Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domkyrko scholä sanrk andre acl pios usus anstaqne hemmans försäljande till skatte» 5:0 vice Talcmannen lson sfonsLons memorial, angående wärdén af ekeskogen i riket! till Lagsam: Allmänna Bestvärsoch Oeconomiä-Ulskotten af kolar dsilskons afgifne memorial om rättighet för allmogen alt fritt fä afyttra sine landtmanna produkter» Instämmande uti Nidderskapet och Adelns beslut om utfärdande af instruktion för Revisorernr öfwer SkarsBancooch Riksgaldswerken; Instämmande i rem,si till SratS-Utskottet as Hons Ercellence Herr Grefwe Lrastoe memorial om vpscrande pä stat af de för Institutet för blinde och döfstumme anflagne medel; Af Den 3 Junti47 r Af den i Junri. Remiser lil! StatS-Ntffottek af Riksdagsmän» nett 8elan6ers 06) kelar I>IiIston8 memslialec, an» gående förhöjning i postlegan' till Banco-Utsi?oktet af kkan8 klanskons och Lric ^nclerLton8 memorial, angående Disconkers och privata assignationers indragande; till Lag-Utffoitek af i:o endel af Daniel Lelanöers ofwannämndc memorial, som rörer forum i Pöst-Rätts mål; 2:0 Olok ^onasknn8 memorial om rättighet att anlägga mjölqwarnar utan föregången syn; till Allmänna Beswärs» och j)economiä-Utsikotict af ^n6el8 k!rlancls80nr memorial om skyldighet för hwar och en att deltaga i saltpetters anskaffande; Remis till Constitutions-Utffottet af Konungens proposition angående tryckfriheten, samt äter» remis lill samma Utskott af dest den ro Octobec iZio afgifne betänkande om ändringar i Tryckfrihetslagen ; Remis jemwäl till Allmänna Besvärsoch Oeconomiä-Utffokrel af Konungens proposition om tullwerkei.
Det tillägg som Grefve Posse yrkat och Grefve Frölich bestridt, är alldeles likgiltigt. När Memorialet är lagdt till handlingarne, är det gifvit, att Generalintendenten dorchimont ej är er - D e n 5 3 a n u a r i i. 29 länd Adelsman. Att han har polletten qvar, betyder ingenting; han har säkert den grannlagenhet, att icke begagna den, och jag hoppas, att de båda Grefvarne förlika sina meningar så, att Memorialet får läggas till liandlingarne, och saken på det sättet en gång slutas. Herr Tham: Det är ej min mening att ingå i undersökning om den väg, som man gått förut, är den rätta, eller ej. Resultatet är, att RiddarhusUtskottet förklarat, att Generalintendenten dorchimont ej är berättigad till inträde å Riddarhuset. Ridderskapets och Adelns Ordförande har förklarat sig ej göra annan proposition, än till Ja derå. På Ridderskapets och Adelns yrkande af en annan proposition och Ordförandens vägran att framställa den, har saken blifvit remitterad till ConstitulionsUtskottet. Detta Utskott är en laglig domare i saken, och har afgjort den genom gillande af Ordförandens förfarande. En rak följd deraf är, att Generalintendenten d’Orchimont ej äger rätt till inträde här. Om Ridderskapet och Adeln vill lägga ConstitutionsUtskottets Memorial till liandlingarne, utan eller med tillägg, är mig likgiltigt; men att Ridderskapet och Adela äger rätt att göra tillägget, är min öfvertygelse. Det är ej fråga om, att vi skola tillsätta en Adelsman, eller icke; blott om Generalintendenten dorchimont får begag - 3o Den 5 J a n u a r i i. na den honom lemnade pollellen. När saken är afgjord, mäste den väl äfven kunna sättas i verkställighet. För öfrigt anser jag det föreslagna tillägget vara alldeles likgiltigt. Herr Hjerta: För min del tror jag ej, att det tillägg Grefve Posse yrkat, skulle behöfvas. Tvärtom finner jag det vara sårande att tillägga, att en pollett skulle fråntagas en person, som erhållit den.
I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss rörande Råntornes utgörande för någre Thorshälla Stad tipplåtne hemman. I anledning af väckt fråga om er^ sättning till Handlanden J. A. Tauson för aftrådt arrende af Uranienburgs Kungsladugård. Vid fÖrnyad föredragning af StatsUtskotteté ej mindre den 28 sistlidne April under N;o 12g afgifne, samt den 5ö i Samma månad förmiddagen på bordet lagde, Utlåtande* angående någre vid förslaget om. inkomsternes beräkning föa rekomne frågor, åd ock den 5 dennes under N:o 27g meddeldte, samt den 10 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, yttrande, i anledning af de vid samma Utlåtande gjorde anmärkningar, fann Ridderskapet oell Ådelrt för godt^ atf berörde tvånne Utlåtanden till alla delar gilla. Föredrogs å nyo och remitterades till hagfarn t Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten: Herr von Hartmansdorff*, AugUst, den 20 Den 12 Julii e. m. sistliclne Junii förmiddagen på bordet lagde, Mei morial, innefattande hemställan, att Riksens Ständer måtte genom en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, uttrycka deras önskan, att vid den nya Domstols organisationen särdeles afseende måtte fästas vid förliknings-åtgårdernes skiljande fran Domstolarne och uppdragande åt sårskilte Nämnder, samt att, om Kongl, Maj;t skulle med Riksens Ständer instämma uti en lika åsigt af saken, åt LagCommittéen måtte uppdragas, i enlighet dermed, uppgöra nödige förslag.
brefkonsten och Fredrika Breiner som brefskrifverslra~, en posturn artikel nf Esselde;)) Matlagningsnndervisningen i v h a follrskolor)) af Gerda Meyerson;)) Laura Marholms forfattareslrnpr af Alma. Cleve;)) Predrilra Bremer. Ett biografiskt verks af Lydia Wablstrom; ~Viktor Rydberg och 80 talets ungdom~) af Predrilz Vesterlnnd ~ n m.. Korrespondensartilclar och resebref hafva ej heller saknats. Bland dessa vilja vi framhilla: en redogorelse for; b Den intern~ltionella Irvinuokongressen i Berlin, af Lotten Dahlgren; bref fr&amp;n 8 Niirnberg v,)) Kopenhnmn)) m. fl. stallen. Talrika bokanmiilningar och recensioner, d6dsruuor, d5iriblnnd en uppsats af prof. L. Dietrichson ofver lronstn$isjn.nan Hnnna Vinge, afven skisser och liittare kiserier hafva forekommit. De sedvanljga meddelandena frBn riksdag, Fredrilra-Bre1ne1: - FSrbun.dot och kvinnovgrlden i inoch ntlaadet hafva dessutom ntforligt och sczkrjkt delgifaits lasaren. Tiaskriften Dagny. 1: Komitkn for lagfr8gor konstituerades den 26 april och antog den 6 maj stadgar, hvillra den 3 juni a.f forbundets styrelse godkandes. Enligt dessa har komit6n till llppgift)) att arbeta for att p i lngstiftningens vag och genom inverkan p&amp; den allmiinna meniugen dels gift kvinnas riitt att rAda ofver iigendorn tryggas och utvidgps, fir lfigfrQ~r dels i ofrigt framjas sadnna itgiirclor, som knnnn hidraga ntt hoja kvinnans s t i n i n g i samhallet.))
Föredrogs Kongl. Maj:ts denna dag å Riks-salen öfverlemnade nådiga Svar i anledning af åtskilliga utaf Rikets Ständers vid innevarande riksdag antagna, Grundlags-förändringar; och skulle detta nådiga svar meddelas Expeditions-Utskottet, för att iakttagas vid Riksdags-beslutets uppsättande. S. 1). Föredrogs ånyo och bifölls Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 25 sistlidne Januari och den 1 dennes bordlagda Betänkande : N:o 1, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse med öfverlemnande af förslag till 2:ne årgångar nya predikotexter och till ny kyrkohandbok. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Konstitutions-Utskottets den 1 och 4 dennes bordlagda Memorial N:o 4, med utlåtande angående Talmannens i Borgare-Ståndet vägran af proposition på en inom Ståndet framställd anmärkning emot en ledamots behörighet att vara Riksdagsman. Frän Högt. Preste-Stdndet. S. D. Företogs, i öfverenstämmelse med föreskrifterna i 66 och 67 §§ Riksdags-ordningen, val af Preste-Ståndets Fullraägtige uti Rikets Ständers Bank och Riksgälds-kontor, samt deras Suppleanter; och befunnos, efter valförrättningens slut, vara utsedde till Fullmägtige i Rikets Ständers Bank: Kyrkoherden i Mariae Magdalena! församling, Kongl. Hofpredikanten, Ledamot ten af Kongl. Nordstjerne-Orden, Joseph Nordlund. Kyrkoherden i S:t Clara församling, Kongl. Hofpredikanten, Ledamoten af Kongl. Nordstjerne-Orden, Magister Thure Wensjoe-, och Wetenskaps-akademiens Astronom, Professoren, Riddaren af Kongl. Nordstjerne-Orden och af K. R. S:t Annae-Ordens andra klass, Magister Nils Haquin Selander.
Det är med en saknad, hvilken Ridderskapet och Adeln säkert delat, som jag ej ser på sin Bänk den af StatsRådets Ledamöter, som här oftast med framgång utvecklat så väl sine egne, som Regeringens åsigter; jag behöfver ej nämna att jag menar Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt. Men då äfven jag är Ledamot af StatsRådet, och såsom sådan tillstyrkt den Kongl. Maj:ts Proposition, som ConstitutionsUtskottet antagit och hvilken nu härstädes är under pröfning, anser jag det vara min pligt att yttra mine tankar om saken. Sedan 2:ne af StatsRådets Medlemmar, Herr Grefve af Ugglas och Hans Excellence Herr Grefve Mörner, redan framställt sine åsigter i ämnet, har jag dock föga att dervid tillägga. Jag vill likväl fästa uppmärksamheten på det principenliga i denna fråga. Här är af en Talare yttradt, att 24 §■ Riksdagsordningen är i afseende på Ståndens rättighet att sjelfva tillsätta sin CanzliBetjening så tydlig, Den 9 Januari i. 201 att all förklaring deröfver är öfverflödig. Samme Talare har äfven sagt, att då ett eller flere Stånd anse ett Grundlagsstadgandc tydligt, hör det så af den andra Statsmagten anses. En sådan tydning får män ej gifva Grundlagenj det skulle vara farligt för Folkets frihet. På samma sätt skulle då Konungen kunna säga att Grundlagen i en eller annan obestämd omständighet vore tydlig, och icke erfordrade någon förklaring. Deremot är i Grundlagen stadgadt, att när fråga om rätta förståndet af någonting i Grundlagen uppstår, bölden hänvisas till ConstitutionsUtskottets bedömande; och detta har i denna sak skett. ■— Man har invändt, att det föreslagna tillägget i 24 §. Riksdagsordningen skulle snarare inskränka, än stärka Ståndens rättighet att sjelfva nämna sin CanzliBetjening, emedan Konungen då skulle kunna tillvälla sig magt att tillsätta det erforderliga antalet Betjening utöfver det i §. uppgifna.
Jag beder kungen om förlåtelse, då jag nu vet, att det i alla händelser är en undersåtes plikt att ödmjuka sig för sin konung; förut skulle icke ens det blinkande svärdet kunnat förmå mig därtill. Mitt bref kunde ha varit mera bedjande och mera underdånigt; men jag trodde icke att det skulle behaga H. Jag brukar det talesättet, att kungen ofta sagt, att ingen visste så god besked om alla hans omständigheter, som jag. Detta brukade han säga, när han var mig god, och den tanken hoppas jag härmed kunna tillbakakalla. Han har ofta tillagt, att ingen hade så stor likhet med honom som jag, och detta talesätt har jag utelämnat, då det skulle vara alltför dristigt Jag finner det naturligt, att det hos eder, mina domare, uppstår ett dubbelt tvifvel, det första: förtjänar också Brandt, efter sakens natur, att kungen skulle helt och hållet benåda honom? Det andra: hvad önskar han då vidare? — Jag är alldeles villig att dö, ja, att tåla allt det straff, som blifver mig pålagdt; det är Guds tuktande hand, som jag har förtjänt; men jag håller det för min plikt att denna gång tala. H. M:t är mig onådig, därför blef jag fastsatt. Däremot kan jag intet invända. Jag kysser den hand, som slår mig; men den samma hand, som slår mig, kan också frigifva mig och förlåta mig, liksom Henrik IV, hvilken tillgaf långt större förseelser. Ja, skulle ni dessutom finna detta vara för mycken nåd och önska, att jag personligen ödmjukade mig för H. M:t, så håller jag mig det ej för någon skam. O! måtte mina domare tydligt kunna inse, hurudan min position var hos kungen! Måtte de också känna men strax glömma igen, huru det närvarande är i det invärtes. Då skulle visst edra ögon tåras och edra hjärtan röras af det uppriktigaste medlidande. Dock jag anbefaller min sak i Guds händer och beder er om det, som jag icke behöfver bedja er om, nämligen att följa eder öfvertygelse: därmed är jag alldeles nöjd. Uti brefvet till H. M:t har jag ansökt om, att få tillbringa mina dagar i lugn och därmed menar jag en höfdingepost i en aflägset liggande provins.
Med Halm ester Rör n-z denna Byggnad täckas. — Swinhus sä stork liom erfordras, anläggas wid Gafweln, af ett Hus der kreatur ej äro; och mä det samma äiwen med Halm eller Rör betäckaS. §. 6. Wid Gaflarne as det i sZregäende §. 'nämde Fähus, och under samma Taklag, upp! öres as Timmer eller KorSwirke med Brädsordrmq till wäggar, Loge med ett eller flere golf efter ga bens storlek. P3 ssiljewäqgen, som blott bliftser en 8 hwarje auda emellan Fähus och Logdyqgnaden , göres Dörr hwarigenom Halm frän Logeaälswet kan intagas kill Kreaturen; äfwen som och för samma ändamäl samt foderblandning, nägot Röste för Foderssullame emot Loqgälfwen ej inrätr tas. Dctza Hus ssola der första äret och sedermera hwart tionde är m?d Rödfärg och Viktriol anstrykas. Tilläter ej Markens läge, att Logr byggnaden beqwämligen kan wid endera Gafweln as de i 5 §. nämnde Hus uppföras, anlägges den lätt Den 27 Jani,arki. nzz tätt härintill pä nägon annan sida dock utan serstridt mellauwägg. §. 7- Uppsäktes den uti 5 ?. vmförmä'dte Byggnad al Timmer, stola knutarne dera tjärås och brädfodraö, samt hela Husek med Röd>arg och Vitriol anstrykas, pä sätt i i §- sörordnat är« AlsideS och ej naemie Van - eller Laduaärdshus än zvo alnar/ stall Badituf>van ell s Mättehus, der de hittills wanlige warit, boagaS.
Derjemte torde man erinra sig, att Rikets Ständers Bank var delegare i Banko-Utskottets Betänkande, Nto 43. 35 dessa diskonters vinster och följaktligen hade fördel af öfverassigneringarne, då bankens fördel nu blifver att hindra alla försök åt sådant håll. Slutligen kan jag icke instämma i Utskottets åsigt att, för bildande af fond åt filialbankerne, anticipera på kommande bankovinst. Antingen måste fonden inskränkas inom beloppet af den genom nedsättning af belåningen på publika papper tillika med redan besparade vinstmedel tillgängliga summa, eller bör fyllnaden tagas genom försäljning, om så erfordras, af banken tillhöriga obligationer. Men att anticipationsvis disponera någon del af bankoi insten för operationer, som ligga utom bankens omedelbara förvaltning, anser jag i principen lika vådligt, som det, i förevarande fall är onödigt och med grundreglorne för bankens administration oförenligt. I denna reservation hafva instämt: i alla delar Herrar, K. A. Almgren och P. J. Lagergren; i 2:a och 3:e punklerne: Herr J. F. Ekenman, samt uti l:a punkten: Riksdagsfullmäktigen Per Nilsson från Christianstads län; samt af Herr L. Bergman: Jag har ej kunnat gilla Utskottets beslut att banken skall lemna dess understöd till filial-bankerne i form af lån, i stället för medelst kreditiv, hvilket beslut jag anser komma att medföra den verkan, att filial-bankerne, vid deras första början, måste göra forcerade utlåningar, för att få ränta på kapitalet; hvaremot, om de finge begagna kreditiv, sådant blott blefve begagnadt, i den mån en solidare utlåning lät sig verkställa. Afven anser jag att fonden är för liten, och bordt ökas så, att maximum för sådan bank kunde utsträckts till en million, isynnerhet som man åsyftar att ersätta privat-bankerna, hvilket ej låter sig göra med ett maximum af 500,000 Rdr b:ko. 86 Banho-Utskoltets Utlåtande, Nio 44. Ank. till Exp.-Ulsk. den 7 Juni 1851. lil. i‘i midd.
Åh, hvad det var roligt!» Hon tvang honom att sätta sig bekvämt och bra i stolen samt började pyssla om honom, skaffade honom en pall, soffdynor och schalar. »Kamrern är sig inte lik», hviskade hon, »men där finns något i blicken, ja och så kring munnen!» Kaffet kom in, frun sprang omkring och gjorde sig tusen onödiga omsorger, hon slamrade med allt möjligt, pratade i ett, puttrade och bråkade. Men kamrern hörde henne icke mer, han betraktade sin ungdomsväninna, och med en allt större tillfredsställelse uttryckt i sin blick följde han hennes rörelser, där hon sysslade vid kaffebordet. Han frågade henne om hennes lif »sedan den tiden» och lyssnade med ett undrande intresse till hennes svar. Så kom frun, hon slog sig ned på en pinnstol bredvid bordet, man drog sina stolar närmare hvarann och började ett allmännare samtal. Vid kaffekoppen var »glada Katrin» alltid vid bästa humör och lät icke truga sig till att vara öppenhjärtig. Männens skröpligheter kommo strax på tapeten, hon knusslade icke med sina förtroenden; stackars Petreus fick sitta emellan, den gamle syndabocken gick igen och slet för sina svagheter, likaså de andra goda vännerna bland det »så kallade starka könet»; frun hade känt en hel hop, hon, och som änka med hus och gård hade hon haft tillfälle att rikta sin erfarenhet. Hon hade icke så få friare den tiden, en repslagaremästare hade varit »riktigt kär», dessutom en äldre postiljon, som var trött på sitt rörliga ungkarlslif, samt en för detta militär, öfver hvars lefnadssaga ett visst dunkel sväfvade. »Att inte kusin tog en af dem», anmärkte Schana, inte utan en viss spetsighet i tonen. »Nej, jag var inte så galen en gång till», svarade hon, »att i onödan dra till huset ett sådant spektakel. Jag tål inte de oduglingarne, som inte ha en förnuftig tanke i sina hufvuden, nej, tacka vet jag reelt kvinnfolk, di ä' då åtminstone människor.» Kamrern var af samma tanke, äfven han misstrodde männen. Hvad hade han icke lidit för deras skull! Han hade som förmögen ung man gått in i en bank, kort efter det han förlorade sina föräldrar.
I)å jas nyss hade äran framställa yrkande att Ståndet måtte alsia nedsättning i tullen å alla de artiklar, som uti omnämnda tabellen finnas upptagna, trodde jag att man, genom att föredraga dem i ett sammanhang, skulle kunna undvika den tidsspillan, som måste uppstå genom särskildta diskussioner om hvar och en af dessa många artiklar, men, som jag blifvit gjord uppmärksam derpå, att K. o. Ad. redan beslutat att Betänk:t skall punktvis löredragas, och den af mig yrkade föredragningen i ett sammanhang af åtskilliga punkter således icke kan medgifvas, får jag afstå från berörde yrkande. Till svar å Gr. Posses anförande vill jag endast lästa Gr:ns uppmärksamhet derå, att skälet, hvarför jag yrkat afslag å denna punkt, grundade sig icke derpå alt någon inhemsk näring behöfde skyddas, utan derpå att, såsom Hr Fåhraeus i sin reservation sagt, det icke finnes något skäl att bevilja tullnedsättning för en larg, då tullsatserna å andra för Svenska industrien vigtigare färger bibehållas oförändrade. Det var på grund af denna bristande konseqvens sorn jag begärde och fortfarande begär afslag å punkten. Hr von Kraemer: Jag är förekommen af den siste värde talaren ; jag ville blott anmärka, att R. o. Ad. redan beslutat, att detta Betänk, skall föredragas punktvis och att således Gr. Liljencrants’ framställning icke skulle kunnat af Ståndet bifallas; men jag ber att tillika få bifoga några anmärkningar angående ifrågavarande artikel. Att den i och för sig sjelf icke är af någon vigt, torde hvar och en medgifva, då den minskning i statsinkomsterna, som deraf kunde uppstå, endast skulle belöpa sig till 1,500 rdr; men den får en ganska stor vigt genom den ställning, den i Betänk-.t erhållit såsom den första af de artiklar, för hvilka Utsk:t föreslagit tullnedsättning.
Nu deremot har jag af allt hvad i denna sak blifvit sagdt och skrifven, endast hämtat de starkaste anledningar* att bibehålla den öfvertygelse om olaglighet, som Den 17 Julli Söm åtföljt Directiönens tilltagsna handling och nödvändigheten , att derom anställa ert undersökning för att finna* i hvad mer eller mindre mån Directionen kan hafva deltagit i de olyckliga verkningarna af sitt vänskäpsfuliä bistånd mot de penninge* nödsiällte, hvilken undersökning må hända ock då så mycket bättre utfaller tilldess fördel. Jag tycker tili och med, om jag vöre Ledamot af Directionen, skulle jag, med den känsla af rena afsigter, som hvar och en af dem Säkert äger, långt ifrån att motsäga sjelf Ifrigast påyrka en undersökning, på det jag mätte öfvertyga icke allenast Banco-Utskottet, utan hela Verlden , särdeles provinsen Skåne , att dessa Steg, jag vidtagit 1 penningé-vägen, varit oskyldige, laglige och bidragande ensamt att frälsa slstnämde Landskap frän Undergång och förstöring, sorn oundvikligen skolat följa, i fall jag icke så hastigt kommit med den värderade och beräknade llödhjelpen. Men att Banco-Utskottet, Söm några velat i förhand, skulle förfråga sig, och, sorn det heter, höra Directionen, Vöre att förvandla Utskottet till en Domstol , Som agde ätt iakttaga älla Lägens formelia föreskrifter Och processa med den, sotn ännu icke blifvit stärnd. Det kan aldrig blifva Bänco-UtSkottéts skyldighet, Och matte aldrig kunna passa .Riksens Ständer. Bättöo-Utskottet har fullgjort sin pligt, då det hos sina Principaler anmält ett missbruk af deras åt en Corporation témiiade privilegium, då det sagt, att detta missbruk är äf den att, att Banco-Utsköttet tror det förtjena en Undersöknings men det har aldrig upp haft sig Och kart aldrig 5 :te Bandet* SU3< 5X4. tipp - 1698 Den 17 Juli. upphäfva sig till
Det skulle ha varit gjordt för länge sedan, om Katarina velat tillåta det Den andre är en charlatan och får icke sätta sin fot i mitt hus. – Min käre Karl – säger den gamle skarpt – Doktor Unzer är den skickligaste och mest erfarne läkaren på platsen, och jag förutsätter, att du vill göra mig till viljes och låta tillkalla honom! Jag skall själf hämta honom – det hastar det kan gälla min dotters lif – Just därför ämnar jag låta tillkalla en man, på hvars skicklighet jag litar! – Grefve Karl går bort till klocksträngen och ringer. Men den gamle blir häftigare och häftigare: – Det gör du väl icke ändå! Hvem är han, denne doktor Struensee? En lättsinnig, gudlös person, om hvilken man ingenting annat vet, än att han för ett förargelseväckande lefverne och att han icke hedrar sin fader och sin moder. En så kvalificerad person vågar jag verkligen icke anförtro min dotters lif! – Och jag däremot vågar just anförtro honom och ingen annan min makas lif! Den mannen är ett geni och icke en charlatan! Han kommer att göra allt hvad hans konst förmår – och jag hoppas, att utgången skall rättfärdiga mitt val. – Jag förstår! säger den gamle farbrodern bittert. – Du vill visa mig, att du är herre i ditt hus. Men jag ber dig än en gång: betänk dig! Du har mycket på ditt samvete gent emot Katarina – din skuld tål knappast vid att ökas! Skulle utgången bli olycklig, ångrar du kanske en gång, att du icke följt mitt råd – Skulle utgången bli olycklig, skall jag alltid ha mitt samvetes vittnesbörd om, att jag åtminstone i detta fall uppfyllt min plikt Och med största lugn ger han sin kammartjänare befallning, att doktor Struensee ögonblickligen skall tillkallas. Grefvinnan Rantzau ligger med ögonen slutna och ögonbrynen sammandragna af smärta. Hon måste uppbjuda allt hvad hon äger af fysisk kraft för att hålla medvetandet klart. Hela organismen är i uppror, det bultar och värker i hennes hufvud, och en stark känsla af äckel fyller hela hennes varelse. Det är tyst och skumt i det stora rummet; gardinerna äro neddragna, men en enda strimma af aprilsolen stjäl sig in, och i dess ljus dansa dammkornen som lefvande väsen.