Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han har rätt häri, Utsk. har verkligen erkänt, att det icke är rätta forum för organisationsfrågors afgörande, likväl är det gifvet, att om man tager bort en bestämd summa, så har man derigenom inlåtit sig uti en definitif organisation, aidenstund det då mäste vata nödvändigt för K. M. att genast vidtaga en förändring. Denna motsägelse innebär redan i sig tillräckligt skäl för frågans återremiss. Dessutom kan en sådan ovilkorlig förändring icke ske med samma nytta, som om K. M. haft fria händer att göra förändringen med afseende på göromålens beskaffenhet. Förändringar, som sålunda ske, hafva derjemte det skadliga med sig att de ofta mäste göras om igen och således, komma tätt på hvarandra; sådant leder till villervalla i förvaltningen, och det måste man undvika. Jag fortfar att yrka återremiss på denna punkt. Hr Tersmeden, Nils: Jag ber att få understödja den anhållan om återremiss, som af 2:ne ledamöter här blifvit gjord. Jag gör det förnämligast på de skäl, som af Hr von Hartmansdorff sednast blifvit anförda. Det är verkligen någonting nytt att StatsUtsk. tager initiativet och vi kunna lätt inledas på farliga vägar om man hos Utsk. erkänner denna rätt i dylika frågor. Vi hafva visserligen i Den 24 April. 77 elt föregide belänk. rör:de Usta hufvudtiteln sett något dylikt, ehuru förhållandet var olika. Här är sagdt, i afseende på grundlagens tolkning, att StatsUtsk. eger rättighet att motionera på grund af 2:a mom. 30 § Riksd.Ordn. Sa kan visserligen synas; men den saken kan likväl vara oviss; ty dä der står alt Utsk. är skyldigt att iakttaga nödiga besparingar, följer deraf icke bestämdt, att Utsk. skall i dylika frågor taga initiativet, utan snarare att det skall iakttaga de nödiga besparingar hvartill K. RI:s eller enskildas förslag kunna gifva anledning. Dä K. M:s sist framlagda propos. i fråga om förändring af Bergs-colhi organistalion icke vann B. S(:s bifall, så må man icke förundra sig att
Militie-boställskassan, öfverflyttning på indragnings-staten af från denna kassa utgående loner Militära tjenstemän, rättighet för dem till ersättning, då arrende afgiflerne af deras boställen icke inflyta Militär-läkare, rese-stipendium för Mynt-systcmet, nya, angående remiss af Kongl. Majrts nådiga proposition i delta ämne . 11. Möte sko slnader, tillökning i anslaget för 73, 149. N. Nationalmuseum, anslag för . Navigations-skolan i Hernösand, tillökning i anslaget för „ i Slockholm, indragning af anslaget lill . , i Westervik, inrättande af en . Nordencreutz’ enka, pension för Nordre eif, nppmuddring af . Nordström, chef för riks-archivet, löntillökning för Normalskola lill bildande af lärarinnor för fruntimmers-undervis - ningen, anslag för en Norrbottens hästjägare-sqvadrons-fond, general-räkning öfver . Norrmän, ersättning åt sådane, som lidit skada af Svenska trupper år 1814 Nykterhetsskrifter, anslag för ulgifvande af 124,207, Nådårsoch liggetids-besparingar, upphörande af Nämndemän, ersättning till dtm för biträde vid brooch vägsyner m. fl. förrättningar . „ lön af allmänna medel för dem . Nätaren, brobyggnad öfver sundet af sjön 1g4- Ombergs kronopark, rättighet till utsyning å 248. 12 Klingström, kapiten. Angående inleckningssäkeihet för ett honom meddeladt byggnadslån 182. Klöfsjö socken, inrättande af en komministratur i 134. Knapforssen, slussanläggning vid .. iq4 Kock, t. f. Statskommissarie, gratifikation åt 246’. Kolera-farsoten, ersättning för utbetalda förskotter i anledning af . 65. Kongsbacka, öppnande af en båtled mellan hafvet och 1 q4« „ afskrifning af anvisade medel för tomtreglering i . 22. Kopparbergs Län.
En sådan lycka kan inte falla på min lott. Och när vi sutto orörliga i kupén natt och dag – vi reste i sträck från Köpenhamn till Paris öfver Gjedser–Warnemünde–Hamburg – sade hon emellanåt: Å, tänk om det där mötande tåget kunde spåra ur och krossa oss! Det händer så ofta järnvägsolyckor. Hvarför kan det ej hända nu! Hvarför kan ej ödet ha något förbarmande med mig! Och under de långa dagarna såväl som under natten talade hon, talade oupphörligt om sig själf, sitt lif, sitt öde, talade mer till sig själf än till mig, gjorde ett slags inre bikt och granskade sig själf för att finna orsaken, hvarför hon alltid måste lida, alltid vara olycklig och hvarför hon aldrig kunnat nå det som hon hela sitt lif åtrått, att blifva älskad, verkligt, helt och uteslutande älskad. Hvarför, hvarför kan ingen älska mig? frågade hon upprepade gånger. Jag kunde ju vara mer för en annan än nästan någon kvinna, hvarför bli då alla de obetydligaste kvinnor älskade, men icke jag? Jag försökte en förklaring. Hon fordrade för mycket, hon skulle minsann icke nöja sig med den kärlek, som kan falla på hvarje kvinnas lott. Och så var hon allt för själfreflekterande, gick allt för mycket upp i tankarna på sitt eget jag, hade icke den hängifvenhet, som glömmer sig själf utan tvärtom den som fordrar lika mycket som den ger och som oupphörligt plågar sig själf och den älskade med att allt för noga granska halten af det den mottager. Hon gaf mig delvis rätt. Hur underligt trist vår ankomst till Paris var – denna som vi så många gånger förr utmålat oss i så glada färger. Vi foro direkt från stationen till Nilssons boklåda för att efterhöra bref, som vi båda med otålighet väntade, och som vi också funno där, men som gåfvo oss båda mycket att tänka på. Jag hade bara en gång förr, 1884 på återvägen från London, varit i Paris och då mycket flyktigt, och jag frågade nu Sonja om de palats och öppna platser vi foro förbi på väg till vårt hotell i närheten af Place de l’Etoile. Men hon svarade otåligt: jag vet inte, jag känner inte igen någonting.
Derefter, och sedan Deputationcn, pä öfligt sätt beledsagad, afträdt, företogs den be. flutnc voteringen, kl. ä til 2, och slutades innemot kl. 4 dä, enligt det derunder förda Protocoll, densamma befanns hafwa utfallit som följer: ' Nej iv.5. Ja L6. Herr La dtm arska lke n tilkännagaf i anledning härus, at Stats-Utffottets Proto.sllsUtdrag komme at återremitteras, och af de gjorda anmärkningarne, Utskottet del lemnäs, för at sig dcröfwer ffpndesamt utläta. G Upbrötos Listor inlemnade af första Cla§-> sens Herrar Electorer, hwaraf befunnos hafwa blifwit walda til Ledamöter. I 1142 Den 21 Augusti. I Lag - Utskottet. Efter Grefwe Strömsör, klans kreclric, Friherre 8^ernste6t, Larl (rustak, E^rpeditions Secreterarc. Allmänna Beftvärsoch (veconomieUtstottct. Efter Friherre Lyllenkrook, Friherre ulfsparre, Fullmägtig Herr ^.nk.arIvrona, LonracI VVillrelrn) Lieutenant. I Bewrttnings Utstottet. Ester Friherre k al K engren, Fullmägtlg Grefwe »amilton, ^xel, Friherre kruuse af Verckrou, Fullmägtig, Herr lalrIN. kelli-, Hof-Intendent. Ester Grefwe 8trömfelt, »ans kreärlc. Lustaf, Kammarherre. Ridderffapet och Adeln ätffildes kl. 4. In liäem krotocolli, 6, silverstolpe» G Thors. Den 24 Augusti. 114» Thorshamn den 24 Augusti. klenum klockan 9 förmiddagen. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hältet i Högloft.
Domstolen har ansett 1 momentet af denna §. böra, på sätt Lag-Comiteen oek föreslagit, lyda sålunda: ”göra upprorsmän våld å person, bryta eller rifva de hus, eller plundra eller förstöra de annan egendom,” och eger, efter Rikets Ständers omdöme, denna redaclion all erforderlig fullständighet; hvadan det tillägg, angående dörrars eller fensters sönderslående eller uppbrytande, hvilket uti den Kongl. Propositionen är intaget, lärer desto hellre kunna utgå, sorn dessa sistnämnde skadegörelser böra inbegripas under det allmänna uttrycket: ”bryta eller rifva hus, eller plundra eller förstöra annan egendom.” 4 och 5 §. §. Emot lydelsen af dessa §. §. hafva Rikets Ständer icke funnit något att erinra. 6 §. Af hvad Rikets Ständer vid granskning af 1 och 2 §. §. anmärkt, följer, att i 6 §. bör dels lemnäs föreskrift om skyldighet för civil-myndighet att underrätta den folksamling, som störer lugnet eller allmänna ordningen utan alt visa upprorisk afsigt, om det ansvar, som kommer att följa, derest den ej genast skingrar sig eller till ordning och stillhet återgår; dels bestämmas, att upplopp ej anlages vara å bane, med mindre de församlade, oagtadt undfångne varningar, vägra att åtskiljas och med oljud, smädeord eller hot sätta sig upp emot de befallningar, som i sådant ändamål gifvas; för hvilken senare åsigt Rikets Ständer jemväl hemta stöd af Lag-Comite'ens förslag. I öfrigt anse Rikets Ständer, att, för en oordning af den visserligen vådliga, men dock i dess upphof icke samhällshotande, beskaffenhet, som förstås med upplopp, endast de i den Kongl. Propositionen utsatta lindrigare straffbestäm melserne af fängelse för anförare och böter för deltagare böra stadgas. 7 §.
TJtsk. Bctcinkande.n Memorial hemställt, om icke de utsyningar till torfskörd, sorn å Allmänningar för kringliggande hemmans behof hittills blifvit verkställde, kunde anses helt och hållet öfverflödige, och de å Allmänningarne belägne torfmossar till de närmaste hemmanens fria begagnande upplåtas, heldst något missbruk af en sådan upplåtelse icke möjligen skall lunna äga rum: uti hvilken mening Fehr Bengtsson från Halland och Göran Jönsson från Skåne äfven instämt. 6:0 Inom Högvördiga PsestStåndefc har Herr Prosten M. Hasselroth uti Memorial anfört, att då 3 §. af Kongl. SkogsOrdningen den 1 Aug. 1805 föraskrifver, det Militaire och Civile Boställens Innehafvare eller Prester skola framför andra äga rätt till utsyning ä Krono* Allmänningar, enär Skogstillgång å deras boställen saknas, Herr Prosten äfven ansåge enahanda skyldigheter böra vara förenade med åtnjutandet af ntsyningsförnionen, så väl för prester, som öfriga Boställsinnehafvare. Men då genom Kongl. Maj:ts Nådiga bref till Öfver-HofJägmästareEmbetet den 5 April 1808 blifvit stadgadt, att stubbelön borde erläggas vid utsyning för Prestgårdarne, emedan dessa, såsom icke varande Kronans tillhörighet, skola efter Allmänna Lagen af Församlingarna byggas, anser Her Prosten ett sådant stadgande endast kunna lämpastill de hus, sorn Församlingarna bygga men ingalunda till dem, som Pastorerna eller Comministrarne sjelfve underhållaj och hemställer på sådan grund, om icke dessa sednare böra från stubblönens erläggande Bcsv. och Ekon. ZJtsh• Betänkanden.
folk, som g e intryck af lugn, medveten, själf kontrollerad hvila. För ett oförvilladt begrepp äro också skulle rätteligen — i utbyte mot det sedvanliga skönhet och harmoni identiska. Ingen är romanarket — ha följt nummer ett af den skön, utan att vara mer eller mindre harserie konstnärliga planscher, hvilka vi i år monisk, hon må nu vara lugn som en speengång i månaden utlofvat åt vår läsekrets. gelsjö eller gratiöst y r som en kattunge. Tyvärr befanns dock, vid verkställda proftryck, Och den, som i öfrigt kunde vara skön, att det tjockare papper, som särskildt beställts blir oskön och frånstötande, t. ex. genom oeh levererats för detta ändamål, icke motnervösa, fula, ändamålslösa rörelser. Dessa svarade de fordringar, vi ansågo oss böra ställa fängsla nämligen så uppmärksamheten, att på detsamma. man blott ser dem och icke det andra, som Dä vi emellertid äro angelägna att i dessa möjligen är lugnt, harmoniskt och gratiöst. planscher kunna erbjuda det bästa möjliga, ha Men än aldrig såg jag en gratiös fingervi nu ofördröjligen gått i författning om fatrumning. De bildade amerikanskorna, som bricerandet af ett nytt och lämpligare planschäro mycket angelägna om sin skönhet, både papper. Under loppet af februari skola däransiktets, figurens och händernas, betona efter de båda första månadsplanscherna samalltid vikten af periodisk hvila för handen. tidigt komma våra prenumeranter tillhanda. Och från denna synpunkt fördöma de strängt Med dagens nummer följer i dess ställe, som den europeiska kvinnoseden att ständigt vanligt, ett romanark — och blir således för virka och vicka med fingrarna öfver ett våra läsarinnors del den enda följden af det handarbete. I sällskap ser man också deofrivilliga dröjsmålet förmanen af ett extra ras händer behagligt och, skönt hvila i desådant. ras knä. Jag tviflar icke på, att detta är en af de bidragande orsakerna till deras höga * intelligens. Denna dunstar icke bort i luften eller sinar ut i onyttigt och, allt för ofta, oskönt krimskrams. Samlad kraft!? Åtminstone får man så lätt smisk på egna Februari. fingrar, om man kommer med en platthet till en amerikanska.
Denna utmyntningsgrund lemnar ett skiljemynt, som i rörelsen är beqvämligt, som äger tillräckligt kopparinnehåll för att skydda mot möjlig eftergöring, samt derjemte gifver nödigt öfverskott, till betäckande af preglingskoslnaden. Slutligen och som, för den händelse att K.. M. skulle finna rätta liden nu vara förhanden, alt vid mynlenhelens indelning anbefalla användandet af den ändamålsenliga liofaldsräkningen, fråga kunde uppstå, att, till redighets och enkelhets vinnande, minsta silfvermynlet komme att blifva ,'0niels krona, men detta myntstycke, slaget af 12-lödigl silfver bicfve alltför litet och i rörelsen obeqvämt: sä får jag föreslå, att R. St. för deras del besluta: att kronstycke må slas af d-lödig t silfver, men innehålla proportionerlig silf verkalt enligt ib’3o års myntordning, samt utmyntas med iakttagande af det remedium i vigt och finhet, samma ordning bestämmer för ^ r:drstyckena. Om remiss lill Fl. BaucoUtsk. af denna motion anhålles vördsamt. Hr Rosenblad, Bernhard: Jag har visserligen icke delat och delar icke eller nu de farhågor, sorn uppstått med hänseende till myntbenämnfugen, då flere mynt-beräkningar funnits i samma land, likasom jag icke tror, alt detta helt och hållet kan afhjelpas genom laghud: men jag instämmer dock i den af Hr Lefren väckta motion. Man har sett, genom de förändringar, som vår r:dr undergått, hvilka irringar, hvilka förvexlin gar uppkommit i begreppen, genom förvexling af r:dr under den tidpunkt, då den föreställde 1 r;dr specie, med samma nominella r:dr, reducerad lili andra myntvärden. För min del anser jag väl den egentliga mynlenheleu vara mera likgilllig, men har ingenting att anmärka vid den af Hr Lefreåi föreslagna.
Advocater och Sakförare, som biträda med utförandet af andras talan ; hvilken förändring äfven torde få tillämpas för Advocater i städerne. pag. 3o. Inspectorer m. fl. Inom Preste-Ståndet har blifvit yrkadt: att hemmansvärdet, men ej hemmantalet må ligga till grund vid bestämmandet af Rättare-bevillningen: att enahanda förhållande borde ega rum i afseende på den i Bevillnings-Förordningen näst förut upptagne classification: att Bokhållare och Skrifvare, som åtminstone å landel gemenligen lyda under den egentlige'förvaltaren och äfvenväl äio helt olika lönta, borde serskildt classificeras, hvarigenom den fördelen skulle uppkomma, alt classerne för de olika slagen blefve färre och taxerings-ålgärden mera förenklad, samt att det vore rättast, att Inspectorer och Fogdar taxerades efter sin lön. Då bevillningens bestämmande efter hemmantalet ostridigt medför mera lättnad vid taxeringen, än om hemmansvärdet derföre skulle ligga till grund, hvilket dessutom synes mindre lämpligt, enär uti hemmans-uppskattningen ingår värdet af åbyggnader, ej sällan af den betydliga beskaffenhet, att en till hemmantalet mindre egendom kan vara vida högre uppskattad än en större, och den föreslagna serskilda classificationen för Bokhållare och Skrifvare skulle, i stället att förenkla taxerings-åtgärden, komma alt göra den ännu mera vidlyftig, samt, hvad angår taxeringen för Inspectorer och Fogdar efter innehafvande löner, de samma enligt nu gällande föreskrift äfven skola tagas i'beräkning, så finnér Utskottet sig, på grund häraf, föranlåtet att vidblifva hvad Utskottet härutinnan redan tillstyrkt. Bevillnings-Utskoltcts Betänkande IV.-o 6t. pag. 3i. Lumpsamlare.
17 öfriga säkerhets-handiingarne för dessa lån skulle granskas, förvaras och behörigen bevakas af bemälde Konselj, hvilken derjemte borde indrifva och på bestämda tider till Kongl. Stats-kontoret insända de föreskrifna årliga afbetalningarne, deraf den första skulle ske före den 1 November 1 855; så och till följd af Rikets sednast församlade Ständers beslut, att Kongl. Stats-kontoret skulle utaf Riksgälds-kontoret erhålla godtgörelse ej mindre för det då redan utaf detta understöd använda belopp, 1,250 Spanska daler eller Fyra tusen femhundra tjugenio R:dr, än äfven för hvad af förstnämnde embetsverk kunde komma att vidare förskjutas, i fall någon ytterligare utbetalning utaf sagde lån skulle varda verkställd, likasom för de kostnader, hvilka för lånemedlens utgifvande genom vexeldragningar kunde belöpa; bör Riksgälds-kontoret, efter derom uppgjord liqvid, ersätta hvad utöfver det, enligt 43 §, på sådant sätt hittills godtgjorda förskottsbeloppet kan under tiden intill nästa riksdag varda i omförmälda hänseende af Kongl. Stats-kontoret förskjutet, jemte derför belöpande vexelkostnader; hvaremot de afbetalningar å ifrågavarande lån, sorn till Kongl. Stats-kontoret inflyta, skola Riksgälds-kontoret i liqviderna mellan Statsoch Riksgälds-verken godtgöras. § 94 Det återstående beloppet. Tre tusen tvåhundra tjugefem R:dr. utaf det anslag å 9,000 R:dr, som, till utgående under åren 1855, 1856 och 1857 med 3,000 R:dr årligen, vid sednaste riksdag ställdes till Kongl. Majits nådiga disposition för den inhemska konstbildningens uppmuntrande genom mköp af konstalster utaf Svenska, i fäderneslandet bosatte, konstnärer, bör fortfarande, för sådant ändamål, af Riksgälds-kontoret tillhandahållas och utbetalas i öfverensstämmelse med den föreskrift, Kongl.
Ståndet i det fallet tager det partie, att ej ärendernas gång hindras eller afbrytes; jag förmodar ej något dylikt och väcker alldeles icke denna motion af något slags misstroende, tvärt om, min öfvertygelse hvilar säkert vid dessa våra Hedervärda Medbröders kända redliga förhållande och den aktning, de länge sedan sig förvärfvat; men om framdeles vid loppet af Riksdagen något skulle förefalla, som i förening med dessa ämnen skulle fordra ändring, vore det ju godt, att den i tid vore påtänkt och stäld i ordning. Som en följd af närvarande fråga hemställer jag tillika, om icke nu Riksens Ständer för framtiden behagade igenom något stadgadt särskildt Beslut vidtaga de anstalter, som utstakade både valrättighet i slike fall och öfriga förhållandet för att för alltid förekomma all slags collision. Örebro den 1 Augusti 1810. P. Oxelberg P:son. Hvarefter Olof Persson från Bohus Län härutinnan instämde. 182 Riksdagen 1810. Eric Andersson från Stockholms Län inlemnade följande Memorial: I anledning af den vid sista Plenum väckte fråga och på bordet hvilande blifvit, rörande huruvida Bancooch Riksgälds-Fullmägtige kunna vara berättigade att såsom Riksdagsmän vid Riksdagar öfvervara, så ehuruväl icke uti Riksdags-Ordningen finnes vara uttryckeligen förbudit, tyckes likväl, att ofvannämnde Fullmägtigar borde äga den kännedom, att då Bonde-Ståndet först blefvo berättigade, att i Sveriges Rikes Ständers Banque insända Fullmägtigar, som i förvaltningen skola deltaga, så blef det uttryckeligen förbudet, att sådana Fullmägtigar, som hafva Rikets medel om händer, icke skulle få till Riksdagsmän antagas, och så framt som ingen Författning sedermera är utgifven, som tydligt stadgar, att denna Författning upphäfvas skall, så anser jag den för det närvarande vara en gällande Lag.
Åren 1827—i83o _ 2 Ledamöter och 1 Enka, som diifvit liandtverket, 4 Gesäller och 1 Lärling; och _ 1831_i83a «— 3 Ledamöter och 1 Enka, 4 Gesäller och 1 Lärling. Kopparslagare : Embelets Ålderman och 2:ne Bisittare, tillsammans 3. Trådbur er: Det fastställda antalet af 5o Ledamöter, förutan Enkor, sorn, eller männens död, fortsatt Tcacteurs-röi elsen och utgjort; Ar 1837 — 55. — 1828 — 5a. Snörmakare : Åren 1827—i832 högst i3 Ledamöter med två å tredubbelt antal Arbetabelare, Gesäller och Lärlingar. Målare : _ _ 1Segelmakare: År 1827 — 6 Ledamöter och Enkor, som drifvit handtverket, annan arbetare. 160 Gesäller och 161 156 — —■ i59 i57 —. Ar 1827—1820, hvardera året to Ledamöter. — i83o 12 v • ••••«• 99 99 Värdet af Tobaks-Fabriks-Societelens tillverkningar, som anmälas hos Stadens Halloch Manufactur-Rätt, har derifrån uppgifvits vara: B:o R:dr 487,671, , 432,761, , 426,Ö2i, , 472,536, , 477-773» och , 498,800. Men någre uppgifter och kontroller å beloppet och värdet af ofvan uppräknade Handtverks-Idkares tillverkningar, finnas i allmänhet icke, och kan således ingen upplysning derom meddelas.
Dessa arbeten, hvilkas vigt för inhemtande af en tillförlitlig kännedom om landets ortförhållanden, medelst de genom nämnde corps försorg utgifna noggranna och tillika prydliga karte-arbeten, vunnit ett allmänt erkännande, hafva ganska långt fortskridit; men mycket återstår likväl ännu. Jag anser mig derföre, på det att afbrott i de, särdeles för händelsen af ett krig, högst angelägna rekognosceringarne icke må inträffa, böra underdånigst hemställa, det Eders Kongl. Maj:t i nåder måtte af Rikets Ständer äska fortsatt beviljande af enahanda anslag, som hittills utgått, eller 12,000 R:dr Banko årligen, men för 4 i stället för 3 år, eller för åren 1854 med 1857; hvarvid jag, i afseende på anslagets utsträckning till sistnämnda år, äfvensom ett tidigt anvisande af första årsbehofvet, i underdånighet tillåter mig åberopa hvad i ämnet af mig vid frågorna om gevärstillverkningsoch fästningsbyggnads-anslagen redan blifvit anfördt. Sammanlagda summan af de extra anslag, jag här förut i underdånighet föreslagit Eders Kongl. Maj:t att, till aflijelpande af de, efter min åsigt, uti försvarsverket till lands för handen varande brister, vid nu instundande riksdag af Rikets Ständer, dels för en gång och dels afräkningsvis, i nåder äska, uppgår till 2,227,866 R:dr 52 sk. Banko. Det har ofta och bittert blifvit klandradt, att Rikets Ständer lemnats utan tillförlitlig kännedom om försvarsverkets till lands verkliga tillstånd och behof. Jag har nu sökt gifva en sådan framställning derom, i hvad angår sjelfva materielen, dertill särskildt uppmanad af de inom Europa inträffade allvarsamma politiska förvecklingar, hvilka lätteligen äfven kunna störa fäderneslandets lugn.
Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs och remitterades till Expeditions-Utskottet, för iakttagande vid riksdagsbeslutets uppsättande, Kongl. Maj:ts denna dag å Riks-salen meddelade nådiga Svar, i anledning af åtskilliga utaf Rikets Ständer vid innevarande riksdag antagna förändringar i Tryckfrihets-förordningen S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottcts Utlåtande JVs 60. angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Sjette Hufvudtitel. Härvid förekommo: Diföllos. Bifölls med den ändring att Ståndet, i öfverensstämmelse med Inkomst-afdelningens förslag, för sin del beviljade en förhöjning af allenast 8,600 R:dr uti nuvarande årsanslaget för Alnarps landtbruks-institut. Utskottets hemställan bifölls med den ändring,f|att årsanslaget för Ultuna landtbruks-institut höjdes till det af Kongl. Maj:t äskade belopp eller 6,000 R:dr. Diföllos. Lades till handlingarne. Diföllos. Med ändring af Utskottets förslag beviljade Ståndet för sin del åt staden Carlstad, för det i denna punkt omförmälda ändamål, ett anslag af 228 Prot.-Utdrag den 14 April 1866. 100,000 R:dr utan återbetalningsskyldighet, till följd hvaraf Utskottets förslag med afseende pä lånevilkoren ansågs hafva förfallit. Bifölls utan annan ändring, än att det tillstyrkta anslagsbeloppet, 120,000 R:dr, nedsattes till 100,000 Rdr. Ulföllos. Punkten 72. Lades till handlingarns Punkten 73. Bifölls med anmodan till Utskottet att uti bär beräknade anslagssummor vidtaga de jemkningar, som af Ståndets i ämnet nu fattade beslut påkallas Vidfogade tabellerna. Godkändes likaledes med de ändringar, som blifva en följd af Ståndets här ofvan upptagna beslut. Från Vallo/l. Borgare-Slåtidet. S. D.