Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidkommande dernäst Revisorernes anmärkning i afseende på den Entrepreneuren Krook Nådigst beviljade Gratification har Directionen skolat fästa Eder Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet derå, att Gratificationen utgjorde i sjelfva verket en tillökning i kostnaden för Invalid-Inrättningens underhåll året 1826; vid hvilket förhållande Directionen hyser den öfvertygelse, att meranämnde Gratification icke eller skäligen kunnat anvisas på annan fond, än den för samma Inrättnings underhåll anslagne. Slutligen och beträffande den Gratification, hvaraf Administrateuren vid Invalid-Inrättningen, Majoren m. m. Kafle i åtnjutande kommit; så och enär icke benämningen af, men orsaken lill en förekommande utgift hör, vid dess pröfning, tagas till grund för anmärkning eller godkännande, måste också, efter Directionens tanke, ifrågavarande Gratification, som innebär en Nådig vedergällning för möda och arbete, nedlagde under tjenstgöring vid Invalid-Inrättningen påföras Inrättningens fond. Directionen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormägtigste Aller nådigste Konung Eders Kongl. M a j: t s underdånigste. tropligtigste tjenare och undersåter M. BRAHE. C. af Klint. C. G. Grip. Stockholm den 3 April 1831. P. Roos. Till KONGL. MAJ:T afgifna Underdåniga Utlåtanden af Kongl. StalsContoirct samt Kongl. Maj:is en del Befallningshafvande i anledningaf Rikets Ständers år 1830 församlade Revisorers Berättelse, om verkställd granskning af redovisningen för det till Spannemålsundsättningar inom Landet efter 1826 års missväxt lyftade Creditiv, En Million R:dr, jemte Allmänna Magazins-Inrättningens försträckningar i samma afseende. Tryckte hos Johan Hörberg, 1831. i i: -v •• * ; • - • ! r . * f ;, .■ - _ . ' ., ';4 •.
.. X. i \ rrrta Sctr~cI.-trörn, ILrinnoerbete och kvinno1yc; ka II Ännu n&amp;gra synpunkter 67 Lydia WctltZslr.ö~~r. Kvinnor och politik för 100 %r secian ... 85 Cerdc6 ~b / e! / et~s.~orz, I upplysningens och m.ilnniskolr&amp;rleke~is namn. Ur Eliza Orzesalcou j.ucleber&amp;ttelser .. 92 d /. i \ .. ~Kvindelig heseforeninga. (Rref f r h ICöpenhamn 98 Meddelanden fr&amp;n Fredrilra-Bromer-Föïbundet ... 102 li ' röken IL-istine Dahl ... 105 Pensionsfond för sjiiksköterslior ... 106 E % %n skilda h&amp;l1 108 n L. Dietrichson. Hanna Winge j 109 Roscdie Olioecr.onct. Ar kvinnorörelsen berattigad? . 120 A. 11 .. Svenska kvinnan inom de bildande konsterna 142 l~i~edr.il,: TTetter&amp;itzd. NNBgra aforismer ... 149 1;. L .. Niimberg. N5,oi.a reseintryck .. 151 (k l d r 1. Meycr .. s.oti. Matlagniiigsiinclervisaii~~g i vara folli~li01.0r. 154 I; itteratiii:: Al. Frhn Gogs och Magogs land af Maria Anholm, I,. : Niir Riddsr Ulf suckar af M: &amp; rtha Bolle. Eva Sten af Alma Cleve, L. - Fyra ber8ttelser d Mark Stern lo!) Litteratur i kvinnofr8gaii ... 167 M.
N:o 26, med förteckning på varuarliklar, derå tullvärdena böra, jemte de i 1845 års tulltaxa utsatta, tjena till efterrättelse med afseende på föreskriflerne i 22 och 26 §§me Tulltaxeunderätlelserne, myntberäkningen af städernes tolag och andra efter lull värdet utgående allmänna utgifter. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Uti delta betänk, har vid tryckningen det misstag inträffat, pag. 3, i afseende på artikeln ”Hudar och Skinn, ej hänförlige lill pelsverk, beredda; finare skinn för tillverkning af handskar och portefeuilleoch elui-arbelen .,.. 1 Ä”, att den siffra, som skulle stå i riksdalerskolumnen, icke der blifvit införd. Alt densamma troligen vid ombrytningen utfallit synes deraf, att i kolumnen här icke står något streck såsom på andra ställen der icke någon siffra bordt införas. Det skall vara 3 r:dr 16 sk. i st. f. 16 sk., som här står. Jag anhåller således att R. o. Ad. ville bifalla betänk, med rättelse af detta tryckfel. Den 15 Augusti. 251 Uppå härefter framställ! propos. biföll R. o. Ad. förevar:de mern. med rättelse af det, genom tryckfel med 16 sk., i st. f. 3 r:dr 16 sk., utförde tullvärdet för 1 få finare skinn. Vid föredragning af Bevilln.Utsk:s d. 13 dennes på bordet lagda mern. N:o 27, i ani. af väckt motion om beredande till nästa riksdag af detaljeradt förslag till tulltaxa, yttrade Frih. Cederström, Rud.:
Med er tillåtelse, min fru, men jag går inte så der! Jag måste ha upprättelse! FRUN. Hvilken då! . Ni älskar inte min niéce hon älskar inte er då är det ju ingen skada skedd! ERNEST (tar ett steg). Jaså, ni tror det, min fru? FRUN. Ni vill väl inte duellera med mig? ERNEST. Jag vill ha en förklaring öfver ert, minst sagdt, besynnerliga handlingssätt. Och jag går inte härifrån förrän jag fått en sådan, fullständig och tillfredsställande! FRUN. Men detta är ju ett tyranni och er envishet att stanna här hos mig ERNEST. Hvarför har ni låtit mig komma hit? FRUN. Det vet ni väl! ERNEST. Nej, min fru! Det ligger något under det här! Det är en hemlighet en mystifikation och jag måste ha ordet till gåtan förr lemnar jag er inte. FRUN. Men jag väntar en visit. ERNEST. Säg att ni inte är hemma! FRUN. Jag måste sjelf ut ERNEST. Då följer jag er! FRUN. Men det gäller en resa ERNEST. Jag skall ha den äran att göra er sällskap! FRUN. Åh, min herre! ERNEST. Min fru jag kan vara lika envis, lika besynnerlig som någon annan och kan ni, för att få bort mig, inte hitta på någon bättre förevändning än en resa, så fruktar jag för att jag kommer att växa fast i er salong! FRUN (afsides). Det är ju det jag vill! (högt) Men, fruktar ni inte ERNEST. Jag fruktar ingenting annat än att synas löjlig och som ni gjort mig sådan i er niéces ögon, måste jag hafva upprättelse! . Jag väntar den på stående fot! FRUN (afsides). Vänta du! jag skall minsann ge dig upprättelse! (hon närmar sig honom) Min herre! ni skall säkert anse mig mycket brottslig ERNEST. Hvilket bryderi! FRUN. I det jag lät er tro er vara älskad af min niéce, har jag spelat en afskyvärd komedi med er? ERNEST. Ni tillstår det? FRUN. Ack ja! Det var inte hon som älskade er! ERNEST. Det vet jag redan, min fru! FRUN.
December, då hvarje års markegång hädanefter bör sättas, skola taga medium af nämnde uppgifter till hufvudsaklig ledning för markegångs-sättningen, med iakttagande att, markegångspris alltid, der sådant erfordras, jernnäs till skillingtaJ, 4 Stats-låtskottets U‘låtande N~.o 3y3, äfvensom att, då någon afvikelse från medelpriset anses nödig, skälen dertill i Protocollet noga antecknas. Börande genast, efter sålunda verkställd prisbestämning, Markegångs-taxan till trycket befordras saint i vanlig ordning lill kännedom och efterrättelse kungöras och utdelas; skolande, i afseende å tryckningen, iakttagas, att å Markegångs-taxan uti en column till vänster upptages årets inarkegängspriSj och till höger det för skatternes debiterande fastställde, af io års medium uppkomne gällande markegångs priset; e) Besvär öfver markegångs-sättningen skola inom izj dagar efter den dag, då markegången af Deputerade blifvit satt, ingifvas lill Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, som med näst derpå följande post insänder dem, jemte eget Utlåtande, till Kongl. Kummar-Collegii afgörande; dy Sedan Kongl. Kammar-Collegium meddelat dess beslut i ämnet, hvilket bör ske utan uppskof och senast 8 dagar efter det besvären dit inkommit, bör Kongl. Majts vederbörande Befallningshafvande om samma beslut underrättas; éy I afseende på den ändring uti priset å någon markegångs-persedel, sorn, i följd af besvär, kan utaf Kongl. Kammar-Collegium meddelas, gälle hvad Författningarne för närvarande deiom stadga. 4:o Förslaget om indragning till Kronan af de till Militaireoch Civil Staterne, jemte Skole-Staten och andra allmänna ändamål indelte räntor och kronotionde-anslag _, emot anvisning af motsvarande summor på Stat.
Cederström, anser jag förevar, förslag, att en del anslag, sorn nu enl. riksstat liro anvisade å indelta räntor, skola utbytas emot contanta anslag, såsom en statsreglcringsfråga, hvilken enl. 62 §:n Reg.F:n, sedan Iva Stånd stannat emot två, skall genom votering i förstärkt StatsUtsk. afgöras. Jag grundar denna åsigt på följande skäl: för det första derföre att om förslaget anlages, kommer det alt verka på Statens inkomster, emedan de Kronan behållna räntor och tiondespanmål komma alt lösas efter helt annan beräkning än hittills; för det andra emedan Riksg.cont. kommer att vidkännas en betydlig ränteförlust å de summor, som skola qvartaliter och förskottsvis utbetalas till de embetsoch tjenstemän, hvilkas löner förut varit anvisade på indelta räntor och directe utgått ifrån räntegifvare!!; och för det tredje, emedan de till statsverket ingående räntor komma alt lösas efter helt olika grund, än som beräknas för de i utbyte från statsverket utgående lönerna, enär 1 äntorna lösas efter medelberäkning af de föregrde tio årens markegångssättningar för de fern påföljande åren, då deremol lönerna komma att beräknas visserligen efter de tio föreg:de årens medelmarkegång, men med tillägg af forsellön, hvarförutan de beräknas för flera än fem år eller tills vidare. Derigenom uppkommer för statsverket en förlust, i händelse de tio föregående årens medelmarkegång efter de fem första åren blifver lägre eller till och med lika låg med den ntivar., eller i annat fall för statsverket en vinst, 0111 den blifver betydligt högre, än den nuvar., hvilket dock ej är sannolikt. 69 §:n Reg.Fm innehåller följande: ”Uppstå, antingen lins R.
Fragan väcktes af ordföranden; Mr F. Madison, d % han i ett tal uppmanade Englands arbetande män och qvinnor att .s&amp; vidf ini / / / @ vägra nrcdvcrkm eflcr understöd St Avajc arbctsgrjcvare cllcr bolar, som producerar un~ ?crbctaldt arbctc.&gt; Specwtor gillar detta uttalande. Visserligen kan det vara s v h t att bestiimma normen för underbewldt arbete, men likval ar det för folket i dess helhet bättre, att arbetslönen icke nedpressas under afven om det minimum, som krafves för en mensklig tillvaro derigenom den offentliga fattigvirden i sv&amp;ra tider skulle tagas i än att mäns och qvinnors redbara arbete utstegradt ansprak bringas i marknaden .till rampris&gt;, sedan lönen för detsamma blifvit nedtryckt till hvad med fullt skal kallas svaltlön. Times anmärker ater, att rsvaltlön val dock ar bättre än ingen lön .. &gt;Nej., svarar Spectator, * bättre att s e problemet ran i ansigtet och veta hur m h g a fattighjon vi verldigen hafva, än a n utarma arbetet p i allt hopp genom att pressa ned lönen under det belopp, hvarföntan icke ens den flitigaste arbetare kan lefva ett anstindigr och hederligt lit Huru finna en värdcmatart far arbeht? P&amp; m h g a hall rider en s i fullkomlig okunnighet om värdet af intellektuelt arbete, att det torde vara nyttigt att, om ocksi indirekt. genom frågor och jemförelser, sisom här nedan, väcka uppmärksamheten derpi.
Nej — 41. l:sta punkten af Utsk:s Utlåt, blef härefter föredragen samt af R. o. Ad. bifallen. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Då nu 6:te punkten föredrogs, anförde: Frih. Cederström, Rudolf: Rör den, som varit en tyst, men upmärksam åhörare af de i detta vigtiga ämne inför R. St:r afgifna anföranden och dervid haft tillfälle att beundra ej allenast deras innehållsrikedom och skönhet i framställningssätt, utan äfven deras utomordentliga längd, blifver det en skyldighet, att, i fall han för egen del är medvetande af att icke i de begge förstnämnde hänsigterne kunna med besagde föredrag ingå i täflan, jemväl afstå från att i det tredje hänseendet söka upnå någon likhet med dem. Han bör fastmera i största möjliga korthet framställa motiverne för den öfvertygelse, han i saken fattat; — och är det icke sannt, mina Hrr att de fleste af oss redan med full bestämdhet beslutat sig för hvad han i detta så rikligt afbandlade ärende vill och ämnar göra? — samt derpå, utan tidsutdrägt, raskt framrycka till resultaten. Jag skall, för min del, bemöda mig att iaktaga detta förfaringssätt. Ofvertygad, sedan längre tid tillbaka, om den mäktiga och helsosamma inverkan, som ändamålsenligt anlagda jernbanor utöfva på ett lands ekonomiska tillstånd och förkofran, äfvensom på ett lättadt tillgodogörande af dess försvarskrafter i händelse af skeende anfall, är det för mig hugnesamt att finna det denna idé, hvilken för 3 å 4 Riksdagar tillbaka rönte så mycket motstånd, numera äger så talrika vänner och anhängare, att det under närvarande tidpunkt icke synes kunna vara fråga om annat än sättet, »questio qvo modo,» ty »quaestio an» torde få anses afgjord, att det stora flertalet inom nationen och dess representation vill att jernvägar skola i Sverige anläggas.
Lagerbjelke: 66:te §:n Reg:sF:n innehåller bland an nat: ”och då R. St. åtagit sig ansvar för den Rikets gäld, kont:t ombesörjer, så komma R. St., sedan StatsUtsk. öfver kont:s tillstånd och behof sig utlåtit, att genom serskild bevillning tillskjuta de medel, som för betalande af denna gäld, lill ränta och kapital, oumbärliga finnas, så alt Rikets kredit varder bibehållen och vårdad.” Detta stadgande har, så vidt jag förstår, icke blifvit uti det nu föredragna momtlet iakttaget. Utsk. har nemi. endast föreslagit, att på kont:s stat skulle upföras ett visst gifvet anslag till betäckande af ränta och amortering å skulden, samt alt bland kont:s öfrige utgifter detta anslag äfven skulle uptagas. Härigenom har likväl det af mig nyss uplästa stadgande icke blifvit upfyldt, enär enl. detsamma en viss bevillning skulle åtagas och anslås. Antingen detta stadgande är lämpligt eller ej, bör väl detsamma, så länge det finnes i Grundlagen, tillämpas. Ett annat skäl, hvarföre Utsk:s förslag i detta mom. icke år rigtigt, är del, alt Utsk. i ett sednare mom. begärt K. M:s sanktion å beslutet, för alt derigenom få större säkerhet samt stärka Statens kredit, men på det sätt Utsk. upställt sitt förslag, så, i fall K. M:s sanktion erhålles, har man icke bekommit någonting annat än K. M:s namn pa ett papper, ty någon säkerhet har derigenom icke blifvit långifvaren beredd. Delar nemi. tydligt, att om R. St. skulle vilja kringgå stadgandet, äfven 110 Den 20 September e. m. sedan K. M:s sanklion, på sätt Utsk. föreslagit, vore gifven, kunna R.
Det skulle nemligen i motionärens hemort finnas stora skifteslag med så vidsträckta skogsoch betesmarker, att särskildt inhägnande af hvar och en delägares lott deri icke kunde komma i fråga, men tillika af sådan beskaffenhet i afseende på beteslrakternas belägenhet, att det vore nästan omöjligt att, utan alltför oredig skiftesplan, verkställa del ningen så, att icke den ene fick proportionsvis för litet skog och för mycket mulbete eller tvärtom. Detta, i förening med svårigheten vid att hvarje delägare skulle, om han finge sin afskiljda lott i skog, låta valla sina kreatur för sig, i stället för den hittills brukade gemensamma vallningen, hade föranledt ett och annat skifteslag, ofta bestående af en hel socken, att vid laga skifte träffa öfverenskommelse om fortfarande samhällighet i mulbetet och undantagande för sådant ändamål af myrlägenheterna från laga skiftet. Men så ofta ett så beskaffadt laga skifte blifvit af någon anledning öfverklagadt hos Kongl. Majit, hade hela landtmäteriförrättningen blifvit ogillad och upphäfd på den grund, alt icke, enligt Skiftesstadgans uttryckliga föreskrift, all skifteslagets mark i skiftet intagits; och har motionären, till stöd för sin framställning i berörde syfte, företett tvänne sockenstämmoprotokoll från år 1858, hvari Delsbo och Bjuråkers socknemän i Helsingland enhälligt uttalat den mening, att ett lämpligt och rättvist skifte i dessa socknar icke ulan de största olägenheter och rubbning i det hushällssätt, allmogen sedan uråldriga tider funnit med sin fördel öfverensstämmande, kunde verkställas annorlunda, än att på delägarne finge ankomma att besluta om fortfarande samfällighet i mulbete och i begagnande af de på skogsmarken liggande, till odling otjenliga myror. För så vidt härigenom skulle åsyftas någon slags inskränkning i rättigheten för en delägare att få sin lott i skog och mulbete undanskiftad och afskiljd, får Utskottet åberopa hvad nyss i sådant afseende är af Utskottet anfördt.
Åldern har fårat auletet och gråsprängt skägget, men ögat och sinnet hafva samma eld och lif som fordom. Och gamle Krook håller för öfrigt på att som bäst blomstra upp igen uti sin medarbetare i Nya Förposten, hans lilla förtjusande fröken till dotter. Af Göteborgspostens män återstår att nämna k. hoffotografen hr Aron Jonasson, den outtröttlige witzaren,skämtaren och vissångaren, hvilken mer än någon annan spred otvungen glädje under de festliga samqvämen och med sitt vänliga sinne tog vård om alla gästerna utan åt-skilnad och lät dem göra bekantskap med hvad Göteborg hade mest behagligt och angenämt att uppvisa. Särskildi stå stockholmarne i detta hänseende i stor förbindelse till honom och hans älskliga fru. Till göteborgarne hör numera — och må det båda parterna väl bekomma — Jöns Rundbäcks forne goda vän och fotapall, den riksbekante, oförbrännelige O. Norén, lika klen till det yttre som förut, men ock lika seg och energisk till sin själ. Giftig som en etterspindel och alldeles oåtkomlig i sina af en ojämförlig talarekonst fullt beherrskade ora-toriska vändningar, minskade han sannerligen icke svedan för sina motståndare genom sitt beundransvärdt försmädliga grin. Synnerligt intressent var hans anförande ang. lagbestämmelserna om äganderätt till tidning. Man måste obe-tingadt erkänna den logiska skärpa och konsekvens, med hvilken han utvecklade att lagbuden härutinnan voro tydliga och tillräckliga, men man har ock rättighet att beklaga, att just hr N. — den varme försvararen af att allt står godt och väl till härvidlag — skall af ett oblidt öde städse och öfver-allt utsättas för så obehagligt trassel i denna väg. Och lämnom nu göteborgarne! Bland männen från den öfriga landsortens press drager onekligen den blide och själfulle skalden V. E. Oman, svenska pressens mest fint skurna penna, största uppmärksamheten till sig.
Men om ett lån amorteras på 76,6 halfår genom erläggande vid hvarje halfårs slut under de 76 halfåren af 2,94625 proc, och 0,6 halfår derefter af 0,6 x 2,94625 procent; så är halfärsräntan den ofvannämnda: 2,503 procent. 3:o) Ar rabatten 10 procent, men vilkoren för öfrigt såsom i sistnämnde fall (C. 2:o), då är, enligt dervid angifna beräkningssätt, verkliga halfärsräntan 2,668 proc. och om rabatten vore 11 proc., blefve verkliga halfärsräntan 2,711 procent. D. l:o) Om ett lån amorteras genom 2f procent halfårsbetalning, erlagd vid hvarje halfårs slut under en tid af 54 år; så är halfärsräntan: 2,573 procent. (närmare 2,5731 procent). 2:o) Gälla dessutom vid detta lån enahanda vilkor i afseende å halfårsbetalningarnes erläggande \ månad i förskott och | procent provision å dem som vid A. 3, C. 2. och C. 3, då är, enligt angifna beräkningssätt, verkliga halfårsräntan: 2,595 proc. 3:o) Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Dm s Juli. 301 lig man i hans ställe förordnaUnderlåter Häradsskrifvaren, att i rätter tid förfall anmäla, eller hlifver han frän förrättningen alldeles ute, vare förfallen till tjugu R:dr böter, till Socknens fattiga. 29 Mom. Häradsskrifvaren ans vare för Protocoilet, samt anteckningar o.h längder öfver hvad Berednings-Committées befattning tillhörer, utan anspråk på något arfvode af Socknen.
Slutligen har man velat säga, alt Wenersborgs innevånares obestånd skulle blifva en följd af vägran lill den sökta eftergiften. Det vore högst olyckligt, om så kunde hända, men ej engåug någon af reservanterna har satt i fråga annat, än att 8 proc. på lönesumman skulle årligen betalas, således samma belopp, som StalsUlsk. beräknat, eller 1200 r:di>, fastän reservanterne ansett, att endast 4 proc, borde erläggas såsom ränta och de öfriga fyra såsom afbetalning. Således tror jag icke, alt dessa 12,000 r:drs utbetalning kan verka så förstörande på stadens belägenhet. Man har derjemte sagt, alt innevånarnes obestånd skulle leda till förlust för Staten. Det skulle jag på det högsta beklaga; men jag har svårt att tro det; ty då en comité' varit tillsatt för att vaka öfver utlåningarna, kan jag ej förmoda, alt densamma så litet vårdat sig derom, att förlust för Staten kunde uppkomma, ehuru Riksg.contorets fullmäktiges berättelse upplyser, att lån blifvit lemnade till högre belopp än i Wexiö och Borås samt på andra ställen. Af dessa skäl anhåller jag om bifall till Utsk:s betänkande. Hr af Harmens: Jag bar visserligen begärt ordet för att besvara Hr Saudelhjelins sista anförande, men jag vet icke hvad .:ii 4idtas 119(3 Den 3 Juni e. ra. 97 livad jag skall anse såsom argument för hans begäran om åtei remiss. Han har blott åberopat Ståndets välvilja för staden Wenersborg, och jag vet icke, alt den kan vara mer i behof deraf än andra städer i Riket; ty efter de underrättelser, jag inhemtat i StatsUtsk. och enskildt genom andra personer, har jag ingen anledn. att tro denna stad vara i den bedröfliga belägenhet att behöfva ytterligare understöd, då Staten redan med en ren skänk af 3y,5oo r:dr bidragit till dess återuppbyggande. Det vore i annat foll rätt så godt, att Staten öfverlog en viss andel, t. ex. -Jtdel eller -J:del af städernas återuppbyggande, dåde träffades af eldsvådor.
Sålunda äskades förökade aflöningsstater för Kongl. KammarRätten (lista anmärkningspunkten), för Kongl. StatsKontoret (2:dra och 3:dje punkterna), för Kongl. Krigs Kollegium (4:de och 5:le punk terna) , för Vermlands FältJägareRegemente (6:te punkten), för Konungens LifGardesRegementen och KronPrinsens Hussar Regem ente ('7:de och 8:de punkterna) samt för Kongl. LifbeväringsRegementet (9:de punkten).
Men jag begärde egentligen ordet till följd deraf, att jag blifvit missförstådd af Frih. Boye, som trott, att jag önskat, att endast lagtima, men icke urtima riksdagar skulle existera. Det var icke min mening; men jag godkände icke den fina distinction, som Utsk, gjort emellan lagtima och urtima riksdagar, utan ansåg enahanda ärender böra vid båda slagen af riksdagar kunna behandlas. Sådan var min mening, men icke att supprimera Regeringens rättighet att sammankalla urtima riksdag, emedan jag anser tvingande omständigheter kunna påkalla urtima riksdag, äfven om lagtima riksdag inträffar livart tredje år. Mitt syftemål med riksdagarnas inträffande hvart 3:dje i stället för hvart 5:te år var icke, såsom Frih. Cederström tyckt sig finna, att vi oftare skulle få tillfälle att sammankomma och yttra våra tankar, utan jag instämde med Gr. Frölich derföre, att jag ansåg hans 110 Den ii September f m. förslag leda till riksdagsmechanismens förenkling och göroinålens deraf följande skyndsammare behandling; ty det är svårt att efter 5 års förlopp känna personers tänkesätt i förekommande ämnen, och jag skulle tro, att Utskrn icke böra sammansättas af personer, som hysa de mest skiljaktiga tänkesätt öfver ärenderna, utan electorerna böra taga i öfvervägande åsigterna hos de personer, sora insättas i Utsk. Derigenom kunna sammanhängande förslag till Stånden från TJtsk:n inkomma; men då en sådan splittring ager rum inom Ulsk:n, att beslutet mången gång beror blott på en enda rösts pluralitet, uppkomma sådana förslag, som måste återremitteras och omarbetas, men det oaktadt icke kunna antagas utan föregående vidlyftiga öfvenläggningar inom Stånden. Genom en sådan Utsktns sammansättning fördröjes riksdagen i betydligare mån, än genom 100 motioner mera. Genom det kortare inellanskofvet af 3:ne år emellan riksdagarna kunde man komma till det förhållande, att man något så nära finge samma personer till riksdagsmän och således kände deras tänkesätt, och att dessa nya ansigten, som väcka motioner, blefve mera sällsynta. Man ägde således en basis, hvarifrån man kunde utgå.