Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En tredjedel af stadens befolkning utgöres af personer, sorn icke hafva annat att lefva af än deras arbete för dagen och af hvilka de flesta sällan mäkta att betala kronoutskylderne. Stadens fattigvård är derföre mycket betungande och tillskottet dertill har under några år stigit från 1 till 25 skiJlingar för hvarje Riksdaler af bevillningen efter andra artikeln. Calmar i Landskansliet den 7 Maj 1853. På Landshöfdinge-Embetets vägnar: C. A. S*wlme. *B. O. Siljeström. TABELL fiir LaiifBel inom Calmar liän för åren —1*50. u äro under någon hemmansränta inbladigi Kungsoell Kungs Ladugårdar . Derunder lydande Lägenhet Frälse-Säterier Rå och Rör Hemman, deraf 14 Mantal doneradt under Westervik Frälseskatte och Skattefrälse-Hemman . Säteri-Rusthåll Skatte-Hemman, deraf 6 i Mantal Skatte-Säteri Krono-Hemman, deraf 2 Mantal Säteri Militie-Boställen Civila Dito Ecklesiastika Dito Hospitals-Hemman, Krono Lots-Hemman, deraf i Mantal Frälse, 2} Mantal Skatte och 5} Manta Diverse skatllagde och oskattlagde, hebyggde och obehyggde Jordlägenhete Ryttare-, Soldatoch Båtsmans-torp Skattlagde Fisken och Fiskelägenheter, som ej Backstugor Tullmjölqvarnar med 3S5 par stenar . Tullsågar, deraf 413 st grofbladige och Husbehofs-mjölqvarnar Dito sågqvarnar Stampar Koppar-verk Jerngrufvor Stångjems-verk Ämnesoch Räck-hamrar Masugnar Reverber-ugnar Jernoch Manufaktur-verk af alla Glasbruk Pappersbruk Tegelbruk Alunbruk Krutbruk Oljeslagerier Garfverier Färgerier Poltaskebruk Terpcntinfabrik Lackfabriker Kronopark om 10,500 tunnlands vidd . Härads-Allmänningar om 2,069J tunnland
Under den 3i Julii 182g, har Kongl. Majit, enär hvad härom blifvit af Rikets Ständer hemställdt komme att bero på serskild underdånig ansökning i hvarje fall, förklarat denna Rikets Ständers anhållan icke.kunna föranleda till någon åtgärd. 22'0 öfverlåtande af en Kronan tillhörig tomt i Landscrona till Oelreichska Enkhus-inrättningen. Öfverlemnad till Krigs-Expeditionens föredragning. n3:o Bil, till R. Si. Jun. Om/iuäim. Em/’. Ber. cl. i5 Jan. 1834 23 10 Skyldighet för Landshöfdingarne att lill Juslitias-Cancelle ren och Rikets Ständers Justitiffi-Ombudsman insända exemplar af från dem utfärdade allmänna påbud och kungörelser. Genom Circulaircbref den iC September i83o, liar Kongl. Maj:t anbefallt Öfver-Siå t hallaren och samtlige Landshöfdingarne, alt af allmänna påbud och kungörelser, sorn af dem utfördas, med undantag af sådane, som angå auclioner och efterlysning af förrymde arrestanler m. m. dylikt, inom en månad efter utfärdandet insända ett exemplar till Justitiae-Cancellers-Embetet och ett till Rikets Sländers Justitias-Ombudsman. 24 o Ökadt anslag till understöd för utflyttningar vid egoskif ten m. m. I detta ämne har, under den a5 Junii i83o, allmän Nådig Kungörelse blifvit utfärdad. 2J.O öfverlåtelse till Stockholms Stad af en del utaf Kronans tomt, Beridarebanan kallad, till utvidgande af Hötorget. Under den 3i October 1829 har Kongl. Maj:t anbefallt vederbörande att vidtaga elfi åtgärder, som biefve en följd af hvad Rikets Ständer härutinnan beslutat. 26 :0 Förslag lill en ny. Stängsel-förordnin
Det jemförelsevis med förhållandet vid Representationens sammanträden i andra länder ringa antal Stenografer som för anteckningen af debatterna hos Ridd. och Adeln här användas. Under Riksdagens 6 första månader inskränktes dessas antal till fyra och ökades sedan till sex, då i andra representativa Kamrar minst tio, ända till tjugu, lära för enahanda ändamål användas. Det öfverbopande arbetet hos det ringa antalet protokolls-förande fördröjer naturligtvis upsättningen och i följd deraf äfven justeringen af Protokollen. 3:o. Det sätt hvarpå justeringen af de muntliga yttrandena nu försiggår. Ståndets Ledamöter äro nemligen vana att få verkställa denna justering hemma, hvilket Kansliet, om det än dertill eger rättighet, dock har svårt att förhindra. Häraf har ej sällan inträffat dels att Ledemöter låtit ett och annat yttrande förkomma, dels vid afresa från hufvudstaden låtit det medfölja till sina i Riddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 9. 1 landsorten belägna hem. I förra fallet har Stenografen måst ännu efter Riksdagen, utöfver sitt åliggande, för andra gången upsätta yttrandet, i det sednare åter har tryckningen måst fördröjas till dess de saknade yttrandena, efter korrespondens med Ledamöterna, kunnat återbekommas; samt 4:o. Att Boktryckaren stundom låtit tryckningen gå ojemnt, till ursäkt hvarför han dock kunnat förebära, att manuskript kommit honom ojemnt tillhanda. Efter dessa uplysningar fann Direktionen, jemte anmodan till t. f. Riddarhus-Sekreteraren att så mycket som möjligt fortskynda tryckningen af de återstående Protokollen, i öfrigt någon åtgärd i anledning af det anmärkta dröjsmålet icke böra vidtagas förr än Riddarhus-Sekreteraren Munck fått tillfälle att i ämnet afgifva sin förklaring. Sedan t. f. Riddarhus-Sekreteraren derefter till Direktionens Protokoll den 9 sistlidne Februari anmält att både tryckningen och häftningen af samtliga Protokollen nu vöre fulländad, samt Riddarhus-Sekreteraren Munck, efter tilländalupen permission, åter inträdt i tjenstgöring, anmodades han vid
Skrifvelse IS:o 191. blifva utvidgade lill treklassiga; dock att, hvad Piteå skola angår, undervisningen derstädes må, genom den tillökning i lärarekrafter, som staden erbjudit att bekosta, fort farande bibehålla samma omfång sorn vid femklassiga skolor; och hafva Rikets Ständer alltså för hvarje af nämnda skolor anvisat en anslagstillökning af 1.500 R:dr, nemligen 1,000 R:drs lön för en ny lärare, och 500 R:dr lönetillökning åt Rektor, eller tillsammans 6,000 R:dr; varande af Rikets Ständer äfven härvid fästadt det vilkor, att skol busens byggnad och underhåll ej bekostas af Staten. 35:o. Af det vid E. K. Majits nådiga Proposition fogade Slatsråds-protokol! inhemtas äfven, hurusom bos E. K. Majit Rektorn vid Piteå skola, 1. P. Huss, underdånigst anhållit om beviljande af ett årligt anslag, räknadt från slutet af sistlidna års vårtermin, af 500 R:dr Runt, utöfver det belopp af 2,500 R:dr, han, enligt sednast fastställda lönereglering för Rikets Elemenlar-läroverk, eger att uppbära, eller ock, derest nämnde anhållan ej kunde beviljas, att E. K. Majit täcktes lill Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om anvisande af om förmälda belopp, såsom årlig förhöjning i sökandens lön; och bar, med anledning häraf, sistnämnda förhöjning blifvit af E. K. Majit i nåder föreslagen. Dä Rikets Ständer, pä sätt nästföregående punkt innehåller, för utvidgande af Piteå skola heviljat ökadt anslag, samt skolans Rektor derigenom skulle från och med nästkommande år erhålla den löneförhöjning af 500 R:dr, som förevarande nådiga framställning för den kommande tiden alser, få Rikets Ständer, i anledning af högstberörda framställning här endast anmäla, att Rikets Ständer äfven för tiden från slutet af 1850 års vårtermin till utgången af innevarande år för bemälde
Interiör från Sofiah.emm.et. H o n n e f står i omedelbar förbindelse m e d preussiska statsbanan genom linien Köln — Niederlahnstein. Att fylla tyst en daglig plikt Och låta hjärtats tillförsikt Slå bortom tiden rötter, Att — om ock kvald — h a inre fred Och med Maria sitta ned I ro vid Jesu fötter: Det är den bästa lott och del Och Sveriges drottnings kronjuvel. Rader från ett minnesblad. Antecknade af Erny. » Du kom, du säg — Du var ej van att vika, Och hon blef din, Germanias blonda mö, Men ej blott din, nej, hon blef vår tillika! Den blomman, flyttad om till Mälarsjö, Fast ammad under söderns sol, den milda, Sig dock till nordens dotter snart skall bilda. s å M vacker. drottningdiademet. ST P Idun Stockholm, N:r 9 (167) Prenumerationspris Fredagen den 27 februari 1891. pr år: Byrå: H a m n g a t a n 1 6, 2 / » tr. (midt för Kungsträdgården.) 8: — I d u n m. pl. Redaktfir och utgifvare: FRITHIOF Allm. Telef. Mathilda en firade sångerska, af hvilken Idun i detta nummer meddelar sina läsare ett porträtt, kan med själ sägas vara ett konstens söndagsbarn. Född och uppfostrad i en milieu, där hon kunde få odla de rika anlagen, senare anförtrodd åt en lärarinna, som förstod taga vara på dessa och till sist beredd tillfälle att fullborda sin konstnärliga utbildning i en af musikvärldens metropoler, har hon förunnats bygga sitt anseende som sångerska på en så solid grund, att det ej kan rubbas, och därmed äfven lyckats ernå en p o - pularitet, hvilken endast är få konstnärer beskärd och som ännu troget följer henne. Mathilda Grabow är ett stockholmsbarn och född den 23 maj 1852. Hennes föräldrar voro f. d. förste fagottisten i k. hofkapellet Ludvig Grabow och hans maka Augusta Lovisa Winkler.
Fadern började sjunga och de öfriga stämde in, medan tåget sakta rörde sig mot den sista hviloplatsen för tusen och åter tusen peruaner, som sida vid sida, stående, sittande eller liggande placerats i naturliga, öfvertäckta gallerier, genomsusade af den torra bärgsvinden, som eger en underbart bevarande förmåga, som luftar i likens svepdukar och leker med resterna af de sörjandes sista gåfvor ... I en af de små dalsänkorna uppe bland klipporna, där en fors rann fram och växtligheten var rik, stannade det lilla följet. Rundt ikring reste sig bärg utom åt väster, där stora landsvägen till Cuzco gick förbi talrika chulpas.C Det var nära en af dessa tornbyggnader, peruanen och hans ledsagare gjort halt. Bröd och bränvin togs fram, och man förfriskade sig, innan det bar åstad högre upp. Fadern lagade i ordning de små facklor, som skulle brukas längre fram på kvällen, då mörkret inbrutit. Dylika facklor, som utgjordes af ett fnöskartadt ämne, utdelades till hvar och en i tåget, äfven till barnen. Det äldsta af dem var ifrigt sysselsatt med att gnida två trästycken mot hvarandra för att skaffa eld. C Dessa chulpas voro tjugo till tjugofem fot höga tornbyggnader af polerad kalksten, hvilande på kvadratiska underlag med femton till tjugo fots sida och en framspringande sockel, bred nog att tjäna till sittplats. I den östra delen af hvarje sådan byggnad fanns en liten fyrkantig öppning, som ledde till själfva begrafningsplatsen, ett hvalf med väggnischer. Hvalfvet, hvars högsta punkt låg intill tretton fot från marken, var uppfördt på så sätt, att den öfverliggande kalkstenen alltid sköt ett stycke framom den undre. Nischerna voro intill tre fot höga och två fot djupa; de inrymde gudabeläten och mat till de dödas behof, hvilka sutto kring väggarne tätt bredvid hvarandra. Hvarje chulpas inneslöt sin adliga ätt, och när den var fyld, byggdes en ny. Alla voro så upptagna af dessa förberedelser, att ingen ibland dem lade märke till ett ungt par, som långsamt närmade sig.
Då vid införsel af lefvande kreatur den sjöväga transporten vore så dyr, att Kreatur. inhemska boskapsskötseln deri hade tillräckligt skydd, om sådant behöfdes, men importen af lefvande kreatur just för boskapsskötselns och hästafvelns egen skull syntes böra genom tullfrihet uppmuntras, har Herr Hjerta, efter Englands mönster, föreslagit medgifvandet af en sådan tullfrihet. Genom den i taxan redan medgifna allmänna tullfrihet för Hingstar, Tjurar och andra afvelsdjur samt det tillika åt Kommers-kollegium lemnade bemyndigande att tillåta införsel af alla slag kreatur till rasers förbättrande emot fjerdedelen af den i taxan stadgade tull, anser Utskottet tillbörligt afseende å boskapsskötselns förbättrande redan vara i tull-lagstiftningen iakttaget; hvarföre Utskottet ock hemställer, alt vid nu gällande bestämmelser härutinnan må förblifva. Kongl. Majrts och Bevillnings—Utskottets vid sistlidne riksdag afgifna taxeförKrut. slag upptogo, i stället för införselsförbudet för krut, en tullsats af 8 R:dr per cent ner. Detta förslag är nu upptaget af Herr Murén; och Herr Rosenblad har, för vinnande af lämpligare tullberäkningsqvantitet, endast i så matto afvikit från samma förslag, att han tillstyrkt tullens bestämmande till 4 sk. skålpundet, motsvarande 8 R:dr 16 sk. centnern. Utskottet instämmer i Herr Rosenblads förslag, 40 Bevillning s-Utskottets Betänkande, JW 5. Käpptoffsar och snodder. Kött. Lampor. Lin. att, med införselsförbudets uppbäfvande, tullen å krut må bestämmas lill 4 sk. skålpundet; hvarjemte och då för rättigheten att hafva upplag och idka försäljning af krut i städerna, nu gällande serskilda föreskrifter icke blifva fullt tillämpliga i afseende ä utländskt krut, som kan komma att införas, Utskottet föreslår, att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse till Kongl.
Resv. och Ekon.-Utsk. Bet. N:o 37.) S. A. K. Rikets Ständers uppmärksamhet har blifvit fästad derpå, att Sveriges norra provinser ega en rik källa till inkomst uti sina vidsträckta, på flere ställen ännu icke särdeles anlitade, skogar, deraf en stor del är Kronan tillhörig; hvarvid hos Rikets Ständer jemväl förekommit, huruledes E. K. M., nti Nådigt Bref af den 5 April sistlidet år, i afseende å Öfver-Calix socken samt södra och östra delarne af Gellivare Lappmarks socken af Norrbottens Län, godtfunnit i Nåder| bevilja dervarande kronohemmansoch nybyggesåboer samt skattehemmans-egare rättighet att, efter utsyning och under controll af Kronobetjeningen och, i vissa fall, efter erhållet tillstånd af E. K. M:s Befallningshafvande samt emot en bestämd afgift till Kronan, begagna skog till afsalu och kolning för Bergverkens behof. Att berörde provinsers invånare böra beredas de tillfällen till förtjenst och bergning, som kunna åvägabringas, torde vara så mycket mera angeläget, som de, i anseende till climatets sträfhet och ofta inträffande missväxtår, stundom lida en nöd, som i Sveriges öfrige provinser måhanda är sällsynt, samt för närvarande sakna de utvägar till bergning, som erbjudas å en Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Väl hafva de militäriskt befäl; men ehuru illa qvalificerade personer de än äro, arbeta de likväl inom Carlskrona utom sina caserner, och till en del hos enskilde, utan fjettrar och utan annan bevakning, än en så kallad båtsmanscorporal, i intet hänseende qvalificerad att imponera på dem. Betydliga oskick afhöras dock ej i följd häraf; väl rymma fångarne någon gång, men de ertappas, och några gröfre brott förspörjas sällan derunder af dem begångna. Detta tyckes bevisa, att en sådan lagstiftning ej är oriktig, då den så länge existerat, utan att visa några menliga följder. Att således tillämpa likartade lagstadganden på de med förenämnde arbetscompagnier lika qualificerade personer uti de correctionella arbetsinrättningarna, hvarest fångarnes antal är betydligt större, synes icke gå menniskorätten för nära, men deremot kräfvas af vården om samhällets. År i83a erhöll Fångvårdsstyrelsen nåd. befallning, att upp - Den 15 Februari f. ra. 33 uppgöra elt förslag, ledande till mera utrymme och en bättre utväg, än den, alt lemna det då återigen uppnådda öfvertaliga antal lösdrifvare sysslolöse inom länshäktena. Detta förslag upprättades år i833 och innehar en framställning om fördelarna af vissa fångars ställande under krigslagarna, och i följd deraf, om tillökning i Carlskrona arbetscompagnier och piönnier-corpsen, samt om uppsättande af ett arbets-compagni för arbeten vid flottan i Stockholm, bildadi af sådana lösdrifvare, som aldrig begått någon förbrytelse. I samma förslag framställde Fångvårdsstyrelsen jemväl utvägen af en frivillig deportation af lifstidsfånge!'. Dessa förslag hafva genomgått de vanliga instanserna af vederbörandes hörande, men äro ännu under behandling. Om emedlertid de nyttiga åtgärder och inrättningar, som nu äro i fråga, blifva vidtagna, kunna dessa förslag måhända ännu blifva obehöfliga, men år i833 voro de deremot redan ganska behöfliga.
— Hr Paykull, C. S., angående uppskof med fulla tillämpningen af Kongl. — Hr von Qvanten, E., att lösen för de från Kongl. — Frih. Motioner, väckta hos Ridderskapet och Adeln: af Frill. Raal), A. C., angående en underdånig anhållan hos Kongl. Majit om vissa ministeriella ärendens meddelande till Rikets Ständers kännedom (N:o 264 i Bihanget): II. 294, 317, R. 321; B. III. 397, 430, A. 430. — Frih. Raah, C. A., om upptagande af ett inhemskt statslån för jernvägs-byggnaderna i riket (N:o 34 i Bihanget): I. 108, 112, R. 118; B. III. — Hr Ros, A. E., angående pension åt framlidne Justitie-Om budsmanuen S. L. Köping-Hult-bolagets jernbana (N:o 7 i Bihanget): I. 46, 50, R. 52; B. V. 577, 584, 590, A. 590. — d:o angående Sala silfververks återgång till statens dispo sition (N:o 46 i Bihanget): I. 128, 142, R. 142; B. V. 80, 229, 252, A. 252, E. 580. — d:o angående nedsättande af en komité för utarbetande af förslag till ny lag rörande så väl afledande som tilledande af vatten (N:o 45 i Bihanget): I. 127, R. 127; B. II. 272, 316, 353, A. 360; E. III. 58.
Dä emellertid den af Stats-Utskottet föreslagna voterings-propositionen är uppsatt i enlighet med den grundsats, som Utskottet tillförene alltid i frågor af denna beskaffenhet iakttagit; och då äfven de uti 25:te och 27de punkterna af ifrågavarande Memorial förekommande propositioner, som genom trenne Riks-Ständs beslut numera blifvit af Rikets Ständer godkända, iiro uppställda med tillämpning af samma grundsats, kan Utskottet ej af Ridderskapet och Adelns återremiss" eller Bonde-Ståndets skiljaktiga beslut hemta anledning att frångå sitt af tvänne Riksstånd godkända förslag; — hemställande alltså Utskottet, det Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet måtte — sistnämnda Riks-Stånd med frånträdande af sitt förut fattade beslut — gilla och bifalla den af Stats-Utskottet i 26:te punkten af Memorialet N:o 195, i fråga om statsbidrag till läroverksbyggnaden i Oskarshamn föreslagna voterings-proposition. Ank. till Exp.-Utsk. den 7 Oktober 1860, kl. 12 midd. Memorial, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 157, beträffande Rikets Sländers år 1859 församlade Revisorers berättelse angående samma år verkställd granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1857. (I. A.) Ofvannämnde Utlåtandes 12:te punkt angående Navigations-skolornas kassabehållningar är af Borgare-Ståndet, pä grund af gjorda anmärkningar, till Stats - Stats-Vtskottets Memorial N:o 200 oell Utlåtande N:o 201. *> Utskottet återremitterad; men. enär. enligt ankomna Protokolls-utdrag, de trenne öfriga Riks-Stånden bifallit hida berörda Utlåtande, och detta ärende följaktligen är af Rikets Ständer afgjordt, återstår för Utskottet endast att, jemlikt 49 § 4 inom. Riksdags-ordningen, Borgare-Ståndet härom underrätta. Stockholm den 4 Oktober 18G0.
Och något så starkt ville du, att jag skulle FRU VINGE (efter någon tystnad). Och ändå, ändå lät du mig komma tillTORSTEN (afvärjande). Låt oss icke tala om det nu. FRU VINGE. Men det var icke bara af själfviskhet, som jag kom tillbaka, icke bara för Richards baka till dig? En tvekamp. 122 att försona. Jag tänkte, att om ni båda lärde skulle vara som en försoning. Men jag förjag icke vågat hoppas därpå. Åh, Torsten, kan det aldrig försonas? TORSTEN. händt, vi få försöka taga följderna. Lifvet vet icke af någon försoning. Eller kallar du som nu skrämma dig? det försoning, dessa följder af din gärning, FRU VINGE (förkrossad). Åh, min gud! TORSTEN (mildare). jag förebrår dig intet mera, det är förbi nu. Ser du, då jag erbjöd dig att komma tillbaka till mig, då var det för att hämnas på dig, den förlorade sin sötma, då jag förstod, hur Se så, det hjälper icke att klaga. Men Hvad som en gång har händt, det har skull, det var också jag tror det, för känna och kanske hålla af hvarandra, att det stod nog icke, hvad jag hade gjort, annars hade jag ville hämnas genom ädelmod, men hämnringa mitt ädelmod var värdt. Du kunde väl icke annat, det var väl starkare än du. Vi offra andra och äro själfva offer. Jag förebrår dig icke mera något, och jag skulle aldrig hafva 123 sagt dig detta, om icke (Reser sig upp; häftigt.) Men hvad jag hatar, det är detta själfbedrägeri, som vill göra oss till hjältar, då vi och vår själfviskhet i fagra och ädla känslor! falska, falska inför oss själfva och andra. äro, låt oss se sanningen rätt i ansiktet, sak vi aldrig män. äro svaga stackare, som förkläder våra drifter Det är det som gör allt ondt, ty det gör oss Bort med masken, låt oss visa oss som vi samma om den är förödmjukande, annars blifva FRU VINGE. Torsten, jag har gjort dig mycket ondt! TORSTEN. godt att ha gått igenom den.
Indi viderne, som deltoge i denne, fik Personalier i Kjöbenhavnsposteme, danske Bi o. fl. d. Mellem dem var da Undertegnede; og mellem dem, som deraf mystificeredes, var svenske Heimdall og Herr R — t. Dog byder Retfaerdighed at tilstaae, at Undertegnede fik sin rigelige Part af hvad PoleAiken om det, norske Sprog gav af sig, ikke alene fordi han skrev saaledes, som kun Nödvendighed og Tidens Aand dikterede ham og enhver norsk Skjald Modersmaalet; men fordi disse saakaldte ” voldsomme Angreb paa det danske Sprog i Norge ” af visse Folk sattes i Förbindelse med erklaerede ringere Tanker, end tilladt skulde v sere, om den danske Skjönvidenskabelighet, om enkelte af dens formentlige Heroer, ja selv om Oehlenschlaeger, der ikke var sikker selv i den Nimbus, hvormed han omgiver sig i sin Selvbiografi, om det danske Sprogs Armod imod det norske baade allerede nu og endnu mere naar det faaer fuldt udviklet sig; og med politisk Uvilje mot Danmark og dets forvekende Literaturs Ind-traengen hertillands — af hvilket Alt en forskraekket Fantasi dan-nede Billedet af en fortaerende literaer Fenrisulv, som dj serve de at reise sig mod de hvide Aser (som de selv spille) og - med - Valhalla i Norden (d. v. s. Danmark i Norge). De norske Udtryk blive da dette Uhyres Hyl i danske eller i jydegale Norskes fordaervede ören, hvem de hjemlige Toner ikke tiltale med sin ejendommelige Södhed.
Uti ofvananförda nådiga Bref af den 10 Augusti 1825, meddeladt Kammarkollegium, Kommerse-kollegium och åtskiliige andra embetsverk, har Kongl. Maj:t i nåder behagat förordna, att, intilldess en lag till bestämmande af exekutionsförfattningarnes ömsesidiga tillämpning i Sverige och Norrige kunde blifva i behörig ordning beslutad och utfärdad, med indrifvande af böter och vitén, som vid Svensk domstol blifvit Norrmän ådömde, borde till alla delar förhållas i öfverensstämmelse med hvad före Sveriges och Norriges förening, enligt då gällande författningar, blifvit iakttaget; men som något allmänt stadgande rörande dessa frågor icke funnits vara till efterrättelse kungjordt, hade af sådan anledning Kammarrätten, hvilken emedlertid förordnat, att böterna uti de två förstnämnda af ofvanberörde fall åter skulle uti räkenskaperna uppdebiteras, samt Konungens Befallningshafvande i Stora Kopparbergs län ansett sig böra omförmälda förhållande hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla till det förordnande, som för dessa och andra dylika mål kunde i nåder pröfvas lämpligt. Vid pröfningen af förstnämnde tvänne ärenden den 18 Februari 1848 behagade Kongl. Maj:t, uppå tillstyrkande af de Statsrådets ledamöter, som då voro tillstädes, II. Exc. Herr Grefve Posse, H.
Stockholms Allmänna Barnhus: Denna Inrättning, hvars fastigheter upptagas till ett calculeradt värde af 133,666 Ridr 32 sk., egde år i832 en Capital-Fond af 429**44 R;dr 31 4 rist., till största delen till kommen genom donationer. Inkomsterne, utom gåfvomedel 10,610 R:dr, utgjorde samma år 97,733 R'*dr 4i sk., inberäknadt Statsanslag i Spannemål och Contant 3t,323 R:dr 10 sk. 8 r:st., och bidrag af Statens medel 30,929 R:dr 18 sk. 6 r:st. Utgifterne voro c5,956 R:dr 1 sk., hvaraf i underhållskostnad utgick för per medium 187 barn inom Barnhuset 24,533 R:dr 20 sk. 10 r:st., samt för 2,936 barn utom hus, på Landet eller i Staden, 49,725 R:dr 18 sk. 8 r:st., eller tillsammans 74,258 R:dr 3g sk. 6 r:st. För sistnämnde underhållstagare, hvilkas antal ifrån år 1827 blifvit ökadt med 576 barn, utgör fosterlönen för det närvarande årligen högst, eller under första lefnadsåret 52 R:dr, och minst, eller från barnets 6:te år, 12 R;dr, utom för de barn, som utlemnas till Linköpings och Hernösands Stift, samt till Gefleborgs Län, för hvilkas underhåll betalas minst 20 R:dr årligen ifrån 6:te året. Beklädnadsutgiften för uttingade barn är upptagen i Barnhusets underhållskostnad.