Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär det dock synes angeläget, att, äfven inom sistnämnda Utskott, förebygga möjligheten deraf, att denna rätt må utöfvas genom ett. nog ringa antal af Ledamöter, eller alltför ojemnt Stånden emellan fördela dt, har Constitutions-Utskottet, med gillande af en inom detsamma gjord motion, trott sig böra, för den i Grundlagen anvisade behandling, vördsamligen öfverlemna nedanstående forsing till ändring och tillägg i sista perioden af 38 §. Riksdags-Ordningen: — . ”Inom Constitutionsoch Banco-Utskotten skola, i de mål der Utskotten med Rikets Ständers rätt besluta, minst Två tredjedelar af hvarje Stånds Ledamöter vara närvarande.” Stockholm den 27 Sept. 1834- ConstiliUions-Ulskotlets Memorial N.-o 44• Ank. till Exp.-Utsk. d 3o Sept, 1 834, Memorial, i frågan rörande behörigt Utskott för upptagandet af Motionerna om Riksdagens prorogation. Enär, vid pröfningen af Allmänna Besvärs-och Oeconomie-Utskottets Memorial, med begäran 0111 Höglofl. Ridderskapets samt Högvurdigä Pre-ste-Slåndels bestämda Utlåtande, angående Utskottets skyldighet alt upptaga väckta motioner om Riksdagens prorogation, Ridderskapet och Adeln beslutit, det förbemälda Utskott ej ålåge en sådan skyldighet, bar, sedan jemväl Presle-Slåndet funnit berörde motioner icke tillhöra OeconomieUtskottets handläggning, Ridderskapet och Adeln, genom Protocolls-Utdrag för den iT.-de dennes, öfverlemnat till Constitutions-Utskottet, att, med anledning af 3 morn, 44 §• Riksdagsordningen,^ rörande motionernes behandling, sig utlåta. —i
Det måtte alltid blifva skäl, att vidmagthålla redan uppförda, t IO t) en 2 Mnji, /. m. nyttiga byggnader hellre än att låta dem förfalla, och uppföra nya, sorn troligen i sinom tid skola lä dela sina föregångares öde. Remitterades till StatsUtskottet. Herr Grefven och Landt Marskalken tillkännagaf, att Ordföranden i BancoUtskottet anmält, det en Ledamot i nämnde Utskott N:o 86c, Herr Gyllenkrook, Göran, Major, från Riksdagen alrest. I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken anmodade Herrar Electorer att innan nästa Plenum utvälja en Ledamot i BancoUtskottet efter Herr Gyllenkrook. Föredrogs å nyo ConstitutionsUtsko'tets den 16 sistlidne April aflåtne samt den 23 i samma månad på bordet lagda Memorial, innefattande tillstyrkande af en förändrad. Redac* tion af tredje puncten i 44 §. Riksdagsordningen. Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf: Jag skulle visserligen ej haft någon ting att erindra vid den nu föreslagne Redactions-förändringen, så framt jag ej nyligen hade erfarit behofvet af «n närmare bestämning af tiden , hvarifrån de 8 dagar skola räknas, innom hvilka det ålig* Den 2 Maji, j. m. il ger Utskott att åierlemna ett mål , hvilket det ej tror sig kunna till handläggning upptaga. Jag lår derföre ödmjukast hemställa, om ej nödigt skulle vara, att, elter orden alia dagar,’* tillägga: ”ejler deraf erhållen defP samt vörds mmast anhålla att Utskottets Memorial må med anmärkning varda återremitteradt. Herr Fahlman, Otto Fredric: Ehuru jag skulle tro. att, på sätt Herr Cederskjöld föreslagit , meningen ej kan vara annan, än den, att ett Utskot , sorn anser sig cj behörigt att afgifva Utlåtande öfver ett till detsamma rermtteradt Mål, såsom till dess befattning ej hörande, bör återlemna samma
till alla befl punfter profmaDt ocb gobfant>t. £>cf> upptaget uti nämnbe Reglemente: A) ^ramftatfning ottr 23ancowerEet& föremål od) befBaffenbet, femte några allmänna forefBrifcer om bwaö ttn6 (f>fwerffyrelfén År aft iaEttaga; B) 23anEens Commiflariers å liggan ben ocb befattningar i allmänhet; C) CjenfEegraber, Beforbringslagar, grtmber för penfion^becÅEning, famt fiabganben i affeenbe på gob orbning inom SancoroerEet; D) ^oljanbe fpecicla fSrorbnanben om SmnEeus befattningar od) voerEfambet/ intill nafla ^iEsbag, nemligen: 1:0. 3 affeenbe pa inläsning ocb utwepling af SanEens feblar, f3r* fiärEning od) utmyntning af SanEens metallifBa tillgångar, ocb bwab» mera barmeb gemenjFap eger: O jfttlosn.ing od)-utrocpling af 23anEens feblar:: a') öm be af Rottal. tDiopt ocb RiBefä (Btänberfaftfldlba £ägap fär mont* beflämningen ocb foe-RiEetä (Stanberg 53anE; b) örnbe mebel ocb ufmägar,.
Hon trodde att hon ännu lefde i Pron-dens tidehvarf, att en Voltaire, en Rousseau, en Condorcet, en Brissot, en Lafayette, Sieyés, Mirabeau, Danton, Robe-spierre icke voro farligare än en Scarron, en Broussel, en Beaufort, en Gondy. Hon trodde sig ha att göra med enöfvergående åskskur, och såg icke, att hela djupa hafvet stormade kring henne. Hon fortsatte blindt sin kamp för en sak, som redan var moraliskt död. Hon dukade naturligtvis under och blef slutligen ett blodigt offer för den öfverretning, hon sjelf väsendtligen framkallat. Må man dock ej missförstå oss. Vi bekänna oss till den historiska skola, som ser i revolutionens skräckgerningar och blodsdomar en oundviklig följd af den gamla monarkiens utsväfningar. Vi medge icke, att den sedliga lagen verkar på samma sätt som den mekaniska, att brott framkallar alltid brott, ondt alltid ondt, liksom utvecklingen af ett visst kraftmått alltid medför samma kraftverkan. I så fall vore ju också ondt och godt två parallelt löpande kedjor, utan öfvergångar, utan inflytande på hvarandra. Så förhåller det sig icke. Den sedliga utvecklingen framgår omedelbart ur själens hemlighetsfulla djup, der ondt och godt äro blandade, men der det goda alltid är lagen, samvetet, det onda alltid förvillelsen, domen. I flere tusen år har denna lag, detta samvete bjudit att vända ondt i godt, att förlåta dem oss skyldige äro, att öfva barmhertighet äfven mot våra fiender. Enligt denna lag måste revolutionsmännen svara vid historiens dombord. Men denna lag, som härstammar från himlen, bjuder också att taga hänsyn till handlingarnas innersta motiv, till eggelserna och frestelserna, som öfverrumpla det ofullkomliga menniskohjertat midt under dess skönaste sträf-van. Det är en jury lag. Det fins en gammal historia om en bonde, som slog med sin yxa ihjäl en onaturlig moder, som .för att rädda sig kastat sina barn åt vilddjuren. Bondens gerning var grym, besinningslös. Men dess motiv var en berättigad afsky.
Det var en bitter tår, som föll i blommans kalk, den bittraste hon kanske någonsin gjutit, ty den frampressades vid erinringen att Arve, hennes så outsägligt älskade Arve, behöft en bedräglig förevändning, för att följa sitt hjertas manande känsla. Hon tviflade icke en minut att han rest till Tistelön, om han ock för syns skull farit in till Marstrand. ”Mannaåldern har kommit, men inte visheten,” tänkte fru Kathrina; ”nej, nej, den kommer inte så lätt! Om ungdomsblodet ej brusar öfver i ungdomen, så tar det nog sedan ut sin rätt! Aldrig såg jag honom så förställd förr, som i går qväll. Att resa hals öfver hufvud så der – han tog icke ens afsked af Josefina, den stackarn, som stod der och nickade i kölden! Gud bättre oss så visst! Der kärleken har flugit in, har förnuftet farit ut. Här stundar till onda dagar, det känner jag på mig. Och salig fars uppenbarelse, varningen säger jag, Gud tröste mig, den slår han i vädret, som agnar för vinden; för kommer det så långt, att han väl får hopp om henne, då styr honom ingen – nej, då styr honom ingen!” upprepade gumman Arnman halfhögt och bad dervid en varm bön att vår Herre måtte leda det så, att hon sluppe den sorgen att bli beslägtad med Tistelöboarne. Lugnad reste sig nu fru Kathrina, och sedan hon vattnat balsaminerna, gick hon till salig fars pulpet att helsa på pappersdockorna. Ingen anade huru djupt hon sörjde gamle löjtnanten. Arve, så mycket han än älskat honom, tyckte, liksom Josefina, att det var väl att vår Herre i behaglig tid kom med hjelpen. Men gumman hade älskat honom så försakande och innerligt, att han till slut blifvit henne nästan lika kär, som sjelfve salig far.
Sig icke kunna antaga de af E. K. M:s Befallningshafvande för rotejemkningen i Jemtland föreslagne grunder, utan deremot, med godkännande af Collegiernes åsigter, i Nåder ansett, att vid Regementets lill 800 man förut nedsatta styrka, samt Häst-esquadronens nuvarande numeraire, borde tills vidare förblifva; hvaremot landets roteringsbörda borde lindras derigenom, att de förr roterade, men nu vacant» hemman, så väl som all hittills oroterad, men ordinarie rotering underkastad jord, vid den förestående rotejemkningen borde indelas till knektehållet, hvartill komme de ytterligare bidrag af Stats-Verket, som till roteringens vidare underlättande kunde erhållas; att, i afseende på verkställigheten, borde hemmanens taxeringsvärde vid roterings-jemkningen tagas till grund, med iakttagande af det sätt, för utrönande deraf, E, K. M. 48o Expeditions-Uiskoltets Förslag lill und. Skrifvelse N.-o 267. tillika i Nåder uppgifvit; alt, i händelse R. St. icke skulle vilja antaga denna grund, någon annan utväg icke återstode, än att genom vanlig RoteringsComrnission låta roterings-jemkningen, i den af Collegierne föreslagne ordning och i öfverensstämmelse med E. K. M:s Nådiga Instruction af den 20 Dec. i8a5, verkställa; att det af Stats-Verket förut till roteringens understöd i Jemtland lemnade bidrag af 6,666
Majit begärt, måste anses hafva haft till ändamål att afhjelpa ofullkomligheterna, icke att på dem bygga ett nytt system, samt Rikets Ständer dessutom tillräckligt uttalat sin mening och afsigt att man barde göra en sanning af 1822 års löfte att gifva institutet en sådan organisation, att derstädes kunde danas skicklige läkare i medicinalverkets alla grenar för Statens behof; hvarförutan Rikets Ständer säkerligen ej skulle tid efter annan beviljat medel till utvidgning af detta läroverk i en sådan skala, att der nu finnas flere lärostolar i de till den medicinska vetenskapen hörande ämnen än vid begge universiteterna tillhopa. Man har ock såsom skäl för afslag å motionerna anfört, att komitéen för medicinska undervisningens ordnande i sitt betänkande förklarat det vara tobe - 14 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskottets Betänkande K:o 94. Tänkt och ändamålslöst», att låta alla tre läroverken qvarstå och göra deni. hvart och ett, sjelfständiga. Hvad komiterade i sitt utlåtande afstyrkte var: att Utrusta alla tre läroverken med så fullständiga lärarekrafter och materiela hjelpmedel att de hvart och ett ensamt för sig skulle vara i stånd att utbilda skicklige läkare. Det måste varit härpå som komiterade syftat med benämningen »sjelfständiga», enär komiterade visat sig nogsamt inse omöjligheten för fakulteterna att. få i de smärre städerna, i brist på större sjukvårdsanstalter, tillräckligt tillfälle för klinisk undervisning, Sundhets-kollegium har också afstyrkt en dylik »sjelfständighet», men ändock framhållit och förordat det förslag, som motionerna omfatta» Vidare har det föregifvits, att Regeringens sednaste beslut om medicinska undervisningens ordnande är i full öfverensstämmelse med Rikets Ständers skrifvelse af den 10
Jag kunde nog tänka mig, att det var någon drucken usling, för när han ropat och bedt några gånger, blef det rent tyst, och jag somnade, trött som jag var efter allt mitt stök. » Denna vår började hon synas mycket ute tillsammans med sina bröder, deras fästmör samt en af dessa damers fader. Denna muntra, lifliga trupp valde alltid vägen förbi fängelset, där Wermér arbetade på ett kontor med utsikt just ut till denna väg. Ofta, mycket ofta, stod fången tryckt intill fönstrets galler, stirrande öfver fästningens vallgraf, hvilken låg mellan honom och hustrun, som skrattande gick förbi. Följande jul kom hon för att tala med honom, d. v. s. för att få penningar. Ett par gånger förut hade han vid någon högtid bedt henne att använda en del af dessa penningar till inköp och tillagning af någon högtidskost åt honom, en lindring i eländet, som då, under vissa vilkor, var fången tillåtet att emottaga. Ami hade då uppfyllt hans bön. Nu nekade hon tvärt att möda sig med så- dant och beklagade sig för mig öfver mannens själfviskhet, som kunde fordra, att hon, som stod färdig att resa bort och fira julen hos gamla vänner, skulle kanske få gå och stöka en half natt för att koka och steka åt honom. Jag bad henne att ej försumma något af sin dyrbara tid genom att dröja i mitt hem; fången skulle i alla fall bekomma julkost. Detta besked lugnade hennes upprörda sinne; med ett tjusande småleende tog hon afsked och ilade hem. Jag kan ej erinra mig, att hon senare besökte sin man. Hennes oförsiktigt visade behagsjuka och njutningslystnad började nu beröfva den sköna martyren en del af helgonglorian, synnerligast som en yngre man nu mera syntes i den trupp, som jämt omgaf henne. En gång kommo Amis mor och äldste bror för att besöka fången. Han bad då svärmodern, att hustrun måtte laga hans fina linne, hvilket han hade tillåtelse att bära. Med harm afvisade fru Blom denna bön, oeh då fången lemnat rummet, kom hon med sin vädjan till mig, om jag ej fann detta anspråk på A m i rent af oförsynt. Hade inte hon och de alla lidit nog för denna persons vanhederliga handlingar?
1898 IDUN alltid står all konstfärdigheten hos en bravursångerska p å så solid musikalisk grund som hos fru Östberg. Därför har hennes sång också alltid verkat uppfriskande och välgörande. pande sanning, som gjorde att hon i detta parti med framgång kunde täfla med en dramatisk artist sådan som Gina Oselio, hvilken hon för öfrigt öfverträffade genom sin smältande, ljufva sång; fru Östbergs mezza-voce är j u nästan absolut enastående i fulländning. Af öfriga italienska partier, som fru Ostberg utfört, nämner jag främst Aida, en af hennes populäraste uppgifter, där hennes sång alltid varit beundransvärdt fulländad, Norma, Gioconda, Elvira i Ernani o c h Leonora i Trubaduren. Bland rena koloraturpartier, som sångerskan utfört, bör man minnas hennes Margot i Hugenotterna, där hon sjöng med ett raffinement och en pärlande teknik, som gjorde hennes utfö- rande af detta parti till ett verkligt unicum. Fru Östbergs största betydelse för vår operascen ligger emellertid i det stöd, hon varit för den klassiska repertoaren. I Mozarts operor, där så mycken sångkonst kräfves, för att de olika partierna skola komma till sin rätt, och där örat i de ömtåliga cantilenorna önskar liksom väga hvar ton på tonskönhetens och tonrenhetens guldvåg, där kommer först fru Östbergs stora konst till full utveckling. Hennes grefvinna i » Figaros bröllop », Nattens drottning och Elvira i » Don Juan » äro nära nog verkliga musikaliska idealprestationer. Till dessa är äfven att räkna Fidelio, där hon sjunger med sådan konst och säkerhet, att åhörarne icke ana de oerhörda svårigheter, som här öfvervinnas, utan endast glädjas åt den ädla skönhet i ton som föredrag, som kväller fram ur hennes återgifvande af den store mästarens härliga verk. Man kan nog få se detta parti mer dramatiskt återgifvet, men knappast höra det sjungas med en skönare hängifvenhet eller med mer suveränt mästerskap. P å detta skall jag blott anföra ett exempel.
Det torde icke gå an att i ett blifvande bankoreglemente införa ett stadgande, som slutar med dessa orden: ”i den ordning 3:dje punkten i utlåt. N:o 61 bestämmer,” utan torde det blifva nödvändigt att det stadgande, som i utlät. N:o 61 omförmäles, blifver i bankoreglementet infördt med den redaktion, som af R. Sl:r slutligen kan med anledn. af detta betänk, blifva beslutad. Jag anhåller derföre att R. o. Ad. ville bifalla ifrågavande tillstyrkande i sak, men med anmodan till BankoUtsk. att uppgöra ett dermed öfverensstämmande förslag till redaktion af bankoreglemente!. Uppå härefter framställd propos. bifölls det af BankoUtsk. föreslagna Stadgandet samt uppdrog R. o. Ad. åt Utsk. att uppgöra detsannnas redaction i Bankoreglementet. Föredrogs ånyo och bifölls BankoUtsk:* d. 14 o. 15 dennes 168 Den 21 Juni f. m. på bordet lagda mern. N:o 62, i anledn. af R. St:s beslut om upphörande af utgifning från banken af sedlar å 16, 12 och 8 sk. samt 14 och 10 sk. kopparmynt. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 14 o. 15 dennes på bordet lagda betänk. N:o 92, i anledn. af väckta motioner om revision och reorganisation af hospitals-anstalterne i riket. Den vid detta betänk, af Hr von Hohenhausen fogade reservation upplästes pä begäran af Frih. Cederström, Claes Rud., som härefter yttrade:
Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, hvad rörande detta ärende förekommit, och an - 14 jellin. Be.iv.~ och Ekon.- Ut skottets Utlåtandei\T:o 119. halla, atl Kongl. Majit lackes i Nåder låta undersöka, om och i hvad nion de llemforare-Båt-Gilie! förunnade idit!i”dieter konna vara förnärmande lor <11; trafikerande och verka menlig! för trafiken, sami, efter sig (öreleende omständigheter, vidunga nödige åtgärder för anstaltens anskaffande, orri den finnes motverka ändamålet eller icke motsvara det. Stockholm den 2<) Oetober i84o. Reservationer af Herrar Friherrarne Hamilton och Leyon hufvud_, hvilka ansett ärendet vara af den enskilda beskaffenhet, alt Rikets Ständer icke borde sig dermed befalla, och således tillstyrkt, att Utskottet borde vidblifva siLL först afgifne yttrande. Af Herr Wallander: ”Utskottet har visserligen föreslagit, att en sorts undersökning bör ske, men likväl ej sådan, sorn en del ledamöter inom delsamma föreslagit. Jag nödgas derföre reservera mig emot beslutet, såsom, efter min öfvertygelse, ej ledande fullkomligt lill målet. Jag hade trott, att Utskottet, enlig! hvad discussionen inom detsamma föranledl, hade bordt tillstyrka, att, om Båtförare Gillet ej skulle alldeles kunna upphöra, delsammas privilegier åtminstone så mycket minskas, att det stöde hvar och en fritt alf af detsamma sig begagna eller icke. Jag hade trott detta nu kunna och böra ske, så mycket heldre, som beständigt höres talas om nutidens tvång och att en allmän frihet snart måtte inträda samt följaktligen alla ganda monopolier afskaffas, så mycket angelägnare, som klagomål deröfver hörts vid flera Riksdagar, ej allenast af ortens invånare, utan af representanter frän städerna vid Wenern.” 3N:o 119. Ani., till Exp. Utsi:, dea 20 Not. lil. 6 e. m.
Enligt den under nuvarande riksdag verkställda statsreglering, hvilken från och med instundande år 1861 kommer att tillämpas, utgöras förslags-anslagcn af nedan uppräknade, å Riks-staten för nyssnämnde och följande år uppförda, anslag, nemligen: under Andra Hufvudtiteln: till fångars vård och underhåll; „ mcdiko-legala besigtningar; „ skrifmaterialier och expenser, ved, m. m.; „ reseoch traktaments-penningar; „ ersättning åt vittnen och parter; under Fjerde Hufvudtiteln: till fouragering af artilleriets och värf vado kavalleriets hästar; „ beväringsmanskapets vapenöfning; „ inqvarlerings-kostnader i Stockholm; „ inqvarterings-kostnader i landsorterna; „ reseoch traktaments-penningar; „ skrifmaterialier och expenser m. m. för Landtiörsvars-departementets Kansli-expedition; Stats-Utskottets Memorial N:o 217. under Femte Hufvudtiteln: tillskott till de för båtsmans-indelningen i Blekinge anslagna räntor; till båtsmännens beklädnad, bögst 74,505 R:dr; „ reseoch traktaments-pcnningar; „ skrifmaterialier och expenser m. m. för Sjöförsvars-departementets Kansli-expedition; „ skrifmaterialier och expenser m. m. för Flottans stationer och depot. under Sjette Hufvudtiteln: till utflvttningshjelp efter laga skiften; „ odlingsbjelp m. m. för krono-nybyggare; „ ersättning för joraförluster genom kanaloch väg-anläggningar; „ skrifmaterialier och expenser, m. m.; „ reseoch traktaments-penningar. under Sjunde Hufvudtiteln: till karta-sigillata-omkostnader; „ omkostnader lör kontroll-verket; „ skogsplanterings-kassan, ersättning för hemmans-räntor och arrenden, m. m.; „ lyshållning m. fl. utgifter för Kronans publika hus i Stockholm; „ städers friheter; „ transportkostnader för Statsverkets bergseflekter; „ observationsoch uppbörds-procenter, m. m.; „ mantalsskrifnings-pro vision; „ institutioner; „ uppköp af ved för Wisby krono-kalkugn; „ re»eoch traktaments-penningar; „ skrifmaterialier och expenser, m. m.; äfvensom det kontanta anslaget till Post-verket samt anslaget till Tullverket, att af postoch tull-medlen direkte utgå. under Åttonde Hufvudtiteln: till Biskopens på Gottland lön; „ löntillökning åt 13 Konsistorii-notarier, högst 3,510 R:dr; „
Till den yngsta konstnärsgenerationen höra Aua Lagerwantn och Gerda Roosvall-iZallstmius, hvilkas arbeten häntyda, i synnerhet hos den senare, på verklig konstnarlig beghfning. Hålla dessa unga artister hvad de nu ' lofva, torde vi hafva ännu ett par goda konstnärsnamn att lägga till de föregående. Såsoiii, åtminstone numera, uteslutande porträttmålarinnor kunna vi nämna Hildegard Norberg och lKersti * Cardon. Deras goda, väl studerade, gedigna, om än något torra arbeten motsvara de kraf, som ställas på en omtyckt portriittör, livars alster äro beräknade att införlifvas med faniiljens porträttsamlingar, och darföï ej f&amp; stämplas af en allt för långt drifven djärfliet i behandlingen eller direkt skattande ht någon extravaga.nt konstriktning. Hildegard Norberg är sedan länge sysselsatt med beställningars utförande å officiella, för högtidliga embetslokaler afsedda bilder af värdiga och högt uppsatta man, och hennes stilart med nästan tung och dock fulltonig färgskala och solid teknik ägnar sig ocksh förträffligt till denna uppgift. Kerstin Cardon har utom sin verksamhet som producerande artist, intagit en f ö r konstens stiiidpunkt i vårt land ytterst viktig ställning i sin egenskap af lärarinna i teckning och målning. Under n0ra två decennier har största antalet af de till vidare utbildning vid Eria konsternas alcadeini, allvarsaint strafvande unga konstnarsainneiia, likasom det Innu större antalet konstälskande, soin velat stiidera vid sidan af denna iiistitution, passerat genom Kerstin Cardons glada, ljusa atelier vid Drottiiiiiggatan och dar funnit en lika g r u r d i g soin konstnärlig utbildning. Yngre än de senare är Elisabetlh TVnrvifzg, hvilkens namn beklagligt nog icke torde vara inycket kändt af den stora allinanlieteii. Detta larer dock få anses niycket vara artistens eget fel, som sällan exponerar något af sina arbeten.
Maj:ts nådiga proposition angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missväxtår. XXVI. 1 36. — N:o 3g5. angående ifrågaställa extra statsanslag för undervisningsverket, vettenskaperna och de sköna konsterna. XXVI. 4. *— N:o 3g6. angående utbetalning af Land tbruks-academiens hos Statsverket innestående byggnads-capilaler. XXVI. 114. -— N:o 397. angående beviljadt extra statsanslag för en arbetsinrättning i Eskilstuna fristad. XXVI. i3b\ — N:o 398. angående ett af Kongl. Maj:t äskadt extra statsanslag till Landshöfdinge-residenshus. XXVI. 137. — N:o 3gg. angående ersättning åt vissa Commendantef för sporliars förlorande, till följd af Kongl. Maj:ts nådiga förordning d. 3 Juli 1840, örn prejning för Rikets fästningar af örlogsoch andra fartyg. XXVI. 13g. *— N:o 4°o. angående ändring af Författningarna om soc - ( H2 ) kenstämmor och om bildande af Communal-styrelse, XXVI. 13g. Expeditioner lill Kongl. Maj:t, Rikets Ständers: — N:o 4oi. med förslag till stadga om fattigvården i Riket, jemte sjelfva förslaget. XXVI. 13g. — N:o 4°2. om ändringar af författningarna rörande laga försvar och lösdrifvejiet, samt i fråga om tvångsarbetshus, m. m. XXVI. 1,72. — N:o 4o3. angående granskning af de i Statsrådet förda prolocoll. XXVI. 191.