Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Du begär att jag skall hugga af knuten på din roman: skada endast, att den har en nog stark anstrykning af det komiska; ty jag måste än engång säga dig, att ditt mångåriga kringflackande i tre, fyra konungariken, endast för en flickas skull, förekommer mig nog mycket Don Quixotiskt, ehuruväl du förmodligen hellre ville, att jag skulle beundra din trohet och din ståndaktighet. Men det gör mig ondt om dig i alla fall, så barnslig du än är. Jag vågar allså göra mig förvissad om min lycka, nådigste herre? Så vidt nemligen det beror af mig! Men jag tror, att denna obetydliga ansökning icke skall möta den minsta svårighet. Jag vet, på min ära, inte hvad man skulle hafva deremot. Så vidt det beror af er, Infant! Ni är ju egenmäktig, allrådande herre i detta rike! Dom Miguel upphof ett gapskratt. Du känner, hör jag, bra litet ställningarna i Portugal. Men apropos, senhor vizconde, hvarför kallar du mig blott Infant? Man ger mig, i detta land, åtminstone titeln af konung. Förlåt, nådigste herre! Jag är Dom Pedros undersåte, och så länge jag icke vet, om min kejserlige herre erkännt er upphöjelse, vågar jag ännu icke ... Med detta erkännande torde det komma att dröja något. Men lika godt: kom igen efter trenne dagar, Agostinho! Du skall då, hoppas jag, under Hans Helighets breve få skåda mitt kongliga namn och insegel, med de fem blå sköldarne, de fem silfverpengarne, Algarves sju kasteller med sina blå dörrar, och den gyllene draken på köpet; kanske torde senhor Villaflor då låta öfvertyga sig, att Dom Miguel, han och ingen annan, är konung här i landet. Lef väl! Den utsatta dagen kom, och Villaflor försummade icke att infinna sig. Han blef emottagen af sin beskyddare med en viss förbehållsamhet, som nästan liknade förlägenhet. Dom Miguel teg länge.
För en af Säbrå Häradsrätt i så måtto begången felaktighet vid förvandling och sammanläggning af straff för stöld första gången med inbrott, att då det stulna godset uppgått i värde till sju Ridr 16 sk. banco, den tilltalade genom Häradsrättens utslag d. 24 Okt. 1847 blifvit dömd att, i stället för fjorton, undergå sjutton dagars fängelse vid vatten och bröd, har jag emot Häradsrättens tillf. Ordförande Häradshöfdingen P. F. Arling låtit inför Kongl. Svea Hofrätt anställa åtal, efter hvars utförande Kongl. Hofrätten genom utslag den 13 Aug. 1851 sig utlåtit och på grund af här upptagna förhållande samt då den sakfällde sålunda blifvit hållen i häkte tre dagar utöfver hvad rätteligen vederbordt, och Häradshöfdingen Arling, såsom Ordförande i Häradsrätten, ålåge att för det i fråga varande, af oförstånd och vårdslöshet tillkomna domslut ansvara, pröfvat rättvist, i förmågo af 1 kap. 12 § Rätteg.-balken, fälla Häradshöfdingen att böta sextio daler silfvermynt med tjugu Ridr banco; hvarjemte han förpligtades att ersätta Kongl. Majit och Kronan kostnaden för fångens underhåll i häkte under den obehöriga förlängningen af fängelsetiden med tjugu sk. banco; och har detta utslag vunnit laga kraft. Konungens Befallningshafvande i Stockholms län hade uti skrifvelse, som till Domhafvanden i Wallentuna härad blifvit den 9 Dec. 1848 aflemnad, anmodat honom att företaga ransakning med en för stöld häktad person, Drängen Johan Andersson Nordin; hvarefter bemälte Domhafvande, Häradshöfdingen G. L.
Hrr Electorers lista till val af Utskottsledamöter i deras ställe, hvilka afsagt sig sina platser i ncdantiämnde Utsk.; och befunnos hafva blifvit utsedda till ledajnofi Constit ut io nsU tska ttet: efter Hr Hedenstjerna, Otto, N:o 1662 Hr Nordenfeldt, Olof; StatsUtskottet: efter Hr Lagerheim, Gust., N:o 2270 Hr Hagelstam, Otto Julius; 5 II. 2g Sen *4 April. BcvillningsUtskottet: efter Gr. Posse, Fredrik, N:o 97 Frih. Fägersköld, fullm. Gr. Hamilton, Jacobf Allm. Besvärsoch OeconomiUtskottet: efter Hr Ramsay, Otto, N:o i Frih. Oxenstjerna, Carl. Hr Nordenfeldt, Olof, anmälde sig vara hindrad att emottaga den plats i Constit.Utsk., hvartill ban blifvit kallad. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodade i anledn. deraf Hrr Electorer att skyndsamligen sammanträda för att utse en ledamot uti Constit.Utsk. efter Hr Nordenfeldt. Justerades 3 prot.utdrag för d. 21 dennes. Upplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exped.Utsk. inkomna förslag till R. St:s und. skrifvelser till K. M. nemi.: N:o 16. ang:de ett tillägg uti 17 Cap. 18 §. Rätteg.B:n; N:o 17. ang:de ändring i bestraffningen för missgerningsmans lössläppande; N:o 18. rör:de ett tillägg till 9 Cap. 1 r §.
SL ansett det vara utredt och styrkt, att den nu varande, för t to år tillbaka uppgjorda fördelning af Båtsmanshållet, Rikets Släder emellan, är, såsom följd af en del Städers sedermera Ökade eller minskade välmåga, nu mera högst obillig, och, serdeles för en del mindre Städer, så tryckande, att våda för deras bestånd deraf måste befaras ; till bevis hvarföre torde underdånigst få anföras, att Öregrund, som ännu i början af lySottalet egde och idkade handel med 3o större och mindre däckade eller öppna fartyg, nu icke räknar mer än tre odäckade Galeaser; då detta orättvisa förhållande, hvilket icke ens blifvit bestridt af de Representanter, som talat för beståndet af vissa Städers så kallade Privilegier, omöjligen kan afhjelpas med mindre, än att uppå de Städer, hvilkas välmagt och tillgångar varit i stigande under senast förflutna 110 år, öfverflyttas den roterings-tyngd, som nu mera öfverstiger de svagare Städernas förmåga, då hvarken en så beskaffad, af rättvisans kraf högt påkallad - Exp—Uisk. Förslag till und. Skrifv. Jad öfverflyttning och jemkning uti förbindelser, i förhållande till medlen att deni uppfylla, med någon visshet är af frivilliga åtaganden inom hvarje af de bättre lottade Städerna att förvänta, eller Städernas hörande hvar för sig öfver en fråga , Ilvars afgörande, jemlikt Regeringsformens 80 §., E. K. M, och R. St. allena tillkommer, kan med grundlagsenliga former förenas ; då 1810 års Ständers beslut, att egare af hus i Städerna böra med Borgerskapet i Båtsmanshållet deltaga, låtit ett alldeles nytt förhållande inträda, hvarigenom hvarje Stad , i förhållande till dess storlek, erhållit en ytterligare förmåga att Båtsmans-Roteringen utgöra; då, såsom följd deraf, Stockholm för närvarande icke underhåller en tredjedel, och Götheborg, oberäknadt dess extra rotering, blott något efver hälften af det antal Båtsmän, som dessa Städer, vid anställd jemförelse på det hela af förmågan hos Rikets samtliga Städer, borde utgöra; samt då R.
Utskotten hafva i detta Betänkande yttrat, det Riksens Ständer torde finna , att Utskotten icke ändrat sin förut afgifne mening angående undersökningar om Kungsådra; men Riksens Ständers uppmärksamhet bör icke afledas från saken och det rätta , med att betrakta d; Högloflige Utskotten. Då här tillstyrkts, att på alla de ställen, der klagomål ske öfver tillstängd kungsådra, un* 33a Den 4- December e. m. dersökning skali förrättas på de klagandes bekostnad , så finnes deruti hvarken mer eller mindre än hvad som förut är förordnadt , ty genom inrättningen af varande Allmänna Domstolar och åklagare har hvar och en öppet, att få de undersökningar han åstundar, äfvensom pligten att derföre stånda kostnaden redan är gifven. Men det ogagn, hvartill detta ändamälslösa stadgande leder för dem som tro, att Riksens Ständers Beslut hafva någon mening, och icke blott äro skuggbilder af hvad som redan finnes, är, att den som besväras af dämning i Kungsådra, hoppas att en för honom mera gynnande Författning blifvit tagen J hvaremot Vattenverksägare med särkildta privilegier att stänga Kungsådra skola befara rubbning i deras ägande rätt. Och som Ridderskapet och Adeln säkerligen icke lärer vilja bidraga till ett beslut , som endast upprörer onödiga rättegångar, så torde ingen betänklighet förefinnas , att härutinnan afslä Betänkandet, så mycket häldre som hvarje vackling i grunderne för ägande rätten , om än blott härrörande från misstag * bör anses för vådlig inom samhället. Herr Hjerta, Gustaf: Härvid hafva Utskotten afsett, att Kungsådror på några ställen skulle vara stängde på olagligt sätt, och väckt Nationens uppmärksamhet derpå, att det finnes en rätt att få sådane olagligheter hafna. Utskotten hafva, för att hindra en mängd onödiga Rättegångar, föreslagit, att undersökningen skall ske på enskildtas bekostnad, men Rättegången utföras af publik åklagare.
Med långifvaren uppgöra Fullmägtige jemväl, och utsätta i obligationerna: a) det år efter hvilket RrgsContoiret äger begagna uppsägningsrätten för större eller mindre del af lånet. b) Uppsägningstidens längd, Betänkanden, N:o 41^* 523 c) De Orters Tidningar, uti hvilka uppsägningen skall tillkännagifvas. d) Vilkoren för den bestämda Amortissements-fondens användande till Capital-afbetalning m. m., som med vid dylika afhandlingar erfordras. 9- Om lånet icke kommer att amorteras genom årliga Capital-afbetalningar på hvarje obligation, utan genom obligationers inlösande för ett motsvarande Capital-belopp: så äga Fullmäktige att begagna denna utväg, endast då obligationerna säljas under eller till pari; men böra uttryckeligen förbehålla sig, alt när obligationerna stiga deröfver, få efter hand uppsäga dem till inlösen al pari: så att lånet ovilkorligen må vara liq viderad t inom 37 år, utan äfventyr af förlust på Capitalet. Skulle obligationerna stiga öfver pari, förr än R:gsContoirets uppsägningsrätt inträder, böra de för Capital-afbetalningar till RrgsContoiret inflytande medel, hvilka under tiden icke kunna till skuldens amorterande användas, emedlertid förräntas uti de lån, som RrgsContoiret behöfver för andra ändamål upptaga, eller om sådane icke förefinnas, uti den så kallade HandelsDisconten i R. Strrs Bank. 10. Till betäckande af den brist i tillgångarne för liqvid af capital och ränta på statslånen, hvilken kan förvållas genom fördröjda Capitaloch länte-betalningar å fastighetslånen, böra Fullmägtige i R:gsContoiret berättigas att upptaga lån, hvilka återgäldas, i den mon dessa betalningar inflyta. Den ränta, R:gs - 5a4 Stats-Utskottets Contoiret för dessa lån får vidkännas, ersältes på sätt uti 9 puncten af utlåningsvilkoren närmare bestämmes.
härligaste stämma och begåfvad med den finaste musikaliska uppfattning, står hr S. obestridligen som E n svensk, kulturbild, vårt lands främste oratoriesångare. Fru Jungstedttecknad på verklighetens grund för Idun Linden förtjänar äfven särskildt framhållas för sitt ypperliga utförande af altpartiet. Fröken Frödins af höga och vackra sopran väckte ock uppmärksamhet. Algot Sandberg. Utförandet gick för öfrigt på det hela taget mycket bra under hr Hallens ledning. Den nästan fulltaliga (Forts.) publiken, bland hvilka konungen, prinsarne Carl och Eugen samt hertiginnan af Dalarne och den åldrige on fort.-atte att röka, blossade riktigt starkt, så kompositören själf befunno sig, hälsade hvarje numatt eldranden glödde bakom cigarrens aska. mer med det lifligaste bifall. » Hvad sommaren ändå är härlig! » utbrast hon De båda välgörenhetsföreställningarna å k. operan så. Hennes ton skulle vara drömmande, men blef hafva nu gått af stapeln. Den första gafs i söndags nästan komisk, så att Kerstin hade svårt för att som matiné och bevistades af en ganska talrik puåterhålla ett leende. » Ja, jag älskar sommaren, » blik. Föreställningen inleddes med en prolog, » Nysade hon, » men jag skulle vilja ha den så där byggaren », dikt af Daniel Fallström. Den framsades het och brännande, som vi ha den uppe i min förtjänstfullt af hr Hillberg. Så uppfördes det roliga hembygd. Tycker ni inte, att pastorn är en vacker lustspelet » Sparlakansläxor », där hr Knut Almlöf, karl? » genast vid inträdet hälsad af en kraftig applåd, firade Frågan kom så tvärt på det andra, att Kerstin en ny triumf i Rudolf Mörks roll. Han understödinte kom sig för att svara. des förträffligt af fröken Ahlander, hr Personne och » Det tycker ni naturligtvis. Hvilka härliga, blå fru Rundberg samt hr och fru Hamrin. Härpå ögon han har, hvilken härlig buktad näsa, en föredrog fröken Ebeth Brink känsligt och musikaliskt riktigt grekisk profil! Jag kan tala om för er, att några sånger.
Dessutom, oaktadt jag medgifvit, att Degebergska institutet för Södermanland kan blifva nyttigt, är förhållandet ej sådant för de provinser, som ligga norr om Södermanland, dock utan afseende på de nordligaste. Då blott ett institut i detta magtpåliggande afseende skall inrättas, borde det tvifvelsutan vara anlagdt midt i landet och icke, som nu frågan är, i den sydvestra delen af Riket. Att inrätta ett dylikt institut i hvarje provins, som den värde talaren yttrat möjligtvis kunna af samma skäl föreslås, har jag åtminstone icke tänkt, än mindre sagt; det vore iöjligt. Icke af förkärlek till Södermanland, utan för det denna provins äger en egen fond, hvaraf räntan, enligt H. M:s nåd. tillåtelse, nu begagnas till inrättandet af ett practiskt åkerbruks-institut, har jag trott det vara tjenligt att genom statsanslag utvidga detta institut. Om något annat landskap erbjuder enahanda förhållande, må någon derifrån göra samma anmälan som jag. Jag ber H. R. o. Ad. betrakta, att min afsigt blott varit att befrämja landtbruket och upphjelpa det ur dess nuvar. låga ståndpunkt, och att icke det är någon ny motion, utan en följd af den, som i detta afseende blifvit väckt af en StatsUtsk:s ledamot i BorgareSt. Oaktadt mitt anförande icke behagat StatsUtsk:s ordför., må det gerna för min räkning qvarstå i prot. För öfrigt, om H. R. o. Ad. så önskar, afstår jag gerna från min gjorda begäran om återremiss af StatsUtsk:s betänk. Hr Lagerhjelm, Pehr: Äfven jag önskar återremiss, men icke af samma skäl, som af en värd talare blifvit anförda, att nemi. formen af StatsUtsk:s tillstyrkande vore sådan, att den ej kunde antagas. Kär Utsk. tillika tillstyrker R. St. att till K.
29:de punkten, ang:de slipendii-anslag för theologie sludiosi; 30:de punkten, ang:de arfvodes-anslag för 6 Amanuenser vid Lunds Universitet; och 3 lista punkten, ang:de slipendii-anslag för Svenska studerande vid Köpenhamns Universitet. Dessa punkter biföllos. No t ernber e. m. 32:dra punten, ang;de Elemenlar-låroverken. Härvid tdrekoramo först och biföllos tillstyrkandet ang:de lönema för Rektorer vid Rikets högre Elementar-liiroverk, samt förslaget, att med rektors-befattningen vid dessa läroverk ej må förenas iunehafvandet af prebende. Då sedermera förekom förslaget till bestämmande af lönerna för Lektorer, Adjunkter och Kolleger vid Elemeutar-läroverken, yttrade: Hr Printzensköld, Carl: Då jag betraktar de premisser Utsk. för sitt tillstyrkande i denna punkt upställt, finner jag visserligen, att Utsk., i afs:de å Adjunkternas och Kollegernas lönevilkor, icke skäligen kunnat förfara annorlunda iin som skett, enär uti reciten säges, att dessa lärares loner, lika med lektorernas, böra indelas i fyra klasser; men härigenom kommer dock att upstå ett missförhållande, hvarpå jag anser mig böra fästa R. o. Ad:s upmärksamhet, nemi. att den högsta adjunktseller kollega-lönen, som blifvit föreslagen till 2,500 Rdr, Olifver högre än den lägsta lektorslönen, som skulle bestämmas till endast 2,000 Rdr. Enl. den grundsats, som vid löne reglering i allmänhet följes, tilldelas aldrig en underordnad tjensteman lika stor lön som hans förman bekommer, om än skillnaden i lönebeloppen esomoftast är obetydlig. Gillas Utsk:s förslag till lönereglering för lärarno vid Eleinentar-läroverken, så kan det emellertid inträffa, att en Adjunkt har en lön af 2,500 Rdr, uuder det att hans förman. Lektoren, endast har 2,000 Rdr.
Jag tror, att man akulle hafva svårare att få ett lån al pari mot 5 procent, än mot 4 med rabatt af 8 procent; delta låter paradoxt, men förhållandet är, att långifvaren är sällan eller aldrig den, som äger penningarne, åtminstone icke hela summan, utan han beräknar sin vinst på försäljningen af obligationerne. När nu dessa äro på jemnt ioo:de; men han icke för dessa obligationer erlagt mera än t. ex. cp procent, så har han för sig Chancerne från cp till ioo vid försäljningen. Detta inträffar icke, om han contraherat lånet emot 5 procent al pari. Dessutom vore det oklokt af' en Stat, som ingår i en Låne-transaction, Den 3 Mars e, m. 163 att ej medgifva rabatt, emedan man möjligen skulle kunna tillhandla sig obligationerna med någon vinst, då de folio i värde. Nar nu Utskottet visat, alt länet bär sig jemnt och rätt, tror jag alt Utskottet rätteligen förfarit; och det skulle vara lyckligt, om Rikets Ständer ville, sedan räntan redan är bestämd, med förtroende och utan restrictioner öfverlemna At Fullmägtige i RiksgäldsContoret att på förmånligaste sätt uppgöra det öfriga. Utskottets pluralitet bade visserligen äfven tillstyrkt detta, om den ej nödgats gifva vika för det misstroende, som här i landet alltid äger rum mot de myndigheter, hvilka besörja förvaltande åtgärder, och hvilket endast småningom kan häfvas. Jag anser Utskottet hafva förfarit rätt, då det föreslagit ett maximum af ro procent för rabatten; Fullmägtige i RiksgäldsContoret kunna ju taga mindre rabatt, om det är möjligt att den erhålla. Jag tillstyrker bifall å irsta punkten med de få redactionsförändringar jag föreslagit. Herr T/ianij Vollrath:
"För den händelse att uppfyllandet af de förbindelser, som omförmälas i Art. 7 och 8 af den traktat, som denna dag blifvit afslulad, icke skulle kunna ega rum före den 1 April 1857, är Danska Regeringen fortfarande berättigad alt efter denna lid provisoriskt, medelst fordrande af borgen, bibehålla de afgifter den förbundit sig att afskaffa. men i mån som någon af de kontraherande Makterne uppfyllt nämnde förbin - Stals-Utskotlets Utlåtande N.o 48. 7 cleiser, skall Danska Regeringen, å sin sida, lala dessa provisoriska åtgärder upphöra och gifva befallning om befrielse derifrån för fartyg tillhörande, denna Makt, äfvensom för deras laster. Danska Regeringen skall emellertid, intilldess samtlige de konlraherande Makterne definitivt uppfyllt de förbindelser, sorn omförmälas i Ari. 7 och 8, ega alt af de fartyg, som erhållit denna befrielse, fordra att de skola styrka sin nationalitet, ulan att likväl derigenom för dessa fartyg skall kunna uppstå något dröjsmål eller uppehåll. Beträffande åter nedsältningen af transllo-afgifterue, vili Danska Regeringen, i betraktande af den praktiska omöjligheten alt i afseende derå tillämpa samma provisoriska behandling som för fartygen, samtycka lill att provisoriskt och i hela dess vidd, ifrån den 1 April 1857, låta §§ 5 och 6 i den allmänna traktaten träda i verket. Det förstås att detta interimistiska tillstånd skall öfvergå till ett definitivt i samilia stund, som detta Protokoll upphör att i Sundet och Bälterna ega tillämplighet." Efter sålunda lemnad redogörelse för innehållet af dessa handlingar, hvilka Utskottet, enär desamma ännu icke hunnit tryckas och exemplar deraf i vanlig ordning till Riks-Ståndens ledamöter utdelas, funnit sig böra sä fullständigt, soia nu skett, intaga, får Utskottet yttrande i ämnet härmed afgifva.
Som, genom hvad sålunda förekommit och handlingarne i della mål vidare innehålla, ulredl och upplyst blifvit, alt det föreslagna ulbvlet af militise-boslällena Steglinge och Plöninge mot andelar i krono-hcmmaneu Östra och Vestra Klappe icke kan i något hänseende medföra förlust för kronan, men deremot, enligt hvad Styrelsen för Höganäs stenkolsverk samt Boslälls-Direklioneu vid Skånska Hussnr-regementet intygat, kommer alt lända så väl stenkolsverket som bemälda Regemente lill ömsesidig fördel; så och då Rikets Ständer tillika ansett de mot samma hemmansbyte framställda, här ofvan anförda bestridanden icke förtjena annat afseende, än att det bör vara arfvingarne efter förre åboen Anders Larsson obetaget att i laga ordning väcka och utföra den talan, livart ili de, med hänsigt till den påstådda besittningsrätten lill hemmanet N:o 1 Vestra Klappe, må finna sig befogade, hafva Rikets Ständer pröfva! skäligt att det af E. K. M:l föreslagna ulbvlet af indragna militiae-boställnia N:o 1 Steglinge och JV:o 8 Plöninge, emot Höganäs stenkolsverks egande andelar i kronoskatle-hemmanen N:o l Vestra Klappe och N:o L Östra Klappe, under de af Kollegierne uppgifna vilkor, bifalla; — dock kommer detta beslut ej alt inverka på den rätt, som, med hänsigt till hemmanet Vestra Klappe, kan varda arfvingarne efter förre åboen Anders Larsson i laga ordning tillerkänd. Och fä Rikets Ständer härom, till svar å högstberörda Nådiga Proposition, i underdånighet göra anmälan; framhärdande Rikets Ständer &e. Stockholm den 8 April 1857. Xio til. Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 15 April 1857.
I ställot förordas att sköterskan får andel af sin dagspenning, d. v. s. att hemmet endast behåller så mycket, som kan anses motsvara kostnaden för sköterskans rum, ljus, tvätt samt kost iincler fritiden. Denna princip, som ju &amp; r den enda riktiga och rittvisa, koinmer troligen a&amp; i framtiden blifva rådande. ' *) Se Nursing Record h: 33. och 341. ' j Engelska sjuksköterskor rekryteras ur alla samhiallsklasser, och om sjukvården är för de flesta ett yrke, af hvilket de måste vinna sitt uppehälle, amar sig dock mången daråt enbart af offervilligt intresse. Denna offervillighet iiger gamla traditioner i St. Johns House, en institution, som existerar sedan bö j a n af iirhundradetoch dar engelska kvinnor, ofta af hög samhiillsställning, offra sin tid och sin förmögenhet it vhdmdet af sjuka och utbildandet af sköterskor. St. Johns House har tämligen mycket karakteren af en religiös orden, inen binder ej sina medlem ma^. ovillkorligen för lifstiden, en del h a h a endast förpliktigat sig till en årlig tjänstgöring af vissa, månader vid nQot af institutionens sjukhus, och gifvan af deras förmögenhet %r iifven frivillig. Hiirifrh vm det ock, som Xiss Xghtingale erhöll sina flesta medhjdpnrinnor i arbetet under Krimkampagnen. Shal. i staderna som på landet finnas i England dessutom talrika föreningar, hvilka anställa och underhålla sjuksköterskor för att yårda de fattiga i deras egna hem; genom » The Qlceelas Jubilee Ifistitute for Nt~rses » finner dessa föreningar stöd och ledning, erhåller val utbildade sköterskor, samt förminen af Mig inspektion af sin verksamhet genom en frkn institutet utsancl inspektris. Slutligen må namnas, att en pensionskassa för sjuksköterskor &amp; r i verksamhet sedan år 1890, samt att frikostiga gifvare försett den med en rik donationsfond, hvars ranta liigges till skötei.skornas hesparingar.
Genom en högst obetydelig afgift af pannerymden sör till och med ;o kannor, hafwa dctze falt en stags upmuntran att Bränwin tillwcrka, wida utöfwcr huSvehofwet, 06) Herr Handelsmannen Stabeck» till Höglost. Ulffotket ofgisne Tabell, jämförd n ed den Tariff, som är bifogad 1800 ärS Författning, uiwifar det betydande quanlum Spannemal, som af Pannor, till och med 50 kannor kan afwerkas , da antalet Brukare med till och med sädane panncrymder enligt UtslkottctS Calcule icke är mindre än 207,650 st. Genom den uti projecterade Författningen oinskränkta frihet sör ekla , alla utan undantag, fom wilja betala den obetydcliga afgiften sör rättigheten att bränna, har den werkelige Jordbrukaren bliswtt mycket förnärmad. Om dek finnes mänga Jordbrukare, som ej sä noga räkna, sä kunde nu mänga andre bliswe satte uti den förlägenhet, att ej kunna med wisihet beräkna, om det lönade sig ail förädla sin egen Produck och vetta bör wäl bliswa betänkligt för Jordbruket. Projectet är ock obilligt deruti, att en Torpare och Soldat med ingen eller ringa jord, och en EmbetS eller Tjensteman, eller hwem som helst med endast hus, hafwa att emot en afgift de sörre af 4 si. och de senare af en personals af 8 si. samma rättighet som en Jordbrukare as högre mantal, som för denna rättighet betala ester 2 R:dr. mantalet. Förädlings winsten, som utgöres öfwer Spannemäls wärdet, hwil» ket sörhällcr sig lika antingen den säljes eller köpes, samt Den 4 December. 195 satin ttllwerkninga kostnaden, som dels kan, dels bör fä en lika beräkning, gör art den werkelige Jordbrukaren blifrvit ögonskenligen mera belastad.