Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Särskild båthamn med Allt slags i trikå och stickning bör klappbrygga af sten. Brandförsäkringsomsorgsfullt lagas, så fort en enda mavärdet 31,500 kr. Egendomen lämska går upp. Köper man s. k. trikotpar sig ej för handelsrörelse, men fastlif, så öfverser man dem först väl, ty mera för familj, som önskar angenäm oftast finnes ett eller annat litet hål, och komfortabel bostad eller ock för hvilket, genast hopsydt med fint silke industriel anläggning med egen lastagei passande färg, allrig skall komma plats. Närmare genom korrespondens att synas. Äfven sys knapparne faÖrebro. stare, och hvartenda knapphål sys om med Er. Stjernbergh, med silke. Sedermera lagas, så fort [20131 - (G. 1 ' .843) en enda maska går upp. När knapp-; si®Fei®i®i©i®i®i®i©iei®i®i®i®iai®i©i®i®i®l® hålen bli fula eller trasiga, omsys de med nytt silke eller sättes en liten väst in i lifvet af atlas eller något dylikt. Blifva sömmarne tunnslitna, sät— Fotografisk Atelier • tes en bit tyg af lifvets färg på afvig52 A Klarabergsgatan 5 2 A. sidan och stoppas däröfver med silke STOCKHOLM. på rätsidan. Bli ärmarne en gång [1469] Telefon 48 93. rent omöjliga, under det lifvet är pasHudoch Magsjukdomar I sommar Inackordering. [1855] Malmö Choklad&amp; Zonfekt-Fabriks - Aktiebolag.
RegementSfrifmare eder Uppborbö* man mib Regementet bår dfmen inom rdmnbe tib tifl ©befS-Smbetet, t oif) får behörigt belgifmanbe, aflemna ©ebetfeblar åfmer SSemidninget! af ©mbetS* ocb SjenflemdnnenS Såner, oeb i FrigStib (Tola be tinfldflaö ten bsnimamarante ©l;efS.©^pebitionen fd titigt, att meterbåranbe^ cm» bub md, efter beraS erl;dflanbe, fd tillgobonjuta lagg befmdrStib,- 103, S5ebetfeblarne fTola fpeciftft, enligt broarje tfrtifel, upptaga bmatJ ben ©FatlfTplbige får ffg, ^.ufirtt, Barn oel; åfrige ©FattfTi'ifne'perfoner famt Sjenfiebjon båra erldgga, jemte broab honom i åfrict-får ©genbom, ^anbtering, Rorelfe or& Sjenft blifmit pdforbt:, i lifbefmeb bdrmib bi* fogabt fonnuldr» 64 9frt. IIL §. §. 104—107* »oj. #uöbonbe bdfte får Sjentfebjond, odj liberman dier tviflare an* fmare för bod honom mantaléfaifmen ©efdllö eller Strbetaretf jemte be* ras $uftrurd od) Särnö utfalber, meb rättighet, att genom afbrag d ©efdllenö eller ^rbetarenö arbetöfårtjenft berfåce gära ftg betalb.
Majit tillkännagifva, att i Nåder vore förordnadt, det Svenska producter och manufacturvaror, så landsom sjövägen, kunna tullfritt i Norrige införas, när sådant i sednare fallet sker med Svenska eller Norrska fartyg, samt att Norrska producter och manufacturvaror skola likaledes till lands och sjöledes, under nämnde vilkor, kunna i Sverige tullfritt inkomma. Sedan Utskottet nu framställt skillnaden emellan de rättigheter, som Svenskt skepp åtnjuter i Norrsk hamn och dem, som tillkomma Norrskt skepp i Svensk hamn, får Utskottet tillika upplysa, att, sedan Kongl. Maj;t anbefallt dess CommerceCollegium, ■nkomma med underdånigt utlåtande öfver Kongl. Norrska regeringens underdåniga hemställan, att Norrska, i Norrige bygdå eller behörigen naturaliserade, fartyg, samt varorna, som i dem inelier utföras, skola i alla händelser anses i Sverige sorti Besv. och Elion. Ut sk. B et auli anden. 4 93 inländska och såsom sådane behandlas, bemäldte Kongl. Collegium erfordrat yttrande af deputerade för GrosshandelsSocieteterne och Skeppsrederierne i Stockholm, samt Handelssocieteterne i Götheborg, Gefle, Norrköping, Calmar, Carlshamn och Malmö, af hvilka de förstnämnde önskat, att nu gällande författningar, angående Sveriges och Norriges inbördes sjöfart och handelsgemenskap, måtte oförändrade bibehållas: Götheborgs handelssocietet sökt ådagalägga, att bifall till Kongl. Norrska Regeringens framställning icke skulle medföra lika förmåner för Svenska och Norrska sjöfarten, utan åt den sednare bereda en fördel på den förres bekostnad, och Norrköpings deremot ansett billigt, att Svenska och Norrska fartyg fortfara att ömsesidigt behandlas såsom utländska, så länge ej en fullkomlig reciprocité båda rikena emellan i detta afseende egde rum, och hvilken reciprocité Norrköpings handelssocietet trott för det närvarande icke tillgodonjutas af Svenska fartyg i Norrige. — Men de öfriga, eller handelssocieteterne i Gefle, Calmar, Carlshamn och Malmö, hafva tillstyrkt bifall till Kongl. Norrska regeringens hemställan.
Ull eliev i framtiden kan klifva att svän Hos^itals-londen pLväkna. Levall rner-Ovclens-Oillet Ivamkäväav lnecl cl^u^aste vövclnacl, LtormäZtigsts, ^HernLäiAsto L.snung! Kläevs IlionZl. ^Iaj:ts ^IncleicläniZ^te, dro^Iizdi^sbe djesLrr oc!i u uclei sä t» re. Avse-rö/ttÄ. JÄvtts/. L7. ^civ. tvr/^e-rs/oiIle. t>. Ltvekkolkn äen vi lanuauri 18^0. lill Lonzl. Naj:t unclerääniZst, an^äsncle verkställda lö, kätt, inAa? vlä Hos^ltslevna l Iliket. LlOLRlIOKiN, O/^/e/zv-Z/o/lkz^c/cezve^ i3/sc>. /^on»/. ä/a/:kL /Vak/iga /'ro/,o»,t,on ^o »5. 1 ^:o 2L. ^vlkvin till klip. Iltslk. lier, 2g l^ebr., kl. ic> f. m. XLLV6L. ^klk/zga /'ropo^/t/on //// ^kMk/er^ om r/p/,/k?ta?rk/s </// t//)- sa/a Lenrrkr/-//o^/tkr/ a/ /ragra^ ^ro/ro^iar^sn Hen ^amt /////urra /frk/rg^-/ikrk/ugk?rc/ t///^o>/ge^ /orc/ar/ 6//ve» L/oe^^o/m^ ä/ott c/en <2 />e/>/'n«er -§^o.
Vid sistlidne Riksdag hade Stånden, enligt hvad ofvananförde volerings-proposition visar, afgjort, alt Cassa-creditiv skulle beviljas åt Associationer, som bilda sig till belåning af Svensk spanmål; åt Privat-Banker, som i större scala befatta sig med spanmåls-belåning; och åt lifpotheks-Föreningar; men 2:ne Stånd bade afslagil creditiv-rält för andra Bolag och enskilde personer; och likväl röstades då om desse senares creditiv-rätt i Förstärkt Utskott; men nu, då samma inrättningar, som vid sistlidne Riksdag erhöllo crediti v-rätt, blifvit vid denna rättighet bibehållne, skulle man af Grundlagen vara förhindrad alt votera om samma princips ytterligare tillämpning, dag kan ej fatta denna slutkonst; och frågar derjemte, om i den händelse, alt, vid den slutliga regleringen af Bankens låne-rörelse, 2 Stånd skulle stadna emot 2, rörande några af de vigligare ullåningsgrenarne, såsom vid frågan om förökning af fonden för Faslighets-belåningen, månne icke då utvägen af votering i Förstärkt Utskott lillgripes? eller ämnar man i sådant lall låta Bankens behållningar ligga ofruktbara?” Bih, till R. Ank. till Exp. Utsk. den 16 Febr. 1841, kl. 1 e. m Utlåtande, i anledning af väckt fråga om förstärkning af fonden för belåning af fast Egendom i Rikets Ständers Bank. Uti en inom Utskottet väckt motion, har Herr Prosten Lyth yrkat, att, enär ingen gren af Bankens låne-rörelse vore i så stort behof af förstärkning, som Fastighels-lånefonden, isynnerhet sedan Rikets Ständer vid innevarande Riksdag beslutat belånings-rätlens förhöjning från en tredjedel till hälften af fastigheternes taxeringsvärde, det bestämda Circulationscapitalet för utlåning på fast egendom, 5,000,000 R:dr, måtte erhålla en tillökning af minst 500,000 R:dr, allt Banco.
Vid diskussionen, då Betänk:t första gången förevar, anförde jag äfven i sak de skäl, på grund af hvilka jag ansåg det vådligt att inrymma ett dylikt stadgande i lagen. Ehuru jag visserligen icke har något hopp att R. o. Ad. skall frångå sitt förut fattade beslut, har jag icke kunnat underlåta att i saken uttala min åsigt, att §:n bör antagas, sådan den lyder i inin reservation. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, fästade upmärksamheten derå, att Ut,sk:ts hemställan rör:de den nu förev:de §:n vore afgifven till de öfriga RiksSt:n, och ej till R. o. Ad., som förut bifallit förslaget i denna del. Hr Cederschjöld, Gustaf: Efter det tillkännagifvande, Hr Gr. o. Landtm, afgifvit, vill jag endast anhålla att till prot:t få antecknadt, att jag anser denna §, sådan den i LagUtsk;ts Betänk. N:o 20 förekommer, ganska vådlig, och att jag iföljd deraf reserverar mig emot densammas antagande. Hr Olivecrona: Då jag förra gången hade ordet, var icke min mening att framställa något yrkande, utan endast att, på sätt jag ansåg lämpligt, tillkännagifva min åsigt, hvilken jag anser mig böra vidhålla. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. blef Ut,sk:ts ifrågav:de hemställan lagd till handlingarne. § 73. Utsk:ts rör-.de denna § till Borgareoch BondeStm gjordg hemställan lades till handlingarne. 20 i Den 18 Juli em. Slutligen blef den af Utsk:t rör:de ingressen till förordningsförslaget afgifne hemställan till Presteoch BorgareSt:n jemväl lagd till handlingarrte. Gr. Mörner-: 11. o. Ad. har beslutat inbjuda Borgareoch BondeStm att förena sig i R. o. Adms beslut aug:de l:sta §m.
Brot. 1856 åt 1857. 5 Sami. / Åfä. 5 Uäft. 1 2 ReviUnings-Utskottets Betänkande M 6. kommittéen utarbetade förslag till förnyad förordning, angående Sveriges och Norriges ömsesi* diga handel och sjöfart, i sin helhet vara antagligt, samt till Rikets Ständers pröfning öfverlemna! samma förslag, hvilket-vunnit Kongl. Maj:ts Norrska regerings enhälliga förord och jemväl komme att till Norrska Storthingets bepröfvande hänskjutas. Kommittéens underdåniga förslag, hvilket, jemte dess i ämnet afgifna betänkande, på Kongl. Maj:ts nådiga befallning blifvit till trycket befordradt och bland Rikets Ständer utdeladt, är af följande lydelse: Förslag till Förnyad Förordning, angående Sveriges och IVorriges ömsesidiga Haudelsoch Sjöiarts-törhallanden. Om handels-gemenskapen landvågen emellan de förenade Rikena. § 1- Från det ena af de förenade rikena till det andra kunna alla naturalster och tillverkningar, ehvad de äro inhemska eller utländska, landvägen utföras, så vida de, enligt denna förordning eller andra allmänna författningar, äro tillåtna till införsel i det rike, dit de föras. § 2- För varor, som från ena till andra riket landvägen utlöras, skall hvarken utförselstull eller transito-afgift ega rum. § 3. Till Sverige kunna alla Norrska naturalster och tillverkningar, med undantag af Bränvin, alla slag, landvägen införas från Norrige. Likaledes kunna alla Svenska naturalster och tillverkningar landvägen införas från Sverige till Norrige, med undantag af Bränvin, alla slag, samt, så länge de i Norrige nu stadgade införsels-förbud qvarstå, af brändt kaffe och alla slags brända vexter, som dertill kunna brukas, spelkort, och de i Norrska lagen den 28 Juli 1824, § 18, nämnda måloch vigt-redskap. § 4. Varor, som i Sverige eller Norrige äro alstrade eller tillverkade, skola, vid den i § 3 tillåtna landväga införsel, vara från tull-afgifter fria, med undantag af:
N:0 18 8» Uppl. o. godkänd hos Ridd. o. Ad. d. 6 Aug. iSsji Preste-Ståndet d. il Borgare-Ståndet d. n Bonde-Ståndet d. 14 —■ • —■ Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af deras Revisorers Berättelser ofver Stats-Verkets Förvaltning och Räkenskaper åren 1817 och x8i8. S. A. K. Efter pröfning af så väl åtskillige anmärkningar, framställde uti Riksens Ständers till StatsBancooch Riksgälds-Verkens öfverseende år j 820 församlade Revisorers Berättelse, om förrättad granskning af Stats-Verkets Förvaltning och Räkenskaper, åren 1817 och 1818, som af hvad E. K. M:ts och Rikets Stats-Contoir, ? uti deröfver till E. K. M. afgifvet underdånigt utlåtande anfört, få Riksens Ständer nu i underdånighet öfverlemna följande af dem i nedannämnde omständigheter vidtagne beslut: i:mo. Ehuru uti hvad Riksens Ständer, under den 10 April 1810, i afseende på den då verkställde Stats-reglering , hvilken till sine grunder ännu är gällande, ovillkorligen stadgat, att nemligen de på Allmänna Indragnings-Staten uppförde löner, arfvoden eller pensioner skulle vid J>nehafvarnes afgång indragas och besparas till Stats-Verket, sedermera någon ändring icke egt rum 1817 och 1818, hafva likväl, på sätt Rik - Underdåniga Skrifvelser'. 327 sens Ständers Revisorer anmärkt och Stats-Contoiret jemväl närmare upplyst, under åren 1817 och 1818, Generalen m. m. Friherre af Kleriers, Landshöfdingen Uanbergs, General-Majoren af Klerkers samt Stats-Secreteraren Kökeritz's efterlemnade Enkor blifvit å Indragnings-Staten upptagne för årlig Pension, till en del af de å samma Stat deras aflidne
Han hade någongång fått ledsaga henne på promenaden och var i egenskap af f. d. granne välkommen till henne. Det var allt. Ja, det vill säga, att hon äfven gerna tog emot och använde hans presenter. Men Nora trodde ändå inte hans tal om hans snart förvärfvade rikedom. Hon trodde, att han, som han sade, fått en mycket förmånlig anställning. Således en löntagare, och löntagare intresserade Nora så litet att hon ej ens brydde sig om att fråga honom närmare om hans sysselsättning. Nej, det var icke på Arnold, som Nora tänkte, då hon med ett vackert klingande skratt åter ordnade sitt hår. Det var på en annan, som kanske var just den okände, den efterlängtade, den välkomne »rätte.» Hon kände icke denne, visste icke hvem eller hvad han var. Hon hade endast minnet af honom och en ljuf förhoppning, att han snart skulle visa sig för henne igen. Det var på senaste maskeraden hon sett honom, en ståtlig kavaljer, hvars manliga skönhet hade något aristokratiskt i sig, hvars konversation och later voro den fulländade verldsmannens, hvars elegans och obetänksamma slöseri förrådde den bottenrike mannen. Han var icke den af utsväfningar blaserade, lefnadströtte rike vällustingen, långt derifrån. Hela hans väsen andades friskhet och lefnadslust. Dansen roade honom lika mycket som det förtroliga, lätta samspråket vid supén. Och hvilken konversation sedan. Hvarken denna fadda, innehållslösa eller tvetydiga, oförskämda, som eljes är kännetecknande för maskeradhjeltarne. Vore denne man i verkligheten blott hälften så rik och älskvärd, som han synts henne på maskeraden så skulle han fylla alla de fordringar hon stälde på den »rätte.» Och vore han den »rätte», så hade hon funnit den sanna lyckan; ty hon kände att denne man skulle hon komma att älska. Hon väntade honom eller åtminstone ett bud eller ett tecken från honom till ett nytt sammanträffande. Hon trodde sig hafva läst i hans ögon, att hon gjort ett varaktigare intryck på honom än endast för aftonen. Hon var säker på, att han skulle komma, kanske när hon minst anade det, kanske redan denna afton. Mellan hennes bländhvita tandrader banade sig väg ett silfverklingande skratt.
Sigfrid Aronsson Forsius steg ett steg tillbaka, i hans vanligen lugna anlete uppflammade en blixt af vrede, men han qväfde den snart med att säga till sig sjelf: ”Lättast bevisas, af misstanke om oädelhet, det sinne som råder inom menniskan.” Högt yttrade han intet. ”Nåväl”, sade nu hertigen. ”Ni må läsa i stjernorna för mig. Och dock vill jag icke obetingadt lita på edra ord. Ett prof vill jag hafva. Är hon, denna unga flicka, som J dömden brudkronan af, är hon icke gift inom fem år härefter, så antager jag eder till min stjerntydare. I sin själ tilllade han: ”och riksastronom;” men tillade sedan åter högt: ”Är hon dessförinnan gift, så mågen J vakta eder för att fuska i ett handtverk, som J icke förstån. Detta är icke lång pröfvotid, men skulle hon ock ännu sedan komma eder spådom på skam, så kan jag väl ännu då hitta på att lära eder, det icke allenast J hafven underliga konster för eder, utan att ock jag har krut, som intet smäller, ty goda bastrep finnas i huset. Men nu mågen J mitt horoskop redeligen ställa, och så vele vi se till, att eder så länge allt biträde gifves, som J kunnen åstunda och vilje vi vara eder en nådig herre, så länge vi se eder det förtjena.” Sigrid hade aflägsnat sig genast när hon erhöll hertigens löfte, och genom herr Carl Lennartsons bemedling lyckades det henne lätt, att få både bår och bärare, och innan kort var tåget färdigt att vandra bort från slottet med den sjuke. Mäster Sigfrid hade blifvit något uppehållen genom tvenne unga officerare, som nödvändigt ville, att han skulle spå dem i händerna. Mäster Sigfrid varnade dem för att lättsinnigt missbruka konstens helgd, och ville ej gå in derpå. Emellertid hade Sigrid, med tillhjelp af gamle Hans, hunnit få det bedröfliga tåget så långt i gång, att det just i sjelfva porthvalfvet möttes af mäster Sigfrid.
BeretUning af Caflttaler, 2fctte.Bolag, Gocietetec, Cajjor, EDerF od) 2(Um4nna ^nedttningav. §• 37* ©d af gafligfleter, efter beråd redrbe, famt af #anbel, 9?dring ocfl sKÖrelfe, efter 2fnfomflen, 23ereianing utgdr, utan ant afbrag för gdlb, fd fomma icfe be intecfnabe ocfl i SKörelfen influefne ©apitaler, fdfom en* ligt ofreanberörbe grunb reban tid Sereidntng beflattabe, att i fäbant af# feenbe fdrffilbt upptagad. ©om lifredl Sdntagaren enbafl förfloffdreid erldgger ben 23ereiflmng, flreilfen för utldnta mebel belöper, reare bet fland oreidförliga rdtt, att betta Ärt. II. §. §. 38—39. ‘4* betta förflott af 2dngifrearen dterfd, meb gern procent af rdntan för ada utldnta ©apitaler, utan affeenbe berpd, om be dro intecfnabe ener icfe, fd framt nemligen rdntan dr tift mer dn geni procent för #unbrabe befldmb. gdntagaren dtniute betta aftrag reib flrearje rdntcbetalning ocfl gifree flan berd qbitto.
Hvar och en ledamot redogör vanligen för det distr icl, sorn ligger honom närmast, och de öfr ige få tro derpå. Coinile'ens sammansättning af t5 ledamöter, eller lill och med 20, såsom Utsk. föreslagit, hjelper obetydligt denna sak. Derifrån måste först afdragas ledamölerne från städerna, hvarigenom man kan säga, att hvar och en af de återstående ledamöterna erhåller ungefär]. T'5:del af ett helt län på sin lott att redogöra för. Della är redan myckel vidsträckt för denne person. Hvad skall det då vara för alla öfrige af comite'ens ledamöter, som äro långt ifrån alt vara invigde i local-förhållandena? Man skall kanske invända, att denna speciella kännedom om local-förhållandena icke går för lor ad genom sammanslåendet; ty det är intet som hindrar att hafva en Taxer:s-comite' i hvarje socken. Men låtom oss se huru med detta inkast kan förhålla sig i tillämpningen. På grund af mantalslängden fungerar derr föreslagna comite'err först såsom Beredn:s-comile' och ordnar taxeringslängderna. Sedermera fungerar den såsom verklig Taxerts-comitcf. Mert hvaruti består då fördelen af hela taxerrs-längden? Jag kail icke finna någon annan, än att samma personer öro de sorn förbereda ärendena, och de som sedermera taxer a. Jag skulle likväl tro, att detta icke är någon fördel, ulan tvertom skadligt och olämpligt, och jag är säker om att de skattskyIdige i deras tur snart skola finna del vådligt. De skattskyldige förlora genom denna anstalt utvägen att redan i början af ärendets behandling vinna lättelse, och nödgas, sedan den ena local-instansen är borttagen, vända sig till Pröfnts-comiteen.
Går det an? Haf tack, SUPPLIKANTEN (lemmar honom bläck, penna och papper till underskrift). Förträffligt! Jag tackar Ers nåd! Åh det är jag, som tackar Er! PER (omfamnar honom). HOFMÄSTAREN (slår med stafven i bordet, tjenare in med fat). Bordet är serveradt! (Alla gå utom hofmästaren.) han befaller, men när jag ber, då hjelper det inte! Det är icke min befallning de lyda, Ers nåde, PER. HOFMÄSTAREN. Ändtligen! [Svag musik.] Se nu gå de, när PER (sätter sig till bords). det är konvenansens lagar... Och de öfvergå min vilja. måtte väl gå före den enskildes vilja. PER. Lagar äro mångas öfverenskommelse, och den HOFMÄSTAREN. jag emellertid! Vinet värmer hjertat, maten värmer Han kan då svara på allting! Nå nu njuter hufvudet, men hvad är njutningen i ensamheten! har sällskap när man njuter? Herr hofmästare! tillåter konvenansens lagar, att man HOFMÄSTAREN. PER. Jag tror nästan, att de fordra något dylikt. Nåväl jag vill ha... VÄNNEN 1 springer i famnen på Per: Ack min hjertans vän, så ser jag dig då åter VÄNNEN 1. efter en så lång frånvaro! Och du är dig lik, litet nu, käre gamle gosse! magrare än då jag såg dig sist; men hur har du det Var så god och tag en stol och sitt ner! Jo tack, tack, mycket bra, som ... hm ser. PER (fixerar honom). skall gå in i ditt förmak och vänta medan du slutar din måltid. PER. För all del, jag har nyss ätit middag, och jag att jag tyckte lifvet så öde, när man skall sitta ensam till bords! Tag en stol och sitt! Nej, det är just hvad du inte får, jag sade nyss, så skall jag sitta bredvid dig medan du äter; men PER. Käre, gamle vän, om du uttryckligen fordrar det det ser då rakt ut som om jag kom hit för att äta...
311 och förmår att honom underhålla, samt för hans skatter till Staten ansvarar, äfven bör vara berättigad, att en sådan person i sin tjenst antaga, äfvensom denne icke heller kan billigtvis förnekas, att, till hvilkens biträde han för godt finner, lofligen använda sina krafter; alltså, och då i öfrigt Kongl. MaJ:ts Nådiga Legostadga af den 15 Maj 1805, öfverensstäoftnande med ofvan yttrade grundsats, genom föreskriften uti 1 och 2 §§. 12 art. att hvar och en, som oberättigad antager tjenstehjon, skall böta 6 Rd. 32 sk., mista fästepenning och utbetala lönen för den tid, han tjenstehjonets tjenst nyttjat, samt att husbonde vid 3 Rd. 16 sk. böter ej får låta hos sig skrifva någon, som i hans tjenst ej nyttjas, och hans underhåll och lön ej njuter, med det äfventyr tillika för den således obehörigen uppgifna, att varda såsom lösdrifvare ansedd, synes innefatta lämpeliga correctiver till förekommande af missbruk i detta hänseende; har Utskottet icke ansett sig ega anledning tillstyrka bifall till den gjorda motionen, om inskränkning i torpares rättighet, att antaga tjenstehjon; Hvilket dock till Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 21 April 1823. 5is Besil, och Ekon. ut:,k. Betänkandet^ N:r 64. Ankom den 26 April 1323. Betänkande, i ättledning af yrkad befrielse eller ersättning för transporter af undt sättnings spannmål, I^-iksdagsFullmägtigen, fran Gefleborgs Ian, Jiric Pehrsson har» uli ett, af Hederv.
Den anmärkmn tror jag således utan särdeles betydenhet och icke af natur alt särdeles kunna inverka på förslaget, och den förfaller, skulle jag tro, om man medger att Electorsval, förruttadt såsom jag föreslagit det, innebär i sig en garanti emot inverkningar emellan riksdag, dä ingen kan på förhand veta, huru de, som böra vinnas, komma att blifva placerade, och under riksdagen emedan tiden är för kort, för att en sådan storartad bearbetning, med hopp om annan vinst, än att hafva komprometterat sig och partiet, skulle kunna lyckas. Dessa mina åsigter hafva af Ulsk:s majoritet icke delats, och får jag derföre, enligt dess tillåtelse, reservationsvis härmed vördsammast underställa dem H. R. o. Ad:s pröfning. Af Hr von Axelson, G. J.: Uti ofvanstående reservation får jag i allo instämma, endast med tillkännagifvande att jag, för att minska sannolikheten för en minoritet inom R. o. Ad. alt tillvälla sig majoriteten bland Electorerne och för att tillförsäkra denna minoritet inom Ståndet om någre organer bland Eleclorerne, ansett Electorsvalen böra tillgå sålunda: alt hvarje medlen af val-afd:n aflemnar en val-sedel, innehållande nummer och namn på 2:ne medlemmar utaf afd:n. De 3:ne ledamöter, som vid valsedlarnes öppnande erhållit de fleste röslerne, äro behörigen utsedde valmän. Hafva inom någon, eller någre afd:r endast 2:ne ledamöter härvid blifvit behörigen valde, anställes inom dessa afd:r, sedan alla 10 afd:ne förrättat sine val, nytt val för att utse den 3:djc valmannen. Genom detta valsätt, erhåller således majoriteten inom hvarje afd. 2:ne Electorer och minoriteten 1. Hr Björnstjerna, Oscar, Frih. Bonde, Knut, och Frih. Rosenblad, Carl, begärde äfven alt få sina reservationer mot Ulsk:s betänk, antecknade, med tillkännagifvande, att de röstat för bifall till Hr von Ilartmansdorffs motion om Bänkmännens afskaffande, samt ett omedelbart val af Electorer inom hela Ståndet.