Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hotellet, beläget å en af Kinnekulles vackraste platser ^vid R å b ä c k s järnvägsstation, Hellekis ångbatshamn), rekommenderas i turisters och resandes välvilliga hågkomst. Direkta tågförbindelser. Förstklassig restaurant. Moderata priser. Inackordering pä längre eller kortare tid. Bank&amp; Hufvudkontor C. J. Största lager af (B) att af läkare föreskrifter. R ä t t v i k. Nybildadt privat hem i vacker och hälsos a m trakt öppnas den 1 juni af undertecknad för allmänt klena personer, s o m äro i behof af sanatorievård. — Referenser: D:r Olof Håkanson, Birger Jarlsgatan 1 9, Stockholm, D:r M a g n. Mateli, Göteborg, s a m t extra provincialläkaren p å platsen. £ e f i t y r! Ett antal äldre årgångar realiseras till betydligt nedsatta priser och erbjuda för dem, s o m förut ej äga d e s a m m a, en billig, omväxlande och lärorik lektyr. M o t insändande af nedannämnda belopp till Expeditionen a f Idun, Stockholm, erhålles inom Sverige p o r t o f r i t t: Idun 1892 (komplett) _ _ Idun 1893 (n:r 1 felas) _ Idun 1894 (komplett) Idun 1895 (julnumret oberäknadt) I d u n 1896 (d:o d:o) Idun 1897 (d:o d:o) Idun 1898 (med juln.) Exp. af Idun. Obs. I P ä r m a r till Idun d:o » Iduns romanbibliotek d:o » » hjälpreda d:o » Kamraten 1: 7 5 0: 7 5 0: 50 0: 75 Husmödrar! Liktornslösningsmedel. Detta utmärkta medel, hvarigenom de svå- raste liktornar inom trenne dagar upplösas och borttagas, forsäljes å 1 kr. pr sats i Stockholm Till landsorten franko m o t 1 kr. 20 öre i 10-öres frim. af M. M a l m - ström, Upsala.
Riksgälds-Contoirets behållning å Räkningen N:o 1 utgjorde vid förra årets slut 1,583,782: 4. 7. hvartill bör läggas förfallne, men då ännu icke influtne ränteoch Capital-afbetalningar på åtskilliga lån 13,136: 24. — 1,596,918:28. 7. hvaremot böra afgå för året anvisade, men vid dess slut ännu icke bestridde utbetalningar, till betydligaste beloppet utgörande icke uttagen andel af statsbrist-summan 448,708: 7. 6. Då disponibla öfverskottet utgör 1840 års bevillning och öfrige till Riksgälds-Contoiret ingående afgifter, inflytande år 1841, upptagas, enligt Contoi rets calcul till 2,500,000: och då derifrån afdrages hvad, enligt den uti Utlåtandet N:o 354 intagne beräkning, utöfver inflytande capitaloch ränte-betalningar, häraf måste användas till 1841 års utgifter, eller 1,750,249:29.11. uppkommer ett öfverskott af Öfverskotten å Stats-Verkets inkomster för år 1839, beräknade att till Riksgälds-Contoiret inflyta år 1841J, upptagas till Dito å dito för år 1840, hvilka komma att levereras år 1842, beräknas likaledes till 1841 års bevillning och öfrige till Riksgälds-Contoiret ingående afgifter, upptagas, likasom för år 1840, till 2,500,000: hvarifrån afräknas hvad, som fordras till betridande af 1842 års utgifter, nemligen:
Konungen behöfver ej delaktighet i lagstiftningen öfver Banken, för att hindra myntförbättring eller ett strypsystem, emedan det ej vore tänkbart, att Ständerna skulle begagna sitt envälde till införande af ett sådant.” Talaren synes således förutsätta, att medlemmarna af R. St. för det mesta äro gäldbundna, och snarare skulle vara benägna för myntförsämring. Jag tror det äfven; och vår erfarenhet sedan 1809 bestyrk eidet. Men det händer den gäidbundne och R. St. liksom hvar och en annan, hvilken handlat med öfverilning och Den ii Mars f. m. i43 orättvisa, att kunna ångra sig. Historien vittnar, att så skedde under tvedrägtstiden. Ständerna började då, såsom nu, att missbruka deras envälde öfver Banken tili myntförsämring. De ångrade sig dock slutligen 1765 och ville hjelpa den förra ytterligheten med en motsatt. Bancolånen skulle upphöra, en del af sedelstocken indragas o. s. v. Påföljderna blefvo så hämmande för den allmänna rörelsen, att derigenom föranleddes de påföljande uppträdena före och under 1769 års Riksdag. Mången erkände då lagstiftningens oriktiga utöfning under den förflutna tiden och ville vända igen; men det var för sent. Gustaf lil hade fått anledning att blanda sig i saken, och Ständerna förlorade den magt, de missbrukat. — Hvad som har skett, kan ännu ske. Icke heller, påstå andra ledamöter, be hofver Konungen delaktighet i Bankens lagstiftning, för att hindra myntförsämring; ty dertill har Han ändock, om Ilan vill, nog inflytande på R. St. Då man, till bevis på motsatsen, åberopar dagens händelser, anför Frih. Rantzou bland andra tröstegrunder, att Konungen kan försätta Banken i concurstillstånd. Men R. o. Ad. inser lätteligen, att denna åtgärd .är så ytterlig, att den ej kan användas; det vore att stämma all rörelse. Att hänvisa till detta medel, är detsamma, som att hänvisa till ingen räddning. Det är nog, säger man, att Konungen har veto, eller rättigheten att i bankfrågor vägra sitt b ifall till förslag, som han ogillar: hvarföre skall man då begära för honom rättigheten att göra nya förslag?
Beträdande deremot återstoden, 103,158 Rdr 42 sk. 10 rst.., så är, efter hvad Revisorerne inhenitaf, frågan om afskrifning deraf för närvarande beroende på Kongl. Kammar-rättens pröfning; vid hvilket förhållande sistnämnde summa, enligt Revisorernes tanke, bordt, intilldess afskrifningen blifvit af Kongl. Kammar-rätten godkänd, i räkenskaperna balanseras. Slutligen och da Kopparbergs läns undsättnings-redogörelse består af icke mindre än 6 särskilda rakningar, innefattande redovisning för undsättningarne under olika missväxtår, utan något deröfver upprättadt sammandrag, hvarigenom en lättare öfversigt af förhållandet med undsättningsmedlen kunde vinnas, anse Revisorerne nödigt, att, lika med hvad inom de öfriga länen äger rum, en generalräkning öfver undsättningsanstalteriia i länet årligen upprättas och afgifves. F. d. Allmänna Mag a sins fond en. Af räkenskaperna, hvilka i Kongl. Kammar-rätten granskats för begge de ifrågavarande åren utan anmärkning, inhemtas: IBeSset. år år fi§5t. Balans från föregående året: Uppbörd: Balans till påföljande året.: Credit. Balans från föregående året: Skulder - 898,334: — 2. Utgifter: Balans till påföljande året: Summa 932,679: 41. 8. 918,313: 43. 9. — 23 — Vid dessa räkenskaper har icke eller å Revisorernas sida någon anmärkning förekommit. Skogsplanterings^kassan. Dess inkomster och utgifter, hvilka från Kongl. Räntekammarens hufvudbok, Landtränteriernas sptecial-räkningar och landsböckerna sammandragas uti rikshufvudboken, der de blifva till sitt hela belopp synliga, hafva befunnits utgöra: 19eliet. år 185©. år f85f. Balans från föregående är: Uppbörd: — Balans till påföljande år: Credit. Balans från föregående år: Utgift: Balans till påföljande är:
Säd inom Landet, så tyckes det vara äfven så rimligt, att ett lika stort qvantum Spannprnål erlägges genom Skatternes leverering in natura, och man skulle derigenom sä - 138 &sn 5 Augusti f m. kert undgå det misstag Magazins-Directionen begått, att uppköpa säd, när det varit klen årsväxt, och att icke uppköpa, då det varit ömnig. Om jordbrukaren fioge erlägga sine skatter in natura, så skulle af sig sjelf följa, att Magazinerna ej fylldes, utan af den ömniga gröda, ty han erlade skatterne i Spannemål helst när han hade öfverflöd derpå, och utan att det berodde på någon viss persons eller auctoritets omdöme, skulle Kronans Magaziner fyllas, då öfverflöd i Landet vore på Spannemål. Svårigheten att skaffa penningar för Statens cootante utgifter, när öfverflöd vore på Spannemål, och således en del af bevillningen i den utginge, skulle lätt öfvervinna®, om man dertill ansloge ungefärligen »amma creditif, sorn hittills blifvit anvist til' Spannemåls upp» köp på ett oförmonligt sätt. Det är naturligt, att, äfven om ett sådant förslag antages, priset, mot hvilket Spannemåien mottoges i skatterne, ej finge vara betydligt högre, än det gångbar*. På dessa skäl tror jag, att Utskotten gerna kunde sträcka deras uppmärksamhet å ifrågavarande förslag längre, än betänkandet gifver anledning förmoda att Utskotten gjort, och jag tror, alt frågan ej bör afgöras förr än i sammanhang med den om Magazins-Inrättningen. Jag förenar mig således uti anhållan om återremiRs af Betänkandet.
Det kom för honom hur otänkbar en scen sådan, som den han nyss återsett i minnet, skulle vara i ett kärleksförhållande, der kvinnan icke endast var kropp. Han skulle alltid, alltid ha en känsla af oinskränkt eganderätt då han visste sig ha bundit henne till sig med hvarje tanke i sin själ. Hur kunde det komma sig, att detta aldrig förr gått upp för honom under hans jägtande genom lifvet ur famn i famn? Han hade aldrig funnit en kvinna sådan som hon. Men hade han sökt? Nej, han hade just alltid gått ur vägen för det, han nu åtrådde — han hade som ett barn sträckt ut sina händer efter det tomma och vackra skalet. Och nu, på grafvens rand, nu, då han icke längre var en lefvande menniska, nu grep honom en brännande, törstande längtan efter detta, som han aldrig upplefvat. Det var en smärta så djup och stor, att det kändes som vore hela hans lif förfeladt, derför att han nu måste gå bort, bryta upp från tillvarons festmåltid utan att ha smakat det rikaste och bästa, tillvaron bjöd. Han älskade henne. Och nu diktade fantasien åt honom ett nytt lif i oanad lycka, men då han sträckte handen fram mot verkligheten, för att gripa det, fann han sig liggande på en madrass i ett mörkt sjukrum, kämpande med döden. Förgäfves rasade hans tanke, förgäfves reste den sig i trots mot det obevekliga. Fåfängt förbannade han i sitt sinne det lif, han lefvat — omständigheterna, sin egen natur — kvinnorna, kvinnorna framför allt. Hans lif hade varit kvinnor, kvinnor och åter kvinnor. Sådant han nu såg det, stod det för honom som ett långt siffertal mellan två streck, hvilka tycktes bilda dess begynnelse och dess afslutning. Det var två episoder med intryck af något ödes-bestämdt, betecknande den starka, oemotståndligt dragande makt, som beherskat honom från den första ungdomen ända till de sista timmarne af hans obrutna mannaålder. Den första af dessa episoder tilldrog sig då han ännu var ett barn, i rektor Schallmeyers skola i Düsseldorf. Han såg sig som gosse, i sina finaste kläder, vid den högtidliga terminsafslutningen i lyceum.
Maj:t föreslagit, nu endast beräknas till 10:0 Svafvelbrukstionderij innefattande jemväl viktriol och rödfärd, kalkylerades vid 1845 år9 statsreglering till 1,000 r:dr och har uppgått för år 1841 till r:dr 640: 1842 „ „ 409: 1843 „ 999: 1844 „ „ 612: 1845 „ „ 430: Då medium häraf utgör 618 r:dr, tillstyrker Utskottet, att, på sätt uti den nådiga propositionen föreslås, denna intrad upptages till blott 11:0 MantalspenningarnCj hvilka vid sist hällne riksdag beräknades till 327,000 r:dr, hafva utgjort: Enär denna inkomst under berörde quinquennium varit i jemnt stigande, anser Utskottet densamma, i enlighet med hvad Kongl» Maj:t i nåder föreslagit, kunna uppföras till • 12:0 Gerningsören af handtverkare. Af de skäl, sorn innehållas uti Utskottets denna dag afgifne och under lit. C. härhos bifogade utlåtande, har Utskottet icke kunnat tillstyrka, att denna inkomsttitel, såsom föreslaget blifvit, upphör, och ersättning derföre beredes medelst ökad bevillning» Gerningsörena, hvilka vid sednastestatsregleringen upplogos till 1,700 r:dr, hafva influtit: för år 1841 med r:dr 1,730: — -• 1842 1,714: 1843 „ • „ 1,709: 1844 „ „ 1,755: 1845 „ 1,776: hvaraf medium utgör 1,737 r:dr; och torde, vid det emotsedde förhållande, att antalet af gerningsmän småningom minskas, denna statsinkomst icke böra beräknas högre än till i3:o Bötesmedel.
Från den dag, då utvexling af Silfver å nyo vidtager, enligt hvad derom vid denna Riksdag beslutadt blifvit, är Banken skyldig att, enär så påfordras, sina sedlar med Svenskt Silfvermynt inlösa, efter den grund, Konung och Rikets Ständer lastställt. §. 2. "Vägrar Banken , under hvad sken det vara må, att sedel vid uppvisandet inlösa med det belopp, sorn genom Lagen om M yntbestämningen vid denna Riksdag fastställdt blifvit, må den, som sedeln innehafver, Prol. Utdrag den il Januarii 1830. 5i derom gora skriftlig anmälan hos Kongl. Majus och Rikets Svea Hof-Rätt, hvilken, efter att deröfver hafva hört Banco-Fullmägt ige , eger alf med frågan enligt Lag och Författningar förfara. Finnes då, att sedelns vägrade inlösen härrört af Bankens oförmåga att genast uppfylla sina förbindelser, göre Hof-Rätten underdånig anmälan derom hos Kongl. Majit. På Kongl. Majjt ankomme att pröfva hvilka utvägar, i öfverensstämmelse med nu gällande Grundlagar, lämpligast må vidtagas, för att upprätthålla allmänna förtroendet och återställa Banken i det skick 1 §. stadgar. §. 3. Öfver Hof-Rättens beslut må klagan föras i Konungens Högsta Domstol , på sätt i 30 Gap. 16 och 18 $§. Rättegångs - Balken säges. §•
Adelns talrikhet kan i Statsekonoiniskt afseende medföra, vill jag lemna derhän: men deremot vågar jag, i politiskt afseende, anse just dess talrikhet vara af en alldeles otvifvelaktig nytta, och väsendtligast hafva bidragit att upphöja Svenska Riddarhuset till den utmärkta rang, som det innehar ibland Representantförsamlingar. Må Svenska Folket tillförene hafva klagat öfver Adelns tilltagande mängd, och anhållit om sparsamhet i utdelandet af Adelskap: det kunde vara skäl dertill, så länge Adeln ägde privilegier, hvilka minskade dess deltagande i de allmänna Statsbördorna, och följaktligen gjorde dessa mera tryckande för de öfriga Folkqlasserna, ju iner de privilegierades antal förökades. Men belt annat är förhållandet nu, då Adeln ej äger annat privilegium, än det, som fordom tillkom hvarje besutten Svensk man, nemligen att på egen bekostnad få deltaga i lagstiftningen. Jag anser öfverflödigt att vid detta tillfälle vidlyftigt orda om nyttan af Riddarhusets ^rikhet, helst detta ämne särskilt förekommer Den ig Mar t ii. vid frågan om Representationens förändring. Jag Vill blott förklara, att uppgifterna om förhållandet i Nederländerna, Frankrike, och sjelfva det så ofta citerade England* långt ifrån att <. rubba min yttfade öfvertygelse, hafva tvértbm snarare gifvit den ett nytt stöd: rnig synes det nemligen högst troligt, att om i dessa länder, Representationen vore talrik i samma förhållande som vårt Riddarhus, så skulle det äfven der blifva mmistéren omöjligt att försäkra sig om en varaktig pluralitet’: och om der tillika brukades, såsom hös oss voterihg ined slutna sedlar} så skulle Ministrarne snart finna det icke löna mödan ännu mindre stora uppoffringar, att söka organisera ett parti, hvars trohet den slutna voteringssedel!! betog deni möjligheten att controllerä. Likaså oriktig den ifrågavarande motionen, i min tanka, är till siri princip och syftning, likaså oformligt anser jag det vara, att remittera den till allmänna Besvärsoch Ekonomie. Utskottet.
BondeSlandet afslagit uppförandet å Stat af nämnde tillökning; och har hos H. R. o. A. Hr Rosenqvist, F. L., anmärkt; att enär Brandredskapen förut i många år varit vårdad af nuvarande SlottsBetjening, borde den sålunda föreslagne tillökningen icke eller nu aga rum. Som vården af den dyrbara Slottsbyggnaden fordrar all omtanka, och K. Slottet i sådant afseende nyligen blifvit försedt med ytterligare Brandredskap, hvars behöriga efterseende, enligt hvad vitsordadt blifvit, fordrar ökning i Slottsknecktames antal; så har Utskottet icke ansett sig böra frånträda dess förra förslag om anslående af Löner åt ifrågavarande fyra Slottsknektar, enär denna utgift är af nödvändigheten påkallad och al densammas indragning mehn och vada för K. Slottets tillräckliga bevarande från brandskada, skulle kunna uppkomma. 4-o I anledning af de i gtde, io:de, litte, i2Jte, i3:de och i4:de Puneterne upptagne Anslagen för åtshi 1 lige K. Lustslott, har hos H. R. o. A. Hr Hjerta, G., anmärkt, att minskning i samma anslag bör kunna vinnas genom indragning af en del StåthållareLöner; samt uti Hederv. BondeSldndet RiksdagsFullmäktigen Anders Danielsson från Elfsborgs Län yrkat, att 4 Stats-Utskottets förändrad och bättre hushållning med desse Anslag måtte iakttagas. Då de af Utskottet infordrade Räkenskaper fö’r samtelige ifrågavarande Lustslott ej upptaga några PenningeLöner för Ståthållarne, samt efter hvad deraf inhämtas, styrelsen vid de K. LustSIotten omsorgsfullt förvaltas, hvadan ock all möjlig hushållning med AnslagsSummorne än vidare är att förvänta; lära de i berörde hänseenden gjorde anmärkningar få förfalla. Beträffande serskildt i4:de Puncten, eller Anslaget för Ärga.
Jag är också fullt öfvertygad, att afgiften icke skall förefalla någon betungande, då man med ett enda skott vildbråd årligen kan hafva den ersatt, eller för ett enda dölhult rofdjur lä den återbetald, kanske för hela lifstiden. — De olägenheter, som skulle möta vid afgiflens erläggande och conlrollerande, och hvilka, efter hvad man förespegla!, skulle blifva så stora, alt de förväntade fördelarna deraf uppvägdes, liro fullkomligt inbillade; ty de inskränka sig egentligen dertill, att debetsedlarna behöfva innehålla en tryckt rad och et t par skrifna siffror mera än förut, samt att i landsboken tillkommer en ny räkning Man bör väl i alla fall icke förkasta en nyttig sak, derföre alt hon medför en smula besvär. Sist har man, i förlägenhet om verkliga skal, ansett förslaget förkastligt derföre, alt beloppet af den uppstående inkomsten omöjligen kunde på förhand beräknas. Att detta icke kan ske, är sannt; men förhållandet har ju från början varit enahanda med sä många andra afgifler. Derföre har man likväl icke dragit i betänkande alt göra början dermed. Borde man väl Lindel låta att bearbeta en vinstgifvande malmåder, derföre att ingen trollkarl på förhand kunnat uträkna, huru djupt ådern sträcker sig ned i jorden? Försigtighet all icke i början gripa saken för vida an, är hvad ovissheten fordrar. Derföre hur jag ock nu föreslagit Den 26 Februari e. m. 437 jagtafgiften så låg, att jag icke skulle behöfva emottaga förebråelse för oförsigtighet. Jag har nu så tydligt, sorn jag förmått, framställt mina tankar i detta ämne, och slutar med att begära remiss tilt vedcrb. Utsk., hos hvilket jag lager mig friheten recomntendera frågan lill omsorgsfull handläggning. Stockholm den 26 Februari 1834- J. E. Jansson. Lndes på bordet. Gr. Frölich, Gustaf, anförde skriftligen:
Riksens Ständers åsigter af detta ämne instämma fullkomligt med hvad Krigsoch Karnraar-Collegierne uti ofvariberörde Utlåtande anfort; Och som E. K. M., pi grund af samma Utlåtande hvarken ansett några omständigheter och förhållanden hafva inträffat, som kunde föranled^ Underdåniga Skrifvelserl 553 till ändring i beslutet af den 21 Maji 1810, att Kungsoch Kungs-Ladugårdar icke för alltid rni från Kronan afsöndras, eller pröfvat skäligt i Nåder medgifva den tillika projecterade Skatte» försäljningen af Officers-boställen; altså och enär frågavarande förslag dessutom, i Riksens Ständers tanka, är nästan overkställbar^ i en tid, då allmänna penninge-förlägenheten nog kraftigt motverkar all liflighet i mindre betydliga tränsactioner enskilde personer emellan, hafva Riksens Ständer, med jemväl hemtadt stöd af 80 §. i Regerings-Formen, funnit någon ytterligare åtgärd härutinnan, å deras sida, för närvarande icke ega rum; Hvilket Riksens. Ständer, till svar E E. K. M;ts Nådiga Skrifvelse i ämnet, få underdånigst meddela. Riksens Ständer framhärda etc. 554 Underdånigt! Skrif velter. N:o 208- Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 25 Sept. 1823. Preste-Ståndet d. 27 Borgare-Ståndet d. 27 Bonde-Ståndet d. 30 —■ — Riksens Ständers underd. Skrifvelse, i anledning af Kongl. May.ts Kådiga Remiss uppå. Här ads skrif varén Rydings underd. ansökning om utbekommande a f innehållen MantalsskrifningsProvision. S. A. K. Sadan, i anledning af Häradsskrlfvaren i WäneBjerkeFlundraAhle och Wädtle Häraders Fögderi af Elfsborgs Fän, Joli. Fr. Rydings underdåniga klagan deröfver, att icke allenast E. K.
Iksla mora. att, med tillgodonjulande af personlig rösträtt, deltaga uti Ståndets öfverläggningar och beslut vid pröfningen af hvilande förslag till förändringar i grundlagarne eller sådane frågor, som röra Ståndets privilegier eller ändringar i Riddarh.Ordn. 4:0 Valen förrättas —■ faststäld är;” dels ett sålydande förslag till ändring uti 14 §: ”1:0 Idkare af borgerlig näring, handel, fabrik, handtverk, eller annat till borgerliga näringar räknadt yrke, egare och fideikoramiss-innehafvare af hus eller tomt i stad eller köping, egare och fideikommiss-innehafvare af bergsbruk, magistratspersoner i städerne, och sådane derstädes bosalie, till annat RiksStänd icke hörande 'personer, som antingen pä grund af Kongl, fullmakt innehafva tjenst å rikets stat, eller frän sådan tjenst med pension afgått, välje inom sig, distriktvis, de riksdagsmän, som, vid riksdag, BorgareSt. utgöra. Desse riksdagsmän skola lill antalet vara sjutiofem. 2:o Valen förrättas-— enl. denna § deltaga;” Hr Lagerhjelm hade aflemnat följande förslag till 12 §:s 2:dra morn.: ”De, hvilka lill ofrälse stånd höra och på grund af Kongl, fullmakt innehafva eller förut innehaft tjenst å rikets stat, välje inora sig, dislriktvis, riksdagsmän;” Frih. Hamilton hade föreslagit: l:o följande redaktion af 12 §:s 2:dra mora.:
Men då den byggnad, sorn begagnades för Eleverne likväl vore både för ändamålet otillräcklig och i afseende på Construclionen olämplig, enär Eleverne måste gå igenom hvarandras rum, derigenom icke allenast de störa hvarandra i studierne utan ock esomoftast anledningar till oordningar och uppträden föreföllo, och det således vore nödigt, dels att hvarje rum hade sin serskildta utgång, dels ock att icke för många Elever behöfde bo 1 samma rum samt för öfrigt lämpliga rum icke funnos till AnatomieSal, Auditorium, FÖrvaringsställen för Samlingar och Bibliothek, men sådane likväl voro högst nödiga för undervisningens fortgång och behöriga meddelande; så har ÖfverDirecteuren Norling besörjt uppgörandet af ritningar till ett hus, hvaruti tillräcklige rum ej mindre för Eleverne än i sistnämnde afseende finnas föreslagne, samt med bifogande af kostnadsförslag till samma Byggnad slutande sig på en Summa af 35,832: 21. 4* hos SundhetsCollegium gjort anhållan om deras öfverlemnande till K. M:ts Nådiga fastställelse. 156 Stats-U t'skottets SundhetsColIegium, som, uti dess ofvanomförmäldte underd, Skrifvelse af den 14 April 1828, förut anmält, att, enligt Collegii tanka, ändamålet, som med Veterinärinrättningen varit åsyftadt, väl icke blifvit förfeladt, men att, i anseende till ofullkomliga lägenheter, Inrättningen ännu vore långt ifrån att kunna anses fullständig, har, i anledning af nyssberörde ByggnadsFörslag, sorn af Öfver-Intendents-Emhetet blifvit granskadt och godkändt, hos K. M:t, på flere anförda skäl i underd:het anhållit, att Nådig proposition kunde till R. St:r göras om anslående af de medel, sorn enligt de uppgjorda ritningarne och kostnadsförslagen kommo att åtgå till Inrättningens förseende med de lägenheter och byggnader, hvilka för densamme förmälts vara oumbärlige.
Fröt. 1828 och 1829, gSaml.3 Band. itsta Heij t. 6 Prot. Xltdrag den 6 Nov. 1829. ber, afgifna och, den 23 i samma manad, e; m., på bordet lagda Utlåtanden: N:o 79, örn vilkoren och sättet för beredande af nöjaktig säkerhet vid belåning af jern och effecter på Götheborgs Våg, efter enahanda grunder, som gälla för belåning af de å Stockholms Jernvåg förvarade dylika effecter, m. m.; N:o 8 G i anledning af väckt motion, innefattande Förslag till ny Lag för Privata Banker. S. D. Vid förnyad föredragning af Constitutions-Utskottets, den 12 sistlidne September, under N:o 48, aflåtna och, den 13 derpåföljde October, på bordet lagda Memorial, med anmälan af oförenliga skiljaktigheter i fråga’om ett föreslaget tillägg vid 14 §. 5 mom. Biksdags-Ordningen, fann Ridderskapet och Adeln för godt förblifva vid dess, i afseende å detta ämne, redan fattade beslut. S. D. Föredrogs å nyo och lades till Handlingarne Statsoch Banco-Utskqttens, den 29 sistlidne Julli, under N:o 12, afgifna och, den 2r derpåföljde September f. m., på bordet lagda Utlåtande, i anledning af väckt fråga om allmänt Låne-understöd till reparation å Calmar Dom-Kyrka. S. D. Vid förnyad föredragning af Baneo-Utskottets, den g sistlidne September, under N:o 77, afgifna och, den 23 i samma månad a. m., på bordet lagda Utlåtande, i anledning Fröt. Utdrag den 6 Not). 1829.