Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skamflat öfver dina förtjenster hakade du väl fast dig vid något litet osynligt fel, för att deraf bevisa din ofullkomlighet. Vore jag blott hälften så ofullkomlig, intet dam samlades der på min meritlista det är säkert, och till och med nu måste jag berömma mig ibland. Jag var t. ex. ändå bra beskedlig i dag för fem år sedan i Stockholm, då jag ehuru trött efter en barnbal, der jag som halfstor flicka dansat mycket, mest med stora, icke mer åtminstone på angenämt vis barnsliga, Herrar, fastän jag hellre dansat med de små, gjorde Pappa till viljes och for på Tantes Wivikas supé, den jag hade all anledning tro blifva dödande ledsam. Jag mins ännu allt som det varit i går, hur jag kommer in, helsar på Tante och ledes bort till en med unga damer fullsatt soffa, i hvars ena hörn likväl ännu fanns litet plats för mig. Lyckligtvis brukades den tiden ej så vida ärmar som nu, annars hade jag ej utan äfventyr af mycken skrynkling fått rum – men då gick det präktigt, och jag började genast se mig omkring, tills mina ögon slutligen föllo på den i andra soffhörnet sittande unga damen, ifrån hvilken de sedan ej stort vandrade den qvällen. Jag får bekänna att klädseln var det första jag såg efter. Den var ingenting att säga om eller på. Men sjelfva menniskan! Vänta litet skall du få höra. Tyst och orörlig, med på Turkiska mattan fästad blick och strängt regelmässiga, bleka icke pricist vackra drag satt hon der, likare en stod än en lefvande varelse. Ingen talade till henne och hon till ingen – utom en gång till sin närmaste granne, hvarunder jag fick tillfälle att än mera beskåda hennes ansigte. Profilen var det vackraste; men på den pannan, omkring den munnen var någonting, ett främlingsmärke om jag så får säga, – Prester och Konungar borde alltid hafva detta onämnbara märke har jag ofta sedan tänkt, och mins ännu huru jag rätade upp mig för det den gången.
Brefven den 12 Febr, 1808, hufvudsakligen tjena till efterrättelse, jemväl vid Kronofängelserna i allmänhet och sålunda äfven i afseende å Kronohäktet vid Långholmen, samt med samma instruktion öfverensstämde, att skrifter eller bref af fångar skola af den, som har närmaste tillsynen öfver fängelset, öfverlemnas tili Konungens vederbörande Befallningshafvande hvars svar eller ordres derpå afvaktas; ty och då vid sådant förhållande Kongl. Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar, som, så vidt disciplinen vid Kronohäktet å Långholmen rörer, har jemte Direktören inseende deröfver, genom ofvan anmärkte beslut, hvarigenom blifvit föreskrifvet, att sådane skrifter af den i fråga varande fången, som för straffs undergående inom Kronohäktet å Långholmen förvarades, hvilka anginge annat än fångens enskilda angelägenheter, skulle öfverlemnas till Ofverståthållare-Embetet, för att efter dess bepröfvande vederbörande tillhanda hållas, derest fången icke ville af ett särskildt medgifvet undantag sig begagna, icke kunde anses hafva felaktigt i embetet sig förhållit; alltså blefve det emot Kongl. Fångvårdsstyrelsen anställda åtal af Kongl. Hofrätten ogilladt. Vid anställande af detta åtal hade jag förutsatt, att Kongl. Fångvårds-styrelsen vore den myndighet, till hvilken fången rätteligen vändt sig, för att komma i åtnjutande af en honom vid fängelset förmenad rätt tili sina skrifters alltnäugörande genom trycket; och så vida Fårsgvårds-styrelsens beslut icke innebar den dolda meningen att frånsäga sig behörägheten till ansökningens upptagande, samt låta dess beviljande bero af Ofverståthållare-Embetet; har jag ej annat kunnat finna än att genom det åtalade beslutet ett hinder var i förväg lagdt för utgifvande af fångens till tryck ämnade skrifter.
Innehafvare förut vore introducerad, intill dess någon af dem, enligt Testamentets lydelse Godset tillträdde, då denne för sin person, på samma sätt som företrädaren, ombytte sitt eget förut förde namn och Sköldemärke till det Gyllensvanska, såsom Fideicommisset oskiljaktigt åtföljande; hörandes om hvarje ombyte af FideiCommissarius RiddarhusDirectionen underrättas, för att sådant i sina genealogiska Tabeller låta anmärka; hvilket slag af FideiComxnissinrättning och namnets åtföljande af egendomen RiddarhusDirectionen väl funnit vara i Sverige nytt och ovanligt, samt skilja sig från bruket och beskaffenheten af Adelsskapets natur härstädes, men deremot så mycket Den 27 Maji. 303 mera öfverensstämma med hvad som i denna del vore öfligt i de mäst policerade och häst inrättade Europeiska Länder, der sådane Författningar hufvudsakligäst bidragit till Adelns flor och conservation, äfvensom ett exempel derpå inom Fäderneslandet skulle finnas uti den af Kongl. Maj:t den i5 October 1771 gillade Författning, angående Friherrliga Carpelaniska Fideicommisset, hvilket tillika med Friherrskapet, efter Friherregrenens utgång tillfaller äldsta adeliga branchen af denna slägt: men att Kongl. Maj:t, som genom Utslag den 16 Junii 1786 i Nåder stadfäst denna FideiCommiss-inrättning, af Westanå Säteri med uppräknade tillhörigheter, så vidt den med lag och utkomne Författningar vore öfverensstämmande, för öfrigt uti berörde Utslag endast förklarat sig vilja nådigst tillåta, att de af Adeliga Ätten Rosenqvist af Åkershult, hvilka då eller framdeles kunde varda Innehafvare af Westanå FideiCommissEgendom, måge kalla sig Gyllensvan, utan att derjemte meddela bestämd föreskrift, huruvida Adeliga Ätten Gyllensvan härigenom skulle anses fortsatt på samma sätt, som genom de adoptioner å andra Ätters Numror, hvilka då gällaiide Regeringslagar medgåfvo.
(Slats-Utsk:s Uti:de N:o 212.) S. A. K. Uti aflåten proposition har E. K. M:l täckts i Nåder meddela Rikets Ständer, hurusom, sedan vid 1847—1848 årens riksdag E. K. M;t för Rikets då församlade Expedition .c - UIs ko ti ela Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 199. 183 Ständer framlagt ett, i öfverensstämmelse med dertill af särskilda Kommilterade uppgjorda grunder, utarbetndt förslag för till \ ägabringan de af sådan förändring i sältet för båtsmans-beklädnädens anskaffande, att bestyret dermed af staten öfvertoges emot viss kontant ersättning af vederbörande rustoch rotehållare, samt eli på stal upplörtll förslags anslag af 28,000 R:dr banko årligen, Rikets Ständer hufvudsakligen bilÖNo denna framställning, dock med det. i afseende på det äskade förslags-anslaget stadgade förbehåll, att detsamma finge utgå till högst nämnda belopp och i mån af behof användas, allt eller som rustoch rolehällarne på det förändrade beklädnads sältet ingingo.
Anslag, beviljade att utgå Anslag för en gåi Summa anslag. år 1864. år 1865. år 1866. igLån. St. Fyllnadsanslag till Hans Majit Konungens hofhållning Ersättning för Sveriges andel i kostnaderna, i anledning af H. M. Enkedrottning Desiderias dödliga frånfälle Eör komplettering och omarbetning af Staten tillhöriga inventarier af silfver och koppar samt till inköp af porslin och glas „ reparation af den åt nordvestra, norra och nordöstra sidorna af Kongl. Slottet belägna del af första stora våningen . „ anbringande af vattenledning i Kongl. Slottet samt utvidgning af gasledningen derstädes „ igenfyllande af kanalerna vid Haga lustslott och ordnande i sammanhang dermed af parken derstädes „ nödiga reparationer å Haga lustslott Summa lln«lei* Andra Hufvudtiteln. För uppförande af ett straffar betsfängelse i Carlskrona linder Fjerde Slufvudtitelia. För anskaffning af 12 st. reffladc, gröfre kanoner samt lavetter med släpor af jern äfvensom projektiler „ anskaffning af 16,000 refflade infanteri-gevär „ anskaffning af 2,000 kavalleri-sablar „ fortsättande af Carlsborgs fästningsbyggnad „ fortsättande af fästningsbyggnadsarbetena vid Carlskrona „ indelta Arméens utredning, såsom fyllnadsanslag „ förhöjning i bekläduads-passevolansen vid Svea och Andra Lifgardes-regementena, Lifgardet till häst, Husar-regementet Konung Carl XY och Sappörkompaniet „ ytterligare tillökning i beklädnads-passevolansen vid l:o Svea och Andra Lifgardes-regementena samt Sappörkompaniet Transport Stats-Utskottets Memorial N:o 225. 11 statsutgifter, utom de till jernvägsbyggnader anvisade medel. Anslag, beviljade att utgå Anslag för en Summa år 1864. år 1865. år 1866. gång. anslag. R:dr. öre. Xt:dr. öre. R:dr. öre. R:dr. öre. R:dr. öre. Transport
rag an och qviiinr tiro nlldeles lika inför Gud, lika knllnde a11 vara hnns Ijennre och likn vliscndlliga för h i n r tjensl, hvnr ocli en med sin cgcn natur ocli / .irdvih Brtnrn: sin gifiw. F mig! De1 finnes intet soriatf botemedel. ly del finnes ingen social f d g a. finnes en följd af f r i p r att lös., nf sririghctcr att besegra, redande med folklynnet, klimntei, seden. Och dessa problem miste vi röka lasa ett och ett i sender, icke genom en endn formel. Det tir genom arbete, studier, sammnnslutning, som folken färns till aaiMngighet. Del finnes icke, jag upprepar det, Lion G u m b t f f ~. nigot univenalmedel för snmh3llel. t: $ Der, p hchöfvcr alls icke hlifv. Mmmmde för sin niludiga sfer för nit blifva dehktig d sina nalurlip rllllighetcr sisoni inenniska. Carlos zon G c r r r Italienska ordsprak. Född vrekcr Ilr född gin. Den, som föror !illar dig, skall aldrig förláa dig del. Litet l i n skaiiar dig en vtln. slort en fiende. Vis man 3ndr.r stundom bigt, diren nldrig: Djeltwlen fresiar d1n andra, men Itiitingen fresinr djelvulen. Den literiira venstern. Ett ~ ' XfportrJtt. Q en literära venstern&gt; ar ett uttryck af mycket svafvande halt. Dit raknas diktare af så ytterst olika skaplynne och värde som t. ex. den bistre och * den söde, - Ibsen och Bang - fru Edgren och Stella Cleve, förf: n till .Pengars och f o r h till * Giftas .. Hvad ar d3 i sjelfva verket den literara venstern, frågar sig den läsande allmänheten.
Kort-stämplings-afgift 926: 33. — Inskrifningsdito 17,338: 4. Tolags-afgift 10,000: Societetsdito 2: Bötes-medel 16: 32. — Afgift från Kongl. Theatern .188: Begräfnings-kostnads-ersättning 1,009: Intresse-medel 19,718: 30. 4. Ränta å Rönnowska donations-medlen 525: 16. — Gåfvo-medel 25,666: 32. — Afgift för likvagnens begagnande 352: ■—■ •— Diverse inkomster 541: 20. 11. — Balans till år 1857: - Summa 518,028: 4. 1. Credit. Balans från år 1855: Afskrifning: Lasaretts-inskrifnings-afgifter 156: 40. — Utgifter: Lasarettets underhåll 51,946: 19. 5. — Byggnader och reparationer 1,298: 15. — Begrafnings-kostnader 1,009: Intresse-medel' 4,705: 33. 11. Understöd åt fattige 543: 33. — Diverse omkostnader 380: 4. 4. Balans till år 1857: Summa 518,028: 4. 1. § I På sätt ofvanstående tabell utvisar, upptager räkenskapen åtskilliga poster, så väl tillgångar som skulder, inom linien, de förre till belopp af 185,934 R:dr 32 sk. 4 r:st. och de sednare 46,924 R:dr 35 sk. 6 r:st. Tillgångarne bestå af: Värdet å Lasarettets fasta egendom, upptaget till brandförsäkringsvärdet, 140,000: Inventarierna, med enahanda värde 30,000: Återstående fordran uti Ryttmästaren C. W. Hammarskölds konkursmassa 4,112: 21. 8.
I anledning häraf har StatsUtskottet inhemtat, atj Herr (JfversteLieutenanten Warberg, som af Kongl Maj t i Nåder ägt sig updragit, att tillvägabringa ofvanberörde säkerhets anstalter för Seglationen å Wenhern, derföre åtnjutit Reseöch Dag - Tradamente, hvilket genom Kongl. Brefvet den 14 Maji 1811 blifvit bestämdt till ett visst årligt belopp i ett för alt al 300 R:d, att qvartaliter utgå. Sä länge Herr (JfversteLieutenanten i omförmäldte befattning fortfarit, har fråga ej upstått om Tradamentets uohörande, men sedan han sistförflutne år, förordnades att i egenskap af MilitaireLedamot gora tjenst i Förvaltningen af SjöArenderne, mot åtnjutande af serskildt årligt Arfvode, hade det blifvit stäldt i fråga huruvida han imedlertid äfven skulle vara berättigad upbära Tradamentet såsom Hydrograplr för Wennern; och förevarande framställning åsyftar aitså, att Herr GfversteLieutenanten icke dessmindre, enär inseendet öfver 176 StatsUtsk. Betänkande». Sjöväsendets säkerhet derstädes skall kunna af honom tillika besörjas, matte få tillgodonjuta berörde 300 R:d Traöamente. Nu, ehuru StatsUtskottet visserligen ej kan undgå medgifva, att Herr ÖfversteLieutenanten äger förtjensten af de vidtagne goda anstalter till betryggande af Segelfarten å nämnde Sjö, har likväl Utskottet ansett det allena ankomma på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning af de sig . företeende omständigheter samt författningarnes föreskrift, huruvida och med hvad vilkor, Herr ÖfversteLieutenanten må oafbrutet upbära det af Kongl. Majit i Nåder honom tillagde Tradtainentet; och är Utskottet öfvertvgadt, att Kongl. Majit i
Om Ko-rs/ermtts 8edan Koademien för de fria Konsterna, af förekomna anledningar, utseti vjssa llommitterade ibland sina kmbotsmän oeb kedamöter, som skulle undersöka beskalkenbeten af Koademisns kndorvisningsverk, oek afgifva förslag till dess ändamältz enligare sammansättning, samt bemälde kommitterade säsom medel dertill uppgifvit, att, i stället för den nuvarande indelningen uti tvänne prineipskolor, en Kritik-, en Nodellook en kögre Krokitvotur-8koIa, med 2:ne vireoteurer, 8 professorer samt 4 kärare, Undervisnings-Verket borde fördelas i 3:ne olasser, kvaraf den första skulle »infatta klomontar-8kolor, den andra de förberedande, oek den tredje de bogro, oller Kpplioations-8kolorna, samt till detta ändamål, ock pä det kjenstemännens ook kärarnvs loner mätte vinna en boköllig oell billig förbättring, nödig materiel anskaffas nok emeriti-löner beredas äldre afskedstagande lärare, kemställt, att Koadomiens statsanslag, som utgjorde 12,333: 16, mätte med 6,000 p:dr förökas; kar, i underdänigt utlätandv af den 18 duni nästlidno ar, Koadvmien, instämmande uti det al Kommittorade algifna förslag, ankällit, att Kärlig proposition om anslående al kärtill erforderliga medel mätte till pikets 8tänder allatas. dvmlikt tillförordnade 8tats-8oereterarens samt 8tats-pädet8 undordästlga tlllstvrkande, ville Kongl. Naj:t, i samrnankang mod Dess proposition om 8tats-Vorkots tillständ oelr bekol, göra Kärlig framställning tji! pikets 8tändex, att med 4,000 p:rjr ärligen föröka det ut pria Konsternas Koadomio beviljade 8tats-anslag, 8.
Östgermanien var efter det stora slaget så blottadt på stridsmän, att ett nytt slägte af vapenföre behöfde växa upp och i folkförsamlingen förlänas med spjut och sköld, innan Haddings fana åter kunde höjas. Becke förblef under dessa år hos konung Gudhorm och var hans rådgifvare i allt. Om Beckes – eller för att nämna hans rätta namn: Lokes – rådslag kan i korthet sägas, att de gingo ut på att omintetgöra hvarje försoningsförsök, samt att medels förtal och lögner öka anledningarna till fiendskap mällan Halfdans och Ivaldesönernas afkomlingar, för att desse skulle utrota hvarandra inbördes. Han ville bereda germanfolkens undergång likasom deras gudars. Gudhorm hade blifvit enkling och egde en förhoppningsfull son Randver, nyss uppvuxen till yngling. Gudhorm hade hört omtalas, att Svanhild, dotterdotter af Slagfinn och drottning öfver en af de nordiska stammarne, skulle vara en den skönaste kvinna, och enär hennes make aflidit, sände han Becke och sin son Randver att å hans vägnar fria till henne. Hon svarade ja och åtföljde sändemännen till Gudhorm. När de framkommit, sade Becke i hemlighet till denne, att Randver och Svanhild bedragit honom, samt att Svanhild bragt sin förre make om lifvet. Intetdera var sannt, men Becke förstod att göra det sannolikt, och Gudhorm lät då hänga sin ende son och kastade Svanhild att söndertrampas under hästar. Vid åsynen af hennes sköna ögon ville hästarne ej trampa på henne. En slöja kastades då öfver hennes ansikte. Det fanns två unga bröder Imbrecke och Fridla, söner af Harlung och nära befryndade med Halfdans slägt. Några vilja veta, att Halfdan utanför sina laggilla äktenskap hade två söner, nämligen denne Harlung och Rolf med binamnet Krake. Om detta är riktigt, så voro harlungarne Gudhorms brorsöner. Med lögnaktiga beskyllningar uppretade Becke Gudhorm emot dem, och denne lät afdagataga dem båda. Svanhild hade två bröder, Sörle och Hamder.
Vid första försäljningen hade således ingen behöft blifva narrad, och de sednare köparne hade icke behöft vara i okunnighet om huru första köpet tillgått. Allt hvad jag nu haft äran framställa, står i köpebrefvet, och om således Kapten Skotte låtit narra sig, och hans arfvingar i följd deraf fått vidkännas en förlust, så kan det icke blifva Bankens fel, och jag kan icke förstå, huru man derför kan fordra någon ersättning af Banken. Om en sådan ersättning beviljades skulle ett ganska farligt prejudikat gifvas; ty då skulle hvar och en, som blifvit lidande i följd af en offentlig handling kunna fordra ersättning af Staten. Jag anhåller att få anföra ett exempel, som nyligen tilldragit sig; En egendom blef intecknad för en allmän kassas räkning: denna inteckning ansågs fullkomligt gällande och deremot fanns ingenting att anmärka, men några år derefter uptäcktes att hemmanet icke, som man antog vid inteckningen, var krono-skatte-, utan att det var kronohemman, hvarigenom inteckningen förföll och blef oduglig. Jag vet icke om denna kassa på annat sätt återfått sina penningar, men om icke så skett, så hemställer jag, om man då kunnat fordra att Staten skulle ersätta denna kassa den förlust hon iråkat genom något slarf vid HäradsRm. Flere sådana exempel skulle kunna framdragas på förluster, som förorsakats genom offentliga handlingars ofullständighet, men hvarvid ingen ersättning blifvit lemnad, ehuru, vida mera bevekande anledningar kunnat framdragas, än de sorn. af de Skottiska arfvingarne blifvit framställda. Praejudikatet är. Den 4 April f. m. 75 således ganska vådligt. För det närvide är likväl frågan af temligen obetydlig praktisk vigt, då det blifvit uplyst att tvenne Stånd afslagit densamma, och att den således för denna Riksdag kommer att förfalla. För R. o. Ad. är den likväl icke utan all betydelse; ty redan vid 1850—1851 års Riksdag föreslog BankoUtsk.
Grundränta, åsatt skattlagda qvarnar och sågverk, om upphörande af. VIII. B. 292. A. 327. XI. U. 12.8. XII. A. .36. Gudsljenst, om upphäfvande af förordningarne emot olofliga sammankomster, till firande af. Se Sammankomster. Guldoch silfvermynt, angående förbud emot utförande samt nedsmältande och förvandlande af. XIII. Gullander, Registralorn H., angående eftergift för, i afseende å betalningsansvar för åtskilliga från Malmö utgifna lån. Se Eftergift. Gunther, Claes Ephraim, yttranden. V, 186, 292. Gyllenhaal, Friherre Carl Henrik, yttranden. XVI. 38g. XIX. 3. Gyllenhaal, Lars Herman, yttranden. Gyllenkrok, Knut Axel, yttrande. III. 3g6. Gyllensvan, Henrik Adolph, yttrande. X. 233. Gymnasierne, 0111 beredande af medel till aflöning åt Lecto rerne i de moderna språken vid. Se Aflöning. ( '28 ) Gymnasierne, om inrättande af en naturhistorisk Ioel ion Viii. Se Naturhistorisk lection. Gymnasium, om inrättande af ett sådant läiövetk i Söllvitsborg. Se Sölfvesborg. Gymnastiska Central-institntel, angående planering af volligegården derstädes. XXVI. E. 64- Gyzanders enka oell sterbhusdelägare, angående eftergift för* Se Eftergift. Gårdfarihandel med Eskilstuna manufacturarbeten, om inskränkning i. Vith B. 466. Gårdfarihandlande, 0111 inskränkning i deras rättighet att utbekomma fordi ingar för utborgade varor. V. B. ioj* A. 185.
Jag lägger ingalunda Hr Printzensköld till last att han framkommit med det ifrågav:de förslaget, helst jag bör vara förvissad derom, att det står i fullkomlig öfverensstämmelse' med hans öfvertygelse om det rätta, men jag kan icke underlåta att ogilla Den 6 December. 85 Hr I» rintzenskölds försök att ät sitt förslag vinna framgång genom en öfverrnmpling. Med största tillfredsställelse var det deremot som jag erfor att detta hans försök blott af en enda stämma understöddes. Genom den skedda bordläggningen har nu emellertid den stora fördel vunnits, att K. o. Ad. kommit i tillfälle att med lugn och besinning kunna fatta ett beslut, som är detsamma värdigt. Jag anser del af Hr Printzensköld anmälda förhållandet visserligen vara . af den beskaffenhet, att det bör tagas i öfvervägande vid bedömandet af huruvida Hr Munck af Rosenschöld må ega rättighet att ega säte och stämma på Riddarhuset, men jag kan icke dela deras åsigt, sorn yrkat, att R. o. Ad. skulle omedelbarligen fatta ett definitivt beslut. Detta yrkande är framstäldt af Gr. Lagerbjelke och den värde motionären, men jair kan deruti icke instämma utaf flere skäl. För det första emedan jag icke anser det stå i öfverensstämmelse med Riddarh.Ordms innehåll. Om det nu framhafda utslaget hade varit kändt utaf någon bland Riddarh.Direktis ledamöter, hade ju den nu förevide frågan kommit under pröfning dä Hr Munck af Rosenschöld anmälde sig til! inträde pä Riddarhuset, och om Riddarh.Direktris medlemmar hade delat den åsigt, som Hr Printzensköld försvarat, att nemi. detta utslag lägger hinder i vägen för Hr Munck af Rosenschöld att ega säte och stämma på Riddarhuset, sä hade det varit Hr Munck af Rosenschölds obestridliga rättighet, att få denna fråga genom Riddarh.Direkl.-ns främste ledamot anmäld hos IL o. Ad., som då hade kommit att, icke i första, utan i andra instansen definitivt deröfver besluta med enkel pluralitet och icke med ji såsom en och annan lärer föreställt sig.
I klart väder brukade drottning Oda sitta där och späja utåt hafvet, men då hennes herre och konung var hemma, satt han där själf och såg efter, om icke något främmande skepp skulle komma sö- der ifrån, köpmän från Jom och Dorestad, eller krigsmän från Susat och Tiodå. De förra tog han skatt af, de senare öfvervann han med tillhjälp af sina resår. Nu var han borta på härnadståg till Ostangeln, och om det icke utföll väl, skulle han utsträcka färden till Walland. Liten drottning Oda satt uppe i tornkammaren med sina tärnor, hvilka sömmade på dukar eller spunno på slända. Rummet var helt litet, med grofva plankväggar och tunga ekbänkar. Tärnorna voro klädda i mörka ylleklädningar; de buro pannbindlar men inga smycken. Drottningen var den enda som bar dylika; vid hennes hals och i hennes bälte lyste tvänne stora smycken af hamradt guld, besatta med vidunderliga röda och hvita stenar, hvilka lyste som blod och eld då ljuset spelade på dem. Bitterulf hade medfört dem, då han en gång återvände från Walland. Hon brukade icke annars bära sina smycken, men i dag vänJ u v e l e r a r e K. A N D E R 1 JafcobstorgS 1 O N U H 1895 tade hon, att Bände riddare skulle komma till henne, och hon ville gärna förmå honom att dröja hos sig. Det var första gången på två år som hon hört något från sitt hemland, och riddaren hade varit där helt nyligen. Hennes stora barnaögon blickade vemodigt ut åt hafvet. Där, långt bortom sunden, bortom öarna, låg hennes barndomshem, det sagoomspunna Venden. Det var en mörk och stormig vårmorgon, som den nordiske sjökonungen Bitterulf, med sina jättelika kämpar öfverföll hennes faders borg Markstein, dödade hennes tvänne bröder och bortförde henne och hennes leksyster Hjördisa, tillika med hvad guld och vapen som fanns i borgen. Under färden norrut dref vinden dem mot öster, och vid litaviska kusten anföllos de af tvänne skepp, hvilkas manskap bestod af ljusa och kraftigt byggde män.
Låne-Kontoret i Götheborg „ 625,000, — „ d:o i Malmö „ 875,000, — „ d:o i Wisby „ 35,000, — samt från Fullmägtiges omedelbara utlånings rörelse, återstoden „ 150,000, - S:gr R.-dr 2,941,333, 33. Skilnaden motsvaras af ofvanberörde 44,000 mark i obligationer eller i R:mt R:dr 58,666, 67. S:gr R:dr 3,000,000, - Tredje afbetalningen å Statslånet, förfallen den 15 nästlidne September, är af Rikets Ständers Riksgälds-Kontor verkstäld med 2,250,000 mark Hamb. Banko; kommande bemäldta Kontor jemväl att fullgöra den 4:de och sista inbetalningen å samma lån. Sedan från Banko-Diskont-Verkets andel af Statslåne-fonden blifvit hänvisade: till Låne-Kontoret i Götheborg R:dr 150,000, — „ d:o i Wisby „ 100,000, - så är fonden för närvarande, de särskilda Diskont-Verk en emellan, sålunda fördelad, att Banko-Diskont-Verket innehar R:dr 3,366,333, 33. Låne-Kontoret i Götheborg „ 1,400,000, — d:o i Malmö „ 1,000,000, - d:o i Wisby . „ 175,000, - S:gr R:dr 5,941,333, 33. Återstoden „ 58,666, 67. motsvaras af qvarvarande tillgången i obligationer, 44,000 mark Hamb. Banko, tillhörande 4:de serien.