Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dalarnes uppodling samt lill erhållande af en fullständig socken-statistik för detta landskap; så tro Utskotten, att de härutinnan äskade utredningarna ligga utom gränsorna för Utskottens verksamhetskrets, hvadan Utskotten ej eller anse sig kunna gå motionärens ön skan i dessa fall till mötes. Del är väl allmänt kändt, att, genom missväxter, samt andra omständigheter, Dal-allmogen å många ställen blifvit försänkt i en serdeles nödställd belägenhet, för hvars lindrande Statens mellankomst torde vara af nöden; men då Utskotten hafva icke allenast saknat de närmare uppgifter och den noggrannare kännedom om local-förhållanden, m. m., hvilka kunnat sätta Utskotten i stånd alt tillstyrka Rikets S änder meddelandet af direct understöd åt Dal-allmogen i ena eller andra hänseendet, utan äfven måst laga i betragtande, att det, både af de uti Borgare-Ståndet, vid remissen af ifrågavarande motioner, afgifna yttranden och af åtskilliga vid innevarande Riksdag väckta motioner, finnes ådagalagd!, det flera af Rikets landskap lära kunna anses vara i lika stort behof af Statens hjelp, som Dalarne, så hafva Utskotten derföre ansett rättast vara att nu icke föreslå för den ena eller andra orten något serskildt understöd, ulöfBili. till II. St, Prot, 1840 och 1841. 4 Sami. 2 A/d, 37 Haft, 3 18 Slatssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotiens Utlatandej N',o 181, ver hvad Rikets Ständer, i anledning af dels Stats-UtskoUets Utlåtanden, rörande Extra Statsreglei ingen, och dels Utskottens Utlåtande N:o 179, angående åtgärder lill behöfvandes undsättning i missväxtår, kunna komma att besluta, samt innan någon sammanhängande och ordnad plan blifver uppgjord i afseende på tjenligaste sättet alt vid inträffande större nöd. meddela hjelp och understöd, och som försäkrar den enskildes bergning på samma gång som den i möjligaste måtto söker befrämja Statens fördel.
Direktör och de två sistnämnde till Suppleanter vid Låne-kontorel i Malmö; samt Erik Christensson och Johannes Nilsson från Götheborgs och Bohus län och Anders Nilsson från Hallands län, hvilka blifvit valde Erik Christensson till Direktör samt Johannes Nilsson och Anders Nilsson till Suppleanter vid Låne-kontoret i Götheborg, voro i anseende till deras egenskap af Riksdags-fullmäktige hindrade, medan Riksdagen fortginge, att vid Läne-kontoren tjenstgöra, Bonde-Ståndet, vid sådant förhållande, ville dertill utse andra personer, intill dess, efter Riksdagens slut, det för Direktörerne och deras Suppleanter inträffade förfall upphört. I anledning häraf fann Ståndet skäligt förordna, att nedannänmde personer skulle, intill dess Riksdagen blifvit afslutad och Direktörerne jemte Suppleanterne till sina hemorter hunnit återvända, i omförmälda hänseende tjenstgöra, nemligen vid Låne-kontoret i Malmö, f. d. Riksdags-fullmäktigen Jöns Åndersson i Eskilstorp och vid Låne-kontoret i Götheborg Häradsdomaren Anders Svensson i Kollebäck eller i händelse af förfall för denna sistnämnde, Häradsdomaren Per Åndersson i Lexby. (ifver det af Ståndet sålunda fattade beslut skulle underrättelse Herrar
Till följd af dels postens försändande å jernväg, dels inrättandet å en del postlinier af diligenser, dels ock åtskillige förändringar i öfrigt af postgångarne, hvilka förändringar dock icke kommo till utförande förrän vid början af år 1864, kunde under det år, för hvilket nu redogöres, indragas följande förutvarande poster, nemligen: diligensposterna Jönköping-Mullsjö och Nyköping-Sparreholm samt kärrposterna AvestaGysinge, Katrineholm—Wingåker, Wingåker—Läppe, EskilstunaWingåker, Wingåker —Norrköping, WesteråsFalun, JönköpingHalmstad, JönköpingHelsingborg, Jönköping—Ljungby, Karlskoga - Kristinehamn, Jönköping—Skara, Göteborg—Jönköping, BoråsGammalstorp, Ulricehamn—Kraken, Borås—Falköping, Alingsås-Wårgårda, Södertelje—Nyköping, Askersund-Hjo, Mariestad—Karlsborg, Wassbacken - Undenäs, Mariestad—Jönköping, Jönköping—Hjo, Hjo-Lidköping, Borås-Wenersborg, UddevallaWenersborg, Wenersborg—Grästorp, SkaraGöteborg samt Mariestad—Uddevalla; hvarförutan diligenslinien JönköpingElmhult kunde inskränkas och förändras sålunda, att densamma erhöll till ändpunkt Alfvesta i stället för Elmhult. Genom indragning af ordinarie poster hafva under år 1863 kunnat från postskjutsskyldigheten frikallas 86 dertill indelade hemman. Under år 1863 hafva paketpostanstalter blifvit öppnade i AJfvesta, Avesta, Borås, Cimbrishamn, Gislaved, Gnesta, Hedemora, Norberg, Sala och Amål; och lokalbref vexling har blifvit anordnad i städerna Borås, Falun och Lund.» uVid jemförelse mellan portouppbörden åren 1861, 1862 och 1863 visar sig att, då densamma utgjorde: Jemföres Post-verkets sammanlagda bruttouppbörd för berörda tre år, utgörande: år 1861 1,683,455: 42.
Några voro sig däremot orubbligt lika; åren hade gått öfver dem som frostnätter öfver redan förfrusna, torkade blommor, där fanns ingen fägring att härja, ingen ungdom att röfva. En flicka, som sitter därborta och matas, är redan öfver 30 år, men som hon nu ser ut, såg hon ut för många år sedan, och hon skall troligen, om hon får lefva, icke märkbart förändra utseende. Det lilla rödletta ansiktet, skrumpet och torrt som ett fruset lingon, de vanskapliga lemmarne, förvridna af oupphörliga nervryckningar, ha ingen kraft vare sig till utveckling eller förändring, blott till ett långsamt, omärkligt aftynande. En annan flicka, » lilla Lina », en pigg, treflig 17-åring, med hvilken de besökande gärna prata litet, bar också ohjälpligt stannat i växten. Hon är så liten, som om hon blott räknade åtta, nio somrar, och till följd af svåra fistelgångar kan hon ej växa, men trots sin lilla hopkrympta gestalt ser hon glad och frisk ut och förefaller att vara ett slags kustos för de andra barnen. Jag gick omkring och pratade med barnen och, vana som de äro vid ständiga besök af främlingar, svarade de mig gladt och ulan den minsta blyghet. Men min följeslagarinna kunde ej taga saken på samma sätt som jag. Hon var häftigt upprörd; alltemellanåt måste hon gå afsides för att dölja sin rörelse. Jag visste, jag också, af erfarenhet, hur svårt hon kände det; jag visste, att första gången man ser dessa små varelser, är det omöjligt att icke så uteslutande gripas af deras lidande, att man glömmer allt, hvad som måhända gömmes under denna dystra yta: den kärlek, den barnsliga glädje, den förnöjsamhet, den arbetslust, som kan gifva deras, mänskligt att döma, härjade lif skönhet och betydelse. Sedan vi varit i öfre våningen och helsat på gossarne, som där intaga sin middag, begåfvo vi oss genom en lång täckt gång ned till det i en flygel belägna idiothemmet. Det är här den svaga tron så lätt vill svikta, det är här känslan af en oändlig, rättvis kärlek stundom liksom kväfves af dessa förfärliga: » hvarför », som likt mörka skuggor vilja resa sig i ens inre.
Utdrag den g Nov. 182g. manad e. in., på bordet lagda Betänkande, j anledning af väckt motion, att Vaktare vid Flygsandsfälten i Hajland må befrias från Bevillning. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsutskottets, den 17 sistlidne September, under N:o 2 5 8, afgifna och, ilen 13 derpåföljde October, på bordet lagda Utlåtande, i anledning af återremiss å Utskottets, under Nio 18 i> förut meddelade Betänkande, rörande Majoren von SteijernS underdåniga anhållan hos Kongl. Majit örn everldelig Skattemannarätt å tvänne under Starby Kungsgård lydande lägenheter; fann Ridderskapet och Adeln för godt att, med afslag å Stats-Utskottets berörde Utlåtande, förblifva vid dess, den 13 sistlidne Julii e. m., fattade beslut, hvarigenom Utskottets, under N:o 1S1, afgifna första Betänkande blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallet. S. D. Föredrogs å nyo Välloflige Borgare-Ståndets, den 28 sistlidne September aflatna och, den 4 dennes, på bordet lagda Protocolls-Utdrag, innehållande, bland annat, Borgare - Ståndets beslut, att i den nya redactionen af Förordning, angående Brännvinsbränningen, borde, till undanröjande af tvätydighet, intagas följande beskrifningar af dubbla, enkla och half-Pistoriska Bränneriverk, nemligen: att ett dubbelt Pistoriskt verk utgöres af tvänne Afverknings-pannor, jemte tvänne så kallade förste Mäskvärmare eller Förpannor, samt dessutom af tvänne Mäskvärmare, hvardera af Pro t.
Med afseende å allt detta, och med erinran om Hr Huss’ sakrika anförande vid den föregående handläggningen af denna fråga, får jag hemställa, att H. o. Ad., med afslag å Utskffs nu föredragna Ullåt., ville vidhålla sitt. uppå denne frejdade vetenskapsmans och erfarna menniskoväns förslag, till qvinnans bästa fattade beslut. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Hvarje sak kan be traktas från en allvarsam eller skämtsam sida. Frågan om qvinnans rättigheter är så ny i vårt land att möjligen en stor del af ledamöferne snarare betrakta densamma från samma sida som Frih. Cederström, än från den allvarsamma och moraliskt rigtiga, hvarifrån Utsk:t utgått. Jag kan således icke följa Frih. Cederström på hans skämtsamma bana, och vill endast besvara hans anförande med några helt korta ord. Då Utsk:t sagt att qvinnan borde lå den bildning, som ar lämplig, tror jag ej att man dermed uttryckt att hon borde hafva den eller den platsen. Om något sådant är här icke fråga, ty K. M:t skulle bestämma de platser, som för qvinna äro lämpliga. Jag tror således att denna afdelning kan lemnäs åsido. Hvad beträffar Frih. Cederströms yttrande om de sorgliga händelser, sorn i kanslierne kunna uppstå, så torde han, som sjelf varit i kansliet och till och med kanhända extra ordinarie, derom bättre kunna döma än jag. Men som det äfven kan hända att han icke vill att qvinnor skola täfla om platserna, vill jag fästa hans uppmärksamhet på alt Utsk:t sagt att qvinna jcke skulle kunna befordras till lön på stat, och då hemställer 326 Den 19 April. jag, om det är troligt alt damer komma att söka sådana platser der de icke hafva annan utsigt än att lå sällskapa med extra ordinarierne. För min del tror jag det icke. Med flit har Utsk:t icke heller uppräknat några platser, hvartill qvinna skulle vara lämplig, utan ansett att sådant borde af K. M:t afgöras.
Flan var skyldig att, vid någondera ägarens (någonderas af Svärföräldrarna) dödsfall, återbära godset till skiftes med svornom ede, i brist af förteckning eller annat bevis, och var således icke berättigad att till sina borgenärers förnöjande uppgifva något af detta gods. På honom allena ankom att samtycka, det godset nu genast (vid obeståndets utbrott) återtogs af ägarna; och den ed, hvarmed han ägde bekräfta, hvad gods det var, som skulle återbäras, måste äfven gälla att styrka, det hans borgenärer derpå icke ägde anspråk. Ehvad han sedan ville godset behålla eller till ägarna det återlemna; så var han sky Idig, och derföre berättigad, att icke samtycka dess öfverIåtande till borgenärerna. Men uraktlåt han denna skyldighet: så förlorade icke derigenom Svärfadern sin rätt att från borgenärerna återfordra, hvad som obehörigen kommit i deras våld; och med någon annan bevisningsskyldighet för begagnande af denna rätt kunde han icke belastas, än den att med innehafvarens edgång (både Dotterns och Mågens) styrka sin af dem erkända rätt. I stället för godkännande af en sådan rätt, anmärktes hos Nedre Revisionen, att den med gäldenärens namn och sigill försedda handling, hvarmedelst han erkännt, att hans Hustru af sin Fader fått emottaga hemföljd till bestämdt värde, icke innehölle förteckning å hemföljdspersedlarna till beskaffenhet och värde, samt att 1). ej heller förebragt någon bevisning, på grund hvaraf, emot borgenärernes bestridande, antagas kunde, att större eller mindre del af nämnde persedlar vid den inträffade konkursen fanns i boet qvar; vid hvilket förhållande D. ansågs icke hafva varit berättigad att utbekomma de uppgifna hemföljdspersedlarna eller för deras värde erhålla godtgörelse i konkursen med förmånsrätt, utan tillstyrktes ändring i Hofrättens dom, så att beloppet af den bevakade hemföljden (det vid öfverlemnande! åsätta värde) utginge af de afträdda tillgångarna endast med den rätt, 16 § i 17 kap. Handelsbalken bestämmer. Denna tillstyrkan bifölls af Högsta Domstolens flesta Ledamöter, och Kongl. Maj:ts
Hör du! Jag skall hindra det (ställer sig framför dörren med utsträckta armar och låtsar vilja spärra vägen för honom). Jag börjar verkligen tro, att alla fruntimmer äro galna! (högt) Men, snälla Alma, du öfverdrifver en smula! Jag har verkligen inte bestämt mig för att dränka mig inte ännu åtminstone! Det är alldeles VÄNNEN (för sig). 25 onödigt att skrika så der! Det vore bättre, om du ville ta ditt förnuft till fånga och ge vika för... För dig! Ja, det gör jag gerna! Jag går in på hvad som helst för att rädda dig! Och så räddar du på samma gång din syster. Det stackars lilla känslofulla barnet! Hvem vet? Kanske hon hade kunnat komma på några sådana der idéer, som du nyss antydde. Är du alldeles säker på, att hon älskar dig? Ja, naturligtvis! Har du aldrig sjelf märkt någonting? Nej, hva' då? FRUN. VÄNNEN. VÄNNEN. FRUN. VÄNNEN. FRUN (afbryter lifligt). Att hon inte varit sig lik den sista tiden? Har du inte lagt märke till, att hon visat något ovanligt intresse för mig? Jo, det är då sant. Jag har lagt märke till att hon aldrig talar om dig. Nå, ser du nu? VÄNNEN. FRUN. FRUN (ironiskt). Och så ser hon aldrig åt dig, när du är här! Nå, mer behöfs väl inte. Jag är viss om, att hon så mycket oftare talar med din man. Ja, det skall Gud veta. FRUN. VÄNNEN. »Förlåt mig!» Brukar hon inte sucka ibland utan någon anledning? Brukar hon inte rodna, hvar gång det ringer på din mans dörr...? Och när han kommer in, går hon emot honom mycket vänligt? Ja, mycket vänligt! FRUN (med eftertryck). VÄNNEN. Och du har inte förstått, att allt det der gäller mig? Hon vill höra talas om mig, och hon vill, att din man skall berömma henne för mig. Derför tar hon alltid hans parti. Derför? ah! (klarnande) Du är mycket skarpsinnig, Oskar! Åh, det är inte svårt att genomskåda er, fruntimmer! Verkligen? FRUN (gladt).
Att då det nu brukliga sättet för Kort-Bevillnings-Stämplingens verkställande förorsakar för Fabrikanterne mycken omgång och tidsspillan, i så måtto, att, innan någon Stämpling kan erhållas, Bevilluings-afgiflen skall i Rikets Ständers Bank insättas, och Attesten derå aflemnas till Barnhus-Directionen, som då påsätter första Stämpeln å Hjärter Ess, och hvarifrån de stämplade kortbladen skola åter hemföras och utsorteras å de dertill hörande kortlekar, hvilka sedan mäste lösa uppskiekas till Hall-Rätten, hvarest först de stämplade korten med en ytterligare stämpel förses och jemte de öfrige å stället af medhafvande arbetare under HallRätts-Beljeningens tillsyn måse inpackas, sammanklistras samt med Fabriksidkarens tryckta namn förses, då ändtligen sista Stämpeln på Convulutet erhålles; den förändring uti Stämplingssättet måtte tillstyrkas att Spelkort, likasom andre Stämpelbare varor, måtte först få färdiggöras och i sine Convolut inpackas, samt sedermera utanpå det med Fabrikantens namn försedda Convolutet en Stämpel mot viss afgift erhållas vid Hall-Rätten, hvarest Barnhuset kunde uppbära sin andel af Bevillnings-afgiftenj eller om Barnhus-Directionen nöd' S ta ts-Utsko 11 e ts Be tänka liden. 665 nödvändigt sjelf vill sin Stämpel påsätta, Directionen vara förpligtad alt hafva en behörig Tjensteman eller Betjenl anställd, som vid anfordran och emottagande af Stämpel-afgiften skulle infinna sig vid Fabriken och der på yttre Convolulet å de till stämpling angifne kortlekar påsätta den erforderlige Stämpeln. Och 3:o Att i Sverige tillverkade och Hallstämplade Spelkort måtte, utan alt förut med Bevillnings-Stämpel förses eller med afgift derföre beläggas, få, i likhet med andre Svenske Fabriks-tillverkningar till Utrikes ort exporteras.
St. bestämmas å de artiklar, hvars införande i Riket då var förbjudet, Den 11 Januari. 131 i händelse K. M. skulle finna skäligt, alt borttaga förbuden; men som större delen af dessa förbud ännu qvarstå, synes mig, att vi ingalunda, såsom Hr Gripenstedt yttrat, af K. M:s vid denna Riksdag i detta afseende gjorda antydan hafva mera att förvänta än för 14 år sedan, likasom, att icke heller denna antydan leder till lösning af frågan. Hr Virgin: Jag anhåller att få erinra Frih. Raab, alt jag ifråga om exporten af ungskog från Rlekinge och norra Småland tydligen tilläde läckten. Dessa läckten medtaga skog ännu mera än spanar. Jag har sjelf sett de oerhörda exporterne från Ronneby; hvarthän de gått känner jag ej, men väl att de hafva gått. Hr von Hartmansdorff: Hr Gripensfedts anförande har erinrat mig om en omständighet, hvilken jag i mitt förra yttrande förbigått och nu anhåller fä tillägga. Han har nemi. sagt, att Regeringen vill begagna tillfället att genom traktater med främmande makter göra de jemkningar, hvartill allmänna handelsförhållanden kunna föranleda. Jag föreställer mig att sä jemväl skall ske; men månne det icke vore skäl att för en handelsförbindelse med t. ex. Ryssland spara på nedsättning i tullen å smör och ved, intilldess man erhåller någon ersättning för en dylik upoffring. Nu deremot vill Regeringen göra eftergifter i tullsatserne utan att landtmannen i något afseende härför hålles skadeslös. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: I anledn. af Frih. Raabs sednaste yttrande anhåller jag att få tillägga några ord till hvad Hr Gripenstedt redan anfört. Frih:n yttrade nemi. att han icke funne något serdeles betryggande i den slutmening, som i den K. Propos:n förekommer, derföre att fråga om eventuella tullar redan vid föreg:de Riksdagar blifvit framställd utan att sådant ledt till förbudens uphäfvande.
Jern tlandsboerne derföre njuta minskning i andre utlagor, eller att de frivilligt och i bellö» »ig ordning åtagit sig berörde utgifter, yrkat upphörande af merberörde afgifter, samt att, i fall desamma voro, något visst Embetsverk eller någon Tjenstemanna-Glass anslägne, desse sistnämnde mätte , derest sådant skäligt pröfvas, af Statens medel njuta ersättning» Uti hvilken motion RiksdagsFullmägtigen Erie Nilsson från Jemtlands Län instämt» Af de Utskottet i desse ämnen meddelade upplysningar» har Utskottet inb em tat, att, hvad beträffar Öfverskotts-Röke-medlen, denna afgift, som jjemväl utgått förr än Jemtland blef serskildt Län, årligen vid den såkallade Landsjemnads-licjvidation» som hålles inför KonglMajrts Befallningshafvande, af ifrån Länets hemmansegare utsedde Ombud, till debitering beviljats» äfvensom att uppbörden och redovisningen i början varit åt enskild person anförtrodd, men att vid Landsjemnads-sammanträdet år 1821 Länets innevånare begärt» att desse medel af Kronofogdarne skulle uppbäras och till ILandt-Ränteriet redovisas, för att der» efter Deputerades disposition, användas dels till Correetions-Inrättningen» dels ock till andre, orten ensamt tillhörande utgifter, samt att uppsigten öfver medlens behöriga; redovisning skulle öfverlåtas till Revisorer, dem Deputerade äfven årligen utse och förordna; och vidkommande Provincial-Läkarens löne-tillskott, så har sådan afgift först uppkommit år 1812» då Länets Deputerade bestämde densamma Hill 2> slt. Banco af hvarje Hemmansoch 1 sk. af hvarje Torpare-rök, att utgå, såsom, lönebidrag till en Proviucial-Läkare, emot det att en dylik ut - Stnts-Utskotfts Uti.
Herr Grefven och Ordföranden svarade, att sädant ej i förväg kunde bestämmas, utan komme naturligtwis att bero af Herrar Clcctorcrs nas val. Fris 4532 Den sz ldctober. Friherre Legerström förnyade Herr ^otlstiebs påminnelse, att en tid mätte tttsättaS inom hwilkcn denna committé skulle förrätta jämukningarne. Herr kotklieb ansäg tillräckligt om det förcskrifweS att defl arbete med möjligaste skyndsamhet borde göraö färdigt. Härpä gjorde Herr Grefwe» och Ordföranden proposition, hwilkcn med Ja beswarades. Friherre Istainilton, Lali, frägade om wal, sättet ännu more bestämt afgjordt. Herr Grefwe» ochOrbföranden: Propositionen blef med Ja och Nej beswarad. Herr dlecierstegt, ^csdn, hemställde om walet skulle förrättas as Electorcrne ClaflcwiS eller gemensamt. HerrGrcfwen och Ordföranden: Som propositionen blifwit med Ja och Nej beswarad dör först afgöras om walet skall förrättas af Electa, rerna eller af hela Ständct. Ätskillige begynde nu tala pä en gäng, hwar under HerrLesterstestt hördes säga, att un, ber denna Riksdag Elcctorerna redan flera gänger sam, manträdt och gemensamt förrättat wal. Herr Lock yrkade, att walet af Electo, rerna claflcwiS mätte förrättas, och Herr Den 2Z <vctober. 4535 Herr G r e f w c ir och Ordföranden förklarade ä nyo att första frägan ännu wore, om walet ffullc göras af Elcctorer eller af hela vändel. Friherre Leöerttröm: Jag har wäl wid propositionens framställande hört nägot Ne), men icke att nägon yrkat votering, man kunde ju derföre fräga dem som ropat Nej, om de ej wilja jämka sig efter pluraliteten. Grefwe körner förklarade att han ej hörk nägot nej. Åtskilliga ropade, alt de wäl hördt, men wa. rit ganska fä. Herr
Hamn vid Wisby 79,000: — 25q Till utdelning åt Hufvudstaden och Länen, efter folkmängden 1838, så att för hvarje person erhålles 1 R:dr Rgs till allmänt nyttiga företag 2,207,333: 16. Enligt Stats-Utskottets Betänkande N:o 354, på grund af enskilda motioner: Till fria Kon temas Academi 30,000: — „ Landtbruks-Academien 10,040: ■— „ Riks-Archivet 5,000: — Konunga-grafvarne i Wreta 500: — ö b 45,540: — Strömsholms och Svea Canaler (Bancovinsten för 1840 eventuell) 800,000 662,000: — 138,000:—• Öfverskott till förhöjning i vissa anslag och till kostnaden för iståndsättande af Konunga-grafvarne i Warnhem 44,126:32. Summa 662,000: — 7,280,210: — Varande till stöd for forslaget till utdelning åt Hufvudstaden och Länen af ofvanberörde 2,207,333 R:dr 16 sk., till allmänt nytliga företag, åberopadt, att en sådan utdelning skulle verksamt bidraga lill uppkomsten af Communal-inrältningar, såsom vilkor för medlens erhållande, och att då det skulle komma att bero af communerne att använda räntan å de erhållne medlen, på sätt för ortrn pröfvades gagneligast, fruktan för ingående på så kalladt fondsystem skulle kunna undanrödjas, emedan fråga dervid endast vore att i hvarje Län göra dess för nyttiga föremål afsedde capital mera fruktbärande, än det i annat fall kunde blifva.
Tygvaktaren Tilländers sterbhus och f» d» Tyg-Kapitenen Klingsporr 1,804 Rdr 27 11 rst-* Snickaren Wallin, 66 Rdr 4 sk.. r rst., Läderhandlanden Wigelius, 200 Rdr, Öfversten Bildt, 2,942 Rdr 19 sk» 2 rst., Majoren Wolcker och Tygskrifvaren Wahrberg, 22S Rdr 26 sk. 10 rst., Löjtnanten Bark 84 Rdr 16 sk. samt Kapitenen Benzelstjerna och Tygskrifvaren Hoborg, 1,592 Rdr 4 sk. 7 rst» Revisorerne finna dylika årligen växande balanser oeh Statens inblandning i konkurser kunna, åtminstone till större delen, undvikas, om mera uppmärksamhet och noggrannare kontroll å de redovisandes sid» iakttoges.- Artilleri-Åfdelningen. ('Extra Anslag.) Hufvudböckerne, i Kongl» Kammar-Rätten för båda åren granskade utan anmärkningar, utvisa: öebet. år 103§° år 1889. Balans från föregående året: Behållningar och Fordringar . .• i65,8o4:4°* %•7^9: r-ir" _ 75 — Uppbörd: Kongl. Siats-Kontoret anordnat . 180,000: Besparade handtverkarelöner 1,422: 4°* *• 1,985:20.10, Ersättningar . *7,001:45. 5 S:r 8,424: 87. 1. 181,985:20.10. Balans till följande året: Balans från föregående året: Skuld .. 252: 36. — -— Utgift: Balans till följande året: