Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Messing; liänföres under Metaller, sammansatta. Messingstråd; se Tråd. Metronomer eller musikaliska taktmätare ; hänföras till Instrumenter, matematiska. Mikroskoper; hänföras till Instrumenter, optiska. Mjöl af Spanmål; se Spanmål. *Mjöl af Arrow-rot; se Mjöl af vegetabilier. Mosaikarbeten; hänföras till Sten, arbetad. Muffar; se Hudar och Skinn, pelsverk, persedlar deraf. Mullbärssaft; liänföres under Apoteksvaror. Murklor; se Svampar, atbara. Mursten; liäuföres under Tegel, alla slag. Muskött, insyltad; tullbehandlas såsom Konfityrer. Myntkoppar; hänföres under Koppar. Myrrha; hänföres under Apoteksvaror. Förslag till Tulltaxa. 19 Musslor, friska insyltade eller saltade Mynt, guld-, silfveroch kopparMålningar oell Ritningar, oinfattade Nattsäckar och Kappsäckar Naturalier till vetenskapliga samlingar Neglikor Nålar, af annat ämne än guld och silfver, och ej hänförliga till bijouteri varor Näfver Nät, alla slag, fortullas lika med det Garn, hvaraf de äro gjorda, med tillägg af 50 procent. Nötter: kokoshassel-, valoch andra slag Oliver Oljor : feta: bom-, hamp-, kokosnöt-, palmoch spermacetiandra till apoteksvaror ej hänförliga eller eljest icke specificerade slag flygtig» eller essencer, ej specificerade (flaskornas vigt deri inbegripen) Oljekakor Ost, alla slag Papp Pappoch Pappersarbeten, alla slag: olackcradc lackerade, arbeten af papier maché derunder inbegripna * Papper: förhydningsoch presskardusoch sug-, färgadt eller ofärgadt; makulatur-; tryck-, olimmadt; tapetoch poléreller smorgelskrif-, kopie-, plancheoch alla andra slag hvitt, ej specificeradt post-, alla slag Qvantitet för Tullberäkningen. Införsels tull. Riksmynt. R:dr. | öre. Mössor och Kasketter; tullbekandlas såsom Kläder, ej specificerade.
>1 "« ordnas, att oäkta barn jemväl mä taga arf efter sin moder, lika med äkta barn, i all af henne förvärfd egendom, lös och fast, äfvensom i ärfda lösören.» Omröstningen bar lemnat ett resultat af 71 Ja mot 44 Nej; och har, i följd al denna utgång, 3:dje Voteringen: (enligt Lag-Utskottets omförmälda Memorial 32 84) egt rum jemlikt denna voteringsproposition: Den, som vill. att Rikets Ständer skola, för sin del, i enlighet med Borgareoch Bonde-Ståndens beslut, antaga en författning, angående oäkta barns arfsrätt, af följande innehåll: »Med ändring af hvad i 8 Kap. 7 § Ärfda-Balken finnes stadgadt derom, att barn, som äro aliade i lönskaläge utan äktenskapslofven, eller i hordom, eller i förbudna leder, ej må taga annai arf än efter egna barn och bröstarfvingar, förordnas, att oäkta barn jemväl må taga arf efter sin moder, lika med äkta barn;» röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej anses Rikets Ständer hafva antagit Ridderskapet och Adelns beslut, att den ifrågaställda författningen angående oäkta barns arfsrätt skall erhålla denna lydelse: »Med ändring af hvad i 8 Kap. 7 § Ärfda-Balken finnes stadgadt derom, att barn, som äro aliade i lönskaläge utan äktenskapslofven, eller i hordom, eller i förbudna leder, ej må taga annat arf än efter egna barn och bröstarfvingar, förordnas, att oäkta barn jemväl må taga arf efter sin moder, derest hon ej efterlemnar äkta barn eller bröstarfvingar.»
Knäböjande änglar spela stilla, och Johannes döparen och Johannes aposteln stå som stela och allvarliga vittnen vid kolonnerna kring madonnans tronhimmel. Där finnas vidare förtjusande framställningar af födelsen, de vise männens tillbedjan, nertagningen från korset och porträtt sådana som det härliga af den unge rådmannen Martin v. Nieuwenhove, där han med blottadt hufvud står med knäppta händer, försjunken i sin morgonandakts allvar, medan gryningsluften från Brügges gator spelar in genom det upphakade fönstret. Ju längre man vistas bland dessa verk, desto djupare genomtränges ens varelse af deras harmoni. De äga den fulla samklang, som är känslans och uttryckets skönhetsförmälning. Det är en harmoni, som det behöfves släktled för att dana, en så sällsynt och ömtålig planta är den. Som på ett gränsland mellan tvenne blomfält kan spira upp en mellanform af bådas skönhet, hafva hos Memling germansk innerlighet och troskyldighet ingått förbund med romansk formtukt. Stephan Lochners idylliska pingstkonst i Madonnan i Rosengården, som drömmer till sina leksystrars vårljusa musik – ty som leksystrar verka dessa blonda och blåögda änglar, som le öfver sina instrument – och Rogier van der Weydens passionskonst, så latinsk i den patetiska skärpan och lidelsedraget öfver de magra, förgråtna gestalterna, hafva smält ihop hos Memling till en ny harmoni. Lyrisk, nästan omanlig som Memling är till sitt temperament, af miniatyrtekniken dragen mot sirlighet och elegans, får han fram det finaste i sitt väsen i sina kvinnoframställningar, i sina helgon, änglar och madonnor. Den flamländska konstens kvinnogestalter, hvilket ämne att studera! Hvilken rikedom på typer af alla slag, allt sedan van Eyck skapade deras stammor, Eva på Genter-altaret med syndens äpple i sin hand och den medeltidsaktigt framskjutna magen – kvinnan ännu uppfattad med skolastisk motvilja som könsvarelse fresterska och barnaföderska – ingenting annat.
Uti ett senare, af Riksdagsfullmägtigen från Blekinge Olof Mänsson, till Hedervärda Bonde-Ståndets Protocoll afgifvet och, under den ai nästförflutne April, till de förenade Utskottens kännedom öfverlemnadt Memorial, sorn till en vidlyftig discussion inom det StaissamiAllm.Bev.o.Oec. Utsi. Uti, JV.-o 7a. 33 det Hedervärda Ståndet föranledt , har bemaite Riksdagsfullmägtig , under upprepande af de flesta skäl mot möteskostnadernes öfverflyttande på Allmänna Bevillningetf, som i det föregående af detta Betänkande redan finnas upptagne, bestridt gillande och ens upptagande till pröfning af Stats Rådets härom alternativt framstälda förslag, enär all anledning vore för handen att, jemväl i den händelse Rikets Ständer skulle, för deras del, besluta den ifrågaställa rubbningen i Contracten , Kongl. Maj:t , i öfverensstämmelse med Dess nu tillkännagifna åsigt af saken, säkerligen skulle finna, Sin höga pligt likmätigt, att, med stöd af 80 §. Regerings-Formen , afböja det ingrepp, sorn dermed åsyftades i deras rättigheter, hvilka icke hafva med Rustoch Roterings-skyldigheterne alt skaffa, och icke sanctionera ett sådant Rikets Ständers beslut, hvilket alltså icke komme att någon verkan medföra. I detta yttrande hafva Riksdagsfulltnägtige Petter Pehrsson från Calmare .Län, Jan Bengtsson från Vester-Norrlands Län och Hans Hansson från Gefleborgs Län sig med Olof Mänsson förenat ; hvaremot Riksdagsfullmägtige Nils Mänsson från Malmöhus Län, Anders Danielsson från Elfsborgs Bih, lill Riki-St. Slätt-samtAllm.Besv.o.Oec. Utsk. ZJtl. N.p jit Län samt Eric Pehrsson från Gefleborgs Län J jemte flere det Hedervärda Ronde-Ståndeta Ledamöter, förklarat sig hysa en alldeles motsatt öfvertygelse, och, som följd deraf, yrkat, att kostnademe för Arméens vapenöfningar framgent matte af Reviilningen få utgå.
Förut var han blott känd i sin hemstad såsom andlig komponist, framför allt af ett påskoratorium öfver Jesu sår, men med denna opera, som först skulle utföras inför grefven af Falkenstein och grefven af Haga – kejsar Joseph af Österrike och konung Gustaf III af Sverige –, hvilka båda i månaden väntades till baden i Lucca, hoppades han blifva berömd öfver hela orbis pictus. Flaminia, som af naturen icke hade något stenhårdt hjärta och som funnit det fridsamma Lucca otillräckligt för sin eldsjäl, delade hänförelsen. Spetsslöjan föll från de bländande skuldrorna, dubbelt hvita mot mårdkanten i det gröna sidenlifvet och vaggade öfver polonäsen, hvilkens stora sidenbubblor sammanhöllos af breda buketter med konstgjorda rosor. Flaminia hade också personlig orsak att gå i elden för det nya verket. Hon hade blifvit snöpligen afskedad från San Carlo. Det var en ledsam historia. En afton då hon med all möjlig höghet skulle agera Semiramis hade hon varit så medtagen af cypervin efter en pick-nick med en spansk grand, att hon blef uthvisslad, och då direktören förebrådde henne detta, sparkade hon honom på ögat. Äfven en försvarlig rispa af briljantspännet i en så liten sidensko som Flaminias hade ju kunnat förlåtas, men en försoning blef i detta fall omöjlig på grund af parternas intima och nära vänskap. Sedan dess hade Flaminia kuskat Italien rundt och sökt anställning, intill dess hon genom att sätta i full vådeld kanonikerns gamla antändliga hjärta bemäktigat sig Clytemnestras roll. Nu drömde hon endast om att uppträda för deras resande majestäter och sedan få i en främmande hufvudstad bestrida en kunglig hofsångerskas mångsidiga och olikartade göromål och från den privata till den offentliga skådebanan färdas i egen kaross med förridare, löpare och fackelbärare. Dylikt hade händt mer än en primadonna vid San Carlo. Men den som ej för en vitten brydde sig om »Clytemnestras död» eller hvad han sjöng, det var Gaëtano Benincasa.
Dä det democratiska elementet litine!- sig titeslutet från de regioner i samhället, der det egentligen är hemina och förmår utöfva en välgörande verksamhet, tvingas delalt kasta sig in på det politiska gebitet. Communérne i Frankrike qvarhållas i det fullkomligaste omyndighetstillstånd; de kunna icke utan centralstyrelsens inblandning afgöra den I i k — gilltigaste detalj. Är fråga om en reparation på en publik byggnad, på en kyrka, den må vara aldrig så obetydlig, skall alltid en hemställan göras till centralstyrelsen, och så måttga instanser skola då genomgås, att det icke skall vara titan exempel, att byggnader hunnit ramla innan styrelsens beslut hunnit utfärdas. Den politiska radicalism, som nu vulkaniskt gro!- i Frankrike, kan visserligen aldrig finna samma symp.dhier hos de kallblodigare nationerna; då satser ne likväl redan l Sverige börja drifeus, må man icke förbise deras conseqvens. Huru långt man än må utsträcka de politiska rättigheterna, stanna alltid många, ja de flesta utom kretsen af de valbei ätligade; drifves dertill den satsen alt blotta personligheten ger sjelfskrifvenhet till politiska rättigheter, skall de otillfredsställdes antal alltid blifva lika stort som de tillfredsställdes, och den politiska obelåtenheten i evighet fortfara. Hvilken val-census man än må bestämma, den må vara aldrig så låg, skall alltid anses som eh slags afistocralisk usurpation, främmande för grundsatsen. Under våra tider är det således mera än någonsin af största vigt att Utvidga den communala verkningskretsen, och att der fästa detta lågande sträfvande efter medborglig verksamhet; der kan det verka välgörande, då det deremot, inkastadt på det politiska gebitet, så lätt kan verka vulkaniskt förstörande. Af de åsigter, jag här gifvit tillkänna, torde R. o. Ad. finna hvilken stor och hufvudsaklig vigt jag lägger på den delen af Gr. Spens’ förslag, söm rörer co minu na I väsendet. Jag förenar mig således med den af Frih. Sprengtporten, vid conferencerna gjorda tillstyrkan, att Gr.
Då denna fråga förra gången var före och återremitterades, projecterade jag 8 sk. b:co såsom kurhus-afgift för Stockholms stad. Jag har sedermera ändrat mitt tänkesätt, och anhåller nu att 8 sk. måtte blifva minimum och 12 sk. maximum. Jag kan bäst intyga, att kurhusen i Stockholm behöfva allt hvad de kunna få; ty nu kunna icke patienterne kureras såsom det bör ske, i brist på medel. I stället för att behöfva 4 eller 6 veckors kur, skickas de nu ut efter 3 veckors kur, och det är alldeles otillräckligt. Jag anhåller således om propos. på ett maximum af 12 sk. samt ett minimum af 8 och icke t sk, såsom Frih. Gederström nyss föreslog. Den 19 Augusti e. m. ai5 Hr Möllerhjelm: Jag har icke tyckt mig finna att någon af R. o. Ad:s ledamöter lagger sig emot mitt förslag. Jag vill upplysningsvis hafva äran nämna, att hvarje år sammanträda vederbör, deputerade samt controllcras kurhus-afgifterna och uppgifves behofvet. för det kommande året. Det kan således aldrig komma i fråga, att hufvudstadens innevånare skulle blifva beskattade till högre kurhus-afgift än hvad behofvet fordrar. — I afseende på Hr af Grubbens’s framställning att såsom minimum 8 och såsom maximum 12 sk. borde utsättas, så tror jag för min enskilda del, att ett bestämmande af R. St. om ett sådant minimum icke behöfves, ulan att då för länen är stadgadt minimum af 1 samt maximum af 5 sk.; så kunde för Stockholm äfven utsättas ett minimum af 1 sk. blott maximum blir 12 sk. Jag anhåller således om propos till afslag å Utskts betänk, och bifall till detta mitt förslag. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla hvad Utsk. yttrat i den del af betänk., som nu blifvit föredragen. Ropades nej.
Sa t. ex. skriker fru Katrinie Cruus till siu herre och man, bfverste Henrik Fleming, att Iieninss sv&amp;er, Claes Flsming, dött at ' att han druckit s&amp; mycket, att hans krage strypte honom. Hon tilltigger sedan helt enkelt: " Khe m i ~ i herre, om da dricker ett rus, sa lös strax upp din krage om halsen! ' I ett annat bref ber samma fru sin man, att ej dricka sig allt för ofta drucken, " ty dn vet huru ondt du pligar ha ". Och herr Henrik var ingalunda ntigon drinkare, han gjorde endast som de andra, ban " dyrkade guden Baochum ", eller drack " mariga skAiar " e1ler " gjorde sig lustig: allt enligt den radande uppfattningen ganska oskyldigt. Det bör dock anmiirkas, att det synes varit ett nifinnens privilegium " att taga ett rusn. Afiinga bord brukades med sida, hvitit borddukar. PA ena kortsidan satt varden. De förintimsta ghsternn i högkarmade stolar under pell p8 Iingsidan, vid den andra kortsidan stod en bofmiistare i en lysande dragt. Han skulle, enligt en gammal ceremonibok, i ett förntlmt hus vara af adel " eller eljes en ratt skicklig och v8lvaxter person ". Vid stora middagar voro ej husets damer synliga, och de torde afven vid bröllop och begrafningar ganska ofta serverats vid sarskilda bord. Nbgra statliga pastejer eller helstekta och rikt utsirade fAglar prydde midten af bordet. Tallrikarne, understundom blott för, hvarannan gast och endast ett par ginger. ombytta, voro af silfver eller tenn. las af olika form eller storlek vor0 en lyx för tidehvarfvet, och man bestalde deraf nu helt stolt i hemlandet, sedan Melcher Jung anlagt sin glasfabrik i Stockholm. Före mAltiden nyttjades h a r som allestades handtvagning; en page gick omkring med fat och handduk.
Majrts Nådiga Proposition till Riksens Ständer, rörande behofvet af särskilta penningetillgångar till upphandling af Spannemål, 18.— angående förändring i nu varande befordringsgrunder till BancoCommissarie-tjensterne, 128. — om instämmande i PresteSlåndets beslut i frågan om en ny ChartasSigillataeFörordning, 129. — om bifall till StatsUtskottets Utlåtande, om en del af Wadstena fordna Klosterbyggnaders upplåtande för Hospitalslnrättningen derstädes, dito. — örn gillande af Statssamt OeconomieUtskottens Betänkande, angående Tullverket och dermed gemenskap ägande ämnen, dito. — roande Götha-Canalarbetets fortgång och befrämjande, i3o. — angående Götha-Canalarbetets inskränkning tills vidare inom linien emellan Wenern och och Wettern, i3r. — om bifall till OeconomieUtskottets Betänkande, angående förbud mot öfverflödsvaror samt kustbevakningen, l32. 255 ProtocollsUldrag, Ridderskapets och Adelns, rörande yrkad undersökning om GöthaCanalDiscontDirections förhållande, i afseende på den till Canalarhetets fortsättande gjorde försträckning af 1,100,000 R:dr, 133. — angående BancoVerkets styrelse och förvaltning efter sednaste Riksdag, 255. ■— rörande förslaget till en förbättrad NationalRepresentation, 256. — om Remiss till RiddarhusUtskoltet af Herr Silfverstolpes, Gustaf Abraham, Motion, innefattande hemställan, att, i händelse rättigheten alt efler fulhnagt representera skulle blifva upphäfven, någon deremot svarande ersättning för de Frälsemän, hvilka icke äro Hufvudman, måtte af RiddarhusUtskottet utses och föreslås, 256. — rörande en stadgad afgift till Veneriska Smittans hämmande, dito. — angående ersättning åt Deputerade af RiksStånden, som komma att afsa till Norrige för att bevista Hans Maj:t Konungens Höga Kröning derstädes, 257. rörande RiksHufvudbokslutet, dito. — om gillande af StatsUtskottets Betänkanden, angående dels StatsRegleringen i allmänhet, samt förslag till RiksStat för 1819 och följande åren till nästa Riksdag och dels utväxling i Landsorterne af nya smärre Bancooch RiksgäldsSedlar, 258. — om förändring i indelta Regementernes beklädnadssätt, dito. — angående väckt fråga om inrättande af en BergverksSkola, dito. 256 ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns, om försutne BergmansPrivilegiers ersättning och inrättande af en ny Bergslag i Norrbottens
Anslag till Militärförsörjnings-Inrättningen: från Wadstena Krigsmanshus-kassa 1,000: — » Konungens Hospital 900: — s. k. Raspoch Spinnhusafgift samt Tolagsfattigmedel, anslagne till Stockholms stads Uppfostrings-Inrättning för vanvårdade barn Räntemedel Ersättning för bestridda fattigvårdskostnader: af allmänna medel 1,970: 60. » fattigvårdssamhällen utom Stockholm 1,141: 22. Förökadt värde å Provisoriska Sjukhusets inventarier Diverse inkomster Summa R:dr R:mt Utgifter: Till Allmänna Barnhuset för de genom Barnhusets försorg å landsbygden utackorderade barn 2,291: 36. » Småbarnsskolorne Uj)pfostrings-Inrättningen för vanvårdade barn. » Norra frivilliga Arbetshuset inom Jakobs och Johannis församling » Södra Arbetsoch Försörjnings-Inrättningen, med inberäk ning af reparationskostnad och onera å egendomarne » Norra Försörjningsoch Arbets-Inrättningen å Kungsholmen » Serafimer-Ordens-Lasarettet » Provisoriska Sjukhuset » de i hufvudstaden anställde 4 Vaccindepot-föreståndare » Allmänna Barnbördshuset, dels arfvode till Adjunkten derstädes mot skyldighet att tillhandagå i staden boende barnaföderskor med nödigt biträde, dels för dylika qvinnors transporterande till Inrättningen » en särskild förbindningsanstalt för bensårssjuke » Militärförsörjnings-Inrättningen » Fattigherberget och Fattigbaracken » Fattiges förskaffande till deras hemorter » Spisanstalter utan spritdrycker för fattiga » Fattigvårdssamhällen utom Stockholm för lemnad vård åt fattiga, tillhörande Stockholms kommun Räntemedel Aflöning till Stads-Nämndens tjenstemän och betjente Uppbördsarfvoden Omkostnader för Socknestämmo-Nämnden Diverse utgifter, såsom arfvoden och gratifikationer, fastighetsonera, tryckningsoch annonskostnad, skrifmaterialier m. m. 36 Stockholms stad. Fattigvård. Barnhus barn, numera kunna anses i allmänhet uppfylla sitt ändamål.
Vid chartors förfärdigande borde derföre den dragna list eller ram, som man med dubbla linier vanligen gör kring chartan, indelas uti grader, hvardera af 25 alnar efter chartans scala, nemligen på den perpendiculaira linien, som ar ena sidan af ett kappland, samt på den parallela linien, hvarje grad af 17-I alnar, och då dessa korsa sig vid utdragning med blyerts, formeras kappland, Hvarje 4;d® grad på den perpendiculaira linien, och hvarje 8:de grad på den parallela, skulle, medelst gröfre strek eller annan färg utmärkas, och då dessa Besil' och Ekon, Utsk. Betänkanclen. 1313 utdragas och korsa hvarandra på samma sätt som ofvan, gifver tunnlandet sig tillkänna, hvarigenom man kan till hvad liten eller stor del som åstundas, finna rymden pä chartan i tunnland och kappland; men detta utgör icke enda afsigten med denna gradering; den bör äfven vara ledning till hela chartabeskrifningen, hvarföre hela perpendiculaira kapplandsgraderingen betecknas med a. 1, «. 2, o. s. v., samt tunnlands* graden med stor bokstaf och Romersk ziffra, såsom B I, B II,| B III, o. s. v. Den parallela linien utan bokstäfver numereras på samma sätt med 1, 2, 3, 4 etc» för kapplanden, samt] I, II, lil, för tunnlanden. Vid chartabeskrifningens genomläsande sammanbinder man blott motsvarande der åberopade numror, hvilka genom korsningen, utan vidare sökande, gifva tillkänna både stället på chartan och rymden; t. ex. 1 å 6 utgör ett kappland, och visar t. ex. på bokstafven B. o. s. v. Hvad sålunda blifvit föreslaget, har Utskottet till noggrann pröfning förehaft, hvarvid det icke undfallit Utskottets uppmärksamhet, med hvilken skarpsinnighet och grundlighet Memorialets Författare sökt, att utur en ny synpunct behandla förevarande granlaga och invecklade ämne.
Under erinran att det skäligen kan anses tillkomma kommunen, men icke Staten, att afhjelpa och afgöra behofvet af salutorg och båthamn, får Utskottet endast anmärka att, då med ett salutorg afses beqvämlighet för de dagliga uppköpen för hushållen, så skulle dess förläggande i en "obebyggd trakt” i det nordvestra hörnet af Clara församling föga motsvara behofvet för flertalet af hufvudstadens innevånare. När sammanbindningsbanan först af Friherre Ericson föreslogs, upptogs bland andra fördelar, som dermed vore förenade, jemväl den, att jernvägen till en "sammanhängande längd af 12 mil norr och söder om Mälaren” skulle gifva tillfälle till besparingar genom en gemensam bangård och genom gemensamma uppeldade rcserv-lokomotiver m. m. Det är ostridigt, att någon besparing håde i anläggningskostnad och i tjenstgöringspersonal skulle uppkomma genom en gemensam bangård lör hela Stockholm. Deremot torde minskningen i antalet af uppeldade reserv-lokomotiver, af hvilka vanligen ett hålles i beredskap på hvar 0:te eller 7:de mil af jernvägarnos längd, vara af mindre betydenhet, helst sedan jernvägen redan fått en utsträckning af emellan 40 och 50 mil. Hvad åter beträffar fördelen af blott en bangård, så, och enär jernvägsstationen vid Fatburssjön i alla händelser lärer komma att bibehållas, erhåller Stockholm minst två bangårdar; och då ingendera är belägen vid Stockholms rätta hamn, Saltsjön, så skulle af detta förhållande måhända snart framtvingas en tredje bangård, samtlige med emot behofvet svarande tjenstgöringspersonal. Utskottet befarar, att man öfverskattar de fördelar i afseende på jernvägens förvaltning, som kunna blifva en följd af en gemensam bangård i Stockholm.
Ankommande i öfrigt å de fleste röslegande invånare i hvarje stad, der jorden tillhör staden, att, i den ordning, som för beslut 0111 stadens inkomst eller utgift iakttages, bestämma, huruvida den bräuvinsbränning, hvartill staden efter värdet af de serskilda jordlotterna är berättigad, skall åt dessas innehafvare upplåtas eller för stadens gemensamma räkning utöfvas, och om bränvinsbränning skall ske med serskilda pannor, efter hvarje jordlotts värde, eller ock uti ett eller flere sammansatta verk efter alla eller flere jordlotters sammanlagda värde. Uti de städer deremot, der jorden är med eganderäLt fördelad på stadens invånare, må sådan bestämmelse bero på det beslut, som ibland dem af pluralileten, beräknad i mån af jordvärdet, fattas. Är förhållandet med eganderätten till jorden blandadt, bestämmes ändå sättet för bränvinsbränningens utöfning efter de grunder, som nu sagde äro. Bränvinsbränning för stadsjord vare underkastad de föreskrifter, som af behörig myndighet meddelas om bränneriels läge och byggnadssätt, med hänsigt lill snygghet och försigtighetsmått emot eldsfara. 4 Hör till Bevilln.-, Lagsami Allm.- Besv. och Ekon-Utskottens Betänkande, N:o f. § T. BränvinsbränningsFedskapen skall vara af följande beskaffenhet: