Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridr måtte för år 1867 beviljas ett belopp af 32,000 Ridr; och har sedan frågan om det behöfliga årsanslaget till denna undervisningsanstalt, hvars benämning Eders Kongl. Majit numera bestämt till Slöjdskolan i Stockholm, blifvit behörigen utredd, Eders Kongl. Majit uti särskild nådig Proposition uppgifvit de anslagstillökningar, som erfordrades, på det att denna för slöjderna och industrien allmänt gagnande skola måtte, efter det Rikets sednast församlade Ständer anvisat medel till uppförande af egen byggnad för densamma, kunna i den nya lokalen utveckla sig på ett tidsenligt sätt och så fullständigt som möjligt meddela den för särskilda industriela yrken erforderliga undervisning. På sätt af den nådiga Propositionen inhemtas, har Slöjdskolans styrelse i underdånigt memorial af den 16 Augusti nästlidna år, jemte yttrande i fråga om de åtgärder, som erfordrades för ordnande af skolans verksamhet, tillika föreslagit aflöning för tjenstemän och betjente vid läroverket samt upprättat förslag till stat, slutande sig å en summa af Ridr 105,000: — 20 Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd. Skrifvelse, N:o 76. Transport Om från detta belopp afdroges skolans enskilda inkomster genom lärjungarnes skolafgifter, beräknade till 4,400 R:dr och Svenska slöjdföreningens bidrag, 600 » » 5,000: så erfordrades statsanslag Runt R:dr 100,000 hvaraf Rikets Ständer redan anvisat R:dr 15,000 och sålunda erfordrades ytterligare . 85,000:
IIr //eZsZngZrtsatt det genom uttrvcket vid slutet ak 4 §- °"tZcr e/ a/r»at /ö>Z>e/räZZ g/ördt är" stadgade undantag ifrån den i allmänbet fastställde ligvidations-grunden ej borde i något kall medgilvas; att om undantag skola ske för någre särskildte fall, t. ex. i afseende pä Länkens sä beskaffade förbindelser, derinneliakvarne ej kunna, när de för godt kinna, l)kta sina Lapitaler, komme sädant att föranleda wänga rubbningar emellan enskilde, vell under sjelfva utvexlingens fördröjande uppsta enskildes speeulativner i alkairsväg oelr vissn lörbeliäll för ligviderne mellan Lorgenärer oelr Oäldenärer, derför klr//eZsZ/rgZu§^ under åberopande i öfrigt ak den reservation, ban, i egenskap sk Ledamot inom Lanco-Lltskottet, vid betänkandet algisvit, )rkat, att 4 §- mä innefatta det allmänna, alla körbeliall klänskilda, stadgande, att Lovider emellan enskilde, kronan eller publika Oassor, stälde i Lvenskt M>nt, skola ske, antingen i bed lar eller i bvenskt 8ilkverm^ut, efter deu i i §. utsatte grund; velt orÄ §. dels inom Lidd. oell Odelii sk IIr Z7eiZc/^ZöZiZ^ P. 6.^ att dä Lidd. ocl» rVdeln beslntat, att ingen depositionsiätt i Lanken skall ega rum, Kunde ieke Leiler 5:te §. ak Lelänkandet bifallas. 354 8tats-, Råneovelt Lag-vtskottens dels oek inom II.
Skulle det äskas, att jag nu uppläser ofvananmälde anmärkningar med deraf motiverade project, är jag dertill beredd; i annat fall, anhåller jag vid (fetta tillfälle eudast om remiss derå, jemte motionen, till Bevilln.Utsk. Litt. A. Anmärkningar vid i83S ars BtviUnings-stadga , upptecknade isamma nummerföljd, §§:ne derstädes förekomma, § >• Med antagande deraf, att arbetsförmågan sällan före 18 års ålder, eller full tjenstbarhet dessförinnan kan anses utvecklad, synes skyddsafgiften före denna ålder icke böra vidtaga; och då denna afgift, eller bevillning efter irsta art., uti vidfogade project, är antagen böra utgöras med 1 r:dr för manoch 2.4 sk. för qvinnkön, kommer befrielsen för personer emellan 17 och 18 års ålder, icke att tillskynda Staten någon minskning i den påräknade inkomsten från denna artikel. Såsom grund för skyddsafgiftens erläggande, efter fyllda 60 år, har antagits, att den skattskyldige skall äga, antingen årlig inkomst af ioorrdr eller ock fast egendom af öfver 100 r:drs värde. Om man fäster sig dervid , att den skattskyldige skall äga en årlig inkomst af 100 r:dr, hvarförutan han icke efter fyllda 60 år, såsom vanligen då mindre arbetsför, bör åläggas skyddsafgift, följer deraf, att den, som har läst egendom af endast 100 r:drs värde, icke kan deraf dra ga 100 r:drs inkomst, särdeles hvad angår fastighet i städerna. Man har alltså, för att bereda jemlikhet i grunderna för beskattningen, ansett den, som fyllt 60 år, böra vara befriad från bevillning efter i:sta art., då hon icke äger fast egendom, å landet till 200, och i stad till 4°° rtdrs värde. Ändringen intagen på Art. I, § 1.
Jag kan för min del icke heller inse hvad ”väsendtlig nytta” sådant skulle medföra, hälst jag är fullt öfverlygad, att i händelse icke, såsom nu, det ena mynlningsarbetet finge gå in i det andra, utan hvart och ett borde i alla dess detailler i möjligaste måtto afskiljas från det andra, myntningskostnaderne då skulle utfalla tilläfventyrs dubbelt högre än hvad hittills, vid nitiskt och omsorgsfullt iakttagande af ali möjlig besparing och vid tillverkningarnes sammanjemkande på lämpligaste sätt, ägt rum, till båtnad för Kongl. Maj:t och Kronan. Rikets Ständers Revisorer hafva i öfrigt, dels med mindre fullständigt framställande af förut ifrågasatte, undersökte och upplyste, vigtoch halt-förhållanden, och dels med erindran emot det, uti den så kallade Smältboken, förefunne förhållande, att inom samma Utmyntnings-räkning qvantiteten Fin-Silfver ej är lika å svarla och hvila plattarne, utan, i uträkning efter medelhalten å prof-penningarne, till vinst för Kongl. Maj:t och Kronan, stundom utförd högre å hvitplattarne eller de utgående penningarne, ansett sig äga anledning att, jemte andra hemställanden, hos Rikets Ständer tillstyrka, det Rikets Ständer må bos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om Nådigt förständigande tilL Kongll Mynt-Styrelsen att mera än hittills iakttaga, att det tillåtna Remedium, så litet som möjligt begagnas. Under medvetandet af nitiskt oeh samvetsgrant uppfyllda pligter, efter bästa förstånd, i en magtpåliggande och ansvarsfull befattning är det väl icke möjligt att, utan en känsla af obehag, finna sina åtgärder, om ock endast i föranledande af outredda förhållanden, mindre billigt bedömda af en högt aktad myndighet, men det är dock tillfredsställande att, till sitt stöd, kunna af förhandlingarne upplysa och framställa det rätta och sanna, i hvilket afseende jag får tillägga:
Tillika med de detta år af Convoy-Comrnissariatet levererade » 50,000: — * Hvar - Den 14 Juli. 13-21 IT varförutan Comitéen blifvit påfört! den genom bidrag af Engelska Begeringen till Krigsrust*1 ingar na år 181 g 1 i 18I3 års Biks-Stat, upptagne Summa af 1,4-14 072 Brdr 32 sk. 2 rst. K t igs Comitéen har jemväl ar .1812, enligt Eders Kongl Majus .Nådiga Bref af den 23 Maj oell 7 September strama år , utbekommit ea summa af 400,000 B:dr utaf det årets Slars Brists medel 'under Titel: Förskott emot ersättning, och hvarå samma år återbetalts 25*000 Enir; men de öfriga 375,000 B:dr hafva sedermera, enligt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 20 April 1814 , blifvit afförde ifrån Forskotts Titeln och påförde Nionde Hufvud Titelns till Tredje Hufvud Titeln i 1814 års Biks-Stat öfverförde tillgång, och der upptagne såsom till Krigs C omitéen for krigsbehofven utbetald. 5:0 Till 1812 ars Urtima Riksdags-kostnader liar, enligt Edeis Kongl. Majus Nådiga Bref af den 2 September gamma år, och Kikets Ständers Beslut, blifvit anslaget en summa af 200,000 R:dr och hvilken summa Stats1 Contbiret jemväl till fullo anordnat.
Fondförvaltning s-kontor el: Kamererare d:o » 3,500: 1 Revisor och Bokhållare 2,200: — 1 Kammarskrifvare Kassakontoret: 1,000: — 1 Krigskassör 1 Kammarskrifvare FB Fr ö c o o o o © ©_ - — Boksluts-kontoret: 1 Kamererare 3,800: — 1 Kammarskrifvare Kansliet: 1,000: — 1 Sekreterare och Protokollsförande 3,000: — 1 Kanslist 1,000: — 1 Dito 1,000: — 1 Advokatfiskal»-kontoret: Advokatfiskal . 3,000: 1 Kanslist 1,000: —- 1 Vaktbetjente: — Gr atifikalionsmedel: För extra ordinarie tjenstemän och vaktbetjente d:o » 3,130: Bil. N:o 3 a. till Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. N:u 1, örn Statsverket 1865. Ii!) Bilaga Lit. B. Årlig kostnad för en ridskola vid Strömsholm. 1 Chef, ulan lön. Befattningen bör företrädesvis innehafvas af Chefen för Strömsholms stuteri. 1 Stallmästare, arvode 1,800: — Tjenstgöringspenningar 1,200: — g qqq. 1 Första Instruktör, arvode 1,030 1 Andra d:o d:o Med skyldighet för dessa begge Instruktörer att vid ridskolan tjenstgöra äfven en månad före kursens början. — För undervisning i hofbeslaget 100: — 750 500 750 600 1 Lärare i Gymnastik och Vapenföring, arvode Arvoden åt 2 Stallmästare-elever, å 500 rdr. 1 Redogörare, som tillika besörjer upphandling och magasinering af furage, arvode 200: — 1 Fodermarsk och 5 stalldrängar, för officerarnes hästar, åtnjuta dagtraktamente för hela året, nemi.: 1 fodermarsk å 1 rdr 50 öre 547: 50. 5 stalldrängar å 1 rdr 25 öre hvardera 1,568: 75.
Under det vi sålunda gingo språkande, huru mycken plats är öfrig i era hjertan och i era hem för att kunna upptaga ett sådant litet mötte oss den, om hvilken vi talade. D e t barn. Våren blott öfvertygade om, att I snart var en frisk och väl växt ung man med ett skolen glömma, att det upptagna barnet ej är behagligt, manligt ansigte och iklädd uniformsaf edert kött och blod, och att I skolen hafva mössa, hvilken klädde honom ovanligt väl. Artig som vanligt bjuder han modern armen, den innerligaste glädje af det samma. D å skolen I veta, för hvad I hafven att lefva och och sedan jag efter en stunds ytterligare samarbeta. Och tagen I de nya pligterna allvartal tagit afsked, såg jag dem båda under gladt samspråk vandra Drottninggatan framåt. ligt, så skolen I snart komma till insigt om, att det ej är barnets börd, utan dess uppfost» Der ser man, att sann lycka verkligen finran, som danar dess karaktär. nes på jorden, ehuru icke alla förstå att taga Tron ej, att en sådan varelse skall älska vara på henne, » mumlade jag ofrivilligt, då eder mindre, då han en gång i framtiden får jag såg sista skymten af dem försvinna nedåt veta, att han ej är ert eget barn. Tvärt o m! gatan. Barnlösa fruar. t Han skall visa sig dubbelt tacksamt. Er älderdom skall då ej blifva enslig; ett kärleksfullt barn skall vårda er och bemöda sig om att vedergälla eder allt, hvad I hafven gjort för det samma. Sen derför till i tid, att ert hem får återljuda af det glada jollret från en dylik liten varelse, som utan eder mellankomst skulle vara föräldralös 1 F r u Caroline. § ag hade under många år känt fru Caroline 0. Hon hade länge varit enka och lefde nu endast för sina barn, två söner och en dotter, för hvilkas uppfostran hon gjort allt, bekostat allt hvad hennes tillgångar medgåfvo, och uppoffrat allt — ja hela sitt lif. Också hade hennes bemödanden krönts med den bästa framgång. Och nu voro sönerna aktade, bergade medborgare och dottern artist, och det af första rang.
3,807 r:dr; men att, då idéen af indelningsverket vore den, att samma inrättning skulle grundas på jordens värde, samt Rikets Ständer redan förklarat, att roteringen och rustningen i Jemtland skulle jernnäs till likhet med densamma i det öfriga Sverige, motionärerne, med åberopande jemväl af andra omständigheter, påyrkade, att Rikets Ständer måtte vägra sitt bifall till Kongl. Maj:ts omförmälde nådiga proposition, samt i noggrannaste öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer vid föregående riksdagar beslutat, ytterligare förklara, att “jordens värde och förmåga att draga reteringsoch rustnings-bördan ensamt borde tjena till måttstock för det antal indelt manskap, som skulle äfven i Jemtland underhållas44, samt att enahanda grunder och bcräkuingssätt måtte iakttagas vid roterandet af Jemtlands jord, som de, hvilka blifvit följda i rikets öfriga provinser; äfvensom och enär Rikets Ständer vid 1844 års riksdag anvisat ett anslag af 12,000 r:dr b:ko, att från Riksgälds-kontoret utgå med högst 4000 r:dr om året, till lindring uti rustningsoch roterings-besväret uti Jemtland, men roteringen derstädes ännu icke kommit till stånd, motionärerne föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja ett årligt anslag af 4000 r:dr, att beräknas och utgå från 1848 års början intill dess det nya roteringsverket i Jemtland hunne komma till verkställighet. Detta allt med hvad vid den Kongl, propositionens remitterande blifvit hos Ridderskapet och Adeln anfördt, hafva Utskotten tagit i öfvervägande; och finna, vid afgifvandet af sitt yttrande i målet, sig först böra i korthet redogöra för uppkomsten af rustningsoch roterings-verket i Jemtland.
Af hvilt socker, hvilket icke är angifvet såsom raffinerad! eller annat under samma tullbeslämning hänförligt slag, skall underkastas besigtning af sakkunnige och ojäfvigé personer i Tullkammare-eller Packhus-inspektions-löreslåndares närvaro. Yppas dervid olika meningar oiil varans rälta beskaffenhet, hänskjutés frågan till Generai-luilslyrelsen, då prof å sockret jemväl bör insändas. 524 Förslag till Tull-taxa. § 10. Om hvad iakttagas bör vid inkommande och utgående varors angifning och journalisering, huru förhållas skall med varors undersökning, förtullning och utleinuande m. in., derom lander lill efterrättelse hvad i särskilda författningar stadgas. § 11.
Kammar-rätten aflemnas, samt Landtbruksakademi en, i anledning häraf, afgifvit underdånigt utlåtande, hafva Rikets nu församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 22 nästlidne April, anhållit, det Kongl. Maj:t, jemte meddelande af nådig befallning, att bemälde Akademiens räkenskaper hädanefter skola till Kongl. Kammar-rätten för behörig granskning öfverlemnas, måtte tillika i nåder föreskrifva, att denna granskning borde hufvudsakligen afse siffran och det formella af räkenskaps-förhållandena, men icke finge utsträckas till bedömande af den ekonomiska förvaltningen; hvaröfver, såvidt Revisorerne hafva sig bekant, nådigt beslut ännu icke är meddeladt. § 2- Någon erinran vid räkenskaperna har hos Revisorerne icke förekommit; och befunnos säkerhets-handlingame, vid anställd inventering, i god ordning. 23 — 178 — Oe tiis hest rid ande ai kostnaderna, tor Sverige!!» deltagande I 1855 års allmänna Industrioch konst-exposition i Paris ansia is ne medel. Sedan Rikets Ständer vid sistförfluten riksmöte, med anledning af den allmänna exposition för naturalster samt industrioch konst-produkter från alla länder, som under år 1855 komme att ega rum i Paris, till bestridande af kostnaderna för sammanbringandet af Sveriges bidrag till nämnde exposition, anvisat till Kongl. Maj:ts nådiga disposition en kreditiv-summa af 50,000 K:dr att af Riksgälds-kontoret, i mån af behof och emot framdeles skeende redovisning, utbetalas, samt Kongl. Maj:t, under den 19 Maj 1854, i nåder förordnat en serskild Kommitté för utväljande och afsändande af bidrag från Sverige till berörde exposition, har denna Kommitté, efter fullbordadt uppdrag, den 16 Februari innevarande år afgifvit redogörelse för de af densamma uppburna medel, hvilken redogörelse, ännu ej granskad i Kongl.
Emellanåt tog han fram en handyxa för att klyfva spjelor af ett vedträ, som småningom skulle fördelas till pinnar. När Anders Larsson en stund betraktat den karlen, som täljde skopinnar, stötte han på sin granne, hviskande i hans öra: “Sir du, Olle! Der sitter han, som gjorde af med gumman. – Denne yttrade: “Ja, du! Så har jag tyckt en lång stund, fast jag inte har velat sagt något. – Och detta tysta samtal gick genast som en elektrisk stöt genom hela det resande sällskapet, som befann sig på den långa bänken. Anders Larsson, lika reslig och stark till kroppen, som ärlig och oförskräckt i själ och hjerta, reste sig då upp från bänken, gick fram till drängen och tilltalade honom sålunda: “Jag tycker, att jag har sett dig förut en gång – och det i denna qväll.“ Drängen tappade knifven, men hemtade honom snart upp igen, såg bonden i ansigtet och svarade: “Hvar skulle det ha varit? Jag har varit här inne i stugan allt sedan skymningen.“ Flickorna, som spunno, bejakade drängens utsago. “Men, sir du“, inföll åter Anders Larsson. – “Vi alla fem, som har fått nattqvarter, sågo dig för en stund sedan fatta en gammal gumma om strupen och sticka henne i bröstet med en knif. – Kom ihåg det! Och vill du veta, hur gumman var klädd, så skall jag säga dig det med. – Jo! sir du – hon hade på sig en blå kofta och ett rödrandigt kläde om hufvudet. Och ett knyte bar hon i handen – kom ihåg det. Och du har gjort af med gumman, och det i denna qväll.“ Vid dessa ord nedföll drängen sanslös till golfvet. Då han efter några ögonblick återfick sitt medvetande och kunde resa sig upp, dröp ångestsvetten från hans dödsbleka panna och han bekände frivilligt, att han, på samma ställe, på samma dag och vid samma stund, som bönderna sett honom, mördat med knif en gammal gumma och tagit af henne 7 plåtar. Men det hade skett fem år förut. Länsmannen efterskickades.
Nej, men jag skall säga dig hvad som ligger på bottnen: just derför, att du och jag stå hvarandra så nära, kan det hända, att jag inte kan låta bli att uppträda som din antagonist. Ty om du säger någonting, som min ännu ej fullt utredda öfvertygelse uppreser sig alltför häftigt emot, då vet jag, att det skall verka helt annorlunda på mig, än om någon annan sade det. Jag menar icke nu, att jag skulle vilja ge mig in på en polemik med dig, fast jag ingalunda skulle vara rädd derför, hur många vapen du än kunde ha på hand; jag har mera skinn på näsan, än du någonsin tror mig om. Nej, jag menar bara, att jag kunde ha lust att yttra ett par ord i samma ämne som du, och att våra meningar på en punkt skulle komma att korsa hvarandra. Jag vill helst icke göra det, men äfven jag har en djupt rotad öfvertygelse, som jag håller af. Och jag har en helt annan känsla af ansvarighet, än du, derför att jag är mor, och en mor med så stort välde öfver ett ungt sinne, som jag tror få mödrar ha det. — När hon nu smyger till mig med sådant hängifvet förtroende, när hon så öppet, så tillgifvet kommer till mig och ber om råd och upplysningar, och när jag, vägande mina ord, söker att tala om det råa utan att bli rå, och så ser henne så tacksam bara för det jag inte vill ljuga för henne eller vill begära, att hon skall gå i blinde genom lifvet; när jag ser henne följa min tankegång, liksom häpnande och rädd ibland, när jag kommer att röra vid hennes religiösa föreställningar, ja vet du då gripes jag af en ansvarighetskänsla sådan du kanske aldrig känt, ty, ser du, jag kunde om jag ville, jag kunde så småningom och med len hand draga henne långt, långt mer åt venster än hon ens nu har en aning om. Så stort är mitt öfvertag. Och der jag känner detta, der har jag aldrig svårt att uttrycka mig. Det är helt annat än att tala med dig, skall du veta. Jag har då så lätt att tala, att du inte skulle tro mig vara samma menniska.
Äro nu penningarne dyra, det ur, stå de sjelfve högt i pris, och den period alltså ur inne, då, enligt dogmen om den fria konkurrensen, räntan på dem skulle stiga, så kommer den lånsökande att på dubbelt sätt få vidkännas tyngden af hög ränta, emedan han, för att få penningar, måste af den uti konsumtibla varor bestående frukten af sin flit uppoffra en desto större massa, ju högre i förhållande till varuprisen den i penningar utgående räntan är, och deremot försträckningsgifvaren pä dubbelt sätt att vinna, först genom det höga pris, räntans numeriska storlek innesluter, och dernäst genom det låga pris, hvaruti vid sådant förhållande de konsumtibla varor, han behöfver, stå honom till buds. Räntan blefve dyrast, då den vore svårast att betala. Att dessa förhållanden till en del ligga i den menskliga ordningens natur, äfvensom att de äro vexlande, är visserligen en sanning; men då en för högt drifven ränta ostridigt måste inverka hämmande på produktionens olika grenar, hvilkas välbefinnande likväl utgör ett af grundvilkoren för samhällets framåtskridande, kan insigten deraf ej på lagstiftaren blifva utan behörigt inflytande. En af naturliga impulser bcherrskad konkurrens har också ej behof af en obegränsad räntefrihet med alla de utvägar lill förtryck den öppnar. I länder med väl ordnad rätts säkerhet och stadgade näringskällor kan i vår tid exponenten af medelräntan icke antagas öfver 4 å 5 procent. 1 utomordentliga fall och vid stora kriser har en stegring visat sig, som dock ytterst sällan öfverskrida 7 å 8 procent, och då endast för en ganska kort tid. Om således hos oss den konventionela räntan begränsades vid nio procent för kreditpapper med högst sex månaders omlopp, och för skuldförbindelser med aflägsnare förfallotid vid sex procent, så skulle, i fråga särskildt om affärskrediten, som väl i allmänhet icke utställer förbindelser på längre tid, än sex månader, konkurrensen likväl få för sig öppnadt allt det spelrum, som den med skäl kan önska.
Ständer gilladt och antaget. 2:0 Hvad åter de till Lazaretten, Hospitalen, Barnhusen och andra fromma stiftelser af publika fonder anslagna medel beträffar, de ina bestå i jord ellar tilihörigheter. hemmans rentor, kronotionde, indragna kloster, Contanta penningar eller hvad anslag som heldst, hvilka antingen förr blifvit gjorda eller hädanefter kunna ske 5 sä synes ingen tvifvel vara, att de ju äfven kunna af högsta Magten, eller den Auctoritet, åt hvilken dess rättighet uppdrages, användas efter sig företeende omständigheter, till de med deras anslag åsyftade ändamål, utan afseende på den ort, hvarifrån de inflyta 5 hvarföre äfven Kongl. Seraphimer Ordens Gillets Dis - f 564 Bfsv. och Ekon. Utsi.] Betänkande/i, positionsrätt, efter nu gällanda författningar, af ds så benämnda Ofverskottsmedel icke kan sättas i fråga. Detta är ock tydeligen stadgadt genom Jnstructionen af den 29 Mars 1778, jemförd med framlidne Högstsalig Konung Gustaf den 111:3 bref till då varande öfverstyrelse, hvarest säges : Vi vele och härmed lemna vårt nådiga Bifall tid det af eder uppgifna förslag, act inrätta ett Hospital i hvarje Höfdingedöme i Biket, till hvilken ända T efter hand, och då det utan olägenhet ske kan, agen frihet att indraga de mindre Hospitalen i de Län, hvarest nu för tiden flere än ett jinnes. Just ifrån denna tid började också egentligen indragningarna, hvarigenom uppfeommo öfverskottsmedel, som till andra orters Hospitaler diponerades.
Andra ansågo sådant öfverflödigt; och det beslöts att man efter behag lick vexla sig från Banco till Riksgälds och tvärtom, hvilken operation ansågs verkställbar medelst den åt RiksgäldsContoiret upplåtna Disconträtt. D en lyckades också, inen endast derföre, att igenom de beslut som jag afstyrkte Bankens realisation af egna Sedlar måste inställas, ifrån hvilken stund all anledning försvann att utbyta ett pappersmynt till ett annat. Härvid anmärkes noga , att sedan 1809 det är RiksgäldsContoiret, icke Banken, som besörjer RiksgäldsSedlarnas förvexling till Banco, hvarigenom all sådan förvexling, hvilken, jehuru orätt, ännu kallas Realisering, likasom de i uppbörden inflytande RiksgäldsSedlar, mindskar Contoirets inkomster eller ökar dess utgift. Nu anför man, att RiksgäldsSedlar innevarande år mer än vanligen inströmmat, och tager detta förhållande såsom grund för den begärda, och af BancoUtskottet till största delen bevilljade förökning i RiksgäldsContoirets Disconträtt, hvaremot min enskilda mening varit och är, att om Cre - Den 2 g Juli J, m* ditSedlarnas inlösen förut kunnat påkänna RiksgäldsContoirets tillgångar, kan sådant nu mera icke aga rum, sedan Contoiret erhållit tillstånd att göra nva Sedlar i stället för dem, som dödas eller realiseras. Friherre Stael: Då det är beslutet, att 8 Millioner RiksgäldsSedlar, eller den summa som var vid 1814 års slut, icke förmindskas, men deremot Bankens åliggande är, att utbyta Riksgäld mot Banco, så kan jag icke annat fatta, än att antingen skall en gång ingen Riksgäldssedel mera finnas, utan alla vara utbytte, eller ock beständigt nya utgifvas i mari som inlösningen sker; hvarigenom en odeterminerad summa BancoSedlar åter skulle komma i rörelsen.