Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vaktom oss derföre för alt fästa några särdeles förhoppningar vid sådane enstaka företeelser af religiös hänförelse; de verka såsom blixtrar i natten, de förblända mer än de vägleda. Vid solens rena ljus deremot må vi förlikna den inverkan, som på menskliga sinnen kan åstadkommas af en Christlig ordnad Statskyrka, en sådan kyrka, som vår Evangeliskt-Lutherska, fast och säkert grundad på den hörnsten, på hvilken ingen annan kan läggas. Denna kyrka, med sin rena troslära förmår, under alla skickelsernas vexlingar, gifva oss det enda hopp, som ej sviker, för Statens lif, det helleberg på hvilket vårt timliga och eviga väl är byggdt. Israeliterna äro dels Mosaiska trosbekännare dels Judar till härkomsten, och dessa begge beståndsdelar äro hos dem oändligt nära förenade. Gifve Gud att i Sverige Religionens sanna dyrkan måtte vara och förblifva lika innerligt införlifvad med vår Svenska nationalitet, som Israeliternas tro är med deras nationalitet, och som våra egna förfäders religiösa och nationella tänkesätt under Sveriges mest ärorika tidehvarf tillförene varit! Mätte minnet af della tidehvarf lifligt hos oss fortlefva, och dess kraftiga prägel af tro och dygd icke linnas hos sednare efterkommande någonsin utplånad! Men härvid fordras sträng verksamhet, trogen omvårdnad, allvarlig vilja. Jag måste således förorda att R. o. Ad. behagade afstå ifrågavar. betänk., och tager mig friheten upmana Gr. Liljencrantz alt med mig instämma, enär han med mig är ense i det hufvudsakliga af våra åsigler. Om Ståndet tillåter mig att begagna en liknelse i delta fall, Den 19 Mars f. m. 43 sä förefaller mig, att, när man vill påtruga del Svenska folket ett införlifvande med Israeliterna, liar detta någon likhet med sådana föreslagna illa afpassade giftermålspartier, der man väl säger om den ena parten, Iian är aktningsvärd, har förmögenhet, är kunskapsrik, — men höjelsen fattas å andra sidan; — partiet hör då icke blifva af, emedan det troligen skulle blifva olyckligt.
Betänkande, i anledning af väckta motioner om revision af och ändring uti gällande lag och författningar rörande utsöJcnings-väsendet. Frän samtliga Riks-Stånden hafva motioner uti berörda ämne blifvit till Lag-Utskottet öfverlemnade, innefattande dels yrkande om utsökningslagarnes omarbetning i deras helhet, dels ock förslag till förändringar uti eller tillägg till särskilda delar af desamma. Framställningar i förra hänseendet äro gjorda inom Höglofliga JRidderskapet och Adeln af Herr Dalman, \V. F., sorn. åberopande dessa lagars behof af förenkling. föreslagit, att. med upphäfvande af samtliga i ämnet nu gällande stadganden, ”Lag-Beredningens förslag till Utsöknings-Balk 1, 2, 3, 4, 5, G, 8, 9 och 10 Kapitlen måtte varda, efter behörig granskning af Lag-Utskottet, antagna såsom lag uti de deri afhandlade ämnen,” eller, om tid och omständigheter icke skulle medgifva fullständig granskning vid innevarande riksdag af nyssberörda förslag, ”att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att efter granskning genom sakkunnige personer af nu gällande lag och författningar i de till utsökningsväsendet hörande ämnen, samt de till förändring deri af Lag-Kominittéen och Lag-Beredningen afgifna förslag, Kongl. Majit måtte till Rikets härnäst församlade Ständer aflåta nådig Proposition till ny lag angående utsökning;” inom Högvurdiga Preste-Ståndet af Herr Doktor Sandberg, hvilken, hänförande sig till den klagan, som i motionärens hemort fördes öfver exekutionsförfattningarnes bristfällighet och tillämpning pä ett för de skuldsatte alldeles utarmande sätt, hemställt till
De bruka dö utaf det där — getterna — hvad det anbelangar för resten! Det är mycket ohälsosamt att nyttja sättet på getter eller bockar, som bara ska’ tuktas, ohälsosamt för getterna naturligtvis. Bättre är då, att slå dem i hufvudet med en yxhammare eller en stör en liten stund, hvilket de bli spaka och beskedliga utaf. De klättra icke öfver gärdsgårdar samma dag de fått smaka sådant. Jag vet icke om Jonas tänkte slakta bocken eller tukta honom. Jag vet således icke om jag skall taga honom i försvar eller icke. Men han tog sylen, siktade noga en stund, och dammade till. »Bää-ähh-ähh-ähh-ähh — » Bocken jämrade sig öfverljudt, fast det tagit bara i köttet, men blod kom. Öfver hela gårdsplanen dansade de tillsammans och endast bockens jämmer hördes. Jonas teg länge, men han sade slutligen (han var rädd att jämmern skulle höras långt) sakta och förebrående: »Låt om dä. Nog gjorde dä förståss nalta ondt, men så rämjä’ du väl noge å!» Då denna förebråelse icke inverkade, fick uslingen löpa. Egentligen hörde detta förspel inte hit, men får jag inte berätta som det gick till, kan jag ingenting berätta. Krutflaskan var hel och oskadad och det var Jonas glad åt, om jag skall berätta som det var. Han höll henne i näfven som en fångad fågel, då han gick in i stugan för att skaffa en ledningstråd. Det är ingen ringa konst att första gången skjuta med verkligt krut .. Jonas visste det, och visste att man inte kunde sätta tändstickan direkt till krutet, utan borde ha ledningstråd. Länge petade han, innan han fick en ullgarnssnodd igenom korken, men det fick lof att gå för sig; men med resten af programmet gick sämre. Katta satt som vanligt där det var varmt, och nu var det som bäst i bakugnsöppningen där det ångade så varmt in ifrån glödhögen. Nu skall jag berätta hur det gick till att bakugnen vardt pistol och katta förladdning! Jonas lade sina skjutremedier framför bakugnsöppningen alldeles bredvid katta.
JordaBolken 17 Capitl. 2 § 2lrtdaBa!ken tädan jord eiler löst gods, sou, i Trstators hand för wederlog hästar icke sä kan disponeras, samt Högsta Måklén äger förekomma följderna alfksdliga och orimliga stiftelser, synes alia an - Den 9 Ianuarfi. 4zz anledningar till m.tzbruk wara halna vä) icke näs grc, stal sig förete till upphäswallde a! rättigheten att stltta Fidei-Lommister eller andra dylika tnrätk» magar, af all säd.ui egendom Hörn hlkillls dertii! fäkt onwandas: i-an!edning hwaraf jag ödmjukast sär hemställa alt Lagens rum, hwari ändring bilf» wik föri st gen, mäbldehällas, och art Herr Grefwe» och Landtmarstaiken behagade göra proposition till alstag a UkikLtttis Betänkande r hela dest widd. L. 6. lvOibllela. Herr uppläste derefter för sitt egen de! följande: Ää LagU:ssoktel6 Betänkande angäende den rättighetens upphälwande att göra FideiCommcher nu till granffsimg sörehaftves, torde det tillätas mia akt Uremot framställa nägra anmärkningar.
Direktionens mening, hvad icke heller med skäl torde kunna af det underdåniga utlåtandets innehåll slutas, att alla dessa utgifter, uppgående till 21,443 R:dr 16 sk., skulle utgå endast för inrättningens vidmakthållande, äfven om barnens antal inom Barnhuset nedgick till en obetydlighet, — ett förhållande, som med Direktionens då redan förvärfvade kännedom om Barnhusets verksamhet, icke var att förvänta. Emellertid hafva Rikets Ständers Revisorer af Direktionens ofvannämnde beräkning funnit anledning anmärka, hurusom omförmälda betydliga utgift, oberäknadt ränta på Barnhusets dyrbara anläggningar och deras underhåll, utginge för inrättningens vidmakthållande, utan att något barn derför erhölle föda och kläder, och att detta, vid jemförelse med det ringa barnantal, som vid Rikets Ständers Revisorers besök å Barnhuset derstädes vårdades, utvisade ett missförhållande, sorn förtjenade uppmärksamhet; äfvensom Rikets Ständers Revisorer vidare anmärkt, att äfven de, såsom beroende af barnantalet beräknade utgifter, hvaribland förnämligast proviantkostnaden, 13,000 R:dr, icke heller komme ensamt barnen till godo, enär i sistnämnde summa äfven inginge kostnaden för den lägre betjeningens uppehälle.
Mkämmgifrv» att uppå venne Stat warit uvförde sflöuingar och utgifter för Telegraphe-JnrätMingarne i Riket, men akt tvid regleringen af Skaten Staks-Utjksrrer ansett desse kanna och böra i Statö-Werkers närwarande belägenhet indragas, Utom tvid Grissiehamn, samt i Skärgarden här omkring Stockholm, dem Stats-Utffottsl trott wara bade nödwändigt och nyttigt att bibehålla. De af Stars - Utflkotter kill indragning förestagne Telegraphe-Jnrältningar äro inrättade i Bohuslänffe Skärgården, emellan Götheborg, Thorslanda och Marstrand» der de synas wara lika sa litet behöflig-, som tili de öfrige Rikets Skärgardar, som hafwa mindre öpne sjökuster än wid Marstrand Namman - Lollegrum. rgoy äcs Ordinarie Stat »pläger 14.915 Extra Ordinarie Dm . 16,644 Rdr 31,559 6 i8lc> ars projecterade Stat uptager 23,358 6 — Skillnaden består deruti: i:d Att pa Allmänna Utgifts-Staten äro upsörds; Till Skrifmaterialier och andre nödige Expenser för Collegium . 1,352 —, —. Till uphandling af tved 752 ^ —2,l6ö ^ ^ 2:0 Pa Allmänna Inöragnings.Staten: Zjerde Band. 161. Transp. 2,120 Diverse Löner, som sönik ä Stak kill Indragning bestämde och hwilka till» hopa utgöra 5,221 . Rdr 7,Zoi Efter hwad osman anfördk är, uptager wäl innewarande ärs Stak en Summa tillhopa af 31,559 Rdr 6 st., såsom kill Utgift upförd; men som halfwa Presidents - Lönen 833 Rdr blifwit bespard pä den grund, art Hans Excellence Herr Presidenten m. M.
Man måste ihågkomma, att elia rlae-sigi liatm-författningen innehåller stadgandeu angående stämpladt pappers belopp, som äro beroende af summor, hvilka till och med i den stund då chartan skulle begagnas, kunna vara alldeles okända. Sä är förhållandet t. ex. med arrende-conlraeler, enligt hvilka plestationerua skola utgöras med förvandling i penningar efter årlig markegång, då det naturligtvis heror pä conlractets lydelse, huruvida det markegångspris, som är satt året förr än coulraetet upprättades, eller det som bestämmes för det löpande äret, bör ligga till grund för charlseberäkniugen. Dessutom inträffar det ej sällan, när stämplade pappersafgiften är bestämd till viss procent, att den uppgår till belopp, hvarå någon chartse-valeur icke finnes, så att flere chartor oundvikligen mäste för afgiftens erläggande begagnas. Jag hemställer dä till Frih. Cederström, huruvida det viii blefve möjligt att skrifva en handling på alla dessa chartor, hvilkas antal kanske understundom utgör halfva Den 8 Januari e. m. 1)5 dussinet och deröfver. Häraf inses läll, del förslaget ali skrifva alla handlingar pä charla är alldeles overkställbar!, och da delta utgjorde eli skäl, sorn föranlät Ulsk. att företrädesvis fäsla sig vid sådana conlroller, sorn erfordrades vid biläggningscharlors användande, hör det ej eller lemnäs obemäldl, ali, Ulsk. vid della tillfälle jemväl alsell K. M:s, i sammanhang med beslutet om ny charl.sig.stämpci, gifna nåd. föreskrift, att, med undantag endast af uiiderdomslolarnes och executionssätenas expeditioner, alla handlingar, sorn ej mindre derifrån än från andre, vare sig högre eller lägre embetsmyndigheler ulgifvas, skola icke skrifvas på, utan med slä ni pia d l papper biläggas. All K.
Utif et o c t) b e fö beröring, tidftynbaö, om ömfeftbig merfftädigbet funbe mib påforbran gifrnaö åt bomar ocb utflag, affttnnabe t be refpeftioe länbertta, Ijabe toib tiben för Dtifeté Stänberö febnafte famina »maro mebbelanben egt rnm emedan begge länbernaä regeringar, ocb febatt Äottgl. 3Diaj:t, beit 21 September 1860, nti aflåten S^åbig $ropofttion tid Otifetö Stänberö antaganbe öfioertemnat ett förflag tid föroröning i fåban fyftning, famt fdifetä Stauber, nti jtrifmelfe af ben 20 £)ftober fattima år, för (tit bel, t unöeröånigfjet anmält fitt bifad tid betta förflag, fyat betfamnxa btifioit fiabfätfabt genom afflutanbe af en fonoention meb fonungarifet Danmart, t Stortyolm ben 25 2lpril 1861, bmtlfeit tonöention är af .jpanö SJiaj:t konungen ben 50 2lpril ocb af cjpanö Sftaj:t konungen af Danmart ben 10 SJlaj jtftitämnbe år ratiftcerab. ©ytrabitions» Uti berättetfen tid dtitetö Stänber mib början af jtftförflutna 'Oitfébag omnäntnbeö, att unberl)anbliitgar moro öppnabe meb ^örenabe Staterna i Slmertfa för afflutanbe af en fonoentiou, angåeitbe ömfefibigt tttlemnanbe af förbrytare. @n fåban fonoention är afl)aitblab ocb ingången i 2öaft)ington ben 21 Maro 1861, äfroenfont ratifi'fatio Semmät ^ar en meb Diyfilanb adt
Jag skulle eljest hafva iakttagit tystnad och nöjt mig med alt fullkomligen instämma med den siste värde talaren, med en af Konungens Ministrar, hvilken sagt avad i sjelfva frågan bör sägas, om icke Hr von Hartmansdorff beaagat yttra att Frih. Tersmedens motion framkommit lill följd af ruktan för den enhällighet, med hvilken R. o. Ad. skulle komma itt förkasta det hvilande representationsförslaget. Med anledn. deraf tager jag mig friheten förklara, det jag icke ror, alt enhällighet kan vinnas genom upskof, hvarken för den ina eller andra sidan och att denna enhällighet kommer att uteblif'a, torde Hr von Hartmansdorff äfven fä erfara. Jag tillåter mig fven att härvid yttra den, inom delta hus måhända förmätna, tan:e, att enhälligheten härinom icke på långt när betyder enhällighet nom nationen, inom folket, — och denna omständighet torde äfen vara något begrundansvärd. Hr von Hartmansdorff har äfven mot Frih. Tersmeden framkatat att han, bättre än någon annan, kan redogöra för de agitatioer som för närvar, pågå, för att åt förslaget bereda framgång. Jag emställer om det kan benämnas agitation, att ledamöter af de 4 liksShn sammanträda för att öfverlägga om en så vigtig samhällsäga som det hvilande representationsförslaget! För min del beklaar jag deremot att dessa sammanträden de 4 Stånden emellan icke o talrikare än hvad de äro, men de kunna svårligen vara det dä . o. Ad. räknar öfver 400 sjelfskrifna ledamöter men BorgareSt. 112 Dea 11 December. endast upgår till 56 ledamöter, och de öfrige 2:ne Stånden äfven utgöra ett ganska ringa antal i jemförelse med R. o. Ad.
Det förfares som vid annat lavemang, men till en fullvuxen är det lättare att begagna klysopomp, om sådan finnes, i iör det ej strax önskad verkan, upprepas det hvarannan timme dygnet om, och verkan uteblifver ej. Jag har sjelf, dödssjuk, försökt det och äfven begagnat det för mycket späda barn, men då får man, förstås, vara mycket försigtig. Vattnet skall stanna qvar — kommer det ut strax, sprutas in på nytt. Ohyra på höns fördrifves med att smörja färskt flott i hufvudet och under vingarna. Som svamptiden nu är inne, torde för dem af Iduns läsarinnor, som icke känna till, hvilka goda rätter man verkligen kan erhålla genom beredandet af svamp, följande beskrifningar vara af någon nytta. Jag har användt flere sorter, men funnit champignon och kantareller vara de smakligaste. Champignonen växer i vår trakt ganska ringa, men kantarellen deremot i riklig mängd, hvarföi jag under svamptiden ofta använder kantareller som skilda rätter. I smak liknar kantarellen högeligen kött, och man kan, då man plockat ungefär 1 | kanna, koka en rätt god soppa, som, tillsatt med de vanliga kryddorna och rötter, är svår att skilja från vanlig köttsoppa, och » reder » man den med litet smör, mjöl, grädde och ägg, blir den mycket god. Ett annat sätt är att använda svamparne till köttbullar. Stjelkarne befrias från jord och mossa, hvarefter svampen sköljes och förvälles i vatten och litet salt, hackas sedan mycket fint samt uppblandas som till vanliga köttbullar; ett ägg bör alltid följa, ty det håller dem tillsamman, samt litet skirdt smör. Kantareller äro äfven goda uti omelett; de skola äfven då förvällas, skä- ras sedan i små bitar, o m svampen är fullvuxen, i annat fall e j; de iläggas då hela. Jag brukar, sedan de äro förvälda, fräsa upp dem i litet smör, innan de iläggas. Sanna. Läkareråd. Greta N — n. De medel, som användas, bjelpa blolt för en kort tid, förvärra ofta det onda och. kunna t. o. m. förorsaka vanställande ärr. Bästa medlet är — att ej uppträda bararinad!
Till någon lättnad uti roteringsskyldigheten för de rotar, som höra till Kronobergs-och Jönköpings Regementen föreslår jag vördsamligen: att dessa rotar md hä - Den 8 December fe, in. 2l3 danefter befrias i :o från det ärliga beklädnadsbidraget och 2:0 från allmänna bemllningen efter andra Artikeln. Om remiss häraf till Statsoch BevillningsUtskotteu anbålles vördsamligen. Vördsamt Memorial! Största delen af Östbooch Westbo Härader inom Jönköpings Län är så aflägse beläget från Länets ResidenceStad, att innevånarne i denna trakt af landet ej utan största svårighet kunna begagna sig af Jönköpings Lazarätt, eller anlita den därstädes boende ProvincialLäkaren, hvaraf äfven följden ofta är, att inånga inenniskor i denna del af Länet, af brist på läkarelijelp, antingen blifva offer, eller också för evigt obotade. Det är, med anledning häraf och med öfvertygelse att det är ett billigt anspråk, att fordra af den Lagstiftande magten, det den bör, med mindre en för stor uppoffring för Staten ej däraf följer, söka tilldela, så vidt möjligt är, de skattdragande lika förmåner, som jag tager mig friheten hos Rikets nu församlade Ständer vördsammast anhålla: 1:0 Att för förutnämde Östbooch Westo härader, med undantag, af de socknar, som närmast gränsa tili Tveta och Mo härader, må anslås årlig lön till en ProviucialLäkare. Den 8 December e. m. 2:0 Tillstånd för ofvannämde arne härader, att erhålla utdelning af Länets Lazarättscassa och fond, i proportion af det de dertill bidragit, för att deraf vid Wernamo uppbygga ett Lazarätt, öfver hvilket ProvincialLäkaren skulle åläggas hafva tillsyn; och 3:o Att samma Lazarättsafgift, som nu utgår af dessa båda härader, får till ifrågavarande Lazarätts underhåll disponeras efter enahanda grund, som de öfrige Lazarätterne i Riket.
Å nyo föredrogs ExpeditionsUtskottets den 10 sistlidne December under N:o 286 aflåtne, och den i5 i samma månad e. m. på bordet lagde Memorial, i anledning af återremiss utaf Utskottets under N:o 216 förut meddeldte förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående beviljadt anslag för UndervisningsVerken i Riket. Herr Bråkenhjelm, Pehr Beinhold: Ex-» peditionsUtskottet har uti, som det synes, mindre lämpliga termer visat, att det tagit kännedom af ämnet. Jag Vågar till hvar Och en opartisk hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln afgjort, att de skäl, som föränledt beslutet angående 60,000 R:dr till UppfostringsVerken, skola i den underdåniga skrifvelsen upptagas. Ett af två måste inträffa, anlingeh att det ena Betänkandet är identiskt med det andra, eller att de åro olika. Äro de olika, så är frågan annu icke genom mer än tvenne Stånd af 56 H. o i3o Deu 7 J an u a r i i e. m. gjord, och måste gå till Förstärkt Statsutskott. Är dea åter afgjord, kan den icke vara det på annat sätt, än att det ena Betänkandet är identiskt med det andra. Annars har man narrat sig till ett tredje Stånds bifall. Jag tillstår, att jag i denna fråga blifvit förvånad öfver den partiskhet, sorn. visas emot Carlberg. Det synes underligt, alt det enda Läroverk, som tillvunnit sig Rikets Ständers uppmärksamhet, skulle blifva förbigånget, och väcka så mycken oginliet hos en del personer. BondeStåndet har särskilt utmärkt Carlberg, och afvaktar endast Ridderskapets och Adelns inbjudning för att * så godt Grundlagen förmår, tillhålla ExpeditionsUtskottet att följa beslutet. Jag anhåller således, att motiverne må upptagas i enlighet med Herr af Zelléns reservation. Friherre Cederström^ Jacob: Jag kan ej neka, alt jag instämmer i Herr Bråkenlijelms anmärkningar.
Efter ett eller annat åratal återkommer Cecilia: hvad, som passerat mellan henne och baronen, ligger i ett mystiskt dunkel; man erfar dock bestämdt, att hon återvänder lika ”hvit” och ”englaren” som förut. Denna ”hvithet” var dock af ett något eget slag, ty Andreas fortfor att sörja som förut, Cecilia dog kort derefter af grämelse, och baronen betraktade sig alltid ”som en syndare,” samt företog en vallfart till Palæstina. Han återkom efter många års förlopp, för att dö på Omberg och testamentera en stor egendom i Vestergöthland åt Cecilias son, som emellertid växt upp till en ädel, svärmisk yngling. Denne ädle yngling skyndar nu att taga arfvet i besittning efter sin mors förförare, reser dit med en del af familjen, som der har oändligt roligt, och gamla och unga hoppa af idel lust ut och in genom fönstren. Cecilias son hade mellertid begagnat tiden för att förföra sin cousine, med hvilken han var förlofvad, och när fästmön blef så tung på foten, att hon hade något svårt att hoppa genom fönstren, resa de hem för att låta viga sig. Bruden hade också en romantisk broder, och denne behöfver blott en handvändning, för att förföra en högst aktningsvärd flicka, med hvilken han varit bekant blott en enda dag. Hvarföre tvifla härom? Allt detta passar ju förträffligt i hop med det föregående: scandalen var ju i denna familj ärftlig liksom brottet i Tantali hus! Kännen J igen denna målning, eller, har jag nu åter diktat? Jag har blott samlat quintessencen af Hinden och de ”trefliga” Reseminnena, och af de der spridda dragen bildat en sammanhängande historisk tafla. Ulrikas röst qväfdes här af harm, och alla de öfriga suto stumma, ty ingen visste rätt hvad man skulle säga. Efter en stund fortfor hon: Förlåten mig, mina ädla vänner, att jag blifvit bitter, då jag nu uttalat ord, som länge legat stumma i mitt inre. Är icke detta allt en rätt hygglig familj, och månne icke Löwenstjernska slägten har allt skäl att vara sin historiograph högt förbunden?
R:dr således återstå, hvaraf två tredjedelar utgöra 532,000 Riksdaler, Rikets Ständer måtte såsom lån till en bibana från Lidköping till Håkantorp anvisa 500,000 Riksdaler, deraf 100,000 Riksdaler linder denna statsregleriugsperiod.11 Häruti har Prosten Ljunggren instämt. Emot lide punkten, angående jernväg från Moholms station till Mariestad: af Herr Tornerhjelm, P. Emot 13:de punkten, angående utsträckning af Hudiksvalls jernväg: af Herr Pehr Staaff; “Mot Stats-Utskottets beslut, hvarigenom sökt lånebidrag för Hudiksvalls—Éorssa-jernvägs utsträckning från Forssa till Näsviken vid sjön Dellen afstyrkts, får härmedelst jag mig vördsamligen reservera af följande skäl. Då hela låneunderstödet, som skulle vara i fråga att utgå, skulle utgöra blott 266,000 R:dr och kunde på trenne år fördelas, hvadan årligen blott 88,666 R:dr • skulle erfordras; så lärer den financiela ställningen ej böra hindra framgången af det ifrågavarande för norra Helsingland och södra Herjeådalen högst gagn erika företag. Och då den omständighet, att den redan befintliga bandelen utmärkt väl burit sig, torde utgöra ett bevis för företagets nödvändighet och gagnet deraf, men icke, såsom Utskottet antagit, ett skäl emot företaget, kan man väl icke finna annat än att det sökta låneunderstödet bordt bifallas. Enär under en lång framtid det norra Sverige icke rimligen kan hugnas med någon detsamma genomlöpande stambana, rch sålunda måste i sådant afseende förblifva vanlottadt, synes det billigt att en ersättning häri beredes dymedelst att enskilda jernvägsföretag, som bära sig, underlättas med låneunderstöd, 60 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 80. och Norrland sålunda i detta afseende beträffande jernvägar försattes i jemnbredd med det öfriga riket.
Maroner (se Kastanjer). Lakrits 85; - pulver 193. Pappersföremål, till julgranen Paraffin, korkar 64; på glasproppar 64; Jasmundmetod 438. Paraply, - fodral 608; - ställ 631; - vä- ska 260. Parasoll, tvätta 207. Pelsvaror, förvara 209. Pepparrot, - pulver 499. Pergament, - papper 64. Persikor, kandera 560. Piano, vård 139. Naglar, bita 310, 322; hvita fl. Njure, - bröd 3 7 S; - bullar 138; kalfPottaska, hindra krympning 36S; ren378: - talg 416. göra emalj 320; tagel 457. Normalyllekläder (se Jägerylle). Nudlar, Darmstädter 690. Näsa, röd 655. Messing, - ringar 590; - vatten 358. Mineralvatten 320; på brännsår 64. Mjöl, förvara 10. Mjölk, cacao af530; släcka fotogen 99; mot mygg 367; tvätta handskar 404; tjärn272. Mos, frukt380, 438 (se Purée). Märg, - pomada 100, 126. Märkning, bläck 381; utstyrsel 182. Möbler, behandl. N. j 0. Ozon (tallbarressens) 296. P. Paj (Pie), rabarber 207. Palt, potatis270. R. Redning af soppor 4 1. Regn, - fläckar på sammet 369. Rockkragar, blanka 100; rengöra 259. Rom, - papper 296; pudding 605. Rädisor, blad 355; kokta 30. Rönnbär, gelé 416. s. Saffran, färga créme 610, 621; till bröd 695.