Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På denna grund tillstyrker jag afslag på denna §. Hvad 44 §• 1 perioden beträffar, ser jag i den gamla redact. intet hinder att remittera mål till blott ett Utsk.; men deremot i den nya redact. ett hinder, i händelse ett mål skulle anses böra remitteras till 2 Utsk. Jag tror, att ett sådant hinder icke bör uppställas, helst det, i stället för att leda till ändamålet, tvärtom skulle förorsaka tidsutdrägt och i alla afseenden synes stå i strid med grundlagens anda och mening samt de vilkor, som grundlagen i allmänhet utstakat för Utsk:ns arbetssätt. Vi hafva vid denna riksdag sett behofvet af att remittera till 1 Utsk. K. M:s nåd. förslag till lag för Banken, som öfverlemnades till Bancooch LagUtsk:n, hade efter ifråga v. föreslagna redactionsförändring icke kunnat öfverlemnas till mer än ett Utsk. och sålunda måhända blifvit öfverlemnadt till LagUtsk., ehuru det egentligen tillhör BancoUtsk:s behandling. Jag afstyrker således, på dessa grunder, äfven detta redactionsförslag. Gr. Horn: Om ärenderna kunde rationelt behandlas inom vår Representation genom Utsk:n, skulle jag tillstyrka antagandet af de förändrade redactionsförslagen; men då Utsk:n äro strängt begränsade inom deras verkningskrets, finner jag det vådligt att antaga förslagen. Vi veta nemi., att ett mål kan innehålla olikartade ämnen, hvilka af flera Ulsk. böra behandlas, i hvilket fall således, efter nya förslaget, tidsutdrägt med ärendets granskning skulle förorsakas. Frih. Palmstjerna har ganska riktigt upplyst felaktigheten uti den föreslagna redactionsförändringen af 43 §• 1 perioden i det afseende, som skulle ärendena kunna af Utsk. afgöras; så att, om R. o. Ad. skulle vilja antaga de föreslagna förändringarna af 43 och 44 SSRiksd.Ordn., vore derigenom all utväg betagen att komma från den olägenhet, som D e 11 24 M a r s. f. m. vid den förra §. är fästad.
Utsk. tillkommer, efter mitt begrepp om grundlagen, som nästan allmänt delades inom Utsk. vid de riksmöten, då jag deltog i dess öfverlägguingar, ingen annan rättighet vid utlät, öfver K. propos:r, än att motivera sina tillstyrkanden eller afslag. Grundlagen förutsätter, att Konungen, med tillgång till de sakkunnigaste män i landet för lagförslags upprättande och deras granskning af Högsta Domstolen, har en så stor öfvervigt i förmågan att föreslå en ny lag och jemväl att den redigera, det icke någon annan än sjelfva den föreslagne nya principen liksom ej eller någon annan lagtext bör till granskning af Stånden förekomma. LagUtsk. är Ståndens vägledare i den omständighet, som deras yttranderätt bör i fråga om K. propos-.r ronde ny lag utöfvas, och derinom måste Utsk:s utlät, inskränkas. LagUlsk:s ledamöter voro eljest ett urval motionärer, som grundlagen icke erkänner. Tilltror sig ledamot af LagUtsk. mera förutseende och lagkunskap än han förmärkt eller godkänt hos Konungens rådgifvare, så är honom icke betaget att gagna sitt fosterland med utöfvande af sin motionsrätt i Ståndet, som dä å sin sida har tillfälle att fästa uppmärksamheten på motionens svaghet, om den, såsom i den närvarande, skulle förefinnas, och förkastliga betänkor kunna sålunda förekommas, till fördel för ärendenas behandling.
St:r den 4 Dec. 1823, ännu vore till sin kraft och verkan gällande, vid föregående Revisions-Förrättningar blifvit sålunda förstådd och tillämpad, att icke blott 2 års afslutade Räkenskaper, för StatsVerket och andra Allmänna Fonder, utgjort föremål för Revisorernes granskning, utan jemväl Förvaltnings-åtgärderne så nära inpå den tid, då R.evisorerne sammanträdt, sorn handlingarne 16 242 Stats-Utskottets derom varit att tillgå, och en sådan tillämpning af Instructionen vid påföljande Riksdagar blifvit af R. St:r gillad, Revisorerne ansett sig böra på enahanda sätt förfara, i afseende på den dem åliggande gransknings-åtgärden för åren 1822 och jS23; men att, på deras begäran om del af alla sådane handlingar, som kunde lemna fullständig kännedom af Förvaltningen ej blott för de år Räkenskaperne då erhöilos, utan äfven för den följande tiden, ett sådant, (till innehållet af Revisorerne uppgifvet) vägrande svar blifvit, på K. M:ts Nådiga befallning, Revisorerne meddeladt, hvarigenom de funnit deras gransknings åtgärd öfver förvaltningen af StatsVerket och andre allmänna Fonder inskränkt inom den tidrymd, för hvilken afslutade Räkenskaper varit att tillgå, och Revisorerne således icke erhållit kännedom af denna Förvaltning efter 1823 års utgång, eller ifrån den tid R. Siris vid sista Riksdag gifna föreskrifter för dispositionen af de beviljade anslagen skulle ligga till grund för deras användande, utan varit hindrade från begagnandet af en lika vidsträckt granskningsrätt, som den vid förra RevisionsFörrättningar blifvit utöfvad, och genom hvilken ändamålet med den Revisorerne uppdragne granskning skulle mera fullständigt kunna vinnas, än då gransknings-åtgärden upphörde vid en aflägsnare tidpunct. Uti inledningen till 1827 års Revisions-Berättelse tillkännagifves: att Instructionen för R. St:rs Revisorer den 10 Junii 1812 med den uti 5 §. af K.
Någon gång hade ban i ett tonfall, varmare än nödigt, i en blick, längre än vanligt, trott sig märka något, som kommit hans hjärta att klappa. Men i nästa ögonblick, då den vänliga likgiltigheten lyste fram ur hvarje drag i hennes ansikte, hade han insett sitt misstag. Och under allt detta var det som hade hans egna känslor vuxit djupare, tills de blifvit ett med hans innersta väsen. Det ringde. Det var ett telegram som kom. En aning om någonting färfärligt rent af förlamade honom. Nej, det kunde icke vara så, det kunde icke. Han slet upp papperet och såg först efter afsändningsorten. Mycket riktigt! Där stod så hotande namnet på den lilla landsortsstadfen. Det var som om han hela tiden vetat, att just det ordet en gång skulle vara förebud till någon olycka. Och så läste han det öfriga: NORRBRO I FLAGGSKRUD PÅ H. MIT KONUNGENS 70 ÅRSDAG. — 5 — IDUN 1899 uppfyllas af en oändlig lycka för att i nästa ögonblick kastas i den djupaste förtviflan. För. sent! Nu då de funnit hvarandra, nu då de skulle börja lefva, var det för sent! Men han måste dit för att säga henne, att han visste — han skulle resa nu genast. Han såg på klockan. Det var redan full dager och lagom att resa med första tåget. Han gjorde sig hastigt i ordning och skyndade ut. I trappan mötte han så ett telegrambud, som frågade efter hans namn. Han blef så rädd, att han måste hålla sig i ledstången för att icke falla. Då gossen lämnat telegrammet och ville gå, bad ingeniören honom öppna det och säga, om det var en god eller dålig nyhet. Pojken gjorde så. » Jag tror det är en god nyhet, » sade han. Då ryckte ingeniören till sig papperet och läste » Utom all fara » VÅRA ILLUSTRATIONER. " VTARA LÄSARINNOR må ej tro, att vi ämna göra ' till någon alldeles särskild Idunsspecialitet att bjuda på eldsvådor, ehuru en egendomlig ödets skickelse gjort, att de första numren blifvit rikligen försedda i den vägen.
Statsverkets tillstånd och behof intagne »Grunder för ombildning af Sveriges sjöförsvar», så läsa vi der: »De olika fartygscerter och den särskildta beskaffenheten »af desamma, hvilka böra anskaffas för flottan och skärgårds»artilleriet, äfvensom antalet af dessa fartyg, kunna ej med något »sken af pålitlighet bestämmas under nuv:de förhållanden. Dy»lika beräkningar hafva alltid, åtminstone hos oss, frambringat »svikna förhoppningar.» Likaledes på sidan 64 Bil. 7: »Man bör »dock ånyo förklara, att hvarje beräkning eller försök till förut»sägelse ang:de beskaffenheten och antalet af vår framtida sjö»krigsmateriel nu mer än någonsin måste anses såsom ett otill»förlitligt arbete.» Häraf vill synas, att Utsk:ts Utgiftsafdelning, sorn dikterat Utsk:ts hemställan, haft en skarpare blick i denna fråga än Chefen för Sjöförsvars-dep:tet. Det förefaller äfvenledes besynnerligt för en hvar, som opartiskt betraktar frågan, att uti en så vigtig och på djupet gående omorganisation af vårt sjöförsvar, icke, så vidt jag har mig bekant, undersökning blifvit verkställd och officielt utlåt, afgifvet af sakkunnige män. Jag är visserligen öfvertygad, att de personer, som uppgjort denna plan, velat åstadkomma det från deras ståndpunkt bästa och för landet lyckligaste, men det förefaller mig, att det för dem sjelfva skulle hafva varit nödvändigt att inhemta andra personers tankar, och, enär organisationen afser äfven arméens angelägenheter, låta en för dylika angelägenheter tillsatt komité yttra sig åtminstone öfver denna del af frågan. Så har emedlertid ej skett; åtminstone finnes ej något officielt utlåt, vidfogadt »Grunderna för ombildning af Sveriges sjöförsvar.» Under sådana förhållanden är det förlåtligt, om en person, som icke är förtrogen med dessa frågor, betänker sig något, innan han åtager sig ansvaret för en organisation, som redan är verkställd, genom att godkänna densamma. Något dylikt har ej heller K. M:t begärt, utan endast velat meddela R. St:r, att organisationen är af honom godkänd och verkställd. Då nu så är förhållandet, anser jag det öfverflödigt, att R.
Men äfven för verkställandet af en sådan åtgärd fordras medel, och det begärda anslaget är derföre icke tillräckligt. I enlighet med hvad jag nu anfört för att ådagalägga, att den föreslagna reorganisatiorien af Hallands Bataillon icke uppfyller sitt ändamål, och att större anslag erfordras, får jag vördsamt föreslå, att StatsUtsk. genom Konungens GeneralAdjutant för Armeen inliemtar K. M:s Nåd. beslut, huru Hallands Bataillon bör vara organiserad, så att, efter uppgjord, fullständig Stat, den behöfliga summan må kunna föreslås. Jag anhåller vördsamt, att detta anförande varder tillika med Grefve Lewenhaupts motion öfverlemnadt till StatsUtskottet. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Vid 1823 års Riksdag beviljade Ständerne, i anledning af enskild Riksdagsmans motion, åtskilliga löne-anslag till Expeditionerna inom Konungens Cancelli; men härtill vägrades nådigt bifall, emedan initiativet ej kommit från K. M:t. Jag föreställer mig således, att bifall icke heller nu kan lemnäs till denna motion, som är uti alldeles samma cathegori, och hemställer derföre, 0111 icke den värde Motionären skulle täckas låta den förfalla, emedan den i alla fall icke lärer kunna leda till det åsyftade resultatet. JI. Ex. Hr Gr. Brahe, Magnus: Jag anser mig så mycket mera föranledd att understödja den af Gr. Lewenhaupt väckta motion, sorn den icke rörer något nytt behof. Redan innan förra Riksdagen hade K. M. i Nåd. insett nödvändigheten af ett ökadt Befäl för Hallands Bataillon; och täcktes K. M. i Dess Nåd. Proposition till R. St. om StatsVerkets behof upptaga delta nödiga anslag. Men två Stånd biföllo och två afslogo, så att frågan förföll. Behofvet har dock icke förfallit, utan gjort sig allt mer och mer kändt, i samma mån som Beväringéns antal tilltagit.
Öberg, utgifvet lån å 2,800 r:dr; att, sedan samtlige gäldenärerne, vid lånens förfallotid, till borgenärers förnöjande afträdt sina tillgångar, Diskont-verket, såsom utdelningar utur Hedstens, Zimmermans och Öbergs konkurs-massor erhållit sammanräknadt 526 r:dr 26 sk., nemligen af Hedstens 224 r:dr 24 sk., Zimmermans 160 r:dr och Öbergs 142 r:dr 2 sk., utan att något vidare kunnat i exekutiv väg utlagas hos desse gäldenärer, af hvilka Öberg numera i utfattigt tillstånd aflidit; att, efter det Wennerströms konkurs den 4 Maj 1847 blifvit slutligen utredd och Diskont-verket sin utdelning derifrån bekommit, Wennerström, som saknat tillgång att på en gång fullgöra det för verkställighet af konkurs-domen mot. honom utverkade utslag, medelst åtagna successiva 6 BankoXI t »Undals Utlålatnki, So o ?t inbetalningar, sokt uppfylla sina förbindelser, hvilka, genom US dm an Bolin blifvit till kapitalen slutbetalde den 25 Februari innevarande år, hvadan alltså af Wennerströms konkurs-massa, honom sjelf och hans sterbhus uppå ofvanbsrörde kapital-fordringar äro inbetalda tillhopa 7,373 r:dr 22 sk., samt att cfc oliqviderade öfver-räntorue, hvarför afskrifning söktes, beräknade efter 8 procent intill den 30 Juni 1845 och sedermera efter 5 procent, utgjorde å Ilandel^- Dkkont-lånen r:dr 1,711: 46. I fråga om den sökta afskrifningen, har Banko-Diskont-direktionen, jemte, erinran att räntornas betydliga belopp härrörde deraf, att Wennerström i lifstiden icke annorledes, än genom tid efter annan verkställde afbetalningar. kunnat bereda
Hvad blir nemi. följden af ett sådant stadgande, som det nu framstälda, om ej den, att nybyggaren, så snart den åt honom uplåtna mark blifvit så pass upodlad att den får ett värde, utsättes för frestelsen att inteckna densamma och således råkar i skuld hos personer, som tilläfventyrs kunna finna det med sin fördel förenligt, att så länge försträcka honom med småbelopp, att de sedan, med tillhjelp deraf, kunna tillvinna sig eganderälten tili nybygget och sålunda tillegna sig frukterna af de arbeten, som ej blott den då varande innehafvaren, utan äfven kanske dennes förfäder på detsamma nedlagt. Ändamålet med uplåtelsen af kronomark åt nybyggaren kan enligt mitt förmenande på sådant sätt blifva alldeles förfeladt, och får jag på grund deraf tillstyrka R. o. Ad. att afslå Utsk:ts i denna punkt gjorda hemställan. 44 ben 1 Angust! e. nt. Efter härmed slutad öfverläggning och upptagande af de derunder gjorda yrkanden om dels bifall till och dels afslag å Utsk:ts förevtde hemställan, framställdes först propos. å bifall dertill, då svaren utföllö med många nej jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. på afslag å samma hemställan, dervid svarades många ja tillika med några nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten. Utskottets sednare hemställan. Bifölls. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Allm. Besv.- o. Ekon Utsk:ls den 21 och 28 sisth Juli bordlagda Betänk. N:0 131, i anledn. af väckta motioner rörtde vilkoren för kyrkors sammanbyggnad. Utskottets första hemställan. Hr Printzensköld: Jag anhåller, alt Riddarh.Sekreteraren tnåtte få Uplysa om något prot.utdr. från Högv. PresteStåndet i ämnet ankommit. I anledn. häraf tilIkännagaf undertecknad, ali någon underrättelse om PresteSt:ts beslut i frågan ännu ej ankommit. Hr Printzensköld:
Sylvén, som egentligen ej var fru Elises kusin, utan blott styfson till en af hennes farbröder, hade som yngling ofta träffat henne, men under hennes korta giftermål, då hon vistats på sin mans landtegendom, förlorat henne ur sigte. Då hon för ett år sedan flyttat till Stockholm, hade han förgäfves sökt henne ett par gånger och af fruktan att hans visiter kunde vara oangenäma upphört med dem. – Det är verkligen han, yttrade fru P., sedan hon jemfört stilarne. Jag måste träffa honom och söka göra något för honom. Emellertid skall jag först afskeda den efterhängsne Vadell. Tidigt på morgonen följande dagen erhöll Sylvén ett bref, hvilket innehöll fyra sedlar, hvardera å 25 rdr, utan något upplysande. Stilen på utanskriften var tydligen förställd, och städerskan visste blott att »en främmande jungfru» varit der med brefvet. – Det kan väl knappast vara Vadell, tänkte Sylvén. Hvad skulle väl ett dylikt hemlighetsmakeri gagna honom! I detsamma inträdde den olycklige älskaren med ett uttryck af stor förargelse i sina föga intagande drag. – Har du skickat mig några penningar? frågade Sylvén. – Nej, min själ! Hur kan du inbilla dig att jag kan umbära 50 banko, särdeles efter hvad som händt. – Och hvad har då händt? – Att Elise upptäckt det jag ej var författaren till de der verserna jag lemnade henne. – Huru är det möjligt? – Jag måtte med näsduken hafva dragit upp ditt fördömda bref, som jag erinrar mig att jag stoppat i frackfickan. – Och hon har läst det? – Ja, och återskickat det tillika med en biljett, i hvilken hon ber mig söka en annan sångmö. – Och mina verser? – Dem måtte jag ha förlagt, efter hon ej skickade mig dem. Hvad skulle hon väl ha för intresse att behålla dem. Snarare brefvet då ... Ack, det fördömda brefvet! Men jag vill ej tänka på det. Till något annat. Du finner att jag ej nu kan hjelpa dig med lån. Det hade varit olika, om jag kunnat hoppas ett rikt gifte.
Saiiiin.ai~lagcla beloppet af ksl.öii.e: i: för ile genoiii. Al.- för h liar antalet 8. byxhi aiinzal.cla ccrbet.s,qifi: cm stigit - ett glacljaiicle bevis. : p&amp; slli1-1aii11etens fcirtimenile: Ile a h d s - siikactndes alntal liar icke ökats i srniina proportion «ch detta kali. vid forstit anl~l.ickeil sy lim mrrt eii fördel. Nlei i wfi: ' ~i: ~eiiheteii. B B yrkr1 is as, a t t förrn et l 1.am det af platser flji.wkr~s om. adalet, d e ' för lika !. Det blii: d, ' o f t a ~ik1etsgif17a,öre oc ' h. : iliots-mm l~.va,~d.eras a~~spreik, och ti1.l fd. ' cl daraf 1c.11ii.iia] .&amp;ii-~.pli.ga för s ~ a g ej idltid läinrias f r b bgr &amp; .n '. b e t stora aiituiet ai: ~ 11iä.1 iiingaa~ oni] ?latsex, soin Btertagits, torde llafh, sin grund i detta, firli; ii11a8nde. A t t mtiilet aa: l~etssökaaicle icke i~i: stönle, .Iran mturligtvis icke bero af brist p&amp; dem, soili~ beliöfva. och vilja axbeta, utan oi: sakeii torcle viil fil sökas ila.ri, a t t de a; i.lietssöli ?iide numera lart sig att byram stiiller höga forcl.ringa1: p6 si.ii.a arbetssökaiide, dessa ink ha1f ' v ' va iitbilclat sig för pr ?lctisk eUer.
Jag vet, att den man som i början af sistlidne århundradet hade mod att i Svenska Rådkammaren tala emot införandet af mynt-tecknen; att de män, hvilka vid 1762 och 1765 års Riksdagar vågade tala emot Indragnings-Systemet; att den man , sorn, i början af 1800 års Riksdag, uti en från Westerås Boktryckeri utgifven skrift, kallad Begrepp om penningar, varnade då Varande Ständer för faran af den redan kända planen till den så kallade Realisationen af Riksgälds-Sedlar; och varnade för faran af att, för ätt vanmägtigt hjelpa Riksgälds Sedlarnes Credit, krossa Banco-Sedlarnes; att de män, som vid 1800 års Riksdag talte emot FinancePlanen , emot Realisationen ; _ att alla dessa män , hvar i sin tid, hörde till Minoritén, och alltså ogillades, samt rönte, i stället för tacksamhet, ingen ting annat, än ä ena gidan tadel, 372 Den 7 Juli, /. mt och å der andra liknöjdhet och glömska; iren jag vet också, att den lön, som Fosterlands-känslan, någon gång, får', alltid värdera, men om hon ar sann och stark _ aldrig ovilkorligen behöfver; titt denna lön i allmänna omdömets rättvisa ändtligon gafs dem af efteriiden , dertill föranledd af samma de olyckor, hvilka voro af dem förutsagda. Af ingen erfarenhet känner jag huru litet nu varande tidens anda respecterar liberalitetens föreskrifter; och jag förutser da också det tadel, som skall möta mig af personer, hvilka må hända, förvillade af passionen , kanske också förde af andra afsigter, icke se eller villia se, när de träda in på området af iden domsrätt, Som endast tillhör den Evige; öfver menmskans samvete och uppsåt; men faran af detta tadel skall icke afhålla mig att nu begagna min Riksdagsmannarätt, för att, med all den värma , hvaraf jag är mägtig, besvärja Höglofl. Ridderskapet och Adeln att aldrig antaga detta Credit-System.
Upplästes, godkändes och underskrefvos kyrkooch fattigcassornas räkenskaper för sistlidne år. § 2. Beslöts att af fattig-cassan skulle tilldelas nedanskrifvne utfattige följande belopp, nemligen till Ingeborg Pärsd:r i Storgård 32 sk:r Brita Pärsd:r i d:o 1 Hans Snygg i Österåsen 1 16 Maria Ersd:r i d:o 32 Maria Mattsd:r i d:o 32 Brita Jonsd:r i Kougsta 32 Karin Knutsd:r i Häggesta 1 Maria Andersd:r i d:o 1 16 Brita Nathanaelsd:r i Kyrkbyn 1 16 Kerstin Larsd:r i Kougsta 32 Anna Larsd:r i Österåsen 1 Alexander Krus i Huse 32 eller tillsammans r.d:r banco 11 -§ 3. Begärde bonden Eskil Hansson i Munkflohögen afsked och entledigande från sexmans befattningen som han i 6 års tid förestått, vilket honom beviljades och valdes nu i hans ställe till sexman uti 2:dra kyrkorotan bonden Pål Pärsson i Munkflohögen. § 4. Som vid öfverläggning om hvarest fattiga och sjukliga förre torparen Pär Stark i Storgård skulle erhålla rota, ingen fanns villig att såsom rotehjon mottaga honom, såsom varande mycket besvärlig och betungande och i betraktande deraf, att en del socknens rote102 hjon äro lättare, andre åter svårare att underhålla och således det ena byalaget mer betungadt än det andra, ty och för att åstadkomma någon jämlikhet i detta afseende, beslöts nu, att alla socknens rotehjon hädanefter skulle underhållas gemensamt af hela socknen, på så sätt, att de föras från by till by och från gård till gård, och skulle börjas med den av de fattigas underhållande fast ...[?] begynna efter nu ingångne andetidens slut, hvarför …[?] i sockenstämman skulle öfverenskommas och bestämmas uti hvilken ordning rotehjonen kommer att gå, äfvensom om de alla skulle följas åt, eller om de skulle gå hvar för sig med några dagar eller veckors mellanrum.
N;0 21 Grefve Lagerbjelke, Axeli Grundidéen för Utskottets Betänkande, är ett tillstånd af naturlig rättighet i handelsförhållanden, satt i stället för artificielt Systéme af Förbud: det vill säga,friheten ansedd såsom princip, samt förbud eller modificationer såsom undantag, då deremot i sakernas nu varande skick, förbud lärer vara principen, och friheten ett undantag. Med denna grundidée menar således Utskottet icke, att ej något skulle kunna förbjudas, utan har tydeligen uttryckt att sådant uppå Kongl. Maj;t ankommer. Utskottet har blott funnit naturligare, att förutsätta allt ting tillåtit till införsel emot Tull i vissa proportioner, då Regeringen förblifver obehindrad att göra nödige förbud eller inskränkningar, häldre än att utgå från en uppgjord lista å en mängd förbudne varor, för att sedermera efter behag frigifva den ena eller andra. I förra fallet, då efter princip allt anses tillåtligt, blefve inskränkningen en följd af den allmänna nyttans kraf, i det sednare åter, eller då allt efter princip är förbudit, kunde vissa artiklars frigifvelse lätteligen urarta till enskild mans nytta: det förra bör följakteligen icke kallas ett obegrånsadt frii hets-, Ben 28 Junii e. ta. 2*9 hets-, utan ett FortullningsSys'émc, ämnadt att i vissa fall medföra sjelfva proöibitionens resultater: det sednare är ett Förbudsoch. LicenceSysteme, men som erfarenheten har visat ofta nog kunna frambringa alla den obegränsade frihetens skadliga verkningar. Efter att hafva så tydligen jag förmått, uppgjordt definitionen af förevarande ämne, grundar j»g derpå min öfvertygelse, att samma ämne, hvilket af flere Riksstånd blifvit till Bevillningsutskottet remitteradt, rätteligen och i det skick, det uti Utskottets Betänkande är framstäldt, utgör en verkelig Bevil ltringsfråga. Herr