Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter min tanka bör det straffvärda icke mätas efter beskaffenheten af det brott, hvilket den häktade emot sanna förhållandet bekänt på sig, emedan det obehöriga i dess förfarande är enahanda, antingen det diktade brottet är större eller mindre, och afsigten med den falska bekännelsen i det ena eller andra fallet är densamma, det vill säga att kringföras, eller att vinna befrielse från fängslandet. För öfrigt får jag anmärka, alt i lagförslaget ej finnes tydligen utmärkt, hvar och när den omnämnde varningen skall gifvas, antingen i häktet eller vid Domstolen. Meddelas densamma först på sednare stället, så har det onda, hvilket man sökt förekomma, nemligen fångens obehöriga kringförande, redan inträda t. Den 3o Mars e. m. 375 På grund af hvad jag sålunda anfört, tillstyrker jag, att, med ändring i LagUtskottets förslag, antingen 5 §. «3 Cap. MissgerningsBalken må lämpas till hvilken falsk bekännelse som helst, nemligen att den skyldige derföre må plikta med fängelse vid vatten och bröd, spö eller ris, efter omständigheterne, eller att det må stadgas, allden häktade person, som falskeligen å sig angifver brott, af hvad beskaffenhet det vara må, med undantag af sådant, på hvilket dödsstraff bör följa, skall för sådan angifvelse ' straffas med sex par spö eller deremot svarande par ris, eller fängelse vid vatten och bröd, derest, på anledning att uppgiften ej är sannfärdig, han icke, efter erhållen varning af vederbörande, samma origtiga angifvelse återkallar, innan han till ransaknings undergående förpassas och afsändes, hvaröfver behörigt protocoll borde uppsättas och fången åtfölja till den Domstol, der han skall ransakas och dömmas; börande, efter min tanka, bestraffningen i lämpelig mon ökas, om genom den falska bekännelsen eller andra utvägar fånge, som sedan ertappas, beredt sig flykt och densamma i verket satt.
N:o i5. öfver väckta frågor om ändring i nu gällande taxa på arfvode för landtmäleriförrättningar; N:o 16. öfver väckta motioner om deportation af personer, dömda till straff för grofva brott; N:o 17. i anledn. af väckta motioner om ändring i K. förord,!), d. 19 Dec. 1827, ang:de grunderna och vilkoren för hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman; Expeditions Utskottet: N:o i5. med öfverlemnande ånyo till justering af Exped. Utsk:s under N:o 87 afgifna förslag till It. Sl:s underd. skrifvelse i anledn. af K. M:s nåd. propos. om curhusafgiftens fortfarande. Likaledes upplästes och lades på bordet ett från PresteSt. ankommet prot.-utdr. af d. 25 dennes, innehållande inbjudning till de öfriga RiksSt. att instämma i PresteSt:s beslut att vänligen anmoda samtliga Utsk:n att företrädesvis handlägga de vigtigaste målen, utom hvilkas afgörande riksdagen icke kan afslutas, och med utlåt, öfver desamma inkomma så skyndsamt som möjligt, hvilket Ståndet förmodade kunna ske inom slutet af nistk. Sept. månad. Den i8 Augusti. Gr. Horn, Claes Fredr.: I anledn. af PresteShs nu föredragna] inbjudning tager jag mig friheten anmärka, det jag, i min närvar, egenskap af ordförande inom ett Utsk., mången gång ser mig i största förlägenhet, huru detta Utsk. skall komma till arbete, hvilken svårighet ökas derigenom, att Stånden utsätta sina plena utan det samband, sorn Riksd.- Ordn. föreskrifver. Jag vågar derföre till Hr Gr. o. Landtm, enskildt framställa den anhållan, det Hr Gr. o. Landtm, täcktes, med afseende pä riksdagsgöromålens skyndsamma behandling, så iakttaga med de öfriga talmännen, att Ståndens plena måtte på samma dagar utsättas. Gr. von Fersen, Hans:
Ibland så kallado nödvändighetsvaror, som tidtals blifvit från utrikes orter införde, förekommer en, som kan anses till största delen hafva varit umbärlig, det är spanmål. Svenska jordbruket har nemligen vunnit den förkofran, att landet, äfven vid mindre god skörd eller till och med missvext, icke har, annorlunda än undantagsvis, behof af utländsk säd, och erfarenheten har jemväl ådagalagt, att införskrifningar deraf, sannolikt under de sista åren mest föranledda äf större behof för bränvinsbränningen i ersättning för minskad tillgång på potates, ofta varit förenade med förlust. Under åren 1841 till och med 1851 hafva från Sverige blifvit utförda tillsammans 3,130,964 tunnor spanmål, omalen, och införde 822,667 tunnor (se bilagan N:o 8), hvarvid likväl bör märkas, att största deleu af utförseln bestått af hafre, utaf införseln af råg■ och korn. Sålunda utfördes år 1851: 198,776 tunnor hafre, 25,487 » korn, 442 » råg, 1,684 » ärter. Och infördes: 34,065 tunnor hvete, 74,864 » korn, 235,208 » råg, 327,334 lispund rågmjöl. År 1852 utfördes: 131,542 tunnor hafre, 6,095 » korn, 1,012 » råg, 204 » ärter. Och infördes: 20,318 tunnor hvete, 86,913 » korn, 185,785 » råg, 592,067 lispund rågmjöl. Kongl. Majus Nåd.
S0iaj:té SöefallningSfafroanbe ocf ifronofogbarne affänbaS, famt att alla embetsbref emellan auftoriteter od) tjenffemän eller betjente, font äro till fcenebrefbaring berättigabe, ffola, få mibt jfe fan, rneb orbinarie brefpoflerna affänbaS, beis ocf, i affeenbe å btefbätingenS 54 beförjanDe, föränbrat»c förejfrifter, t ^ufvoubfaflig öfwercnöfiämmelfe niet Sufetö ©tänDerö ofwanberörDa fcamftällning, meDDelat. tiinasanOai' ^nDer öcn feC)an fiftlibna rifSDag förflutna tiDrpmD bär, meD un* tema. Dantag enDafl af SemtlanD, Det förltDet åtö gröta i allmänhet blef af fröjt jfaDaD, famt wiga Delar af De norra fujtlänen, Der cnal>atiDa för* bållanDe inträjfaDe, fäDetneSlanDet Ipcfligen warit förffonaDt ifrån få* Dana allmänare mijjwäptet, font påfallat ftprelfenS åtgätD. 5)e till + unDfåttning wiD Dplifa fall till ^ongl. SDtajttä DiSpofttion fiälDa metel bafwa fåleDeö entaft till någon minDre Del bef)öft anwänDaé ocb, niet affeenDe å De för meDDelte låneunDerjtöDS erbåHanDe jtaDgate milfor, fpneö Det wara full anleDning antaga att, meD unDantag cnDaft af [>waD ^ongl.
'Den enda rörelse, som kan hitföras, är kalktillverkningen, hvilken förut drifvits med 39 privilegierade kalkugnar, samt af allmogen till husbehof vid så kallade kalkmilor, men genom Eders Maj:ls nådiga Bref af den 14 Juli 1845 lemnats fri för jordägare, som dertill har materialier, från 1847 års början. Inskränkt afsättning gör att tillverkningen icke derigenom 14 ökats, och endast tre (3) nja kalkugnar hafva hlifvit anmälde, troligen mest beräknade för behofver inom orten. Den i Wisby stad privilegierade kalkugnen, hvartill 2/lj kastar kionans ränteved uro anslagne, att in natura levereras, bär ännu namn al kionougnen, ehuru den, med ofvannämnde rättighet till ränteved, till privata hlifvit såld, sedan der förut för kronans räkning till kalk blifvit förbränd all den huggna sten, hvaraf Wisborgs slott var bygdt. Kalkbränningen vid samtlige kalkugnarne .sysselsätter 82 deilör mantalsskrifne personer, men vid de flesta finnas ej särskilda kalkugns-karlar anställde, utan verkställes insättningen i ugnen och bränningen dels af tjenstehjon, och till stor del af närboende allmoge på beting. Beloppet af utskeppad kalk under loppet af de sednaste fem åren kan icke här uppgifvas, enär sammandragen öfver utskeppningen icke uppgöres af tullkammaren i Wisby, och således härstädes icke slätt alt ei halla. Fabriker, Bruk och öfriga Näringar. Vattensågarnes antal utgjorde vid sista Berättelsens afgifvande. • ...' fnt' och mjölqvarnarnes ...d/<- Vid 1847 års slut uppgick antalet r , . • 11 . ..210. af sugar, till .. af mjölqvarnar, till . .d •
Anders Jansson. P. Mattsson. A. S. Sandstedt. Jöns Jönsson. Christen Pehrson. Eric Andersson. L. Larsson. Carl Ersson. Johan Johansson. 1 öfrigt reserverade sig mänhet herr Malmstedt. G. B. Appelqvist. Sven Isacsson. Erik Mallmin, Sven Jonsson. Pehr Benctson. Petter Jönsson. C M. Engström. Anders Petersson. Ol. Pehrsson. Gustaf Pettersson. Jöns Ersson. L. Gezelius. Joli. Persson. Lars Magnus Knutsson. A AnderssonHans Hansson. Anders Jonsson. P. Sahlström. emot Utskottens betänkande och förslag i all - Bih. till R. St. Trot. Hör till Dedlin.-, Lagsamt Ailm. Best}.- och Ekon.-UUkoltens Betänkande, N:o i. i Förslag lill Förordning, angående tillverkning och omdestilering af bränvin. Allmänna grunder för bränvinsbränningens utöfning. § 1. Bränvinsbrännlng af stid, potatis oell annat ämne sitall vara tillåten under sex månader af året, nemligen Januari, Februari, Mars, April, November och December, emot de villtor här nedan föreskrifva®, och i 2:ne klasser, nemligen: usta klassen: Krän vinsbränning på grund af innehafvande jord, och 2ulra klassen: branvinsbränning såsom labriksrörelse, ehvad jordbruk innelialves eller ej. § 2. Den tid af året, under hvilken bränvinshränning är tillåten, indelas uti sex serskilda terminer af en månad hvardera, och må bränningen utöfvas under en, under flere eller under alla dessa sex terminer. Mom. i. Åslundar någon att börja bränvinsbranningen den i5 Oktober i stället för den i November, må sådant, efter bos Konungens befallningshafvande derom gjord anmälan, stå honom öppet, i hvilket fall de tvänne sista bi änvinshräuningsterminerna af året räknas från och med den i5:de i hvarje månad. va klassen, Bränvinshränning på grund af innehafvande jord. § 3. Mom. 1.
Det må tillåtas mig, att utur ofvanstående serskilda anmärkningar resumera de positiva resultater, hvartill jag under utvecklingen deraf kom - 30 Bil. lill Baneo-UUkottets Betänkande, ÄVo 29. mit, såsom'fragmenter af ett annat system för penningeväsendets reglering i vart land, än det närvarande. l:o Landets penningerörelse skall beslå af Irenne ålskiljda delar: lånerörelse, kreditrörelse oell cirkulation af räntebärande papper, hvilka böra åtskiljas och fortgå uti olika utgreningar. 2:o Lånerörelsen, eller utlåning af kapitaler och för längre tid, bör organiseras tili eu utlåning genom en Hypotheks-kassa under RiksgäldsKunloret, hvilken grundlägges genom öfverllyttning af Bankens fastighelsbelåning, och utvidgas vidare genom den årliga räntevinsten samt upptagande af lån. 3:o Ett nytt rörelsekapital af räntebärande papper skall genom Riksgälds-Kontoret sättas i omlopp, bestående dels af för nyssnämnde lån utgifna obligationer, dels af andra ifrån allmänheten upptagne Ian till sådana stats-anslag, som icke höra lill den årliga och permanenta budgeten, ilian som utgå för en gång, och till hvilka sednare lån den anslagna Bankovinslen gifver öfverflödig tillgång till ränta och amortissement. 4:o Banken, som salunda blifvit skiljd från lånerörelsen, bibehåller hela kreditrörelsen, grundad på det SkoLtska Banksystemet, d. v. s. utgörande hufvudsakligen kassa-kreditivoch deposit-rörelse samt dermed förbunden vexel-diskontering. Den nuvarande Diskontrörelsen blifver småningom mindre nödvändig genom ofvannämnde fastighetsbelånings-utvidgning och öfvergår i samma män till denna kreditivoch depositrörelse. 5:o Andra grenen af Bankens kreditrörelse blifver belåning af produkter; dels den som redan finnes af bergs-effekter och manufakturvaror, dels äfven af spanmål. 6:o
Herr Landt-Narskalken lämnade den underrättelse aik ännu älssililge Ledamöter moro antecknade atl tala, hwilket dem tillkomma, sä wida Le ej kjelfwe behagade derifrån a'sia herrar Ichnclerkosiolä, /^xel)Hafenkampk, ^xel Oavr^, och Larlsieim O^llenscköisi, Lail, förklarade sig for deras del esterg wa denna rälNghct. o N nyo ropades starkt om p? opest ion och bifall a betänkandet; nicn Herr L i>ditt8larstchlk. n tillkännagaf, alt annu sierankecknade äierstodo, och eriudrade atr Let more deras rätt alt sia nnra. F.i> Den i5 Naji - 20§ Friherre 8tael von I^ollkein, Lorsttx Ullst, vig, uttal sig a Minstone wista lämna nä prorv« coiict sine jäkriftellgen författade laukar i förewarande ämne, men för ölligk cj nera h,var före icke hwar ott^ e» ft tt! fa uröfma sin lagpga ratt. ^ err Landt istlar skal kon uprcpade Friherre Lustcrliröm, ^scod, jom uplsste följande dicka ni en : Dä sim nu ämnar göra g ststllige anmärkningar wid der särskilta Ustpottc s bejakande rörande sätter att nraö a förstätkninösmgliffapet, will jag i förmäg nttrnckeliaen förklara, ati jag anstr ^ua:- liionen, an, eller akk Swerige genom coiisetiplion af alta warcntöra män emellan 20 och 25 ars älder skall sä-las i belägenhet att kunna förlwgra sin sjelfständighet, wara obestndclig, och att Mii, afsigt endast är, akt förestå en efter unn ranka, bättre princip än den hwiiket U sköttel framstälr.
Ridderskapet och Adeln har godkänt denna §, dock med den förändring att orden »till hvars framläggande dag derefter kungöres» skulle utbytas mot orden »om hvars framläggande å viss dag kungörelse ej redan blifvit utfärdad». Bonde-Ståndet har godkänt §:n oförändrad; men af de begge öfriga Riks-Stånden är densamma deremot återremitterad. Och då dessa återremisser uteslutande afse vidtagande af en sådan förändring, som den af Ridderskapet och Adeln beslutade, samt derigenom närmare bestämmes det tidsmoment, då en efter inställelsedagen sig anmälande borgenär skall hos syssloman sednast visa att bevakning skett, för att hans fordran måtte komma i afseende vid nästa utdelning, tillstyrker Utskottet, att Ridderskapet och Adelns omförmälda beslut måtte af de öfriga Riks-Stånden biträdas. § 123. Lemnad utan anmärkning af Presteoch Bonde-Stånden, är denna § återremitterad af Borgare-Ståndet, men af Ridderskapet och Adeln godkänd med den förändring, att Lag-Utskottets Utlåtande M 48. 17 att orden »förut uppg jordt och till framläggande kungjordt utdelningsförslagy> skulle utbytas emot orden »äldre utdelnings!örslag än det i 422 § omförmälda.” En sådan förändring synes ock vara åsyftad med återremissen från Borgare-Ståndet; och då den påkallas af sammanhanget med den i 122 § föreslagna redaktionsförändring, får Utskottet inbjuda Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden att med Ridderskapet och Adeln sig i fråga om denna § förena. § 125. Denna § är godkänd af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, men återremitterad af Presteoch Borgare-Stånden, såsom en följd af desse Stånds återremiss af 35 §.
Justerades et Protocolls Utdrag, hvilket til Riksens Ständer skulle afgå, rörande frenne af Bondeståndet til Utskottet remitterade memorialer. (bilägges)1 Iusterades Utskottets memorial til Riksens Ständer, i anledning af deras anmodan at Utskottet måtte meddela sit utlåtande, i anledning af de stridiga meningar Riksens Ständer yttrat om Grundlags frågornas hvilande. (bilägges)2 Iusterades det Protocolls Utdrag som detta memorial til Riksens Ständer skulle åtfölja. (bilägges)3 Föredrogos: Et Utdrag af Protoeollet ifrån Borgare Ståndet af den 29 Maji 1815, om updrag åt Constitutions Utskottet at författa förslag til Riksacten. (bilägges)4 Et d :o ifrån Ridderskapet och Adeln af den 29 Maji 1815, innehållande en anmodan til alla Utskott, at då et betänkande efter återremiss afgives, Utskotten må antingen in extenso uptaga anmärkningarna, eller och dem vid Betänkandet i afskrift bifoga. (bilägges) Et d :o ifrån Bonde Ståndet af den 29. Maji 1815, om Ko - 1 Vid denna protokollsanteckning — likasom vid de följande — göres i marginalen hänvisning till motsvarande bilaga. Utdraget är tryckt i C. V. M. 1810—1815, sid. 1052. Det avsåg ./. M. Wessings, Bengt Anderssons och Anders Petter Petterssons memorial. Jfr pleniprotokollet för 30 maj, ovan sid. 606. 2 Memorialet är tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 802. s Utdraget är tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 808.
Till dessa omständigheter, hvilka ej egde tillämpning på landsbygden, hvarföre motionären ansåg sockenstämman der lämpligen kunna fortfara i den vidsträckta befattning den för närvarande eger, komme att kvrkorne borde hållas i bättre helgd än som vore förenligt med deras upplåtande onödigtvis för öfverläggningar om verldsliga, oftast högst obetydliga saker; och har, på grund af hvad han sålunda anfört, motionären begärt att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:! i underdånighet hemställa om Nådigt stadgande, hvad öfrige städer utom Stockholm beträffade, att hvarje församling skulle ega fritt att inför vederbörlig Magistrat föredraga och afgöra de angelägenheter, som kommunen röra, med undanlag af sådane ärenden, som ifrån Kyrkorådet till församlingen hänskjutas samt sådane, sorn röra förenad stadsoch landsförsamlings gemensamma rätt och bästa, hvilka fortfarande borde till allmän sockenstämma öfverlämnäs. > Herr Henschen åter har, under åberopande af äldre bruk i städerne, samt enär Ma gistraten vanligen borde lättare än Pastor kunna leda öfverläggningen ocb föra protokollet rörande de ämnen, sorn omförmälas i 14, 15, 16, 17 och 20 punkterna i 1 mom. af 9 §, föreslagit att dessa ärenden .måtte på allmän Rådstufva inför Magistraten handläggas, hvarvid kunde iakttagas del i Sockenstäuimo-förordningen föreskri na röst i ..i • ° o berakmngs-sätt. Utskottet anser visserligen alt åtskilliga ärender, som å sockenstämma handläggas, skulle lämpligen kunna öfverflytlas frän sockenstämma i stad, men dä ingen annan municipal-organisation finnes, dit de ärenden, som röra församlingens samtlige medlemmar, kunna till behandling hänvisas, och dertill kommer att genom bifall lill motionerne ovisshet skulle uppslå huru rösträltigheten borde beräknas vid de ärenden, som från sockenstämmans handläggning undandragas, får Utskottet vördsamt tillstyrka att motionerne icke mätte, i nu ifrågavarande hänseende, till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 10 §.
Stån det, att det ej förhåller sig så, som Hr von Hartmansdorff uppgifvit, emedan frågan 0111 dessa anslag blifvit af en och samma majoritet afgjord genom votering. Hr af Donner: Jag är förekommen af Hr von Hart mansdorff, och har ingenting att tillägga. Hr Munck äf Rosenschöld, Nils Rudolph: Af samma skäl som Utsk. sjelf anfört, eller derföre att Upsala academi är rikare donerad än Lunds, finner jag billigt, att Utsk. tillstyrkt 2000 r:dr för denna sednare academis materiella behof, äfven om Rikets tillgångar icke skulle medgifva beviljandet af samma anslag för Upsala. Jag vågar alltså tillstyrka bifall lill denna del af Utsk:s betänkande. 3 : d j e punkten. Litt. c. Hr von Hartmansdorff: I afseende pä moni. c. tillstyrker Utsk., att, mot villkor att föreläsningar vid begge 708 DyijiS Maj e. m. \ universiteten hädanefter hållas öfver Rikets grundlagar och conslitutionella institutioner, ina vid hvardera universitetets verldsliga faculteter för 2:ne professorer, af hvilka minst en uti den juridiska, å stat uppföras 4 nya löner å 1600 r:dr, med iakttagande, att dessa löner ej komma att oskiljaktigt förenas med de nya lärostolarna, utan, så vidt sådant med universitetens nu gällande institutioner kan förenas, inneliafvas af de sist utnämnda, intilldess de kunna komma i åtnjutande af högre förut befintliga professorslöner. Det H. Ståndet täckes härutaf finna, alt StatsUtsk. äfven i denna punkt gjort ett villkor vid det föreslagna anslaget till nya professorer, nemi. att hålla föreläsningar öfver Rikets grundlagar och constitu tionella institutioner, såsom det heter på det nya riksd språket.
Utskottet har icke kunnat förbise, hurusom det skulle lill lättnad vid mindre liqvider i väsendtlig mån bidraga att, jemte det silfvermynt, som kommer att ulgifvas till de s. k. småsedlarnes ersättande, ega tillgång till ett kopparmynt å 4 sk. b:ko; vid hvilket förhållande och då den af motionären föreslagna grund för utmyntning af ett sådant mynt, synts Utskottet vara antaglig, Utskottet, med instämmande uti den väckta niotio-, nen, vördsamt tillstyrker, att Rikels Ständer måtte för sin del besluta och hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att kopparmynt å fyra skillingar banko valör må få utmyntas efter den grund, alt 450 r:dr samma mynt präglas af ett skeppund koppar stapelstadsvigt. Hvad beträffar motionärens i sammanhang härmed gjorda framställning, att, till befordrande af kopparmynts spridande i landsorlerne, en och hvar, som till myntverket insänder valuta för ett skeppund kopparskiljemynt, borde ega att derifrån få sina reqvisitioner expedierade enligt uppgifven adress till närmaste stad, dit sjölägenhet kunde påräknas, så anser Banko-ulskotlet sig icke tillkomma att något yttrande i anledning deraf afgifva. Stockholm den 17 Juli 1848. Reservation af herr Bohnstedt, Tli. L.,: ”Utskottets i denna (råga fattade beslut har jag, af följande skäl, icke kunnat biträda: Som 4 sk. b:ko med lika lätthet kunna betalas med 2 st. af 2 sk. b:ko valör, som med ett 4 sk. stycke, så synes den föreslagna åtgärden vara öfverflödig. Ett mynt af 4 sk. b:ko eller 6 sk. riksgälds valör blifver dessutom icke tjenlig!, om decimai-syslemet antages, emedan detta mynt; icke utgör ett i 100 jemnt divisibelt tal; hvadan ock i händelse af decimal-systemets antagande en förändring i ulmynlningen blefve erforderlig. Bih. till R. St.
Jag ser, och det är icke allom gifvet att se. – Nog om dig, don Quixote! Mera om oss! – Ers M:t. Till Ers M:ts förstånd, till denna sprudlande eld, hvarifrån jag så ofta sett gnistorna, öfverlåter jag omsorgen att döma. Allernådigste konung. Ers M:t har öfveröst grefve Holck med godhet, men hur tacksam är han därför? Älskar han väl Ers M:t, han, som ständigt lämnar Ers M:t i sticket för att följa sina egna förnöjelser! För någon tid sedan skilde sig Ers M:t med stark spänning från ett föremål, som var Ers M:t mycket kärt – – Stöflett-Katrine, he? – Ers M:ts hjärta kände ett lefvande bekymmer däröfver. Jag flyger till Schimmelmann för att sända Holck till Ers M:t. Jag skildrar honom Ers M:ts öfvergifna ställning; men ingenting rör honom. Hans likgiltighet för Ers M:t och hans smak för nöjen kväfva hos honom tacksamhetens känsla, och han lämnar sin herre, sin vän, sin välgörare till pris åt smärtan. Allernådigaste konung! Endast döden kan utplåna detta drag ur mitt minne. Och Ers M:t uppoffrar för honom till och med sina höga nöjen. Ack! Det är icke mer än tre månader sedan han i Ers M:ts förgemak sade till mig: »Kungen tråkar ut mig så förfärligt. Han upprepar sig själf ideligen. Jag står icke ut med det! Kungen är så svag, att den som talar sist med honom alltid får rätt. Brandt hejdar sig ett ögonblick för att hämta andan och mönstrar under tiden sina åhörare. Det gäckande leendet på Rantzaus läppar har lämnat plats för ett drag af leda; och Struensee vänder bort sin blick. Båda blygas inför denna platta blandning af krypande smicker och barnsligt skvaller, som påminner om en lågsinnad pojkes angifvelse mot en starkare. – Men Brandt läser i deras ansikten idel häpnad öfver den oerhörda djärfhet, han visat, och detta uppmuntrar honom endast att fortsätta: – Hvilken skildring af hans välgörare!
Besv. och Ekon. Utsk. Utlåtanden N:ris 29 och 118.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit yrkadt, att den Hemförare-båt-gillet i Götheborg tillagde uteslutande rättighet att mellan Staden eller dithörande lastage-platser och fartyg, hvilka ankrat på Gölha Elf, föra alla slags varor, som skola lossas eller lastas, mätte upphöra att vara gällande; och har, till stod för detta yrkande, blifvit anfördt: att Bålförare-gillet, stiftad t under helt olika handels-förhållanden, numera icke förmår att med sina 25 numer bålar motsvara den utvidgade rörelsens fordringar, eller alt utan lego-biträde besörja alla transporter emelian fartygen och upplagsplatserne; att uppehåll, väld, öfverdrifven taxation samt ocker på oprivilegierade båtförares arbetsförtjenst skola vara följder häraf; att Gillet skall utvälja de för sig förmonligaste transporterne och antingen uppskjuta de öfrige i reserv, eller, efter föregången ansökning, meddela tillåtelse för den trafikerande att hjelpa sig sjelf, för hvilken tillåtelse ofta dryga afgifter och ända till half. frakt måst erläggas. Exempel äro framlagde, det en exportör blifvit af Gillet lagsökt för 1245 R:dr 11 sk. Banco i frakt för plankor, som han utfört under året, utan att begagna hemförare-båtar, och att han, efter liäffad förening, måst Expedilions-Vtskotlets Förslag till tind. Skrifvelse j IV.-o a I o. 485 erlägga 300 R:dr af hvad sålunda blifvit ferdradt, äfvensom alt en annan handlande, sorn begagnat berörde båtar, måst, för lossning från ett fartyg af 102 lästers drägtighet, betala 294 R:dr 16 sk.