Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskotten tillstyrka alltså, att å berörde framställning afseende icke ma fästas. 6 §. af Olaus Ericsson: att som i denna §, enligt hvilken landtmätare ålåge att uträkna alla å koncept-kartan uppförda egofigurer, samt deröfver upprätta tydlig beskrifning, som borde för delegarne uppläsas samt i afseende på rigtigheten al hvarje delegare erkännas genom påskrift derå, ingen skyldighet funnes landtmätaren ålagd att lemna delegare del af sjelfva koncept-kartan, följande tillägg måtte i § inflyta: »Skulle delegare önska, innan de afgifva detta erkännande, att få tillfälle gran ska koncept-kartan, vare landtmätaren skyldig, att emot lösen meddela dem ett under skrifvet exemplar deraf», hvarjemte samme motionär föreslagit, att till nämnde § måtte fogas ett nytt moment, så lydande: »Skulle delegarne, innan egomätningen börjad är, vilja träffa sådan öfverenskommelse om delningsgrunden, att häfde-tegar icke behöfva å karta antecknas; samt, i följd deraf, häfde-förteckning blifver öfverflödig, vare sådant medgifvet, såvida alla delegarne äro vid sammanträdet tillstädes och derom ense.» 1 afseende å förstberörda yrkande, hafva Utskotten funnit det vara, utan någon särskild föreskrift, unnenhart. att hvarje delegare, för att kunna granska och till rigtig - 6 Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 30. heten erkänna den öfver koncept-kartan upprättade beskrifning, måste vara berättigad alt till jemförelse begagna denna karta, innan något bestämdt yttrande kan honom affordras, och alt följaktligen landtmätaren är skyldig att, på samma gäng beskrifningen för delegarne uppläses, hålla koncept-kartan dem tillhanda.
Likheten är väl icke stor, ty sjutton år kunna förändra mycket, och biskopskåpan var för icke längesedan mäktig att förvandla slavens skygga blick till en övermodig härskares. Det är i dag icke första gången du bär den grova arbetsdräkten, Petros. I den är du mer lik dig själv, sådan du var i din ungdom. I dag äro ock mina ögon något skarpare, och jag tror mig icke göra ett misstag, när jag påstår, att du, homoiusianernas biskop, är min förrymde slav Simmias. - Vilken förmodan! utbrast Petros med ett leende. Jag har ju redan givit dig min levnadshistoria. Sade jag dig icke, att jag är född i Efesos av fria, ehuru fattiga föräldrar? - Det är möjligt, att jag misstager mig. Men det är också möjligt, att du ljuger. Jag skall sända en pålitlig person till Efesos för att utrannsaka, om den man, som du uppgiver vara din fader, någonsin funnits. Tills vidare antager jag motsatsen. Simmias' fader var slav, liksom han själv, förrycktes av religionssvärmeri och en ursinnig böjelse för min maka och flydde med sin son, när jag ämnade inspärra honom på dårhuset. Lever denne din far ännu? - Min arkont, jag kan icke svara på en sådan fråga. Din gissning är ogrundad. Hon ingiver mig på en gång harm och löje. - Ditt löje skall dämpas, när du häktas som förrymd slav och barntjuv. - Du skall icke våga en sådan anklagelse. - Ur denna villfarelse skall du ännu i dag tagas. - Det är sant, du, som är kejsarens gunstling, kan våga allt, isynnerhet mot en bekännare av Kristus. Men jag fruktar dig icke. Jag väpnar mig med min oskuld och skall inför domaren slå dig med blygsel över din otacksamhet. Det är på detta sätt du vill belöna mig för den omvårdnad jag ägnat din son. - Oförskämde, utbrast Krysanteus, det är denna omvårdnad, som skall kosta ditt huvud. Du har stulit honom från hans fader, lärt honom hata denne, skändat hans moders minne och uppfostrat honom till en olycklig svärmare. Är det detta, som förtjänar min tacksamhet? Simmias, jag har igenkänt dig.
Det torde icke skada att meddela några upplysningar, huru det tillgår vid anläggningen af dessa nybyggen. Man ingår till Konungens Befh:de med anhållan att få anlägga ett nybygge, och en besigtning sker å det föreslagna stället. Hvar och en som känner den beredvillighet, med hvilken man går deni tillhanda, som vilja företaga en nyodling på mark, som annars ligger helt och hållet öde och obegagnad, finner lätt, att det icke skall vara svårt för nybyggaren att anskaffa intyg af några personer, att den föreslagna jorden icke är till något annat tjenlig. Sedermera är det stadgadt, att från 2,500 ända till 4,000 tunnland skog skola anslås till hvarje dylikt nvanlagdt hemman. Nu är det klart, synnerligen sedan det blifvit en allmän spekulation att genom nybygges-anläggning vinna skogsareal till sågverken, att sågverksegarne utse en mängd personer, som på deni äro beroende, och hvilka de låta hos länsstyrelserna begära tillstånd att få anlägga nybyggen, och dessa förläggas rundtomkring i landet, på det att sågverken sedan må kunna slå under sig en något sammanhängande skogs - Den 4 November f. m. 189 sträcka och på detta sätt komma åt hvad som är dugligt af denna skogsmark. Det är til! förekommande häraf, som Utsk:t föreslagit, att man skall se efter livad som kan vara användbart och behöfligt till kronoparker, innan man tillåter utsyningen af nybyggen, samt innan kronan genom afvittringen öfverlernnar de oafvittrade skogarne åt de enskilte. Man bör väl först hafva tänkt uppå att den eller den skogstrakten bör såsom kronopark lämpligen bibehållas åt kronan, så att icke kronan bibehåller dispositionsrätten olver alldeles odugliga trakter, som icke passa till kronoparker. Ty det erfordras för en dylik att den har sådant läge att afkastningen deraf kan tillgodogöras, d. v. s. att den ligger vid flottled eller annan lämplig kommunikationsled.
Rikets Ständer hafva tagit denna fråga i öfvervägande, och har det synts Rikets Ständer all, som Statsoch Riksgälds-Kontoren, i egenskap af Statens uppbörds-verk, det ena för de ordinarie skattebidragen samt vissa bevillnings-afgifter och det andra för allmänna bevillningen jemte några särskilda stats-inkomster, hafva hufvudsakligen enahanda bestyr och åligganden, begge dessa verk jemväl böra få tillgodonjuta samma förmåner i afseende på remitleringarne af de från samma embets-mvndigheter ingående uppbördsmedel, samt det ena verket icke vidare vara nödsakadt vidkännas en kostnad för uppbördens och redogörelsernas emottagande, hvarifrån det andra är helt och hållet belriadt, derförutan såsom en oegentlighet förekommit att, sedan vissa embelsmän och myndigheter förklarats vid sin brefvexling i embetsärenden icke behöfva utgöra stadgade porto-afgifter, Riksgälds-Konloret skall ersätta en del af det porto, derifrån dessa myndigheter sålunda ansetts böra njuta befrielse. Ett sådant förhållande äger ock för närvarande rum endast i afseende på några få allmänna verk, och lära, med undantag af Rikets Ständers Rank och dess afdelningar samt Tull-verket, afgifterne för de af dessa verk med postcu emottagna bref i allmänhet vara af mindre betydenhet. Hvad åter Banken och Tull-verket särskildt beträffar, så förekommer den skiljaktighet uti ifrågavarande hänseende, att portot för de till Banken insända penningar och handlingar till en del ersättes af vederbörande låntagare eller gäldenärer, samt att, vid brefvexling och penninge-remisser emellan Tull-verkets styrelse och derunder lydande tjenstemän, postporto jemte rekommendationsoch assurans-afgifter alltid debiteras och erläggas å afsändnings-orten.
Städerna, niaga anses skyldige deltaga uti bygi gande och underhållande af ofvanuppräknade Eccksiastique-Hus. Utskottet får i anledning häraf anföra, att som deri af Herr Rådmannen Kjellander i ofvanberörde måtto begärde förklaring rörer, hvad ej mindre jfj §. uti Höglofl. Ridderskapets och Adelns, än 7 §. uti Högvördiga Prest Ståndets Privilegier af den 16 October 17? 3 bestämdt innehåller, i afseende på dessa 2:né Riks-Ständs fritagelser från ifrågavarande byggnads-skyldighet, och Kongl. JMaj:ts Nådiga Kungörelse af deri 6 April agio, angående de förändringar och jetnkningar uti Riks-Ståndens innehafvande stadfästade Privilegier, förmåner, rättigheter och friheter, hvarom Riksens Ständer, under då varande Riks. tlag, sig emellan öfverenskommit, dessutom tydligt upptager i hvad man Riks-Stånden concederat till ändringar uti deras genom 114 §. af 18119 Sirs Regeringsform stndfästade Privilegier; så har Utskottet, emot föreskriften i nyssnämnde §., ansett sig icke tillständigt att föreslå någon slags förklaring, hvarigenom Privilegierna skulle kun.' na gifvas en utöfver ordalydelsen sträckt tillämpning lill den ifrågasatta byggnads-och underhälls, skyldighetens fullgörande. Hvilket dock till Riksens Höglofl. Ständers eget godtfinnande vördsamIigen öfverlemnas; och bifogas härjemte ett Utdrag af Protocollet, sorn innefattar Herr Borgmästaren Höölcs, Herr Handelsmannen Rundbergs samt Riksdagsmannen Johan Johanssons, Nils Persson* Ben 11 Maj. *43 Pe rssöns och Jacob Ericssons särskildta tankar i detta ämne. Stockholm den 9 Maj 1815* Pä Höglofl. Ridderskapets På Högvörd. Prest - och Adelns Ledam. vägnar A. La ntingshausen. På Vallofl. BorgareStåndets Ledam. Vägnar And. Fredin. Ståndets Ledarn, vägnar Bryn. Hesselgren. På Hederv.
Då jag, enligt min öfvertygelse, icke ansåg frågan röta eller rubba privilegierna, och jagäfven, enligt RiksdagsOrdningens 38- §., ansåg mig icke kunna vägra den begärta voteringen, blef densamma anställd, och medförde det resultat , som Utskottens till Riksens Ständers plena afgifna och nu här upplästa berättelse vidare innehåller. Herr Silverstolpe, Gustof Abraham: Den ifrån de förenade Lagoch OeconomieUtskottcn till Riksens Ständer ingiina berättelse om förloppet vid öfveriäggningen 0111 Näringsfrihetens stadgande, är ej ett Betänkande;, innehållande en beredning af ett mål, af den e* geliskap, att Riksens Ständer, i anledning deraf, om hufvudsaken kunna besluta. Jag tror icke ens, att de dertill äro berättigade, innan ett öfver hufvudfrågan utarbetadt Betänkan, de till dem inkommer. Ofverläggningsämnet synes mig nu vara, huruvida nödiga beredningen är fullgjord, eller af Utskotten ej kunnat göras. Jag tior_, att ett Utskott ej kan vägra att upptaga hvad mål som helst, hvilket ifrån ett Riksstånd kan remitteras. Skulle till och med ett Riksstånd genom misstag remittera orätt, så är det Utskottets skyldighet att sådant anmäla, och skälen hvarföre det ej kan sig med detsamma befatta. Om jag ock nu för ett ögonblick vill antaga, att Näringsfrihets* målet vöre en privilegiifråga, så hindrade sådant dock ej ett Utskott att upptaga den, In-’ tet lagens rum hindrar väckandet inom ett Stånd att upphäfva eller ändra privilegier eller föreslå concessioner, intet hindrar något Stånd att en sådan fråga remittera, och då följer deraf Utskottets skyldighet att målet upptaga och bereda, och med tilleller afstyrkande, eiler, om Utskottet stadnar i paria vota, med alternativ till Stånden inkomma. Det blir Ständernas sak vid afgörandet att besluta, och då inträder fallet, att, om det gäller en privilegiiconcession, vinner beslutet ej laga kraft, orri det ej enstämmigt af Riksens Ständer fattas.' Den i berättelsen omtalade protesten, sorn af BorgareStåndets
U-t supra. Zerr Landt - Narstalken gjerde proposition a ben af Grefwe Norner förestagne commu.nca ion till CsiistitutionS-Ulikotlet, af Riksens Ständers i adresien kill Kongl. Maj:k innefattade besitt, hwliken bifölls. Föredrogs a nyo bet af Banco-Ulffottet inlämnave och förlednc gårdag pä bordet lagda betänkande, hwaruti Utskottet yrlrar sig anse någon osäkerhet eller olägenhet icke wara akt befara om Banco-Wcrkek under denna Riksdag förwaltas pä det af Herrar Fullmägtige provisoriskt widtagne sätt; hwilket yttrande blef pä gjord preposition af Herr Landt-Marskalken bifallit. Upläsies och godkändes den af ExpeditionsUifkottet inlemnade Riksens Ständers underdåniga ffriswelse angående bränwiusbränningcns snara inställande. Opnades Herrar Electorernrs lista till walos ledamöter i Hemliga Utskottet, af hwilkcn följande bcfunnos wara Scrtiil utsedde: N:o i Lrske, Grefwe NaZnus, En af Rikets Herrar. Nw 54 Spens, Grefwe, Fullmägtig NörnLr, Grefwe ^clolpk. NtS 28g Siikvorsckolcs, ldlils, Friherre. ros Den i Maji. Herr von Lecker, Larl, upläste till protokollet ell sä lydanb: Wördsamt Memorial. Dä Rikets Höglofl. Ständer under innewarande Riksmöte troligen arna gifwa al fäderneslandet en ny författning angående bränwinsbrän ningen och da inkränkningar uti den hittills neg ividsträckra bränningsrältigheken, derwid t ongen komma i fräga, torde dek rillätas mig den äran, att härmedelst sa yttra nägra reflexioner öfwer dessa inskränkningars beskaff.iihet och widd, såsom warande ell för fäderncsialidet i allmänhet högst tvigticit ämne.
Regerings-Formen Oss tillägga, pröfvat Statsverket* behof, håfve Vi funnit detsamma uppgå till en Summa af 5,474,847 Ridr 22 sk. 1 ristVi håfve i beräkning uppfört Stats-Verkets Inkomster 1 De Ordinarie med en till. ökning af 253,958 Ridr 33 sk. 7 rist. till Och de Extra-Ordinarie eller Tull-, Post-, Stämplade-Pappers©ch Husbehofs-Bränneri-med - Riksdags-Beslutet* len med en tillökning af 389,666 Samt till Statsbristens fyllan de åtagitOss en deremot svarande Bevillning till belopp af 1,626,452. 11. 6. Riks-Statens Inkomst blifver härigenom således tillsamjnan R:dr 5,474,847. 2 2. 1 Vid reglering af Riks Stålens Utgifter hafva de bestämde Hufvud-Titlarne undergått förändringar , dels genom omflyttningar af vissa Summor ifrån en Hufvud-Titel på en annan , dels ock genom ökade och förhöjda anslag, såsom: till Hennes Kongl. Maj:t Enke-Drottningen för dispositionen af Wadstena Slott, till Kongl. Slottets Polis, Lysoch llen-hållning, till Ved och Kol för de Kongl. Hofven , till Ulriksdahls och Rosersbergs Kongl. Lust-Slolt : nya Löner för En Division i Götha Hof-Bätt , för en Lagman i Skåne samt för flere Civile Tjenscmän och Betjente, Skrif-Materialier och Expenser samt Ved och Ljus för Kongl.
Hafva, vid sådan ny omröstning, tvänne eller flere erhållit lika röstetal, och är valet derigenom oafgjordt, anställes genast deni emellan lottning, och vare då den, som lotten utvisar, Riksdagsman. § 22. öfver valförrättningen föres protokoll, hvilket före fullmaktens utfärdande bör vara justeradt och undertecknadt af val förrättaren och minst Fem närvarande valmän. Vid valförältningen böra äfven frågor om anmäldt förf alls giltighet af valförrättaren och närvarande valmän upptagas och afgöras. § 30. För den, som till Riksdagsman i Första Kammaren för valdistrict å landet blifvit vald, uppsättes och underskrifves genast af valförrättaren och minst Fem närvarande valmän en så lydande full magt: ”Undertecknade, valförrättare och valmän i N. JV. valdistrict af ”JV. N. Län, gore veterligt, att vid i dag anstäldt val har, pä sätt ”protokollet närmare utvisar, för detta valdistrict och den tid, som ”Vallagens 10 § 1 QV) (TT) moni. utsätter, till Riksdagsman i Riksförtsamlingens Första Kammare IS. JV. blif vit utsedd, hvarå detta länder ”till bevis och fullmakt. ”JV. N. d ” § 31. Alla Riksdagsmannaval ske för öppna dörrar och fortgå, om än flera eller färre röstberättigade sin rätt försumma; och skola Bil, lill Coust. Ulsk, ålem, är 1844 33o 2. 3 '4 vid v ilen alla anmärkningar emot behörighet att i valet deltaga, i stad af valförrättaren , och å landet af valförrättaren och närvarande valmän, upptagas och af göras \ Hir någon frånvarande blifvit till Riksdagsman vald, skall lian derom skyndsamt underrättas af den, sorn vid valförrättningen ordet fört V\ > Riksdagsman, som af laga förfall hindras eller på de i y och 3f ffff omtalade grunder förtroendet sig afsäga vill, underrätte derom skyndsamt valförrättaren. 3.'!. Ef nid någon på en gång vara Riksdagsman för flera valäistricter.
Hr Gr:n har i anledn. deraf sagt, alt man bör tilltro R. St. så pass mycken lagsliftareförinåga, att ett afslag frän K. M:s sida ä ett till propos:n af R. St. gjordt tillägg icke bör befaras. Äfven jag hyser mycken aktning för R. St:s förmåga i denna del; men erfarenheten visar dock, att dä, vid inträffande voteringar om sjelfva redaktionen af en lag-paragraf, mänga ledamöter deruti deltaga, som icke kunna anses äga förmåga all redigera lagar, så kan del hända att ett ord tillkommer, som är för mycket eller ock att D en 21 Mars. 325 ord saknas som borde stå uti lagen. Om jag ej misstager mig, var denna fråga äfven före vid förra riksdm; äfven dä insåg man bebofvet af en lag i berörde hänseende; och ett förslag uppgjordes och antogs af R. St., men i anseende till fel i uppställningen deraf Idef detsamma icke af K. M. stadfästadt. Att frågan icke måne komma alt ånyo hvila genom att R. St. beslutar ett tillägg, som icke kan af K. M. bifallas, är hvad jag velat förekomma; sä mycket hellre som, på sätt jag nyssnämnde, del föreslagna särskilda stadgandet icke efter mitt omdöme är behöfligl; och om det äfven vore beliödigl, kan det på ett särskildt sätt lillvägabringas. Den anmärkn. samma talare gjort vid den 1 §:n anser jag mig icke böra eller behöfva fästa mig vid, utan tillstyrker fortfarande alt Utsk:s förslag måtte blifva i sin helhet antaget. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Jag anhåller ali i korthet fä göra ett tillägg till hvad Hr Gr. Lagerbjelke yttrat och anmärkt emot ifrågavar. lagförslag. Mig synes det nemi, vara af den ordalydelse att del nära nog är af egenskap att man kan yrka pä, att propos. derå mätte af Landtm, vägras. Jag anser det nemi. vara oriktigt, olämpligt och stridande emot grundlagen, alt i en civil-lags § föreskrifva huru och i hvad ordning
Jesu Christi födelse gick så till: När Maria, hans moder, var trolofvad Joseph, förr än de kommo samman, fans hon vara hafvandes af den Heliga Anda. Men efter Joseph var en from man, och ville icke röja henne, tänkte han hemliga öfvergifva henne. När han detta tänkte, si, då uppenbarades honom i sömnen Herrans Ängel, och sade: Joseph, Davids son, räds icke taga Maria, din hustru, till dig; ty det som är afladt i henne, det är af den Heliga Anda. Och hon skall föda en Son, och du skall kalla hans Namn JESUS; ty han skall frälsa sitt folk ifrå deras synder. Detta är allt skedt, på det fullbordas skulle det af Herranom sagdt är genom Propheten, som sade: Si, en Jungfru skall varda hafvandes, och föda en Son, och de skola kalla hans Namn EmmanuEl; det är så mycket sagdt: Gud med oss. När Joseph vaknade upp af sömnen, gjorde han som Herrans Ängel hade honom befallt, och tog sina hustru till sig. Och kände henne intet, tilldess hon födde sin första Son; och kallade hans Namn JESUS. När Jesus var födder i BethLehem i Judiska landet, i Konung Herodis tid, si, då kommo vise män af österlanden till Jerusalem; Och sade: Hvar är den nyfödde Juda Konungen? Ty vi hafve sett hans stjerno i österlanden, och äre komne att tillbedja honom. När Konung Herodes det hörde, vardt han bedröfvad, och hele Jerusalems stad med honom: Och lät församla alla de öfversta Presterna, och Skriftlärda ibland folket, och frågade dem hvar Christus skulle födas. Och de sade honom: I BethLehem, i Judiska landet; ty det är så skrifvet genom Propheten: Och du BethLehem, i Judiska landet, äst ingalunda den minste ibland Juda Förstar; ty utaf dig skall mig komma den Försten, som öfver mitt folk, Israel, en Herre vara skall. Då kallade Herodes lönliga de visa männerna till sig, och besporde granneliga af dem, hvad tid stjernan syntes;
i Begeringsformen; väl icke kunna tillstyrka någon ändring uti hvad efter Kongb Majrts Nådigs te Den a Juli. digste förordnande härutinnan redan gatt i verkställighet. Fikväl, och med afseende å Stadens fattiga Eorgerskaps tryckande belägenhet och den förlust Staden i sin näring och rörelse genom Factoriets bortflyttning verkligen lidit, har Statsutskottet trott sig böra till Riksens Höglofl. Ständer vördsammeligen hemställa, att Riksens Höglofl. Ständer matte bevilja Staden, som efter Herr Borgmästaren Hambraei uppgift nu är innehafvare af dessa arrenden , afskrifning å den årliga arrende-summans erläggande till Statsverket, nren att densamma deremot bör till Stadens Gassa ingå, att till Stadens publique behof användas. Om Riksens Höglofl. Ständer härtill täckas ' lemna bifall; så lärer underdånig anmälan härom hos Kongl. Maj;t böra göras , med underdånig anhållan om Nådig befallnings utfärdande till Kammar-Collegium, att härom förständiga vederbörande till underdånig efterrättelse. I öfrigt hemställer Stats-Utskottet, huruvida Riksens Höglofl. Ständer skulle täckas till Kongl. Maj:t framställa den underdåniga önskan, att Kongl. Maj:t, i anseende till de för Staden förekommande ömma och bevekande skäl och omständigheter, i Nåder måtte täckas tillåta, att de af Factoriets Tjenstemän och Arbetare innehafde, men nu utarrenderade rotskiften, så väl som de rotskiften, hvilka af qvarblifne Factoriearbetare ännu innehafvas, måtte, de förra vid arrendets slut, och de sednare vid nu varande innehafvares afgång, få återgå till Stadens fria disposition, och inkomsten deraf tillfalla Stadens Gassa, Den st Juli. 4*5 Cassa, samt således, enligt Stadens Grund-Privilegium, komma menige Staden till gagn och nytta; likväl med det vilkor, att oin i en framtid Factoriet skulle till Soderhamn återflyttas, den nu - ifrågavarande fidei af Stadens jord då bör till Factoriets Betjening och arbetare återgå.
Friherre o-clerström, ^csb tyckte sig hafwa funnit, att Preste-Ständet i denna punct warit af en skiljaktig mening, och nar detta more ctt Vewillnings-mäl spntes fräsan icke kunna utan Nämnd flutcligcn afgvras Grefwe k)- I» Osr6!e erindrade, att denna skiljaktighet hade yppat sig wid första Bewillnings-projectets föredragande i Preste-Ständet, men att, dä dst sednare projectet inlemnadcs trodde han Preste-Ständet hade bifallit förewarande fräga. Herr Grefwen och Ordföranden gjorde i likhet med hwad Grefwe Vl» SLrllls föreslagit, proposition, hwilken Bifölls. Tredje, Fjerde, F.emte och Sjette Puncterne fann Ridderffapet och Adeln wara af beskaffcn! Lt, att böra till Nämndens afgörande remitteras; Och skrike Protoeolls-Utdrag häröfwer genast upsattas och justeras, för att kunna genast Stals-Utskottct meddelas, hwilket i eftermiddag flullc jemte sin förstärkning af Ledamöter wara till nämnde frägors afförande försaniladt. Friherre Ulewinz äterkom fran de andra Ständen med den assände Deputation»; och tillkännagaf, att PresteStändet förmält sig icke länge stola fördröja med fattandet af rtt beslut öfwer Oeconemie - Utskottets Betänkande, hwilket det hoppades skulle göra Ridderffapet och Adeln samma nöje, som Ridderskapcts och Adelns beslut förordsakat Preste - Ständer. — Borgare - Ständct hade likaledes förmodat att snart kunna meddela sitt beslutBonde-Ständer hade förmält sig wara med Ridderffapet och Ad ln ense i hufwudsakcn och förmodade sig kunna bifalla densamma blott med nägra till ändamälet ledande ändringar. Förr»
Sill fiskets misslyckande, väsendtligen dertill medverkat, anser Utskottet det å den andra äfven vara lika ovedersägeligt, att vexelcoursens försämring i en ännu mera betydlig man härrört af en öfverdrifven import af främmande Öfverflods varor, hvilkas kringspridande och förbrukning i Uandet blifvit i bå e loflig ech oloflig väg hufvudsakeligen befordrad genom den tillåtna oinskrank a Nederlags friheten. Med den öfvertygelse Utskottet således äger om en så beskaffad rörelses skadliga följder för det allmänna, jnedgifver likväl Utskottei gerna, att en j6io Hen 17 Juli. en väl inrättad transito-handel, bedrPven fbr Svenska mäns räkning, kan, under en tillräcklig coritmll emot missbruk, blifva af nytta för Riket , då Nederlags-friheten inskränkes till sådana utländska varor, sorn utan hinder för de inhemska Näringarna kunna med framgång åter exporteras och ej agga lill olofliga speculationer, och det är i detta ämne Utskottet vidare får tillfälle, att gemensamt med Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet yttra sina tankar. Det har ej undfallit Utskottets uppmärksamhet, att 18t2 års missväxt haft ett känbart inflyt inde på den allmänna ställningen i Landet , men Utskottet har ej eller ansett sig böra förtiga, att den ofördelaktiga verkan, sorn deraf uppkommit, blifvit ännu mera försvårad genom det stadgade Bränvins brännings förbudet, hvilket betog Landtmannen tillfälle att draga någon förmån af den skämda säd, som ej kunde till bröd användas. Man bör förmoda att afsigten med allmänna utlånings-verk bör vaTa , att underlätta Rikets allmänna rörelse eller sådana företag, som närmast bidraga till våra egna Näringars framgång och till understöd for dem , som i egenskap af idkare producera , och såsom Handlande afsätta inhemska alster och tillverkningar, och da uti de för nuvarande