Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stånd vid föregående riksdag hade nemi. stadgat, alt ståndsval skulle vara den grund, på hvilken den nya representationen borde byggas. Jag tror således, alt Const.Utsk. gjort afseende på den herrskande meningen, åtminstone såvidt man kan anse en sådan uttalad, ty 3:ne Stånd måtte väl också uttrycka en opinion. Hvad dessutom de herrskande meningarne beträffar, sä vexla de liksom vindarne, och vi hafva under denna discussion hört, att det endast behöfls nattens 8 timmar för att förändra en opinion. Den siste värde talaren har sjelf lemnat ett exempel huru man har svårt att uppfatta den rådande meningen; han afgaf nemi. förra riksdagen ett förslag, och nu ett annat. Jag hänvisar till, hans yttrande till proh för tl. 24 Oet. 1840, och nu har han framställt ett, som ifrån det förra är nästan helt och hållet afvikande. Jag öfvergår nu till det, som egentligen utgör ämnet för R. o. Ad:s öfverläggning, nemi. till det af Hr Akerman väckta förslag lill gemensam tanka. Jag har trott, och jag yttrar, att grundlagen antyder det äfven, att, ehuru 56 § omtalar ordet gemensam tanka, så är det icke nog att framställa den i endast tankeform, ty en tanka kan utsträckas efter den individuella uppfattning, med hvilken den på hvar och en inverkar; hvadan jag således tror, att ett Stånd, då det afgifver en gemensam tanka, äfven bör uttrycka något positivt, någonting som blir ledande för det Utsk., hvilket skall sammanjemka de olika tankar, som ifrån de särskilda Stånden kunna afgifvas. Detta Utsk. mäste hafva något bestämdt alt fästa sig vid, och ej endast något dunkelt och otydligt, liknande de Delphiska orakelsvaren, och sådant är det fel, som jag anser vidlåda det förslag till gemensam tanka, som Hr Akerman framställt. Jag tror, och jag skall söka utveckla den öfvertygelsen jag hyser, att de grunder, som Hr Akerman uppgifvit, kunna inpassas på redan väckta förslager, som äro af motsatt syftning.
Militär-öfningar i de fasta folkskolorna, att till arfvoden åt instruktörer deri må anvisas de medel, som nu användas till första beväringsklassens öfningsmöten. Motion Nio 129. Stats-Utsk. Utlåt. Missgernillg's-halken, om återställande af förutvarande lydelsen i 1 hap. 2 § genom upphäfvande af Kongl, förordningen den 7 åfars 1855, angående den s. k. Sakramental-lagen. Motion N:o 302. Lag-Utsk. Betänk. N:o 36 och Utlåt. N:o 56. R. St. underdån. Skrifv. N:o 204. om upphäfvande af 13 kap. 1, 2 och 3 §§ samt de rörande samma ämne i Kyrkolagen förekommande stadganden, angående deri som förgör sig sjelf. Motion N:o 177. Lag-Utsk. Utlåt. N:o 37 samt åfem. R. St. underdån. Skrifv. N:o 205. 54 Mnemonik, angående föreläsningar deröfver. Se Busch. Montelius, om pension åt f. d. Kammarskrifvaren Lorentz Ferdinand Montelius, till belopp af 500 R:dr. Motion Nio 503. Stats-Utsk. Utlåt. Morgongåfva, om ändring i lagens stadgande angående densamma. Motion N:o 36. Log-Utsk. Betänk. N:o 25 och Utlåt N:o 30. Myriltdiknillgar och vattenaftappnillgar, angående förhöjning i det af Kongl. Majit äskade anslag dertill. Motion N:is 112 och 159. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 141. B. St. underdån. Skrifv. N:o 175. i de sex nordligaste länen, om förhöjning i det af Kongl. Maj:t äskade anslaget derför. Motion N:o 263. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 141. B. St. underdån. Skri fv.
Baer och Brandt110 kommit till den slutsatsen, att sjökon knappast varit sedd af europeer före den 19/8 november 1741, då Steller, dagen efter sin landstigning på Beringön, för första gången såg några besynnerliga djur beta med hufvudet under vattnet vid öns stränder, och att djuret 17 år derefter eller 1768 varit fullkomligt utrotadt. Den senare uppgiften är dock helt säkert oriktig. Vid de många förfrågningar jag gjorde hos infödingarne rörande detta intressanta ämne, fick jag nämligen bestämda underrättelser derom, att lefvande sjökor varit sedda vida senare. En »kreol» (d.v.s. afkomling af ryss och aleut), som var 67 år gammal, af förståndigt utseende och vid fullgoda själsförmögenheter, berättade: »att hans far dött 1847 vid 88 års ålder. Denne, som var från Wolhynien, hade vid 18 års ålder kommit till Beringön, således 1777. De två eller tre första åren af hans dervaro, d.v.s. intill 1779 eller 1780, hade man ännu dödat sjökor, medan de vid lågvatten betade sjötång. Man hade endast ätit hjertat och användt huden till bajdarer111. Till följd af dess tjocklek klöfs den i tvenne delar; två sådana genom klyfning uppkomna hudstycken hade åtgått till en bajdar af 20 fots längd, 7½ fots bredd och 3 fots djup. Efter den tiden hade man icke dödat några sjökor.» Det finnes dock bevis derför, att en sjöko visat sig ännu senare vid ön. Tvenne »kreoler», Feodor Mertchenin och Stepnoff, berättade, att de för omkring 25 år sedan vid Tolstoj-mys på östra sidan af ön sett ett för dem okändt djur, hvilket framtill var mycket tjockt, baktill afsmalnande, hade små framfötter och visade sig med en längd af ungefär 15 fot öfver vattnet, än höjande sig upp, än hukande sig ned. Djuret »blåste», men ej genom blåshål, utan genom munnen, som var något utdragen. Det var brunt till färgen, med stora ljusare fläckar.
Hö, men det som nu erlägges, efter det med andre personer den i4 Martii nasti, år afslutade Contract, är 36 Tunnor Hafre och 1800 Lisp. Hö, samt således understiger det förra Arrendet med 1121 Lisp. Hö, efter afdrag likväl af värdet för 2 Tunnor Hafre, som nu mera än förut betalas. Ifrån och med år 1822 till år i844 bör, enligt Kongl. Majits Befallningshafvandes af Kongl. Hof-Rätten öfver Skåne och Blekinge gillade beslut, denna skillnad i arrendet ersättas efter Markegångspris; Och som detta beslut blifvit ge310m Kongl. Majits dom af den a3 sisth April i Nåder faststäldt; alltså och då Stuteri-Öfver-Styrelsen, uti dess i underdånighet afgifne Utlåtande, omförmält ett sådant förhållande, att Sökanderne, seende sig oförmögne att med Arrendet fortfara, sedan de: 4 Sami. 3 B. 9 Ståls-Utskottets genom ett förvändt brukningssätt under de Fem första åren förskaffat sig afl den nytta af den arrenderade jorden, som på sådant sätt kunde deraf hemtas, försålt till föregifne Creditorer all deras fasta oell lösa egendom, och derigenom blottställt Kongl. Majrt och Kronan för den förlust som inträffat; dertill kommer, att de, efter de Fern första årens förlopp, sjelfvillig! afsagt sig Arrenderätten och ieke kunnat förmås att aflemna förnyad Borgen för Arrende-skyldigheternes fullgörande, kan Stats-Utskottet desto mindre tillstyrka eftergift af denna deras i Laga ordning pröfvade och faststälde ersättningsskyldighet, som, enligt hvad Stuteri ÖfverStyrelsen anmält, fulla Arrende-beloppet är för Stuteriets utfodring påräknadt och en eftergift skulle påfordra Stats-anslag till den derigenom uppkommande bristens fyllande.
Han bar, lik Apollon, en krans omkring sin panna, men kransen var icke vriden af lager, utan af törne, och bloddroppar nedsipprade på hans hvita panna. Han framräckte sina händer – äfven de blödde ur djupa sår, men han log och sade: se, äfven jag har segrat genom min död. Huru uppsteg denna bild i hennes fantasi? Hermione igenkände Nazarenen, om hvilken Theodoros talade med så innerlig hänförelse, och för hvilken han redan förmått ingifva henne icke blott den vördnad, hon måste känna för en stor theurg, en af himmelen älskad menniska, utan äfven en högre känsla, i hvars värma hon anade och fruktade en gryende kärlek. Hon fruktade den, ty det kristna namnet var henne förhatligt. Hon hade från barndomen lärt och genom sin egen erfarenhet af verlden nödgats förknippa med detsamma föreställningarne om det fula, låga, grymma och dumma. De tvenne kejsare, som hitintills burit det kristna namnet, hade varit lömska, menediga tyranner, som rasat mot sin egen slägt, likasom mot sina undersåter. De kristne presterna predikade emot förnuft och frihet; det kristna lifvet förekom henne som en svängning mellan en vild hängifvelse åt vällust och laster, samt en lika otyglad hängifvelse åt köttets dödande genom ett afskyvärdt sjelfplågeri. I begge hänseendena framstod det fula i hela sin vederstygglighet, parande sig hos den stora hopen med kärlek till smuts och lumpor.
En naturlig följd af en sådan reglering blefve, efter min förmening, derest — såsom jag uti min motion föreslagit — större valfrihet lemnades församlingarna, den, att för de län eller stift, uti hvilka löneinkomsterna hlefve svagare, svårighet skulle upstå att erhålla lika goda själasörjare, som uti de andra. Min mening är dock icke att alla de inkomster, som nu utgå till presterskapets aflöning, skola sammanslås; ty det finnes en mängd dylika, såsom donationer m. m., hvilka icke få ryckas ifrån de särskildta ändamål, för hvilka de äro afsedda; men allt hvad som är af Kronan anslaget, räntorna af boställsjorden m. m„ kunna användas i och för en gemensam lönereglering, icke för stiftet, icke för länet, utan för hela riket. Ej heller är min mening att alla löner skola vara lika; ty i följd af orternas belägenhet, lefnadsförhållanden o. s. v., måste alltid en skillnad i behof upstå, på hvilka vid löneregleringen afseende måste fästas. Men sedan detta blifvit gjordt och regleringen så verkställd, att, hvad möjligt är, den Den 23 November f. m. deri ena prestens lön blifvit, jetnnad till likhet med den andras, anser jag, att om inom ett stift, sedan tillräcklig lön blifvit anslagen åt dess prester, ett disponibelt öfverskott af lönemedel skulle finnas, detta bör användas till förbättring af lönevilkoren för prester inom ett annat mindre väl lottadt stift. Såsom skäl för en sådan, hela riket omfattande lönefördelning, vill jag slutligen anföra, att det olika stadium af odling och industri, uti hvilket olika delar af riket sig nu befinner, ovilkorligen kommer att föranleda, att vid odlingens och industriens framsteg de nu uti detta hänseende vanlottade orterna komma att förete en proportionsenlig större utveckling än de öfriga, och att, till följd deraf, uti de förra äfven folkmängden skall starkare ökas och behofvet af pastoraters fördelning mera tvingande framstå.
Utskottets i Memorial af den r dennes yttrade tanke, alt detmmma ej ägde alt sig utläta öfwer Borgmästaren Arsenir yrkande om upphäfwande, af den pröfnings-rätl i fräaor om eftergift, medelst Näd, i Balanceoch Ersatt,-mgsmäl, hwilken Riksens Ständer wid nästledne Riksdag sig för. bebällit i afseende pä Tjenstemän wiv Riksens Ständers Penninge Werk, samt desi hemställan om icke desia Benädnmgs. frägor borde af Konungen ensamt behandlas; och Rrdderffapet och Adeln anlett sig bära gilia denna Stats.Ukffottets tanke, enär Borgmästaren stödt sitt yrkande och sin hemställan pä det skäl att Riksens Ständers härom fattade beslut icke wore med Const-tulionen föreriligt; Beflöt Ridderffapet och Adeln, upvä gjord hemställan af Friherre Silfwer sköld, Nils, att sjelfwa hufwud-frägan, ffild isrän alt afseende pä huru den wid sista Riksdag blifwit behandlad, säsom en enkel Lagfråga, till Lag Utskottet remittera. Or supr». Utdrag LZ6 Den 4 October. Utdrag af Högloss. Ridderffapets och AdelnS Protokoll tvid Urtima Riksdagen i Orebro den 4 Octob. i8lv«. S. D. föredrogs ä nyo det Memorial ifrän Stats-Utffottet, hwilket den 2 sistl. October lades pä bordet, och innehöll, jämte Utffottets yttrande i anledning af Kongl. Maj:Ls Allmän, na Nädiga Proposition angäende Stats-Werkets tillständ och behof, Utffottets hemställan, att den wid sist!.
Rdr 50 öre ftmt, hvilka befattningar numera, efter Skansens rasering, blifvit indragna, samt Eders Kongl. Majit medgifvit dessa befattningars innehafvare. Slottsoch Garnisons-Predikanten Per Erik Hofberg och Slotts-Vaktmastaren C. J. Speg el, att tillsvidare, och intill dess de möjligen erhålla annan tjensle-befattning med lön eller arfvode af allmänna medel, varda bibehållna vid sina arfvoden, får jag i underdånighet föreslå, att bcmälde begge personer må med sådant vilkor förflyttas på Allmänna Indragnings-stalen, samt att, efter afdrag af dessa arfvodens sammanräknade belopp eller 322 Rdr Rint 50 öre, endast återstoden 921 Rdr må komma anslaget till försvarsverket i allmänhet eller Krigs-Kollegii-Departementer till godo. Krigs-akademien. Under åberopande af hvad jag här ofvan anfört rörande bebofvet af tillökning i aflöningen för Krigs-akademiens Befäls-, Lärare-, Tjenstemannaoch Betjenings-personal, hvilken tillökning enligt Bil. Lit. L. 1. uppgår till 26,505 R:dr 12 '/2 öre r:mt, men hvarifrån böra afgå till indragning föreslagna löner och arfvoden, tillhopa 1,575 R:dr samma mynt, hemställer jag i underdånighet, alt skillnaden 24,950 R:dr 12 V. öre måtte varda anvisad med en rund summa af 24,950: — hvarigenom KrigS-akademiens anslag i penningar, som för närvarande utgör 38,250 R:dr b:ko eller 57,375 R:dr r:mt, skulle blifva 82,305 R:dr sistnämnde mynt. Allmänna Garnisons-sjukhuset.
M. läcktes till verkställighet promulgera det förslag som redan år 1826 fanns upgjordt. Då jag nu emedlertid, när riksdagen är så långt framskriden, anser det vara omöjligt att få saken så vänd som jag hade önskat, kan jag icke annat än instämma uti hvad Utsk. föreslagit, emedan derigenom åtminstone till nästa riksdag något kan vinnas. Hvad sjelfva lmfvudsaken beträffar, så hade jag visserligen ansett öfverflödigt att derom nu yttra något, emedan jag trodde, att då ämnet varit så mycket underkastadt öfverläggningar inom Stånden, så borde det vara så utredt, att man i allmänhet borde vara ense om hvaruti de egentliga fördelarne af ett decimalsystem låg. Icke desto mindre har jag af ett här fälldt yttrande och en åberopad reservation funnit huru skefva föreställningar man om sjelfva saken eger. Att icke reservanten tydligen insett hvaruti sjelfva fördelen låg, det visar sig tydligen af hans nyss uplästa reservation. Han talar nemi. om decimalsystemet i jemförelse med duodecimalsystemet och säger att det sednare har större fördelar än det förra, emedan grundtalet 12 innehåller flere enkla faktorer än grandtalet 10. I delta påstående har reservanten obestridligen rätt; men månne han äfven rätt betänkt hvad det vill säga att införa ett duodecimalsystem? Ett sådant system införes icke derigenom att man i ett eller annat mått delar öfverafdelningarne i tolf underafdelningar. Man kan ej sägas hafva infört det förr än man lagt det till grund för all räkning, d. v. s. för sjelfva det allmänna räkningssättet. Härtill erfordras dock icke mindre än tvenne alldeles nya siffror, och dessutom en total förändring af de öfrigas betydelse, för såvidt de stå i något annat rum af det tal som med dem skall betecknas än det yttersta till höger eller det egentliga enhetsrummet.
I afseende på första punkten, deri Utsk., rörande ökad aflöning åt så väl Just.Ombudsmrn som hans Kansli, yttrat: »att derom yttra sig tillkommer dock ej Utsk., som i följd deraf får-till den behandling, som vederbör, hos RiksStm vördsamt anmäla den väckta frågan,» hade blifvit föreslaget att återremittera densamma till LagUtsk., och Hr Gr. och Landtm, finge derföre hemställa, om R. och Ad. behagade besluta, att den nu nämnde punkten må, på grund af dervid gjorda anmärkn:r, till LagUtsk. återremitteras. Denna propos. besvarades med Ja ; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, framställde, att den andra punkten, deri Utsk. ansett sig böra förklara: »att Just.Ombudsmm genom nit, rättrådighet och sjelfständighet visat sig förtjent af IL Stms förtroende, enl. Gr. Sparres yttrande ej skulle föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne, hvaremot den, enl. Frih. Cederströms och Hr Ribbirigs yttranden, borde återremitteras; hvarjemte Hr Gr. o. Landtm, nu hemställde, om R. och Ad. behagade lägga denna punkt till handlingarne. Härvid ropades starka Ja, jemte ett eller annat Nej, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han funnit Ja öfvervägande. Hr Ribbing: Jag hoppas att det yttrande, jag här afgifvit, måtte få gå antingen till Ekon.Utsk. eller till LagUtsk. Hr Gr. och Landtm, yttrade, att den punkt af LagUlsk:s Utlåt. hvarpå Hr Ribbings yttrande hade afseende, redan af R. och Ad. Den 19 December. 705 Åd. blifvit lagd till handlingarne, och att den remiss af sagde yttrande till något Utsk., sorn nu blifvit begärd, ej syntes kunna äga rum i annat fall, än att samma yttrande vöre en särskild motion; men att dels Hr Gr. o.
#roaban odj bå ifrån ©fulberne aforage* fifl upptagne ©umma, återftår, ben 31 december 1829, ett ©fulb* belopp af » * * » » * 9t:br 1,380,392. 19. 8. Om Derföre ifrån beloppet af §ovbiingat odj tillgångar ~ ben 31 ^December 1829 * » « 3l:br 5,103,068. 28. 3. afbrage* beloppet af ©fulberne mib famina tib * 1,380,392. 1.9. 8. utroifa Stdfenffaperne ett öfwerffott i tillgångar odj §orbrin» gar, i jetnförelfe mot ©fulberne, af icfe minbre dn 3l:br 3,722,676. 8. 7. ■ÖroanniD Docf får anmärfa*, att en Del af be bofförbe tiUgångarne odj DeriblanD §ör(lrdcfningarne till tolagen för ©ötf;a Canal famt hjelmare Canal odj ©lujjroevf, tillhopa 3l:bt 2,190,000, icfe torbe funna till realife# ring pårdfna*. 3 afjeenbe på 9Uf!égålb$»€ontoteté forbne UtciFeé ®ål&, font, genom .ftongl. $0}ai:té “tftåDiga fovforg, jfaH Itq^tDcrcté, få pafroa DDeoifoterne utaf ferrat ^ullmågtigeö f))rotecolI ocp anDre SKifägålDé* kontorets $anDlingat inpåmtat, att utaf De fou Sanet t Seipjtg af SSanfierpufet Derftåbeé Frege &
Mörner anfört för återremiss af betänk., så tror jag icke att hans framställning bör dertill föranleda, [lär har för öfrigt blifvit sagdt, att Småland är en fattig provins, och det lemnarjag derhän; men hvad jag tror, är, alt Småland är en provins, som har en ganska betydlig handel, att alla år ganska betydliga summor tillflyta provinsen från andra delar af Riket, och alt det på denna grund bör vara mindre svårt för Småland, än måhända förandra provinser, att betala en vacance-afgift. Frågan är helt och hållet öfverlemnad till K. M:s pröfning, och ur militärisk synpunkt betraktadt, tror jag, alt det skulle finnas skäl att förvandla ifrågavar. cavalleri-reg:te till infanteri. Således, och med afseende derpå att Småland är en provins, der häslafveln icke gått särdeles långt, anhåller jag om bifall till betänkandet. Frih. Ce d ers t rö m , Jacob: Det är visserligen icke den al Gr. Mörner framställda frågan om rusthållarnes hörande, som är egentliga motivet hvarföre jag yttrar mig emot detta betänk.; ty lika med de talare, som efter honom yttrat sig, anser jag icke välbetänkt att utan rusthållarnes medgifvande besluta reg:tets afsittning; men jag ogillar betänk. i anseende till den besynnerliga omständighet, att, då 11. St. af K. M. begärt en fullständig sammanhängande försvarspl. in till nästa riksdag, R. St. det oaktadt skulle lill K. M. ingå med speciella tillstyrkanden att förvandla cavallen till infanteri. Uti ett annat betänk, kunde vi om några dagar likaledes få se tillstyrkt, att förvandla infanteri till cavallen. Jag ber att få fästa Ståndets uppmärksamhet på det oförståndiga af alt Ständerne inblanda sig i detaljerna af en föisvarsplan, som de begärt fullständigt uppgjord af K. M. Det blefve sålunda icke K. M. öppet, att, utan ett rakt åsidosättande af hvad Ständerne begärt i detaljerna, kunna fullgöra hvad de i det hela begärt.
Hela tillverkningsvärdet lärer något öfverstiga <70,000 R:dr årligen; och anses vinsten derpå hafva varit betydlig i synnerhet år 1831. Färgerier, äro inrättade ett vid Kullen i Wedtle Härad egenteligen för färgning af Turkiskt rödt Bomullsgarn och ett annat i Kinds Härad, som besörjer diverse färgning för Gårdfarihandelsortens behof. Blekerij för blekning på Engelskt sätt, är äfven inrättadt vid Kullen i Wedtle Härad. Garfverierj finnas inom Länet fem stycken privilegierade på Landsbygden, hvaraf ett för Läderberedning på Engelska sättet, öfrige mindre Garfveri-inrättningar äro att räkna ibland Allmogens binäringar. Kattstens-Stampj vid Trollhättan. Der stampas årligen för Bromö Glasbruks behof 4 a 5oo Skeppund Kattsten. Valkar eller Vadmals-Stampar. Deraf finnas i Marks Härad Nio stycken, som betjena Gårdfarihandels-Districtet med stampning af omkring 200,000 alnar Vadmal årligen. De öfrige Stamparne äro af mindre betydenhet. Pottaske-Calcinerings-Verkj af befintelige Sex stycken sådane, hafva Fyra varit begagnade och tillverkningen dervid bestigit sig till 5 å 600 Skeppund, hvilken funnit god afsättning, synnerligen uti Götheborg. En Oljeqvarns vid Säteriet Strömsberg uti Tössö Härad, har årligen tillverkat omkring 1,200 kannor, som gått till afsalu utom orten. Om Mjölqvarnarnes antal och stenparen dervid åberopas i underdånighet Statistiska Tabellen.
Deremot är jag icke i stånd att inse, med hvari skäl VettenskapsAcademien kommit till Representations-rätt. Dylika lärda corporationer uttrycka ju uppenbarligen endast en slags dilletantism för Litteraturen, icke någon fri och uteslutande sysselsättning med dithörande ämnen, hvadan Ledarnotskap i dylika Academier vinnes och äges bredvid och jemte helt andra befattningar, och kan således icke vara af den natur; att det på något sätt betecknar Statens förvärfvade lärdomsgrad , eller gifver representations-rätt. Dessutom då en sådan rätt lemnäs åt en Acadernie, är det visserligen högst ensidigt, att en sådan icke äfven förunnats åt alla de öfriga, såsom Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets*, Svenska, KrigsVettenskaps-, Fria Konsternas, Musikaliskaoch LandtbruksAcademien, liksom alla andra hvilka möjligen framdeles kunna blifva stiftade. Minst tror jag för min del, alt bifall kan lämnas åt Högloflige Utskottets förslag om Ridderskapets och Adelns framtida organisation. Dels fattar jag icke hvarföre antalet af detta Stånds personal skall bestämmas, då detta icke är tillfället med något af de öfriga, dels kan jag icke inse huru ett sådant val, i synnerhet om, som måste förutsättas, man önskar det godt och ändamålsenligt, skall kunna verkställas. Adelns Ledamöter såsom spridda öfver hela riket, bo dertill alltför aflägset från hvarandra för att äga den inbördes kännedom om hvarje individue, sora härtill erfordras. Det skulle således af denna författning möjligen kunna hända, att corruption infördes just i det stånd, från hvilket den till följd af detta Ståndets grundidee, såsom Nationalärans representativ borde vara mäst aflägse, och den skulle således föra dertill, att detta Ståndet, de facto, upphäfde sig sjelf. Jag medger visserligen, att Riddarhuset är nästan alltför talrikt, men denna olägenhet tror jag kan på ett vida princip-enligare sätt förekommas.
Till byrgns hufvuduppgifter hiir besvarandet af frsgor, som framstidlas anglende &amp; rokzb~ser och arbetsowiitlen samt forhillanden, soln pB ' ett; eller annat vis sammanhanga med krinnans stallning i samhiillet. ' Fijr att motsvara ansprbk, 90111 i sadant afseende stiillas y&amp; clensmmnn, samlar och orclnar hyrdn rayporter, statistilrer, yrospekt ' m., soin berora Irvinnans stlillning i Sverige och i andra liiucler. Slval af enskilda soin af myndigheter. aditas denna afdelning af byrln &amp; r f r h l r i allt hogre grkd. ~fvenledes liigger b y r h sig vinning om att sl~affa sigkannedom oln alla arbetsfdt, sow st&amp; oppua for kvinnaq och att. verlp for nya siidana, kmpade for hennes natur och beglfning samt soker alltid, att for den unga kvinqan framhllla nodvandigheten af, att genom verkliga kunskaper och gedigen ntbildning soka grundliiggn en tryggad och gagnande existens. For att sprida kunslsap om denna g e n af byrlns vorlrsamhet uts5indes p l vdren till rikets flickslcolor cirknliir nppta.gande for. kvinnor tillg8ngliga arbetsomrlden. Till byrln inkomna forfriigningar hafva bl. a. omfsttat: intradesfordringar till Postoch Telegrafverken, Gymnastiska centralinstitutet, till serninarier och slcolor, angiende utbildni.ng. till olilm. yrkep, anglende sjukvlrdslcurser, triidg&amp;rdskarser, slojdkurser, mejerikurse~, hushlllskurser, angfiende pensionsoch sjukkqssor, forsiikringsanstalter rn. in. m. rn.