Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti Hr Rosenqvists nu föredragna motion äro 2:ne ämnen understäldta R, St:s pröfning. Det ena, att ingen Jude, efter en tid af Den ii Mars. 10 år, räknad från i84t års början, oiå tillåtas inkomma till Sverige. Derom anser jag Ständerne kunna besluta. — Det andra af Hr Rosenqvist framstäldta ämne ar, att, efter en tid af io år, äfven räknad från 1841 års början, ingen Jude må bär äga fast egendom*; och motionären har dervid, för att ytterligare visa sin afsigt, tillagt, att de här bosatte Judar då icke kunde klaga, öfver, att de saknat tillräckligt rådrum för att afyttra sina fastigheter. Detta vore, efter mitt förmenande, ett sätt att tvinga de Judar, som i Sverige äga fast egendom, alt afhända sig deras fastigheter; och då, enligt 18 §:n Reg.F., Konungen icke äger rätt att afhända någon något gods, löst eller fast, utan ransakning och dom, tror jag R. St icke äga grundlagsenlig rätt att besluta en anhållan hos Konungen , att lian ville vidtaga en sådan åtgärd ; oell får jag, på grund deraf, hos l!r Frih. o. Landtm, anhålla, att såvida Hr Rosenqvist icke vill förändra sin motion, i det han borttager den sednare delen, som kunde föranleda till ett sådant beslut, Hr Landtm, måtte vägra remiss af motionen, såsom stridande emot 16 §:n Reg.F. Hr Hjerta, Lars:
Preste-Ståndet d. 21 Borgare-Ståndet d. 21 . Bonde-Ståndet d. 28 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse angående Vitesböters nedsättande af den, sorn i Tvistemål söker ändring i UnderRätts Beslut. S. A. K. Rikets Ständers uppmärksamhet har blifvit fästad på Lagstiftningens ofullständighet derutinnan, att, ehuru Kongl. Förklaringen den a3 Mars 1807 i 38 punkten stadgar, att den, som i brottmål vill söka ändring i UnderRätts Utslag, hvarigenom han blifvit till böter fälld, skall de ådömda böterna nedsätta eller derför ställa borgen, någon Lag likväl icke finnes, som föreskrifver, att Vitesoch Ensaks-böter, som genom UnderRätts Beslut i tvistemål parter å - J80 Exp. l/tsh. Förslag till und. Skrift, N;o 283. läggas, skola, innan ändring i Beslutet må sökas, vederbörligen nedsättas eller borgen derföre ställas. Nu, då alla de skäl, som föranledt ofvannämnde punkt i 1807 års Förklaring, så vidt den angår säkerhet för ådömda böter i brottmål, äro tillämpliga i afseende på vitesoch ensaksböter i tvistemål; då en sund Lagstiftning kräfver enahanda Stadganden för enahanda förhållanden; då Konungens Befallningshafvande och andra Embetsman, i och för bedrifvande samt redovisning af sistberörde böter, hitintills ofta blifvit besvärade med åtskilliga bestyr, som böra och kunna för framtiden undvikas; samt då förlust af dylika böter , oaktadt all omsorg för bevakandet af StatsVerkets och öfriga Yederbörandes rätt, ofta, i synnerhet nnder långvariga Rättegångar, äfventyras, få R, St, alltderföre för E, K. M, i underdånighet framlägga följande Förslag till Förordning om hvad iakttagas bär af den, som, genom UnderRälts Dom eller Utslag i tvistemål till viteseller ensaks-höter (alid, vill hos ÖfverRätt i det beslut ändring söka:
Kyrkoherdarna skall ha insyn och kunna rätta om det skulle leda till ungdomens skada eller det allmännas otjänst. Ingen må förmenas, att bli intagen i skolan, som antingen från kyrkoherden på hans ort, eller av lärare som tidigare undervisat honom, kan uppvisa ett gott vittnesbörd samt intyg att han är frisk och inte har någon smittsam sjukdom. Om någon vid mognare ålder vill studera, skall inspektor och rektor antingen avråda, avvisa eller antaga. Rektor får inte antaga någon i skolan förrän han förhört honom och utrönat hans förmåga. Han placeras sedan i den klass där han har största nyttan av undervisningen och möjlighet att fatta de stycken som föreläses. För inskrivning i trivialskolan får rektor från de förmögna 32 skilling och från de mindre förmögna 16 skilling. Till kollegan som sköter undervisningen ges på grund av hans svagare lönevillkor 1 riksdaler från de förmögna och 32 skilling från de övriga. Vid inträde till gymnasium betalas ingen avgift. Däremot väntas en frivillig gåva till läroställets fattigkassa, som de utfattiga slipper. Skulle någon yngling som uppnått 12-14 års ålder och efter några års skolgång visat sig trög och slö eller ha ett vanartigt och oböjligt sinnelag skall föräldrarna underrättas av rektor. Han skall sedan skiljas från skolan. Detsamma gäller elev vid gymnasium, som efter varning ändå till seder och kunskaper försämras, att han inte kan lidas. Det åligger Ephorus att tillse att sådana elever inte är till skada för sig själva, till hinder för sina kamrater och besvär för lärarna och fruktlöst spiller sin tid vid undervisningsverket. De ynglingar som kommer från trivialskolor och andra mindre skolar skall examineras av rektor vid ankomsten till gymnasiet. Finns någon som inte är så försigkommen, som fordras för inträde i gymnasium, återvisas han till skolan. Ingen elev får flytta mellan skolor utan föräldrars goda minne. Biskopen och lärarna vid gymnasium skall flitigt och allvarsamt förmana eleverna, att inte i förtid och innan de ha mognad och stadga börja vid universitetet. Särskilt gäller det dem, som i framtiden vill söka befordran som ämbetsmän. De skall inte antagas förrän de har väl försvarade och grundade språk och vetenskaper på gymnasienivå. De skall också i sin levnad och uppförande vara så stadgade, att de kan lämnas på egen hand.
A. 660. -— N:o 41. i anledning af väckt motion om anslag till förhöjd lön åt en skollärare i Östhammar. XIV. B. 169. A. 3'9* — N:o > anledning af väckt fråga om inrättande af en skola i Arvika köping. XIV. B. 170. Å. 3ig. XXII. U. 207, XXIII. A. i75. — N:o 43. i anledning af väckt fråga, att säterier, äfvensom rå- och rörshemman, måtte deltaga i fjerdingsmäns aflöning. XIV. B. 170. A. 320, — N:o 4j. angående dispositionsoch jordäganderätten till de så kallade kyrkohemmanen i Halland. XIV. B. 170, 331. XVI. A. 179. XVIII. E. 177. — N:o 4^- angående besittningsrätten till annex-, stom-, mensaloch kyrkohemman i Skåne, Halland, Blekinge och Bohuslän, för de å dessa hemman antagna åboer. XIV. B. .70, 33.. XVI. A. 204. XXII. U. 207. XXIII. A. i75. — N:o 46. i anledning af väckt fråga, att de så kallade bibeltrycksmedel, som årligen erläggas af pastorerne på Gott. Iand, mätte användas lill folkundervisningens befrämjande derstädes. XIV. B. 170. A. 33 r. — N:o 47. i anledning af väckt fråga om utgifvande af en officiel tidning. XIV. B. 170. A. 331. — N:o 4^. i anledning af väckt motion, att den spanmål, som upphandlas för statsverkets räkning, måtte levereras efter vigt. XIV. B. 170. A. 331. — Nto 49> i anledning af väckt fråga om en lika beskattning å all jord inom Riket, m. m, XIV. B. 170. A. 33.. XVII.
Inte lär det vare värdt för nå’n trasdräng te komme steckandes och ville ha e så förmöga jänte, som dej, inte. Britta. Ne-ej, di noser inte dit, mor Lisa. Han får inte komme ur stalle den, som ska ha mej, inte. Sven. Tåcke tycker jag just om; det är rektigt taladt, lelle sonqvinna mi’! Erik ska bli fanken så galen efter att få dej, det är tvärsäkert. Britta. Åh, jag skull’ foll inte ville tro anne, heller. Jag kan inte vete hvad han just annars skull’ ville ha, som vore styfvere; så säjer åtminstone far min. Ola. Tyst, barn, med tåcke der tal; det låter så fult. Britta. Låter det fult? Har inte ni sagt mej, far, att jag kunne vare god nock te och med åt Inspektor Jernbom eller Länsman Knipmark eller sjelfveste Adjunkten hemme i sockna, om det komme derpå an? Ola. Tyst, säger jag dej, flecke! Det är skamligt, te låte fader Sven och mor Lisa höre tåcke storaktigt prat. Britta. Hvad orerer ni för slag? Sa’ ni inte sjelf, när den der skräddergesälln frå Arvika fria te mej, att tåcke halfherrskap, som han, inte passa’ sej åt mej, utan att jag antingen skull’ ha en rektig herrkarl eller också en groft förmögen bonne. Sa’ ni inte det, ni? Lisa. Bevars, bli inte så het, lelle Britta. – Nu ska vi helse på Brukspatrons, som kommer der borte. TREDJE SCENEN. BRUKSPATRONEN, WILHELM, LOTTA komma från landsvägen. PER och STINA ur stugan. Något senare kommer ERIK och stannar på afstånd. De förra. Sven. Det var nu rektigt för rart, att herrskape va’ så go’ och inte försmådde te titte hit på midsommersvaka. – Och all denne storfrämmaten frå Stockholm se’n! (vänder sig till åskådarne) Kors så öfverpräktigt!
Utlåtandet bifölls, hvarjemte Ståndet beslöt anmoda Stats-Utskottet att till Rikets Ständer inkomma med förslag till underdånig skrifvelse, innefattande anhållan, att Kongl. Maj:t måtte läckas låta utarbeta och till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition i ämnet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Banco-Utskcttets nedannämnde memorial och utlåtanden; N:o 45, i anledning af de inom 3:ne Riks-Slånd framställda anmärkningar emot Utskottets, under N-'o 34, afgifna utlåtande, angående afhjelpande af penningeförlägenheten i allmänna rörelsen m. m.; N:o 46, i anledning af väckt fråga om förändring i grunderna för Rikets Ständers Banks förvaltning; N:o 47, i anledning af väckt motion, att vederhäftighets-bevis utfärdade af den i hvarje församling valda sockennämnd eller församlingens Pastor måtte för lånsöknde i discont-verken såsom giltiga antagas; N:o 48, i anledning af väckt motion om inställande Lills vidare af hela och halfva silfver-riksdalrars utmynlning m. m. S. D. Föredrogs Stats-Utskottets memorial, N:o 252, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet, N:o 201:
Jag N. N. lofvar och svär vid Gud och hans Heliga Evangelium, att jag, såsom Ordförande (Ledamot) i Berednings(Taxerings-) (Pröfnings-) Comitté, skall påföra hvarje förekommande skattskyldig person den beskattning, som han bör vidkännas, så alt under ett noga iakttagande af föreskrifterne i nu gällande BevillningsStadga, hvarken Kronan eller den skattskyldige förnärmes i deras tillständiga ratti Denna heliga förbindelse skall jag på heder och samvete, utan ensidig afsigt och mannamån, redeligen uppfylla, så sannt mig Gud hjelpe till lif och själ. §• 7* Om ändrings sötande i Taxerings■ och Pröfning*• Comittéens beslut. Vill skattskyldig söka ändring 1 74 * BevillningsUtskotttts Bei ani anden. den Bevillning, som af debitering berur, och i den ordning a §. 35 morn. af denna artikel föreskrifver, blifvit påförd, samt af TaxeringsComitté är fastställd, anmale och fallfölje han sin talan hos Konungens Befallningshafvande inotn två månader från den dag, Debetsedeln fält afhemtas, och vidfoge Besvärsskriften vederbörligt betyg derå. Nöjes ban ej åter åt TaxeringsGomittéens beslut, rörande Egendoms och Lägenhets, Verks »ch Inrättningars värden, eller det belopp af iukomst den ansett honom ega, örn hvilket allt han, jemnlikt 3 §. 12 och 15 mom. erhållit underrättelse, vare han då berättigad, att lios PröfningsComittéen i Länet söka ändring och rättelse, på sätt 5 §. 5 mom. här ofvan föreskrifver. 2 Morn.
SD. Wid föredragning af BancoUtstottets ProkocollsUkdrag d. iZ sistledne Sept., innehållande anmärkningar deröfwer att Banco Fullmagtige nästledit är killätit det en summa af närmare 200,002 Riksdaler skulle såsom Extra Biträdes län ät Äbo DiscontContoir af RiksDiscontwerket fä utgä, samt akt af Fullmagtige en summa stor 666 Riksdaler, 32 Skill., blifwit såsom sammanflottsmedel till en allmän Fattigwärds - inrättning för Hufwudstaden af Banqvens andel i Discontrevenuen aflämnad, ä hwilken scdnare summa likwäl Utflottet afffrifningj tillstyrker, beflöt BondeStändet anmoda BancoUtftottet atl öfwer besia bagge penningeDispositioner infordra Banco Fullmagtiges utlåtande och med detsamma till Riksens Ständer inkomma. Härom stulle de öfriga Resp. Ständen, jemts BancoUtffottet, wördsamt och wänligen underrättas. Ut supra. Kx krotocollo 8. L. IräZLrclk. S. D. Pä lika satt som Högloft. Ridverllapet och Adeln enligt ProtocollsUtdrag d. 4 dennes sig Utlätit; beflöt BondeStändet att i anledning af BanevUtffottets hemställan d. 29 sistledne Sept. Uppdra -a, Den 4 November367 ga ät berörde Utskott, att med dess berättelse om förloppet med Realisationen jemte Banco Fullmägtiges förklaring deröfwer styndesammeligen till Riksens Ständers Plena inkomma; hwarom de öfriga Re» spective Sländen genom ProtocollsUtdrag wördsamt och manligen skulle underrättas. Ul supra. kx krotocollo 8. L. IräZäräli. S. D. Sedan BondeStändet lätit sig föredra, gas, Statsutskottets PcotocollsUtdrag d. 28 /isis.
Majit i nåder gillade och biföll de af Kollegium föreslagna, till ytterligare förenkling ledande, förändringar och tillägg vid nämnde räkenskaper, med föreskrift oin noggrant iakttagande deraf, att beviljade extra anslags användande för afsedda ändamål genom behöriga omslut gjordes lätt synligt. 26:o Rikets Ständers underdåniga framställning, angående försäljning af sådana vid Carl Gustafs stads Gevärsfaktori för Kronans räkning tillverkade gevär och gevärsdelar, som för mindre bristfä 11 ig heter blifvit kasserade, föredrogs, jemte Krigskollegii deröfver afgifna utlåtande, den 15 Maj 1846; men då härvid ådagalagdt blifvit, alt den begärda försäljningen ej skulle lör Statsverket medföra fördelar, motsvarande de dermed förenade olägenheter, fann Kongl. Majit, med afseende derjemte å hvad i saken för öfrigt förekommit, den gjorda framställningen icke böra lill någon Kongl. Majlis höga åtgärd föranleda. 27:o Krigskollegium anbefalldes att i räkenskaperna fortfarande balansera den i denna punkt omförmälda fordran hos Kongl. Spanska Regeringen. 38:o Sedan Kommilterade lör salpeter-ärendena sig utlåtit öfver den i denna punkt gjorda underdåniga anhållan om åtgärders vidtagande för spridande af kännedom utaf ändamålseniigare metoder att tillverka salpeter, Bil. till RSt. Justitie-ombiulsmans Embetsberättelse den 15 Nov. 1847. 15 föredrogs denna fråga ånyo den 15 Maj 1846, hvarvid Kongl. Majit lät vid hvad redan i afseende å salpeter-näringens upphjelpande tillgjordt blifvit, för närvarande bero, samt anbefallde Kommilterade att vid 1848 års början afgifva underdånig berättelse om verkningarna deraf och då tillika föreslå de åtgärder, sorn kunde finnas gagneliga. 79:o af den 15 Maj 1845, angående åtskilliga rusthåll inom Westmanlands län ålagd dagsverksskyldighet (182). 1845 den 11 Juni anmäld och remitterad lill Kri"soch Kammarkollegier O nas utlåtande, som ännu ej inkommit.
För att kunna i någon mån medverka till ett sådant ändamål och på samma gång icke förbise nationens behof att få det allmännas brister afhjelpta — vare sig de, som återstå från föregående riksdagar, eller de som bildat sig linder mellantiden från den sistföi flutna, — tror jag ett väsendtligt steg skulle vara, "alt II. St., vid denna riksdag, i främsta rummet fästade sin uppmärksamhet vid de skrifvelse!1, som Sländerne under sista riksdag till Konungen afgåfvo, men å hvilka Konungen antingen vägrat sin sanction, eller för hvilkas verkställighet förberedande åtgärder beliöfts, men af en eller annan orsak ännu icke kommit att vidtagas. I afseende på tidens vinnande förekommer härvid, att Ständerne hafva vida lättare att öfver dessa ämnen bestämma sin tanka, än öfver något annat; ty de äro redan till det mesta på förhand utredda vid föregående riksdagar, alla nödiga upplysningar inhemtade, alla invändningar undanröjde, allas skiljaktigheter jemkade, så att hvarken några remiss-discussioner öfver dessa motioner erfordras, eller återremisser behöfva komma i fråga, utan kunna R. St. inom få veckor inskicka dem till K. M. och erhålla dess nåd. svar derpå, så alt alla sådana ärender kunna vara afgjorda inom den för riksdagens längd bestämda tid. Men äfven en annan förmån synes mig härmed böra vinnas, nemi. den, att om R. St., vid denna, riksdag, instämma i hvad Silne vid förflutna riksdagen ansett af det allmännas behof påkalladt; så bör Ständernes tanka i dessa mål ännu mera än i andra anses klart uttrycka pluralitetens önskningar hos nationen och det allmänna tänkesättet. Jag tror också, att det öfverensstiimmer med R. Sits värdighet, såsom en af Statsmakterna, att taga i betraktande, i hvad mån Regeringens afslag å deras förra önskningar kan grunda sig på gilltiga skäl eller icke, och att, i sednare fallet, visa det de äro conseqventa, samt sålunda lemna en Regering, som vill landets väl och rättar sig efter dess önskningar, en tjenlig ledning och anvisning att gagna och befordra det allmänna bästa.
Bonde-Ståndet godkände hvad Utskottet under de båda första §§ hemställt och tillstyrkt, äfvensom lydelsen af samma §§, sådan den förekom uti det betänkandet bilagda författningsförslaget; hvaremot Utskottets förslag till förändrad lydelse af 3 § uti nu gällande författning i ämnet af Ståndet afslogs. S. D. Genom protokolls-utdrag, JVs 315, för den 27 nästlidne Juni, hade Höglofliga Ridderskapet och Adeln inbjudit de öfriga Riks-Stånden att biträda RidJerskapet och Adelns, vid föredragning den 12 sistlidne Maj af Stats-Utskottets Uilåtande, JVs 88, angående statsbidrag för enskilda jernvägsanlägguingars företagande, fattade beslut om neddannämnda förändringar i hvad Utskottet uti 8:de punkten af berörda utlåtande hemställt, nemligen dels att i stället för orden: »mellan Uddevalla och Wenersborg», skulle införas orden: »från Herrljunga öfver Wenersborg till Uddevalla» och dels att summorna 2,060,000 R:dr och 1,370,000 R:dr skulle utbytas mot resp. 4,860,000 R:dr och 3,240,000 R:dr. Med frånträdande af sina i nu omförmälda hänseenden förut fattade beslut, antog Bonde-Ståndet den gjorda inbjudningen. S. D. Föredrogos de i förmiddagens plenum emottagna Kongl, Maj:ts nådiga Propositioner: l:o, angående upplåtande af en del utaf krono-ängen Tyskhagen i Westmanlands län till byggnadsplats för Kungsbarkarö församlings lölkskolebvggnad; 2:o, angående pension för framlidne f. d. Landshöfdingen m. m. L. A. Prytz’s enka; 3:o, om full dispositionsrätt för Stockholms stad och län till den åt stadens och länets gemensamma kurhusinrättning år 1815 upplåtna egendom å Kungsholmen; och 4:o, om anslag för national-musei-byggnadens inredning, jemte andra i sammanhang dermed erforderliga kostnader.
Långt utom det tillåtna slrämtets g r b s e r gc % sgdana skandalösa uppträden som gossarnes på förhand anordnade inträdande i lcyrlcan, dar en sorgefest i anledning af deras förmoclade död ' firas i närvaro af i sorg försanlrta anhöriga; eller vid den offentliga e x m e n i skolan, det oförsynta tilltaget med lärarens perulc och den förgyllda &lt;jassan. Därtill kommer, att den brådmogne Tom med all sin begiifning iir n&amp;ra nog lika olrnnnig och vidskeplig som den öfvergifne gatpo; jlren, hans viin och kamrat. Kurtiser med småflickorna under vederbörliga lrärle~sförlrlaringar, lcyssar, koketteri och svartsjuka &amp; r oclrså allt annat än uppbyggligt. Från moralens synpunlct är alltså glorian luing Toms hufvud ett falskt och vilseledande sken, och därför Iran boken iclre heller rlilrnas till den goda nngdomslitteraturen. De fortsattningar af Tom Sawyer, hvillca senare utlrommit, äro i o h a n omnämnda afseenden biittre; de lämna icke rum för samma anmarkningar och berättiga ej till s a m a ogillande. En sniill gosses dugb ok af förf. till w En liten ostyrings dagbok. s ofversättning af Ernst Lundquist. E n sniill gosses dagbok är en bok på 135 sidor, som föreställes vma skrifven af en 9- %ring,som är s&amp; klen i rättstafning, att vi endast p&amp; denna grund skulle vilja afråda alla friin, att i donna förbistringens tid p % rättstafningsomrikdet, skänka denna bok A t ett enda svenskt barn. Dess föregångare, » En liten ostyrings dagbokw p5 l 8 0 sidor är likaledes skrifren af en gosse, fullkomligt okunnig i rsttstafning.
R:dr till raaterielens underhåll, under förutsättning, att Ridderskäpet och Adeln, som naturligtvis icke kan annat än önska, det de öfrige MedStånden instämma i hvad Ridderskapet och Adeln beslutat i alla delar af SlalsRegleringen, med afslag å hvad Herr Crusenstolpe föreslagit, heldre instämmer uti Förslaget till den allmänna inbjudning jag yrkat. Men som afslag lill den rörande en detaille af Herr Crusenstolpe yrkade inbjudnings-åtgärden skulle kunna hindra bifall till en inbjudning i afseende å alla besluten, får jag begära , att Herr Grefven och LandtMarskalken i förväg täcktes inhemta Ståndets tanka derom, på det icke en onödig discussion i detta hänseende sedermera må uppkomma. Herr Hjerta: Ridderskäpet och Adeln lärer inse, att om Ridderskäpet och Adeln en gång beslutar, att de öfriga Stånden icke skola inbjudas rörande de 70,000 R:dr, kan det sedan ej komma i fråga att fatta ett beslut, som skulle tillintetgöra detta. Men för att komma ifrån denna sak finnes en enkel utväg. Om Herr Crusenstolpe afstår från att göra sin framställning till den första frågan, så kan Friherre Cederströms mening blifva föremål för den första voteringspropositionen, och sedan den med Guds hjelp blifvit afslagen, Herr Crusenstolpes hemställan sedan företagas. De» 13 O c t o b e r. 121 Herr Crusenstolpe: Saken vore afhjelpt, om i Japropositionen sattes ordet partielt i hvilket fall Friherre Cederström hade sin motion fullkomligen öppen. Friherre Cederström: Om ordet partielt tillägges, har jag ej något emot framställningen af den föréslagne propositionen, utan hoppas tvertom, att man skall komma ifrån så val den, som afslag derå, utan votering.
• -r i lil i ' v ■ ' ti *• <’ i -i... pi r -• Sfi - 1 9i ' \$\ t • i:r <p! * l. » *:T , f I i: ~f I » i; i — s ,J5 | i t*fr {“i : C.**:!' 0*■■• | :i,V Ur» ;:4 % I. | uhxt j 7“P.l i ' ! •<r-i-t, w ?<• < £«-.»■»</ 1 • ♦ * ’ t« i -,) jvi.Of t «*r* •> « » * r■: i :? :.;?ä ' • V • ! SM ’ •il Pitt' • i: j f;.v P5 o .v,:-.tp i tpp I t V.■. Urf • • * ‘ - i-ti to, I i I f I I. , I * » i ... .( r-rP i ii-1 I * ... * i -,‘JUKö*) 'VJ,L X »-X« 3,t t-p~:;>iu .} frfeiS r-i-i:;-v-Va l*1 " > ■ '■ r ,' •’ • -j v ^vX#
Skandinaviska folken för ändamålet erfordrats så kallad ättledning och tingslysning, ett sätt alt offentliggöra föräldraskap, som hos vårt brödrafolk ännu qvarstår; och det bör ej lemnäs oanmärkt, att Franska lagstiftningen, till hvilken flere andra Europeiska länders lagstiftningar i denna del sig sluta, uttryckligen förklarar, alt oäkta barn ej äro arfvingar; men att lagen likväl medgifver dem, som i föreskrifven ordning blifvit erkände, en rätt i deras aflidne föräldrars egendom, som dock alltid är mindre än äkta barns och arfvingars eller deras, som från lagligt äktenskap räkna sitt upphof. Barn, aflade i hordom eller förbudna leder uteslutas emedlertid jemväl i denna lagstiftning från all annan rätt, än Lill underhåll och uppfostran. Af hvad Utskottet sålunda i korthet framställt i afseende på utvecklingen af vår egen lagstiftning i förevarande ämne, äfvensom den allmänna beskaffenheten af andra folks, uppenbaras hurusom samma grundsatser i sjelfva verket genomgå lagarne. Öfverallt finnér man att äktenskapet, såsom grunden för familjen, ensamt anses grundlägga den lagliga arfsrätlen. Men om än de sedliga banden inom samhället, den borgerliga ordningen kräfver någon uppoffring af de rättigheter, som hafva sin grund i den naturliga uppfattningen af blodsförvandskapen, torde likväl denna uppoffring ej böra sträckas derhän, att dessa rättigheter helt och hållet Omintetgöras. Visserligen måste lagstiftaren städse hafva samhällets högre mål lill ögonmärke, men han får derföre icke förgäta naturens heligaste lagar. Hans uppgift är icke att kränka dessa lagar, utan att deråt gifva sådant uttryck i samhällsförfattningen, som med samhällets bestånd later sig förena. Om derföre äktenskapets betydelse i afseende på arfsrätten måste erkännas, så bör dock icke detta erkännande utsträckas till ett förnekande af oäkta barns alla anspråk uti ifrågaställa hänseende. Det är icke en afvikelse från grundsatsen; den modifieras blott, så att den varder öfverensstämmande med känslans och förnuftets allmänna uppfattning af dét rätta; och det är en sådan modifikation, som Frankrikes lagstiftare gifyit åt grundsatsen.