Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessutom tror jag, att det äfven i religiöst afseende vore nyttigt, att der någon kunskap bibringades om himlakropparna, för att gifva ett slags ide' om Skaparens gränslösa storhet och i allmänhet genom själens odling förskaffa tillgång på öfversinliga njutningar oell derigenom afvända hågen från de djuriska. Men ännu en annan kunskapsgren är för folkskolan högst angelägen, nemi. mechaniken. Det vore önskligt, att gossen tidigt finge lära känna, huru t. ex. viggen och häfstången verka, äfvensom de mer sammansatta redskap, med hvilka han skall förvärfva sitt uppehälle. Jag har med grämelse sett äfven i hufvudstaden, huruledes man alls icke förstår begagna mechaniken , t. ex. i körslor och transport eller vid ioch. urlastning af varor i packhuset, utan allt måste ske med handkraft. Derföre är det af yttersta vigt, att i folkskolorna spridas begrepp om en lära, som otvifvelaktig! är af den allmännaste och nyttigaste användbarhet i alla lifvets förhållanden. För öfrigt lägga Utsk:n för mycken vigt vid religionsundervisningens bibringande i folkskolorna. Jag värderar religionen så mycket som någon annan, och anser den för det högsta, men just derföre icke för det första, sorn bör läras. Om man börjar att i barnets minne vilja inplugga dogmatik, skall detta ej blifva annat än papegoj-pladder; men ju mera kunskap man kunnat bibringa lärjungen om Skapelsens herrlighet, desto högre begrepp får han äfven om det Högsta Väsendet. Emedan folkskolans begagnande icke lärer kunna påräknas längre än till gossens i2:te år, yrkar jag altså, att religionsundervisningen derstädes må inskränkas kanhända endast till bibliska historien. Derefter synes den egentliga religionsundervisningen böra börjas, och kunna 0111 besörjas såsom hittills. Jag tillstyrker derföre, att i irsta punkten måtte tilläggas en uppgift på de kunskapsgfenar, som böra blifva föremål för folkskolan.
Bet, N'o 6, det sålunda gifna husbehofsqvantum, på minst en månads tid, antingen förändra pannan till en mindre, som han kan finna lämpligare, för att begagnas en längre bränningstid, eller att om bränningen förena sig med sina grannar till nyttjande af gemensam panna, då den eller de öfriga®, som, i sådant fall, ej det äret begagnas, må förseglas eller obrukbare göras. Motiv, i §. Att husbehofsqvantum bestämmes efter skälig måttlighet ar nödvändigt. Derpå beror saluqvantitetens bestämmande och planens säkra ledande till frågans ändamål. Då 20 kannor för en person medgifva dageligen två supar, hvarje till ett mått af litet öfver J jungfru, och då i allmänhet, synnerligast hos den talrikaste jordbruks-classen, Bondeståndet, bränvin ej dageligen bestås tjenstefolket, minst flere supar; så, enär i beräkningen äro intagne äfven personer öfver högsta mantalsskrifna åldern, hvilka måtte anses vara mindre 1 behof af bränvin, än i mannaålderns verksamliets-dagar, synes det, alt för hvarje hushåll, i förhållande till manspersonernes antal och arbetsstyrkan för jordbruket, det bränvin, sorn sålunda kan Bilt. Bevilln,- Lagoch Oec.-Utsk Bet. N.o 6. 83 besparas af Jagliga behofvet, är tillräckligt, ej mindre i Jet fall, att någon gång bränvin brukas af qvinnokönet, än för extra behof, såsom i andetid, jultid eller vid andra högtidliga tillfällen. Earn under 15 år må ej komma i någon beräkning: det är deras förderfliga vänjande till bränvins förtäring som skall afböjas. Skulle likväl 25 kannor anses behöfliges så kan planen medgifva detta kannetal, såsom det högsta. Den sorn vill hafva större qvantum, har tillfälle dertill, då han åtager sig salu-bränvins-tillverkning.
Den till 8tats-(lontoiret är 1826 öfverllvttade befattning med Allmänna Naga^ins-^renderne, äfven80m det 8tat8-(luntoiret särsbilt i ljäder anbefaldta bester med undsättning af spannmål i de provinser, som lidit af missväxt, redovi8a8 genom lläbensba^er oeli ldandlingar, 8om jemväl blifva till 8tats-l7tsbottet atlemnade, enligt den underdäniga Derättelse, 80m 8tats-6ontoiret särsbilt derom afgdver. 8äsom de förra arén jemväl tillgätt, bafva, i enligbet med Dders Ixongl. ä1aj:ts särsbilta lXädiga Durordnanden, 1832, 1833, 1834, 1835 oeb 1836 ären8 llibs-llulvud-llöebers La^ital-Iläbningar med dertill börande nödiga Dilagor blifvit tr^ebta oeb allinängjorda; äfven8om, till följd af Dders Kungl. blaj:ts Nådiga llrel den 5 nästlidne Oetober, enabanda trvefning är börjad för är 1837, 8a att 8gmma Lis (la^ital-bäbning med Dilagor mä bunna vid Dibsdagens början vara treefta oeb för Ilibets 8tänder att tillgä. Drän de88a Dasiital-bäbniiigar jemte de Ilibets 8tänder8 llevi8orsr sedan sista Ilibsdag tillbandabomne
Förordnande för Gode Män skall af Rätten utfärdas. 2 Cap. 20 I anledning af frågan om Inteckningsegares och Pant-innehafvares skyldighet, att deltaga i gäldandet af Gode Mäns och Sysslomäns arfvode, hafva tvister ofta uppstått, sorn af olika Domstolar blifvit på olika sätt afdömde. IL Exp. Utsi. Förslag till und. Skrif v. N:o 316* M St. hysa den mening, att, så vidt frågan rörer Borgenär, som innehafver lös pant, han icke bör för Concurs-omkostnader, af hvad beskaffenhet som helst, lida någon afkortning å sin fordran, så framt, efter afdrag af dc kostnader, som till realisation al panten åtgå, öfverskottet förslår till full betalning af den fordran, för hvilken panten eller inteckningen är gifven. Hvad åter angår fast egendom, deruti Borgenärer hafva inteckning, synes det vara grundadt i sakens natur, att förvaltningsoch försäljnings-kostnaden icke bör utgå af odelade Concursmassan, emedan, i sådant fall, den komme att orättvist träffa oprioriterade fordringsegarne, utan desto hellre afdragas å egendomens afkastning och köpeskilling, innan fördelning deraf skett, som egendomens verkliga värde, hvaruti inteckningshafvarne ega sin säkerhet, med förmonsrätt, hvar i sin ordning, utgöres af det, som utaf egendomens afkastning och köpeskilling är öfrigt, sedan allmänna utskylder samt bruknings-, förvaltningsoch försäljningskostnaderne blifvit afdragne. Ledde af denna åsigt, anse R. St. ett dermed öfverensstämmande stadgande böra inflyta i denna §., till hvars förändring alltså framställes följande förslag: Äska Gode Män eller Sysslomän belöning, dä skola Borgenärerne arfvode åt dem utsätta, antingen till visst af hundrade, eller efter annan grund;, dock må ej Sysslomäns arfvode efter tid räknas. Arfvode, som för fast egendom belöper, sä ock kostnaden för dess värd och försäljning, skola] af egendomens 12 Exp. Utsi. Förslag till und. Shifv.
»Behåll ni den där, så behåller jag det jag har.» »Snälla lilla tant», sa Ester lågt – Villy hade redan kilat uppför trappan – »vi får värkligen inte ta parasollerna med oss upp.» »För hvem?» »För Nationalmuseinämnden, antar jag.» »Nationalmuseinämnden!» sa jag föraktligt. »Det finns industririddare öfver allt, kära du, öfverallt, äfven där man minst anar det. Det vet jag af erfarenhet, af egen dyrköpt erfarenhet. Också släpper jag ingenting ur händerna vidare, det är en föresatts.» »Om själfva Drottningen kommer hit, så lämnar hon ifrån sig sin parasoll», sa Ester. »Åt den där karlen?» frågade jag misstroget. »Hysch! Ja visst, snälla tant. Han är ju Museets vaktmästare.» »Jaså», sa jag långsamt. »Nå ja, kan Landsens Moder lita på honom, så kan jag. Men det var också det enda som kunde öfvertyga mig.» Därmed lämnade jag parasollen åt karlen, som ryckte den till sig så snålt som om den varit af guld och slängde åt mig mitt »kontramärke». Sedan jag öfvertygat mig om, att han lyckligt och väl blifvit upphängd, så gaf jag honom – ja karlen förstås, en sträng blick för att visa honom, att Lovisa Petterkvist inte tänkte låta lura sig en gång till, hvarpå vi steg uppför den breda, snöhvita marmortrappan, som med ens förde mina tankar till Prinsessan i Skogens förtrollade slott. Ja, hvad jag sedan såg och inte såg, det vete Gud. Det var bara som en röra alltsammans, och hvad Villy pratade om stil hit och skola dit, rann ut och in i öronen på mig som ett forsande vatten. Men två taflor såg jag ändå, som jag alldrig glömmer. Den ena hette: »Fru Susanna». Jo, det var en snygg fru, till och med för att härstamma från Babylon, ty till den släkten hör hon förstås. Spritt naken och med en liten nattmössa på ena örat, klifver hon upp i en hög, hög säng, vändande den delen till, som väl ingen anständig människa visar upp, sedan man väl kommit från risbastuåldern.
Blott allt för många anse j u ännu den dag, som i dag är, att fattigvård är en angelägenhet, som hör kommunalmän och fllantroper till, men icke medborgare i allmänhet och i all synnerhet icke kvinnor. Och dock, tänk tanken ut! Våra sämst lottade samhällsmedlemmars tillvaro, de lidanden de utstå såväl som de grymheter man begår emot dem och de laster, som ohämmade gripa omkring sig ibland dem, allt detta skulle icke angå vårt lands kvinnor? Det skulle icke ens vara berättigadt att förtälja dem därom. I sanning, det är tid, att man börjar tänka annorlunda. Det är tid, att man börjar betrakta fattigvården såsom till sin art sådan, att den icke bör falla utom ramen för berättigad kvinnlig verksamhet, eller med andra ord, att man inser, det man icke har råd att undvara varma kvinnohjärtan och lätta kvinnohänder, när det gäller att i samhällets namn afvända eller åtminstone lindra nöd i dess krassaste former. Det förhärskande draget i en stor del af våra dagars fattigvård är — man skall icke kunna förneka det — en sträfvan att för så godt pris som möjligt komma ifrån en allmänt erkänd social förpliktelse. Denna sträfvan är på sätt och vis naturlig. Hvad som är att beklaga är blott, att den blifvit det förhärskande draget i den institution, hvarom här är fråga. T y skäl för sitt namn gör endast den fattigvård, som till sitt innersta väsen är ett kärleksarbete och hvars mål är icke blott att tilldela understöd, men att göra det på det sätt och i den form, att den nödlidande verkligen blir hulpen. Kanske är orsaken till att vår fattigvård i allmänhet saknar denna prägel af kärleksarPå en kulle ej långt från sockenkyrkan ligger ett omåladt trähus, församlingens fattigstuga. Träd in öfver dess slitna tröskel, och se dig om i rummen. Här till vänster är karlstugan, det är ett stort rum, men luften därinne är instängd och unken. Några träsängar med sängkläder, slitna och så smutsiga, att deras färg öfvergått till den obestämda grå, stå uppradade så nära spiseln som möjligt.
Då olika meningar yttrats i detta hänseende, anhåller jag att få veta, om det är bekant hvad beslut PresteSt. fattat, och att prol.utdr. derom i sådant fall måtte uppläsas, och jag sedan få tillfälle alt yttra mig. De 11 ii Augusti e. m. 3 a 5 PresteSt:s prol.utdr. af ilen 10 dennes e. m. upplästes, sa vidt det rörde denna punkt, och innehöll: att hvad Utsk. tillstyrkt, så väl att förra anslaget för gardes-reg:tena må i slaten oförändradt utföras, som att det äskade ytterligare anslaget icke inätte på ordinarie stat beviljas, blifvit af Ståndet godkändt, hvaremot Ståndet ogillat den af Utsk. föreslagna skrifvelsen med förslag till en förändrad organisation af gardes-regllena och beslutat, under åberopande af moliverna i den allmänna skrifvelse!! rörtde denna litel, hvilken Ståndet beslutat, att under tiden och intilldess K. M. kan vidtaga en reorganisation af gardes-reg:tena, syftande till minskning j kostnaden för desamma, K. M. må äga rättighet att al besparingarna å titeln intill nästa riksdag anslå de, enl. gardes-reg:tenas interims-stat, utgående medel. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer, om ej Ii. o. Ad. skulle behaga, för att komma till öfverensstämmelse nied något af MedStånden, instämma i PresteStts beslut, med undantag för hvad organisationsfrågan beträffar, hvilken jag tror vara Konungens sak. Sålunda loide R. o. Ad. finna för godt att blott besluta, det Konungen må äga rätt alt på besparingarna intill nästa riksdag begagna de medel, spm erfordras för den interims-stat, som hittills varit gällande. Hr Lagerheim: Som jag nu hört, att j ett Stånd en annan utväg till, som jag hoppas, samma tpåj blifvit vidtagen, att nemi. medgifva åt Konungen rättigheten att af be?
R:dr 5,500: — d) till Frimurare-barnhuset i Götheborg . 166: 32. derå, år 1815, beviljad tillökning 133: 16. 300: — c) till Gustavianska Barnhuset i Norrköping . 100: — /') till Barnhuset i Gefle 100: — g) till Barnhuset i Carlshamn 5 00: — h) till Banko-statens enkeoch pupill-kassa ... 133: 16. och i) till smärre julgåfvor åt fattige, så väl i hufvudstaden, som i orterne 2,000: — eller tillsammans B:ko K:dr 8,233: 16. komma att intill nästa riksdag, under stadgade vilkor, utbetalas, med iakt tagande, att dessa utgifter, såsom icke egande något samband med Bankens förvaltningskostnader, uppföras på serskildt konto ocb att det deraf utbetalade beloppet hvarje år på Bankens räntevinst afskrifves. 1 afseende ä de, jemlikt Banko-reglementets 223 §, från Fullmäktiges s. k. dispositions-räkning utgående anslag, hafva Fullmäktige, jemte anmälan att, sedan aflidne Banko-ombudet IVallmcfs efterlemnade barn uppnått 20 år, det för det yngsta af dem anvisade belopp af 100 r:dr årligen, med utgången af år 1848, upphört, gifvit tillkänna, att Fullmäktige, under tiden från sislförflutna riksdag, tillagt dels aflidne bokhållaren vid Banko-diskontverket, Hans Abraham Ollers, efterlemnade dotter, Henrika Fredrika, ett årligt understöd af 66 r:dr 32 sk., att utgå från och med den 1 April 1850, oell dels aflidne Banko-ombudet vid Lånekontoret i Malmö, C. A. Nordsiröm’s, efterlemnade enka, Clara Sophia Nordström, 316 r:dr 32 sk. allt banko årligen, att beräknas och utgå från och med Juni månad samma år.
S. D. Förekommo motioner: af Herr Grape (N:o 35), angående en jernväg emellan Fahlun och Gefle. Remitterades till Stats-Utskottet. af Herr Wijk (N:o 37), om upphörande af lästeafgift till Svenska kyrkan i London samt angående denna inkomsts ersättning genom ett anslag af Handelsoch Sjöfartsfonden, eller ock genom ett anslag af Statens medel i allmänhet. Remitterades till Stats-Utskottet. af Herr Rooth fN:o 41), i fråga om upphörande af karantäns-anstalter emot utlandet och af spärrningar emot den inre kommunikationen eller åtminstone, i afseende på gällande föreskrifter, väsendtlig förändring deri; äfvensom af Herr Björck (N:o 50), i samma ämne, och med förslag till särskilda föreskrifter i sammanhang dermed. Dessa (vänne motioner, jemte ett yttrande af Herr Kock, remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. af Herr Schenström (N:o 43), om anslag till en söndagsoch aftonskola i Eskilstuna för arbetare och lärlingar. Remitterades, jemte ett yttrande af Herr Almgren, till Stats-Utskottet. af Herr Henschen (N:o 49), angående branvins-lagstiftningen, och om anslag till nykterhetstalare. Remitterades, i hvad Motionen rörer fråga om bränvinstillverkning och försäljning, jemte hvad, i anledning af samma motion, yttradt blifvit, till det Särskilda Utskottet för sådana frågors_ behandling. af Herr Österberg (N:o 53), angående lån af Statens medel till staden Christianstad. Remitterades till Stats-Utskottet. 38 Prot.-Utdrag den 22 December 1833. af Herr Lindström (N:o 51}, angående förhöjning af lånefonden vid Wisby Låne-kontor. Remitterades till Banko-Utskottet. af Herr Schenström (N:o 55), angående tullfri införsel af utrikes ifrån kommande, och för manufakturer i Eskilstuna oumbärliga, slipstenar af sådan gryt, som här i riket icke finnes. Remitterades till Bevillnings-Utshottet.
Vid 50 punkten, angående öfverlemnande till Riksgtilds-kontoret af 1,000,000 B:dr af Bankens odisponerade vinst. af Herr Friherre Stjernstedt, A. W., Herr af Wirsén, C. Th. och Herr Doktor Sandberg, hvilka ansett den här ifrågavarande summan icke böra till Riksgäldskontoret allemnas, utan från Banken sjelf omedelbart utlånas för åstadkommande af inhemsk tillverkning af jernvägs-materiel. af Herr A. O. Wallenberg, som, då det, enligt hans tanke, vore alldeles olämpligt att Staten blefve förläggare för industriela företag, reserverat sig emot de motiver, som af Utskottet blifvit till stöd för förslaget anförde; och Vid 51 punkten, angående beräkningen af Bankens reserv-fond, af Herr Mannerskantz, C. A. STOCKHOLM, TltYCKT HOS JOIL BECKMAN, 1860. Ank. till Exp.-Utsk. den 29 Juni 1860, kl. 2 e. m. IJtlälande, med förslag till vissa förändrade föreskrifter, angående Bankens vexlings-, kassaoch depositions-rörelse. Banko-Utskottet har granskat de i 5:te Artikeln af Banko-reglementet under §§ 96 —133 intagna föreskrifter, som angå Bankens vexlings-, kassaoch depositionsrörelse, samt dervid jemväl till bepröfvande förehaft nedanomförmälda till Utskottet remitterade motioner eller eljest hos Utskottet framställda förslag, hvilka åsyfta ändring i en del af berörde föreskrifter; och får Utskottet sitt utlåtande i anledning häraf lill Bikets Ständer nu afgifva, under anmälan, att de <§§ i omförmälda 5:te Artikel af Reglementet, i afseende å hvilka Utskottet i det efterföljande icke föreslagit någon förändring, af Utskottet ansetts böra i utfärdande Banko-reglemente bibehållas vid den lydelse, dessa för närvarande ega.
Wäsby fögderi består af 11 socknar, nemligen: Thorstuna, Hernevi, Österrunda, Hvittinge, Simtuna, Altuna, Frösthult, Björksta, Thortuna, Sevalla och Ängsö. Fögderiet är fördeladt i 4 länsmansdistrikter, så att till ett distrikt höra: Thorstuna, Hernevi och Österrunda; till ett annat: Hvittinge; till ett tredje: Simtuna, Altuna och Frösthult; saint till det fjerde: Björksta, Thortuna, Sevalla och Ängsö; och i 8 fjerdingsmansdistrikter, så att Thorstuna och österrunda, Simtuna och Altuna, samt Thortuna och Sevalla hafva gemensamma Fjerdingsman, men de öfriga 5 socknarne hvar sin. I kyrkligt hänseende är länet, städerna inbegripna, indeladt i 72 kyrkosocknar, hvaraf 15 tillhöra Erkestiftet, 2 Strengnäs och 55 Westerås stift*). Dessutom tillhöra 15^ mantal af Fellingsbro och 2M mantal af Ramsbergs socknar, båda i sistnämnde stift, äfven detta län. •*) Pastoraterne äro: i Erkestiftet: Norrby, Simtuna och Altuna, Hvittinge, Frösthults och Hernevi, Tärna, Thorstuna, Vester Löfsta och Enåkers, utgörande Södra Fjerdhundra kontrakt; Öster Wåla, Nora, Harbo, Huddunge, utgörande Norra Fjerdhundra kontrakt; samt Österrunda, hörande såsom annex till Nysätra pastorat i Upsala län och Lagunda kontrakt. Af dessa pastorater äro Simtuna och Altuna, Thorstuna, Öster Wåla samt Öserrunda regala, och alla de öfriga konsistoriela; i Strengnäs stift: Kung Carls och Torpa, hvilket tillhör Vester-Bekarne kontrakt, och är regalt; samt i Westerås stift: Westerås stads och S:t Ilians, Dingtuna, ljundby, Badelunda, Hubbo, Skerike, Irsta, Skultuna, Barkarö, Till - Westmanlands län. Administrativ indelning.
De öfriga punkterna rörande denna Titel äro bifallna, dels af samtligaRiks-Stånden, dels af 3:ne Stånd, nemligen: sdra punkten, med afstyrkande af väckt motion, om anslag till Skolors inrättande i hvarje Församling; 3:dje punkten, med afstyrkande af åtskilliga motioner, rörande ökadt anslag för några Elemenlar-Undervisnings-anstalter; 4-de punkten, med afstyrkande af ökadt anslag för den i Stockholm varande Normal-Skola för Vexel-undervisningens befrämjande; 5:te punkten, med afstyrkande af anslag till en Normal-anstalt för bildandet af skickliga Lärare i de moderna språken; 'jide punkten, med afstyrkande af anslag till praemier eller Stipendier för lönlöse Lärare vid Acadcmierne; 8de punkten, med afstyrkande af ökadt anslag för Gymnastiska Centralinstitutet, men med tillstyrkande af arfvodes förhöjning personelt för Professor Ling; g:de punkten, med afstyrkande af ytterligare anslag för befordrandet till trycket af Professor Lings Lärobok i Gymnastiken; tolde punkten, med afstyrkande af bidrag utaf Stats-medlen till förbättrande af någre Capell-Predikanters i Strengnäs Stift aflöningsvilkor; och nite punkten, med samma afstyrkande, i afseende på några Capell-Predikanter i Götheborgs Stift. Vid Betänkandena Niris 8g och 222, angående regleringen af utgijterne å Allmänna Indragnings-Staten. 2:dra punkten handlar om Landshöfdingars samt Landt-Slats-Tjenstemäns och Beijentes Pensionsrätt i allmänhet, samt serskildt om f. d. Landshöfdingen m. m. Friherre
Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch Ekonoinie-Utskottets den 15 dennes afgifne, samt den 27 derpå följde på bordet lagde, utlåtande, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet gjorde anmärkningar vid Utskottets den 13 sistledne Mars meddeldte Betänkande, angående åtgärders vidtagande till den veneriska smittans utrotande. Herr von Haussvolff, Carl Gustaf Reinhold: Då Utskottets först afgifne Betänkande förevar, tog jag mig friheten att yttra mig deremot, och jag rönte dervid Högloflige Ridderkapets och Adelns bifall. Jag anmärkte då det scandaleusa af de mesurer Utskottet föreslagit, hvarigenom i min tanka ärbarheten på ett skändligt sätt skulle förnärmas; och jag anser äfven de kostnader, hvilka, derest Utskottets förslag vidtogos, blifva oundviklige, på ett mycket bättre sättj kunna undvikas* Jag vill ock fråga, om ett fruntimmer kan aftvå 664 Den 29 Maji. sig en sådan skam , som att blifva visiterad för venerisk smilia. Tvärt emot hvad Utskottet yttrat anser jag medborgerliga lugnet, i stället iör att skyddas geron de af Utskottet tillstyrkte mått och steg, 1 betydlig nion förnärmas; och jag hoppas således, att Ridderskapet och Adeln gillar hvad jag förra gången hade äran föreslå, eller att det matte få bero på Kongl. Majt, att i sin vishet vidtaga de anstalter, hvilka kunna anses för ändamålet bäst tjenlig©. Herr Ced ruhjold, Pehr Guataf; Äfven jag anser det sbgs besigtningar, vid hvilka den siste värde Talaren uppehållit sig, högst olämpliga: och något nyrt stadgande i detta afseende så mycket mera öfverflödigt, som redan förut gällande Författningar medgifva , att tillbörlig besigtning må anställas, der sådant pröfvas nödigt Men ehuru orimligt detta Betänkande än för öfrigt må vara, innehåller det likväl ett par punktt-r som torde förtjena afseende.
Som det i näst före sista puncten af 4 mom. 2 § TryckfrihetsLagen förekommande ordet vite, hvilket dessutom ej rätt uttrycker hvad man velat beteckna, äfven derför synes mindre lämpligt, att denna Grundlag icke bjuder något om vilens, men endast om böters fördelande och förvandling, får, till den i Regeringsformen »tadgade åtgärd, Gon6titution$-Ut$kottet 248 Conslitutions-TJ tskottets betänkanden. vördsamligen öfverlemna det förslag att, i ofvannänmde moment och punct, meningen: ”vid vite af Trettio Tre Riksdaler sexton skillingar”, måtte utgå, och, i stället, e ter orden: ”sjelfva hufvudsaken,’ införas: 'Deri häremot bryter, bote Jr et tio Tre Riksdaler sexton skillingar Stockholm den 24 September 1823. Ankom den 12 October 1823. Memorial till Riksens Ständer, med utlåtande öfver Herr C. G Trejfenber gs, från Ridderskapet och Adeln remitterade, anledning till anmärkning mot Konungens Rådgifvare i Commandomål för arméen. Uti en, Höglofl. Ridders1 apets och Adelns Remiss af den 18 nästlidne Sep. tember åtföljande Skrift, har Herr C. G. Treffenberg mot Konungen Rådgifvare i Commandomål för Arméen framställt den anled - (JonstiluiionsVtskottets betänkanclfn, 249 anledning till anmärkning, att det af honom, på nådigaste befallning, under den 1 Mai I ii lött) utfärdad?, ännu gällande Tjenst g örings