Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då med ornförmälda hemställan säges åsyftas ett ”förnyande” af en utaf Rikets Ständer hos Kongl. Majit förut gjord underdånig anhållan, mäste till en början erinras, att den af Rikets Ständer vid 1854 års riksdag beslutna underdåniga framställning, hvilken motionären torde afse, icke hade alldeles samma innehåll, som motionärens nu väckta förslag i det att nemligen Rikets Ständer dä endast beslöto att i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes låta utarbeta och till nästsammanträdande Ständer afgifva ”förslag till inrättande af ett embetsverk, som kunde handlägga och i andra instansen besluta öfver de till Ecklesiastik-departeinentet hörande ärenden, och å hvilket de Universitets-kanslererna, Serafirner-ordensgillet och Sundhets-kollegium tillkommande ärenden således skulle öfverflyttas.” Detta beslut framkallades hufvudsakligen af ett utaf motionären åberopadt, af Herr von Hartmansdorff väckt förslag, enligt hvilket den ifrågasatta instansen, åt hvilken föreslogs benämningen Ecklesiastik-kollegium, skulle omfatta ej mindre kyrkoväsendet och den allmänna undervisningen, än äfven fattigoch helsovården: men Kongl. Majit fann, efter det utlåtanden från vederbörande blifvit afgifna, berörde underdåniga anhållan ej föranleda till vidare åtgärd. — Vid påföljande riksdag väcktes ånyo motion i ämnet; men allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet afstyrkte all åtgärd i anledning deraf; och Utskottets Betänkande godkändes af Rikets Ständer. Redan dä voro nemligen flera förslag väckta, åsyltande att, genom tillvägabringandet afen kyrklig representation, bereda försa mlingarne mera deltagande, än som dittills egt rum, i handhafvandet af de kyrkliga angelägenheterna; och detta deltagande ansågs göra en ytterligare instans i sådana angelägenheter mera obehöflig. Hvad undervisningsväsendet angick, hade Kongl.
Sig föredragas generalpoststyrelsens afgifna utlåtande öfver Rikets Ständers ofvan borörde framställning, så vidt densamma afsåge qvintunis anställande vid postverket: och ehuru Kongl. Maja delade den af generalpoststyrelsen yttrade åsigt, att vid allmänna befattningars tillsättande icke särskildt borde afse» beredande af medel till förvärf åt en eller annan samhällsklass, som företrädesvis kunde anses vara i behof deraf, utan att hufvudsyftet härvid alltid måste vara, att hvarje befattning, för hvilken aflöning utgår af statsmedel, må uppdragas åt den person, som till dess bestridande kunde anses mest skicklig och möjligen genom föregående tjenstgöring gjort sig af befordran förtjent; så och då Kongl. Majit emellertid ansåge, att, utan frångående af denna grundsats, befattningen att vara poststationsföreståndare skulle, under vissa omständigheter, kunna med fördel anförtros äfven åt qvinnor; hade Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med hvad generalpoststyrelsen föreslagit, förklarat, det något hinder icke mötte att till bestridande af poststationsföreståndarebefattning hädanefter antaga äfven qvinna, så vida hon är myndig och till nämnda befattning lämplig. Det var således endast i telegrafoch postverkens tjenst, som qvinnan skulle kunna få anställning, och denna i den mest underordnade egenskap, alldenstund det kan synas, som om fjerde klassens telegrafstationer och poststationsanstalterua tillkommit endast för att då för tillfället komma ifrån Rikets Ständers beslut. Men qvinnan» anställning i det allmännas tjenst är icke härigenom medgifven så, som jag föreställer mig att Rikets Ständer beslutat i afseende på berörda begge verk; och hvad beträffar de flera dylika inrättningar, hvarom i betänkandet förmäla», så bar dervidlag alldeles ingenting blifvit vidgjordt; exempelvis jernvägstrafikstyrelse!!, inom hvilken jag föreställt mig att qvinnan vore särdeles användbar till biljettförsäljare, om ej till annat.
Jag har blott ett oredigt begrepp om saken, ty ryktena korssa hvarandra, och de egentligen verkande orsakerna upptäckas endast af det på stället forskande ögat.» – (småskrattande) «Om jag icke för ett par år sedan skaffat mig beröringspunkter med morianen, som vädrar i alla vinklar och vrår af slottet, så hade jag nu blott kunnat visa dig den yttre sidan af händelserna. Den gynnaren är en fruntimmerspilt af rätta slaget, till hälften förlofvad med en kammarfru hos kronprinsessan; men gunstig herrn frossar med sin ungdom, sitt heta blod och sina lidelser. Besittningen af elfva tillbedda föremål skulle ej hindra honom att erbjuda sin dyrkan åt det tolfte. Jag har ställt mig derefter. Min hustru har skaffat sig en kammarjungfru, vacker som Aurora Königsmark och listig som Sigbritt. Utrustad med behöriga föreskrifter af min hustru, hvilken du vet ej heller är just något pundhufvud, har flickan fångat junkern i sina snaror och kramar nu upplysningar ur honom, som vatten ur en svamp.» – «Men, äro de också att bygga på?» – «Stundom. Man jemför med hvarandra inlupna underrättelser från flera håll och jemför dem med iakttagelserna på den stora verldstheatern. Sedan sofrar man guldet från slaggen, och finner dagligen ny bekräftelse på ordspråket: små sår och fattiga vänner bör man ej förakta.» – «Ganska sannt; dock kan Badin omöjligen vara din enda kanal inom borgen?» – «Kanske ej den hundrade ; men kanalerna ligga dig väl ej om hjertat vid detta tillfälle: det är ju befinnanderna, du vill ha reda på?» – «Ja visst; och jag längtar att höra dig komma till saken.« – «Vi ha fått en ny upplaga af Erland Broman i den Schweitziske föreläsaren Johan Frans Beylons person. Han är nu för tiden detta hofs allt i allom, likasom Broman var gubben Fredriks. I Beylons rum inöfvades thronafsägelsefarcen, fastän jag ännu ej med visshet kan säga dig, om första uppränningen blef gjord af honom, Sigrid StorRåda eller den stundande Augustus, om hvilken det redan påstås, att äpplet ej fallit långt från trädet.
God ooh ond, och rik och fattig, och hög och låg, och värdenas alla namn: vapen skola de vara och klirrande tecken om, att lifvet ständigt ånyo måste öfvervinna sig sjelft. I höjden vill det bygga sig med pelare och afsataer och motsägelser mellan afsatserna, mellan de uppåtstigande. Stiga vill lifvet och stigande öfvervinna sig sjelft. Sannerligen säger jag eder: godt och ondt som vore oförgängligt, finnes ej. Utan af sig sjelf måste det ständigt ånyo öfvervinna sig. Med edra värden på godt och ondt utöfven I makt, I värdesättande: och detta är eder hemliga kärlek. Men en starkare makt växer fram ur edra värden och en ny öfvervinnelse, hvilken krossar ägg och äggskal. Och den som vill vara en skapare i godt och ondt: sannerligen, han måste först vara en tillintetgörare och sönderbryta värden. De goda voro alltid början till slutet. De goda hata den, som krossar lagtaflör och gamla värden; de kalla honom bryta-ren, lagbrytaren, förbrytaren, samt korsffcsta honom. Att icke mera vilja, icke mera värdsätta, icke mera skapa, — blifve mig denna stora trötthet städse Qerran. Att 9kapa: det är frälsnio-gen från lidandet; viljandet befriar: det är den sanna läran om viljans frihet. Jag gick genom folket ooh hade mina ögon öppna: menniskorna ha blifvit mindre och blifva alltjemt mindre: detta villas af deras lära om lycka och dygd. Alltid lika mycken svaghet som godhet, lika mycken svaghet som medlidande. Dygd: det är för dem, hvad som gör tam. Snart skola de stå såsom torrt gr&amp;s, törstande ej efter vatten utan efter eld. O, välsignade stund, då ljungelden kommer! Jag ärar de motspänstiga tungorna och de kräsna magarne, hvilka lärde att säga » jag » och » ja » och » nej ». Det c (jupa gula och det heta röda: så vill min smak, hvilken blandar blod i alla färger. Ty jag älskar blod.
Och hvad var det som band dig vid honom, annat än hans brinnande hat emot dogmer och former, hans okufliga frihetsbegär! Fans det väl något hos hans person, som var dig tilldragande? Han var dig icke öfverlägsen i kunskaper, icke ung, icke vacker; det fans ingenting hos honom att beundra. Det var det, att han var ensam, som lockade. Och så är det nu. Sedan detta nedskrefs har A. L. varit här sin vanliga tur. Samtalet gick trögt och jag känner åter samma besynnerliga beklämning. Hvad är orsaken? Det är »Skuffelse». Det är känslan af att ha fört ett långt samtal utan att ha fått det ringaste derur; det är på en gång trötthet och missräkning. Hvad är det då, vi hoppas för hvarje gång och hvad är det för ett hopp, som svikes? Hoppet att kunna umgås som goda kamrater, att kunna tala ledigt och obesväradt. Man känner en förtviflad förbittring öfver att aldrig kunna vara sig sjelf inför en annan. — Tag i med hårdhandskarne, det är det enda, som hjelper. Du är alltför anspråkslös; det duger icke. Hvari skulle hans förmenta öfverlägsenhet bestå? Det är ju du, som skall leda konversationen. Du är ju gammal och bör ha öfvervunnit din blyghet. Du skall ju öfva dig i att draga honom ur sitt skal. Hugg i!!! Om igen, hvad tjenar falsk grannlagenhet till? Skrif i boken hvad du vill ha sagdt, och lär dig så att tala. Du vill ju vara honom till nytta, nå, så bry dig icke om, hvad han kan tro och tycka om dig, bara dina ord äro sanna. Om du icke kan tala, så är du en feg, eländig stackare. Hvarför håller du med honom i allt? Hvarför säger du icke rent ut, att du är förnuftskristen? Du bara sitter och tänker på, att han anser dig tråkig; hvad är det för dumheter? Din uppgift är icke att vara nöjsam utan nyttig Hvad är det för undfallenhet, du visar honom vid alla tillfällen? Du är erfarnare än han, han håller stramt på sina åsigter, skall du vara släpphändt med dina? Fram med energien!
Krono-förrådernes loo.ooo Tunnor upptagas högst 3 - B:co R:dr 600,000. Di - Statsoch Banco-lltskottens Utlåtanden, ccr Distriet - Magazinernes 400,000 T:r kunna vara belåtne med BiojR:d i,2öo,ooo. jLån-Magazi nerne utställa Obligationer till belopp of 5 ä 600,000 B;dr å a prC., samt böta till deras inlösen ega Fond - 100,000. Byggnads - understödet för District-Jjdagaxinerne torde vara tillräckligt med 150,000. Torkinrättningar, hvilka vid &rano ~ för. råderrie och. belåcings-Magazinerne ovillkorligen böra inrättas, torde upptaga högst - 50,000. 8,100,000.’ I afseende pä utförandet förekommer, att irme. Krono-förrådshus redan finnas. 2:0. JJistricts-Magaziner skola uppbyggas af Delegarne, hvartill de dock åtnjuta räntelöst anslag af 1000 Hulr B:co, för hvarje Magazin som rymmer 3000 Tunnor. 3-'tio. ILåne-Magazin dels finnas, dels kunna framdeles anskaffas; örn och der de befinnas tjenlige att anläggas; hvaremot åtskillige nu befintlige Magazin kunna afyttras. Ty nu Bihang till Rihs-Ständeus Brot, 18^3 Sdml» Bilag, till Mern. N:o 20, siv ecu Statsosh BaneorUtskottens Utlåtanden. svälja Allmänna Magazfins-inrättningens Förräder 170,000 T:r rå, d. v. s. minst 400,000 T:r torrkad säd, ett belopp sorn öfverstiger summan af Kronans beliällne Ränta, högst - 50,000.
N:o 62 icke föranleda annat beslut än det som kunde anses innefattas i Ståndets beslut rörande 6:te punkten, ang:de anslagen till arbetena å vestra stambanan i den riktning Utsk. föreslagit, så bar Utsk. ansett sig böra tyda detta PresteSt:» beslut, som hade PresteSt. afslagit allt anslag. Jag anser likväl Utsk. alldeles icke vara berältigadt, att, der icke något beslut är bestämdt uttryckt i det Utsk. tillhandakomna prot:s-utdr , tolka detta beslut såsom Utsk. finner för godt. På grund af StatsUtsk:s tolkning eller att PresteSt. afslagit allt anslag, blir följden, att anslag saknas lillen bana som säkerligen de fleste af R. o. Ad:ns ledamöter erkänna såsom en af de aldravigtigaste för både orten och en ganska stor del af landet. För att ännu en gång söka bereda framgång åt denna bana, vill jag 42 Dan 1 Augusti f. m. fästa upmärksamheten derpå, att man kan annorlunda än Utsk. tolka PresteSt:s beslut. Då PresteSt. sagt, att i denna fråga icke fordras annat utlåt., än att Ståndet redan beviljat 13,000,000 Rdr för arbetena å vestra banan, och i denna ingår banan emellan Örebro och Hallsberg, måste deraf följa, att man med ganska mycket skäl kan antaga, att Ståndets mening varit, att af detta anslag skulle få användas hvad som erfordras för arbetena å banan emellan Örebro och Hallsberg. Många af R. o. Ad:ns ledamöter hafva sig bekant hvad de öfriga Stånden i ämnet tillgjort. Under discussion i PresteSt. om banan emellan Götheborg och Örebro, uttrycktes nästan enhälligt den åsigt, att banan borde enl. mitt förslag gå öfver Hjulö och Hallsberg till Örebro, ehuru Ståndet sedermera instämde i R. o. Ad:ns beslut, och min öfvertygelse är, att om PresteSt. icke beviljat dessa 13,000,000 Rdr, skulle det hafva anslagit medel för åstadkommande af ifrågav:de bana.
Jag stiger upp tidigt om morgnarna, redan kl. 5 f. m., kläder derefter på mig och går ut ner i dalkjusan nedanför mitt hem, hvarest jag i en der befintlig källa, hvars porlande vatten innehåller något jern, dricker 1 à 2 glas vatten på morgonqvisten under promenad ute i friska luften. Sedan jag derpå vistats ute i 1 à 1 ½ timma, går jag in igen och läser mina morgonböner etc.; derpå dricker jag ett glas spenvarm mjölk omkring kl. ½ 7. Kl. ½ 8 eller 8 spisar jag frukost och sedan skrifver jag litet pedagogik. Sedan jag gjort detta, går jag ner till elfven eller Storån, som hon här kallas, och badar, metar etc. och kommer derpå hem och spisar middag kl. 12 ungefär. Jag förtär under sommaren mycket litet animalisk spis utom mjölk och smör n. b. Klockan 4 à 5 e. m. går jag åter ut och promenerar ned till ofvannämnda källa samt dricker ur den 2 glas (små) vatten (snart skall jag dricka blott 1, ty jag har kommit under fund med, att det är ej nyttigt att dricka mera, än blodet kan upptaga); 1 à 1 ½ timme efter vattendrickningens slut spisar jag en enkel qvällsmat omkring kl. 7 e. m. Så tillbringar jag för det mesta mina dagar här hemma och mår förträffligt af detta enkla, men förståndiga lif. (Jag glömde att tala om, det jag lägger mig kl. ½ 10 till 10 e. m.) – I morgon är det examen i Glimminge skola, och då skall jag, om jag lefver och har helsan, gå dit och höra på. Men skolan står här i socknen på en ganska låg ståndpunkt, så att det blir nog ej mycket att höra. Här har nemligen aldrig varit annat än oexaminerade, tillförordnade skollärare och lärarinnor, hvarför barnen, till följe af bristande magt och myndighet hos lärarne och bristande respekt hos dem sjelfva och deras föräldrar och målsmän, aldrig brukat ordentligt begagna sig af skolans välsignelser. Ett bättre förhållande i detta hänseende egde dock rum under den tid af tre år, som jag tjenstgjorde såsom tillförordnad lärare härstädes, ty då besökte barnen skolan ganska flitigt.
Jag skulle jemväl, lika med Hrr Hjärne och Cederschjöld, tro, att om man ej direct vill säga, att frågan är af bevillntsnatur, så bör man åtminstone icke indirect säga, alt den är af oeconomisk beskaffenhet, utan bör denna principfråga lemnäs in suspenso; och i följd deraf önskade jag, att Utsk:s förslag om en und. anhållan, att tolagen ej må ökas, måtte förfalla. På det Utsk. måtte taga dessa anmärknrr i betraktande och närmare granska det förslag, Gr. Cronhjelm framställt, hvilket icke, för att kunna i åtskilliga delar bifallas, förutsätter en bestämd opinionsyttring om tolagens natur, kan jag icke frångå min anhållan om återremiss af betänk.; och jag är öfvertygad, att Gr. Horn, såsom Utsk:s ordförande, ej skall underlåta att med all sin kraft understödja dessa billiga fordringar, att en redogörelse för allm. afgifter må äga rum. Gr. von Fersen, Hans: Jag anmälde mig, då en värd ledamot, Hr af Billbergh, anticiperade på den blifvande discussionen om Bevilln.Utskrs betänk., rörtde stora sjötullen. Sedermera har en annan värd talare, Hr Cederschjöld, till det mesta framställt, hvad jag ämnade svara på Hr af Bill - n8 De ii 8 December. berghs anmärka., att Bevilln.TJtsk. bort föreslå, det vissa varuartiklar skulle befrias från tolag. I consequens med denna Hr af Billberghs sats har Hr Cederschjöld ganska riktigt visat, att om Bevilln.Utsk. ägde föreslå och R. St. kunde besluta, det en artikel skall vara fri från tolag, så kunde samma beslut fattas i afseende på alla de öfriga artiklarna; och hvari Konungens ratt att bestämma tolagen då skulle bestå, vet jag icke. För öfrigt hafva här åtskilliga meningar om förevar, frågas natur blifvit yttrade. Det torde vara mig tillåtet att ännu en gång yttra mina åsigter i detta afseende.
Frih. Cederström, Jacob: Hr von Hartmansdorff bar yttrat, alt den af Konung Guslaf lil utfärdade, af mig upplästa förordningen emanerade nyss eller den lyckliga regementsförändringen. Det var icke sd vyss, dii dess dalum är den 17 Juni 177(> oell regementsförändringen inträffat 4 år förut. Deu öfversättning lill moliverna för denna författning, sorn den värde ledamoten skänkt R. o. Ad., bade lian kunnat behålla för sig sjelf. Jag anser Konung Guslaf III vara förtjent, af Svenska folkets erkänsla för della erkännande å Konungens sida af de rättigheter, sorn Han ansåg Svenske medborgare borde äga. I afseende på Hr von Hobenbausens ytlrnude rör:de kronofogdarne, så ber jag få fästa uppmärksamheten derpå, all del linnes ingen fogde i Sverige, som utan groft tjenstefel kan underslå sig alt fara utom silt dislrict, ulan Inndshöfdiiigens tillstånd, hvartill han måsle begära permission; men nu skall han bli lagligen berättigad alt fara in i andra dislrict i lullslvrelsens ärenden, försöka alt göra beslag, möjligen misslyckas deri, la plikta oell kanhända komma på obestånd. Alla sådana tillägg i denua författning skulle slutligen leda derhän, alt tjenstefolk oell baro skulle göras lill controllanler å föräldrar oell husbönder, oell gräfva i deras bureauer och skåp, för att upptäcka förbudet gods. 51å man besinna hvart sådanahär laghud kunna leda. Jag förnyar min begäran om afslag, oell får i anleda, af Frih. Raahs rcdaclion förklara, att detsamma tjenar lill rakt ingenting, då de §§, som finnas i 1841 års författning, äro fullkomligt tillräckliga för att uppfylla del ändamål, sorn åsyftas. Någon tillökning och utsträckning deruti best rider jag, såsom oförenlig med Svenska folkets trefnad och lugn. Frih. Raab:
Dea jemknings-förrättning, som, i anledning liäraf, åren 182a oell i823, af en tillförordnad Comité egde rum, och hvarvid, enligt den för Comiterade gifna Instruction af den i3 November 1821, förvandling och indelning till effeetiv rustnings-praestation af ifrågavarande reservoch öfverskottsräntor föreslogs, ledde till den följd, att Blekingska båtsmansindelningen, i stället för i,5oo rusthålls-numer, skulle allenast utgöra ;j,a5i, och således med 24,9 numer nedsättas. Förrättningens ogillande yrkades äfven af en mängd jordegare, genom klagomål, som angingo dels indelningsgrundernes tillämpning, dels för hög rustning och dels olämplig ruslhållssammansättning; och Comiterade, häröfver hörde, medgåfvo äfven, att ojemnhet i rustningen uppkommit; men en del jordegare åter yrkade bifall till Comiterades åtgärder.
Dito af Sill och Tran 10,217: 5. 6. Stockholm af General-Landt-Tulls r:sta Kamere» rare-Oontoir den 1 Junii 1807. dl. I^ökborz. Lika lydande med Originalet intygar. dl. dl^trell. l^egktr. wid R. S. Riksg. Lont. ?rov>8ioneUe npgister pa influten Bewillning wid Landt-Tulls-Werkel i Swerige och Finland ro78 Den 24 Mars» Bewillning af Löner - R:d. 76: 19. 2. Dito af Sill och Tran - 11,372: 20. 6. Stockholm den 31 Maji 1808. Isi. I.öfbor§, Lika lydande med Originalet intygar I. Isi. Isi^trell. - ^egistr. y)id RS. RikSg. cont. Uplastes och ffulle hwila til nästa Riksdag, följande: Wördsamt Memorial k Bl eonstitutiolls-Utffotkek har Riksdags-Fullmägtigen för Fahlu Bergslag och Utskottets Ledamot Herr O-Mn inlemnat et sirifteligtan» förande, »ney forsing til rättelser i Regerings-Formens 49 och 6i asystande en tydligare ut» rryckr mening af dessa genom deras fullständigare UeclaLtian.
Rikets Ständer anse oundvikligen nödigt för Statens betryggande och möjligheten för Rikets Ständer att, genom sina Revisorer eller Stats-Ulskotl, kunna åstadkomma en ändamålsenlig granskning; hvadan Rikets Ständer, som, genom den verkställda nya Stats-regleringen, medelst ökade anslag å Riks-Staten i vissa delar, sökt afhjelpa några af de behof, för hvilkas fyllande ifrågavarande tillgångar sedan sista Riksdag tagits i anspråk, beslutat: att de besparingar, hvilka intill nästa Riksdag kunna å någon eller några af Ilufvud-Titlarne uppkomma, må fortfarande af E. K. Yl. användas till sådane af Rikets Ständer ej förut pröfvade utgifter, hvilka hädanefter kunna finnas för Rikets styrelse af oundvikligt behof påkallade, för samma ändamål, som med hvarje Hufvud-Titels anslag afses, och hvilka utgifler alltid måste vara tillfälliga och icke af permanent egenskap; att sålunda besparingarne i intet fall må komma i fråga att begagnas till bestridande af årliga löner och arfvoden, hvilka böra rätta sig efter den Expeditions-Utskottets Förslag till tind Skrifvelse, N.o 332. 733 Stats-reglering, som af Rikets Ständer blifvit godkänd och måste belragtas såsom gällande, intilldess densamma i vederbörlig ordning förändras; samt ali vid denna disposition i öfrigt må iagttagas, alt de besparingar, som ett år reserveras, kunna ett följande år användas; och få Rikets Ständer derjemte i underdånighet anhålla, att vederbörande förvaltande Embetsverk måtte undfå Nådig föreskrift att så inrätta räkenskaperne, att de fullständigt utvisa ej mindre de uppkomna besparingarues belopp, än ock deraf skedda utbetalningar. På giund af hvad nu i underdånighet är anfördt, och i likhet med hvad Rikets senast försandade Ständer beslutat, få Rikets Ständer härjemte underdånigst anhålla, att E. K. M., när lone-regleringar för Corpser och Embetsverk hädanefter komma i fråga, ej måtte sådane definitivt fastställa, innan Rikets Stander blifvit i tillfälle att, i sammanhang med lönebeloppens bestämmande, sig deröfver yttra.
I j823, med så kallade treprocentsedlar be« stridde utgiften af En half, En, ja till oell med Två Millioner R;dr, till dess Ständerna beslöto, på hvad annat sätt de skulle fyllas. Men äfven denna utväg anser jag öfverflödig, emedan jag ej kan tänka mig» RikgäldsContoiret i April månad vara så utatl tillgångar, att det ej sjelf antingen kan utgifva, eller på sitt Creditif i Banken lyfta, eller slutligen på treprocents-räfeningen anskaffa en summa af 100,000 R:dr. Jag anhåller derföre, alt vid den förmodeligen förestående voteringen Contrapropositionen måtte blifva så lydande: ”Vinner ”Nej, anses Ridderskapet och Adeln afslå ”Statsoch BancoUtskottens Utlåtande, samt, ”till förberedande åtgärder för fortsättnin”gen af Götha Canal bevilja ett bidrag af ”100,000 R:dr B:co, att af RiksgäldsContoi”ret, antingen af under bänder hafvande ”medel, eller medelst upptagande af lån för ”3 procents ränta, genast ullemnas; under ”vilkor, att CanalDirectionen blifver Kongl. ”Maj:t och Rikets Ständer ansvarig för med”lens användande till Canalarbetet, och Bolaget, för deras åter'betalning, om så på”fordras, på sätt Rikets Ständer framdeles ”må förordna.” Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard: