Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Betänker man derjemte, att, i följd af hvad redan nu är stadgadt, en mundtligen gjord motion likväl straxt derefter bör skriftligen uppsättas, så skulle äfven förmånen af en sådan rättighet för motionären vara ganska ringa, och blifva det än mindre , så snart den al Utskottet föreslagna form för motioners beskaffenhet såsom god och nyttig erkännes; ett erkännande, som ock Ridderskapet oell Adeln allaredan gjort, såsom af dess beslut vid återremissen inhemtas. Härtill kommer, att Utskottets förslag för öfrigt icke lagger hinder i vägen för hvilken riksdagsman som helst, att under, elier i anledning af någon discussion om en eller annan fråga på förhand tillkännagifva, det lian med en motion ernar inkomma; och ur dessa synpunkter skulle således ett stadgande orri rättighet till mundlliga motioner äfven blifva utan egentligt ändamål. På grund häraf får Utskottet vördsamt föreslå, i stället för den i Memorialet JN:o 1'7 framlagda, följande redaktion af: Rik sdags-Ordningen, 49 § 1 mom. Hvar och en allmän fråga, som första gången i något Stånd förekommer, skall, såvida ej Ståndet enhälligt genast densamma till vederbörligt Utskott förvisar^ ligga på bordet till nästa plenum, då remiss ovilkorligen bör ske, derest frågan genom Konungens proposition tillkommit. Har frågan af någon Ståndets ledamot blifvit väckt, sålunda som i 1 mom.5i § säges, och understödjes förslaget af minst fyra andra ledamöter, bör jemväl remiss då ske. Karder den ej sålunda un - Itih. till R. St. Fröt. 1847 $ 1848, 3 Sami. 13 Iläft. 2 10 Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 26. der stödd., skall den, såsom ock dä den af Ståndet ogillas, som förfallen anses. Uppslår fråga om, eller hvart, remitteras bör., kan denna fråga blott för den plenidagen läggas på bordet; men i nästa Plenum skall beslut ovägerligen fattas. J Riksdags-Ordn ingen, 51 § 1 morn. (nytt moment.)
Qvarnegares jäf emot den äskade förändringen, och utan andra villkor, än att den, gamla qvarnen åsatte ränta, så vida en sådan egt rum, öfverflyttas på den nya, och att storleken af qvarnstenarna vid den sistnämnda förblifver densamma, som vid den förra lagligen blifvit begagnad. Besv. och Ekon» Vtik. Betånkanden. 2-5 Beträffande åter David Rasmussons väckte Motion om förändring i den ordning, som genom nu gällande Författningar är föreskrifven för pröfningen af ansökningarom rättighet till nya O varnars anläggande; Så finnér Utskottet, att, så länge ekonomiska mai i allmänhet tillhöra Konungens Befallningshafvandes befattning och afgörande, skäl icke är för handen, att föreslå ett olika förfarande vid behandlingen af frågor af ofvannämnda beskaffenhet; hvarföre Utskottet ock tillstyrker afslag å David Rasmussons förberörda motion. Dock varder detta Riksens Höglo!!. Ständers egen pröfning vördsamt understäldt. Ankom den 20 Mars 1823. Utlåtande, rörande väckt fråga om upp• häfvande af Stadgandet i Kongl Kammaroch CommerceCollegiernes Kungörelse den g Februari, 1821, att, då Norskt Lakegods utur andra hand styckevis försäljes, vigten deraf bör i kärlet inbrännas. T JL detta ämne har Vällofl. BorgareStåndet till Utskottet behagat remittera ett af Herr 2 6 Besv. och Ekon* Ulsli.
Departements-chefen, Stats-rådet Fi iherre Peyron, uppläste till justering följande, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts förut fattade nådiga beslut, uppsatta förslag: 3:6 Till Kongl. Majlis nådiga skrifvelse till Rikets Ständers Stats-utskott, angående majoren m. m. G. Krooks gjorda anhållan om ersättning för mistade löneinkomster; och behagade Kongl. Majit, uppå Statsrådets underdåniga tillstyrkan, berörda förslag, sådane de finnas delta protokoll vidfogade, i nåder gilla samt förordna, att nådiga propositioner och skrifvelse skulle i enlighet dermed expedieras. Ex prolocollo F. L. Tillander. 14 Kongl. Majis Nådiga Proposition, N.o 76. Ank. lill Exp. Ulsk. den 24 Mars, kl. 11 f. ra, Kongl. Maj.ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående tillåtelse Jör Banken och Riksgälds-kontoret att, i utbyte mot nu innehafvande obligationer af arméens ackords-amorteringsfond, mottaga nya sådana, ställda på förlängd inlösningstid; gifven Stockholms Slott den ty Mars 1848.
Enl. planen, skall den ränta, som skattehemmanen mister, påläggas säterierna, så att begge t. ex. komma i samma belägenhet, hvad skatten angår, som allmänna frälset; men om jag icke missminner mig, finnas inom Sverige omkring 34,000 kronoskattehemman, hvilkas ränta skall nedsättas, men endast omkring 4,000 säterier. Antingen skulle nu hvarje hemman säteri påtaga sig den grundränta som minskas för 8.} kronoskattehemman, hvilket väl ej vore utförbardt, eller ock skulle kronan komma i saknad af differencen, men icke ersätta grundräntorne. Vi hafva ju då kommit till ett resultat deremot man inom detta hus så ofta hört varningar, att man icke bör beröfva kronan dess ordinarie räntor, och göra den beroende af penningevärdets omvexlingar. Jag önskar derföre, att denne motion aldrig blifvit väckt, emedan den förespeglar förhoppningar, dem jag trotsar hvarje statsman, hvarje kameralist att kunna rättfärdiga. En (alarp, jag tror att det var Frih. Raab, har yttrat, att allmänna opinion inom landet trycker så starkt på denna fråga, att man förr eller sednare måste lemna den gehör. Jag vill äfven göra behörigt afseende på opinionen, men med vilkor att den är rättvis; är den åter falsk skall jag upbjuda hela min förmåga att tillbakavisa den. Inom Europa utbildas i våra tider mer och mer en opinion, som har till lösen, alt egendom är stöld; och jag tror, att, om man skall räkna de individers antal, som utgöra denna opinions anhängare, de skola finnas fullt ut så talrika som de, hvilka vilja behålla hvad de ega, men jag hemställer till Eder Mine Ilrr, om icke de sednare skola och böra göra gemensam sak för att bekämpa de förre. Likaledes har man sagt, att, när plundringens tid kommer, det kan vara godt, alt hafva upgjort den ifrägavar. liqviden. För min del tror jag, alt om Den 4 Januari.
Befallningshafvande fastställes, aldrig skola erhålla tillräcklig ersättning för det arbete och den kostnad, som för vägarnes vidmagthållande måste nedläggas, hälst, enär berörde öfveienskommelser skola på flere och till fern år afslutas, penninge-värdet under sådan tid undergår förändring, och jämväl icke kan förutses hvad större eller mindre arbete, som i nämnde ändamål blifver hvarje af desse år, i anseende till inträffade omständigheter, nödvändigt; på hvilken grund Selander, som förment, att uti förevarande fråga värdet af enskildas arbete ej hörde genom någon -Embetsmanna myndighet taxeras hälst de ärlige markegårigs-taxorne bestämde priset å dagsverken, föreslagit en sådan förändring af omförmäldte förordnande, att ploglagsdelägarne ärligen borde upprätta förteckning på de dagsverken, som till snöplogningen under vintern blifvit använde, hvilken förteckning skulle af dem till Härads - Katten inlämnas å andra Rättegångsdagen af påföljande Sommar-Tinget, då de öfrige väg-lotts-ägarne i Socknen eller Häradet deraf skulle erhålla del, och äga tillfälle att, om skäl dertill vore, dervid göra anmärkningar, hvarefter och sedan på detta sätt blifvit utredt hvad ploglags-delägarne i ersättning för sitt besvär vore berättigade att undfå, den samma, fördelad på väg-lotts-delägarne, af Kropo-Fogden skulle debiteras och uppbäras. Detta till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Uttkotten remitterade Memorial hafva Utskotten i öfvervägande tagit. Och emedan, vid det rrya öfverenskommelse!' skola emellan Sockneeller Häradsboerne och ploglags - Lagoch Besvärs-Utskottens Betänkanden. i {i delägarne ingas, angående desse sednares betalning för snöplognings-besväret under den kommande tiden till högst Fem år, de alla blifva, enligt 4 §. uti ofvanberörde Kongl.
Till följe af Regerings-Formens 96 §. skola Riksens Ständer vid hvarje Lagtima Riksdag —- Riksdags-Ordningen fl. 63 moni. 4- Electorerne böra vid samma tillfälle, då Jnstiliffi-Ombudsmannen nises, och på enahanda sätt, välja enman af de egenskaper, som hos denne embetsman erfordras, för att honom efterträda, i lall han, innan nästföljande Lagtima Riksdag skulle med döden afgå. I händelse —■ Riksdags-Ordningen fl. 64. Vid hvarje Lagtima Riksdag —«• Itik sd agsOrdningen fl. 65. Till Tryckfrihetens vård skola Riksens Ständer rid hvarje Lagtima Riksdag —* Riksdags-Ordningen fl. 66. Riksens Ständer välje vid hvarje Lagtima Riksdag befattning tillträda. Dera åligger att, jemnlikt af Banco-Ut ^koitet utfärdadt Reglemente, förvalta — Riksdags-Ordningen fl. 67. Efter förenämnde grunder, så i afseende på valsätt, som tid, mä Fullmäktige i Riksgälds-Contoiret af Riksens Ständer utses. Desse Full magt i ge Riksdags-Ordningen fl. 68. Derjemte skola Riksens Ständer, i den ordning Stånden, hvart för sig, lämpligast finna, vid hvarje Lagtima Riksdag. Riksdags-Ordningen fl. 80. Angående tiden för Riksens Ständers sammanvaro och villkoren för deras åtskiljande, äfvensom huru förhållas bör, om Riksdags-mål då ännu är o oafgj orde, stadgas i RegeringsFormens 109 fl. etc. 6 Constilutions-Utskottetf Memorial, N'.o 3o N:o 3o. Ank. tili Exp. Utsk. den 16 Aug., kl. 9 f. m. Memorial till Riksens Ständer, i anledning af återremisscrna på Memorialet N:o 14, rörande tiden för Riksdags fortfarande.
erinra alla föräldrar med en v a r a en gosse eller en f l i c k a — klapp, hvilken helt visst mer skulle v a r a k t i g medföra fägnad. Syster, säg hvad är det väl F ö r en glans du kring dig b r e d e r? R. FLICKVÄNSKAP. KÄRA SNÄLLA IDUN! Nu har jag väntat så hemskt länge att få höra en enda röst höja sig mot » Dogs » » Flickvänskap » (i Idun n :o 83), men förgäfves. Jag är själf en af de där stackars syndarne, som ha en » bästa vän », och därför önskar jag innerligt, att Dogs åsikter ej må delas af många. Dog måste vara rysligt gammal, som så alldeles har kunnat glömma barndomens och ungdomens lekar och nöjen! Ingen bästa vän! Hu, så dyster min barnoch ungdomslid då hade varit! Jag har hvarken ägt föräldrar eller någon nära anhörig, som brydt sig o m mig, och skulle så äfven vänskapen varit mig förnekad! Det hade allt varit bra hårdt. Utan kärlek och utan vänskap! — Och så vill jag bestämdt tillbakavisa Dogs alla beskyllningar om de fel vi amma upp hos hvarandra. Du gode värld, inte är det våra vänners skull, att vi äro felaktiga! Det är nog vår egen natur, som sticker fram. Jag önskar innerligt, att jag vore författarinna, och att jag genom mina ord kunde öfvertyga Eder alla, att en barnoch ungdomsväninna är bland det bästa man kan äga. Men som jag nu i c k e är det, ber jag bara, att Idun värdigas läsa igenom mitt bref och taga mina åsikter i försvar. Ja, det var kanske en djärf bön det där, men det tycks mig nästan vara Tduns plikt, då vi ju alla veta, att Iduns redaktion i » Kamraten » gör allt för att närma ungdomen till hvarandra. Och jag vet nog, att många hylla mina åsikter, fast ingen af dem gjort sig besvär att strida för » Flickvänskapens » skull. Kära, snälla Idun, försvara o s s!
Ständer således medgifvit att lärarne vid sådana pedagogier, vid hvilka, efter E. K. Majits nådiga pröfning, (vänne lärare blifvit anställde, må, med vilkor att de hafva fullgjort stadgade prof för kompetens till lärarebefattning vid Rikets Elementarläroverk, erhålla enahanda aflöningslörmåner, som lärare vid tvåklassiga läroverk, och att således för Rektor vid en dylik pedagogi bestämmes en lön 182 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse JS:o i91. af 2,000 och för lärarne af 1,000 R:dr, mod rådighet lill löneförhöjning efter vissa år, på sätt för de förre är stadgadt; dock alt den förhöjda lönetnren rnä beräknas först från och med året efter det, då pedagogiens utvidgning till två klasser trädt i verksamhet. Beträffande särskildt de hos Rikets Ständer gjorda framställningar, hvilka afse vissa pedagogiers förändring (ill treklassiga Elementarläroverk, hafva Rikets Ständer i afseende å pedagogierna i Arboga, Enköping och Söderhamn, funnit skäl att lill berörde framställningar lemna bifall; och hafva Rikets Ständer alltså beslutat, alt pedagogierna i Arboga, Enköping och Söderhamn skola å stat uppföras såsom treklassiga Elementarläroverk, med enahanda anslag till löner för 1 Rektor och 2 Adjunkter, som för andra sådana läroanstalter utgå; hvarvid dock Rikets Ständer fästat det vilkor, att läroverkshusens byggnad och underhåll icke skall af Staten bekostas. Hvad slutligen angår anvisandet af den utgiftssumma, som bör afses för pedagogiernas utvidgning samt till löneförbättring åt de vid dessa skolor anställda lärare, har E. K. Majit, såsom ofvan är anfördl, föreslagit, att ett belopp af 24,000 Ridr årligen mätte härtill anvisas att utgå af den för folkskoleväsendets befrämjande afsalia, andel af personliga skyddsalgiften.
Jag ber atl få fästa Utskts uppmärksamhet derpå, att de contanta arrendemedlen, som upptogos i förra statsregkn till 42>2^9 *'!dr, äro rent af eventuella och måste successivc minskas i den mån arrendena komma att upphöra; ty då nu arrenden ej få utgå i contanta penningar, komma dessa contanta medel att försvinna. De böra således icke beräknas att uppgå så nära till det nu caiculerade medelbeloppet af 42,26g r:dr, alt endast 26g r:dr i penningar af denna summa bör afgå, om man bar för afsigt att få in denna summa i statsverket.— Hvad beträffar spanmålen, så anhåller jag att, i afseende på beräkningen af dess värde, här få göra samma anmärkn., som jag gjort viel föregående punkterna, nemi. att den bör beräknas till 5 r:dr 24 sk. eller 5 r:dr 32 sk. tunnan. Hr Rosenblad: Jag vill erkänna, att det icke saknas anledn. till den anmärkn. i afseende på arrendemedlen, som Frih: Cederström gjort, för det fall att R. St. skulle iakttaga den generositet mot arrendatorer, som jag vid denna riksdag sett ifrågasättas, nemi. att nedsätta arrendebeloppen och bevilja prolongation å arrendena utan förut verkställd auction: men då förhållandet i öfrigt med våra kungsgårdar och kronoarrenden är sådant, alt de äro tillkomna till större delen under den tid då gracer af kronojord i så hög grad gjorde sig gällande, då arrenden äfven af Kronan blefvo upplåtna, mot någon obetydlig afgift för innehafvarne; så måste dessa Kronans gårdar successive blifva lediga till år 1870, då jag tror att de sista arrenden komma att upphöra.
Ty redan tecknade det sig till skymning der inne i den skumma, melankoliska gatan, och dunklet föll tätt, hemlighetsfullt insvepande allt dit in i rummet, der Kurt och Hedvig sutto, och intet ljus fans, utom en blank stråle från lampan i salen, som sköt sitt ljusknippe som med en sned pil tvärs öfver det rentvättade golfvet ... Men rundt ikring kröpo skuggorna fram ur aflägsna vinklar och vrår, kraflade sig försigtigt fram för att tid efter annan åter fly bort och lemna tiljorna fria för en black, matt halfdager, men för hvar gång de återvände, vunno de mer terräng, och omgåfvo slutligen den ensamma ljusstrimman med en tät, mörk folie. Middagsslamret upphörde efter hand. De större flickorna dukade af, buro tallrikar, glas in i köket. Och en för en skymtade de för Kurts öga, när de passerade ljusstrålen, och deras brådmogna ansigten lyste i skenet. Så skulle granen tändas, och småttingarne närmade sig på tåspetsarne och tittade genom dörröppningen nyfiket in efter härligheterna der inne. Men ingen fick gå in, ty först skulle julsångerna sjungas. De ordnade sig i en krets, och så stämde alla de barnsliga, ännu obestämda rösterna upp med långa, litet ojemnt dröjande toner: »Född är frälsaren Och förlossarn Kristus, herren i Davids stad. Kommen är friden, Himmelska tiden Nu är fullbordad, min själ var glad!» Och sången föll och steg i omedveten mystik som rökverkets hvirflar i en dôme. »En underlig magt öfver gamla sånger,» hviskade Hedvig. Kurt nickade jakande utan att svara. Med stora, vidtöppna ögon såg han ut öfver den nu alldeles mörka gatan. Det enda man tydligt kunde urskilja var porten på huset midt emot, en gammal medeltidsport, omgifven af snirklar, krönt med ett vapen ... Intet stadsbuller hördes, intet stadsvimmel sågs. Man var så borta från allt, så fjerran från allt. Det kunde vara hvilken tid som helst. Det var ingenting, som erinrade om 1880-talet.
Durchmarchkostnader ännu vid 1842 års slut uppgingo lill 43,020 R:dr 29 sk. 5 rst., samt således synas böra fortfarande, intill nästa Riksdag, lemna tillgång till de kostnader, som för Gardes-regementenas malinrällningars vidmagthållande blifvit å dessa reservationer anvisade, tillstyrker Utskottet bifall till hvad Kongl. Maj:t i sådant afsende äskat; hvarjemte och då egenskapen af förslågs-anslag, eller del af Rikels Ständer lemnade medgifvande, att den brist, som uti ett sådant, till beloppet icke på förhand beräknelig^ men till viss summa å stat uppfördi, anslag kau uppslå, skall af Riksgälds-Contoret vid hvarje års slut Stals-Verket ersättas, emot det att, i fall besparing uppkommer, sådan likaledes för hvarje år Riksgälds-Contoret godlgöres, icke står tillsammans med elen af ett re - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 3y. 15 servations-anslag, hvars enda skiljagtighet från öfrige i Riks-Staten anvisade bestämda anslag består deruti, att hvad, som af ett sådant för ett år icke utgår, kommer att, utan sammanblandning med Titelns öfriga besparingar, för ett följande år disponeras, endast för det föremål, hvartill anslaget blifvit afsedt, Utskottet hemställer, att anslaget för durchmarch-kostnader må uti Riks-Staten endast såsom reservations-anslag uppföras. e) Reseoch Tractaments-kostnader. Delta anslag har i bifogade tabell blifvit oförändradt till bibehållande föreslaget. d) Reseoch tractaments-kostnader för Städernes Magistratspersoner och Borgare vid besigtningar. Utskottet har härvid tagit i öfvervägande Herr Fridstedts af Borgare-Ståndet till Utskottet remitterade motion, att Städernes magistratspersoner och borgare, hvilka nu, enligt Kongl.
St:r vid upprättandet af ifrågav:de skolas stat måtte, utgående från antagandet al fem och en half timmes undervisningstid i veckan för hvarje af de återstående vid pass 80 grupperna, anslå: för öfverlärare (hvilka, sedan från det här ofvannämnda, af skolstyrelsen beräknade 13,000 undervisningstimmar, de för språkundervisningen afsedda 350 timmar blifvit afdragna, skulle ega att bestrida en undervisningstid af 12,650 timmar å 2 rdr 50 öre) ett belopp af rdr 31,600; för underlärare (enär dessa icke äro påräknade i de uteslutna språkämnena) med oafkortadt 5,600 timmars tjenstgöring å 1 rdr 25 öre » 7,000; för biträdande lärare med, af samma skäl, oafkortadt antal undervisningstimmar eller 10,500 timmar å 67 öre » 7,000. På grund af den motivering, som af skolstyrelsens ordförande blifvit åvägabragd rörande behöfligheten al ordningsmannen, samt då, såsom en följd af mitt vördsamma förslag rörande undervisningstiden, någon synnerlig inskränkning i deras tjenstgöring icke skulle ifrågakomma, får jag föreslå, det R. St:r måtte förhöja det af K. M:t till deras aflöning begärda anslag, 4000 rdr, till ungefärlig likhet med hvad af skolstyrelsen blifvit föreslaget eller 5000 rdr. K. M:t bar vidare till bestridande af omkostnaderna för tillfälliga föreläsningars hållande vid ifrågav:de skola, hvilket styrelsen ansett böra beräknas till minst 1,500 rdr, förmodligen på grund af Kongl. Kommers-Collegii underd. utlåtande i ämnet, i nåder äskat den obetydliga summan af 400 rdr; hvarjemte antagligen af samma skäl de enligt Kommers-Collegii uppgift för regelbundna föredrag afsedda och i skolstyrelsens utförda belopp för öfverlärares aflöning, 38,400 rdr, ingående 3000 rdr blifvit helt och hållet uteslutna.
Utgående från den förutsättningen att det hem hon klandrar, och det hon själf tänkt sig, är tillfinnandes i Stockholm eller annan större stad, får hon väl nöja sig med den storlek byggmästaren gifvit rummen, och följaktligen äfven sängkammaren, äfven om den icke är » stor, luftig och solig ». Hvarför möbleringen helst bör vara antik och med gravyrer på väggarne, är ett påstående, som tarfvar bevis, ty mer eller mindre smakfull, kan det ej kallas. Salen får ej vara stel, men med de 4 stora, tunga Lutherstolarne kring matbordet, hvilka måste flyttas eller vridas hvarje gång man sätter sig eller stiger upp, hvilket för ett klent fruntimmer isynnerhet nog i längden blir tröttande, är stelheten gifven. Den klandrade unga frun äger pengar, men ett gammalt skåp skall tagas från någon liten stuga och fiffas upp med tennbeslag, hvilket skall vara bättre än en ny, snygg, omsorgsfullt arbetad skänk (buffet, gudbevars 1), endast därför att någon annan kan råka ha en liknande. Så- dana finnas tvärtom i alla storlekar och i de mest växlande former, hvarföre denna fruktan synes onödig. Gamla smaklösa tennsaker och gamla formlösa messingslampetter skall det vara för att vara riktigt antikt! Den klandrade salongen var för fullproppad, men Isas salong kan ej bli för fullproppad — där skall råda ett förtjusande kaos, men intet billighetskram, bara verkliga konstsaker, hvilka äfven de anskaffas » från någon auktion eller nå- gon undangömd möbelaffär » Tapisseriarbeten äro förunderligt nog förbjudna, ty därmed sysslade dock antikens finaste damer så mycket, I en sak är Isa dock modern, hvilket man får veta af möbleringen i hennes blifvande mans skrifrum, där hon ämnar, såsom en nutidens k-ünna anstår, draga sina bloss i sällskap med honom. Man skall icke tvista om tycke och smak, och i alla tider har det funnits och kommer ' det att finnas människor, som anse tiden vara ond och i intet tåla jämförelse med den förgångna.
Tunnland. naturlig äng. I uppgiften till Finans-Komitéu från Södermanlands län saknas ej mindre än 15 socknar, hvadan alltså ofvan uppgifna areal är allt för låg. Jemväl för de andra länen måste dessa uppgifter endast betraktas såsom approximativa och i allmänhet mycket understigande verkliga förhållaudet. Med begagnande blott af de högsta talen blefve för hela riket arealen af odlad jord 4,168,490 tunnland och af äng 8,860,719 eller tillsammans 8,029,209 tunnland. Jemförelse med ekonomiska karteverket. Skörden. 17 stämmes deruti, att alla arealuppgifter rörande åker och äng äro för låga, så har vid beräkningarne i nyssnämnde kolumner alltid begagnats den högre uppgiften, när, som ofta är fallet, skiljaktighet förefunnits. Med begagnande af de högsta talen gifver denna tabell en summa odlad jord och naturlig äng för hela Sverige, uppgående till 8,029,209 tunnland eller omkring 10 procent af hela rikets areal af fastland och öar. Denna proportion utfölle visserligen något annorlunda, om den odlade jordens areal vore fullständigare känd och torde sålunda i verkligheten vara måhända ända till två procent högre. De 15 länsuppgifterna rörande förhållandet mellan besådd och odlad jord kol. 9 äro sins emellan så stridiga, att det torde blifva svårt att förena dem med något visst allmännare slag af brukningssätt, och tab. N:o 2 C) förråder jemväl tydligt, huru många odlingsföremål, som i flera län härvid förbigåtts. Lyckligtvis saknas ej helt och hållet utväg, att redan nu i någon mån få ledning för omdömet till Tab. Litt. r. hvtid grad de meddelade uppgifterna rörande arealen understiga det verkliga förhållandet. Den särdeles omsorgsfulla och för häraderna specifikt lemnade redogörelsen rörande åkerbruket i femårsberättelsen för Upsala län tillåter nemligen en detaljerad jemförelse med de hittills vunna resultaterna af rikets ekonomiska karteverk, om hvilka upplysning mig benäget tillhandahållits. En sådan jemförelse är utförd i nedanstående tab. Litt. F.