Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Julii P. ao3, 213. - i anledning af Konungens Proposition om StaIsVerkets tillstånd och behof i hvad den rörer RiksStatens sjunde HufvudTitel, Junii P. 730. Julii P. 2o3, 213, io45. «— angående StatsRegleringen under RiksStatens åttonde HufvudTitel. Junii P. 730. Ju lii P. 318, 344- Aug. P. 54o. Oct. 2 A. P. 55. •— angående nionde HufvudTitelns anslagssumma. Junii P. 730. Aug. —- angående reglering af Allmänna IndragningsStaten. Junii P. 780. Oct. 3 A. P. i83. — med de rörande StatsRegleringen affattnde Betänkanden, jemte en Tabell öfver Statsverket. Junii P. 730. Julii P. i2r,2og. «—■ om Lots-och Båk-afgifternes nedsättning, och om deras användande. Aug. P. 160, 2o3. 544 StatsUtskottets Betfinkanden, Memorial <oclt ProtocolJsUtdrag: rörande tillökning i an* slaget för Modell Kammaren och Mechaniska Skolan. Ängd P. tfjo, 372, 4op. <— om inköp för Allmänna medel af framlidne Professor Acliarii Örtoch Laf-samling. Julii P. jo8, 58ö, 678. _ öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande, i fråga om Emhetsoch Tjenstemäns behof alt innan 70 års ålder taga afsked med oafkortadi åtnjutande af innehafvande lön. Juli i P. ?.o5, 54ö. Oct. P. 427 *—• angående tillämpningen af Författningen om de Emhetsoch Tjenstemäns rättighet, som fyllt 70 års ålder, att behålla lönen vid afskedstagande!. Aug.
— Hvad deremot kamrarnes likhet beträffar, så får jag förklara, det jag i denna del är af ännu mera motsatt tanka med den värde ledamoten, än i afseende på ståndsprincipens bibehållande; ty, hvad denna princip vidkommer, så ehuru jag lifligt önskar, att man vid representationens ombildande måtte öfvergifva densamma, skulle jag likväl, för att snart komma till en reform i detta hänseende, möjligen kunna till en del medgifva dess tillämpning, hvaremot jag aldrig någonsin skall lemna min röst till bifall för en representationsförändring, som är byggd på någonting annat än ett fullständigt tvåkammarsyslem med fullkomlig karaktersskillnad de båda kamrarne emellan. Jag anser detta vara en bland de största och väsendtligaste hufvudegenskaperne, som en nationalrepresentation måste hafva; och då den Svenska representationen, med korta mellantider, oupphörligt varit i besittning deraf, så vore det, enligt min förmening, en den mest genomgripande förändring i det Svenska statsskicket, som kunde verkställas, om denna representalion, som för det närvarande i sjelfva verket är grundad på ett tvåkammaresystem, fastän den är på 4 rum fördelad, nu ombildades till ett fullkomligt enkammarsystem, såsom Const.Utsk:s förslag, enligt min åsigt, är. Om alla intressen, alla idéer vore lika för alla medborgare i samhället, och man kunde anse, att de emellan alla samhällsindivider, vare sig enskilde, eller licia classer eller stånd, vore fördelade alldeles oberoende af några, vare sig ståndseller classförhållanden, så att den ena classen icke kunde antagas mera än en annan med förkärlek omfatta vissa idéer eller vissa intressen; då först kunde man tänka på att införa ett enkammarsystem och deruti inrymma alla dessa för alla medborgare lika kära idéer, lika vigtiga intressen.
Dock är det naturligt att i detta fall någon bestämd regel icke kan uppställas. I åtskilliga oktrojer för Filial-banker bestämmes ett minimum för tecknings-summan. Denna bestämning har, efter hvad Fullmägtige kunnat förnimma, tillkommit, i de flesta fall, af orsak, att vid ansökningen om oktroj det befarats, att säkerhet ej skulle kunna anskaffas till högre, än det minimi-teckningen motsvarande belopp; någongång ock derför, att vederbörande haft sig bekant att försträckning från Riks-bankeri ej varit att påräkna till större summa än nämnde belopp, hvadan det ansetts gagnlöst att ställa säkerhet derutöfver; men sannolikt aldrig af den anledning, att Bank med lägre teckning, än det i oktrojen bestämda minimum, icke skulle kunna verka oberoende af en eller annan bredvid stående kapitalist. Vid dessa upplysningar, tillkomna med anledning af den ytterligare utveckling, en minoritet inom revisionen ansett erforderlig i motiveringen af Herrar Revisorers yttrande, bifoga Fullmägtige den anmälan, att det af Fullmägtige anförda skäl för åtgärden att förstärka handelsoch närings-diskont-fonden innefattar, att sådan förstärkning kan, i händelse Bankens säkerhet det påkallar, med lätthet återtagas, hvilket icke är förhållandet med en till Filial-bank anvisad försträckning; och ehuru tryckningen på Bankens metalliska valuta är lika stark, ehvad sedeln, vid första utgifningen, utgår till ett eller till ett annat föremål, måste det likväl medgifvas, att det anslag från Banken, som ej utan svårighet kan återfås, skall i längden ”trycka mera” på kassan, än det, som snart kan indragas.
För dessa ändamål anser Borgare - Ständet Rikets Ständer wara sammankallade af en Furste, som i wädans stund, glömde hwilans behof och mindes blott sitt Fädernesland — för dessa ändamäl ffall Borgare,Stände' gä hans afsigter och sina mödor til mötes, utan frugtarr och utan beräkning af försakelser — för dem skole tvi, sädan än wär öfwertygelse, finna en förökad styrka i wära Medständers tänkesätt, och främst deribland i forelysande erempel af det Ständ, som nu emottagcr det första bewiset af wär högaktning — som förenar bördens företräden med uplysningens — och frän hwilket man i fordna dagar, liksom i wära, sett utgä män som kämpat för Fosterlandets wälfärd eller tänkt för dess ära och sjelfbeständ, och gifwit minnets rygtbarhet deråt genom wapnens framgång eller snillets Under de trognaste onffnmgar för den allmänna sakens befordran anhäller Borgare-Ständct, at af Herr aron och Landtmarffalkens samt Högloft. Ridderffapets och Adelns ynnest och bewägenhet omfattas. Veswarades af Herr Laron och Landtmarffalken, hwarefter Depukationen afträdde, beledsagad, lika som wid ankomsten. Den Z Maj. 17 Biskopen öfwer Linköpings Stift, UreoIoZuL I^L^rniLtsli LlaAister Larl Kosön von Kossn stein, hwilken genom följande T«! framförde Präste-Ständets wänliga lyckönskan: Präste-Ständet skyndar at hos Högwälborne Herr i^ron och Landtmarskalken samt Högloft. Ridderskapct och Adeln, genom osi sine lleputsracle, nedlägga sin wördsamma helsning och sin lyckönskan til detta Riksmötes början. Sällan hafwa Rikets
Jag anhåller endast få erinra, att jag fullkomligen känner, att så länge jag har den nåden att vara Ledamot uti Konungens SlatsRåd, jag äger att inför Kongl. Majit framställa min mening; men så länge jag i egenskap af Representant deltager i Ridderskapets och Adelns Öfverläggningar, anser jag mig äfven, lika med hvarje annan af Ridderskapets och Adelns Ledamöter, härstädes äga en fr yttrande rätt, och tror derföre, att den ick< bör af någon kränkas. Grefve von Schwerin: Jag hade trott, at det nu mera endast vore fråga om att genor Den 12 Martti. 405 votering utröna Pluraliteten af Ridderskapet och Adelns tankar. Men då de Herrar, som jrkat afslag, å nyo gjort sina skäl gällande; så anhåller ock jag ali få tillägga några ord till hvad jag redan yttrat, i hopp att bereda bifall åt min åsigt af saken. Det är ej första gången, som Sveriges Konung jemväl burit Titel af Norriges Konung. Carl Knutson bar den, Magnus Smek bar den, och Olof Skötkonung sträfvade efter densamma, men blef genom individuella förhållanden hindrad att realisera sin idee. Jemväl förr har det funnits Föreningsband Brödra-folken emellan; men de hafva blifvit sönderslitne. Det är nu mera än förr angeläget för Svenska Folket, att de nyss åter knutna band måtte blifva oupplösliga. Svenskar och Norrmän äga gemensam Konung; de skola gemensamt gå till den utveckling, som kan blifva deras lott, eller ock, om Ödet annorlunda beslutit, gemensamt falla, den ena förr, den andra senare. Jag kan ej förlika mig med den lankan, att Norrmän skola ställas i samma Cathegorie med Utlänningar. Det tillhör nu Svenska NationalRepresentationen att yttra sig, och då vet jag ej, huru man kan låta en ofullkomlighet i Redactionen eller andra Considerationer afhålla sig från att fritt yttra hvad det broderliga hjertat känner.
Men för att Banko-Utsk:t må komma i tillfälle att föreslå de terminer då utbetalningen från banken af dessa medel lämpligen kan och bör ske, samt för öfrigt föreslå de reglementariska stadgandena för verkställigheten häraf, förenar jag mig med dem, som yrka återremiss. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af Utsk:ts förev:de hemställan, framställde Hr Gr. och Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvartill svarades många nej, blandade med ja, och se - 460 Den 22 Maj e. m. dermera propos. på återremiss deraf, då svaren utföllo med många ja, jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Hr Stuart: Då denna punkt handlar om samma ämne, söm den R. o. Ad. nyss återremitterat, eller om den bankovinst, som nu finnes att tillgå, så torde af det sålunda redan fattade beslutet följa, att äfven denna punkt bör återremitteras, hvarom jag hos Hr Gr. o. Landtm, får anhålla om propos. Frih. af Ugglas, Gustaf: Då R. o. Ad. återremitterat Ioreg:de punkt, är det klart att äfven denna bör till Utsk:t återremitteras. Men för den händelse att Utsk:t icke skulle komma att godkänna Hr Stuarts åsigt, vågar jag hemställa att Utsk:t något bestämdare, än nu skett, ville uttala den mening att banken bör deltaga uti blifvande jernvägslån. Ulsk:t säger nemi., »att af nämnde vinst ett belopp af minst 5 millioner rdr må, under detta och nästfölj. åren 1864 och 1865, användas till inköp af lätt realisabla obligationer, företrädesvis sådana, hvilka af Riksgäldskontoret utgifvas för lån, som för Svenska statens räkning kan komma att upptagas till fortsättning af statens jernvägsbyggnader.
Stockholm har visserligen, sedan Grand Hotel byggdes, fått flere, till och med större salar, men ingen som kan mäta sig med des3 stora matsal i dekorativ skönhet, framför allt numera sedan densamma helt nyligen genomgått en grundlig restaurering och dekorerats i ljusa och glada färgtoner, som göra det ståtliga rummet högre och luftigare än förut. Därtill kommer, att matsalen satts i omedelbart samband å ena sidan med en förtjusande damtoalett, hållen i Louis X V L s stil, medan musiken från sin förra plats flyttats upp på en af läktarne på salens tvärsidor, och å andra sidan med ett i morisk stil rikt inredt kafé på nedra botten i f. d. Bolinderska huset. Skaparen af Grand Hotel lefver icke mer; den 5 mars 1890 afled nämligen Bégis Cadier, som från den obetydliga eharkuterihandeln vid Fredsgatan blef uppbyggare och ägare af det ståtliga hotellet. Han öfverlät emellertid sitt verk i de bästa händer, nämligen åt den, som med aldrig svikande mod, aldrig tröttnande ifver stått vid hans sida under alla de år han med sådan framgång arbetat på att först grunda och sedan utveckla och höja hotelloch restaurationsväsendet i Stockholm och medelbart i hela Sverige. Änkefru Lilly Cadier, hvars bild i dag pryder Iduns nummer, har nämligen efter sin make öfvertagit värfvet att fortsätta hans verksamhet, sedan hon utlöst öfriga arfviDgar och blifvit ensam ägarinna af Grand Hotel jämte det s. k. Bolinderska huset samt öfvertagit arrendet af Hotel Rydberg till den 1 april med annexet i det s. k. Celsingska huset äfvensom arrendet af egendomen Bergshamra med lägenheten Tivoli, hvarest familjen Cadier en följd af år haft sitt sommarsäte. Änkefru Lilly Cadier föddes den 3 februari 1832 i Narva, där hennes fader Abraham Boberg var handlande. Som hans namn antyder, syne3 han hafva varit af svensk härkomst, hvilket är så mycket sannolikare, som Narva ju länge varit en svensk besittning. Lilly Boberg var den åttonde af elfva syskon och uppväxte i enkla vilkor, som man lätt kan föreställa sig på grund af förhållandena i Narva på trettiooch fyrtiotalen.
Sjö-försvar, rikets, angående dess ordnande; motion af Herr Mauritz Brakel: se Motioner. Sjöförsvars-Departementet: se Kiks-Statens Femte Hufvud-Titel. — Förslag till allmänna vilkor och stadganden i afseende på dessa statsbidrag: B. VI. 154, 160, 208, A. 208; E. VII. 286. —, angående fördelning af kostnaderna för dylika, der qvarnverk icke finnas att ändra eller utrifva; motion af Herr Garl Johan Edvard Heijkenskjöld: se Motioner. Sjötullen vid Blockhusudden, i anledning af väckt motion om dess indragning: B. II. 209, 233, 237, A. 242. Skara högre elementar-läroverk, angående rättighet för läraren i teckning vid nämnda läroverk Mankell att, vid fråga om uppflyttning till högre lönegrad, få beräkna äfven de år lian före år 1860 vikarierat i nämnde befattning: B. I. 574; II. 5, 119, A. 120. Skarby-sjön och Wia-ån i Orebro Län, om låne-understöd till sänkning af nämnda vattendrag; motion af Herr Sten Erland von Hofsten: se Motioner. Skarpskytte-föreningarna i riket, i fråga om beviljande af anslag och annat understöd från statens sida till befrämjande af nämnde föreningars verksamhet: B. lil. 133, 178, 239, A. 248; E. VII. 15. Skatte-köp, i anledning af väckta motioner angående rättighet till dylika köp af Wisingsö skolegods-hemman: B. III. Skatte-rätt, i anledning af väckt motion angående närmare bestämmelser i afseende å sättet för erhållande af dylik rätt å krono-nybyggen: B. V. 299, 341, A. 341, E. 580. 228 — S — Skeppsholmen, i anledning af väckt motion angående förflyttning utom hufvudstaden af Kongl.
Det vissa i denna fråga är, å ena sidan: att alltifrån 1026 till rnedlet af 1700 (alet den omtvistade slägtgrenen uteslutande representerat i och sålunda ansetts höra till svenneklassen eiler N:o 66, såsom det med Riddarhusets förändrade organisation kom att heta; att N:o 66 benämnts oell fortfarande benämnes »till Gälared och Kolbeck»; samt att bröderna Bleckert och Anders Lilliehöök, hvilka lefvat i slutet af 1700-talet och ostridigt tillhört den egentliga Fårdala-ätten, ansett sig vara de siste af nämnde ätt, i sammanhang hvarmed ock vapnet efter den sistnämnde blifvit krossadt: men å den andra: att genealogierna år 1765 anordnats just så, som de nu befinnas; att, ehuru omförmäita vapenkrossning antecknats å genealogierna, vederb:de likväl ej affört ätten N:o 1 såsom utgången; samt att just vid sjelfva den nämnda tidpunkten, 1765 och derförut, frågor rör:de Lilliehöökska ätterna uppstått, som tydligen angifva beskaffenheten af de svårigheter, vederb:de haft att öfvervinna vid upprättandet af samma ätters genealogier. Von Stiernman hade nemi. år 1731 utgifvit en matrikel, hvari Fårdala-ätten antecknats som utdöd. Emellertid fann man och anmärkte, att detta var ett misstag, hvilket härledde sig deraf, att lian såsom stamfar för ätten antecknat Johan Nilsson, som lefde vid tiden för Riddarhusets inrättande, i stället för att börja med den förste på stamträdet, hvilken enligt Riddarh.-Ordnm kunde inleda en Riddare-klassen tillhörande ätt. För att nu icke utsätta sig för enahanda anmärkning som den, hvilken med rätta drabbat von Stiernman, måste Hiddarh.-deputationen af år 1765 besvara den frågan: luiru långt skall man gå tillbaka i ättledningen, hvar skall man stanna, för att anse sig hafva funnit den rätte ättefadren för N:o 1?
Sedan Stats, Naders ofwannämnde Ledamöter Uti Konungens Förmak bliswit inkallade, behagade Hans Kongl. Majit, med anledning af Stats Raders underdäniga tillstyrkande i näder förklara, att Hans Majit fann för godt att proponera Riksens Ständer, att genom en eller twänne Deputerade as hwarje Sraird deltaga i styrelsen as en speciel Revision af krigs, redogörelserna; Och blef den proposition som härom till i4ir Den 2i December. till Riksens Ständer skulle afgä, och hwilken wid detta Prokocvll finnes bilagd, af Kongl. Mast i Mader gillad. In I>'jäsm krotocolii Hans ^ärrg. Herr Grefwe» och Landt - M a r skalken yttrade, alt i afseende pä innehållet af slutmeningen j denna Konungens Nådiga Proposition torde dcnsam, ma böra remitteras till Statg.Utstkotltt. Herr bloräsnsrolps, Hnäern, förklarade sin önskan, att densamma mätte fa hwila pä bordet. Friherre Kkannertisim, strrs ^uZNst. Den sörsta delen af denna Konungens Nådiga Proposition tyckes innefatta Kongl. Masts medgifwande, att Riksens Ständer, till öfwerseende af allmänna medlens förwallning mä Utnämna en eller twänne per, söner af hwart Ständ.. Deröswcc synes mig att Riks-Sländen kunna yttra sig direkte, utan att någon remis till Utskott as denna staga kan bchöfwas. Men den sednare delen af propositionen, torde deremot bade böra och kunna remitteras till Stats. Ulffotlek. FriherreLtnöl von k4ol8tsin, Lorlitr. I^uävix. yrkade all denna Konungens Nådiga Proposition mätte fä hwila pä bordet: man kunde behöf, rva tänka pä saken. Hans Excelsenre Herr GrefweRuukb. Den Dm 2i December. 141 z
Prot. 1865 & 1866. 9 Sami. 10 74 Prot.-Utdrag den 18 November 1865. 5:o Anders Pehrsson från Christianstads län, angående nedsättning af en komité, för utredande af frågan om inrättande af sedelutgifvande provinsbanker, i ändamål att erhålla amorteringslån på billiga återbetalningsvilkor. S. D. Följande motioner blefvo till Lag-Utskottet remitterade, nemligen af: l:o Magnus Svensson från Skaraborgs län, om bestämmande af annan grund för skyldigheten att bygga kyrka och prestgård; 2:o Gustaf Bolin från Upsala län, om upphäfvande af gällande stadganden angående hembud och lösen af frälseskatte och skattefrälse jord, m. m.; 3:o Nils Pettersson från Calmar län, om bestämmande af kortare preskriptionstid för utsökning af soldats, båtsmans och tjenstehjons löneförmåner; 4:o Anders August Andersson från Östergötlands län, om utsträckning af den uti 30 Kap. 6 § Rättegångs-Balken medgifna befrielse från skyldigheten att nedsätta s. k. revisionsskilling, samt om upphäfvande af alla i samma Balk förekommande stadganden i fråga om borgen för kostnad och skada; 5:o Johan Peter Andreasson från Elfsborgs län, om ändring af stadgandena angående uppbud och lagfart af fast egendom jemte dithörande delar af Inteckningsförordningcn; äfvensom vid remissen af motionen afgifna yttranden; 6:o samme man, om vissa ändringar eller tillägg till Kongl Förordningen, angående grunderna och vilkoren för hemmansklyfning och jordafsöndring, af den 6 Augusti 1864; 7:o Carl Anders Larsson från Östergötlands län, att alla stadganden angående borgen för annans gäld måtte efter viss tid upphöra att vara gällande, m m.; samt 8:o Leonard Johan Fahlander från Westerbottens län, att väghållningsskyldigheten måtte af Staten öfvertagas, m. m. o o S. D. Remitterades, vid nu skedd föredragning, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet nedannämnda motioner af: l:o Pehr Andersson från Blekinge län, att uti aila reglementen för brandförsäkring af hus pä landet måtte införas stadgande i antydd syftning till beredande af större säkerhet för inteckningshafvare; 2:o Sven Rosenberg från Christianstads län, om reglering af organisters och klockares löneförmåner, jemte vid remissen afgifvet yttrande; 3:o Petter Larsson från Gotlands län, om upphäfvande af gällande föreskrifter för upptagande af kollekt vid bröllop och barndop; 4:o
Han är till och med så vänlig mot de nu lef-vande artisterna, att han samtidigt förklarar Olga Björkegren vara » bland alla unga den enda *, som lofvar att blifva något stort *, och strax förut visar på en gång sin intelligens och sin konseqvens genom att säga om fru Hartman, att hon möjligen skall kunna blifva, » hvad naturen tycks hafva ämnat henne till: nemligen en stor skådespelerska ». Herr H. säger det visserligen vara sin afsigt att » underkasta de mera framstående personligheteme en något vidlyftigare granskning än hvad de dagliga tidningarne i sin lätt förklarliga brådska kunna medhinna. » Och att hans uppsatser äro något vidlyftigare än tidningarnas, är jag villig att medgifva. Men då sättet att gå till väga vid bedömandet i ingen mån skiljer sig från den till följd af sin natur alltid efemera tidningskri tiken, så måste omdömet om hr H: s karakteristiker blifva det samma som om de flesta teateruppsatser i tidningarna. Å båda sidor saknas väsentligen en riktig uppfattning af, hvad som menas med kritik. Herr Hedberg tycks nemligen anse, att kritik är detsamma som förmågan att utan närmare angifvande af grunder omtala, hvad man sjelf tycker vara bra eller dåligt. Och * Kors. af G. af Ö.detta ar precis detsamma, som tidningarna i allmänhet dagligen göra. Det är icke kritik, utan borde egentligen i tidningarna gå under rubriken: onödigt långa notiser. Ty att vidlyftigheten i och for sig ej gerna kan vara en förtjenst, om metoden är densamma, det torde väl vara uppenbart. Fyra nakna påståenden bevisa precis lika litet som ett, och detta kommer af en ganska enkel regel, som säger, att om man har aldrig så många nollor, så kunna de ändå till-sammans aldrig blifva mer än noll. Att deremot, hvad jag här kallat nakna påståenden, kunna hafva den egenskapen att utan all egen försky lian eller värdighet blifva trodda det är jag den siste att vilja förneka. Hvad är då kritikens första uppgift? * Det är att sätta allmänheten in i hvad frågan gäller.
Maj 1857 meddelat Kammar-kollegium, till vederbörandes förständigande och behörig Verkställighet. 120:o af den 6 Juli 1857, angående upplåtelse till Strömsholms Nya kanalbolags disposition af jord, tillhörande dels Strömsholms Kungsgård, dels ock länshiahS-böställfet Horns ägor (81). Sedan Kammar-kollegium algifvit infordradt underdånigt utlåtande i ämnet, har Kongl. Maj:! under dert 13 November 1857 bifallit, att ifrågavarande jordrymd må åt Strömsholms Nyå kanal-bolag till inrättande af upplagsplats, magasiner och bostäder under vissa föreskrifna vilkor upplåtas. 121:o af den 6 Juli 1857, angående upplåtelse till Upsala läns Hushållningssällskap af en Kronan tillhörig, vid Upsala stad belägen, jordrymd, för anläggning derstädes af en trädskola (84). Kongl. Majit har under den 24 Juli 1857 meddelat Kammar-kollegium, till véderbörandes förständigande och behörig verkställighet, hvad genom Rikets Ständers bifall till Kongl. Maj:ts i ämnet äflåtna nådiga proposition blifvit beslutadt. 122:o af den 22 Augusti 1857, angående statsbidrag till hy tomtreglering i den år 1856 afbrända delen af staden Eksjö, äfvensom till uppförande af nya byggnader derstädes (101). 1857 den 4 September i underdånighet anmäld Och Rikets Ständers beslut Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Jönköpings län till vederbörandes förständigande meddeladt. 123:o af den 22 Augusti 1857, angående omarbetning af den under den 9 April 1856 för Förmyndarekammaren i Stockholm utfärdade instruktion (113). 1857 den 23 Oktober i underdånighet anmäld, då Öfverståthållare-embetet erhöll nådig befallning att, sedan vederbörande lemnats tillfälle att afgifva det yttrande eller förslag, hvartill Rikets Ständers skrifvelse kunde finnas föranleda, dermed jemte eget utlåtande i ämnet till Kongl. Majit inkomma.