Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
180, 195, A. 195. — N:o 11, med återlemnande af en från Hedervärda BondeStåndet remitterad motion, rörande underhållet af allmänna landsoch härads-vägarna: B. I. — N:o 12, om ytterligare Kansli-biträde: B. I. 491, 519, A. 519. — N:o 13, angående återlemnande af en från Hedervärda BondeStåndet till Utskottet remitterad motion om tillägg i 15:de §:n af Kongl. Kungörelsen den 13 November 1860, angående den allmänna Beväringen: B. I. 491, 519, A. 519. — N:o 14, med ett af Chefen för Statens jernvägs-byggnader afgifvet underdånigt utlåtande, i anledning af Rikets sednast församlade Ständers underdåniga skrifvelse angående åtgärder till beredande af besparing i anläggningssamt driftoch underhålls-kostnaden för Statens jernvägar: B. 1. 520, 554, 557, A. 572. — N:o 15, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående jord-afsöndring från kapitens-bostället Bredaryd Norregård, för utvidgning af Bredaryds församlings kyrko-gård: B. 1. 520, 554, A. 554; E. II. 57. — N:o 16, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående upplåtelse åt Eskilstuna Öfre Kanal-bolag af plats på Carl Gustafs stads gevärs-faktoris område för en slussanläggning: B. I. 520, 554, A. 544; E. II. 57. — N:o 17, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missväxtår: B. I. 520, 554, A. 554; E. II. 57. — N:o 18, i anledning af förre Bokhållaren i Riksgälds-Kontoret J. E.
— Utaf 18o5—1857 års anslag, 3,000 R:dr, till utgifvande från trycket af äldre för Sveriges historia och offentliga förhållanden vigtiga handlingar 342: 86. 342: 86. » anslaget, 225,000 R:dr, till utvidgning och förbättring af Wadstena, Göteborgs och Hernösands hospitaler 75,000: — 75,000: Utaf 1860 års anslag, 15*210 R:dr, för anskaffning af ammunitionsvagnar åt fältartilleriet 12,710: — 9,736: — » 1860 års anslag, 10,000 R:dr, till bildande af materialförråd för fältbryggerutredningen vid arméen 2,000: » anslaget, 29,200 R:dr, till uppförande af kasern byggnad m. m. på Ränne slätt för Smålands Husar-Regemente 10,000: — 6,286: <— » dito, 75,000 R:dr, till uppförande af förrådshus för levererande af beväringsmanskapets materiel 14,000: — 14,000: — » dito, 130,000 R:dr, till anskaffning af tält för beväringsmanskapet under dess vapenöfningar 9,436: 12. 9,436: 12. » 1858—1860 års anslag, 150,000 R:dr årligen, för anläggning af nya samt förbättrande af backiga eller eljest mindre goda vägar 6,000: » det särskilda anslaget, 67,500
St:r för några Eiksdagar sedan förklarat fjerdingsmännens tjenst vara en kommunalbefattning (ehuru jag icke kan förstå huru man så kan förklara den), så står det socknen fritt, att endera dertill utse en viss person, hvilken den då aflönar, eller ock låta fjerdingsmannatjensten gå i tur. Så tillgår det på många ställen. Att detta är olämpligt kan hvar och en inse. Men då författningen lemnar dem fritt att göra hvilket de vilja, så anse de lättare att förrätta tjensten sjelfva. Enl. min tanke borde en viss person utses, hvilken socknen sjelf skulle aflöna, ehuru valet underställes kronofogdarnes och länsmännens pröfning. Men någon rättighet vid tillsättandet böra de hafva, då de sjelfva aflöna dem. Hr Tersmeden, Pehr Reinh.: Tvenne ledamöter, båda beklädande det embete, med hvars functioner man med eller utan skäl fruktat, att nu föreslagna inrättning skulle komma i kollision, hafva upträdt mot Gr. Björnstjernas förslag med anmärkmr, hvilka den värde motionären, enl. min tanke, redan fullt tillfredsställande besvarat. Med synnerlig tillfredsställelse hörde jag den förste af nämnde båda ledamöter, Hr von Troil, med synnerlig moderation yttra sig om förslaget, och t. o. m. icke hafva något emot att det sattes i verket. Som jag nyss nämnt, hafva anmärkn:ne redan blifvit besvarade, och jag vill derföre endast fästa mig vid en punkt i förslaget, hvilken äfven af Hr von Troil mest framhölls, den fleml. hvarigenom Landslnn ålägges att innan mötets slut förklara, huruvida han gillar eller icke de frågor, som beslutats af LänsNämnden. Detta stadgande är hemtadt från den Norska lagen och lyder sålunda: »Enhver Beslutning, som derom tages, skal for att erholde Gyldighed approberes af Amtmanden.»
Palmstjerna har anmärkt detsamma som jag erinrade då ärendet förra gången förevar hos H. o. Ad., nemi., alt de tjenstbarhet borde upphöra, som ålåge vissa skattskyldige utöfver deras grundräntor. Dessa gingo vanligtvis ut på att allum - 172 Den 9 September f. ra. gen skulle utgöra dagsverken till vissa statsegendomar, antingen till bergande af hö och säd eller till underhållande af der be» fintlige hus, eller för alt verkställa andre arbeten. Saken blir ändå densamma. Det är ganska rikligt att desse tjenstharheter förut varit ett åliggande för hemmanet, men detta åliggande hatvarit utöfver hemmanets fastställda grundränta. Frih. Cederström har, i anledn. af Frih. Palmstjernas jemförelse med dagsverksskyldigheten, påstått, att Staten icke efterskänkt sjelfva dagsverksskyldigheten, utan blott upphäft skyldigheten att fullgöra den in natura. Denna anraärkn. har blott det lilla felet att röra en annan fråga, nemi. om sättet huru den i åtskilliga hemmans grundräntor intagna dagsverksskyldigheten skall utgöras. Här är deremot fråga om hjelpedagsverken. Jag vill i Frihtns minne återkalla att, i enlighet med R. Sl:s beslut vid 1812 års riksdag, har, genom K. brefvet d. 3 Dee. 1812, blifvit förklaradt, att alla de s. k. hjelpedagsverkena, eller sådana som utöfver ordinarie dagsverkena, allmogen haft sig ålagdt såsom biträde vid kungsoch andra kronogärdar och hvarföre allmogen icke åtnjutit någon ersättning, skulle upphöra, d. v. s. alla sådana servituter, som den skattdragande allmogen hade utöfver den ordinarie skattläggningen, borde helt och hållet försvinna, ulan att någon ersättning derför behöfde gifvas. Serskildt förklarades, alt i fråga om sådaoe hjelpedagsverken, som utgjordes vid kungsgårdar, skulle K. M. ega i hvarje serskildt fall pröfva huruvida en sådan eftergift kunde ega rum utan att förnärma någons rätt.
Skri frelse N:o 208. staten egde mångfaldiga utvägar att äfven under en sådan penninge-tid, som den nuvarande, bereda sig erforderliga tillgångar med vida mindre uppoffring än enskilde, samt bolaget ingalunda afsåge att härigenom bereda sig någon annan loide! än möjligheten att, utan alltför betungande betalnings-vilkor, erhålla de för ifrågavarande förelags utförande eiforderliga medel, har framställning blifvit gjord derom, att Rikets Ständer måtte, utöfver det för jernvägs-anläggningen mellan Fahlun och Gefle förut anvisade låne-understöd, bevilja Gefle-Dala jernvägs aktie-bolag ett ytterligare lån å minst 600,000 R:dr R:mt, på de vilkor, Rikets Ständer, i betraktande af nu anförda omständigheter samt detta förelags beskaffenhet, kunde pröfva skäligt bestämma, och hvilket lån bolaget egde förhoppning, att under loppet af 10 år, räknade från och med år 1860, kunna amortera, ulan åsidosättande af sin då samtidigt inträdande skyldighet att erlägga ränta och fullgöra de årliga afbelalningarne å det förra låne-underslödel. Efter hvad härom vidare förekommit, bar, sedan hela aktie-antalet redan under år 1856 blifvit fulltecknad! samt derå inbetaldt ett belopp af 1,738,670 R:dr Runt, jern vägs-banan, till en längd af 3 mil, fullbordats och alltifrån nyssförlidne sommar varit för allmänna trafiken öppnad samt med fördel begagnad; och uppgingo de före nästlidne September månads utgång för detta kommunikations-företag verkställda utbetalningar lill ett sammanräknadt belopp af 3,601,913 R:dr 20 sk. 2 rsl. ngld.
Ståndets Herrar Ledamöter förenat sig med Herr Leffler i hufvudsaken, hvarvid dock Herrar Ekerman och Lakej med hvilka Herrar Zander och Winblad instämt, yttrat sig ega den öfvertygelse att höga tullafgifter skulle uppmuntra till tullförsnillning. 'df Herr Grapengiesserj sorn, i anledning af Tull-Comitéens förslag till ny Tull-Taxa, gjort den framställning, att, då det utaf flera af Motionairen anförda exempel syntes, att Tull-Comiteen erkänt tullbevakningen och controlerne för så dåliga, att man ej vågat föreslå att förhöja afgifterne å socker och caffe mera än den obetydligheten af 1 sk. å den ena och en half sk. å den andra varan, fastän detta vore naturligaste sättet att öka Statsintraderne och afhjelpa Riksgälds-Contorets beklämda ställning, samt då således ingen utsigt visade sig att hädanefter mera än hittills tullafgifterne å manufaeturoch handtverkeri-artiklar skulle blifva erlagde, rättigheten att förtulla sådane artiklar, ej utsträckt utöfver hvad i83o års Tull-Taxa til! införsel bestämmer, hädanefter må inskränkas till 3 städer, såsom Stockholm, Götheborg och Malmö, hvarest Motionairen förmodade, att effectiva contra» ler till afgifternes rigtiga erläggande dels torde finnas och dels lätteligen kunde etableras. Härigenom ansåg Herr Grapengiesser, att Staten skulle erhålla en mångdubblad tullintrad i jemförelse med den alltför ringa, som nu ingår för sådana varor, äfvensom att näringarne skulle bekomma det skydd de i så hög grad erfordra; och stöd för detta förslag hemtade han ej blott af sakens natur, utan ock af ett Kongl. Majrts Nådiga bref af den 3o September 1812, hvari tillåtelse att endast till Götheborg införa utländska bomullsväfnader och bomullsgarn blifvit lemnad, samt af Englands och Frankrikes exempel, hvarest import af åtskilliga varor vore inskränkt till ett mindre antal hamnar och släder. Bevillnings-Utskottets Bet.
Dvcflantier 180,000: bommanbe bet erforberliga citcrftåenbe beloppet, eller ben få fallabe StatSfpllnabSfumman, att af ben allmänna jemtll-. ningen från SRifSgälbS^ontowt utbetalas meb 1,18.3,880: Summa £8:fo Dvbr 12,470,040: Den (jänDe(fe ©tatöroetfeté till $ongl. ©taté*J?ontotet ingåenDe in* fomfler unDer något år icke ffulle uppgå till
M:t göra underdånig hemställan, om utsättande af tiden, då utvexlingen skall ta”ga sin början.” — R. St. hafva således för densamma icke utsatt någon bestämd tid, af farhoga, att om än den erfordrade silfver-fonden funnes , och behöflig utmyiitning vöre verkställd, kunde andra inre eller yttre omständigheter, såsom missväxt, krig, och deraf följande ofördelagtig cours göra silfverutvexlingen äfventyrlig, och böra föranleda hennes uppskjutande. Häraf följer, att om Konungen sanctionerar R. Sttrs beslut rörande realisationen, men coursen, vid början af år i832, och framgent intill nästa Riksdag, blefve ofördelagtig: så kunde äfven silfver-utvexlingen böra lika länge fördröjas, — Om nu lånet skulle upptagas, blott R. Sttrs beslut om realisationen vore sanctioneradt: så kunde det hända, att R. St. vid nästa Riksdag, endast hade gäld, men ingen realisation, att de sjelfve just vållat det sednare, genom det obestämda beslutet om lånets upptagande, men att skulden kastades på regeringen allena, emedan hon kunnat utsätta lånets upptagande lika väl samtidigt med eller ejler realisationen, som före densamma, och alltid hade emot sig anliängarne af 2 alternativ, emedan lion endast kunnat välja 1 af de 3:ne. Betänkande n, N:o 414. 5ij Med författningar af så tvåtydig och äfventyrlig beskaffenhet kunna hvarken regering eller folk vara belåtne aldrarninst uti ämnen, der den största möjliga säkerhet i företag och beräkningar bör äga rum. Ehvad pluraliteten må vilja: så bör den, uti ett ärende af denna stora vigt, bestämdt säga sin menings till efterrättelse både för allmänna och enskildta åtgärder. — Alternativen kunna hufvudsakligen icke vara flera än 3:ne: 1:0 Realisation utan lany eller 2:0 Realisation och lån i föreningy eller 3:o Län utan realisation, och med hennes äfventyrande. Som alla fyra Stånden icke längesedan förenat sig om det i:sta alternativet, och trenne Stånd sednast om det 2:dra; men intet
Då, såsom jag förut nämnt, jag icke kan hoppas någon ändring i frågan, och då genom en sådan hela förslaget måste förändras, har jag endast velat yttra min enskilda mening ang. denna punkt. Gr. Sparre: Med anledn. af den siste värde talis an märkningar, hvilka möjligen kunna vara grundade, vill jag endast anföra, att det icke är möjligt att förutse verkningarne af de stadganden, som förekomma i lagen. Det är således möj - 396 Den 23 Maj f. ra. ligt, att man i detta ifrågav:de afseende måste vidtaga några modifikationer; men då hittills icke visat sig att legningar i större mån förekommit i Norrland än på andra ställen, så ansåg man icke anledningar förefinnas till undantag i afs. på de norra provinserna. I allmänhet har, åtminstone inom Utsk:t, den åsigten yttrats, att den bestämda friköpningssumman vore ganska hög, och att i följd deraf ganska sällan denna friköpning skulle användas. Detsamma har äfven yttrats af åtskilliga riksdagsmän från landsorterna, hvarföre Utsk:t ej ansåg sig höra göra några modifikationer i ett eller annat afseende. För min del anhåller jag om bifall till Utsk:ts förslag. Gr. Anckarsvärd: Jag kan icke underlåta att här an märka, att åtminstone för mitt omdöme visar sig en ganska stor inkonseqvens i ett stadgande af en dubbel exercis för bildandet af tjenstbar beväring och ett antagande af rättighet att få friköpa sig derifrån. Detta är fullkomligt stridande mot grundtankarne äng. pligten att försvara fäderneslandet. Utsk:ts förslag innehåller att antalet af dem, hvilka vid mönstringarne må erhålla tillåtelse att sålunda befria sig från vapenöfning, får inom hvarje mönstringsdistrikt icke öfverstiga hälften af de för året approberade beväringsskyldige. Sålunda skall halfva styrkan kunna förblifva utan deD öfning, som man anser så nödvändig och af stor betydelse på manskapets stridsfärdighet vid inträffande behof.
— Icke heller lärer kunna bestridas, att allmänheten med intresse följer riksd:sangelägenheterna , och alt särdeles begäret att höra detta Stånds discussioner, hvarest alla intressen äro representerade, så tilltagit, att man ej funnit läktaren tillräcklig för alla dem, som önska åhöra Ståndets förhandlingar, utan flera motioner under denna riksdag blifvit väckta med förslag, dels att utvidga den nuvar. läktaren, dels all bygga en ny; hvilka förslag, om de ock varit verkställbar, ej lemnat tillfälle för mer än ett obetydligt antal personer att åhöra discussionerna, emot den vida större tidningsläsande publiken, som vid första refererandet af discussionen äfven bör få en sanningsenlig och trogen uppfattning af hvad som å båda sidor yttras, för att sedan sjelf kunna fälla sitt omdöme, dels 0111 saken, dels huru nationens ombud fullgöra det vigtiga kall, som dem åligger. Någon garanti för ett opartiskt refererande kan ej finnas, såvida icke tidningsredactionerna från Ståndens cancelli kunna erhålla en resnme af hvad som under plena yttras; och då tvänne af de mest lästa tidningarnes redacteurer förklarat sig beredvillige alt mottaga och införa dessa resuméer i sina tidningar, återstår blott att uppgöra kostnaden samt sättet för vinnande af delta ändamål. I likhet med motionären, Hr Frih. Raab, anser jag att ej mer än arne referenter erfordras för författandet af dessa sammandrag, helst hvarje tidnings-redaclion för närvar, blott håller en referent, hvilket antal Utsk., äfven för sin del, antagit som tillräckligt. — Om således för detta ändamål cancellipersonalen skulle ökas med 2:ne personer, kan den ene sitta vid prot. under förmiddagens plenum, och den andre på eftermiddagen, då halfva dagen alltid återstår för att utskrifva det, som af dem blifvit annoteradt.
S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades; Lagutskottet* Betänkande ]\:o 28; öfver väckta motioner,- angående skärpning af straffet för åverkan. S. D. Föredrogs ånyo och lades lill handlingarne: Allmänna Besvärsoch OeconomieVtskottets Utlåtande, N:o 26, i anledning af gjorde anmärkningar vid Ötskoltels Betänkande* N:o 3, angående väckta motioner, om Landsfiscalstjensternes upphörande. * S. D. Föredrogs ånyo och bifölls: Bevillnings-j Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconotnieVt? g'\ Prot. Uldr. d. 11 /4pril iS3^. sköttens Betänkande N:o i, i anledning af Herr Gustaf Montgommerys motion, angående bränvinsbränningens inställande. F r å 11 VY ä 11 o fl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo följande Stats-Utskottets Utlåtanden., nemi.: i:o N:o 35, i anledning af Kongl.
147) dem tillerkänner, beslutat, att, från och med Julii månad år i83i, räntorne å de lån, som i Handels-disconterne upptogos, finge nedsättas till 5 procent, hafva emedlertid ansökningar om så beskaffade lån till den grad förökat sig, att Fullmägtige ansett någon anledning icke förefinnas till den förmodan, att desse slags lån, i deras närvarande skick, komma att, genom brist på sökande, förblifva obegagnade, och det har synts 183a års Revisorer, att förnämsta orsaken till Handels-discontens under senare åren ökade rörelse varit Fullmägtiges förenämnde beslut om räntans nedsättning. (i83a års Rev. Ber. pag. 59). Jemte det Utskottet, i afseende på utgifterne i och för Handels-disconterite, får fästa uppmärksamhet derå, att de för
K:o ididem, ^ mantal d:o till Adelar. tillsaiumans i rode. std vid elleetiva soldat-dallet fördlifva; std, med difall till det af 6refve u^^rättade, oed gf Xri^soell I^ammar-tdoiieAierne, välgrundade sliäl, understödda lö,slag, nedannämnde rotar. lividia ulls fortfara adt dälia elfeeti v soldat, nemligen: a) /lors^ ^V.-o Lo, vid l^ars Lomjlagni, mä utgöras af: U:o i6, Ixlamd^, z.dels mantal, indeladt till Oateduset llingadus /^.del. , i, ^rssliogs, ^:dels mantsl ^:delar. „ ididem, ^:dels mantal -/- » „ 5, ilndem, i mantal >, „ i^, kamsäss 2 d:o „ 22, ilndem, ^ d.o 1^2 » tillsammans i rote; XL/a/.'s ^/.o 83. 5 ö) Ko-sir 26^ vicl ^Ilio Lomoszni, mä utsärs8 sk: l^.o c), ?ls88v, ^ msotsl -del. „ ^olänAs, ^:del8 msntsl »,«»»»,»»«»» ^:delsr. „ 16, iliidem, t.delZ d.o „ 3, l>'sr>)^, ^ dm I 4 " , iliidem ä.:del8 d:o I S >' , 11, iliidem ^-^:del d:c> „ 22, kiSM8S8S 2 d:o kör äter8toden I 8 " till5SMMSII8 i rote; o) /?o?eor ^V:c> vid /VI3o Lomns^ni, ms utZÖrs8 sk: 8steriet ^Vso8tstors>, 1 msotsl lXm 10, Wsn8tstoip, 1 d:o . »»»»«».«»»» > 7 4 3 " , 10, lisM8U8S t siel d:o . tide,. till8SMMSN8 i rote; oell ck) /23^> vid ^llio OomosAiii, ms utLÖrs8 sk: lX:o 28, lism8s8s ^:del8 msotsl „ 2, iliidem 2 d:o ^:clel. , 0), i lii-lem ^xleig d:o S " , i>, iliidem ^ <l:o »»»,»«»»»« ^zidelsr. , >3, iliidem ^:del8 d:o !:del. , 1^, i3idem ^ do kör ätei8tseiids ^2 " „ ic), iliiilem -^:del8 d:o kör ster8täLnds 4Z >' „ 1 , l^tticlisr^ ^:del8 d:o till8smmsi>8 i rote; sll^8smms08, i ökv6r6ii88tsmmel86 med ett sk körr3emslde Lolle^ier up^>igttsdt oell, de,S8 uiiderdsni^s ldtlstsmle i smoet, diko^sdt kör8lgA.
At Riksgäldscontoiret mätte sjelf komma at af egne tilgängar be - 48 Den 2 Mars. besörja realisationen af dest ännu Utelöpande Lreäit. sedlar lil er belopp af 6,261,587 R:d. 28 st 6 r:st. (öfwer hwilken summa ingen Lreclit-sedel »utgifning af Riksgälds-Lontoiret får sträckas); men ar i fall behof stulle upsla, Riksgälds »Lontoiret stulle er» halla et biträde af 400,000 R:d. ökad Discont ratt j Landen utöfwer dest förut ägande rätt til 600,000 Riksd. Bifölls. Widare proponeraäe Herr Grefwe» och Landt» marstalken, at det stora Lreciitivet matte bewiljas til det belopp 8t3ts-Utssotlet föreflagit, utan at er» sättnings»medel för detfamma utses, emedan Riksens Stander böra wara kallade, innan der af LancoFullmägtige kan utbetalas. Bifölls. ytterligare pioxoneracle Herr Grefwen och Landtmarstalken, ar der lilla 6ire6iovet mätte be» willas til et belopp af 500,000 R:d. Kanco emot 2 proLents ränta och 4 proLents ärlig afbetalning ä eltalet, hwilka zo,ooo R:d. stulle komma al af Tullmedlen til Lancken inga. Herr Grefwen och Landtmarskalken sramstälde til ventilation ywad 8tats-Utstottet förestagit i afseende pa Upbörds-^enninerne.
Den af Hr Gr. von Stedingk väckte motion, om borttagande till det hufvudsakligaste af det i \år ännu gällande lag stadgade straff för affall ifrån den rena evangeliska läran, är vigtig och betydelsefull, men af ömtålig beskaffenhet. Å ena sidan är bevarandet med full kraft af religionens helgd af fädrens tro lika angeläget för samhällets bestånd, som för sedlighetens vård; ty lossas de band, som afhålla lättsinnet från att leka med heliga ting och lemnäs åt detsamma eli i detta hänseende friare spelrum, så utplånas snart den religiösa känslan hos Den 29 December f. m. 501 folket, hvilken lyckligtvis ännu är vid varmt lif och hvilken utgör såväl den grundval, hvaruppå vördnaden för samhällslagarne stödjer sig, som äfven den källa, hvarur sedligheten både utgår och fortgår. O o A anel ra sidan har tank friheten och toleransen giltiga anspråk och straffet för religionsbrott bör, liksom för andra brott, vara lämpadt efter tidsförhållandena, för att icke, genom sjelfva sin stränghet, lägga hinder i vägen för tillämpningen. Detta fel har dock onekligen lagstadgandet i Missg.balkens 1 cap. 3 §, som belägger affall från evangeliska läran med landsflykt samt förlust af arf och borgerlig rättighet, likasom samma cap:s 4 §, som, för spridande af villfarande lärosats, ådömmer landsförvisning; eljest hade de troligen oftare blifvit tillämpade, helst det sistnämnda brottet, till sina följder ofta af svårare art än det förra, i våra dagar icke varit sällspordt.
För mig ar det iner än jag själf, iner an allt annat, och när jag dör, då skall det fortlefva. Försthr du mig iiil? Nej, inte lielt, ty det ä r så nytt för dig, s i hårresande. För inig ä r det s&amp; gainmalt, så rotadt, så visst som det, att jag lefver. Vi kvinnor äro män~zislcor, so111 själfva liafva att 11ak.a öfver våra handlingar; vi äro icke en handelsvara, som inåste bevakas för den blifvande köparen eller iiuvarande ägaren. Se dar livad jag nienar; och livarje arbete det blir mig för~iniindt att sfsluta, kaii endast bli en iiy sida af sainnia sak. Darför måste jag få motstlindare, inen därför skall jag få anhängare ocksh. Det skall bli intressant at.t höra livad du liar att säga om det,)),. ' har. Det anade du inte. J a g kan bra tiga. J1en nu vet du också hvarför Axel L. och jag äro &gt;kamraters och skola så förbli till dess han är fullfjädrad. Han vet det också. Det är gry i den pojken, och det skall bli något af Iionom med tiden, om man inte fördärfvar honom för mig; men jag hoppas det bästa. Nej, du, ni1 får jag sluta. Gud vet om jag skrifvft ett så har låiigt plakat så på rak arm förr i världen. Men nu har jag lärt mig, dels att någon gång vara oförskräckt och ärlig, dels att i en Imidvändning rafsa ihop ett långt bref, om det är något som ligger mig om lijärtat. Nu farväl, hjärtans lilla syster och svara snart. Din tillgifna s: V. B. Hörby, 28 febr. Kiira lilla syster! Nu riktigt haglar det epistlar öfver dig, det kommer sig af att jag ännu ej fått mitt manuskript tillbaka från S-e och följaktligen för tillfället ä r jämförelsevis ledig. Tack för ditt bref, hvilket i niina ögon icke hade något annat fel, an a t t vara mindre Iingt än jag skulle önskat.