Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Grundlagen efter ordalydelsen och således ej ansåg 3 år höra förflytta emellan hvarje Riksdag. Icke heller måste, i de länder, der Representationen hvart år skall sammankomma, ett år passera emellan slutet af ena och början af nästa session. För min dtd instämmer jag således deri, att liden för nästa Riksdag bör bestämmas inom loppet af år ig* Den ii Februari i f. nu 1833, men utan alt anse det nödvändigt att antaga just den dag, sorn Grefve Frölich föreslagit. Grefve Horn, Claes Fredric: Jag uppträder för alt söka' vederlägga Grefve af Wetterstedts sals, alt man här behöfver inga uli en Grundlagstolkning för att komma lill det begrepp, Lagstiftarne velat uttrycka. Mig synes klart, alt Lagstiftarnes syftemål varit, att lemna Rikets Ständer den latitude i rättigheter att inom 5:te Calenderåret bestämma hvilken dag sorn hälst för påföljande Riksdagens början, emedan, en sådan latitude förutan, betänkliga omständigheter möjligen skulle kunna hafva uppstått, i afseende på årstidernas obeqvämlighet för Rikets Ständers sammankomst. På denna grund kan jag ej gilla den åsigt Grefve af Wetterstedt yttrat, att Grundlngs-§:n, för att vara tydligare, jemväl borde innehålla de orden: räknadt frän föregående Riksdagens början; ty derigenom skulle händerne vara bundne, så alt Sländerne icke kunde bestämma annan dag för påföljande Riksdagen, än den, sorn inföll jemt ö år efter föregående Riksdagens början. Jag tror således, att Lagstiftarne ganska välbetänkt icke uttryckt sig tydligare, men jag kan derföre icke linna, att Grundlags-§:n innefattar någon otydlighet, då der blifvit nyttjadt ordet sammankomma; ty dermed kali icke, så - Dien ii Februarii f. m. såsom en talare i. sista Plenum påstått, menas att tiden skulle beräknas från Rikets Ständers åtskiljande. Orden sammankomma och åtskiljas skulle i sådant fall, tvärtemot Svenska språket, betyda ett och detsamma.
”Ämnar ni bosätta er i Stockholm?” återtog han. ”Jag har ännu icke bestämt det. Först wille jag wäl besöka Göteborg och några andra städer, för att se, om belägenheten behagar mig. Eljest återwänder jag till London och kanske till Bombay.” Mannen tycktes besinna sig, och jag anade att jag såg framför mig generalguvernören Lwoff sjelf. ”Min herre!” yttrade han. ”Ni kan få resa huru och när ni behagar både till Göteborg och hwilken annan ort ni will. Men jag twiflar på, att ni någorstädes skall kunna räkna på ett mera bildadt sällskapslif än här, i synnerhet emedan den nådiga furstinnan utgör själen i de högre sällskapskretsarna. Föröfrigt, om en man med kunskaper och kapitaler har någon serskild önskan, blir det ingen fråga om, att icke den bewiljas. Förstå mig blott, min herre! Jag kan wisa er större tjenster, än ni kanhända föreställer er. Men wi måste närmare lära känna hwarandra. En man med kapitaler är i hwilken stat som helst en god medborgare, en wän af lugn och fred. Som jag sagt, res omkring och sök ut er en plats, hwar ni behagar. Tillåt mig att säga er, att det skall icke möta er någon swårighet i Swerige, så lyckligt som det nu befinner sig under Hans Majestät Kejsarens nådiga spira. Jag hoppas få återse er hos furstinnan om torsdag. Glöm icke att låta er dotter följa med!” tillade han med ett förbindligt småleende. Jag bugade mig ännu en gång och gick. Så snart jag hemkommit och öfwertänkt hela saken, beslöt jag att dröja öfwer torsdagen. Äfwen Hindiah kunde ju finna nöje i att se en af Europas finaste sällskapskretsar. Men jag hade wäl lust att sjelf besöka den älskwärda porträtt-ritarinnan, tänkte jag, och begaf mig till mamsell Röhls atelier.
"Då Banco-Ulskottet, såsom jag tror, på goda skäl, gillat pluralitetens inom Banco-Fullmäglige beslut den 28 November j83i, hvarigenom det contra-förslag icke antagits, som af Comiterade bland Fullmägtige blifvit uppg jordt, i afseende å Grosshandlaren Wigerts anbud, till anskaffande af 700,000 R:dr Silfver, bade jag ansett Banco-Utskottet äfven böra uttrycka sin opinion rörande Banco-Fullmägtigen Herr Grefve F. B. v. Schwerins åtgärd, att hos Rikets Ständers Justitiae-Ombudsman anmäla de Med-Fullmägtige, som biträdt nämnde beslut, för förment afvikelse från Rikets Ständers föreskrifter. Ett sådant yttrande af Banco-Ulskottet finner jag lika litet ingripande i de beslut, hvilka, i följd af Justitias-Ombudsmannens anställande åtal, möjligen må tillkomma, som det utlåtande Utskottet meddelat rörande sjelfva saken. Jag anser mig derföre öppet böra uttala mitt ogillande af Herr Grefve v. Schwerins ofvananmärkte förfarande. ” Herrar Walley och Falhem: "I den af Herr Borgmästaren Helleday afgifna reservation få vi oss förena." STOCKHOLM, Eckstkisska Tbycmrikt, i834* Baucc-Utikottets Mern. N\o i3. i N:o i3. Antom till Exp. Utsk. d. 20 Junii kl. 2 e. m. Merner i al, med tillstyrkan, att Rikets Ständer mutte hos Kongl. Maj\t i underdånighet anmäla de hinder, som mött för Silfver-utvexlingens början å den af Kongl Maj:t i Nåder föresi agne dag den i.ste nästkommande Julii.
MissgerningsBalken erhåller följande förändrade lydelse'. Om uppror och olojliga folksamlingar. 1. §. Samlar sig menighet eller annan folkmängd offentligen tillhopa och lägger det uppsåt ådaga, att med förenadt våld sätta sig upp emot verkställighet af offentlig myndighets bud, eller att den till någon embetsåtgärd tvinga, eller att derföre hämnas; uppmane då den civila myndigheten å stället menigheten eller folkmängden att åtskiljas, och underrätte densamma om elen påföljd, som för uppror smän, enligt 2, 3 och 4 ff-, eger rum: låta de församlade sig häraf genast skingras och till lydnad bringas; då straffe, anförare med arbete å fästning från Sex månader till Tvä är, men de öfriga varén frän straff'frie. 2 §. Skingra sig ej upprorsmän, efter sådan uppmaning och varning, som i 1 sägs, utan trottsa med oljud, smädeord eller hot; vardén dömde, anförare till fästnings-arbete från Två till Sex år, och andre deltagare i upproret till sådant arbete från Sex månader till Tvä år. 3 §. Göra upprorsmän våld å person, bryta eller rifva de hus, eller plundra eller förstöra de annan egendom; då skola de straffas, anförare med arbete å fästning från Sex till Tolf år, och andre deltagare med sådant arbete från Sex månader till Sex år. 4 Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 182. 17 4 f. Varder den draperi, som vill upprcr si illa; da skola dråparen och alla de, som burit hugg och slag å den döde, lif mista. För annan gerning, derå ser shildt straff i lag utsatt dr, skall å den, som gerningen jöröjvat, utom det straff, lionem för uppror drabba bör, och det serskildta straffet tillämpas, ejler i hy derom i lag s'adgas. Viarder upprorsman dr aperi, ligge egild. 5. §. Hvar som bjuder, leger, trugar eller eljest förleder menighet att uppror göra, straffes för den anstiftan, om uppror deraf kommer, pä sätt, som cm anförare i hvarje jall stadgas.
4oo,ooo, - 1825 - 1826 - 1827 — 4oo,ooo, — 55o,ooo, — 5oo,ooo, samt för år 1828 . : — 200,000; hvilka summor, till den del, som af Banqueus behållna vinst icke kan erhållas , komma att af Vårt Riksgälds Contoir anskaffas och upptagas uti Lån, emot Obligationer, ställde att, vid anfordran , inlösas med 5 Procent ränta om året. Hvad sålunda är vordet bevilljadt skall dock såsom Låne-anslag anses och blifva det yttersta, som Staten, till Canal-byggnadens fortsättande, består, så att något tillskott derutöfver framdeles ej må af Bolaget påräknas. Derjemte håfve Vi funnit Oss böra bilalla Bolagets anhållan om anstånd, till nästa års slut, med inbetalning af de sista 10 procent å dess primitiva Actie-teckning. När Vi deremot icke kunnat godkänna det af Actie-egarne föreslagne sätt, att få godtgöra sig den i Bolagets Privilegii 23 Bolaget af dess egna medel tillagde ränte-godtgöring af årliga 5 procent, de 4 sista Byggnads-åren, från och med 1825 till och med 1828, medelst qvittning emot en till lika belopp uppgående insättning af 20 procent utöfver deras första teckning; håfve Vi dock icke allenast förklarat Actie-egarne berättigade, att, ifrån och med år 1825 till' och med år 1828, såsom utdelning, åtnjuta hvad West-Götha-Linien af Canalen möjligen kan inbringa efter dess färdigbyggande, och sedan underhållandet deraf blifvit bestridt och uppbördskostnaderne afgått, dock så att ibland inkomsterne ej få beräknas de afgifter, hvilka, vid 6o Transporter af Bolagets EfFecter, Arbetsmanskap m. m. erläggas, utan ock, att Inkomsten af den färdigblifvande Öst-Götha-Canal-Linien äfven må af Bolaget tillgodonjutas och begagnas.
Godkändes, enligt Utlåtandet, N:o 272. Antogs med den förändring, att på sjette raden ordet: ega utbytes till ordet: må, och att orden på samma rad: örn långif var ne sådant önska uteslutas. 4:de och 5:te momenten förenade till ett moment: Hvad Utskottet härom i Utlåtandet, N:o 340, pag. 8 och 9 yttrat och tillstyrkt, godkändes. Godkändes med utbyte af orden: i både sedeloch silfvermynt till dessa: i både Riksdaler Riksmynt och Silfverspecie. 7:de momentet: Godkändes. 8:de momentet: Godkändes, enligt Utlåtandet, N:o 272. Godkändes, enligt Utlåtandet, N:o 272. Godkändes, enligt Utlåtandet, N:o 272. Den slutliga hemställan, sådan den lyder, enligt Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 340. Gillades. Derjemte skulle de öfriga Riks-Stånden vördsamt och vänligen inbjudas, att instämma uti de af Ståndet denna dag, angående särskilda momenters förändrade redaktioner fat - turi*» hnslnt. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogos följande Särskilda Utskottets på Ståndets bord hvilande Memorialer : N:o 44, med ordningsstadga för större brännerier; afslogs, och N:o 22, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, angående vilkoren för bränvins tillverkning: Utskottets yttranden till och med pag. 3 af Memorialet, lades till handlingarne; Hvad Utskottet (pag. 4), hemställt angående bränvins distillering, likasom Formuläret till mätningsoch stämplings-bevis å redskap för tillverkning eller distillering af bränvin, bifölls; 510 Prot.-Utdrag den 8 November 1854. Likaledes biföll
Lagens stadgande föranlett till sedernes uppehääande, hwilka sa wäl tarswa wärdnad, samt ända ej medfört något stadeligt twäng, dä Swea Konungar, nar omständigheterne deruti föranledt i Näder dispenserat Lagens förbud i allmauhet, hwilkei sätt jag för min underdäniga del anser sä mycket lyckligare, som liderlige Personer och de, hwilka ej förmä uppfylla ägkenstapers ändamäl, derigenom kunna utestängas frän en förening, som skulle bereda menlige följder, ty och dä jag uti det tilt Rikets Högloft. Ständer ingifna Memorial, som gifwit anledning till den projecrerade Lagförändringen, af dä anförde stal blott yrkat, akt Kongl. Maj:t af Näd mätte, pä sätt förr öfligt warit, dispensera Lagens bud, utan rubbning af sielfwa Lagen, kan jag för min del ej i underdänighet tillstyrka, att g §. i 2 Cap. i GiftermalsBalken, angående Systonebarns giftermål mä undergä någon ändring, men deremot att Kongl. Majck täckes bifalla Rikets Högloft. Ständers underdäniga hemställning, hwad 5 §. angär, och äfwcn hwad om 6 §. i underdänighet blifwit föresiagit, i sä mätto, ack Kongl. Majtt täcktes af Gunst och Nade härmed läta fortfara, som med förenämnde §. enligt är, utan att denne sistnämnde §. warder häfwen eller Strafflagen rubbad, Den 5 Zebruarii. 49 rubbad, som ekt nödigt warn emot öfwertradelfen och laltsin nigheten. Hwaremot JustitiäRäden Grefwe 6^1IendorA och^I^agerlreim instämde uti JustitiäRädet 61om8 underdäniga tillstyrkande. Anmales i underdånighet. In liclem krotocolliz I.
Att stötestenars plåga dig bespara, Jag får den värsta choquen la ' emot; Ej under då, att hård jag måste vara, Fast jag mig ödmjukt böjer för din. fot. Och trött af slit och möda här på jorden, Som jag fått kännas vid i rikligt mått, Jag slutar nöjd ändock, fast gammal vorden. En annan nog ta ' r vid, där för jag gått. Hvad ordningssinnet ej har lätt att tåla. Hvad klippan var, som låg vid hafvets strand. Hvad kommer regnbågen så skönt att stråla? Hvartill man trår i heta ökensand. Ett djur så nyttigt, fast ett fä för resten. Ett litet smeknamn, som det ofta får. Hvari man firade den glada fästen. Hvari man ligger ej, men står och går. Hvari man ock får gå, ja hela lifvet, Hvad vid en å rätt ofta brukar stå. Ett namn, som gossen blef i dopet gifvet. Ett till. En ö, som räknas till de små. Hvari man sitter, dock i skolan bara. Ett fångstredskap, för fisk ej lämpligt dock. En hälsobrunn, som lär i Sverige vara. Hvad har en katt, en hök, men ej en bock? ~ % % repade gånger, och stämningen var minst lika hög som temperaturen i den öfverfyllda salongen. Kronprinsen bevistade äfven en god del af denna konsert. Ja, den stora musikfesten är nu blott ett minne, men säkerligen ett oförvanskligt sådant för såväl de uppträdande som åhörarne vid densamma. Att dylika musikfester hafva sin stora betydelse i flere hänseenden torde väl näppeligen kunna förnekas. Ledarn.e och anordnarne af den andra nordiska musikfesten förtjäna sålunda ett varmt tack från den musikälskande allmänheten, och särskildt torde böra framhållas generalkomiténs ordförande, h. k. h. kronprinsen, som ägnat musikfesten ett alldeles särskildt arbete och intresse, samt komiténs verkställande ledamot hr Hedenblad. Ktingl. operan återupptog i måndags » Tannhäuser » med den vanliga rollbesättningen, undantagandes att Elisabets roll utfördes af en debutant, fröken Nordin.
Antalet jordlotter, som den Franska statistiken kallar parceller, uppgick då till 25,000,000. Revolutionen var förbi 1804; likväl hafva sedan dess, och allenast genom lagens verkningar, parcellernes antal ökat sig från 25 millioner, till det oerhörda antalet af 125 millioner! (Se Poncelet, Histoire du droit civil en France 1838, se Villeneuve de Borgemont, se D’Argoult, President i Franska Banken, ”sur la loi des ce'reales.” Denne_författare upptager antalet parceller till 123,500,338; men hans uppgift är ett par år äldre än den ofvan följda, och parcellernes antal ökar sig med en million om året, troligen tilldess de nedgå till den mathematiska punkten, som icke mer kan delas.) Enligt officiella, statistiska uppgifter äger Frankrike en jordrymd af 50 millioner hectarer odlad och odelbar jord; om man fördelar dessa 50 millioner hectarer på de befintlige 125 millioner parceller, så finner man att medelstorleken af hvarje parcell utgör £ hectar, vill säga ungefär ett Svenskt tunnland. Detta utgör medelstorleken af ett Fransyskt jordegods. (I några provinser, såsom Champagne, finnes visserligen större egendomar, men deremot går styckningen så mycket längre i de andra departementen). De nppgifne 125 millioner parceller tillhöra omkring 11 millioner ägare (Enligt Gr. D’Argoults ofvan åberopade arbete, är antalet ägare ej mera än 4,200,000, som hvardera äger 51 parceller, men Gr. D’Argoult räknar mera efter familjer, de andra statistiker efter individers antal.); så att hvarje ägare äger i medeltal 11| parcell, vill säga omkring 11£ tunnland. Genom giftermål hafva parcellerna sålunda förenat sig, men de hafva icke förenat sig till sitt läge, Den 9 December. 251 Sro skilde från hvarandra, ligga inom olika socknar och inom olika departementer, hvarigenom allt sambruk och all rationel behandling af jorden mäste försvinna.
F. varit tillämpad, och särskildt den af Hr Lagerhjelm åberopade skrifvelsen af 1809 års Ständer, hvilken, enligt min tanke, tydligen ådagalägger våra grundlagsstiftares åsigt i detta hänseende, dels ock det vitsord, närvarande Konst.-Utsk. gifvit åt K. Mits tolkning af grundlagen, genom det yttrande, Ut,sk:t afgifvit i anledning af den af Riksdagsfullmägtigen Björkman framställda anmärkning. Jag vet emedlertid ganska väl, att förevarande fråga icke inskränker sig till en enkel lagtolkningsfråga. En talare på bänken bakom mig har i dag vid behandlingen af frågan om spanmålstuliarne framställt den åsigt, att man borde göra ett experiment och försöka, huruvida regerineen i längden vågade nedsätta af R. St:r bestämda tullsatser. En annan talare, som hade ordet kort före mig, har yttrat sig i enahanda rigtning. Han tyckes föreställa sig, att vi ännu lefva i de tider, då folket köpslog med regeringen om magten och då det gällde att genom hvad medel som helst tilltvinga sig konstitutionella rättigheter. Frih. Liljencrantz, hvilken jag härmed åsyftar, och hvilken jag räknar bland mina vänner, må anse mig såsom en föregående talare tillhöra hans »ohöfliga vänner», men jag kan icke undertrycka den åsigt, att Frihm i sina forskningar angående utvecklingen af de politiska förhållandena stannat just der, hvarest det konstitutionella lifvet börjar. Sedan statsmagternas förhållande till hvarandra blifvit genom grundlagen bestämdt, bör det icke komma i fråga, att den ena vill tränga sig in på den andras område på annat sätt, än som öfverensstämmer med grundlagens bud; och här är icke fråga om någon förändring af grundlagen, utan, eldigt vissa bland mina motståndares uppfattning, gäller det tydligen att bringa regeringen till eftergilt af en magt, sorn är henne af grundlagen medgifven. Härvid ber jag att få erinra om ett yttrande, som Frih. Liljencrantz i dag på förmiddagen låtit undfalla sig. Han har sagt, att under den nya representationsformen måste Konungens veto, för den händelse det existerar, blifva ett suspensivt veto.
Det torde emellertid nu blifva nödvändigt att tänka på någon förhöjning i statsinkomsterna, för att, jemte alla öfriga behof, kunna bestrida den betydliga utgift, som ett nytt jernvägslån kommer att medföra. Men att utsträcka denna omsorg längre än behöfligt, eller söka uppdrifva inkomstbeloppet mera än som erfordras för att bereda medel till ränta och amortering till det nya länet, tror jag ingalunda vara lämpligt; ty att vilja direkte af ökade skattemedel bygga jernvägar, d. v. s. förskaffa sig det nödiga kapitalet genom beskattning, i stället för upplåning, är enligt min åsigt hvarken nyttigt (emedan man då alltför hårdt anlitar folkets förvärfskällor), eller rättvist, enär de fördelar, som dermed afses, komma äfven följande slägten till godo. R. o. Ad. har också för sin del redan varit betänkt på att öka statens inkomster genom en lämplig förhöjning i bränvinsskatten, hvilken skatt, äfven om konsumtionen ej obetydligt aftager, bör göra en tillökning af 1| million mera än förut. Detta belopp är visserligen större än som erfordras i och för den nya upplåningen, men jag anser dock denna tillökning i bränvinsskatten särdeles nyttig, emedan derigenom icke allenast åtskilliga eftergifter å annat håll, som redan blifvit gjorda, kunna betäckas, utan ock flera andra dylika, hvilkas medgifvande vore en stor fördel, kunna beredas, under det man svårligen lärer kunna anse för en vinst att hålla bränvinsskatten så låg, som den f. n. är hos oss. Jag vill i detta afseende icke göra någon jemförelse med Den 13 Maj f. m. 335 England, der bränvinsskatten uppgår till mer än 4 rdr kannan, men äfven i Norge är denna skatt betydligt högre än här, nemi. 91 öre i st. f. 60 pr kanna. Man bar velat påstå, att det bär i landet skulle vara så illa stäldt med våra finansiella förhållanden, att det vore nästan omöjligt att samla något kapital. Det är för mig svårt att inse hvari dessa hinder egentligen skulle bestå, och jag vågar tvärtom påstå, att kapitalbildningen härstädes på sednare tider gått ganska raskt för sig.
Det visat sig således ovedersägligt, att den redan utgående stämpelafgiften är mera än tillräcklig för betäckande af transportkostnaden; och det från en motsatt föreställning hemtade skäl för stämpelafgiftens förhöjande förtjenar följaktligen ingalunda det afseende, Utskottet deråt inrymt. När man dertill tager i betraktande, att stämpelafgiften ingår till Riksgäldskontoret och alldeles icke kommer postverket eller de postskjutsskyldige till godo, så synes det otvifvelaktig^ att med stämpelafgiftens förhöjning afses något helt annat, än godtgörelse för transportkostnaden; och detta andra — förqväfvandet af äfven den upplysande tidnings-litteraturen — är ett mål, hvars främjande icke kan vara förenligt med landets och upplysningens sanna fördel. Jag reserverar mig således emot hvarje förhöjning i denna, på den redan nog beskattade allmänheten åtieifallande afgift." 24 Bevillnings-Ulskotlets Betänkande, B:o 6. Förslag lill Författning, angående stämplade Pappers-afgiften. § 4. Om kartering af rättegångssamt amira skrifter och handlingar. l:o. I afseende på kartering af rättegångs-skrifter och andra handlingar, hvilka vid Publika Verk, Embetsställen eller andra Myndigheter ingifvas eller uppvisas, samt domar, utslag, resolutioner och andra handlingar, som derifrån utfärdas, hänföras dessa Verk och Myndigheter till följande sex afdelningar, nemligen: Första Afdelningen. Härads-rätter, Städernes Förmyndare-kamrar, med det uti Kongl. Kungörelsen den 12 December 1845, i afseende å Stockholms Stads Justitie-kollegium och Förmyndare-kammare, i vissa fall stadgade undantag, samt Handels-, Fabriksoch Handtverks-föreningar. Andra Afdelningen. Rådhus-rätter, Magistrater och Konsistorier. Bevillnings-Utskotlets Betänkande, N:o 6. 25 Sjette Afdelningen. Justitieoch öfrige Departementen af Kongl. Maj:ts Kansli samt Hof-expc - dilionen. 3:o. Följande handlingar karleras, jemväl ulan förändring, ehvarest de företes eller utgifvas, efter nedannämnde grunder, nemligen:
- „ •• O ... - ;! « TF ' ' 0 ^0 tempo. pjäser till middagsbordet, än genom att sy dumma och dyra soffskyddare af plysch och silke — hvilka ofta äro dyrbarare och ömtå- ligare än tyget på soffan, som de äro afsedda att skydda? Ja t. o. m. åt de » svåra » herrarne vore det nog icke så krångligt att hitta på något, som de skulle kunna ha glädje af, om man bara lade sig vinn därom. Man behöfde blott under någon förevändning gå upp i deras rum, oeh ' ett snabbt kvinnoöga ' skulle säkert genast få idéer till julklappar. Luckor och brister i utstyrseln hos den ene, som ej hade sinne för trefnad — handduken hängd öfver spjällsnöret, gardinerna hopknutna med linneband, ljusstaken använd till askkopp och pennskaftet till pappersknif, fars och mors porträtt i urblekta plyschramar. Hos den andre tydliga bevis på smak för blommor eller prydlig ordning eller rentaf på någon liten samlarvurm. Hos alla bestämdt någon möjlighet att genom en väl vald, köpt småsak visa mera verklig vänlighet än genom att sy ett litet dumt broderi på en skräpande, oanvändbar sak. Man vet ju också, huru det ofta går till med dessa smärre julklappar. Idkar man någon liten handaslöjd, som träskärning t. ex., är allt godt och väl. Annars uppskjuter man gärna i det längsta tanken på dem, kan ändå » intet hitta på », utan går rådvill till tapisserihandeln. Inte tycker man just om de omöjliga ' rök-bord ' eller vidunder af öfverklädd papp eller förgylld korg, som man bjudes på, som » lämpliga för herrar ». Men ju längre man väljer, dess svårare blir valet, och slutligen köper man hvad som helst bara för att » komma ifrån det ». Och syr det sedan färdigt under brådska och undertryckt hat till hela julklappsväsendet, så olika som möjligt de kärleksfulla tankar, som en sydd julklapp anses representera. Vill man sy, och börjar man i god tid, så att man har tid att tänka sig för, skaffa material o. s. v., finnas nog områden, där man med litet kvinlig händighet kan göra glädje.