Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Discont-rörelsen begagnade medel, ökat sig tili ett belopp af . 26,008,164: 1.9. eller med R:dr 2,022,285: 40. 6. Derjemte hafva Låne-Bankens för upplånade medel, före 1834 års slut, utgifna obligationer blifvit under berörde tidrymd infriade med ett capital helopp af 1,125,779:11.9. äfvensom Riksgälds-Contoiret, enligt Rikets sist församlade Sländers beslut, fått, under åren 1835 och 1836, emottaga Capital-öfverskottet utöfver Bankens Grundfond vid slutet af år 1834 med tillsammans 317,536:40.4. Banco-Utskotlets Utlåtande} N.-o log. 11 hvilken sislberörde summa med omkring 60,000 R:dr öfverstiger hvad, som derefter ingått å Bankens inom linien förde fordrings-poster. Beträffande åter Bankens Sedel-rörelse3 så utgjorde, vid 1834 års slut, utelöpande Banco-Sedelstocken en summa af .. Med inberäkning af Riksgälds-Contoirets då utevarande Credit-sedlar, som äfven af Banken borde infrias och motsvarade 6,285,214: 44. 2. uppgick alltså Rikets sedelmynt vid nämnde tid till ett sa mina nr äknadt belopp af R:dr 30,344,804: 26. 7. Vid slutet af år 1839 hade Banco-sedelstocken väl ö kat sig till R:dr 26,526,414: 44. 5. Men som större delen af Rilksgäldssedlarne derförinnan blifvit infriad, så att deras då återstående belopp utgjorde endast
Så länge denna fond befinnes under sjömanna-säilskapets directions vård, bör den årligen revideras af de utaf sjö— manna-sällskapet, för granskningen af detta sällskaps egna räkenskaper, utsedde revisorer. § 9- Då en betydligare summa skulle erfordras för att underhålla en skola för 3oo barn, såsom sjömanna-säilskapets direction i sin till comiterade inlemnade p. m. föreslagit, och man ännu är oviss om nödiga penningar dertill kunna insamlas, anse comiterade, att lill en början förslag uppgöres till en sådan skolas inrättande blott för 5o barn, men våga ej tillstyrka några åtgärders vidtagande för inrättningens organisation, förrän tillräckliga medel influtit, för att bestrida kostnaden för nödiga malerialiers och inventariers anskaffande, äfvensom för årliga underhållet af 5o barn, hvartill comiterade tio, att en summa af 8,257 r:dr 28 sk. 4 r. b:co torde erfordras, utom hyran, i enlighet med bifogade calcul. § i°- Så snart denna summa influtit, bör sjömanna-säilskapets direction utfärda kallelse till allmän sammankomst, der hvarje contribuent kan antingen personligen eller genom ombud afgifva sin röst. § u Sedan inrättningen är organiserad, bör den insamlade fonden hvarje år undergå revision af dertill på allmän sammankomst utsedde personel-. Den 7 Mars e. m. § 12. Åt sjoman na-sälIska pets direction uppdrages omsorgen att utse och föreslå en lämplig local ; dock kunna comiterade ej underlåta atl härvid yttra den önskan, att någon plats vid stora segelleden till Stockholm, såsom den för ändamålet mest passande, måtte företrädesvis dertill komma i åtanka. Stockholm d. a5 April 1839. (Se vidslående Bilaga Litt. C ) Dessa 6 motioner lades på bordet. Hr Lagerhjelm, Pehr: Motionstiden lider till slut, utan att vi ännu lått från K. M. mottaga någon propos., ronde den förväntade nya smidesstadgan.
Memorial, i anledning af erhållen återremiss pä Stats-UtskottetS Utlåtande N:o 161.- Ifråh Ridderskapet och Adeln har Utskottet erhållit återremiss å dess TJtlåtånde N.*o 161, angående den del af Hr Friherre Hjertås, G. A., motion. sorni rörer ett räntefritt lån från Riksgälds-Contoret, att användas till uppförande af Byggnader vid Ottenby Stuteri-Inrättning; men som, enligt från Riks-Stånden ankomne Protocolls-utdrag, Berörde Utlåtande Blifvit bifallet af Preste-Ståndet den 4, af Borgare-Ståndet den 1, samt af BondeSlåndet den 7, allt i sisth Jnlii månad, så anser Utskottet, till följd af 75 Riksdags-Ördningen, denna fråga vara afgjord och kbn således dermed icke taga någon vidare Befattning. Stockholm dem 37; September 1834 6 Statsutskott t< Memorial N:o i6g N:o a C8. Ankom lill Exp.-Utsk. den a9 Sept. Memorial, i anledning af erhållen åter remiss på Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 1~<J. Ifrån Ridderskapet och Adelil har Utskottet erhållit åter remiss ä dess Utlåtande N:o 179, i anledning af åtskillige f. d. Tjenste möns vid f. d. General-A ssistanoe-Con torst underdånig# ansökning om Kongl. Majits Nådiga Förord, till erhållande af något lämpligt årligt understöd} men sorn, enligt afgifne Protocolls-Utdrag, berörde Utlåtande, hvarigenom ytterligare gratilicationer åt bemälde sökande äro, under utsatte vilkor, tillstyrkte, blifvit afslaget af Preste-Ståndet den 8:de, af Borgare-Ståndet den urte, samt af Bonds-Ståndet den 7:de, allt i sistlidne Julii månad, så anser Utskottet, till följd af y5 §.
Jag tror mig äfven hafva lemnat ojäfaktiga bevis derpå, då jag hos Kongl. Maj:t i underdånighet tillstyrkt, och expedierat afläg - Den 20 Januarii. 127 gandet af allt Guld och Silfver på UniformsPantalonger, samt afläggandet af GuldEpauletter för alla Officerare i Ammen, med undantag af Generalitetet och Öfverstarne, hvarigenom Armeen således föregått Om Ridderskap och Adel, som till vår Uniform ännu bära sådana Epauletter, med ett vackert efterdöme. Det återstår för Armeen nu ej mera än 1:0 ett par små Guldknapphål på Kragen, som distingera Graden, och tror jag det vara fåfängt upptänka något mindre dyrt Grad-tecken, samt 2:oGuldcordon på Tschakots, hvilken den värde Ledamoten föreslår bör indragas i stället för Löneförhöjning. En sådan Cordon kostar circa 3o R:dr Banco, varar i 10 år, och skulle Löne-förhöjningen, genom denna indragning således ej blifva betydlig, ty den utgjorde ej mer än circa 3 R:dr Banco, om året. För öfrigt tror jag ej att Rikets Financer genom sådana Småsaker kunna på något sätt upphjelpas eller förbättras. Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd Proposition, blefvo Herr af Stenhofs Memorial samt Friherre Björnstjernas Yttrande till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet remitterade. Uppropades de Herrar Ledamöter af Högh Ridderskapet och Adeln, hvilka låtit anteckna sig till deltagande i Riksens Ständers stora De - 123 Den 20 Januarii. putation, som kommer alt klockan 12 i dag, i underdånighet! uppvakta Hans Maj:t Konungen samt Hans Kongl, Höghet KropPrinsen och ArfPrinsen. Fortsattes Justeringen af PleniProtocollet för den 10 dennes förmiddagen intill slut.
Är det väl infödt inom vårt sköte? Var det vikingen, som hvilande på sitt byte först tände dess låga, eller var det Ordets främmande predikanter, som införde det, för att mildra barbarernes hårdhet? Och när desse, förvandlade till egennyttiga hierarcher, missbrukade sin öfverlägsenhet och blefvo landets plundrare, var det inom Sverige, som det ljus föddes, hvilket skingrade deras irrläror? Hade vetenskaperne hunnit den höjd inom Sverige, att en Luther här kunnat födas? Nej, den upplysning, som då spridde sanning och derigenom frälsade Sverige, var ett främmande lån, hitfördt af den store man, som ej misskände sanningen för det tron af en utlänning blifvit predikad och ej fruktade att i Sverige införa den främmande varan, när han såg, att Fäderneslandet derigenom för ögonblicket kunde räddas och för framtiden en förstånds-odling beredas, hvarigenom vår af naturen i physiskt afseende kraftiga nation, genom väckelse och redigt medvetande af moralisk kraft, skulle kunna fördubbla sin styrka. Genom detta redliga bemödande att hämta upplysning, hvar den fanns, bereddes för Sverige det Sjuttonde Sedet, hvilket otvifvelaktigt är för Högloft. Utskottets Ledamöter för väl kändt, för att vidlyftigt behöfva caracteriseras. Om det rätta Bilaga till Mern. 907 kunskaps-nitet då egentligen florerat i Sverige, om grundlighet, vidd och sammanhang i kunskaper derifrån härleda sig, om dessa förtjenster i sin grund må tillegnas Styrelsernas vishet att inkalla utländske lärde, så se vi klart verkan deraf: deraf följde ingen nedsättning af nationalvärdet. Intet tidehvarf har i vår Historia framvisat en sådan mängd af dugliga personer i alla classer, och i intet tidehvarf hafva kunskaper och förstånd haft en så öppen och vidsträckt inflytelse på det allmännas ställning. -Hvad hade vi icke kunnat vara, om kunskapsväldet hade fortfarit? Måtte vi kunna bidraga att åter uppväcka det!
Bil,t.Bev,Lag-s.Allm.Besv,o.Oec.-Utsk.Bet. N.16. jg 6:te Punkten: Att den med % sk, per 1,000 af egendomsvärdet utgående Bevillning för rät' tighet till brännvins bränning skall fortfarande erläggas Det är naturligt, att de skatter, som, till fyllande af Statens behof, äro oundgängliga, på ett eller annat satt måste utgöras; men å andra sidan är det ock ett oeftergiflig! vilkor, att grunden för fördelandet af dessa skatter, om de »kola kunna bäras, måste vara rättvis och lämpad efter olikheten af de förmoner och rät. tigheter, med afseende hvarå de äro föreskrifne. — Huruvida dessa vilkor äro uppfyllde, med bibehållande af ofvannämnde beskattning, är lätt att inse, då man ibogkommer, att den, som ej begagnar brännvins-brännings-rättighet, måste det oaktadt erlägga Bevillning derföre; samt att innehafvaren af en egendom till 15,000 Rtdrs värde med 2 R:dr 24 sk. förvärfvar sig samma rätt att begagna go kannors panna, som innehafvaren af en egendom till 200,000 Rldrs värde miste betala med 33 R:dr 16 sk. Jag anser derföre, att denna beskattning bör alldeles upphöra och deremot pannerymdsafgiften förökas med sa mångå procent, som kunna fordras till ersättande af de 45,000 R:dr, som härigenom skulle afgå från nu påräknade Statsinkomster. I synnerhet gäller detta, med tydligt talande billighet, i afseende på Rikets norra provincer, der, till deras egen lycka, brännvins bränning är högst sällsynt, men der denna skatt likväl måste utgå.
Den är lätt, och snart pröfvad: – att behaga en viss flicka, ett under af liflig känsla, af snille, af allt fruntimmers-fullkomligt. – Men kanske vill du aldrig detta slags sällhet? – Svara mig rent på bägge frågorna. Jag måste nödvändigt – vid alla gunstiga öden! – gifta mig. Den omtalta flickan älskar mig, just som du. Vi skulle mycket kunna förenas. – Fantasier! men så börjar allt företagande. – I alla fall: inbilla dig aldrig något så smått och oädelt, som att jag skulle flick-svagt ombytas. Om du ej finner, att jag möjligen kan vara en sentimental sköka, som förstör dig – välkommen! P. S. ”Ej menagera din dyrkan”? Himmelens Gudar! låt mig ej mer höra dessa rousseauismer! Du är alltid en god, vettig, ljuf yrslare; älskvärd, obeskrifligen, i dina glada ögonblick; och bortförd, skrämd, af det minsta dunkla moln i luften. Men trösta dig! Rousseau, förvillad, var mera dyrbar, än allt rättvandrande kallt vett i evighet. Stockholm d. 6 Maj. Du inbillar dig således ej längre, att mitt hjerta blifvit sig olikt? – Jag lefver ännu i dessa sälla skogar, ropar ännu känsla och lycksalighet från Mälarens bergshöjder. Äfven Dig, förvillade, återkomne, alltid ljufve! igenfinner ännu min själ, bland de rörande och heliga skuggor som följa mig. Den är i denna stunden full af Dig, ljufve och älskvärde! Låt dess häftiga, välsignande suck hinna dig! Ja, välsignelse öfver Dig, som kan förstå och tala Guds eviga känslas röst! Och huru säll min varelse, som kan fatta och höra den! O, den känslofulles lycksalighet, i harmonien med Naturen och Sig! Jag är glad, att du återkommit från dina bortförelser. Jag är – uppskjutare; och aldrig mer. Den förklaringen är ju nog! Ack, när såg du mig öfverge dyrkan af något Älskvärdt? All annan kärlek kan vara obeständig; men Sanningens, den fria Själens, är evig. Den dag, i hvilken jag älskar
hätsk Ja, SYNPUNKTER I. S T A D E. D från dansar NÅGRA huset. spiselvrån. GAN. Något lunda icke denna Återstår på så grund det af hela man att Våra dagars fromma, skulle vara mellan ett den rika välgörenheten ej utöfvas säga, tidsenligt fattiga lefde för ett tjugutal mottogo äro icke slag så på sätt. har Hur arbeterskan hon uppfostras, bor, roar sig, lefver o c h d ö r — henne behandlas, den aflönas, hur hon allt d e t t a är fullkomligt likgiltigt. rika — sin det, hur o c h den fattiga barnen. låt in oss tillägga det, m a n icke af den. Välgörenhetsdamen het fullkomligt viktiga är emellertid i omedveten sinnesförändring fortsätter att behandla om hos allmändenna de högst fattiga och d e m precis s o m förr i världen. För att visa, finnes hur illa anpassad till tiden att andraga, påpekas endast några oegentligheter. Vi hafva ändamål, t. hustrur, hvilkas m ä n ex. till brunnit b r i k, eller f ö r b a r n, förmån Och hur s o m svälta. kan man för i n n e i n å g o n faAtt leka o c h roa sig m e d d ö d o c h hunger — hur våga kan man det inför våra proletärer I Vi hafva ingen, damer, sig som, emellan befullmäktigade fördela som, u t a n att vara kallade, tränga in i den fattiges ut och sig själfva, mana, offer göra närgångna hos frågor, förtillrättavisa. damer, en afton hvilka höja fabriksflickor i veckan taga emot dem d e m s i t t a n e d p å stolar, tidningar värderade gästerna hafva väl », o m andra, utbredts, för att de icke skola smutsa ner m ö - öfverfullt icke hvilka De finnas, rigt att att fattigvården » göra på på fullt som, ut och lika blottade människokärlek.
Ja, du skall sjelf få se (afsides) Ebba skall ur huset, kosta hvad det kosta vill! (högt) Du kan ju äta middag med oss i dag? Men om jag stannar här, blir det kanske svårare för dig att ... jag menar, att min närvaro kunde störa er... Vår försoningsscen! Var lugn, jag skall visa, att jag inte är så dum. Hör nu på mitt förslag: Du skall genast gå till Kgl. teatern och skaffa en loge till Mefistofeles. En liten parkett-loge för fyra... För fyra? VÄNNEN. FRUN (leende). FRUN. VÄNNEN. Ja... för oss båda ... min man ... och ... en till! Du är en engel! VÄNNEN (kysser hennes hand). FRUN. Först skall du gå in till min man och narra honom hit ut under någon förevändning. Men inte ett ord om ditt frieri! Nej, det förstås! Inte förrän det är afgjordt. Du lemnar mig alltså ensam med min man. När du kommer tillbaka med biljetterna, träffar du oss här. (leende) Om du skulle vilja lyssna en smula, så har du mitt tillstånd. Du ämnar således försona dig med honom! Ack, Alma! Får jag bara se detta bevis på ditt goda hjerta, VÄNNEN. FRUN. VÄNNEN. 29 så blir jag alldeles lugn för framtiden och då friar jag ännu i dag. Då är det så godt som gjordt. Du skulle kunna beställa förlofningskort genast. VÄNNEN FRUN. Jag flyger! FRUN. (springer mot fonden). Och du äter middag med oss? Ja visst! (vill gå.) VÄNNEN. FRUN. Men du skulle ju skicka hit min man! Det var sant... VÄNNEN (vänder om). FRUN. Men utan att han anar...! Ja, naturligtvis! Jag skall nog bära mig fint åt (går ut till höger). Fjerde scenen. FRUN. Sedan HERRN. FRUN VÄNNEN. Hur skall jag bära mig åt? Min man måste hjelpa mig, men det gör han inte, om han får veta, att det är Ebba, som... Åh! Han vill inte mista hennes sällskap!
Det mäste under tacksam förbindelse erkännas, alt H. M. härigenom velat, åtminstone i någon män, afhjelpa ett af flottans mest angelägna behof; men dock nödgas jag förklara min öfvertygelse vara, del endast granlagenhet alt ej alltför mycket öka slalsbrislsumman afhällit fl. M. från att ej fördra mer till detta högst nödvändiga ändamål. Skall Sverige fortfarande bibehålla ett sjöförsvar, hvilket dess insulära läge otvifvelaktig! fordrar, och vigten hvaraf ingen sann fosterlandsvän Lärer sätta i fråga; mäste flottans personal tillräckligt öfvas: i annat fall kan fäderneslandet i farans stund deraf ej påräkna något säkert värn, och alla under freden i öfrigt nedlagda kostnader äro förspillda ulan nytta. Ingen flotta, huru beskaffad, huru fullständig, och lill materielen huru väl ordnad som helst, tjenar lill någonting, om. den ej kan 36 Deli 31 Juli. skötas. Man må, i händelse inau ieke beviljar tillräckliga exercismedel, hellre indraga sjöförsvaret, så har nian åtminstone de å detsamma använda capitaler i behåll, intilldess fienden lager både penningar och det försvarslösa landet. Vår sjökrigshistoria vinnar olyckligtvis derom, att öfning hittills i anseende lill bristande medel varit försummad, och vållat den mindre lyckliga utgång af vära sjökrig. En frejdad talare inom detta hus har uttryckt följande betydelsefulla ord, hvaruti jag lili alla delar instämmer: ”Det är lätt att i nödens stund inom ganska kort tid gifva ”landtarmeeu en tillfällig förökning, om man i lid varit betänkt ”ali bibringa massan af nationen en viss grad skicklighet att föra ”vapen; och erfarenheten bevisar all nybildade landttrupper ”icke sällan täflat i duglighet med veteranerne, dä de förre va”rit lifvade af euthusiasm, hvilken vid en allmän landsfara säl”lan uteblifver. Men så förhåller sig ej med ett lands sjömakt.
Uttlr, fl. 31 Jan. 183g, Protocolls - Utdrag icke måtte till deras fullständiga innehåll i Protocollen tryckas, S. D. Uppl ästes och gillades af ExpeditionsUtskottet, under N:o 11, upsatt förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående tryckning och utdelning af Kongl. Maj:ts Befallningshafvafvandes Fem-Ars-Berättelser. S. D, Föredrogos å nyo och bifollos följande Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskottets Utlåtanden, nemligen: 1:0 N:o 11, rörande föreslagen ändring i nu gällande stadgande om vintervägar s underhållande, ganom så kallade Ploglag; 2:0 N:o 12, rörande väckt fråga om Hemmans, delars sammanslående under en Rök, utan afseende på deras olika nummer; 3:0 N:o 14, rörande föreslagen förändring vid uppbudande af Skallgång till Rofdjtirs dödande; 4:0 N:o 15, angående väcktMotion, det Bevärings . Ynglingarne icke måtte samlas till vapenöfning förr, än de uppfordras till 'Rikets försvar; 5:o N:o 16, rörandeyrkad jemkning i Beklädnads bidragets utgörande af Soldat rotarne inom Piteå Socken; Fröt, Ut dr. d, 31 $an. ila9. 55 C:o N:o 17, angående väckt Motion, om Marknaders aflägsnandefrån Kyrkors granskap; 7:0 N:o 18, i anledning af väckt fråga om förbud mot utgräfning af Myror och Kärrängar på Gottland, då tvist derom emellan delägare upstår, intilldess att Egodelnings - Rätten pröfvat och afgjort både om behofvet och tjenligheten af dylika utgräfningar, och jemväl om den framtida fördel, som deraf kan vara att påräkna ; och 8:0 N:o ig, om upphäfvande eller nedsättning af vitet för försummad anskaffning af Karl till recrAteringar.
Den antika komediens person-namn upptogos också gerna af skådespelsförfattarne; så förekomma i ”Tisbe” Lydus, Syrus, Sanga, Liscus, Thraso, i ”Ju,das Redivivus”hafvaviDromo Sostrata o. s. v. Men äfven den ofvan påpekade öfverensstämmelsen emellan antiken och medeltiden beträffande menniskans ofria förhållande till högre magter föranledde, att man ur det antika dramat kunde hämta åtskilliga enskiltheter, hvilka passade in i den verldsåskådning man traditionsvis gjort till sin. Dit hörde bruket att i hvarje drama anbringa en dröm, som förebådar något, hvilket framdeles skall inträffa. I de flesta dramer från denna tid spela drömmar en stor roll. Äfven förkärleken för monologen och det sätt, hvarpå den användes, synas hämtade från det romerska lustspelet. Der har monologen ofta karakteren af en den talandes sjelfbekännelse inför publiken, stundom ock är den en redogörelse för situationen eller för någon redan timad händelse. Intetdera är ur dramatiskt synpunkt strängt rigtigt. Men än mera odramatiskt är, att monologen, hvilken dock endast är den talande personens uteslutande för publiken hörbara samtal med sig sjelf, användes som ett medel, hvarigenom hans hemligheter blifva utspridda. Så användes dock monologen stundom af Plautus, och Rondelitius har efter honom deraf begagnat sig. Just det brott, som drifver Judas i landsflykt, upptäckes derigenom, att hofmästaren lyssnar på en monolog, i hvilken Judas redogör inför publiken för sitt mord på fosterbrodren (IV. 4). Äfven Holberg begagnar samma teaterknep285. Från romerska lustspelet är likaledes lånadt bruket att, såsom i ”Tisbe” och ”Judas,” låta handlingen försiggå i det fria samt att endast berätta hvad som tilldrager sig inom hus; derigenom göres ock den gamla medeltidsbanan öfverflödig, och man behöfver blott en af tre draperier omsluten upphöjd plan. Slutligen, liksom Plautus och Terentius vid styckets utgång vända sig till åskådarne med ett ”clare plaudite” eller ”plausum date,” så slutar Rondeletius sin ”Judas” med orden:
En sådan förändring är ock åsyftad med återremissen från Preste-Ståndet, — och då ifrågavarande tillägg öfverensstämmer med den i 15 § af förslaget till Konkurs-lag uttalade grundsats, får Utskottet hemställa, det måtte Presteoch Bonde-Stånden, — det sednare med frångående af sitt redan /attade beslut, — sig med de begge öfriga Riks-Stånden i denna del förena. Lag-Utskottets Utlåtande M 50. 35 § 19- Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet hafva godkänt denna §, som deremot blifvit af Presteoch Borgare-Stånden till Utskottet återremitterad, i syfte att ett undantag här jemväl måtte göras för preskription af fordringar, som grunda sig å redogörares uppbörd af allmänna medel, i hvilka fall, enligt Kongl. Kammar-kollegii och Kongl. Kammar-rättens Kungörelser den 18 Februari 1811 och den 9 Oktober 1815, den tioåriga preskriptionen beräknas från den dag, redogörelse blifvit in-' lemnad till revision, och ej, såsom i förslagets 1 § stadgas, från den dag fordringen tillkom. Utskottets mening har ej heller varit att upphäfva dessa författningar, hvilket Utskottet ock ansåg tydligen utmärkt derigenom att desamma ej i rubriken omförmäldes såsom upphäfda.
Halländska kyrkohemmanen, i underdånig skrifvelse den 24 Oktober 1860 yttrat, bland annat, att olägenheterna af dessa förhållanden voro af den betänkliga beskaffenhet, att förändring deruti af verkligt behof påkallades och att en friare dispositionsrätt till berörda hemman borde åboerna medgifvas. Nu gällande stadganden, enligt hvilka hemmanen borde till den mestbjudande utarrenderas, måste nemligen i hög grad menligt inverka på jordbrukets tillstånd, enär, till följd af desamma, en hemmansinnehafvare icke kunde vara hugad nedlägga kostnad och arbete på jordens förbättring och uppodling, då han icke för sig och sina efterkommande egde att påräkna någon säker vinst, men deremot med visshet kunde förutse, att hemma - n Stats-Utskottets Utlåtande N:o i2'}. nets förbättrade beskaffenhet skulle vid nästinträffande arrende-auktion föranleda ytterligare stegring af arrendet; och då denna håglöshet för jordens vård och förbättring icke allenast för åboerna i moraliskt och ekonomiskt hänseende medförde svåra följder, utan äfven i anseende till det stora antal familjer och hemman, hvarå detta förhållande inträffade, utgjorde för hela samhället en olägenhet af så betänklig art, att dess afhjelpande från Statens sida i hög grad påkallades, hade Rikets Ständer, på sätt ofvannämnda skrifvelse utvisar, under förklarande, alt, enligt deras åsigt, någon ändring i förhållandet med de hemman, hvarom laga kraftvunnen dom mellankommit eller angående eganderätten hvartill donationsbref kunde åberopas, icke borde ega rum, för sin del beslutat en så beskaffad reglering i afseende å de öfriga kyrkohem manen, att i stället för den städja kyrkorna i äldre tider vid åboförändring uppburit, äfvensom i stället för de arrenden, som i sednare tider blifvit anbefallda, kyrkorna skulle under namn af städje-ersättning komma i åtnjutande af en förhöjd ränta; hvarjemte åbo eller arrendator, som sådant önskade, skulle ega att genom skatteköp förvärfva eganderätt till det kyrkohemman han brukade.