Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adela Herr Carl Printzensköld ansett dennas utgörande, efter Företrädarens lön, innebära en af erfarenheten besannad orättvisa, då spannmål och sportlar så ofta ingå i lönen samt åstadkomma stor olikhet det ena året emot det andra, och i stället föreslagit, att hvarje Tjensteman borde erlägga denna afgift efter den lön, som hail åtnjuter det år, då lian presenterar sin fullmagt till påteckning, att den är utlöst, och, om sportlar skola beräknas, — en fråga, hvilken Talaren ansåg Utskottet närmare böra öfverväga, — så vöre ingen annan utväg, än att, i afseende på dem, taga företrädarens uppgift till grund. Utgående från samma åsigter om olämpligheten att beräkna företrädarens inkomst för sista tjenste-året, har Herr Dom-Prosten Heurlinij sorn förut afgifvit en af Utskottet besvarad Motion j frågan, föreslagit, att CharljE-beloppet mätte beräknas efter medium af de 5 sista årens, tjernsten åtföljande och till Taxering uppgifna , Löne-förmojier. Derigenom skulle ingen förlust [träffa 33 Eevillnings-Utskottets Utlåtande N.o ig. Stats-Verket, oeh icke något serdeles större besvär uppkomma för Häradsskrifvare» sorn förut böra meddela uppgifter för ett år; anseende Herr Dom-Prosten denna fråga t synnerhet vara af största vigt för Eeclesiastiqueoch Läro-Staterna, hvilkas löner, till liufvudsakligaste delen, utgå i Spannmål, hvarå priset är så vexlande.
Med iagttagande af dessa förhållanden och då jemförelse anställes mellan Statslnkomsterne, sådane de uti Rikets Ständers faststälde RiksStater påräknas, och hvad verkeligen ingått, befinnas följande InkomstTitlar hafva gifvit Öfvershotler. Ordinarie Gerningsören ; 12: lil: - Sterbhus-afgift 6,505:'36. i. 2,552: 42. I I . CavalleriRegemmes HästvacanceSpanmål 222: 3 a. 1. - . Tillfällige RoteVacance och Mötes-afgifter 6,276: i5. p. Kneckte RotefrihetsMedel 150: p. 3. Båtsmans Vacance-afgift Krutoch SalpeterförsäljningsMedel Controll-StämpelMedel Nummer-Lotteri Medel Båkoch LotsMedel Danska FyringsMedel Ersättningar IntresseMedel SjöTullsMedel SaluAccis af Städerne PostMedel ChartseSigillatEeMedel Bränvins-afgift . Behållne ObscrvationsMedel Extra Medel och Uppbörder — 6,179: 38. 5. SaluAccis af Städerne . 162: 27. 10. __ Bränvinsafgift —- 29,108: 44- i'. När från Öfverskotterne 955,777: — 2.511,668: 3^. q. afdrages Bristerne 6,194: 29. — 62,811: 44* 5. återstå Netto Öfverskott .927,582: ig. 2.248,856: 41 • 4- Restantievne å de tvänne årens StatsMedels Uppbörd hafva utgjort: föi År 1829. Ständige Rotevacance-afgifter vid Skånska InfanteriRegemen terne 27: ti. 3. Krutoch Salpeter-försäljningsMedel. 12,171: 35. 5.
Uti en hos Ridd. och Adeln väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion har Herr Wolffelt, M. C. anfört, hurusom det förfallna skick, hvari det inre af Riddarholmskyrkan, som utgör ett af landets förnämsta och dyrbaraste monumenter genom dess bestämmelse att skydda de Svenska konungarnes stoft, länge nog fortfarit, för att en af behofvet påkallad förändring häri borde ega rum; och motionären har ansett tidpunkten då Rikets Ständer voro församlade desto heldre lämplig för att härå fästa uppmärksamhet, som det bedröfliga skick, hvari, enligt hans förmenande, kyrkan nu befunnes, foranledt dertill, att Staten vid hvarje Kunglig begrafning fått vidkännas en i annat fall obehöflig, högst betydlig utgift, uppgående, enligt hvad från tillförlitligt håll meddelats, till icke mindre än 100,000 R:dr endast under den tid som förflutit sedan Konung Carl XIV afled. För att bringa kyrkan i ett för sin höga bestämmelse fullständigt och värdigt skick, som tillika gjorde alla dylika större utgifter öfverflödiga, när framdeles någon sorglig högtid derstädes komme i fråga, skulle en summa af 90,000 R:dr R:mt vara fullt tillräcklig; och motionären har derföre, med bifogande af ett utaf Professoren och Ridd. F. W. Scholander uppgjordt kostnadsförslag och utkast till ordnande af nämnda kyrka, samt med hänvisande till en uti Postoch Inrikes Tidningar för den 21 Nov. förlidet år intagen artikel i detta ämne, föreslagit det Rikets Ständer till Kongl. Maj:ts disposition ville ställa en summa af 90,000 R:dr R:mt, att under nästa statsregleringsperiod utgå, med en tredjedel eller 30,000 R:dr under hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866. 14 Stats-Utskottets Utlåtande JW 69.
Jag trodde att då en § var föredragen till Ståndets afgörande, så var det äfven Stånds-Iedamöternas skyldighet att under diskussionen framställa sina förslager, men att de icke hade sig öppet, att väcka nya motioner, utan att de förslager, som man ville göra, borde Den 28 Augusti e. m. 520 boide framställas under diskussionen öfver betänk., så att man icke efteråt får nya projekter, hvilkas slut man icke kan förutse. Hr Gr. o. Ordf:n förklarade, alt det varit under förutseende af den anmärka. Gr. Mörner nu framställt, och då Hr Gr. o. Ordf:n ansett Gr. Lagerbjelke genom sitt gjorda förbehåll berättigad, att derom inhemta R. o. Ad:s tanke, som han i delta afseende gjort hemställan innan diskussionen var afslutad, emedan i fall R. o. Ad. icke lemnade bifall till denna Gr. Lagerbjelkes önskan, Gr:n måste ega rätt att före diskussionens slut framställa sina förslag. Frih. Cederström: Hvar och en af R. o. Ad:s ledamöter bör vara R. o. Ad:s för ögonblicket tjenstgörande ordf:de på det högsta tacksam för den ömhet och omtanka, som Hr Gr:n visat för hvarje ledamots rätt. Jag medgifver, alt det varit lämpligt, att, då jag redan förut vid denna fråga haft ordet, vidröra Gr. Lagerbjelkes besynnerliga begäran, att R. o. Ad. skulle på förhand och utan att på minsta sätt veta hvad Gr. Lagerbjelke kan hafva in petto, skänka honom en ovilkorlig tillåtelse, alt framkomma med de förslag af hvarjehanda art, som han kan behaga framdeles förelägga Ståndet. Mig veterligt har något sådant icke förut härstädes ifrågakomma. Icke heller vet jag, hvarföre ett så ovanligt ynnestbevis skulle, i strid med all praxis, af R. o. Ad. en dess i öfrigt mycket högaktade ledamot, Gr. Lagerbjelke, nu tillåtas.
Herr Tjernbergs yrkande, att för lastageplatsen^ i Vesterbotten det undantag måtte göras frän föreskrifterne i gällande Seglations-Ordning af den 15 Maj 1843, att fartyg finge i dem inoch utclareras genom tullbetjening från Umeå Tullkammare eller tullstationerne Rathan och Nordmaling, hafva Utskotten^ som sakna den noga kännedom om locala förhållanden, oell icke äro i tillfälle att förskaffa sig de fullständiga upplysningar i öfrigt, som äro nödige för bedömandet i hvad. mon ett slikt undantagsstadgande för ett helt län må vara lämpligt, och då utvägen är för hvarje enskild öppen att hos Kongl. Majit om rn dylik förmon göra anhållan, ansett sig icke kunna berörde yrkande understödja, hvadan Utskotten hemställa, att detsamma icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. I afseende slutligen å Herr,Z?<?rg.y framställning, att transito-rättigheter måtte tillerkännas alla stapelstäder i riket, få Utskotten gifva vid handen, att då, så vidt härmed afses den vissa städer, enligt Tulltaxan och 14 § i dertill hörande underrättelser, medgifna credit-upplagsrätt, och dermed förenade skyldighet att vid 10 Bevillnings-. Lagsamt Allm. Besv. och Ekon. Utsk. Bet., N.o 3. varors uttagande från credit-upplaget, för att dem åter utföra, erlägga viss bestämd transito-tul), detta ämne redan blifvit af Bevillnings-Utskoltet ensamt, i sammanhang med regleringen i öfrigt af tullbevillningen, beliandladt, samt motionären öfrigt icke gifvit Utskotten del af de handlingar och skäl för ärendets närmare utredande, hvaraf han vid motionens afgifvande förmält sig vara i saknad, men förbehållit sig att sedermera få förete, Utskotten vid dessa förhållanden funnit aig „ ö icke e<*a anledning att å motionen tillstyrka bifall, DO utan torde densamma af Rikets Ständer böra lemnäs utan vidare åtgärd. Stockholm den 29 November 1844. Reservationer.
Huruvida Utsk. strängt följt den eller icke, visar sig af nästföljande punkt. Jag anhåller om bifall till min framställning. Hr Björnstjerna: Genom sitt beslut vid nästföreg:de punkt har R. o. Ad. visserligen frångått den princip, som legat till grund för Utslcs förslag, men deraf följer väl icke att så alltid skall ske. Jag delar för öfrigt Gr. Lagerbjelkes åsigter och förenar mig med honom. Propos. till bifall å förev:de punkt blef härefter framsläld och besvarad med starka Ja jemte några Nej; hvarpå Hr Frih. o. Ordf:den förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. 99:de punkten, ang:de förhöjd pension för Landshöfd. C. L. Virgins enka m. m.; l()():de punkten, angide pensions-understöd ål enkor och barn efter aflidne för tapperhet utmärkte Officerare af f. d. Finska Armeen; 101:sta punkten, angille pension för enkan efter LolsKapilenen E. II. Alrutz; 102:dra punkten, angide årligt understöd för KansliRådet P. Malmströms enka; 103:dje punkten, angide pension för Lektorn C. Ekendahls enka; 104:de punkten, innehållande hemställan, att samtlige förenämnde för enkor tillstyrkte pensioner mätte komma alt utgå endast så länge dessa personer förblifva i enkoslånd; samt 105:te punkten, angide understöd (är upfoslran af Gravören J. E. Åkerbergs eflerlemnade barn. Dessa punkter biföllos. 106:te punkten, angide pension för framlidne LifMedikus F. J. Rossis oförsörjda dotter Elisa Rossi. Hr Cederschiöld, Fredr. Aug.: Utsk. har afslagit denne motion på den grund, att det icke kan tillkomma StatsUtsk. att utreda och pröfva, i hvad mån den emot Rossi vidtagna åtgärd varit grundad på giltiga skäl eller ej, och för öfrigt det synes mindre lämpligt, att R.
N:o 255, i anledn. af väckta motioner, ang:de förmedling å åtskilliga hemman ä Wisingsö samt rättighet för de lill Wisingsborgs kungsgård dagsverksskyldige hemman att utgöra denna prestation antingen in natura eller med penningar efter till ^ minskadt markegångspris. Hr von Hartmansdorff, Aug: Delta betänk, från StatsUtsk. hörer till dem, hvari Utsk. tillstyrker R. St. att säga, att Den 22 Juli. 179 om vederbör:de hafva rätt, så anhålla vi att de måtte få rätt. R. o. Ad. har förut, vid flera tillfällen, ogillat dylika tillstyrkanden, och jag anhåller att Ståndet ville nu förfara på samma sätt. Denna sak angår icke egentligen K. M., det är en hemställan att R. St. ville för sin del medgifva ”att så framt, efter föregången undersökning, det skulle visa sig, att merberörde hemman Tunnersta Skattegård, Torp Norregård och Ed Storegård, ega på den sökta förändringen giltiga anspråk, dessa hemman malle tillerkännas enahanda förmån, som etc.” Förslaget innehåller således att R. St. skola först besluta och sedan skall man undersöka huru med saken sig rätteligen förhåller. Hos alla andra myndigheter bör det så tillgå att man först undersöker förhållandet och sedan fattar sitt beslut. De frågor som icke undergått förberedande undersökning lemnar man oafgjorda till dess de blifvit utredda. Sådan borde väl rätta ordningen vara äfven för behandlingen hos R. St. af dylika hemställanden som det ifrågavar. Jag anhåller derföre att R. o. Ad. ville så förfara i afseende på hnfvudpunkten i detta betänk. Ilär finnas dessutom 2:ne andra punkter, dervid Utsk. i afseende på den ena hemställt att den icke må lill någon åtgärd föranleda och ang:de den andra yttratt att ”något särskildt yttrande öfver denna motionärens anhållan icke erfordras”. R. o. Ad. torde således finna att saken i sin helhet kan förfalla. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.:
Om någon, som tillhör den reformerta kyrkan, öfvergår lill den lutherska, skall han derföre landsförvisas? Om en katholik öfvergår till vår lära, förlorar han då samma skydd, han förut ägt? Detta är ett nytt sätt att argumentera. Om en Svensk man, som varit uppfostrad i okunnighet, öfvergår från protestantiska läran till den katholska, äger jag rätt att förutsätta okunnighet eller svärmeri hos hvar och en, som från den reformerta eller lutherska religionen öfverlöper till den katholska. Om åter en Svensk person öfvergår från den katholska bekännelsen till den lutherska, har denne då förlorat det skydd, han eljest skulle äga. Denna Cederschjöldska argumentation har blifvit af ledamöter inom detta hus förklarad bevisande i sak; men jag måste bekänna, att jag icke finnér den så beskaffad. Den 29 December f. m. 517 Hr Da lil felt, Carl Ludvig: Då diskussionen öfver den nu föredragna motionen redan antagit större vidlyftighet, än den kanske behöft, innan densamma af Utsk. behandlad till Stånden återkommit, skall jag blott tillägga några ord till hvad här redan blifvit ytlradt. Fullkomligen instämmande med Frih. Hamilton i hvad han i detta ämne yttrat, vill jag blott tillägga, det jag anser icke nödvändigheten fordra eller klokheten bjuda, att, såsom Gr. von Stedingk föreslagit, det omnämnda straffet bör ur vår lag utgå, åtminstone icke utan att annat, som kan pröfvas lämpligare i det borttagnas ställe, infördes.
Uti denna anhållan har Anders Nilsson frän Isie i Malmöhus Län sig förenat, med tillkannagifvande, alt enahanda förhållande sorn Tufve Larsson framställ:, jemväl ägde rum i Wallösa Socken af sistberörde Län. > För behandlingen af denna fråga har Utskottet tagit kännedom af de utaf Motionären åberopade K. Författningar och dervid funnit den af år 1810 icke vara liitlämplig såsom endast angående utarrenderade Kungsgårdar och Kronolägenheter, då här åter är fråga om en af Indelningshafvare begagnad Boställslägenhet. Deremot finnes i detta hänseende tydlig föreskrift redan vara meddelad genom i8i5 års K. Kungörelses 8:de §. Enligt densamma har K. M:t, i afseende på de åt Kronan eller åt Indelningshafvare och andre öfverlåtne Räntedagsverken, ansett det böra förblifva vid hvad genom K. Circulaire-brefvet den 8 Mars 1770 och KammarCoilegii Kungörelse den 11 Mars 1811 förordnadt blifvit, likväl med den af R. Sttr föreslagne ändring, att desse dagsverken icke må kunna fordras in natura utgjorde från andre räntegifvare, Betänkan den, N:o 268. 3o3 än dein, sein bo inom en mil nära det boställe eller hemman dit deras räntedagsverken äro anslagne, oell skola således de längre bori t boende Räntegifvare vara icke allenast berättigade titan äfven skyldige, alt samma dagsverken med penningar lösa; men åter dagsverken af de inom en mil boende Räntegifvare få göras eller fordras in natura eftersom vederbörande derom öfverenskomma oell med iagttagande i afseende på uppsägningen af de föreskrifter som för Spannemål och andra Räntepersedlar äro stadgade.” Dock är genom samma Författning undantag serskildt gjordt för sådane gällande Contracter 0111 Kungsgårdar och andra Kronolägenheter, som kunna innebära rätt till Kronodagsverkens utfordrande in natura äfven utöfver en mil från egendomen, hvilkas innehafvare, så länge Contracten gälla, ägde att utan inskränkning sina rättigheter bibehålla.
Mig synes, att man lättare kunnat finna en analogi uti 1860 års författning om främmande religionsbekännare och deras religionsutöfning, der det i § 10 stadgas, att, der aftal om den lära, i hvilken barnen skola uppfödas, blifvit före äktenskapet träffadt, bör anmälan derom göras hos K. M:s Befh:de eller Öl'ver-Ståth.-Emb:tet i Stockholm; och det hade då varit mera konseqvent, om man äfven öfverlenmat vigselaktens förrättande åt dessa myndigheter. Den större högtidlighet, som sjelfva akten derigenom vunnit, hade, som mig synes, icke varit ur vägen; ty icke kan det vara rätt värdigt att söka möjligen afskräcka från sådana äktenskaps ingående genom att anförtro deras afslutande åt personer i en mera underordnad samhälls-ställning. För min del skulle jag tro det lämpligaste hade varit, att detta uppdrag lemnats åt domaren på landet och borgmästaren i stad. Vigselförrältaren skall nemi. äfven pröfva hinderslösheten, hvartill fordras lagkunskap, och det vore väl då i sin ordning, att denna förrättning anförtroddes åt en sådan person, af hvilken staten har rätt att fordra en dylik insigt, och af hvilken man kan förvänta, att han vid utförandet af uppdraget går tillväga med den grannlagenhet, som saken fordrar, och icke så mycket med den raskhet, som hufvudsakligen värderas hos en exsekutiv tjensteman. Om nu kronofogden bedömmer hinderslösheten på annat sätt, än parterna sjelfva, och derföre afslår deras begäran om vigsel, hur skall det då tillgå? Lagförslaget innehåller icke ett ord om det sätt, hvarpå ändring kan vinnas i kronofogdens beslut, eller inom hvad tid sådan bör sökas. Mig synes dock, att man ej bort göra kronofogden till domare sans appel i denna angelägenhet, och icke kunna väl för detta fall tjena till efterrättelse samma föreskrifter, som gälla i fråga om öfverklagande af en olaglig ut - 500 Den 17 December. mätnings-förrättning eller dylikt. Om deremot en kronofogde samtycker till ett giftermål, der det icke bort tillåtas, hvad ansvar skall då drabba honom?
Insamlare m k t c räknas i tuseiital. bidragande i tiotusental, om blott måttliga resultat skola vinnas. Och af alla fordras en ihärdighet, som räcker de fem aren ut. Meningen har icke varit att har framlägga den fullstandign planen för bildande af förbundets allmänna stipendiefond. Rfcii komitén såväl som styrelsens forvaltningsutskott hafva på detta satt velat offentliggöra syftet med ock grundformerna för företaget, för att derigenom dels väcka intresse för detsamma, deis bereda förbundets medlemmar och sakens vänner tillfälle att genom Dagnys redaktion uttala sin mening om planen, sanit erbjuda sitt biträde. Man räknar på villig och nitisk niedverkan: i främsta rwxmet af förbundets medlemmar och Dagnys läsare. ObctingaCt raknar man afven på alla dem, hvilka stii eller hafva stått den qvinliga ungdomen nara och kanna, eller sjelfva kanske erfarit de svårigheter, som vänta henne i kampen för tillvaron. Slutligen vågar man tro äfven på ett verksamt biträde af dc lyckligt lottade man och qvinnor, hvilka ingenting h a h a att frukta for sina närmaste eller sig sjelfva, men i Kai&amp; afi att ock.&amp; v d - ståndet har sian fOypZzgtelse~, vilja likasom lösa sig till sorgfrihetens rätt, genom att främja ett företag. som afser att for all framtid frigöra ett betydande antal arbetsvilliga qvinnor fril: i okunnighetens och den deraf följande arbetslöshetens tunga börda. Om senaste literara företeelser på sedlighetsfrågans om råde. @ t inliigg i scdlighetsfrågan, föredrag af Anna R ' Zyhrinan-Lindgren. Ar osedlighet helsosa7) z och a7- sedlighet skadlig för helsan. : af en svensk läkare. (Helsovannen, n: o g A.) Up$satser i setllighctsfr2gan, af Elisabeth Grundtvig, m. fl. (Kvinden og: Samfundet, n: o q, 5.) diskussionsbidrag, af Robinson. (Frainht, n: o g, 10.)
Utförseltull. 1 Sall: IO Liineburger, raffioeradt i Tunna 2 24 10 — Medicinskt, naturligt . arlificielt 1 Skalp. 100 R:dr v. IO 1 * 6 — Saltsyra 1 Skålp. 1 I Sand, fin eller perlsand 1 Tunna 16 3a — Sandarak 1 Skålp. ■— 3 Saxar, Öfverskärare too R:dr v. 5 jFr ia. andra slag 100 R:dr v. 33 16 Segel: 100 R:dr v. 33 nys ♦•••«• • 16 — Fr ia. af utländsk tillverkning, hvarmed Svenska fartyg varit nödsakade att i bevisligen förlorades ställe sig förse, då de vid hemkomsten befinnas: obrukade 100 R:dr v. 25 till och med en fjerdedel slitne * 100 R:dr v. 10 . Senap: 6 — omalen 1 Lisp. — 32 — Fr i. Sammet, se Väfnader af Silke och Bomull. Sammetsband, se Band. Sandel, se Färger. Sassafras, se Apotheks-varor. Schelak , se Laccn. Segel, bergade från främmande förolyckade fartyg, se Inventarier. Segelduk, se Väfnader af Lin och Hampa. Shawlar och Shawletter, se Väfnader. Bih. till R. Sl. Prot. i834 och i83S. 10 Sami. 1 Afd. 2 Bandet. lo Bil. till Expeditions-U (slottets Förslag till und. Skrifvelse N.-o 3o8. Tullvärde. Qvantitet för I tullbevakning. Införseltull U tförse tull. 1- I 32 I stycke t 20 Fr i;t. .6 — Siktduk Silfver: i Aln ■ 4 — Fr i. Fr ut Fr ill arbetadt, förgyldt eller oförI I 2 — gyldt ... i Lod — 0 — (Fr målaremussivpuderelill I 24 — ler unsen . i Lod — 18 — .6 — Bokäkta ^
S. D. Af Wällofl. Borgare-Ständer hade uti kroMLoU8-Utdrag, under den 22:dra i denne manad, wid Bewiilnings-Utffottets sista kroM til en förnyad OrartN-LilllatW. Förordning följande Anmärkningar, dem Utstottet nu altja företog til granffning och beswarande, blifwit framstälde, nemligen: 1:0. At uti 14. §. bör uttryckligen bestammas, at dä coirtraler innehälla ej allenast någon witz summa jemte persedlar och förmäner, four efter Markegängs-UxLn komma ar wärderas, uran äfwen sadant som icke ester denna norms kan til witzt warde beräknas, stall cl^rt^ belopp, uträknadt efter contantL LulNMLli och de efter Markegängs^xan wärde - >594 Den zr Mars. e. m. warderade persedlarne, derutöfwer ökas med fyra stillingar för de öfrige i LonttEet nämnde förmåner, hwilka ej lil något witzt warde kunnat stattas. 2:0.
Erika upplyftade härvid den sänkta kinden, och såg den unga blyga flickan med innerlig godhet i de fuktiga ögonen. ”Det har ingenting händt, söta Erika; jag är bara ledsen för det Rosenberg, som vi alla hålla af, skall resa.” ”Ja, det är visserligen rätt ledsamt; han var en ganska treflig hvardagsgäst. Men att säga sanningen, har jag redan ett par veckor undrat på att vi icke hört denna nyhet. Du vet att han för närvarande är utan fartyg, och han behöfver således väl de par månader, vi hafva qvar af vintern, för att skaffa sig något. Han kunde i alla fall icke alltid blifvit här.” ”Nej, det förstås; men jag hörde Birger en gång säga åt dig, att om kaptenen ville föra galeasen, så ...” ”Så skulle han få den, menar du? Ja, det var verkligen Birgers tanke, och han har också bjudit den åt Rosenberg.” ”Nå? I detta enda ord uttalade Gabriella hela sitt oerfarna hjertas oro. Och Erika, som inom sig gillat Rosenbergs handlingssätt och ansett det värdigt en bra karls förlåtliga stolthet, började nu missbilliga det, emedan hon icke kunde lemna Gabriella någon tröst och hon oroades af den lifliga rörelse, som hos denna förrådde känslans först medvetna tillvaro. Sjelf hade Erika ej erfarit en sådan gryning – hennes ungdom hade varit fattig på kärlek – men hon tänkte: ”Har jag ej plockat rosorna, så har jag ej heller sårat mig på törnet,” och det var detta sista hon befarade och ville om möjligt förebygga för sin fosterdotter. ”Du säger ingenting!” återtog Gabriella och fästade nästan bedjande blickar på Erika. ”Kapten Rosenberg var tacksam för Birgers förslag; men han kunde icke antaga det, emedan galeasen är för liten för hans verksamhet.” En stark rodnad på Gabriellas kind tydde för den uppmärksamma Erika det tysta, men vältaliga språket af sårad sjelfkänsla; och säkerligen var i denna stund förtrytelsen den öfvervägande rörelsen inom den unga flickans sinne. Då
Dervid får jag dock erindra, att inga andra varor kunna af Banken belånas än de, som äro säljbara, emedan Banken eljest, i händelse af realisation, stod med en mängd utelöpande nya sedlar, för hvilka silfver kunde af Banken fordras, utan att Banken kunde sälja och dertill förvandla de pantsatta varorna. Hvad minskningen i faslighets-lånerörelsen angår, så har den förminskat sig sjelf, derigenom alt lånefonderna icke blifvit begagnade, och Utskottet har icke gjort annat än rättat sina förslag för framtiden, efter det, verkeligen utevarande, begagnade lånebeloppet för ögonblicket. Klandret, att Götha canal-actier icke såsom hitintills fingo belånas, torde förfalla, om man besinnar dessa actiers vanvärde, hvilket gått ända derhän, oaktadt de kunnat i Banken mot borgen belånas till 16 R:dr 32 sk., att, om jag rätt minnes, en sådan actie sålts på offentelig auction för 4 R:dr. De öfrige punkterna har Herr Rosenblad besvarat, och behöfva således ej af mig upptagas. Herr Hjerta: Jag begär att få tillägga några ord om actiebelåningen, hvilken jag för det närvarande anser för oundgänglig. Jag har vid mitt förslag till uppställning af Bankens lånerörelse omnämnt, huru pantens värde borde för hvart halft år bestäm - 124 Den 27 Ju I i i e. m. mas, och om detta skedde äfven för canalactierna, skulle någon förlust derå icke vara att befara, men att på en gång för 5 år bestämma ett sådant värde, skulle vara orimligt, när allt ting är underkastadt möjligbeten af att falla. Dessutom borde DiscontStyrelsen vara ansvarig för, att sådane värden åsattes, att någon förlust för Banken icke kunde inträffa» Detta är det enda, jag bar att tillägga. Herr Rosenblad: Som livad Herr Hjerta nu anfört, egenteligen tillhör nästa Betänkande, skall jag hafva äran, att framdeles besvara det, så mycket heldre som jag då får tillfälle att för lörsta gången i dag instämma med Herr Hjerta.