Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lä kare eller Apothekare till straff efter 15 § dömes. 18 Kap. 35 i§ Kap. Om brott emot annans frihet. 1 §. Försätter man uppsåtligen någon i slafveri, eller drifver handel med neger eller annan, för att honom i sådant tillstånd försätta eiler qvarhålla, eller tager man veterligen om hord, anhåller eller inspärrar någon å fartyg, för alt honom såsom slaf bortföra; dömes till straffarbete på lifstid; och vare fartyg, Som till sådant ändamål begagnades, tillika med den laddning, som det då innehade, till Kronan förbrulet. 2 §. Har någon antagit tjenst å fartyg, med vetskap att det till slafhandel eller slafvars bortförande bestämdt var, och varder fartyget till sådant ändamål be gagnadt, medan ban derå i tjenst är; straffes, såsom medhjelpare, efter S Kap. 4 §, ändå att han med slafvarna eller deras behandling sig ej hefattat. 3 §. Utrustar, upplåter eller befraktar man fartyg till slafhandel eller slafvars bortförande; varde, der fartyget ej till sådant ändamål begagnas, dömd till straffarbete från sex till och med åtta år. 4 §. Penningar eller deras värde, som någon till slafhandel eller befraktning af fartyg till slafvars förande, eller till utrustning af fartyg, som i 3 § sägs, användt eller sig betingat, varén till Kronan förbrutne. 5 §. Har någon, med våld eller annorledes, bemäktigat sig annan och honom å öde ort eller annat sådant ställe utsatt, att uppenbar fara var för hans lif; dömes till straffarbete på lifstid. Ljuter den utsatte deraf döden; miste gerningsmannen lifvet. 6 §. Den, som olofligen, med våld eller annorledes, bemäktigar sig annan och honom, emot hans vilja, ur Riket förer, så ock den, som, utan föräldrars eller förmyndares samtycke, förer ur Riket barn, som ej fyllt femton år, ehvad det sker med barnets vilja eller ej, dömes till straffarbete från fyra till och med ätta år. 7 §.
Uti förberörde underdåniga skrifvelse, hvilken finnes denna nådiga Proposition bifogad, har förbemälde Styrelse, jemte fullständig redogörelse för förhållandena och efter beräkning af den materiel, sorn erfordras under nästkommande år, då banorna mellan Stockholm—Upsala, Katrineholm—Norrköping samt Vestra stambanan och Christinehamn skola öppnas, äfvensom hvad ifrån Byggnadsstyrelsen för dessa banor bekommits eller återstår att få uti materiel, funnit att lör Styrelsen vore nödigt att till nästa år anskaffa och betala: 13 lokomotiv 650,000 R:dr 50 personvagnar 260,000 » 580 bagage-, godsoch fångvagnar 1,740,000 » Summa 2,650,000 R:dr. Om kostnaderna för de under nästa år oundgängliga nybyggnad jr vid en del stationer, äfvensom för reservförråd och förlag för det följande året skola gäldas af det blifvande öfverskottet å trafikinkomsterna, hvilka för nu löpande året äro beräknade att uppgå till 1,500,000 R:dr, har Styrelsen uttryckt farhåga, att samma öfverskott till förstärkning af raaterielen icke skulle lemna större tillgång än omkring 400,000 R:dr, hvadan derutöfver skulle kommu att behöfvas 2,250,000 R:dr. Derest det verkliga behofvet af rörlig materiel’’,för Statens stambanor kunnat förutses vid den tid, dä kostnadsförslagen för dem upprättades, hale utan tvifvel 14 Kongl. Majits Nåd. Proposition N:o 47. anslaget dertill beräknats till dubbelt emot hvad uti dessa förslag då blef upptaget, och derutaf skulle hafva följt, att de trafiköfverskott, sorn sedermera uppkommit, varit verkliga behållningar,., som kunnat lemna bidrag till räntorna på Statens för dessa anläggningar åsamkade skuld.
Rikets säkerhet och välgång under sådana händelser, som, ehuru sorg fulla, likväl måste anses möjliga; och då detta Motiv, enligt PresteStåndets tanka, vore Riksens Ständer värdigt, och tjenligast kunde införas efter orden: endast igenkänna Riksens Ständers: skyldiga omtanka om Rikets säkerhet och framtida välgång, Deras &c.; så har berörde Förslag blifvit till ExpedilionsUIskottet återremitteradt, med inbjudning lill de öfrige RiksStånden, att, uti berörde Tillägg, med Preste - Den g Januarii. 445 Ståndet instämma, äfvensom att förena sig uti PresteStåndets förut meddeldte Beslut, det ifrågavarande underdåniga Skrifvelser, igenom en stor Deputation, borde till Hans Maj:t Konungen samt Deras Kongl. Högheter KronPrinsen och ArfPrinsen aflemnas. Herr Gr efven och LandtMarskalken tillkännagaf, att hvad den af PresteStåndet föreslagne stora Deputationen angick, hade Ridderskapet och Adeln, redan den 5 dennes, vidtagit enahanda Beslut; hemställande Herr Grefven och LandtMarskalken, om Ridderskapet och Adeln behagade, uti det af PresteStåndet till ifrågavarande Expeditioner gjorde Tillägg instämma. Bifölls.
Rätten i stad och domaren å landet hålle öfver förmynderskap särskild förteckning, utvisande tiden då förordnande utfärdades, förmyndarens namn och hemvist, de omyndiges födelseår och namn samt deras behållning i fast och löst. § 4- Förmyndare skall för hvart år afsluta räkning öfver allt det han har om händer, med uppgift af den säkerhet, hvaremot den omyndigas reda penningar äro utsatte, och ingifve, vid början af följande år, den räkning, jemte ett utdrag derur, innehållande summarisk uppgift på den omyndigas behållning så i fast som lös egendom, lill gode männen eller socknenämnden. Det utdrag, hvarom nu sagdt är, skall, försedt med gode männens eller socknenämndens intyg, att förmyndareräkning jemväl blifvit aflemnad, till förmyndaren återlemnas. Öfver inkomna fönmyndareräkningar hålle gode män eller socknenämnd sådan förteckning, som i 2 § föreskrifven är, och lemne af denna förteckning del, i stad till Rättens ordförande eller den, som å Rättens vägnar handlingar emottaga bör, före den 1 September och å landet till domhafvanden före eller sednast å första rättegångsdagen af sista tinget året näst efter det, då räkningen bort afslutas, eller, der allenast ett ting om året hålles, före slutet af samma ting. Sker det ej, eller har förmyndare icke lemnat räkning, förelägge Rätten god man, socknenämnd eller förmyndare, vid lämpligt vite, att sin omförmälda skyldighet fullgöra; och förfare i öfrigt efter omständigheterna. 8 5. Öfver hvad sålunda förekommit, skall anmärkning göras uti den förteckning, hvarom ofvan i § 2 är stadgadt.» Äfven Riksdagsfullmägtigen Hörnfeldt har erkänt fördelarna af den tillsyn å förmyndares förvaltning af omyndigs egendom, som genom oftanämnda förordning blifvit föreskrifven, men har ansett denna tillsyn kunna ske på ett för den omyndiga mindre kostsamt sätt; hvadan motionären, som bland öfverflödiga kostnader 6 Lay-Utslwttets Betänkande JV? 32.
Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Förstärkta Stats-Utskottets Memorial N:o i 13, i anledning af verkställda omröstningar, rörande anslagen till Statens jernvägs-anläggningar. S. D. Föredrogos ånyo Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtanden: N:o 13, i anledning af väckt fråga om upphäfvande af vissa förbud, rörande Böda kronopark. Bifölls. N:o 14, i anledning af väckt motion, angående dag-arfvode till magistratsperson, som skall närvara, då penningar, stämpladt papper, m. m., inläggas eller uttagas ur landt-ränteri. Bifölls; och N:o 16, i anledning af väckt motion om nedsättande af en kommitté för utarbetande af förslag till ordnande af allmänna helsovården. Ståndet beslöt, för sin del, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, det Kongl. Maj:t må täckas uppdraga åt sakkunnige män, att, sedan de, angående helsovården, nu gällande polis-stadganden blifvit öf versedda, afgifva underdånigt förslag lill de förändrade eller fullständigare föreskrifter härom, som af omständigheterna finnas påkallade, äfvensom alt i de delar af helsovården, ' sorn icke egna sig för lagstiftning, utarbeta en lättfattlig afhandling, innehållande för ändamålet lämpade anvisningar och råd åt allmänheten, samt att Kongl. Majit, sedan berörde uppdrag blifvit fullgjordt, ville i ämnet allåta Nådig Proposition till Rikets Sländer, samt låta offentliggöra och bland allmänheten sprida den särskildt utarbetade afhandlingen i ämnet; och skulle de öfriga Riks-Stånden vördsamt och vänligen inbjudas att i detta Borgare-Ståndets beslut sig förena. S. D. Föredrogs och godkändes Expeditions-Utskoltets Utlåtande N:o 7, angående anmälan af åtskilliga af Rikets Ständer för innevarande år beviljade löne-tillökningar. Frän Hederv. Bonde-Ståndet.
N:o 44, i anledn. af väckta motioner, ang:de förändring i dels Imfrätternes arbetssätt, dels ock domstolarnes ferier. Upplästes och lades lill handlingarne från de öfriga RiksSt:n ankomne prot.uldr., nemi. frän PresteSt. af d. 4, 5, 7, 9 och 10, frän BorgareSt. af d. 2, 4, 5, 7, 9 och 14, samt frän BoudeSt. af d. 4, 5, 7 och 10 dennes. H. R. o. Ad. åtskildes kl. | till iO om aftonen. In fidem protocolli, silbert Munck. Måndagen den 16 December 1844. Plenum kl. 6 e. m. Underl, t. f. Ridd.secret. anmälde, att från H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, ankommit en sä lydande skrifvelse: Hindrad att infinna mig i det till i dag utsatte plenum hos H. R. o. Ad., får jag anmoda främste närvar, ledamoten alt dervid föra ordet. I följd häraf öppnades plenum af Frih. Palmstjerna, Carl Otto, såsom Fullm. för Grefliga ätten Creutz N:o 68. Hr Liljenstolpe, Axel Fredr., uppläste följande: Frånvar. då Hr Ehrenhoff, Gustaf Herman, under sisth plenum d. 14 dennes f. ra., väckte motion: ”att H. St. mattei und. förklara K. M. obehindrad, att uti Prins Carls inrättning för vanvårdade barn samt uti den för samma ändamål vid Råby inrättade, inaccordera sådane barn, som redan fallit fångvården till last, mot ersättning af de medel, som för dylika barns förvarande i fängelserna utgå”, hvilken motion blifvit till H. SlatsUlsk. remitterad, får jag, lill tidens viunande samt för att icke ånyo upprepa hvad ej mindre jag sjelf, utan ock åtskilliga andra talare uti enahanda ämne yttrat, nemi. dä StatsUtsk:s utlät.
efter det Rikets Ständer meddelat deras beslut i ämnet,' företaga den pröfning af ärendet, hvartill å Kongl. Maj:ts sida omstäodigbeterne då kunde föranleda. Detta vigliga ärende har Utskottet tagit uti möjligast noggranna öfvervägande, men éj Stais-Utskottets Vildt ande, N:o 254. 13 funnit di* Utskottet meddelade handlingar lemna tillfälle till d»n tillförlitliga oell fuflständiga utredning af Irågan, som måste föregå innan ett bestämdt omdöme deröfver kan hildas. Vä! innehålla uppgifterna, att genom jernvägsaniäggningen skulle stora fördelar tillskyndas Stora Kopparbergs län, men utskottet saknar dels nödiga beräkningar öfver de förmåner, som, genom minskning i priserna på de för Dalarnes innebyggares behof från andra orter årligen kommande erforderlige lefnadsförnödenheter af spannmål, sill och salt m. m., utaf ifrågavarande lättade förbindelse med hafvet kunde vara att förvänta, dels oek nödig upplysning om den verkan i öfrigt, hvilken uppå denna aflägsna landsorts bruksrörelse, skogshushållning och industriella förhållanden kunde förmodas uppkomma. Härom saknas de närmare och säkrare underrättelser, som troligen skulle stått att vinna gert om ett utlåtande från Konungens Befallningshafvande uti Stora Kopparbergs län. Äfvenledes saknas all utredning af de förddar, hvilka jernvägsaniäggningen i första rummet skulle tillskynda den del af Gefleborgs län, genom hvilken den är ämnad att anläggas. Den underdåniga ansökningen uppgifver visserligen, att en ganska betydlig varu-qvantitet skulle komma att på jernvägen transporteras, och hvilken qvantitet beräknas att lemna en inkomst, fullt motsvarande ränta och arnortissement af anläggningskostnaden, jemte hvad som anses erforderligt för driften och undt rhållet, samt upptager jemväl ansenligt öfverskott derutöfver.
Föredrogs ånyo och återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, Stats-utskottets den 3 och 7 dennes på bordet lagda utlå - Prot-utdrag den 9 Juni '1848. 443 tande N.o 193, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående stats-anslag till upprätthållande af den armeens pensions-kassa åliggande pensionering. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-utskottets nedannämnde, den 7 dennes på bordet lagda utlåtanden: lN:o 195, i anledning af väckt motion om låneunderstöd för förstärkning af vågbrytaren och uppmuddring af hamnen vid Wisby; N:o 197^ angående ifrågasläldt låne-understöd åt Wexiö domkyrka samt inslitutum klinicum och läns-lazarettet i Lund; * N:o 199, i anledning af väckt motion om lån af allmänna medel till reparation af S:t Pelri kyrka i Malmö; samt N:o 200, i anledning af väckt motion om lån af allmänna medel för undersökning af jordlagren i olika trakter af riket. S. D. Föredrogs och återremitterades på grund af gjorde anmärkningar Stats-utskoltets den 7 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 198, i anledning af väckt motion om låne-understöd af allmänna medel till reparation af domkyrkan i Linköping Från Hög v. Preste-ståndet. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Stats-utskottets utlåtande N:o 193, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående stats anslag till upprätthållande af den arméens pensions-kassa åliggande pensionering, biel' samma utlåtande på grund af deremot gjorda anmärkningar återremitteradt. S. D. Föredrogs ånyo Konstitutions-utskottets memorial N:o 12, med betänkande öfver Kongl. Majlis uti nådig skrifvelse af den 1 Maj 1848, N:o 83, till Rikets Ständer afgifna förslag till ny riksdags-ordning, jemte en dervid fogad serskild artikel, äfvensom i sammanhang dermed till ny regerings-form. Kongl.
Efter Den 18 November. 905 Efter en noga och omständlig granstning af Harrar Fullmägkiges, sedan 1804 ars början widtagne HuShällningsanstalter, med Conkoicets Bancomynts tillgängar, har StatsUtstottet lätit författa äkstitlige anmärkningar, hwilka tillika med Herrar Fullmägttges afgisne ullätande Sub Lit. D L E härjemte bifogas Berörde anmärkningar innefatta z-ne hufwudpunkter, ne ml. no Att, sedan Herrar Fullmäglige, den 12 Ja. nuari 1804 fattat det beslut, akt räntan ä Evin toirets Obligationer flulle fä godtgöras utöfwer förfallotiden, med wilkor af Capitalets omsättning, Herrar Fullmägrigc blott ellofwa dagar derefter, och under det Contoiret annu hölts öppet för Läns emottagande pä fyra ärs tid, bewiljad anticiperad inlösen af Contoirets Obligationer, hwilka först efter ätta är wörö förfallne. 2:0 Alt, sedan Herrar Fullmägtige, af den anledning, att Contoiret icke ansägs behöfwa något biträde af Inrikes Län, under d. 23 Juli 1804 tillstutit Contoiret för dylika Län, Herrar Fullmägtige, oaktadt Besiuret härom, hwarkcn blifwit upMwit. eller omständigheterne, hwilka föranled t till detsammas widtagande, förändrade, efter serflilde anmälanden, tillätit insättningar os Bancomynt; och derigenom belastat Contoiret med en Nänte-utgift. 3:0 5>o6 Den 18 November. z:o Akt, sedan Herrar Fullmägtige ingått uti författning att urläna Bancomynt, Herrar Fullmägtige, efter hmad synas will, i flere afseende» icke sä fullkomligen iakttagit hwad denne Operations behandlande och Contoirets förmän tyckts hafwa fordrat. I anseende till första punkten, eller den af StatoUtstottet anmärkte stridighet uti Herrar Fullmagkiges förfarande, att pä en och samma gäng emottaga
Det är således icke otänkbart att denna ätt icke skall hafva vunnit någon stor utveckling, om den ens existerar, vid den tidpunkt, dä utdelningen skall ega rum. Beträffande anslagen till Frimurarebarnhuset och till Prins Carls Inrättning, äro äfven de förändringar uti donationen gjorde, att om någon af dessa anstalter skulle hafva försvunnit, då kapitalen till dem borde aflemnas, så skola jemväl dessa kapital tillfalla Riddarhuset. I afs:de å anslaget till byggande af en kyrka öfver Roosiska grafven, har detsamma blifvit minskadt från 1,500,000 till 1 million, hvaremot anslaget till slöjdskola i Jösslunda socken ökats från 500,000 rdr till 1 million, och slutligen har anslaget till Djurgårdskassan, såsom helt och hållet främmande för Riddarhuset, blifvit indraget. Utsk:t har såsom skäl emot donationens emottagande anfört, att 37:de §:n i Ridd.Ordmn stadgar, att Ridd.Direkt:n skall »besörja och förvalta Riddarhusets angelägenheter, enligt utfärdad instruktion», samt anser det derföre vara för Direktionen främmande att öfvertaga den ifrågaställda förvaltningen. Skulle man tolka detta stadgande så, som Utsk:t här synes vilja göra, så borde Direktionen icke hafva fått sig ålagdt att förvalta någon af den stora mängd testamentsfonder, som afse dels understöd åt vissa adliga familjers medlemmar dels resestipendier åt adliga ynglingar med mera dylikt. Direktionen borde då också icke ålagts att åtaga sig förvaltningen af t. ex. Hr Ambrosius Bergmans egendomar i Wermland, till förmån för afkomlingar af denna och vissa andra af testator upgifna ätter. Man har alltför många prejudikat på att Direktionen hittills ombesörjt förvaltningen af sådana donationer, som den nu ifrågavide, för att något giltigt skäl till afslag kan hemtas från det åberopade stadgandet i Ridd.Ordmn. Man har vidare ansett Hr Roos’förslag skadligt derföre, att det skulle innefatta ett hopande af rikedomar. Jag tror dock icke att man i allmänhet anser för ett land onyttigt eller olyckligt att dess rikedom tillväxer.
IDUN 1899. vid ett ängsligt flämtande ljus med de ålderdomsskälfvande händerna fromt knäppta öfver psaltaren. Han vaggade långsamt af och an med hufvudet och suckade så tungt, så tungt, som bure han all världens ve. Att se honom där förvånade mig icke stort, ty det var nu en gång hans vana att stöna omkring med sitt ljus hela nätterna i det stora huset, som låg och slumrade bak fällda gardiner. J O H N SÖRMAN, den välkända firman för engel" ska och franska varor i Stockholm, har utsändt en charmant illustrerad vårkatalog, tryckt på Iduns kungl. hofboktryckeri. Med sina tennisregler på svenska och engelska språken samt priskurant öfver alla de modernaste artiklar för tennis, cycleridt, segling m. m. utgör den förvisso » en bok för sä- songen », af hvilken alla utöfvare af dessa friska sommaridrotter med intresse skola taga del. (Forts.) man tala om ' et ?&gt; samt en af hr E. Norlanäer författad revy » De husvilla ». Den franska farsen tillhör visserligen ej Labicbes allra muntraste produkter, men har likväl flere roande scener, särskildt i andra och tredje akterna, och står som helhet öfver åtskilligt af det moderna, andesvaga farskram vi bjudas på. Utförandet kunde ha varit bättre. Emellertid visade hr Bergström en af sina humoristiska gubbtyper, som inte förfelade att roa, hr Hagman hade en rätt karaktäristisk mask, hr E. Wagner var en liflig ung älskare och fröken Stiegler en söt ung fru. TjVJT H E M I STOCKHOLM FÖR UNGA FLICKOR. I början af september ämnar fröken Julia Kiellman-Göranson öppna ett mindre hem för flickor, hvilka skola idka studier vid någon af hufvudstadens undervisningsanstalter.
— Nina såg orörligt framför sig, hennes ögonbryn voro lätt uppdragna, munnen hade ett uttryck af smärta. I sitt knä hade hon en upplöst bukett af röda rosor. Julia, som satt på golfvet, hade slutit ögonen. De kolsvarta ögonbrynen stodo som spända bågar på den lilla hvita pannan, — munnen log, och hon höll vårdslöst i skaftet på sin röda parasoll, som låg uppspänd vid hennes fötter. Ingen af dem märkte Tofte, förrän han rörde sig, men då öppnade Julia hastigt ögonen. »Jaså, är ni redan hemma! Då är det alltså slut med friden i paradiset», sade hon raskt. »I så fall skall jag ögonblickligen gå», svarade Tofte och gick mot verandan. »Åh nej! Nu är det för sent! Ni har redan stört oss, så att nu kan ni stanna.» Julia steg upp och skakade ut garneringarna på sin hvita klädning. »Men det har varit en välgörande stund!» Hon kysste Nina på pannan, helsade flygtigt på Tofte och gick med små, hoppande steg ned för verandatrappan. »Hvad var det åt henne?» frågade Tofte och såg efter henne. »Det såg ut, som om hon var ond på mig!» »Det tror jag inte alls», svarade Nina, »men hon har suttit och utgjutit sitt hjerta litet för mig. Stackars liten, det gör mig ondt om henne!» »Annars tycker jag, att medlidande just är den känsla, som hon minst af alla inger en», svarade Tofte. »En firad ung primadonna! Ett värre öde kan en menniska ha!» »Det var just hvad hon nyss sjelf sade, att de flesta menniskor tänka, när de se henne, men de minnas inte, att hon är en föräldralös flicka, utan något hem, utan någon i verlden att hålla sig till; öfverallt utsatt för smicker och frestelser. Jag har sett henne i ett helt annat ljus i dag. Vet du, Henrik, sådana menniskor äro inte lyckliga. Jag tänker vara mycket god emot henne. »Ja, jag tänker inte alls hindra dig deri», svarade Tofte och log. Samma eftermiddag, då Nina hvilade, gick Tofte längre in i skogen än vanligt.
Olssons barn i Korsmyrbränna Jonas Jonsson i Kougsta Anders Andersson i Svedje Barnet Olof i Bengtgården Summa r.d:r In fidem N. S. Edlund Uppläst och till alla delar erkändt vid socknestämman i Häggenås sockenstuga den 1 juni 1857, intyga på församlingens vägnar Carl Påhlsson i Österåsen Lars Larsson Kougsta Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid sockenstämma i Häggenås sockenstuga d. 1:ste junii 1857. § 1 Justerades, godkändes och underskrefs förestående sockenstämmo protocoll, af den 21 sistl maji. § 2 Emedan bönderne Erik Olofsson i Jonsgård och Carl Pålsson yngre i Österåsen, yttrat sin önskan att blifva entledigande från befattningen att vara gode män i anseende till dels försvagad hälsa, dels angelägna hushålls bestyr, så valdes nu i deras ställe bönderne Erik Ersson i Högen och Olof Olofsson från Pålgården i Österåsen, att såsom gode män biträda vid landtmäteri förrättningar. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma, i Häggenås sockenstuga d. 30 augusti 1857. § 1 Emedan underlaget för tråss golfvet i skolbyggningen gifvit vika, så att den af Sven Ros påförda fyllningen betydligen sjunkit och följaktligen måtte omgöras, så beslöts nu att icke Ros ensam, som i denna del fullgjort sitt åtagande, utan att omläggningen af tråssgålfvet skulle verkställas på socknens gemensamma bekostnad. § 2 Som bonden Olof Olofsson i Österåsen åtagit sig förfärdiga och insätta goda och tjenliga fönster uti skolbyggningen, men vid närmare påseende befinnes de insatta fönstren vara för smala och följaktligen i dess närvarande skick i det närmaste odugliga, yrkade 173 församlingen, som tyckte det skulle blifva nog kostsamt och kännbart om fönstren skulle andra gången kasseras, att Olof Olofsson borde tillfrågas och påspika tjenliga ribbor på fönstrens bägge sidor så att fönstren jämt ifyllde fönsterkistorna. Hvilket arbete och förbättring
Dörren öppnas, och den kungliga gästen träder in, lämnande sin uppvaktning kvar med det påfliga hofvet. Två stolar äro framsatta; vid dörren gör Till Herr Redaktören för Idun. den besökande furstliga personen en djup bugning; påfven kommer gästen till mötes och räcker honom I Idun för någon vecka sedan lästes en uppeller henne handen och de sätta sig så och samtala sats öfver huru bedröfligt det är stäldt för kvinnliga en stund. postoch telegrafbiträden, kontorister, guvernanter Efter omkring en halftimmes samtal yttrar den m. fl., när de blifva för gamla eller för sjukliga att kungliga besökande en önskan att få föreställa sin kunna arbeta och icke varit i stånd att af sina allt uppvaktning, hvilken då, sedan påfven ringt på sin för knappa löner » sätta in&gt; något för kommande tmaestro ädla camera » och gifvit denne order, inbehof. föres och föreställes. Skulle inte Herr Redaktören, som flere gånger Efter några vänliga ord från påfvens sida buga förut välvilligt upplåtit sin tidning för diskussioner sig de närvarande ännu en gång och påfven ledsaaf diverse ämnen, vilja föreslå en dylik diskussion, gar den kungliga personen till dörren, hvarest han där hvar och en, som ville vara oss behjälplig med tager afsked, och så återvänder cortégen genom saråd och dåd, kunde föreslå någon utväg för oss larne i samma ordning som förut till sala Clemenstackars arbetsmyror att få det någorlunda bekymtina, där sista afskedstagandet äger rum. Öfverceremerfritt på gamla dagar och slippa att bli » bildade monimästaren ledsagar sedan den furstliga gästen fattighjon », som vi ha i perspektiv. Om en fond ned för scala regia till vagnen i cortile de San kunde bildas, där hvar och en som ville vara med Damaro.