Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad nu beträffar tillsättandet af det föreslagna särskilda Utsk., så måste jag så mycket hellre motsätta mig en sådan åtgärd, som det icke kan förnekas och allraminst för någon af detta Stånds medlemmar kan vara obekant, att det ärende, som af detta Utskott skulle komma att behandlas, rörer i närmaste måtto det inflytelserikaste penningeverk vi ega, nemi. Banken. Skulle nu, utan något egentligt skäl, detta ärende komma att handläggas af ett särskildt Utsk. och icke af BankoUtsk., så skulle ju lätt kunna hända, att dessa båda Utsk. i afseende å penningerörelsen och medlen för verkliga eller inbillade olägenheters afhjelpande komme till alldeles motsatta resultater. Man må tro hvad man vill i detta afseende, så är det dock ett faktiskt och juridiskt förhållande, att Sveriges Eikes Bank utöfvar på penningeväsendet i landet ett oeftergifligt inflytande, och det är således högst nödvändigt, att Bankens åtgärder sättas i sammanhang med de åtgärder, sorn i allmänhet vidtagas i afseende på penningerörelsen i landet. Skulle nu ett annat Utsk. komma till andra resultater än BankoUtsk., hvilket uteslutande har till pligt, att hafva myntvärdets uprätthållande till ögonmärke, så komme dessa resultater troligen att bestå deruti, att på onaturlig väg tillskapa penningar. Jag är likväl öfvertygad, att den värde motionären icke åsyftar någonting dylikt; så mycket har jag förr samtalat med honom härom, att jag tror denna öfvertygelse vara välgrundad; men jag uprepar ännu en gång, att det blott gifves två utvägar att möta den annalkande krisen : den ena att tillskapa onaturligt mynt, och den andra att vara undergifven. Gr. Frölich: Jag hoppas E. o. Ad. finner, att jag är så godt som tvungen att åter inlåta mig i statsekonomiska undersökningar, så framt jag icke vill anses hafva medgifvit, hvad Gr. Liljencrants yttrat, hvilket jag i sanning icke kan. Gr:n började med att uplysa oss derom, att den stora nationella förmögenhet, hvaråt vi under de sista åren glädt oss, tillkommit på en alldeles onaturlig eller ovanlig väg. Detta medgifver jag.
Efter att öfver ett decennium hafva pesterat öfver ministerens handlingar och personer, efter att ao H. 9 66 Dea 5 Mars f. m. hafva klagat deröfver, att de alltför envist bibehålla sina platser, efter att hafva förkunnat, att det skulle vara för dem ogörligt, om det vore möjligt, uppsöka personer med någon duglighet att efterträda dem, så börjar man här, vid den ringaste skymt dertill, att en person, som grånat i det enskilda näringslifvet, men som tillika följt det allmänna, som städse sökt försvara nationens politiska rättigheter, anmärkt fel i administrationen, talat för sparsamhet och planmessighet i allm. medels användande, att den, som egentligen af en händelse, nemi. cholerans inbrott i hufvudstaden, utur det nästan tomma Riddarhuset måste tillgripas såsom ordförande i Utsk., att han dervid, för att icke göra sig ridicul och derjemte afskära sig allt tillfälle till nyttig verksamhet, söker ställa kyrkan midt i byn och, under det han kraftigt medverkar till precist de samma ändamål, som Representationens majoritet förklarat vara dess egna, likväl söker tillbakahålla onödiga, ja, t. o. m. för ändamålet skadliga kraftyttringar i tomma ord, — vid den ringaste skymt, säger jag, dertill, att han skulle kunna anses tjenlig att komma ifråga till en plats i administrationen, börjar oppositionen sjelf att utpeka honom som en lycksökare, som en, hvilken öfvergifvit sina förra grundsatser. Mati undersöker icke, om ej möjligtvis dessa samma grundsatser, som han yrkat, börjat intränga äfven i Conseillen, — att icke säga ändå högre upp —; man vill ej medgifva, för det man icke ser eller ännu sett immediat effect, att ”det onda, det falska och osäkra här i landet ens möjligen kan uppnå sin vändpunkt;” man besinnar icke, att äfven den ärligaste opposition måste hafva flera stadier, att man kan en tid ropa och anmärka mer, men uträtta mindre, och en annan tid tvärtom. Nej! man ser icke, man vill icke se detta, utan fastbinder ännu säkrare skygglapparna bakom öronen, för att få skrika: Han är såld, han är omvänd!!
Med ölrige produkter, såsom lin, garn, smör m. m., har högst obetydlig handel ägt runi; och med trädvaror hafva icke mer än 3:ne af stadens handlande under ifrågavarande år idkat någon handel, samt ej heller de uppdrilvit densamma till någon större betydenhet; dock äro dessa trädvaror här i staden ensamt föremål för export till utrikes orter. De varor, som ifrån utrikes orter ankommit, inskränka sig till salt, linfrö och hampa; och ifrån inrikes orter införas årligen spannmål, socker, kalle, tobak, snus, salt, bränvin, bomullsgarn m. ui., som, förutom stadens invånares behof, afsällas åt landtman från alla delar af norra Helsingland, så val ä marknader, som då de Lill staden införa sina väfnader och åtskilligo andre öl verskottsprodukter. Vid 1850 års slut tillhörde staden 19 större och mindre fartyg, med tillhopa (123 lästers dräglighet, deraf med 2 fartyg om 152 bister idkades utrikes sjöfart hufvudsakligast emot frakt, men de öfrige begagnas lill inrikes sjöfart, för det mesta vid varors alsändande lill Slockholm och hemlagande derifrån, i hvilket afseende 4 stycken staden anlöpande ångfartyg äfven flitigt anlitas. Uti staden finnas 2:ne skeppsvarf, af hvilka det ena under en längre följd af år likväl icke varit till skeppsbyggeri användl, och å det andra har under ifrågavarande år endast en skonert om TSjVn läster blifvit byggd samt ett annat något större fartyg blifvit uppfördi men ännu icke lullbordadl, derförutom Östra Strandgatan och den sä kallade Sanddynan varit använde till plats för byggnader af ålskiliige mindre farkoster. Af fabriker finnas uti staden en för tobak, 2:ue så kallade engelska lädergarfverier, en segelduksfabrik, en urfabrik, och en fabrik lör tillverkning al såpa, tvål, ljus och iittika. Dessutom finnas 3:ne färgare, en gördelmakare, en urmakare och en spegelmästare, hvilka väl räknats lill fabrikörer, men likväl laxeras såsom de ock äio handtverkare.
— På grund af hvad Utskottet sålunda anfört, hemställer Utskottet, alt Rikets Ständer måtte, utan afseende ä de i detta ämne väckta motioner, besluta, att stämpelafgiften för tidningar må vid dess nuvarande belopp oförändradt förblifva. §■ 11. I sammanhang med Herr Henschens ofvan omförmälda motion, har inom Vällofl. Borgare-Ståndet blifvit af Herr Stolpe föreslaget, att det uti äldre karta-sigillata-förordningar befintliga stadgande, enligt hvilket en afgift af två skillingar skulle erläggas för hvarje karta, som af ex p ed i ti o n s ha fv a n den påsattes och påtecknades, måtte uti blifvande förordning varda återinfördt. Då uti 3:dje punkten af förestående §. stadgas, att domare eller andre, som, i och för deras tjenstebefattning, emottaga skrifter och handlingar, böra vid ansvar, som i 14 §. stadgas, tillse att dessa handlingar äro riktigt karterade och stämplarne annullerade, på sätt 3 §. 6 mom. innehåller, synes således, i följd häraf, domaren eller tjenstemannen vara nödsakad, att, i händelse något uti omförmäldé hänseende blifvit af part försummadt, antingen vägra att så beskaffade handlingar emottaga eller ock sjelf gå i författning om karteringens behöriga fullgörande, hvarigenom i förra fallet äfventyr för rättsökande genom förlust af fatalier kan uppkomma, och i sednare fallet domaren måste vidkännas ett besvär, som, utan motsvarande ersättning, icke bör honom påläggas. Till undanrödjande af dessa olägenheter och då det för rättsökande måste anses innefatta en förmån att, i händelse af behof, mot en obetydlig afgift, ega att vid karteringen påräkna biträde, hemställer Utskottet, som anser denna afgift lämpligast böra bestämmas till 2 sk. för hvarje handling, hvars kartering af expedilionshafvanden ombesörjes, att det tillägg, författningslörslaget uti 3 punkten af 11 §. upptager, måtte af Rikets Ständer godkännas. §. 19.
Inbetalningar till Rikets Ständers Riksgälds-kontor i ersättning för de å riks-staten öfverflyttade, tillförene af Manufaktur-diskontens vinst-medel omedelbarligen bestridda, årliga anslag till Teknologiska institutet 28,000: Verkställda afskrilningar 5,188: 27. 2. eller tillsammans R:dr 156,219: 7. — Manufaktur-diskontens tillväxt under åren 1853 och 1854 har sålunda bestigit sig till 32,088: 19. 10. och dess behållning, hvilken, på sätt Rikets Ständers sednast församlade Revisorers berättelse utvisar, vid 1852 års slut utgjorde 1,055,769: 7. 6. alltså vid 1854 års utgång ökats till lt:dr 1,087,857: 27. 4. deruti likväl inbegripna osäkra fordringar af tillsammans 214,524: 19. 8. hvilken summa med 19,868: 15. 4. öfverstiger det belopp, hvartill sådana fordringar finnas upptagna uti 1853 års ingående balans. De afskrifningar af Manufaktur-diskontens osäkra fordringar, hvilka till omförmälde belopp af 5,188 R:dr 27 sk. 2 rst.' under revisionsåren ägt rum, hafva Revisorerne funnit vara verkställda i enlighet med de, genom Kongl. Maj:ts nådiga bref till Kommerse-kollegium af den 20 April 1849, i sådant afseende fastställda grunder. Bland Manufaktur-diskontens tillgångar upptagas och balanseras i räkenskapen dels fondens fasta egendom till dess brandförsäkringsvärde, 60,000 R:dr, dels inventarier till värde af 1,524 R:dr 29 sk. 4. I nådigt bref till Kongl.
Under förmälan, hurusom Kammar-kollegii Notarier, hvilkas tjenstebefattningar vore vida mera mödosamma och erfordrade större skicklighet och ihärdighet än motsvarande tjenster inom andra verk, vid 1856—1858 års lönereglering, — då dem tillädes kontant lön af 2,200 R.dr, hvaremot Kollegii expeditionslösen, hvaraf de förut haft del, skulle till Statsverket ingå, — blifvit särdeles vanlottade, i det denna reglering, hvilken obestridligen åsyftat löneförhöjning, för dem medfört minskning i inkomster, har hos Rikets Ständer blifvit hemstäldt, att antingen Kammar-kollegii expeditionslösen måtte, likasom i Hof-rällerna, tillfalla Kollegii tjenstemän, till den fördelning, som före berörda lönereglering egt rum, eller ock notariernes i samma Kollegium löner å stat höjas lill 2,800 R:dr. Af en Rikets Ständer meddelad utredning inhemtas, alt uotarierne i omlörmälda embetsverk under de två näst före ofvanberörda lönereglering förflutna åren, eller 1856 och 1857, uppburit i lön och ljuspenningar 860 och i sportelandel 638 och således tillsammans årligen 1,498 R:dr Banko eller 2,247 R.dr R:mt. Under de sednare åren hade beloppen på expeditionslösen något nedgått, så alt, med bibehållande af sina förra aflöningsförmåner, uotarierne skulle i medeltal för alla sex åren 1856—1861 erhållit årligen 2,063 R:dr R:mt. Oansedt alt sportelinkomsten sannolikt åter komme alt stiga, uppginge sålunda, efter denna beräkning, löneförbättringen endast till 137 R:dr årligen. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Handels - Balance. Medel Cours pS Hamburg. Vinst. Förlust. Corhmerce. ^ Collégii Handels. Balaiicé* jlsuppauetad anledning I jaf stark ili» förskrifning af säd och brån, vin4 knmirkn.
Att deremot de högre Classernes Pensions-beTopp lemna innehafvarne ett mera verksamt bidrag lill lifsuppehälle, an de lägres; samt ändteligen, att Stats-Veikets tillgångar ej hinna for uppfyllandet af alla hellof, som kräfva anslag, så vidi ej Stats-böt dorne skola ytterligare ökas, kunna Riksens Ständer icke bi. falla, att den till Pensioner for Enkor och Barn på Stat uppförda summa af 26,000 Ktdr varder än vidare förhöjd. Delta fa Riksens Ständer, till svar a E. K. M ;ts Högst-berörde Nådiga Proposition, i underdånighet meddela. Riksens Ständer framhärda etc. Underdåniga Skrifvtlser* N:o 106. Uppl. o. godk. bos Ridd. o. Ad. d. 22. Freste-Ståndet d. 22. — —- Borgare-Ståndet d. 22. Bonde-Ståndet d. 2g. —*- — Riksens S/äncIers underdåniga Skrifvelse, angående närmare bestämmande af den lid inom hvilken hinder för Lysning och Ägtenskap böra anmälas och styrkas. S. A. K.
Junii P. no. — om stadgande af lika ansvar för utprångling af falska sedlar, antingen de äro ställde på Banken eller RiksgäldsContoiret. Junii P. 120. — om upphäfvande af de Författningar som afse att förekomma kostsamma begrafningar. Junii P. 120. — angående förklaring af 12 Cap. 2 §. RättegångsBalken. Junii P. 120. -— angående öfverklagade olägenheter vid Kronos k jutsningar. Junii P. 120. — angående tillökte frimarknader i Skenninge och Grenna Stä O der. Junii P. 120. — rörande närmare bestämmande af Fjerdingsmans skyldigheter. Junii P. 120. — angående transporter af undsättningsspannemål. Junii P. 121. — i anledning af Konungens Nådiga Skrifvelse om anslag af medel till fyllande afhrist i tillgångarne för räntans godtgörande å köpeskillingen för det till Gevärsfactori inköpte Carl Gustafs Stads Bruk. Julii P. 53q. — i anledning af Konungens Remiss å Öfversten m. m. Reuterskjölds underdåniga ansökning att utbekomma innestående expectance-arfvode. Julii P. 53g. ■— i anledning af Konungens Remiss om upphö - 120 rande af den så kallade Tull veds-intraden i Staden Halmstad. Julii P. 54o. Expeditioner till Konungen, Riksens Ständers, i anledning af väckt fråga om användande af Kronans Tiondekoppar för Flottornes behof. Julii P. 54o. — angående Häradsliöfdingars åliggande, att vid hvarje Tings slut meddela vederbörande Kronofogde förteckning på dem, som för brott blifvit dömde eller under framtiden ställde, m. m. Julii P. 54o. — angående Häradsliöfdingarnes skyldighet att visa redo för Häradets andel af Saköresmedel. Julii P. 54o. 1— rörande Nämndemäns arfvode för biträde vid Afvittringsoch Skattläggningsföi rättningar. Julii P. 54o.
Du har lefvat derute, i den stora fria verlden, och jag har setat fast i förhållanden, der allt lagt an på att förkrympa. Här måste man antingen stanna i växten eller förklaras fågelfri. Det kan du inte förstå.» »Jag har läst novellerna.» »När skulle du ha fått tid till det?» Det låg i tonen nästan en beskyllning för osanning, men hon låtsade icke om det. »I natt», svarade hon blott. Och så tystnade de båda för en stund. »Egentligen är det underligt att jag har mera minne af pappa än af dig», sade han till sist. »Nej, det är inte underligt. Alla barn afgudade honom. Han hade lika lätt att vinna små som stora.» »Jag var för outvecklad när jag sist såg honom för att kunna bilda mig något omdöme, men jag kan nu förstå, att han måste ha varit en väl skolad sällskapskarl.» »Han var mer än det; han var en djup och fin natur. Den som en gång fäst sig vid honom kunde aldrig slita sig lös.» »Du idealiserar. Nu – efteråt.» Hon ryckte till som om hans ord stuckit henne och de bruna ögonen gåfvo honom en blixtsnabb förebråelse, stolt och tillbakavisande. Han rodnade lätt. »Det gör man alltid», sade han urskuldande. »Och för öfrigt förstå kvinnor aldrig att bedöma män. De kunna inte se dem opartiskt.» »Jag ger mig icke heller ut för att se honom opartiskt», svarade hon i det hon såg upp. »Dertill var han mig för kär.» Det blef åter en paus. »Jag undrar, om du gör dig några illusioner beträffande mig», sade sonen plötsligt och som det tycktes helt omotiveradt. »För det skall du inte! Jag kan inte hålla af någon. Inte af dig och inte af någon annan. Jag har naturligtvis också en gång haft det der sentimentala begäret – som aldrig kan fyllas, derför att en menniska är och förblir ensam, om hon så lefde i all evighet. Det var en illusion, det som allt annat – något som stannat en i blodet från föregående naivare generationer men det är för mig en öfvervunnen ståndpunkt. Jag är en alltför aktgifvande natur och ser för tydligt det hemliga maskineriet i menniskorna.
Herr Puke, Eric har anfort: att, om Utskottet folden åberopade besparingen af Statens medel icke kunde bifalla K. Mits j\'åd. Proposition, hvad HofBätterne rörde, i sin helhet, Utskottet dock borde finna billigheten af bifall Götha HofPiätts underd. anhållan om 1 nya HofRättsRåds löner, i likhet med hvad Svea HofRätt länge ägt, samt uppgifva de skäl, på hvilka Utskottet stridt sitt förkastande af K. M:ts Nåd. Proposition i denna del. Hvarjemte Herr Ribbing, Arviel samt Munck aj Rosenschöld, Eberhard ansett det i allmänhet vara bättre att förminska rättegångarnes antal än att inrätta flere Domaie-Embeten. Inom Ilogv. PresteStändet har blifvit anfördt: af Herr Professoren Geijer: att som det vore angelägnare, att göra den redan befintliga personalen effeetivare, genom vilkor, som, då de beredde sjelfständig utkomst, tillika lockade skickligheten och ökade arbetsförmågan , än att utvidga personalen, utan att vinna ändamålet hvarken i ett eller annat afseende; samtelige HofRätterne altså borde bibehållas vid sine Adjnnctionsmedel till arfvode för Extra Ordinarie Ledamöter, hvilka medel af besparingarne äfven borde kunna ökas, om så påfordrades, och deremot de nya Ledamots-Iöner, Utskottet föreslagit, till deras belopp fördelas till jemnlik förhöjning på de redan befintlige Ledamöternes nu föreslagne lönevilkor. ao Stats-Utskottets Uti hvilket förslag flere af Ståndets Ledamöter instämt; samt af ContraetsProsten Hallström •• att tillräckelig tillökning af personalen i Svea HofRätt kunde vinnas, genom 2 Assessors - tjensters uppförande på Stat, emedan Vice Presidenten kunde utan mehn för sine öfrige göromål vara Ordförande på en Afdelning, hvarigenom HofRätten finge tillräckligt antal Ledamöter för arbetets fortgång på 4 Divisioner. Hos Vdllojl.
D9 svarade hon och hlrf sa binerligt ond: s9 hörer jag vBI, att du vill hdtligen haiva honom; derpi jag sade: jag hör min s. m. a g e r sa, att jag skall haka honom, men nu ber jag, att jag matte iå soha, jag vill icke en g9ng mera tala om honom i afton. Om andra d o n e n kom han dit och blef fsgnad af henne som salt i surt öga. Han hade icke mlat vid mig, sedan han kom i f r h Finland, och hade han väl för en lang tid latit mig m W a sin mening, men jag var ett sadant kreatur, som inte var s % &amp; tt till att \ inna ty jag ville kosta nagot omak, efter jag tyckte jag hadc nagot till att pdbra, och försökte jag hononi nog, om han ville vara stadig, ty jag n r rsdd, att han skulle betala niig, det jag hade bmtit andra emot. Sa talte han niig nu strax den zo november med allrar till, det jag i iförsne ingaiunda ville höra och veta deraf, ty jag tyckte, att jag hade slitit sa manget förtretligt ord för hans skull, sa att jag icke derfar kunde älska honom. Jag gjorde honom i den tiden all 135 den största harm och förtret, som jag nagonsin viste eller kunde upptitnka, och om jag inte annat kunde göra, SS grinade jag St honom, ty jag menade, a n han dermed skull&lt;: bli förtreten och v5nda sitt sinne i f r h mig. O.ch hade jag aldrig kunnat lida sa mycket af en, som han led af mig, men han 5lskada mig sa hjerteligt högt, att det halp inte hvad jag gjorde, utan dermed jag tankte till att rända hans hjerta ifrSn mig, dertill jag Ilrukade alla mina konster som jng viste, der kom jag blott hans sinne mera till att t3nka p3 mig.
N:o 80 uppräknade magasin, och vid denna reg lerin" icke varit något att anmärka, tillstyrker fortfarande Utskottet upptagandet å aidra Hufvud-Titeln af ofvannämnda summa 7,458* R:dr, till skillnad från det å allmänna Indragnmgs-Staten qvarstående belopp, sorn åtnjutes af Tjenst ema n n a-person a len vid de till indragning bestämde Krono-ma^asinen. 7.0 I anledning af Utskottets uppgift, att regleringen af Kongl. BerssCollegii Stat, i sammanhang med Myntoch Conlrol-Verkens, till en början utfaller med behof af ökadt Stals-anslag och hvilket till en del skulle vara föranled t deraf, att alla Ledamölerne i Kongl. Bérgs-Collegium ansetts böra utgöras af'Bergs-Råd, med derefter lämpad aflöning, i stället för äfven af Assessorer, har hos Ridderskapet och Adeln Herr Danckwardt M G., yttrat, att delta anförande saknade behörig grund, enär vid alla Regleringar det skall inträffa, alt åtskilige öfverflödige personer måste'bibehålla sina löner, hvarigenom åter en brist för de tjenstgörande uppkommer" Då della icke har något att göra med den verkliga framtida regleringen af Verkets Stat, kan man icke säga att ökadt Stals-anslag åstadkommits så länge, såsom förhållandet vore med Kongl. Bérgs-Collegium, Verkets förra anslag ej blifvit öfverskrida genom regleringen; och livad Ledamöternes utnämnande till Bergs-Råd angick, så enär antalet förminskats från n till 3 samt mångårig erfarenhet och vetenskaplig bildning erfordras för att kunna bekläda ett sådant embete, har Herr Danckwardt trott Utskottet sakna skälig anledning till dess derom framställda anmärkning. I anledning häraf får Utskottet lill svar meddela, Rit. om regleringen verkställes successive, eller i nion af afgång, kan visserligen det förhållande inträffa, att det förutvarande Stats-anslaget befinnes tillräckligt, men att detta så mycket mindre med Kongl.
Hr von Hohenhausen: Sedan R. o. Ad. beslutat att företaga betänk, punktvis, oell på sådant sätt redan länge fortskridit, så synes det mig vara mindre lämpligt att nu ånyo uppväcka en preliminär discussion angtde ett sådant föredragningssätt löride någon större del af betänk. En discussion öfver hela betänk, föregick första punktens föredragning. Till Gr. Frölich, så väl som till R. o. Adis öfriga ledamöter, hemställer jag, huru discussion öfver betänk, blefve möjlig, om någre andre ledamöter, som hyste olika åsigter med Hr Grefven, fästade sig vid några andra punkter angtde hamnanläggningar eller strömrenSningar, eller hvad det vara må, enär vi derigenom kunna komma ali öfverlägga om alla punkterna på en gång, och då ser jag icke till hvad resultat öfverläggningen skulle leda. Företages deremot hvarje punkt särskildt, så äger hvar och en sin frihet att yttra sig om lämpligheten af hvarje särskildt föremål, och kan afstyrka hvad han icke vill hafva antaget samt tillstyrka hvad han bifaller. Jag tror således det vara lämpligast att fortgå på sätt som vi börjat. Hade Gr. Frölich velat afslå alltsammans, då medgifver jag alt det varit skäl alt ingå uti en allmän discussion öfver dessa frågor; men då han det icke önskar, ser jag ingen anledn., hvarföre han skall fortsätta en allmän discussion på sätt som han öppnat densamma, och får jag derför tillstyrka R. o. Ad. att fortsätta betänkis afgörande, på sätt som hittills skett, så all vi nemi. öfverlägga och besluta öfver hvarje punkt särskildt. Hr Nordensköld: Sedan R. o. Ad. nu nfgjorl littiis A och B, såkomma vi nu till litt. C, som afhandlar större mål, i afseende hvarå jag anhåller att få nedlägga min extrastatsreglerings ekonomiska och politiska tro. Jag tror att en extra-statsreglering kan omfatta 4 särskildta hufvudföremål, nemi. hvad som angår det rent militära och det militärtekonomiska, det rent civila och det civilt-ekonomiska. I första rummet slå fästningsbyggnader och kanoners anskaffande för armeen och flottan.
De äldre •Tulltaxorne på 1770 och 1780-talet, då Sverige bade silfvermynt, bestämde tullen å salt lill 20 sk. i silfver. Sedan var den, intill 1825, 16 sk. HamburgerBanco. Der - 47 2 Den 3o October e. m. efter har den varit 12 sk. Den nu föreslagne är icke annat än ett medium deraf. Dessutom har priset på salt så betydligen fallit, att då man förr måste gifva 2 tunnor spanneraål för en tunna salt, kunna nu 2 tunnor salt fås för en tunna råg. B01- gareStåndet har bestridt förhöjningen derföre, att den skulle drabba importeuren; BondeStåndet för det att den skulle falla på consumenten. Den gör likväl en icke obetydlig inkomst utan någon känning. Herr Cederschjöld; Den siste Talaren har upplyst oss, dels att tullen varit högre förr, deis att priset varit fyradubbelt högre. Det synes mig således, när man jemför tullen emot varans värde, att tullen är drygare nu, än på de tider han citerat. Dessutom beklagar jag verkligen, alt Utskottet calculerat sina tillgångar på sådana utvägar, som att lägga consumtions-afgifter pä menige manj och jag tror att, ehuru med saltökningen kan bestridas tre Generals-löner, motivet ej är tillräckligt; utan bör man söka tillgången på sådana varor, som kunna af de förmögnare consumeras. Vi hafva ännu qvar vin_, the' och socker. Man kan lägga summan på dessa varor. Herr Tham: Det förslag, att genom - tull på andra varor anskaffa summan, hade Utskottet begagnat, om det trott sig derigenom vinna någon lull. Men om man Den 3o October e. m. 473 sätter högre tull, än som passar, får man mindre inkomst, ty dä insmuglas varan. Om man lägger hög tull på caffe' och the, förtullas ej dessa varor. När tullen på caffe var 5 skilling, var inkomsten ej så stor, som nu, då den är 3 skilling. Jag tillstyrker bifall å Utskottets hemställan. Herr Munck af Rosenschöld: