Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Häst hafva sig upplåtne och bestådde RegementsCasserner, väl funnit billigheten fordra att äfven Kongl. Andra Lif-Gardet måtte varda af Staten försedt med Regements-Cassern, samt derföre medgåfvo att den anslags-sumjna på Riks-Statens 8:de Hufvud-Titul, stor 15,ooo R:dr årligen, som förut blifvit ånvänd för Gassern Byggnaden åt Kongl, LifGardet till Häst, från och med år 1819, Rnge disponeras till anskaffande af Regements Cassern för Kongl. 2:dra Lif-Gardet, på sätt Kongl. Majit i Nåder lämpligast funne j men då Riksens Ständer likväl icke bestämdt utsträckt detta Stats-anslags begagnande för längre tid än till nästa Riksdag eiler till och med innevarande år, och Gassern-Byggnads arbetet, enligt de uti Kongl. Majrts Nådiga Bref af den i4 Martii 1821 bestämde grunder, är i den mohn verkstäldt, att ett Cassern-hus är fullt färdigt till begagnande och att, utom medel till fyllnad i köpeskillingen för Gassern-Tomten samt till Köksinrättningar för Manskapets matkokning, omkring 4oo.° R:dr äro af detta års Stats-anslag att påräkna, till bidrag för näst ifrågakommande Cassern-hus, hafva Committerade i underdånighet anhållit, det måtte Kongl. Stats-Utskotfels Betänkanden. 13<95 Maj:t i Nåder gifva Riksens Ständer tillkänna, hurusom, lill vinnande af det afsedde ändamålet, att förse liela Kongl. 2idra LifGardet på ett ställe med Cassern-hus, nödigt är, att Riksens Ständer tillåta det nu varande Anslags-summa må varda å Stat hibehållen och framgent få användas för berörde Cassern-Byggnad, intill dess detta Nybyggnads-arbete, som i brist af passande Hus å tjenligt ställe, genom inköp af Privata, blifvit af Kongl. Maj:t i Nåder anbefaldt, hinner fullbordas på sätt Kongl. Majit i Nåder förordnat.
Hon har bestämt hvad man med tryckfrihet skall förstå i dessa ord; »Med tryckfrihet förstås hvarje Svensk mans rättighet att, utan någon på förhand af offentlig myndighet anställd granskning, eller annat i förväg lagdt, af Tryckfrihetslagen ej föreskrifvet, hinder, utgifva skrifter» o. s. V. Vi veta att tryckfrihetens heligaste skydd ligger deri, att ingen censur skall äga rum; detta är i Regeringens förslag förtydligadt genom orden »utan någon på förhand af 608 Den 13 December ?. m. offentlig myndighet anställd granskning»» Det är denna censur, sorn i så många länder inskränker tryckfriheten, och Regeringen har således, genom sitt förslag, velat bestämdt uttrycka, att någon sådan icke Iean äga rum. Hvad man ytterligare anser såsom en bestämd grund för tryckfriheten, är att brott mot densamma icke skall kunna genom dom straffas förr än en jury yttrat sig deröfver. Regeringen har uttryckt detta genom följande ord: »att icke i annat fall kunna derför straffas, än om en i stadgad ordning utsedd jury eller nämnd pröfvat* innehållet vara stridande mot nämnde lag.» Dessa ord finnas icke nu i Reg.F.-n. Hvad är det då som Regeringen gjort? Hon har uttalat, att en tryckfrihetslag bör till sina bestämmelser vara af civil lags natur; att så verkligen de facto är förhållandet, kan ej rimligen nekas, ehuru förändringar i densamma fordra 4 Stånds enhälliga beslut, hvilket förhållande ger förordnm egenskap af grundlag. Den förste talaren, som här upträdt i denna fråga, har tydligen erkänt detta. I tryckfriheten ligger en helig rättighet; men denna rättighet kan missbrukas, och tryckfrihetslagen skall derföre innehålla straff för dessa missbruk. Denna del af tryckfrihetslagen måtte väl äga samma natur som allmän brottmålslag. Allmänna lagen föreskrifver, att jag icke får häda Gud; den förbjuder mig att förneka den rena evangeliska läran; den förbjuder mig att våldföra mig på Konungens person o. s. v., och för alla dessa brott stadgar den straff. Med samma straff beläggas också dessa brott i tryckfrihetslagen, då de utöfvas i tryck, och denna lag hänvisar också till den allmänna och dess straffbestämmelser.
Till Statsoch BevillningsUtskotten: Af Herrar Arfvidsons, Widebergs och Lefflers derom afgifne Memorial, att, inom Götheborgs Policekammares District, de afgift er, som utgöras i och för understöd till Gurlius anläggande för Veneriska smittan, måtte till StadsCassan få ingå till nämnde ändamål. Af nyssnämnde Riksdagsmäns Memorial, angående ett BancoLån åt Götheborgs Stad. 2:0 Af Herr Milanders Memorial, om tillökning uti UtlåningsSummorne från Banquen å Fastigheter. Till Allmänna Besvärsoch OeconomiceUt skottet: 1:0 Af Herr Lindes Memorial, angående förhud emot införande af Utländskt spunnet Bomullsgarn, jemte de i samma ämne gjorda munteliga Anföranden. 2:0 Af Herr Winbergs Memorial, rörande nödige anstalter till en skyndsammare Postgång, jemte Yttranden i samma ämne, af Herrar Eneroth och Hök. 3:o Af Herr Ebels Memorial angående upphörande af tillåtelsen att till qvarblifvande i Riket försälja Utrikes tillverkade och under beslag anhållne Varor, tillika med åtskillige munteliga Yttranden i ämnet. 4:o Af Herr Palmborgs Memorial, angående yrkad rättighet för Städernes Magistrater, att förrätta så kallade Dykeri-Auctioner. 5:o Af Herr Holms Memorial, om upp - Igzj Den 20 Januarii. hörande af HusVisitationer och LandTullsbevakningen, jemte ett munteligt tillägg. Af den 5 dennes om Remiss: Till StatsUtskottet: i:o Af Herrar Arfvidsons, "Widcbergs och Lelflers Memorial, angående yrkad befrielse för Götheborgs
Motionairen anser inga nya Embetsman behöfva blifva följd af dess förslag, och jag inser omöjligen huru en Magazinsinrättujng till en sådan scala, skall kunna undgå att kräfva Embetsman, till antalet oberäknelige. Jag hade trott att de Slatsförluster, som uppkommit genom våra misslyckade försök i denna väg, hade bordt tillräckligt varna oss från återfall i misstag utaf samma art, Jag hede trott att de förnyade resultalerne af undsättningscreditivet bordt lära oss, att det ej längre går an att göra Banken till en tvångslåneanstalt för den. oftast locala fattigvården inom Landet. Jag afstyrker Molionairens förslag i liela dess vidd, såsom i min tanka aldeles oförenligt med sanna grundsatser för Statshushållning för ett Land; och jag tager 86 Den 17 December f. m, mig i det ställel friheten att påkalla uppmärksamheten å nödvändigheten, att stadga säkra beräknelig^ grunder för spanmålshandeln, såsom enda utvägen alt tillvägabringa den möjligaste jemnvigt emellan prisförhållanden, vid bättre eller sämre skördar, och att förekomma ytterlighelerne af nöd, så väl i följd af öfverflöd, sont utaf brist. Jag tror att 60 §. RegeringsFofmen, till vinnande af detta mål, tarfva de den ändring, alt grunderne för tullens förhöjande å inoch utgående spanmål, borde i likhet med all annan tull af Rikets Ständer bestämmas; och jag anser, alt 20 p:cent utöfver den sist stadgade Riksmarkegangen vore en lämplig maximi-lull för inkommande spanmål, hvarigenom en säker, af intet godtycke beroende beräkningsgrund för speculanlen skalle uppkomma; och jag är åtminstone för egen del öfvertyg ad, att en sådan tull skulle vara mera än tillräckligt. hög, för att skydda producenten emot någon anledning till billig klagan öfver någon menlig verkan af utländsk täflan ufi, snan målshandeln.
Herr Grefven och Landt-Marskalken: t ii ika tina g a !, alt Plenum komine klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas. Ben 5 Angust i, f, nu Företogs till pröfning LagUtskoftets den Sf aistledne Julii , under N:o 127 afgifne, samt den 29 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, öfver väckt motion, angående bestämdt stadgande, dels huruvida löftesman bör erhålla serskild uppsägelse när gäldenär uti skuidebrefvet förbehållit viss uppsägelsetid, dels ock. huruvida reversinnehafvares försummelse att bevaka sin. fordran i Gäldenärs Con<?urs, må medföra befrielse lör löftesmanne^ från betalningsansvar. Herr Ehrenbrog, Casperi Det är emot sednare delen af Lag-Utskottets Betänkande jag anhåller få framställa en anmärkning. Utskottet har sagt, att af det lika förhållande, sorn äger rum uti rättigheter och skyldigheter emellan borgenär och löftesman, hvilken borgat såsom lör egen skuld, äfven tydligen skulle följa, att borgenärs underlåtenhet, att i gäldenärs concurs bevaka sitt kraf, lika litet verkar till löftesmannens befrielse från betalnings ansvarighet, sorn gäldenären kunde undgå att betala, der borgenär underlät att i löftesmannens concurs göra sin rätt emot denne sednare gällande. Förhållandet synes mig dock vara i så måtto olika, att gäldenär aldrig kan. söka regress hos löftesman, men väl denne hos gäldenär. Denna rättighet kunde likväl för löftesman gå förlorad, örn borgenär underlät att utsöK» sin fordran så tidigt, att den förre kunds bevaka sin ersättning i gäldenärs concurs. Ben 5 Augusti f. m, Lagarna om caution, mäste viii å ena sidan alse borgenärs säkerhet, hvartill fordras, att löftesman är underkastad lika ansvarighet sorn gäldenär; men ock å andra sidan ställa så til], att gäldenär må kunna erhålla borgen; men detta försvåras, om borgenär ej har samma skyldighet, att emottaga i afseende på löftesman, som på gäldenär. Jag anser derföre stadgandet i det nya Lagförslaget vara rigtigU
Den 17 Julli f. ra. känd krigsrustning i Svenska hamnar för de insurgerande SydAmericanska Staternas räkning, innan dessa Republiker ännu voro erkända af Kronan, Sverige; sedan uraktlåtit att påyrka utfärdandet af instruction för den person, till hvilken oförsvarligt öfverläts, att försälja en fjerdedel af Rikets flotta; vidare förbisedt det bedrägliga i sjelfva handelscontractet, med skeende utbyte af nya mot gamla krigsfartyg; sist rågat måttet af scandalen genom sättet för återgången af den verldsberyktade skeppsoch menniskohandeln, hvarvid Staten gjort förlusten af minst en half Million, jemte den ännu högre af Kronans värdighet och Statens anseende. Om Arméen vunnit i en yttre militärisk hållning, underhålles denna krigs-lux med en stående anvärfd krigarepersonal, i förhållande till Sveriges folkmängd och tillgångar, större än någon annan Stat framvisar, nästan uteslutande på bekostnad af en fattig jordbrukare-class. En öfverdrifvet stor Generaloch RegementsStab; ändamålslös och indelningsverket förstörande fördelning af Befälets löner; slöseri med befordringar och militaira distinctioner; lustläger; täta uniformsförändringar; dyrbara cassernoch andra militaira byggnaders uppförande, under det man låter den vigtiga Artilleri-materieln, under i5 års fredstid, så förfalla, att den jemte Sen 17 Julii f. m. 27 Armeens öfrige utredning torde i det närmaste totalt brista, utgör caracteren af vår militaira administration, behäftad dessutom med det hufvudsakliga felet, att icke minsta tecken i dess åtgärder förspörjes till något ordnadt för svar s-system, då man hört Befälhafvare, Organisateurer och Förvaltare inom försvarsverket under innevarande Riksdagsöfverläggningar, ömsom opinera för sjöförsvar, ömsom för krutförsvar, ömsom ock öfvervägande för det olyckliga centralförsvaret, grundadt förnämligast på den lättast förstörda eller upphäfna operationslinie!! Götha Canal, samt på en förstörelse bådande concentrisk retrait.
Enkans ställning försvårades ytterligare derigenom att mannen underlåtit att bereda henne delaktighet i någon pensionsinrättning. Endast genom egen arbetsamhet och enskild välgörenhet har det varit henne möjligt att hittills kunna försörja sig; men numera hunnen till en ålder af nära 60 år, är hon, med försvagad helsa och krafter, ej mera i tillfälle att såsom hittills kunna sörja för sitt uppehälle och är derför i stort behof af något understöd för sin framtida bergning. Af denna anledning och emedan framlidne Majoren Braun, hvilken såsom officer tjenat Staten i nära 29 år, med utmärkelse deltagit i tvänne fälttåg, såväl åren 1808 och 1809, som åren 1813 och 1814, under hvilket sednare han blifvit benådad med guldmedaljen för tapperhet i fält, vågar jag derföre föreslå: att Rikets Ständer, med behjertande af ofvannämnda af bifogade handlingar styrkta omständigheter, ville, i enlighet med hvad flera gånger tillförene under liknande förhållanden egt rum, bevilja bemälda enka en årlig pension på Allmänna Indragmngsstaten af Fyrahundra R:dr R:mt. Om remiss lill vederbörligt Utskott af denna min motion anhålles vördsamt. Stockholm den 14 November 1865. A. C. Raab. N:o 81. Af Herr af Klercker, Carl August, angående pension ål Majoren Nils Johan Gierlz's enka, Lona Fredrika Giertz, född Bahr. Med vördsam anhållan att Rikets Ständer täcktes bevilja ett ärligt understöd åt enkan efter Fängelse-direktören och Kommendanten vid Straffoch Arbetsfängelset på Långholmen, Herr Majoren Nils Johan Giertz, får jag till stöd härför äran anföra: att enkefru Giertz, nu hunnen till 59 år, lider af kronisk sjukdom, att hon ej vidare med arbete förmår sig sjelf försörja, samt dessutom befinner sig i knappa lefnadsomständigheter, emedan tillgångarne efter framlidne Majoren Giertz voro ganska ringa.
Nej, ty att älska, det är att ge! ADOLF. Att älska som man, är att ge; att älska som kvinna, är att ta! Och jag har gifvit dig, gifvit, gifvit! FORDRINGSEGARE. 70 TEKLA. Äh! Allt! Hvad har du gifvit? ADOLF. TEKLA. Det var mycket, det! Och om så vore, så har jag tagit emot. Ska du komma med räkningen på dina presenter? Och har jag tagit emot, så har jag ju därmed visat att jag älskat dig! Ett fruntimmer tar endast presenter af sin älskare! ADOLF. Älskare, ja! Där sa du ett sant ord! Jag har varit din älskare, men aldrig din man! TEKLA. Det var väl så mycket behagligare, det, att slippa vara förklä'! Men är du inte nöjd med den platsen, så får du afsked, ty en man vill jag inte ha! ADOLF. Nej, jag har märkt det! Ty, på sistone, när jag såg att du ville smyga dig ifrån mig som en tjuf och du sökte egna kretsar, där du kunde lysa med mina fjädrar, briljera med mina juveler, då ville jag erinra dig om din skuld. Och då förvandlades jag till den obehagliga fordringsegarn, som man helst ville ha långt borta; då ville du korsa öfver reversen, och för att inte öka gälden hos mig, upphörde du att ta ur mitt skrin, utan gick omkring till andra. FORDRINGSEGARE. 71 Jag blef din man utan att vilja det, och då kom ditt hat! Men nu ska jag bli din man antingen du vill eller inte, efter som jag inte får vara din älskare! TEKLA (lekande). Prata inte nonsens, lilla idiot! ADOLF. Hör du, det är farligt att gå och tro att alla andra äro idioter utom en själf. TEKLA. Ja, men så tycker väl lite hvar! ADOLF. Och jag börjar misstänka att han din förre man möjligen inte var idiot. TEKLA. Åh Gud, jag tror du börjar på att få sympatier för honom! ADOLF. Ja, nära på! TEKLA. Se där! Du skulle vilja göra hans bekantskap, kanske utgjuta ditt fulla hjärta!
BorgareStåndet, under öfverläggningen om den vigtiga frågan, antagandet af en Jury i Tryckfrihetsmål, tager jag mig friheten, såsom en ny motion, hos Högloft Utskottet framställa: att det i 1812 års Tryckfrihets-Förordnings 5 § stadgade Rättegångssätt måtte såsom gällande antagas, i den händelse Riksens Ständer framdeles skulle finna en Jury icke uppfylla dermed åsyftade ändamål eller vara stridande mot Nationens lynne och tänkesätt. Framtida erfarenheten lärer härom vara den säkraste domare. 6r. Kjellander. Memorial angående fullbordad granskning af de i Stats-Rcidet förda Protocoll. Till följe af föreskrifterna i 53 och 105 §§ Regerings-Formen och 29 § Riksdags-Ordningen har Constitutions-Utskottet äskat de i Stats-Rådet sedan sisth Riksdag intill början af den nu påstående förda Protocoll, och hafva i anledning deraf till Utskottet blifvit öfverleinnade: l:o De öfver Justitia:-Arender i Stats-Rådet hållna Protocoll ifrån och med den 1 Maji 1812 till och med den 25 Januarii innevarande år. 2:o Protocoll öfver General-Auditeurs-Arender ifrån och med den 8 Maji 1812 till och med den 1 Martii innevarande år. 3:o Protocoll öfver Krigs-Arenderne från och med den 4 April 1812 till och med den 21 Februarii innevarande år. 4:o Protocoll öfver Kammar-Arender ifrån och med den 22 April 1812 till och med den 14 Februarii innevarande år. 5:o Protocoll öfver Handelsoch Finance Arender ifrån och med den 3 Junii 1812 till och med den 8 Februarii innevarande år. 6:o Protocoll öfver Ecclesiastik-Arender ifrån och med den 23 April 1812 till och med den 918 Riksdagen 1815. 22 Februarii innevarande år; jemte Beredningens till dessa Stats-Råds-Protocoll hörande Acter.
N:o 67, samt det öfver deremot gjorda anmärkningar afgifna Utlåtande N:o 66, med tillhörande förslag till ny Bevillningsförordning, får Utskottet, efter vanligheten, förbigå de delar af förslaget, sora vunnit alla fyra respective Riks-Ståndens bifall , och endast upptaga förekommande skiljaktigheter; äfvensom Utskottet, enär nu föreslås voterings-propositioner, hvilka af dessa föranledas , och vid de nio, först i ordning efter hvarannan af dem förekommande , inträffar det förhållande, att 3 Stånd stannat uti ett, och ett 4;de Stånd uti ett annat beslut, torde i allmänhet få göra yord - Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 70. 3 sam framställning , om icke pluralitetens beslut må af det skiljaktiga Riks-Stdndet biträdas, samt anmärka ati , om sådant i ett eller flere fall inträftar, de föreslagne voterings-propositionerne , i inon deraf, komma att förminskas. Pag. 6, fjj). '•). Hvad Utskottet i Utlåtandet N:o 66 föreslagit, om afgiften å löner, är af alla fyra Riks-Stånden i hufvudsaken bifallet; men Högloflige Ridderskapet och Adeln bär funnit att, uttrycket ”af alla löner, ”ifrån och nied iqq Rxlr'* borde förändras till ”«/ alla löner, från *200 R.dr;" och då sist anförde ordalydelse fullkomligt öfverensstämmer med den af alla fyra Riks Stånden antagne, i Utskottets Memorial N:o 37, pag. 14, förekommande 6:te Bevillningsgrunden, att Bevillning utgöres af löneinkomsterne, ”utöfver Tvåhundrade R.drså tillstyrker Utskottet, att till efterlefnad af ofvannämnde Ständernas Beslut, med uteslutande af orden ^och med ” må i Bevilinings-Förordningen, å ofvan uppgifne ställe, införas det af Ridderskapet och Adeln antagne uttryck ”af alla löner, frän a00 R.-dr ^ag9» ($• I2)' S°m "Vällofl.
« Z L ^ >2-. ^ na liksom hjelper det andra, att cn liten brist det eira äret, ge« noin en besparing det andra, kan ersättas, samt anses för ev besparing strax, ehuru densamma ej werkcligen uppkommer inom en li - O) o r-r 0 s-» O Q Or LÄ i o o o o O O O >LD 8 <2 C rr s>» rr « L2. <2 <rr «» <2 ?2 r2 L L. ^ « GZZF L: dr27 L <- ^ - »»> '»— <2 -. L Z <2) A-. »42 « <O r^ .r-.^ Q> L ? «r^. rr 22 «c» <2 <r) <2 ^ ä ri: r-» r2 5- o« ^ ^ <52 ^ ^ O o o O «22 «2) O <2 0 O <-« O L>- « 00 L: <7) r2 <2 r2 L <2 <2 o <27 - Q <2 r-» 'Ä UQ 'L ^ ^LQ<2 ^rr^. <- <2 L - ^c> Z V L Q ^d .°<2 <- ^ Z - -§ ,L-.^> ^ Q ^ s L »cs ^ o Lr^ ^ r - <2) <2 Q « rrr <D « ° <- « <- ^ »s ^ tV Z -8 - o S-» ^ 00 ^ co <) -^t o> »^-' or - <2 cp. o<2 r^ <2 L 6- « °2- -i» c> <2 - -Z ks L L ^D. " -7. ^ L >^j « » ^ <L» ^ « « <2 L !
Jag hoppas likväl att bara vi komma fram, jag ändå äfven utan katalog skall få rätt på någon del af herrligheten. Fennomanskor och 'ett smultron, vuxet i skuggan' ganska bra, men jag skall minsann göra allt mitt till att öfver de der finska smultronen utgjuta hela det briljanta solljuset af min stockholmska konversation. Det blir kanske rätt pikant till slut. Kypare, sodavatten och ett glas punsch!" En helsning från Finland. Vi befinna oss åter i Stockholm. Tant Agatha och fröken Jenny sitta vid sitt morgonkaffe; då ringer postbudet och kammarjungfrun lemnar fram ett bref med utländsk poststämpel. "Minsann, från Erik!" sade Jenny, sedan hon brutit detsamma och flygtigt sett på stilen. "Vill tant höra på, så skall jag läsa upp hvad den gunstige herrn har att förmäla från Finland'?" "Men om der kanske förekomma några hemligheter... så..." "Åhnej", svarade Jenny leende, "jag har inga hemligheter med kusin Erik, fast jag tycker bra om honom." Och hon uppläste följande skrifvelse. Erik Stenrot till Jenny Bertram. Min skälmska kusin! 1 den förmodan att du ännu icke anträdt din "inkognito-resa" sänder jag dig dessa rader, hvilka, jag hoppas det, skola finna tant och dig sittande i allsköns välbefinnande i er vackra våning vid Drottninggatan i det oförlikneliga Stockholm. Ja, jag är nu i Finland och i dess glada hufvudstad Helsingfors, som är en vacker och prydlig stad med breda gator, stora torg och präktiga promenader samt ett starkt tycke af ungdomlighet i hela sin fysionomi, hvilken icke kan förfela att göra intryck på hvarje, i synnerhet sjövägen ankommande, resande; men mera härom då jag åter befinner mig på hemlandets jord och, sittande i den beqväma gungstolen i edert så kallade hvardagsrum, kan kasta en lugn återblick på mina reseminnen, hvilka sannolikt skola bli ganska angenäma. Jag har också allaredan börjat föra en dagbok, för att ha en ledtråd för minnet då jag i framtiden någon gång vill återupplifva de mångfaldiga intryck min själ här rönt. Såsom du vet reste jag hitöfver för att studera det "nya lifvet" i vårt gamla kära Finland.
Preste-Ståndet den 25 Borgare-Ståndet den 25 Bonde-Ståndet den 29 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, i fråga om trenne, kronan tillhörige, jordars upplåtande lill utvidgning af kyrkogården i Kalmar. (Stats-Utsk. Uti. N:o 204.) S. A. K. Uti en under den 27 Juli sistlidne Maj till Rikets Ständers Stats-utskott aflåten skrifvelse har E. K. M:t omförmält, hnrusom domkyrko-rådet i Kalmar, af anledning att den Por Kalmar stadsoch landsförsamlingar gemensamma begrafningsplatsen med dess inskränkta utrymme numera, till följd af ökad folkmängd, blifvit för sitt ändamål otillräcklig, och då i stadens närhet andra till begrafningsplats lämpliga ställen icke funnos, utom trenne invid gamla kyrkogården belägne E. K. M:t och kronan tillhörige åkerlyckor, å församlingens vägnar anhållit, att desse måtte till kyrkogårdens utvidgande upplåtas. Sedan församlingsboerne i afseende å vilkoren för den begärda upplåtelsen å allmän sockenstämma uttryckt den önskan, att ifrågavarande åkerlyckor, som för närvarande äro till enskilde personer utarrenderade, måtte utan annan afgift, än för den nu löpande arrendetiden, åt församligen öfverlåtas, eller ock, om denna anhållan icke kunde vinna bifall, den nu utgående arrendesumman måtte i nåder utsättas såsom en för alltid bestämd årlig afgäld, att af domkyrkan till E. K. M:t och kronan erläggas, samt Magistralen i Kalmar och E. K. M:ts Befallningshafvande i Kalmar län, med vitsordande af uppgifne förhållanden, å ansökningen tillstyrkt nådigt bifall, hade E. K. M :ts och rikets Krigs och Kammarkollegier, med afseende å de förhållanden domkyrkorådet framställt, och då omförmälde äkerlyckor, å en ofvanberörde underdåniga ansökning bilagd karta betecknade med litt. B, C och D, och Expo ditions-Utskottets Förslag till tind. Skrifvelse, N:o 108.
Da Westerbottn sätt ätnjpta flere wedermälkM pf Riksens Höglofligs Ständers godhet och wälwilja, hwaribland den uts Höglofliga Bewillnings-fltskottssts projext proponerade befrielse frän Pewillning för alla som ej äga Femhundrade Riksdaler ärlig inkomst, och att heste skulle med en tredjedel af Bewjllningen studsas, utgör en för Orten hekydylig fördel; fär jag ödmjukeligen qnhälla, pet ej mätte mches för -någon öfivcrdrifwen hegäran, att Ortens förmögnare Jnnewänare som af krigets följder och fiendens inryckande j laisdek, betydeligen tidst, afwen mä ksrnna frän afl Pewillnsng blifwq befriade, och qts de som Mindre lidit, kunde i jämnlikhet med projectet taxeras, hwaremot torde handa någon enda här eller dar som ej nqgyt af kriget förlorat, kunde med full Bevillning hefäggas, hwilket allt skulle pä Taxeringsmannens hepröfwande ankomma. Mine skal härtill öro, det en förstörd egendom utom de olägenheter som folkbristen medförer, fordrar icke allenast alla de inkomster som af annan loflig näring kan erhällas utan mångdubbelt större kostnader derutöfwer för dest iständsättande, Uwensom fienteliga utskrifningar, plundringar m. m, för dem som ej hafwa agendomar synes mig böra kunna komma i beräkning. Skulle Rikets