Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Små pret. Svar t. » 23 år », Halsberg. " [2467] [2451] T v å systrar med god uppfos t r a n önska platser. Den äldsta har i två år undervisat minderåriga barn. Den yngsta har senaste året varit inackorderad i en prestgård på landet samt där deltagit i hushållet. Sv. till » 19 och 17 år », Iduns byrå. [2490] F E n bildad och anspråkslös 19-årig prästdotter önskar sig plats i familj för att undervisa barn i vanliga skolämnen och musik. Hon är äfven villig att hjälpa till i husliga göromål. Svar till » K. R. », Göteborg, pöste restante. [2406] [2413] A ör en anspråkslös lärarinna, skicklig att undervisa två flickor, 13 och 15 år, i vanliga skolämnen, språk och musik, finnes plats nu genast i en embetsmans familj. Svar med uppgift om lönepretentioner och betyg före den 6 september till » Fru H. C », Staby, p. r. 5096) [24291 ett vänligt hem önskar en anspråkslös flicka .plats instundande höst. Den sökande är hemmastadd i enklare matlagning, sömnad och väfnad, samt strykning m. m. Lönepret. små. Sv. till » Norrländska, » Harmånger,p. r. [2421] nspråkslös, bildad och frisk flicka, får plats i tjänstemannafamilj som hjälp och sällskap. Två små barn finnas. Fritt vivre och 100 kr. årligen. Svar med ålder, rekommendationer och fotografi till » Q. », Borås, pöste restante. Ledsna flickor göre sig ej besvär, ej heller allt för glada. S ' adresser å, M:me Hilda Sundin, Alkvettern, Bofors. Panorama International, Hamngatan 18 B, 1 tr. upp. (bredvid Svea-Salen) Från och med den 31 augusti till och med den 0 september 1S90: En vandring genom Miinchen. Abonnementskort, gällande för 8 besökj kr. Öppet alla dagar från kl. 10 — 10. Hvarje söndag nytt program.
Räkenskaperna, som blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskade utan anmärkning, redovisa förhållandet med inkomster och utgifter på följande sätt: Debet. Balans från år 1862: Uppbörd: Afgifter för utländskt paketgods Porto för inrikes brefvexlingen 1,006,719: 48. » » lokaldito 11,854: 27. » » norska dito 18,023: 3. o » finska och /yska dito 19,827: 11. » » brefvexlingen öfver Danmark 55,010: 44. » » dito på öfriga utrikes orter 418,995: 44. Räntemedel Fraktmedel för sjöpostfarten Extra inkomster Observationsmedel Outtagna medel, som varit inneslutna i öppnade qvar ligganfie bref, Pensionsafgifter 181,576: 92. 12,384: 12. Balans till år 186i: Öfverlevereringar och skulder Kredit. Balans från år 1862: öfverlevereringar och skulder Afkortningar: Porto för qvarliggande bref Restituerade medel Aklagare-andelar af böter Observations-procenter Diverse Afskrifning Utgifter: Aflöningsstaten Indragningsstaten Pensionsstaten Kontorshyror och expenser Provision för försålda frimärken ... Uppbördsprovision Traktamente till jernvägs-expeditörer 5,606: —- Dito till postiljoner 95,187: 92. Dito beväring 1,071: — Brefbärares beklädnad 6,044: 99. Gästgifverihållningen vid Grisslehamn 300: — Sjöpostfarten mellan Gottland och fasta landet 36,590: 27. Dito » Göteborg och England 17,916: 67. Dito » Sverige och Finland ; 12,622: 35. Dito » Helsingborg och Helsingör 2,421: 18. Dito » Sverige och Preussen 97,079: 74. Utrikes-brefvexlingens omkostnad , 255,424: 99.
De anslag, som för en sådan inrättning komme i fråga, synas kunna inskränkas till ungefärligen följande: På en gång utgående: För utarbetandet af lärocurser med nugot biträde af infödda, beräknadt till 5oo R:dr B:co för hvardera språket B:co R:dr i5oo. Någon materiel, högst „ 200. — - Summa på en gång utgående B:co R:dr 1700. Årligen utgående: Ökad hyra för utvidgande af skolans local, till större lärosal, i händelse så erfordras, samt boningsrum åt normal-läraren B:co R:dr 40°* Lön åt den sistnämnde l4oo. Arfvoden lill möjligen behöfliga biträden . „ 5oo. Tillsammans B:co R:dr 2200. Härifrån afgår den inkomst, läraren har såsom Collega vid Apologistskolan 200. Årligen utgående B:co R:dr 2000. På grund af denna framställning får jag vördsamt föreslå R. St., att förenämnde belopp, 1700 R:dr B:co, att på en gång utgå, och 2000 R:dr B:co, att årligen utgå, eller hvad summor deromkring, som vid en närmare beräkning finnas för ändamålet behöfliga, må till en så beskaffad stiftelse beviljas. Anhålles, att denna motion må blifva tili vederbörligt Utsk. remitterad. Dessa 2:ne anföranden lades på bordet. Hr Rosenblad, Bernh., uppläste följande 5 motioner: 1:0 Få män hafva för Sverige gjort större uppoffringar än framlidne Kammarrådet Joel Gripensljerna, eller dyrare fått derför plikta. Under K. Carl XI:s krig med Danmark försträckte han, i Kammarens då blottade ställning, omkring 2 millioner daler. Denna betydliga fordran blef dock efter freden, lika med alla, ställd under liqvidation, d. v. s. man inställde all betalning af både capital och ränta , tilldess man efter 100 år kunde få tid att undersöka beskaffenheten.
Efter enahanda grunder, som Utskottet här ofvan följt vid uppställande af voteringspropositioner rörande aflöningen för Registrator» i Justitie-stats-expeditionen och Sekreteraren i Justitie-kanslers-expeditionen, får Utskottet i förevarande fråga föreslå följande voterings-proposjtion: »Den som vill att aflöningen för Registratorn i Justitie-kanslers-expeditionen bestämmes till 2,500 R:dr Rimt, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer berörde aflöning att uppföras med 3,000 R.-dr samina mynt.» 5:o Uti 6:te punkten, mom. a, hade Utskottet hemställt, att aflöningen för Hofrät-ternes Presidenter, af Kongl. Maj-1 föreslagen till 9,000 R:dr i stället för 7,500 R:dr, som densamma nu utgör, måtte fastställas till 8,000 R:dr. Denna hemställan är af Borgareståndet bifallen. Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet hafva bestämt nämnda aflöning till det af Kongl. Majit föreslagna belopp, 9,000 Ridr; hvaremot Bonde-ståndet ansett någon förhöjning icke böra beviljas. Då emellertid tre Riks-stånd varit ense derom, alt en dylik förhöjning skall ega rum, torde, för afgörande af frågan om beloppet, omröstning få anställas, enligt följande proposition : 4 Stats-Utskottets Memorial M 149. »Den som vill att aflöningen för hvardera af Hof-rätternes Presidenter bestämmes till 8,000 Ridr R:mt, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer berörde aflöning att uppföras med 9,000 R:dr samma mynt.» Tredje Hufvud-tileln. Uti andra punkten af det förra Utlåtandet är af Utskottet föreslaget, att den af Kongl.
Ögonblicket derpå klöf han gosshopen i två delar och skrek: » Se upp, småpojkar, och stå inte här och skym utsigten för mig! » Derpå gjorde han en piruett på tåspetsen och stoppade tvärt farten midt framför henne. » Vill fröken göra en rond kring banan med mig? Jag har sett, att ni åker bra, bara ni får lite ' stöd, » sade han bugande och förde handen till mösskärmen. » Tack, » svarade sina bägge händer. hon och lemnade honom Hvad det gick » stiligt » att åka med honom! » Men låt oss » Det var så rätt, jag glömde att presentera mig, » sade han och nämde sitt namn. Hon gjorde det samma, och så voro de med ens bekanta. Han bodde i huset bredvid hennes. » Föreställ dig en bortskämd yrhätta på fjorton år, som intresserade sig mer för skridsko» Då tycker jag, att vi som » nära » bekanta kunna lägga bort titlarne, » föreslog han. » Om Axel så vill, så - » » Och så tycker jag, att Ebba och jag gema kunde träffas här på isen litet emellanåt. » rade Ebba med älskvärd ironi. nu återgå till ämnet! » 13 I DU N Hon säg upp på honom. » Axel Inte var han så värst vacker vid närmare påseende. Näsan pekade uppåt, som om hon vädrade något i luften och öronen — gud, hvilka öron! Det ena hade han lagt kapson på genom att rigga mössan på sned, så att det trycktes intill hufvudet, men det andra fladdrade fritt för vinden som en brandflagga på half stäng. Och hvad han gnuggade det sedan! Hon hörde, hur han rullade det fram och till baka i handen, som om han tänkte göra en cigarrett af det. » Det vore roligt att träffas någon gång, » svarade hon mekaniskt, under det tankarna koncentrerades kring hans lustiga öron; » men jag har så sällan tid för mina lexor. » » Hvad är det för lexor? » » Franska krior och sådant der. — Kors, det var så rätt, jag är. tvungen att gå hem genast ich skrifva franska. Annars blir jag rysligt olycklig för » fröken ».
Något beror väl detta senare derpå, att han — liksom i parentes sagdt äfven hr Ranft — har sin organ för oskolad. Fröken Grund, hvilken man med de goda minnena från Syrsan gerna följer med sympati, var frisk och tilltalande i en liten pageroll. Det är alls icke otroligt, att det egentligen varit hänsyn från sällskapslifvet, kanske ock tacksamhet för goda middagar eller supéer, som föranledt vederbörande att å Dramatiska teatern tillstädja en förut tilltänkt, men då instäld debut af fru v. Koch. Något har väl äfven bidragit vissheten om åtminstone ett par goda hus af bourgeoissocieteten, för hvars nyfikenhet och prat uppträdandet af en af dess egna medlemmar naturligt-vis alltid är något pikant. Teatern borde dock ha annat att göra än att strax stå till buds, om någon mindre ung fru ur samma societet för att distrahera sig eller af annan anledning får infallet att agera och derför underkastar sig besväret med en kurs på någon skådespelarefabrik och långa konsultationer med någon dyrare sömmerska. Tillströmningen till teatern af menniskor, som i tid vilja göra teateryrket till sitt lefnadskall, är öfvernog, för att dylika som det synes tämligen hastigt påflugna dilettantinfall böra uppmuntras. Och särskildt skulle väl den teater, som ju vill vara den förnämsta i landet, hålla sig för förnäm och ha annat att göra än låna sig till dylikt, framför allt när anlagen icke äro af mer epokgörande beskaffenhet. Det fins tillräckligt med andra teatrar här i landet, så att om hågen är allvarlig, vederbörande ha tillfälle försöka sig och passera graderna från början. Det kan vara alldeles nog med, att dilettantismen på andra områden skall på ett för fackmännen afundsvärdt sätt hållas bakom ryggen, vare sig det gäller att måla mariner, eller med hjelp för modersmålets ans skrifva och öfversätta böcker. I och för sig var debuten icke vidare märkvärdig, utan snarare tämligen tråkig.
Det står i Tegnér ALMA. Fy! jag trodde aldrig att ni var så elak! VALTER. Först ett ord En af mina vänner, konsul Ettig har genom en affärsvän blifvit bekant med din mor ... han ämnar tillställa en supé på Hasselbacken och inbjuda hela pensionen, under pretext att det är för din mors skull ... vi få då träffas och samtala ostörda! VALTER. Då hoppas jag att få i ro säga dig hur mycket jag älskar min Alma! VALTER. Alma! ett minne af denna stund något att hölja med mina kyssar! ALMA. Farväl nu ... jag måste gå! ALMA. Ack så roligt! Jag vet inte... VALTER. Rosen der bredvid dig ... jag skall gömma den evigt! VALTER (sorgset). Du älskar mig således inte ... du vill se mig dö Grymma flicka! din önskan skall gå i fullbordan jag ... (böjer sig ut genom fönstret). ALMA. Valter Valter (bryter hastigt af rosen, och kastar den till honom genom fönstret). Se der! ALMA. Men ... (afsides) Det är ju inte min! ALMA. Och nu farväl! (kommer ned) Hvad skall Clara säga? åh, hvad jag känner mig förvirrad ... (vänder sig åt fönstret och besvarar Valters slängkyssar) Hvad jag är lycklig, och huru ömt han älskar mig! (skyndar ut till höger). VALTER (för sig). Vid Gud! hon är förtjusande! jag tror jag älskar henne allvarsamt nog för att göra henne till friherrinna! (försvinner ur fönstret). VALTER (kysser den). Tack! tack! min älskade! Tionde Scenen. ERIKA. Det var annat till älskare, än den der gymnasisten som jag dansade med i vintras! ERIKA och ELISE. ELISE. Det var bara skada att jag inte förstod hvad han sade! ERIKA (öfverlägset). Det tror jag, en sådan der barnunge! Ack vet du Elise, han var så söt, att hade jag varit Alma, så hade jag kastat öfver hela blomkrukan till honom! ELISE. Men då hade hon ju kunnat slå ihjäl honom! ERIKA.
Han blef i tid underrättad om Rudbecks uppdrag. Fruktande, att icke vara tillräckligt mästare öfver uttrycket i sina anletsdrag, kastade konungen på sig en puderrock och befallte kammartjenaren använda pudervippan med den fart, att äfven ansigtet blefve deraf öfverhöljdt, så att hvarken dess färg eller rörlighet kunde urskiljas. Under denna kammartjenarens förrättning, lemnade Gustaf företräde åt baron Rudbeck. När denne började tala om Skånska uppresningen, låtsade kungen den största okunnighet och öfverraskning, lät förtälja sig allt hvad ständerna derom fått veta, sprang upp, slog sig för pannan, slet sig i håret, omfamnade Rudbeck, hycklade den högsta förtviflan öfver de upproriskes förräderi och sin oinskränkta förtröstan till Riksens Ständers rådighet, kraftfullhet och fosterlandskänsla, samt besvor Rudbeck att uppmana sina vänner på riksdagen till de skyndsammaste mått och steg, för att dämpa det olycksaliga upproret. Gustaf, med ett ord, spelade sin roll så förträffligt, att baron Rudbeck blef helt och hållet narrad, samt förde, i följd deraf, ständerna bakom ljuset, hvilka han försäkrade, att kungen vore lika oskyldig uti och hyste lika ovilja mot uppresningen, som de sjelfva. Endast Pechlin skakade hufvudet misstroget och fundersamt och tänkte vid sig sjelf: «om ändå jag åtagit mig den der bespejningen, i «stället för det godtrogna nötet Rudbeck, som ofel«bart låtit inpudra sig med Gustafs egen vippa! Med «mig skulle den gynnaren nödgats bekänna kort.« Så mycket uträttade likväl Pechlins oförbländade vaksamhet, att ständerna begärde, det konungen skulle stadna qvar i hufvudstaden under dåvarande brydsamma omständigheter, och att han nödgades i Rådet utfärda dels en befallning till de begge hertigarne, att skyndsamt återvända till Stockholm (emedan ständerna ville hafva alla tre bröderne under sin särskilda uppsigt på nära håll), och dels ett offentligt bådskap till hela allmänheten, i anledning af de inträffade upproriska rörelserna.
Då dessutom hinder i nu gällande lagstiftning icke möter för församlingarne att i afseende ä tillsynen öfver de fattiga fördela sig i smärre kretsar, allenast församlingen gemensamt ansvarar för de fattiges underhäll, får Utskottet, sorn, i betraktande af hvad ofvan anfördt ur, anser att genom införande i fattigvärds-lagstiftningen af den grundsats, enligt hvilken enkel pluralitet inom sockenstämma egde att besluta fattigförsörjning rotevis, i sjelfva verket skulle innebära ett medgifvande för den förmögnare befolkningen att förtrycka den mindre bemedlade delen deraf, vördsamt hemställa, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Joli. Petterssons framställning alser äter förändring i 10 §. af ifrågavarande Kongl. Förordning, enligt hvilken tillskott till fattigvården, som, utöfver de stadgade fattigvårds-afgifterna, utgå af hemman, skola beräknas efter förmedlade hemmantalet. Motionären har nemligen funnit detta stadgande icke vara öfverensstämmande med rättvisan, enär de förmedlade hemmanen härigenom finge vidkännas vida mindre afgift till fattigvården än de oförmedlade, änskönt å förmedlade hemman, som vanligen hade jemförelsevis större egor i afrösningsjord, i följd häraf ett större antal folk äro boende, som förr eller sednare folie fattigvården till last. Under åberopande af denna omständighet och, enligt uppgift, till förekommande deraf att de större jordegarne, hvilka oftast hade sin jord satt i förmedladt hemmantal, skulle åtnjuta fördelar på de mindre hemmansegarnes bekostnad, hvilka mången gång icke med något fattighjon besvärat socknen, har motionären föreslagit, att den sorn egde ett helt till j förmedladt hemman borde betala omförmälda tillskott till fattigvården, beräknadt efter § hemman och annorlunda förmedlade mantal i proportion derefter.
Jag vill anmärka, med afseende på detta sista af mig yttrade ord, alt jag har inhemtal en erfarenhet lill, under den lid jag tänkt på allmänna ärenden. Jag hör mycket, mycket fraser om liberalitet, men jag har också markt mycket liten Den 2 November f. m. benägenhet att vara liberal i verkställigheten, när man kominer till kritan. Så lange det går an alt föra skrän och trumpeta i alla väderstreck om liberali teten, med ryggen stödd emot andra, som man likväl behöfver för att upprätthålla skick och ordning i landet, så länge är det behagligt att föra en sådan talan; men när man kominer i nödvändighet alt uttala huru mycket sann liberalitet man har i själen, då går man baklänges. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Jag har redan vid början, då Hr von Hartmansdorfifs förslag föredrogs, gifvit tillkänna, att jag icke biträdde eller gillade den mening, soin Hr von Hartmansdorff framställt, ali ett femte Stånd, lika talrikt som de öfriga Stånden, borde ingå i kamrarne, icke att båda kamrarne borde vara lika starka, icke alt valrätten borde vara inskränkt inom krets. Detta oaktadt har jag icke ansett mig böra bestrida dessa Hr von Hartmansdorff satser öfver en viss grad, emedan jag hyllat den öfvertygelse, att i denna fråga det vore lämpligt och nödvändigt att icke alltför strängt vidhålla riktigheten af egna meningar, utan att gå andras yttrade åsigter till mötes, för att bibehålla vid det slutliga afgörandet den enighet och samverkan mellan ledamöter af olika åsigter, hvilken synts mig vara oundgängligen nödvändig för att befordra framgången af denna vigtiga fråga, och i den förmodan, att Coust.Utsk. vore i tillfälle att kunna jemka och rätta sådana åsigter, yttrade under discussionen i Stånden, hvilka möjligen icke fullkomligt skulle leda till det riktigaste och bästa.
Nu är det visserligen utdömdt, och om vi lefva, du och jag, få vi kanske en gång följas åt till ett plenum midt i bruset mellan Norrströms flodarmar; men i dag ännu svajar den tretungade flaggan öfver detta gamla tak, och den bistre militärposten bevakar ingången i Riddarholmskyrkans skugga. Först en frausysk visit i andra kammaren, för att vi sedan må få god tid att dröja i den första, dit naturligtvis dagens intresse främst koncentrerar sig, då det är här motionären själf kommer att kämpa för sin sak. Vi stiga ut på underhusets refereniläktare — ty när du sällskapar med en tidningsman, kan en slik undantagsförroån komma dig till godo. Annars får du vackert-nöjas med den vanliga, åhörarläktaren, där trängseln dock gemenligen plägar vara ganska besvärlig och där värmen » står högt i tak ». Du tittar nyfiket fram öfver barriéren, och djupt under dig glänsa » farbrödernas » kala hjässor i snörräta linier likt en plantering frodiga champignoner, ordnade på rad. Jag vet inte, hvarpå det beror, men i andra kammaren hålla sig medlemmarne ganska ordentligt på sina platser under debatten, då du däremot strax i den första skall finna, att hvari nu än den » parlamentariska ordningen » består — icke är det i en ordning till rummet. Sannerligen — vi kommo just i grefvens tid! Talmannen, herr Wijk, uppe å estraden höjer sin väldiga klubba till besegling - å en vanlig s. k. » bordläggning », och nu stiger den föredragande notarien fram och uppläser med ljudelig stämma den Borgska motionen. Som du känner, har frågan så till vida kommit baklänges in i riksdagen, att det förberedande lagutskottet utan vidare afstyrkt den. Och icke kunna vi hemta mycken förhoppning om dess framgång ur minen i de välvise gubbarnes trumpna anleten. Ack nej, vi bedrogo oss ej! Att aflifningsprocessen dock skulle göras så kort och utan alla förmildrande ceremonier — det hade du knappast förmodat. Eller hvad menade den mörka skuggan, som för ett ögonblick drog öfver dina vackra ögon, kusin Elsa, annat än det — nog voro väl dock våra intressen en liten smula större affär värda?!
Slutligen skulle ock en alltför stor frestelse att inom eller utom liket eftergöra della mynt uppstå, helst Utskottet föreslagit, alt af ett skep pund koppar stapelstadsvigt, som, myntningskostnaden inberäknad, torde få antagas kosta 150 r:dr b:ko, komme att utmyntas till 450 r:dr b:ko; hvarigenom en vinst på hvarje skeppund koppar uppstode af 300 r:dr b:ko, hvilken destohellre torde locka till härmning, som ett kopparmynts efterapning omöjligen kan utrönas”, samt af Friherre Alströmer Jonas, herr Nordensvahn O., doktor Grafström, herrar L. Bergman, C. IN. Palander och C. R. Roth, hvilka reserverade sig i' enahanda syftning, sorn herr Bohnstedt. \ STOCKHOLM, EMMEN & GRANBERGS TRYCKERI, 1848. Banko-Utskottets Memorial, N:o 87. 1 Jtf 8 T. Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Juli, kl. 7 e. m. Memorial, med förslag till åtskilliga förändrade f öreskrifter i 5:te artikeln af gällande banko-reglemente. Enligt hvad betänkandet N:o 48 och utlåtandet N:o 61 utvisa, har Utskottet redan granskat de föreskrifter i nämnde artikel af gällande banko-reglemente, som, intagne i 112—125 §§, angå dels bankens metalliska kassa och de utvägar, hvilka till bibehållande och förstärkning af densamma må begagna , samt dels bankens sedelstock; och får Utskottet, efter nu mera verkställd granskning jemväl af öfrige delar utaf samma artikel, härmed föreslå de förändrade stadganden, Utskottet, till följd deraf, ansett böra i blifvande banko-reglemente införas.
Vid 1834 och 1835 årens Riksdag funno Rikets Ständer godt, att, för underhållet af Drottningholms broar, uppföra å Rikstatens dåvarande åttonde hufvudtitel 800 R:dr årligen, att disponeras i sammanhang med anslaget för publika byggnader i landsorterna, emot det att arrende-afgiften för nämnde broar inginge till Statsverket; och vid samma tillfälle blef, för underhållandet af vägen emellan Stockholm och Drottningholm, ett årligt stats-anslag af 670 R:dr å förberörde hufvudtite! anvisadt, äfven inbegripet under byggnadssumman för landsorterna, hvilket sistnämnda belopp, genom Kongl, brefvet den 20 Augusti 1835, ställdes till Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Stockholms län disposition, emot redovisning. För tillsyn öfver broarne emellan Slockholm och Drottningholm bestämdes genom Kongl, brefvet den 8 Januari 1839 ett årligt arfvode af 100 R:dr banko, att utbetalas till den härtill af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande utsedde person. Ar 1849 upphörde Kammar-kollegii befattning med byggnadsanslaget för landsorterne och förflyttades på Kongl. Öfver-intendcuts-cmbetet, som, lill följd häraf, numera eger besörja jemväl underhållet af ifrågavarande ttenne broar. Räkenskaperne för åren 1834-1849 utvisa, att Stats-verkets inkomst af bropcnninge-arrendet under nämnde tid utgjort sammanlagdt 11,188 R:dr 33 sk. 9 rst. eiler i medeltal för hvart år 699 R:dr 14 sk. 1 rst. banko. Under samma tid har Statsverkets utgift endast för reparationor å broarne uppgått till 29,956 R:dr 29 sk. 10 rst. eller, för år räknadt, öfverhufvud till 1,872 R:dr 13 sk. 10 rst. banko, som mer än 2 4 gånger öfverstiger inkomsten.