Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För att träffa samojederna gingo vi nu vester ut, passerade flere bäckar, hvilka djupt genomskurit marken och voro omgifna af höga vallar, tills vi efter en half timmes vandring kommo till en bred, men ej särdeles djup elf, omöjlig att öfvervada. Vi återvände derför till vår båt i afsigt att på andra sidan elfven söka en landstigningsplats, men som Lenas afstånd från land var betydligt och blåsten tilltog, ansåg kaptenen tiden ej medgifva oss att företaga en så lång utflygt. Så vidt vi kunna döma af vårt hastiga besök, föreföll vegetationen på denna del af Jalmal ganska rik. Särskildt voro de höga bankarne rikt täckta af fanerogamer och lafvar och skulle förtjenat en noggrannare undersökning. Våra flygtiga iakttagelser öfver växtligheten härstädes kunna dock hafva sitt intresse i och för jemförelsen med Beli Ostrows flora; vi insamlade och antecknade en del högre växter102 samt ungefär 40 lafarter. Nordqvist fann faunan likna den närbelägna öns och träffade dessutom två coleopter-arter. Efter 26 timmars stillaliggande i sundet lyftade vi åter ankar och gingo öster ut, följande en ränna med 10 till 16 meters vatten. Vi kunde ej finna dennas lopp längre åt öster, utan måste, oaktadt vi voro nära östliga ändan af Beli Ostrow, besluta oss att vända för att åter gå ut genom sundets vestra inlopp. En mängd strandad is sågo vi på öns nordkust, hvilken, från sjösidan sedd, icke företedde någon olikhet mot den af oss besökta delen. Den 7 augusti anlände vi till Dicksons hamn.» Ur löjtnant Hovgaards berättelse om samma utfärd meddelas här en karta öfver Beli Ostrow och den närbelägna kusten af Jalmal, å hvilken jag benämnt sundet mellan ön och fasta landet efter Malygin, en af de käcke ryske sjömän, som för snart ett och ett halft sekel sedan första gången seglade genom detsamma.
Äfven föreslår jsg, att samma reglering må vidtagas vid Skånska HusarRegementet, hvarmed förhåller sig i denna fråga alldeles på samma sätt, som med Skånska DragonRegementet, och jag yrkar på alla dessa skäl terremiss af ifrågavarande Betänkande. 126 N:0 Ii Friherre Ankar/värd, Carl Henria Vid åttonde HufvudTitela har jag trodt mig finna anledning till den anmärkning, att Kongl. Maj:t tillkännagifva att för andra extra utgifter än sådane som för de Ministeriela ärenderna erfordras. endast 50,000 Rtdr Banco behöfde anslås. Då StatsUtskottet föreslagit den gräns, hvarutöfver det icke trodt sig för MinisterStaten kunna tillstyrka Riksens Ständer att öfverskrida , hade jag trodt att Utskottet uti Staten icke till extra utgifter bordt uppföra högre belopp än 50,000 R:dr, då i annat fall de öfrige 50,000 R:dr alltid blifva tillgängUiga för att i och för MinisterStaten användas, oaktat Utskottet ansedt denna Stat vara fullkomligen fy 1 d genom det föreslagna anslaget; jag tror derföre att artikeln extra utgifter under åttonde HufvudTitela bör inskränkas till 50,000 R;dr. Underrättad, att de på åttonde HufvudvudTiteln uppförde extra utgiftsmedel icke alltid redovisas, på sätt Författningarne i allmänhet stadga, utan tillen betydlig del inför Konungen allena redovisas, har jag deraf hämtat anledning om förhållandet söka närmare upplysning; och jag har funnit huru vid sista revisionen, dess Ordförande Herr Grefve Gyllenborg, framstäldt en motion, det allmän redovisning för alla extra utgiftgmédlen i sammanhang med anslaget borde förbehållas så:0tn Den 7 Juhi c. m. Den 7 Julii c. m. 127 ett vilkor för dess bestämmande. De extra utgiftsmedel, sorn för de tre sista åren efter Konungens
Remitterades till Stats-Ulskottet; af den 6:le dennes, angående befrielse för Lofta, Gamleby och Törnesfalla församlingar i Linköpings Stift och Galmare Län från utgörande al socknegångs-spanmål eller så kallad skolmästare-skäppa till Rector och Collega Scholae i Westervik: Remitterades till Stats-Utskottet; af den 6:te dennes, angående den vid sistförflulne Riksdag bestämda så kallade curhus-afgiftens vidare fortfarande och användande: Remitterades till Bevillnings-Utskoltet; och af den 6 dennes, angående ett lån af allmänna medel för uppförande af en gymnastik-byggnad för lärdoms-skolan i Malmö, uti hvilket ämne Herrar Winge och C. J. Kock jemväl sig yttrat: Remitterades till Stats-Ulskottet. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades Herr de Mares denna dag afgifna yttrande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående upphjelpande af boskaps-skölscln i Riket, medelst anläggande af Staiwholländerier. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S D. Remitterades: Till Statssamt Almänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: l:o Sven Heurlins från Kronobergs Län, motion 0111 Biskops-lönernas indragning; 2:o Erik Norbergs från Westerås Län, motion om indeldle räntors förvandling i penningar och ingående till Stals-Verket; Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet; l:o Jäns Palmkvists från Skaraborgs Län, motion om inställande af beväringens årliga vapen-öfningar; 2:o Matts Pehrssons från Stockholms Län, motion 0111 Bålsmanshållets försättande på vacance-fot, antingen i allmänhet, eller, om sådant ej kan ske, åtminstone inom de båda Roslags-Compagnien; 3;o Tobias Linds från Götheborgs och Bohus
Intilldess får jag anmärka hvad man i allmänhet yrkar deremot, nemligen: j) Olåmpligheten deraf, att RegementsChefslönerne blifvit anslagne till Inspectionsoch Eril gadGeneraler, och att ÖjversteLieutenants~ lonerrie derigenom förbytts till Regementschef s-loner, utan att alltid och vid alla Regeinenter vara tillräckliga dertill; så mycket mindre, som samma aceordssummor och representations-skyldighet för de sednare ännu fortfara, 2) Om denna förändring af indelningarna från deras första bestämmelse icke skedt; så hade ÖfversteLieutenants-platserne, såsom öfverflödig?, kunnat indragas för Statens båsta, eller och användas till förmon för de mindre vål lönte bland CompagnieOfficerare eller Underbefälet, som nästan vid alla Regementer åro högst illa lönte. 31 Att då Generalerne tillika voro RegementsChefer, mäste de vistas inom deras Bege: menters stånd och derigenom båttre kånna Re~ Den 17 Februarii* gementernas behofver under den activare tjenst^ göringen och närmare detaillerne dervid. 4) RegementsChefs voro förut endast ansvarige Konungen för deras Regementers duglighet och brukbarhet, och kunde således mera direct verka för Regementernes båsta, ån nu, då de åro beroende både af Brigadeoch InspectionsGeneraler, och dessa i sin verksamhet alltid hindi ade, åtmindstone hejdade af dessa omvågar. 5) General - mönstringorne förrättades förut ef för tillfället commenderade Generals-personer , hvilka derföre icke åtnjöto några särskilta löner, och icke eller de Adjutanter, några särskildta ärliga arfva den, som voro anställde hos desse Generaler. Hvar. före hade icke samma utväg till Stats-cassans besparingar, älven framgent kunnat begagnas ? 6J Om organisationer nödvändigt skulle ske, hvarföre icke hellre sammanslå 2 och 2 ÖfversteLieutenanfs
Ständers Lag■ samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi• Utskotts Plenum dm 6 Majt 1823. S. D. — Irierr Cederborg yttrade: Om aagot Näringstvång verkeiigen funnes, så skulle jag icke ett enda ögonblick tveka, att med mia tost medverka täll upphäfvande deraf, men då jag vet, att hvarje person sorn det åstundan, eger att# emot de vilkor, hvilka, i gällande Författningar äro bestämde, utöfva Borgerliga yrken, då enligt hvad BorgareStåndets Protocoll den 17 Julii i8'i5> närmare utvisar, så val Spannemålssom Victuai JieKsndeln är fri, då landet har rättighet att antaga alla behofliga SockenBruks och SåteriKandtverkare, och att Landtmannen eger ej allenast för eget behof fabricera hvad som behofves, utan ock klanderfritt till Städetne afyttra sina tillverknin-» gar; då Fabriker utan hinder kunna på landet am> låggas, då hvarje Svensk man eger rättighet, att reda i skepp, och Ridderskapet och Adeln sår* LagUlskottets Belänkanden. A* IT. Lagutskottet! Betänkandeu. skildt, att exportera sine egne effecter, och dess* utom att såsom ContingentBorgare idka Grosshan* del, och då hårtill kommer, att HallRåtterne eller Magistraterne ega att, utan hinder af SkråFörfattcingar, tillåta dem, hvilka dertill sig anmäla, utöf. va sina Handtverk, kan jag omöjligen inse hvaruti det så mycket öfverklagade näringstvånget egenteligen består.
Kongl, föi ordningen den 27 April 1846, angående kolhandeln åsyftade än - G Allm. Besa.- och Ekon.-Vlskotlets Betänkande, N:o 80. damål, att lösa de band, som hitintills tryckt hemmansegare inom sådane orter, der bruksoch bergs-rörelse drifves, visserligen vunnits, hvad hemmansegare utom bergslag angår, hvilka ega alt fritt afyttra eller använda sina kol, hvaremot de inskränkningar, hvilka blifvit föreskrifna såsom vilkor för rättigheten för hyttedelegare, att sälja sina kol utom den hytta, deri han är delegare, nemligen, att enligt 4 och 5 §§ i samma förordning hembjuda kolen till öfrige delegare i hyttelaget, lägga så många hinder i vägen, att den fördel, författningen synes medgifva, blir ganska ringa, oberäknadt omöjligheten att, för hembudets skull, kunna njuta den i all handel vigtiga fördelen att få begagna en hastigt uppkommen gynsam konjunktur. Dessutom leder denna inskränkning derhän, att l. ex. en hyttedelegare, som eger grufvor utom hyttelaget och dit förer de behöfliga kolen, utan att förut hafva hembjudit dem, derigenom ådrager sig det uti 5 § stadgade ansvar att första gången förlora varans halfva värde och andra gången hela värdet. De i författningen meddelade föreskrifter, i afseende å bestämroandet af kolens pris, vore icke mindre olämpliga.
Utlåtanden i dylika ämnen på annat sätt, än öfrige Utskotts, och att följakteligen återremiss kan äga rum, samt saken slutligen efter godtfinnande afgöras. Uti den omtvistade 107 §:s sednare Moment står: *’ Frågor uti detta ämne kurtina i Rikets Ständers Plena väckas, och Den 17 Julii f. m. ”af andra Rikets Ständers Utskott j än Con” stitutions-Ut skottet, hos Stånden andra”gasj men icke af Rikets Ständer af”göras, förr än sistnämnde Utskott ”deröfver blifvit kordt/’ Här är således tydeligen uttaladt Ständernas rätt, att i deras Plena afgöra frågor af denna beskaffenhet, och Lagstiftaren har endast, såsom vilkor derföre, föreskrifvit, alt ConstitulionsUtskottet borde höras. En värd Ledamot af ConstitutionsUtskottet har yttrat, att återrerhiss icke kunde beviljas_, utan i följd af nja skäl till förändradt beslut hvilka äter endast stodo att finna i StatsRådets för Ständerne otillgängelige Protocoller. Till besvarande deraf, får jag endast anföra, att hvarje anmärkning emot Konungens rådgifvare är ett slags anklagelse, sorti det åligger ConstilutionsUtskottet, att antingen vederlägga, eller i laga ordning beifra. Kan Utskottet ej genast anföra nöjagtiga skäl till deri anklagades urskuldande, så kunna PiiksStånden återremittera Utlåtandet för att höra, om Utskottet bar någonting nier att anföra, till den anklagades rättfärdigande. Och skulle Ständerna icke heller finna detta nöjagligt, så står anmärkningen för dem qvar; och då måste de följaktligen hafva magt att tillämpa 107 §. RegeringsFormen. Deremot är det naturligt, att den anmärkning, som göres i ConstitutionsUtskottet, icke kommer 33 H. 4* 5a Den 17 Juli i f. m. till Ständerne, sä framt den icke godkännes af Utskottets pluralitet.
När man afsänder sitt fartyg i förtröstan på fredstillslåndet, då Riket är i fredligt förhållande med andra Riken, men orolighéter emedlertid utbrista, så kan jag ej annat finna, än alt billigheten fordrar* det normen tages efter den tid, då fartyget afsändes. Det har äfven Herr Hjärne yrkat; det är blott i sältet, sorn vi ej öfverensstämma. Friherre Hjerta: Herr Hjerta har nyligen axifört, att förbudet ej var kungjordt af Comerce-Collegium, men jag tror, att de politiska förhållanden, uti hvilka vi dä voro , gjorde det betänkligt, att utfärda kungörelsen. Man vet, att det länge lyckades fartyg, lastade med Colonial-varor, att i Preussiska Hamnar inkomma, och finna varornes fördelaktiga afsättning, men sluteli - Dea *5 November e. m. 531 gea och då Napoleon, underrättad om denna förbjudna handels utsträckning, vidtog den utväg att genom Franska Douanierer bevaka de Preussiska hamnarne , skedde de uppbringningar, hvilkas belopp nu till ersättning reclameras. Uti denna punct har Stats-Utskotts Afdelningen liberalare behandlat reclamanterne , än Comiteen , ty den har ansett alla Colonial-varor, såsom ej ersättnings gilda, då deremot Afdelningens förslag innehåller, att förr än Kongl. Maj:t förbjöd utförseln, skulle förluster ersättas, om för Öfrigt antagne ersättnings-vilkor voro iagttagne, men dock fastades dervid det tillägg, att om fartygen förde sådane saker, som voro till införsel uti främmande hamnar förbudne, (hvaribland exempelvis amunition) borde ingen ersättning komma i fråga , utan vederbörande skylla sig sjelfva. Jäg tillstyrker således , att ingen förändring göres uti den af mig föreslagne punct. Herr von Hohenhausen, Michael: Redan ifrån den stund Napoleon utfärdade decretet om continental-systemet, var det afgjordt, hvilka varor ej fingo införas på continenten.
Detta är verkligen att sätta domaren i knipa, som man säger, och det lugn i granskningen, som Utsk. önskat, synes således snarare blifva förspildt genom tryckfrihetsmålens öfverflyttning till domstolarna. Jag är också öfvertygad, att domstolarna sjelfva skulle med oro emottaga underrättelsen om en slik förändring, helst jag hört flera aktningsvärda domare instämma med mig om svårigheten för eu domstol att afdöma så beskaffade brott som de ifrågaynr. Vidare säger Utsk., att dess förslag skulle bereda större rättvisa i domslutet. Jag har redan visat, burti högsta rätt i dessa mål kan blifva högsta orätt; och Vill man tala om rättvisan, skulle jag tro, att man å ena sidan hade lättare att undandraga sig den inför domstolarna, men att det å andra sidan blefve omöjligt att undandraga sig en orättvis dom, om domstolarna vore incarnerade af ett visst politiskt tänkesätt. Slutligen säger Utsk., att dess förslag närmare tillsammanstår med ett allvarligt, sjelfständigt och ömtåligt folklynne, med det höga begrepp 0111 borgel1 lig frihet, som Nationens stora, redbara del under sekler fästat vid rättigheten att dömas pä skäl och efter lag, ulan någon godtyckets inblandning. Detta är visserligen vackra ord, och sådana finnas här i mängd; men jag hemställer, om Nationen verkligen yttrat någon längtan efter detta förslag om juryinrättningens afskaffande, då Nationens representanter vid sista riksdagen bestridde det. Sådant synes ej bevisa, att Nationen önskar den återgång, som Utsk. ansett så fördelaktig.
Ar till dess inrättning äfven gammalt, oell kunna vederbörande, som uppsigten öfver detta Hospital hafva, Ingen annan underrättelse gifva om dess rättigheter och inkomster, än att Konung CARE/ IX uti sitt Testamente af den 12 Augusti lboj tillagt det Tiotiden, sorn faller i Runda, Tuna och Bergshammars Socknar, Att Drottning CHRISTINA genom Sitt Gåfvobref af den 24 November 1625 skänkt det 20 Tunnor Spannemåi uti Rönö och Välinge Socknar till Vederlag för någon bortmist Aker, Kolundsgärdet kallad, och att Konung GUSTAF ADOPH den 30 Januarii 1637 confirmerat samma Donation, Sedermera och af 1622 års Tandtbok och Räkenskaper efter Reductionstiden , dä en viss Tiondesättning gjordes, har denna Tionde Spannemålen ansenligen förökat sig, så att den nu stiger till 402 Tunnor 3 fjlr, sorn af 6 Socknar i Jönåkers och Rönö Härader utgöres. Jemväl efter en Kongl. Resolution af den 13 Juli! a 660 är Hospitalet tillagdt 50 D:r S:mt af Tilla och Qvarq-Tullen, samt 120 D:r S;mt af Mantals-Penningar ti[l Oxars inköpande. Stats Vtskotterts Betänk anden. 1647 Inkomsterne skola altså, efter ingifva och af Lands - Gontoiret öfversedt Utdrag af 1754 års Hospitals - Räkning , för samma år bestå uti 402'Turinör 3 fjtr Krono-Tionde Spannemål, Arrendet af Hemmanet Oppeby 33 D;r u tir. Interesse Medel - . - 332’ 14. Tullpenningar - 50: — Till O^ars uppköp af Mantalspenningar - 120: — Inskrifningspenningar 20: — Af försålde Varor oell Persedlar 58: 21. S:a 634 D:r 14 tit. Vinsten af försåld Spannemål 1,111: 6.
Jag utbeder mig eu få ådagalägga, att Academien, har ett ganska afgjordt anspråk på det Lånebiträde, .sorn Consistorium Academicum begärt och Utskottet bifallit. Utskottet har varit ganska sparsamt i anförande af de slsäf hvarpå detta bifall sig grundar, och jag har dessutom funnit detts betänkande afven i afseende på stilen sii doga lärepeiigt att leda til; insigt i 17* Ben 19 September J, m. saken, att jag ser mig tvungen , att försöka min egen ringa förmåga för att dertill bidraga. Academien begär ett Lån på 50,000 R:dr af Banken, hos hvilken Academien har att fordra insatte penningar till ett belopp af 73,000 några hundrade R.dr. Af dessa 73,000 R'.dr består en ganska betydlig del af hårdt Silfvermynt, hvaremot Academien nu får tillgodonjuta Bankens Pappersmynt, pti de derå löpande räntorne. Dessa räntor utgingo i början efter 5 procent, men afprutades till 4, 3* och sluteligen såsom de ännu äro 3 procent. Af dessa 73,000 R:dr äro vidare 8,888 R:dr i Silfver deponerade med det uttryckliga vilkor af Konungen sanctioneradt, att i samma ögonblick. Banken upphörde att utbetala räntan derföre i Silfver, skulle hela Capitalet af Academien få lyftas. Att Academien blifvit lidande genom sina penningetörhållanden till Banken lärer så« ledes ingen kunna bestrida; och det till den grad, att t. ex. det stipendium, på hvilket en Student förr kunde företaga en utrikes resa öfver halfva Europa, nu knappast förslår till ett torftigt underhåll för honom vid Academien. Riksens Ständer skulle således med största billighet kunna rent af ur Banken skänka Academien den summa, hvilken hon nu till låns begär, och så mycket mindre vägra detta lån, som Academien erbjuder Banken ytterligare säkerhet derföre genom inteckning uti sina ägande fastigheter.
S. D. Enligt Protocollsutdrag för den 2:dra dennes, som legat på bordet sedan den ix när profning af Stats och BancoUtskottens utlåtande N:o 438 om stadgande af en ny praescriptionstid, i afseende på sådane f. d. FilialDisconternes skulder, hvilka icke inom den förut besiämda Praescriptionstiden blifvit till inlösen presenterade, Höglofl. Ridderskapet och Adeln med ogillande af Urskottets utlåtande stadgat det alla f. d. FilialDisconternes ännu utelöpande Assignationer, hvilka innan nästkommande års slut varda anmälte, borde enär de tillförene varit i uppbörd gängse, inlösas. I anledning af Ridderskapets och A* delns inbjudning fann BondeStåndet för godt under åberopande af det i Hufvudfrågan förut tagne Beslut, instämma uti Höglofl. Rid - Fröt. XJtår. d. 18 Septemb. 1825. derskapets och Adelns åtgärd, hvad angar utsträckning af tiden för Assignationernes anmälande till nästa års slut. S. D. Efter föredragning af LagUt<kottetS utlåtande N:o 171, angående afskaffmde eller inskränkning af Borgenärers Bysättningirätt för skul den Gäldenär ej mäktar godtgöra, fann BondeStåndet, under åberopande af dess i anledning af Utskottets utlåtande N:o 103 och 170, rörande Gäldenärs skyldighet att sin skuld med arbete aftjena, redan fattade Beslut, för godt, att vid ifrågavarande Betänkande låta bero. S. D. Föredrogos och gillades följande Stats» Utskottets utlåtanden : N;o 461. Angående Hemmansräntors utgörande efter förenklad beräkning eller sammanslående af Jordebokspersediar. Rörande de under Kongl. CornmerceColIegium stälde fonder och medel. N:o 466. Om anstånd för Fabriksidkaren Frisk med inbetalning äf ett lån i ManufactursDi*conts fonden.
Vida lämpligare finner Utskottet ändamålet skola befordras derigenom, aft utifrån införda Uandtmannap rodu etet beläggas med sisiane förhöjde Tull-afgifter, att de inhemske pro~- dueterne af sådane varor kunna täfla med de ut-, ländske i pris; hvilken åtgärd Utskottet således Vördsamt föreslår, äfvensom det anser sig böra vördsamt tillstyrka Riksens Högloft. Ständer i Underdånighet anhålla, att sedan med år 1826 den mellan Sverige och Ryssland afslutade Handels* T radat tilländalöper , Kongl. Majit i Nåder täcktes, Vid bestämmandet af Handels. förhål landerne B h.tng till RiksSt, Brot, iS2|r 5 te SamL 2g. \ 50 Bevillnings-Utskottcts Betänkan/len. nied Finland, iakttaga, att dessa icke må kunna medföra menlig verkan på inhemska Uandtmanna* producternes afsättning, titan småhingom bereda Ilandets oberoende af sådane nödvändighetsvarors tillförsel utifrån, som inöm Biket kunna erhållas, och hvilkas prbductibn derstädes bör lifvas och uppmuntras. — Till detta ändamål skall mycket bidraga, om Kongl.
Dagmans-kätterns bäilella sig frän samma tiöebvarf med 8veriges äilista lagstiftning. frägan om lierås bibebäiianlls eller sfskakfancle är ak stor vigt, oell mäste betyäligen inverka pä vär allmänna Dagoell kättegängs-Orcining, livaral 6et, som rörer Dagmans-Dätteroe, utgör en väsendtlig äel. fastän Dagstiftaren ej lior anse sig bunllen ak en gällanöe Dags Llcler, fordrar ciook en klok varsambet, att lian noga undersöker, buruvicla <iet n^a, man vill inlöra, är bättre, än det man vill afskaffa. l^f kustitis2-8tats-Ninist6rn8 Dinbstsberättelser inliemtas, att knappt en trecljeciel »f cle vill Dagmans-Dätterne afciömcie malen cierifrän fullföljas; oell liäraf visar si», att ciessa Domstolar icke sakna parternes förtroencie. fullföljden af mäl omedelbart frän llärads-Dätt till IIof-Dätt skulle medföra m^eken kostnad kör lie rättsökande oeb öka arbetet i Dof-Datterne, bvilka, reclan nu urstänclsatte att uncler det löpancle äret afdöma alla llä inkomne vacle-mäl, mäst balaneera en trecljeclel lleraf till <let följancle; livaremot vill Dagmans-Dätterns ieke finnas öfverbufvucl uppskjutna mera än livart 33:lije mäl. 8äle<les, om man vill, genom afskalfande af DagmansDätterne, päsk^nda aigörandet af tvistemälen, sä mäste man antingen in - 28 ä ^v.'o Z. rätts lisra Ikof-Ilätter eller oek ket^kligen öka antalet af emkets-oek tjenstewännen i ks nu kekutlige.
Den 7 Maji f. m. 91 Hvad åter beträffar de egentliga vilkoren för publiciteten3 så har Utskottet förklarat: 1:0. Att, om Ständerne skulle finna för godt äska uppgift om Bankens ställning och i denna del Jör tillfället upphäfva all kraft och verkan af den aflagda tysthetseden, så finner Utskottet intet hinder derföre, och befarar ej heller deraf någon skada för Bankens credit. 2;o. Att, om Ständerne skulle besluta att en sådan uppgift nu skall ske, grunden derföre må blifva Bankens sist afslutade räkenskaper, utan inskränkning för öfrigt i afseende på upplysande uppgifter för den förflutna tiden, om de speciabter äskas. 3:0. Att, sedan den för tillfället nödiga utredning blifvit lemnad, Ständerne, efter Utskottets hörande, och i sammanhang med den blifvande Financeregleringen måtte afgöra och bestämma, om och huru vidt ytterligare i detta ämne , framdeles under Ständernas sammanvaro, eller dess emellan årligen efter afslutade räkenskaper, eller efter hvarje revisionsförrättning må kunna allmängöra®. För min del finner jag i desse af Utskot; tet föreslagne villkor inga väsendtliga hinder uppställda för den af så många önskade publiciteten. Att Ständerne hädanefter, ehuru de kuni na finna sig i tillfälle att sjelfva bedöma de 93 Ben 7 Maji f m. åtgärder, hvilka i afseende på Bancoverket kunna synas dera nödige, aldrig måtte fatta beslut, utan att först hafva hört BancoUtskottet, yrkas med så mycket större skäl, 6om Ständerne inalles icke få öfver någon fråga besluta innan vederbörligt Utskott blifvit hördt. M>g vill det sjrnas att aila tre ofvan uppl gifna momenter hade kunnat sammanfattas uti följande enkla proposition: om nemligen, Rikets Ständer skulle vilja besluta, att, efter upphäfvande af 1072 års beslut, uppgifvit i Ut« skottets första betänkande såsom egentliga hindret för publiciteten, BancoOrdningens 72 må återställas i sin fulla kraft. Alla förhållanden skulle i öfrigt fortfara, sådane sora de varit.