Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sig i Nåder gilla hvad Högsta Domstolens (lesle Ledamöter i underdånighet yttrat; och skulle Rikets Ständer å Riks-Salen underrättas, att Kongl. Maj:t, på här förut anförde grunder, icke ville oförändjadt antaga Rikets Ständers förslag; men att Kongl. M.ijrt derefter ville genom serskild Nådig Proposition till Rikets Ständer öfverlemna förslag till en förändrad redaction af ifrågavarande lagstadgande. Ex Protocollo, Lars Stjernstedt. Utdrag af Protocollet öfver Justitice-ärenden, hållet på Stockholms Slott, Lördagen den 21 Mars 1835, inför Hans Majit Konungen uti Stats-Rädet i nävaro af: Hans Excellence Justitiae-Stats-Ministern Herr Grefve Rosenblad, Hans Excellence Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Grefve af fVetter sted t, Stats-Råden; Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Hans Excellence Herr Grefve Lagerbjelke, Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm, Herr Grefve Adelsvärd, F ri lier re Jkerh jelin, Poppius, Justitias-Råden: von Lindecreutz, Backman, Kongl. Mojas Kådiga Yroposition N;o y4* 7 Juslitise-Cancelleren Bergenschöld, Hof-Cancelleren Friherre von Schulzenheim. Sedan Kongl. Majrt uti Dess denna dag å Riks-Salen meddelade Nådiga Svar å åtskilige Rikets Ständers skrifvelser, rörande Lagfrågor, behagat förklara Sig vilja föreslå Rikets Ständer en förändrad redaction af g Cap. ji §. Handels-Balken, så fick Revisions-Secreteraren Martin nu i underdånighet uppläsa ett förslag lill Kongl. Majrts Nådiga Proposition i ämnet , hvilket förslag, vid detta Protocoll bilagdt, uppå Stats-Rådets Ledamöters underdåniga tillstyrkan, Kongl. Majrt täcktes godkänna, med Nådig befallning, att Propositionen skulle till Rikets Ständer, i vanlig ordning, öfver* lemnäs.
BancoUtffottet har redan beslutat att öfwer detta ämne dess berättelse först ivid Riksdagens flut ffulle till Ständerna afgä. Detta beslut wore en Lag för Utskottet, sä wida ej Riksens Ständer annorlunda fdrordnadc, i hwilket fall Utskottet wisscrligen more skyldigt att ställa sig deras föreskrift till efterrättelse. Dä Herr Lilverstolps n» sälebes till alla delar instämde med Herr Grefwe lelärner i hans gjorda tillägg, anhöll han, att ben ifräga warandc berättelsen mätte af Ulffottct infordras, sä att ej nägot af bess förut tagna beslut mätte kunna lägga hinder i wägen för dess afgifwande. Detta Heer Zilvsrsloioes yttrande hade blifwik afbrutit, af en Deputation ifrän det Wällofl. BorgareStändet, under anförande af Riksdags Fullmägtigcn för StockholmRadman krestin, h,vilken fdrmalte, alt Borgare - Ständet med nägra fä förändringar antagit Stats-Utskvttcts förflag om Lrfwerantörcrncs förnöjande; men hwad uptagandet af Inrikes Län anginge, hade det upskjutit fräganS afgörande till dch den i sammanhang med en allmän Finauec-plan kunde uptagas. Borgarc-Ständet hade äfwen föiehaft Allmänna BcswärS - och Economie -Utskottets Betänkande rörande Bränwins-bränningen och allmänna Magazins-inrättningcn, men med derwid gjorda anmärkningar, berörde Betänkande till Utskottet äterförwisat. Sedan Oepukationcn pä öfligt sätt utbeledsagad afträdt, och Herr Silverstolpe siutat sitt yttrande, utlät sig Herr von Zcbulzenbeim, Daviel: En läng tids utdrägt med detta mälS utredande kan sä mycket mindre wara min tanka, som jag ansett Högloft. Banco-Utskottets föremäl bordt wara, att aldraförst med detta ärendets förhällande till Riksens Högloft. Ständers klena inkomma.
Lag, är denna mening pä ett mindre lämpligt sätt i förordningen uttryckt och kunde sä rättaS: att orden nägot framdeles tillgörande insattes frammanför orden: Boktryckerioch Lokhaudels-Leglemente. Med äberopande af följande ord! detta mom. Vedan sex mänader forlupit efter det en Krist berömligen till Zof-Laotzleren eller bans ombud blifrvit insand mä ej af publigue Actor ätal derä äga rum, utläter sig anmarkaren: "Här förekommer Ater en fatalie tid att räkng ''frän ffriftens insändande. Om insändaren för hwarjehast"da ffäl skulle sinna nyttigt antingen att pä wägen läka "uppehälla skriften elier ock sä begä att denna skrift, ehu« ''ru bewisligen frän honom insänd, likwal aldrig kunde "framkomma, sä stär det i hans egen magt att förkorta "desto 6 Mänaders fatalier för ätal eller att aldeles förekomma möjligheten af något ätal, hwilka händelser ä"ter icke inträffade j fall 6 Mänader räknades ifrän det "skriften inkommit Pä de af anmarkaren anförde skal tror Utskottet att början af detm moment skulle winna ännu större tydlighet om det författas i följande ordalag: Vedan 6 mänader forlupit efter det en skrift till Hof-Lan;lern eller bans cvmbud, enligt näst foregäende andra moment in, kommit hroaröfrver Embetsbekyg genast utgifwas bör, mä ej af publigue Actor ätal derä äga rum. Hwilkec allt Riksens Högloft. Ständers widare ompröswande Vördsammeligen underkastas. Slockholm ten 27 April 1810. Pä ConstitutionS-Utskottets wägnar. Llues kleming. L. v. Ko8sn8tein 6.
Maj har Landtförsvars-komitéen sig i denna fråga yttrat och dervid, efter en öfversigt af nu gällande stadganden i ämnet, förklarat, att, med afseende å Arméens Pensionskassas oförmåga att, äfven med sitt nuvarande understöd af Statsverket, bestrida sina delegares nödtorftiga pensionering, hvartill särskilda fyllnadspensioner måste från Statsverket påräknas, Komiterade icke kunde undgå att biträda den af Rikets Ständer uttalade härofvan anförda åsigt, ”att Arméens pensionsväsende icke kan blifva ändamålsenligt ordnadt, med mindre än att hela pensionsväsendet öfverlemnas åt Staten, som sålunda borde öfvertaga Arméens Pensionskassa, men deremot ock ensam besörja pensioneringen”. Komiterade, som härvid tillagt den slutsats, att något bidrag till detta ändamål icke ko rame att af löntagarne fordras, och uttalat den förutsättning, att Statsverket vid en dylik förändring skulle, utan rubbning af dittills gällande förhållanden, öfvertaga Pensionskassans alla förbindelser till dåvarande pensionärer, hafva i sammanhang härmed framställt och med anförda skäl utvecklat följande förslag: att, på samma gång den ifrågasatta öfverlåtelsen af Pensionskassan till Statsverket bringas till verkställighet, denna kassas årliga andel, tre femtedelar af vissa bland Wadstena Krigsmanshus-kassas inkomster, måtte till sistnämnda kassa få återföras; att pensionerna, med vissa uppgifna undantag, borde i de bättre lönade tjenstegraderna, eller från och med Kapitensgraden uppåt, utgöra två tredjedelar af lönerna, men i de öfriga, ringare lönade graderna, utgå med lika belopp som lönerna; 6 Kongl. Maj:ts Nåd.
Denna motion har icke i ordentlig motionsväg förut inkommit; ty Herr GrönhagenMiar blott vilkorligt, vid återremissen af StatsUtskottets Betänkande N:b 152 om I11- dragningsStaten,. begärt, att, i händelse han icke skulle få uppbära sin Page-lön för den tid utbetalningen deraf upphört, honom åtminstone måtte tilläggas samma lön från och med början af år 1828 eller 1829, och allt 1} c n 3 November e. in. framgent under dess öfriga lifstid. Att Herr Grönhagen icke bestämt årtalet 1828 eller 1829 anser jag vara den enda orsak, hvarföre Utskottet afstyrkt hans begäran, ty Utskottet älskar och hör älska bestämdhet. Denna Herr Grönhagens lagliga rättighet grundar sig emedlertid på Högstsalig Konungens testamente, hvilket, då det i allt annat blifvit gällande, följaktligen hör vara det äfven när fråga är om en gammal Officer, som håde i krig och fred troget tjenat sitt fädernesland. Konung Gustaf III:s testamente innehåller icke, att de, som vid Konungens olyckliga död voro Hans Maj:ts enskildte tjenare, skola hafva deras löner, endast tills dess de lingö några andra motsvarande. Nej, det innehåller tvertom ganska bestämdt, att de, utan något sådant eller annat förbehåll, ovillkorligt i deras lifstid skola bibehålla de löner, som deras Höftjenster medförde. Det är således, efter min öfvertygelse, ett våld och ett bevis på alltför litet deltagande uti den vördnad och erkänsla, som efterverldeil är skyldig denne store Konungs minne, att beröfva Herr Grönhagen sin Fågelön för hela den tid han deraf varit i saknad, och såsom den oförklarligaste och yttersta orättvisa måste det anses, om han ej tillägges densamma från och med 1829 och allt framgent. — Att vid detta tillfälle åberopa Kongl. Kungörelsen af den 19 Augusti 48 H.
1 kanna 0 — Wåror, som icke kunna hänföras under någon af de i införselstarifen upptagna bestämmelser: råämnen . Fr i a mer eller mindre bearbetade . 100 födr v. 25 — Wärjor och värjklingor; se Slöjdevaror, cj specificerade. Ympvax; se Varor, sorn ej kunna hänföras under någon af de i införselstarifen upptagna bestämmelser. Zaffer ; se Färger. Zittror; se Instruinenter, musikaliska. Zilverrot, hänföres under Apoteksvaror. Aderoch koppjern; se Instrumenter, fältskärs—. Al ; se Fisk. Ängskära; se Färger. Äpplen; se Frugter.. Öl; se Dricka. 38 Lit. A. a. Särskilt Förteckning å varor j som är o vid införsel tullfria. Agat, oarbetad; Alabaster , oarbetad; Ambra; Angelika ; Apoteksvaror3 alla i införselstarifen ej specificerade, enkla eller sammansatta, till införsel af apotekare eller dem, som erhållit
Bzf~ dock de h~ismödrai, som i sina hem rriottaga annn opröfr vnde iiiiga Iiirsriniior ej stiilla. sina fordringar p % dessa för högt, ocli ini de oftare iin Iwad 1111 sker vara uppfyllda af en lefvande ansvarsk#nsla .gent emot dessa nya medlemmar a € deras familj. Vi skulle önska att något iiieï al moderligt öfverseende, at ' den aldre erfarnare Irviiiiiaiis uppfostrande inflytaiide komme den unga lärarinnan vid hennes uttrade i lifvet till del från modern till de barn hon satts att Iiandleda. Oändligt mycket mer skulle vara att säga i denna sak, om ansvar och .skyldighet, detta s i väl å lärarinnans soni fcziniljeinoderiis sida, det skiille dock för&amp; oss för långt fran am net, livarföre ofvanstieiide endast far galla som en litens afvikiiing därifrån, Iivilken, i Betr; ~ktaiide af det behjärtansvärda i själfva saken, ej torde anses alltför obefogad. V i hafva här i all korthet sökt påpeka nhgra af de betänkligheter, som vi funnit annonseringssystemet, tilläinpadt på barniippfostran, innebära, återstår a t t ge svar på den fråga, Iivilken siikerligen våra inpass framkallat: huru g å till väga vid valet af lararinna? Svaret ger sig sjalf. Vand er direkte till rektorerna och föreståndarinnorna för våra högre kvinliga läroanstalter, i främsta rummet till Högre lärarinneseminariet i Stockholm, hvars f öreståndarinna j u äger de största förutsättningar a t t med oegennyttig samvetsgrannhet, parad rned erfarenhet och sakkunskap kunna lämna de erforderliga upplysningarna. A t t genom detta direkta hänvändande till sjalfva den läroanstalt, dai. den unga kvinnan erhalllit sin utbildning, skdana tyvärr ej alldeles ovanliga fall undvikas, a t t underslef med betyg, ja rena bedrägerier i fr&amp;a on1 uppgifter och rekcrnmendationer bedrifvas, faller af sig sjalf.
en af de första fältskärs-sjiiksliöterskoi., som efter att lm geiioing %tt den fiiresbriflnn kiirseii och afdelaflagt fältsliärsexa~r~en, iii,sltrifirits cS, Fredril&lt;a-Breiiier-~För1: ~1ii1dets ning för dxlika, och en .. &amp; f de f A soiii börjat praktiskt tilliirnpa sina kiiiiskaper, bör det j7nra p % sin plats, att soin en iniilnesgärcl at en trogen arbeterska i inauriisl~oI&lt;~r.lel~e~is t; jiii.isi 1i#r ariföra ~iågra, af de \ - itsord, soin o111 henne, och lieiii~es verksninh~t till Eöi.biindet ingatt. S i skrifver en aktad aft ' ärs~ian, niedlein af kornmiinalnairiiiden inoni den ort, nggot n o i ~ .on1 Herii.ösand, (lär fröken; \ IColiii ' verkat: ~Aiigiiende den så sorgligt onikoiuria Carin Moliii liar jag intet aiiiiat iiii godt att saga och Iivacl siixslsildt rör Iieniies verltsninliet soiii sjuksköterskii, och faltskar, så har cleiisainn~a blott gifvit adediiing till beröm. Hoii iitföide väl livad tioá itog sig, ty god vilja fanns alltid, odi. ined säkerhet kan sagas, att hon aldrig. genoin misst ~ g skadade iikgon. Heniies aiispi %ltslöshet bevarade lierine fran att.
Det hemlighetsfulla inre liknar en praktfull salong i ett österländskt palats. Golfvet är betäckt med mattor och tältdukens inre med dyrbara väfnader. Här satt schahen, och på ett litet bord bredvid honom lågo en bok och några franska tidningar. På behörigt afstånd stodo ett trettiotal höge herrar, bland hvilka förste tolken Etemad-e-Saltaneh och d: r Feuvrier. Schahen var klädd i en svart uniformskappa med guldknappar och pels-krage, samt bar den persiska fårskinnsmössan. Han tog emot mig med stor vänlighet, gjorde en mängd frågor med anledning af Demavend-färden och såg på mina skisser. Den 6 augusti bröto vi " upp på schahens andra resa, àom gällde slottet Scherestaneck, nordvest om Teheran. Från denna resa skall jag blott be att få meddela ett par episoder. Den 14 augusti firades en ganska egendomlig årsfest i lägret. Hvarje höst, innan schahen återvänder till Teheran från sina sommarresor^ låter han nämligen tillreda en soppa, som kallas » asch-i-schah » eller schahsoppan. I dess tillagande skall hela hofvet deltaga och hela lägret skall ata däraf. Den har icke någon religiös eller nationell betydelse, utan är blott en uppfinning af schahen^ som på detta sätt vill roa sin omgifning. Man måste dock skänka sin varmaste beundran åt den, som verkligen har mod att äta upp en hel tallrik af ' denna konstiga anrättning, hvari fårkött, höns, grönsaker, socker, scherbet, honing, sylt och saft och tusen andra saker ingå. Liksom schahen beherskar allt och alla, så bör nämligen också schahsoppan om# fatta och innehålla allt ätbart, som tänkas kan. Klockan 11 samlades man i ett kolossalt tält med mattbelagdt golL Vid dess ena sida satt schahen, omgifven af storvesiren Emin-e-Sultam sin yngre bror Essad-ed-Dovleh, förste hofstallmästaren Miraschor, favoriten m. fl. Utmed alla fyra sidorna sutto för öfrigt tätt bredvid hvarandra alla hofvets medlemmar och i resan deltagande ämbetsmän. Bakom dem stodo åter andra ^if lägre värdighet.
Nämnder; angående yrkad skärpning i ansvaret för skogs-åverkan; i anledning af yrkadt utvidgande af de såkallade Privilegia Exclusiva; angående yrkadt åläggande för Landtmätare, att, Den 21 December e. m. -vid vite, innom viss tid fullgöra de dem upp« dragne Enskiftes-förrättningar; om lämplige medel till ett allmännare spridande af Rikets Grundlagar och andre Författningar; i anledning af vackt fia ga om utfärdande af en Författning, som bestämmer ordningen för stadfästelse, och ändrings sökande, i afseende på af Landtmätare verkställde Gärdesgårds-delningar; och om Lagfarts beviljande å sådana Lägenheter, som blifvit inköpte, för att derå uppföra Mekaniska Inrättningar. Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets: Angående tidens förlängande för de Allmänna Ulskyldernes erläggande; om nedsättning af Loisoell Eåk-afgifterne för Ångfartyg i allmänhet, samt andre Inrikes Orter emellan seglande Fartyg under Sex fots djup gående; om medel till Sedlighetens befordrande hos de lägre Folkklasserne; angående fond till understöd för Jordbrukare, som genom frost eller hagelskada förlora växande gröda; i frågan om jemkning uti Riks-Ståndens serskilt fattade beslut öfver fÖreslagne ändringar uti författningarne rörande Husbehofs-Bränvins-bränningen, och dermed gemenskap ägande ämnen; om upphörande af de Stockholms Stad ahslagne såkallade ParmBroTorgoch Renhållnings-afgifter för vissa varor, som landeller sjövägen till Staden införaS; - rörande väckt fråga om Saköres-Längdernes allmänna kungörande; om förhöjning i Tullen å Finskt och Ryskt Glas, samt dess framtida förbjudande lill införsel na. m.j i anledning af upp - Den 2i December e. m. gifvit förslag till förändrade grunder för ett nytt Beskattnings-systern; angående förslag till upphäfvande elier ändring af Vissa stadganden i Kongl. Maj:ts förnyade Skol-Ordning af den 16 December 1820; och 0111 Stads-rättigheters meddelande för Köpingen Ronneby. Serskildta
Om nu de tider skulle stunda, mine Hrr, då man behöfver anlita de krafter man har, bör man deröfver icke förundra sig, utan vara Försynen tacksam för det goda vi haft och för det goda vi hafva att hoppas. Jag får nu anmoda en kanslist att upläsa en motion, ang:de förändrad indelning af våra län. Den snillrike Ehrensvärd, Sveaborgs ryktbare upbyggare, brukade säga, att det var getterna som varit de första anläggarne af våra vägar, och jag tror icke att han hade orätt häruti. Jag vet dock hvilken man bör tillskrifva indelningen af våra län, ty den är ännu vidunderligare än våra landsvägar. Det är för att i detta afseende vinna någon rättelse, som jag vågat väcka den motion, som nu kommer att för R. o. Ad. upläsas; de fördelar, som deraf komma att upstå, skola icke skådas af mig; ty då äro mina ögon redan ur stånd att se. Den 26 November e. m. 405 Den härvid inlemnade och uplästa motionen var af följande innehåll: För den, som egnat närmare upmärksamhet åt nuvande Länsindelning, visar sig lätt, att den mångenstädes är mindre lämplig, med afseende å ResidensStädernas belägenhet. För länens innevånare, som ofta hafva angelägenheter att besörja hos Länsstyrelsen, mediör det vanligen icke obetydlig svårighet, om afståndet till densamma ifrån deras hem är alltför stort. Både för dem, och med hänsigt till den personliga upmärksamhet, som länets Styresman bör egna åt förhållandena inom orten, vore derföre af ej ringa fördel om Residenserne voro belägna någorlunda centralt.
Jag medgifver visserligen, att det här kan vara mindre skäl att göra någon ändring, emedan denna oriktighet icke drabbar personer, utan korporationer; men rätt torde det väl aldrig blifva, att man skall betala bevillning tvenne gånger för samma sak, det lär icke af någon bestridas, och det är endast härom, som frågan är, icke om någon bättre eller sämre rätt. Frih. Rappe: Frih. Stjernstedt har yttrat, att han ansåg att all statens egendom borde vara befriad från bevillning, och detta antagande har han anfört såsom ett skäl, hvarför äfven Upsala universitets jord skulle vara det. Under sådana förhållanden borde, såsom äfven en sednare talare ganska riktigt anmärkt, också alla boställen vara befriade från utgörande af bevillning. Men utom att förenämnde yttrade åsigt, ny i sitt slag, aldrig varit motionerad, vore detta att frångå en af de vigtigaste grundsatserna i den nya bevillningslörordningen, den att stadga så få undantag, som möjligt. Frih:n har vidare sagt, att den af mig anförda satsen, »emottagaren af en gåfva kan icke besitta den med bättre rätt, än gifvaren haft», icke här skulle hafva någon tilllämpning, emedan dessa nu ifrågav:de donationer gjordes långt före den tid, då bevillning i vårt fädernesland började utgöras. Men jag får då fästa den värde Frihrns uppmärksamhet derpå, att den motion, som föranledt Utsk:ts nu föredragna hemställan, 52 Den 6 Juni f. m. omfattar icke blott den jord, som för århundraden tillbaka skänktes till Upsala universitet, utan all jord tillhörande »akademier, vetenskapliga samfund, allmänna undervisningsverk och barmliertighetsinrättningar. Det är ju möjligt, att donationer till dylika fromma stiftelser ännu kunna ske, och i så fall skulle den af mig åberopade regeln vara fullt tillämplig, emedan de fastigheter, som kunde doneras, jemte Öfriga onera, äfven utgöra den dem numera pålagda bevillning, och om då emottagaren skulle befrias från skyldigheten att erlägga bevillning för dylika fastigheter, så komme han ju att besitta dem med bättre rätt än den som gifvit dem.
Då allmänheten vanligen gerna fäster sig vid en gammal opinion, som få kunna motarbeta med samma grundelighet i utvecklingen af Lagens principer och klarhet i framställningen, som jag i Herr Kammarherren Silverstolpes nu uppläste Utlåtande funnit förenade, föranledes jag till den anhållan, att dessa Herr Kammarherrens yttrade tankar må, till upplysning af detta granlaga ämne, genom trycket utgifvas. Härmed torde mig tillåtas förena den önskan, att Herr Kammarherren behagade iakttaga detta tillfälle, att, genom en inkastad reflection, bidraga till undanrödjande af en ofta upprepad förebråelse, såsom vore det en anomalie hos en af våra Grundlagar, att tvänne bröder ej kunna till adeligt Stånd adopteras under ett namn. Herr Doctor Wijkman med flere af Beredningens Ledamöter instämde i den af Herr Doctor Wåhlin gjorde anhållan. Bilaga D till Exped. Utdrag af Protocollet hållet i Piksens Högloft. Ständers ConstitutionsUtskott den 20 Julii 1812. Efter förrättad Protocolls-justering för den 10 i denna månad, anmälte Herr Kammarherren Silverstolpe, att Andra Fördelningen i dag till öfverläggning förehaft 2:ne till densamma remitterade Memorial, det ena af Herr Regerings-Rådet Hadenstjerna och det andra af Herr Protocolls-Secreteraren Pothlieb, rörande förändring uti Regerings-Formens 37 §. De fleste Ledamöterne af Fördelningen, hvars Protocoll icke hunnit justeras, hade instämt uti ett af Herr Kammarherren Silverstolpe uppläst skrifteligt yttrande, hvilket han äfven utbad sig nu 666 Riksdagen 1812. i Utskottets Plenum få uppläsa, oell hvilket finnes intaget i Andra Fördelningens Protocoll för denna dag. Efter uppläsningen förmälte Herr Kammarherren Silverstolpe, att Beredningen i likhet med Herr Kammarherrens tanka icke trott sig böra tillstyrka annan förändring i ofvannämnde §, än att ordet efter utgår och i stället sättes: k jemte honom hans äldste maulige» etc.
Jag har sökt göra någon bestämd tydning af BondeSt:s mening härutinnan; men af den ordalydelse som dess prot:s-utdr. erhållit, synes att man icke velat närmare inlåta sig i några detaljer, utan endast uttrycka den mening, alt andra ämnen än de som direkt tillhöra den financiella frågan icke böra under öfverläggningen vidröras. Granskar jag likväl frågan i sin helhet, så är det klart, att om man vill att den financiella delen deraf skall göras till den hufvudsakliga, så måste man äfven till en viss grad medgifva, att jemväl de andra delarne, t. ex: banornas sträckning, måste till någon del ingå i discussionen, emedan det är på dessa hufvudfrågor som besluten i finansfrågan måste grundas. Jag tror för min del, alt om man, såsom jag med säkerhet hört att BorgareSt. gjort, fattar ett sådant beslut i anledn. af BondeSt:s inbjudning, att StatsUtsk:s Betänk, i sin helhet skulle göras till föremål för den gemensamma öfverläggningen, så är det påtagligt att man derunder äfven bör ingå i discussion om hvarje banas sträckning, utom det att man talar i den financiella frågan. Att nu ingå i så vidlyftiga debatter, som till följd häraf kan förutsättas komma att äga rum, och det V H. 39 610 Den 13 Maj e. m. rinder gemensamma sammankomster, hvilka egentligen icke äro någonting annat än hvad man hittills kallat enskilda, synes mig vara mindre lämplig, emedan dertill utan tvifvel skulle erfordras flere veckor; och med den utredning frågan så väl i tryck som vid enskilda sammanträden under en lång tid erhållit, är det min öfvertygelse, att man icke är i stånd alt under de gemensamma efverläggningarna framlägga någonting nytt i form af argumenter för och emot den ena eller andra banans sträckning. Jag skulle således för min del önska, att, till undvikande af de gemensamma: sammanträdenas fortfarande under en längre tid utan något praktiskt ändamål, man kunde förena sig om ett sådant beslut i afseende på denna angelägenhet, att man icke inläte sig i sådana ämnen som kunde göra öfverläggningarne alltför långvariga.