Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta förhållande mellan nuv;de och den framtida förväntade taxeringen torde bestyrkas äfven genom hypotheksviirderingen, hvilken, i klump tagen öfver hela landet, lernliar ungefärligen samma proportion. Att jordbruket utgör större skatter är allmänt kändt, men dessa skatter tå ju afdragas vid värdenas åsättande, och det torde icke vara skäl att siiteriegendoimnr skola hafva lågt taxeringsvärde, derföre att skattehemmanen betala ordinarie kronoskatter. Hvar egendom måste väl skatta i förhållande till det värde, egendomen eger, och detta värde åter minskas genom de onera den har. Den fråga, som nu är före, har redan så mycket blifvit ventilerad vid föreg:de tillfällen att jag icke längre vill nptaga tiden. Jag är för min del mest benägen att yrka bifall till den lika proc.-beräkningen, som komitén föreslagit; men då måhända icke många dela denna min åsigt, finner jag mig föranlåten att tillstyrka den förändring, som här är i fråga eller att afgiften för stadsegendom nedsättes till 4 öre. och jag får i sådant fall förena mig i det yttrande, som Gnne Ugglas och Mörner afgifvit, under uttryckligt förklarande att detta sker endast derföre att komiténs förslag hvilket jag anser som detenda riktiga, icke har utsigt att vinna bifall. Gr. Sparre, Erik: Den siste talaren började sitt yttrande dermed, att om man skulle göra afseende på existerande förhållanden, så kommer man på afvägar. Jag tror deremot att komitén, derföre att den bygger på principer, som talaren sjelf erkänner att de hittills icke blifvit tillämpade och som nu med konseqvens tillämpas äfven der förhållandena sätta sig deremot, kommit på, afvägar. Gr. Lagerbjelke har sagt, och det är efter min öfvertygelse en sats, som alla författare i nationalekonomien i långliga tider erkänt, att en fast egendom betalas alltid öfver sitt verkliga värde.
» är en knopp, en ros, en trollslända, med en till en tryckande börda for matmodern och En annan tilldragelse under samma gästspel förtjusande, ännu outvecklad stämma och — så för öfrigt verka menligt på flickan. Här visar likaledes den entusiasm, sångerskan med bär hon redan ett namn, sin fars — Arnoldskulle vi vilja uttala ett varnande ord till sådana husmödrar, som sitta i mycket goda sin sång oeh sitt spel förstod att framkalla. son. » » Dinorah » gafs som benefice-föreställning för Aha! — Den gamle impressarien spetsade omständigheter, att ej genom för stora preden firade primadonnan. Efter den stora scenen öronen, blef intresserad, och snart hade Sigrid senter, allt för mycken fritid och på annat i andra akten bröt hänryckningen ut i full låga. Arnoldsons lärare vunnit honom för sin elev. sätt skämma bort sina tjänare, dels emedan dessa få vanor, som kunna bli dem själfva Då fröken A. efter att hafva framträdt inemot till men i en framtid, dels emedan de därigetjugu gånger ville lugna bifallsstormarna genom nom kunna bli alldeles odugliga att tjäna i att kasta några blommor ut bland publiken, trängde denna sä häftigt inpå orkesterbarrieren, Hos kvinnan har Gud nedlagt geniet i familjer med mindre inkomster. att densamma ej kunde motstå trycket, utan hjärtat; därför borde alla hennes gärningar Af egen erfarenhet veta vi, att tjänarinnor instörtade. Operans abonnenter hade ock förvara kärleksverk. g ä r na böja sig för en sträng matmor, blott A. de Lamartine. anstaltat en subskription och för det samlade de samtidigt känna, att denna menar väl med Tala om tagelskjorta, gisslingar och askdem, vill deras bästa och intresserar sig för beloppet inköpt ett briljantsmycke till ett värde bä d dar såsom medel till helgelse! Sådana deras enskilda angelägenheter. Konsten är af 10,000 francs, hvilket denna afton öfverlemnades till beneficianten. Vid afresan öfverbehöfvas sannerligen icke i vårt land.
— Inom Cavalleriet visar organisationen af LifregementsHussarer ett det mest bevisande exempel af en öfverflödig Officerspersonal, då denna corps, bestående af 5oo hästar, eger en Chef, 2 Majorer, minst 2 Adjutanter, 8 Ryttmästare och 16 SubalternOfficerare, och Underofficerare i samma proportion, och detta blott emedan denna corps är organiserad på Esqvadroner med några och 60 hästar, ehuru, om icke alla, åtminstone de fleste öfrige indeldte Cavallerierne äro organiserade på dubbelt så starka Esqvadroner, Denna troupps ställande på 4 Esqvadroner skulle för Staten medföra en icke obetydlig vinst; och det är så jag åtminstone skulle önska få se en lönereglering verkställd. Hvad Under-Officers-personalen beträffar, skulle jag tro, att hälften af hvad den nu gör, kunde reduceras; och jag anhåller att StatsUtskottet söker göra sig underrättadt, om, huruvida alla de till UnderOfficevares underhåll anslagne Boställen och Nummerlöner verkeligen äro använda till aflöning åt tjenstgörande Underofficerare. — Jag påkallar StatsUtskoltets uppmärksamhet på nödvändigheten, att, åtminstone hvad Befälet beträffar, söka tillvägabringa hvad man k ajlar Armeens ställande på fredsfot, hvarigenom möjligen en inkomst för Staten må kunna vinnas, i stället för beständigt öka - l j8j Den ai Maji e, m. de skattebidrag, i utbetalningen hvaraf Folket förr eller sednare, till följd af oförmåga, icke kan annat än svika. Jag har vidrört Arméens accorder, och anser mig således pligtig, att något närmare yttra mig derom. Jag finnér det vara mera än oklokt af Representationen, att bevilja anslag till löneförhöjning, då behofvet deraf är till en stor del förorsakadt af Oflicerscorpserne sjelfva, derigenom att de tvertemot accordsreglementet genom deras conventioner gifvit stabilitet åt de uppdrifne accorderne.
Directeur och 2:ne de äldste lärarne derstädes uti Mechanik och Chemie; c) 6 Officerare af Armeens Getiie-Corpser och Flottans Mechaniska Corps, invalde af de förenämnde Ledamöterne för ett år i sender; d) två af parterne eller enskild sökande för hvarje serskild fråga tillkallade specielt sakkunnige, ojäfvige och aglade personer eller män något ifrågakommet yrke; samt såsom Secreterare någon juridiskt bildad tjensteman från Kongl. Commerce-Coliegium, emot rättighet lili sportler af lösen för utlåtanden, protocoll och betyg m. rn.; och skulle sju ledamöter af denna Nämd, eller Ordföranden, jemte sex ledamöter, utgöra domfört antal, sedan de likväl af parterne icke kunnat jäfvige förklaras; och egde icke någon åuctoritet att i denna Nämnds beslut göra ändring; samt 2:0 alt Svensk uppfinning, hvaröfver denna Opinions-Nämnd meddelat det utlåtande, att den är allmänt gagnelig, ulförbar och vinstgifvande, måtte, derest uppfinnaren sådant äskade, på allmän bekostnad (af medel på Nionde hufvudlileln) varda realiserad genom Technologiska Institutets försorg, antingen i ordenligt exemplar, eller, derest dyrbarheten skulle förbjuda sådant, uti prof eller modell, och borde Institutet, för dylika fall, egn att städse företrädesvis disponera öfver allmänna arbetsinrättningar samt enskilda verkstäder och fabriker, sorn hädanefter inrättades , Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkandej N:o j6. tades, emot ersättning enligt räkning, hvilken, jemte det fullbordade arbetet, af Opinions-Nämnden borde granskas, med rättighet för uppfinnaren att, inom viss tid efter arbetets fullbordan, detsamma till sig lösa efter ofvannämnde pris; hvaremot, i händelse en sådan lösningsrätt icke inom den bestämda liden verkställdes, uppfinnaren borde vara densamma förlustig, samt arbetet, sedan det eti viss tid varit å Technologiska Institutet till offentlig exposition ulsläildt, för Statens räkning bortauctioneras.
Jag beklagar, att Hr Coijet framkastat ett tvisteämne, som jag trott vara utkämpadt. Då jag emellertid nu icke är beredd att besvara Hr Coijets långa anförande, önskar jag alt instämma med Frih:ne Tersmeden och Gyllengranat. Gr. von Platen, Baltzar: Jag hade icke ämnat deltaga i den tvist, som här uppstått om linieflottans företräde framför skärgårdsflottans, icke derföre att jag icke gillar i hufvudsaken, hvad Hr Coijet anfört, utan derföre, att jag icke ansett detta tillfälle vara det mest lämpliga, för fortsättande af en dylik tvist. Jag har nu, likasom dä jag tillförene yttrat mina tankar i ämnet, ansett mig böra tillkännagifva dem af farhåga, alt ett stillatigande möjligen skulle kunna tydas derhän, som skulle jag frångått hvad jag förut tänkt i saken, oeh af sådan anledn. har jag trott mig böra afgifva en reservation emot en sådan tydning. Det är för resten egentligen emot 2:ne här under diskussionen framställda satser, jag önskar reservera mig. Den ena af dessa satser är, att man synes vilja låta påskina, att ångans tillkomst lnifvudsakligast och uteslutande gagnat det större försvaret eller skeppen. Det är en sats, hvilken jag icke kan medgifva; ty jag anser ångans kraft och bombkanoner hafva varit af största vigt för sjöförsvaret, men jag anser äfven, att det varit af li - Den 11 Mars e. m. 213 ka mycken vigt för skärgårds-försvaret, som för de större fartygen.
Alt detta icke står tillsammans med den i förslaget upptagna obetydliga styrkan af 72 kanonslupar och 120 kanonjollar, såsom hufvudförsyarsmedel för så vidsträckta skärgårdar sorn de hvilka omgifva Sveriges kuster, faller sig väl för de fleste tydligt, i synnerhet då man besinnar att, ehuru visst icke skärgårdsflottan bör splittras i alltför små afd:r, den likväl måste bestämt finnas på vissa vigtiga så långt ifrån hvarandra aflägse punkter stationerad, att dessa fördelningar icke kunna påräknas, att nog hastigt hinna bispringa hvarandra. Då, med den kännedom jag kan hafva haft tillfälle förvärfva om förhållandet och med afseende på den af Hr depart:s-chefen såsom varande åf vigt anförda satsen : ”att alla kanonsluparne må förses med hvardera en bombkanon,” jag icke kan inse hvad som me - 202 Den 11 Mars e. lias med det uttrycket att: då flottan bland annat redan äger 89 kanonslupar, häraf synes ”att 17 kanonslupar finnas utöfver det föreslagna antalet sä alt nybyggnad lill ersättande af sådane, hvilka, i följd af deras ålder och oanvändbarhet, utrangeras, ännu för längre tid icke behöfver verkställas”, vill jag likväl icke vidare fästa mig vid ordalydelsen af denna framställning, utan helt enkelt antaga alt vi hafva 72 brukbara kanonslupar.
Grefve JVachtmeifter, Flans-. Blekinge Län, ehuru vid pass femton mil långt har likväl endast en Provincial-Låkare. Hans station borde vål rätteligen vara i Carlscrona, der Landshöfdinge-Residenset år, der ständiga besigtningar på Lånsfångar påkalla hans närvaro och eler han vore tili hands att emottaga och genast i verkställighet sätta de befallningar om Embetsresor, som Konungens 5'A Den 3 Biar t ii. Befallningshafvande icke sållan nödgas till ProyincialLåkaren utfärda, men Carlscrona belägenhet vid ena ändan af Länet har vållat, att dessa fördelar af ProvincialLäkarens vistande i Recidenset måst försakas, och att han blifvit anbefalld att bo i Runneby köping, som är i medelpunkten. __ Från detta ställe har han väl kortare väg till de vestra delarne af Länet, men en ofta dyrbar tid förspilles derigenom, att orderne om en besigtning, om skyndsam Läkarevårds meddelande i de östra delarne först måste gå till Runneby, hvarifrån Läkaren förbi Residenset, der han rätteligen borde vistas, skall färdas åt öster till det anbefalla stället. Genom Provincial-Låkarens vistande utom Carlscrona saknar Konungens Befallningshafvande äfven nödig kunskap om orten der lian kan anträffas, ty resor inom Lånet kunna hafva påkallat hans aflågsnande från Runneby, och Konungens Befallningshafvande år alltic} i förlägenhet då besigtningar å Lånsfångar skola ske inom Carlscrona, ty det är icke tänkbart, att vidtaga den kostsamma och tidödande utvägen att vid hvarje sådan ofta inträffande händelse från Runneby requirera den enda i följd af sin tjenstebefattning till besigtningens verkställande skyldiga personen, ProvincialLåkaren och Låkarne vid Amiralitetet, ehuru de hittills af god vilja och för att afhjelpa förlägenheten dermed bifrådt hafva uttryckligen förbehållit sig, att hädanefter från detta besvär blifva befriade. Jag nödgas således hos Riksens Högloflige
Tillstyrkandet bifölls. 3:dje punkten. Ståndet ogillade den af Utskottet tillstyrkta förändrade lydelsen af 5:dje punkten uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, och godkändes samma punkt, sådan Bih. lill R. St. 9 Sami. 44 546 Prot.-Utdrag den 18 April 1860. den af Kongl, blifvit föreslagen, med tillägg emellan orden ”således” och ”ovilkorligen71, på andra 2:dra raden, af en så lydande mening: ”derest konvention eller förening om preslrätligheternas utgörande antingen icke blifvit uppgjord eller ar för obestämd tid fastställd 4:de punkten. Tillstyrkandet bifölls. 5:te punkten. Till Utskottets hemställan lemnade Ståndet sitt bifall. 6:le punkten. Utskottets hemställan bifölls endast så tillvida, att 1 mom. af 6:te punkten i Kongl. Maj:ts nådiga Proposition godkändes, hvaremot 2 eller sednare mom. af samma punkt afslogs. Frän Vällofl. Borgare-Ständet. S. D. Föredrogos ånyo Konstitutions-Utskoltets Memorialer: N:o 11, med förslag till ändring i 15 § Riksdags-ordningen, om hemmansegares representationsrätt; och N:o 12, med förslag till ändring i 52 § Regerings-formen och 24 § Riksdags-ordningen, angående tillförordnande af Bonde-Ståndets Sekreterare. De i dessa två Memorialer afgifna förslag autogos till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande: N:o 60, i anledning af väckt motion om förändring i uppbördssättet af indelta räntor, anslagna till militära tjenstemän. Frän Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Jemlikt
– Generar draget er, min käre vän? frågar Rantzau. – Icke draget, men natten. Jag kan icke tala för öppna dörrar. Jag inbillar mig då, att någon står därute i mörkret och lyssnar. – Den allsmäktige bar blifvit mörkrädd! skrattar Brandt. – Det kommer sig af sjukt samvete! Det följer med konferensrådstiteln! Rantzau har emellertid stängt dörrarna med egna, högvälborna händer. Nu sätter han sig midt emot Struensee på andra sidan om det stora ekbordet och nickar uppmuntrande: – Nu hoppas jag, ingenting hindrar er att tala! Struensee stirrar en stund fundersamt efter den ringlande röken. – Ni känner förmodligen ställningar och förhållanden vid hofvet? säger han. Rantzau rycker på axlarna och småler diskret: – Ett och annat tränger ju fram också till landsorten. – Jag har anledning tro, att vissa personalförändringar äro nästan omedelbart förestående – – Ja – infaller Brandt, som sitter vårdslöst tillbakalutad i stolen, med det ena benet öfver knäet på det andra. – Nu skall Holck snart ha sitt respass – och det skall beredas plats för den verkliga förtjänsten. – Ni, min käre kammarherre – säger Rantzau med ett förbindligt och ironiskt småleende – blir då helt visst Holcks efterträdare? – Jag lär vara designerad! – svarar Brandt, som nonchalant tager fasta på artigheten och reser gåsfjädrar mot ironien – men därmed är det icke slut! Vi fundera på att rensa hela Augias-stallet. – Verkligen? – Rantzaus blick stryker gäckande öfver Brandts impertinenta näsa och irrar sedan frågande mot Struensees, som sänker sig, bekräftande: – Det drager upp till en hård intrigkamp, däri mycket skilda intressen komma att brytas. Dock kan utgången lätt beräknas, ty kungens vilja är – – Vax! infaller Brandt. – Kungens vilja är – upprepar Struensee – att ett nytt system, eller rättare: en ny praxis skall införas i regeringen. Men ett nytt system fordrar nya män, både vid hofvet och i den högre administrationen. – Och ni är just en sådan ny man! Ni är en novus homo grefve Rantzau! Ni får icke sitta i skymundan och agera ljus under skäppa!
Äro, som jag alltför gerna ville förutsätta, Stats-Rådets Embets-åtgärder fria ifrån all anledning till klander, så är det angelägit, att granskarenas stränghet ej för allmänheten göres tvifvelaktig, hvilket ofelbart händer, om sä qvalificerade personer i ConstitutionsUtskottet inväljas, som Friherre Stael v. Hollstein velat förekomma. Skulle, oaktadt den väckelse Friherre Stael gifvit i ämnet, samma händelser inträffa , som man vid förra Riksdagar ansett såsom misstag, så bevisar det nu den rådande viljan, och Fäderneslands-vänpcn får i så fatta om-; ständigheter vara nöjd att hafva yttradt sin öfvertygelse, längre kan hän ej sträcka sin åtgärd. Ett rum ibland Ridderskapets och Adelns Den z 9 November. Protocoller är mitt enda anspråk för mine yttranden vid detta tillfälle. Herr Grefven och LandtMarshalhen hemstälde, att 4r §. i Riksdags - Ordningen, såsom i denna omständighet bestämd och tydlig, måtte anses innefatta tillräcklig grund och ledning för Electorerne i afseende på de blifvande UtskottsLedamöternas val. — Bifölls. Upplästes Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer, angående Hans Kongl. Höghet Hertigens af Södermanland uppnådde myndighets-ålder, gifven Srockholms Slott den 27 November i8t7- Lades till Handlingarne. Upplästes Kongl, Maj.ts Nådiga Berättelse om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit, sedan sista Riksdag, gifven Stockholms Slott å Riks* Salen den 27 November 1817. Lades till Handlingarne. Upplästes Riksens Ständers Revisorers den 19 i denna månad afgifne Berättelse, angående d* under Kongl. Gommerce-Collegii Förvaltning Den 2 9 November. 53 stående Fonder och Medel} och beslöts, det samma Berättelse skulle med de öfrige RiksStånden communiceras. Företogs till öfverläggning den af Friherre Jacob Cederström den 25 dennes väckte Motion, angående rätta förståndet af 7 §. i Riddarhusordningen.
Hvad åter beträffar allmänna opinionen inom vår representation, så hafva vi 4 Stånd, hvaraf det ena genom bifall till K. M:s Propos. och de tre andra genom återremiss af den punkt i LagUtsk:s förslag, som icke innehöll något annat, än alt lagen skulle bibehållas, temligen tydligt ådagalagt att opinionen är gifven. Om det ligger någon konseqvens deruti, att man sedermera afslagit Lag(Jtsk:s förslag, lemnar jag derhän. Jag vill för öfrigt icke tillåta mig att bedöma detta förslag. Meningarne må vara huru skiftande som helst: ett är åtminstone gifvet, och det är att jag för min del afslår både Hr Brings och Utsk:s förslag, äfven med det amendement, som Hr Carlbeim-Gylleriskjöld framställt; och jag hoppas att R. o. Ad. måtte göra detsamma. Hr Liljenstolpe, Axel Fretjr.: Med innerlig öfvertygelse att en verklig och sann religionsfrihet förr eller sednare skall göra sig gällande, täger jag mig friheten att, till hvad jag yttrade förra gången, då K. M:s Propos. här förevar, lägga några ord. Jag ansåg mig särdeles öfverlygad af Hr Cederschiölds, Robert Theophron, föredrag, och delta gjorde att jag i går röstade för afslag å Utsk:s förslag, hvarföre jag i dag anhåller om bifall tili Domprosten Brings reservation, emedan jag önskar att frågan skall leda till något resultat. Jag tror att vi skulle vara lyckliga, om vi finge höra upläsas ett af Prof. Knös upgjordt förslag till inledning i Cl er i Comitia 1 is cirkulär, som PresteSt. ämnar vid denna Riksdag aflåta. Det skulle, efter min öfvertygelse, vara nära nog ett tillräckligt svar på K. M:s Propos., i fall det i öfrigt ginge an, att R. St:r antoge en så vidlyftig afhandling såsom eget svar. Jag kan slutligen icke undgå att anse det vara särdeles betecknande att nu, då frågan skall af R. o. Ad. afgöras, det sker på en dag, som bär namn af Sveriges första Apostel, nemi.
Banko per Sk//, upptages denna skilnad, å 8 R:dr 42 sk. 4* r:st. per Sk//, till ett årligt belopp af 1,388: — 1. den framdeles försvinnande årliga bevillningen för Dylta bruks tillverkade effekter upptages till samma belopp som ofvan, efter medium af 10 års räkenskaper, eller 376: 46. 3fV hvarigenom Statens förlust skulle utgöra Banko R:dr 3,685: 11. 6rV» Häraf visade sig således en årlig förlust för Staten af 877 R:dr 14 sk. 5,54 r:st. Banko, hvilken kunde förefalla oväntad, då den af Kommitteradc föreslagna ersättnings-summa med icke mindre än 49,415 R:dr 8 sk. lä rist. understege den, som efter 1830 års beräkningar uppkomme, då likväl Statens vinst af den föreslagna regleringen ansåges något öfverstiga dess förlust; men till förklaring härå erinrade Kommitterade i underdånighet, att roteringskostnaden år 1830 upptoges till 100 R:dr Banko för hvarje rote, eller mer än dubbelt emot hvad den enligt markegångs-sättningen å rotevakans-afgiften verkligen uppginge, samt att då icke vore fråga om svafvel-leveransens upphörande och följaktligen icke heller om något statsanslag till Krigs-kollegium, hvaremot i Statens vinst-konto då upptoges värdet af det levererade svaflct till icke mindre än 4,479 R.dr 8 sk. Banko, efter då uträknade höga medelpris af 28 R:dr 32 sk. Banko för hvarje Sk//, svafvel. Ehuru nu den af Kommitterade uppgjorda beräkning endast vore approximativ och någon vinst dessutom möjligen skulle kunna för Staten uppkomma genom lrisooknchcmmanens förhöjda fastighetsvärde och deraf härflytande ökade fastighetsbevillning, antoge likväl Kommitterade, att en förlust för Staten genom ifrågavarande regleringsåtgärd uppkomme af ofvanstående 877 R:dr 14 sk. 5,54 r:st.
Jag vill icke likna dem, som kommo att låta döpa sig för den hvita drägtens skull, hvarmed de begåfvades; jag vill ej uppoffra det gamla, blott för att sjelf kunna få en flik af den mantel af beröm, som måhända opinionens prester stå färdige alt kasta öfver dem, som låtsa sig vilja låta sig omchristnas, låtsa sig vilja antaga deras nya läror; det kan måhända gå dem likt deri, sorn kom femte gången till källan, men fick ingen drägt, presterne hade icke mer att gifva, han sade sig då ej vilja mer tro på en Gud, sorn var så fattig. Jag protesterar mot all förändring af representationen, som ej har till grund ståndsindelningens upphörande; ty antagandet af en sådan är, enligt mili öfvertygelse, ett steg tillbaka, ett steg åt sidan, för att förvilla, och ett slut på vår folkfrihet. Bibehållora då hellre ännu ett decennium det gamla, lemnom då hellre de gamla i lugn! sedan de äro döda, lärer det icke smärta dem om vindarne hviska i gräset på deras graf, att Sverige är lyckligt på annat sätt än de förmodat. Utom de skäl Frih. Boye anfört mot R. o. Ad:s representation genom val, att det är en motsägelse, det är skadligt, nian må då utgå från hvilken politisk grundsats sorn helst, hvilka jag ock redan upptagit; så har jag ett att tillägga, som jag ej sett blifvit af någon anmärkt. En stor orättvisa skulle derigenom ske alla dem, som efter 1809 blifvit adlade, hvilkas efterkommande aldrig kommo alt lemna mer än en valman, då de dock nu alltid lemnat en representant. Det var en orättvisa, att då man bibehöll den gamla adeln, att, då man tillät att efter 1809 upphöja i adligt Stånd, man gjorde den inskränkning, att blott den adlade, och sedan hans äldste son skulle tillhöra detta Stånd. Man låtsade sig hafva gjort en concession åt de ofrälse Stånden, men Den 37 October f. m. men det var verkligen ett nytt privilegium