Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Rosenblad har anmärkt, att de nuvar. stora tidningar nes redacteurer åtagit sig att uti sina tidningar lemna rum för så beskaffade fullständiga refereringar: detta lär, enligt hvad redan en annan talare upplyst, vara ett misstag. Man har här uppgifvit, att mitt yttrade påstående angtde förslagets oantaglighet vore oriktigt och olämpligt samt saknande all grund. Jag får derföre ytterligare framställa några skäl för detta påstående. Jag anser nemi. orätt 46 Den i Augusti. alt medel, sorn äro utgjorda och sammanskjutna för vissa ändamål, användas till andra: R. o. Ad. har visserligen, sedan längre tid tillbaka, begagnat sin rättighet att taxera sina ståndskamrater i och för utgifter för R. o. Ad:s deltagande i Svenska folkets representerande vid riksdagarna, d. v. s., för underhållet af Ståndets hus och aflöning af dess betjening; men dessa utgifter hafva icke, så vidt jag kunnat erfara, någonsin blifvit använda till så beskaffade särskildta ändamål, som det nu ifrågasatta måste anses vara. Vilja R. o. Ad:s närvar, ledamöter genom särskildta medel kringsprida sina yttranden i tryck; så lärer det vara deras skyldighet att sjelfve vidkännas den oundvikliga kostnaden derför. Den nu yttrade åsigten, att R. o. Ad. skulle äga rätt att beskatta Ståndets både närvar, och från var. medlemmar, kan jag icke gilla. Reg.F:n tillerkänner endast Svenska folket beskattningsrätt, hvilken blott kan utöfvas af alla Stånden gemensamt, och ej af hvarje RiksSt. särskildt. I afseende på lämpligheten af det nu under öfverläggning varande förslag, torde jag få erinra, alt det, enligt min tanke, i sanning är olämpligt, att ett RiksSt. utser personer, hvilka å Ståndets vägnar skola skrifva i tidningarna. Jag kan föröfrigt omöjligt inse huru dessa officiella underrättelser om Ståndets förhandlingar skola blifva ändamålsenliga, med mindre de inför Ståndet justeras och af dess samtliga ledamöter godkännas.
Till Amazonlig bildning, kraft och mod, och temperamentets lif och snillets eld, förenande sitt köns behag, framblixtrar minnet af fröken Carin D u Rietz som en i yppigaste strålglans slåcknande meteor, ett den lekande naturens fantasmagorispel af nog sällsamt könblandad syftning. A f romangift som af föräldrars hårdhet må- hända lika förirrad, förlöpte hon deras på Smålands gräns af Somensjön vattnade gods, men blef i Stockholm af sina bröder ertappad, i Castenhof inhäktad och föräldrarne för lämpligare fängsel återförd. Dock snart från Somenäs så kallade tornkammare åter flydd, kastade hon sig herstädes, på Wermdön, under vår oldrige morfaders [frih. Jakob Cronhjelm å Söderhofva på Wermdön] och mina föräldrars milda beskydd. Under tiden af de sina återhemtad, men icke återvunnen, uteblef ej länge dess under karlförklädnad lyckade tredje escapad, illustrerad af anvärfning vid Kongl. Lifgardet, i hvars grofkornade kommismundur den intagande soldatfiguren ständigt ägde all sin qvinnolist af nöden för att oupptäckt afleda äfven sitt eget köns henne så frugtlöst bjudande vinkar. Redan tjänstgörande gardist, hade hon, svärjande fanan, ägt fintlighet undgå visitationsformelns vå- da. Men då hon af sin allt i låga tändande fägring, med hvarje dag mera bemärkt, med hvarje dag fann sitt äfventyrs fortgång omöjligadt, fångade hon, postande vaktkarl vid Drottningholms slott, ögonblicket af Konungens utgång, för att knäfallande yppa honom sitt namn och sitt kön. Af den alltid store Gustafs originela mildhet upphemtad, lugnad och genast till den intressantaste flicka förvandlad, anordnade henne monarken, jemte ungraötractamente hos Lovö pastor som pensionaire, en mera feminine uniform som brud-costume och en mera maskulin hofpredikant som man, med Kongsbacka pastorat som hemföljd.
I anledning häraf få Utskotten Vördsarnligén anmäla, att Utskotten uti särskilt Betänkanaf denna dag öfver en inom Vällofl. BorgareStåndet väckt motion otn vidtagande af medel till Einske Handelns inskränkning, äfven rrieddelt utlåtande öfver den i sammanhang dermed stående framställning, sorn Herr Munck af Rosenschölds ofvanbetörde Memorial innefattar, samt deruti tillika uppgifvit dé anstalter, som Utskotten ansett kunna bidraga till vinnande äf det med förenämnde motioner åsyftade ändamål, och hvilkas förökande med den af Herr Munck af Rosenschöld nu föreslagné ytterligare utväg, Utskotten så mycket mindre tro sid böra tillstyrka, som Utskotten icke kunna inse, att de 1488 Ståls-Utskottets Betänkandenl menliga Följderne af närvarande Hnndelsförhat* landen med Finland derigenom skulle kanna mint*. skås elier upphäfvasj Blifvande detta yttrande Riksens Högloft. Ständers pröfning likväl un» deistäldt. Stockholm den 15 Maj i3iå, N:r 260, Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande, angående vackt motion om inlösande af de sä kallade Schlegelska Godsen i Hallands Län. (j*”enom Protocolls-Utdrag af den 47 sistledne December har Hedervärda Bonde - Ståndet till Stats-Utskottet remitteradt ett af Riksdagsmannen för Halmstads, Höks och Tönnersjö Härader i Hallands Län Pehr Bengtsson ingifvit så lydande Memorial: ’sAtko:ns'en till Kronans Gods oek
Pfeffer. iia/fars-iippj öfverensstämmelse med 5 8. uti Lagen för Rikets Ständers Bank giller och Öjversigter. af aen 1 Mars 1830, jeronförd med Banko-Reglementets 24 §., är, dels, för hvarje halft år, uppgift öfver förhållandet emellan Bankens Metalliska Kassa samt utelöpande sedlar och depositions-skuld jemte obegagnade andelar al Kreditiv och låneförlag, samt dels, efter hvarje års slut, öfversigt af Bankens hela ställning upprättad, tryckt och med allmänna Tidningarne utdelad. Berörde uppgift har för tiden från och med sednare halfåret 1851 blifvit uppställd enligt det formulär, hvilket vid sednaste Riksdag meddelades. Som de wecAo-uppgifter öfver sedeloch depositions-skuld samt metallisk Hassa, Chefen för Kontrolloch Revisions-Afdelningen har att lill Fullmäktige aflemna, undfått en med halfårs-uppgifterna öfverensstämmande förändrad uppställning; så, och med begagnande af de uti Tableaueri öfver Laneoch Kreditiv-rörelsen befintliga upplysningar angående den del af nämnde rörelse, som besörjes genom Bankens Låne-Afdelning, föres numera vid Fullmäktiges expedition en tabell, utvisande, för hvarje vecka, den summa, Fullmäktige, ulan alt öfverskrida det bestämda maximum för sedelstock, kunna använda. Den 15 nästlidne Oktober var förhållandet, jemnlikt nämnde tabell, följande: Bankens Guldoch Silf ver tillgång', ev alverad i R: dr B:ko 16,255,330: 39. 4. Enligt 123 §. i Banko-Reglementet får sedelstocken derutöfver högst utgöra . 20,000,000: Summa 36,255,330: 39. 4. Sedelskuld. Utelöpande sedlar, invisningar och insättningsbevis . 25,166,216: 31. 3. Dep o s i tio ns-skuld:
Ramsjö socken inom Vestra Helsingland, som förut tillhört Ljusdals socken derstädes, blef dels i följd af sin vidsträckthet och stora folkmängd, men synnerligast genom aflägsenheten (circa 5 mil) från moderkyrkan, för några år sedan eget pastorat, ehuru då och ännu till större delen beslående af krononybyggare. Att denna nya församling, hvars folkmängd nu utgör öfver 800 personer, deraf 53 skaltehemmans-egare och 55 nybyggare med tillhopa 16* mantal gammal och ny skatt, på denna tid icke kunnat så särdeles förkofra sig är påtagligt, då allt hvad den kunnat åstadkomma måst användas tili reparation och nybyggnad af pastorsboställe och skolhus; men hvad som likväl mest förhindrar dess framgång och utveckling så i ena som andra afseendet är brist på kommunikation eller väg till annat samhälle eller landsväg. Som förut är nämndt har Ramsjö 5 mil till Ljusdals kyrka, deraf från sistnämnda ställe till Letsbo 1| mil, en smal och dålig byväg, och vidare från Letsbo till sjön Hännan, 1 mil, ännu sämre väg samt från sistnämnda ställe ingen väg annat än att ro med båtar eller köra på isen, då den är farbar, men då den hvar ken brister eller här äro församlingsboerne alldeles afstängde och i saknad af ali kommunikation med andra eller med allmän väg. Det var med kännedom om denna behjertansvärda belägenhet som frågan bragles å hane i länets Hushållnings—sällskap och som sällskapet förmåddes alt af dess medel anslå 500 R:dr till betäckande af undersökning och upprättande af kostnadsförslag till en 12 fots bred väg från Letsbo by till Ramsjö kyrka. Detta kostnadsförslag, upprättadt af Ingeniören Magister Soneson, uppgår till 80,850 R:dr R:mt och har af vederbörande, jemte församlingsboernes åtagna förbindelser för 3 af anläggningskostnaden och vägens framtida underhåll, genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet blifvit ingilvet till Kongl. Styrelsen lör allmänna Vägoch Vattenbyggnader, med anhållan om anslag af allmänna medel lill företagets utförande.
Det är bekant, att Thomas Thorild år 1787, innan han anträdde den engelska resa, med hvilken han ville begynna sin omhvälfning af de europeiska förhållandena, beslöt sig för att i Upsala förvärfva sig doktorsgraden och det inom både den juridiska och den medicinska fakulteten. För att förverkliga denna plan lämnade han Stockholm och sitt fria litteratörlif i hufvudstaden och öfverreste till Upsala i mars månad samma år – åtminstone uppgifver han i ett bref till sin gynnare Tham på Dagsnäs, dagtecknadt den 1 mars, resan som omedelbart förestående och Upsala som sin framtida poststation. Vid sin ankomst till universitetsstaden föregicks han helt säkert af en icke obetydlig ryktbarhet, ehuruväl meningarna om honom voro ganska delade. Med undantag för hans egna anhängare och unga poetiska följesvenner samt det af Atterbom och Ljunggren skildrade vänkotteri, med hvilket han på Stockholms caffehus brukade hålla »sina preliminära deliberationer», var han väl dock hufvudsakligast i den allmänna uppfattningen känd som den geniala men halft »förryckta magister Torén» (Schröderheim), den excentriska tidningen Granskarens excentriska utgifvare, om hvilkens öfverspända idéer och slagfärdiga kvickheter man i det dåtida Stockholm hade åtskilligt att berätta. »Herr Thorild», skrifver sålunda Gjörwell år 1786, »ett helt annat Original, har ock sedan ett par dagar gjort sig ryktbar, dock på en mycket sublim Sida, ty han sträcker ej ut sin not efter enskyltas Penningar utan efter hela menniskoslägtets tankar; så mycket han vill att de förra skola vara i ett borgerligt samhälle oanfäktade, så nitisk, så alldeles lågande är han för de sednares kringspridande på alla händer.» – »Den bekante Thorén,» skrifver vidare Schering Rosenhane till sin förman kanslirådet Jakob v. Engeström den 13 maj 1784, »var härom dagen på et värdshus och drack Brorskål med en försupen underofficerare. Dagen efter gick den sistnämnde till Thorén för at ännu närmare stadfästa bekantskapen.
Vid öfvervägande af hvad således förekommit, har Kongl. Majit, under den 2 9 Mars 1825, i Nåder förklarat sig halva funnit, att 156g års Lunds Landsbok icke kan tilläggas sådant vittsord, att derpå något Beslut bör byggas uti de fall, då den från andra senare trovärdiga handlingar afviker, helst, under tidens längd, många för. ändringar efter dess upprättande kunnat sig tilldraga; om Lnndaboken än ägde fullt vitsord, befunnes dock dess innehåll i den sak, hvarom fråga är, vara mörkt och tvätydigt; ty af åtskilliga Kongl. Danska Förordningar Stats ,Las s.AUm.Besv o.Oec.-Utsk.Bet.N:o$6. 27 och om den tidens Cameral-Verk befintliga underrättelser vore sannolikt, att ordet Dominium icke betydde städsel-rätt, utan att denna rätt åtföljde detsamma som, i Sverige, Jordeboksränta, samt att Döminium är en öfversättning af Danska ordet Herlighed och Höjhed, och utmärkte en serskild slags rättighet, såsom till Birke Ting, Jus Patronatus, fördel af Jagt, Fiske, Skog &c. Den af Kammar-Collegium från Landeboken hemtade bevisning, huru dess mening än tydes, har Kongl. Maj:t likväl ansett förfalla, genom den uti denna sak företedda 77 år yngre gällande handling, ; nemligen Kronans Jordebok för år 1646, som upplyser förhållandet med de ifrågavarande hemman vid Hallands afträdande nemligen att de då voro Kyrkohemman ; en egenskap, den de icke kunna anses hafva derigenom förlorat, att de år 1725 blifvit införde i Krono Columnen, emedan Kongl. Resolutionen på Presterskapets Besvär den 7 Julii 1752 §. 10 innehåller den försäkran, att de Ecclesiastique hemmanen, genom Jordebokens nya inrättning, ej skulle ombyta den natur, som dem, efter Privilegierne tillkom, hvilken försäkran ock är af Kongl, Majit i Nåder vorden förnyad.
Når nu R. o. Ad. redan afslagit de förslag, som åsyftat att anslag, hvilka åro lill löntagare indelade skulle indragas till statsverket, så förmodar jag, alt R. o. Ad. ännu mindre bifaller, att en dylik indragning må ega rum med de anslag, som blifvit allmänna verk och inrättningar beviljade. Jag anhåller således, att R. o. Ad. måtte afslå den första punkten som slutar med orden ”till statsverket indragas”. Gr. Lagerbjelke: Den siste värde talaren har ansett lagstiftaren böra vara mera mån om bibehållande af anslagen till de inrättningar, som här äro i fråga, än de till stater och corpser Den 11 September f. m. 253 beviljade. Jag vill visserligen icke förneka riktigheten i delta hans påstående, men just på grund deraf anser jag, att hvad Frih. Palmstjerna vid den 20 punkten föreslagit, bör vid denna punkt tagas i betraktande, såsom ledande till fördel för indelningshafvare. Fördelarne derutaf, att hafva en indelad inkomst Dr, såsom jag förut framställt, alt man icke är beroende af penningevärdets omvexlingar och icke eller af det mera eller mindre blomstrande tillstånd, hvaruti statskassan kan befinnas. Men dessa förmåner rubbas ingalunda derutaf, att uppbörden öfverflytta» för indelningshafvaren på statsverket. Att sjelf hafva befattning med uppbörden, måste medföra hvarjehanda besvär, och det ligger sålunda i indelningshafvarens intresse, att blifva befriad derifrån. Derförutan måste ihågkommas, alt restantier uppstå, att uppbörden i allmänhet, dä den ombesörjes af indelningshafvare, icke sker med den skyndsamhet, som då den är öfverläten åt kronans uppbördsman, och att den, som har inkomster af indelade räntor sig anslagen för det närvande icke alltid dilför, hvad honom tillkommer, emedan dels afskrifningar måste ske, och dels under missväxtår räntegifvarne icke kunna utgöra deras räntor, utan dermed måste anstå till ett kommande bättre års skörd.
Vidare bör härvid den omständighet komma i betragtande, att Sillfiskets behof är ganska korrt. Stundom ligger det Fartyg, som skeppar den saltade Sillen, redan på den ena sidan af Bryggan, der den färska Sillen tages ur Båten på den andra; ofta är Sillen inom Tre månader, efter det han är fiskad, redan i Utländsk hamn, och stundom inom el många veckor. Den bästa tiden för denna rörelse inträffar emellan Michaeli och Jul, då andra Näringar minst behöfva förlag; af sådan art får jag nämna Jetnhandteringen, som vanligen tar sina förlagslån vid Marknaderne i Mars månad, då ej Sillfisket börjar förrän emellan September och Jul. Vidare hvad af OdlingsLån användes, skei under den vackra årstiden. På samma Den 8 Juna f. m. 55i sätt äfven de medel hvilka användas till Ström* rensning. Under sådane förhållanden torde jemväl till en del kunna räknas Magazinslnrättningen, hvilken ej alltid behöfver sin fond. En värd Ledamot har nämnt om frihet i Näringar, såsom hufvudsakligt medel till Nationalförkofran. Jag instämmer så mycket häl. dre deruti, som den nyss af mig omnämnde Näringsgren ger härför det kraftigaste bevis. Ingen Näringsgren är så fri sorn Sillfisket. Ingen klippa, ingen vik i hela Bohus Läns Skärgård är fredlyst, eller stängd för Fiskaren j också här ser man Svenska Nationens kraft och idoghet utveckla sig till en förvånande grad. Under den oblidaste årstiden på ett svallande haf och under de häftigaste stormar, tänka de blott på sin handtering, och trotsa med härdade kroppar alla väder i öppna Båtar. Jag kan ej utan tillfredsställelse tänka tillbaka på de tider, då jag, i jemförelse med hvad jag sett å något annat ställe på jorden , såg den lifligaste rörelse omkring Bohus Läns mera än någorstädes kala klippor.
Ser mänader efter det han derom inför Harads-Rätten i Orten gjort anmälan; dock med förbindelse för den delägare, som innan loppet af de senast förflutne 17 arén, söre den dag han sig föreningen afsagt, enligt samma förening erhållit Brandstod, att begära Domarens föreskrift, huru mänga är han, i förhällande till den undsängna ersättningen, bor gifwa Brandstod till öfriga delägare uti den fränträdde föreningen, som brandfkada lida, och i Allmänna Brandförsäkrings-Fonden ej ingåttDe Den s Augusti. 2Z67 pä bestämd tid ingängre Brandstods-föreningar böra deremot icke rubbas eller upphäswaö, sa wida ej alla wederbörande derom åsämjas. Härwid iaktlagcs dock, att ben som will fränträda enskilda Brandstods-föreningar, ware sig va bestämd lid sedan densamma tilländalupit eller ock pa obestämda ar, skall wara owillkorligen skyldig att i Allmänna Brandförsäkrings-Fonden inga, och styrka sädant werkeligen wara fullgjordt, innan han kan anses wara fri frän uppfyllande af och delande i de VrandstodSföreningar, ssm bliswit slutade eller framdeles af Ortens Jnncwänare träffas. Dctzutom och da > Allmänna BrandförsäkringsFonden ej winnes någon ersättning för Lösören, utan allenast för Hus och Byggnader, men ofta Lösöron utgöra redbaraste egendomen, dä Husen äro brist, fällige, anhälla Riksens Ständer i underdånighet hos Eder Kongl. Maj:t det, genom Herrar Landshöfdingars åtgärder, Länens Jnnewänare sä i Städer som pä Landet, blifwa dels uppmuntrade att Iwa försäkra sina Hus i Allmänna Brandförsäkrings-Fonden, dels ock föreställde nyttan och förmanen deraf, att särskildt stuta lämpelige föreningar i afseende pä ersättning för de genom eldswäda förlorade Lösöron, warulagcr och cffecter af alla stag; hwarwid Riksens
Sirs bank, sä vågar jag vördsamt föreslå, att denna skuld, stor 100,000 rrdr broo, måtte i behörig ordning blifva afskrifven. Remitterades till BanköUtsk. Frih. von Stedingk, Styrbjörn: Den af mig uti plenum d. 4 dennes väckta motion, angrde bestämmande af böter för uteblifvande vid Bänkmrs-val, har jag nu skriftligen författat, och anhåller alt densamma få uppläsa, sä lydande: Inom R. o. Ad. hafva böter blifvit stadgade för ganska obetydliga förseelser, såsom alt stå på gängen, eller luta sig mot skranket under Ståndets öfverläggningar; men deremot saknas sädane böter för uleblifvande vid Bänkm:s-val. Sädane val hafva ägt rum, och ehuru Bänkm:s-fördeluingen upptager 18 ä 19 personer på hvarje Bänkmrs-afd., hafva dock ej flere än 13 å 14 väljande på somliga Bänkafdelmr sig till val infunnit. Af sådan anledn. får jag väcka den motion, att R. o. Ad. ville besluta, att den ledamot, som från Bänkm:s-val är frånvar., skall i den händelse han ej uppgifver före valet giltigt skäl till sitt uteblifvande, bötfållas till något af R. o. Ad. bestämdt belopp. Jag inser visserligen att denna motion ej vinner bifall af en Den 11 December. 185 slör del af Ståndets ledamöter, men i anseende till ämnets vigt kan jag icke undanhålla mig, att densamma framställa. Om remiss till Ridd.Utsk. anhålles. Frih. Cederströbo, Anders: Jag vill visserligen icke motsätta mig remiss af Frih. Sledingks ifrågavar. motion, men jag kan dock icke underlåta att till Ståndet hemställa, hvad ändamål egentligen vinnes genom denna motion, enär Ståndets ledamöter enligt Ridd.Ordn. äga alt, efter godtfinnande, i Bänkrms-valen deltaga eller icke deltaga. Frih. von Stedingk:
Jemte ett noggrant iakttagande af hvad Rikets Ständer, i afseende på förvaltningen af Riksgälds-kontoret och dit anslagna medel, beslutat och föreskrifvit, åligger Fullmäktige att omsorgsfullt vårda och befrämja detta verks räll, säkerhet och förmån, samt för öfrigt vidtaga alla på Fullmäktige ankommande åtgärder, i och för verkställigheten af de utaf Rikets Ständer Fullmäktige meddelade beslut och uppdragna åligganden. § 247. Befallningar, som af någon annan, än Rikets Ständer, meddelas, angående användandet af Riksgälds-kontorets tillgångar eller förvaltandet af samma verk, få icke af Fullmäktige åtiydas och efterkommas; varande Fullmäktige, för sina åtgärder i denna egenskap, Rikets Ständer eller deras Stats-Utskott och Revisorer allena redo skyldige, samt kunna icke för sitt förhållande lill ansvar ställas, utan i laga ordning och till följd af Rikets Ständers eller deras Revisorers beslut, eller, mellan riksdagar och revisioner, genom Rikets Ständers Justitie-ombudsman (70 § 2 mom. Riksdags-ordningen; 3 § Ansvarighets-lagen). § 248. Till ledning vid pröfningen och afgörandet af förekommande ärenden, för hvilkas behandling antingen icke några eller mindre tillämpliga och bestämda föreskrifter blifvit af Rikets Ständer meddelade, ega Fullmäktige att af Rikets Ständers Revisorer begära råd och yttranden. Hör till StatsUtskottets Memorial N:o 293. 11 § 249. Såsom honorarium åtnjuter hvarje Fullmäktig Ett tusen femhundra Riksdaler årligen; hvarförutom Fullmäktig, som ej är i Slockholm bosatt, eger alt för en resa årligen till och från hemorten uppbära kostnads-ersättning. beräknad efter skjuts för Två hästar. Angående Fullmäktiges sammankomster. § 250. Med undantag af de, enligt § 229, åt vissa Deputerade uppdragna bestyr och åligganden i afseende å lånet för statens jern vägs-byggnader, böra Ma Fullmäktiges behandling tillhörande mål inför Fullmäktige, vid deras sammankomster, föredragas och fä endast der afgöras. § 251.
"Att efter orden e» "mellan Riksdagarne kunde tilläggas: enligt en dem "af Riksens Ständer föreskrifwen Instruction, "äfwcnsom att utsättas mätte, det Revisorerne "skola framdeles som hittills af konungen L "wänlig Ordning kallas." Anmärkningen är i §:n iagttagen. "Att Revisionerne mä begynnas ben Is Attg. "och räcka till November Mänads fluk, samt att un"der Ständernas Revision böra läggas icke allenast "Commerce, Collega Discontfond, utan ock andre Pu"bliqua Catzor och Medel m. m." Mskottet har, efter noggrant ifwerwägande, ansett den projekterade tiden till Revisionernes början wara den lämpcligaste. Hwad den senare päminnelsen angär spncs det följa af sig sjelf, att allt det som med Stats-Werkct äger omedelbarligt sammanhang bör äfwen undergä en dermed gemensam granskning. Borgare - S tändett: "Anmärkning wid "stadgandet om Revision af Stats-WerketS tillftänd, "styrelse och förwaltning, samt att nägon föreskrift om "RevisorcrneS omrbstniugssätt mätte i §:n inflyta. RcvisorerneS befattning utstakas iden afRikssenS Ständer meddelande Znstruction, den Rcvisorcr ne - Den lo October. 4025 ne c) kunna öfverskrida. Gränsorne för benna befattning ära emedlertid, äfwensom omröstningssättet, nu mera i § utsatte.. H. 69. Ridder skåpet och Adeln: "att städ"gas mätte, det Riksens Ständers Fullmägtige och "Revisorer ej kunna i stna göromäl emottaga befall, "ningar eller till redo och answar ställas, utanaf Riksens Ständer allena. Anmärkningen iagttagcn och ctk dermed enligt tillägg i Z:n infördt. "Drkas följande förändrade redaction: Ej ma ''någon till Hullmägtig eller Revisor förord' naS Ivid samma werk uti hwilket han är ?'Redowisande."