Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mom. 2 af punkten 27 återremitterades af Ståndet, som beslöt att samma mom. skulle bringas i öfverensstämmelse med Ståndets förut fattade beslut om ifrågavarande räntas bestämmande till 5 procent. Mom. 2 al' punkten 30 afslogs. Punkten 31 mom. i afslogs jemväl af Standel, sorn för sin del beslöt, att nu gällande Banko-reglementes stadgande uti ifrågavarande hänseende skulle bibehållast Vid Utskottets å pag. 49 gjorda anmälan om väckt förslag till förändring i arbetssättet inom Banko-diskont-verket, lät Ståndet bero, såsom för närvarande icke föranledande till någon annan Ståndets åtgärd. I fråga om 1 mom. af 43 punkten beslöt Ståndet, att derur skulle utgå orden ”företrädesvis” samt ”i öfrigt"; hvaremot momentets lydelse i andra delar af Ståndet godkändes. Mom. 2 afslogs af Ståndet under tillkännagivande, att Ståndet, såsom sitt beslut, antoge nu gällande stadgande uti Banko-reglementets 171 § 2 mom. med dervid förekommande tillägg; hvarjemte Ståndet beslöt, att straxt eiler 5 mom. uti Betänkandet skulle inflyta 6 mom. af 171 § i nu gällande Banko-reglemente, i följd hvaraf de båda nästpåföljande momentens nummerordning komme att i öfverensstämmelse härmed ändras. Mom. 6 återremitterades, för att bringas i öfverensstämmelse med Ståndets härom förut fattade beslut. Punkten 50 återremitterades med de anmärkningar, som under diskussionen blifvit framställda. 484 Prot.-Utdrag den 22 Juni 1860. Likaledes återremitterades punkten 51 lör vidtagande af de ändringar deri hvartill Ståndets under föredragningen al Betänkandet fattade beslut kunde föranleda. Hvad Utskottet slutligen å pag. 76 yttrat, rörande inköp af säkra vexlar å Pund Sterling dragna på London, ansågs icke föranleda någon åtgärd. Slutligen uppdrogs åt Utskottet att i öfriga delar af Betänkandet än de härofvan särskildt utmärkta, införa sådana förändringar, som af Ståndets nu fattade beslut påkallades. Den 22 Juni. Frän Högloft.
Ad:s pluralitet icke skall bevilja remiss å motionen. Det är dessutom icke, på sätt Hr Brakel ganska riktigt och konseqvent ådagalagdt, någon inträffad händelse att ett Utsk. afgifver utlåt, i frågor, som tillhöra deras uptagande och pröfning. Detta tillhör riksdagsärendernas gång men alldeles icke något annnat. Skulle man vilja från detta förhållande hemta anledning för att väcka motion på grund l Den 17 Maj. 31 af 56 § Riksd.Ordn., så skulle det vara antingen ett af R. St. fattadt beslut eller också ett redan uptaget ärende såsom det heter i 56 § Riksd.Ordn., som derför lades till grund. Nu frågar jag den ädle Grin: har R. o. Ad. ang:de denna fråga fattat något beslut? Derpå måste Gr. medgifva att nej skall blifva svaret. Vidare frågar jag om motionen kan anses vara väckt i anledn. af ett redan uptaget ärende. Uptog R. o. Ad. någonsin dessa frågor? Derpå måste också Gr.-n medgifva att svaret blefve nej. När således icke något af de fall, som Riksd.Ordnts 56 § förutsätter innefatta anledning för en riksdagsman, alt väcka motioner under riksdagen, för Gr:n förefunnits, alt väcka denna motion, så lärer väl icke rimligen det tredje fallet, som afser förhållanden, hvilka utom representationen kunna inträffa och hvilka äro omöjliga att förutse, hafva någon den ringaste anledning för Gr:n att väcka denna motion hvarom är fråga. Man har här lemligen skarpt tillrättavisat, för att man varit nog djerf att erinra om det formvidriga i åtgärden och att fästa upmärksamheten på olämplighetcn af att yttra sig om sjelfva nyttan af motionen. Jag tror att de Hrr, som meddelat denna tillrättavisning, hafva i det fallet handlat på ett sådant sätt, alt sjelfva tillrättavisningen faller på dem sjelfva. Sjelfva begreppet säger mig att när fråga är om huruvida remiss bör och får ske, så skall man icke utlåta sig i saker eller de omständigheter, som derutinnan kunna vara mer eller mindre väsendlliga, utan man skall hälla sig lill den frågan huruvida formen är riktig eller icke.
Man måste således först upgöra en plan och fatta en åsigt, huru man skulle önska, att de norra länen måtte vara organiserade, för att få dem i det bästa till stånd, lokalerne medgifva, och derefter måste man jemföra delta med de författmr, som redan äro utfärdade, och så förena dem, alt man slutligen kan vinna sitt mål, men delta är ett förelag af en serdeles vidlyftig beskaffenhet, svår nog alt bedöma. Det fordrar den noggrannaste lokalkännedom och det skarpsinnigaste omdöme, för att man icke skall komma till ett motsatt resultat än det man afser. Dessutom betviflar jag, att någon motion i delta afseende är väckt, så att frågan derom nu kan förekomma, och om endast afvittrings-verket skulle i skrifvelse!! omnämnas, är della en ofullständighet, ty sågverks-egarnes privilegier och rättigheter utgöra en omständighet, som är lika vigtig att reglera som afviltrings-verket. Det är nemi. en mängd frågor, som häruti måste ingå. Sågverksegare hafva nemi. rättighet att mot stubbören afverka 1,000-lals träd på en areal af 100- å 200,000 tunland, utan alt dessa tunland äro utsatta på papperet. Jag frågar Herrarne, huru dylika, sågverks-egare medgifne privilegier skola kunna återkallas. Denna fråga är svår att lösa och alldraminst är det möjligt, att vi i en hast kunna derom fatta ett omdöme. Likväl sammanhänger den frågan med afvittrings-verket, hvars afsigt är att i möjligaste måtto reglera förhållandet med skogshushållningen i norra länen, alt förekomma den skötling, som för närvarande der pågår och som till en icke obetydlig del är orsakad genom utsträckning af sågverksegarnes privilegier. Afviltrings-verket afser äfvenledes alt ordna nybyggens anläggningar på ett bättre sätt än hittills egt rum, då nyhyggen i mängd uptagas, och den, som fått en viss _del af skogen sig tillagd, afverkar sin skog, och, sedan han suttit der några år, afslår han derifrån. De områden, som tilläggas dessa nybyggen, upgå icke, såsom Frih.
Under förutsättning att samhällets första pligt vid ordnandet al dess folkskolesystem är att tillse det den grad af bildning, hvilken såsom ett minimum bör egas af hvarje dess medlem, verkligen kommer honom till del, torde äfven kunna påstås att nämnda antal lärare är det minsta man kan ifrågasätta för ett antal af öfver hufvud 180 barn, och detta endast i sådana trakter af vårt land der befolkningen är jemförelsevis lätt samlad. I samma mån åter som befolkningen är glest och ojemnt spridd på en stor yta, hvilket i de Hesta af våra församlingar torde vara händelsen, inses det att skolornas, och sålunda äfven lärarnes antal måste ökas om nyssnämnda ändamål skall kunna vinnas. Vid ett sådant förhållande är den antagna beräkningsgrunden otvifvelaktigt för låg, — till stöd för hvilken åsigt jag anhåller att få åberopa bifogade betänkande om folkundervisningens ordnande inom Gefleborgs län, upprättadt af dertill genom landstinget utsedde komiterade. Detta betänkande och deraf föranledda motioner hafva vid detta års landsting blifvit till hufvudsaklig del gillade och antagna och torde derföre vara förtjenta af en allmännare uppmärksamhet Lärarnes antal beräknas deruti till en examinerad och två underlärare för en församling af förutnämnda storlek samt kostnaderna för deras aflöning, — natura-prestationer deri ej inberäknade — till 1,000 Kalr R:mt. Såsom bidrag till bestridande af dessa omkostnader hafva Rikets Ständer anvisat halfva den personliga skyddsafgiften för att under namn af folkskoleafgift direkte till kommunerna utgå, och har denna afgift genom Kongl. Maj:ts nådiga Kungörelse af den 17 Maj 1861, blifvit bestämd att i likhet med den nuvarande skyddsafgiften utgöra 40 öre för man och 20 öre för qvinna. Af det generalsammandrag öfver 1864 års bevillning, som af Riksgälds-kontoret blifvit upprättadt, synes att skyddsafgiften belöper sig för hela riket till 617,637 R:dr 40 öre Runt med en befolkning af 3,965,543.
Hofleverar.tö: er t.II H.M. Drottningen af England. erhållas hos alla större specerihar.dlare inom r ket. Räntegodtgörelse 5 proc. A hvar motbok kunna intill 1,000 kronor i månaden uttagas utan uppsägning. I landsorten boende torde hän vända sig direkt till banken. Aktiebolaget Stockholms Diskontobank ' K M KUNDGGRG. * I Regeringsgatan I. m. Rekvisitioner från landsorten ombesörjas pr omgående. \ A hvarje sparkassebok kan lyftas intill 1,000 kr. i månaden utan uppsägning. CHRISTIANSTADS ENSKILDA BANK i Stort sorteradt lager af alla slags S t o c k h o l m, Drottninggatan 2, hörnet af Strömgatan eraottager penningar på af Sparkasseräkning s i d e n, i mot godtgörelse af högsta despositionsränta. Utan uppsägning kunna å en bok sammanlagdt 1,000 kr. i månaden uttagas. SIJBEHÖRSARFCI^AR och FODERVÄFNADER. OJBS.! Profver franko på begäran. Order å minst 25 kr. fritt l a g e r. Största urval. vid närmaste Svenskullsvaror åtnjuta med rätta ett stort anseende — de äro starka, billiga och för vårt klimat de lämpligaste. Men just detta begagnar en oärlig konkurrens så, att helt vanliga dussinvaror af utländsk shoddy gifvas namn af och säljas som svenskullsvaror. Och en lättrogen allmänhet köper och — låter sig bedragas. Det finns t. ex. i Stockholm affärer, som kalla sig för » väfveri », » ullspinnerier » o. d. (utan att de ha en enda väfstol eller spinneri) och de utbjuda » svenskullsvaror », sälja sådana och göra byte mot ull och stickylle. Vi ha låtit undersöka en del af dessa » svenskullsvaror » och funnit t. ex. » helyllevaror » bestå uteslutande af — bomull; schalar, filtar och tyger, som varit stämplade som svenskullsvara, ha befunnits vara billiga shoddyvaror från — Norge o. s. v. De fleste bestå af blandningar af shoddy och bomull.
Bara att känna sig tom och missnöjd bakefter, ty duktigt arbete är det enda som ger verklig tillfredsställelse. Endast genom duktigt arbete vinner man någonting. D. 28 Apr. Gamla bok, mitt hjerta vill sprängas af att jag är så ond och låg och lumpen och hårdhjertad och rå och usel. Gamla bok, det fans en tid då jag var lycklig och då jag var god utan slitningar – D. 5 Maj. Just der blef jag afbruten af att Axel kom. Jag satt och skref, då jag helt oväntadt fick höra hans röst ute i salen. Jag blef fasligt glad och ryckte upp min dörr. Han kom in och vi pratade. Jag visade mitt samtal med Hanna Palme, likså läste han hela serien af stämningar med anledning af mitt returnerade bref.309 Jag undrar hvarifrån den angenäma trygghet, jag nu känner, härleder sig. Den öfverraskar mig sjelf. För några veckor sedan skulle jag icke med detta sinneslugn kunna ha lagt mina anteckningar i hans händer, – jag skulle känt mig nervös, liksom förr, nu är jag icke nervös det minsta. Jag är så säker på att han skall rätt uppfatta dessa skiftande stämningar, och min förra fruktan för att han af vigtighetsmakeri och begär att föra till torgs hur väl underrättad han är skall sqvallra ur skolan, har nu försvunnit. Det förefaller mig som skulle han nu lättare än förr kunna bli herre öfver den der lilla fåfängan. Hvad är det som ingifvit mig denna föreställning? Något i hans eget sätt tror jag. Det fins mindre af effektsökeri hos honom nu. Han är mera sig sjelf. Och så ligger det också delvis hos mig sjelf. Min egen utveckling har tagit ännu ett steg framåt; det är frukten af min Stockholmsvistelse, – jag menar icke en utveckling så mycket till intelligens, ty den är temligen medelmåttig, som vanligt, utan det är en viss jemvigt i min karaktär, som utvecklat sig.
Armeens närvarande prunkande och kostsamma, men föga gagneliga regementsoch korps-fördelning, ett dyrbart men nära nog oanvändbart generalitet; en kavalleristyrka, stor, som vöre ännu fråga om att föra krig på Tysklands slåtter; en i lnifvudstaden garnisonerande trupp, utrustad med serskilda befäl, utan hänsyn till derigenom uppkommande större kostnader; artilleriets missgynnande ställning; den högst betydliga olikheten i aflöning förde indelda regeinenternas befäl; dessa regementens, det oaktadt, väsentliga skiljaktighet i nummerstyrka; roteringsbördans utsträckning i strid med indelningsverket; resereglementets slösande frikostighet och godtyckliga tillämpning; befästnings-systemets nyckfulla föränderlighet och städse växande anspråk; uniformernas ombytlighet och lockelse för krigsförvaltningens nyhetsbegär; landtförsvarets bristande samband med det, märkvärdigt nog, ännu till sin plan omtvistade och om sin framtid ovissa sjöförsvaret; det ansvarsfria godtycket, sträckt äfven till militärens enskilda lif;., stöpning, försäljning och återköp af Kronans gevär; farhågan för en allmännare folkväpning; be väringens - Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon-Utsk.
11 gående beviliningen, ytterligare påläggas en beskattning af 1,200,000 Rdr; så, enär borgerliga näringarne äro ständigt underkastade växlingar och man således icke kan, utan fara för orättvisa, på förhand bestämma något visst belopp, som deraf bör i skattebidrag utgå, finnér Utskottet, såväl med afseende härå, som hufvudsakligen vid betraktande af det orimliga deruti, att ifrågavarande samhällsklass skulle, oberäknadt den för densamma nu stadgade bevillning, påföras ett ytterligare skattebelopp, motsvarande nära jldelar af hela den vid sednaste riksdag fastställda bevillnings-summan, sig böra afstyrka allt afseende å oriiförmälda förslag; Äfvensom, hvad beträffar förslaget i 2:dra punkten, eller att taxeringsmännen skulle ega att granska de närings-idkandes affärsböcker, Utskottet anser detsamma vara af den beskaffenhet, att några serskilda skäl för dess förkastande icke behöfva anföras, och hemställer alltså, att äfven detta förslag må lemnäs utan afseende; Och då, hvad åter angår den i 3:dje punkten föreslagna nedsättning af beviliningen för fastigheter på landet samt embetsoch tjenstemäns löner, detta förslag blifvit framstäldt endast under förutsättning af bifall till yrkandet i Usta punkten, men detta blifvit af Utskottet afstyrkt, finnér Utskottet något vidare yttrande öfver ifrågavarande 3:dje punkt icke erfordras. Vidare hafva, i afseende å nu ifrågavarande §§, angående bevillning af städerne, blifvit uti tili Utskottet remitterade motioner yrkadi: af Hr Hjerta, Lars, dels att beviliningen efter 2:dra Art. för liandel och rörelse m. m. måtte nedsättas till 3 i stället för 5 procent af den uppskattade inkomstsumman, dels ock att minimi-afgiften för handlande, fabrikanter och handtverkare i hufvudstaden äfven måtte nedsättas, för handlande till 12 Rdr samt för handtverkare och fabrikanter till 6
Af dem, med hvilka presternas aflöning bestrides, tiouden, enskildta donationar, jord och räntor af Kronan anslagna, kunna vid löneregleringen tionden icke, och donationerna endast uti ett fall användas, — såvida icke donationens ordalydelse äfven härför lägger hinder uti vägen, — det nemligen, att sedan donationen blifvit gjord, församlingen behöft delas, eller flera prester vid densamma anställas, uti hvilken händelse afkastningen af den för den ursprungliga församlingens själavård bestämda^ donationen möjligen på det ökade antalet af prester kan delas. Återstå således endast af kronan anslagna räntor och boställen. Besinnar man nu att med dessa skola bestridas: dels den lönefyllnad, som erfordras för att försäkra hvarje prest anständig bergning, dels de utgifter, som tillkomma genom pastoratens delning och anställande vid dessa af nya prester, der förvandling af Komministrar till Kyrkoherdar med thy åtföljande lön; dels ytterligare kostnader för indragning af prsebenden — hvarom mera längre fram, — finner man lätt, att nödvändigt är, om icke bristen skall blifva allt för betydlig, att af ofvannäronde inkomstkällor söka draga möjligen största vinst. Medel härtill kunna uti temligen riklig mån beredas genom utarrendering af boställena. Det är nemligen gifvet, att ingen innehafvare af boställe, det må vara presten eller en af honom antagen arrendator, som endast på obestämd tid brukar detsamma, kan våga att till updrifvande af dess afkastning nedlägga några större kostnader. Helt annorlunda blifver förhållandet om arrendet för en lång bestämd tid tillförsäkrades. Pet tjenar föga till att gissningsvis anföra siffror; men utan tvekan kan man antaga att boställenas afkastning med många proc. skulle förhöjas. Huruvida beloppet dock blifver tillräckligt att fylla de behof jag förut framställt, torde likafullt vara ovisst. Men om så icke blifver förhållandet, måste Staten fylla bristen. För högre ändamål har statsutgift aldrig blifvit gjord.
Underlåtenheten af en slik anmälan, som borde till rä k nas domstolen, hvilken meddelat förvandlingsbeslutet och jemväl förfogat om dess verkställighet, syntes än mera klandervärd, så vida verkställigheten icke kunde anses tillåten eller behörig utan föregången hemställan, om och hvad afseende å den ytterligare nådansökningen finge göras; en omständighet, hvars vigt Kämnersrätten äfven måtte hafva insett, då i dess sednare utlåtande, till vederläggning af klagomålet, bland annat åberopats, att Engman hvarken innan, eller under det förvandlingsbeslutet verkställdes, begärt verkställighetens inhiberande. I fråga åter, huruvida Engmans ytterligare nådansökning var vederbörande kunnig eller icke, visade sig1 ingen anledning till anmärkning emot Öfverståthållare-embetets kansli, som, efter erhållen del af Kongl. Maj:ts utslag för att om dess verkställighet: besörja, i sådant ändamål icke vidtagit annan åtgärd, än att den 20 Februari 1839, vid hvilken tid nådansökningen ännu ej var inlemnad, förordna om Ji. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse 1847. 18 R. St. Just. Ombudsm.
Att under de veckor, vedkörningen pågår afställa papperstillverkningen, för att kunna använda brukspersonalen till vedtrafning, skulle utan tvifvel lemnat anledning till en rättvis anmärkning och, om än Brukets arbetare medhunnit detta arbete på sina lediga stunder, hvilket dock är alldeles otänkbart, synes det likväl ej med något sken af billighet kunna fordras, att de skulle göra det för intet, eller för mindre än hvad som blifvit till de främmande utbetaldt. Arbetarns tid är hans kapital, och om han ombedes förrätta något på de stunder, han kan hafva lediga, sedan han fullgjort sitt dagsarbete, äger lian rätt att derföre erhålla betalning, så att man icke en gång kan begära, att han på denna tid piskar och dammar några hundra pappersfiltar, utan att ersätta honom för de timmar han derpå användt. Den princip för papperstillverkningen, som nu vill göras gällande, att nemligen all ting, så vidt möjligt är, bör ställas på beting för styck, är äfven vid Tumba af ålder tillämpad, men det har icke lyckats här mera än vid andra pappersbruk, att få alla arbeten, utan undantag ställda på sådant beting, utan ty värr finnas vid Tumba, såsom annorstädes, arbeten som ovilkorligen måste betalas, efter den derpå använda tiden, d. v. s., ske för dagspenning. Sådana arbeten äro: emottagning och upp vägning af Lump samt andra rudimaterie!-; lumpens bykning, vallsning, blekning m. m. eller i allmänhet pappersmassans beredning; rensning och piskning af blånor; papperets alhalning, skiljning, skrapning, sortering, prässning, räkning och inpackningm. m. Då Herr Prosten Sandberg gillar att arbeten ställas på beting, tyckes det vara en motsägelse att ingenting bör beLalas för öfverarbete, ty i sådant fall vore ju; betinget utan ändamål; och om man med en arbetare öfverenskommer att han skall göra 9 ris papper på en dag, för hvilken hans aflöning är 36 sk., men han i stället gör 11 ris, så bör han ju för sitt sålunda verkställda öfverarbete af 2 ris, jemte sin ordinarie dagspenning, ytterligare erhålla 8 sk.
I sam manhang med detta 1823 års riksdagsbeslut inrättades roteringskommisioner inom länen. Kommisionen inom Halland erhöll år 1825 sin instruktion. Denna instruktion innehåller bland annat, alt endast den s. k. privilegierade jorden skulle extra roteras och den öfrige jorden belastas med ordinarie rotering. På grund af de protester, som gjordes inom Halland med åberopande af de gamla anspråken, hade denna roteringskommission i början upgjort ett roteringsförslag, enl. hvilket utsockne frälsehemmanen skulle endast extra roteras, men detta förslag kasserades, och ett annat nprättades, deruti frälsehemmanen i Halland blefvo ålagde ordinarie rotering efter den grund att 4 hemman utgjorde en båtsmansrote. Sedermera, vid 1840 års riksdag, anhöllo R. St. hos K. M. att roteringen icke skulle sättas i verket förr, än R. St. fått tillfälle att deröfver sig förklara. Emedlertid hade allt sedan år 1812 dessa inskrifningspenningar nphört att utgå från provinsen hvars utsockne frälsehemman de facto icke blifvit någon rotering ålagde. För att få ett slut på denna fråga, aflat K. M. lill R. St. vid sista riksda gen ett för provinsen Halland synnerligen billigt och fördelaktigt förslag till rotering, som gick derpå ut, alt ehuru utsockne frälsehemmanen, enl. roteringslängderne, skulle in natura upsätla en båtsman för ungefärligen hvart 4:de hemman, föreslog K.
Jag inser noga dcr mindre lyckliga och.uld.orrade tiUstäno Swerige befinner sig »lii, och >ag kedyrar hel st arc det är för i.,j - högst motbjudande 'tt behöswa upman» denna ädla Nation, till nya up.offcingar, och jag försäkrar lika, heligt, akk Finska B.csäletsteltt är för försynt akt wilja salla Nation lil! last, det nästan hoppas ingenluig, del är beredt söka sitt bröd i främmande länder, — lik» wist aldrig i de leder emot hwista der nyligen stridt — sä» ian k är desi tänkesätt — men manne del kan förenas med Swensk» Nations wärdiqhek, alt med en ringa bosta»lag winna »ägor pä de olyckligas bekostnad? Jag sätter sädairt icke i fräga, och jag more ej ward akt wara - Den 22 December. 124Z ra en as vetta lysande samfund om j.z det gjorde. — Jag är icke anmodad att föra cala» för Fnissa Armeenoch kanske ssulle jag äswen med ftillaiigande lätit detta tillfälle gä fördi; Men sedan Swenssa Nationen och Höglost. Ribsenö Ständer med sä utmärkt wälwilja och bcwägenhel omfattat mig och äswen pä ett för mig smickrande lätt tilldess mig en belöning för de tjcnster Högloss Riksens Ständer ansett mig emot Fäderneslandet adagalagr, ssnlle jag anse söc ett brott alt cnsamen draga frukten af de mö, dor och upoffringar, mine olycklige Landsmän och Wapenbröder gemensamt deltagit uti, under det de bliswa wanlottade, och mäste sakna dek nödwändigaste jaa ssnlle dä förtjena deras förakt, och icke wara wärd den tilgifwenhet och der förtroende de altid inig wisat; Nej will den ädla Swenssa Nation, att jag ssall åtnjuta den belöning Dest ynnest och bcwägcnhet tillagt mig, hoppas jag
Två års ytterligare erfarenhet har imellertid ådagalagt, att, oaktadt de tid efter annan utfärdade tullförfattningar afsett att mer och mer vidga friheten för handeln i allmänhet, uppnåendet af detta ändamål, i den mån som med statens och inhemska slöjdernas behof kan finnas förenligt, dock ännu i Dera delar påkallar förändringar i gällande tullbestämmelser. — Kongl. Majit, som ansett tiden vara inne för en mera fullständig tillämpning af de till handelns lättnad syftande grundsatser, hvilka redan en längre följd af år varit af lagstiftaren godkända, änskönt användningen funnits endast småningom eller öfvergångsvis böra inledas, har, under sådan hänsigt och för att underlätta Rikets Ständers öfverläggningar angående tullbeviliningen, låtit verkställa en sådan omarbetning af nu gällande tulltaxa, att, med iakttagande såsom hufvudgrund af all den lättnad för handelsrörelsen, som skäligen funnes kunna sammanstå med afseendet å öfriga samhällsbehof, den största möjliga enkelhet i uppställningen måtte, till betryggande derjemte af kontrollernas verkställbarhet, varda beredd. Efter sorgfällig pröfning af det i följd häraf utarbetade förslag, BilI. till R. St. Skrifvelse, N:o 40. har Kongl. Maj:t, som hufvudsakligen gillat de dervid framställda åsigter, och enär, med vissa jemkningar, de föreslagna tullbestämmelserna synts Kongl. Maj:t tillfredsställa de med dem afsedda fordringar, att, utan handelsrörelsens öfverdrifna betungande, bereda säväl skydd för de inhemska näringarna, som nödig inkomst för staten, nu velat öfverlemna detta vigtiga ärende till Rikets Ständer, för den behandling, som af dem är beroende; i hvilket afseende förslag till förnyad tulltaxa, upprättadt i öfverensstämmelse med de af Kongl. Maj:t vid frågans föredragning fattade beslut, till hvilka de särskilta motiverna finnas utvecklade i det inför Kongl. Majit vid tillfället förda protokoll, härjemte till Rikets Ständer öfverlemnas, hvarförutan öfriga till målet hörande handlingar komma att Bevillningsutskottet meddelas. Kongl.