Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det finnes ett sätt. som i andra länder mycket användts, att i händelse af behof åstadkomma penningar för jernvägsanläggningar eller andra företag, för hvilka utgifterna öfverskridit den beräknade anläggningskostnaden, nemi. att utgifva s. k. preferensaktier, löpande med en viss ränta och med rätt att framför de öfrige aktierne erhålla utdelning, intill dess de blifvit till fullo betaldta. Det synes mig såsom skulle den ort och de näringsidkare, hvilka draga största fördelen af jernvägen, på sådant sätt gamla väl kunna åstadkomma det nödiga tillskottet åt bolaget. Jag slutar med att upprepa hvad jag i början yttrade, eller att Staten icke bör lyssna till ytterligare understöds ansökningar från bolag, som af en eller annan anledning begått en missräkning, och icke af en falsk generositet låta sig förledas att genast bevilja den hjelp, som de enskildte esomoftast med någon ansträngning sjelfve torde kunna förskaffa sig. Remitterades till StatsUtsk. Föredrogs och remitterades till StatsUtsk. K. M:s d. 17 dennes på bordet lagda Nåd. skrifvelse tili R. St., i anledn. af f. d. Kxped:ns-Chefen m. m. 0. F. Meinanders underd. ansökning om pensionsförhöjning. Gr. Ankarsvärd, Carl Henr.: Hindrad af illamående att tillstädesvara vid den tidpunkt, då Riksdagen ännu icke var så långt framskriden sorn nu. och då det hade varit lämpligare att afgifva de anmärknrr man kunde finna sig befogad att framställa i anledn. af K. M:s Nåd, Propos., ang:de Statsverkets tillstånd och behof, har jag vid min hitkomst erfarit, att Irsta, 2:dra och 3:dje Hufvudtitlrne redan undergått den hufvudsakligaste handläggningen af SlatsUlskrs RiksgtsAfdeln. Jag får således i afseende på dem afvakta StatsUtskrs Utlåt, och då tillse, om jag har något att dervid anmärka, samt inskränker mig nu till en granskning af 4:de och örte Hufvudtitlrnes innehåll. Gr.
a %Non verba sed f a c t a ~, har den belgiske advokaten valt till niotto öfver det ena af sina tv % senaste arbeten i kvinnofrågan, hvil. kas titlar vi ofvan anfört, och med detta uttryck skulle vi ocksa ' vilja karakterisera skillnaden mella.n den åldrige franske senatorns, visserligen ganska spirituella, nien ensidiga och fördomsfulla kbseri öfver kvinnan och LP&amp; Banks s Essai. mr la colzditiosz politique de la femme ». Många af Simons reaktionära hsikter vederläggas i nämnda arbete inedels fakta, medels .exempel, tagna ur lifvet, medels citat hemtade från berömde filosofer och rattslärde. Den unge belgiske juristen ä r sjalf en varm van af könens fullkomliga likställighet och på nastan hvar sida af sitt digra arbete förliiktar han denna sats. Han inser. full komligt, a t t det icke ar ined tomma fraser ' kvinnornas fordran p % en viss grad af likställighet kan, vare sig Iistresonneras eller förfäktas. Han säger själf, att kvinnofrågan ä r ett problem, som mkste studeras genom fakta, diskuteras med angifvande af skii1 för och emot, och lösas pli ett vetenskapligt sätt. Själf har han också försökt a t t gal till grunden med f r h o n. I hans 598 sidor digra arbete, som blifvit prisbelönt af juridiska fakidteten i Paris, ä r det väl knappt någon sida af fragan, som ej &amp; r belyst. Där finnas historiska öfversikter af dess utveckling och ställning under olika tider, uttalanden af naturvetenskapliga auktoriteter rörande betydelsen af de båda könens fysiska olikheter, framställning af en inangd filosofers och tänkares uppfattning af kvinnan och hennes ställning, så val deras, Iivilka sksoin en Proudhon och en Schopenhauer varit motstabndarc till hennes lika ratt, sol! deras, hvilka såsom Condorcet, Hippe1 och Stuart M U förfäktat denna riitt.
Under åberopande af hvad Utskottet här ofvan yttrat, hemställer Utskottet derjemte, det en så lydande föreskrift måtte få i Banco-Reglementet inflyta: §. 60. Uti Banken emottages ej mindre eontrolleradt verksilfver, efter ett pris af i R:dr 5 sk. 4 rst. Banco per lod, utan äfven eontrolleradt ducat och arbetsguld eller annat myntadt guld, efter det för tillfället gällande invexlingspris på ducater, dock ej i mindre partier hvarje gång, än minst 100 lod silfver, eller, hvad guldet angår, en quantitet motsvarande minst 20 ducater. Genom ii5 §. i Banco-Reglementet äro Banco-Fullmägtige, till förstärkande af Metalliska cassan', serskildt bemyndigade, alt, i mohn behof deraf göres, och äfven med användande af Bankens innehafvande Stals-obligationer, förskaffa sig å utrikes ort Credit eller Creditiv till ett belopp, motsvarande högst Två Millioner Riksdaler Silfver efter den, med afseende ä slagskattens beräkning i Myntet, förändrade 1664 års myntfot. Banco-Utskottets Utlåtande, N:o 67 Sorn Utskottet, vid läsningen af de hos Banko-Fullmägtige under tidrymden från sednaste Riksdag hällne Protocoll i mål, som afse vidmakthållandet af den reela fonden, inhemtat, att, enligt de skriftliga meddelanden, hvilka, genom brefvexling med Consulerne i London och Hamburg, Banco-Fullmägtige tillhandakommit, ett dylikt Creditiv endast skulle under dryga vilkor erhållas; men att deremot Banken kunde undfå ett län på ganska fördelaktiga vilkor, i händelse detta genom Svenska Regeringen och i dess namn upptoges, har Utskottet i ompröfning tagit huruvida berörde föreskrift borde bibehållas eller rättighet ineddelas Banco-Fullmägtige, att på utrikes ort lån upptaga.
Han kände sig i detta ögonblick gripen af en känsla, blandad utaf afsky och fruktan, och skulle, om ej omständigheternas makt hållit honom tillbaka, störtat på presten och trampat honom under sina fötter. Nedtryckt af mörka aningar skyndade Adolf ut ur huset. Han kastade en kappa öfver sig och vandrade länge omkring i den närbelägna skogen. Fördjupande sig bland dess tysta, högtidliga pelarhvalf kände han i denna stund leda vid den eviga tvedrägten i menniskoverlden och önskade, att det måtte förunnas honom att lefva fjerran från sina likar vid naturens barm, i ensligt betraktande af den stilla vextverlden och djurens drömmande lif. Under tiden egde ett vigtigt samtal rum mellan lagman Skytte och pastor Suenonius. Denne sednare framlemnade anklagelseakterna, som befunnos vara i laga form. Sedan derefter samtalet vändt sig kring de åtgärder, som skulle vidtagas till de anklagades skyndsamma häktning, ämnade Suenonius frambära sina klagomål mot den unge friherren; men under det han öfverlade med sig sjelf, huru han lämpligast borde framställa dem, vinkade lagmannen till honom att sätta sig ned och gaf sjelf samtalet den riktning, presten önskade. – Min vördade vän, sade herren till Signildsborg med en röst, som tydligen tillkännagaf djup inre rörelse; – jag har till er ett stort förtroende och vill nu visa det, idet jag af er begär råd i en angelägenhet, som rör mig nära såsom fader och äfven eger sammanhang med den sak, vi nu hafva för händer. Frestaren ha äfven hemsökt mitt hus ... – Ha! tänkte Suenonius, och lutade sig mot herr Johan, som han fruktat att förlora något af de ord, som uttalades af dennes läppar. – Och han kunde icke såra mig i en ömtåligare punkt af mitt väsende, ty han har träffat fadershjertat. Min son, mitt enda barn, är på rysliga villovägar ... – Jag vet det och beklagar er djupt, nådig herre ... – Ack, ni vet icke det värsta, herr pastor, suckade lagman Johan och berättade nu, hvad han under den förflutna natten erfarit om Adolfs förhållande till Ingrid och Ellen.
Prop. JM 1, om Statsverket 1 t!S6. 95 Lön för 4 Majorer, lika med Andre Majors lön vid samma Regementer, hvar och en 4,000 Rdr, af hvilka endast den, som tillhör Topografiska Afdelningen, bestås 1 ration; Arfvoden för 2 Majorer, nemligen Sous-Chefen vid Kommando-Expeditionen och Slabs-Chefen vid Lif-Gardes-brigaden, hvilka bägge måste vistas i hufvudstaden, lika med Sqvadronsoch Kompani-Chefs-lön vid Gardes-regementerne, hvardera 2,400 Rdr Rint; hvarjemte dem hvardera skulle bestås 1 ration; Arfvoden för 6 Majorer, som äro Stabs-Chefer hos General-Befälhafvarne och Kavalleri-Inspektören och hvilkas lefnadskoslnad kan antagas något mindre än de förres 2,000 Rdr, men utan ration; Arfvoden för 10 Kapitener, hvar och en 1,300 Rdr, af hvilka endast 6, och deribland do vid Kommando-Expeditionen tjenstgörande, bestås ration; och Arfvoden för 5 Kapitener, som äro hos General-Befälhafvarne tjenstgörande 600 Rdr, utan ration. Med undantag af dessa sistnämnde, skulle alla med arfvode försedde GeneralStabs-officerare, derest de förut åtnjuta lön eller annat arfvode på stat, icke få uppbära större del af de nu för dem föreslagna arfvoden, än skillnaden dei1- emellan, och förut innehafvande lön eller arfvode, sedan afdrag skett af de belopp, hvilka i särskilda fall skulle af Officerare med löner i Arméen åt de i deras ställen tjenstförrättande afstås, på sätt jag här ofvan i underdånighet hemställt.
De hafva dervid i underdånighet anfort: alt Statens lidande genom det af sökanderna föreslagna liqvidalionssätt icke motsvarade den förlust, som skulle / 8 Kongl. Maj-ts Näcliga Proposition N:o Si. hafva uppkommit genom bristande tillgångar hos större delen af de gäldskyldige, i händelse Herjeådalens allmoge icke ingått gemensam borgen för utestående undsättnings-skulder; att allmogen till denna borgens åtagande, så val som lill District-Magasinens inrättande, blifvit föranledd af dess, på Rikets Ständers underdåniga skrifvelse oell Kongl. Majlis Bcfallningshafvancles i Jemtland yttrande, grundade öfvertygelse, att den conlapta betalningen af låneanslagen finge verkställas efter den för Herjeådalen satta markegång; samt att ortens invånare, genom den nu föreslagna lindrigare liqvidationsgrunden, komme i tillfälle att uthärda de förluster, sorn den gemensamma borgen skulle medföra i afseende på fordringar, hvilka, för bristande tillgång, icke kunde gäldas, hvaremot, derest berörde liqvidationsgrund icke bifölles, de nödgades återkalla sina ingångne förbindelser, äfvensom de redan skedde ålerkallelserne af flera inom orten tilltänkte magasins inrättande komme att af andra dylika åtföljas, hvarigenom orten alltså ginge i mistning af nödig spanmålsundsättning, då den deraf vore i behof. Uti häröfver afgifvet utlåtande har Kongl. Majrts Befallningshafvande i Jemtlands Län vitsordat District-Magasins-Interessenternas oförmåga att, utan uppoffring af de för hemmansbruket nödige dragare och husgeråd spersedlar, kunna, efter högre pris än Härjedalens markegång, återgälda deras spanmålslån; och Kongl. Maj:t, som jemväl i ämnet hört Dess och Rikets Stats-Contor, bar för öfrigt af handlingarne inhemtat; att vid Mars månads utgång år 1826 eller den tid, då början gjordes med
Efter den tredje metoden har en uppvägd mängd chlornatrium, jemt tillräcklig att utfälla 747 milligram silfver, blandats till lösningen i salpetersyra af 1,000 milligram utaf Silfverspecien; det derefter i lösningen qvarvarande silfret har sedermera blifvit bestämdt genom titrering med den svagare koksaltslösningen. Vid titreringen har vätskornas temperatur blifvit iakttagen och resultatet med afseende på densamma beräknadt i öfverensstämmelse med den af Mulder uppgifna korrektionstabell. Alla vägningar hafva skett genom substitution, med noggranna vigter på en våg, känslig för T’„ milligrams belastning. Då jag nu öfvergår till meddelandet af de vid undersökningen vunna resultaten, får jag på förhand nämna, att de öfverensstämt med hvarandra så till vida, att medelhalten af finsilfver, hvilken erhållits efter hvarje af de särskilta metoderna, varit öfver den minsta i lag tillåtna, som är 747 tusendelar. Likväl hafva de särskilta försök sseriernas resultater sinsemellan företett afvikelser, hvilka, om försöken antagas hafva blifvit utförda med samma noggrannhet, kunnat bero af tvenne orsaker, nemligen dels deraf, att Speciernas yttre hinna af finsilfver, åstadkommen genom den s. k. hvitkokningen, på ett eller annat sätt blifvit till en del, men ojenmt aflägsnad, - dock får jag med afseende härpå nämna, att åtminstone icke märke efter en behandling för sådant ändamål af mig kunnat skönjas på någon af de Specier, sorn jag nu haft till undersökning, — eller dels af den omständigheten, att det i Specierna innehållna silfret icke varit lika jemt fördeladt genom hela deras massa.
Af del i nåder åberopade Statsråds—protokoll bar Utskottet inhemtat, att, sedan Kongl. Maj:t, genom Chefen'för Finans-departementet, anbefallt Stats-kontoret att till Kongl. Maj:t inkomma med underdånigt förslag till en efter nu varande förhållanden lämpad lönereglering för nämnde embetsverk, med iakttagande dervid af de utaf Kongl. Maj:t vid dylika regleringar af andra verk i nåder fastställde grunder, nemligen, att personalen, så vidt möjligt vore, borde inskränkas, under förutsättning, alt verkets ordinarie ernbetsoch tjenstemän icke finge innehafva andra publika befattningar, emot det alt lönerna så bestämdes, att de letnnade tjensteinnehafvarne tillgång til! skälig bergning; att hittills serskildt utgående så kallade ljuspenningar kotnme att inräknas uti lönerna och att ordinarie tjenstemän icke skulle afses uteslutande för renskrifningsgöromål, utan erforderliga anslag beräknas lill arfvoden för sådane extra ordinarie tjenstemän, som dermed borde biträda; så hade, till fullgörande af denna nådiga befallning, Stats-kontoret, jemte förmälan, hurusom, för det åsyftade ändamålets vinnande åtskilliga ändringar uti nu gällande föreskrifter, angående sättet för vissa ärendens behandling, syntes vara af behofvet påkallade, i sådant afseende underdånigst hemställt: att protokollsföringen hos Stats-kontoret, hvilken hittills varit besörjd af 2:ne Notarier, måtte för framtiden uppdragas åt de hos Stats-kontoret anställde kanslister, att af dem alternerande besörjas emot derför serskildt bestämda lämpliga arfvoden; att enär Advokal-fiskalens åligganden nu mera icke vore af det omfång, att en person deraf hade sysselsättning, men ett juridiskt ombud för verket likväl oundgängligen erfordrades, ett arfvode af 600
Styrelsen tillåter sig slutligen erinra: Det betydliga belopp af 3,230: 25 hr., som under Aret utgAtt i form af sjulzhjälp, visar .å ena sidan det gagn, som delegarne haft af sin delaktighet i kassan, samt å andra sidan önskvärdheten af en större anslutning till kassan, p&amp; det att densamme darigenom ännu bättre än för niirvwande matte blifva i stånd att bära så betydliga litgifter. Revisionsberättelsen lyder som följer: Undertecknade, utsedda revisorer att granska Fredrika-BremerFörbundets sjukkassas förvaltning och rakenskaper för Ar 1895, få hiirmed efter fullgjordt uppdrag diironl afgifva följande berittelse: Betriffande tillgångar och skulder samt inkomster och utgifter få vi hänvisa till kassaförvaltarens af oss granskade redovisning. Styrelsens af oss genomgåugna protokoll jiimte de diiri oiiiförmiilda besluten hafva icke föranledt någon erinran från vår sida. Vadehandlingarna äro förvarade i brandfritt kassahvdf. Kassans rakenskaper iiro förda med utiniirkt ordning och noggrannhet samt åtföljda af erforderliga verifikationer, och då ingen anledning till aninibkning förekommit, få vi tillstyrka, att full ansvarsfrihet för förvaltningen under 1895 matte beviljas styrelsen. Stockholm den 19 mars 1896. A. Pabricius. Ko PS fin Wa / L Bil. Stipendiekowiténs årsberättelse %or 1895. Det af komitén utarbetade förslaget till reglemente för stipendiefonderna och stipendieutdelning har under h e t af förbundsstyrelsen blifvit stadfastadt. De däri gjorda bestämmelserna öfverensstämma i grunddragen med förut giillande stadgar, med undantag af att man ansett nödigt göra en del tillägg i anledning af Stipendiekomiténs mera omfattande verksamhet, beträffande stipendieutdelningen från Allmänna fonden, som börjar år IS96 inom de lan som gjort kapitdinsatser till nämnda fond, uppgaende till 5,000 kronor eller diirutöfver. Då komitén s&amp; att säga numera utgör beredningsutskott för hela förbundets stipendieinstitution, har medlemmarnes antal inom komitén ökats från 6 till ' i.
Derjemte anhöllo Rikets Ständer, i anledning af enskilda motionärers framställning derom, att de under Löfvestads kungsgård dagsvcrksskyldige så kallade gatehus måtte beredas tillfälle att lösa sig frie från berörda dagsverksskyldighet, det Kongl. Majit täcktes anbefalla, att undersökning biet ve verkställd till utrönande, huruvida de så kallade gatehus, som till Löfvestads kungsgård utgöra dagsverken in natura, äro af enahanda beskaffenhet med de till samma kungsgård arbetsskyldige homman, och att, i sådan händelse, den reglering, som kan komma att i afseende å arbetsskyldigheten för dessa hemman ega rum, måtte, efter i allmänhet stadgade grunder, sträcka sig jemväl till nämnde gatehus. Yid sisthållne riksdag väcktes äfven flere motioner i ämnet, hvilka dock icke hos Rikets Ständer vunno annat afseende, än att, i fråga om dagsverksskyldighetens reglerande för åtskilliga skatteköpta torplägenheter under Iijelmshults kungsgård, hvilka skulle vara af samina natur som gatehusen, Rikets Ständer, uti aflåten underdånig skrifvelse anhöllo, det undersökning om förhållandet med omförmälde torplägenheter måtte blifva anställd och enahanda åtgärder, som rörande do så kallade gatehusen egt rum, i den mån de dervid vore tillämplige, måtte varda vidtagne äfven i afseende å nämnde torplägenheter. Efter hvad sålunda förekommit, har nuvarande. Stats-Utskott tagit denna vigtiga fråga i noggrannt öfvervägande och finner dervid, till cn början, den omständigheten, att frågan under så lång tid alltjemt återkommit, häntyda derpå, att dess lösande på ett för samtlige vederbörande tillfredsställande sätt är en lika svår uppgift, som behofvet af en sådan lösning är oafvisligt och allmänt erkändt. Rikets Ständer hafva vid flere tillfällen tillförene uttalat den grundsats, att ifrågavarande arbetsoch dagsverksskyldighet borde upphöra att in natura utgöras. För behofvet Stats-Utslcottets Utlåtands N:o 118.
Jag skulle således hafva önskat, att stadgandet härom blifvit uteslutet ur ifrågavar. lagförändringsförslag; men då, så vidt jag kunnat riktigt fatta LagUtskts nu förevar, rnemor., R. o. Ad., lika med Presteoch BorgareSt:n, redan beslutat, att denna varningsgrad skall bibehållas, så återstår för mig ej annat, än att begagna detta tillfälle, för att mot samma beslut anmäla min reservation. R. o. Ad. förklarade, att Ståndet, då det godkänt det sätt, hvarpå LagUtsk. uti memor. N:o 172 uppfattat Ståndets beslut, tillika ansett sig bifalla den af Utsk., i följd af samma uppfattning, framställda redaction. Då nu ånyo föredrogs LagUtskts d. 6 dennes på bordet lagda betänk. N:o 179 öfver väckta motioner, angtde lagstiftning för vexelrörelsen, blef samma betänk, ånyo hegardt på bordet af Hrr Hjärne, Harald, och Stuart, Carl Gust. Vidare föredrogs LagXJtsk:s d. 6 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 180, i anledn. af ålerremiss af betänk. N:o 64 öfver väckta motioner om antagande af en mera fri assigneringsrätt enskilda personer emellan, än nu äger rum. Hr Stuart, Carl Gust.: Då denna fråga står i så nära sammanhang med det nyss ånyo bordlagda betänk, ang:de lagstiftningen för inoch utrikes vexelrörelsen, sä får jag vördsamt anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes lill R. o. Ad. framställa den propos., huruvida icke denna fråga bör hvila, intilldess R. o. Ad. fattat sitt beslut i anledn. af LagUtsk:s betänk. Hr von Troil, Emil: Jag tror icke, att Hr Stuarts förslag gör tillfyllest; ty den behandling, som det nu föredragna ämnet bör få, beror icke allenast uppå, huru R. o. Ad. afgör frågan om vexelstadga!!, utan uppå R. St;s beslut Den 9 April e. m. io5 i denna fråga.
Efter en summarisk framställning af hvad IIufvud-Böckerne öfver Stats-Verkets Ordinarie Spanmåls-rörelse för ofvanberörde år innehålla, hafva Revisorerne omförmält l:o Att uti 1837 års Hufvud-Bok och Räkningen för Luleå Fögderis Kronotionde-bodar utbalanceras en anmärkt post å 4,909 R:dr 27 sk. 6 r:st., ehuru denna Balance, som redan år 1831 uppkommit, genom för låg debitering af vissa Krono-räntor, långt före detta synes bort vara indrifven. 2:o Att enligt 1836 och 1837 årens Hufvud-Böcker för Uddevalla Magasin, balanceras ännu, såsom en Stats-Verkets fordran, ett belopp af 3,783 R:dr 6 sk. 5 r:st., för år 1834 försåld Spanmål; vid efterforskning om orsaken hvartill Revisorerne funnit, att berörde summa, som blifvit insatt i Götheborgs och Bohus Läns Landt-Ränteri den 5 April 1835, kommit f. d. Allmänna Magasins-Fonden origtigt till godo, och uti dess Räkenskaper såsom öfverlefverering blifvit upptagen; hvilket förhållande Revisorerne ansett böra, genom behörig omföring, skyndsamligen rättas. 3:o Att Stats-Verkets förluster på försåld Spanmål hafva uppgått år 1836 till R:dr 2,812: 17. 8. och år 1837 till „ 1,880: 45. 4. — 204 — hvilka förluster, med undantag af den å 1,150 R:dr 20 sk. 8 r:st. för Råg från Malmö Magasin och den på 507 R:dr 30 sk. 3 r:st. för sjöskadad
Majrt har nu äskat, att, under iagttagande af hvad angående bidragens beviljande såsom lån, eller anslag utan återbetalningsskyldigbet, blifvit bestämdt, i afseende å de vid sista Riksdagen för beredande af odlingsföretag anvisade summor, ytterligare måtte anslås 5o,ooo R:dr årligen, eller i tre år i5o,ooo R:dr, med bibehållande derjemte, för utdikning af myror på Gottland, af den ännu icke disponerade återstoden 3^,300 R:dr å den vid sista Riksdag anslagne lånesumma , 5o,ooo R:dr; och anser sig Utskottet böra bärå tillstyrka Rikets Ständers bifall. I sammanhang härmed finner Utskottet, att, då Kongl. Majtt i Nåder pröfvat 5o,ooo R.‘dr om året vara en lämplig summa för detta ändamål , afseende ej kan fästas å Riksdagfullmägtigen Per Sahlströms i Jionde-Ståndet väckta motion, att odlings-anslaget måtte höjas till 60,000 Rtdr årligen och uppföras å ordinarie stat, hvadan Utskottet afstyrker bifall å deLta förslag. 29:0 Till Utskottet har jemväl blifvit remitterad en af Bengt Gudmundsson från Hallands Län väckt motion, innefattande, att, då uti nämnde Län finnas vidlyftiga kärr och sanka marker, hvilka genom vattnets afledning kunde göras tjenliga till odling, samt då häribland i synnerhet kunde räknas de ofvan och nedan om Ramsjön belägna kärr och marker, omkring Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 156.
Och huru skulle det förefalla Bonden, att, måhända 3 å 4 \ 64 Den i5 Januari i. mil, hemköra grenar och qvistar, blott för att utruska sitt vägstyske? Dessutom, hvad afsaknad gör det uti skogen, om, der den är för tät, eller der tynande småträd finnas, en del borthugges? Jag afstyrker förslaget, och anhåller om återremiss, egentligen på den grund, att Landtmannen bör uti sin enskilta hushållning, lika litet sorn någon annan, besväras utaf Styrelsens förmynderskap, hvilket ofta är skadligt och alltid utan verklig nytta. Herr af Sillén, Georg Axel, hade inlemnat följande, som upplästes: Utskottet har anfört, att det anser trädens qvistande i stället för nedhuggning, och ett påbud i sådant hänseende, dels ledande till olägenheter för de väglottsegare, hvilka bo på större afstånd från den väglott de böra underhålla, dels att det blefve svårt om icke omöjligt påbudets efterlefnad behörigen controllera; af hvilken anledning Utskottet för sin del icke understödt motionen; men föreslagit den ändring uti de i ämnet gällande författningar, alt från föreskriften om skogs eller buskars undanrödjqnde på ömse sidor om allmän väg må undantagas höjder, hvarest vattnet hastigt afrinner, samt sådan mark, der träden stå så glest, att de icke hindra vägens uttorkning. Ehuru Den i 5 J a n u a r i i. 65 Ehuru jag visserligen icke har något enskilt intresse deri, på hvad sätt motionen afgöres, emedan jag endast af öfvertygelse om billighet och allmän nytta af hvad jag föreslagit den framställt, får jag likväl vördsamt anmärka, att Utskottet icke uppgifvit, hvilka de olägenheter skulle vara, som mera drabbade fjermare boende väglottsegare, än de närboende, om träd vid väg afqvistas, i stället att nedhuggas. För min del kan jag ieke inse några olägenheter deraf mera för den ena än den andra väglottsägaren. Icke heller kan jag förstå, huru det skulle kunna blifva omöjligt att controllera det Påbuds efterlefnad, hvilket forordnade att