Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Ribbing: Då egenskapen af alla former, som skola hafva något värde, är, att ej förändra sig efter omständigheterna, skall jag anhålla om en så beskaffad votering, som Herr Cederschjöld föreslagit. Herr Printzensköld, Carl: Under hågkornsten af den contra-proposition och den votering, som i afseende å Landsstaterne ägde rum, förenar jag mig äfven med Herr Cederschjöld, och anhåller orri den voteringsproposition han föreslagit. Herr Lefrén, Johan Pehr: För mig är det likgiltigt, hvilken utväg sorn tages, men jag vill blott anmärka, att man vanligen först plägar votera om contra-propositionen, för att ej falla i Utskottens händer. Man fruktar för Utskolls-despotismen, och derför voterar man först om contra-propositionen. Jag anser deri utväg vara bäst, hvarigenom Ständerna bibehållas vid siri pröfningsrätt. Herr Ribbing: Jag vill blott anmärka, i anledning af hvad Herr Lefren yttrat, att 3o Den i October. bland despoter väljer man alltid hälst den lindrigaste. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog följande Voteringsproposition: Den, som anser Contra-propositionen böra innefatta det förslag, att, på sätt Kongl. Maj:fs Nådiga Proposition innehåller, för GeneralAdjutanten må å Stat uppföras ett arfvode af FyraHundrade Riksdaler Banco i månaden, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, kommer i Contra-propositionen att upptagas afslag å StatsUtskottets tillstyrkande i afseende å TreHundrade Riksdalers arfvode i månaden för GeneralAdjutanten. Herr Cederschjöld: Emot en sådan Voterings-proposition nödgas jag reservera mig, på de grunder jag redan anfört. Herrarne Printzensköld och Ribbing förenade sig med Herr Cederschjöld. Uppå derefter förnyad framställning, hl ef den af Hans Excellence nyss föreslagne Voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkänd.
Herr k§orftenstolps, Mosters, cvnformerade sig i detta afseende med Herr Miriman. Gref - 922 Den 22 Abruarii. Grefwe Löfvenhjelm, Larl, önstade akt delta förklarande af Ridderskap ks och Adelns erkänsla mätte ste genom Protocolls^Nkdrag och anhöll derom akt fä Herr GrefwenS och Landtmarfkalkens proposirion. Zerr Grefwen och Landtmars^alken förklarade, att han i sinom tid wille derom göra proposition, men wille nu först till Högloft. Ridderstapet och Adeln proponera bifall pä Skals-Urstottets Betänkande i hela dest widd. RopadeS Ja! Nej! och Votering Herr xälrlman. Da jag tror Ordningen fordra akt grunderne först bör afgöras enligt hwilka pensioner böra innehafwas och uldelas och hwilka ej säsom Friherre 8tael von wolstein tyckts förmoda, ännu af Ridderskap^ och Adeln blifwit bestämda, fär jag för min del förestå, akt pröfningen af besia grunder mätte punctewis företagas och hwardera genom en särskilt proposition afgöras och fastställas. Friherre Eljerts, -^xel. Jag tror atk här förekommer 2 me frågor, den ena om sjelfwa Betänkandet och de deri upgifne grunder för pensioners utdelande, den andra om upläsningen af sjelfwa Benesiciioch Benädnings-Stalen. Om den sista först werlställes sa tror jag alt wi om sjelfwa saken snart skulle komma öfwerens. Grefwe levenheim. Larl. Att denna Lista säfom Friherre bjerta begärt mätte upläsas, tror jag icke Den 20 Februari». 92» icke kunna nekas, men om denna uptäsning skulle för sig gä, får jag uttryckelig-!, förbehålla och anser fullkomligen enligt med grundlagens bade espri» och föreskrifter, akt derwid inga reflexioner göras.
December, derefter, på ena partens anmälan, å nyo förevarit senast den 7 Februari 1857 och att handlingarna den 28 i sistnämnda månad blifvit tillstäda den af Rådmännen, som varit Referent i målet; hvarjemte blifvit anfördt, dels af denne sistnämnde: att de flera olikartade göromål, bestående uti värderingar, besigtningar, brandsyner, föreståndarskap för auktions-kammaren och årliga revisioner af ej mindre än fem särskilda kassor, hvilka alla förrättningar det ålåge Rådstufvurättens samtlige Ledamöter att efter tur bestrida, i förening med bouppteckningsoch arfskiftes-förrättningar, som tillkomme Justitie-klassens Ledamöter ensamt, måste medföra den följd, att desse fem till antalet, hvilka på två Afdelningar deltoge i lottning af utförda tvistemål och derjemte, i likhet med Rådstufvurättens öfrige Ledamöter, vore en dag i veckan sysselsatte med politimåls behandling, samt slutligen i tur tjenstgjorde, två i Drätselkommissionen och två i Afdelningen för tullmål, icke kunde så uteslutande och oafbrutet, som önskligt vore, egna sin tid åt de lottade tvistemålens beredande till föredragning; och då, efter Referentens åsigt, han vore förbunden att, utan afseende å målens större eller mindre vigt, den der berodde snarare af partens förmögenhetsvilkor än af den större eller mindre summa, hvarom tvistades, utarbeta sina mål i den ordning eller tidsföljd, handlingarna kommit honom tillhanda, Referenten icke medhunnit att förr, än som skett, eller den 2 Januari 1858, föredraga ofvanberörda mål till afgörande; dels af en Rådman, att han, såsom indelad till tjenstgöring på Rådstufvurättens Andra Afdelning, väl deltagit i den förklaring, som blifvit till Justitie-Ombudsmannen afgifven, men hvarken öfvervarit målets föredragning eller detsammas afgörande; dels af tre andre Rådmän, att de, som efter målets föredragning innehaft handlingarna, en till den 7, en annan till den 9 och den tredje till den 13 Januari 1858, ansåge sig dervid icke hafva tagit längre tid i anspråk, än som varit af behofvet påkallad för inhämtande af kännedom om hvad i målet förekommit; dels ock slutligen af Ordföranden: att det visserligen kunde synas ligga honom till last, att han, som sistnämnde dag erhållit handlingarna till granskning, ännu den 7 nästpåföljande Februari, då han insjuknade, icke återställ desamma; hvarföre och då hans sjukdom blifvit långvarigare än beräknas kunnat,
själf va verket äro » » kött m e d ben spisbröd 2295 10180 » » » » oskummad mjölk skummjölk 5625 8280 » » » smör 5330 » O c k s å enligt detta beräkningssätt ställer sig spisbrödet billigast o c h sedan följer skummjöl* M e d en värmeenhet förstår man den värmemängd, s o m uppvärmer 1 kg. vatten från 0 till 1° O. IDUN 302 ken. Men den stora skillnaden i prisbillighet mellan oskummad mjölk o c h smör, som framträdde enligt det förra beräkningssättet, finnes ej mera här. Smöret är visserligen något, men endast obetydligt dyrare än den oskummade mjölken, o m man tager hänsyn till det verkliga förbränningsvärdet hos bägge. E n tabell, som för våra viktigaste födoämnen angåfve huru många värmeenheter man i hvart o c h ett af dem erhåller för en krona, vore otvifvelaktigt af stort gagn, o c h ännu större nytta gjorde tabellen, om den därjämte upptoge huru dessa värmeenheter äro fördelade på ägghvita, fett o c h kolhydrat, ty vi få icke förbise att vår föda, för att vara tillfredsställande, måste i riktig inbördes mängd innehålla alla de tre olika slagen af organiska näringsämnen. E n blick på en sådan tabell skulle omedelbart gifva vid handen, hvilka födoämnen äro billiga och hvilka dyra, till hvilka födoämnen vi hade att vända oss för att få den billigaste ägghvitan, det billigaste fettet o c h de billigaste kolhydraten. Men här ställer sig en stor svårighet, nämligen födoämnenas växlande pris under olika år och under olika årstider, samt på olika orter inom riket. F ö r att en sådan tabell skulle göra all den nytta, som med densamma afså- ges, vore det därför nödvändigt, att den allt som oftast utgåfves i nya upplagor o c h, såsom almanackan, upprättades för olika orter. O c k s å äga vi för Sverige endast en enda sådan tabell, hvilken hänför sig till de under sommaren 1889 i Karlskrona rådande priserna. D e i denna tabell innehållna uppgifterna kunna alltså icke på något vis uppfattas såsom allmängiltiga, men äro dock i viss mån ägnade att belysa den föreliggande frågan, hvarför jag här till slut skall meddela något ur densamma.
Han säger: ”en Nations ära och det rum densamma bereder sig i krigs - *) Svarande' emot Ca vallerie is. Exercicc-Es<jva~ droner. Den 25 Martil, 907 historien bestämmes icke af Krighärens talrikhet men af dess bedrifter; jag delar fullkomligen denna tanka och tror att Sverige förr skall söka upprätthålla en god Armoe, sorn härdig, disciplinerad,^krigsvan, öfvad, rörlig och förtroende, med concentrerad kraft kaa möta fienden så inom Rikets landamären som utom dem, än att söka erhålla en talrik Armée, hvilken, orörlig genom mängden, opålitelig genom sammansättningen, stadnande på sjukhusen i brist af physisk förmåga och i oordningens sköte i brist på moralisk, skulle blottställa det urgamla af ärorika minnen stolta Sverige för utländskt ok och herravälde. Ehuru jag således ej delar den tanka att Sveriges stridskrafter med besparing af utgift skulle kunna vinna i styrka, i händelse man medelst minskning af stammen skaffade tillgångar att öka Beväringsmanskapets öfning, hindrar detta mig ej att lemna en gärd af uppriktig aktning åt det Patriotiska sinnet, sorn, har till föremål att med minst möjliga ansträngning af Nationalkraft i fred, vinna den mest möjliga Nationalkraft i krig; som på ett loijalt sätt öppnar vägen till discussionen, hvilken, förd med lugn och alfvar, kan lemna ett för samhället gagneligt resultat och hvars syftemål, lika med det jag alltid skall göra mig till en helig lag, är uppsökandet af de kraftigaste medel att försvara ej endast vår jord, men den frihet, de lagar och de inrättningar, vi oss gifvit och förutan hvilka Den 2 5 Martil. vi ej skulle kunna sägas äga något Fädernesland. Jag får äran anhålla att detta mittyttran. de må få åtfölja Herr Lagerhjelm® motion till behörigt Utskott. Friherre B jörn/ljer na, Magnus:
Då det är Sverige förbudet att till Finland införa öfverflödsvaran brännvin, men Finland tillåtet att hit inlöra flere lör vårt dagliga uppehälle nödige landtrnannavaror, vore det icke lyckligt, om förhållandet vore tvärtom? Hura Ålim. Best’. o. Öec.UtsL Uti. N:o 177, 1 Jiuru skall eli sådant ömvändande åstadkom» inas P Hvilka medel anser Utskottet tjenligast, att på en gång eller succeSsive användas, att uppmuntra production af behöflige landtmannavaror och minska brannvinsfabrication och consumtion ? Är Utskottets, 1 förening med Bevillnirtgs-Utskottet föreslagna inskränkning äf de större bratitterierne $ som naturligtvis skall befordra de mihdrea Uppkomst, beräknad att borttaga frestelserne och anledningarne till en mera ällmänt utredd smak för och consumtion af denna vara för framtiden , och på hvilka grunder? Är den beräknad på ett brännvinsbränningens verkställande på eli mera hushållsamt sätt? Om de 3,143,486 R:dr, (efter blotta Tullvärdet och utom hvad sorn utan Tull inkommit) hvilka årligen (år 1826} gått till Utländningen för blott oförädlade lartdtroännavaror, till större eller mindre del, kunde komma landets jordbrukare till godo , blefvo de dermed icke bättre hulpne $ än med lån å större eller mindre summor ? JerneXporten gifver nu Riket ansenlig inkomst * men om snart den tid åter inträder , då jernets afsättning afstannar, då med detsamma de i Konungens Nådiga Proposition omtalade blomstrande Tinancerne lära upphöra, såväl som detta slags prof på en omsorgsfull Sty Éih. till Riks-St. Prot, iSl8 8 Sami. t A/d. g. a '.dra B.t. iS Allm, Be$v~. o. Oec. Utsi, U</. N:o 177. reise , hvarmed skola då nödvändighetsvarorne för lifvets uppehälle förskaffas, om nu icke i tid sörjes för deras production inom landet ?
Den som vill tillhandla sig ett fullkomligt skattefritt hemman, han måste uti köpeskillingen erlägga jordens hela Capitalvärde; för ett ulan undantag till alla delar lika godt skattehemman, kan hildrig hvarken begäras eller erhållas en lika stor köpeskilling, ehuru afkastningen och alla förmoner sammanräknade af begge dessa egendomar i sig sjelft vore fullkomligt lika. Skulle, till exempel, alla ifrån ett skattehemman utgående onera, under hvad titlar de förekomma, tillsammans uppgå till ett värde af 4o Tunnor Spanmål, så svara desse, efter 5 Rdr per Tunna och 5 procent, emot ett Capital af 12 BevillningsUtskottets Utlåtande Nio i5. 4ooo Rdr. Är då värdet å ett skattefritt Säteri io,ooo Rdr, så måste ett skattehemman, för öfrigt lika godt, meri som är behäftadt med 4° Tunnors grundränta, endast vara värdt 6000 Rdr; och att skillnad i egendomars värde, föröfrigt lika goda, bestämmes efter olika skattenalur, är ju enligt med erfarenhet och sakens rätta förhållande. Den sorn nu eger 10,000 Rdr i Capital, har onekligt samma förmon, antingen han köper det skattefria eller beskattade Hemmanet; ty i senare fallet uppbär han på de af Capitalet öfverblefne 4°00 Rdr, efter 5 procent, en ränta af 200 Rdr, hvarmed grundräntan liqvideras och får då lika stor behållning af skattehemmanet som af säteriet.
Här åter står i 8:de punkten: om ränta eller capital-afbetalning uteblifver 6 månader utöfver för fallotiden, lagsökes låntagaren så väl derföre, som derutöfver för tö af primitiva capitalet, hvilken genom ett sådant dröjsmål hvarje gång tillika anses förfallen. Låter någon på detta sätt lagsöka sig 3 gånger, vare hela capitalet tredje gången , utan vidare uppsägning, förfallet till betalning. Herr von Hartmansdorff vill således, att de bär omnämnde capitalbetalningar skola ske i silfvermynt, äfven då sådant icke finnes att tillgå, hvaremot det, i afseende på sista Riksdagens silfverlån, var stadgadt, att den återbetalning af capitalet, som kunde komma i fråga, skulle få ske i Svenska Bancosedlar, ehuru efter en viss beräkning i silfver. För öfrigt får jag erinra, att jag vid sista Riksdagen ej blott anade, utan äfven förutsade, att silfverlånen, genom det för detsamma uppgjorda Reglemente, som Hr von Hartmansdorff bidrog att. genomdrifva, skulle blifva så litet begärliga, att fonden till större delen skulle förblifva outlånt, oaktadt en annan Ledamot förklarade dessa Den 5 Mari f. ni. lån för en skänk till Låntagarne. Nu söker man på samma sätt att tillintetgöra den beslutade låne-anstaltens verkställighet genom Reglementariska föreskrifter, som försvåra dess begagnande af de lånbehöfvanvande. Grefve Frölich, David: För mig skulle det vara bedröfligt, om denna discussion, för hvilken legat till grund ett mer eller mindre misstroende till realisationens verkställighet, nu skulle öfvergå lill tvist mellan personer, i stället för anmärkningar i saken. Bättre synes det i sanning vara, att fortfara med ämnets betraktande från sina serskildta synpunkter, och om man ej kan förundra sig, att man af de Fraser, som nyttjats i den Kongl.
David von Schulzenheim; och ehuru emot de då beslutade Statslånen med skäl torde kunna anmärkas, att räntan var för hög och afbetalningarne för hastiga och bundne lill vissa tider, med åsidosättande af en amortissementsfonds accumulerande kraft; skulle likväl fullföljden af de derom fattade beslut då verksamt ha förekommit de financiella oredor, hvartill ett ytterligare anlitande af Bankens credit förde. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum kom me klockan half lill 6 i eftermiddag att fortsättas. Friherre Cederströmj Jacob, anförde skriftligen: Stalsoch BancoUtskolten hafva ändteligen inkommit med Utlåtanden under rubriker: N:o i. Utlåtande i anledning af Kongl. Maj:ls lill Rikets Ständer den 26 Nov. sistlidet år aflåtne Nådiga Skrifvelse angående myntvärdets upprätthållande med flere i sammanhang dermed till Utskotten remitterade enskildta anföranden i ämnet; N:o 2. Utlåtande angående nödige provisoriske åtgärder, innan silfverutvexlingen kan företagas; N:o 3. Utlåtande angående Bankens öfriga förhållanden lill Staten, jemte hufvudgrunden för Bankens lånerörelse; N:o 4- Utlåtande angående nödvändigheten af ej mindre åtskillige Grundlagsförändringar, än Den 6 Julii f. m. ock en förbättrad lagstiftning för Banken; N:o 5. Utlåtande om några lämplige ansedda stadgande» för framtiden, i afseende så väl på första enheten, som under afdelningarne af det metalliska myntet i silfver; och hafva dessa Utlåtanden åtföljts af 6 stycken Tabeller, de 4 första numererade, de tvenne sista under litteris A & B. Alla dessa Utlåtanden äro egenteligen icke annat än momenter i ett och samma Betänkande; ty afslås N:o i, förfalla alla de öfriga så till sägandes af sig sjelfve, och kunna icke antagas.
6:0 ^///oo/^/ocoVo, oe/r 1 stöllet för förut upptagne 9,000 . ... 10,000. 7:0 /vo/-/^o'-/>////((, beräknad vid sist» Riksdag för 3oo skerid garkojl^ar, ä >33 en tredjedels R:dr, till 40-000 Il:dr, men nu för 280 ske^:d, ä i3o Il:dr, till 36,400. 8:0 Tcom/s-Zon/c/o/,2 oo/r //«/?(„?bvaraf taekjer net, som vid sista Riksdag beräknats till 17,000 skerid, a 6 ll:dr, eller med 102,000 R:dr, nu u^tagits till 16,000 skerid, a 8 Il:dr, eller . 80,000. samt bammarskatts-, stangoell ämnesjernet, som vid sista Riksdag beräknats för 6000 skerid, a 18 tva tredjedels Riksdaler, eller till g/j>ooo R:dr, nu u^^ta eits till 6000 stenrud, ä i3 ll:dr, eller 78,000. b ^ ' /— 188,000. 9:0 (som förut'' . Mantalspenningar, i stallet för förut beräknade 3oo,ooo, nu utförde till , . 827,000. transport 3,988,870. Il:dr, nu beräknade till 10,000. 2/j:o d/er/e/ oc/r ?8om förut
Å. 378. XVI. U. 2o3. XVII. 77. XVIII. A. 9. XXV. TJ. 2.9. A. 86. E. 477- Befästningsarbeten, angående de derför hehöfliga medel. XXL B. 224. XXIII. A. 120. XXV. E. .47. Befästningsarbetena vid Carlsborg och i Stockholms skärgård, örn skyndsamt bestämmande af förskott till bedrifvande af. XVIII. Begrafningshjelp, om upphörande af skyldigheten att aftjena. II. 235. R. 317. VII. B, 516. Å. 117. XIII. U. i 10, 292. A. 38i. — angående rättighet till, för afl. Räntmästaren J. F. Alms enka, Se Alm. Behaglig tids förläningsspanmål. Se Spanmål. Beklädnads-Directionerne vid de indelta Infanteri-regementena, oin förändringar uti instructionen för. Se Instruclion. ( 46 ) Beklädnadskostnad, om befrielse för Nerikes regemente, från deltagande till hälften uti. Se Knektecontracten. Beklädnadssätt, om förändradt, för indelta Gavalleriet. XVII. B. i75. XVIII. A. i oo. Belöning åt Stereoty peringsföreståndaren G. A. Broling, angående. Se Broling. Beredningscomiteer, angående upphörande af. Beredningseomiteersbeslut, rörande upphörande af Kongl. Majlis Befallningshafvandes och Kongl. Bergenschöld, Erik Johan, yttrande. V. 375. Bergscollegium, om upplösning af, och förändring till en Bergsvettenskaps-academi. X. B. 23o. A. 274. XVI.U. 2o3. XVII. A. 77. XXIII. E. 402. Bergsfogdetjensterne, om afskaffande af. lil. 345.
Bibeln och psalmboken, mytologiskt lexikon, spridda delar af Brockmans konversationslexikon, Adlerbeths öfversättning af Vergilius, Beckers världshistoria och sist, men sannerligen icke minst, Josephi Florii juridiska historia. Den senare, i två delar, hvardera stor som en liten reskoffert, var hennes käraste lektyr, och bland dessa skatter fråssade hon till sitt nionde år, läste dem om och om igen och satte dem alltid högre än alla andra böcker, som hon då och då kom öfver och stack emellan med. En dag kom hennes gudfar på besök och stack i hennes hand en bok, på hvars titelblad lästes: Frithiofs saga. Det var den första bok hon själf egt, och hennes glädje var stor. Hon hade redan upplefvat många glada och lyckliga stunder, men ingen har dock förmått utplåna minnet af den, när hon stod där med boken i handen och den tanken, att hon egde den. Nu var det vinter, men det led mot vå- ren och Tinnie var ett godt stycke på sjunde året. Hon måste ju lära sig arbeta och satt med en stickning i handen, ärligt bemödande sig att » taga ihop » på smalbenet af en blå ullstrumpa. Men det ville icke gå. Hon » lyfte af » som hon blifvit lärd, men huru hon » lyfte » for maskan slutligen af stickan, och när hon skulle taga upp den, kröp den ned, allt längre och längre, på ett högst gement och » intrikat » sätt. » Hur är det? » sade modern och såg upp ifrån sitt arbete. » K o m hit, får jag se. A c k, har du nu tappat maskor igen! Nej, jag har inte tålamod med detta — jag får skicka dig till tant Charlotta. » Tinnie såg mycket olycklig ut. Icke för det att allas » tant » Charlotta var så farlig, men hon omhuldade med moderlig ömhet ett par kolsvarta, gräsögda kattor, som hade sin plats på hvar sitt hörn af den låga kakelugnen i hennes rum, och som, när man öppnade dörren, med blixtens fart flögo ned och stodo där, fräsande och skjutande rygg — och Tinnie var dödligt rädd för kattor.
Huru stor våda det än må kunna bli för Staten, att åt K:s bef:de öfverlemna pröfningsrätten om och när reslransakningar skola hållas, så är dock den vådan långt mindre än den som för allmän rätt. och säkerhet skulle uppkomma, i fall, vid lagstiftningen, de grundsatser skulle införas, som hos komiterade här gjort sig gällande. Att reslransakningar medföra besvär för Statens embetsoch tjenstemän så väl som för den skaltskyldige är obestridligt; men kunna komiterade uppgifva något slags arbete, som icke medför något besvär, relativt till arbetets beskaffenhet? Och bör väl det besvär, hvarom här är ifråga, ställas i jemnbredd med eller anses förtjent af mera afseende än den vigt, som derpå ligger, alt undersöka i tid, hvilka orsaker, som vållat, att Statens intrader icke på bestämda terminer ingått och blifvit redovisade? Man i 08 Den 2 Augusti. synes’härvid föga vilja besinna, alt hvarje ulskyldsbelopp, sora af uppbördsmannen lillgripes och förskingras, verkar till minskning i Statens påräknade inkomster, hvilken brist de skattdragande sedan måste fylla, och alt således Statens pligt i första rummel är den, att ögonblickligen följa uppbördsmannen på spåren, genom alla de medel som dagligen stå till buds, äfven om omak derigenom skulle tillskyndas dels några embetsoch tjenstemän, hvilka derföre hafva ersättning genom den aflöning de åtnjuta, dels de skattskyldige, hvilkas sannskyldiga lätt och bästa, man derigenom söker iakttaga och befrämja. Att restransakningar sällan uppfylla det åsyftade ändamålet, år en uppgift, som strider emot verkliga förhållandet. Fastheldre har erfarenheten, med högst fä undantag, bevittnat, att just dessa förrättningar utgjort det enda säkra medlet, att uppdaga och med fullständighet utreda de svek och bedrägerier, sora vid uppbördens handhafvande understundom blifvit föröfvade.
Jag dig, o hulda Fosterbygd! Vill sända; Tag den emot, den går ur trofast barm; Och huru än mitt öde sig må vända. Är du den tanke först och sist likväl, Som smyger sig utur min sorgsna själ. Jag har uppvaknat, älskade Emilia, ifrån en ganska god sömn; mina själssåväl som kroppskrafter äro styrkte af den hvila jag erfarit. Vid mitt lilla kammarfönster har jag njutit af den milda vårluften, hvilken fritt spelar in genom det öppnade fönstret, O! hvilken herrlig morgon, detta ställe är långt trefligare än jag i går vid min ankomst fann det, skymningen såväl som tröttheten hindrade mig att då urskilja dess högst trefliga läge; ån som löper alldeles under mitt fönster kröker sig i behagliga bugter framåt, och på dess stränder resa sig björkar, så vackra, så raka, som voro de af den vårdsammaste mästares hand ditplanterade. Men, hvad säger jag, som voro de? Hvilken hand kunde i förmåga öfverträffa dens, som dit sat dem? Ack, Emilia! hvilkens kunde mera vårdande hvila öfver och beskydda sitt verk? Hvad den är vacker, denna vårens färg; denna unga, friska, gröna; jag fruktar att förtrampa ett enda grässtrå, så obeskrifligen skön och ljuflig förefaller mig naturen. Denna dag förer mig åter längre ifrån dig, och likväl tycker jag mig aldrig varit dig närmare än just nu; mina tårar blanda sig med dem på bladen af den daggfriska syrenqvist jag nyss brutit ur den lilla häcken under mitt fönster. Det skall följa mig detta minne ifrån mitt hemlands nejder, och ännu der borta, ehuru vissnadt, för mig utgöra ett vanligt fridens budskap. Min glada men något nyfikna värdinna har redan bestyrsamt inburit min varma morgondryck; hon står ännu med frågande blick, och tyckes afbida något uppdrag. Lef väl, Emilia! lef väl! W. den 29 om afton.