Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
17 saklig pröfning upptagas vid det tillfälle, då Utslaget meddelades, hvilket likväl icke inträffat, dels ock, att de emot Maxe angifna förbrytelser varit lagligen bevisade, hvilket äfven borde kunna ifrågasättas, återstode ändock, såsom föremål värde uppmärksamhet, att Bergs-Tings-Rätten, vid bestämmandet af böterna för de förbrytelser, hvartill Maxe ansetts saker, ehuru upplyst var, att lyte icke blifvit Inspectoren Schager tillskyndadt, likväl tillämpat 34 Cap. i §. Missgernings-Balken, den der, enligt Herr Advoeat-Fiscalens tanka, då fråga vore om såramål, aldrig borde eller lagligen kunde tillämpas vid andra händelser, än då, genom såramålet verkligt och så svårt lyte åstadkommits, att för detsamma den lytesbot egde rum, som i nämnde §. vore bestämd, samt att, genom berörde origtiga tillämpning, Maxe, hvilken bort antingen bedömas efter 35 Cap. 2 §. jemförd med i5 Cap. 6:te och 7:de §§. Missgernings-Balken, eller, vid betraktande af åkommans beskaffenhet, beläggas med ansvar jemlikt 35 Cap. i:a §. och nyssnämnda §§. i i5 Caj). Missgernings-Balken, af Bergs-Tings-Rätten blifvit ålagd vida svårare straff, än å hans gerning lagligen följa bort, och, då han låtit Utslaget vinna laga kraft, i saknad af tillgång till de ådömda böterna, kommit att undergå 28 dagars fängelse vid vatten och bröd, i stället för så beskaffadt fängelse i färre dagar. I anseende till hvilket allt, och då härtill komme, att Bergs-Tings-Rätten uraktlåtit, att, jemlikt 9 §. i i5 Cap.
Godkändes; N;o 34, i anledning af väckt motion om upphörandet af interimsbesigtningar å prestebol; Gillades; och N-'o 35, i anledning af väckt motion om upphäfvande af föreskrifterna, rörande inhemska skådespelares och konstidkares skyldighet att erlägga afgifter till Kongl. Theaterns och Hof-Capellets pensions-cassor: A terremiuerades. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, af den 24 sistlidne September, rörande tillökad ordinarie-båtsmans-rotering inom en del Län. S. D. Föredrogs ånyo Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition af den 10 dennes, angående en förändrad reglering, i afseende på stapelstädernes Tolag: Denna Kongl. Proposition blef af Borgare-Ståndet till Stals-Ulskottet remitterad, under förbehåll af stapelstädernas, i privilegier grundade, rätt, att sjelfva uppbära och förvalta tolags-inkomsterne, och under åberopande af 114 § Regerings-Formen. 228 Prot.-Utdrag, den 17 October 18 44- S. D. Föredrogs och godkändes Expeditions-Utskotlels memorial, N;0 6, angående eli tillägg i skrifvelse-förslaget, N:o 9. Från Heder v. Bonde-Standet. S. D. Föredrogs och bifölls Expeditions-UIskottets memorial, N-'o 6, angående ett tillägg i skrifvelse-förslaget, N*'o 9. S. B. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskottets följande, på hordet hvilande, betänkanden: N:o 23, i anledning af väckt motion om förenkling af de militaira och civila uniformerna: Återremitterades; N:o 30, i anledning af väckt motion att förslags upprättande och vals anställande till regala pastorat måtte upphöra:
Se-i dermera befinnes ifrån 1814 och intill 1821, MagazinsDirectionen icke hafva gifvit någon påminnelse, rörande denna dess fordran; men sedan, igenom en händelse den Presidenten; Friherre Fock sjelf lärer upplysa, då dess helsa tillåter honom att här infinna sig, jag den 25 Januarii 1821 erhöll uppdrag att indrifva dessa medelp har icke någon på mig beroende åtgärd blifvit försummad, och redan sistledit år!, hafva af dessa 415 R:dr 36 sk., 285 R-'dr blifvit till MagazinsDirectionen remitterade, och återstoden, 130 R:dr 36 sk., har varit beroende på de besvär, Skepparen Ståhl, j KongL Svea HofRätt anfört deröfver, att Magistraten för denna Summa tagit i mät hans fastighet. Denna Riksens Ständers Revisorers anmärkning, torde således böra öfverflyttas, från mig på den det vederbör, hvarföre jag, hos Herr Grefven och LandtMarskalken 6amt Hög - c Ben 3 April. loflige Ridderskapet och Adeln vördsamt an-i håller att denna, af mig nu lemnade upplys-: ning, må få remitteras till StatsUtskottet. hvilket det tillkommer att granska de, af Revisorerne, mot MagazinsDirectionens förvaltning gjorde anmärkningar. Bilagor till PleniProto collet för den 3 April. N:o i. Grefve Levenhaupt, Claes t De anmärkningar en värd Ledamot till Protocollet d. 7 sistl.
Herr von Hartmansdorff, August: Då åtskilliga förklaringar Öfver de yttranden, sorn föreföllO under discussionerna rörande offentlighet vid Ridderskopets och Adelns öfverlåggningar, nu kommit i fråga; utbeder jsg mig att äfven få göra ett sådant tillägg. Herr Friherre Cederström gjorde då eri anmärkning, söm jag ej vål hörde, och som jag trodde angick sjelfva saken. Sedermera och genom Pro - Den 5 Februarii, tocolls-justeringen bar jag inhämtat anmärkningens rätta innehåll och förnummit, att den blott rörde formen för remitterandet af Friherre Åkerhjelms motion. I afseende derå kan jag ej annat ån instämma med Friherre Cederström, och tror mig böra fullständigare än hittills yttra min mening derom, * Riddai husUtskottet bör ej kunna befatta sig med något annat ån sättet för Allmänhetens inlåtande på Riddarhusets Läktare, om Ridderskapets och Adeln bifaller det hufvudsakliga af motionen, och med sättet att anmoda allmänheten afträda, når Ståndet det åstundar. Frågan om ordningshållande bland den inlåtne AUmånhtten, och om hennes förmående att afträda når Ståndet det fordrar, hörer deremot till verkställande inagten. Tillämpningen på en stojande och motsträfvig åhörare af Lagarne om Riksförräderi, syres vara obillig: Om Ridderskapet och Adeln förbehåller sig billeternas utdelning och följaktligen kan sjelf bestämma sitt auditorium, och i alla fall synes mig ett blott Police-reglemente af ÖfverStåthållaren vara tillräckligt för detta tillfälle, såsom för kröningar och hvarjehanda högtidligheter eller folksamlingar. Till ett sådant påbud behöfves ej de öfrige Ståndens sammanstämmande beslut, eller de former, sorn för Str&fflagarnes eller Grundlagarnes förändring erfordras. När Allmänheten år inlåten, och förhåller sig stilla, bör Ridderskapet och Adeln icke kunna förmena någon deribland, att anteckna Den 5 Februarii. 345 livad han hör och ser, emedan ingen i alla fall kan hindras att minnas det, och att genom tal eller tryck berätta det för andra.
Det var inom Utsk. verkligen fråga om, alt på en gång i massa afföra dessa fisken ur jordeboken; men i anledn. af K. M:s nåd. propos. liar StatsUtsk. öfvergått på den tanke, som i detta betänk, finnes utvecklad. Då de större fiskena undantagas, (och det beror på K. M., hvilka som böra undantagas och bibehållas) så tror jag att ingen våda eller förlust för Staten derigenom skulle kunna uppstå, så framt de mesurer vidtogos, hvilka StatsUtsk. föreslagit. Jag kan icke annat än tillstyrka R. o. Ad. att bifalla StatsUtsk:s betänkande. Frih. Cederström: Den siste värde talaren har trott sig veta, att dessa fisken tillkommit under Johan III:s tid. Förhållandet är icke sådant. Långt förut voro de Kronans tillhörighet, och det finnes placater från Gustaf I:s tid, som bestämma alla sjöar och strömmar i Nordlanden såsom Kronans regale; och derefter finnas under Erik XIV och Johan lil samt äfven sedermera en myckenhet författningar om dylika fisken. Men, mine herrar! här är icke fråga 0111 huruvida dessa fisken obilligtvis blifvit Kronans tillhörighet; frågan är här, huruvida dessa fisken någonsin ingått i beräkningen vid dylika lägenheters skattläggning. Det är utredt af Kanunar-coilegii till K. M. ställda utlåt., rörande den generella Den 4 Juni f. m. frågan om dessa fisken, att icke vid något enda hemman i de norra länen fiskrätten ingått i skattläggningen och således icke heller under skatterätten. Då fisket vid hemmansbeskrifningar i dessa orter är nämndt, har sådant ock varit uppgifvet i små insjöar och rännilar; men alla stora sjöar, elfvar och strömmar äro bestämdt undantagna. Ingen obillighet sker således; men obilligt vore det, alt till skatteman öfverlemna en rättighet, som genom skatteköpet icke blifvit förvärfvad, och sådant utan särskild skatt och ränta.
Deremot kan äfven den högt uppsatte, när han ser för sig en person med sann höflighet och som, i det han visar den förre skyldig vördnad, icke förgäter sitt eget menniskovärde icke annat än skänka honom sin aktning, och tillerkänna honom uppfostran och bildning. Han blir med nöje artig, fryntlig och nedlåtande emot oss. Det smickrar honom att aktas af en bildad man. Han höjer oss upp till sig, och blir allt mer benägen att vara vår gynnare och tillfredsställa våra önskningar. Vi äro honom i hufvudsaken lika; han blyges derföre icke att öfverse med något, som blott i det yttre skiljer oss från honom. DET BILDADE SPRÅKET OCH DEN BILDADE TONEN. I afseende på det förra synes mig följande reglor vigtiga: Man tale grammatikaliskt rätt! Språkriktigheten försummas tyvärr alltför ofta. Vi stå i detta afseende icke sällan tillbaka för våra bildade grannar. I fråga om utländska språk, t. ex. Franskan, Tyskan och Engelskan, aktar man sig noga att begå fel mot nämnde språks grammatik, men anser icke för otillbörligt att vara okunnig i sitt eget språks reglor och derföre utan tvekan begå misstag och fel deremot. Ofta har detta utseende, liksom ansåge man för en skam att tala sitt modersmål rent och rigtigt. Man nyttje inga utländska ord, om man fullkomligt väl kan uttrycka sig på modersmålet! Alla dagar kan man göra den anmärkning, att många fremmande ord nyttjas alldeles utan behof. Vårt eget språk är rikt och bildsamt nog att erbjuda uttryck för allt, som kan förekomma i begreppens sfer, och för ting, som förekomma i vanliga lifvet, behöfvas inga fremmande uttryck. Man undvike alla nygjorda ord, om de äro otydliga eller sällsamma, äfvensom blott poetiska och svulstiga uttryck! Man faller som yngling lätt i det fel, att antingen bruka vetenskapliga uttryck i sällskap, der de dels låta löjligt, dels äro obegripliga, enär man tror sig böra visa, att man lärt något i skolan, eller emedan man gerna vill bringa sällskapet att blygas genom dess egen bekännelse om okunnighet. Här bryter man således i ett andedrag mot flera reglor för ett godt lefnadsvett.
Denna rätt utöfvas nemligen icke af något Stånd enskildt eller öf vervägandeutan af alla 4 BilesStånden till lika andel hvartdera, och den nu föreslagna organisation af Taxerings-Comitén i Städerne är således dermed närmare öfverensstämmande, än den förra, samt leronar Borgare Ståndets Ledamöter lika tjenligt tillfälle att afgifva upplysningar; hvartill kommer, att, uti Taxerings-Comiteerne å Landet, Bonde Ståndet, ehuru till antalet det talrikaste, alldeles icke, såsom i anmärkningen framstälJes, utgör det större antalet, utan tvärtom det mindre, eller endast en tredjedel. Då nu förslaget innehåller, att Borgare i ländets Ledamöter skulle utgöra half - 38 r Bevilln -Utslits Utlåtande, N:o C6. ten, och afven föreskrifvit, huru förhållas bör, om Ledamöter af en eller annan class skulle saknas, tror Utskottet, att allt billigt afseende blifvit fästadt å de härvid förekommande omständigheter, samt att hvad häremot anmärkt blifvit icke deruti bör föranleda någon ändring. ODet i denna §. förekommande stadgande, att endast den, som idkar verklig Borgerlig näring, må till Taxeringsman af Borgare-Ståndet väljas, har i Borgare Ståndet hlifvit ånsedt öfverflödigt, emedan den„ sorn hölls för den mest skicklige, borde väljas, utan afseende derpå, om han idkade verklig Borgerlig rörelse; men emedan detta stadgande tillkommit, för att utmärka hvad under uttrycket ”rätter Borgare” bör förstås, och dessutom antagas bör, att endast den, som är i verklig rörelse, kan ega tillförlitlig kännedom om sina Medborgares ställning o. s. v., anser Utskottet och tillstyrker: att stadgandet härom, så väl i denna, sorn i den 143 §., hvarvid samma anmärkning förekommer, må bibehållas. jfjf122.')
“Enligt det vid ifrågavarande transaktion fästade förbehåll, skulle densam“ma ej få utöfva någon rubbbande inverkan på bestämmelserna i sjelfva låne“kontraktet, och då den af dessa bestämmelser, som angår den fast öfvertagna “andelen af lånet, blifvit af långifvarne fullgjord genom att oafkortadt inbetala dess “belopp och derför emottaga fullt motsvarande belopp obligationer, följer deraf, “att valutan för de obligationer, dem långifvarne borde i utbyte mot sina scrips “till Riksgälds-kontoret aflemna, skulle komma i beräkning vid den till deras “option ställda andelen af lånet. “ Brukspatronen Björkman, hvilken, i ledigheten efter Grosshandlaren Berg, först under näst förutgångna Maj månad tagit inträde bland Fullmägtige, afgaf vid detta tillfälle följande yttrande: “Då Fullmägtige för ändamål, som synes äfven mig fullt berättigadt, be“slöto att, emot obligationer, tillhörande det s. k. Engelska lånet, utbyta Riks“gälds-kontorets förut egande dylika af 1858 års s. k. Tyska lån till belopp af “300,000 Preussiska Thaler, borde, i enlighet med beslutet, i skrifvelsen till J. “H. Schröder & Comp. hafva tydligen uttryckts, att detta skedde under förbehåll, “att såsom valuta för sistnämnda obligationer skulle lemnäs Engelska obligationer, “tillhörande den del af 1864 års lån, som icke redan fixt öfvertagits, men sedermera kunde komma att af långifvarne öfvertagas. Jag beklagar, att detta “uraktlåtits, men finner, att såsom saken nu står och då sedermera ingen an“nan del af långifvarne öfvertagits, än den första fjerdedelen af hela lånet, “Herrar Schröder & Comp. ej kunna förmenas, att, i utbyte mot deras interims“qvittenser, lemna den enda valuta i Svenska obligationer af 1864, de ega, nemligen sådana, tillhörande den fixt öfvertagna fjerdedelen. Ej heller anser jag 30 Stats-U/skottets Utlåtande J\@ 29. “dem kunna förpligtas att lemna någon annan.
Län samt Johan Bengtsson från Vester-Norrland: att skjutsnings-skyldigheten skulle öfvertagas af Staten, och sedan genom entreprenad-auction till den minstbjudande upplåtas, hvarförutan den senare härvid föreslagit åtskilliga reglementariska stadganden; 6:0 Nits Insulin', att hålloch reservskjutsen skulle upphöra och Staten på vinst och förlust öfvertaga all omsorg för gästgifveri-skjutsen, hvarigenom äfven skulle beredas möjlighet, att med anstalter förresandes fortskaffning förena postföring, hvarjemte hail yrkat, att, i händelse någon annan anstalt än dell nuvarande icke genast skulle kunna, i afseende på skjutsliingen, verkställas, skjutslegan emedlertid måtte ökas till 24 sk. milen för en häst, hvarmed öfrige fullmägtige från Stockholms Läll instämt; Hvaremot Anders Andersson från Upsala Län bestridt skjutsningens upplåtande 16 Allm. Be sv.- och Oec.-Utsk. Bet. No 8jf. på Entreprenade, åtminstone utan det vilgor dervid, att den, som sjelf önskar få utgöra sin skjutsning, må dertill ega rätt; föreslående dock skjuts-legans förhöjning till 20 sk. eller lika med stads-skjuts; 7:0 Anders Håkansson från Elfsborgs Län; att alla Hemman, som ligga på lika afstånd från Gästgifvaregårdarne, böra åläggas att i skjutsnings-skyldigheten deltaga, så vida de ej förut äro till posteller bref-föring anslagne, och alt skjuts-legan för Landet måtte höjas till samma belopp som för städerna för hästar, samt för vagn till 3 sk. och för kärra till 2 sk. milen ; 8:0 Hans Hansson från Gefleborgs Län: att Håll-skjutsen hädanefter må, så långt den räcker, bestrida all skjutsning, vare sig bestämd eller icke, samt att reserven först då måtte anlitas, när Hållskjutsen är utgången; 9:0 Anders Andersson från Upsala
För den händelse att Coust.Utsk. ej inkommer med något antagligt förslag till förändring i R. o. Ad:s representationssätt, medger jag att Ridd.Otsk. bör laga hand om frågan så som motionären det föreslagit, dervid jag likväl vill bifoga den anmärkn., att jemkning i vårt representationssätt dock icke bör förekomma i den vidsträcktare mening som af mången anses nödig för att afhjelpa de öfverklagade bristerna. Grundlagen stadgar, att ett AdelsStånd skall representeras, och Ridd.Ordn., som måste vara i öfverensstämmelse dermed upgjord, skall alltså vidmakthålla detta grundlagsbud, hvilket Ridd.Utsk. ej får förbise vid behandlingen af den ömtåliga frågan. Hvilka äro de brister, som böra afhjelpas? Icke är det Riddarhusets antal af ledamöter, men väl deras bestämmande för riksdag. Icke felas Adelsmän, som ej intaga säte och slämma för alten, tillfälle att representera för fullmagt; men missbruket, handeln af fullmagters offentliga utbjudande måste förebyggas. Alt förändra Adelns representation af ätten, till val inom klassen, är betänkligt; ty underkännandet af Adelns medfödda representationsrätt, involverar förkastelse af all politisk förstfödslorätt, och det är svårt att från nyttans iheori hemta stöd ensamt för bibehållande af tlnonens ärftlighet. Arftlighetsprincipens förkastande inom den konstitutionella monarkien, för ett fall, skall tvifvelaktigt tillämpas på ett annat, vid första' anledn. dertill. Då nemi. man vill grunda all auctoritet på allmänt förtroende, skall man snart erkänna blott en Val-Konung och dermed är första, men också säkraste, steget taget till republikens införande. Jag respekterar detta sträfvande till mensklighetens bästa om detta är ärligt menadt, utgående från en ren fosterlandskänsla och varm öfvertygelse; men jag delar ej den filantropiska åsigten af samhällets idealiserande utan håller före att en sådan riktning för våra politiska reformer är förkastlig, hvarföre jag äfven anser att adelskapets monarkiska tendens bör bevaras.
44^ eler, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa om de åtgärders vidtagande, hvar* igenom Lands-Kamererarne, som möjligen kunde hafva hittills måst för egne medel besörja eldningen i Ämbetsrummen måga från en dylik utgift varda befriade. Af enahanda skäl anser ock Stats-Utskottet sig höra, i anledning af den gjorde Motionen, vördsamt tillstyrka Riksens Högh Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla den önskan, att med bibehållande af alla fordna förhållanden, så att der Ved för Ämbetsrummen hittills erhållits från Kronans Parker och Allmänningar, eller ock af någon dertill anslagen Ränteved, sådant jemväl hädanefter måtte fortfara, endast på de öfrige ställen, hvarest tillgång till Ämbets-rummens förseende på detta sätt med nödig Ved saknas och styrkas kan, att Tjenstemännen dertill hafva någon contant utgift, Kongl. Maj:t, sedan Landshöfdingarne blifvit hörde och uppgifvit det oundgängliga behofvet, må täckas i Nåder bestämma det qvantum Ved, sona för Läns-Cancellieoch Landt-Ränteri Ämbets-rummen skall bestås, samt föreskrifva sättet för anskaffning deraf, och då utgiften här till är beroende af föregående undersökning och pröfning, anser Stats-Utskottet sig icke böra föreslå något särskildt Statsanslag för detta ändamål, utan förmodar att den mindre betydliga Summa, sorn detta 446 StatsUtskottets Betänkanden. Lehöf kan påkalla, varder af Kongl. Maj:t allvist å redan varande anslag, hvartill denna utgift kan hänföras, intill dessvid blifvande Riksdag, den reglering, sorn i detta hänseende må linnas nödig, kan varda på rigtiga grunder företagen. Detta hemställes till Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande. Stockholm den 3 April i8a3. Utlåtande, i anledning afRiksdags-Fullmägtigen J. J. Rutbergs Memorial, om Allmogens ersättning för anskaffade kläder till Vargerings - Manskapet.
Vidkommande sedermera hvad som § 4 innehåller i afseende på de i byggnadskassans credit såsom husröteersättning till Komministern i Väderstads och Harstads församlingar afförde 1,200 R:dr 85 öre, hafva dessa medel på grund af vederbörande synerätts utslag den 23 Juni 1858 blifvit utbetalda; och ehuru Kronolänsmannen E. Moselius, såsom af Domkapitlet antagen arrendator af nämnde församlingars Komministers-boställe under vakans-året från den l Maj 1857 till den 1 Maj 1858, enligt med honom upprättadt kontrakt, varit skyldig att godtgöra byggnads-kassan ifrågavarande utbetalning, har dock den omständigheten, att Moselius hos Eders Kongl. Maj:ts och rikets Götha Hofrätt öfverklagat synerättens omförmälde beslut, samt, efter det Kongl. Hof-rätten den 20 December 1858 afgifvit utslag i målet, enligt företedt diarii-utdrag från Justitie-revisions-expeditionen af den 31 Januari 1859, hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet fullföljt sina besvär, vållat, att den anmärkta summan, ehuru nämnde arrendator affordrad, icke kunnat inom ifrågavarande räkenskapsår hos honom för kassans räkning utsökas; och då medlen sålunda bero på rättegång, hafva de ej eller, såsom Revisorerne'fordrat, lämpligen kunnat, såsom en ovilkorlig kassans tillgång, särskildt upptagas i utgående balansen. 1 afseende på den uti läroverks-emeriti-kassan under särskild titel upptagna fordran hos Fabrikör Adlerz, utgörande i kapital och ränta tillsammanräknadt 1,773 — 355 — R:dr 8 öre, hafva Revisorerne i § 5 uttalat den åsigt att, då samma fordran är beroende af konkurs-utredning, Dom-kapitlet genom anteckning i räkenskaperna bordt meddela upplysning, om kassan för berörde fordran kan påräkna full godtgörelse ur konkursmassan eller, i motsatt fall, omförmäla hvilka åtgärder blifvit vidtagna till kassans bevarande emot törlust.
Stoj* bofwe <2Bi bejlutit, att bwab ^!ongl. görorbningen ben 13 3unii 1800 (labgat betont, att ben, forn bofwet fotbtan b°0 annan i gobo, penningar ellet bwab bet ät, men ej fräfwer ben jfriftligen eller munbtligen, ocb ej fylla gifwet ben an inför Slätta, ellet b»S konungens £3efallningsbafwanbe, inom tio åt, betå feban icfe ager någon talan, äfwen bör tidämpaS å bana fotbtingat, forn genom Som eUer Utjlag blifwit fa(l(lällba. §. 48. <2Bibare bofwe <2Bi förefogit ocb ^ongt. Stoj* i SHber bifallit, att be i 2:bra punkten af 30 §. ConcutO^agen ben 12 Storö 1830 fötefommonbe orbén: efter Utflag, förn »unntt laga traff, (fola utgå ocb i (läUct infötaO orbén: i laga otbning; få att benna §. etbåUet följanbe föränbrabe Ipbelfe: 7? ”UnDer aitjlagétiben må betalning Ipftaö för De forDringar, font, efter 3, 4 od) 5 §.§. i 17 kapitlet «f)anDelés£5alfen, meD förmon^ rätt utgå böra, få ocF för gälDenärö utjfplDer till bronan ftfla året. -&ar för någon borgenär^ forDran lös egenDom blifmit i laga orbntng i mät tagen od) fatt i allmänt formar, eller unDer utntätningsmäns förfegling, njutc ocf f>an rätt till betalning utur
Raab nu väckta fråga om comitéer vid mantalsoch skaltskrifningarne vore ett nytt ämne, hvarom, efter hvad Utsk:s betänk, utvisade, icke i något af RiksShn motion blifvit väckt, och att således denna fråga syntes innefatta en ny motion, samt i sådant fall motionen, sedan den blifvit skriftligen aflemnad eller till prot. uppfattad, skulle blifva af Hr Landtm, särskildt föredragen. Frih. Raab: Jag skulle föreställa mig att på grund af Lars Wenanders och Per Bengtssons motioner (hvilka hafva yrkat att, i st. f. det landsh. nu skickat ombud, det skulle bero på socknen att välja en comité med en ledamot af hvarje stånd) Utsk. hade haft tillfälle att göra en förändring i den anda, som jag ifrågasatt. Jag är icke envis om att fä denna mening fram; jag önskar blott, att saken måtte utredas, så att i författningen kommer att bestämdt uttalas, hvem som äger beslutande rätt. Att af sådant göres behof, det torde R. o. Ad. finna blott af de båda föreg:de talarne, hvaraf den ene, tjensteman i kammarrätten, och den andre, landsh., hafva yttrat sig i olika meningar. Då nu en landsh. tilt har anmält sig, och jag förmodar att han har ännu en annan åsigt, och det således visar sig att tydlig föreskrift för närvar, saknas om hvem, som äger beslutande rätt vid mantalsskrifningen; så får jag fästa Hrrmes uppmärksamhet derpå, att det verkligen behöfs en bestämmelse i denna sak, ty flere beslut måste på stället fattas, det är nemi. ej blott fråga om hvilka som skola antecknas och alt få rätt på folket till anteckningen, 112 Den 8 April e. ni. utan ali der äfven gäller frågan om att befria personer.