Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sker det ej, anses förslaget hafva förfallit, och Konungen underrätte då Riksens Ständer vid deras nästa sammankomst om de skäl, som hindrat förslagets antagande. Finner Konungen godt någon Lagfråga för Riksens Ständer framställa, äske Han Stats-Rådets och Högsta Domstolens yttranden deröfver, samt rueddele Riksens Ständer Sin Proposition, tillika med berörde yttranden. Riksens Ständer infordra Lag-Utskottets Utlåtande häröfver, beslute sedan och öfverlemne Konungen deras svar uppå Rikssalen, om de bifallit Konungens Proposition, och skrifteligen genom Talmännen, om de densamma afslagit. I alla dylika Lagfrågor skall tre Stånds mening utgöra Riksens Ständers beslut. Stadna två Stånd emot två, förfaller frågan och förblifve vid det, som förut stadgadt varit. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 14 Oct. 1844. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelö den 12 och 17 Ort. 1844* Preste-Ståndet den 12 och 17 Borgare-Ståndet den 14 och 17 Bonde-Ståndet den 12 och 17 Rikets Ständers underdåniga Skrif veis '3 angående godkända förslag till ändringar i Rikets Grundlagar. (Gonstitutions-Utsk:s Mern., N;is 3, 4 och 7). S. A. K. Sedan Rikets Ständer till pröfning förehaft åtskillige vid sistförflutne Riksdag väckta och till afgörande vid den nu pågående lagligen beredda förslag till förändringar i Rikets Grundlagar, hafva Rikets Ständer enhälligt godkännt och antagit de ibland dessa förslag, genom hvilka nedan - Expeditions-Vtskotlets Förslag till nud. Skrifvelse, N:0 9. u upptagne Grundlags *§§ skulle erhålla följande förändrade lydelse, nemligen : Regerings-Formen. § 4.
Vj mråtte frimodigt bekänna, att yj, innan dessa Stats hushållningens grundvalar äro lagda , fj mera nu än förr kunna vänta den stadga uti vära linanciela åtgärder, sotti kunna trygga vår billiga farhåga för framtiden, och vi måtte icke längre dölja vårt behof utaf den Stats-jiushållnings-Pjan i hela dess vidd, som jag ansér nödigt i underdånighet begära , innan v» kunna börja att sjciiye utarbeta den. Den 2 December. 103 Då Konungen nyss så Nådigt yttrar sig: alltid sökt att följa allmänna sinnes stämningen och tidens anda; aldrig att kufva hvarken den ena eller den andra; Dä han Nådjgst till Oss säger: att Slafvens usla lott är fästad blott vd hoppet ; så borde det ej onådigt upptagas, Q;n vi anse dessa vår Konungs ord som ledstjerna för våra fria yttranden, sorn en ny driffjäder att söka göra väl, och som anledning att till hjelp för vära åtgärder i underdånighet begära fru. ten af den Embetsmgnnavaksamhet, som Folket dyrt betalar. Det tillhör Svensk Riddersmannatro att J?da Sanningen ilrån sin Visknings-röle i Sal{- skap^-krersarne, att vördsamt föra den till Thronens fot, sorn Folkets Tolk för Friheten och Dygden• Mångå tillkännagåfvo härtill deras bifall. Friherre Stiel von Holstein, Corfitz Ludvig: Då i ämnet redan är så mycket talat, torde det nu var3 tid, att Ridderskapets och Adelns, i anledning af mitt föreslagne Tillägg, fattade Beslut öfverlemna till Expeditions - Utskottet, för att i Tacksägelse. Adressen blifva intagit, hvarefter, när Förslaget till Adressen hitkomjgnier , deröfver torde kunna discuteras. Grefve Posse, Clas Fredric Då Herr Baron Stael ansett sig böra draga den slutsats utaf mitt Dictamen, att jag åsyftad t personella tillvitelser emot honom , tror jag mig skyldig för? Den 2 December. Klara, det sådant ingalunda varit min tanka, ej heller tror jag det någonsin kunna utåt mitt anförande iphemtas.
Transport: 450,000: för garnisons-förstärkningen i hufvudstaden under år 1848, ' R:dr 112,348: 24.. 9 de emot framtida redovisning utbetalda förskott till riksdagskostnader och kontors-expenser m. m., hvilka förskottssummor, sedan de blifvit vederbörligen redovisade, komma att ur räkenskaperna afföras, . « 29,767:, 21. 11 utestående fordringar bos f. d. Nummer-lotteri-kollek törer # 504: 38. — tillsammans R:dr 592,620: 39. 8. och bland skulderna: kapitaloch ränte-beloppet af Riksgälds-kontorets gamla, från längre lid tillbaka förfallna, obligationer, för hvilkas afskrifning Rikets Ständer, under de 2:ne sednasle lliksdagarne, för sin del, fastställt särskild preskriptionstid, .
Friherre friherre von lantingransen. Sedan frenne Ständ redan ibifallit denna §. synes det Mig öfverflödigt at inga i någon förändring af densamma. Jag får nu, som alltid , förklara, at tre Ständs bifall, såsom Ständ, vMN ting bör kunna werka pä Ridderstapets och Adelns -fwerläggningar och beful. Mm hwad den nyss wäckta fräga angar, trwr jag, at Bonden sjelf kör sin wagn bäst, och tilstyrker, at det mä fä sörblifwa wid I:s innehäll» Herr I.s^o nllolpo, stonas Lamuel. i§. §. innehåller, ctt Resande icke mä medtaga mera säker än 4 til Z Lispund viökualie - wigt. pa en häst, och dubbelt pä twanne hästar; men en stjutshäst lärer icke taga stada, om tyngden ökes och utsattes til 9 ä io Lispunds wigt; hwilket Mfä til rättelse destonrera öfwerlenmas, som Resande och Studerande, hwilka icke hafva förmäga at taga flera hästar, eljest komma i förlägenhet. Grefwe Illam! iron, ^äolpb Illuävio-» Dessa wägmngar och försinkningar, som enligt Oeconomie-Utstottets Betänkande ärv älaggda Resande, synas mig ej stä at förena med det som anstz res rörande wantepenningar. Har jag förebild, sä kunna dylika hwilor göra hela min restplan om intet och förbinda dermed bade ledsnad, kostnad och Lefvar. Herr von III ngoll rom, stonas. siadgar om äkedons tynZder och personers antal ^ 9? 772 fern maga efter en eller flera hästar föras. Utcm den billiga förklaring a förra GästgifwareOrdningen, angående Skjutsbondens medföljande, ärgifwen, hade jag gerna önikat at fä weta de or saker, som föranlätit Höglofliga Oeconomie-Utstokret, at tilstyrka en sadan förändring.
Ständers Constitukions, Utskott samma UrskoltS försteg till Tryckfrihets. Lag; och Till Riksens Höglost. Ständers Stats. Utskott bemälre Utskotts samt Majoren Herr Friherre soncrnnt^'8 afgisne särskiite Förstag tili Finans,Plan; hwarom wördsam och wänlig underrättelse skulle de Respecliwe Med-Standen lämnas, 17t lu^ra. klx krotocollo. P 17. ^lmc^vist. S. D. Medelst Ntt fsrctedk Prokocolls Utdrag inbjuder Wällofl. Borgare. Ståndet sine Med. Stander, akt instämma uti dest beslut, att at Riesens Höglost. Ständers Stars - Utskott uppdraga att med afseende a ben omanligt rrägna tjenst, göring, som innewarands Riksdags - göromål sördra! Riodoch A. pror. 5 B. att 9- 66 Den z Januarrt. etc derefter skäligen lämpat arfwode af StatS-medlm för Riks-Standens och Utskottens Eanceliie och WaktVeticning föreslå. Häruti förenade sig PrcsteStander »lil alia delar med förklarad önskan, alt hwad RiksStändens Cancelie anginge. Herr Greswen och Landtmarskalken samt Herrar Talemännen täcktes efter sams äo med hwarandra till Srats-Utskottet förflagSwis uppgj-wa hwad de anse billigt böra deras Cancelie bestas, äswen som att famrelige Ordförande för Riksens Ständers Utskott såsom de der bastkänna hwarje Utskoks Canceliss särskilta och olika möda, matte sammanträda för art öfwerenskomma, och till Stats Utskottet dylika förslag inlemna. Hwilket härigenom skulle de Relpeciwe Med.Stånden samt Statö-Ulskottet »vördsamt och wanligei» meddelas.
Så långt ögat nådde syntes ej annat än den flata ytan af åker och jord, afbruten af otaliga, hvarandra korsande gärdesgårdar, här och där en sträcka osmält snö bakom en halmdös eller i skuggan af någon hög dikesren. Längst bort höjde sig, ensamt och svårmodigt öfver de jämna taken, kyrkotornet i den lilla staden, som låg midt på slätten, och på andra sidan sträckte sig i en tung kroklinie den mörka granskogen, där enstaka björkar stucko fram och bröto den enformiga ringen af mörkgrönt barr. Och öfver denna tafla hängde en mörk, tung himmel, och den kalla blåsten från norr pinade fram omkring knutarna på stora Högby, som låg i skogskanten, som om det velat krypa i lä för de häftiga vindkasten, hvilka hade fritt spelrum ute på slätten. Blåsten ruskade om med fönster och dörrar, kastade nedbrutna kvistar och fjorårets affallna löf rundt omkring. Stora moln drog den med sig, tunga kalla moln, som öppnade sig med snö och regn om hvartannat, medan slätten låg liflös och stel under de första Majdagarna, och björkarna ute i hagen slogo omkring sig med sina smidiga, nakna spön, som om aldrig knoppar eller blad skulle komma, och ekarna kala, knotiga och oberörda af blåsten stodo i högar af halfruttnade blad, som under årens lopp fallit af och myllats ned vid deras fötter. Det såg dystert ut på gården och dystert utanför, kallt, kusligt och vinterlikt. Och i ladugård och kök drefvo karlarna sysslolösa omkring, och kreaturen stodo inne och tuggade undergifvet på resten af fjorårets unkna halm. Då kom en dag en stark, varm vind från söder, som pustade på isarna och smälte snön. Befrielseverket var längesedan påbörjadt midt ute i kärret, hvilket låg som i en vik nere på slätten. Det var bara närmast vid kanterna och i små, trånga hålor, som vintern ännu rådde.
I följd deraf uppskattas nu boställen till fastighetsvärden efter samma måttstock, som vore de enskild mans sjelfegande hemman, och tjenstemannen, han må nu tillhöra civil-, militieeller ecklesiastik-staten, åsättes ett deremot svarande bevillningsbelopp, att af 140 Motioner i Preste-Ståndet 1862. N:o 71. honom till Staten eller den husbonde erläggas, i hvars tjenst han dock såsom tjenstelön fått sig, icke sjelfva boställsfastigheten, utan endast årsrevenyen deraf medelst fullmagt tillförsäkrad. Efter beloppet af sådan årsreveny hafva ock tillförene prestborden, i bevillningsväg, endast upptagits till ett relativt ganska lågt taxeringsvärde, helst ock desamma för öfrigt äro från all kronoskatt frisagda. Och man måste väl, äfven hvad andra boställen beträffar, en gång inse nödvändigheten af, att icke för bostället låta upptaxera innehafvaren såsom vore han äfven dess egare, så vida icke alla boställsinnehafvare skola för sådan boställsbevillning förlora äfven en stor del af den öfriga lönen, då väl hädanefter på Bevillnings-artikeln kommer att läggas den största skattetyngden. Men nödvändigheten af berörda bevillningsnedsättning för tjenstemannakorpsen bör väl än klarare inses, om man nu också betänker följderna i kommunalt hänseende af stats-bevillningens berörda obilliga förhöjning. Då nemligen inom hvarje socken för alla dem, som der icke hafva jordfastighet, stats-bevillningen väl alltid måste läggas till grund för deras såväl utskylder, som rösträtt i kommunen, och för stats-bevillningens evalvering eller förmedling till hemmantal i allmänhet må antagas, att för hvarje tiotal ören i stats-bevillning kommer att påföras i kommunens röstlängd en fyrk eller hundradels mantal, så måste, enligt den nya kommunal författningen, om ej ändring mellankommer, hvarje tjensteman med 3000
» Floras kulle » e r b j ö d o de aldrig plats sina kälkar åt någon flicka, stås, var mycket midt för mig — Naturligtvis Och just då h o n var tappade h o n en skyndade på jag lilja! att den o c h pressade den s e d a n för att g ö m m a s som ett kärt minne bredvid blomstersouveniren. den ej lönt lättare, tidigare H u r u roligt skulle det det strax: är så liten, så dra mina tjänster. Maja det gick flyttade om så bokHade hon ingen, hette n o g får d u r u m. plikter mot sina döttrar beträffande giftermåls Som slutet våra af ämne läsarinnor föregående och uifäste bästa utredning gan. Vi ha nu det trettiotal mo, samt som hvar på bland anse vi fälla vi oss sätt eflerliand 50 genom,gått och utskiljt synas själfva åtgörande införa dem öfcervägt tid fyra oss Emellan dock det detta frå- på som inom, utfäst ämnet. vilja öfver mot af den maktpåliggande dessa sitt täflan vi för pris noga skrifter, en utlyste kronor ett den behandla år bästa hvarken kunna utan alla fyra eller ämna i Idun tilldömande. följande » £ / j svensk Dessa och soit » Fru Agnes ». Införandet nummer skrifter i om gossarne hade tiden fick Nej, man var var inne, färb a r d e t af af e n af så hem. dem, och var det j a g hålla d e m under armen b å d a sin följd början och lagade j a g hålen på deras i nästa veckas som bäst drake och in, och vi hvarandra. flngo hjälpa arbete, men som det om skulle Idun. sönerna också fallit m i g in att jul; säga: ha bröder, j a, förstås, riktigt rara, snälla bröder, i synnerhet Från då dessa äro äldre än e n s j ä l f! d e n tiden, då j a g var en liten tös, trippade omkring » Kalle » dag och är, i rödrutig kolt och ropade » Nisse », och då ä n d a till d e n silfverstråna gården ».
Si, hafver jag gjort ett förbund emot min herra, och dräpit honom; ho hafver då slagit alla dessa? Så må I ju se, att intet Herrans ord är på jordena fallet, som Herren talat hafver emot Achabs hus; och Herren hafver gjort såsom han talat hafver genom sin tjenare Elia. Alltså slog Jehu alla dem som qvare voro af Achabs hus i Jisreel, alla hans yppersta, hans vänner, och hans Prester, tilldess icke en var qvar; Och stod upp, och drog bort till Samarien. Men i vägen var ett herdahus. Der råkade Jehu vid Ahasia, Juda Konungs, bröder, och sade: Ho ären I? De sade: Vi äre Ahasia bröder, och drage ned till att helsa Konungens barn, och Drottningenes barn. Han sade: Griper dem lefvande. Och de grepo dem lefvande, och dråpo dem vid brunnen när herdahuset, två och fyratio män; och lät icke en af dem slippa. Och då han drog dädan, fann han Jonadab, Rechabs son, den honom mötte, och helsade honom, och sade till honom: Är ditt hjerta rätt, såsom mitt hjerta med dino hjerta? Jonadab sade: Ja. Är det så, sade han, så räck mig dina hand. Och han räckte honom sina hand; och han lät honom sitta uppe när sig på vagnen; Och sade: Kom med mig, och se mitt nit om Herran. Och de förde honom med honom på hans vagn. Då han kom till Samarien, slog han allt det som qvart var af Achab i Samarien, tilldess han förgjorde honom, efter Herrans ord, som han till Elia talat hade. Och Jehu församlade allt folket, och lät säga till dem: Achab hafver fögo tjent Baal; Jehu vill bättre tjena honom. Så låt nu kalla alla Baals Propheter, alla hans tjenare, och alla hans Prester, till mig, så att ingen är borto; förty jag hafver ett stort offer till att göra Baal; hvilken borto är, den skall icke lefva. Men Jehu gjorde detta med listighet, att han måtte förgöra Baals tjenare.
Jag vill emedlertid förklara de skäl, på hvilka m\n vördsamma propoposition är grundad. 1:0 De fleste Jordbrukare arbeta i October med sin höstplöjning, som fordrar all arbetsstyrka, och således är ej förmånligt, om brännerierna under den tiden böra gå. Dessutom tror jag ej dranken är nyttig för kreaturen första veckorna de fodras inne med torrt foder. 3:0 Genom en inskränkt bränvinsbränning produceras ju det mindsta möjliga qvantum till consumtion; och jag tror med fyra månaders bränning blifver qvantumet tillräckligt. Eränvinet blifver dyrare och för producenten vinsten densamma, då han för 60 kannor har lika mycket, som annars för 90; äfvensom den consumerande delen super i förhållande till priset. Detta - Den 8 Juni: 233 ta bevistes atén 1813 och 1813, då fylleriet märkligt aftog. Således tror jag, att i förening med bränvinsbränningen kunna åstadkomma den största möjliga enskildta och allmänna vinst, bör den inskränkas till 4 å 5 månader, hvarigenom varan blifver dyrare; enda sättet att bevara moraliteten; dessutom tillkommer den onekliga vinsten och nationella behållningen af flera tusende tunnor spann-’ mål, flera tusende famnar ved samt flera tusende dagsverken, som man så väl i Januari och Februari månader behöfver till körslor m. m. Man behöfver endast jemföra 1809 års utvidgade Bränvins - Förordning med 1812 års inskränkta, af dessa båda göra slutsatser, skall man säkert finna, att en medelväg låter lättast practisera sig i förening med de största enskildta och allmänna fördelar. Bränvins - Bevillning bör utgå som för åtta månader, hvarigenom ingen förlust uppstår för Stats - Verket. Ett af Herr Protocolls - Secreteraren Danckwardt till Beredningens Protocoll aflemnadt skriftligt yttrande blef äfven uppläst, och var af sådant innehåll, som Berednings - ProtocoJlet utvisar. Hvil - *34 Den 8 Juni. Hvilket allt, jemte de uti detta mål in', komma Memorial, Dictamina och Anföranden, lädes på Bordet. Ut Supra. Ex Profocollo , M■ M.
Mot denna g har jag för närv:de ingenting annat att anmärka, än att jag skulle tro, det domaren icke borde hafva någon af hans befattning såsom ordförande i domstolen oberoende myndighet sig medgifven, och att således orden »eller domaren» borde ur §:n utgå. Jag anhåller för öfrigt, att då 7:de och 11 :te ggme blifvit återremitterade, detsamma äfven mätte ske med den ifrågav:de gm. Frih Armfelt: Då så väl 7:de sora ll;te ggma äro åter remitterade, anhåller jag äfven att denna g måtte återremitteras. gm återremitterades. § 18. Bifölls. Den vidare pröfningen af förev:de Betänk:de uppskjöts till nästa plenum och R. o.. Ad. åtskiljdes kl. In fidem, O. Brakel. Fredagen den 13 Juli 1860. Plenum kl. 6 e. m. Justerades pleni-protm för d. 14 sistl. April e. m. samt d. 18 i samma månad. Uplästes följande, af Frih. Cederström, Rudolf, inlemnade skrift: Efter att, från riksdagens början, hafva under loppet af mer än 8 månader träget bivistat riksmötet, föranlåtes jag, för vårdandet af egne angelägenheter, att i största ödmjukhet anhålla, det täcktes Högloft. R. o. Ad. tillåta mig, att, med bibehållen riksdagsmannarätt, frånträda den ledamotsplats i Konst.Utsk:t, äfvensom den Elektorsplats, med hvilka jag genom R. o. Adrns godhetsfulla förtroende blifvit hedrad. TO 1) e n 13 Juli. Sedan E. o. Ad. till denna anhållan lemnat bifall, anmodades Ståndets Hrr Elektorer att välja en ledamot i Konst.Utskrt efter Frih. Cederström. Från Hr Fåhraeus, Olof Immanuel, hade inkommit ett mern. af följande lydelse:
Fråga har äfven uppstått att inrätta Gästgifvaregårdar å en genom Tvings Socken löpande Sockneväg som bereder communication med Kronobergs Län, hvarigenom en genare farväg emellan Carlskrona oell Wexiö skulle af Resande kunna begagnas; men i följd af ortens önskan att undgå delta 0- nus och med afseende äfven å vägens mindre goda skick samt den brist på goda skjutshästar som der förefinnes, har denna fråga hittills blifvit hvilanda. Bland anmärkningsvärda omständigheter, som härmed äga gemenskap, torde förtjena att nämnas, huruledes till följe af ett Kongl. KammarCollegii Utslag, som genom försutna fatalier kommit att vinna laga kraft, nu mera ingen allmän farväg finnes till Christianopel9 Köping, oansedt denna ort utgör en särskild kyrk-socken samt en allmän handelsoch lastageplats, hvarest årliga marknader hållas; utan alla dit löpande vagar aro ansedde utgöra enskifta byavägar , hvilkas underhåll således icke är underkastadt kronobetjeningens uppsigt och hvilka också, i följd häraf, under senave åren, så förfallit, att de snart knappast äro farbara. Postföreningen genom Länet bestrides af dertill anslagne ii| mantal, som alla äro oberustade, utom f mantal, Nättraby, som först år 1745 anslogs till Postföring och då redan var indelt till ständigt Båtsmanshåll. Till Läroverk eller fromma Stiftelser äro inga hemman inom Länet anslagne; men Hoby kyrka disponerar gemensamt med Pastor 3^§ mantal Frälse mensal hemman, i följd, af enskild persons, för längre tid tillbaka, gjorda disposition. Till Lotsars underhållande äro deremot anslagne 14 g-clels ' mantal — 4* — mantal samt särskildt 7 st. öar, hvilka alla antingen äro indelta till Båtsmanshåll eller utgöra Extra Rotering, Stats-bidrag. Enligt Tabellen, är det Stats-bidrag, som utgår af Lan. dets hemman och Lägenheter, (i värde uppskattade till i,o5i,8a5 R:dr,) ^räknadt lill en summa af 256,715 R:dr.
Denna känsla härledde sig mindre från de angrepp fadern gjorde på enskilda satser, än från den likhet, som han uppvisade mellan kristendomens mest upphöjda läror och den nyplatonska filosofien. En sådan likhet hade Klemens förut icke anat, och det förödmjukade, det plågade honom, att hon verkligen fanns. Han började anfäktas av tvivel på kristna lärans sanning. Samtalen med Petros motarbetade visserligen dessa tvivel, men upphävde dem icke. Hans tillstånd vart betänkligare än någonsin. Krysanteus fruktade för hans förstånd, och de läkare, som han i sina bekymmer rådfrågade, styrkte hans farhågor. De rådde honom avstå från varje omvändelseförsök och tillåta Klemens fritt umgås med sin fosterfader. Den unge föreläsaren fick således ånyo tillträde till fången. Klemens ruvade över ett beslut att rymma från hemmet till Antiokia eller den egyptiska öknen. Petros förbjöd honom detta, men kunde icke besegra den till ytterlighet stegrade fruktan, som Klemens hyste för sin fader och varje ord från hans läppar. Klemens tillbragte nu största delen av dagen med att vandra i stadens omgivningar och att besöka fången. Hålan vid pelarfältet vart alltmer hans älsklingsställe, och de fromma kvinnorna, som gingo att bespisa den helige Simon, vandes snart att se honom där och i honom vörda en ny anakoret, som ökade ställets helighet, och som måhända en dag, när Simon kallats till himmelen, skulle intaga hans plats på pelaren. När samma fromma kvinnor började dela icke blott sin uppmärksamhet, utan även sina korgars innehåll emellan pelarhelgonet och den unge präst, som fäst sin bostad i hålan, så vande sig även Klemens att betrakta grottan som sitt egentliga hem, och det var endast sällan han ännu visade sig i huset vid Tripodgatan. Krysanteus fann sig nödsakad att lämna honom hans frihet. Klemens var hänförd över sitt nya levnadssätt. Sommarens rosor växte vid ingången till hålan, och solen blickade varje afton ditin, förrän hon dolde sig bakom Aigales kullar. Han hade snart inrett sin boning i enlighet med en anakorets behov. En mossbädd, ett vattenkrus och ett skrin för det heliga evangeliet var allt vad han tarvade.
Man hoppades på den blifvande löneregleringen, alt äfven byggnadsskyldigheten då skulle blifva bestämd, men så vidt jag har funnit, finnes icke ett ord, som rörer prestgårdsbyggnad; hvarföre jag föranlåtes äfven vid denna riksdag ånyo fästa Rikets Ständers uppmärksamhet härvid, för att få detta tvistefrö till en slutlig lösning. Alltså vill jag härmed föreslå att 26 Kapitlet 2 § Byggningabalken må erhålla följande lydelse: prestgård skole ock alle bygga efter gårdatalet, men sätesoch ladugårdar, så ock afhysta rå- och rörshemman vare der frie före. I prestgård skall vara stufva med två kamrar, kök, brygghus roed bakugn, bod med dubbel botten och loft, visthus, lada med tak och loge, fähus och stall, aila till den storlek, som särskildt derom stadgadt är; dessa hus och ej flera ega socknemännen med tak och innanrede! kyrkoherden färdiga antvarda, och vare ban sedan skyldig alt bålla dem vid magt med egen kostnad, och ansvare ban eller hans arfvingar, alt de i godt skick till efterträdaren öfverlemnas, och må virke å preslbolets egor tagas, om der tillräcklig skog är. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 29 November 1862. Olof Lagergren, från Gotlands län, Motioner i BondeStåndet 1862. N:o 326. 509 N;o 326, Af Olof Lagergren från Gotlands lån, att de inom Gotland indelta tvänne bdtsmanstiompanier måtte indragas mot ärlig vakansafgift till Staten. De stora förändringar, som måste blifva en följd af de sista årens erfarenheter i afseende på sjöförsvaret och hvad dermed står i sammanhang, gifva vid handen, alt äfven manskapet för detta vapen kommer att ordnas och uppsättas på annat sätt, ån som nu eger rum, så alt eli vid sjötjenst, manövrering och exercis mera öf vadt manskap må erhållas.