Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Cederström förespått, nemi. att det kunde hända, att en person, som pliktat för 4:de, 5:te eller flera gånger förnyad fylleri-förseelse, kunde blifva utsedd till någon förrättning, som förutsätter medborgerligt förtroende, och derigenom åstadkomma allmän förargelse, är af ingen betydenhet, emedan det icke är att förmoda, att en person, hvilken 4:de gången försett sig med och straffats för dylik öfverträdelse, skall blifva vald till någon befattning, som innefattar medborgerligt förtroende; men för att tillintetgöra möjligheten deraf, enär förhållandet låter tänka sig, så får jag föreslå, alt en sådan persons ställande under förmyndarevård icke må bero blott derpå, att påstående derom göres, utan att domaren, som dömmer honom för fylleriförseelsen, skall vara förpligtad alt jemväl dömma honom att stå under förmyndare-inseende den föreslagna tiden. Deremot kan man invända, att det finnes många personer, dömde för ^:de resan fylleri, hvilka icke äga något, som kan utgöra föremål för förmyndares förvaltning; roen då har förmyndaren icke heller särdeles besvär med myndlingen, och sådana personer böra i främsta rummet ställas under polismaktens uppsigt. Der annan polismyndighet icke finnes, som detta inseende borde tillkomma, torde kronoeller polisbetjenter erhålla förordnande alt hafva förmyndare-uppsigt öfver sådana personer. Så länge ett sådant förhållande existerade, kunde den sålunda dömde personen icke väljas till någon befattning, som innefattade medborgerligt förtroende, emedan sådant icke kan lemnäs åt en omyndig. Men då någon ställes under förmyndarevård för 4'de resan fylleri, så bör han från förmyndare-inseendet befrias, då han förbättrat sig, hörandes, i händelse denna åsigt godkännes, LagUtskts förslag i öfverensstämmelse dermed ändras. Utsk. säger nemi.: ”dock. ”att den således sakfällde må, der han sitt lefverne bättrat, ”efter 2 års förlopp anmäla sig hos domstolen ali åter var”da myndig förklarad.”
Särdeles obegripligt är det för mig, huruledes förbättringar i gevärstillverkningen skulle skyndsammare åstadkommas derigenom, att inga medel dertill anslås. Huruvida gevären bos oss äro dyrare än i andra länder, och hvad som blifvit tillgjordt för alt i gevärstillverkningen åstadkomma förbättringar, blifver af en annan sakkunnig ledamot upplyst. Ett vet jag, att ehuru våra förråd af gevär till krigsbruk i sednare tider äro betydligt ökade, äro de ännu icke så stora, som de efter Aromens plan fordras, och jag yrkar derföre anslag af dessa 3oo,ooo r:dr. Mig är det ganska likgiltigt, om medel till gevärstillverkningen före sista riksdag varit upptagna på KrigsColle - gii ordinarie anslag och då öfverflyttades på extraanslagen, och om så skall fortfara eller ej; men StatsUtsk. vet väl, om det nu anvisat medel till gevärstillverkningen på ordinarie anslagen eller ej, och att detta vägrande sålunda skulle innebära den ifrågavar. tillverkningens inställande, hvilket ingalunda bör inedgifvas. Utsk. yttrar om de 139,000 r:dr, som äro äskade för utredningsförråden: De behof, som föranledt fram ställningen om denna summas anvisande såsom ett extra anslag, anser Utsk. vara af sadan beskaffenhet, att de med ordinarie anslagen och genom dessas kloka och hushåilsaktiga användande småningom kunna fyllas och afhjelpas. Utsk. afstyrker således nämnde summa. För min del kan jag icke godkänna ett på sådana grunder motiveradt afslag, hvilket endast med andra ord vill säga, att Utskrs pluralitet icke velat för de här ifrågavar. behofven anvisa några medel. Behofven äro emedlertid gifna och pressanta; de igenfinnas i detail uti K. M:s nåd. propos. pag. i3, angide 3:dje och 4^de hufvudtitlarna; KrigsColllm har i lind. uppgifvit dem till K. M. och lika und. begärt, att medel dertill måtte blifva redan för detta är nådigst anvisade; men som K.
Majit föreslagna 17 §, hvilken jag alltså föreslår måtte, med anledning af Kapitlets i öfrigt af Utskottet föreslagna förändrade redaktion, erhålla följande lydelse: II §. Den, som till straffarbete efter 3 eller 7 § sig förfallen gjort, varde ock dömd medborgerligt förtroende på viss tid förlustig.” af Herr Grefve Hamilton, G. K., hvilken dels instämt med Herr Grefve Sparre i fråga om 20 Kap. 10 §, med Herr Domprosten Björling i afseende å verkställigheten af dödsstraff, med herr Lemchen i fråga om 6 Kap. 4 § samt med Herr Carlén i fråga om förlusten af medborgerligt förtroende, dels ock yttrat: 44 Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. ”Behofvet af en ny helgjuten strafflag är så oafvislig!, att jag, redan då jag hedrades med uppdraget att deltaga i Lag-Utskottets arbeten, beslöt att för min ringa del medverka till det väntade förslagets antagande, till och med om detta till någon del skulle ske med uppoffring af min enskilda åsigt om det i hvarje fall ändamålsenligaste. Jag hyser nejnligen den fasta öfvertygelse att blott straffsystemet i sin helhet hvilar på rigtiga grunder, smärre felaktigheter dels vid lagskipningen mildras, dels snart skola af lagstiftningen borttagas. I öfverensstämmelse härmed har jag ock sökt att möjligast inskränka antalet af do punkter i förslaget, emot hvilka jag ansett mig böra framlägga reservation. Den vigtigaste af de anmärkningar, jag anser mig skyldig att framställa, är rigtad emot de straffarter, som i den nya lagen finnas bestämda. Det är också ögonskenligt, att, med antagande af latitudsystemet, jemförelsevis mindre vigt skall ligga på do särskilda straffbestämmelser, som för hvarje brott finnas utsatte, enär en insigtsfull domares pröfning kan afhjelpa och lindra alla smärre felaktigheter härutinnan, blott de straffarter, emellan hvilka Domaren har att välja, äro väl valde och stå i ett rigtigt förhållande till hvarandra. — De i förslaget antagna straffarter äro 4: dödsstraff, straffarbete, fängelse och böter.
Den 17 Julii f. ra. 67 förenar mig således med de värde Talare, som redan ■ anhållit, att Herr Grefven och LandtMarskalken behagade gifva Högloflige Ridderskapet och Adeln sin åsigt i detta ämne tillkänna. Herr Rosengvist, Fredrik Leonhard: Då Friherre Cederström satt i fråga, om en återremiss af detta Memorial kan äga rum; anser jag mig böra fråga Herr Friherren, uppå hvilken Grundlags §. Friherren stödjer ett sådant bestridande. Herr Friherren, som alltid haft en liten Grundlags §. lill hands vid påkommande behof, lärer säkerligen ej nu råka i förlägenhet; utan genom någon citation ur Grundlagen gå Ridderskapets och Adelns önskningar till mötes. Att missbruk i 20 år fortfarit, anser jag vara mer än något annat bidragande till dess afskaffande. Min öfvertygelse är, alt vi äga rätt att återremittera. Friherre Anckarsvärd: Friherre Cederströms omsorg, att förskottsvis uppmana Herr Grefven och LandtMarskalken att vägra återremiss, bar inledt oss i en diskussion, som ej borde vara förhanden. Friherre Boije har så klart och lättfattligt vederlagt det grundlagsvidriga i Friherre Cederströms yttrande, att jag skulle anse mig dela Friherre Cederströms misstag om jag förlängde discussionen. Herr Hjerta har 33 H. 5* Den 17 Julii f. m. äfven så fullständigt beliandlat ämnet, att jag endast får förena mig deruti. Hvad Friherre Cederströms anmärkning angår, alt jag skulle hafva glömt, hvad öde mina meningar erforo vid 1818 och 1823 årens riksdagar, får jag förklara, att jag ej förgätit, att LandtMarskalken år 1818 vägrade proposition derpå, men icke år 18^3; dessutom är en af LandtMarskalken vägrad proposition, äfven om ConstitulionsUtskottet godkänt denna vägran, likväl icke en grundlagsförändring, utan kunna kommande tider finna en LandtMarskalk af annan tanka.
Hamilton obegriplig, så får jag åter för min del förklara, att, ehuru jag visserligen icke vill i skarpsynlhet mäta mig med Frih:n, det likväl synes mig lemligen klart, att i fall man tillåter 800 judar att sprida sig inom landet, kunna dessa genom äktenskap mångdubblas, och alt derigenom just kan uppkomma ett sådant förhållande, som Hr von Hartmansdorff omförmält. En hvar som känner vigten utaf enhet i religion, skall dä icke kunna undgå att inse, det judiska familjers bosättning på landshyggden lätteligen kan medföra utspridande af en lära, som ingalunda är förenlig med vår statskyrkas upprätthållande, och på dessa skäl tillstyrker jag afslag å första delen, men deremot bifall lill den sednare delen af betänk. Frih. Hamilton: Jag anhåller att närmare få förklara min åsigt. Den siste värde talaren har sagt, alt antalet af judarne skulle ökas. Jag medgifver delta, men jag tror likväl icke, att detta antal kommer att ökas mera, derigenom att judarne erhålla rättighet, att få bosätta sig på landet än om de bo inom de fyra städerne, och alt denna folkökning icke kan förhindras, såvida icke Hr Printzensköld äfven vill förneka dem att gifta sig. Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad framställde Hr Gr. o. Landtm., alt då flere talare, yrkat att serskilda propos:r Den 20 Juli f. m. 249 måtte framställas å de i förevar:de betänk, förekommande punkter, propos. först borde framställas å första punkten, deruti Ulsk. hemställt att den ifrågaställa utvidgningen af judarnes medborgerliga rättigheter må förfalla, och i motsats hvartill Hr von Stockenström, med hvilken flera talare instämt, yrkat bifall till Gr. Gyldenstolpes i betänk, bifogade reservation gjorde tillstyrkande, att R.
”Förstår J då icke, begriper J icke, att i ett utplundradt hus icke finnes utväg att med heder ta emot sådant fremmande”. ”Nå så tag emot honom med mindre heder då. Herr Klas kunde ännu icke hafva hört af den förtret, som drabbat oss, men hvad mer, innan han kommer hit, får han nog höra deraf. Vi ha ju haft mat och dryck här, alltsen jag kom hem. Icke är herr Klas någon matpetare. Du har ju godt smör och bröd och skinka dertill och öl, och det är ju allt som behöfs”. ”Det är då visst och sannt, att höra eder skulle man tro, att allt hvad man uträttat och sträfvat här i verlden vore idel onyttigt göromål, och intet erkännande har man för alltihop. Det vore visst, att så ta emot herr Klas! Ja smör och bröd och skinka, jag undras hvar jag ens det skall ta? Tror J, herr Erik, att hvad som undgick de vilddjurens uppmärksamhet, voro sådana outtömliga förråder, att de räcka till allt? Jag har nog hört omtalas huru mycket herr Klas ensam skall förtära, att icke tala om med hvad hans följe skall mättas. Det sägs ju allmänt att herr Klas äter en hel skinka ensam till ett mål.” ”Och du tror sådant dumt prat, mor!” ”Skulle jag inte tro det? Hans furstliga nåde, hertig Carl skall ju sjelf hafva sagt, när han hörde detta omtalas, att det ena svinet äter det andra; och om än orden just inte äro så fina för en furstemun, så kan jag väl icke annat, än tro på hvad hans furstliga nåde sjelf sagt”. ”Kära mor”, sade herr Erik, hvilken orubbligt lugn vid alla andra tillfällen, dock hastigt förlorade jemnvigten, så snart någon angrep Klas Fleming, ”kära mor, om än sjelfvaste lögnens fader, hin onde i helfvetet, skulle säga sådana der dumheter, så borde du väl begripa att ingen lefvande menniska finnes, som kan äta en hel skinka i ett mål.
Den bör ef, vålskrudad, dväljas f klostercell eller riddarslott. Nej, ut i det friska Till lundar Och småfolk och blott blå, dalar måste stål. förvisso den och hyddor nå! Anna Knutson. 5, " Gull-Gull, Drottning Eufemia ' i ^ S r a n väldig spisels sprakande gren Kring frustugan spreds ett flamrödt Som lekte på styf tapet. Då lefde bilden i silkesvåd, Då sprutto ådror bak pwpurtråd, Man såg huru jungfrun gråt, Hur draken buktade fjollig stjärt, Hur Göran reste sig, hög och smärt, Hur silfoerlansen sig sänkte Och odjurets hufoud slet .. Skiss af Ludvig Ganghofer. sken, Men alla tjänande tärnor små, Som tysta sutto på bolstrar Må, Bemärkte ej våfvens prakt. Ty drottningen läste, mild och klok, Med smältande röst ur pärmebok En sågen från fjärran trakt, Om riddar Flores och Blanzejlor Och hjärtats strider i lifoets vår, Om kårlekens ömma trängtan Och ondskans grufliga makt. De De tärnor lyssna — i denna sågo en purpurblommande stund lund, * Under början af 1300-talet lät drottning Eufemia från franska och tyska öfversätta några rimmade riddarromaner, för att därmed fägna sin måg, härtig Erik, Magnus Ladulås ' son. Öfvers. för Idun. » En knappt outhärdlig skrikhals! sina egna o r d. » Låt då en g å n g fågeln vara i fred! » Förskräckt spratt barnet upp o c h stammade med skygg stämma: » Men. U t a n en rörelse satt hon en lång stund o c h stirrade framför sig i l u f t e n. » for m a m m a ut. Hvarför gråter d u? g å din väg! » » Jag ber. m a m m a. jag vill. jag skall. i n t e g r å t a! M e d fuktiga ögon betraktade M i m m i buren och följde den kvittrande älsklingens minsta r ö r e l s e. O c h därpå.
1 det hufvudsakliga är dock förslaget oförändradt, såsom derutinnan af Rikets Ständer godkändt; men då ett lagförslag aT ifrågaställde vidlyftighet och beskaffenhet endast kan i sitt sammanhang pröfvas, har Utskottet ansett lämpligast att i sin helhet detsamma här nedan framlägga; och får Utskottet följaktligen, med hemställan, om icke de Riks-stånd, hvilka antagit de delar af förslaget, hvilkas förändring blifvit af andra Riksstånd påyrkad och af Utskottet funhen nödig, täcktes frånträda deras i dessa delar fattade beslut, vördsamligen tillstyrka, att Rikets Ständer mätte antaga följande Förslag till lag om förfalskning så ock om bedrägeri och annan oredlighet. Med upphiifvande af 13 Kap. 3 och 4 §§ Jorda-balken, 1 Kap. 9 och 11 §§.8 Kap., 9 Kap. 11 §, 10 Kap. 5 och 7 §§, 11 Kap. 2 §, 12 Kap. 9, 10 och 12 §§ samt 13 Kap. 3 § Handels-balken, 7 och 8 Kap., 48 Kap. 5 § och 51 Kap. Missgernings-balken jemte de särskilda stadganden, som ändra eller förklara lagens berörda rum eller dervid något tillägga; äfvensom med ändring af de för öfrigt i lag eller särskilda författningar för brott, sorn i denna förordning omförmälas, utsatta straffbestämmelser, der ej för vissa fall annorlunda här nedan säges, varder stadgadt som följer: Om förfalskning. § Den som sig eller annan till nytta eller att dermed skada göra, genom tillägg, utplåning eller annorledes förfalskar eller ock förstör någon domstols eller annan offentlig myndighets dombok eller hufvud-protokoll, Kronans räkenskaps-böcker elfer andra sådana handlingar eller skrifter, som till allmän nytta och efterrättelse äro: dömes till straff-arbete från och med fyra till och med åtta år.
Det är ock både med billighet och den yttersta rättsgrund öfverensstämmande, att den, som vill åtnjuta en gifven förmon, underkastar sig det ansvar, ett underlätet uppfyllande af de med tillgodonjutandet förknippade vilkor med: förer. Utgående från denna åsigt, hafva Ut-; skotten granskat de här ofvan intagne stadganden, och, vid tillämpning deraf på förevarande fråga, ej trott sig i det serskildta factum, JustitiseOmbudsraannens berättelse innehåller, linna tillräckliga skäl för handen till den ändring, som blifvit i nämnde Författningar föreslagen. För denna öfvertygelse hafva Utskotten hemtät ytterligare stöd från den omständighet, att ifrågakomne partiela förändring, som ansetts böra komma endast Sedel-utgifvare och deras löftesmän, men icke låntagare i Disconten, tillgodo, skulle, antagen, påtagligen föranleda både irring och ore-' da i Verkets förut enkla räkenskaper, enär 80 Lag. a it Allm. Besv. o. Oec. Utsi. Vil.N:o 26. det missförhållande är tänkbart, att eli förfallet lån , sorn borde indrifvas, komme att lemna olika belopp i tillgång, om lagsökningen anställdes emot Låntagaren, än om krafvet väcktes mot Sedel.utgifvarén eller dess Borgesman. Utskotten få alltså förklara, det de sakna skäl att den af JustiticeOrnhudsmanneh i JörrberÖrde hänseende gjorda hemställan, ani partiell upphörande af den f ör lån ur Manufäctur Discont en stadgade öfverränta och utsökningsprovision, med sitt tillstyrkande un. derstödja.
Ankomne från Utrikes hamnar. Afgångne till Utrikes hamnar. Ankomne till Svenska hamnar. Afgångne från Svenska hamnar. Antal Fartyg. Lästetal. Antal omätte Båtar. Antal Fartyg. Lästetal. Antal omätte Båtar. Antal Fartyg. Lästetal. Antal 0 mätte Båtar. Antal Fartyg. Lästetal. Antal omätte Båtar. St. Hör till Bevilln. Utsk. Bet. om Tulltaxan, (Fortsättning af Bevillnings-Utskottets vid förra Riksdagen Tal). JY.-o //). Calcul öfver totala Tull-uppbörden samt Afkortningar och Omkastningar derå, hvarefter Provenuen eller Kronans oell andre Publike Verks Behållning visar sig för nedannämnde år, nemligen: Debet. G ■edit. Uppb ord. Debet Afkortningar. Omkostningar. Credit Stats-Verkets Medel. ConvoyDiverse Summa. Stats-Verkets Medel. ConvoyDiverse Stats-Verkets Medel. Convoyrande Stats-Verkets och andre PuSumma. Efter slutad Hufvud-Boh: Tullmedel och uppgäld derå. Båkopli Lotsmedel. Inrättningens medel. Verks medel. Tullmedel och uppgäld derå. Båkoch Lotsmedel. InrUttningens medel. Verks medel. Summa. Tullmedel och uppgäld derå. 1 Båkoch Lots| medel. Inrättningens medel. Tullmedel Båkoeh Lotsmedel Convoymedel Tullmedel Båkoch Lotsmedel Convoymedel Dito Djto . Tullmedel Båkoch Lotsmedel Convoymedel Diverse Verks medel Tillsammans R;dr 2,245,089 j 31 År i83a. Tullmedel Båkoch Lotsmedel Convoymedel Diverse Verks medel 1 J i \ I Tillsammans R:drl 2,556,9051 8) 1 V. ' , 'v> / - 'v N:o 11. (Fortsättning af B ev ilin ing sUt skottet s vid förra Riksdagen Tab. N:0 72.) Uppgift på Brutto-Uppbörden af Tull-medel vid hvarje Tullkammare för nedannämnde år. Uppbörds-Stället.
Baron von Wahrendorff; åsigt, derest jag densamma rätt uppfattat, tillverkaren deraf se sig förespeglad en förmån, hvaraf han dock endast ofullkomligt komme i åtnjutande. I detta, som i alla andra dylika fall, verkar ett sådant lockelsemedel ganska tantaliskt och förledande, till att framdeles i fullständigare mått söka försätta sig i besittning af den chimeriska fördel, som först blott på längre afstånd framskymtar. Det ginge troligen alltså framdeles derhän, att tullen mera nedsattes, för att Den 3 Juni f. m. 351 verkligen göra de väckta, men otillfredsställda förhoppningarne och anspråken slutligen till nöjes, ehvad invändningar som från synpunkten af det allmännas väl deremot skulle vara att göra. Jag anhåller således, att 1845 års taxa måtte i detta fall vidhållas. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att den underafdelning af artikeln jern, som nu utgjort föremål för öfverläggningen, innefattade kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, ostämplade och oborrade, för hvilka Utsk. föreslagit ett tulivärde af 10 r:dr 24 sk. och en utförseltull af 3 r:dr 24 sk. pr Skf? stapelstadsvigt; och då i afseende härpå blifvit yrkadt dels bifall till Ulsk:s förslag, dels vidblifvande af 1845 års tulltaxa, som jemte 9 r:dr tullvärde stadgade förbud mot utförseln, dels ock af en talare Hr von Wahrendorff alt ifrågavande artiklar måtte fä tullfritt utföras, finge Hr Landtm, hemställa, om R. o. Ad. bifölle Ulsk:s förslag i denna del. Denna propos. besvarades med starka ja, blandade med nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade det han funnit att ja härvid varit öfvervägande.
Ju mera affärsverksamheten, till följd af en ökad industri, lilltoge, ju mera invecklade de rättsförhållanden hlefvt», i hvilka personer komrno lill hvarandra, desto nödvändigare vore det att de, hvilka sluta aftal, iakttaga i lag stadgade formaliteter och vilkor för rätlsgiltiga aftal, äfvensom att ett ofelbart bevis om aftalet, tryggadt mot såväl förstörelse, som förfalskning, finnes till: och härvid komme Notariats-inslitutionen, sådan den i andra länder blifvit utbildad, väl lill pass. Den lemnade allmänheten tillfälle att alltid kunna anlita en offentligen bemyndigad och under offentlig kontroll ställd person för upprättande af handlingar samt för verkställande af protester och andra i affärslifvet förekommande bestyr; hvarförutan Notariens diarium eller anteckningsbok städse utgjorde en bevisningskälla i fråga om ej allenast handlingars verklighet, utan äfven deras innehåll. I våra släder saknades emellertid icke omförmälda institution helt och hållet. Der antagne Notarii-publici alhjelple nemligen till en del behofvel, ehuru deras befattningar voro alltför inskränkta för att rätt motsvara ändamålet. Men om än, med afsende ä tillvaron af dylika tjenstemän, den tillgäng 6 Lag-Utskottets Betänkande N:o 63. på kunniga biträden, som i städerna dessutom finnes och Rådhus-rätts åliggande att förrätta bouppteckningar och arfsldften, behofvet af institutionen vore mindre märkbart i städerna, egde deremot ett annat förhållande på landsbygden rum. Af sådan anledning utarbetades jemväl utaf den år 181 I i Nåder tillsatte Lag-kommitté förslag till lag om Nolariats-inrättning å landet. Det synes emellertid som skulle detta förslag ej funnits tillfredsställande, och dertill torde den omständighet hafva bidragit att, enligt förslaget, Notarierne skulle tjenslgöra vid domstolarne såsom protokollsförande, på samma gång dem ålåge att gå allmänheten tillhanda i hvarjehanda angelägenheter, såsom med upprättande af bouppteckningar och arfskiflen m. m.
Detta, i förening med nödvändigheten alt ofta afbryta arbetet för handläggning af vanligen förekommande mål inom denna vidlyftiga administration, eller för att infordra upplysningar af vei'kets tjenstemän, äfvensom att direktionens ledamöter icke kunnat uteslutande egna sin tid åt denna inrättning, har vållat ett uppskof i frågans formella och definitiva handläggning, hvarvid man fästat en vigt, som det icke förtjenar, och som hade bordt lemnäs oanmärkt, äfven på den grund, alt tid ovilkorligen är nödig för att reformera en im-ättning, då reformens ändamål och nödtvungna fordran äro, att inrättningens verksamhet bör utvidgas på samma gång som nya tillgångar måste skapas icke blott för dess upprätthållande, utan till betäckande af kostnaderne för betydliga byggnadsföretag och andra materiella behof, och detta i en tidpunkt, då icke blott denna, utan eu mängd andre likartade stiftelser uppställa anspråk på enahanda omtanka och uppoffringar. För den som skådar reorganisalionen af barnhuset på afstånd, må denna förefalla lätt; för den åter, som skrider till handläggning af ärendet, visar det sig snart, att frågan har för mångå utgreningar för att kunna i sin helhet redas på en gång, och alt det endast är småningom och under en lefvande uppmärksamhet på förvaltnin - 234 Den 15 Mars f. m. gen, som en sådan inrättning kan gå de förbättringar till mötes, som äro verkställbara och hvaraf den må vara i behof.
Brudgummen b a r tysk generallöjtnantsker ej till för de lägre tonerna, men i öfrigt gör uniform med bröstet öfversålladt af ordnar. hr R. sångpartiet bra. De båda lyriska partierna De inbjudna damerna buro alla ljusa, eleganta innehafvas af fröken Karlsohn och hr Strandberg, toaletter samt enligt bruket vid sådana ceremonier hvilka utföra dem högst förtjänstfullt. Öfriga roli utlandet hattar och lätta ljusa kappor eller själar. ler återgifvas af hrr Johanson, Sellergren, GrafVigseln förrättades af kyrkoherden d:r Sterzel på ström och G. Henrikson. Det hela leddes af hr tyska, men efter svensk ritual. Efter ceremonien Henncbcrg, som jämte hofkapelles redan efter gåfvo excellensen och grefvinnan Lewenhaupt midden charmanta uvertyren hälsades med det Ii fl — I dag för bruparet och ett trettiotal inbjudna. Grefliga gaste bifall. paret von Wedel stannade öfver natten i hufvud Samma opera skulle i onsdags gifvas vid den staden. Sedermera torde de nygifta komma att tillbringa några veckor på Stora Sundby före afandra abonementsföreställningen. resan till utlandet. Dramatiska teatern. I måndags framfördes åter å denna scen ett nytt program. Francois Coppécs enaktskomedi » Cremonesaren », som inledde detJEti lysande utstyrsel för den nygifta grefsamma, upprullade en stämningsfull tidsbild från vinnan von Wedel med till sitt nya hem. Det det gamla Cremona, instrumentmakarnes beryktade förtjänar nämnas, att grefvinnan, ehuru hon stad, och förtäljde i klingande vers af stor lyrisk kommer att bosätta sig i utlandet, från fröken fägring en enkel saga om kärleks uppoffring och Augusta Lundin, den kända Stockholms-modisten, kärleks seger. Den fina lilla interiören, som var tagit hela sin utstyrsel af nya och dyrbara ypperligt iscensatt, slog lifligt an, och särskildt toaletter. Denna verkligen furstliga samling, omförtjänar hr Örtengren erkännande för den värme fattande nära ett 30-tal klädningar, utställdes Teater och musik.