Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktionen har till följd häraf ansett sig föranlåten att, med återkallande af det beslut, hvarigenom dels afgiften för de af Stockholms fattigvård inlösta barn år 1861 nedsattes till 100 rdr, dels äfven obemedlade mödrar inom hufvudstaden medgafs att mot samma nedsatta afgift få sina barn å barnhuset intagna, från detta års början förhöja inlösningspriset för sådana barn till 150 rdr eller enahanda belopp detsamma före år 1861 utgjorde.» Vidare (pag. 8—9): »Barnhusets öfverläkare, prof. Abelin, har också i sin afgifna berättelse förnyat sin förut gjorda framställning om uppförande utaf ett nytt större barnhus såsom den enda utväg att bereda tillräckliga tidsoch ändamålsenliga lokaler för det stora antalet värnlösa barn*), för hvilka skydd och vård måste beredas inom denna välgörenhetsinrättning, och Rikets Ständers Revisorer hafva äfven fästat uppmärksamhet å den nuv:de lokalens otillräcklighet. Direktionen, som i allo delar åsigten om behofvet af ett nytt större barnhus uppförande här etc.» — »Under nu inträffade omständigheter, då barnhusinrättningens inkomster funnits ej ens vara tillräckliga för de oundgängligaste utgifternas bestridande, har etc.» — »Måhända låter det sig ej heller framdeles göra utan större bidrag från det allmännas sida; men innan någon tids erfarenhet visat huruvida det nuv:de i ekonomiskt afseende ogynnsamma förhållandet kan anses permanent eller möjligen blott öfvergående, har direktionen ej ansett lämpligt att om erhållande af sådant bidrag göra framställning.» Antalet af underhållstagande barn utom barnhuset (hvilket sätt att vårda särdeles de äldre barnen, ja äfven de späda, för att förskaffa dessa modersvård samt att få fostermodren fästad vid barnet, jag anser för det fördelaktigaste) utgjorde vid 1863 års slut 2,490. och hade under loppet af 1864 ytterligare blifvit från barnhuset mot fosterlön ut lemnade 693. 3,183.
Driderre l^er/ro-r, driderre ^ordL?r/u//:, Li//ver8/o/^e, ^cer/r, Driderre Dexartzemsnts-Okeken, 8Lst8-kädet Lr'Hfvep§roH>6 föredro» i rknderdä »iAlret: - .Lmrgt. Ua-.ts ?roxo8Äion, 4. 2:o. lkinköpings Lonsistorii nnderdäniga skrikvelse ak den 25 nästlidile .luli, med ankekulld uppgikt ä beloppet ak den 8oekn6gängs-8pgnmäl, 25 tunnor 17 kappar räg ärligen, som under namn ak 8kolmästareskäppa, i stället kor djeknepenningar, lnttills ak luokta, Oamleb^ns oell lörneskalta sockna >- i Lslmar luän oell binköpings 8tikt utgätt till lleetor oell Lolle g» 8eliolas i 'Westervik; elter anmälan livarak Vepartviueuta-Llreken upplä ste ett, jemlikt Xongt. Naj:ts Kädiga beslut» uppsatt korslag till Rikets 8tänder, angående bekrielse kor nämnde körsamlingal' krän utgörande ak 8ocknegängs-spanmäl, eller sä kallad 8ko1mä8tar6sk8ppg, till bemälde lleetor oell tlollega 8e!ioke. 8tats-llädet Kiilrerre yttrade 1 underilänigliet, att kan, såsom ägande liemman inom de ikräga va rande körsamlingarne, ansäg sig clerak korliindrad att i ökverläggningen onl den nu köreslagna propositionen deltaga. jemlikt underdånigt tillstyrkande ak 8tats-llLdet8 ökrige ledamöter, täektes Xongl.
Uti den ifrågavarande §:n deremot bibehålies Adelsman vid sin Riksdagsmanna-rätt, om lian återkommer ”utan att för afvikningen ”eller orsaken dertill blifva till brott försvunnen ” det vill säga: med fulla skäl derom öfvertygad. Här borde väl gälla detsamma, som i 7 §:n, eller att Riksdagsmanna-rätten af Adelsman är förlorad, äfven då blott mer än halft bevis mot honom förekommit om begånget brott, ehuru han icke är dertill fullkomligt förvunnen. Friherre Wrede: I anledning af Herr Cederschjölds anmärkning utbeder jag mig att få fästa uppmärksamheten derpå, att i den föreslagna redactionen till 11 §:n står endast, att om en ur Riket afviken Adelsman återkommer, utan att för afvikningen eller orsaken dertill blifva till brott förvunnen, så inträder han i alla sina förra rättigheter. Det är således naturligt, att han då är underkastad Lagen i 7 §. lika väl, som om han aldrig afvikit ur Riket; oell följakteligen måste den gjorde anmärkningen förfalla. Herr von Hartmansdorff: Jag vill endast göra anmärkning vid ett ord i redactionen af denna §., emedan jag tror, alt då de ord, som förut blifvit nyttjade, ej befinnas på något sätt tvetydiga, bör man Den 9 April f. m. 5g i ej skapa och begagna några andra. I nya redactionen af denna §. nyttjas ordet ajvikningen; i den förra står deremot af vikandet. Jag tror det vara bäst att bibehålla detta sednare, såsom mera enligt med språkbruket i den betydelse, det bär användes. Vid §. 12 gjordes icke någon anmärkning. $. i3. Grefve Posse: Jag instämmer med RiddarhusUtskottet deruti, att det i och för antekningen af Ridderskapets och Adelns Ledamöter icke är nödigt, alt förstärka RiddarhusDirectionen, äfvensom att LandtMarskalken dervid icke bör hafva rösträtt; men jag tror redactionen i denna sednare del icke vara nog tydlig.
Maj:t fastställda plan, blifvit så mångsidigt framhållen och bevisad, att för mig icke återstår att något derför mer bindande tillägga: börande jag dock härvid erinra, att det framför infarten till Skanstull påbörjade verk har räknats som ett bland de vigtigaste i denna befästningsplan, såsom å denna sida om staden skyddande den enda af vatten icke afbrutna väg, som sammanbinder södra förstaden med landskapet söder om hufvudstaden, jemte det att det afstänger en staden dominerande höjd; att, till kompletterande af försvaret för inloppet till Stockholm och för att förebygga faran af Waxholms fästnings kringgående, den af Chefen för Ingenieurcorpsen föreslagna befästning på Rindön för försvaret af Oxdjupet vore af stor vigt; att de ytterligare befästningsarbeten, hvilka Chefen för Ingenieur-corpsen uppgifvit såsom nödvändiga för Carlskronas yttre redd, hvilken efter sjöartilleriets ökade skottvidd bör företrädesvis försvaras för att betrygga flottans i Carlskrona befintliga dyrbara anläggningar och förråd, skulle, fullbordade, vid ett fredsbrott lemna en säkerhet för detta etablissement, som nu till stor del saknas; och att stor uppmärksamhet måste fästas vid inloppet till Mälaren genom Södertelje kanal och å nödvändigheten af att betrygga oss emot en fiendes försök att på denna väg intränga i midten af vårt land; men, äfven med fara att, om fredsbrott skulle inträffa, kostnaderna för ernående af ett fast försvar kunna blifva alltför kännbara, mäste jag nu, i anseende till andra anspråk på tillgängliga medel, inskränka mitt underdåniga yrkande på anslag för Rikets fästningsbyggnader till följande, nemligen: till fortsättande af Carlsborgs fästningsbyggnad, ett anslag, lika med det som för innevarande statsregleringsperiod är beviljadt, eller R:dr 300,000 att utgå med V3:del årligen, eller 100,000 R:dr under hvartdera af åren 4864, 4 865 och 4 866; samt till befästningsarbeten på Hästholmen vid Carlskrona, hvilka äro beräknade till Bil. N:o 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862.
Figt - reslagna föreskrifter torde i alla fall det gamla halfstopseller 25 kubiktumsmåttet komma att begagnas, till dess man lärt sig inse den större beqvämligheten af den sednare sorten. b) Målkärl för våta och flytande varor skola förfärdigas af koppar eller messing, i hvilka fall de skola vara invändigt förtenta eller försilfrade, eller ock af tenn, nysilfver eller förtent jernbleck, samt justeras och krönas till följande kubik-innehåll: 1 kubikfot eller 10 kan nor samt 5, 3, 2 och 1 kannor och 50, 30, 20, 101 kubiktum i konisk el5, 3, 2, 1 Iler cylindrisk form. Justeringen af dessa målkärl sker sålunda, att ett på insidan utstående märke, hvartill kärlet fylles, benämndt Pil, anbringas minst en linie under brädden, på de cylindriska kärlen å tvenne motsatta punkter, och på de koniska, som upptill skola vara snedt afskurna, å allenast en punkt, nemi. å den högre sidan, midt emot afskärningens lägsta kant. Kronomärke, justerarens namn och årtalet stämplas å en på utsidan fastlödd blyskifva. § 7. ^ eller så kallade lötljor af 1 skålpund och derutöfver skola] gjutas af tackjern, messing eller brons, af cylindrisk eller föga konisk form, med passande grepe å de större och knapp å de mindre. Tackjernsvigterna, å hvilka siffrorna, sorn utmärka vigten, skola vara anbragta å sidan, jemkas medelst i lödjan helt tiih. till R. St. 1 Målkärl för våta varor torde böra få tillverkas äfven af messing eller nysilfver, såsom lämpligare materialier än koppar. Af sanitära skäl hafva vi ansett förtenning af messingsoch koppar-målkärlen nödig. Denna punkt är derjemte i hufvudsaklig öfverenstämmelse med omförmälda 1838 års underdåniga förslag. Denna § motsvarar den 8:de i 1826 års förslag. I stället för ordet kägelrund, som nyttjas i detta förslag, hafva vi, i likhet med hvad Kongl.
Stockholms stationer gjorda hemställan om särskild ersättning till arbetarne å varfvet för den i sednare tider borttagna förmånen till spånhemtning mätte, enär denna förmån icke varit arbetarne ovilkorlig! medgifven, alltså icke vinna Nådigt bifall. Det af Förvaltningen nu sednast afgifna förslag till förändrad reglering af Flottans timmermansoch handlverks-stater finner jag, för min del, slödt på riktiga grunder och får alltså detsamma, utom hvad angår allönings-beloppen lill Nådigt bifall i underdånighet förorda, likasom äfven de i sammanhang dermed af Förvaltningen gjorda hemställanden. Beträffande åter de föreslagna aflöningsbeloppen, hvilka Förvaltningen sjelf förmäler sig finna understiga lefnadsbehofven, så anser jag samma belopp desto heldre böra höjas, för daglönarne till hvad, elier de stegrade prisen på alla lifsförnödenheler, numera ovilkorligen erfordras för en tarflig bergning inom den samhällsklass de tillhöra, och för månadslönarne derutöfver sä mycket, att de för sin i Kronans tjenst använda högre arbels-skicklighet kunna påräkna ungefärligen lika vedergällning med hvad dem från andra håll erbjudes, som det, i vidrigt fäll, är att befara, att åtminstone de utmärklare bland ifrågavarande personal icke längre skola dröja att lemna Flottans tjenst och begagna de många tillfällen till vinnande af förbättrade lefnadsvilkor, hvilka i närvarande lid för den skicklige arbetaren slå öppna; och har jag derföre låtit, i öfverensstämmelse med nu yttrade åsigler, upprätta det förslag lill förändring af Flottans Timmermanssamt Handtverksstater samt förbättrad aflöning för desamma, som jag härmed får Eders Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning underställa och hvari Bit. No A till Kongl. Maj: Is Nåd. 17 hvari äfven flottans machinister, såsom dithörande och för öfrigt af enskilde ångfartjgsegare mycket eftersökte, blifvit uppförde till den för deras vederlikar föreslagna aflöning, ehuru förbättring af lönevilkoren dem icke längre tillbaka, än vid sista Riksdagen förunnades. Det sålunda uppgjorda förslaget Litt.
Med omsorg skilja de här mellan Gud, af hvilken allt är skapadt, samt Messias, genom, uti och till hvilken verlden blifvit [jemför Kol. 1, 16, 20; 1 Kor. 8, 6; Hebr. 1, 2], samt äro ytterligare, till missförstånds undvikande, angelägna att betona, det Messias sjelf är ett skapadt väsen, om än det första och herrligaste af allt skapadt. De kalla honom fördenskull all skapelses förstfödde (Kol. 1, 13); den förstfödde af många bröder (Rom. 8, 30); Guds skapelses början (Uppenb. 3, 14); Honom som Gud gjort (Hebr. 3, 2). Så framt icke den kyrkliga dogmbildningen haft sin utvecklingsprincip uti sig sjelf, i stället för uti den heliga skrift, och om icke okunnigheten beträffande messiasidéen, sådan den hos judarne intill Jesu tid gestaltat sig, hade varit så djup bland de ekumeniska kyrkomötenas män; så skulle dessa läror om Messias’ preexistens och ideala förhållande till den öfriga skapelsen väl svårligen kunnat missförstås ända derhän, att man i dem fann bevis för att Jesus Kristus vore det absoluta – den oändlige Gud sjelf. Men när steget var uttaget och mötet i Nicæa lyst fördömelsen öfver enhvar, som tror att sonen är skapad, så återstod för de ortodoxe utläggarne intet annat än att söka borttolka de ofvan anförda benämningarne, hvarmed de ock troget hafva sysslat allt intill våra dagar.
Gå de högre; gälle sista försäljningen; och varde öfverskottet på de serskilda fastigheterna fördeiadt efter den för hvardera bjudna köpeskillingen. ”Morn. 6. Kan den, som för odelad fordran eger inteckning i flera fastigheter, ur någondera fastighetens köpeskilling ej fullt utfå det belopp, hvarför fastigheten, enligt mom. 1 ansvarar; varde bristen på öfriga fastigheterna fördelad efter det förhållande, som i samma mom. sägs: saknas i någondera fastigheten tillgång till gäldande af dess lott i bristen; falle den lott de öfrige fastigheterna likaledes till last.” "Mom. 7. Ager någon för odelad fordran inteckning i flera fastigheter, och håfve andra borgenärer å samma tid eller senare låtit inteckna en eller flera af dessa fastigheter; då må han ej låta sin inteckning i någondera fastigheten serskildt dödas eller förfalla, utan att alla de, som i de öfrige fastigheterna ega lika eller senare inteckningsrätt dertill samtyckt. Sker annorledes; njute han ej för ansvarighets-belopp, som å den från odelade inteckningen befriade fastigheten falla bort, efter ty, i mom. 1 och 6 sägs, annan rätt i de öfriga fastigheterna, än näst efter sista inteckningshafvaren. Aro fastigheterna i serskilda egares händer; må ej eller borgenär, som har den odelade inteckningen, låta densamma i någondera fastigheten dödas eller förfalla, utan samtycke af de öfrige fastigheternas egare. Sker det; ege borgenären ej rätt att för den befriade fastighetens ansvarighets-belopp hålla sig till de andra fastigheterna, med mindre egaren deraf sjelf gjort skulden eller densamma å sig tagit.” 19 «. ”Har fastighet, sedan inteckning deri beviljades, blifvit styckad; vare ock då om Bih. till B. St. Brot. 1850—51. 7 Sami. 1 Afd. 18 Haft. 2 10 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 29. hvardera fastighets-andelens ansvarighet för det intecknade beloppet och om sättet för försäljning lag, som om flera fastigheter i 18 § sagdt är. 21 §.
Om de betydliga direkta och indirekta, uppoffringar, Slaten och enskilde vidkännas i följd af beväringens vapenöfningar, besparades och genom årliga räntor ökades; skulle denna fond snart uppgå till liera millioner R.‘dr, hvarmed vid annalkande krig kunde, för fosterlandets försvar, uträttas mer, än genom de årliga, för alla, som icke användas i Ijsgsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o >3. 14 krig, alldeles onödiga vapenöfningarna, hvilka äfven i krigskonsten bildade män sjelfve förklarat vara, på sätt de nu verkställas, föga ändamålsenliga. — Åberopande hvad i Herr Österbergs motion och vid dess remitterade af mig, samt förut af mångå offentligen, anförts mot dessa vapenöfningar, reserverar jag mig såväl mot Utskottets hemställning, att frågan om deras upphörande, ”må lemnäs utan afseende,” som ock mot en del af motiverna, t. ex. om behöfligheten af ungdomens ”militäriska uppfostran’"„ för att underhålla ”nationens håg och fallenhet för krigare-yrket”Den rnilitäriska uppfostran” består till stor del i bibringade vana vid den ”passiva" och ovilkorliga lydnaden för befälets lagliga eller olagliga befallningar. 1 den mån christlig kultur vexer, national-fördomarne aftaga, komunikationerne lättas, folkslagen lära känna och värdera hvarandra samt internationel handel och annan industriel verksamhet aktas och uppmuntras, — skall ”nationernas håg för krigare yrket” aftaga. Denna håg, stundom prydd med ”fosterlandskärlekens” och den s. k. ”krigare-ärans” namn, torde, vid en lugnare undersökning i ljuse^ af "den rena evangeliska läran,” finnas vara upprunnen från menniskans affall från Gud.
Efter de föreställningar i ämnet, jag nu gör mig, kan jag således icke vänta mig någon kommande tidpunkt, då jury med trygghet skulle kunna användas annorlunda, än att den utsåges inom en med större interesse vid allmänna ordningen fästad folkklass, de förmögnares, de högre bildades, de i samhällets tjenst anställdas. 67 Att stifta en jury af rent populära elementer, sä vidt dermed förslås äfven de mest råa (bland dem, som kunna läsa och skrifva) synes mig för öfrigt äfven derföre olämpligt, att den högsta domaremakts utöfvande genom sådana individer ej kan undgå att väcka det mera upplysta samhällets motvilja och förödmjukelse. Så vidt möjligt är, måste allmänna omdömet se upp till sina domstolar, icke se ned på dem. Domstolarnes plats måste vara en upphöjning i samhället, om eljest deras bestämmelse skall uppfyllas. Oförderfvad af onaturliga uppviglingar, skall också folkmassan sjelf ej begära bättre, än att se dom och rätt förkunnas af dem, som bättre förstå, än den enfaldige arbetaren, hvilken aldrig af sig sjelf kommer på den tankan, att han är duglig till domare. Så sinnad, som deremot arbetaren nu snart torde hinna att hafva blifvit, under allt bemödande att hos honom inprägla tillit till hans egen förmåga, såsom åtminstone jemngod med hvarje annan, om ej öfverlägsen alla, vore det dock ej heller rådligt att företaga en stiftelse, från hvilken massan skulle uteslutas. Men kan nu hvarken domarekallet någonsin åt folkmassan öfverlemnas, eller för närvarande en inrättning stiftas, som komme att utgöra en ny folkmakt, i hvilken massan ej skulle deltaga; så vill häraf följa, att införandet af en juryinrättning i denna stund måste betraktas såsom omöjligt. Äfven med åsidosättande af all betänklighet från denna sida, och med gillande således af sjelfva syftemålet, visar dock lagförslaget, att dess utförande bar svårigheter, om hvilkas olöslighet man tyckes kunna endast genom angifvande på sjelfva förslaget bäst öfvertygas.
Cederström: Herr Riben sjelf bar förklarat sin mening vara, att Ättemän bör äga rätt att få anteckna sig vid andra anteckningen; det är derföre angeläget erhålla den bestämdhet i redactionen, sorn. Herr Bråkenhjelm åsyftat, och jag ser icke, hvarföre man i detta fall skall bestrida ett mera tydligt förslag, samt bibehålla ett otydligare. Herr Cederschjöld: Hela den närvarande tvisten tyckes bero derpå, när andra anteckningen skall anses slutad. Detta anser jag hafva skett för hvar och en Ätt, när densamma vid andra anteckningen andra gången uppropas. Jag medger väl, att man här kunnat, såsom en värd Talare yrkat, ställa orden i praesens, i stället för prasteritum; men jag tror det för öfrigt vara temligen likgiltigt. Herr Riben: Herr Cederschjöld har alldeles rätt uppfattat frågan. Lika med honom anser jag derföre alldeles likgiltigt, hvilketdera förslaget antages. Den 3 Augusti e. m. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LaniltMar skalken framställd proposition, blef 6 §. af Ridderskapet och Adeln bifallen. §• 7- Utom de personerj sorn, enligt 18 ,$*. Riksdagsordningen, icke såsom Riksdagsmän i något Stånd kunna .godkännas , vare från rättighet till säte och stämma å Riddarhuset uteslutne: 1:0 Adelsman , som bysatt är. Hvilket Moment, uppå gjord proposition, bifölls. 2:0 Adelsman, somför nesligt brott, genom behörigt, sedermera icke lagligen upphäfdt, Utslag, antingen blifvit till straff fäld, eller med mer än halfva skäl besvärad, så att Domaren funnit saken böra till framtiden lemnäs. Bifölls. 3:o Adelsman, som utur Riket af vikit, intill dess han återkommer, och derefter trenne är här i Riket skattskrifven varit. Herr von Hartmansdorff: lii §. af den nuvarande RiddarhusOrdningen, emot hvilken detta förslag svarar, står det: ”Adelsman, som utur Riket afvikit, bafve förr ”verkat rättighet till säte och slämma på Den 3 Augusti e. ro. ”Riddarhuset.
2)å, utöfioer l;ioab rebait, tilt loerfftältigljet af Stifetö ©tällberg Beflut loib fiftlibne IRiföbag, Blifioit Beträffanbe orbitaitbct af görontåfeit inom Banfen loibgjorbt, ytterligare föränbrtngar funna ifrågafomma att efter f;aitb loerfftällag, l;afioe Söt, Beträffanbe fluttigt Beftdminanbe af tjenftemäng od; Betjente^ antal famt beraS förbelitiitg på Banfenö fontor od; eppebitioner, för närtoaranbe attenaft förorbnat, att SuUmäfttge [fola tilt 33anfo4ttffottet loib näftfomnianbe IRifgbag beröm af* gifioa förflag. § 25. $ör 33anfo4ltffottet loib näftfommanbe IRifgbag är inftrnftion af Dfj ut* färbab. § 26. tDet för tRifgBanfeng ftyrelfe od; förtoalttting mib inneloaranbe IRifgbag fant» manfattabe ^Reglemente t;aftoe Söi i nnberbänig ffrifioelfe tilt jfongf. 5Raj:t öfioer* lemnat, meb anhållan att Äongl. 9Raj:t tädtcs låta tilt allmänl;etenb fämtebom od; efterrättetfe i nåber fungöra be i famina ^Reglemente Befintliga föreffrifter, för l;ioilfag tillämpning fåbant fan anfeö erforberligt. § 27. 9Reb anlebning belg af beleganteg i Alllmänna -f?ypotefg
Begäret efter oberoende föranleder ofta till förtidiga och illa beräknade bosättningar, hvaraf åter merendels uppkomma armod och elände, särdeles när ett så kalladt bårdår inträffar. Till dessa bosättningar bidrager i icke obetydlig mån den i orten till ytterlighet drifna plägsed, att föräldrar, mångengång i medelålderns fulla verksamhet, emot betingadt årligt underhåll för lifstiden, eller som det benämnes födoråd, afstå sina små hemmansdelar till någon af sina söner eller en dotter, på det hon må kunna fullborda ett påtänkt giftermål, så att exempel icke saknas, att, från samma lilla hemmansdel, samtidigt måste utgå födoråd, ej blott till primitiva ägaren och hans familj, utan äfven till dennes närmaste efterträdare, hvilken åter i sin ordning ingått enahanda aftal. Om de i flera hänseenden menliga följder dylika afhandlingar af sig föda, samt den kallsinnighet, som deraf närmaste anhörige emellan ofta uppkommer, lemna broltmåls-annalerne talrika intyg; men då en hvar äger om sin egendom förfoga och afhandlingar af nämnde beskaffenhet svårligen kunna af lag förbjudas, har jag endast skolat förhållandet antyda. Lika menligt verka jemväl många, tvifvelsutan i god afsigt, men med ett mindre väl beräknadt förutseende, be viljade nybygges-anläggningar och hemmans-afsöndringar, hvilkas fattige åboer, särdeles under svårare år, med hustru och barn merendels endast öka proletärernas antal; och har jag derföre, i fråga om nya sådane bosättningar, strängt tillämpat de förfoganden, som af den administrativa myndigheten varit beroende. Beträffande folkets sedlighet, äro gröfre brott, och bland dem sådane, sorn tillhöra kategorien lifssaker, högst sällsporda; men tyvärr har antalet al andra brott och förbrytelser, åtalade vid domstol, under åren 1848, 1849 och 1850. särdeles det förstnämnde året, ökats i förhållande till hvad fallet varit de näst föregående tre åren, då antalet sakfälide utgjorde: 11 hvaremot del uppgått
När Utskrs betänk, i detta ämne förra gången förevar, tog jag mig friheten att fasta uppmärksamhet derpå, att bifall dertill möjligen kunde hafva till följd tillskapande af nya landshöfdinge-embeten; och då jag sammanlade detta med ett i södra delen af landet gängse rykte, ansåg jag nödigt, att, i fäll någon skrifvelse i ämnet skulle till K. M. aflåtas, man dervid gjorde det tillägg, att regleringen ej mätte leda till någon ökning aG8 Den 17 Juni f. m. af länens enibetsmäns antal. På denna anmärkning har Utsk. fästat det afseende, att Utsk. tillstyrkt ett sådant tillägg i den Und. skrifvelsen. Jag anhåller således om bifall till betänk, på den grund, att jag anser nödigt, att genom en und. skrifvelse med detta vilkor förekomma, att ieke den skrifvelse, som R. St. förut utan vilkor inlemnat, må gifva anledning till nya utgifter för statsverket. Jag ber vördsamt att äfven få erinra derom, att denna skrifvelse är högst vilkorlig och således ej kan komma att medföra de många olägenheter, tvenne värda talare här förespeglat. Förslaget innehåller nemi., att en sådan ny indelning skall ske endast der, den finnes vara af beliofvet påkallad. Det är således fullkomligen öfverlemnadt åt Styrelsen att bedöma hvilka förändringar äro af beliofvet påkallade; och, som jag nyss nämnde, består den väsendtliga fördelen uti tillägget till den förra skrifvelsen, på det vi må vara säkra att slippa flera landshöfdinge-embeten, i anseende hvartill jag tror, att denna framställning just i närvar, ögonblick kunde vara af någon nytta. Jag anhåller om bifall å betänkandet. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag hade icke ämnat att yttra mig till förmån för betänk., och är egentligen uppkallad af en värd ledamot här midt öfver, som påmint R. o. Ad., att under den tid, han deltog i Styrelsen, åtminstone -§:delar af R. St:s önskningar inkommit i den form, alt Regeringen icke derpå kunnat fästa afseende.