Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Likasom 7 § af banklagen innehåller, att ;’al!a stadgar och reglementen angtde Bankens ”rörelse och förvaltning skola upprättas i noggrann öfverensstämmelse med de i denna lag fastställda grunder,” så stadgas ock i la § af Riksd.Ordn., att ståndsordningarna böra vara i öfverensstämmelse med grundlagarna författade. Regeringen har dock ej, på grund af sistberörde stadgande, hitintills yrkat att få granska och sanctionera dessa ståndsordningar. De äro också, med undantag af Ridd.Ordn., som på ett alltför väl kändt sätt kommit att underställas K. M:s pröfning, af RiksSttn sjelfva utfärdade. Meningen med detta stadgande har således ansetts icke vara någon annan än den, att omförmälda ståndsordningar icke kunde tillämpas eller vore gällande, såvida de éj öfverensstämde med grundlagarna. Samma mening mäste äfven den åberopade 7 § i banklagen innebära, eller att stadgandena ronde Bankens förvaltning icke äro gällande i den händelse, att de strida emot denna Jag. Någon annan eller vidsträcktare tydning af berörde § anser jag hvarken ordalydelsen eller andan af §:n föranleda. Såsom ledamot af BancoUtsk. bör Gr. Frölich sjelf kunna vitsorda, att XJtsk., vid nu ifrågavar. b:coreglementes uppgörande, ställt sig till noggrann efterrättelse de i ej mindre banklagen än myntbestämningslagen meddelade hufvudgrunder för Bankens framtida rörelse såsom vexelbank. Det finnes visserligen ett vid denna riksdag ang:de lagstiftningen för Banken afgifvet betänk, af Bancooch LagUtsk:n, hvilket innehåller några grundsatser, som stå i strid med banklagen; men de i detta betänk., för hvars uppsättande Hr Gr. Frölich icke var främmande, yttrade åsigter hafva icke i något hänseende gjort sig gällande vid redigerandet af sjelfva brcoreglementet. — Gr. v. Fersens anställda jemnförelse emellan Bancooch Bevilln.Utsk:n, i ändamål att derigenom ådagalägga sistnämnda Utskrs aktningsvärda handlingssätt, då det underställt R.
April P. 5i5, 53a, 577. om upplysningars infordrande, hvilka och huru mångå Byggnader Kronan äger, m. jn. April P. 515, 53p, 577. Julii P. 1208, i anledning af Riksens Ständers till del» tagande uti Öfvei Revisionen af KrigsRäkenskaperne utsedde Deputerades Berältelse» April P. 5i5j 53a, 5"]. Aug. P» 619. — angående några vid förslaget om inkomsternes beräkning förekomne frågor. Au g. 1010. StatsUtskottets Betänkanden, Memorial och Pro toeol IsUtdrag: {ingående inköp afCantzliRådct Schoerbing* afhandling om det lätta skogshushållningssättet. April P. 623. Maji P. 20, 76. — angående inköp af Kronans andel i upphörden viii södra Stäket. April P. 628. Julii P. 8q5, io44> i°9r> 1134. — om användande af Kronans Tiondekoppar och jern för Flottornes behof. April P. 623. Maji P. 20, 77. Julli P. 54o. — i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande om understöd för Hamnbyggnaden i Lidköping. Maji P. 44» >48» 165. — angående öfverlåtelse lill Götheborgs Fattigförsörjningsanstalt af den vid Auctioner å contiscerade varor utgående fattigprocent. —. i anledning af anmärkningar vid Utskottets yttrande om beräkningsgrunden för Riksmarkegångspriset å den under Rikets Embelsoch Tjenstemans löner inbegripne Spannemål. Öct. 2 A. P. 170. angående rättighet för Bergsmän att lösa Kronans persedleoch tionde-tackjern. Julii P. 478, 645, 684- Aug. P. 474- — i anledning af anmärkningar vid Utskot - 53i tets memorial, om öfverlemnande till Särskilta Utskottet af några tilt StatsUtskottet remitterade motioner.
— Under discussionen före remissen anmärkte dessutom Hr af Dalström det hårda ansvar, som blifvit stadgadt för militärer, som öfverfalla civile personer; men det af honom åberopade förhållande anser jag icke rätteligen tillhöra förevar, fråga, enär det endast rörer förbrytelser of sådana militärpersoner, som aro stadde i tjensteutöfning, och icke de öf - Den 18 Mars f. m. riga tillfallen, då i uniform klådde militärer öfverfalla civila personer; hvaremot den nu ifrågavar. förordningen är af följande lydelse: ”Sorn de embetsoch tjemstemän vid krigsstaten, hvilka vistas inom garnison, egentligen böra alltid lika med dem, som till någon krigstjensten rörande förrättning uppbådade äro, anses såsom i verklig tjenst, hvarföre ock officerare och underofficerare äro skyldige att derstädes, utom deras beboende rum, beständigt bära de för hvarje corps fastställda uniformer med sidogevär; men det ansvar krigs-artikbna af den 3r Mars iyg8i6cap. 9 §:n stadga för dem, som öfverfalla militäre tjenstemän med hugg och slag, hot eller smädeord i och för embetet, icke rätteligen kan lämpas till de händelser, då sådant ej skett för tjenstens skull, eller då förbrytaren kunnat vara i okunnighet, huruvida den ölverfallne var stadd i någon tjenstebefattning: alltså är förklaradt, att den som öfverfalletmed hugg och slag, hot eller smädeord en militär-, tjensteeller embetsman, då han är klädd i uniform och utmärkt med sidogevär, antingen inom stad eller fiistning, der garnison är förlagd, eller å skepp, i läger eller den dertill hörande omkrets, eller ock på de ställen, der tågande krigsman sig befinner, skall dömmas lill det kroppsstraff, sorn svarar emot de i lagen för dylika förbrytelser i allmänhet utsatta böter, dubbelt beräknade; men är vid förenämnda tillfälle brott begånget emot krigslydnaden, eller ock emot duells-placatet, så förhlifver med ansvaret derföre, såsom derom är uti lag och författningarna stadgadt."
Credit. Balans från år 1859: Utgifter: Pensioner Behållning, innestående i Rikets Ständers Riksgälds-kontor, 66,205: 17. Utaf detta kreditiv hafva ufider revisionsåret 149 pensionärer åtnjutit fyllnadspensioner till saramanlagdt belopp af 67,354 R:dr 33 öre. Redogörelsen för det under Direktionens Öfver Arméens pensionskassa förvaltning ställda anslaget för pensionering af militäre embetsoch tjenstemäns samt underofficerares enkor och barn är i Kongl. Kammar-rätten granskad utan anmärkning och utvisar följande förhållande: 13 — 98 — Debet. Balans från år 1859: Uppbörd: Utgifter: Balans till år 1861: Behållning Från Direktionen har, på grund af Arméens Fullmäktiges derom meddelade föreskrift, följande utredning blifvit Revisorerne delgifven: (Bil. Litt. Q.) Räkenskaperna hafva icke hos Revisorerne föranledt till någon anmärkning. Amiralitets-krigsmanskassan. Det af Kassa-direktiönen afleinnade utdrag af räkenskaperna för revisionsåret har blifvit till Rikets Ständers nu församlade Revisorer öfverlemnadt; och inhemtas af berörda utdrag följande förhållande i afseende på utgifter och inkomster, särskildt för pensionsoch särskildt för gratialfonden: Pensionsfonden. Inkomster: Anslag af lotsverket 1,500: — Förverkade båtsmanslöner 1,103: 95. Böter af rustoch rotehållare 155: — Transport: 52,712: 20. Bil. Litt. Q. till 1862 års revisions-berättelse, angående stats-verket, sid. 98. Fortsatt, utredning för år 1860 öfver de bidrag, stats-verket lemnat till Kongl. Arméens Pensionskassa och de af Kassan bestridda utgifter till pensioner m. m., samt, (ifver Kassans vid årets slut ägande förmögenhet. §:delar af Wadstena Krigsmanshus-kassas äldre medel. Vakansofh liggetids-besparingar.
Dessa sednares, i ofvan berörda afseende, bekymmersamma ställning, torde vara förtjent af Rikets Ständers behjertande, och jag tager mig derföre friheten att till lindring, om icke afhjelpande deraf, vördsamt föreslå, att Rikets Höglofliga Ständer må besluta, att af Rikets Ständers Banks under sednaste 3:ne år upplagda räntemedel eller Riksbankens öfriga disponibla tillgångar må anvisas en summa af Fem (5) millioner R:dr, att användas till uppköp af allmänna hypotheksbankens obligationer, löpande med 4^ eller 5 proc. ränta, med vilkor, att detta låneförskott genom hypotheksföreningarne utlemnas till jordegare i beviljade amorteringslån å mindre belopp eller sådana, som ej öfverstiga Tre Tusen (3,000) R:dr. I händelse af bifall till denna min vördsamma motion, derigenom flere än 4,000 jordegare direkte beredes amorteringslån samt mångfaldigt flera liqvider möjliggöras, kommer ställningen i de flesta landsorter att väsendtligen lättas; och vågar jag desto heldre hoppas ett sådant bifall som den för sträckning, hvilken från Riksbanken ifrågasättes, till en del kan anses utgöra ersättning för den under sednare åren inträffade minskning dels i fastighetslänefonden, dels i den fond obligationer Riksbanken sedan flera år innehaft samt för öfrigt inom en icke aflägsen tid återgäldas af hvad som vfdare inflyter å samma fonder samt af de åt filialbankerna afsatta medel. Motioner i Preste-S åndet 1865. N:o 12. 19 Till upplysning om beloppet af de lån, hypotlieksföreningarne åt jordegare beviljat, men, i saknad af medel, ännu icke varit i tillfälle utgifva, anhåller jag inom några dagar få aflemna officiel uppgift. Om remiss af denna motion till Banko-Utskottet får jag anhålla. Stockholm den 8 November 1865. J. E. Fant. N:o 12* Af Kongl. Hofpredikanten RosCIlillSJ Om tillägg till 12 § af Kongl Förordningen den 18 December 1865, angående försäljning af brän vin och andra spirituösa drycker.
Nu är af ConstitutionsUtskottet ifrågavarande punct förklarad förfallen. Häraf kan uppstå den oformlighet att intet af Riksens Ständer afgöres i afseende på om* sättnings-summan för DiscontLån, och att således intet vid denna Riksdag blifver stadgadt härom. Ty hvarken det hela eller en del af det gamla Reglementet är numera ett rättesnöre för Bancoförvaltningens alla grenar, utan en fullkomlig nullitet, hvarföre ej möjligen frågan om afbetalnings-summan skulle, enligt Grundlagen, 548 Constitutions-Utskottets betänkandeil, kanna afgöras, utan om något Stånd från» ginge sitt förut tagna beslut. Och skulle, enligt Herr Professorns begäran, detta särskilta anförande hvaruti BondeStåndets samtlige närvarande Ledamöter instämde, Utskottets till Riksens Ständer afgående Memorial bifogas. Ut* supra, Ex Protocollo J. Memorial till Riksens Ständer, med förslag till ett tillägg i 29 §. RiksdagsOrdningen. Erfarenheten torde nogsamt hafva ådagalagt behofvet af en Skiljeman emellan Respective RiksStånden, när de stadna, 2 mot 2, i olika meningar, huruvida en slutligen beredd fråga bör, antingen förfalla, eller ock öfverlemnas till förstärkt Utskott. En sådan befattning synes närmast tillhöra det Utskott, som eger i allmänhet att upptaga frågor om förklaringar af Grundlagar* Constitutions-Utskottets betänkanden. 349 na och särskilt att, i händelse Ståndens pluralitet ej kan derom förena sig, bestämma till hvilket Utskott ett mål må förvisas; och Riksens Ständer hafva jemväl, i flera, under innevarande Riksdag inträfFade fall, behagat, med anledning af 29 $. Riksdags Ordningen, uppdraga åt ConstitutionsUtskottet, att afgörä öfver ärendets definitiva behandling.
»Dag efter dag har jag väntat honom i spetsen för kavaljererna. Hvarför stormar han ej Borg, uppsätter dig på tronen och kastar mig och din man, bundna, i tornet? Är du redan glömd?» Hon skulle nästan vilja försvara honom och tala om, att hon själf förbjudit honom att ge henne någon hjälp. Men nej, tiga är bäst, tiga och lida. Dag för dag täres hon allt mer af öfverretningens eld. Hon går i ständig feber och är så matt, att hon knappt kan hålla sig uppe. Hon vill blott dö. Lifvets starka krafter äro kufvade. Kärleken och glädjen våga ej röra sig. Hon hyser ej mer någon fruktan för lidandet. Det är, som om hennes man ej mer skulle veta, att hon finnes till. Han sitter instängd på sitt rum nästan hela dagen och studerar svårlästa handskrifter och uppsatser i gammalt, suddigt tryck. Han läser adelsbref på pergament, vid hvilka Svea rikes sigill hänger, stort och väldigt, formadt i rödt vax och förvaradt i en svarfvad trädosa. Han beskådar gamla sköldemärken med liljor i hvitt fält och gripar i blått. Sådant förstår han, och sådant tolkar han med lätthet. Och han läser om och om igen gamla graftal och personalier öfver de ädle grefvar Dohna, hvari deras bedrifter jämföras med Israels hjältars och Hellas gudars. Se, dessa gamla ting hafva alltid gjort honom glädje. Men sin unga hustru bryr han sig ej om att tänka på vidare. Grefvinnan Märta har sagt ett ord, som dödat all kärlek inom honom: »hon tog dig för pengarnas skull.» Sådant tål väl ingen man att höra. Det släcker all kärlek. Nu var det honom likgiltigt, hur det gick den unga kvinnan. Om hans mor återförde henne på pliktens väg, var det godt. Grefve Henrik hyste mycken beundran för sin mor. Detta elände fortgick i en månads tid. Dock var ju ej tiden så stormig och upprörd, som det kan låta, då händelserna sammanträngas på några skrifna sidor. Grefvinnan Elisabet lär alltid ha varit lugn att se på.
genom att på detta sätt bringa Iduns svenska Men det är klart, att Finlands tryckta förhålläsarinnor en helsning från deras finländska landen i dessa sorgens dagar måste väcka hvarje systrar? sinne, ej minst hvarje känsligt kvinnohjärta till Det är med flit det åtminstone här i Sverige tanke på fosterlandets framtida öde. I allmänovant klingande ordet » finländsk » blifvit anhet kan man också säga, att de finska kvinvändt. Där stå, som bekant, i vårt grannland norna förefalla mera politiskt försigkomna än två partier, att icke säga två nationaliteter, de svenska. skarpt emot hvarandra, svenskspråkiga och finskFör öfrigt har den moderna kvinnosaken språkiga, och för att icke missförstås, måste gjort betydligt större framsteg i Finland än i man, då man icke vill tala blott om den ena Sverige, om till nytta eller skada, därom kunna eller andra af dem, använda ord, härledda frän nu meningarna vara delade. Så har, som bedet gemensamma fosterlandets namn. kant, samskolan eröfrat sig en framstående Denna strid mellan de bäda i Finland inhemplats inom Finlands undervisningsväsen och ska nationaliteterna är för öfrigt för den utomtrycker redan en viss prägel på detsamma. stående ett särdeles intressant ämne att studera. Mängden af kvinliga studenter är också i ögoDess bättre äro de dagar, då stridens vågor nen fallande, och på mera besökta platser ser gingo som högst, nu förbi, och det är blott man rätt ofta deras lätt igenkänliga baretter dyningarna efter stormen man nu får se. Men med den skimrande guldlyran. De finska studet är lätt att tänka sig, huru denna strid dentskorna använda nämligen särskilda hufvudmåste hafva ingripit på hvarje punkt af det bonader efter mönstret af den finska studentoffentliga och enskilda lifvet. Tanken eder mössan; det är små baretter med bred, svart själfva, mina läsarinnor, med oundviklig nödsammetskant och hvit sammetskulle, som i cn vändighet invecklade i en språkstrid, där ena flik går ned på venstra sidan, samt studenthälften af edert dagliga umgänge, ja, där kanlyran midt fram.
Då detta århundrades historia kommer att skrifvas, skall det för engelska historieskrifvare icke blifva minst intressant att anteckna att, som ett komplement till reformakterna, hvilka lade landets styrelse i folkets händer, såsom ett medel till politisk uppfostran, det inrättades ett antal debatterande sällskap, öppna för män af hvarje åsigt, hvilka — för att iakttaga värdighet och regelbundenhet i förhandlingarna — togo formen af öfverhus och underhus. Hvar och en känner de ämnen, som vanligen diskuteras i » Unge mäns debatterande sällskap », och hvar och en skall medgifva, att dessa debatter äro hvarken särdeles nyttiga eller intresseväckande. Men de parlamentariska debatterande säll-skaperna, eller som de vanligen kallas » Lokala Parlament&gt; äro stälda pa en helt annan fot. Här diskuteras verkligen vigtiga frågor, frågor, som beröra hela samhället; och det är onekligt, att dessa sällskap skola blifva ett medel för politisk uppfostran och skola komma att utöfva ett vigtigt inflytande på valen och sålunda modifiera vilkoren för vår politiska existens. Tv nu skall den stora massan icke blindt följa dess partiledare, emedan dessa sällskap uppfostra folket att styra sjelf och skapa en surdeg, hvilken måste tagas med i räkningen af de intrigörer, som så länge från sin komfortabla klubb i London spelat ledare för många valmänsförsamlin * gar. Dessa sällskap hafva icke olämpligt blifvit kallade * Chambers of Politics » och man har för dem gjort anspråk på, att de i den politiska verlden skulle intaga samma plats som » Chambers of Commercc » fvller inom aftarsverlden.Vi kunna bäst inse vigten af denna rörelse, då vi taga i betraktande, att i England och Skotland nu finnas åtminstone hundra trettio lokala parlament (ett eller flera i hvarje stor stad) med emellan 80,000 å 100,000 medlemmar. En verklig tillförlitlig lista på dessa sällskap och deras medlemmar finnes olyckligtvis icke. Men de nyss anförda siffrorna torde snarare understiga än öfverstiga de verkliga. Det första af dessa parlament upprättades i Liverpool, år 1860, och förblef under flera år det enda samt var utsatt för mycken begabbelse.
förlaller till likhet med de grofsta brottslingar, föreslagjl: alf cor - Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utskottens Utlåtande, IV.'o 66. 3 rectionisler borde anses sora Kronans arbetare, det lägre befälet tagas bland dem sjelfve, samt underoch öfver-befäl från Armeen; att Corrections-lagar måtte stiftas, innehållande strängare straffbestämmelser än Krigs arliklarne i alla andra fall, utom för subordinalionsbrott, der samma straff borde ega rum, samt ali förnyade rymningar och brott emot ordning och flit inom inrätlningarne malte beläggas med lifstids-fängelse; att befälets synnerliga åliggande borde beslå uti ömhet och godhet emot alla dem, som visa hog och lust för hvad, som till förbättring hörer; att skicklige, nitiske och skäligen lönade Religionslärare malte vid hvarje station anställas; och slutligen att correctionister borde erhålla fii dispositionsrätt öfver hvad han årligen kan förtjena samt nödvändigt en eller annan fridag i hvarje månad, på hvilken han kunde permitteras till arbete i granskapet af sin station; 3:o af Herr Grefve Taube, Gustaf Johan, att, oansedt hvilket system, som för brottslingars behandling än måtte komma att bestämmas, berodde likväl dess verksamhet otvifvelakligt deraf, att intet experimenterande, genom hvarannan korssande Reglementen, må ega rum, hvadan högst nödigt vore, att en serskild Lag stadgades: för qvalificationer af nödige embetsoch tjenstemän, deras skyldigheter och rättigheter; för den ordning och tuckt, som bör iagttagas inom fängelserne, samt i synnerhet för correctionisters och mindre brottslingars, utan känd förmögenhet, behandling efter frigifvandet ur fängelset; och har motionären derföre yrkat, dels att förslag till en d yr l i k
''Wid länförtekuingens genomseende, som jag för ''min del äswen ansell nödigk alt med det snaraste "sörelagas, torde ock Herrar Fullmägtige fa anledning ''att widare förordna om flere lans snara indriswande?' Herr Commerce-RädeL Liräls fann wU detta särl, att genom dictameu till protscoiiet föredraga Herrar Fuflmäg-ige sive rankar wara det säkraste alt för tillkommande Rikets Högloft. Ständer eller Deras Herran Revisorer wisa dm werkfamma del man tagit uti ContoiretS styrelse och förwalmmg — ^ecr Coinmerce-Rädcr fann äfwsn, alt de nild Pos sten den 6 och 9 hujus isian Elfsborgs Län och Skane ankomije underrättelser oin dispositioncn af Lontoirers medel till Lrigs behof, jemte Herr Commerce-Rädets enstilda an ekniiigar öfwer Lontoirers mkäningar, dem Herr Råd Fjerde Bandet PK» -8. -98 Den 16 December. Rädman 8snäber§ färledne Sessions -aa sick tillfälle genomse, gifwir marerialier till der nu upläste Dicramcn. -» - ZILlteligen utdragit betygar ^2n kr. Lergmsn Härefter hemstälde Herr von Lcliulsenbeim tillika, om, sedan Stats-Utskottets betänkande rörande Riksgälds-Contoirets tillstånd och förwaltning redan «>ore bifallet, och förwaltningen blifwik af Herrar Full» mägtige med oegennytta förd, Ridderskapet och Adeln icke nu skulle behaga upfylla den formaliteten, att för den samma lämna dem decharge, och anhöll Herr von SckulLenlielm om proposition ä denna sin motion. Grefwe körner, Lsrl 6sbriel.
Ständer fått tillfälle att öfver den nådiga propo»rtionen sig i underdånighet yttra; och då den i förfaltningarne gifne föreskrift för skattskyldige, att med lräradsskrifvarnes annotation låta förse de öfver erlagde kronoutskylder meddelade qvittenser, har för ändamål att kontrollera kronofogden i dess uppbörd; men i förevarande fall den uppbördsbrist, för hvilken förre kronofogden Öhbom, vid afgifvandet af summariska redogörelsen för 1836 års uppbörd inom Götheborgs fögderi, befunnits häfta, svårligen kunnat till större eller mindre del förekommas, äfven i händelse de skattskyldige, vid erläggandet af deras utskvlder för nämnde år, berörde föreskrift iakttagit, finner Kongl. Majit det vara af billighet påkalladt, att den dem, i följd af deras försummelse i omförmälte afseende, ålagd® »kyldighet, att för andra gången betala samma utskylder, må varda eftergifven; vid hvilket förhållande och enär för öfrigt, i anseende till den längre tid, som sedermera förflutit, den kronan tillerkända godtgörelse endast till en del torde kunna utgå, Kongl. Majit, med stöd jemväl af Rikets sednast församlade Ständers ofvanberörde underdåniga hemställan, vill härmed i nåder föreslå Rikets Ständer, att ej mindre förrbemälde sökande, än ock öfrige genom Kongl. Majlis Befallningshafvandes och Kammar-Tättens i målet meddelte utslag betalningsskyldighet ålagde skattskyldige måtte varda derifrån befriade; och har Kongl. Majit emellertid i nåder förordnat att, under afbidan af det beslut, som utaf Rikets Ständer kan i ämnet varda meddeladt, med indrifvandet af de ifrågavarande utskylderne må anstå. De till detta millet hörande handlingar bifogas härjemte; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständers Slats-utskott med ali Kongl, nåd och ynnest välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. J. A. Gripensfedf.. 16 Kongl. May.ts Nåd. Skrifvelse, N:o 79.
Hon hade krupit in i sig själf och bort från Tore. Nu när det verkligen såg ut att blifva något af, icke blott stod där som ett stilla vatten, skulle hon gifva sig in med honom i hans arbete och kamp, vara idel uppmuntran, godhet. Hon kände sig stark, blott han tog det så här. SJUNDE KAPITLET. Slöjan af sot och rök hänger tät öfver jättestadens ändlösa förstäder, öfver svarta fabrikskvarter, osålda tomtlotter, kolossala brädgårdar, gräsängar och maskinbyggnader; de klibbiga partiklarna lagra sig på den orediga massan af myriader järnvägsskenor och tränga in genom alla springor på waggonernas fönster, som alltid omsorgsfullt tillslutes, när präriens sista fula svinstia passerats ... Midt i detta häpnadsväckande kaos af tåg, som blixtra förbi till höger och vänster, lokomotiv som hvissla, folk som hojtar och vagnar som dånande rassla på hvälfda broar – lockar Michigans blå band allt ljusare, fagrare, medan bolmande fuktig rök sluter främlingen i allt fastare famntag. Hvad man än vidrör, är mängdt med sot; från bangårdens dystra gallerportar mellan dubbla led af trashankar – ut på den smala, mörka Dearbron med sin trängsel af åkarkärror, sina schåarekrogar och sin förfärliga lukt af våfflor, stekta i tredje klassens svinfett – är det beständigt som om något osynligt regnade ned och svärtade hela universum: himlahvalfvet, gatstenarna, golfven, sofforna och människornas hud. Det blåser råkallt från Michigans vårblå vatten, folk kommer från Östern, där öfverplaggen brände dem i skuggan, och vinden far isig genom deras rysande lemmar ... men sotet har vid sig något ljumt, det liksom värmer ... Chicago! – du motsatsernas halfvilda, brusande, vidtfamnande, lifslefvande stad af lera och guld: som ditt sot är svart och din sjö glittrande blå, så är din uppsyn hemsk och strålande klar, du bär ett helvete och en himmel i ditt sköte.