Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag förmodar, att min far anser det fördelaktigt att afverka skogar till den summan, i annat fall skulle han ej göra det. Men antag, att man läte skogarne växa och ej afverkade ett träd på, låt mig se, ett hundrade och femtio år. – Det skulle då – det vore en storartad plan. – Låt mig se ... – Hugskott och fantasier äro ej affärer. Jag kan utan papper och penna och utan hufvudbry säga dig, hvad resultat det blir, om du ej på hundrafemtio år afverkar dina skogar. Du är död, och skogarne äro förstörda – båda delarna för länge sedan. Låt vara det där. – Ser du, i Wermland hafva vi följande bruk: Björkefors, Löfstaholm, Antonström, Ransäter, Gårdsjö, Loviseholm, Annefors, Thorsby, Olsby, Wålfors, Öxnäs, Rådanefors, Kollerud. I Nerike hafva vi ... Men John! Hur skall jag kunna sätta en sofvande man in i affärer? Du snarkade, John. Det är inte höfligt mot din gamle far, sir du, sir du. – Jag ber ödmjukast om förlåtelse. Jag kom sent hem från Koskulls i går och uppräknandet af namn och siffror gör mig alltid sömnsjuk. Räkna inte upp alla bruken i Nerike. Jag har så ungefärligen reda på dem. Här har jag ett papper att visa min far, som säkerligen skulle intressera honom. Se på den här vackra arabesken! Jag såg den på slottet Eremitaget i S:t Petersburg och tecknade af den för Gunnebo. Den är synnerligen graciös. – Jag skall se på den efter middagen. Inte nu. Jo, den är graciös. Ser du, min son, jag efterlämnar väl vid min död cirka en million etthundradetusen riksdaler riksgäld, däraf skola din syster och svåger utom sin del i boet erhålla 100,000 riksdaler banco i ett för allt. Din moder har afsagt sig all rätt och andel i boet emot 4,500 riksdaler banco lifstids pension och begagnandet af Gunnebo egendom på lifstid. Resten är ditt. Är du belåten, min son? – Det är visst många pengar.
Går man vidare till smöret sä har man för tiderym den ifrån 1814 till 1853 en stegring af öfver 23 proc. och öfver 24 proc. om, jag ej misstar mig för den tiderymd för hvilken jag beräknat, nemi. från år 1824 till 1853 eller 30 år, deraf visar sig att stegringen på dagsverken är högst obetydlig jemförelsevis med den å spanmål och smör. Detta ådagalägges klart om man följer den tabell, som finnes bifogad StatsUtsk:s Betänk. Hr von Troil sade att jag, vid citerandet af ordalagen i K. M:s Nåd. Propos., hade oriktigt fästat mig vid att det hette ”på ofvananmäldt sätt”. Låtom oss nu se efter hvad ofvanomför mäldt sätt är. Jo! Mine Hrr det står just sålunda: ”i hvilket fall, enär år 1845 nämnde persedlar till den qvantitet, som skulle bibehållas i räntorne ingått till ett sammanlagdt värde i rundt tal af 2,597,000 R:dr, eller, med tillägg af de årliga penningarne till omkring 2,900,000 R:dr, etc.” Följer så det stycke jag nyss läst upp, eller detsamma Hr Troil åberopat, men jag lade vid upläsningen tonvigt vid ordet bibehållas. Går jag något ' tillbaka uti K. M:s Nåd.
Lnligt Kvad Lommerce-Lollegium nu i underdänigket anmält, liar värnet ä de lili län ak lVlanukactur-Oiscont-konden kerättrgade tillverkningar, som ingätt i den allmänna kördelningen ak kondens tillgängar, sedermera Lin ytterligare stigit, sä att, <.15 detta värde är ,833 utjord 5,/s8^>63, Il:dr, eller nära dubbelt emot tillverkningsvärdet ar ,8,8, samma värde kör är l834 kill 5,844-699 Il:dr. >> ), 1 835 6,290,571 », )» ,836 6,948,005 -» >> »5 1887 7,176,133 )> r» >, ,838 6,88i,515 „ 0 >» ,889 , till icke mindre än 7,885,524
Härigenom skulle protocollen tilläfventyrs kunna förminskas till -J:del af deras utförliga volum, utan att förlora till innehåll, men deremot med den vinst att blifva läsbara och att kunna läsas med nöje. Men äfven härvid företer sig en omständighet, som icke bör lemnäs oanmärkt. Detta sammandrag kunde icke utarbetas för mindre arfvode, än 100 R:dr i månaden. Om jag nu vill förutsätta, att protocollen kunnat vara färdiga två månader efter förra Riksdagens slut, skulle sammandraget i alla fall icke kunnat fulländas förr än minst fem månader derefter, för hvilken tid af tvenne år arfvodet sålunda skulle uppgått till 2,400 R:dr. Då man nu besinnar, att förra Riksdagens protocoll hos R. o. Ad. hade kunnat tryckas med ofantlig besparing blott genom begagnande af mindre stilar, större format, compactare tryck och mångfaldiga abreviationer,så att kostnaden säkerligen kunnat inskränkas från i3,8oo kanhända till 7,000 R:dr; så följer häraf, att sammandraget, som skolat kosta 2,400 R:dr att få författadt och -£:del af 7,000 eller t,4oo R:dr att trycka, hade uppgått till en kostnad af nära 4,000 R:dr, och sålunda endast lemnat en besparing af 3,000 R:dr. På denna besparing gör jag intet afseende, utan sätter värde endast på den större möjligheten att få protocollen lästa. Men då det är osäkert, huruvida Ståndet denna gång skulle vilja besluta tryckningen i så beskaffadt sammandrag, som jag föreslagit, och ännu osäkrare, huruvida det iakttoges i framtiden; så anser jag det verkligen vara betänkligt att uppoffra den historiska urkund, som ligger i de utförligt tryckta protocollen. Detta har jag ansett mig böra anmäla, på det saken må beskådas från alla håll; och då jag för min enskilda del önskar, att protocollen måtte kunna få tryckas i sammandrag, är det blett i förhoppning, att sammandraget måtte göras på det sätt, jag antydt. Frih. Roye, Ludv.:
Ständer för den ifrågavarande jernvägsanläggningen, om möjligt på enahanda vilkor, som i likartade fall vid nästförutgångna riksdag bestämdes, måtte åt det bolag, som åtager sig arbetets utförande, bevilja ett amorteringslån, motsvarande två tredjedelar af anläggningskostnadens belopp, eller i rundt tal 452,000 R:dr. Enligt en vid motionen fogad förslagsberäkning öfver de årliga inkomster och utgifter, som å den ifrågavarande jernvägen vore att förvänta, har persontrafiken antagits komma att uppgå till R:mt 23,561: 25. och godstrafiken, med inberäkning af post och paketer m. m. till „ 17,963: 75. eller tillhopa R:mt 41,525: — hvaremot trafikoch underhållskostnaderna beräknats till , 20,400: — så att, för bestridande af ränta och amortering, skulle återstå en behållning af R:mt 21,125: — hvilken behållning med all säkerhet och utan fara för misstag kunde höjas till 22,600 R:dr, motsvarande 5 procent ränta å det begärda låneunderstödet, enär dels inkomsterna af godstrafiken vore lågt beräknade, dels ock passageraretrafiken otvifvelaktigt, särskildt med afseende å länsresidensets läge i Mariestad, tillfölle jernvägen från andra längre bort belägna orter, än som i förslagsberäkningen blifvit intagna. Yid det förhållande att den påräknade trafikinkomsten icke kunnat beräknas högre, än att densamma ungefärligen motsvarade fem procent å de lånemedel Staten för anläggningens utförande skulle bevilja, hvadan något öfverskott, som kan användas till utdelning åt aktie-egarue icke är att förvänta af trafiken å denna jernväg, har Utskottet, enär dertill kommer att Statens inkomster icke medgifva anvisande af medel till jernvägsanläggniDgar, som äro af vida större allmän vigt, än det ifrågavarande företaget, hvilket synes icke kunna bära de dermed förenade kostnader, ansett sig böra hemställa, att något lånebidrag för utförande af förevarande jernvägsanläggning icke må af Rikets Ständer anvisas. 12:o. Jernväg från Sundsvall till Stöde sjö eller Hemgrafven i Wester-Norrlands län.
Och så är menniskonaturen beskaffad, att hvarhelst ett öfvermått af makt finnes nedlagd, som således alltjemt står på gränsen af missbruk, så skall alltid, förr eller sednare, af ett eller annat skäl, på ett eller annat sätt, denna gräns blifva öfverträdd och maktfullkomligheten öfvergå till maktmissbruk. Alla länders och alla tiders historia ligger öppen, för att bevisa sanningen häraf. Men jag hatar godtycke, förtryck och våld, och jag hatar allt detta lika innerligt, huru som helst det än må framträda, vare sig som nycker hos en despot, nesligt beroende af gunstlingar och favoriter, eller som samvetslösa befallningar hos ett tiomannaråd, som smygande mördar i löndom, eller som decreter från ett convent, som öppet och fräckt skickar hvarje misshaglig stämma alt tystas under guillotinen. Af hvad slag och hvad grad maktmissbruket ock må vara, så är det i alla fall lika farligt, lika odrägligt, och lika oförenligt med så väl samhällets som individernas välfärd och bestämmelse. Ett frö 78 Den 28 Augusti. till möjlighet af sådant missbruk ligger i förslaget, och detta är motivet, hvarföre jag voterar mot detsamma. Det återstår för mig nu den pinsamma nödvändigheten att icke med tystnad förbigå det sätt, hvarpå man här går lill väga vid bcdömmandet af detta förslag. Förslaget må hafva hvad fel som helst; det har rätt att fordra anständighet i granskningen. Men man liar här nedlåtit sig till uttryck, så låga och så smutsiga, att redan en någorlunda kännedom om hvad man är skyldig ett bildadt umgänges fordringar, och ännu mer lagstiflarekallets värdighet, derifrån hurde hafva förskonat 11. o. Ad. och dess åhörare, och som endast kunna besvaras med medömkan oell tystnad. Andra talare hafva väl undvikit uttryck af denna art, men deremot, förledda af den ifver, hvarmed passionen yttrar sin mening, fällt ord, af så smädlig, förnärmande och orättvis natur mot dem, sorn tillvägabragt förslaget, att man lika litet bort förvänta ali få höra sådant på detta runi.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 13. Nej — 16. Då härefter 3:dje mom. af 1 § förekom, yttrade Frih. Raab: Jag får i afseende på 3:dje mom. fästa uppmärksamheten på behofvet att i st. f. ifrägavande 3:dje mom. ändra ordställningen i 2:dra morn., hvilken också lämpligen blir densamma, som i 2 morn. § 2 i betänk. Nio 1 finnes införd. Den lyder sålunda: ”Astundar någon att etc.” Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad., på sätt Frih. Raab föreslagit, ansäge ifrägavande 3:dje mom. böra erhålla samma lydelse som 2:dra mom. i 2 §oaf det i Utskms betänk. N:o 1 afgifna förslag, innehållande: ”Astundar någon att börja bränvins - 414 Dun 1 Juli e. m. bränningen d. 15 October i st. f. d. 1 November, mä sådant, efter hos K. bef:de derom gjord anmälan, stå honom öppet, i hvilket fall de tvänne sista bränvinsterminerne af äret räknas frän och med d. 15 i hvarje månad”. Denna propos. besvarades med starka ja jemte åtskilliga nej, hvarpå llr Landtm, förklarade det han funnit ja härvid hafva varit öfvervägande. Hr Gr. o. Landtm, framställde härefter att Hr Hammarhjelm föreslagit att vid ifrågavande § skulle tilläggas ett nytt morn., innehållande, att bränvinsbränning må äfven utöfvas i Maj månad af den, som sig af bränvinsbrännings-rättigheten under Januari månad icke begagnat. Hr Hammarhjelm: Min mening afser blott dem som hafva lyftpannor, d. v. s. som sitta på små hemman. Frih. Raab: Jag hemställer till Hr Hammarhjelm, om han icke vill låta sitt förslag i denna väg falla, ty Maj månad är vigtig för jordbruket och vi böra ej förleda landtbrukaren att i denna månad använda sin arbetskraft till bränvinsbränning.
D. Till Stals-Utskottet remitterades Herr Rooths motion, N:o 15, om Stats-anslag af 3,600 Il:dr Riksmynt till trenne årliga stipendier, hvardera till ett belopp af 1,200 R:dr, lill Svenske studerande, för att sig vid Universitetet i Köpenhamn uppehålla. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades Herr Thomées motion, N:o 16, angående förändrad lydelse af 12 Kap. 8 § uti nu gällande Skiftes-stadga. S. I). Föredrogs ånyo Herr Björcks motion, N:o 10, angående intagande i Stats-regleringén af särskilda förbehåll i afseende på alla anslag, som vid denna Riksdag för Stats-verkels behof beviljas utöfver dem, som i nu gällande ordinarie stats-reglering äro fastställda. Remitterades till Stats-Utskoltet. Prot.-Utdrag den 12 November 1856. 27 S. D. Föredrogs och bifölls Lag-Utskottets Memorial, N:o 1, angående tillökning af Utskottets Kansli-personal. S. D. Föredrogs och remitterades till Stals-Utshottet Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition den 30 sistlidne Oktober, angående anslag för geologiska undersökningar öfver hela Riket, samt utgifvande af derpå grundade geognostiska kartor. S. D. Föredrogos och remitterades till Stats-Utskoltet följande Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner, nemligen: l:o Af den 11 dennes, angående beviljandet af en gratifikations-vedergäll ning åt Kapitenen A. Hahr, i och för utgifvandet af hans Generalkarta öfver Sverige; 2:o Af samma dag, angående berättigande för Öfver-Direktören, m. m. A. E. von Sydow att vid afskedstagandet erhålla pension; 3:o Af den 30 sistlidne Oktober, angående godtgörelse till indelnings-haf vare för sådane grundräntor, som, till följd af (jvarnars nedläggande, afskrifvas; 4:o Af samma dag, angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missvext-år; och 5:o
Anckarsvärd väckta motioner, men med hvilkas syftning i vissa delar jag icke instämde; sä föranleddes dock af den gemensamt beslutna behandlingen flere talare att sig yttra på ett sätt, att understundom det var svårt att genast utreda, om yttrandena voro riktade emot den ena eller andra motionen, hvadan jag ansåg, vid sådant förhållande, ännu mera angeläget alt, intill dess jag blef i tillfälle närmare taga kännedom af livad blifvit anfördt, afhålla mig ifrån att onödigt förlänga discussionen, ehuru af de olika framställningarna, som af den motsatta opinionens talare gjordes, icke hos mig föranleddes någon förändring i öfvertygelsen om nödvändigheten af, att, i ett constitulionelt samhälle, den skattdragande delen af folket bör upplysas, huruvida de skatter, som uppbäras, äro af en oföränderlig natureller ej; äfvensom att, i händelse vid en sådan utredning det skulle befinnas, att vissa delar af de uppburna skattebidragen sakna gilltig grund för framtida tillvaro, de ock böra upphöra alt af de skattdragande utfordras. Hvad åter angår framkastade gissningar i afseende på mina motiver för afgifvandet af motionen, äfvensom anspeglingarna uppå de betänkliga följder, som genom mantalsräntans upphörande skola uppkomma, må de värde talarne förlåta mig, att jag nu, likasom då de yttrades, anser dem icke påkalla något svar. De må gerna stå i prot. för desse talares räkning, såsom bevis på deras afvoghet emot hvarje skymt af dager, som kan leda till någon fullständigare öfversigt af samhällstillståndet i en af dess mest vigtiga angelägenheter, och i hvilken del af vårt samhällskick, efter min öfvertygelse, mera osammanhang och större felaktigheter förefinnas, än man i allmänhet sig föreställer och med ett väl ordnadt samhällstillstånd sig låter förena. Men härom bör jag nu icke vidare orda; framtiden kommer säkrast att fälla utslaget, huruvida icke, äfven i detta fall, en ny tid med liberalare och billigare grundsatser snart nog kommer alt göra sig gällande. Vid förnyad föredragning af Gr.
Då han påstått, att de tre åren, som i SkolLagen bestämmas för en oduglig ynglings qvarbl ifvande vid ett Läroverk, kunna al Läraren användas till ynglingens förtryck, serdeles om cabaler äga rum, anser jag Herr Hammarskjöld böra uppgifva , hvar cabaler i detta afseende funnits, emedan hans uttryck i annat fall synes mig allt för hardt, då det innefattar ea allmän tillvitelse mot de Lärare , som äga det dyrbara förtroendet, att vid de offentliga Läroverken leda det uppväxande Den 6 Junii e. m, slägtets bildning, och som icke, utan alt blifva föremål för ett allmänt och rättmätigt förakt, 6kulle kunna missbruka detta förtroende, på sådant sätt, som Herr Hammarskjöld förestält sig. Sker icke denna uppgift, lärer Herr Hammarskjöld med mig antaga , att, vid tillämpningen af SkolLagens föreskrift , rättskaffens Lärare, snarare än orättvisa, äro att påräkna. Efter denna öfvertygelse synes äfven Herr Hammarsköld sjelf hafva bestämdt sitt handlingssätt, då han anförtrott sina egna barn åt härvarande allmänna Läroverk, hvilka likväl styras efter den Skol-lag, som han så alfvarligen tadlat. Hvad angår de emolumenter, som blifvit UppfostringsComitéen förunnade, har jag under detta Riksmöte redan ägt tillfälle, att inför Ridderskapet och Adeln öfver dem meddela en fullständig beräkning, hvaraf man lätt finner, att de ingalunda varit alundgvärda. Herr Hammarsköld': Jag trodde mig ej åter behöfva stiga på bänken, men Friherre Adlerbeths uppmaning har tvungit mig dertill. Om det ännu ej skulle hafva händt, att cabal, af en eller annan orsak, mot någon skolpilt inträffat, och om ännu icke något exemJ pel finnes, att någon af enskilte afseenden blifvit atvisad ifrån skolan, så följer icke, att icke sådant kan kända, då till och med Lagbudet dertill ger anledning.
Enligt förslaget i densamma skulle hvad som af Statsverkets kontanta behållning kan under någon tid, utan olägenhet eller hinder för utbetalningarnas verkställighet, undvaras, från StatsKont. till Riksg:sKont. öfverlemnas, för att genom dess försorg hållas allmänna rörelsen tillhanda; och dessa af RiksgisKont. sålunda emottagna medel skulle, i mån af behof och efter skeende reqvisition, till StatsKont. återställas. Det vill af de här begagnade ordalagen synas, som skulle StatsUtsk. ansett StatsKont. vara behörigt att ingå uti pröfning, i hvad mån de dit inflytande medel kunna för statsutgifternas bestridande vara behöfliga, samt således på hvilken tid, längre eller kortare, de kunna till Riksg:sKont öfverlemnas. Då har Utsk. likväl glömt, att denna pröfningsrätt tillkommer icke StatsKont., utan Konungen, och att förslaget således äfven i denna del innebär ett försök att gripa in uti Konungamakten, hvilken på detta sätt t. o. m. skulle kunna göras alldeles redlös i händelse af ett hastigt påkommande oförutsedt penningebehof, då detta icke kunde fyllas, derföre att Statens kassa vore öfverlemnad till Riksg:sKont., för att tillhandahållas allmänna rörelsen. Huru har StatsUtsk. kunnat förbise vigten af Den 2 December. 17 detta förhållande äfvensom de högst betänkliga följder, som skulle kunna upstå deraf, om StatsKont. finge, Konungen ohördan och ulan dess tillstånd, i något hänseende om Statens medel förfoga. Och, hvem skulle pröfningen tillkomma, när behofvet af medlens återställande vore för handen? Är det StatsKont.? Ordalagen äro i detta hänseende sväfvande, så att af dem lika gerna kan slutas, det pröfningen skall tillhöra Riksg:sKont.
Just emedan jag älskar framåtskridandet, och tror att vi hafva ett stort fält för oss, på hvilket vi säkert Den 28 Februari f. m. 625 säkert oell lugnt kunna framgå, är jag särdeles rädd för alla omogna reformer, för experimenler, som hvarken stödja sig på några allmänt erkända förnuftsslut eller på vunnen erfarenhet å annat ställe. Det är dylika reformer som, när de misslyckas, sedan äro förträffliga exempel att framhålla för alt afskräcka från alla andra. Reformer kunna dessutom vara af 2:ne slag. De kunna hafva en {ramåleller en tillbaka-gående rigtning. Detta senare slaget bjudes ibland af motståndets män, reformer insockrade i några liberala fraser, som lätt värfva anhängare hos varma, men mindre försigtiga reform-vänner och älskare af nyheter. De gamla frihetsvännerna äro då pligtige att säga ett varningens ord! Vare det långt ifrån mig att i tid och otid vilja uttala ett riimeo Danaosn. Jag vill icke heller gerna beskyllas, hvarken för bristande vördnad för vårt Presterskap, eller för politisk ofördragsamhet. Men nog tror jag alt frihetsvännerna böra se sig före. när en stor genomgripande reform erbjudes egenll. af prester och deras politiska trosförvandter. Man bör icke inrätta nya embetsverk såvida de icke äro oundgängligen nödvändiga; dels för svårigheten att viii besätta platserna, dels för kostnadens skull. Skall man nu hafva löner åt 7 RegeringsRåd så får man sannolikt inga till de 2 nya Ledamöter, dermed Högsta Domstolen ovilkorligen snart måste förstärkas, om icke rättvisan i landet skall ligga nere. 5:o. Man har icke blott gjort RiksRättens Ledamöter inamovibla af Konungen, man har äfven undandragit dem opinionsnämnd, som Högsta Domstolen är underkastad. Ingen annan ansvarighet skulle för Ledamöterne i denna Riksöfverförmyndarekammare återstå än inför Riks-rätt. Ar sådant med Riks-rättens närvar:de och troligen framgent fortfarande sammansättning, en god garanti? 6:o. Olämpligheten och svårigheten för Deparfts-Cheferna att bevista Regerings-rättens sammanträden, har Hr v. Hartmansdorff fullständigt ådagalagt.
Förslag orri utfärdande af ett allmänt sä kallat Moratorium eller Jernbref; 2. Bag-Utskottets Betänkande öfver den af He rr Pehr Gustaf Cederschöld väckta motion örn upprättande och allmänt kungörande af ett Förmulair huru Skuldsedlar skola skrifvas för att sätta Bågen i tillfälle att betrygga Långifvare, att Ränta och Capital ovägerligen skola med Silfver liqvideras eller med gångbara Mynt-representativer; efter Curs; och 3. Banko-Utskottets Betänkande , i anledning af Stats-Utskottels Förslag, rörande förskott från Ban-’ ken till inlösen af Krigs-Cornmittéens Invisningar; Blefvo desse Betänkanden af Bonde-Ståndet bifallne. S. D. När Bonde-Ståndet, i anledning af • v* Stats-Utskottets förliden Plenidag upplästa och på bordet lagda Utlåtande öfver de vid dess den 12 sistl. Maj meddelta yttrande gjorde anmärkningar, angående medel till Theatrens underhållande, lät sig denna fråga till slutligt afgörande förekomma; fann Bonde-Ståndet för godt bifalla hvad Stats-Utskottet härom yttrat och tillstyrkt, utom hvad angår det i senare Utlåtandet förekommande Förslag, att den å den föreslagne Theatre-afgiften af Hufvudstadens Innevånare 676 Prof. Utdr. «f. 18 Junii 1818. möjligen uppkommande brist uti den Summan, sorn hittills varit af publike medel bestådd och Sfven för innevarande år är föreslagen att utgå, skulle godtgöras af öfverskott på Stats-Verkets intrader för nästa år l8ig( hvilket förslag af Bonde-Ståndet ogillades; i följd hvaraf allt extraordinairt bidrag af Statsmedlen för Theatrens underhållande utöfver de vanlige på Stat uppförde Vern Tusende Niohundrade R:d, kommer alt med innevarande är upphöra.
Knekte-kontraktet, icke lemna något bidrag till beklädnaden, för delta ändamål endast åtnjuter hälften af det beklädnads-bidrag, som för de öfriga Regementena bestås, har E. K. M:t, enär mycken svårighet härigenom uppstått för Regementets Beklädnads-Direktion att underhålla tvännc munderingar för Regementet i det skick, som vederbör, i Nåder föreslagit Rikets Ständer, att Helsinge Regemente måtte i berörda afseende försättas i samma ställning, som alla öfriga rolhålls-regementen, samt anslaget således älven utsträckas lill detta Regementes 1,200 rotar; och ehuru å det på 4:de Hufvud-liteln uppförda anslag, 71,000 R:dr B:ko, till lifmunderingen för indelta Infanteriet, årligen uppkomme besparingar, hvilka till större eller mindre del skulle kunna beläcka ifrågavarande utgift för Helsinge Regemente, likväl och då dessa besparingar, enligt Rikets Ständers medgifvande, användas dels till beklädnads-slilnings-ersällning för de kommenderingar ur indelta Arméen, hvilkas underhåll af 4:de Hufvud-liteln bekostas, dels för tillfällig anskaffning af heklädnads-förnödenheler för indelta arméen, då medel dertill ej finnas anvisade å Krigs-koilegii Intendents-afdelniugs stal, har E. K. M:t begärt all, i sammanhang med nu ifrågaställa förändring med beklädnads-afgiften, anslag för berörda ändamål äfven för Helsinge Regemente måtte af Rikets Ständer beviljas. Den nya stals-utgiften för ofvannämnda 18,058 rotar, samt vid Helsinge Regemente 1,200 » eller tillhopa 19,258 rotar, efter befunna medeltalet af rotehållarnes beklädnads-bidrag, 3 R:dr 18 sk. 6 rist. B:ko årligen för hvarje nummer, skulle uppgå till 65,196 R:dr 17 sk.