Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon hade under de sista dagarna visat omisskänliga teckeD till sinnesrubbning, framkallade som man med säkerhet tror sig veta, af religiöst grubbel, och åtgärder voro redan vidtagna för hennes förflyttande till ett hospital. Ingen var inne i rummet, då den beklagliga händelsen inträffade. Den olyckliga stötte tioningen mot trottoarkanten och ljöt en ögonblicklig död. Den så sorgligt omkomna var af god familj och nyligen inflyttad till Stockholm. Hon hade ännu ej fylt sjutton år. » Han blef alldeles iskall i ansigtet, och det kändes som om hans hjerta stannat. Mekaniskt vände han om tidningsbladet och började ifrigt leta bland de svarta ramarne på första sidan. INGRID AIMÉE BERNER, född i Stockholm den 7 januari 1872, o m k o m genom olyckshändelse bil I p * v LJ I I |l| U IN Annonser mottagas spalt, petitrad ( Men han hade förmodligen uppfort sig på något sätt besynnerligt, ty konditorifröken hade stält sig i dörren oeh betraktade honom förvånad. Han kände, att hon stod der och såg på honom. Han reste sig upp, pekade på dödsannonsen, men kunde icke få fram ett ljud. Flickan kom närmare, såg dit han pekade och sade i beklagande ton: » Ja, det var för sorgligt. Den der unga fröken gick dagligen här förbi; hon bodde snedt emot. Det var i går åtta dar se n det hände. Jag stod händelsevis i dörren och fick se det. Hela gatan blef full af folk. I förgår begrafdes hon. ; Han gick förbi henne utan att säga ett ord. Bilinervattnet glömde han betala, men konditorifröken hade icke hjerta att ropa honom tillbaka. Han gjorde en lång stormmarsch ända till Skanstull, och alla, som kommo i hans väg, sågo förvånade efter honom. Var den klok, så var det märkvärdigt! Men då lian en stund derefter kom samma väg tillbaka, hade han ett helt annat utseende. Lugn, beherskad, men med ett lågande hot gömdt bakom sin blick. Han gick med fasta steg uppför de tre kända trapporna • och ringde på. Fastern kom och öppnade.
243 innevånare förbundit sig tillskjuta 3,000 R:dr, beviljade Rikets Ständer vid 1859 och 1860 årens riksdag ett, emot återstoden af förslagsvis beräknade kostnaden ungefärligen svarande anslag af 82,500 R:dr, deraf J:del eller 27,500 R:dr utan återbetalriingsskyldighet och |:delar såsom lån mot 4 proc. ränta och årlig amortering. Med användande af dessa medel har brobyggnadsarbetet fortgått med den drift, att alla stenpelarne och landfästena af sten i det aldra närmaste äro färdiga och endast öfverbyggnaden af trä återstår. Till följd deraf, dels att den erforderliga stenen måst anskaffas ur ett frdels mil från brobyggnaden aflägset berg och genom oländig mark fraraforslas samt att ortens stenarter äro af den mest svårarbetade beskaffenhet, dels att de till träöfverbyggnaden nödiga grofva bjelkar, som ej kunnat erhållas från de i närheten af Umeå uthuggna skogarne, för det mesta hemtats från lappmarken mot priser, med nära 100 proc., öfverstigande dem, hvartill flottade bjelkar kunna köpas, då ej afseende göres på dimensionerna, har inträffat att, enligt hvad bilagde af Herr Major Adelsköld afgifna utlåtande med dervid fogade tabell utvisar, kostnaden för ifrågavarande företags fullbordan uppgår till 118,288 R:dr 49 öre och således med icke mindre än 32,288 R:dr öfverstiger kostnadsförslaget. Då de byggnadsskyldige desto mindre äro i stånd att anskaffa omförmälda opåräknade öfverskott i den för brons färdigbyggande beräknade kostnad, som Westerbottens län under innevarande år varit hemsökt af ganska svår missvext, så får jag vördsamt föreslå: det Rikets Ständer täcktes bevilja ett anslag af 32,288 R:dr R:mt såsom räntefritt lån med årlig afbetalning eller, i händelse bifall ej dertill kan lemnäs, på de vilkor, som för anslag af dylik beskaffenhet, i allmänhet kan komma att bestämmas, på det att detta, så väl för orten som för det allmänna särdeles nyttiga företag ej, till följd af bristande medel, må afstanna.
Då detta likväl ej är förenligt med landets ställning, då allmänna välståndet synes fly ktadt, åtminstone från I.andsbygden, anser jag det vara gifvit att Treprocents-sedlars införande är den enda utväg, som i närvarande förhållanden med .fördel kan begagnas. De utgöra blott en temporaire skuldsättning, och planen innebär i sig sjelf ett frö till amortissement. När de allmänna företag äro fullbordade, för hvilka* dessa obligationer äro inrättade, kan Banken till deras indragande använda en del af sin arliga vinst. En sådan indragning skall ej eller åstadkomma de våldsamma skakningar, som den af förra Filial Discon* fernes assignationer, emedan denna kom att ske successift. Jag tillstyrker derföre, att Treprocents sedlarne måtteinföras, såsom Jämpeligare än att öka beskattningen. Blott en anmärkning har jag att göra vid JJtskottens Betänkande, den nemligen, att Creditivet på Banken bör okas till lika belopp med de utlöpande qbligatiqneine, just för att dymedelst gora all lyftning af detta Creditiv umbärlig för sedel innehafvarne, Derigenom betogs all anledning till misstroende) och de räntebärande obligationerne blefvo begärligare i hvar mans hand, än vanliga Bancosedlar. T händelse af återremiss, anhåller jag att Utskotten, till vinnande af rättelse i denna punct> ville taga dessa anmärkningar i öfvervägande. Herr bf Uhr, Gustaf: Det är ett allmänt; 970 Den ig Julii f. m - erkandt factum, art England uppnått en ovanlig heijel på industriens bana. Det är äfven en allin ätit antagen förmodan, att skuldsättnings-systemet varit det medel, England användt för att hinna dit, och detta har gifvit anledning till den slutsats, att samma medel hos oss skulle medföra samma verkan. Det torde således ej vara öf verflödigt, att undersöka, huruvida Englands be7 lägenhet verkligen är lycklig och afundsyärd. Edr min del tror jag det icke.
Banco milen, skulle genom detta Protocolls-Utdrag de refpective MedStänden wördsamt och wänligen communiceras. Ut supra. Lx xrotOLollo, P III. ?eters8vn. Herr Grefwe» och Landtmarffalken förestog at Friherre Leller^tröms i gärdags-Plenum upläste Dlctamen mätte til Banco-Utffottet remitteras. Dä nägon härwid yttrade den önffan, at wälet genast mätte til afgörande företagas, swarade Herr Landtmarffalken, at Constitutionen ej tilläte afgörande utan föregängen Remiss. Ridderffapet och Adeln samtyckte, at Friherre Le6e>8tröm8 Dictamen ffulle til utlärande af Banco Utskottet hänwisas. Företogs Den 27 Julli. 56i Företogs til afgörande Stats - Utskottets förledne gärdag upläste och pä bordet lagde Protoeolls-Utdrag af den 25 dennes, innehällande beinställan, huruwida Riksens Ständer skutte finna godt, at i afseende pä Beswärsansökningar frän Riksgäldö-Contoirets och General-Atzistanee. -Contoirets Betjening updraga Stats-Utstottet, at dem pröfwa och afgöra. Uppä gjord Proposition blef detta Protocolls-Utdrag til alla delar bifallit. Högloft. Ridderskapet och Adeln ätskiljdes klockan z 2 eftermiddagen. In ticlem ?rotocoll! 6. Silverstolpe. Mändagen den 31 Julli. rienum klockan § 11 förmiddagen. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hället i Högloft.
D. A nyo föredrogos följande Allmänna Besvärs och OeconomieUtskottets den 3 och 9 dénnps afgifne och den H och 16 nästpåföljande på bordet lagde Memorial och Betänkanden, 1:0 Om skyldighet för alla husägare i Städerna att lika deltaga i uppbyggande oeh underhållande af derstädes befintliga Kyrkoherde-, Capelians-, Klockare-, Rectorsoch Scholne-hus. 2:0 Angående en Fyrbåks inrättande på Ön Gottlands Östra kust. * ~ 3:o Angående till Utskottet remitterade Memorial, innehållande yrkanden, dels Om ändring i åtskilliga omständigheter af hvad författningarne nu stadga, rörande tiden och sättet för MarkegångsTaxornas upprättande, samt Riksens Ständers Justi-, tim Ombu dsmans befattning med deras granskning, dels ock, om jemkning uti de Tionde och Rentegifvare emot Indelningshafvare och Rentetagare åliggande skyldigheter. ■Och blefvo de af Höglofl. Ridderskapet Och Adeln till alla delar bifallne. Ut supra. 73$ Dm 2 3 Maj. e, m. S. D. Beslöt Höglofl. Ridderskapet oell Adeln, i afseende på Riksdags-ärendernas fortgång, att anmoda StatsUtskottet med möjligaste skyndsamhet inkomma med den under utarbetning varande Finance-pian, sä väl soin förslaget till Stats-regleringen. Ut Supra, S. D. Beslöt Höglofl. Ridderskapet och Adeln, ait tiden för beräkningen af det åt Riddarhusets Kamererare, Fiscal och tvänne Ordinarie Cancellister anslagna dagtractamente, skulle bestämmas i likhet med den, som af Riksens Ständer för Riksdags Extra Cancellisterna blifvit fastställd} hvarom Riddarhuslitskottet skulle genom ProtocollsUtdrag underrättas.
R:dr 75 öre och för registret öfver Presteståndets protokoller, 41 band, 787 R:dr 64 öre, samt för registret öfver Borgarståndets protokoller, 8 band, 1,119 R:dr 45 öre. I anledning häraf och då Revisorerne, som till uppställning och innehåll med hvarandra jemfört ofvannämnde 4 register, dervid funnit registret öfver Ridderskapets och Adelns protokoller vara både enkelt och ändamålsenligt samt, oaktadt dess mindre vidlyftighet, tillfyllestgörande, hafva Revisorerne ansett sig böra hemställa att Rikets Ständer, till förminskande af kostnaderne för upprättandet och tryckningen af registren öfver Ståndsprotokolierna, måtte besluta att dessa register hädanefter skola uppgöras med för upprättande och tryckning af registren öfver Riks-stån - Stats-Utskottets Utlåtande, M 15. iakttagande af samma uppställning, som hittills begagnats för registren öfver Ridderskapets och Adelns protokoller. Enär hvarje Riks-stånd för sig har at( bestämma om sättet för uppställning af Ståndets protokoller, och enahanda ordning synes böra iakttagas i afseende å de till protokollen hörande register, har Utskottet, i anledning af Revisorernes nämnda hemställan, funnit sig böra föreslå Riks-stånaen: att rörande sältet för uppställningen af ifrågavarande register hvart för sig meddela de närmare bestämmelser, som för vinnande af det utaf Rikets Ständers Revisorer afsedda ändamål befinnas lämpligast. G:o. Angående fordna Svenska statslånen i Brabant, äfvensom angående rättegången rörande Baumanska kronofordran. Någon förändring har icke inträffat i de förhållanden, som i afseende härå i Revisionsberättelserna om förmälas. 7:o. Angående Statsoch Biksgälds-konlorens inbördes liqvidförhållanden. (1859 års Rev. ber. sid. 58 — 59; Fullm. ber. sid. 33—34.) I öfverensstämmelse med hvad genom Kongl.
Ingeniör-trupper Disponible Landtstormen. l:sta Upbådet från 26 till 40 lefnadsår (2,490 Kompanier) 2:dra Upbådet från 40 till 50 lefnadsår (2,490 Kompanier) P erson e r. H astar. Stridande. Icke Stridande. .1 ; ^ !( i i itcn d *) o i i St ! 1 0 Nummerhästar. el Manskap. n Musik-personal. Handtverkare. CO CO ! CD cT H CO 71 03 o o “ o 03 p 0h cd *-* Indelte. Värfvade CO c <m B" •< c »5 pr «2? a > & CD & B B CD Cf<3 D CO Dc/> c^ B OS CD co c B B 05 5? 7? s s o 05 •i §■ HL o 2 2. Oi o_ s 03 CD r* c» c B B SS co c B B SS ; re D Vi re B 03» I D 1 1-WO. P Oj 2- CD Si: n 03 Oa CD CO . 1 B ■ SS B o. CD CD . < Cf! 03 .oCD CO . 3 B q, - •s PT 03 £ 03-. Person e r. Icke Stridande. Summa. Stående här. ] Krigs-reserv. CO s B B os Stående här. Krigs-reserv. Militär-Staten Civil-Staten Musiken Handtverkare Fyrverkare Arbets-manskap Vaktbefjente Generaler . Öfverstar . Majorer Kaptener . Kapten-Löjtnanter Löjtnanter . Under-Löjtnanter . 2:dre Brigadoch 2:dre Stabs-Adjutante Uste Bataljons-Adjutanter . Bataljonsoch Divisions-Adjutanter Liqvidations-Offlcerare . Förråds-Oflicerare Förråds(Vapen-) Ortlcerare 2:dre Informations-Offlcerare 2:dre Tyg-Offlcerare . General-Stabs-Elever . Fanjunkare och Styckjunkare Korporaler och Konstaplar .
Af nämnde inkomster bestridas dels Pensionsbeloppen, hvilka år 1882, blifvit ökade till 25 Rrdr, dels nödiga utgifter för Egendomarnes reparationer och administrationskostnad, hvarförutan äfven af öfverskottssmedlen 600 R:dr blifvit aflemnade till Mariae Magdalenae Församlings Fattighus. X. Framlidne Cantzli-Rådet Noreens, genom testamentariskt förordnande af den 27 Dec. 1811 stiftade Pensions-Fond till förmon för Enkor och Döttrar af Civil-, Militaireller Borgare-Stånd, eger en Capital-Fond, hvilken, ställd under vård och tillsyn af Jacobs och Johannis Församlings Kyrko-Råd och Fattighus-Direction utgjorde år i832, 34,o3o R:dr i4 sk.; inkomsterne för året äro uppgifne till 1,730 R:dr 28 sk. 2 r:st, och utgiflerne till *,879 R.'dr 28 sk. Utom 3;ne af Stiftaren nämnde lifstids-pensionairer, åtnjuta af Ränte-inkomsten vanligen 92 personer hvardera ett årligt pensionsbelopp af 16 R:dr, samt dessutom 20 personer, hvardera 8 R:dr. XI.
Tvål kalla kemisterna alla fettsyrors föreningar med baser (kali, natron, kalk o. s. v.); i allmänhet menar man dock dermed uteslutande de lösliga fettsyrade föreningarna med kali och natron. Vi kunna möjligen vid något annat tillfälle komma att tala om sjelfva tvålkokningen, som ju i landlhushåll spelar en ej obetydlig roll. Här må vara tillräckligt att påminna om, att man har mjuka tvålar (natrontvålar), eller hvad vi gemenligen kalla såpor [tivaraf den allmännaste är den så kallade grönsåpan], och hårda tvålar (kalitvålar), exempelvis marseilletvål. Verkningen af dessa tvålar är i hufvudsak enahanda: upplöst i rikligt vatten sönderdelas tvålen i fritt alkali och ett fettsyradt salt, och härpå är det, som tvålens verkan beror: det fria alkalit ingår en förening med det af huden afsöndrade hudfettet, hvilket håller fast smutsen pä vår kropp, vårt linne o. s. v., och bildar med detta ny tvål, som åter upplöses af vattnet; samtidigt blir detta nu i stånd till att bortskölja smutsen, som vattnet icke kunde taga med sig, så länge den satt skyddad af hudfett. Men äfven det sura fettsyrade alkalit har sin betydelse, då det skyddar de delar, vi tvätta, mot att frätas af det fria alkalit. Vid gröfre tvätt lägger man dock ej så stor vigt härvid, och det är derför brukligt att koka tyget i en svag lut af björkaska (kolsyradt kali) eller soda (kolsyradt natron), innan man behandlar det med tvål (såpa). Genom en sådan föregående behandling spar man en del af sin tvål, och det kolsyrade kalit [natronet] har samma inverkan på det fettämne, man vill ha atlägsnadt, som det nyss omtalade ur tvålen frigjorda alkalit. Äfven vattenglas, som är kiselsyradt natron (eller kali), kan på liknande sätt tjena till att aflägsna fett och dermed smuts.
Så tror jag äfven att det kommer att gå med brännerierna, och att de icke, såsom Frih. Åkerhjelm förmenat, komma att uphöra. Säkert är att de nog skola fortfara, så länge de lemna någon vinst. Jag har sagt, att man bör låta näringen fortfarande intill årets slut utöfvas, men att man derå bör lägga en additionel eller serskild skatt. Utsk. har befarat att en sådan utväg icke skulle kunna ega rum. Jag tror likväl att häruti ligger ett misstag; ty meningen och afsigten méd föreskrifterna i 57—61 §§:ne R.F. lära väl icke hafva varit några andra, än att söka förekomma, det R. St:r skulle underlåta att lemna bevillning, äfvensom att K. M. skulle kunna pålägga någon sådan. Men man har derföre, hvarken i andemeningen eller i ordställningen stadgat något förbud alt under pågående Riksdag pålägga en ny bevill - 10 Den 1 Maj. ning. I detta afseende ber jag att, såsom stöd för min mening, få anföra åtskilliga prejudikaten Samma Ständer, som stiftade grundlagen, åtogo sig den 28 April 1810, med afseende derå, ”att de förra bevillningsförfattningarna nu (då) mera hvarken skulle hafva medfört ett efter hvarje medborgares förmåga och omständigheter lämpadt beskattningssätt, eller upfyllt ändamålet, — nödiga tillgångars anskaffande”, bevillning efter nya grunder att gälla för då ”innevar:deo år 1810”. Ar 1850 d. 23 Januari utfärdades K. M:s Kungörelse angrde stämplade pappersafgiften, att gälla ”från och med d. 1 April 1830 intill slutet af det år, under hvars lopp ny Charta-Sigillata-bevillning blifver af R. St:r fastställd”. Ny allmän Charta-Sigillata-förordning utkom sedan icke, förrän d. 16 Maj 1835, att gälla ”från och med d. 1 Januari 1836”.
IDUNS JULNUMMER olika färger — det kommer en massa små lustiga eller dekorativa skräpsaker, som alla delas ut åt damerna eller åt kavaljererna för att sedan af dem gifvas åt någon, af en hvar särskildt utkorad kavaljer eller dam. Så går det j u till i alla världens kotiljonger. Dansen blir allt lifligare, j u tröttare man tycker att alla borde vara, intrycken förvirras, blicken urskiljer knappast m e r någonting särskildt — det ä r som att åka på karusell: i början ser man tydligt och nickar med redigt hufvud åt sina bekanta, som stå kvar på terra firma, men efter bara en liten stund h a r man redan alldeles tappat bort dem, och n ä r man väl åkt rundt så länge som man hade rätt till för sin tio-öring och karusellen stannar, å r det knappt man h a r något medvetande ens om sig själf. Men det finns i alla fall många, som tycka om det nöjet — och den saken angår inte oss. Vi h a nu sett hvad vi ville se, vi kunna åter tåga utför den mattbelagda trappan med det trefliga hvita hvalftaket och ner genom förstugan, d ä r sömniga betjänter vänta, och vi kunna på det hela taget anse oss vara mycket nöjda med hvad » en bal i societeten » haft att bjuda oss. En vis man — eller kanske bara en snusförnuftig man — sade en gång: » Begär aldrig af en sak, att den skall vara annat än hvad den kan vara, och du skall vara nöjd, n ä r den ä r detta på ett fullkomligt sätt. » UTRIKESMINISTERNS HOTELL, som vi j u valt till skådeplats för den i ofvanstående skiss skildrade balen, ägdes och beboddes under frihetstiden och gustavianska tiden af den bekante politikern fältmarskalken Axel v. Fersen d. ä:s mor, grefvinnan v. Fersen, f. Wachtmeister, och bror, grefve Karl v. Fersen, ända tills det året efter dennes död genom köp öfvergick till staten 1787. I sitt nuvarande skick anses palatset förskrifva sig från omkring å r 1746.
Får *) å 3 R:dr, 31,964 st. svin å 6 R:dr och 2-03 Getter ä 2 Rrdr 24 sk., kan ?del föryttras eller 1712 Kalfvar, 6,696 st. Får, 3551 st. Svin och 22 st. Getter, för tillsammans 52,8621 R:dr Banco. Gäss, Änkor, kycklingar och ägg m. m. torde kunna gifva en inkomst-summa lör hela Länet af omkring 12,000 Rrdr Banco, hvarigenom Ladugårds-afkastningens hela försäljnings-summa, lika fördelad, blefve för hvarje Hemman i Länet, vid pass i& R:dr Banco. Om man åter i penningar beräknar Landtmannens *) Det uti 1828 års underdånig» Femårs-Berättelse uppgifna antal af 88,g49 Får har tillkommit genom miss-summering och är origtigt. ■eget husbehofs-gagn af Ladugårdarne och antager afkomsten af en Ko, värd 16 R:dr, till 5o procent, af ett Får till 5o procent, af ett Svin till io procent och af en Get till 25 procent, så uppkommer, enligt Tabellen för Landet, en Summa af 345,333 R:dr $2 sk. Banco, sorn utskiftad lika på Lånets 3545 f| mantal, utgör för hvarje, enär de derå anlagde Torp och Lägenheter ock inbegripas, ett årligt värde-belopp af vid pass 97* R:dr Banco. Vinsten af Hästar och Oxar måste föras till åkerbrukets afkastning och deruti inbegripas. En svag och långsam förbättring i Ladugårds-skötseln röjer sig. Den har naturlig, och följaktligen säker, grund i den lätta och fördelaktiga afsättningen på Ladugårdarnes effecter. Ett ‘Schäfferi för finulliga Får är i sednaste åren anlagdt å Hallqued Sätesgård i Fundbo Socken och har redan uppnått betydlig storlek. Ett annat är under anläggning, och i allmänhet är uppmärksamheten allvarligen rigtad åt Ullproduclionens förkofran.
Sparre har anfört åtskilliga anmärkn:r mot Ofverste Ericssons beräkning öfver folkmängd och upskattningsvärde, med afseende på de olika banorna, såsom t. ex. att Mälarens öar och söder om Mälaren belägna landskap icke äro uptagne till förmån för banan igenom Westerås. Deremot får jag anmärka, att de öar som tillhöra Westerås och Upsala län samt den del af Westerås län, som ligger söder om Mälaren, äro intagna i beräkningen till förmån för denna bana, och hemställa till hvar och en af Hrrne, om det är sannolikt att någon menniska, som bor söder om Mälaren, så vida ej någon serdeles tillfällighet vållar det, far öfver densamma, i st. f. att begifva sig till jernvägen några mil in uti Södermanland. Likaledes sade Gr. Sparre, att mycket större delar af Upland och Westmanland österoch norr-ut, än hvad Ofverste Ericsson antagit, ligga inom den krets, som bör vara intresserad för banan utefter Mälaren genom Westerås. Det är visserligen svårt att, såsom här skett, updraga bestämda gränsor för de distrikter, inom hvilka personer, som hafva ena eller andra intresset, bo, men för mig vill det synas såsom om banan utefter Mälaren snarare blif vit något gynnad vid dessa gränsors updragande än missgynnad, då den linie, som delar landet emellan denna och banan emellan Upsala och Sala, ligger mycket närmare den sednare och man med skäl till Salabanans område äfven kunnat räkna trakten kring Hedemora. Gr. Sparre har anmärkt, att ingen menniska heldre reser på ångbåt än på jernvägen. Jag hemställer till' hvar och en om han icke heldre, en vacker sommardag, väljer den behagliga färden på Mälaren, och njuter anblicken af dess vackra stränder, än instänger sig i en jernvägsvagn, synnerligen om priset är hälften lägre och några timmars tidigare framkomst ej är af vigt. Det är svårt att bestämdt afgöra, hvilka personer gå den ena eller andra vä - 422 Den 6 December f. m, gen, men säkert att just de personer som, för transporterande af sina produkter, vilja begagna sig af vattenkommunikationen, innan denna för vintern uphör, måste hastigare realisera dem, såsom Gr.
M. vid förra riksdagen också utgjorde det mest accentuerade mom. Men detta är icke fullt exakt, ty, utom dessa tre, förelåg redan då ett fjerde sätt att lösa frågan, uttaladt såsom vida enklare och rättvisare af Carolinska Institutets professorer och K. Sundhets-Coll., just det, som f. n. hvilar på lt. o. Ad-.s bord, i form af ett Betänk, från Ekon.- Utskit, nemi. att ställa de 3 läroanstalterna i det förhållande till hvarandra, att hvar och en af dem vore i viss mån oberoende af den andra, men att dock nödig samverkan egde rum. Det ofvannämnda 3:dje alternativet — säger man vidare — har blifvit tillstyrkt af alla auktoriteter, som yttrat sig i frågan; men om vi se till huru det blifvit gilladt och understödt, så finna vi att åtminstone Sundhets-Coll., som man kallar den kompetentaste myndigheten, icke lemnat sitt gillande, annat än med åtskilliga modifikationer, som voro af ganska väsendtlig beskaffenhet och gingo ut på att upphäfva några af de vigtigaste punkterna, på hvilka just komiterade insisterat. Tillstyrkan var således icke så alldeles obetingad af Sundhets-Coll.; den var det icke heller af Carolinska Institutet. Emedlertid ordnades, på sätt vi känna, den medicinska undervisningen 1861, och nu sades det i f. m, att Institutet icke borde hafva något att säga emot detta sätt, då den deri vidtagna åtgärden, att förlägga theoretiska examen uteslutande till universitets-fakulteterna, äfven ingick i komiterades förslag och Institutet icke i denna punkt protesterat mot detta. Men i komiterades för den med. undervisningen förslag var detta borttagande af theoretisk examen från Institutet, i viss mån kompenseradt af de praktiska profvens uteslutande förläggande dit, och detta borttagande utgjorde bland annat en väsendtlig del af komiterades system för den med. undervisningens ordnande, och endast såsom en sådan nödvändig delanordning kunde åtgärden försvaras.