Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(Fort sättning ) 19 trodd, att pä bestämda tider hälla detsamma öppet och i öfrigt behörigen vårda, utan ock betydlig olägenhet och hinder för lärare, lärjungar och andra personer, som önskade detsamma begagna. Med anledning af dessa ogynnsamma förhållanden hade Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet till Kongl. Maj:t ingifvit en af inspektor, rektor och öfrige lärare samt åtskillige Östersunds stads och Jemtlands läns innevånare undertecknad, underdånig skrifvelse med anhållan, att det Zellerslrömska bibliotheket tills vidare mätte få förllyttas till ett af enskild person erbjudet, inom staden beläget, från andra byggnader afskiljdt och således för eldsvåda sannolikt skyddadt trähus. Häröfver hade Kongl. Majit i nåder afgifvil det svar, att Kongl. Majit icke funnit skiil förevarande ansökan i vidsträcktare mån bifalla, än att biblioteket finge till Östersund förflyttas, så snart ett med det nu på Frösön inrättade bibliotekshus till läge och beskaffenhet jemngodt stenhus i Östersund blifvit anskaffadt, för att till oftanämnda biblioteks inrymmande användas. Då under sådana förhållanden bibliotekets litterära skatter komme att blifva utan så väl nytta för landet och läroverket, som behörig vård och tillsyn, och således den högtförtjente gifvarens ädla afsigt komme att alldeles förfelas, och den dyrbara boksamlingen att förfaras, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer mätte i och för uppförande af ett nytt bibliothekshus af sten i Östersund, enligt uppgjord ritning och kostnadsförslag, bevilja 40,300 Ridr, hvaremot den summa, hvartill det nuvarande bibliothekshuset å Frösön möjligen kunde realiseras, borde till Statsverket ingå. I denna till Statsutskottet remitterade motion hafva instämt Biskop Bergman, Doktor Runsten samt
Slott: statsanslaget derför . 7g. Roterings-besväret: motioner om dess jemnare fördelning, återlem nade till Bonde-Ståndet ... 10. a9 Bet:s N:r Rotkirck, f. d. Lieutenant: ansökan om pension Ruiner vid Wisby: värdande deraf . \3. Rumstedt: ansökan att bibehållas vid förr innehafde lönevilkor . 3po. Rusthållares i Elfsborgs och Skaraborgs Län ersättning för hingsthållning 86. Rustljenslens återupprättande vid Adelsfanan och frälsejordens befrielse derifrån, angående .. 189. Rådaås Kronopark: rätt till utsyning derå g5. Rådmansö och Frötuna socknars rättighet att lösa hemmansräntor efter stadgepris 243. Rådstufvurätter: ersättning för deras befattning med tullmål 121, i83. Räfsletingspenningarnes upphörande, angående 62. Ränlepersedlarnes omsättning och förenkling m. m 273, 3g3, 4^7- Räntetagares och Räntegifvares uppsägningsrätt, angående 416. Räntetjära på Gottland: lösen deraf . 61. Räntor, indelte: deras ingående till Kronan 273, 3g3, 4^7. Rökemedel: Jemtlands befrielse från erläggande af sådane 2g6. s. Sahlman, Anna Gustava: af henne sökt befrielse att ansvara för arrende af en Äng 8, Sala Bergslag: förändring af beräkningssättet för afgifterne å Silfverfönnyntning g 4. Salpeter: indragning af de för dess mottagande anställde Tjenstemän 92. Salpeterfonden: afskrifning af en i dess räkenskaper balancerad summa 12, 244» 292, 280. Secreterarens hos Bonde-Ståndet aflöning, angående 348, 361. Segelfart genom Sundet vid Björnängehals 25. „ förbättrande deraf å Götha Elf 3i3.
En Utwäg gifwes bock att i en framtid förekomma frägor af sä brydsam beskaffenhet som denna, och att tillika med mästa bätrkd för det Allmänna anwända nu ledige eller ledige blifwande Kungsgärdar och Kronolägenheter." Den more: an Konung och Ständer förenade ftq om an sälja dem till Skatte. Väde härsch i Högloft. Stats-Utskottet, der m Deu 2g December. röör adan staga warit under öfwerläggning, finner jag att ankesätten warit delade. I Ulstottek haswa flere stäk mot och med blifwik anförde, hwaribland till styrka för arrenden i ställe för Skatte sörsälgning. ro Att de senare arens erfarenhet nogsamt intygat huru begärlige detze arrenden warit och de till Kronans förman ofta blifwik updrjfne öfwer hwad arrendatorn mäglak utgöra. 2:0 Akt Staren, genom KnngSgärdarS och Kronolägcnheters försäljning till Skatte, 0» felbart stulle förlora den winst som skäligen bör wäntas, ej allenast af beständigt stigande »varupriser, n« lan ock af de odlingar och förbättringar som under cn längre arrende tid sannolikt komma att göras, g:» Att Knngsgardarne såsom ledande sitt ursprung frän Upsala ej kunna lagligen fran Staken afsöndraoch att följaktligen ett om dem flutadt Skatteköp, stulr le af cn tillkommande styrelse kunna äterkallas. Här» einor har ä andra sidan blifwik swaradt: 1:0) Att om dea begärlighet hwarmed Krono-arrenden blifwik de senare arén cflersträfwade onekeligen bidragit till Stats» Catzans riktande, sa följe^ icke deraf, att arrenden tilt det högst möjliga upstegrade äro i cn wäl ordnad Stais-oeconomie de fördelagkigaste.
Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, blefvo Grefve Spens’s och Herr Munck af Rosenschölds Anföranden till Statsoch Banco-Utskotten remitterade. Herr Oxehufvud, Bo\ instämde uti Grefve Kallings förut gjorde anhållan, att Grefve Spens mätte anmodas trycka sitt ifrågavarande Anförande. Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, cm Ridcjerskapet och Adeln behagade instämma i Grefve Kallings ,och Herr Oxehufvuds önskan, att anmoda Grefve Spens till trycket befordra sitt i dag uppläste Anförande. Ropades Ja. Herr Cederskjöld: Som jag ämnat låta till trycket befordra mitt den 18 sistledr.e December, rörande Financerne härstädes afgifne yttrande; så far jag dertill ödmjukeligen utbedja mig Högioflige Ridderskapets och Adelns tillstånd -} hvilken Herr Cederskjölds anhållan up på - Ven 23 April* på gjord Proposition af Ridderskapet och Adeln bifölls. Herr Munch af Rosenschild: Ehuru af manga anmodad att låta trycka mitt den 2r sistledne December till Ridderskapet och Adeln iugifne Memorial uti Finaocerne, har jag dock sådant icke hittills verkstäildf, men då Herr Cederskjöld nu ämnar trycka sitt Anförande af den 18 i samma månad; så torde jag äfven få utbedja mig Ridderskapets och Adelns tillåtelse att trycka mitt nyssnämnde Memorial, hellst detsamma innefattar svar och vederläggning af Herr Cederskjölds berörde An« förande. Herr Munck af Rosenschölds berörde anhållan blsf af Ridderskapet och Adeln bifallen. Föredrogs å nyo Stats-Urskottets den 6 dennes afgifne, samt den i* i samma månad på bordet lagde Utlåtande, i anledning af Kongl* Maj:ts Nådiga Proposition om Stats-Regleringen under 8 Hufvud-Titeln.
Jag anser hvar och en löntagare sjelf böra calculcra på markegångspriset och tilläfventyrs bespara en högre lön för de år, dö prisen kunna blifva lägre, och jag kan af sådana skäl icke annat än förena mig med de Hrr, sorn önska, att, såsom sakerna nu stå, man mätte antaga, hvad Etsk. föreslagit. Frih. Boye: Den siste värde talaren, Gr. Frölich, har rätt deruti, att ett bestämmande af embetsoch tjenstemännens löner skall inträffa hvart 5:te år; men nu inträffar det hvart år, och jag hemställer om det är bättre. Gr. Cronhjelm, Otto Aug.: Jag anhåller att belt kort få tillstyrka bifall till K. M:s nåd. propos. i afseende på bestämmandet af ett medelpris för spannmålsberäkningen under lönerna. Jag anser det innefatta en förbättring, och då jag vid flera särskilda tillfällen yrkat på förbättringar i tidens anda, anser jag mig consequent böra tillstyrka den ifrågavarande, Hr Cederschjöld: Om jag kunde blifva öfvertygad derom, att K. M:s nåd. förslag skulle medföra en nödvändig ökning uti statsbristsumman, skulle jag icke ett ögonblick tveka att lika med Hr Dalman tillstyrka bifall till TJtsk:s förslag; men d(.t är omöjligheten för mig att kunna inse riktigheten af detta påstående, som gör, att jag vidhåller min yttrade mening, Statsbristsumman kommer intill nästa riksdag icke att ökas-, såvida icke spannmålsprisen beständigt blifva lägre än den fastställda markegången; men detta är blott en möjlighet, som motväges af den motsatta möjligheten, att spannmålsprisen blifva högre, då följden bilf öfverskott och icke brist. För öfrigt vill jag blott tillägga , att jag för min enskilda del gerna skall följa det rådet, att spara i den goda tiden för att hafva något i den onda. Den 8 Augusti f. ni. a3t Frill. Silfverskjöld, Carl: Jag har hittills undvikit att begära ordet, emedan Frih.
Dessa personer kunna ofta hafva att erbjuda den i LåneReglementet föreskrifna fullgoda Fastighets säkerheten, och derjemte fullkomlig vederhäftig borgen för räntans rigtiga erläggande, men för sådane vilkor som de i 4 §. föreslagne, äro de urståndsatte att negociera ur dessa Cassör. Det är sant, att Riddarhusets fonder icke äro anslagne i egenteligt ändamål att vara en publique Låneinrättning; de äro så tillsägandes en Corporations egna tillhörighet, hvilken således äger att föreskrifva de vilkor, sorn sy* 38 Den 3 October e. m. nas den tjenligast, för att göra dessa medel fruktsamma och vinna nödig säkerhet för deras återfående; men, det är Sveriges Ridderskap och Adel som är denna Corporation och hvars medlemmar, hvar och en för sig* kan anses hafva eller fä sin röstandel om dessa medels förvaltning, hvarföre det synes mig orättvist, om de få Ledamöter af vårt stånd* hvilka såsom här närvarande nu ära i tillfälle anordna om RiddarbusFondernes^utlåning, dervid göra sådant stadgande, sorn det hvaremot jag härmed reserverar mig, och hvarigenom det må hända för många af de frånvarande blir omöjligt att erhålla ifrågavarande Lån, sorn likvist enligt en annan punkt i Reglementet företrädesvis borde lemnäs åt Ridders och Adelsmän. Och skulle dessa serskildta meningar genom Prot collsutdrag åtfölja det Betänkande, sorn rörande den af Utskottet verkstälde granskning af omförmälte LånRegiemente kommer att till Höglo!!. JRidderskapet och Adeln af» gifvas. Ut supra. Ex Protocollo N. Snoilsky. LSnK eglemente för Låns beviljande från de under RiddarhusDirectionens förvaltning ställde fonder. i §.
— Ada tycker inte om röken. STERNER. Det var ledsamt. Hur skall det gå? HULT. Hm — ja — he he! — tycker fru Sterner om den, hon? STERNER. Jag har vant henne vid den. HULT. Tänker jag också — sedan, he he! — nu röker jag bara i smyg och sköljer mig i mun med aseptin! (Får se porträttet, som står vändt åt dem). Nej se, he he! — A r det färglagd fotografi, det där? STERNER. Nej, det är olja. HULT. Å h — och så likt, sen! För det ska ' ju vara frun? STERNER. Ja. HULT. H m! — ja — he he! — hon är mycket vackrare än Ada. STERNER. Tycker häradshöfdingen? HULT. Ja då! Ada är inte precis vacker — men pikant! Hvasa '? Tycker inte löjtnanten, att hon är pikant? STERNER. JO, mycket. HULT. Och så — he he! — så har hon ett sätt, som • • och ett par och tretti tusen — och i dessa tider — he he! — löjtnanten förstår — för en fattig jurist — STERNER. Ja visst HULT. Hm — ja! he he! Det talar svenska, det! En domsaga kostar slantar, ska ' jag säga! Jaså, det. är olja! Jaha, nu ser jag — det blänker af det! Hvem har gjort det? o STERNER. Det är en artist, som heter Hall. HULT (häftigt) Halvar Hall? Ja, det är en af Axels goda vänner, som målat det. ADA. Sedan ni blef gifta? LYDIA. Ja, naturligtvis. ADA. Hvarför var det så naturligt? LYDIA. Pappa och mamma ville aldrig, att jag skulle låta måla mig. ADA. Men din man ville det, han? LYDIA. Ja — strax efter sen vi blifvit gifta! ADA. Ja — gud! — hvad de männerna ä ' härliga! LYDIA. Hvad menar du? ADA. Åh, just ingenting! Var det en ung artist, han som målade dig? LYDIA.
Jag lemnar åt kännaren af Sveriges språk att afgöra, om de förra tiders berömda Skribenter förtjena bifall eller tadel; om de bidragit att odla, utvidga och försköna vår vitterhet eller att nedsätta dess värde och fördröja dess framgång; om deras efterföljare värdigt strida för en god sak eller, af vanmakt att kunna upphöja sig till en ny högre ordning, förblifva vid en föråldrad. Men deras namn borde dock i alla händelser vara fredade för verkliga smädelser; ingen borde tillåtas att likasom med hela Nationens öppna fullmakt dömma dem till ett allmänt, ett evigt förakt, då de äro kända som goda, som redliga, arbetsamma och laglydiga Medborgare. Jag tror, att Embetsmän kunna misstaga sig, kunna utöfva orättvisa och förtryck; jag tror, att de högre myndig - 324 Riksdagen 1812. heter kunna af sjelfva sin högre makt och dermed åtföljande helgd dertill förledas; jag anser det för en helig rättighet att kunna angripa den, som så vanvårdat Regentens förtroende, som förtrampat mina likars eller min egen rätt. Men låt honom icke ligga i ett beständigt lönnkrig med falska och försåtliga skändare; låt honom angripas med ärlighet och sanning, icke med fegt och vettlöst öfverdåd. Jag är öfvertygad, att sjelfva Regenten ofta behöfver upplysas om frukterna af sina omsorger, ofta rådas af visheten och uppmuntras af patriotismen: men med hvad förtroende skall han emottaga, med hvad tillfredsställelse och behag verkställa rådet och upplysningen af den, som i smädefulla ordlekar gör hans steg misstänkta i folkets ögon. — Det gifves en lag för umgänget; det är en gräns af anständighet, som der icke ostraffadt öfverträdes: den som en gång öfverskrida den, blir gerna utestängd ifrån sanningens och vettets kretsar; den som med blotta orden skymfar min Regering, mitt Lands Styrelselagai*, min Religion, eller mitt hus och mig sjelf, kan icke undgå att gifva mig upprättelse.
Å denna artikel bar Utskottet föreslagit en införsel-tull af5R:dr samt utförsel-tull af 1 R:dr per SkU, hvilket förslag blifvit gilladt af 3:ne RiksStånd; men enär Bonde-Ståndet bestämt införsel-tullen till 3 R:dr 16 sk. och utförsel-tullen till 16 sk. SkU, så, i fall detta beslut vidhålles, föranleder sådant till votering, enligt följande proposition: 15:o. Den, som gillar Utskottets förslag, att för Drefmat införsel-tullen må bestämmas till 5 R:dr och utförsel-tullen till 1 B:dr per SkU, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer för Drefmat införsel-tullen att blifva 3 R:dr 16 sk. och utförseltullen 16 sk. per SkU. Fisk, färsk. Utskottets förslag, att då färsk fisk ifrån utrikes ort af utrikes man införes lill större qvantitet än 1 Tunna eller i3 Lispund, bör derföre i tull erläggas hälften af hvad för samma sorts fisk, saltad, blifver bestämd, är bifallet af Presteoch Bonde-Stunden; inen som Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet beslutat, att färsk fisk må tullfritt införas, så, i händelse dessa beslut vidhållas , kommer votering att anställas öfver följande proposition : Bevillnings-Utshottets Memorial N:o 49- 16:o. Den, som bifaller Utskottets föi slag, att för färsk fisk, då den ifrån utrikes ort af utiikes man införes till större qvantitet än en tunna eller 13 Lispund, bör i lull erläggas hälften af hvad för samma sorts fisk, saltad, blifver bestämdt, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej , ma färsk fisk införas tullfritt. Sill i ^ tunnor eller derunder.
Embels - 43 Den 17 December f. m. och Tjenstemännen, som besörja Slottsbyggnaden varda då å Stat aflönade, som vill säga: försäkrade om fortfarande tarflig bergning, hvilket jag anser så mycket mera billigt och angeläget, som deri ligger en ädel förbindelse för dem, att fortfarande förskaffa sig heder af arbetets verkställande; och slutligen bör jag nämna att Kongl. Maj:t vid Dess mottagande af en viss HofhållningsSumma icke åtagit sig ifrågavarande Embetsoch Tjenstemäns aflöning. Då Hoflntendentsoch SecreterareLönerne utgå från ÖfverlntendentsEmbetets Stat blir den öfriga af mig nu föreslagne löningsulgiften icke så betydlig, att den bör vika för de nyltige följderne deraf. Jag anhåller örn remiss lill SlatsUtskottet. Lades på bordet. 17:0 Af Herr Pereswetoff' Morath , Carl Axel: Efter fåfäng väntan alt öfver ett ämne af det högsta allmänna intresse höra från detta rum höjas någon mera van och mäktig röst än min, har jag, ehuru med underlägsna krafter, likväl med uppsåtets renhet och viljans fasthet för det rätta, ur skuggan af min politiska obetydlighet dristat framstå, för alt, i medborglighetens namn, derpå kalla den Lagstiftande medborgarens uppmärksamhet. Med Don 17 December f. m. 4^ känslor af oro och farhåga må-ste jag säga det; länge har det väckt alla om Fäderneslandets ställning upplystas, alla för dess sanna väl nitälskandes, alla redligas förundran, att seiden lagstiftande och polismakten så tillsägande tillsluta Ögat för ett visst inre politiskt missförhållande, hvars afhjelpande klafver de på en gång kraftigaste och skyndsammaste åtgärder: det är nemligen fråga om ett visst förbiseende, om ej ett öfverseende , vid tillämpningen af de?t första , heligaste grundsatsen för all statsinrättning.
Fullmägtige böra til öfwerläggning om Riksgälds-Werkets och 6energ1-/i88i8t3ncs-Lontoiret8 angelägenheter sammanträda minst Twänne gängor i Weckan, äfwen oftare, om ärendernes beffaffenher och oafbrutna gang sadant skulle fordra. 2 §. Konungens Ombud biwiste ej Fullmägtiges Sammankomster oftare, än, pä sätt 67 H. uti isoz» ars Regerings-Form stadgar, Fullmägtige ästunda al med honom öfwerlägga. 3 §- Til Orclin^ris Segsioncr anses Fullmägtige sjelfkallade pä de dagar och den tid, hwarom Fullmägtige sjelfwe öfwerenskomma; men til LxcrL Sammanträden, hwilka wid en föregänaen 8e58ion icke särskildt bliswit beramade, lärer Ordföranden utfärda ffrifteliga kallelser. Och skulle nägon ibland Fullmägtige icke hafwa warit tilstädeS, dä en kixn-r Sammankomst blifwit besturad, bör han särskildt derom underrättas. I händelse af Eldswada inom Stadens Broar, ware rzzo Den 29 Mars. e. m. ware Fullmagtige sjelfkallade, at sig uti Oomoiret infinna. 4 §- Förmärkes något ä färde wara, som stulle leda til Lontoirets stada och försäng, eller sädane oordentligheter förspörjas inom Werket, hwilka fordra den styndsammaste åtgärd och handläggning, anmäles det genast hos Ordföranden, pä hwars pröfning det mä ankomma, huruwida Fullmägtige genast böra sammankallas, eller om med sakens anmälande ma ansta til först infallande Lesslom-dag. Da Orämarie Ordföranden är fränwarande, föres ordet af den, som efter honom ar närmast uti ordningen. 6 §.
Förordningen af den 8 Den 19 Julii e. m. 420 Ordningen af den S Maji 1 775, jernjord med Kongl. Brefvet af den 1 1 Febrnarii 1 800, fiadgar^få att de perfoner forn till Grefvelig, »Iler Friherrlig värdighet blifva upphöjde fanit med Jldelfiap benådade, böra inom 1 Venne år efter utnämnandet hafVa fig till Introduktion anmält, vid för lufi af ali vidare rätt dertill, fä framt ej Kongl. Maj-.t genom fer/bildt nådig Refolution täckes den förfutne tiden aterfiälla. Då en slik Introduetion begäres, bör in originali uppvisas Konungens Nådiga Diplom, och åligger Direction noga tillse, att icke allenast vederbör liga qvitteOcer öfver de 1 Författningarne påbudne Introductionsafgifter, utan ock Skölde brefs afskrift, vapenplåt, samt fullständigt upprättad Biografisk Genealozie öfver alla de till Ätten hörande Maji I775, jemförd med Kongl. Brefvet af den 1 1 Februarii 1800, bör Directionen, vid Iutroductions beviljande tills», att densamma ej må bifallas för andra , än sådane personer , hvilka inom aine år efter det de blifvit antingen i Ad«lig, Friherrlig eller Grefvelig värdighet upphöjde, sig till lntroduetion å Riddarhuset anmält, och de derföre erforderlige praestanda fullgjort, så framt ej Kongl. Majit genom serskildt Nådig Resolution täckes försuten tid återställa. Då en slik Infro duetion begäres, bör in origiöali uppvisas Konungens Nådiga Diplom och åligger Direction noga tillse, att icke allenast vederbörliga qvittencer öfver de i Författningarne päbudne Introductionsaf» gifter, utan och Sköl' flen iq Julii e. m. personer, till Directionen varda ingitne innan Introductionslistan utfärdas.
Jag vill icke nu ingå uti någon detaljering, hvarför desse Ilrrs förslag skulle utgöra en försämring, jag vill blott säga om Hr Lagerbjelms förslag, att det åsyftar nätt upp ingenting annat, än att göra behandlingen af förändringar i civillagen lika beskaffad med den af grundlagsförändringar, d. v. s. att man skulle, sedan man blifvit ense om en lag, vänta i 3 år för att med ja eller nej öfver densamma besluta, hvilket jag anser vara rent ut sagdt emot sundt förnuft; ty sundt förnuft bjuder, att man skall besluta öfver en sak, när man derom är ense, men icke att man skall vänta till dess att man blifver oense, eller snarare för att blifva oense. Detta bör icke den värde ledamoten taga åt sig; men min argumentation kan icke blifva annorlunda. När det finnes ledamöter, som se saken på detta sätt, och då det finnes ett annat parti, som alldeles icke vill veta af åtminstone den nya civillagen, om det också skulle gå så långt i tolerans att det medgåfve den nya criminallagens antagande; så, säger jag ännu en gång, mine Hrr, att jag finner det vara bedröfligt att yttra sig i denna sak, ty man kan icke säga att någonting dermed vinnes. Man yttrar sig blott för att hafva städat för sin port; och detta anser jag mig hafva gjort, då jag förklarar, att jag yrkar, att R. o. Deli 18 April e. m. 55T Ad. mätte antaga Utsk:s förslag, men att jag icke anser det vara mödan värdt att göra en sådan compliment, som den hvilken åsyftas genom Hr Åkermans förslag. Frih. Raab, Adam Christian: Det torde förlåtas mig om äfven jag yttrar några ord i denna vigliga fråga. För hvarje medborgare, som med en känsla af djup smärta sett det tillstånd af nära nog laglöshet, hvaruti vi för närvarande i afseende på vår brottmålslagstiftning befinna oss, och som derföre varmt önskar, att en ny lag i detta afseende måtte blifva med det snaraste antagen, för hvarje sådan medborgare, säger jag, måste det vara af vigt att något sådant förslag genomdrifves, som i någon mån underlättar och befrämjar antagandet af den nya lagen.
Hon hade blott spelat en enda scen, under en enda minuts tid, men denna enda scen hade varit tillräckligt lång att förskaffa henne rykte för lifstiden. Hennes namn var i allas mun, och då hon några dagar derefter var på resa till Petersburg, visade konduktörerna obemärkt hvarandra »den ryktbara aktrisen från Lilla Teatern». Sjelf satt hon lugn i en andra klassens kupé och tuggade konfekt. Det hela var som en elak dröm. Hon mindes ingenting. Hon hade varit hos Ulf, druckit ett par glas portvin, efteråt talat med den alltid så beskedlige Samuli eller någon annan på gatan, så var det dunst och dimmor alltihop. Hvarför sörja öfver sådant, som inte kunde hjelpas? Ulf hade sändt henne en kolossal påse konfekt ... någon annan hade skickat en andaktsbok som fick ligga i sitt papper i kappsäcken, modern några par ullstrumpor så naivt! Och nu reste hon nya och kanske gladare öden till mötes. Det var ingenting att vara ledsen för. Konfekten var utmärkt, hon satt beqvämt i sin soffa och undan gick det. Man kunde egentligen inte ha det bättre. Med detta välsignade goda och glada lynne var ju verlden ett paradis! Om menniskorna bara inte såge allting i så mörka färger. Nadja var nu gudskelof inte af den sorten. Hon var en förnuftig flicka, en af dem, som förstodo att ta lifvet rätt. Att se verlden så som den var, en treflig verld att lefva i. Och att lefva med menniskorna, inte i kif och ovänskap, med misstro och onödig försigtighet, nej, utan i glädje, munterhet och frihet. Så ville hon ha det. Gick det inte här, så gick det der. Inte var det värdt att sörja för så litet. Hon läste konfektsdeviserna och fann några, som passade utmärkt in på hennes stämning. Der var en, som syntes henne specielt skrifven för hennes egen kasus: »Om du har mist din bäste hjertevän. Sörj ej, ty du får säkert tre igen.» Det var nu bara frågan hvem som var hennes hjertevän. Herr Adolf nå det var endast ett barndomstycke, nu var han ju för längesedan borta. Ulf? nej, detta var någonting helt annat.