Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Debet. Balans från år 1859: Uppbörd: Kontrollstämpelmedel: Enkel afgift Dubbel dito Balans från år 1859: Utgift: Omkostnader för verket 4,725: 56. Leverering: Till Kongl. Stats-kontoret och länen 17,919: 59. Balans till år 1861: I landat utestående kronouppbörd 10,540: 45. Summa 33,188: 17. b) Anslaget till omkostnader för Kontroll-verket. Debet. Balans från år 1859: Tillgång ... 173: '7. Uppbörd: Leverering: Från Kongl. Stats-kontoret 2,662: 50. Credit. Utgift: Resekostnader Postporto Ved och kol Balans till år 1861: Vid genomseende af räkenskapen öfver inflytande kontrollstämpelmedel har befunnits, att berördo medel, hvad Stockholms stad angår, månadsvis till verket ingått, hvaremot för landsorten den ordning iakttages, att medlen på en gång för hela året först under påföljande år af vederbörande uppbördsman aflemnas. Då hinder icke synes böra möta derför att uppbörden i landsorterna redovisas på enahanda sätt, som nu eger rum för Stockholms stad, få Revisorerne hemställa, hvad landsorterna beträffar, att sådan förändring uti redovisningssättet må vidtagas, att derigenom likhet och öfverensstämmelse uti räkenskapen för det hela vinnes, helst, enligt hvad Revisorerne inhemtat, vederbörande uppbördsman icke för inflytande kontrollmedel ställa säkerhet, och denna uppbörd för flera af landsortsstäderna uppgått till icke obetydliga belopp. Kongl. Utrikes-departementet. Räkenskapen för de till riks-statens 3:dje hufvudtitel hörande anslag, hvilken innehåller redogörelse för såväl det Svenska sora Norska bidraget till samma hufvudtitel, är granskad i Kongl. Kammar-rätten ulan anmärkning. Förhållandet med inkomster och utgifter inhemtas af följande tabell: Debet. Balans från år 1859: Inkomst: Statsanslag 479,200: — hvarifrån afgår, enligt Kongl.
L_ 26 Dito med ExpectanceLöner å i5o R:dr ♦ , . 3goo, 9q5oo. 47800. 60. 10 Öfverstyrman Dito , 20 Constaplar få 80 R:dr 7 få 40 - f 1 • få 160 R:dr 7 få 80 —J ♦ • . 2000. Flottans Sjö-Artillerie-Corps. består af 35 Officerare, 4° Underofficerare, 4° UnderOfficersGorporaler, 36 Speloch 874 SjoArtillerister. Corpsen fördelas i 10 Compagnier, utaf hvilka 9 hafva 3 Officerare, 4 Underofficerare, 4 Corporaler, 4 Spel och 92 man SjoArtillerister hvardera, samt det io:de, hvilket är ett ElitCompagnie, 3 Officerare, 4 Underofficerare, 4 Corporaler och 46 man. 6 Compagnier jemte ElitCompagniet hafva deras Station i Carlskrona, 2 i Stockholm och 1 i Götheborg. 1 ÖfversteLieutenant, som tillika är PlaceMajor Carlskrona Löner Tjenstg:sm. m. penningar. 1 Major och BataillonsChef dersammastädes 8Capitainer ochComp.Chefei . 2 StabsCapitainer ... j , T . tå 233§ R:dr7 10 Lieutenanter -j 4 l66| _J . i3 UnderLieutenanter . Gage för q5o Corporaler, Spel och Manskap a 6 sk. om dagen eller R:dr 3o sk. om året på man 4^343: 36. Tillökning deruti för 4° Corporaler å 20 R:dr om året på ninn 800. — Dito för 36 Spel a 10 R:dr på man ♦ 36o.
Spannemålstillgångarne måste således vara större, än Tabellerna utvisa, likasom det kan för säkert antagas, att, till följd af odlingar och ett förbättradt jordbruk, samma tillgångar, i proportion till åtgången under de nu afsedda, förflutna åren, betydligen ökats. De hafva åtminstone varit tillräckliga för konsumtionen och dessutom lemnat år från år ökade tillskott för export. Bränvinsbränningen bedrefs år 184• *ned 5,892 pannor, om 1 13,1 o 1 kannors sammanräknad rymd, och bevillningen deraf utgjorde 25,5p6 R:dr 7 sk. Bko. Att en stark bränvinsproduktion härigenom kunnat åstadkommas, är otvifvelaktigt, likasom det kan antagas, att förhållandet verkligen varit sådant; hvaremot det icke af lätt insedde skäl later beräkna sig, burn stor denna produktion varit. Att den emedlertid kommit lill sin kulminationspunkt är sannolikt, likasom alt den allt mer och mer kommer att aftaga. Bränvinsbränningen anses likväl ännu af många landthushållare såsom oundgängligen nödvändig, dels emedan den skörd, som erhålles af den stundom betydliga potatisodlingen, hvilken man vid flera vexelbruk ser sig ej kunna undvara, icke kan begagna till stor del annorlunda än till bränvins producerande, dels emedan den drank, som erhålles, påräknas såsom ett hufvudsakligt medel till ladugårdarnes underhållande. En och annan landthushållare har likväl insett möjligheten, att, genom användande af potatis till kreatursfoder, öka antalet af sin boskap och, genom dennas bättre underhåll, åt sin jord bereda ymnigare och bättre gödningsämnen 14 samt att derigenom på en säker, fast långsammare, väg erhålla afsitt jordbruk lika, om icke större, behållen inkomst, än som kan vinnas, derest den gamla, på brån vinsbränning grundade, hushållsmelhoden fortsattes. Hvad ängsodlingen angår, är den visserligen i allmänhet på en låg ståndpunkt. Allmogen har ej riktigt fattat betydelsen af den gamla läran, ”Äng är åkers moder”; eller kanhända rättare sagt: denna lära har kommit i förgätenhet.
15' merberorde personer anses hafva upphemtat gei nom försäljning af deras uppå trycket utgifna bok om denna konstulöfning; samt Af Herr Biskopen Doctor Thyselius, som förklarat Utskottens förslag, om öfversändande af modeller till hvarje hushållssällskap , vara öfverflödigt och olämpligt, i förra fallet , emedan sldane redan finnas och i det senare , emedan det ej ledde till annat ändamål, ,än att låta neddamma dem i Ar-; chiverne.” Herr Biskopen har i öfrigt hemi ställt \ att Rikets Högloflige Ständer måtte i önskningsväg hos Kongl. Maj:t anmäla Ekenmarkska famillen till den föreslagna summan af Manufactur-Discontens räntebesparingar hvilken hemställan Herr Dom-Prosten Holmström så till vida biträdt, att belöningens belopp skulle af Kongl. Maj:ts eget Nådiga behag få ankomma. Utskotten , hvilka hos sig tagit dessa ana märkningar i behörigt öfvervägande , få med anledning deraf vördsamt förklara , att, hvad försl beträffar Herr Anckarsvärds anmärkning j att, sedan uppfinningen nu mera vore allmänt spridd , någon uppoffring å Statens sida för dess ytterligare spridande icke är af nöden, Utskotten lika med hvad Herrar von Hartmansdorff oell Tham inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln yttrat , anse det böra i6 Stats• samt Allm. Besv.o.Oec.Utsk. Uti. N.o 5g. för Rikets Högloflige Ständer vara mera tillfredsställande , att bevilja en belöning för ett , med uppfinnarens egna krafter, till allmän nytta utfördt företag, än att, som icke sällan är händelsen , uppi förhand bevilja understöd till Närings-idkare, hvilka oftast misslyckas, utan att it Staten i nigot afseende kunna återgälda det erhållna förskottet. I Herr Grefve Horns förmodan , att Ekenmarkska väfnadskonsten egentligen haft luxartiklar till föremål , har af Herr Friherre Cederström och Herr Tham inför Högloft.
Uti detta Betänk, har Banko-Utsk. afstyrkt bifall till så val min motion angule förändring af nu gällande myntfot som ock åtskilliga andra representanters framställningar ronde myntväsendet, och jag kan icke annat än vara på det högsta belåten med det sällskap, hvaruti jag sålunda kommit, ehuru det dock icke bör lemnäs oanmärkt, att ett egendomligt och med de andra motionerna ej jemförligt förhållande eger rum i afseende å min motion, och det är, att dä i detta Betänk, en blott ringa del af mitt förslag til! reform af vårt myntoch Banksystem blifvit behandlad och således lösryckt från sammanhanget med förslaget i dess helhet, så kan icke denna särskildta del af min framställning vederläggas med samma skäl, som blifvit använda emot de öfriga motionerna, måhända med undantag af Gr. Lewenhaupts. Jag torde, till ådagaläggande häraf, få i R. o. Ad:s minne återföra, att mitt förslag, hvaraf en särskild del blifvit tillintetgjord i. detta Betänk., hufvudsakligen afser, att Bankens sedlar, i egenskap af myntrepresentanter, skulle försvinna, och om ett sådant beslut möjligen shulle blifva faltadt, så blefve deraf en naturlig följd, att ingen menniska här i landet skulle hafva något emot att i Banken få ett silfvermynt, utmyntadt efter en annan myntfot än den nu gällande. Vid upgörandet af mitt förslag har just detta blifvit beräknadt, nemi. att på samma gång få sedlarne såsom myntrepresentanter afskaffade och en annan ändatnålsenligare myntfot. Enl. Den 25 Februari f. m. 515 den nu gällande förefinnes en icke obetydlig skillnad emellan vårt silfvermynt och så väl Hamburger-Banko som det Danska och Norska myntet, ty i vår Specieriksdaler ingår ungefär 3 ass finsilfver mera än i Hamburger-Banko
Inom ett ögonblick hade hon gissat, att det måtte gälla ett försvar för Sverige, när det var Ebba von Tärnes tema som genomgicks. »Ja, det tycker jag visst», svarade hon med eftertryck, »Sverige är ett härligt land, — i synnerhet om sommaren, — när det är vackert väder», tillade hon. »Naturen är nog vacker», tillät sig Hedvig Engelhardt att säga. »Men landet saknar kultur. De sköna konsterna stå så långt tillbaka hos oss och —» Hon fick icke fortsätta; en blick från Ebbas strålande, förvånade ögon hejdade henne. »Det der ha vi inte tid att afhandla nu», sade läraren. »Låt oss gå vidare!» Han genomgick ännu en mängd temaböcker, fortare och fortare, till dess klockan slog, och vid sista slaget steg han upp, helsade hastigt och gick. Ett ögonblick derefter voro alla flickorna uppe och spridda åt alla håll. Några höllo sig i samlingssalen, der de fingo uppehålla sig, när vädret var fult. Andra kastade i en hast på sig kappan och skyndade sig ut på den stora gården, der snön låg i drifvor rundt omkring, men der man hade skottat undan en lekplats åt eleverna. Bland dem, som stannade inne, var lilla Berta, som hade hosta och icke fick gå ut. Hon var omringad af en mängd kamrater, som täflade med hvarandra att erbjuda henne bröstsocker, lakris och andra lindrande medel. Hon gjorde Sofia Lindholm lycklig genom att yttra, att hennes hemkokta bröstkarameller voro de allra bästa. Hulda Fransson satt vid ett af fönstren och tog en sista genomläsning af sin franska parlör, då det nästa timme var fransk talöfning. Med handen öfver den franska delen af sidan, rabblade hon upp öfversättningen utantill, uttalande allt med en bred upländsk dialekt. »Tous les habiles gens sont estimés, s’ils emploient leurs forces à ce qui est utile.» — »Plus tu as d’amis, plus tu es heureux.» — »Toute vaine qu’elle est, elle n’a pourtant pas de quoi se vanter.» Detta sista tyckte hon alldeles passade in på Hedvig. Dina Kallerström och Maria Heller gingo fram och tillbaka arm i arm och hviskade.
Cederströms yttrande, att det skulle vara hårdt för landets öfrige innebyggare, att få betala de ifrågaställa 8,940 R:dr till skol-lärare i Skåne, ber jag att få erinra, det StatsUtsk. i sitt förslag förbehållit K. M., att, derest framdeles någon församling, som kan hafva förklarats berättigad att återfå helgonskyld, sökt erhålla understöd af den utaf R. St. till K. M:s Nåd. dispos. för folkskole-lärares aflöning serskildt anvisade summa, taga i Nåd. betraktande den förmån, församlingarne genom helgonskyldens återbekommande vunnit. Då slutligen denna fråga redan varit föremål för så många Riksdagars behandling, och i sitt närvar:de skick tyckes vara tillräckligt utredd, byser jag den förhoppning, att R. o. Ad., likasom Borgareoch BondeSt:n redan utan discussion gjort, skall bifalla Utsk:s förevande på obestridlig billighet grundade betänk. Hr von Troil: Mina värde motståndare hafva egentligen genom trenne skäl sökt inverka på R. o. Ad:s beslut i denna fråga. Genom det ena hafva de velat bibringa Ståndet den öfvertygelse, att jag vid detta tillfälle skulle hysa andra åsigter, än vid föreg:de Riksdagar. Jag har redan tagit mig friheten erinra derom, att jag vid 1847 års Riksdag icke tillhörde StatsUtsk:s Iukomst-afdeln.; att frågan vid denna Riksdag afslogs, emedan den befann sig i outredt skick, och att hon vid derpå följande Riksdag endast undanskjöts, derföre att man ansåg sig böra vidblifva sitt förra gången fattade beslut. Man har trott, att jag nu skulle hysa andra åsigter än då, derföre alt jag nu tillhör den provins, som frågan egentligen rör. Ja, jag erkänner det, att sedan jag kom till denna provins, har jag ansett som min pligt, att söka göra mig bekant med alla förhållanden derstädes, och jag har derföre äfven fått närmare kännedom om denna frågas beskaffenhet, än jag förut egde.
» E n af de visaste regler för uppfostran » — så ungefär falla sig vid ett tillfälle hennes ord — » är den, att barnen, hvilken samhällsställning de än innehafva, skola uppfostras i största enkelhet o c h under ögonen på sina föräldrar, för b vilka de böra hysa oinskränkt förtroende. » I enlighet m e d denna grundsats har hon också ledt sina barns uppfostran, o c h dessa prinsars o c h prinsessors flärdfria, behagliga väsen är resultatet af denna ledning. D e t engelska hemmets hjertlighet o c h den borgerligt husliga lyckan på kunglighetens o c h maktens högsta tinnar, hafva hennes älskvärda döttrar öfverfört till andra h o f o c h andra länder, o c h man kan nästan säga, att familjelifvets lycka äfven inom furstliga förbindelser genom drottning V i c t o r i a kommit på modet. D e n varma kärlek, som förenade de båda makarne och det innerliga förhållandet mellan barnen och föräldrarna framkallade och utbredde en sedlighet i hela deras omgifning, hvars stränghet icke kunde vara det minsta motbjudande, då den helt enkelt låg i sakens natur o c h icke var på något sätt påbjuden eller lagstiftad. D e t torde icke vara för mycket sagdt, att den större sedlighet, som numera är i allmänhet rådande inom europeiska konungahus, fått sin impuls genom den rena lycka, som drottning Victorias äktenskap medförde, o c h som hon lät hela verlden veta, att hon skattade så högt. D e t är naturligt, att en sådan qvinna som drottning V i c t o r i a skulle grunda sina upphöjda åsigter på religionen o c h derur hemta sin styrka. O c k s å var barnens religiösa uppfostran en fråga, som hon länge o c h moget öfvervägde, o c h som mest af allt låg henne om hjertat. H o n var öfvertygad o m, att det vore i moderns famn, som barnet dag för dag borde stärkas i sina fäders tro. Också fann hon det mycket bittert, då hon redan 1844 måste, för att mera verksamt egna sig åt regeringsomsorgerna, afsäga sig glädjen att helt o c h hållet leda den då fyraåriga prinsessan Victorias uppfostran.
R:dr 4,800 R:dr „ sjukoch medicinalvagnar, 4 st., å 850 R:dr 3,400 „ „ reservlavetter, 2 st., å 1,100 R:dr 2,200 r „ trossoch expeditionsvagnar, 2 st., å 500 R:dr 1,000 „ „ fouragevagnar, 4 st., å 800 R:dr 3,200 „ och hafva de af E. K. Maj:t äskade anslagsbelopp, tillhopa 14,600 R:dr, blifvit af Rikets Ständer beviljade. Bih. till R. St. Pral. 1865 §r 1866. 10 Sami. 1 Afd. 6 Hafi. 3 18 Ea;p edilin ris-lits kol le Is Förslag lill underd. Till ridoch anspannspersedlar har E. K. Maj:t begärt ett anslag af 50,373 R:dr 40 öre; och då, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, denna summa är beräknad för anskaffande af dylika persedlar för ett batteri å 6 kanoner samt för det antal ammunitionsvagnar och andra fordon, för hvilka Rikets Ständer här ofvan beviljat anslag, hafva Rikets Ständer för anskaffande af ridoch anspannspersedlar anvisat ett extra anslag å 50,373 R:dr 40 öre, att af Riksgälds-kontoret utbetalas. 30:o. Då ett positionsoch betag rings -artilleri för närvarande nära nog helt och hållet saknades, oaktadt detsamma inom ett land med Sveriges skaplynne ofta kunde finna ett vigtigt användande, har E. K. Majit nu föreslagit att till anskaffande af 30 stycken 4,1 tums reffiade tackjernskanoner med nödiga lavetter och föreställare samt spetsprojektiler måtte anvisas ett belopp af 73,500 R:dr.
St:s vid sednaste riks - Den 22 Februari. 81 riksdag fattade beslut blifva beståndande, enl. hvilket dessa hemman skola vara ordinarie rotering underkastade, nien dock, såsom på andra ställen har skett, bör söka träffa öfverenskommelse!- med jordegarne härom, samt dervid följa något mera billiga grunder, än vid sednaste riksdag t. ex. på sätt här nu blifvit föreslaget, så att 8 å 10 hemman förenas till en rote, och åsältas deremot svarande vakans-afgifl. Slutligen måste jag uttala den öfvertygelse, att, om vid sisth riksdag, detta ärende icke förekommit midt i högsommaren, då de af R. o. Ad:s ledamöter, ”sorn sjelfve landtgods ega,” voro ifrån riksdagen bortreste, hade R. o. Ad., lill den utsockne frälsehemmanen i Halland pålagda roteringsbördan, säkerligen icke ”lenmat sitt goda ja och samtycke”. Jag anhåller om återremiss. Hr von Hartmansdorff: De talare, som yttrat sig efter mig, hafva egentligen framdragit ett skäl nemi. Frih. Palmsljernas, att ifrågavar. hemmans rotering vore stridande emot 10 § af R. o. Ad:s privilegier. Detta skäl hafva mina öfriga motståndare funnit så förträffligt, att de efterskänkt alla andra, som blifvit emot bifall till Utsk:s betänk, anförda. Hr Bildt har med skicklighet begagnat sig af detta medel för att göra frågan lill en Ständssak för R. o. Ad. Han har sökt visa vigten deraf, dels att skydda eganderätten för en hvar, som innehar privilegierad jord, dels deraf att R. o. Ad. icke måtte efterskänka något af sina privilegier. Dessa invändningar har jag väntat mig, emedan de framställdes äfven vid sisth riksdag. Jag har R. o. Ad:s privilegier i min hand. Låtom oss efterse, huru härmed sig förhåller.
Be* villning böra utgå afCaractére utöfver innehafvande Embete och Tjenst, samt derföre framställt den mening, att hvarje medborgare, hvilken nu är eller framdeles varder benådad med Fullmagt på högre värdighet, än han i sin tjenst bekläder, borde i Landets Utskylder till Statens behof deltaga med en skatt, svarande emot hälften af Lönen vid det Embete, hvarå Fullmagten lyder, och, i likartad syftning till ett så beskaffadt beskattningSsätt, har äfven Casper Wijkman från Upsala Län, i sammanhang med sin hos Hedervärda Bonde-Ståndet ingifne, och derifrån till Bevillnings-Utskottet remitterade Motion om Capitationseller Skydds-afgiftens uteslutande, ansett densamma kunna ersättas genom Bevillning, bland annat, å Caractérer ut» öfver innevarande tjenst.
Den 31 Mars fastställde Fullmäktige tills vidare föreskrifter rörande göromålen inom Depositions-kontoret, äfvensom inom Kassa-kontoret i hvad angick dettas beröring med det förra; hvarjemte en af Deputeraden föreslagen förenkling af bokföringen i Sedel-kontoret, till förminskning af arbetet derstädes, godkändes; och äro härförutan åtskilliga andra, till ordning och förenkling ledande föreskrifter tid efter annan utaf Fullmäktige meddelade. Genom sammanslagningen af Låne-afdelningen och Läne-kansliet samt genom för ändring i sättet för göromälens handläggning inom Depositionsoch till en del inom Räkenskaps-kontoret, hafva åtskilliga förutvarande tjenstebefättningar kunnat undvaras; varande utaf förut befintliga tjenster följande redan nu indragne, nemligen: 2 Kommissarie-, 2 Kamererare, 1 Bokhållare-, 3 Kontorsskrifvareoch 1 Kanslist-befattning, äfvensom Aktuarie-tjensten, sedan till densamma hörande göromål blifvit öfverflyttade dels till den ännu bibehållne Notarien i Räkenskaps-kontoret och dels till en af de vid Under-Styrel - — 56 — sens Expedition anställda samt till Fullmäktiges Expedition tillsvidare öfverflyttade tjenstemän. Tillämpningen af den i Reglementets 98 § upptagna nya lönestat har inträdt med detta års ingång, undantagande för de tjenstemän, som voro anställda i Banko-Diskontverket. hvilka, enär sammanföringen af detta Verk med Banken skedde först med början af Mars månad, qvarstodo vid de förra lönerna under Januari och Februari månader; i följd hvaraf äfven de bland dessa tjenstemän, två till antalet, hvilka tillika innehade tjenst i Banken, fingo, med fortfarande tjenstgöringsskyldighet. bibehålla löneinkomsterna derstädes under nämnde månader. På grund af Rikets Ständers åt
Hvad inom BorgareStåndet sålunda nu blifvit anfördt, samt hvad i detta ämne vid föregående Riksdagar förekommit, bär Utskottet tagit i .öfvervägande och dervid icke kunnat undgå finna, att om, å ena sidan, Städernas Magistratsperson!’ och Borgare kunna anses skyldige att, för de fördelar, Städerne i allmänhet åtnjuta, utan serskild ersättning, deltaga i besigtningar, m. m. för Kronans räkning, billigheten, å andra sidan, synes högeligen påkalla, att i vissa fall någon ersättning medgifves. Då, såsom det understundom inträffar, besigtningar å större, Kronan tillhörige, förråd skola anställas, hvartill åtgå flere dagar efter hvarannan, och någon gång hela veckor, torde icke skäligen kunna fordras alt tillkallade Magistratsperson^' och handtverkare skola, utan all ersättning, lemna sine enskilde angelägenheter och yrken samt uteslutande använda tiden i det allmännas tjenst. Utskottet tror sig alltså böra tillstyrka: att Magistratspersoner och Borgare, hvilkas biträde för Kronans räkning fordras vid syner, värderingar, inventeringar m. ro., brandsyner å Kronans hus likväl undantagne, må, då förrättningen varar längre än en dag, undfå lika traetamente, som är dem tillagdt då besigtning eller värdering sker utom Stad, eller I Rdr B:co om dagen. Deremot kan Utskottet icke understödja det tillika framställda förslaget, att kallelse till besigtningar och värderingar ovilkorligen bör ske minst 3 dagar före förrättningen, enär omständigheter icke sällan kunna inträffa, som icke medgifva ett så långt uppskof, men Utskottet hemställer : alt Rikets Ständer, jemte anmälan af deras beslut, i afseende på traclamentsersättningen, tillika underdånigst anhålla, det Kongl. M»j:t ville förständiga vederbörande Autoriteter, som förordna om dylika förrättningar, alt, då sådane skola för sig gå, låta så tidigt, som möjligt, förrätlningsmännen derom underrätta, samt i öfrigt tillse, aLt desse icke i någon moa vid dylika uppdrag onödigtvis betungas.
I sådant afseende har Utskottet, vid det förhållande, att det skulle leda till förlust för Banken, att från andra fonder öfverflytta medel till kassa-krcditiv-fonden, hvilken lemnar ringare afkomst än de öfriga, till en början tagit under öfvervägande de af Direktionen öfver Låne-kontoret i Götheborg samt af Herr Prosten Berlin framlagda förslag, att kassa-kreditiv till ett visst bestämdt belopp utöfver den derför nu anslagna Banko-Utskottets Betänkande, N:o 54. 51 fond må få beviljas och fonden derigenom göras mera användbar till nytta för näringarne och till vinst för Banken. Direktionen öfver Götheborgs Låne-kontor, med en kassa-krediliv-fond af 500,000 R:dr, har upplyst, alt beloppet af utassigneringar å kreditiven varit högst under år 1850, då det i sammanlagdt 57 dagar på olika tider stigit öfver 400,000 R:dr, hvaremot detta förhållande icke inträffat mer än en enda gång år 1851 och för allenast en dag; att åren 1852 och 1853 den högst uttagna summan uppgått för det förra till 383,450 R:dr och för det sednare till 343,830 R:dr, samt att medelbeloppet af utestående kassakreditiv för de nu ifrågavarande åren utgjort i jemna tal: År 1850 . 356,000: ,1851 323,000: „ 1852 309,000: „ 1853 till den 31 Oktober 296,000: så att följaktligen medelbeloppet af de å kassa-kreditiv innestående medel under dessa år uppgått: