Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För öfrigt får jag fästa uppmärksamheten på angelägenheten deraf, att kapellpredikanter, hvilka komma alt anställas vid de nya kapellförsamlingarna, och illa aflönas, hvilket ovilkorligen måste inträffa, om aflöningen skall utgå af församlingarna. Det är af yttersta vigt att inom församlingarna finnas religionslärare af utmärkta egenskaper, men för att erhålla desse män fordras äfven, alt de i sitt vigtiga embete äro befriade från ekonomiska bekymmer. Behofvet af sådana personer är ännu större inom de nya kapellförsamlingarna, der christendomen icke fått rötter uti församlingsboarncs hjeltan och der den bör allt mer och mer utvecklas. Med de inskränkta tillgångar desse kapellförsamlingar äga, må man icke vänta, att erhålla utmärkta personer till lärare. Då staten anvisat medel till församlingarnas bildande, är det ock statens pligt att lemna medel till presterskapets aflöning, då församlingarnas tillgångar härtill icke förslå. Sedan åtskilliga talare begärt återremiss å denna punkt får jag, på grund af hvad jag nu haft äran nämna, förena mig i samma anhållan. 382 Dea 0 Maj f. m. B. o. Ad. ansåg de emot den ifrågavar. 4:de punkten gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande. Frih. Cederström: Då 9:de hufvudtiteln föredrogs, beslöt Ståndet, som jag vill minnas, uppå hemställan af Hr Silfverstolpe, att med behandlingen af den 16:de punkten deruti, hvilken angick kyrkovaktareoch klockare-löner i Finnmarkerne skulle anstå, till dess att nyss återremitterade 4:de punkten uti 8 hufvudtiteln blifvit handlagd. Månne icke till följd häraf tillfället nu är för handen att företaga till pröfning berörde uppskjutna punkt uti 9:de hufvudtiteln? Hr Gr. o. Landtm, erinrade i anledn. häraf, alt R. o. Ad., vid öfverläggningen om StatsUlsk:s utlåt. rör:de 9:de hufvudtiteln, beslutat att med pröfningen af de deri förekommande 13 och 16 punklerne skulle anstå tills R. o. Ad. pröfvat det förevar, betänk.
»99 sitt åliggande att lemna Ståndet de öfver förekommande ämnen nödige upplysningar, icke kan på samma gång föra Protocollet. Af sådan orsak bibehölls denna praxis vid Biksdagarne från och med 1809 till och med 1815, utan att någon anmärkning mot detta förhållande gjordes, hvarken i ConstitutionsUtskottet eller hos BiksStånden. Och när ej någon lag förbjuder en sak, men praxis deraf länge varit opåtaldt öfvad; då är anledning alt presumera, det Lagstiftarens mening varit att denna praxis borde fortfara. Nu väcktes vid 1818 års Biksdag hos BondeStåndet fråga, huruvida, enligt Grundlagen, Ståndets 2:nc Notarier borde af Kongl. Maj:t eller af Ståndet tillsättas; men frågan förföll derigenom, att Stånden stannade i stridiga beslut, två mot två, så att saken förblef in statu quo. Vid 1823 års Biksdag upplifvades å nyo hos Stånden samma fråga. Konungen fann den vara anledning till en onyttig och oangenäm strid, och har derföre gått Biksens Ständers önskningar till mötes derigenom, att Kongl. Maj:t medgifvit BondeStåndet rätt alt tillsätta sine Notarier. Men Konungen har tillika sagt, att den grundsatsen, att Grundlagen ej kan i någon obestämd del af den ena StatsMagten förklaras tydlig, utan den andras medverkan, alltid måste iakttagas, såsom lika vigtig för Konungen och Bikets Ständer, sorn för hvarje enskild medborgare; 200 Den 9 Januari!* och det är för att bevara densamma, som Kongl. Majit hemställt den förklaring af 24 §• Riksdagsordningen, som nu är af ConstitutionsUtskottets pluralitet föreslagen, och mot hvars antagande jag ej finner de härstädes anförde betänkligheterne lägga något hinder; hvarföre jag ock tillstyrker godkännande af Utskottets förslag. Hans Excellence Herr Grefve Löwenhjelmj Carl Ascel:
Du påminner dig hvarför jag insisterade på att vi skulle lämna hofvet och Stockholm? — Ja — hertigen. Jag är dig tack skyldig för att du så prompt afvisade hans enträgenhet. — Ingen orsak. Det var ingen frestelse. — Därför att du inte älskade honom. — Därför att du då älskade mig. — Det gör jag alltjämt, Ulla. Om du blott ville tillåta mig! Han böjde sig fram och försökte kyssa hennes hvita hals, som var honom frestande nära; men hon drog sig undan. Och nu älskar du Cronskiöld? Ulla, säg mig, är det honom du har tendresse för, eller någon annan? Jag känner, att det är någon, som står mellan oss — du visar mig det ständigt och jämt. Är det han? Ah, je t’en prie, låt mig läsa det här brefvet! — Avec le plus grand plaisir, mon ami. Hvarför har du inte förut sagt, att du önskar det? Du skall till och med få svara på det. Sedan skall jag svara dig. Han slet upp brefvet och läste högt i andlös spänning: »Visbyholm den 29 Mai 1795. Min Nådiga Fru Grefvinna! Min hustru som mycket fäst sig vid det löfte Grefvinnan var så gracieuse och gaf henne rörande den omtalta Fransyskan, har anmodat mig ödmjukast suplicera om Fru Grefvinnans vidare obligenta åtgiärd uti denna sak till vinnande af ett snart svar. Det är ock nu för oss så mycket angelägnare, som den Dame vi förut haft hos flickorna dels har giftasbekymret i hufvudet, dels ock ett par gamla sjuka föräldrar att soignera som är en god sak att skylla på då man ej så directe ville gifva fästman skulden. Vi måste således vara betänkta att till hösten få en beskiedlig menniskia till detta angelägna verket och den Fru Grefvinnan behagat föreslå är oss i synnerhet behagelig för dess kunskap uti språket och fruntimmersgranlåt, som oaktadt öfverflödsförordningen lärer för alltid blifva oskiljacktig från den vackra delen af menniskioslägtet. Är Fru Grefvinnan så nådig och med första skicka med några rader härmed min hustru underrättelse om reussiteten i denna sak, skier oss en stor grâce.
När jag tänker på alla de olika hem, där jag varit, mer eller mindre välordnade, rika, oroliga, är det med en känsla af hvila jag minnes ett och annat stilla rum hos en ensam, ogift kvinna, där man i lugn har kunnat tänka, tala och drömma, där inga hushållsbestyr ha afbrutit tystnaden, ingen oro af larmande barn eller inrusande tjänstflickor eller en herre i huset, som visade dåligt humör, ha stört känslan af, att man en gång, för omvexlings skull, befann sig på ett ställe, där man i lugn och stillhet kunde följa en tankegång eller ett samtal flere timmar i sträck. Det är icke min mening att härmed vilja nedsätta de rika hemmen, — jag menar dem som äro rika på barn och familjelycka. Men ju flere medlemmar det finns i en familj, dess mindre tid och plats finns det egentligen för en person, som icke tillhör familjen, och ofta kan det vara en stor hjälp oeh välsignelse att afbryta sitt eget husliga arbetslif för att hvila sin ande hos en vän. Att denna hvila finns bäst i ett tyst rum hos en ensam människa, vet jag af erfarenhet. Anda sedan jag var barn, har jag haft den lyckan att känna ogifta, äldre kvinnor, som ha ingifvit mig den största beundran oeh kärlek, — kvinnor från den tiden, då gamla ogifta damer icke utöfvade så mycket inflytande på andra genom hvad de gjorde, som genom hvad de voro. Bland dessa påminner jag mig en gammal tant, som var medlem af en mycket talrik familj. Då jag var en liten flicka, bodde hon ensam i ett rum, som utgjorde hela hennes hem. Hennes ekonomiska omständigheter voro 206 i hög grad anspråkslösa, men hon tillhörde en mycket bildad och ansedd släkt, och hon var själf en intelligent och fin gammal dam. Hon var redan af en ganska hög ålder, då jag var en halfvuxen flicka, men hvad som i synnerhet utmärkte henne var en lifsglädje, en kraft och ungdomlig värme i känslan, som gjorde henne till de ungas vän. Hon var alltid besökt och älskad af barn och unga människor, som hos henne just funno den entusiasm, det mod och den munterhet, som så många andra äldre och förståndiga människor annars allt för gärna vilja lägga band på.
Det är just motsatsen af hvad Friherre Cederström anfört, som här inträffat, att nemligen Belänkanderne icke inkommit i vanlig ordning, enär intet missif åtföljt. Att de legat i ett convolut, och alt RiddarhusSecreteraren på ett eget sätt öppnat detta, kan icke constatera formens riktighet, ty missivet erfordras för säkerheten, att Betänkanderne ej må in - i66 Den 7 September f. m. kamma till Stånden från höger eller venster, utan från Utskotten, hvarföre ock Ordföranden undertecknar missivet. Jag fortfar således att anhålla, det ifrågavarande Betänkanden må anses såsom ännu icke lagda på Ridderskapets och Adelns hord. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då en mängd af StatsUtskottets Utlåtanden, rörande åtskillige HufvudTitlar, i sista Plenum från StatsUtskottet till Ridderskapet och Adeln inkommit, hade Hans Excellence trott, att de horde bland Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter utdelas; men som utdelning deraf icke lämpligen kunde ske, förrän terörde Utlåtanden äfven blifvit lagde på bordet, och i följd deraf funnos i läsrummet att tillgå, hade, af denna anledning, ifrågavarande Utlåtanden blifvit i sista Plenum lagde på bordet, samt till följd af Hans Excellences föreskrift derefter bland Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter utdelade. Haus Excellence hade dock aldrig ämnat, att för Ridderskapet och Adeln föredraga något af dessa Utlåtanden, förrän StatsUtskottets Utlåtanden, rörande alla HufvudTitlarne, till Ridderskapet och Adeln inkommit. Herr Crusenstolpe:. Efter den förklaring Herr Grefven och LandtMarskalken afgifvit, och då följden således blir densamma, Dea 7 September f. m. 167 antingen Betänkanderne ligga på bordet, el ler icke, har jag intet vidare alt anföra. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum lomme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas.
Departements-chefers disposition, emot underdånig redovisning: å 7;de hufvudtiteln, »till mindre nådegåfvor åt behöfvande» 666: 32. —- » 8:de d:o »till åtskilliga behöfvande personer» 200: »understöd för åtskilliga personer» 166: 32. — »arfvode åt tjenstemän vid Ecklesiastik-departemen tets Expedition» 266: 32. — »arfvode och gratifikationer åt åtskillige tjenstemän och vaktbetjente vid bemälde Expedition, för af dem utförda särskilda uppdrag och förrättad extra tjenstgöring under loppet af år 1856» 1000: I afseende å sistnämnde belopp och beträffande den form hvarunder detsamma blifvit utanordnadt, instämma Revisorerne i det yttrande, sorn härom i nästlidne års revisions-berättelse förekommer. 8 7. Jemlikt Kongl, brefvet den 16 Oktober 1857, har, utaf 6:te hufvudtitelns extra utgifts-anslag, ett belopp af 58 Riksdaler 16 sk. blifvit under samma år utbetaldt till Kapitenen C. Grill för inlösen af vissa exemplar utaf 3;dje delen af hans statistiska arbete rörande Svenska militie-indelningsverket, i hvad detsamma angår extra roteringen, hvilket Revisorerne velat anmäla, då de, lika med föregående Revisorer, anse, att berörda utgift, till följd af sin beskaffenhet, rätteligen bordt bestridas af medel, sorn tillhöra 4:de hufvudtiteln. Likaledes äro, med stöd af Kongl, brefven den 20 Oktober 1832 och den 25 Januari 1842, af samma anslag 300 Riksdaler under revisions-året, likasom föregående år utanordnade såsom arfvode åt Polisens ombud vid paut-låne-inrättningen i liufvudstaden.
Svenskt B:co årligen. 9:o Instämmande uti den af Revisorerne yttrade åsigt, i afseende å den gratification af 600 R:dr, som af Invalidhus-medlen blifvit enkan Lindberg tillagd, såsom ersättning för henne tillskyndad förlust i och för mathållningen vid Invalid-Inrättningen på Ulricsdal, att, då bemälde enkas skyldighet att besörja malhållningen derstädes grundar sig på frivilligt contract, Kronan i dylikt fall bordt vara frikallad från all ersättnings-skyldighet för de Bih. till R. St. Prot. 184^ to Sami. 1 Afd. 76 6o2 Expedilions-Vtskottets Förslag till und. Skrifvelsej
Men att den trotsat sekler, denna lilla tarfliga, rödmålade prästgård, det bär syn för sägen. vändes, torde kanske några kortfattade detaljer intressera Iduns läsarinnor. Kvinnor ha naturligtvis redan förut i rätt stor utsträckning användts vid hakningen, men en del af de hithörande sysslorna, särskildt arbetet vid ugnarne, har hittills varit allt för ansträngande för kvinnliga krafter. Nu har emellertid den moderna, högt utvecklade maskintekniken äfven här till den grad kommit till hjälp, att knappast något af det tyngande arbetet återstår Däjelig är den! Du skulle bara se den, för människohand, och att de finhylta unga bageriarbeterskornas uppgift inskränkts till några när i april alla vallar i hela den gamla 03 T3 •a S OJ L. IDUN 118 1897 trädgården täckas af violer! Det lyser, det skimrar, det doftar, en aning om kommande vår och lycka drager fram i kvällen. Eller i maj när lönnarne på gården stå i blom och fylla luften med detta ljufliga, obestämbara, när narcisserna lysa så hvita utefter rabatterna, när stora, rika, härliga syrénklaser öfverallt tränga sig fram — när fruktträden sänka sina af fagraste blomstersnö tunga grenar och bilda ett hvalf så lätt, så skirt. — Men de se bara på oss så menande och undersamt, ibland är det som suckade det i alla fogningar. — A c k, du gamla prästgård, det är som hade d u lif och själ! Och här ha n u far och mor bott i snart 40 år — här ha vi f e m barn sett dagens ljus — här ha vi vuxit i hägn och lycka, här ha vi lekt fram vår barndom, här ha vi drömt ungdomens rosiga drömmar! Var det än understundom sorg ibland glädjen — så blef vår gamla prästgård oss därigeEller i juni när rosorna slagit ut och nom blott så mycket kärare. Och här ha börjat sin sommarsaga. — D u har aldrig träd och blommor doftat emot oss, fåglarne sett sådana rosor, min vän! De klänga sig sjungit för oss, vårvindarhe smekt oss, solfast v i d o c h täcka helt husets båda åt trädljuset värmt o s s!
Utskottens omförmälde tillstvrkan i afseende å en utsträck “O «/ ning af beväringsskyldigheten för sjöfolk; och hafva Riks-stånden för öfrigt dels bifallit betänkandet och dels låtit dervid bero. Beträffande först hedervärda Bonde-ståndets återremiss af frågan om bestämmandet af vissa områden för utgörande af beväringsmanskap för arméens och vissa för flottans behof; så enär Utskottens tillstyrkande i denna del blifvit af öfriga trenne Riks-stånden godkändt, få Utskotten tillkännagifva, att, jemlikt 75 § Riksdags-ordningen, någon vidare behandling deraf ej kan ega rum. Vidkommande derefter den af trenne Riks-stånd beslutade återremiss af den del af betänkandet, som angår en utsträckt beväringsskyldighet för sjöfolk; så har mot Utskottens tillstyrkande i denna del blifvit anfördt, såsom första vilkoret för en lag, att den vore rättvis och sådan, att aila, )å hvilka den komme att tilllämpas, åtnjöte lika rätt; men att Utskotten skulle hafva förbisett detta hufvudvilkor, då Utskotten i sitt afgifna betänkande icke inskränkt sig till hvad Kongl. Majit i sin nådiga proposition föreslagit, att nemligen beväringsskyldigheten för sjöfolk måtte utsträckas till en tid af tio år, utan »gatt ända derhän i orättvisa», att Utskotten tillstyrkt beväringsskyIdighetens utsträckande för sjöfolk så länge de Bill. till B. St.
Erfarenheten visar dock här, att 1 gånger 2 ej alltid gör 4- När vid 1823 års riksdag man återgick från i8i5 års prohibitivsystem, började tullinkomsterna att stiga, och ehuru jag visserligen icke på de sednare åren följt tulltabellerna , erinrar jag mig dock hafva läst i allm. papperen en tabell, som visade, att sedan nedsättning uti införseltullen ägde rum från 8 till 5 sk., ökades importen af denna 21 II. 3 iS Den C April f. m. Vara så, att tullinkomsten Lief densamma vid 5, sorn förut vid 8 sk:s tull. Utsk. anför väl (sid. 5), att Utsk. ej anser sin första bevakn, fullt pålitlig; men bland skälen dertill saknar jag just det, att i gånger i ej gör 4) °eli då Utsk. likväl beräknar tullintraderna efter medelbeloppet af 5 års importerade varuquantiteter, bar Utsk. dock bär följt bevakn. efter regula de tri. Hvad busbehofsbrännvinsbränningen beträffar, befarar jag äfven, med den erfarenhet jag har från andra länder och med afseende på våra otillräckliga controller, som bäst visas genom den ringa förökade inkomst af 6ooo r:dr, som blifvit en följd af den vid sista riksdag ganska lågt förhöjda afgiften derå, att den deraf beräknade inkomsten är för högt tilltagen; men det är möjligt, jag vill ej bestrida det, att detta kan afhjelpas genom det palliativ, Utsk. föreslagit, att inskränka -rättigheten till kortare bränningstid endast till de små pannorna. I afseende på formen af Utsk:s betänk, anmärker jag, att likasom Utsk. sammanfört cancelligebiihren under chartos-sigillatoe-afgifteri, hade Utsk. äfven bort öfverflytta centonalen på allm. bevilln. Med tillkännagifvande af dessa anmiirkn.T skall jag dock ej yrka återremiss, emedan jag linner Utsk:s beräknariktiga, på det hela tagna; och då jag ser, att Utsk. ej tagit i beräkn. upphäfvande af införselförbud, i händelse K.
Nu har man lill råga på de olagligheter man velat införa i dessa författningar, sökt att införa en mantalsskrifnings-comite', hvarigenom man, i stället för att låta verkställa författningarnes innehåll, nemi. alt i mantalslängden uppteckna alla befintliga personer, eller för att nyttja de ord, som jag tror äro begagnade i ififlå års mantals-commissarie-instruction , uppteckna allt hvad lif häfver, nu tillsatt comiteer, som skola pröfva, huruvida man i mantalsförteckningarna uppskrifvas må eller icke, inom hvilka comite'er strider och tvistigheter skulle uppkomma oell upptaga liden; icke besinnande att dessa förrättningar äro af den beskaffenhet och omfattning, att Den io October f. m. om man sliall kunna sluta dem på den bestämda liden, så duger det sannerligen icke alt sätta sig att discutera öfver hvarje mantalsuppgift och öfver hvarje person, utan är det nödvändigt att genast efter de för handen varande oell meddelade upplysningarna fullborda förrättningen. På dessa skäl och på dem, som ytterligare af Prosten Osterman i dess reservation äro anförda, anhåller jag, att den tillsats, som Bevilln.Ulsk. tillåtit sig att göra i nu förevar, förslag till bevilln.förordn., måtte derifrån alldeles uteslutas. Ifall R. o. Ad. skulle bifalla denna min vördsamma hemställan, så förbehåller jag mig att i afseende på redactionen af den återstående §:n få göra åtskilliga anmärkntr, emedan jag anser åtskilliga ganska svåra fel emot Svenska språket deri förekomma. Frih. Ridderstolpe, Fredr., instämde med Hr Printzensköld. Hr Edenhjelm: Ehuru jag visserligen icke heller gillar redactionen af denna §, så får jag dock yttra, att §:n är ungefärligen lika med hvad den varit i nästan alla tider, och jag kan ej minnas alt annat är tillagdt, än hvad som angår sockenombuden.
Wid den andra »mständigheten att förökade gjöromäl fordra större antal embelsmän, sä är ganska pätageligt, alt der härleder sig ifrän flera och widlöskigare rättegångar, än i förra tider, och ordsaken härtill ater är den, alt domares och sakdrifwares interesie beror derpå, att först inleda folk i räktegängar och sedan uppehålla dem i det längsta. Dageligen ökas den för det allmänna sa skadcliga sakdrifwarecorpsen och i samma mähn ökas rättegångar, som nödgar att öka embelsmännen och förordsakar utgift för staten. Sätter man i »verkställighet det som Swea Hofrätts universal af den 16 Junii i8vi innehäller, som nu sä ringa efterlefwes, att det kan anses svin alldeles okändt; sä skall »nan fä se rättegängar förminskas och andra icke ouödigiwis förlängas; del kan derigenom bliswa möieligt förminska embetsmännens amal och löna de öfrige bättre. Genom tagandet af sädane »natt och steg, nemligen förminskning af embetsman, och wahruprisers nedsättande, more det en möjclighet, att med nägon tillökninK i lön bereda dem en skälig utkomst - Den z Junit. 497 komst; men dä likwäl det kraftiga förbehåll att raltwisan annorlunda handhafwes än nu, ty blir in» gen förbättring härutinnan, fa more bättre, akt wara utan bade lag och embetsman, samt rn hwar sjelf fä sörja för sin rätt, ty mindre lyckligt wore wäl det solk, svin ingen beskrelwen lag ägde, men olyckligt det, sou» har lagar, hwilka icke efterlesi was — och domare, som skyddade genom sitt embete, äga öppet tillfälle, att behandla medborgare sä, till person som egendom, efter wälbehag. Herr Landt-Marstalken: Sä mycket jag af Friherre Ltaels diktamen kunnat fakta, äsyfkar detsamma någon förändring i tnsconkrörellen, hwarföre Nidder^apek »ch Adeln torde sinna lämpeligasi att det till Banco-Urskouet mä remitteras.
I händelse denna satts stöde fast, vore RegeringsForniens 107 §. öfverflödig, den §. nemligen sorn stadgar, att, om någon StataRådets Leda - 72 Den 5 Maji t. m. mot medverkat till åtgärder, oförenliga med Rikets sannskyldiga nytta, Riksens Ständer kunna hos Kongl. Maj:t anmäla deras önskan att en sådan Embetsman måtte skiljas vid sin befattning. Jag kan, för min del, ej inse, huru en Föredragande skulle kunna undvika att deltaga i dylika åtgärder, annorlunda ån derigenom att han vägrade underteckna beslutet, emedan de eljest till Rikets skada gingo i fullbordan. Det tyckes ock följa af begreppet fri medborgare, att han må kunna rreka sitt biträde till en handling, den han ogillar, antingen såsom oriktig eller skadlig. Skulle han ej äga denna frihet, 6å vore det icke någon skillnad emellan honom och slafven, som träl a ktigt, och derföre ansvarslöst nödgas uppfylla hvad som af honom kråfves, utan att tillåta sig något omdöme, om det är rigtigt eller ej. Upplåstes och lades på bordet följande från nedannåmnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Fran Coust itutionsUtskattet: Af den 29 sistlidne April: N:o 8, Med förslag till ändring i 68 §. Riksdagsordningen. Fran StatsUtskottet: Af den 5 dennes: No i56, I anledning af gjorde anmärk - Den 5 Maji e, m, 75 ningar vid Utskottet» förut meddeldte förslag till aflöning för RiksStåndens och deras Utskotta Secreterare, Canzlier och Vaktbetjening. Från Statsoch Banco-TJtskotten; Af den 2 dennes: N:o iSy. Angående gjord”erinran till Utskotten, att till RiksStånden afgifva förslag till grunderne för den blifvande finanoeplanen, Från Banco Utskottet; Jf den 26 siftlidne April; Nio 8. I anledning af våckt motion, angående anstalter till befordrande af Norskt mynta gångbarhet^» Sverige. Från BevillningsUtskottet:
Mais Fri Malm, nila slag, ej specificerade Fri Malmstuffer Fria. Mandel 1 skålp — 12 Manna; hänföres under Apotheksvaror. Manometrar; hänföras till Instrumenter, fysiska tn. fi. Manufakturvaror, ej specificerade; se Slöjdvaror. Marienglas Fritt Marinmetall-, se Metaller, sammansatta. Markasit; hänföres under Vismut. Marle; se Broderduk. Marmor, oarbetad eller i block Fri. arbetad, tuilbebandlas såsom Biidhuggeri-arbeten, eller såsom Sten, arbetad. Masker I stycke. — 15 Mastix; tuilbebandlas såsom Gummi. Mattor af spån, strå eller rötter, vass eller saf 1 skålp — 1 Anm. Använda såsom garnering eller till skyddande af lasten under transporten, fria. bast-; se Bastmattor. golf-: se Väfnader. gräs-; se Gräsmattor. Medaljer, alla slag Fria. Mercurius; se Qvicksilfver. Messing; hänföres under Metaller, sammansatta. Messingstråd; se Tråd. Metaller, sammansatta: marinmetall eller annan komposition i form af bleck och spik till förhydning af fartyg Fri. andra slag: oarbetade, latun och trådband derunder inbegripna Fria. arbetade, alla slag, gjutna, smidda eller pressade, Oäkta lahn och metallduk derunder inbegripna: förgylda, försilfrade eller pläterade eller med s. k. guldfernissa öfverstrukna . t skålp. — 75 Förslag till Tull-taxa. 29 Qvantitet för TullberäkInförselstull. ningen. Riksmynt. Metaller: sammansatta: andra slag: arbetade, alla slag, gjutna, smidda elier pressade: R:dr. öre. andra sia" skrot samt gammal oell brukad metall, sammansatt, endast tjenlig till omsmältning Metronomer, eller musikaliska taktmätare; hänföras till Instrumenter, matematiska m. fl. 1 skålp. Fritt O Metwursl Mikroskop; hänföras till Instrumenler, optiska m. fl. Mineralier för Naturalie-samlingar I skålp.