Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ulsk:n icke fästat uppmärksamhet vid mitt förslag om sättet att hädanefter lemna R. St:s Bank underrättelse rör:de ombyte af ägare lill sådana fastigheter, som äro intecknade för upptagna bancolån, nemi. alt då nytt köp sker af på dylikt sätt graverad fastighet, och köparen anmäler sig till lagfarts erhållande, honom af domstolen måtte föreskrifvas att, innan andra uppbudet beviljas, bevisligen styrka att det nya köpet blifvit anmäldt uti R. St:s Bank.” Om så sker, ser jag ej alt några andra conlroller behöfvas; ty man vet då alltid när den pantförskrifna egendomen ombyter ny ägare, och lagfarten kan ej äga bestånd med mindre förutnämnda formalitet iakttages. Jag tillstyrker återremiss, förenande mig med reservanten. Hr Bråkenhjelm: Till svar på den värde ledamotens anmärkt!., som anförde att ifråguvar. nu gällande stadgande utgör en undantagslag, ber jag få nämna, att det äfven utgör en undantagslag för banken alt vara ålagd alt utlåna penningar root vissa villkor. Presteras de säkerhetshandlingar, som i bancoreglementet finnasjföreski ifna, så får ej banken vägra lånet, utan måste antaga handlingarna. Detta åliggande innebär en lika sträng undantagslag till bankens nachdel, som det nu gällande stadgandet till bankens fördel. Bancooch LagUtsktns betänk. N:o 4 återremitterades. Föredrogs ånyo LagUtskts den 5 neli 9 dennes på bordet lagda betänk. Nto 112, i anleda, af väckt motion om ändring af 4 och 5 §§:na i ig cap. Ärfda-btn och af 3 §:n S cap. Jorda-b:n, samt örn upphäfvande af K. förordningen den 19 Augusti 1762. Gr. Mörner, Carl Göran: Jag bar inom Utsk. reserverat mig mot detta betänk., och jag anhåller att för R. o. Ad. få ytterligare utveckla skälen dertill.
Om således R. o. Ad. skulle behaga göra ofvanstående jemkning i votertspropostna och inbjuda de öfriga Stånden att deruti instämma, så har jag för min del intet deremot, men måste på det högsta protestera emot, alt, när hufvudfrågan är afgjord, detaljbestämmelserna, hvilka deraf äro beroende, skulle komma att tagas i betraktande. Frih. Cederström: Utsk. har, i refererandet af de särskildta Ståndens beslut, tydligen och klarligen framställt, alt tre RiksSt. sammanstämmande beslutat, att K. M. skall disponera medlen, nemi. R. o. Ad., PresleSt. och BorgareSt. BorgareSt. hade icke beslutat mer än 6-f proc. till denna fond, men K. M. skulle fritt disponera hela detta belopp. Vid sammanjemkning af beslutet har BorgareSt. väl förklarat, att om afgiften skulle komma att höjas lill 10 proc., så ville BorgareSt. icke lemna mera än 6-f proc. till K. M:s disposition efter Ståndets förra beslut, utan borde 3f proc. ingå till Riksg.cont. Detta var verkligen ett ganska behändigt sätt att annihilera tre Stånds beslut och få det fjerde Ståndets beslut ensamt gällande. När tre Stånd beslutat 10 proc., och att K. M. skall disponera alltsammans, så måste det dervid förblifva, och ett sådant tillägg till ett fattadt beslut, att 6f proc. borde af K. M. disponeras och 31 proc. komma att ingå till Riksg.cont., lärer svårligen kunna upptagas i en voter:spropos. till sammanjemkning af RiksSttns beslut, då R. St. förut beslutat, att K. M. skall fritt disponera medlen, och jemväl nu tre Stånd bestämt, att afgilten skall utgöra 10 proc. Eljest hade det varit lika conseqvent af Utsk. att föreslå, alt PresteStts beslut skulle komma alt gälla. Det finnes, efter det beslut, sorn R. o.
Salubod, angående utvidgning af rättigheten till anläggande af sådan å landet; motion af Friherre Carl Jonas Oscar Alströmer: se Motioner, Sammanbyggnad af kyrkor, angående vilkoren derför: B. VIII. 228, 375; IX. 44^ A. 45, 46; U. X 64, 158, A. 158, E. XI. 3. Sammandrag, angående utgifvande fran trycket af ett sådant utaf alla de författningar, som röra bebyggande, vård och underhåll af civila och ecklesiastika boställen: B IX. 58, 109, 144, A. 144 — utaf Criminal-lagstiftuingen, angående utarbetande af ett sådant, m. m.; motion af Herr Theodor Anckarsvärd: se Motioner. —, angående utgifvande af ett sådant utaf gällande författningar rörande rusthållares åligganden samt deras och manskapets vid indelta kavalleriet ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, och ora planpenningars utgörande för kavalleri-torpen: B. VI. 282, 431. A. 431. Sammansatt Utskott, angående förstärkning af: se Riksdags-Ordningens 73ulje §. Samtycke, Rikets Ständers, att Konungen icke må derförutan blifva regerande Furste af utländsk stat; se Regerings-Formens 12:te g. Sandberg, Carl, Kamrerare, angående anslag af allmänna medel åt honom för fortfarande vård och kompletterande af åtskilliga utaf honom gjorda samlingar i kamel al-väsqndet: B. X. 286, 293; XI. 26, A. 26, E. 218. Sandels, Claés Samuel, dess yttrande: 1. 273. Sandels, Pehr Benjamin, dess yttrande: VIII. 219. Sandström, Theodor, Intendent, angående pension åt hans enka och barn; motiou af Herr Abraham Wilhelm af Sillén: se Motioner. Schéele, Prans Adolf vod, dess yttranden: VII. 183, 341, 353.
Hans Excelltncs Herr Grej ve Mörner ' Jag tror visserligen , att medborgares välstånd är en vigtig del af Statens allmänna omsorger, men jag tror ock , att Rikets försvar och bibehållandet af Rikets Flott* är ett vigtigt medel för medborgares skydd. Om Ekeskogarna lörstöias blir Kronan utan Eke, och det är an Ben 20 Augusti c, m. stor missräkning. För öfrigt är det ej aF egennytta jag talar, ty äfven j*g är ägare af Ekeskogar, men jag anser min enskifta fördel böra vika för Kronans och Statens väl. Friherre Wrangel: Ingen kan mera ifra för landets försvar, än jag, men sättet, hvarpå vi behandlas, är icke uppmuntrsnde, och lönen för våra bemödanden är, att vi skola gifva så mycket , att intet finnes qvar att försvara oss med. Det är väl möjligt , att Hans Excellence Grefve Mörner har Ekeskogar, men de äro ej att jemnföra med dem, som finnas i Skåne. Friherre Anckarsvärd, Carl Henric: Då fråga här blifvit väckt om egennytta och oegennytta, torde det tillåtas mig, såsom oegennyttig , emedan jag ej äger någon Ek, att yttra mig uti principe-frågan. Jag tror att om Ek skall komma att finnas här i Sverige, bör man laga så, att den får högsta möjliga värde, på det Svenska Kronan må få att påräkna detta Ekvirke, som, efter en värd talares mening, är så oundgängligt för Isndets försvar , hvilket jag likväl icke kan förmoda, enär jsg är öfvertygad att ett högst obetydligt qvantum finnes innom Sverige, och enär det ej anses dugligt, samt man hittills köpt så-, dant utifrån; hvilket hade varit stor mishushållning , om det härstädes funnits att tillgå* Jag tror, att ju mindre utlörsel-tull man lägger på Ek , ju mera principsenligt är det , ty ju mera värde man kan gifva den ju bättre , Den 20 Augusti e. M. §05 derigenom lär man sig att värda detta trädslag.
Utskottet bör tillägga, att der beträffande den stridiga och oafgjorda fräga, huruwida alla omröstningar i Utskotten skola ske StändswiS eller per cspik, förmenat den samma i dist nu sörewaran» de skick hälst kunna anses och behandlas t enlighet med 8r §. as Regeringsformen. 792 Den iz Deetmbex. F-r ösrlar färUtffvltet ä^eröpa sig Desi kill Riksens Högloft/ S länders Plena förut asisime yrleanden, med rip.yst afseende hwarä. janttc UstrettetS siNkeliga ha;id« läggning tvid ett ar->ere af särdeles noggrannhet. Re« fpeclrve Niks-Srändcä lära i!,se, art U.nkottet, upn:ärkfaml ä alicnär-na nnttan och ändamäle? as ket Hela, sträckt sitt bemödande lili örvad pä' Desi åtgärd behörigen anksmrmr;' sVoi^ke Utskottet anst Riksens Högloft. SkänkcrS wälwilWa omdöme ock) bisal? till hos följandesörsta-, sassui sin. mäst rillsrc ds ställan de belöning efter den befattning, som lltjVotter warit? updragen. Slockholm den 1 r D cember 1829. Ä Högloft. Nidderskapct och Adelns Ledamöters wagn ar, stsLvb Os la Oaräis. Ä Högwördige Preste Ständers Ledamöters wägner. l-uäviZ Märner. Ä Walloft. Borgare-SrändclS Ledamöters magnar. vanie! Lbsrstsin. Ä Hcderwärda Bonde StändetS Ledamöters wägnar. ^nck. ^:Lon blackert. kskir Olson Llröm. §. !Z Dcn iZ December. 79- §. IZ.
Då den äskade summan afser fullbordandet af detta för sjöförsvaret vigtiga arbete, hvilket icke utan betydlig olägenhet skulle kunna afbrytas, hafva Rikets Ständer beviljat det begärda anslaget, 88,560 r:dr, att, under åren 1848, 1849 och 1850. med en tredjedel om året, utgå; dock att, vid liqviden öfver innevarande års anslag, afräknas det belopp af 13,500 ralr, hvilket Rikets Ständer för detta ändamål redan beviljat. 4:o Till gevärs anskaffande och förändring 30,000 r:dr. Efter vunnen kännedom, att detta anslag hufvudsakligen är afsedt för ändring af flintlåsgevär till gevär med slagkrutsantändning, en förändring, hvars vigt blifvit redan af Rikets sednast församlade Ständer erkänd, samt då angeläget är, att flottan varder försedd med tillräckligt förråd af vapen till krigsbruk, hafva Rikets Ständer bifallit, att den äskade summan, 30,000 ralr, må under åren 1848, 1849 och 1850 utgå med 10,000 ralr om året, med afräkning likväl, vid liqviden om innevarande års anslag, af det för ifrågavarande ändamål redan af Rikets Ständer anvisade belopp, 2,500 r:dr. 600 Expeditions-Utskotlels Furslag till und. Till anskaffande af stenkol, 10,000 r:dr. Då behofvet af stenkol till reservförråd för krigsångfartyg är obestridligt och icke, i händelse af ett krigs utbrott, torde kunna med inom riket varande tillgångar fyllas, hafva Rikets Ständer, till anskaffande af stenkol för flottans behof, beviljat det begärda anslaget, 10,000 rdr, att under åren 1848, 1849 och 1850 med en tredjedel om året utgå. 6:o
Då blefve ärendet riktigt behandladt, men i annat fall sammanblandas dermed hvad till saken icke rätteligen hörer. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Jag kan icke neka dertill, att Hr Printzenskjöld icke saknar skäl för den distinction, sorn han har gjort; men jag vill fästa uppmärksamheten derpå, alt sedan en gång hos R. St. fråga'blifvit väckt om afgiftens betalande till Svenska Kronan, hvilka äro af bevillning? natur, utaf vare sig Svenskar eller Norrmän för inkomster, hvilka de till en del åtnjuta af Norrska statsverket, så lärer det icke gå an att låta frågan förfalla. Grannlagenheten medgifver icke alt på sådant sätt, genom afgifter af löner, som utgå från Norrige, skapa en inkomst för Svenska statsverket. Man har visserligen sagt, alt här icke är ett enda ord nämnt om Norrmän, utan endast ont consuler, generalconsuler och agenter o, s. v.; men dessa heta Svenska och Norrska consuler, Svenska och Norrska generalconsuler o. s. v. Sådan är deras titulatur. För alt nu få slut pä denna sak, kan man visserligen äfven komma med en särskild motion, på sätt Gr. Cronhjelm tillstyrkt, men ändamålet vinnes äfven genom att nu fatta beslut i ämnet, H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna: Jag är ledsen att åter igen behöfva besvära R. o. Ad. med ett yttrande i denna fråga. Jag kan icke neka till att det för mig är obegripligt, huru Gr. Cronhjelm kan förblanda dessa frågor. Om en Fransos är Svensk consul, så är det lika naturligt, att han betalar stämpelafgift till Sverige, som alt en Svensk, hvilken är Fransk consul, betalar en sådan afgift till Frankrike. Helt annat är förhållandet med det förenade Riket. Om vi kunna ålägga en Norrman bevillning eller charlasigillata eller annan beskattning under hvad rubrik som helst, så följer ju deraf, alt Norrmännen äfven böra kunna ålägga ifrågavarande embelsmän sådana afgifter. De skulle då få betala på begge hållen, hvilket icke torde vara R. o. Ad:s tanke. Om tre
Nu år likväl hemmansklyfning, enl. för - 120 Den 8 September f. m. fattningarna, tillåten, och är nästan obegränsad. Det inträffar icke sällan att hemman klyfvas ända till T*5 m:tl. Om nu ett hemman klyfves ända derhän, så får man pä hvarje del T,1-jaleis htt mjöl, fläsk, hö etc. Pä det brutna hemmantal måste bråk af de bibehållna persedlarne nödvändigt uppkomma på samma sätt som nu. Svårigheten att på detta mantal utminutera en famn ved, är föga mindre än att likaså fördela ett dagsverke. Om i senare händelsen fråga är örn minuter, så blifver i förra fråga om vedträn. Det är således att detta förslag, om det antages, icke befriar oss från bråken. Frih. Palmstjerna säger väl, att desse brutna persedlar skola utgå i penningar, men dermed äro svårigheterna ingalunda afhulpna, ty raan slipper ej halfva runst. Vi hafva, såsom J veten, mine Hrr, 576 r:st. på r:drn, hvilka, fördelade på T-^t mantal, medförer bråk, som dock ingalunda äro de svåraste. Jag har i min band ett gravationsbevis från min hemort, som utvisar, ali den 11 Juni 1841 intecknades vid Norra Wedbo häradsrätt i Jönköpings län ett TV/ö?o5o5o:c*els manta* för 500 r:dr. Kan någon här i ögonblicket uppgifva det bråk hvartill räntan på denna hemmansdel skulle, enl. Frih. Palmstjernas förslag, i penningar uppgå? Det är följaktligen alldeles förgäfves ali med dessa förenklingar komma från bräken, utan med dem får man dragas lika länge som med hemmansklyfningen. Men om nu Frih. Palmstjernas förslag vore i sak aldrig så förträffligt, bör det likväl antagas, oagtadt sina formella brister? Jag svarar dertill genast nej, pä grund af hvad Hr Gyllensköld anfört. Denne talare har dock förbigått en omständighet, hvilken jag fördenskull mäste vidröra. När R. Sl. vid sista riksdag anhöllo att K.
Sedan Borgare-ståndet, enligt protolls-utdrag af den 17 näsllidne Juni, funnit godt antaga den uti Bevillnings-utskottets memorial N:o 17. i anledning al Biks-ståndens skiljaktiga beslut, angående grunderna för den blifvande allmänna bevillningen, framställda inbjudning att med de öfriga 3:ne Riks-stånden sig förena i fråga om bevillning å karaktersfullmakler, erhållne under påstående krig eller i och för krigstjenst, oell, såsom följd häraf, den uti 4:de punkten af nyssnämnde memorial för bestämmande af kontrapropositionen föreslagna voteringsproposition förfallit, men öfrige uti berörde memorial upptagne voteringspropositioner, med afslng å Utskottets i vissa delar gjorda inbjudningar, deremot blifvit af samtliga Riksstånden godkända: så har förstärkta Stafs-utskottet, vid sammanträde denna dag, i stadgad ordning öfver berörde propositioner anställt votering, nemligen: lista Voteringen (”enligt lista punkten). Den, som bifaller Bevillnings-utskottets, af tre Stånd gillade förslag att lemna utan afseende Herr Friherre Cederströms motion om återgång till de grunder för allmänna bevillningens fördelning, som vid riksdagen 1809 fastställdes, för så vidt progressiva afgifter för den högre inkomsten derigenom bestämdes, röstar den, det ej vill, röstar Ja; Nej; G Stals-Vtskollets Memorial, N:o 233. vinner Nej, kommer, enligt Bonde-ståndets beslut, den tillökning i bevillningen, som, i händelse brist skulle, sedan bevilluingssumman blifvit till beloppet bestämd oell inkomsterna af bränvinsbränningen, tullen och stämplade papperet kunnat beräknas, uppsta, kunde blifva af nöden alt såsom fyllnadsafgift utgöras medelst progressiva afgifter för den högre förmögenheten eller inkomsten.
Den bevisade, hvad som genom praktiken sedan sista riksdag blifvit ännu klarare ådagalagdt, att den redskaps afverkningsförmåga, hvilken bedrifves med ånga, snart sagdt är oberoende utaf både pannerymd ocb klassifikation, och endast, eller åtminstone hufvudsakligen, beror på kraften af det ångtryck, hvarmed pannan afdrifves. Då detta är en ovedersäglig sanning, följer äfven härutaf riktigheten att borttaga en klassifikation, som ingenting betyder, och som endast har till följd, att genom den, uti proportion till den öfriga ångbräuningen, orimligt låga skatt, för hvilken bränningen med ånga uti 3:dje klassen med de lägre pannerymderna kan bedrifvas, hvilken skatt på några utaf dessa små ånghrännerier icke uppgår till 2 r:st per kanna bränvin, till dessa småningom allt mera inskränka ångbräuningen, hvarigenom icke allenast en betydlig skatt beröfvas staten, utan äfven ångbräuningen, i stället för att uti större fabriker bedrifvas, uti en massa småbrännerier med betydlig afverkning kommer att splittras. Antaga åter Riksens Ständer det af mig nu omnämnda förslag, hvarigenom all ångbränning uti en klass sammanslås, och uti likhet med 4:de klassens tariff för ånga uti nuvarande författning beskattas, en beskattning som icke torde vara för hög, då den endast uppgår till omkring 6 r:st per kanna afverkadt bränvin *), skulle till kommande riksdag bränvinsbränningen fördela sig uti *) Jag kanner tvenne brännerier omkring hufvudstaden, hvilka uti 4:de klassen drifvas, den ena med cn 23 kannors, den andra med en 43 kannors panna. Afverkningen på den förra, be Bih. till B. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o U tvenne hufvudklasser, elen med eld uti lista och 2:dra klassen, eller den mindre bränningen, samt fabriksbränningen med ånga, ett förhållande, som för kommande Ständers lagstiftning uti detta ämne vore af stor vigt.
Intilldess Allmogen, vid 1809 och 1810 arens Piksdag, erhöll rättighet, att få begagna däckade båtar och fartyg till sina producters transporterande öfver hafvet, kunde Köpmän efter godtycke bestämma priset på alla de efiecter, Uandtmännen kunde aflåta. Som. exempel, må det tillåtas mig att få anföra, att Skeppsverke af Ek betaltes, då jag var på Gottland , med 2 Ridr per lass, utan afseende på transportens längd , hvarigenom ofta knappast forlön var betalt. Byggnads - skyldigheten af Strandridare-Boställen samt af Lastage-bryggor i hamnarne, anser jag icke kunntf, utan obillighet , åläggas Landtboerna ensamt, utan bör ons Handlande, sorn begagna dessa iLastage bryggor, efter min tanka, äfven i Byggnads-skyldigheten deltaga. Jag får derföre anhålla, att Betänkandet återremitteras, samt föreslår, att Utskottet, i fall det för tillfället saknar nödiga upplysningar , för att kunna föreslå någon ändring i nu gällande författningar, Utskottet då måtte föreslå en underdånig skrifvelse till Hans Majit Konungen, hvari anhålles, att en noggrann undersökning mätte anställas öfver förhållandet af den vinst, vederbörande Handlande draga af dessa Allmänna Byggnaders vidmagthållande, genom dessas iner eller mindre begagnande, och att Hans Majit Konungen derefter i Nåder ville be - 79* Ilen 7 Juli: bestämma, huru stor del af detta besvär Iean t» läggas hvar och en af deni , sorn dessa Bygg» naiier begagna. Hvaremot Herr General - Majoren in. m. Grefve lantingshausen anfört följande:
En sådan fråga kan icke på mer än ett sätt komma till discussion inom Ståndet, och detta sätt är tydligen förklaradt i 8i och 83 §§:na R.eg.F. De säga nemi., att frågor om förklaring och ändring i grundlagen skola anmälas hos Const.Utsk.; och det blir först sedan Const.Utsk. funnit dem vara af natur , att af R. St. kunna afgöras, det blir först sedan Const.Utsk. låtit sitt yttrande afgå till Stånden, som hvarje Stånd enskildt kan tillåta sig att yttra något i frågan. Till denna fråga var 55 §:n icke lämplig; 8i och 83 §§:na voro de enda tillämpliga, men de kommo händelsevis att förgätas. Då jag nu visat mig hafya juridiskt rätt, brister jag icke i vördnad för pluraliteten att i lagligt afseende påstå, det både propostn och voteringen är en nullitet och ingenting annat. Att från en så beskaffad votering göra någon slutföljd, är uppenbart obehörigt; och jag begär, att detta mätte intagas i prolocollet, hvartill jag blott vill lägga, att jag icke afundas glorioln af en sådan seger, då man blott erinras derom, att af R. o. Ad:s antecknade och äfven närvar, ledamöter, 23o icke voterade, derföre att de, lika med mig bedömde behandlings - 54 Den a3 Jan ua ri. sättet; och likväl vill man erkänna denna pluralitet för att vara Ståndets mening. Jag liänskjuter detta till herrarnes egen rättskänsla. Hr Rosenqvist, Fredr. Leo nh.: Om del vore fråga örn att frambära till Hr. Frih. och Landtm, den gärd af aktning, hvaraf jag är lifvad, är jag öfvertygad, att Ståndet deruti skulle förena sig; men här är endast fråga om, huruvida ett en gång fattadt beslut skall gälla, eller förklaras icke vara fattadt. Detta prsejudicat skulle blifva vådligt, och jag ber att få reservera mig mot en sådan åtgärd, hvars följder, tagna i början på riksdagen, skulle kunna leda till alltför obehagliga resultater.
Varder ledamot i sockenstämma i nyssnämnda måtto 173 ofredad, ansvare gerningsmannen såsom för öfverfallande af den som Konungens, eller hans embetsmans, eller rättens ärende går. 38 § (§ 74). För att vinna bindande kraft, skall socknestämmas beslut underställas Kongl. Maj:ts pröfning och fastställelse, då beslutet afser: a) försäljning, förpantning eller utbyte af socknen tillhörig fastighet, som till bestridande af något socknen åliggande allmänt behof är vorden bestämd, eller förlikning, som medför förändring i de rättigheter socknen uti sådan egendom innehar; b) upptagande af lån, stäldt på längre betalningstid än fem år; c) påläggande of nya eller förhöjda afgifter å den allmänna rörelsen, såsom väg-, brooch färjepenningar m m.; d) antagande, för längre tid än fem år, af annan grund för uttaxering af sockneutskyld, eller antagande af annan grund för rösträtt, än de som i denna lag stadgade äro. Beslut, som underställes Kongl. Maj:ts pröfning, skall insändas till Dess Befallningshafvande, hvilken det åligger, att handlingarne jemte eget utlåtande till Kongl. Majit öfverlemna. 39 § (§ 75). Konungens Befallningshafvandes godkännande erfordras för att gifva gällande kraft åt sockenstämmobeslut: a) om förändring af kommunal-område; b) om inrättande eller afskaffande af sockenstämmonämnd; c) om sådana, angående de uti 45 §, momenten h och i omförmälta ämnen, ingångna öfverenskommelse^ som stadga böter och vitén, elier eljest äro ämnade att, såsom kommunalstadgar på förekommande fall tillämpas. 40 §. 8>ocknestämmobeslut, som underställes högre myndighets pröfning, skall antingen fastställas utan förändring, eller ock ogillas. Vägrar Konungens Befallningshafvande sökt fastställelse, då skola skälen dertill uppgifvas; och må, efter derom i sockenstämma fattadt beslut, sockenmenighet kunna öfver den vägran föra klander hos Kongl. Majit inom 60 dagar efter delfåendet, den dagen oräknad.
Så mycket hade den visserligen ökats från de nio hundra, hvarmed de började, men de voro ju dock fint uppfostrade människor, både hon och han, barnen kunde icke gå och se ut som tiggare. Men nu började det knarra i de små sängame, och slutligen kom e t t: » Mamma, Alle vill gå opp. » Den sextonåriga enda tjänarinnan var sysselsatt med sopning af rummen och borstning af kläder, äldsta dottern, Elsa, låg på vindsrummet med de två mindre systrarna, båda gossarne inne i soffan i pappas rum, det fanns ingen hjälp, hon måste krya till sig, resa sig upp och börja kläda på dem. O! så bråkiga de voro vid tvättningen! Ofta brukade hon skratta åt dem, men i dag kunde hon det icke, och ändå var det julafton. Ja, just för att det var den så länge förut omtalade julaftonen, så kunde hon icke skratta. » Mamma, är det riktigt säkert julafton i d a g? Tror du jag får en häst? » » Det kan jag inte veta, kära du. » » Ernst vill ha en trumpet. » » Den kan du inte blåsa, kära Ernst, » säger Alle. » Jo, — j a tan. » » Får vi saffransbröd, mamma, med russin i? » » Får vi äpplen i gran? » säger lilla Tyra. » Får jag hjälpa till att klä den? » » Ernst vill ha äpplena nu. » » Kan jag inte få bara en liten skifva IDUN " saffransbröd nu till mjölken, » hviskar Alle i örat på henne, medan Tyra rycker i kjolen på andra sidan och ropar: » Hör på mig, mamma, hör på mig. Ska j a g klä dockan i sina bästa kläder? » Saffransbrödet — ja, det var icke bakadt ännu, för att det skulle bli riktigt färskt. Degen måste göras på ögonblicket — och med ens var hon inne i de dagliga trägna bestyren, och det lättade. Vid middagen kunde hon möta sin man med ett småleende, hon var så tacksam, att allt gått väl, halfva dagen var förbi. Pappa hissade lille Ernst i taket ett par gånger och ropade: » Nu är det j-u-u-u-1. » Alla barnen stodo och sågo på med tindrande ögon.