Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I sin bok har nu herr Geijerstam lagt ut en fälla för att lura sedlighetsväktarne. I hela boken beröres aldrig den der delikata frågan, som » gruppen Personne » skall ha eguat sig åt, men det antydes på ett ställe, att det var någon strid om honorna hos en del hundar i en prest-gård på landet, hvarifrån annars alla passioner syntes bortjagade. Min stiftstidning, som jagar efter något » naturalistiskt » med s^mma envishet som en matematiker förföljer ett obekant x från eqvation till eqvation, som inte bryr sig om allt annat i en bok, det kyska eller indifferenta — den snokade nu också efter i » Pastor Hallin » och då den sa fann denna lilla antydan, apporterade den med känsla och öfvertygelse. Den blef så glad, att den hakade sig fast i episoden som en blodigel och utstötte ett rungande hallåh, för att draga sina medbröders och medsystrars uppmärksamhet på saken, den försökte förstora och exploatera dessa rader, så att man kunde tro den hafva hittat en skatt, som skulle förljufva hela dess tillvaro. När jag så läste boken och fann att det hela inte var någonting alls och tydligen var ditsatt endast för att lura enfaldiga recensenter — då roade det mig utomordentligt att se hur väl skämtet lyckats. För det nöjet är jag författaren tacksam, men, I evige gudar! inte är väl det något så modernt att kunna drifva med recensenter. Och någon annan skildring af det nya lifvet innehöll boken alldeles inte. Det friskaste deri var skildringen af en del gamla lärare i latinskolan och den var briljant, men sådant skref man äfven på min tid, och jag känner af egen erfarenhet till alltsammans. Nu har man ju funnit på en ny lärareexamen, profår och aunat godt — te inte förhållandena sig något annorlunda nu? Hvarförkan jag inte få något besked om, hur den nya generationen tanker och känner? Så har jag också läst hr Nordensvan, men jag märker, att jag just inte kommer i håg mycket af honom. Hanflär flitig medarbetare i Aftonbladet och således goodtemplare
Msjtt torde till Rikets Ständer aflåta nådigt förslag rörande denna del af hufvudfrågan.» »Lika med Kommiltéen anser jag en Sammanbindning sbana mellan Örebro och Askersund blifva af väsendtlig nylla och således böra bland rikets stambanor upptagas; men enär den trafik emellan Östergöthland, Södermanland och Nerike, som varit afsedd för den af Kommittéen föreslagna 6V3 mil långa sammanbindningsbanan mellan Kathrineholm och Örebro, kan, utan anläggning af särskilt jernväg och endast med omkring en mils tillökning i väglängden, befordras på Vestra Stambanan ända till Hallsberg och derifrån på örebro-Askersund-banan till Örebro, finner jag berörde mellan Kathrineholm och Örebro ifrågasatta bana icke vara behöflig; hvarjemte och då den af Kommiltéen föreslagna Sammanbindningsbanan från Kambol öfver Qvicksund till någon punkt på en blifvande Stambana norr om Mälaren desto mindre torde kunna anses vara af öfvervägande nödvändighet påkallad, som riktningen af denna Stambana norr om Mälaren, lill hvilken denna sammanbindningsbana skulle stöta, ännu icke kan bestämmas, jag i underdånighet hemställer, att förslaget härom må för närvarande få förfalla.» »Hvad angår det af Öfverste Ericson framställda förslag att, medelst Vestra och Norra Stambanornas förening i Stockholm, bereda väsentliga fördelar åt trafiken samt tillika undvika anläggningen och underhållet af särskild bangård på Södermalm, tillstyrker jag, med billigt förtroende till bemälde Öfverstes på tekniska insigter och mångårig erfarenhet i yrket grundade omdöme rörande möjligheten att utföra denna storartade plan, att densamma må af Eders Kongl. Maj:t i nåder antagas.» »På grund af det ofvan anförda tillstyrker jag i underdånighet, det Eders Kongl. Majrt måtte i Nåder föreslå Rikets Ständer att nedan upptagne järnvägslinjer må anses såsom Stambanor, hvilka skola anläggas och utföras genom
Vi känna alla att en mängd fabriker uphört, att sågverksegare i Norrland och en mängd Bruksegare måste inställa sina arbeten till följd af bristande kapitaler. Detta måste vara en olycka för landet, och jag tror således, att den nu rådande penningekrisen ingriper i alla grener ef vår industri, hvarföre R. St:r icke böra lägga armarne i kors och blott se på, huru allt utvecklar sig. Enl. min åsigt bör räntan vara fri, så att de penningar, som i landet finnas, må kunna framkallas i rörelsen, men denna fråga har redan vid denna Riksdag förfallit. Jag anhåller om bifall till Utsk:s förslag. Hr Ehrenhoff, Gust. Herm.: Det är för mig högst glädjande och för framtiden lugnande, att en ledamot af Regeringen här tagit initiativet. För detta lyckliga förhållande anser jag att vi hafva att tacka StatsUtsIcs Utlåt., som synes vilja ställa Konungen af Sverige till en LydKonung under en annan Konung i Riksgts Kont. Då de åsigter jag i denna fråga hyllar, redan blifvit med långt större förmåga, än jag eger, framställda af Hrr Lefrén, Gripenstedt och Printzensköld, inskränker jag mig till att förena mig med dem, dock med undantag af deras begäran om återremiss. Jag tyckte mig af deras yttranden förmärka, att de önskade afslag, men dock af artighet mot StatsUtsk. begärde återremiss. Jag för min del tror mig ej brista i nödig höflighet mot Utsk., genom att yrka propos. på afslag. Medan jag har ordet, anhåller jag att få uptaga ett yttrande af Gr. Sparre, nemi. att löntagarne skulle, för att afhjelpa den närv:de bristen, icke ännu komma i åtnjutande af de beviljade löneförhöjningarna. Då det är ett faktum, att vinglerierna så updrifvit aila lefnadsförnödenheter, så vore det bra besynnerligt, om, när desse vinglare nu icke längre kunna uppehålla sin rörelse, tjenstemännen, som företrädesvis lidit af de höga priserna, skulle komma dem till hjelp. Jag anhåller om afslag. Frih. Stjernstedt, Aug. Wilh.:
Dessutom och såsom för den svaga årsväxten, säden är både dyr och mycket odryg, ansågs billigt, att trettiosex /36/ skillingar b:co skulle erläggas om dagen för byggmästaren och hvarje dess gesäll, och emedan ingen af socknemännen ville åtaga sig kosthållningen, afgjordes, att denna, med nämnde betalning, hålles af h:r v. pastor Edlund, som på ordförandens begäran, och med sagda vilkor dertill förklarat sig villig. § 2. Då ordföranden sedermera, i afseende på sistl. års svaga sädesväxt och många svårigheter att kosthålla snickare och smeden, tillkännagaf, att han nu mera trodde sig också kunna erbjuda socknemännen, att kyrko-cassan skulle bekosta äfven deras kosthållning, så blefe detta antaget, och afgjordes, att 32 skilling riksgäld för personen skulle för dagen erläggas till enterprenörer som och bör hålla sängkläder åt nämnde personer. Och såsom ingen af socknemännen nu var resolverad, att ingå i sådan enterprenad, utfäste sig ordföranden att också söka förmå herr v. pastor Edlund ingå äfven på denna kosthållning, dock skulle det stå hvar och en fritt, att åtaga sig, för samma betalning, detta kosthållande hvarigenom han likväl borde palm-söndagen aflämna underrättelse hos herr v. pastor Edlund. På tillfrågan om socknemännen voro nöjde dermed att byggmästaren And. Jacob Åkerlunds fader, And. Åkerlund från Härnösand, detta år, i stället för sonen anförde kyrkoarbetet härstädes och hvartill den förre önskade socknens samtycke, svarades allmänt Ja! § 4. Såsom Storhögens och Halasjö hemmansegare yttrat sig erna ingå till Konungens befallnings hafvande med anhållan om undsättningslån, så blef det enhälliga utlåtande på denna på begäran, framställda fråga af socknemännen gifvet, att Storhögen och Halasjö byamän, genom sistl. års frost, dels finge ganska svag säd, dels intet, som till frö kunde vara duglig, dels också annars voro i behof af undsättning. In fidem N. Feltström År 1837 d. 27 mars är förestående protocoll uppläst i allmän sockenstämma och till alla delar erkändt, intyga på församlingens vägnar:
Nu gifves dock ett, som beherrskar samtliga åsigter i dessa mål; — det är förmågan! — och med detta ord menar jag icke här den positiva omöjligheten att skatta; jag menar sådant förhållande emellan skatten och den skattandes villkor, att den förre icke kan utgå, med mindre de sednare sakna allt det sorn med samhälisinrättningar till deras fördel afsells och sålunda berättigas till likgilltighet, ja ovilja till Staten, hvilken sålunda bryter mot samhälls-conj trädets väsende och främsta åsyfte. Detta förhållande är det, som oppositionen förmenar dels vara, dels blifva alstradt genom äldre och närvar, utgifts-stat. Och af rakt motsatt mening äro vi — och detta är sjelfva den tvistiga hufvudfrågan, kring hvilken alla våra debatter i ämnet sig hvälfva. Jag skulle icke anse mig genom eget velande competent till en mening deri. Jag har lillbragt min lefnad i hufvudstaden eller utrikes. Men, mig är liliständigt att bygga på mina politiska vänners vetande. Item hafva de iteratim under dessa debatter, och sednast i går utvecklat — och ett nyss bland oss utdeladt och högst förtjenslfullt arbete har bevisat — att den, per medium af befolkningen uträknade individuella skattebördan är i Sverige ringare än i de flesta Europeiska stater — och vid dessa jemförelsers anställande har proportionen mellan Sveriges och dessa länders capitalvärden och totala produetions-summor ingalunda blifvit obeaktad. Mig är också tillständigt bygga på de bevis dessa politiska vänner hemta af sitt vetande om det under de sednare 3a åren förbättrade och ännu allt sig förkofrande lefnadssättet hos nationens talrikaste och väsendtligaste del, nemi. Sveriges allmoge; hvilket förhållande är ett Den 11 Augusti f. m. ett pålitligt bevis, cniir tnisshushållnnde icke är hos en hel befolkning tänkbart. Alt likväl lidanden finnas, det veta vi och beklaga det lika uppriktigt, som vara vedersakare. Men hvem vet ej, att thy ämnen kunna icke partielt eller localt betraktas utan måste i sin helhet skärskådas. Vidare vet och beklagar jag, att i Sverige jorden är utöfver allt billigt förhållande betungad.
Jag tror det vara obestridligt, att man jemväl i vårt land under förflutna tider, äfven sedan qvinnans värde blifvit i kristendomens ljus erkändt, gjort sig skyldig till ett slags underskattande af hennes håfvor, en njugghet i att öppna sådana fält, som vore lämpliga för bennes verksamhet, hennes förvärf, och som kunde stå tillsammans med hennes egentliga och hufvudsakliga kallelse såsom qvinna. Jag tror, att man i denna likasom i många andra stora och vigtiga samhällsfrågor varit för njugg i tilldelandet af partiella medgifvanden, och derigenom framkallat alltför genomgripande reformförslag. Om man gifvit qvinnan de rättigheter, på hvilka hon kunnat hafva rättmätiga anspråk, skulle man säkerligen hafva förekommit ett sådant förslag, som det hvilket innehålles uti Utsk:ts föreliggande Betänk., hvaruti de, som föra emancipationens talan, synas mig hafva skjutit öfver målet. Det har väl här i dag förut påpekats, men, då det har af en talare å motsidan blifvit förbisedt, anser jag mig böra återupprepa, att i och med sjelfva naturen och skapelsen så grundväsendtliga olikheter emellan man och qvinna finnas, att vi väl kunna förrycka och vända upp och ned på dem, till skada H. II. 20 306 Den 3 Februari e. m. för mannen, qvinnan och samhället, men icke göra om dem. Till dessa olikheter vill jag t. ex. hänföra den omständigheten, att qvinnan måste i följd af sitt skaplynne intaga en obemärkt plats för sin person; jag är öfvertygad, att hvar och en af eder, Mine Hrr, skall gifva mig rätt i denna distinktion. Vi behöfva blott tänka på vårt tycke för en qvinna; huru lätt aflägsnar icke ett öfverträdande af den i naturen för henne gifna qvinlighet oss från henne. Denna regel utgör en säker domare i detta mål. Man må icke säga, att qvinnans verksamhet är mindre omfattande och välsignelserik derföre, att den är obemärkt; visst icke, qvinnans person är obemärkt, men så är icke förhållandet med frukten af hennes verksamhet. Man skulle härpå kunna anföra mångfaldiga bevis, om man hade tid och krafter till sin disposition.
Det påföres arbetet ena dagen, får torka sin under natten för att dagen därpå kraftigt gnidas m e d en linneJTJLBRADSKAN VID STOCKHOLMS af stationskarlar tar e m o t godset, väger o c h sorterar det i staplar, s o m nå till rummets takhöjd. U n d e r tiden l ö p a järnvägstjänstemännens penn o r ilsnabbt öfver godslistor o c h fraktsedlar i de inre lokalerna, där godset inregistreras o c h där fraktafgifterna erläggas. M e d vår kameras bistånd äro vi i tillfälle att i dagenumret delgifva våra läsare några illustrationer från denna face af det stockholmska jullifvet vid sekelslutet. Två! af våra ' .bilder ' framställa den stora paketexpeditionen m e d sitt rörliga lif o c h sina trafvar af g o d s, ' m e d a n en annan illustration återgifver en interiör från tjänstemännens lokaler å samma afdelning. Våra hittills * - * varande tidmätare, där timmarne betecknas m e d siffror o c h angifvas m e d ett motsvarande antal slag, skola måhända under nästa sekel få vika för hvad en tysk musiker o c h urmakare i sina uppfinningsrika hjärnor konstruerat ut, i syfte att låta oss bli underkunniga o m, » hvad klockan är slagen. » Den idé, s o m ligger till grund för det n y a slagverket, består uti att tiden angifves g e n o m slag.Vhvilkas ljud hafva olika tonhöjd, b e r o e n d e på d en timme, s o m skall betecknas. S o m allmän regel gäller, att CENTRALSTATION.] INTERIÖRER FRÅN ILGODSEXPEDITIONENS ^PAKETAFDELNING. TJÄNSTEMÄNNENS STORA SAL i ILGODSEXPEDITIONEN. bfla tecknade mönster, s o m noggrannt följas. På denna väg kan äfven en i konstnärligt afseende m i n d r e begåfvad eller bildad vinna den färdighet vid arbetets utförande, s o m ger det rätt att få räknas b l a n d konstslöjdsföremål.
St:r för sin del ville: dels besluta, att från och med 1858 års början alla böter och allt förbrutet ansedt gods skall tillfalla Kronan, att hvad son» af böter efter medeltal af 10 år, från och med år 1847 till och med år 1856, verkligen i behållning tillflutit härader, kyrkor', de fattige, städer, domstolar, brand-, skogs-, planterings-, regements-, krigsmanshus-, barnhus-, m. fl. kassor och allmänna inrättningar, måtte utgå med ett derefter en gång för alla bestämdt 154 Den 3 December e. m. belopp från statsverket, samt att af återstoden, utgörande ej mindre hvad statsverket förut tillkommit, än hvad som förr tillfallit målsägare och åklagare, framdeles finge bildas en gemensam fond, att användas }:delar till förbättrad aflöning för vissa AdvokatFiskaler och KronoAklagare vid UnderR:ne, samt den öfriga fjerdedelen utaf K. M., efter af K. M:s Bef:h:de upgjorda och af Just. KanslersEmb. granskade und. förslag, årl. i nåder fördelas till ersättning och upmuntran för sådane allmänna åklagare, som vid uptäckt och åtal af brott haft större kostnader eller ådagalagt särdeles nit; dels uti underd. skrifvelse till K. M. anhålla, att, derest äfven K. M. gillade hvad R. St:r sålunda för deras del beslutat, Han täcktes låta företaga sådane utredningar, som fordrades för bestämmandet af förutmde ersättningar, i öfrigt behagade i nåder förordna om hvad som för verkställighet af beslutet om böternas ingående till Kronan, alla ersättningars utbetalning till berättigade, jemte de anvisade medlens fördelning enl. ofvann:de grunder, provisoriskt åren 1858 och 1859, vore af nöden, samt att K. M. derjemte för R. St:r vid nästa riksmöte ville låta framlägga ett definitivt förslag till aflöning för allmänna åklagare i riket.
Peter Anderssons motion, att någon del af odlingslånefonden måtte i discontrörelse användas; N:o 104. i anledn. af Hr Rosenblads, B., motion, ang. ‘de reservfonder för lånecontoren och närmare reglementariska stadganden i afseende på den för Bancodiscontverket bestämda reservfond. Vid förnyad föredragning biföll R. o. Ad. BancoUtskrs d. 2 dennes på bordet lagda memor. N:o io5, med hemställan, att, till följd af R. St:s numera fattade beslut i anledn. af Utskrs under N:o 79 afgifna betänk., Bankens obligationer, härrörande från dess före år i83o gjorda upplåningar, må fortfarande få i Lånebanken belånas. Lago. Oecon.Utsklns d. 2 dennes på bordet lagda betänk. N:o 48 i anledn. af väckt fråga om laga fardag å s. k. embetsjord i stad blef vid förnyad föredragning af R. o. Ad. bifallet. Vid förnyad föredragning lät R. o. Ad. bero vid Lago. Oecon.Utskrns d. 2 dennes på bordet lagda memor.: N:o 49- ' anledn. af återremiss å betänk. N:o 25, ang:de rättighet att, utan föregående syn på stället, få anlägga lnisbehofs-mjölqvarnar; N:o 5o. i anledn. af återremiss af betänk. N:o 14, ang:de upphörande af den 7 härader i Elfsborgs län samt stä - Den 5 Mils e. m. derna Borås och Ulricehamn medgifna rättighet till gårdfarihandeis idkande. Företogs till pröfning Lago. Oecon.Utskrus d. 2 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 5i öfver gjorda anniärkmr vid Utsktns betänk. N:o 33 i anledn. af väckta frågor, ang:de näringsfriheten. Hr Stuart, Garl Gust.:
Ferlin väl blifvit af gunst och nåd förskonad från utgifvande af den ifrågavarande ersättningen, men deremot ansetts skyldig att erlägga anmärknings-procenten, som äfven af honom, enligt företedde qvittencer, blifvit belald; och då, oaktadt, enligt gällande författningar, redogörare förmentes ega rätt alt, genom anställande reservat. ions-kraf, af vederbörande återfordra hvad, som i följd af anmärkningar vid räkenskaperna till utbetalning ådömls, Kammar-Rätts-Rådet Ferlin dock ansett sig hvarken böra eller kunna göra ett sådant anspråk gällande emot bevärings-ynglingarne, utan af egna tillgångar fått vidkännas denna utgift, ansåg motionären det med billighet och rättvisa öfverensstämma , att staten må hålla honom skadeslös derför, och yrkade fördenskull, att Rikets Ständer måtte för Kammar-Rätts-Rådet Ferlin anvisa det ifrågavarande beloppet, 102 R:dr 39 sk. B:co. f) Stats-Ulslwttels Utlåtande, IV.-o 130. Då den af motionären sålunda väckta fråga icke lmr afseende å något statens anspråk, hvilket redan i förevarande fall blifvit, genom Kongl. Majrls omförmälde Nådiga Utslag af den io Augusti i83p och 19 Juni i 1840, af gunst och nåd eftergifvet, utan åsyftar att för en redogörare, som, på grund af gällande författningar, blifvit ådömd ansvar för begånget fel vid förvaltningen af allmänna medel, bereda ersättning för den vederbörande Canzlioch Revisions-betjening i Kongl. Kammar-Rätten tillkommande observationseller anmärknings-procent, från hvars utgifvande Kongl Maj:!, jemlikt högstberörde tvänne utslag, icke ansett befrielse böra ega rum, finner Utskottet samma fråga icke helier lämpligen utgöra föremål för Rikets Ständers pröfning, utan hemställer, att motionen ej må till någon åtgärd föranleda. Stockholm d. 19 Dec. i844* N.-o ase. Ank. till Exp. Utsk. d. 20 Dec. kl. 7 e. midd.
Jag får då erinra R. o. Ad., att frågan om votering i förstärkt StatsUtsk., rörtde de uti StatsUtsk:s betänk. N:o 5ii upptagna ämnen, är så vidt utagerad, alt voter:s-propos:na blifvit icke allenast en utan tvänue gånger godkända; all inbjudningen frun Borgare - Den 2cj Maj f. m. St. icke det minsta haft afseende på sak, emedan delta Stånd redan förut godkänt voterts-proposjna; att BorgareSt, med kännedom om det alltför betänkliga förhållande som uppstått inom ett annat RiksSt., trott sig påskynda ärendet derigenom, alt förstnämnda Stånd aflat den ifiågavarande inbjudningen, hvilken jag anhåller alt få uppläsa, Den lyder sålunda: ”S. D. Beslöt BorgareSt., att, såsom ett medel att påskynda riksdagens allmänt efterlängtade slut, vänligen inbjuda H, R, o. Ad. saint H, PresteSt. att instämma uti de beslut BorgareSt. fattat uti de ännu ej definitivt afgjorda delar af extra-statsregleringen, hvarom handlas i StatsUtskrs utlåt, N:o 522, emedan, i den händelse H. R. o. Ad. samt H. PresteSt. gå denna BorgareStts önskan lill mötes, R. Sits beslut om hela extra-statsregleringen sålunda äro bestämda, och för Exped.Utsk. intet vidare hinder mäter att nu genast uppsätta förslag lill alla de underd, skrifvelse!' i ämnet, hvilka af berörde statsreglering, så vidt den omfattas af StatsIJtskts utlåt-.n Nös 354 oc^ 4^5, blifva en följd, eller för StatsUtsk. att utarbeta fortsättningen af reglementet för riksgcont. och att föreslå R.
Detta förhållande består deruti, att, ehuru det af Bancocommisarien Wennerstjerna testamenterade capital, enligt anteckning i räkenskaperne, ursprungligen utgjort 12,077 r:dr 42 sk. 11 r:st., samma capital likväl icke finnes i 1843 års räkenskap utfördt till högre belopp än 11,078 r:dr 46 sk. 5 r:st.; varande den upplysning meddelad, att denna minskning i capitalet härleder sig ifrån den omständighet, att, då vid 1836 års slut ett outlånt belopp af 1,000 ndr b:co å denna fond funnits i Banken innestående, detsamma blifvit i 1837 års räkenskap öfverfördt å adliga Cadettskole-fonden, af den anledn., ali hela den, efter vissa bestämda afdrag, vid hvarje års slut varande behållning ä Wennerstjernska fonden förmeuts, enligt testators förordnande, böra läggas till adliga Cadettskole-fonden uch för enahanda ändamål, som inkomsterna deraf, användas; dock som, med närmare lemnad uppmärksamhet åt ordalydelsen i Bancocommissarien Wennerstjernas donationsbref, deri förekommer, att, sedan vissa af testator bestämda slägtpensioner och utgifter afgått, ”revenuen af capitalet,” såsom orden lyda, ”skulle läggas till och öka underhållsoch undervisningstiligåugarne af fattige af R. o. Ad:s söner;” men tillika stadgas, alt capitalet borde blifva "ständigt orubbadisä och ehuru nämnde slägtpensioner numera upphört, med undantag af en enda å 150 r:dr b:co årligen, och derigenom i sjelfva verket ett årligt ränteöfverskott tillfaller adeliga Cadettskole-fonden, har Utsk. likväl ansett capitalet böra oförryckt qvarstå under benämningen Wennerstjernska testamentsfonden, hvarföre Utsk. hemställer: alt de till adliga Cadettskole-fondens capitalconto från Wennerstjernska fonden år 1837 öfverförda 1,000 ndr b:co må från 1845 års början till sistnämnde fonds capitalconto återflyttas.
D. lifter justering'af ProtocoIIet för glrdågen, föredrogos Banco-Utskottets då på bordet lagde utlåtanden: 1:0 Af den 25 Maj, angående Herr P. Gi Cederschölds Memörial om upphörande af den nu öfliga Silfver-vexlingen i Banken. 2:0 Af den 27 Ma], i anledning af Herr G. A. Liljehorns Memorial rörande åtskilliga jianciella ämnen. 3:0 Äf den 13 Juni angående Herr Förste Arch i åter 11‘och Commendeuren v. Schuizenheims Memorial om Publi-cité af tillståndet med Bankens Sedelrörelse; och 4:0 Af samma dag, rörande Herr Commerce-! Kådet Santessons förslag om Bankens deltagande med En Million B:d i Silfvermynt uti det af Kongl. Majit octrojerade Östersjö - Compagnie } Götheborg; Och blefvo desse utlåtanden af Bonde-Stån; »det godkända. XJt Supra. Ex Protocollö Olof Wertin* Dm 20 Jani" 789, Uppläst hos samfeliga Riks-Stånden d. 20 Juni. Riksens Högloft. Ständers Särskildta Utskotts Betänkande angående den öfver klagade förlägenheten i allmänna rörelsen, och om medlen till dess af hjelpande, jemte förslag till inskränkning af främmande varors införsel och förbrukning* Enl igt erhållna Protocolfs - Utdrag af elen 17^ 24 och 97 April och elen 1 Maji innevarande år, är det Särskildta Utskottet ålagdt, att till Riksens Hogtofl.
Summa R:mt R:dr 310,350: 4. Stockholm af Riddarhus-Kontoret den 15 Oktober 1862. J. L. Bogeman. 66 Sammandrag af Grefliga Schefferska Stiftningens Debet. Utgifter är 1859. Afskrifning: Utgifter år 1860. Afskrifning: Utgifter år 1861. Afskrifning: Balans till år 1862. Stiftningens tillgångar och fordringar 40,461: 92. Summa R:mt K:dr 46,086: 42. Sammandrag af Gyllenbåtska Fondens Debet. Utgifter år 1859. Utgifter år 1860. Utgifter år 1861. Balans till år 1862. Fondens tillgångar och fordringar 3,139: 36. Kredit. Balans från år 1858. Stiftningens tillgångar och fordringar 40,200: 85. Inkomster år 1859. Inkomster år 1861. Räntor ■ . 1,982: 54. Summa R:mt R:dr 46,086: 42. Stockholm af Riddarlius-Ivontoret den 15 Oktober 1862- J. L. Bogeman Räkenskaper för Åren 1859, 1860 och 1861. Kredit. Balans från år 1858. Fondens tillgångar och fordringar 3,130: — Inkomster år 1859. Inkomster år 1860. Räntor 150; — Inkomster år 1861. Räntor • • • 150: Summa 11: mt R:dr 3.580: — Stockholm af Riddarhus-Kontoret den 15 Oktober 1862. J. L. Bogeman. B8 Sammandrag af Queckfeldtska Fondens Debet. Utgifter år 1859. Utgifter är 1860. Pensioner ^ 1,100 Stipendier 800 Extra utgifter 5 Arfvoden 80 Afskrifning: Innehållen Bevillning 68. Pensioner Stipendier . Extra utgifter Utgifter är 1861.