börandes vid denna Comités sammanträde något Ombud å Kongl. Majäs och Kronans vägnar vara tillstädes; och, i fall antingen detta Ombud eller någon Socknebo skulle finna sig missnöjd med Corniténs beslut, ändring derutinnan sökas hos Konungens Befallningshafvande, i den ordning och inom den tid Statssamt Allm. Besv.o.Oec.-Utsk. Uti.
Dessutom förefaller det mig, som om jag BJÖRNKLO. gjorde ett litet förbehåll. När mina arfsanspråk voro ordnade, tillade jag visst. Nåväl? VALBORG. skydda mitt samvete har jag börjat en process, som kommer att räcka så länge jag lefver och De bli aldrig ordnade, min vän. Just för att BJÖRNKLO. längre till. Samvetet liknar ångan: för att undventil. vika explosion, måste man öppna en säkerhetsVALBORG. Ni nekar således att uppfylla era förbindelser? Hvad ni kallar förbindelser ja. Att skänka er son det namn, som är hans? Hvad betyder ett namn. BJÖRNKLO. VALBORG. VALBORG. BJÖRNKLO. Att rädda min blinda mor från förtviflan? Derpå borde ni ha tänkt, inte jag. Usling, tredubbla usling! Bravo! VALBORG. BJÖRNKLO. BJÖRNKLO. för, att jag älskat en man, sådan som ni! Ni Nu först är jag en fallen qvinna, fallen der VALBORG. vet hur tappert jag stred, huru mycken möda det kostade er att locka till er det stackars flickhjertat, hvars blyghet var dess enda skydd. Ni vet hur jag älskat, hur jag offrat allt för er, och bastard! ändå vill ni brännmärka mitt barn med namnet BJÖRNKLO. teaterbof, som med glädje ser sina offers qval. obehaglig. (Stiger upp). Se så, Valborg, var förståndig. Jag är ingen Det är tvärtom en högst obehaglig affär, högst VALBORG. Nej, det får, det ska' inte ske! Hvad ämnar ni göra? BJÖRNKLO. VALBORG (drar ett djupt andedrag). Tvinga er att hålla era löften. Bah! BJÖRNKLO. VALBORG. Tror ni inte jag känner skammen, föröd mjukelsen af att nödgas bli hustru åt en ohederlig man men det måste ske, för mitt barns, för min mors skull. Hvad jag felat mot dem, måste försonas, om också till högsta pris. BJÖRNKLO. gör det mig verkligen ondt om er. Jaså det gör det, ändå. Trots min föresats att icke bli sentimental, VALBORG.
3:o) att när utflyttande hemmansinnehafvare vill lyfta ulflyttningsunderslöd af allmanna medel, skall han derom hos E. K. Maj:ts Befallningshafvande göra ansökning, hvarvid bifogas bevis af Härads-skrilvaren i orten, att sökanden innehar det till utflyttning dömda hemmanet och huru stort delias förmedlade mantal är, hvilket bevis utan lösen skall ulgifvns. E. K. ,\laj:ts Befallningshafvande skall derefter, utan någon sö kandens kostnad, enligt den här ofvan i mom. 1 stadgade grund, bestämma ulflyttningsunderstödels belopp och detsamma anordna samt emot behörigt qvitto såsom förskott al' statsmedlen, i Landtränleriet låta utbetala. 4:o) att understöd af allmänna medel uppbäres och qvittera? ensamt af den, som till utflyttning blifvit förbunden, och hvilken må ega att utap beräkning tillgodonjuta en fjerdedel deraf såsom särskild vedergällning för den tunga, det besvär och de omsorger, som med utflyttningen äro förenade; hvaremot delegarne i skifleslaget ega att sig till godo beräkna öfriga treljerdedelar vid bestämmande och fördelning af det utflyttnings-understöd, sorn af dem, enligt 13 Kap. 3 § Skiftes-stadgan, särskildt bör ulgifvas; 5:o) att E. K. Maj:ts Befallningshafvande bör, inom den 15 Januari hvarje år, till Stnls-kontoret insända verificeradl reqvisilionsförslag å ersättning lill Landtränleriet för derifrån under föregående året förskjutna ulflyttningsmedel: börande Stats-konloret dels meddela ersättning genom anordning å de dertill under Biksstalens Sjette Hufvudtitel anslagna medel, mot redovisning i Landsboken, samt dels till E. K. Maj:t inom den I Maj ingifva ett sammandrag öfver alla de ulflyttningsmedel, som i länen under det föregående året blifvit utbetalda.
I större delen af Ryssland, Pohlen, Preussen, äfvensom i vårt fordna Finland och en del af Norrbottens Län, uttröskas säden uti kar, hvaraf säden blir så torr, att den, utan minsta fara för förskämning, kan förvaras i mångå år, till 2 å 3 alnars tjocklek, äfvensom uttröskningen af riad säd går otroligt fort, hvarvid halmen blir mycket begärlig och kanske sundare för kreaturen. Brist och dyrhet på ved, och förmodligen fördom och okunnighet att inrätta Den i5 December e. m. oell sköta eldrör, måste vara orsaken, att de icke hos oss blifvit inrättade och brukade. Man har skrifvit om väderrör till sädestorkning; men då de icke hos många blifvit inrättade och brukade, så måste de antingen icke uppfylla ändamålet, eller stora svårigheter och kostnader vid dem inträlfa. Att torka säden i vanliga bakugnar, lärer icke löna sig i stort, eller bli möjligt att i dem så moderera hettan, att icke säden i dea förlorar sin förmåga att gro; utan att nämna den stora svårigheten att inlägga, omröra och uttaga säden ur dem. Det enklaste, säkraste och minst kostsamma sättet att torka all slags säd är utan tvifvel de både i Ryssland, Finland och Norrbottens Län allmänt brukliga badstugor. De uppföras der vanligen af träd till den längd och bredd, som hvar och en behagar och behofvet förehar, samt vanligen till 5 alnars höga väggar, utan loft eller mellantak. I den muras en ugn af gråsten utan murbruk, såsom en vanlig väl lagd stengärdesgård, till 6å8 qvarters tjocklek, och hvälfves till eldning längs efter ugnen, till 3 alnars längd invändigt samt 5 å 6 qvarters höjd. Muren på alla sidor, äfven i gafveln, som bör stå 5 qvarter ifrån väggen, bör vara 6 a y qvarter tjock, äfven ofvanpå hvalfvet eller ugnen.
Att all fostran, både den fysiska och den psykiska, skall hafva till mål barnets lycka, äro vi väl ' alla ense om. Och att den sanna lyckans säkraste och enda rätta grundval är ödmjuk lydnad för vår Herre och Gud måste vi väl också erkänna. Glöm därför ej nu att, på samma gång som du vårdar den dig skänkta lilla varelsens kropp mönstergillt, också lära den lydnad. För barnet representerar du den högsta makten, och lär du det att i barndomen lyda dig, skall det vid mognare ålder till sin egen lycka kunna, utan upproriskt sinne, foga sig i den Allsmäktiges ledning. Öfva nu också den strängaste tuktan på dig själf, att du i allt ditt görande och låtande gifver ditt barn möjligast bästa föredöme. (Exempel verka, som vi veta, mer än ord.) Du skall på så sätt spara barnet och dig själf många af de bittra sorger och bedröfvelser, som rent af framkallas af sådana föräldrar, som 1898 ägna för mycken fostrande vård åt sina barn, under det att de glömma att hålla tukt på sig själfva, glömma, att af barn har man ej rätt att fordra större dygder än dem vi äldre gå i land med. Ofta ser man, att snart sagdt fullkomlighet fordras af de små, i tacksamhet, i lydnad, i höflighet o. s. v. under det att de, som uppställa dessa fordringar, aldrig tänka på, hur de själfva skicka sig just i dessa stycken och just i barnens närvaro. Så länge barnen äro små och deras begrepp om rätt och orätt outvecklade, få de ej utsättas för frestelse till hvad som ej är tillåtet. Mer än en gång har jag sett små barn förbjudas att röra det och det eller smaka det och det, men ändock har saken lämnats inom räckhåll för barnet, Drifven af begäret efter den förbjudna frukten, men ej af medveten olydnad, tillägnar sig den lilla åter det förbjudna. Bestraffas en sådan handling med aga, verkar den gifvet menligt, i det den hos veka naturer alstrar feghet och rädsla och hos hårdare lynnen trots och vrede. Skola så ock vredesutbrotten bestraffas vet barnet till slut inte hvad det agas för, men känner sig i uppror mot allt och alla och ger sitt missnöje luft på alla upptänkliga sätt.
Skrif v. N:o 314. ingått i beräkning vid Hemmantalets bestämmande, af hvilket förhållande den slutsatis blifvit hemtad, att, genom den nu tillkomna Spannmålsräntan, dubbel skatt, för en och samma förmon, blifvit Hemmanen ålagd, hvarjemte ytterligare blifvit andrnget: att Allmogen aldrig skall begärt, utan snarare bestridt Allvarens fördelning, och icke eller blifvit hörd öfver eller samtyckt till den dervid bestämda skatt, som dock blifvit till utgörande påförd, utan föregående lillgodonjutande af tillbörlig frihetstid ; att, enligt Comiterades för Utmarkerires fördelning, den 6 April 1816, afgifna Berättelse, för. hvarje halft Mantal icke belöpte sig mer än 32T|j|:dels Tunnland i areal vidd, eller, efter uppskattning, ajrdels Tunnland, hvilken sålunda högst svaga och till större delen af Kalkberg och Stenbrott bestående jord vöre en, med afseende på Hemmanens i öfrigt högst inskränkta egovälde, för deras bestånd oumbärlig .betesmark, sorn, på grund af skattläggning och urminnes häfd, borde dem tillkomma; att redan förut ifrågavarande Utmark blifvit till Hemmansegarne aflåten, genom Kongl. Brefvet den 16 Mars 1802, angående hushållningens förbättrande på Öland, och deruti K. M., med bifall till Kammar-Collegii derom gjorda hemställan, föivskrifvit, att berörde Utmark, sedan de delar deraf blifvit frånskiljda, hvilka till Skogs-alimänuingar och Ekplanteringshagar borde bibehållas, finge af E. K. Mits Befallningshafvande fördela* emellan dem, som Exp. Utsi. Förslag till lind. Slrijv.
Den gamla stadgan hade för hela denna stora kategori af personer, emellan hvilkas inkomster och utgifter föga skiljaktighet upstår under det ena året emot det andra, och hvilka äfven synas med alside häruppå kunna utan serdeles förlust för dem eller för det allmänna indelas i vissa grupper, vissa bestämda afgifts-belopp, eller ock ovilkorlig befrielse från afgift; nu deremot skulle man nödgas anställa undersökningar, huruvida någon mindre betydlig skiljaktighet i års-inkomst förefinnes emellan den ene och andre. Jag skulle tro, att det varit nyttigt om den i gällande förordning gifna utvägen, äfven i den nya författningen blifvit bibehållen, och för min del hyser jag den öfvertygelse, att, om man äfven nu, för begäret att hafva en systematisk upställning, icke tvekar att ålägga taxerings-komitéerna ett drygt arbete, så skall det inom kort komma att visa sig, att föreskriftens tillämpning blir omöjlig, och att, om man ej vill öfverse dermed, att en mängd personer blifva obehörigen befriade från att erlägga bevillning, så kommer man att återgå till det mera enkla och praktiska sätt, som för närvide eger rum. Jag afser härmed beskattningen af de i §§:na 10 och 27 i gällande författning omnämnda personer, hvilka väl kunna antagas i allmänhet hafva en inkomst öfverstigande 400 rdr, men för hvilka bestämda afgifter nu äro fastställda. Då emedlertid, på sätt jag förut i dag yttrat, jag icke eger någon förhoppning att kunna göra denna åsigt gällande, har jag endast velat framställa den såsom min enskilda tanke i frågan. För öfrigt anser jag mig, för att icke onödigt behöfva uptaga lt. o. Ad:ns tid, böra hänvisa till några artiklar rörande detta ämne, som under åtskilliga dagar funnits införda i tidningen »Nya Dagligt Allehanda». Deruti finner man på ett ganska öfvertygande sätt ådagalagdt, huruledes i nu gällande sladganden billighet och enhelheten äro förenade med säkerheten för att staten får åtnjuta sina påräknade intrader. Jag tror icke, att man vinner något vid att öfvergå från ett bepröfvadt godt till ett förmodadt, men ovisst bättre.
Väckt fråga em nödvändigheten af För-* klaring i vissa delar af Kongl. Kungörelsen den 3 April *816 om öfvereskommelser röranda Prest rättigheter; Fann Bonde-Ståndet, att, sedan detsamma Prof. l)tdr. d. 19 Maji 1818.’ '445 redan lemnat bifall till Utskottets, i dessa ämnen, förut meddelté Betänkanden, borde, under åberopande deraf, dess nu förevarande Utlåtanden endast läggas till Handlingarne. S. D. Sedan Högvördige Preste-Ståndet enligt nu uppläst Utdrag af dess Protokoll för den 15 i denna-månad i anledning af Banko-Utskottets förnyade Utlåtande N:o 4 2, angående specificerade Förteckningars insändande öfver Assignationer som på Banken utfärdas, beslutit antaga Utskottets deruti gjorda förslag att Privates As-, signationer pa Banken hädanefter skola, inom Sex månader från hvarje Assignations dato, till inlösen hos Banken praesenteras m. rn. likväl med förbehåll af det tillägg: att prasscriptions dagen skall uti sjelfva Åssignationerna bestämdt utsättas; pröfvade Bonde-Ståndet, som likaledes antagit detta Utskottets sednare Förslag, skäligt, att biträda det af Högvördige Preste-Ståndet sålunda tillagde förbehåll. S. D. Vid ytterligare föredragning af nedannämnde, på bordet hvilande Utlåtanden nemligen.- StatsUtskottet: 1. I anledning af Herrar Fullmägtiges i Riksgälds-Contoret genom Memorial af den 18 sistl. April gjorde förfrågan, i afseende på Räntan å Högstsalig Hans Majrt Konung Cari. XIII uti nämnde Conior innestiende hemgifts,Capital. 2. Uppå Kongl. Majtts Nådiga Remiss angående en del af Hof-Statens öfvertägande på Rikets Allmänna JndragningsStat; 3. Öfver Borgm astar Nordströms Memorial 446 Prof. Uldr. d. 19 Maji 18 18- angående bidrag af Staten för Elementar-Skolan i Askersund och 4. I anledning af Kongl.
Maut i underdånighet hem, stält, det jämwöl med ordalydelsen af förestritten instämmer, att Utftagcr till hela sin widd är under, ställt, och werkstälughtten deraf hwilar innlidest Kongl. Maut sig i Noder utlåtit sa wäl i sielfwa hufwud, maler, rörande dödsstraffet, som ock rörande de för mer eller mindre delagkighet i brottet tilltalade och dömde personer. — Vien till förekommande af en vlika behandling i detta afseende, får litffortet'.vördsamt hos Riksens Högloft. Ständer tillstyrka, att en härmed förenlig förklaring warder utfärdad. ro:o Sluteligen har wäl tvid Herr Justiti-cOmbudsmannens Berättelse warit bifogade, tels afffriftcr as Herr Justitia-Ombudsmannens till Koral. Majus i underdånighet, samt Seraphimer Ortens Gillet, aflemnade Berättelser, i hwud stick Rikets fängelser sami ffazaretter, Hospitaler och Barnhus befinnas, och huru derwid tillgår, och dels de fran Wederbörande föredragande i Konungens StatsExpeditioner, och Nedre Revision ak Herr JustiusOmbudsmanen begärte antecknings: listor öfwer de af Rikösens Högloft.
Sitleå eif äfmenfont tid en l)amnbpggnab »ib gittra öatfi nära hnbrtl:aubu affatta ftatelånebtbrageu blifmit referoerabe till 9Ufetd nu fammaitträbanbe ©tänberd bidpojitton. 3lf beit tid ftnärre buumbbggnaberd ocb fatlebdrendningard unber Den mägbpggttabéfonb 450,ooo rör, forn C?ifetö febnaft förfamlabe 0täitber attmifabe, bär, rtreb iafttaganbe af berwib fäftabe milfor, att 150.000 rbr beraf borbe tifl 0Zifete 4 norbligafte Ian, nemligen 9Zorr Utaf bejja äro 5 anläggningar af mm wäglinier, meb fammanråfnab (ångb af 17 mil 8,983 fot, famt 22 omläggningar, för baefiga älbre wägare förbättranbe, d inalles 9 mil 17,8(1 fot i längb. 9lär bärtin läggee läng
På grund af hvad sålunda anfördt blifvit; och då Utskottets hemställan i Ira punkten är bifallen af 2:ne Riksstånd samt de fleste ledamöter inom Välloll. Borgare-Ståndet, hvilka i frågan sig yttrat, dermed afsett, att, jemte vederläggning af de gjorda anmärkningarne, vinna bifall till samma hemställan; får Utskottet, med en nödig ansedd jemkning i redaktionen, härigenom vördsamt förnya den tillstyrkan, att Bankens nuvarande Kommissarier må, från och med 1851 års början och tills vidare, såsom ersättning för mistad inkomst för granskningen, uppräkningen, korsningen och förseglingen af Bankens sedlar å 10, 12 och S sk. samt 14 och 10 sk. kopparmynt, årligen undfå ett belopp af 155 rdr 37 sk. 10 rst. banko hvardera, under följande vilkor, nemligen: a) att då Kommissarier på ett eller annat sätt från befattningen afgår, eller i följd af förändring i nu gällande aflöningsstat, undfår fullt motsvarande förhöjning i löne-inkomst, ersättningen upphör med den månad, då befattningen frånträdes eller med månaden näst före den, då, deri förhöjda lönen får uppbäras; b) att ersättningen efter slutet af hvarje år, för det förflutna året af Bankens medel utbetalas; samt c) att från ersättningen afräknas belöpande arfvode för granskningen m. m. af de sedlar å förenämnde valörer, som från och med 1851 års början till Banken inkomma. Då Kommissarierne Munthe och Murray, för hvilka Utskottet i det återremitterade utlåtandets 2:a punkt tillstyrkt den sedelskrifnings-ersättning, som tillkommer Bankens Kommissarier, icke bort vara okunnige om den ifrågaslällda förändringen med Bankens skiilings-sedlar å ofärgadt papper, nar de sökte nu innehafvande befattningar, har en leda - Banko-Utskottet» Utlåtande, N:o 35. 5 mot inom Vällofl. B or gare-Ståndet funnit sig ej eller kunna tillerkänna dem arfvode för ett göromål, icke längre tillhörande tjensten.
Ständer vördsamt tillstyrka, att stadgandet uti 1 Cap. 9 §., angående Hemmansklyfning, måtte förklaras tillämpligt äfven i afseende på 2 Capidet om Jordafsöndring. a 8 Lagsamt Allm, Besv. o. Oec.* UtsR.Bet. N-o i j; Beträffande den af O/o/ Mansson frän Blekinge yttrade förmodan, att stridighet skall finnas, ej mindre emellan de uti. i Cap. 2 §., samt 2 Cap. 1 och g §§, förekommande stadganden, än äfven emellan sistnämnde Capitel samt Kongl. Förordningen den ljjde Junit £1800, angående städsel och lego af jord på Ian» det, si, emedan, hvad första frågan angår, den bestämda skillnad eger rum emellan serskild Hemmansdel och afsöndrad Jordlott, att den för; ra sjelf utgör underpant för de deraf utgående allmänna onera, men den afsöndrade lägenheten deremot är under Stamhemmanets skattläggning inbegripen, följer ock deraf, att större egovidd och i förening dermed högre värde erfordras för den serskilda af Stamhemmanet oberoende Hemmansdelen, än för den afsöndrade Jordlotten. Enär nu, på sätt Utskotten förut yttrat, rättigheten att besitta en afsöndrad lägenhet måste vara enahanda, ehvad den har sitt upphof från köp eller arf, så lärer ock deraf blifva en ovilkorlig följd, att arfvinge, hvars lott är så ringa, att den icke kan såsom serskild Hemmansdel utbrytas, icke bör kunna betagas rättigheten att densamma såsom afsöndrad lägenhet besitta, i händelse den icke understiger den i sådant afseende bestämda jordrymd; och någon motsägelse lärer således icke finnas emellan de anmärkte stadganderne. Hvad åter senare frågan angår, torde det Lflgsamt Allm.Besv. 0. Oec.» Utsk.Bet.
Cassorne belåna fastigheter såsom redan nämndt är till i och äfven §■ icke blott af taxeringsutan af verkeliga värdet; de antaga inteckningar efter Banken och fordra i allmänhet mindre formaliteter än denne, de utlemna penningarne i den ordning sökanderne ingifvit fullständiga handlingar; de fordra 6 proctts ränta, inbetald till hälften hvar 6:te månad; men uppsäga icke gerna lånen fastän räntan som oftast uteblifver halfva och hela år öfver förfallotiden. RiksgäldsContoirets nya lån skulle utgå endast till f af Taxeringsvärdet; och samma bevis erfordras som för Banco-lån, Penningar erhållas icke förr än tillgången blifvit fördelad mellan Länen, efter beloppet af deras inteckningar, ingen ägare af ointecknad egendom erhåller något förr än de tnlecknade Betänkanden, N:o 382. xt först blifvit belånta, och samtelige lånen undfås endast i den mohn de smärre utgått framför de större, det vill säga, efter den största möjliga tidsutdrägt. Endast 5 proc:t fordras i ränta, men derjemte 1 paoctt i afräkning å Capitalet, eller alltid 6 proctt af den ursprungliga lånesumman, att betalas en gång om året. Men om betalningen uteblifver 1 månad öfver förfalJotiden; så uppsäges ^ af det ursprungliga Capitalet; och om låntagaren 3:ne gånger beträdes med en dylik försummelse, infordras bela lånet. Då nu den, som. behöfver låna, vanligen gör det för alt hjelpa sig ur ögonblickets trångmål; så äro större beiåningsrätt, mindre formaliteter, säkrare och snarare tillgång å penningar, samt trygghet mot uppsägning för tillfälliga försummelser, mera väsendteliga, än motsattsen af allt detta, och skuldens försvinnande på 37 år, enär låntagaren i alla fall icke slipper med ringare’ årlig afbetalning än 6 proc;t af det ursprungliga Capitalet. Förlägna ägare af ointecknad egendom synas föl jagteligen icke heller hafva någon väsendtelig hjelp att vänta af desse lån, och de som icke behöfva, lära ännu mindre tillita dem.