Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa gjorde hvad de kunde för att bistå min mor; och så fick jag växa upp under torftiga, men dock sorgfria förhållanden. Jag var en klen, dum stackare som barn; skolundervisning har jag aldrig åtnjutit och äfven tyvärr allt för knapp privatundervisning. Mina lärarinnor hade visst aldrig roligt med mig, och ett är visst: jag ej heller med dem. Mycket har jag emellertid lidit af att aldrig ha haft någon fast elementar kunskapsgrund att stå på. En viss snapphaneförmåga har jag ju haft, och då med ökade krafter vetgirigheten växte, bjöd jag till att med själfstudium fylla bristerna i min bildning. Men hur föga de afhjälptes, vet jag bäst själf. Vid femton års ålder gick jag upp till Lea med ett drygt dikthäfte. Hon skakade på hufvudet och gaf mig det dräpande rådet att först och främst lära mig svenska. Det rå- det tog jag så ad notam, och hvilken välvilja, ja, långt mer än välvilja: verklig moderlig vänskap, hon sedan slösat på mig, för den kan jag aldrig nog visa henne tacksamhet. Att jag knåpat ihop litet vers under några år och utgifvit ett par böcker • — » Vind för våg » 1885 och » Ljusa skyar » 1886 — vet ni, men det är redan fyra år sedan jag dog som så kallad författarinna för att lefva upp i man, barn och hushåll. Jag vet, det finns själsoch kroppsstarka kvinnor, dem jag af innersta hjärta beundrar, hvilkas vingar växa med ökad verksamhet, hvilka hinna med allt och ingenting försumma, men jag hör tyvärr ej till dem. Mitt hem, min man och mina två små barn ha kommit mig att på det stora hela betrakta ett skrifbord som en lyxartikel, och dock kännner jag ibland längtan efter en vrå för mig själf och permission från alla andra intressen än skrifning. Men hvad hjälper det! Min man, som är ledsen öfver att jag nedlagt min penna, skulle nog gärna gifva mig en sådan permission, men intressena gifva det ej, jag kan ej dela dem. » Jag har, som sagdt, ej tvekat att gifva offentlighet åt denna lilla själfteckning, ty den målar så förträffligt, så troget författarinnan — enkel, anspråkslös, blygsam och.
AGDA FRUNCK, inackorderad hos Larsson. GUSTAF FRUNCK, hennes bror, prest. FILIP, studenter. AXEL, ERNST, Rättaren på Sjövik. En hushållerska. En torpare. Ett större studentrum, ett bord midt på golfvet med punschbuteljer och glas. KARL sitter framför brasan och röker pipa; AXEL och ERNST samt andra studenter stå omkring bordet, på hvilket FILIP har sprungit upp för att hålla tal. FILIP. Nej, mina vänner, framåt! så är vår lösen, vi som ännu äro unga och hafva friska känslor i vår barm. Framtiden är vår, och vi äro framtidens och ändå vilja de gamle kasta bort oss, som äro hörnstenarne till den stora nybygnaden. De skratta åt våra ungdomsdrömmar, de bele våra varmaste förhoppningar, de motarbeta våra uppriktigaste sträfvanden. I gamle, I skratten åt studenten, men glöm icke bort, du man med stenhjertat, som är så färdig att döma, att i morgon sitter studenten som din domare; glöm icke bort, du moraliserande förtorkade gubbe, att i morgon är det studenten, som från predikstolen slungar lagens åskor öfver ditt hufvud; glöm icke bort, du i dag så öfvermodiga qvinna, att i morgon står studenten vid din sjukbädd och håller din lifstråd i sin hand! I fäder, I mödrar, som så strängt dömen edra söner derför att de ännu icke lärt att hyckla en nykter förståndighet och icke blygas att visa, det de äro glada öfver den lyckan I skänkt dem att få vandra i vetandets herrliga tempel, kasten edra blickar ned i deras tysta arbetskammare, läggen ihop alla deras mödor, umbäranden och försakelser, som de ej vilja visa, och I skolen med godt samvete kasta er hvita skärfva i rättvisans och billighetens urna! Mina vänner! I skratten icke åt mig, jag läser i edra blickar samma eld för allt det stora, sköna och sanna, för hvilket ynglingen svurit att kämpa. Nåväl! Följen mig till kampen mot mörkret!
Jag vill icke besvära R. o. Ad. med en votering i denna fråga; men anhåller alt min reservation emot ett sådant beslut måtte i prolocollet blifva antecknad. Föredrogs ånyo Bevilln.Utsk:s d. 23 och 27 dennes på bordat lagda betänk. N:o II, ang:de grunderne för den blifvande allmänna bcvillningen samt föreskriftcrne för tillämpningen deraf. Detta betänkande företogs punktvis till pröfning. l:sla punkten, innehållande anmälan, att alla i det vid betänk, fogade förslag till bevillningsstadga förekommande procenteller sifferbelopp endast förslagsvis blifvit upptagne, samt förbehåll för Utsk. att, sedan Ii. St. fastställt b ev ilin ing sgrunderne och statsbristsumman blifvit bestämd, fä uppgifva och föreslå de belopp, hvarefter bevillningsafgifter ne i hvarje fall skulle komma att beräknas. Hr von Rosen, Georg Ludvig: Jag får vid denna riksdag åter upprepa hvad jag vid en föreg:de riksdag yttrat, nemi. att jag reserverar mig emot den form, i hvilken bevilln.- författn. utgår ifrån R. St. Jag reserverar mig icke emot debiteringen, ty den är R. Sl:s rättighet och pligt; men jag reserverar mig emot alla de reglemeutariska föreskrifter, som i vårt land stadga nya lagar och nya förhållanden, hvilka R. St. icke äga rätt att ensamme göra. Här ingår R. St. uti lagstiftningar, som tillhöra lill och med grundlagen, tolkning af allmän lag, embetsoch tjenstemäns åligganden, ansvars påbjudande etc., utan att dessa beslut underkastas K. M:s nådiga sanction. Jag vill blott såsom exempel åberopa en enda §, nemi. den 123, der R. St. förbehålla sig rättighet att stadga, att taxeringsman äro R. St:s ombud, hvarom allmänna lagen ingenting nämner och alt, i följd deraf, dessa taxeringsmän äga samma skydd, som 110 § Reg.F. och 77 § Riksd.Ordn. för riksdagsmän bestämma. Jag hemställer, om R. St. allena kunna stifta sådana lagar.
Fabrikören ensamt skall anses såsom Sta - / 328 Den 3o December f. m, tens skötebarn, och alla öfriga medborgare som dess stjufbarn. På sådana af Motionairen yrkade vilkor skulle mängden af Landets innevånare anse Fabrikörerne för ett skadeligt ogräs, i stället för nyttiga Statens medlemmar. Men till ersättning för Motionairens stjufmoderliga behandling mot Landets nyttigaste medborgare, yrkar han i 5:te punkten, att export af Inrikes Manufactur och Slöjdeproducter må gynnas, och att de Bolag, som sig dertill, under nödig controll för verkställigheten, vilja förbinda, må förunnas vissa förmåner och uteslutande rättigheter dertill under vissa år. Med farhåga emot de ofta af Projectmakare yrkade monopolier, önskar jag, att inga uteslutande rättigheter eller förmåner må beviljas hvarken enskilde eller Bolag, som icke dertill gjort sig berättigade genom sådana offer åt Fäderneslandet, att det allmännas vinst är tillräckligen försäkrad. I 6:te punkten yrkar Herr Lefren ett sådant TullbevakningsSystéme, som de facto lemnar näringarne det skydd, som de jure är dem ämnadt, hvartill han anser höra en utsträckt och så klart i författningar uttryckt visitationsrätt, att Lurendrejare och Tullförsnillare må träffas af Lagen, och beslagaren vara tillbörligen fredad vid sitt kalls uppfyllande. Äfven jag bar mer än en gång för detta yrkat ett strängt, väl ordnajdt, TullbevakningsSystéme, med lamp - Den 3o December f. m. 32(3 liga stämpeloch förpassnings-stadgar, ocli. alfvarsamma, ovilkorligen å den brottslige tillämpade, straff. Med sådana åtgärder skall tullförsnillningar i det mästa förekommas, utan behof att, genom för långt utsträckt visita ti ons-rätt, slöra de förhållanden i husliga lifvet, som för hvarje lagstiftare böra vara heliga.
Bland de under perioden fulländade vägomläggningar, som varit af största omfattningen, må nämnas de, hvilka i senaste femårsberättelsen oinförmälas såsom dels påböijade och dels tillämnade, eller vägomläggningen emellan Länna och Walla gästgifvaregårdar, dertill af statsmedel anslagits 15,705 R:dr, samt förbättringarne, genom backars sänkning eller kringgående, af vägen emellan Fittja gästgifvaregård och Södertelge äfvensom emellan denna stad och dels Kumla, dels Pilkrogs gästgifvaregårdar. Dessa sistnämnde förbättringar torde hafva kräft de största uppoffringarne från kommunerna, som för ändamålet tillskjutit ända till 37 R:dr 50 öre per mantal, oansedt statsanslag varit beviljadt till belopp af 42,975 R:dr R:mt, och dessutom bidrag lemnats från en del socknar inom Södermanlands län. Nya väganläggningar åter, som förtjena att särskildt nämnas, äro den öfver Björkön, i Wätö och Wäddö o socknar af Lyhundra fögderi, den utefter hela Ljusterön i Akers fögderi och den inom Huddinge socken i Svartlösa härad, af hvilka nya söckenvägar den sistnämnde, ehuru redan år 1860 väsentligen fullbordad, dock först år 1861 afsynades. Sammanlagde kostnaderna för dessa väganläggningar, af hvilka den öfver Ljusterön utförts utan allt statsbidrag, kunna icke ens någorlunda exakt uppgifvas, enär arbetet, olika på de särskilda ställena, verkställts dels hufvudsakligen och dels i större eller mindre mån genom gångled och ökedagsverken in natura från hvarje mantal. Statsanslag hafva varit beviljade med 20,000 R:dr till Björkövägen och 10,500 R:dr, allt R:mt, till Huddingevägen. Landshöfdinge-Embetels uli Stockholms Län und. ber. för åren 1856—1860. 2 10 Stockholms Län. Broar. Färjor. Grindar. Skjuts. Kronobrefbäring.
Att åter nu tillåta , att Actie-ägarne utan att ytterligare biträda med en skilling till Canalens färdigbyggande, skulle 15 m i5 C*t»btr «, mi 5$f fä öka ilna Actier genom ärlig påteckning utan någon inbetalning vöre, enär dertill kommer, att anslaget af Staten ej kan anses som ett lånebiträde, emedan de 3 Stånden bifallit den första punkten utan förändring, att i sjelfva verket minska Statens inteckning i Csnalen, (under det Staten gifver ytterligare anslag) i samma mort som Bolaget endast genom en påteckning finge större värde på sine Actiar. Kär således efter allt utseende en Rättegång, hvilsten jag lemnar derhän , huru den kan slutas, framdeles torde komma att ägc rum, anser jag att Staten bör bevara, sin rätt, och ej tillåta en högre teckning. Då man åt Bolaget öfverlemna hela Canalen att draga vinsten af, haj ej Bolaget skäl att klaga , att den starkares rätt utöfvss på den svaga. Jag önskar , att i en framtid Riksens Ständer ej må få skäl att beklaga sig deröfver,; att den sluges rätt blifvit öfvad på den, sora varit utan misstroende* Herr Stråle, Nils Wilhelm'. Idka med Herr Grefve von Plaien ifrar jag för, att Götha CanalBolag måtte bibehållas vid sina lagliga rättigheter j men jag kan icke inBe, att man gått något utöfver dem. Man säger att, då Bolaget nu genom teckning på Actierne skulle godtgöra sig 5 procents ränta , vore det endast Bolagets medel; hvaraf det skedde. Men sådant är ej förhållandet. Riksens Ständer hafva förklarat år 1815, då de beviljade anslag åt Canalen, att det skedde med vilkor, att Staten ej fordrade någon ränta, förrän Canalen gaf en sådan inkomst, att Bov faget kundo fä & procents utdelning af yiust®n: 398 Ven i5 Octoler e. m. Genom det förslag, som nu blifvit gjordt skulld Actie-insättningen gå till iao procent, och således Actie-ägarne erhålla 6 procent pl det först tecknade Capitalet, innan Staten kan erhålla någon inkomst af Canalén.
Af alla dessa förhållanden synes det vara obestridligt, att det icke är genom banans utsträckning åt öster utmed Mälarestranden, som Köping-] inits jernvägsbolag bör söka förökad trafik och inkomst, utan att dessa fördelar endast kunna tillkomma detsamma til! följd af nya banor, som komma att anläggas från bergslagerna och anknytas vid den redan färdiga delen af banan. 77 Staten kan således lika litet sorn bolaget äga något intresse att fullborda jernvägen emellan Arboga och Köping, samt saknar derföre, efter Kommittéens underdåniga tanke, anledning att dertill lemna bidrag. Ingen lärer dock bestrida, att bolaget genom sin jern vägsanläggning och egentligen derigenom, att den erhöll en böjning inåt landet norr om sjön Wålängen mot bergslagerne, utomordentligt gagnat dessa orter och, i förening med bibanan till Nora, beredt förut icke tillgängliga afsättningstillfällen för dessa trakters rikedom på malm och jern. Såsom särskild bana uppfyller följaktligen denna jernväg den orts behof, som hon genomskär. Men sedan Vestra stambanan med dess utgrening till Orebro blifvit fullbordad och satt i omedelbar förbindelse med bolagets jernväg, återstår för denna en annan ej mindre vigtig och för en stor del af landet gagnelig bestämmelse, nämligen att, såsom Kommittéen redan antydt, förmedla förbindelsen ifrån vestra sidan af Mäla rödalen, Orebro läns öfra bergslager och, sedan en föreningsbana blifvit utsträckt till Norra stambanan öfver Strömsholms kanal, från hela det norra Sverge till rikets mellersta, södra och vestra orter. Innan likväl sistnämda föreningsbana blifvit öppnad, kan bolagets jernväg icke betraktas annorlunda än såsom en bibana till Vestra stambanan, om också en af de vigtigaste.
Jag tror icke att det förbehåll, som jag fästat vid bifall af SlatsUtsk:ts förslag i denna thel, på något vis innehåller någon ny fråga, men då det förefaller mig sannolikt att R. o. Ad. ännu hyser samma tanke om KrigsHofRättens olämpliga organisation, som Ståndet vid en föreg:de Riksdag uttryckt, vågar jag, med åberopande af hvad jag nyss haft äran anföra, fortfarande anhålla om Hr Gr:ns o. Landtm:s propos. på bifall till punkten med ifrågav:de förbehåll. Gr. Sparre: Det är så mycket mera olämpligt att göra ifrågav:de tillägg, som det ännu ieke är afgjordt hvad beslut R. o. Ad. kommer att fatta på LagUtslcts framställning i ani. af det gjorda förslaget om KrigsHofRättens indragning. Det är möjligt t. ex. att LagUtsk:t afstyrker denna indragning, på grund deraf att K. M. nyligen vid föredragning af detta ärende icke funnit R. St:rs skrifvelse föranleda någon åtgärd och att denna LagUtsk:ts hemställan vinner representationens bifall. I sådan händelse vore det ju att yttra sig i förväg öfver ett ärende, deri R. St:r först sednare komma att fatta beslut. Jag vidblifver således min anhållan. Hr Stjernsvärd: Det är icke utan en viss förundran som jag nu tinner mig invecklad i tvist med en person uti en fråga, ronde hvilken jag med honom var af alldeles enahanda åsigt vid föreg:de Riksdag. Protma kunna utvisa att jag icke afvikit från min då yttrade åsigt. Hvad Gr. Sparre yttrat om LagUtsk:ts möjligen blifvande beslut, tror jag icke det ringaste inverkar på det beslut, som R» o Ad. kommer att fatta; ty 0111 li. o. Ad. bifaller anslaget, så kan icke, ehvad LagUtsk:t än må bestämma, någon förändring i detsamma ega rum före nästa statsreglering. För öfrigt har jag aldrig yrkat att. KrigsHofRätten skall indragas; ty jag anser högst olämpligt att ställa militären under civila domstolar. Gr. af Ugglas:
För alla de inom detta län belägne städer var förhållandet, i afseende på försäkringsvärden, inbetalte premier och godtgjorde ersättningsbelopp, vid sistlidet års slut följande: 29 Malmö Lund Helsingborg Ystad Landskrona Banko R:dr Hvartill föres för städerna i Christianstads Län samt för Halmstad Summa Inrättningens sammanlagde inkomsti utgjorts af: Ofvanstående afgifter B: Räntor » Hvarifrån afdragits dessa utgifter: Ersättningar ...» Kostnader » Utdelning för 1855 » Fond således vid 18 Denna Fond består af: Intecknade lån till delägare inom halfva ringsvärdet emot 5 procent ränta och mii amortissement Intecknadc lån inom V^delar af de sis medcltaxeringsvarde i fastigheter å Ian Skånska Hypotheks-Föreningens Obligatf procent Insatte medel på uppoch afskrifningsri fortsatta Skånska Privat-Banken Inventarier, kontanter, oguldne räntor m. Ansvarssumma eller försäkringsvärde. Ersatte brandskador. En särskild försäkringsanstalt har år 1854 bildats i Lund under benämning af »Skånska Städernes Braudstods-Förening till försäkring af lösegendom». Efter något mer än ett års verksamhet var denna inrättning vid slutet af år 1855 till den grad anlitad, att försäkringar meddelats för en summa af 4,005,860 R:dr Banko, deraf på delägarne inom Lunds stad belöpte sig 965,130 Hulr sagde mynt. Hvarje af Länets fögderier bar en gemensam Brandstodsförening, med undantag af Luggude, Rönnebergs och Onsjö häraders fögderi, som är försedt med två dylika, den ena för Rönnebergs och Onsjö härader samt Attarps socken af Luggude härad och den andra för öfriga delen af logdcrict. Såväl värdet af de i Föreningarne till försäkring vid 1855 års slut upptagne åbyggnader och lösören, sorn de från och med år 1851 till och med år 1855 utbctaltc brandskade-ersättningar utvisas af följande tabell: Ul(idalie brandskadeFörsiikrings-värde. ersällninpar under arén 1851—1855.
I anledn. häraf tillkännagaf Hr Gr. o. Landtm, att han, då R. o. Ad. förbehållit sig att serskildt pröfva de i Bevilln.- Utsk-.s förevar:de betänk, förekommande förslag till und. skrifvelse^ ansett sig böra uppskjuta föredragningen af den i afseende på artikeln spanmål föreslagna skrifvelse, intilldess jemväl alla de öfriga kunde förekomma till pröfning. 35:te punkten, ang:de artikeln strumpor, bomulls-. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Med erinran, alt R. o. Ad. förbehållit sig att af strumpor få serskildt öfverlägga om endast bomulls-, torde jag få medela, att PresteSt. å denne artikel fastställt tullen till 1 r:dr 16 sk. Jag önskar att R. o. Ad. måtte fatta sitt beslut i enlighet dermed. Ofvergången till 1 r:dr i tull torde blifva allt för kännbar. R. o. Ad. biföll, uppå härefter framställd propos. att bomullsstrumpor skulle åsättas en införseltull af 1 r:dr 16 sk. U. Då härefter Hr Gr. o. Landtm, erinrade att äfven ifrågavar:de strumpors tullvärde, hvilket i Utsk:s tariff och 1845 års taxa blifvit utfördt till olika belopp, nu borde bestämmas, yttrade Hr von Hartmansdorff: I öfverensstämmelse med den afgift, jag tagit mig friheten föreslå å artikeln bomullsstrumpor, anhåller jag, att Ståndet ville bestämma tullvärdet till 5 r:dr 24 sk. Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge bomullsstrumpor böra åsättas ett tullvärde af 5 r:dr 24 sk. pr U. Ropades ja. 36:te punkten, ang:de artikeln trädvaror, sparrar under 8 tums tjocklek midtpå. Frih. Palmstjerna: Jag hemställer om ordet midtpå icke bör utgå, emedan jag anser dess bibehållande endast föranleda till underslef. Hr von Hohenhausen, Mich. Silv.:
Att, i hvad Rättegångs-mål som hälst, en Part väl må vara tillåtit, att innan Dom eller Utslag fallit, efter eget val, genom tryck kungöra Inlagor, Besvär och Anklagelse; men att en sådan Part äfven åligger vederpartens förklaringar derå, jemte Domstolens utlåtande deröfver och Ledamöternes i Domstolen särskildta vota, genom tryck kunnige göra, så att allt hvad som hörer till en fullständig upplysning om sjelfva saken, dess behandlings-sätt och Utslagets grunder, må till Allmänhetens kunskap komma. Likväl må ej någon anses skyldig att utlösa andra Handlingar än till detta ändamål ovilkorligen oundgänglige äro, och må pröfningen derom bero af Domaren, hos hvilken målet förevarit, under laga ansvar, om dermed annorlunda förfares än med denna Lags tydliga mening och stadgande öfverensstämmer. Den häremot bryter, bote 50 R:dr. Det skall ock stå hvar och en Part fritt, som häfver någon sak, eller något annat dess rättighet rörande mål, antingen hos Kongl. Maj:t i Dess Högsta Domstol, eller hvad annan Domstol eller Publikt Verk det vara må, att deröfver låta trycka underrättelse, eller så kallad Species facti; dock att han håller sig vid sanning och anständighet. Den häremot bryter, bote 33 R:dr 16 Sk. Att Protocoll och Handlingar i förlikta brottmål ej må, så länge någon af Parterna lefver, utan deras ömsesidiga tillstånd, eller, derest Parterne äro döde, ej förr än 276 Riksdagen 1812. femtio år efter deras död, af trycket utgifvas. Den häremot bryter, bote 33 R:dr 16 Sk. Att ingen må tillåtas att, i andra fall än Allmänna Lagen och nu gällande Författningar utstaka, meddela eller till tryck utlemna Utdrag af Kyrkoböcker eller af andra Själavården och Kyrko-disciplinen rörande Handlingar, i afseende på enskilde personers lefverne och seder, så vidt de lända dem till skada eller förklenande. Den häremot bryter, bote 33 R:dr 16 Sk.
Det är icke något tvifvelsmål mot Herr Lagerheim;, framställning 0111 beloppet af flera Löner för JustilieRevisionen, som föranleder mig att försvara StatsUtskottets åtgärd; jag är tvärtom iörvisjad, att mod den närmare kännedom nämnde värda Ledamot äger om JustitieRevisionen och ries? göromål, att han har en god grund för sin yttrade öfvertygelse; men jag har endast trott mig böra visa, att StatsUtskottet följt s; nima princip vid detta som andra tillfällen, och derest Utskottet kunnat föreslå flera Löner vid ett Embetsverk eller Collegium, än som förut äro på Stat uppförde, så hade StatsUtskottet med samma skäl bort föreslå indragning på andra ställen, der gör römalen sådant kunna medgifva. En sådan pröfning förutsätter en långt vidsträcktare kännedom än af Utskottets Ledamöter kan förvänta,, och en sadan undersökning är dessutom icke möjlig pä den tid som för ett Riksmöte får upptagas. Exempelvis vill jag hafva äran nämna, att dä KrigsExpeditionens Stat var under granskning inom Ut - Den 17 Juliew - 831 skottet, befanns antalet af Lönerna vid nämnda Expedition påtagligt otillräckliga i jemförelse med antalet af de tjenstgörande personerna, och detta för hållande var af Chefen för nämnda Expedition så tydligen utveckladt, att alla Ut-kottets Ledamöter, som insågo behofvet, gerna velat föreslå några nya Löner, om man icke funnit sig dertill hindrad ;.f dtn princip, jag redan haft äran omnämna. Om inga andra anmärkningar göras emot Betänkandet än de som redan blifvit framställda, vågar jag vördsamt anhålla om proposition tili bilail derå. Herr Grefven och Landt Marskalken gjorde proposition till Bifall å Betänkandet, hvilken med Ja besvarades. Härefter, uppå aF Herr LandtMarskalken gjord proposition, remitterades Herr Humtnelhjelms motion till StatsUtskottet och skulle med de öfriga Stånden eommuniceras.
Proposition, Nio 26. kontroll, liar bemälde kommitté, uti underdånig skrifvelse af den 21 sist-» lidne Juli, afgifvit förslag till förordning, angående tillverkning och omdistiHering af bränvin, samt tillika, redogjort för de åsigter, hvilka legat till grund för samma förslag. Till en början härj kommitteen, beträffande de förhållanden, under hvilka bran vinsbränningen för närvarande bär i riket utöfvas, enligt olli.— eiella. uppgifter, anfört, att antalet af taxerade bränvinspannor utgjort:. År. Antal.' Sorn dessa uppgifter endast omfattade antalet, storleken oell klassen af de i riket befintliga , taxerade bränvinspannor och således i. så måtto voro< ofullständiga, att de icke lemna upplysning, huru många och hvilka af dessa pannor drifvas med eld eller med ånga, hade kommitteen härigenom saknat tillförlitlig statistisk grund för att kunna bedöma brännvinsbränningens närvarande ståndpunkt i afseende på den större eller mindre tillverkning» Kongl. Majils Råd. Proposition, N:o 26. 5 seni med de till taxering uppgifne pannorne åstadkommits, destomer som, då pannérymden utgjorde grunden för beskattningen, och redskapens form ej på något sätt blifvit begränsad, uppfinningsförmågan förstått att, isynnerhet sedan ångpannor dervid blifvit begagnade, i högst betydlig mån öka afyerkningen. Koramitteen hade derföre funnit det ieke kunna med någon säkerhet afgöras, huru många och hvilka af de uppgifna pannorne höra anses hafva blifvit begagnade endast till hränvinsbränning för husbehof, eller kunna anses hafva tillverkat bränvin med beräkning af ett större eller mindre qvantum till afsalu, helst det ingalunda kunde antagas, att alla mindre bränvinspannor, äfven då de äro af första klassen * drifvas uteslutande för förstnämnde ändamål.