Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kronan icke kunna undandraga sig detta åtagande, grundadt pä afslutade Knekte-Contract, sä framt icke deremot svarande vederlag Soldaterne tilldelades, ville Kongl. Majit i Nåder förbyta Kronans beklädnads-skyldighet uti en årlig vedergällning i Penningar för den tid, Soldaten i stället för Krono-rnonderingen, i fredlig tid kotnme att nyttja Släpkläderne; hvarföre i Nåder förordnades, att med 1812 års början, de då varande Krono-monderingarne med dertill hörande persedlar skulle öfverlemnas till Soldaterne, men desse sedermera åligga, att under fredlig tid sig sjelfve bekläda och alltid vara med 2tne brulbare monderingar försedde; af hvilka den bäst behållne, borde såsom Krono - mondering anses och till den ändan i Rote-kistan förvaras, och den andre åter vanligen begagnas af Soldaterne. Slitnings - ersättningen, som af Kongl. Majit och Kronan komme att bestås, skulle utgå beräknad per dag för mötes-tiden och annan militairisk tjenstgöring utom Regementernes stånd samt efter värdet af monderingen enligt markegång, hvarvid, då en mondering i dagligt bruk blifvit ansedd hålla 2 år, ersättningen altså bestämdes att Utgå med y^idel af en monderirigs fulla värde, för hvarje dag slitnings-penningarne borde utfalla; hvilken ersättning skulle uppbäras af en vid hvarje Regemente utsedd Eeklädpads - Direction, bestående af Landshöfdingen 824 Stats-Utskottets Betänk anden. och Regements-Chefen, Regements-Qvartermästaren och en Rotehållare, hvilka böra ombesörja, att berörde ersättning användes till beklädnads anskaffande och underhåll, på sätt Högstberörde Nådiga Förordning i denne del m. m. vidare innehåller och förmår.
Men om dervid toges i betraktande, att råvarorna, så väl ullen, som i allmänhet färgningsämnena, vore vid införsel tullfria, äfvensom att, i hvad anginge filtar, tillverkningskostnaden härstädes, enligt hvad upplyst blifvit, kunde beräknas till omkring hälften af varuvärdet, motsvarade sagda tull icke mindre än 20 ä 40 procent af nämnda kostnad; och då den under de tio åren 1853—1862 från ett värde af 26,267 rdr till ett sådant af 143,923 rdr ökade införseln af dessa varor ådagalade ett alltjemnt stigande behof, sorn icke af tillverkningen inom landet tillfredsställdes, förklarade sig Komiterade anse denna artikel icke böra vara belagd med högre tull än af 25 öre, hvilken tull, som vore afsedd att inträda år 1867, utgjorde 12 ä 13 procent af tillverkningskostnaden för inhemsk vara. Och har, på nu angifna skäl, denna tull, hvilken jemnväl genom Traktaten med Frankrike antagits, blifvit äfven här utförd. Sedan artikeln kantade ldesfiltar, som förut varit med filtar och mattor sammanförd, blifvit upptagen under Kläder, har den här utelemnats. I den å Pressduk i 1863 års taxa stadgade införselsafgift, af 12 öre pr skålpund, hafva Komiterade här, likasom i fråga om Traktaten med Frankrike, icke funnit annan ändring erforderlig, än dess jemnkning till närmaste tiotal, eller 10 öre. Beträffande slutligen den gemensamma tullsatsen å alla under afdelningen »andra slag» inbegripna ylleväfnadsartiklar, hvarå tullen i 1863 års taxa utgör 1 rdr 50 öre pr skålpund, hafva Komiterade redan i sitt ofta åberopade underdåniga Betänkande antydt resultaten af de undersökningar, Komiterade, för att träffa en så vidt möjligt vore riktig tullsiffra för dessa, med afseende på den betydliga så väl inhemska tillverkningen som förbrukningen inom landet, i hög grad vigtiga artiklar, bort anställa.
Jag känner icke mer hvilka utvägar kunna begagnas, för att genom verkställande makteng bitrede vinna de förbättringar i Samhällsskicket som tämmeligen allmänt anses vara nödige; jag ser med verkeligt bekymmer huru liten fördel Folket skördat af vårt förändrade Statsskick; jag ser skatterna uti betydlig mohn ökade; jag ser vid våra Riksdagar nya anslag beviljas , utan någon serdeles föregången pröfning, huru ändamålsenligt de förre varit använde, och utan att några nya utvägar utfunnits till ökande af de skattdragandes nog mycket medtagne inkomstkällor; jag ser med en verkelig farhåga huru riktningen för de financiella Ärendernes framtida bestämmande af Styrelsen handlöst öfverlemnats åt striden emellan delade interessen, utan ledning af den medlare, sorn Styrelsen allena kunnat föreställa; jag ser med oro att af verkställande makten ingen tanke yttras, ingen åtgärd vidtages till beredande utaf ett lyckligare Samhällstillstånd; jag ser huru den enskildta förmögenheten dageligen förminskas under en jämt tilltagande Statsluxe; jag ser huru sakerna* gång till det minsta sagdt är den samma som före sista Regementsförändringen; jag har trodt mig understundom finna stora administrativs misstag, och jag ser ingtn utväg, att för framtiden förebygga dem , om önskningames väg är stängd. Svenska Historien framställer en alltför 544 Den 22 Julite, m, besynnerlig bana af beständigt omväxlande of-* vergångsperioder ifrån frihet till envälde och derifrån till frihet; den framvisar Svenska Folket, aåsom aldrig lidande förtrycket, men tillika icke magtigt att, uti några påliteliga inrättningar stadga friheten. Parti-anda, en illa beräknad Statskonst och kanhända mycken egennytta hos de rådande, voro utan tvifvel ordsakerna till den sista öfvergången från friheten till enväldet, och denna Styrelseform har i Sverige alltid varit lika vådlig och olyeklig för den styrande, som för de styrde.
Densammes med fleres Motioner, om anstånd med betalningen för erhållen »ndsäctniDgs-spannmal i åtskilige orter* ProtUt Jr. J. 15 Dec. igit - 4:0 Densammes Memorial, angående besparing åt Kronan af de tvänne så kallade öfvennåls-kapparne på hvarje tunna af den till Kyrkorne , Presterskapet och Läroanstalterne i Piket anslagne Kronotionde-spannmål ; 5:0 Densammes Memorial, örn allmogens åtagande att till förbättring i Lands» Secreterares och Lands - Kamererares lönevilkor för af dem utfärdade expeditioner erlägga lika lösen med Ståndspersoner ; 6:0 Densammes Memorial, om ersättning för liden förlust på lön, samt förbättrade löne-vilkor för Landt-Räntmästaren i Götheborg. 7:0 Petter Anderssons från Hallands Län Memorial, om afskaffande af Assistance-Contoret. 8:0 Eric Svenssons från Götheborgs och Bohus Län Memorial, med åtskillig© anmärkningar i afseende på förfarandet med de till Garnizons-Sjukhus* byggnaden och Carolinska Institutet härstädes anslagne Statsmedel. 9:0 Andreas Johanssons fran samma Län Memorial, om bort-airehderande af U11- Trot, TJtdr. d. ij Dec, /Saf. der-Officerares och Musikanters Boställen vid indelte Regem en te me, till förekommande af dessa Boställens vanhäfd. lo:o Anders Nilssons fran Vermlands Län Memorial , angående Löneförbättring för Länsmän inom nämnde Län i lI'.o Anders Anderssons fran Skaraborgs Län Memorial, om inrättande af ett Post-Contor på Grästorps Gästgifvaregård eller Säteriet Ulfstorp; 12:o “Jacob Petter Anderssons fran Östergöthlands Län Memorial, om Boställe åt Domaren i Göstrings och Aska Härader af samma Län; 13:0 Anders Hanssons från Elfsborgs Län Memorial, om rättighet för innevånarne i de orter, der spannmål är enda närings tillgången, att med denna vara, levererad i Kronans Magaziner och förrådshus, få utgöra sina Krono-Utskylder. 14:0
När flottning i ett vattendrag, i följd af gällande bestämmelser, är ställd under gemensam styrelse, är det enhvar af delegarne förbjudet att utföra trävaror i vattendraget på andra tider eller på annat sätt, än som finnes bestämdt i det inom föreningen antagna och fastställda Reglementet eller varder i den ordning detta förmår stadgadt. Likaledes åligger det hvar och en, som är utom föreningen och ej flottlägger sitt virke eller sjelf tager noggrann vård om detsamma, utan vill låta detta sammanblandas i den allmänna fiottningen, att inom den tid, s >m det för vattendraget gällande flottnings-reglemente bestämmer, till den af föreningen antagna styresmannen eller llott-cbefen uppgifva såväl antalet af det timmer, lian vill hafva flottadt, som stället, hvarest detta nedkommer till flottleden, likasom det timmermärke han begagnar. Der gemensam flottning eger rum, må det icke vara någon, som är utom föreningen och iakttager de föreskrifter, som näst föregående moment innehåller, förmenadt, hvarken att mot erläggande af den inom föreningen bestämda afgift få sitt virke liktidigt och på föreningens försorg framflottadt, eller att, mot erläggande af bestämd afgift för nyttjandet af de till flottningens underlättande anbragte inrättningar, sjelf framflotta sitt trävirke, när sådant kan ske utan att den gemensamma flottningen derigenom hindras eller skadas. 12 Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 3i. § 8. Der förening till gemensam flottning i enlighet med förestående bestämmelser är bildad, kan ingen, som vill underkasta sig de för densamma gällande förpligtelse!' och deltaga i gjorda kostnader, förvägras att ingå i föreningen. § 6.
Skri frelse N:o 496. 175 R:mt. R:mt. 9:o åt Hiirads-skrijvarne. För beredande al en (ill 2,000 R:dr R:inl förhöjd årlig aflöning åt de Härads-sluifvare, hvilka nu icke äro upptagne lill minst della belopp, anvisas 47,059 och lill Inres-ersällning ål 50 bland dem för bristande boställe, å 300 R:dr 11 :nit hvardera om äret 9.000 50,059 10 o Länsmännen. som böra undfå i årlig aflöning minst 700 R:dr Runi, må anvisas lill fyllnad i löne-fönnånerne för de Länsmän, hvilka nu icke åtnjuta berörde iniuimi-belopp, en summa af . 117.820 sami hvres-ersällning, å 150 R:dr R:mt ål hvardera årligen, må tilldelas: a) dem bland desse tjenstemän som ej innehafva boställe, eller 218 sl 32,700 öj 0 sl. Länsmän i Malmöhus 1 än, sorn nu äro lörseddy med ytterst svaga boställen (s. k. Gatehus) om de vilja från desamma alslå . 900 med tillägg af i lönerne för sislbemälde Länsmän med inbegripen ränta och afkastning utaf ifrågavarande 0 st. boställen tillsammans 100 1,000 33 700 U.o F "öv följande nya fenster. 1 Härads-skrilvare-ljenst i Stora Kopparbergs Län Lön ärligen 1,500 Löntillökning d:o . 500 Hvres-ersällning d:o 300 2,300 1 Länsmans!jensi i Upsala län för Dannemora tingslag 1 d:o i Skaraborgs l.än för Gudhems härad 1 d:o i Westmanlands Län för Ramnäs och Sura Socknar 1 d:o i Östergöthlands Län för Motala distrikt 1 d:o i Stora Koppai bergs
I anledning af väckt fråga, om Förbud mot införande af utländskt spunnit Bomullsgarn; deruti Utskottet, på anförde skäl, ansett sig så mycket mindre äga anledning att tillstyrka förändring uti Kgl. Maj:ts gifne Nådiga tillstånd för införseln, emot bestämd Tull, af utländskt Bomullsgarn, Ridd. o. Ad. Prot. IV B, I Afd. i5, 16. 114 Den i Martti. som på den korta tid denna Författning ägt rum, redan en märkeligen tilltagande industrie i, väfnader bevist dess välgörande verkan, och i allt fall täta ombyten af oeconomiska Författningar syntes vara både emot erfarenheten och Allmänna Opinionen stridande. 2:0 Af den 18 sistledne Februarii: Angående Riksdagsmannen Eric Ericssons från Örebro Län gjorde yrkande, om en fri Tackjernshandel; deruti Utskottet, af anförde skäl, ansett sig äga anledning tillstyrka, det Riksens Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t, med afseende å Riksens Ständers vid flere föregående Riksdagar yttrade underdåniga önskan, täcktes fatta dess Nådiga Beslut till befrämjande af en friare Tackjernshandel. 3:o Af den 18 sistledne Februarii: Deruti Utskottet anmält, att sedan Högvördige PrestStåndet till Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomiaeUtskottens gemensamma åtgärd remitterat ett Memorial af Herr Prosten Fornander, om Undersöknings anställande på Öland, till utrönande deraf, huruvida Stenkol derstädes finnas, jemte yrkadt Anslag dertill af Statsmedlen; så har OeconomiaeUtskottet erhållit underrättelse, att detta ärende redan blifvit af StatsUtskottet; förmodligen efter enskild Remiss, afgjordt, och Utskottets Betänkande derom af samtelige Respective RiksStånden bifallit; i anledning hvaraf OeconomiaeUtskottet ansett någon ytterligare åtgärd derutinnan icke böra vidtagas. Af den 10 sistledne Februarii:
Att nu de tvenne sednare slagen af ondt ej komma från Gud utan endast från menniskan, är allmänneligen erkändt och behöfver således här ej något bevis. Men äfven om det första slaget gäller likaså väl, att det ej kan härleda sig från Honom, då Han aldrig har skapat eller bestämt vårt innersta väsende, så att det också kunnat vara på annat eller fullkomligare sätt, än det är. Menniskans ursprungliga ande är nemligen, såsom allt annat rent andeligt, likaså evig och oföränderlig som Gud sjelf, ehuru han innehålles i Honom eller i Honom har sin grund, och så till vida är i begreppet [icke i tiden] Hans följd. Men det, som är evigt och oföränderligt eller aldrig har varit och aldrig kan blifva annorlunda, än det är, det kan ej tänkas hafva sin orsak i någonting annat, och alltså kan icke heller vår menskliga ändlighet tänkas hafva sin orsak i Gud eller vara af Honom bestämd. Kort sagdt: från Gud kommer till menniskan ingenting annat än det goda, ehuru det måste förverkligas hos henne blott successivt, då hennes väsende icke medger, att det sker i ett enda slag, och ehuru hon derföre måste i hvar och en lägre utvecklingsform vara blott relativt god, d. v. s. då äfven vara behäftad med något ondt. Men är det sålunda gifvet, att det goda omöjligt kan vara orsaken till någonting icke godt, och att derföre ej eller den Allgode någonsin kan tillskynda ett väsende något ondt, så är med detsamma ock gifvet, att den gamla läran om djefvulen och helfvetet är ochristlig och oförnuftig, att hon är endast en gammal barbarisk och superstitiös mensklig förvillelse, samt att hon derföre ock genast bör helt och hållet bannlysas ur den christna religionsläran och undervisningen8. I sammanhang härmed torde vi äfven böra anmärka, att hvad vi här yttrat om helfvetesläran gäller ock likaså väl om en annan, som är hennes förutsättning och utan tvifvel till henne har gifvit anledning, vi mena den allmänt utbredda läran, att Gud medelst lidanden straffar9 de ändliga väsenden, som hafva försyndat sig mot Honom eller motverkat hans ändamål10.
Ty han gäspade så der riktigt natt-tågstrött, tog klunk på klunk ur sin konjaksplunta, och försjönk sedan med hufvudet makligt lutadt mot sin plaid i ett slött nirvana af sömnaktighet och idioti ... Nå, Hedvig kunde reda sig sjelf, hon. Ingen kunde säga om henne, att andra behöfde tratta sina tankar i henne. Hon var en gifvande natur, det hade hon blifvit ense med sig sjelf om en gång, då hon läste en modern qvinnoroman, der hjeltinnan karakteriserades med det uttrycket. Hade hon icke väckt uppseende i hela staden genom den ypperliga utläggning, hon gifvit af Dockhemmet på en middag hos borgmästarn – den stödde sig visserligen litet på Brandes, men ... men hon var en gifvande natur. Och också nu kommo tankarne till henne, skämtande, leende med sång och med spel som hvitmössklädda studenter på serenadfärder i ljusa, doftande vårnätter, och der hon satt i sitt hörn, drömde hon allt muntrare, medan tåget i vinternattens bitande köld rasslade framåt med sitt eviga, skallrande buller ... Ja så härlig tedde sig framtiden, att hon gång på gång måste jemföra den med hvad hon nyss lemnat. Och då trädde alltid hemmet så klart för hennes öga, att hon nästan fick hjertat i halsgropen af fruktan, att det hela var en dröm, och hon som vanligt satt i sitt mörka, kusliga rum. Hon såg morgonstunderna, då hon i rysande olustighet hoppade ur sängen för att börja dagens arbete, väl vetande, att hon hela förmiddagen, om än den blå himlen lockade aldrig så förledande till spatserturer i solgasset, måste »tragla» med småbarnen i klassrummets instängdt qväljande atmosfer; hon såg de mulna eftermiddagarne, då hon traskade sig fram bland gatornas snömörja för att gå till pianolektioner och timtals höra, hur omusikaliska sågbockar hamrade på de ostämda gamla tafflarne, som gatläggarjungfrur på kullerstenar. Så de enformiga, glädjelösa qvällarne, då familjen slöade kring aftonlampan.
Att Jernvägs-bolaget eller dess Direktion skulle vilja eller kunna undandraga sig de å Bolagets sida åtagna förpligtelserua att vid staden Köping anlägga jernvägs-station och förbinda den med bansträckan till Örebro, hade man icke kunnat föreställa sig, helst det uti 4 § af Bolagets privilegium stadgade förbehåll om nedsättning af en större summa penningar innan jeruvägs-arbetet finge (aga sin början, hvilken summa skulle anses till Svenska Stats-verket förverkad, i händelse jernvägs-anläggningen icke af Bolaget inom föreskrifven tid fulländades, måste antagas hafva för ändamål att, utan behof af tvist med Bolaget om skadestånd, försäkra sig om en tillgång, hvarmed såväl det allmänna som kommuners och enskilda personers af Bolaget föranledda uppoffringar och, genom dess underlåtenhet att uppfylla ingångna förbindelser, vållade förluster skulle kunna godtgöras. På grund häraf, och då äfven Rikets Ständer, vid den år 1854 medgifna prolongation af Bolagets privilegium, fästat det vilkor, att jernvägen innan 1S55 års slut borde vara fulländad och till allmän trafik öppnad mellan Örebro och Köping, såvida Bolaget skulle ega tillgodonjuta den beviljade ränte-garantien och få lyfta de deponerade medlen, hade sökanderne, som ansågo Köpings stad, hvilken fullgjort alla sina förbindelser till Bolaget, ega välgrundade anspråk på ersättning för sina i detta afseende gjorda uppoffringar, i underdånighet anhållit, det Kongl. Majit täcktes i Nåder föreskrifva, att af den i Kongl. Stats-kontoret deponerade summa skulle innehållas så stor del, som svarade emot dessa kostnader och att, intilldess Bolaget fullgjorde sin åtagna förbindelse att leda jernvägen till Köpings Sta/s-Utskottete Utlåtande Nho 200.
Cassa är tillkommen dels genom enskifta sammanskott, dels genom Ordens afgifter, och är endast ämnad till Pensioner åt de äldsta inom hvarje Orden. Jag vågar hos Ridderskapet och Adeln anhålla, att jemväl denna cassa tnå blifva befriad från Bevillnings erläggande. Jag tror, att man i allmänhet bör göra det undantag, att alla Cassör, som leda sitt ursprung från enskilte personers tillskott, och hvilkas provenuer användas ensamt till pensioner för ålderstegne personer, anses vara i samma cathegori, sorn fromma stiftelser. Man skall fåfängt invända, att deras tillgångar äro utlånte mot 6 procent, då just denna ränta utgår till pensioner, och ändamålet således till en del ginge förloradt, om Bevillning deraf beräknades. Att denna anmärkning må till Utskottet få åtfölja, är hvad jag endast velat hafva äran begära. / Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: De anmärkningar jag nu går att göra, skola endast angå artikeln om öfverflödet. Men först torde jag Dm 29 Maji. 579 få erinra, att då BevillningsUtskottet af denna artikel påräknat 4(6,000 R:dr, torde denna summa, så framt mitt förslag om atnortissemeiUs-anslagets förminskning till undvikande af Bevillningens förökande, vinner Riksens Ständers bifall, kunna nedsättas till 166,000, och dä, i anseende tiil dess förminskning, naturligtvis blifva lättare att fördelaDernäst får jag fästa uppmärksamheten på nödvändigheten att så jemnt som möjligt, fördela hvarje skatt, och framför allt en öfverflöds-skatt. Jag anser derföre hvarje personel öfverflöda skatt obillig. Skatten bör lämpas efter förbrukningen af öfverflöds-varorna , och således förvandlas tili consurntions-skatt Då först blir den rättvis och billig. Jag vågar derföre vördsammast föreslå, att denna del af Bevillningen lägges på HandelsSocieteten och Fabrikanterne af öfverflödsvaror. Dessa må sins emellan fördela beloppet efter utsträckningen af hvars
Alt medlemmar inom vår kyrka skola finnas, som hafva en exoterisk och en annan esoterisk tro, är contradictio in adjecto. Huru det med talaren sjelf i detta afseende förhåller sig, har han väl ej tydligen upplyst, sä vida han ej gör anspråk afl räknas lill den mera ”bildade delen af folket,” hvilken, såsom han säger, skall uppfatta vår lära med särskilta undantag pä det sätt, alt den ej tror läran utförd i sin helhet, ”sådan dogmen etablerat den.” I händelse af sådant anspråk, måste talaren och alla med honom lika tänkande anses icke tillhöra vår kyrka, som väl tillåter skiftning i lärosatsernas uppfattning efter förmågan hos olika subjekter, men ej kan erkänna för medlemmar dem, som bestämdt förkasta dess grundsanningar. Lärans förkunnare, det är presterskapet, säger Hr Hjerta vidare, ”försvara lärans efterföljd i dess ursprungliga skick, dock ej annorlunda än såsom en nödvändig statsanstait för den allmänna fridens upprätthållande”, och skola hafva, såsom en föregående talare lärer hafva yttrat och Hr Hjerta upprepar, ”en tro i hjertat, och en annan pä läpparna”. Man har rättighet att fråga Hr Hjerta, hvilka af Sveriges prester befinna sig uti denna afskyvärda belägenhet med ett dubbelt hjerta utan tro på den lära de förkunna. Han svarar sannolikt: mina vänner ibland presterskapet, med hvilka jag har mina ”förtroliga samtal”. Vi erinra oss huru den stora härföraren i ”Hamnbusiaden,” dä han utnämner sin fältprost, yttrar: ”Prest skull finnas i hären, men han bör blifva derefter;” Ja, man har anledn. att förmoda det vara prester derefter, som bibringa talaren hans tänkesätt om Ståndet i allmänhet. Icke endast för Dell 4 Januari. 7 egen del, utan för det Svenska presterskapet i allmänhet, så vidt jag haft lyckan lära känna och värdera detsamma, nedlägger jag härmedelst en högtidlig protest emot beskyllningen af den dubbelhet, att detsamma skulle för folket predika en annan tro, än som bodde i predikantens hjerta. Den värde talaren slutar sitt anförande med en annan, efter min uppfattning stor osanning, (det II.
N:o 247, i anledning af Herr Thore Petre's motion, alt Stats-Utskottet må till Rikets Ständer, dels uppgifva total-kostnaden för nya lagförslagets codifiering, dels inberätta, vid hvilken tid, de till nämnde codifiering utsedde personer upphört att uppbära arfvode al stats-medlen. Med läggande af memorialet N:o 247 till handlingarne, beslöt Ståndet, att till Lag-Utskottet öfverlemna de uti samma memorial innefattade uppgifter, såsom bilaga till Herr Petres i detta ämne serskildt väckta och lili LagUtskottet remitterade motion. N:o 248, i anledning af erhållna återremisser å Utlåtandet N:ö 113, öfver väckt motion om understöd Lill de fattiga i Lappmarken. Stats-Utskottets Utlåtanden N:ris 113 och 248, biföllos; och N:o 249, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 142. Lades till handlingarne. S. D. Efter nu ånyo skedd föredragning af Lag-Utskottets Betänkande 556 Prot. Utdr. d. 1g Äng t8/fo. N:o 81, i anledning af väckta motioner, dels angående Förmyndare-Kamrars inrättande i städerne och på landet, dels ock om ändring i lagens sladganden, rörande de tysta förmonsrätterna, blef samma Betänkande återremitteradt. S. D. e. m.