Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anseende till den fara för menniskors och husdjurs lif, som vissa jagtmedel medföra, innehåller 15 § åtskilliga af nödig försigtighet föranledda stadganden, som i det väsendtliga öfverensstämma med hvad nu gäller. Utskottet vill i afseende härpå allenast anmärka, att förbudet mot begagnande af gillrade spjut öfverensslämmer med Rikets Ständers i skrifvelse den 25 Augusti 1860 uttryckta önskan. I skrifvelse den 21 Februari 1857 hafva Rikets Ständer yttrat den mening, att liöter för oloflig jagt borde ådömas särskildt för hvarje djur. Då emellertid ansvarsbestämmelsen för brott mot enskild jagträtt fått sin plats i det strafflagförslag, som vid innevarande riksdag är föremål för Rikets Ständers pröfning, har ansvaret för öfverträdelse af de stadganden, sorn röra fridlysningen, och af öfriga förbud, som i stadgan innehållas, bort bestämmas i enlighet med det i berörda förslag antagna latitudsystemet, dervid det i alla fall slår domaren öppet alt vid straffets mätande taga, jemte andra omständigheter, äfven antalet af dödade djur i betraktande. Utskottet, sonö ansett de af Kongl Majit föreslagna straffbestämmelser för ändamålet lämpliga och funnit dem med motsvarande stadganden i strafflagen öfverensstämma, har i afseende å 20 och 21 §§ föreslagit en från det Kongl, förslaget afvikande redaktion, hvarigenom större tydlighet blifvit beredd. Sistnämnda § har fått en lydelse, som står i öfverensstämmelse med Rikets Ständers i skrifvelsen den 21 Februari 1857 uttryckta åsigt, att den, som under fridlysningstid koper fridlyst vildt, skall straffas lika med den, som olofligen fällt detsamma; och har genom denna §, jemförd med 14 §, samma ansvar blifvit stadgadt äfven för den, som under sådan tid från ort till annan forslar vildt af omförmäld beskaffenhet, hvarförutan det icke lärer vara möjligt att hälla allvarsam hand öfver författningens efterlefnad, i hvad fridlysningen angår.
Det är bäst att tys ta ner s aken ... j ag betalar k arotten och glasena, f ru Pettersson ... och så bjuder jag på k onjack öfver lag ! B L O M S T E R V A L L . Och så låter frun lilla jung fru Annette v ara qv ar ... f ör inte rådde flickan f ör att vi kom i krak el med h varandra... Det var mi tt fel, som kom och gyckla med herr Pickanell litet ... jag ska' s äga frun att en sådan flicka får f run leta efter! Och så ä' hon ju sl ägt med frun för res ten! C A R I N . Jag gö r hvad j ag vill i mitt hus, det kan ni lita på! Anna-Stina, sätt fram konj acken! Är det meningen att bjuda, så låt oss få det derinne ... både herrn och jag får v ara rädda om unjeformen. Det ar rätt, s ätt det derinne i rummet! ( Anna-Stina går in till höger med brickan. ) Kom nu, god herrar! Herr Pettersson, var så god! P E T T E R S S O N . J a, jag skulle egentligen ner ti ll Skeppsbron och lossa... Nå, tag då in litet l ast först, så går det så mycket bättre! J A N S O N . Ha-h a-ha! Det var bra sagdt af herr Pickanell! Nu är det serveradt! Skönt, lilla engel! Var så bong, som baron brukar säga! ( Blomstervall , Petterson , Janson och Pickanell gå in till höger .) E N K A R L ( till en annan ). Det var skräp att det inte blef gurgel af! D E N A N D R E . Åh j a, Janson är för flat! han duger inte till poliskonstapel ! ( de gå. ) Elfte Scenen. CARIN. ANNA-STINA. ANDERS. C A R I N . Ja, hvad vill moster! C A R I N . Om du lofvar mig att sådant der inte händer mera, så skall j ag väl behålla dig qvar till hösten men inte en dag längre!
Kungsholms och Droltningskärs befästande, om verkställd revision uf anslaget till. Se Revision. ( n9 ) Kungörelser, Läns-, angående rättelse deruti att Kronofogdarne i Bohus Län och städernes Magistrater lemna bidrag till tryckning af. X. B. 3g5. XI. A. no. Kungörelsers publicerande i Kyrkorne, angående förändrade föreskrifter om. B. gj. A. 379. Kuylenstjerna, Erik Magnus,-yttrande. VIII. 173. Kyrkobyggnad, rörande ändring i författningarne om dagsverkens utgörande till. II. 206. III. R. 258. XVII. Kyrkohemman, om försäljning till skatte af. Se Kungsgårdar. Kyrkohemman i Skåne. Se Skåne. Kyrkohemmanen i Halland, rörande anmärkningsanledning , om. IX. A. 3. B. 433. XI. A. 55. — i Halland, angående åbooch besittningsrätten till, XI. B. 33o. XII. 168. A. 215. XV. U. 248. A. 3q8. XVI. E. 108. Kyrkooch Prestgårdsbyggnad, om ändring i nu gällande stadganden angående delaktighet uti. XVII. Kållands Härads innevånare, om deras rättighet till utsyning på Kronoparken Råda As. VII. 13. 310. VIII. KämnersRätter, om upphäfvande af. Se RättegängsOrdni ngen. Kämnersoch HäradsRätters beslut, om verkställighet af. X. B. 3g6. XI. .12. XII. A. gr. E. 266. Köpeafhandlingar, diktade, om förekommande deraf, att gäldenär genom sådana undanhåller sina tillgångar frun utmätning. VII. B. 65, 72. IX. Å. 349. XV. u. 417. XVI. A. 98. E. 142. L. Lag för Banken, angående. Se Banken. •— för Offentliga BoIagsBanker, angående.
Hvad sedermera angår den föreslagna förändringen i bestämmandet af det antal hästar, som nu vid fångforsling begagnas; så torde Utskotten höra omnämna, att uti Kongl. Brefvet den 8 Juni 1819, hvilket ännu länder till efterrättelse, blifvit loreskrifvet, att vid dylik läng-forsling t vänne personer må åka efter en häst, utom den skjutsande, och fem personer efter tvänne hästar, äfvenledes utom den skjutsande, så att trenne personer alltid påräknas efter hvarje häst. Ehuru Utskotten å ena sidan ingalunda förbisett, alt fångar icke, i likhet med andra, som begagna gäsigifveri-skjuls, medföra några egna saker eller varor, som öka tyngden, så hafva Utskot ten likväl å den andra sidan icke eller kunnat annat än finna den klagan grundad, som föres öfver besvärligheten af långskjutsen. Redan Irenne personers tyngd utgör mer än tillräckligt lass för en häst, och, om man tager i belragtande, att dertill kommer tyngden af de fjettrar, hvarmed (ängarne vanligen äro belagde då de forslas, så måste man icke kunna undgå att finna fång-skjutsen mera besvärande för de skjutsande än skäligt är, serdeles der vägen är backig eller väglaget svårt. Dessutom äro de vid skjuts i allmänhet brukliga åkdonen sällan af den beskaffenhet, att den skjutsande lämpligen dera kan erhålla plats, då det antal fångar å åkdonen blifvit inrymde, som ofvannämnde Kongl. Bref bestämmer. I anseende lill allt detta, hafva Utskogen ansett sig bora tillstyrka, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i tinderdånighet anhålla, att ofvanberörde föreskrifter, angående det antal hästar, som vid forsling af fångar användes, må förändras på det sätt, att vid sådan skjutsning ej mer än en person må få åka efter en häst och ej mer än fyra personer efter tvänne hästar, den skjutsande dock oberäknad. Stockholm den 16 Mars 1841 • STOCKHOLM. Tryckt hos A. G.
Då nemi. landthandlande!) icke hade rättighet att sjelf införskrifva utländska varor, utan måste förse sig dermed från de närmaste städernas handlande, så blefve dessa sednare förläggare för den förre. Colhm trodde äfven, att, då det afstånd, som år 1846 bestämdes, eller tre mil, troligen tillkommit, för att främja den konkurrens, som upstått med städernas intressen, och Colhm ansåg, att om man, sedan tolf år hade förflutit, hunnit vänja sig vid förhållandena, så vore äfven detta en grund, för att låta saken fortfara. Colhm ansåg sig likväl icke böra tillstyrka bifall till de gjorda ansökningarne, synnerligen derföre, att frågan under så många riksdagar varit föremål för R. Stms pröfning, men icke vunnit bifall, äfvensom emedan det inom Sverige allmänna bruket att lemna anstånd med betalningen, icke ansåges så särdeles fördelaktigt för de obetänksamme, emedan de derigenom sattes i frestelse att skuldsätta sig. De tre milen ansågos äfven böra vidhållas derföre, att det alltid kunde vara tillfälle till en ansökning hos K. M., som har beslutanderätten i dylika ekonomiska mål. Då således Colhm icke kunde tillstyrka en generel förändring, följer deraf, att äfven jag icke anser denna sak i sin allmänhet böra af R. o. Ad. bifallas, utan förenar jag mig med de föregående talarne i deras anhållan om afslag. Frih. Al st r örner, Carl Jonas Oscar: För omskiftningar och omkastningar i tänkesätt hos individerna kan man lättare finna en förklaringsgrund, än att sådana skola inom två eller tre år kunna ega rum hos korporationer. Jag anser derföre, att R. o. Ad. nu bör bifalla detta förslag, då R. o. Ad. vid förra riksdagen icke förkastade ett alldeles dylikt. Att saken skulle väcka motstånd hos de tvenne första talarne, det väntade jag; men jag hade emellertid icke väntat, att den siste värde talaren skulle framställa prohibitiva åsigter, särdeles som det enda skäl, hvarpå KommersColl. grundade sitt afstyrkande, var. att frågan hade fallit hos E. St:r, derigenom att två Stånd stadnat emot två.
At wi stä nåd wart beslut, förstäS ändä; och ingen linz kan ändra beflutsl. IZ75 Grefwe ll amilton. Mycket emris will jag ej wars at haröfwer begära en förnyad propoiition, efter ingen här lärer kunna neka, at icke Hemliga Utskottets Betänkande blifwit antaget i heta desi widd, och det jag anfört - är af Grundla» sens ordaförständ tillräckligen stadfästa dt. Grefwe lervenhaupt, LIass. Som detta är en aldeles np och oförwantad staga, begär jag densamma pä bordet, och auhäller atRiksdagsBestutet mätte nu företagas til jutterin§. Herr ak borrlin yrkade ä npo, at ämnet, såsom nytt, mätte hwila. Herr von Lngoliröm, jsoban. Harwid torde mig Mätas i ödmjukhet förfråga mig, huruvida Preste-GtändeLS krotocoIls-Utdrag, med förstag til Silfver eller förmögenhets-beskattningens ytterligare jämnkande utan Ständernas åtgärd, ännu innan denna Riksdags afkunnande kan blifva företaget här pä Riddarhuset. Herr Grefwe» och Landt - Marskalken. Nej; jag har ej tänkt at företaga detsamma. Ätstillige hördes harwid yttra sig, dels för, dels emot Grefwe hamilton. Grefwe Icksmilron. Efter jag änLteligen upfordras at taga bladet frän munnen, sä får jag anföra, at det kunde hända, at med et Ständs afwikande frän Betänkandet stera Stand conforineraäe sig, dä deras tankar, ej yttrade i RiksdagsBeflutet, kundr lätteligen updagas i et bi-afsted. Harwid hördes Hansta mänge pä en gäng-alek yttra tig för Grefwe Hamilton, och någre emot: ätstillige begärde äfwen at detta amne mätte upla> gas til Ventilation. Herr Grefwe» och Landt - Mar ffalken. Nej; det kan icke nptagas til öfwerläggning.
Jag tror också att någon förlust för Riksg:s-kont. icke kommer att inträffa, om Riksg:s-kont. får den rättighet, som StatsUtsk. nu har föreslagit, ty det lärer väl något hvar kunna inse att Riksg:s-kont:s Fullmäktige på intet villkor skulle kunna inlåta sig r låne-transaktioher emot högre ränta, än den det erhåller af Hypotheks-föreningarne på deras obligalioner; men jag tror, efter den erfarenhet jag också vunnit, att Statens eller Riksg:skont:s obligationer äro mera begärliga än Hypolheksföreningarnes, så att Staten kan uplåna ganska betydliga kapitaler Den 15 51 ars f. m. 233 mot en lägre räntefot än flen, hvarmed Hypolheks-föreningarnes obligationer löpa. Då blir det ganska naturligt att Riksg:s-kont. upfyller tvenne ganska goda ändamål, nemi. för det första att uprätthålla Hypolheks-föreningarnes kredit, och för det andra att bereda Statsverket en vinst, genom den möjligen högre ränta som drages ifrån Hypotheks-föreningarne, än den som Riksg:skont. sjelf betalar på de medel sorn uplånas. Således ifrån hvilken synpunkt man än betraktar saken, tror jag att Riksg:s-kont:s Fullmäktige förfarit Slatsekonomiskt riktigt och att SlätsUtsk. äfven bar insett detta förhållande och på sådan grund tillstyrkt bifall lill Fullmäktiges framställning. Att Fullmäktige skulle kunna, såsom en talare här framställt, utlåna medlen på annat sätt, så att de genast vid första tillfälliga behof vore tillgängliga, det har en talare före mig visat icke vara möjligt, emedan Fullmäktige måste iakttaga hvad reglementet föreskrifver. Att Riksg:s-konf. tipköpt obligationer till det belopp som skett, må icke heller någon förtänkaJFullmäktige, enär denna åtgärd äfven grundar sig på reglementets föreskrift, och det är ganska säkert, att om icke dessa olyckliga händelser af ett krigstillstånd inträdt så bade hvarken behof af det nu beviljade anslaget upkommit, ej heller hade Riksg:skont. behöft ifrågasätta att upsäga sina obligationer så att krediten derigenom kunde störas i landet eller att för sina utbetalningar uplåna några medel.
Brefvet deri 24 Februari 1826, Superinlendents-Emlielet, vid dåvarande innehafvarens afgång, år 1833 blifvit indraget; såsom följd hvaraf dessutom den med Kyrkoherde-beställningen i Svenska Församlingen förut förenade Amiral i tets-Pastors-lön jemväl frångått samma beställning. I? anseende till dessa förändringar och den härigenom förorsakade ansenliga minskning uti inkomsterne för Svenska Församlingens Pastor, har frågan uppkommit om denna Församlings förenande med den Tyska, hvilken väl från början egentligen inrättades för de Tyskar, som i Staden nedsatte sig,. meri uti hvilken Församling sedermera äfven andra Stadens invånare fått inträdai En sådan förening har också blifvit af Kongl. Majit, genom Dess Nådiga Bref af den 1 September 1887 och den 21 Juni i83g, gillad1 oell fastställd ; kommande alltså, enligt Högstberörde Nådiga Bref, Svenska och Tyska Församlingarne att hädanefter utgöra ett enda Pastorat, dock med 2:ne Kyrkor. Den sålunda i Nåder föreskrifna föreningen af dessa begge Församlingar län r emedlertid ännu icke kunnat bringas till slutlig verkställighet, emedan Församlingarne dessförinnan skola afvakta KonglMajits och Rikets Ständers beslut, i anledning' af Församlingarnes anmäldt» behof af något allmänt understöd, såsom enda vilkoret för möjligheten att kunna vederbörligen aflöna det inom den förenade Församlingen oundgängligen nödiga Presterskap samt vidmaglhålla oftanämnde stora och* dyrbara Kyrkor: varande redan, i och för Kyrkornes underhållande, en skuld af i8,q33 R:dr 16 sk. Församlingarne åsamkad, oberäknadt det ytterligare capital, som nu måste anskaffas för verkställigheten af några å Kyrkorna förestående oundvikliga reparationer.
Ehuru jag fullkomligen gillar de grundsatser, hvarpå Utsk:s betänk, stödjer sig, finner jag likväl, på de af Hr Cederschjöld anförda skäl, redactionen så ofullkomlig och vårdslös, att jag, för erhållande af ett tydligare redactionsförslag, begär återremiss af betänk. LagUtskls betänk. N:o 6t återremitterades. Vid förnyad föredragning af Oecon.Utskrs d. 16 dennes på bordet lagda betänk. N:o 53 i anledn. af väckt fråga om förändring uti indelta Armeens organisation och om militärundervisningens införande vid Fikets allmänna läroverk i öfverensstämmelse med andan af conscriplionssystemet, blef samma betänk, ånyo lagdt på bordet af Gr. Cronhjelm, Otto Au g., samt Hr Hjärne, Harald. Ånyo föredrogs och bifölls Oecon.Utsk:s d. 16 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 54, i anledn. af väckt fråga om ett förändradt löningssätt för presterskapet på Gottland. Företogs till pröfning Oecon.Utskrs d. 16 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 55, i anledn. af gjorda anmärkningar vid XJtsk:s utlåt. N:o 7, ang:de väckt fråga om utfärdande af förbud emot accord till Landshöfdinge-embeten. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Jag skall utbedja mig att först få göra en anmärkning i afseende på sjelfva formen uti förslaget till beslutet. Der står nemi.: ”ifrågavarande accorders nedsättning.” Jag tror, att uti Utsk:ns förslag till beslut bör bestämdt utsättas, hvarom fråga är, och icke blott ordet: ifrågavarande. Beslutet uti ett betänk. bör nemi. så affattas, att Exped.Utsk. endast behöfver afskrifva detsamma, men icke genomläsa hela betänk, för att erfara, hvarom fråga är. Dessutom innehåller detta förslag: ”att R. H. St. skulle hos K. M., med förklarande af Den sr Maj. deras underd. tacksamhet för de af K.
Genom biträden lii Kronan, hwilka alic, redan warö betalda u:om 207,46g D:r 2e öre Silfwnmym, hwaron? twist emellan Linguen och Ui^aielLiians tckimmisllonon uystatt, rönte der U-lnian» na dest gagnande iverkan, och den ureblef ef heller för de eustillda, i vet de,? behöfwande hfelptes med Ian, och dea sörmögiic fann säkerhet för eller inkomst af sina dit anförtrodda medel. Den förtfenst, som derföre rattwist tilegnas Förivalkumge» och Betjeningen, saknade ef helier uymnntran, i dec belöningar stundom lildclreS den cnbttsamma ock för karnuens kjeust nitiska, och de utom Wnket, h»oi!ka ya något fatt der lamma gagnade, jamwal rönte wedermälen as erkäl sia. För de. förra biel dock största belock maen deraS egna sammeten och öfwerstyrrlftns gillande. I Nowsmbcr mmiad 7697 fammanksmmo Riksens Ständer, och de sörordnade genast xt Ilziico-Ulstort.
Mars nästledet är akt kill Riksstnrglsenö föresiäende Hans Kongl. Höghet Kron-Prinftn förordna, förestä, att detra Riksens Sländers beslut mätte Canstitnlions-Ukskoltet till efterrättelse communiceras: förmodandes jag art Lenne proposition, föranledd af sorgfälligheten om bestämd authorisalion i handlingssätt, af sig sjelft nogsamt ri.ikännaglfwer, atk äsyftningen dermed icke kari för någon w^ra farande. Zerr LandtNarffalken gjerde i anledning af förra delen utaf Grefwe Ivlörner8 yttrande, proposition om förordnande sf ett serskilt Utskott kill uptagande af den i dag meddelka Nådiga proposi» tion, hemställandes om ej Ridderskapet och Adelil skulle anse detta nial bäst och skyndsammast beredas af ett Utskott som endast af z:ne personer utaf hwarje Srand utgjordes; hwarjemte uppå gjord motion af Grefwe Oe la. 6aräie, Herr L.rndk-Marskalken föresiog, akt i händelse Ridderskapet och Adeln härtill iemnade sitt bifall, de öfrige respective Ständen matte inbjudas akt deruti instämma. Bifölls. Protccolls-Utdrag härom blef genast upsatk och justeradk, lydande som följer: S. D. Vcstök Högloft. Ridderskapet och Adeln för sin del, att Kongl. Maj:ts Nädiga proposition, om en förändring i mffrifningsfättek af det faststäida ' sörstärkningsmaiiskapet, borde till ett serskildt Utskott, sam. Den i Najis sammansatt af tre ledamöter af hwart Ständ, remitteras, i hwilket beslut de öfrige Stånden manligen jkulle erbjudas att sig förena.
Den 23 November 1837 remitterad till Krigs-Kollegium och derefter den 16 Augusti i83g till Förvaltningen af Sjö-Ärenderna. Den 1 November 1839 anmäld genom Krigs-Expeditionen; Och har Kongl. Maj:t befallt, att så kallade liggare komma att efter faststäldt formulär upprättas öfver de under Krigs-Kollegii Artilleri-Utredningsoch U11- derhålls-Afclelningar hörande hus och byggnader, samt att uli redan befintliga beskrifningar på de lill corpsen hörande hus och byggnader bör antecknas skeende förändringar med utsättande af kostnaderne derför. Hvad åter angår de under Förvaltningen hörande byggnader, har Kongl. Maj:t Bil. till R. St. jfust. Ombudsm. Emb. Ber. den 14 jfan. 1S40. icke funnit annan föreskrift nödig, än den Reglementet för Flottans styrelse och ekonomi af den 28 September i836 redan innehåller. 42:0 af den 5 Januari i835, angående rättig het för Kongl. Maj:t att, i saknad af ett tillräckligt årligt anslag till Bevärings-manskapets beklädande, för detta ändamål använda reserv-förråden.
I de län, som redan nu anses hafva större öfverskott att aflåta, och der vanligen äfven den egna förbrukningen är betydligare, beror detta dels på en bättre ordnad ladugårdsskötsel, hufvudsakligen utbildad efter föredömet af nitiske och kunnige större jordägare, dels såsom i de nordligaste länen på naturens egen hänvisning genom de rika betena. Att jemväl i dessa som i öfrige län en möjlighet af stora förbättringar förefinnes är lika säkert, som att detta är en nödvändighet för sjelfva jordbruket och oafvisligen påkalladt af den stora importen af ladugårdsalster från andra länder. Också vitsordas Hushållnings-Sällskapens omtanka att i detta hänseende ej utan framgång sprida upplysning och ledning. De inhemska djurracerna, hvilka blott i några län anses värdefulla, förbättras efter hand genom de kring landet spridda Holländerierna, ldingstdepoterna och Schäferierna, understödda af racedjur, anskaffade dels genom Hushållnings-Sällskapen, dels genom enskilde större jordägare, samt genom utställningar och belöningar företrädesvis åt allmogen. Mejeriskolor finnas i Upsala, Östergötlands och Kronobergs län, och en stor mängd mejerier å större egendomar. Epizootier. Biskötsel. Stängsel. Jordbruksarbetare. Dagsverkspriser. Skogshushållning. 31 Elakartad lungsjuka har under qvinqvenniet förekommit endast inom Skaraborgs och Calmar län, framkallad af några från England år 1856 införda ungnöt. Utslagtning begränsade lyckligtvis farsoten inom de egendomar, der den uppträdt. Med undantag af den stora dödligheten bland svin i Upsala län, i följd af mjeltbrand eller backbränna, synas några svårare härjande farsoter under qvinqvenniet ej hafva förekommit bland husdjuren. Biskötseln, i allmänhet föga uppmärksammad, har i de flesta län blifvit föremål för Hushållnings-Sällskapens omtanka, och i Skaraborgs län liar anställts en särskild s. k. Biskötare för att med upplysning tillhandagå.
Den ledamot, som bär tillåtit sig att til lägga sina motståndare parlamentarisk taktik, parlementarisk manöver, må gerna hafva för sin räkning dessa yttranden i protocollet. Det torde icke blifva de enda vittnesmål om hans sätt att behandla sina motståndare. Jag skall icke reciproquera. Jag skall aldrig glömma aktningen för mina motståndare, för det att andra glömma den. Men jag skall begagna min rätt att ådagalägga, att den förändring jag gjort i min begäran om propos. alldeles icke hörer under en sådan benämning, som Hr von Troil begagnat. Jag begärde först propos. på att R. o. Ad. ville uppskjuta med afgörandet, intilldess att nya lagen förekommer; men sedan jag trodde mig under discussionen finna, att detta icke vann bifall, och jag derjemte eftersinnade, att då jag begärde afslag, så kora jag till alldeles samma resultat, emedan ett afslag, mine herrar! icke betyder någonting annat än att frågan förekommer i sin helhet med nya lagen nästa gång, så förän »3 H. ii 98 Den a September e. m. drade jag min begäran. Vi afslå icke för alltid, vi afslå nu, och vi få göra rättvisa åt Hr von Troils åsigter, om de förtjena det, efter vår öfvertygelse, när frågan nästa gång förekommer. Jag har nu förklarat och tror jag gjort begripligt för hvart sundt förnuft, att det icke ligger någon motsägelse i mina yttranden. Dessutom öfverlemna»- jag till hvar menniska, som vill domina rättvist, om det var möjligt, att jag i går förmiddags, då jag vid mitt skrifbord författade det anförande jag i dag uppläst, kuude veta, om bänkarne skulle vara tomma eller fulla, då jag boide läsa upp det. Jag begär propos. till afslag på betänkandet. Hr Cederschjöld:
Kyrko - ZnspcctorS,-lönen jemte tjenstcn dem redan tillfallit, sä tror Utskottet nägon betänklighet häraf ej böra upps stä, enär i bctragtandc tagcs, dels at de som nu in» riehafwa sädane Löner, icke undfätt dem wid tillträdet, titan sedan de en längre tid sina Syhlor innehaft,- hwarfbre dem icke lärer tillkomma bättre rätt, än dea Le wid tjcnstens emottagande päräknat, och dels at För» fattningarne uttrpckeligen förbjuda Kronans Embetsmän at pä en gäng innchafwa och njuta Lön för mc» ra än en publik tjenst, dock har lstskottet ansett benna fbnstagne indragning icke böra ske till försäng för de Kyrko - Jnspectorcr, hwilka ännu af sine Löner äro k ätnjntandc, utan böra de, fastän deras tjenstebefattning kommer at uphdra, ej dest mindre/ fä behälla lbnernc, till deh de genom Transport till annan Syhla eller ock genom döden afgä. ' Beträffande dcrnästi Memorialets 2:dra punkt som egenteligen innchällcr klagomäl deröfwer att Ko» nungcns Bcfallningshafwande uti Läuci, inom Lunds Stift, skola afsiagit Prästerskapets Ansökningar, att enligt deras ifrän äldre, tider obestridde rättighet dertill af deras innchatwande Annex.» och Mensal - Hemmans-Skog fä utwisning till nödig wedbrand efter husbehof; jemte anhållan, det ytterligare st adgande härom, mätte utfärdas; sä anser Unkottct denna fräqa, svin icke allenast angär klander af LrndShöfdinge - EmbetenResolutioner, utan ock säsvm rörande Präste-SländetPrj» Den 4 October. »277 Privilegier är ctt StändctS enskilte bcswär, icke höra till Utffottets arbets-omfattning.