Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
B ror kan låta bli att insätta någon arf vinge als, då Sätra kommer att tillfalla brors dotter. Men sist och slutligen har bror rätt att insätta hvem som hälst till fideikommissarie genom adoptering... GENERALEN. (otåligt) Är vi nu där igen? Det kommer inte i f råga, säger jag . VAHRMAN. Men j ag måste f å den saken till tals. I en dylik angelägenhet ska man låta större synpunkter råda, än den g amla vanans. Bror har genom sin långa vistelse i Ryssland blifvit litet främmande för förhållandena här hemma, och det är därför... GENERALEN. (afbryter) Det tror jag inte, jag blifvit. Jag är lika god finne som någon annan, men jag vill slippa detta här tes taments bråket. Jag har inte varit en dag ti llsammans med min dotter under långa år. Vi ha varit hvar på v årt h åll: j ag i S:t Peters burg , och hon har efter sin mo rs sis ta vilja uppfostrats här hemma i Finland. Nu vill j ag fi ra julen på gammaldag s vis med henne och min brorson. Du förs tår att j ag inte har lus t att byta ut julfriden mot lektioner i er politik..! VAHRMAN. Man bör tänk a på fosterlandet framom sina egna, små intressen. J ag säger bror öppet att jag i nte kan anse baron Fredrik von Brinck för en lämplig fideikommissarie. Han är i nte en själffallen bröstarfvinge häller, och en bättre står nog att f ås. Han kan ju vara en älskvärd man, men h an har inga intressen för landet i s to rt. En dylik hufvudstadsläkare! Nej , det fins stora egna och inhemska krafter, som borde få luft under vingarna... GENERALEN. Min brorson är både en egen och en inh emsk kraft. D et där är bara er eviga, g amla politik ..! VAHRMAN. (energiskt, utan att fästa sig vid invändningen) Han gick här under våra språkstrider och tänkte stort och vackert o m det finska folkets uppgift. Hans skrifter voro sk rifna med vårt eget blod, och man förutspådde honom en sto r framtid.
8 BancoUtskottets Betänkande, N:o 29. c) Efter livad i83g års Revisions-Berältelse, pag. 16, gifver vid handen, hafva Rikets Ständers år 1 (83y församlade Revisorer, i afseende på ett af Banco-Fullmäktige den 20 Juli sistnämnde år fattad t beslut, rörande återgång af ålskil t ige under samma år afsJutade -co nt racle r, om lefverans af dels Silfver dels Guld till Banken, förklarat, att de, sorn för öfrigt icke funnit något alt erinra vid omförnrälde beslut, dock ansågo, att den utaf Banco-Fullmäktige medgifna nedsättning af län än å de I\ ftade förskotts-summorue, under del belopp, hvartill 1 antanå desamma blifvit genom de afslutade coutraclen bestämd, för den sedermera inträffade händelse, att de åtagna lefveranserne ej inom utsatt tid fullgjordes, icke varit af behof påkallad, samt att coutraclen således bordt i cl etla afseende efter ordalydelsen fullgöras.
Sanningar blifva alltid länge illa bemötta, just derföre att det ligger i deras natur alt icke genast kunna uplattas, och det fordras lång tid att bana dem väg. Det är då icke skäl att underkasta sanningens kämpar tungan att blifva misskända af 4 Stånd: det är nog med att. vara illa seid af ett. — Jag vili icke göra mig liberalare än jag är: man kan visserligen sätta på sig den fernissan och låta förslaget hvila till nästa Riksdag, då jag är öfvertygad, att det skulle komma att falla; men jag för min del tillstyrker R. o. Ad. att genast afslå detsamma. Hr Cederschiöld: Egentligen begärde jag ordet för att besvara Gr. Lagerbjelkes anmärkn. mot det af ring föreslagna namnet »Rila Församling a. Möjligen tiar det undfallit Hr Gr:n, att i detta förslag förekomma tvenne Nämnder, nemi. först RiksNämnden, och sedan IiiksNämndens Nämnd, hvarigenom förvexiing kan upkomma. Gr. Lagerbjelkes svar på min anmärkn. var, att RiksNämnden är en delegation från hela Riket; men då man säger Nämnd, menar man vanligen dermed en delegation af Representationen sjelf. Jag står således fortfarande qvar vid mitt yrkande om utbyte af benämning. Man har sagt, att vårt representationssätt icke är något enkammarsystem. Om så vore, skulle de beslut, som i dag komma att fattas inom alla 4 Stånden, der detta förslag nu discuteras, icke blifva gällande, utan underställas en högre instans. En sådan saknas dock alldeles. — De flesta anmärl<n:ne i öfrigt hafva blifvit besvarade af Gr. Lagerbjelke; men den siste talaren har framställt en så misantbropisk åsigt, att jag icke kan underlåta att besvara den. Ilan syntes nemi. förutsätta alt, så fort menniskor komma i beröring med hvarandra, skall deraf upstå kif; han sade, att det vore tungt nog att bära bördan af eli Stånds hat, och att det vore onödigt att öka denna tunga med äfven de andra Slåndens. Huru slår detta tillsammans med deri stora konflikt af partier, som skulle upkornrna?
Var meningen sådan, så var det ej lärjungarne, utan hr Widén, förbehållet att finna den rätta tolkningen, att lärjungarne dertill ej voro nog insigtsfulla bevisas bäst af det enkla faktum att kristendomen, till trots för både skriftlärde och öfverheter, blef utbredd, derför att det fans så många bland folket, hvilka gema hörde lärjungarne. Man torde sålunda medgifva, att den ärade talarens skrifttolkning är, lindrigast sagdt, egenartad. Men låtom oss höra ännu några rader från samme man, de äro ej mindre märkliga. Han föreställer sig lekmannapredikanterna säga: “ vi hafva en sådan tvingande kallelse, vi äro invertes kallade, det är en samvetssak för oss, att vi skola ut och predika. “ Derefter fortsätter talaren på följande sätt: “ Ja, detta förebäres nog. Men häremot har man att uppställa frågan: med hvad är det då, som de legitimerasin föregifna invertes kallelse. Kunna de legitimera sig som profeterna eller apostlarne, eller dermed att de hafva någon särskild kallelse från kyrkan att uppträda, så att de äro, hvad Augsb. bekännelsen yttrar: rite vocati. Nej, intet sådant hafva de att framvisa. Dock — de kunna kanske legitimera sig med 1868 års i fråga varande förordning. Alldeles icke! “ Anser läsaren troligt, att dessa ord verkligen yttrats året adertonhundradeåttiotvå i vår Första kammare af en teologie och filosofie doktor m. m.? De äro verkligen ordagrant afskrifna ur protokollet. Talaren begär, att man skall legitimera en invertes kallelse med en kunglig förordning, eller med en särskild kallelse från kyrkan. Men då blefve ju kallelsen icke längre invertes, men utvertes. Dock, detta är ej det underbaraste i de citerade raderna. Då talaren frågar om dessa lekmannapredikanter kunna legitimera sig på samma sätt som apostlarne, glömmer han försigtigtvis att angifva huru apostlarne legitimerade sig.
Mer än en bränvinspanna af go kannors rymd, oller flera pannor, hvilkas sammanslagna rj^md öfverstiger go kannor, kokrummet oberäknadt, må icke uti ett verk eller å samma egendom eller hemmansdel nyttjas-. Vid brännerier af annan än vanlig beskaffenhet, eller så kallade konst-brännerier, får samrhanräknade kannetalet af alla dit hörande pa>nnor, mäskvärmaren oberäknad, icke öfverstiga den högsta pannerymd, hvarmed bränvinsbränning med enkla pannor är tillåten. Såsom kokrum får beräknas två kannor för hvarje bränvinspanna om 4o kannors rymd och derunder, samt tre kannor, då pannerymden öfverstiger 4° kannor. Inga vid Ättiksfabrikör varande pannor må under något vilkor tiLl bränvinsbränning begagnas. \ 5 §. Innehafvare eller brukare af tvänne eller flera hemman, hemmansdelar eller lägenheter, selm. till bränvinsbränning berättigade äro och af innehafvarens folk och dragare skötas, vare öppet lsmnadt att, såvida hemmanet, lieinmansdelen eller lägenheten är försedd med egen ladugård, der utfodring sker, på hvardera af dessa egendomar idka bränvinsbränning med så stor panna, som gmot jord värdet svarar. Skulle åter innehafvare eller brukare af flera till bränvinsbränning berättigade hemman, hemmansdelar eller lägenheter vilja på ett ställe utöfva bränvins-tillverkningen för deras sammanslagna värde, vare sådant tillåtet under vilkor, att ifrågavarande egendomar äro belägna inom en mils afstånd, ifrån åbyggnad till åbyggnad räknadt, ifrån det ställe, der bränvinsbränningen ulöfvas, samt att pannerymden i intet fall får övfverstigsa den i fjerde §. bestämda höjd. Bränvinsbrännings-rättighet för jord å landet må icke i något fall fortenas med bränvinsbrännings-rättighet för jord i Städerne, eller efter sammanräknad t taxeringsvärde på ett ställe ufcöfvas. 6 §. f Bev.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.- Utsh:s Utlåtande N:o 8. 17 ' 6 §•
De första dagarne efter barnets födelse tages lika mycket vatten och mjölk, som blandas på det sätt, att vattnet först uppkokas; derefter hälles oskummad, nymjölkad mjölk i och allt samman värmes till + 75 ° Celsius. Litet socker ilägges, så att mjölken får sötaktig smak. Man bör helst hafva - en liten emaljerad jerngryta med lock, som aldrig användes till, något annat. Då mjölken svalnat, hälles den i flaskan, som ej bör hafva slang utan endast napp, emedan slangar äro besvärligare att rengöra; den bör då hafva en värmegrad af + 36 ° Celsius. Morgon och afton kokas ny mat, och då man om natten eller dagen vill värma upp den, sker detta på det sätt, att man häller en kopp af den blandade mjölken i en liten emaljerad skopa af jernbleck, denna sättes på en ståltrådsring med fötter öfver en liten blecklampa utan glas och blir då uppvärmd på några minuter. flaskorna sköljas med varm sodalut och sedan med rent vatten. Min lilla flicka skötte jag helt och hållet sjelf och som bevis på, hur frisk och dugtig hon var, kan anföras, att hon, sedan l ' on blef 2 månader gammal, ' " sof oafbrutet hela natten igenom, och att hon gick sjelf utan stöd, innan hon blef 10 månader. Till gossarnes skötsel har jag haft pålitliga barnpigor, och det har äfven gått mycket bra. Många påstå, att man ej bör blanda mjölken med så mycket vatten och det kan nog ha skäl för sig, men våra barn ha mått väl af denna regim och alldeles inte fått » stora magar ». Då barnet blir 4 ä 5 dagar, minskas vattenqvantiteten, och då det är en vecka gammalt, tagas 2 delar mjölk och 1 del vatten, hvarmed fortsattes tills barnet blir 3 månader, då man minskar vattnet allt mer ända tills vid 7 å 8 månaders ålder barnet kan dricka oblandad mjölk. Då kan man äfven börja gifva barnet litet skorpor, blötta i mjölk, litet groft knäckebröd, stött och upplöst i mjölk, sedan så små- ningom äggvälling, mannagrynsgröt och annan mjölkmat och vid 1 års ålder buljong, färskt kött, helst kalfkött, och lättsmälta grönsaker.
Vid öfvervägande häraf, har JBe vi lini ngs-Utskottet, som, för sin del, funnit hvarken lämpligt eller billigt, att numera med grundränta belägga sådane äldre anläggningar af Tull-, Mjöloch Sågqvarnar samt Valkoch Stampverk för andras betjenande i städerne, som hittills ifrån dylik skattläggning njutit befrielse, Lrott sig böra vördsamt tillstyrka, att, med bifall till hvad Kongl. Maj:t, i afseende härpå föreslagit, sådane i städerne redan varande, oskattlagde Tull-, Mjöloch Sågqvarnar samt Valk-och Stampverk, sorn bort grundränta asättas, må, i likhet med Fabriks-inrättningar derstädes, anses till bevillning med vissa procent af den behållna inkomst, de, under näst föregående året, åtnjutit, på sält uti nu gällande Hevi lini ngs-Förord liing för dylika inrättningar i allmänhet är stadgadt, samt detta beskattningssätt jemväl få tillämpas å de Tull-, Mjöloch Sågqvarnar samt Valkoch Stampverk, som i städerne hädanefter inrättas och blifva skattläggning underkastade; hvarom, nödig föreskrift bör uti blifvande nya Bevillnings-Stadgan införas, och sådant hos Kongl, Maj:t till svar å Högstberörde Kongl. Pro position, anmälas. Herr Landshöfding Sandell i jelius reservation bifogas. Stockholm den 20 Maji 1834* Reservation. Af Herr Sandelhjelm: ”Då inkomsten af Tullmjölqvarnar i städerne gemenligen är anslagen till bestridandet af utgifter för städernes enskilda behof, såsom till tjenstemäns aflöning, m. m., samt enär det nu föreslagne beskattningssättet komme att medföra en icke obetydlig minskning i stä - $ Bevillniiigs-\Ji skotte ti Bet. K:o 11. dernes påräknade intrader, anser jag alt der belägne Tullmjölqvarnar böra skattläggas till grundränta, på sätt nu tillgår med qvarnar å landet. Ankom till Exp -Utsk. d. 23 Maji, II. 5 e. m. Betänkande j angående
Då man härutaf måste göra dan slutsålts,' att|Kongl. Majit i. denna fråga endast fästat sig vid andra alternatifvet i oftabemälte Förvaltningens underdåniga yttrande, är också att be«t fara» att i dea proposition Kongl. Majit Når Den 21 Februari i. digst i detta ämne Riksens Höglofl. Siänder förelägger, de bevekelsegrunder som påkalla första alternativet, eller desse Staters berättigande till full inqvartering i likhet med hvad deras vederlikar vid Flottorna i Nåder bestås, icke komma att åtfölja den Nådiga propositionen. Med denna anledning är det, som jag vördsammast anhåller, att detta mitt ödmjukaste anförande tillika med bilagde j:ne afskriften Litt. A B. och C. må till StatsLJtskottet blifva remitteradt , på det att när frågan där förekommer, den då i hela sin vidd må blifva upplyst. Fyratio års erfarenhet, hvarunder sex åra befattning såsom Constitutions-DepartementsChef vid Örlogs-Flottan, har nogsamt fästat min öfvertygelse vid den sanning: att förfördelande i rättvis belöning slappar och nedsätter arbetshågen hos arbetaren , tröttar befälet och småningom tillintetgör ali besparing för Staten, som grundas på den physiska kraftens bekostnad. Åfven för mig kan StatsVerkets knappa tillgångar icke vara helt och hållit okända, men deras tillräcklighet måste icke böra sökas i en njugghet, som återkastar motsatt verkan för det ändamål hvarifrån principen för deras första tillitande utgår. Jag kan icke betvifla Fäderneslandets o - Den 21 Februarii, 583 umgängliga behof af ett sjö-försvar och deraf den absoluta nödvändigheten att till dess danande och underhåll, disponera skicklige arbetare, hogfulle och kunnoge tillsyningsmäni sådana egenskaper tillvinnas icke genom knappa , ja orättvisa löningsvilkor för dessa personer, hvarom jag, under den direction mig lemnats öfver constructionsarbetena å Örlogshvarf-i vet, haft nogsamt tillfälle öfvertyga mig.
R:dr för trenne år, med direktionen öfver Amiralitets-krigsmanskassan lemnad rättighet att, till fullgörande af den pensionering enligt 1838 års reglemente, hvartill kassans egna tillgångar ej lemnade utväg, och till de nya pensionerna, å kreditivet under hvarje års lopp lyfta hvad för omförmålda ändamål funnes behöfligt, under förbehåll deremot att af följande årets kreditiv icke något finge reqvireras, innan styrkt blifvit i hvad mån föregående årets kreditiv till pensioneringen åtgått, dock att hvad under ett år af kreditivet icke för ändamålet erfordrades finge under följande året användas, dels ock medgåfvo, att anslaget å Femte Hufvudtiteln till flottans reservstat finge i viss mån i och för samma pensionering användas, anhöllo Rikets Ståndei-, i underdånig skrifvelse af den 31 Oktober 1863, med anmälan om detta beslut, det E. K. Maj:t, efter hörande af Amiralitets-krigsmanskassans delegare, måtte vidtaga de åtgärder, som kunde vai-a erforderliga för att bringa grunderna för pensioneringen af flottans stater och korpser till enhet och öfverensstämmelse med de för Statens öfiåga embetsoch tjenstemannakorpser gällande, samt för Rikets näst sammanträdande Ständer framlägga fullständigt förslag till slutligt ordnande af berörda pensionering. Enär från Rikets Ständers sida en likartad begäran blifvit till E. K. Maj:t framställd med hänseende till arméens pensionering, i anledning hvaraf dess krigs - Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 68. 11 befäl varit samman kall ad t och rörande åmnet afgifvit underdånigt förslag, hvilket blifvit Rikets Stånder förelagdt, samt de för flottans embetsoch tjenstemän för närvarande gällande pensioneringsgrunder stöde med de hittills vid arméen följda i närmaste likhet, hade, enligt hvad Statsråds-protokollet gifver vid handen, E. K. Maj:t, vid underdånig föredragning af detta ärende, ansett det för den af Rikets
Jag känner albför väl, att fråga derom förevar vid i 809 års Riksdag, då man ansåg ett lagligen afslutadt Contract ej kunna rubbas, och Stats Utskottet är nu äfven af samma tanka. Det yttrande Utskottet afgifvit, stödjer sig således pä Handlingar och icke på suppositioner. Att Hennes Maje Enke-Drottningens Underhålls - Summa blifvit minskad kan jag lika litet medgifva Hennes Majrts rättighet var att erhålla årligen 60.OQO R:dr Banco samt Revenfien af Starby Kungsgård, Och att dessutom få hebo Wadstena Slott , hvilket skulle åt Hennes Maj;t meijblcras. Då Hennes Maj:t har till sin Disposition Rosersbergs Kungsgård har Utskottet ansett Hennes Maj:t vara mera belåten med en ökad underhålU-Summa, än att Wadstena Slott skulle åt Hennes Majit iståndsättas , och då Riksens Ständer vid sista Riksdagen tilläde Hennes Majit ett serskilt Anslag af 10,000 R:dr, har Utskottet icke eller tvekat att tillstyrka att den utfå. ste Underhålls-Summan måtte med en lika Summa Ökas. Hennes Majit bör ock med skäl kunna vänta sig att från Norrige erhålla ett årligt bidrag, hvarigenom Hennes Majit således mäste undfå mera än någon af fordna Enke.Drottningar. Dessutom anser jag Rikets belägenhet vara sådan, att den icke medgifver någon yt - Den 11 April. 337 terligare tillökning. För min del hemställer jag således att Utskottets Betänkande måtte bifallas ; men om flere af Ridderskapet och Adeln skulle förena sig i den önskan, sorn blifvit framställd, att detta ärende må till nästa Plenum uppskjutas, lärer sådant böra medgif. vas och all vidare Discussion nu upphöra. Friherre Staél von Holstein, Corfitz Ludvig: Äfven jag instämmer deruti att det a
Visserligen har, så vidt jag vet, icke någon förlust för insättarne hittills uppstått; dock kan det, i händelse af en kris, vara osäkert, huruvida de verkligen kunde få ut sina penningar, då man af Finanskomitéens berättelse ser, att 1857 funnos icke mindre än 10^ million utlånade mot säkerhet af namn. Då man nu i allmänhet söker komma ifrån hela borgenssystemet, vore det väl skäl att i afseende å dessa inrättningar göra något stadgande, som inskränkte denna utlåning på namn. 1 England hafva 11 sparbanker gått öfver ända och insättarne förlorade 4 millioner, och det är just med anledning häraf, som regeringen der framlagt ett lagförslag i ämnet. Jag skulle visst icke önska, att, såsom der eger rum, sparbankernas penningar äfven hos oss inginge till statsverket; Frankrikes exempel är i detta afseende icke uppmuntrande, ty der tillgrepos dessa medel 1848 af provisoriska regeringen; men jag hade ansett nödigt och nyttigt, att R. St:r Den 14 Msr» e. m. 159 till K. M. ingått med en underd. skrifvelse för att begära uppgörande af några allmänna grunder för sparbankernas förvaltning. Nu är genom Utsk:ts sätt att behandla detta ärende och genom de andra Ståndens fattade beslut, tillfället dertill denna gång förbi, och jag får då endast begära propos. på afslag å Utsk:ts Betänk. Sedan undertecknad, uppå begäran af Gr. Björnstjerna, meddelat den upplysning, att Borgareoch Bonde-Sl:n bifallit förev:de Betänk., men att Preste-St:ts beslut i frågan ännu icke var kändt, yttrade Gr. Björnstjerna: Stånd redan bifallit Utskrts Betänk., är frågan för denna gång förfallen. Det synes mig då något besynnerligt, att man vill upptaga vår dyrbara tid med vidlyftigt ordande derom. Då emedlertid 2 talare så strängt nagelfarit med Utsk:ts Betänk., må det äfven tillåtas mig yttra några ord. För min del tror jag, att staten icke bör i den enskilda verksamheten ingripa med något reglementerande, der det icke är af beholvet påkalladt.
Jag tror således, att det är oriktigt att antyda en viss proc. af kopparens värde, som skulle med mer än 25 proc. understiga det verkliga. Jag tror icke, att det är R. St:r värdigt att genom ett sednare beslut förringa verkan af ett föregående, hvars ändamål varit att icke allenast göra rättvisa ät de näringsidkare, hvilka genom den nya författnm i mer eller mindre mån beröfvas tillfälle alt tillverka bränvin, utan ock att icke inleda dem i frestelse att missbruka samma redskap. Dernäst vill jag se till i hvad mån resultatet vinnes. o Jag anser mig icke höra gå i beräkningen längre än Frih. Åkerhjelm. Ilan har rätt deruti, att om man utsätter krediten lill 9 månader, så minskar man inlösningspriset med ungefärligen 4 proc.; men samma förhållande inträffar, om man derjemte förbehåller sig, att icke betala förr än efter 3 månader, ehuru förlusten då blifver mindre. Hvad åter angår Hr Bildts reservation, anser jag det orättvist att vilja innehålla en betalning, som är ullofvad alt kontant erhållas, då man aflemnar redskapen; ty då man icke förbehåller sig någon kredit, så har man derigenom redan beslutat att betalningen genast skall erhållas. Ligger det således Den 15 November f. m. n en orättvisa deruti att man innehåller betalningen under 3 månader, så är orättvisan dubbel, om man skall uppehålla dea i 6 månader. Jag känner icke Riksg;sKont:s ställning. Jag tror, att detta verk kan få svårighet att anskaffa det erforderliga beloppet, men hvilken enskild man som helst, som vill fortsätta sina affärer, måste honorera sina förbindelser. Hafva R. St:r beslutat att inlösa bränvinsbrännings-redskapen, så tillkommer ock Statsverket att tillse upfyllandet af detta beslut, och i alla fall kan det väl icke möta serdeles svårigheter att åstadkomma ett belopp, som upgår till ett par millioner och kanske något deröfver. Jag kan likväl icke antaga Hr von Ilartmansdorffs beräkning och förutsättning, att mången skulle vara angelägen att behålla sin redskap, utan tverlom tror jag, alt en mängd redskap under denna höst tillkommit, och att, om R.
Om den sålunda förslagsvis beräknade underhållskostnaden för öfverbyggnad och rörelsemateriel här upptages något lägre eller med en jemnad summa af endast 11,000 R:dr. utvisar således trafiken ä stambanorna, vid den utsträckning, som ofvan angifvits, en brist af omkring 5,000 R:dr R:mt årligen för mil, eller för då trafikerade 15 mil till sammans 75,000 R:dr R:mt om året. Efter samma beräkning skulle, å den för trafik numera öppnade väglängd af 23,6 mil, årliga bristen å detta miltal utgöra tillsammans 118,000 R:dr. Men den erfarenhet, som vunnits sedan rörelsen blifvit utsträckt öfver denna större väglängd, utvisar ett ännu mindre gynnsamt resultat. Under första hälften af innevarande år 1860 har jernvägssträckningen från Göteborg till Töreboda lemnat en brutto-inkomst af 271,550 R:dr R:mt, hvilket gör för hvarje mils jernväg 15,833 R:dr, och således, om inkomsten under sednare hälften af året antages blifva lika stor, 31,666 R:dr för år. Då underhåll och driftkostnad emellan Göteborg och Falköping, enligt Jernvägs-slyrelsens uppgifter, utgjort för år räknadt 31,000 R:dr per mil, utom de i läkningen uteslutna posterna, måste således den uppkommande bristen här antagas till minst 10,000 R:dr, eller för 17,is mil lill 171,500 R:dr för år. Den södra stambanan från Malmö till Sösdala, 6,4 mil, har under första balfåret af 1860 lemnat en brutto-inkomst af 136,943 R;dr eller för mil 21,397 R:dr och således, om sednare halfårets inkomst blifver lika stor, tillsammans 42,794 R:dr.