Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid det framsläldte Redaptionsförslaget för jag tillstyrka, att orden: Efter Matrikeln äldstctj må utgå, emedan detta vore det enda ställe, der i sådan händelse ordet Matrikel skulle förekomma. Herr af Ekenstam: Herr Printzensköld har fullständigt upplyst* att dej begärdta stadgandet redan finnes. Jag är visserligen ej emot, att det å nyo införes, men anser det dock öfverflödigt. Alla §§. få sedan ändra nummer. Detta kunde visserligen vara en småsak* om det nödvändigt behöfdes* men då man förutsätter att så ej är* anser jag hela ändringen otjenlig. Grefve Posses förslag, som emedlertid blifvit till LandtMarskalksbordet aflemnadt» upplästes härefter så lydande: Dör LandtMarskalk, anhålle Ridderskapet och Adeln hos Kongl. Maj.t i underdånighet om en annans utnämnande; och företrädes LandtMarskalkens ställe af den efter Matrikeln förste närvarande Ledamotenj intilldess LandtMarskalk af Kongl. Maj.t i Nåder blifvit utnämnd. Grefve Spens: Jag hemställer, om ické sista meningen af den upplästa redaclionen bör utgå, tyhvemsotn skall företräda LandtMarskalkens ställe, är redan bestämdt uti a.3 §. Riksdagsordningen. Antingen man 36 H. 228 Deri 7 Augusti f. m. således instämmer med Herr af Ekenstam eller Grefve Posse, är dock sista meningen, öfverflödig. f , .. i 1 » - • t Herr Cederschjöld: Så länge ej i Riksdagsordningen är stadgadt, huru i de andra Stånden förhållas skall, om någon Talman med döden afgår, anser jag allt stadgande om LandtMarskalken i detta afseende öfverflödigt. Undergår deremot Riksdagsordningen i detta fall någon ändring, så faller af sig sjelf, att RiddarhusOi dnin-. gen skall rättas derefter. Att Ståndet skall begära en ny LandlMarskalk, är en föreskrift, som ej behöfves. Kongl.
Till underdånig åtlydnad af Kongl. Maj:ts omförmälda, med Bonde-Ståndets önskan öfverensstämmande, beslut uppsatte Skogs-styrelsen i dess första förslag en § 4 af följande lydelse: ”Häradsallmänningarne skola oförminskade och oskiftade bibehållas och till regelbunden hushållning indelas, der det ej redan skett.” ”Skogs-styrelsen tillser, att sådan indelning verkställes, och utöfvar i öfrigt tillsyn, att dessa allmänningar erhålla samma regelbundna behandling som kronoskogarne. ” ”Skötseln, vården och förvaltningen af häradsallmänning må i öfrigt härads* boerne sjelfva ombesörja, derest de ej bestyret dermed till Skogsstyrelsen öfverlåta eller öfverlåta vilja; och ega de, der dylik öfverlåtelse sker, hushållningen med sin uppmärksamhet följa samt anmärkningar deremot hos Konungens Befallningshafvande anmäla för att till Skogs-styrelsens pröfning och åtgärd öfverlemnas. ” Enligt Utskottet tillhandakomna upplysningar hafva de förvaltande myndigheter, ät hvilka granskningen af detta förslag varit ombetrodd, med anledning af detsamma framställt åtskilliga anmärkningar, rigtade mot den grundsats, som derigenom blifvit uttryckt. Åtskillige Kongl. Maj.ts Befallningshafvande hafva, yttrat den farhåga, att, äfven om indelning till ordentlig skogshushållning skett, ändamålet dermed kunde förfelas, i det häradsboernes intresse att till största möjliga belopp och för minsta kostnad för det närvarande erhålla skogsalster ofta förledde dem att förbise framtidens fördelar och således icke behörigen sörja för de kulturer och det handhafvande af hushållningen med skogen, som erfordrades för dennas bibehållande och förkofran, hvarföre somlige Befallningshafvande föreslagit att förvaltningen aldrig borde till häradsboerne öfverlemnas, och andre, att den borde kunna dem fråntagas, om den missbrukades.
Nej, ännu var det för tidigt, men om en kvart hade han kanske redan kysst henne. Hvad skulle han sedan göra? Kunde han föreslå henne en supé någon afton? Björnungarne lekte som hundvalpar i sin bur. Vaktaren kom just med frukost; han gaf dem två stora brödkakor hvar. På armen hade han ett tråg med köttmat, som han skulle bära till de vuxna björnarne längre bort. Den äldre af ungarne kände lukten af köttet, och då vaktaren aflägsnade sig med tråget, började han gråta med ett uttryck af så sönderslitande förtviflan, att Ellen nästan fick tårar i ögonen. Det var något af vildskogens hemliga sorg i hans veklagan. Han såg icke åt sina brödkakor, så länge han mellan trädens stammar kunde uppfånga en skymt af vaktaren med köttet. Brodern, som var af en ännu ofördärfvad och mera förnöjsam natur, hade under tiden glufsat i sig sina kakor och öfvergick därefter omedelbart till den andres portion. Det kunde han lika gärna ha låtit bli; han fick genast en örfil så att han tumlade om flera hvarf. Flat och snopen gick han bort och lade sig att sofva i andra ändan af buren, medan den äldre i kväfdt raseri började mumsa på kakorna. Midt under måltiden erinrade han sig ännu en gång sin sorg och uppgaf ett tjut, som skakade hela hans ludna kropp, och som småningom dämpades till låga snyftningar. Ellen och Tomas stirrade betagna på djuren. Därefter möttes deras blickar. Ingen människa syntes. Skogen låg tyst och vid omkring dem, och vinden gnolade i grenarne öfver deras hufvuden. Var det nu det skulle ske? Hon tycktes ha gissat hans tankar, ty de stora rödbruna ögonen började spela med ett så förskrämdt uttryck, som om hon såg sig om efter hjälp. »Låt oss gå,» hviskade hon. Tomas uppgaf allt hopp för den dagen. De kommo ned på Bellmansrovägen. Han plockade en bukett sippor vid vägkanten och fäste den vid hennes barm. Han var glad öfver att ha kommit på den idén, oaktadt den icke är så ovanlig, ty han var yr i hufvudet af skogsluften och visste icke hvad han skulle säga eller göra.
ALerremiiterades; N:o 169, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet, N:o 85, angående väckt fråga om upphörande af rusthållarnes vid Ca valleri-regernenlena åliggande alt utgöra s. k. tross-passevolance-afgift: lades till liandlingarne; N:o 170, i anledning af väckt motion, att skattläggning å Finntorp och Nybyggen i Stora Kopparbergs Län icke måtte föranleda någon rubbning uti socknarnes knektehåll och öfriga allmänna praestalioner: Ståndet lät vid utlåtandet bero; N:o 171, i anledning af väckt motion om upplåtande af mark utaf Kungsöhrs kungsgårds egor till lastageplats å begge sidor om den s. k. Kungsöhrs färja: Bifölls; N:o 172, i anledning af väckt motion, angående lindring i de hemmanen Tunnersla Skattegården och Torp Norregården å Wisingsö åliggan de utskylder och onera: Bifölls; N;o 173, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, rörande Piteå och Luleå städers ordinarie båtsmanshåll: bifölls; N:o 174, i anledning af erhållen återremiss å betänkandet, N:o 80, angående afskrifning af eller ersättning för åtskilliga, dels på öfverskolteu af Stats-Verkels inkomster anordnade, dels från Kongl. Stats-Conloret af under händer hafvande medel bestridde utgifter; Lades till hand/ingarne; N:o 175, i anledning af väckt motion, angående rättighet för Tierps socknemän att till allmänna behof erhålla nödigt byggnadstimmer från kronoparken Tierps norra allmänning; bifölls; N:o 176, i anledning af väckt motion om rättighet för innehafvare af kronolägenheter i de norra Länen att anlägga sågqvarnar, och der, till bläder och plankor, förbruka sina skogseffecter: bifölls; Bih. till R. St.
Den 23 Juli. 301 gens befrämjande ökat budgeten på 3 år med en summa af 356,000 rdr, så borde också andra poster afslås och kommande 3 år åtminstone alvaktas. Bland dessa poster var jag icke säker på hvilka anslag för läroverks-byggnader som borde ifrågakomma, ty det är mycket svårt att säga hvilka af dessa skolor som äro mest i behof af förbättrade eller förändrade lokaler. Den tvekan jag hyste om hvad som i detta afs:de kunde vara tjenligast och rättvisast har gjort att jag icke motsatt mig föreslagne återremisser, emedan jag tror det vara nödvändigt att StatsUtsk:t än en gång tar i betraktande huru det skall gå med dessa anslag, sedan StatsUtsk:t fått bestämd kännedom om de anslagbelopp, som äro beviljade pä den 9:de Hufvudtiteln, och kan närmare bestämma det belopp, hvartill statsutgifterne kunna upgå, utan att balans uppkommer. Af detta skäl skulle jag anse att. sedan man beträdt återremissvägen, man äfven bör återremittera frågorna om Helsingborg, Jönköping, Kalmar och Fahlun. För min del är jag osäker om huruvida det kan vara skid att alsia frågan om Helsingborg, derföre att skolan derstädes endast är fullständig på real-1 inien, ty man bör taga i betraktande både stadens förmåga att underhålla den nu befintliga skoi-lokalen, äfvensom tiden för en sådan byggnads utförande, innan man fattar beslut, och jag tycker Helsingborg hafva lika mycket skäl som andra skolor till detta anslag. Jag hemställer således att punkten måtte återremitteras. Gr. Lagerbjelke: Lika med den siste talaren, tror jag äfven att Helsingborg bör ske lika rätt med öfrige skolor, men just derföre anser jag att denna punkt bör afslås.
Riksgälds-kontoret för detta ändamål behöfde upptaga vidare lån, än som redan skett, utgörande endast 173,466 R:dr 32 sk.; så att, för den händelse Rikets Ständer skulle finna dessa jernvägsmedel böra, enligt det derom fattade beslutet, genom utgifvande af Stals—obligationer betäckas och Riksgälds-kontoret återgäldas, största delen bäraf blefve att anse såsom ett samladt öfverskott vid begynnelsen af den nästkommande Statsreglerings-perioden. Men, äfven utan att taga i beräkning något sådant öfverskott vid början af denna tidrymd, visade sig dock, att under de år, då nästa Statsreglering blefve gällande, det med säkerhet kunde påräknas, att till Riksgälds-kontoret komme att inflyta ganska betydliga summor, hvilka, enligt Departements-Chefens åsigt, kunde och borde beräknas såsom tillgång för fyllande af Statens extra och tillfälliga behof under samma tid. Departements-Chefen funne nemligen det ej öfverensstämma med en riktig Statshushåll - Bil. N:o 6 till Kongl. Maj\ls Nåd. Prop. N:o om Statsverket 1856. 55 nings-grundsals, alt de öfverskott och inkomster, hvilka under nämnde tid, eller åren 1858, 1859 och 1860, komme att lill Riksgälds-kontoret ingå, blefve derstädes samlade och upplagde, utan borde dessa medel, enligt Departements-Chefens tanke, i samma mån de inflöte, återgifvas åt rörelsen genom att användas till de extra ordinarie statsutgifter, hvilka vore af behofvet påkallade, på samma sätt, som Statens vanliga inkomster voro beräknade att för en viss tid belacka de under densamma belöpande ordinarie statsbehofven; och ansåg Departements-Chefen, att, till ledning vid bedömmandet af de tillgångar utaf omförmälda beskaffenhet, hvilka under nyssnämnde tidrymd skulle blifva för Riksgälds-kontoret disponibla, kunde uppställas följande approximativa beräkning, nemligen: A. Öfverskotten på Stats-verkets Inkomster.
Vid stranden af den breda Mutwall upphöjer sig en kulle, från hvilken man öfverser en omätlig rymd af det brusande hafvet och den stilla framflytande floden; den stora, präktiga staden, med de hvita bländande husen, längre bort en tafla af olika landskaper, som trappvis uppstiga öfver hvarandra emot öns medelpunkt, i fjerran omfattade af höga, majestätiska berg, hvilkas fot betäckes af cocos och kanelskogar. Lätt skulle den, som aldrig sett Kaschmir, medgifva hvad invånarne påstå, att här hade det gamla äkta paradiset funnits. Denna kulle, på hvilken Willmot hade ett landthus, var mitt älsklings-uppehåll: här satt jag hela dagar, med blicken utåt rymden, och då jag på långt afstånd blef varse spetsen af en skeppsmast, ilade jag med klappande hjerta till hamnen, stod der flera timmar väntande, ända till dess skeppet fällt ankar och de seglande sprungo glada upp på stranden. Den gamle hade sjelf flyttat ut till detta landtställe, för att vid sin dotters ankomst, hvarom han oupphörligt drömde, en halftimma förr kunna sluta henne i sina armar. En dag såg jag honom bedröfvad sammanpacka sina saker. – Hvarthän? frågade jag. – Jag flyttar åter till staden. Fanny kan ej mer komma detta år, om ej öfver Adams-bryggan, det smala sundet vid norra ändan af ön. – Hvarför icke, min far? På hela detta år? det är ju förskräckligt: vi äro ju ännu i början af April? – Man kan endast under fyra månader om året nalkas denna hamn. Du ser, huru stormarna redan rasa, huru de ankommande skeppen småningom glesnat, och huru alla åter skyndat att lemna denna osäkra redd: nu anländer intet fartyg mer, förrän åtta månader härefter. En älskare öfvergifver dock sent hoppet. Ännu dröjde jag en vecka, men den gamle hade rätt: intet skepp kom. Äntligen ser jag fjerran ett segel, midt ibland de yrande stormarna.
Bankens stat anvisat en enda skilling utöfver hvad som förut varit anslaget, utan det är tjenslemännen sjelfva, sorn få sitta emellan, ty de måste åtaga sig trägnare arbete, som förhindrar dem att emottaga några andra befallningar, hvilket dessutom, enligt fatladt beslut, uti de lägsta tjenstegraderna icke är tillåtet. Dä löneförhöjningen således är gjord på bekostnad af tjenstemännens arbetskrafter och med förhindrande för dera af andra extra inkomster, hvilka de kunde hafva, om de, jemte sin innehafvande befattning i Banken, frngo förena någon annan tjenst, synes det mig obilligt att icke unna dem den förmånen, att få betrakta förhöjningen i löneinkomsten såsom lön. Vill man åter gifva tjenslemännen lägre pension, är det en fråga, som icke nu utgör föremål för öfverläggning. Till följd af hvad jag således haft äran anföra, anhåller jag att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt en gång fattade beslut samt afslå inbjudningen. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oskar: I motsats (ill den siste värde talaren, får jag tillstyrka antagaudet af inbjudningen, emedan man derigenom undviker en votering i förstärkt BankoUlsk., hvilken, i händelse den nödvändigt skall försiggå, jag likväl hoppas skall utvisa samma resultat, sora inbjudningen. Gr. Gyldenstolpe har sagt, att antingen den ifrågavande tillökningen plgår såsom lön eller tjenstgöringspengar, har tjenslemännen erhållit den blott såsom en ersättning för trägnare arbete. Jag tager mig friheten fästa upmärksamhel. deruppå, att den ifrågavande tillökningen har afseende på icke allenast det ökade arbetet, dä tjenstgöring eger rum, utan äfven då icke något arbete verkställes, eller med andra ord, när tjenslemännen efter vederbörlig lid erhåller pension.
De riksdagsmän af första kammaren, som inväljas i den andra, ersättas genast genom nya val. 11:0 Vid val lill ombud i den andra kammaren eller afgång derifrån göres ingen skilnad emellan lagtima riksdag eller urtima. 12:0 Lagtima riksdag inträffar på bestämd dag hvartannat år. Konungen äger att åtskilja riksdag och sammankalla urtima, hvartill nya val förrättas till första kammaren. i3:o Alla representanter erhålla lika arfvode och resetractamente å statscassan. Det torde nu tillåtas mig att slutligen få yttra några r5a Den a4 0 c t o b c r f. m. ord ronde delta Stånds enskildta intresse i denna fråga. Både gamla och unga representanter af Ståndet halva nemi. nied varina ordalag framställt den fråga, huruvida R. o. Ad. Liir och kan uppoffra sin hitintills varande, lagliga, sjelfskrifna representationsrätt. Jag kan ej ogilla de känslor, som härvid uttalats, ty jag hör ej öppet klandra hvad jag i djupet af mitt 1»jerla skänker mitt bifall åt. Jag bekänner uppriktigt, att äfven för mig är den känslan smältande, att jag nödgas med min röst biträda lill ett beslut, hvarigenom Ståndet fransa ger sig sjelft och sina efterkommande en dyrbar rättighet. Del kan ej anses annat än som ett högst dyrbart företräde alt, ulan beroende af någons gunst, okallad kunna infinna sig för att deltaga i rådslagen om fäderneslandets vigtigaste angelägenheter och bidraga lill dess väl; men då jag sålunda delar deras känsla * som erkänt, att de med smärta frånträda denna af älskade förfäder förvärfvade rättighet, så torde det sifvén tillåtas mig att bedja dessa värda medbroder återkalla i sitt minne, att vi med dessa företräden, som vi ärft från fädren, äfven hafva arft ett dyrbart oell skönt exempel , värdigt vår efterföljd, det nemi., att, när det gäller att göra en uppoffring för ett älskadt fosterland, icke se på våra enskilda fördelar, utan att med beredvillighet om ock med smärta, på fäderneslandets altare frambära äfven denna gärd.
Icke mera grundlig är Herr Hjertås anmärkning, alt det icke vore i sin ordning, att hålla loftal öfver en konstnär under hans lifstid, för att derigenom förskaffa honom pension; ty om man dröjde dermed, intill dess han vore död, så korame pensionen nog sent. Herr Rosenblad: Om någon förundran här kunde komma i fråga, vore det öfver att man så origtigt kan tolka Utlåtandet, som Herr Hjerta gjort, då han tält om öfverflyttning af anslag från TheaterCassan till StatsCassan. Hvar och en, som läser detta Utlåtande, borde likväl kunna finna, att det endast är, i händelse afTheaterCassans oförmögenhet att utgifva Herr Crusells pension, som den på Allmänna IndragningSStaten kommer att uppföras. Orden i Utlåtandet lyda nemligen: ”1 anledning af ”hvad sålunda förekommit, samt med hufvudsakligen fästadt afseende derå, att För”ste Kammarmusikus, Directeuren Crusell ”redan år 1818 med Högstsalig Konung Carl ”den XIII:s vilja erhållit försäkran om pension, samt andre högstbemälte Konungs ”pensionairer, vid den år 1818 verkstäl”de pensionsreglering, blifvit å Allmänna In”dragningsStaten uppförde till sina pensio - Den 12 F e b r u a r i i e. m. a55 ”ners åtnjutande, får Utskottet hemställa: ”att den bemälte Crusell i Nåder tillagde ”pension äfvenledes må uppföras på Allmänna IndragningsStaten, att utgå från ”den tid, Crusell letnnar sin nu innehaf”vande befattning och lön vid Kongl. Hofkapellet, ” således ej dessförinnan — ”och ”samma pension efter hans frånfälle tillfalla hans nuvarande hustru, derest bon ho”nom öfverlefver, dock att i händelse inkan dess något understöd eller anslag för ”Kongl. Theatrarne i hufvudstaden af Sla”tens medel beviljas, merberörde pension ”deribland innebegripes och från Indrag» ”ningsStaten afföres.”
Stockholm den ?o Maj Litt. 4, Vi CARL med Guds Nade Sveriges, Göthes och Vandes Konung. &Cc. Scc§Cc. Arfvinge till Norrige, Hertig till Schlesvig Hollstein &c. 8Cc, "Vår synnerliga ynnest och Nådiga benägenhet med Gud Alsmägtig; Troman och Tjenare; Herr Grefve, f. d. Vårt pch Rikets Råd, President Riddare och Comnxendeur af Vare Orden, Herr Stats-Vtslottets Betänkanden. 1463 Grefve en af Rikets Herrar, Öfver-Ståthållare, President Riddare och Commendeur af Vare Orden samt Riddare af Konung CARL XIII s Orden; vice President och Riddare af Vår Nordstjerne Orden, så ock samtelige Ledamöter i Vårt och Rikets Kammaroch Bergs Collegier! Hos Oss har Assessoren och Riddaren af V år Nordstjerne Orden Detlof Heyktnschjöld, å egne och öfrige Hellefors Silfveroch Jernverks Jnteressenters vägnar, i underdånighet anhållit att den samma Verk uplåtne Recognitions-Skog med alla derå varande oskattlagde Torp och Lägenheter, dels innom Hellefors Socken af Örebro Llän, och dels inom Gåsborns Församling af Carlstads Uän, matte, emot visse i underdånighet upgifne vilkor och förbehåll, få till nya Hemman indelas, och Inleressenterjre vara berättigade att dem till Skatte köpa. Öfver hvilken ansökning, J den 6ue Martil 180g gemensamt underdånigt utlåtande afgifvit, hvarefter Assessoren Heykenschöld med åtskillige underdånige skrifter och Påminnelser j ämnet inkommit. Detta mål håfve
Betänkancien. och RegeringsFormens 80 ,§. tydligen formar : att krigsmakten till Häst och Fot, så väl soia Båtsmanshållet af Rotering och Indelning, fdrblifver vid de, med landet och städerne upprättade, Conlracter och Indelningsverk, hvilka till deras hufvudgrunder skola orubbade vara, intildess Konung och Rikets Stander finna nådigt någon förändring deri samfällt att göra, så har Ekonomiutskottet, som ej finner anledning, att i nämnde Hufvudgrunden tillstyrka någon Förändring, å den väckte motionen intet afseende kunnat gera; Hvilket likväl R. H. Ständers egen upplystare ompröfning vördsamt underställes. Stockholm den 21 April 1823. Ankom den 28 April 1823. Vördsamt Memorial. Från Hederv. BondeStåndet har detta Utskott genom Remiss af den 13 sistlidne månad mottagit ett Memorial så lydande : "'Ehuru jag med många andra, mer upplysta än jag, funnit fullkomlig tydlighet i föreskriften om Beklädnads bidragen af Ro* Besv. och Ekon. (Jtsk. Betänkanchn. 327 tshållarne vid indeldta Infanteriet, uti Kongl. Maj:ts, i anledning af Riksens Höglofl, Ständers underdåniga skrifvelse under sist* förflutne Riksdag, och efter vederbörandes hörande utfärdade Nådiga Beklädnadsförordning af den 30 December 1819, har man dock sett olika tydning deraf. Uti högst berörde förordning stadgas, att de i KneckteContractet föreskrifne Släpekläder, som förut vid hvart 3:dje år borde af Roten bestås Soldaten, skulle från och med är 1819 alldeles försvinna och Rotarne deremot årligen betala ^ af hvad en till beskaffenheten beskrifven mundering, efter Riksmarkegängen, kunde komma att kosta, samt vara frie från alli beklädnadsbidrag.
Utom den Revisor, som vid hvarje Revision utvåljes bland Stockholms Borgerskap, utses en R.evisor för hvardera af Stådernes 5 Classer, efter antagen ordning imellan de till hvarje Class hörande Ståder; derom för hvarje Revision Ståndets Cancelli-Direction gehom Skrifvelse underrättat Magistraterne i de Ståder dår Revisorerne skola valjas. lledervdrda Bonde-Stcmdet. Våljer vid hvarje Riksdag bland då varande Riksdags-Fullmågtige Revisorer för alla intill nasta Riksdag intråfFande Revisioner. I öfrigt och då genom 68 §• i Riksdagsordningen. hvarje Riks-Stånd den rättighet •1^36 Ståts-Utskottets Betänkanden. Sr förbehållen, att bestämma den ordning, gom vid val till Reyisorerne inom Ståndet anses bora iakttagas, finna Utskotten sig ej heller tillhora att något yttrande i denna fråga meddela; utan lärer det, så långe nämnde stadgande i Riksdags-ordningen icke år i vederbörlig ordning undanröjdt, ankomma på hvarje Stand särskildt, att å det framstälde forslaget fästa det afseende till efterföljd, som kan profva* lämpligt. Och får Utskotten alltså till Riksens Hoglofl. Ständers godtfinnande öfverlemna, huruvida, i betraktande å ena sidan af de fordelar som i afseende på en säker och skyndsam fortgång af Revisions arbetet vore att förvänta deraf, att alltid 4 af hvarje Stånds Revisorer varit i tillfälle att om Revisions arbetets beskaffenhet och de Verk, hvilkas Förvaltning skall granskas, inhemta den närmare kännedom som af erfarenheten säkrast beredes, samt af de olägenheter, å den andra, hvilka till äfventyrs skulle, inom något af de Respective Riks-Stånden särskildt finnes vara hinderlige för verkställigheten af det föreslagne valsättet, någon förändring må kunna äga rum i de för sådane val inom hvarje Stånd hittils följde grunder. Stockholm den 56 Junii 1823. Si/tti-Ucskottels B ctänkanden, i N:0 287.
—- från odj meD 100 tjll 150 — — 18. — för fulla 150 — 24. - od) Derutöfver för hvarje fulla 50 De:Dr . — 8. — 3:o ^öpe»contract, fyvarå följer föpebref, hvarje exemplar — 12. — 4:o ^öpe^ £>i)teö< od) @åfvo»bref på fajl egenDom å lanDet od) i 0tä» berne, SöntB od) 5ftanufactur»verf, 0miDen o cl) 0mtDeérättigl>etet famtdjam» marsätter, $tälferäntot, gabrifet eller anDra inrättningar, meD l)vaD mera, forn unDer cganDetätt förpttraö od) viD ©omjlolarne uppbjuDeé ellet interf» naö, förfeö meD (lämplaDt papper efter vätDet, nemligen: