Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alldeles utniattad af min första f jaUtiir, orkade jag ingenting äta, utan satte mig i en vrå af den ryiiiliga * spisestuem med endast en kopp t6 framför mig. Kring stora bordet satt ett inuntert sällskap unga norska turister, herrar och damer. En liteii ljuslockig flicka med blka, pigga ögon liviskade rid niitt iiiti8iide tiiiiiIigen högt åt sin granne:, en svensk student!, J a g gick strax iilil: på mitt rum, ett litet bås,. som endast genoin en tiinn, oiii8lad hrldvägg var skildt från det nästa, dar ett par engelsmän redan siirirkride af alla krafter. Ett tvättställ och en väggfast säug med halininadrass och fyra yllefiltar - alla mycket beliöfliga i kylaii - utgjorde hela möbleringen. Jag somnade ögonblickligen, trots de engelska tiniiiierstockarna från ruininet bredvid. Följande morgon blef det genast vandring af, men denna gliiiz vor0 vi ett sällskap pk 9 personer, daribland t r å kvinliga stiideiiter f r h Kristiania. Den ena af dessa befanns rara ägarinnan till dit blå ögonen och de blonda lockarna, som Idragit sig niin uppmiirksaiiihet föregående kväll. Hon och hennes systrar, som vor0 nied, roro afgjordt liögersinnade, trots det, att en deras bror var inedleiii af Steenska ininistaren. Olikheten i %sikter frapperade inig; i Sverige bruka ju flickorna i politiska frågor varp elever af de inaiiliga familjemedleinmarna. Att mina reskamrater roro stolta öfver sin bror, var i alla fall icke svårt att märka. Äfven venstern hade dock en representant bland oss, och dartill en mycket betydande sådan. Det Tar ingen mindre an dkraraiide formanden s i Kristiania vensterförening, professor H-d, ensvart - skäggig 50-irs pebersvend 8, livars ålder inte hindrade lioiioiii att vara fiillt ut så intresserad af flicksallskap, som någon iing herre kring de fem og tyve.
Då nu ånyo föredrogs StatsUtsk:s d. 5 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 4r9> ' anledn. af väckt motion om de vilkor, hvarpå fullmägtige i Riksg.cont. äga att upptaga lån, hlef samma utlåt, å nyo lagdt på hordet af Frih. von Schulzenheim, Da v., och Gr. von Fersen, Hans. Ånyo föredrogs StatsUtskrs d. 5 dennes på bordet lagda memor. N:o 420> i anledn. af fullmägtiges i Riksg.cont. hemställan om en årlig nådegåfva till förre t. f. Öfvercommissarien Åhman. Begärdes ånyo på bordet af Hrr Dalman, Wilh. Fredr., och Stuart, Carl Gust. Vid förnyad föredragning lades ånyo på bordet af Hrr Hjärne, Harald, och v. Troil, Emil, samt Gr. v. Fersen, Hans, Statssamt Bevilln.Utskrns d. 5 dennes på bordet lagda hetänk. N:o 56, i anledn. af åtskilliga motioner om vissa handelsförmåner för Bakets norra provinser och om exportpremier för vissa varor m. m. Bevilln,- Lago. Oecon.Utskms d. 5 dennes på bordet lagda betänk. ]\T:o i5 i anledn. af Hr Frih. Boye, L., motion, anglde brännvinsbrännings-rätlighetens utöfvande för hemman, sorn fardagen d. 14 Mars tillträdas, blef vid förnyad föredragning ånyo lagdt på bordet af Gr. von Fersen, Hans, och Hr Hjärne, Harald, Likaledes lades ånyo på bordet af Hrr Hjärne, Harald, och Stuart, Garl Gust., BancoUtskrs d. 5 dennes på bordet lagda memor. N:o 106, med anmälan om åtskilli - Den 9 Mars c. m. ga förändringar och tillägg i afseende pa de under lit. a upptagna allm. föreskrifter och stadganden i 4 art. 5 afd. af i83o års Bancoreglemente.
29 lindar ne kommit i besittning af skjutvapen, de i allmänhet med mycken håg egnado sig åt dylika öfningar, och ofta, fastän försedda med gevär af dålig beskaffenhet, deruti förvärfvat en synnerlig färdighet. På grund häraf har motionären, för att på samma gång bereda en uppmuntran åt bevärings-ungdomen och gifva anledning till täflan dem emellan, föreslagit: att Rikets Ständer måtte för sin del medgifva och hos Kongl. Majit anhålla, att af Kronans vanliga exercis-gevär ett visst antal finge årligen vid hvarje beväringsmöte utdelas såsom gåfva och belöning åt sådana bevärings-ynglingar, som väl fullgjort sina åligganden och i allmänhet iakttagit ett godt uppförande; hvarjemte motionären, beträffande antalet af gevär, som borde sålunda utdelas, förslagsvis uppgifvit detta till 10,000, under erinran att för detta ändamål icke behöfdes nya, för arméen brukbara vapen, utan kunde härtill användas äldre gevär, som blifvit kasserade och utan gagn förvarades i förråden. Utskottet har redan uti en föregående punkt af detta Betänkande (N:o 21) uttalat sin åsigt om angelägenheten af att landets Beväring måtte erhålla all möjlig öfning och färdighet i skjutvapens begagnande, och instämmer således helt och hållet uti hvad ofvanbemälde Riksdags-fullmägtig härom yttrat och anfört. Men i afseende på det af honom framställda förslag till befordrande af detta vigtiga ändamål, har Utskottet funnit, att detsamma, i anseende till gevärs-förrådens otillräcklighet, åtminstone icke för närvarande kan på det uppgifna sättet verkställas. Tillgången på vapen är nemligen så inskränkt, att de gevär, hvilka ej vidare anses brukbara för arméen, måste användas vid bevarings-exercisen, men de, som äfven för detta ändamål finnas odugliga, begagnas derefter till öfning i bajonettfäktning; och, enligt hvad Utskottet inhemtat, skulle vapen af sistnämnda beskaffenhet i allmänhet ej utan våda kunna utlemuas för användande vid skjutöfningar.
Och etl sådant erkännande mä väl i tramsta i limmet eimas de håda af Konungens rådgifvare, af hvilka den ene förstått att hringa till ett lyckligt slut de svåra, invecklade och ömtåli&a underhandlingar, som löregått denna traktats afslutande, och derigenom fyllt den enda återstående luckan i våra handelsförbindelser med det civiliserade Europa; den andre äler otfrat icke vanliga talanger och en icke vanlig energi åt genomförandet af en stor tanke; Svenska folkets frigörande från de band, som under århundraden hämmat dess utveckling. Jag anhåller 0111 propos. att R. 0. Adin måtte för sin del bifalla den af K. M:t med Fransmännens Kejsare afslutade handelstraktat. Upplästes ett af Hr Dalman, Wilhelm Fredrik, inlemnadt anförande af följande innehåll: Uti en fråga af den vigt som den nu förevarande, anser jag det icke göra till fyllest att endast genom en sluten voteringssedel afgifva sin röst. Jag lår således tillkännagifva, att efter tagen kännedom af den vidlyftiga, offentliga skriltvexlingen i detta ämne, jag röstar för bifall till den af vår regering med Frankrike afslutade Handelsoch sjöfartstraktat, emedan jag anser att densamma blir för vår sjöfart högst fördelaktig; att den hör i väsendtlig mån bidraga till utvecklingen af våra handelsförbindelser, och slutligen, att, så vidt jag kan bedöma, den icke med något äfventyr hotar de grenar af industrien, i afseende hvarå tullafgilterna blifvit derigenom nedsatta. Men, ehuru för den skull jag icke finnér den af Revilln.- Utsk:t föreslagna motivering lämplig, och således alstyrker densamma såsom för allt fall icke ledande till något praktiskt ändamål, kan jag likväl icke återhålla yttrandet af den åsigt, att det varit önskligt, om, innan den ifrågavarande traktaten trädt i verket, den kunnat meddelas R.
Majit den 4 April sistlidet år öfveriemnat förslag till utspisningsstal för manskapet vid Garnisons-regementena, med tillkännagifvande, alt denna stat, med afseende ä Revisorernes förmälan om födoämnenas otillräcklighet, skiljde sig från den af Kongl. Maj:t den 19 Juli 1855 för värfvade arméen fastställda, sä ali de förut till middagsporlionen bestämda qvantileter färskt eller rimmadt kött blifvit, i likhet med hvad den för E. K. Maj:s Flotta gällande utspisningsstal bestämmer, ökade Irån 50 lill 75 ort per man, samt i öfrigt tillagts aftonmåltid lör hvarje man med 35 ort korngryn, 5 ort smör och kubiktum sall; varande tillökningen i kostnad för denna utspisningsstal beräknad till 120,000 R:dr; hvarefter bemälda Kollegium, uppå anmodan af Departements-chefen, den 10 sistlidne Oktober underdänigst aflemnal ett förändrad! förslag till utspisningsstal, hvilket skulle vid tillämpning föranleda en ökad kostnad af 223.677 R:dr 40 öre eller, med någon af Departements-chefen föreslagen ändring, 175,000 R:dr; Och hade sistnämnda statlörslag blifvit lagdt till grund för E. K. Maj:ts nu gjorda nådiga framställning. Att någon tillökning i nu gällande utspisningsstal för manskapet vid Garnisonsregementena är af behof påkallad, lärer icke kunna förnekas; men, vid granskning och jemförelse af de. särskilda förslagen lill utspisningsstater, har den förhöjning, som i det af Krigs-kollegium först framlagda förslaget blifvit vidtagen, synts Rikets Ständer vara för ändamålet tillräckligt, hvadan någon besparing i det af E. K. Maj:l äskade belopp torde kunna ega ruin; Och hafva Rikets Ständer alltså ansett sig böra endast i så måtto bifalla E. K.
Vid föredragningen hos Riks-Stånden af ofvannämnde Utlåtande, deruti Stats-Utskottet, på anförda skill, afstyrkt Rikets Ständers Bifall till en af staden Wadstenas nuvarande Riksdags ombud, Herr J. L. Ohrström, väckt motion om Beviljande åt nämnde stad af ett ytterligare hamnbyggnadslån - å 10,000 R:dr, har samma Utlåtande, hvilket Bonde-Ståndet bifallit, af de öfrige frenne RiksStånden, på grund af gjorde anmärkningar, blifvit till Utskottet återreinitteradt. Enligt de Utskottet tillhandakomma Protokolls-utdragen, rörande öfverläggningarne om detta ärende inom sistbemälde frenne Riks-Stånd, har, tili stöd för de yrkadeoch beviljade återremisserna, hufvudsakligen blifvit anfördt: att ifrågavarande hamnanläggning vore af synnerlig vigt; icke allenast för den Wadstena närmast omgifvande landsorten, utan för hela Östergöthland, helst denna stad i sednare tider blifvit stapelplats för en liflig och tillvexnnde spänniåls-afsättning; att, på sätt motionären uppgifvit, flera svårigheter mött för arbetets verkställande enligt den derför först fastställda plan; att de uppgjorda kostnads-förslagcn befunnits vara alltför lågt beräknade; att, sedan Kongl. Maj:t, under nästlidet år, af Handelsoch Sjöfarts-fondens medel beviljat det af staden sökta ytterligare låneunderstöd, nya omständigheter inträffat, hvarigenom kostnåderna för denna an - Slals-lllskoiiets Memorial, N:o i9S. 7 Läggning blifvit .ännu mer förökade; att det sålunda under nuvarande låga vattenstånd i Wetter», visat, sig nödvändigt, att för åstadkommande af erforderligt djup i segelleden, verkställa en större och vidsträcktare uppmuddring utanför hamnen än förut ansetts behöflig; samt att för det nu sökta låne-understödets beviljande äfven den omständigheten syntes tala,- att. Wadstena icke, i likhet med flera andra städer, för sin hamnbyggnad åtnjutit något Statsanslag utan äterbetalnings-skyldighet.
Diällsfabrik hvarken synes vara för Kronan af nytta eller för näringens befremjande erforderligt, och de öfrige omförmälda praestationer, jemlikt gällande Författningar, i allt fall komma att vid nuvarande arrendes slut upphöra, hafva Rikets Ständer godlfunnil för deras del medgifva, att Krigs-Commissarien Lallerstedt må erhålla Trettio års förlängning i arrendet af Starby Kungsladugård , med dertill hörande hemman och lägenheter, räknadt från midfastan år 1843, emot skyldighet sA väl att från nämnde tid för egendomen erlägga en förhöjd årlig arrende-afgift af Sex hundra tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, som ock att, vid berörde arrendetids utgång, lill Kronan” utan ersättning, i fullgodt skick afträda de å den så kallade Herrsjöängen befintliga, Lallerstedt tillhöriga abyggnader, hvaremot sökanden konime alt vid det nya arrendet frikallas från de uti 1801 års contract såsom arrende - Expcditions-Utskottets Förslag tillund. Skrifvelse, IV.o 33g, 733 vilkor, föresklillia serskilda åligganden alt plantera träd, befordra god kreatursafvel, idka gräsoell lin-odling samt vidmakthålla linneväfnadsfabrik i Wadstena; börande i öfrigt de uti nyssnämnde nu gällande arrende-contract bestämda vilkor lända till efterrättelse, med iagtagande likväl af de förändringar deruti, som kunna blifva en följd af de sedan år 1801, i afseende å sättet för Kungsladugårdars utarrendering, utfärdade Författningar. Hvilket, i anledning af E. K. M:s högstberörde Nådiga remiss, Rikets Ständer få härigenom i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 19 Maj 1841. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den |5 Maj 1841.
Allting gick för hans ögon i grönt. Isen skimrade med fosforsken; det hväste från forsen och hväsandet tonade grönt, så vansinnigt det nu var. Nu trängde sig stränderna närmare hvarandra. Gnyet af det, som flöt, växte till ett larm. Blocken sköto upp och bräcktes; det knastrade och smälde, skalf och försköt sig. Isstyckena rasade som vilda djur, brottades, slogo ned hvarandra, redo på hvarandra som i brunst, och från landkallen smälde det som om någon stått där och skjutit in i det fräsande, gröna helvetet. Han, som sprang därute, glömde aldrig denna dag: hur is stack upp där foten skulle sättas; hur en ränna öppnade sitt svarta, kisande öga, där han skulle stiga; hur de naggade, gröna blocken lossnade ur trängseln, svängde in i forsens sug och försvunno; hur blodet flutit honom rödt och varmt om händerna efter isens bett, då han fallit; — och då båten, svart och smäcker, svängts ned i hvirflarne och gått nedför — nedför, till dess den med en halfkantring försvunnit i öfversta fallet, hur han då kände det, mindes han lifvet igenom, men kunde aldrig ge ord däråt. Flottningsbolagets stora timmerdelare vid forshufvudet stack fram ur skymningen och kom närmare. Den tycktes flyta som ett mastlöst skepp, och mot bogen smälde det, knackade det och väsnades, och gröna, stora skifvor af is lade sig upp efter dess sidor, hvälfde om, brusto, gingo in i det hvita skummet och syntes ej mera. Allt såg han, som sprang för lifvet. Imbär var ej långt ifrån honom. Han skulle kunnat tala med henne, därifrån han var, — det var länge sen sist. Men han hade en ting framför sig, som kom honom att rådvill springa, som galen löpa fram och tillbaka: vatten. Han kände så väl till det stället. Just så långt vågade folk ro efter stranden, som dit. Här gick en och annan liten svartkrusig sughvirfvel som på försök; några alnar längre ned större — icke längre på försök, och där nedanför — det tjänade ingenting till att tänka på slikt! Där stod Imbär och väntade.
Då beröfvar man de flesta uppväxande snillen medlen att mäta sig med de äldre. Det vore det säkraste sättet att för framtiden afbryta den hildning, som den, förflutna tiden dock verkligen efterlemna!. Det är.visserligen förundransvärdt, att man i vårt land kunnat med så ringa understöd, åstadkomma hvad som skett. Man bör icke till den grad tro på under, att man inbillar sig att bildningen skall, oaktadt man borttager de ringa understöd, som hittills funnits, likväl fortgå genom sin egen kraft. Att umbära materiella medel, dertill äro vi icke komna, och komma troligen aldrig. Jag anhåller om återremiss, och yrkar att den föreslagna summan af i5oo r:dr tili pris och jettoner jemväl måtte varda beviljad. Frih. Leijonhufvud: Då, efter hvad jag förstår, Utsk:s betänk, kommer att återremitteras, må det tillåtas .mig att foga en anmärkn. vid återremissen. Det förefaller mig, sorn örn detta mom. N:o 2 i betänk, är något tvetydigt Dan i3 Maj c. m. 6i3 uppfnttadt. Det innehåller^ såsom mig synesf håde elt beviljadt och ett vagrad t anslag. Betänk, innefattar nemi. först, att det förhöjda anslaget skall för academien ä stat uppföras; men lili slutmeningen slår elt villkor, som lätt förvillar, nemi. att det föreslagna ”tillökade anslaget icke må utgå, förr än nödiga åtgärder för beredande af nyssnämnda syftemål blifvit vidtagna,” d. v. s. att academien icke kommer i åtnjutande af villkoret, förr än den gatt i författning om en lämpligare local, m. m., som igenfinncs uti föregående period. Jag skulle deremot tro, alt just för att kunna åstadkomma detta ordnande af samlingarna, bchöfver academien genast komma i åtnjutande af penningarna, och förmodar, att den har behof deraf, äfven för de tjenstemän , som kunna få besörja ordnandet af berörde samlingar.
På nu anförde skäl tillstyrker lilskotlet, att Herr Ehrenborgs, Herr Prosten Meleus och Per Erik Anderssons ifrågavarande motioner måtte lemnäs utan afseende. Vidkommande äter Herr !\ ord en fetts och Riksdagsfullmäktige!! Guslaf Jonssons förslag, att köping med minst 500 innevånare måtte tillerkännas rättighet alt odelade fä tillgodonjuta $ af de afgifter, som inflyta för minuthandel med och utskänkning af bränvin inom köpingen, är Utskottet, som ansett det icke tillkomma sig alt till pröfning upptaga Gustaf Jonssons i sammanhang dermed framställda yrkande, att sådan köping skulle sjelf bekosta fattigvård, folkundervisning och polis inom köpingen, af den mening, alt nu gällande försäljningslags stadgande i förberörde afseende bör bibehållas. Om motionärernes förslag bi (olles, kunde det hända, alt socknen finge lika med köpingen, och kanske ännu mer, vidkännas olägenheterna af bränvinsförsäljningsslällena, men icke dela afgiflerna frän dessa sednare. Och hemställer Utskottet derföre, att sist omförmälde förslag icke heller mätte af Rikets Ständer bilällas. Då slutligen ett stadgande i den syftning. Riksdagsfullmäktige!! Gustaf Jonssons andra förslag innefattar, eller att hvarje församling skulle komma i åtnjutande af afgiflerna för derstädes idkad bränvinslÖrsäljning, sannolikt skulle på betänkligt sätt motarbeta eli af ändamålen med nu gällande lagstiftning, nemligen alt göra bränvinsförsäljningsslällena på landet sä fåtaliga, som möjligt, finner Utskottet sig böra afstyrka bifall till nämnde förslag. 3:o. Vid tredje momentet, af Herr Grefve Taube, fl. E., som föreslagit: ali enär med gällande lagstiftnings andemening öfverensstämmande vore, att afgilterna för minuthandel med och utskänkning af bränvin i Slockholm skulle användas till bestridande af kommunala utgifter, eller med andra ord sådana utgifter, som drabbade alla stadens innevånare, men della icke blifvit iakttaget, utan medlen uteslutande tagits i anspråk af stadens
Maj; t ansåg en sådan minskning icke förenlig med fordringarne för landets försvar, blef det nödvändigt, så vida den för orten erforderliga truppstyrkan skulle kunna bibehållas, att särskilda medel till understöd för de rotermgsskyldige anvisades, hvarföre Kongl. Majit vid riksdagen år 4 850 och 4 851, då frågan om den nya roteringen pröfvades, fann godt i nåder äska vissa anslag att för ifrågavarande äöBih. till R. St. 4 Sami. 2 Afd. 2 Höft. 2 10 Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande M C. damål utgå, hvilka ock af Rikets Ständer beviljades, i sammanhang hvarmed Rotehållarne, såsom ytterligare bidrag till roteringens understödjande, erböllo dispositionsrätt öfver den under Krigs-kollegii förvaltning dittills stående så kallade reservmedels-kassan, som med en kapitalbehållning af 38,000 R:dr Banko till Direktionen öfver Jemtlands nya roteringskassa öfverlemnades; och vore detta oaktadt, och på sätt Konungens Befallningshafvandes femårsberättelser utvisade, Rotehållarnes utgifter för rustning och rotering, i förhållande till hemmanens uppskattningvärde, betydligare i Jemtland än t. ex. i hvartdera af Wester-Norrlands, Örebro och Wermlands län. Från den nyssnämnde fonden eller så kallade reservmedels-kassan utbetalades visserligen legan, årliga kontanta lönen och servisen till manskapet, äfvensom Rotehållarnes bidrag till beklädnaden, till ett sammanlagdt belopp af 12 R:dr 32 sk.
Revisorer: expeditionschefen E. von der Lancken, fröken Ingeborg Elfving och riksdagsmannen, grosshandlaren Olof Melin, Göteborg; revisorssuppleant: riksdagsmannen, d: r G. Elowson, Karlstad. Whitlockska stipendiet har Bfven i Ar tilldelats filosofie knndidaten fröken Wilhelmina Ohlsson friin Malmö. F6r understödjande a f kvinliga trädgilrdselever hafva tvenne medlemmar af Fredrika-Bremer-Förbundet utlofvat 1 stipendium &amp; 200. kr. och 1 d: o A 100 kr. Predrilca-Bremer-Förhdets samkväm, det första under innevararande höst, hölls den 7 Nov. i hbtel Continentals stora festvining, Dervid höll amanuensen E. Folcker ett sakrikt föredrag om " Japansk dekorationskonst ", hvilket illustrerades af ett stort antal utstalda japanska konstoch konstiudustriella föremil, dels i original frAn Japan, dels kopior. I öfrigt voro utstalda Atskiiliga intressanta afbildningar af svensk konstindustri frAn aldre och nyare tid. Vacker sAng utf6rdes under aftonens lopp af fru Holmboe-Schenström, fröken Sidner och en musikalskare. Samkvarnet afslutades med aftonmiltid i stora salen, hvarefter flertalet af de narvarande, omkring 200 personer, i lokalens salonger Innu ett par timmar egnade sig At ett glade och innehtlllsrikt 9511- skapslif. Sverige. K h n o r i skolrdd. Af de ordinarie höststlmmor, som förrattats med hufvudstadens församlingar, ha inom fyra af dessa kvinnor blifvit insatta i skolrhden. Osterrnslms församling har omvalt fröken Lilly Engström. Storkyrkoförsamlingen har utsett till ledamot a f sitt skolrid fröken Evelina Fahnebjelm, Jakob och Johannes fröken Emilie Zander samt Adolf Fredrik fröken Mina Forsell. De tre sistnamnda församlingarna ha genom dessa sal för första gkngen insatt kvinnor i sina skolr %d. Vid i Falkenberg företaget val af ledamöter i kyrkooch skolr8d invaldes, p % förslag af redaktör M. Larsson, till ledamot i skolsidet fröken Hcnrika Hellman.
Tilbiude ider Danneman, som boo ulhi N. N. Bergzlagen och Dalerne , wår gunst och nådige benägenheelt och allt godt medh Gudh alzmechtigh tilföiende. 36 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkandej N.-o Gell lathe ider här med wethe» att idre uthskiekade N. N. hafwe warfdt här liooss oss, och gifwilt oss lilkänne, huru såsom ider .mening bafwhr wu ridt om thet såsom wår troo tiänere och Bärgzföreståndere, Lasse Christiansson, bäfwer handlalt med ider, Så lacke wij ider för idres wälwilligheett och rättrådigheett, och hwad i hafwe tilhuditt tili att utbgöre, i koll oell wedh till wäre Bergzbruk, dett låtbe wij oss och behage, Eudoch thel ahl’ myckitt ringare än dett i ut hi wår Salige (Ehristelig i hugkom mels'se) Broders tijdh, Konung Johans, bäfwe utgiordt, Boch likwäll på dett i skola helinne, alt wij i ingen måtto wele beswäre ider öfwer kier gode willie, och dett i elter Lagen och ider gamble skatt och skuld åhre oss pliektige, Så wele wij tilgifwe ider, matgels, skatte, stedge, afradz, penningar, Skattebol och wedh, Tingzkol och Bomarkol, windehäster,. Jkobneskin , Jern,. Item, Månedtz, Skiutzfärdz och Brudeskatz penninger, Eller hwad Pertzeler som härefter pål äggi as kunne.
Skrifvelse den 17 Martil 1810, förordnade K. M:t i Nådigt Bref till KammarCollegium af den 27 April 18(2, att de emellan åren 1680 och 1723 ingångne byten skulle till slut befordras och således utredningen skyndsainmeligen fortsättas; men tillika stadgades, att alla de byten, som redan voro med K. M:ts Nådiga Bytesbref stadfästade, åter borde granskas i anseende till efterräkningen och Jordeller Skatte-rätten, hvarå de K. Bytesbrefven, såsom endast rörande fräfserfntan, icke haft afseende. Ehuru arbetet, som härigenom betydligt förökades, skall med rastlöst ifver fortsatts, hade dock tiden för ett ändtligt slut, alltid varit osäker, om ej K. M:t genom allmän Nådig Kungörelse den 16 November r8i3 fastställt en i dessa Byten gällande praescriptionstid af 10 år, inom hvilken så väl Kronans kraf hos enskilde, som de enskildes hos Kronan, borde, vid förlust Betänk anden, N:o 120. 157 af ali vidare rätt och talan, på vederbörligt sätt och å vederbörlig ort vara anhängige gjorde, hvarefter något nytt åtal å Kronans sida för fordringar uppkomne uti Byten till närvarande tid, icke skulle äga rum, och de enskildes dylike anspråk, hvilka förut uti några lika beskaffade Byten icke blifvit yppade, borde anses förfallne och till pröfning ej mera kunna upptagas. Sedermera hafva ock alla Kronans kraf i Bytesväg blifvit inom behörig tid och på sätt författningarne föreskrifva väckta och anhängige gjorda samt äfvenledes till större delen af vederbörande Kionan ersatte, så att K. M:t, medelst iNådigt Bref den 14 Februarii 1826 befallt indragning af större delen af den Tjenstemanna-Personal, som i och för handläggningen af Bytesmålen varit anställd, och af hvilken Personal numera blott en ännu på Stat qvarstår.