Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktionen för sjösänkningsbolaget har genom underdånig framställning till Kongl. Maj:t anhållit, det Kongl. Majit nådigst täcktes till Rikets Ständer göra framställning att ifrågavarande statslån måtte till anslag förvandlas; men Kongl. Majit har i nådigt meddeladt svar funnit förevarande underdåniga ansökan icke böra till någon Kongl. Majits åtgärd föranleda. I följd af förenämnda omständigheter och anledningar, får jag hos Rikets Höglofliga Ständer vördsamt föreslå, 470 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 319. att det statslån af 40,000 R:dr R:mt, sorn blifvit Weselångens sjösänkningsbolag meddeladt, måtte till anslag förändras, och återbetalningsskyldigheten dymedelst bolaget efterskänkas. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 15 November 1865. J. P. Andreasson, från Elfsborgs län. Af Johan Peter Andreasson från Elfsborgs län, örn befrielse fran erläggande af ränta ä det för anläggning af jernväg från Borås till Herrljunga beviljade lån. För anläggande af Borås’ jernväg beviljade Rikets Ständer vid 1859—1860 årens riksdag ett låneunderstöd, motsvarande två tredjedelar af den verkliga anläggningskostnaden, som då beräknades till 2,558,000 R:dr och statslånet således till 1.700.000 R:dr högst. Till följd deraf att vägen gjordes smalspårig nedsattes kostnadsförslaget till 2.155.000 R:dr och två tredjedelar af detta belopp, eller 1,436,000 R:dr, äro således lyftade i Riksgälds-kontoret. Den verkliga anläggningskostnaden utgör nu 1,994,086: 63, hvartill bör läggas kostnaden för 30 st. godsvagnar, med hvilkas anskaffande Kongl. Maj:t lemnat bolaget anstånd till detta års slut, i kostnadsförslaget upptagna till 64,000:
Under tiden gingo Per och Ingrid hand i hand på gångstigen genom björkhagen. Per bar en krans af blåklint omkring sin gamla skärmlösa mössa och blommorna vip IDUN 1897 pade ända ner på hans ljusa ögonbryn. Ingrid trugade och trugade, att han skulle ta emot ett strå med röda smultron — de vackraste hon funnit på dikeskanterna men han såg skamsen ut och ville ej äta den. » Jag har ju ingenting åt dig » — sade han — » jag somnade ifrån alltsammans. » Till sist kommo de öfverens om att dela bären och satte sig på en sten för att förtära dem. Det blef deras frukost. För en stund glömde de alla vedervärdigheter, men ingen fröjd är länge blandad. » Tror du att vi få stryk, när vi komma h e m », frågade Per och drog betänksamt det sista smultronet från strået — » vi ha ju gått bort utan l o f? » » Ja, kanske hon slår oss, men nu skola vi ha roligt först, eftersom det är vår födelsedag. » Så fortsatte de åter vandringen under björkarna, där solljuset silade in och lämnade gyllene plättar på stenar och mossa. Daggen låg änuu kvar och deras bara fötter blefvo fuktiga däraf. Ingrids tunna kjol lämnade flikar kvar på törnbuskarna och Per hade mycket besvär med sin blåklintskrans, som oupphörligt ville åka ned på näsan. Men de pratade och småskrattade, som de ej på länge gjort. När de kommo ner till sjön, stannade de och blefvo i hast allvarsamma. » Det var här som mor drunknade — vår riktiga mamma — det har Greta sagt. » Ingrid kröp ut på en gammal pilstam, som krokig och vresig sköt ut ett stycke öfver vattnet, lade sig framstupa därpå och stirrade ner.
LIV. 20g. — angående Bankens utlåningar på kort tid och mot rörlig pant intill nästa Riksdag. XXXII. B. 302. XXXV. Å. 68. XLVIII. U. 120. XLIX. 146, 184. LI. A. 4. A. 64. LXI. B. 36o. LXII. A. 75. LXIV. B. 215. A. 348, — angående Bankens till utlåning på orörlig pant och på längre terminer, använda fonder, och deras disposition intill nästa 6o Riksdag. XXXII. B. 3oa. XXXV. L 90. XLVIII. U. 120. XLIX. 146, 184. LI. A. 67. A. 96. LXI. B. 36o. LXII. A. 70. BankoUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden angående Lånebiträden från Banken till vissa Städer och Corporationer i och för anmälda tillfälliga och locala behof. XXXII. B. 3oa. XXXV. Å. io5. XLVIII. U. 120. XLIX. 146, 184. LI. A. 124. LXI. B. 36o. LXII. A. 75. LXIV. B. 215. A. 348. — angående Bankens till utlåning i Discontväg anslagne fonder, och deras disposition intill nästa Riksdag. XXXII. B. 3oa. XXXV. Å. 108. XLVIII. U. 120. XLIX. 146, 184. LI. A. i3a. A. 148. LXI. B. 36o. LXII. A. 75.
Jag har nämnt Näringarnas förfall, Och hos mig förenäs lätt, att vara erkänsam för det goda man njutit, äfvensom upprigtig och sann i framställandet af de önskningar, sorn ännu återstå att göra* Det tillhör Riksdagsmannen mer än någon annan, att ej lämna något tillfälle obegagnrdt, då fråga är att gifva ett fullständigt begrepp om landets sanna belägenhet och således med hela sin förmåga och hela sin kraft medverka till afhjelpande af hvad som är felaktigt. Den tid af fem år som förflutit sedan sista Riksmötet, har lemnat oss tillfälle nog att erfara så väl det gagneliga, som det mindre fördelagtiga af landets inre styrelse. Åkerbruket, handeln och konstfliten hafva kanske i allmänhet icke gjort de framsteg man bordt förvänta Om ock conjuncturen i Europa till någon del föranledt sakernas närvarande ställning, så är det likväl troligt, att de systemer som man antagit till efterföljd sm Den 3 Februarii, så i fnancieit sora cmmercielt afseende, ännu mera bidragit till vår närvarande förlägenhet, hvilken är mera märkbar i inon af Provincernas afstånd från Hufvudstaden, och att de verkat på näringarnas aftynande, genom afsättningarnes förökade svårigheter, bristande tillgångar orsakade af varuvärdenas förminskning , oberäknadt bibehållandet af lika stora skatter, penningeförlägenhet öfver hela Riket, örn än inom Hufvudstaden mindre märkbar, det stora ölverflödet af sådane utländska varor, sorn inom landet kunna alstras, och brist på dem som i Sverige aldrig finna täflan, skadliga monopolier, som försvåra alla dermed icke begåfvade medborgares speculationers dessa äro i min tanka, de af ett felagtigt systeme beroende orsaker, som mer och mindre bidragit att qväfva all industrie, eller att hindra dess utveckling. Då ofvannämnde omständigheter komma att under loppet af detta Riksmöte, ofta sysselsätta hvarje vältänkande Svensk man, så vill jag ej nu borttaga tiden med att inlåta mig i detailler af ämnen, som i sin ordning skola grundligare behandlas.-
Emellertid var det verklig, ohycklad ålderdom, sådan, som man söker imitera, för att gifva kredit åt innehållet. Men hade den gamla buteljen hälft skäl att skämmas inför en modern medbroder med flerfärgad och förgylld etikett, skulle den senare ohjälpligt kommit på skam, om båda samtidigt blifvit öppnade. Den sneda gröna buteljen innehöll gamma äkta vara, som förmodligen legat till sig under de många år hon slumrat i prostens källare. En doft af fin essence spred sig i rummet, då den uppslogs, och medförde som en hälsning från Madeiras solbelysta sluttningar, hvilka aldrig kylts af någon snö. En ny brasa ökade de gamla herrarnes trefnad, som genom kontrasten till den rytande stormen där utanför kändes än mera Mig. Då knackade det hårdt på dörren. » Stig in, » ropade herrarne. Några stampningar hördes ute i förstu ' n, dörren öppnades, och in trädde en gumma i stöflar och karlrock med piska i handen. » Hvad vill mor Jansson så här sent? » frå- gade prosten, under det den tilltalade på vanligt bondmanér spejande såg sig omkring i rummet. » Jo, det är på det viset, » svarade gumman, » att gamla Erik Lars ' gumma ligger oeh själas. Jag var till gumman i förmiddags, och då sade hon, att hon gärna ville skrifta sig och få nattvarden, förrän hon ginge hädan. Jag kunde icke laga mig af förrän aftonvardsdags, oeh nu är jag här och frågar, om prosten vill fara till gumman. » » Kära bror, » sade den ene af kaptenerna, » icke kan du resa i sådant väder. Besinna, du har dina sjuttiofem på nacken! » » Icke lär vår Herre göra något åt gumman, » sade den andre, » för du inte far ut i så ' nt vargaväder. Stanna du hemma, så få vi en » robbert » till, och prostinnan bad oss redan vid kaffet ligga kvar hos er. » Ett mörkt uttryck af ogillande for öfver prostens ansikte, och båda kaptenerna tego. » Prosten gör efter sitt samvete, » sade budet vid dörren.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3o Dec. 184©. Preste-Ståndet den 3o Borgare-Ståndet den 3o — -— Bonde-Ståndet den 3o Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående lindring i roteringsoch rustnings-skyldigheten i Jemtlands Län. (Statssamt Allm. Besv. och Ekon. Ulk. Bet. N:ris 25 och 76.) S. A. K.
Uti en särskild § (14) har Utskottet föreslagit huru den skall straffas, som i uppsåt att med qvinna öfva otukt begagnar våld, hot eller list, utan att likväl upp - Lag-Ulskollets Betänkande, N:o 38. 45 såtet fullborda. Försök af denna beskaffenhet är redan i gällande lag belagdt ined straff. Genom 17 § i lagförslaget stadgas straff om man bortförer omyndig qvinna, med hennes vilja, men utan samtycke af målsman. Då nu en mängd qvinnor dels sakna målsmän, dels ock äro öfverlemnade åt sig sjelfva, äfven om målsmän finnas, synes det vara alltför bård t, om den, som begifver sig bort med en dylik qvinna med hennes vilja, alltid skulle derföre kunna dragas till Rätta. Dertill kunde emellertid ifrågavarande § gifva anledning. Försiktigare hafva 1754 års lagstiftare varit i denna del. De hafva nemligen endast stadgat straff för den, som bortförer qvinna från fader och moder eller dem, som i deras ställe äro; och som dermed blifvit lemnadt det skydd, som af lagstiftaren härutinnan kan fordras, har Utskottet ansett ifrågavarande stadgande böra i omförmälte hänseende bringas till öfverensstämmelse med gällande lag. 20 § torde helt och hållet böra utgå. Densamma synes så obestämd, att den sannolikt skulle föranleda till obefogade rättegångar. Behofvet af ett dylikt stadgande har hittills icke visat sig; och detta behof måste än mera undanröjas, då man i lagen söker inlägga ansvar för alla upptänkliga brott. Att lemna domaren tillfälle att såsom brott slämpla en, såsom sådan, i lagen icke upptagen handling, har städse ansetts vådligt; och dertill kunde ifrågaslällde § gifva anledning.
Främst jag skymtar vördnadsvärd Homeros, Ithaka där skönjs i rosig hägring — - — Ur Ovidii dikter vingad Eros ler i ungdomsfrisk och vårlig fägring. Boken där i grått? Ack, Tröja, Tröja, om ditt fall jEneas gripen talar! Tyst jag lyss — De lösas, band och boja, jag ser in mot vida pelarsalar Solbeglänst i forna Hippokrenen, svala vindar krusa silfverbölja. skrider — ve och skuggor honom » Käre frågvis, » sade hon, » det finnes människor, som önska, att ingen sysselsätter sig med deras innersta tankar och önskningar. Ehuru till - ytan de uppriktigaste människor, äro de dock ängsligt angelägna om, att få Från » de Ii0je Fjaelde » röster kalla, till er står allt fort min långa längtan. Drömmarprinsen Hamlet öfver scenen Fröken Stjernstedt yttrar sig blott förbehållsamt, nästan ogärna om sig själf och talar; sällan själfmant om sin författareverksamhet. Hon anser, att om hennes böcker tillhöra offentligheten, så gör hennes person det icke — och det har hon då så innerligt rätt uti. Men publiken har nu blifvit bortskämd och nöjer sig icke endast med fakta och årtal, utan vill ovillkorligen hafva reda på respektive celebriteters funderingar och meditationer öfver lifvet och döden och tsarens fredsmanifest och Dreyfusaffären eller, i brist på bättre, på färgen af deras brefpapper, namnet på deras favoritparfym och numret på deras handskar. Allt detta sökte jag ock härom dagen klargöra för Mark Stern, och hon svarade mig genom att citera de ord, som Gerard en gång riktade till Elise, denna Gerard, hvilkeu är en af de personligheter i hennes diktning, som hon håller mest af. Mystiskt dunkel höljer Singoalla. Trollska » runor » rå och huldra skrifva. följa. Orleanska jungfrun — doft af lagrar — herdeflickan ilar främst i striden — Iphigenia I gyllne dagrar skymtar hög den siste Homeriden. Nordens furor hviska Frithiofs Saga. Mon berättar tyst om kolargossen. Gamle Fänrik Stål hörs ordet taga, när i pörtet lustigt flamma blossen.
Larl; Grefwe kalkenkerA, welker; Fri - Den 18 Julli. 365 herre Klarks von ^VurtenderA, klric ViLIlrelnn Herr ^minotk, Laogor; Friherre Legerström, t. ven; Friherre Kosenliane, Sellerin!;; Herr valman, Lars folian; Herr von Stockenström, Salomon; Friherre vonSava, Lustak; Grefwe Hamilton, Lustak; Friherre linnck, ^golpll; Herr von Kackreif, vkure; Friherre Stael vor» lllolstein, Lorlltx Lugvig. Följande Herrar Conformerade sig serskilt med Herr SKMgebrang, nemligen: Herr kotlllieb, Larl Willielm; Herr^Lrungelstzerna, julius; Grefwe ?iper, Larl Lias; Herr Lripenvalclt, sacol) Lric; Herr Lripenvalat, Loran; Herr V^Ala, Larl; Friherre Wrangel, venning; Friherre WranZel, lregric ^n> ton; Herr Korgens tolpe, ingers. Högloft. Ridderffapet och Adeln ätskiljdes klockan Z til 2 eftermiddagen. In krgem ?rotocolli 6. Silverstolpe. 266 Den 21 Fredagen den 21 Julii. klenum klockan 9 formiddagen. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hältet r Högloft.
Ärfdabm, der det stadgas: ”De lösören, som omyndig ej sjelf be liöfver, böra lill hans nytto föryllras, och hans redbara penningar skall förmyndaren sä förränta och förkofra, som bäst och säkrast pröfvas.” Dä det likväl, i fall ett sådant tillägg kommer alt äga rum, blir nödigt att någon controll finnes öfver förmyndaren, i afseende på fullgörandet af delta åliggande, tror jag äfven det är nödigt att ansvar stadgas för åsidosättande deraf, och auser detta ansvar 3 II. 46 362 Den 26 October. lämpligast böra blifva detsamma som för en oredlig ombudsman. Dessutom tror jag, alt om K. M:s nåd. propos. om förmyndarekamrar, eller rättare sagdt om domstolars förordnande att vara öfverförmyndare, antages, så blir del lätt alt controllera, vid de redogörelser som förmyndaren bör afgifva, huruvida han fullgör sitt förutnämnde åliggande. Jag anhåller om återremiss af betänk, och att dessa mina anmärkmr måtte få åtfölja lill Utsk. Frih. Cederström, Thure Fredr.: För min del har jag visserligen icke något att anmärka emot den K. propos. om tysta förmånsrätters upphörande, utom i det fall, att förmånsrätt för omyndige skall nedflyttas efter inteckning, hvilket förslag jag anser vådligt, då jag icke kan finna, att det förslag, sora Hr Cederschjöld afgifvit, nemi. att myndlings egendom skall intecknas i förmyndarens fasta egendom, är lämpligt; emedan det finnes mycken egendom, som förmyndaren har om händer, hvilken icke låter sig inteckna i hans egendom. Förhållandet är nemi., att den omyndiges capilaler väl kunna intecknas i förmyndarens fasta egendom; men om den omyndige besitter jordegendom, sä kan man icke i förmyndarens fasta egendom låta inteckna hvarken sjelfva jordegendomen eller räntan deraf. Nu deremot äger myndling förmånsrätt hos sin förmyndare, i fall denna förestår myndlingens fasta gods.
Man torde derför ha rätt att fordra att dessa reformer, som auses nödvändiga inom akademien, verkligen blefve af, att åtminstone någon ansats gjordes till ett bättre, då alla äro öfverens om, att en förbättring kan och bör inträda. Väntar man kanske att rörelsen, som ske plägar, skall lägga sig så småningom, att bland opponenterna söndriug skall yppa sig och öfverlöpningar ske? Ar det inte bättre att visa prof på god vilja från ömse håll? Çtaten som konstbeskyddare har intet god t namn om sig. En fransk impressionist, Raffaelli, sjelf en ytterst karaktäristisk företeelse och en konstnär af erkänd betydenhet, yttrar härom följande rättframma ord: » Då i våra dagar styrelsen tar sig för att uppmuntra någon konstart, då är denna konstart nära sitt förfall, då bryr sig folket inte mera om den, hyser intet intresse för denna konst, hvars konservator och beskyddare blir staten, som känner och beundrar endast det förgångna. » Det är både nedstämmande och hoppgifvande intryck, man får af våra nuvarande konstförhållanden. Hoppgifvande derför att detta sakernas tillstånd måste bilda öfvergången till friare åsigter i fråga om konstens vård. Men nedslående derför att det alltid sega och i vårt land så starka reaktionära elementet lägger så upprepade hinder i vägen för nyttiga reformer härutinnan, att det * Opponenterna, som afsagt sig all gemenskap med akademiens styrelse, anse sig ej kunna söka stipendier, hvilka utgifvas genom akademien. Man tycker dock, att hvaije ung konstnär borde ha samma rättigheter i fråga om stipendier, då ju pengarna äro ämnade att under-stocka talangen och ej att belöna lojala åsigter.torde dröja onödigt länge, innan något blir gjordt Ibland ser det ut, som vore vederbörande så rädda att göra något medgifvande åt det yngre partiet * som fruktade man att hela den gamla bygnaden skulle ramla, om man en gång gjorde en eftergift. Och nedslående derför att vården om konsten, den fria, lifvande konsten, upplöser sig i blott käbbel och parti-gräl, som till på köpet löper fara att röra sig om påfvens skägg i stället för att hålla sig strängt till sak.
174- -— i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om förhöjning i Rotehjelpen för svaga Rotar 'inom Kronobergs och Calniare Län. XXVII. 175. — angående ett ökadt anslag å Stat för Bergsskolan i Fahlun. XXVII. 173. — med förslag till förklaring af 36 Cap. 1 § ByggningaBalken, angående skyldighe - ten att deltaga i Kyrkobyggnad, med hvad dertill hörer. XXVII. 1^5. Expeditioner till Konungen, Rikets Ständers, angående yrkad skyldighet för Ordinarie Domare, att af egne medel ersätta alla de kostnader, hans Vicarius, i och för sitt förordnande, får vidkännas för resor utom Domsagans gränsor. XXVII. J75- — angående hemmansdélars med olika nummer sammanslående under en Rök eller hemmansdel. XXX. 65. — om bestämmande af vissa rättigheter för Prest män, sorn antagas till Lärare vid LaucaslerSkolor, der minst barn njuta undervisning. XXX. 65. — med anhållan om stadgande af uppgifne vilkor för cornpelence till lediga sysslor inom Kongl. Postverket. XXX. 65. — med anhållan, att Wisby Hospitals inkomster måtte tills vidare, för uppförandet af en ny Lazanettsbyggnad derstädes, till oförminskadt belopp få användas. XXX. 65. — angående ett förändradt sätt för saltpetters transporterande. XXX. 65. — angående inrättande af ett Curlius i Söderhamns Stad. XXX. 65. — angående anslag af medel till kostnaderne vid Högtsalig Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Sophia Albertinas begrafning. XXX. 65. — angående öfverlåtande afen Kronan till - 176 horig tomt ät Oelreicliska Enkhusinrättningen i Landscrona. XXXII. i5.
Julii afgifna utlåtande öfwer L.ne til Utskottet inlemnade Memorial, innefattande klagan deröfwer, at den Allmänna BrandförsakringsJnrättningen tilhörige Fond, enligt en den 14 Augusti 18O8 utfärdad Kungörelse, blifwit skild i L:ne under gemensam styrelse och Förwaltning lydande, nan til inkomst och utgift alldeles ätffilde Cassör , den ena för Stads - och den andra för Landt-Egendomar; uti hwilken Munda widtagne Författning, den Memorialens författare ansett icke kunna bestå med de wid Werkets inrättning är i?82 öfwerenskomue willtor, de anhalla vin ändring och at Werter matte aterföras pä samma fot som förut. Efter upläsande däraf, och dä Utskottet detta mäl til Riksens Högloft. Ständers widare ompröswande öfwerlemnat, fann Ständer lika med Utskottet sig icke kunna med denna fräga taga någon befattning, hwilket genom Utdrag af Protocollet skulle Riksens Högloft. Ständer samt Beswärs - och Oeconomie - Utskottet wördsamt och wänligen meddelas. Ut supra. Lx lliotocollo, I. kl. Almgvist. Ut - 973 Den 15 Augusti. Utdrag af Protokollet, hållit i BorgareStändets Plenum i Stockholm den n Augusti 1809. S. D. Som, i anseende til Åtskilliga Riksdags Fullmäatiges deröswer forde klagan > at den til Allmänna Brandförsäkrings-Inrättningen hörande Fond, enligt en den 14 Augusti 1808 utfärdav Kungörelse, blifwit ffiljd i L:ne Castor, den ena för Stads - och den andra för Landt-Egendomar, Borgare - Ständet, uppä de af Riksens Högloft. Ständers Allmänna Beswärs - och Oeconomie-Utstott i Protocolls-Utdrag af den 10 nästl.
Af den 26 sistledne Januarii, i anledning af erhållen Remiss från Hedervärda Bonde-Ståndet af åtskillige Anföranden, rörande vissa omständigheter vid Indelte Regementernas Beklädnads-sätt; deruti Utskotter dels ansett det icke vara Rusteller Rotehållare betagit, att sjelfve för Manskapets Mondering tillverka Vadmal, och aft detta, derest det befinnes vara af fullgod beskaffenhet, får i stället för kläde begagnas, och att således något tillstyrkande i detta fall torde finnas ej vara Den 13 Felruaru, 303 af noden; dels afstyrkt bifall till den föreslag, ne anstalten med Vadmalets färgning genom Rustech Rotehållarnes, Compagnie-Chefernes eller Compagnie-Fullmägtiges försorg, hvarigenom i stället för någon fördel för Rusteller Rotehållarne, möjligen kunde tillskyndas dem oförutsedde förluster, samt Compagnie-Cheferne eller Compagnie-Fullmägtige ett ökadt be. svärj samt dels i anledning af väckt fråga om . fastställandet af en viss oföränderlig Modell för Manskapets Monderings-Persedlar, ansett sig böra förnya Utskottets vid nästlidne Riksdag afgifne tillstyrkande, att Riksens Ständec måtte hos Kongl. Maj:t framföra den underdåniga önskan; att förändringar af MonderingsPersedlarne mätte, såsom ganska mycket betungande, så sällan som möjligt påläggas, samt då endast efter Kongl. Maj:ts Egit Nådiga förordnande kunna anbefallas. 3:0 Af den 26 sisthdne Januarii, i anledning af Herr Prosten Öhrvalls Motion, om befrielse från skyldigheten att aflemna Bränntorf till Warbergs Fästning för de flera KronoHemman i Norra Halland, hvilka icke hafva torf eller annat bränsle för egit behof j hvarå Utskottet likväl, af anförde skäl, ansedt sig icke kunna tillstyrka bifall. *0 Af den 26 sistledne Jamtarii, i anledning af H*rr Prosten D.
Handtverks - Ren JO April f. m. 573 Ordn. är berättigad till idkande af handtverk, får anmäla sig lill denna handtering, ty då kan hela massan af dessa Städers invånare lägga sig till dylika apparater och rörelsen således riktigt florera. Alt åter öfverlemna lill vederbörande K:s Befh:de att bestämma, huruvida en sådan rättighet må en eller annan Stad raedgifvas emot serskild kontroll, kan i flere hänseenden vara vanskligt. Hr Braunerhjelm: Jag får först bemöta de anmärkningar, Gr. Lewenhaupt gjort, och får säga, alt någon dubbelskatt, såsom han påstått, icke upkommer, då jag destillerar pä samma tid jag bränner bränvin; ty jag destillerar ungefärligen 4 gånger mera, än jag bränner; och då blir skatten för deslilleringen högst 4 sk. Jag kan icke inse något skäl, hvarföre jag utan afgift skall få destillera. Hvad äter angar det mer eller mindre smakliga i bränvinel vid smörborden, kan detta afhjelpas dermed, att bränvinet försattes med kryddor, såsom kummin eller pomerans. Gr:n har fullkomligt misstagit sig i fråga om finkeloljan. Hon kan icke borttagas endast genom omdeslillering. Jag tror icke på min egen chemiska kunskap i den vägen; men jag bar rådfrågat skickliga chemister, hvilka sagt mig, att bränvin endast kan renas derigenom, ali det får rinna genom ett lager af kol, som absorberar all finkelolja; jag ber Hr Gr:n att, för uplysning härutinnan, vända sig till chemister. Gnn har jemväl sagt, alt det vore synd att förneka någon att destillera bränvin. Ingen har blifvit dertill förnekad. Hvar och en, såväl i Stad som på landet, som har rättighet att bränna bränvin, kan sysselsätta sig med destilleriug. Jag behöfver endast anmäla mig till bränvinsbränning och destillera mina 2 månader.