Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det var fest för det Skandinaviska studentmötet den dagen på Hasselbacken, denna hufvudstadens vackra lilla förlustelsepärla, där under långliga tider våren hälsats i skummande champagne, med små fanfarer af ungdomligt skratt och fyrverkeri af gnistrande ögon, rosenskimrande kinder och glänsande hvita tänder bakom röda läppar. O, du, hvad jag kände mig ung den dagen. Suset i trädens vajande grenar, de nyutspruckna bladens fina vårdoft, molnens skiftande färgspel, fåglarnas outtröttliga sång och drillar — allt detta innehöll för mig ej den ringaste mystik. Jag förstod det, var ett därmed. Du minnes, att jag redan bar den gyllene bojan på vänstra handens ringfinger. Jag var förlofvad, men hvad visste jag om kärlek? Jag trodde, förstås, att jag älskade. Vid den åldern är man så rik och slösaktig. Man måste gifva ut med fulla händer af sin rikedom. Och så stickar man och sömmar kläder af silke och guld, pryder dem med rosenröda drömmar, kantar med pärlor och ädla stenar, och så står man där vid vägen och väntar och längtar, att någon skall gå förbi, på hvilken man kan kasta den gyllene manteln och sedan falla ned och tillbedja. Jag var en konstfärdig ung jungfru att sömma dylikt. Och jag gaf bort min mantel — den var kostbar och skön och hade förmåga att skyla mycken skröplighet. Denna vårdag var det någon, som lärde mig, att mig själf hade jag likväl ännu ej gifvit bort. Hasselbacken vimlade af hvita och svarta studentmössor, ljusa damhattar och vårparasoller. Själf bar jag en halmfärgad råsidenklädning och en svart Rembrandtshatt med långa plymer. Klädningsärmarna nådde till armbågen, och ett par långa, svarta gants de Suéde voro \ uppdragna öfver armens nedre del. Militärmusik, tal,- skålar och sång, omväxlade och blandades med skratt, prat, klingandet af glas och champagnekorkarnas smatter. Allas ögon strålade, allas läppar logo. Glädjen, ungdomen och friheten smittade i nästan oroväckande grad.
Caffe, The och Chocolad, vare sig alla gemensamt eller någondera serskildt, afgift, 12 sk. Ur en moralisk synpunkt betraktadt af Qvinnans sedesamma bestämmelse uti samhällslifvet, tror jag att afgiften för bruket af spirituosa, så väl som öfvandet af spel om pengar allenast bör påföras mankönet; att förtäring af vin endast fordrar bevillning då det brukas hemma eller för betalning borta, emedan det i sammanlefnaden, i annat fall, kunde leda till obehagligt tvång. Att böter för öfverträdelse tillföl le församlingens fattige med fyrdubbla beloppet af afgiften, utan afseende på, om det flere gånger förnyades; att böterne genast af Kyrkovärdar eller Kyrkoråds-Ledamöter kunde uttagas, så vida öfverträdelsens verklighet icke bestreds; i hvilket fall, om den vid Domstol lik väl pröfvades egt rum, oaktadt föregånget förnekande, böterne borde fördubblas. Vid uppgiften till Mantalsskrifning erfordrades icke annat än uppgifva sig enligt ofvannämnde Art. hel och hållen eller bestämd §. deraf. När Stats-Utskottet föreslagit minskning i mantalspenningar, Bevillnings-Utskottet uti personela skyddsafgiften och Lotteriets afskaffande, sorn är önskvärdt, blifvit påyrkadt, torde en afgift å öfverflöd och flärd äfven, med afseende å Statsinkomsternas behof, vara af nöden”. Med Herr von Hohenhausen förenade sig Herr Prosten Hylander, Iler rar Frodell, Fries och Tottie samt Johannes Svensson från Jönköpings Län; äfvensom Herr Fält-Prosten Edvall, i hvad reservationen hade afse ende på Bevillning för så kallade öfverflöds-artiklar.
“Ingalunda. Något sådant vore också vis-à-vis mig fullkomligt öfverflödigt. Du vet om jag någonsin gjort mig skyldig till slöseri, vare sig med tid eller penningar. Min morfar förser mig rikligen med långt mer än jag behöfver och använder, så att jag vid hvarje termins slut alltid har ett öfverskott, som jag återsänder till honom; men just denna hans godhet besvärar mig, och hindrar mig från att känna mig fullkomligt oberoende.“ “Men kan du verkligen inbilla dig, att du såsom informator får en fullkomligt oberoende ställning? Tänk dig t. ex., att det finnes en ung fröken i huset. Hon vill fara ut och rida, men hästen är ung och yster, och pappa törs ej låta henne rida ensam. “Skulle ej herr Nordenson vilja göra mig sällskap?“ frågar hon med en liten täck rodnad. “Hvad är att göra? Det är harmligt, men kan ej hjelpas. Man kan ej vara så oartig och säga nej, och herr Nordenson måste beqväma sig att uppoffra några timmar, som voro ämnade åt studier, för en ridt öfver ängar och fält och ett innehållslöst prat med en vacker flicka, hvilket han, dessvärre, finner rätt angenämt. “En annan dag har pappa rest bort till en marknad, mamma har hushållsbestyr, och fröken sitter ensam i ett soffhörn, gäspar och har tråkigt. “Då störes plötsligt informatorn i sina ifrigaste studier af en knackning på dörren, och disciplen inträder. Syster Aurora frågar, om herr Nordenson skulle vilja vara god och komma ned och läsa högt för henne en stund.“ “Herr Nordenson lägger förargad ifrån sig boken, utbyter nattrocken mot en svart bonjour, ordnar de ljusa lockarna framför spegeln och går ned. Och så är den eftermiddagen till spillo gifven. “Jag skulle kunna anföra tjogtals exempel i samma väg, för att visa dig huru fyndig man är, då det gäller att lägga beslag på informatorns tid, men hvad jag redan sagt kan vara nog för att öfvertyga dig om, att du såsom informator får föga rå dig sjelf och får högst obetydlig tid att egna åt dina studier. Tro mig, min bror, ty jag talar af erfarenhet.“ Halfdan skrattade muntert.
"du känner och kan Koran, men folket säger allt ännu khavage". Längre fram på förmiddagen kommo Timofejef och Amin agha hit och jag begaf mig med den sistnämnda till Bolak, der jag erfor att Murad i går morgons talat med skepparen, gifvit honom ännu 60 piaster 'arbon och sagt att de 2 guinéerna voro från hans ficka, med mera dylik lögn. Saken afgjordes så, att jag i morgon skulle komma dit med Murad och jemte honom der afsluta saken med skepparen och dabiten, som Amin agha tagit ut från ett café. Middagstiden gick jag till Murad, men träffade honom ej förän omkring 'asr. Jag sade honom dock ingenting annat, än att konsulatets janitschar ensam varit till Bolak, och bad honom i morgon följa med mig dit, hvilket han naturligtvis lofvade. För öfrigt hade han det tvungna lugn i sitt ansigte, som man alltid finner hos gamla rackare; men han tycktes ej mera kunna se mig rätt i ansigtet. Om aftonen kom han till mig och efter hostningar och pustningar upprepade han sin redan i går gjorda begäran, att jag måtte låna honom pengar, hvarvid han gjorde mig allehanda projekter, dem jag naturligtvis ej kunde antaga. I dag, liksom i går, var en het dag, med qvalmig khamasin luft, impregnerad af damm och rök; isynnerhet inne i staden kunde man ej draga ett enda friskt andetag. Gick om morgonen ut för att göra min uppvaktning hos Kraemer, men det var då för bittida. Derpå spatserade jag i alléen, stannade i ett café-tält, satte mig på en serir med benen i kors under mig samt begärde kaffe och shishe. Medan jag väntade kom en Syrier, med hvilken jag gaf mig i samtal. Vi kommo oss i vidlyftigt prat, och som han säkert fann mitt tal för mycket grammatikaliskt, började äfven han tala samma språk. Man hemtade mig kaffe med socker, men jag gaf det tillbaka och sade att jag fordrat det utan socker. Derefter började Syriern kalla mig effendi. Vi pratade länge och det var ganska roligt. Derefter gick jag åter till Kraemer, men nu var han upptagen af konsuler, som voro hos honom.
Af indragne och besparde MilitiaeLöningsoch Boställs Rentor 4,667: 15. 1 Summa Specie Häst-Vacance-medel 470: 41. ii Levereringar år I8ll, till Stafs-Verkets-Cassor: Till Kongl. Reittekammaren, indragne och besparde Militia Löningsoch Boställs-Rentor — ■ 82,290: 19 3 Häst-Vacance-medel . 44,440: 13. 6 Till Allmänna Magazins-Inråttningens förråder: Spannmål in natura, beräknad elter Markegång, indragne och besparde Militiae-Loningsoch Boställs-Rentor • — 2 317: 30» 7 Häst-Vacance-Spannmål —- 25245: 9 Läns-Staterna: Besparing genom dödsfall och befordringar _ _ __ 4go; 29- Leverering till Renterierna: Indragne och besparde Militia;, och BoställsRentor år 1811. _ _ 2,673: 41. 2 Läns-Staterna ,— 8.034: 12. IO Häst-Vacance-medel —, 5,327: 41. 4 Balance vid 1811 ars slut; uti Landet och hos Pvcdogorarne af StatsVerkets Inkomster innestaende medel, nemligen: Aldre årens medel till och med för år 1809, indragne och besparde Militia: Lönings. och Boställs indelte Rentor 5,376: 25. Af 1810 och 18ti års Debet. Balance vid iRll ars slut, StatsVerkets Inkomster i Landet och hos Redogörare för år 1809 och förra åien — 5,376: 25. 5 Af 18x0 och Ign årens medel — 20,428 Indragne och Besparde Militix-Löningsoch Bostalls-Rentor samt Mötesoch Vacance-algifter, enligt summariska calcula tionen 74,006: II.
Om här nu blott vöre fråga om Muscott, skulle jag ej förlänga discussionen , men denna artikel gifve r anledning till bestämmande af en principe till tullens fixerande å varor af samma beskaf. fenhet. Då här ej är fråga om att utestänga utlänningen, för att befordra den inhemska industrien , så är det hufvudsakliga ändamålet , att Staten skall få inkomst. Då måsto särskilt afseende fästas på, om man kan controllera inkomsten eller om varan lurendräjas in. Lägger man då högre tull än importeuren, utan förlust kan betala , så heldre antingen lurendräjar han, elior arrangerar han med tullbetjeningen, att ett mindre qvantum uppgifves och förtullas än det som intöres. Jag tycker dei vara ganska klart, att ingen annan tullaf. gift gagnar Staten än den som erlägges. Ea högre gör deremot den sksda, att impofteuren ros jyen 20 Augusti/, m. och consumenten måste erlägga en hög och verklig skatt, den förre till tullbetjeningen och dem som bjelpt till vid lurendräjeriet, och consumenten till både dem och importeuren till skida för importen, och utan nytta för StatsCassan. Herr G re, fihn och Landt-Marskalken förklarade, att hvad angick den af Grefve Spens framställde önskan, att Ridderskapet och Adeln måtte för alla slags specerier på en och samma gång bestämma enahanda Tull, ansåg Herr LandtMarjkalken gig böra erinra, att, ehuru Ridderskapet och Adeln visserligen ägde rättighet, »tt, i afseende å alla de slagj specerier, sorn hädanefter i Tulltariffen förekomma, vid granskning af hvarje sådan Artikel, bestämma lika Tull , som för Muscott du kunde blifva stadgad, de beslut likväl, hvilka rörande flere slags redan förehafde Specerier , blifvit fattade , och hvarigenom de af Bevillningsutskottet derå föreslage serskilte
Denna fråga är således endast preliminär, ocb, 810 Riksdagen 1815. hvad här hufvudsakligen torde böra sökas, är: hvilkendera af ofvannämnde hägge röstberäkningar är på denna fråga, efter sann och ärlig slutledning, användbar? Ingenting synes i början mera påtagligt, än att 75 och 73 §§ Riksdags-Ordningen här vore tilllämplige, att tre Stånds enstämmige röst, och Konungens, borde kunna afgöra frågan; att, der enstämmighet mellan tre Stånd icke kunde utfinnas, borde Riksens Ständers röst erhållas genom jemkning, eller, i fall af behof, genom Nämnds beslut. Men om denna så skenbart naturliga tillämpning af föreskrifterna i dessa §§ på närvarande fråga skulle, vid närmare granskning, finnas medföra omkullstörtande af hvarje Riks-Stånds ock Konungens constitutionella rätt och stå i strid med ännu heligare, i Constitutionen nedlagda, grundsatser; då lärer det ej behöfva bevisas, att berörde §§:s kraft, i närvarande fall, bör vika för deras, det vill säga, formalitetsfrågans rätt vika för de väsendtliga föreskrifters, utan hvilka en sådan fråga icke kunnat uppkomma. En sådan väsendtlig grundsats anser jag vara den, att hvarje lagligen slutberedt Riksdagsmål måste till afgörande upptagas. 49 § Riksdags-Ordningen stadgar denna grundsats uttryckligen, då den bjuder, att, sedan ett mål från Utskott återkommit och blifvit efter första uppläsningen lagdt på bordet, samt vid nästa föredragning åter kunnat förklaras hvilande, skall, då det tredje gången förekommer, detsamma till afgörande företagas. 56 § Regerings-Formen visar sedan, huru det skall sluteligen behandlas, att det kan bifallas eller afslås, eller få förändringar och tillägg, och, om det är Grundlagsmål, blott bifallas eller afslås: kort sagdt, tilllåter allt annat, men icke hvila, emedan hvila vore motsatsen af till afgörande företagas.
Om Bon de St. yttrar man: ”Svenska BondeSt. väl”jes nu endast bland innehafvarne af den gamla ”kronooch sk a 11 ejor d e n, d. v. s. bland den minst ”bemedlade classen af Svenska jordbrukare.” Detta fel är redan så vida afhjelpt, att frälse-jordägare äro upptagna i BondeSt.; och om man än vidare upptager säteriägare, hvartill man nu har allt hopp, så synes något ytterligare i det afseendet icke erfordras. Vidare heter det: ”Man har på allt upptänkligt ”sätt sökt hindra, det någon af kunskap eller lef”nadser får enhet bildad man finge inträde i Stån”d e t, hvars renhet skulle b e f 1 ä c k a s, om det bland ”sig upp toge andra än rama bönder, till kropp ”och sjal.” Så stämplas BondeSt. af dem, som ifrigast ropa på representationsförändring och allm. val, genom hvilka de s. k. ”rama bönderna” förmodligen skulle komma att bestämma den nya Representationens pluralitet! Jag för min del anser deremot de liesta riksdagsmannen af BondeSt. redan hafva iner I ef n ad ser fa r e n h e t och sundare omdöme än många af dem, hvilka äro, om jag så får säga, bländade af upplysning och uppblåsta af bokvett. Vidare säges; ”Hvad kan nian billigtvis vänta af ”en utaf slika elementer sammansatt lagstiftan”de församling? Jo! jag väntar hädanefter, hvad jag hittills funnit, nemi, tillförlitliga upplysningar om landets sanna tillstånd samt ett troget bevakande af jordbrukets, tarflighetens, flitens, flärdfrihetens och med ett ord den gamla Svenskhetens interesse, Vidare säga vårt representationssätts vedersakare: ”För ”att vara ett marionettsspel i dens hand, som ”äger magten, Sr ingen representativ sammansättning mera passande än en massa, hvarifrån ”insigt och bildning äro uteslutna.”
Utskottet, som således funnit vidare anslag för de af Kongl. Majit ifrågaställa behof icke erfordras, har ej kunnat förbise, att, då den nya bevillningen ännu icke blifvit af Rikets Ständer fastställd, den vid sednaste riksdag utfärdade Bevillnings-förordning måste äfven för innevarande år blifva gällande, och att fråga derföre kan uppstå, huruvida de af Rikets Ständer nu gjorda anvisningar å den personliga skydds afgiften - Ståts-Utskottets Utlåtande M 2(i(>. 5 afgiften skola äfven för år 1858 ega tillämpning. Det kan icke betvifas, alt sådant varit af Rikets*Stäoder afsedt, enär vid den tidpunkt, då ofvannämnda frågor angående folk•skole-väsendets ordnande af Rikets Ständer hufvudsakligen pröfvades, det icke kunde förutses, att stats-regleringen skulle så sent afslutas, att den nya beviilningen först efter innevarande års ingång komme att af Rikets Ständer fastställas. Men, enligt Utskottets tanke, kan icke denna omständighet hafva något inflytande på förevarande fråga. Det är visserligen gifvet, att under nyssnämnda förhållanden den gamla bevillningen kommer att fortfara äfven för innevarande år, men deremot synes det Utskottet vara nu församlade Ständers obestridliga rätt att vid den nya stats-regleringen besluta om anordnandet af bevillnings-medlen för åren '1858—1860. Då Utskottet således anser, att omförmälda anvisningar böra med innevarande års början tillämpas, får Utskottet, på grund af hvad ofvan är anfördt och upplyst, hemställa, att, till följd af Rikets Ständers i ämnet redan fattade beslut, Kongl. Maj:ts förevarande nådiga framställning må anses hafva förfallit. Då emellertid, såsom kändt är, den allmänna beviilningen icke inflyter förr än i början af året efter det, för hvilket Rikets Ständer densamma sig åtagit, så att t. ex. 1858 års bevillning först under nästa år ingår, blifver det följaktligen nödvändigt att tillse, huru medel skola beredas för ifrågavarande utgifters bestridande under det löpande året.
Denna utväg skulle visserligen kunna görs tillfvllert, derest f, äga icke vore omsnöra, än kände ock, till beloppen bestämde forclringsr; men enär de fordringsanspråk, i akseencle pä Iivilka, ärs-slämningar egentligen skulle vara beköllige, äro af eventuel beskalkenliet, såsom beroende a5 Rättegångar ock, 8iut-lic^vider, Iivilka icke skulle kunna Iliona, att, inom inslags tillen, akclömas ocl, uppgöras; samt sörli,)' icke kunna annorluncla, än reservations-vis anmälas ock bevakas, sä skulle rict med Lrs-stämningai ne Zs^ftade ändamål, nemi. fullkomlig tr^ggket för sila framlida anspråk — icke kunna vinnas. Oenom fordringsrnes försäljning skulle således icke kunna erna» ett delrnitift ocl, bestämdt slut pä Dis-, cont-utredningen. Det förekommer äfven föga sannolikt, att för de ifrägavarande, osäkre fordringar skulle kunna erkällas någon betydlig summa, enär köparen nödvändigt mäste beräkna, jemte ersättning för sitt besvär ocb ds L e t ä n k a n d e n, lV:o H3. §23 Kostnader, som pä indrifningen st foi di ingarne mäste användas, någon ansenlig vinst, i särkällands till den förlust, som pä en sä beskaffad äfventyrlig speculatjon kunde inträffa. förenade Utskotten kafva dessutom ansett det icke beller vara förenligt med 8tatens värdigbet ocl, ömbet för gäldenäierne, att för en i det liels bögst obetydlig summa öfverlemna DisconlOZIdenärerne, kvilia; sntsl uppgär till minst 2oo, till godtycklig ock ytterst sträng bebsndling ak en obeveklig speculant, som endast söker penningevinst. l?ä alla dessa nu anförde grunder, kafva förenade litskotten ansett sig böra afstyrka ali försäljning ak OLlka 6analLolags samt älalmö f, d. DiscontVerks utestäende, osäkre fordringar.
Friherre Ehrenborgh, Casper Wilhelm; Jag tror ej, att det Betänkande, hvarvid. Friherre Anckarswärd nu gjort anmärkningar, står uti någon strid med upphäfvande af den tysta förmånsrätt, hvarom discuterades i förmiddagens Plenum. Utskottet har icke tillstyrkt upphäfvande af den tysta förmånsrätten, som barna-arf hittills egt, utan blott densammas nedfljttning under inteckning, likasom den nu ifrågaställa förmånsrätt för uppbördsbrist blifvit nedsatt under barnaarf. Jag finner det vara så mycket billigare, att DomCapitlet tillerkännes samma förmånrätt hos ConsistoriiNotarien, som Kronan eger hos sina Uppbördsmän, som Kongl, Maj:t nyligen begärt en dylik förmånsrätt för Upsala Academie hos hennes Uppbördsmän, hvilket torde föranleda till ett Betänkande af Utskottet, deruti den föreslagne förmånsrätten tillstyrkes lika för alla Academier i Riket. Jag anser derföre, att om Friherren icke har någon gällande anmärkning emot redaclionen af Betänkandet, hvilket jag erkän - a5a Den f Maji e. m. ner, att jag icke rätt fattade af Herr Friherrens sista yttrande; torde Friherren, vid närmare öfvervägande, icke neka bifall till Betänkandet. Herr Ribbing, Arvid: Utan serskild tillämpning å, eller ogillande af, ifrågavarande förslag, får jag blott i allmänhet yttra, att då man vill borttaga de så kallade tysta förmånsrätterne, synes det icke princip-enligt, att öka deras antal, hvilket likväl blir en följd, om man bifaller detta Betänkande, då deri står: ”För medel, som ”ConsistoriiNotarie, i eller för sin tjenst, ”till förvarande, förvaltning eller redovisning emottagit, ege vederbörande DomCa”pitel i denna Tjenstemans egendom enahanda förmånsrätt, som den, hvilken ef”ter Lag tillkommer Uppbördsmans skuld ”till Kronan, samt Kyrkors och Fattigln"rättningars fordringar hos deras Föreståndare.
At de Bestemmelser angaaende Föreningen, der maatte vedtages, bör indföres og udfserdiges i en fra Norges og Sverrigs Grundlov adskilt og sserskilt Rigsact, der i Overeensstemmelse hermed maatte antages. Storthinget troer hermed at havé bragt Grundlovens Bydende i Förbindelse saavel med Hans Majestsets naadigste Villie, som det Svenske Riges Stsenders Önske, og har derför bemyndiget det samlede Stortbings Prsesident til den Kongelige Norske Regjering at afgive Indberetning om disse Beslutninger. Storthinget i Christiania den 13 Juli 1815. Christie, p. t. President. Weidemann, p. t. Secretair. 10S0 Riksdagen 1815. Memorial med förslag till ändring af 68 § Riksdags-Ordningen. Till Riksens Ständer får Constitutions-Utskottet, till behandling enligt 56 § RegeringsFormen, anmäla följande förslag till ändring af 68 § Riksdags-Ordningen. Då man genom erfarenheten funnit, att den tid af tre månader, som blifvit faststäld för Revisionen af de Verk, hvilken af Riksens Ständers Revisorer bör förrättas, varit allt för kort, för att alla göroinålen med vederbörlig noggrannhet kunnat medhinnas, har man trott sig böra tillstyrka dess utvidgande till fyra månader. Utskottet föreslår derföre, att tiden till Revisionens begynnande måtte utsättas till den 15 Augusti, och meningen i berörde 68 § näst före den sista så förändras: Och må ingen Revision öfverskrida en tid af fyra månader. Stockholm den 4 Augusti 1815. Justeradt samma dag. Rudolf Cederström. Bilaga till Mern. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utskott den 4 Augusti 1815. Föredrogs ett af Herr Commerce-Rådet Wegelin inlemnadt Memorial, så lydande: Bilaga till Mern. N:o 40. 1051 Vördsamt Memorial.
Höghet Hertigen af Oster-Göthland Femtio Tusende Riksdaler och öfwerlcmnade til Riksens Ständers Fullmagtiga öfwer RiksgaldsLontoirek ckch öfwer Lan^uen, at dä KeslilLtiorren worc gjord, och da icke trängande Riksstulder det förhindrades utbetala til deras Kongl. Höghcter förenämnda silmmor af ds Lfwerstott, som kunna bli ä fastställda konclerna. Herr von Raue lell o A,'blenrr!: Dä Riksens Stander 1789 ars Riksdag tilläde IQ7L Hans Kongl. Höghet Hrr igen af Södermanland en gäfwL as FeMio Tusende Riksdaler, ffedde det til betygande af underdäugig erkänsla föc^ Hrns Kongl. Höghets ädagalaggda tapperhet wid QriozSFlottans anjörande under tzrajö - Lataillen wto Hagland r788- Rivdrrftapet och Adeln lärer ej eller glömt, at Hrns Kongl. Höghet afven de twänne sednare Krigs-arén rvar rrpdraget högsta Befälet af OrlogS-Flottan. Jag, som under hela kriget, som Skepps-Lkek, hade den lyckan at clireöls stä under Hans Kongl. H ghets Höga befäl, skulle tvid detta ti! Me wara känslolös, om jag ej med underdänig wordnad och tacksamhet erinrade mig med hwad outtröttelig! bekymmer, möda och !ifsfaror) som Hms Kongl. H abet utförde detta sit höga Kall, Utt en lid , da Rikets Flotta befann stg i den west äf-.ventyrliga belägenhet. Utom bet hade Hertigen den olyckan at wid Flottans utgång frän Wiborgs Wiren blifva blesleracl i axeln, hwaraf Hans Kongl. Höghet haft smartands plägor.