Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han visste så skickligt att låta henne kasta en blick in i det paradis, som der skulle emottaga dem, att hon fick en innerlig längtan att komma dit, och för första gången föll det henne in, att det ej kunde vara så lyckligt att bo på holmen i all sin tid. Ännu ett par kyssar, och Stellan sprang åter i sin båt, och rodde till en annan holme, för att se efter om ej der någon andkulle kunde finnas. Länge stod ännu Anna qvar vid stranden, och såg efter Stellan, då han redan var långt ute på sjön, och längtade blott att det åter skulle vara morgon, ty han hade lofvat henne att följande dagen komma igen, för att hjelpa henne med hennes arbete. Och följande dagen, och flera dagar, gick det på samma vis. Aldrig hade Anna hoppat så lätt ur sängen, och aldrig hade arbetet för henne gått så lätt. Men litet långsammare gick det för henne hvarje dag, ty allt mer och mer tid upptogs af smekningarne, och de kunde slutligen glömma sig hela qvarter. Väl oroade det Anna litet, att hennes jägare tagit löfte af henne, att hon för sin far ej skulle omtala hans besök, men som hon sjelf ej tänkte någonting ondt i sitt hjerta, så tänkte hon ej på att Stellan kunde hafva annat än redliga afsigter. Anna var just vid den åldern, då qvinnan ej äger annat skydd än sin oskuld. Dörrarne till hennes hjertas helgedom stodo på vid gafvel, och den trogne väktaren, erfarenheten, stod ej ännu på post vid dess ingång. Religionen hade hittills blott lärt henne att älska, och de faror, för hvilka den varnar, hade hon ej ännu lärt sig att fatta. Den gamle fadren fröjdade sig åt hennes oskuld, och var lugn, ty han visste den skyddad af ensligheten, och hans starka förtröstan till Gud tillät honom ej den tanken, att hans barn skulle behöfva annat skydd än de vakande englarne. Väl hade den gamle också pröfvat att verlden kan vara ond, men han och hans dotter lefde ju snart sagdt icke i verlden, och han ansåg sig derföre ej behöfva störa sin dotters frid med väckande af hennes tankar på de förförelser, för hvilka eljest verldens barn äro utsatte.
Fröt. 1845, 4 Sami. 2 Afd. 21 Haft. I a Siatsoch Lag-Utskottens Betänkande N:0 106. gä att deröfver gemensamt sig utlåta, anse Utskotten sig jemväl böra i sammanhang dermed meddela yttrande, angående den af Rikets Ständers sednast församlade Revisorer, gjorde hemställan, ätt de låneunderstöd, som för befrämjandet af communications-anslalter och odlingsföretag, m. fl. i Revisorernes berättelse, angående Riksgälds-Contoret, sid. 38 — 39, uppgifne föremål, hädanefter kunna af allmänna medel varda Städer eller menigheter tillerkände endast må meddelas under det bestämda vilkor, att hvarje Stad eller menighet skall sjelf hafva bestyret med och vara solidarisk ansvarig för inbetalandet af dess medlemmar tilldelade lånesurnmor samt derå upplöpande räntor; och få Utskotten tillika anmäla, det Utskotten öfver hvad dels af Kongl. Maj:t och dels af Rikets Ständers Revisorer sålunda är vordet föreslaget och hemstäldt, inhämtat yttrande af Fullmägtige i RiksgäldsContoret, hvilka, — efter framställning af åtskillige betänkligheter emot ändamålsenligheten och lämpligheten af de ifrågasatte utvägarne till betryggande af Riksgälds-Contorets säkerhet för de utgifne medlens behöriga återbetalning, samt derom framställde förslag,— i fråga om uppbörden, bokföringen och redovisningen af de utlånade medlen, förklarat, att hvad Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition derom innehölle, borde, såsom lätt verkställbart samt ledande till mycken förenkling och lättnad vid controllén öfver liqvidernas fullgörande, antagas, ehvad solidarisk ansvarighet för lånens återbetalning fordrades eller ej.
Vid sammansatta metaller synes annan ändring icke påkallad, än att vid rubriken messing dels hänvisning lemnäs för tråd till lika tullbehandling med koppartråd , och dels införselstullen, 16 sk. skålpundet på arbetad messing alla slag, gjuten, smidd eller pressad, oäkta lahn derunder inbegripen, såsom utgörande 35% procent å varans tullvärde 1 r:dr, jemkas till 12 sk., samt att rubriken »alla andra slag, arbetad», hvarå införselstullen nu utgör 1 r:dr skålpundet, bör delas i »förgylda», hvars medelvärde icke öfverstiger 3 r:dr, och i »andra slag», derå värdet högst kan antagas till 2 r:dr, samt införselsafgifterna i förhållande derefter bestämmas, å förra slaget till 36 sk., och å det senare till 24 sk. skålpundet. Å medvurst, som i Norrige är belagd med endast 2 sk. 2 rst införselstull per skålpund, synes, enär värdet icke torde utgöra mer än 20 sk., afgiften kunna nedsättas till 4 sk. skålpundet, motsvarande 20 procent å nämnda värde. Då potatesmjöl finnes särskilt till tullbehandling i taxan upptaget, lärer vid rubriken »mjöl af vegetabilier, som ej kunna inbegripas under spannmål eller hänföras till medicinalier», böra tilläggas »ej specificeradt»; och enär mjöl af mais är till förevarande artikel hänförligt, men detsamma, hvars införsel icke synes böra försvåras, står i värde betydligt lägre än det nu utförda medeltullvärdet, 48 sk. skålpundet, föreslås, att den till 6 sk. eller 33 V» procent derå bestämda införselstullen må, då verkliga medelvärdet icke torde öfverstiga 42 sk., nedsättas till 2 sk. per skålpund. Å munlack, hvarå införselstullen i Norrige utgör 40 sk. 7 rst skålpundet, föreslås, för närmande till likstämmighet dermed, nedsättning i sagda afgift från 48 till 42 sk. Mullkol. Nålar. Oliver. Oljor. (hl. 48 Kongl. MajUs Nåd.
Uti dess, rörande detta ämne, afgifne yttrande, hade Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet förklarat att de af vederbörande Autoriteter meddelade, men af Kiksdagsfullmägtige från ofvannämde Bergslager öfverklagade föreskrifter för Bergsmännen, att, till befordrande af en mera jemn och förmonlig Hyttegång, så väl vid sine Hyttor inrätta Malmvågar till Malmens påsättning och för kolens transporterande upp på Masugnarne begagna sig af uppsättare med skjutkorg, som äfven att till Hyltarbetarne, i stället för kost in natura, betala penningar, enligt Utskottets öfvertygelse, medföra obestridliga fördelar framför de utvägar, hvaraf Bergsmännen derförinnan sig i dessa hänseenden beljenat; i anledning hvaraf ock Utskottet tillstyrkt, att dessa anstalter måtte bibehållas vid alla de Hyttor, der desamma, innan det allmänna påbudet derom utfärdades, blifvit efter vederbörandes frivilliga medgifvande, vidtagne; men deremot ansett det äfven för framliden bora öfverlennäs åt Hyllela - 16 Desv. och Oecon. Utsk. Utl.-dc. N:o 113. gen, att fritt antaga eller förkasta de omnämnde förändringarne, samt att deras allmänna antagande ej lämpligen kunde annorlunda beredas, än derigenom att de tjenstemän, som öfver Bergshandteringen hafva uppsigt, söka utbreda upplysning och öfvertygelse om den dermed förenade nytta och fördel. Enligt till Utskottet ankomne Protocolls-Utdrag, har detta Utlåtande blifvit af Höglofl.
VpI-5S Ko; 5LmtNge Hilc5-8tän<!en 6ea n OSober i8l»> Wördsamt Memorial. ^os Hederwärda Bonde - Ständet har Riks, dagsmannen Jonas Jonston frän Ostergöt-H. land, uti der ingifwit till Lag.Utffottet remitteradt Memorial, andragit, hurusom, sedan 1802 ärs Kongl. Förordning om stängsel, skyll, vigheten utkom, icke sällan händt, att en inne» bafware af ett mindre enstaka Hemman, hwilket ä ömse sidor gränsat till Byar af flere Hemman, nödgat rägrannarne, att uppföra hägnad efter skillnads.linicn, ehuru läng sträcka det än mätte wara, och ehuru somlige äboer kunnat hafwa z mil och derutöfwer att föra sitt gärdsel, wirke: widare, att, sedan en sä kostsam ffilljebägnad blifwit werkstäld, det blifwit likasom en följd, att den granne i byalaget, som ägt sitt skogsskifte intill den uppförda gärdesgärden, yrkat lika skillnad emellan sig och byagrannen, sorn ock mäst wara honom behjelpelig och sä wida - Den 5 October. ^ 237 widare Byn öfwer, hrvarigenom ett lika man, tal i Byalaget kommit att hägna 12 a i6gän. ger sä mycket, sorn det till Byn gräntsande en. staka hemmanet; i afseende hwarpä Riksdagsmannen förment billigt wara, att ett enstaka ' hemman stängde efter sirt hemmantal uti stog, utmark och beteshage emot den Ly det möter, och Lyalagct endast för det an. gräntsande hemmans mantal, dock att, om hemmanet inom Byalaget undergått klyfning, till mindre lotter, det ef borde härwid - komma i beräkning. Äfvenledes har Riksdagsmannen Nils Larston frän Stockholms
Det är möjligt och äfven troligt att man icke vill arrendera en strand der ingen fisk erhålles, men det kan vara möjligt att man vill köpa stranden, emedan, om man får henne för fiskets skuld så kan hon användas till helt andra ändamål. I afseende pä lindringen i räkenskapsföring, har visserligen Hr Printzensköld anmärkt hvad deremot kan anföras; men jag tillägger, att räkenskapen icke måtte vara hufvudsak och egendomen bisak, utan att det förhåller sig tvertom. Derföre bör man aldrig då fråga är om egendom, tala främst om räkenskapen. Som min mening icke är att vägra fiskens afhändande, så kan jag icke instämma med Frih. Palmstjerna, att man borde afslå betänk. utan jag anhåller att det måtte blifva återremitterad!. Ofverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framstälde propos. först lill bifall och sedan till återremiss af StatsUtsk:s förevar, utlät., samt, sedan dessa propos:r blifvit besvarade med blandade ja och nej, ånyo hemstälde om R. o. Ad. ansåge de gjorde anmärkn:ne föranleda till åter - Den 20 Februari. 57 remiss, oell då härvid ropades starka ja jemte många nej, förklarade det han trott sig finna att ja öfverröstat nej. Hr af Ha emens begärde votering. Upläsles till justering och godkändes följande votens propos. Den, som bifaller StatsUlskrs utlåt. N:o 45, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner nej, anser R. o. Ad. de emot förenämnde utlåt, gjorde anmärknir föranleda till detsammas återremitterande. Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Nej 37. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. § lill 9 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 22 Februari 1851. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 2;ne prot.-utdr. för d. 20 samt pleni prot. för d. 5 dennes.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Maji i834- Preste-Ståndet den 21 Borgare-Ståndet den 21 Bonde-Ståndet den 21 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse angående inom C011- stitutions-Utskottet vid nasti. Riksdag väckta och af Rikets Ständer nu godkända förslag till ändringar i Rikets Grundlagar. S. A. K. Efter föreliafd pröfning af de vid sistförflutne Riksdag hos Constitutions-Utskottet väckta, och lill afgörande vid innevarande Riksdag lagligen beredda förslag till förändringar i Rikets Grundlagar, hafva Rikets Ständer enhälligt gillat och antagit de förslag i berörde afseende, som å upprättad, barbos i underd. bifogad uppgift finnas upptagne; och få Rikets Ständer, med anmälan härom, i underd. anhålla, att ifrågavarande förslag må af E. K. M. i Nåder bifallas, och, sedan de såmedelst vunnit full kraft af lag, i vanlig ordning varda kungjorde. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den. 21 Maji 1834- 44 Expeditions-Utskottets Förslag till lind.
Likväl, då man läser motionen och ser den skämtsamma och lekfulla ton, hvari den är afifattad, skulle man lätt kunna falla på den tanken, att den endast utgör prof af ett humoristiskt snilles glada flygt. Men då emedlertid motionären begärt remiss till vederbörligt Utsk., måste man väl antaga, att förslaget är väckt på allvar; och motionären torde då tillåta mig att, såsom en ringa motvigt mot hvad han i lätt och lekande ton yttrat, framkomma med några torra anmärkmr, hvartill hans motion synts mig gifva anledn. — Gr. Adlersparre har begärt indragning af en del Biskops-embeten, derföre att, såsom han sjelf säger, åtskilliga personer, med hvilka han kommit i beröring, sagt honom, att dessa embeten utgöra en onödig statslyx; och han har trott så. Under förutsättning af bifall till detta förslag, vill han använda de ledigblifvande lönerna tor ett barmhertigt ändamål, som i hans nästföljande motion närmare utvecklas, och hvarom då torde blifva tillfälle att vidare yttra sig. Upriktigt erkänner motionären, att han helst skulle se det alla Biskops-embetena indrogos; men för att icke, genom ett sådant förslag, komma i konflikt med Grundlagen, väljer han, såsom vi se, hellre utvägen att kringgå och eludera densamma. Han önskar således, att, med bibehållande af Erkebiskopen samt Biskoparne i Lund och Hernösand, de öfriges embeten skulle indragas i mån af inträffande ledighet. Emellertid förekomma dock på flera ställen i våra lagar mångfaldiga föreskrifter om Biskoparnes embetsverksamhet och åligganden såsom ephorer och stifts-styresmän. Motionären har i sitt förslag icke antvdt, huru dessa funktioner skola förrättas. Behof - 18G Den 19 November f. m. vas inga chefer för stiften, lika val som höfdingar för länen, öfverstar för regementerne o. s. v.? Skola de hittills åt Biskoparne författningsenligen anförtrodda embetspligter rent af uphöra, eller skola de utföras af Konsistorierna, eller kanske helt slätt och rätt öfverflyttas på Domprostarne?
1683 förlänte, fastän sedermera till största delen under skatterätt försålde heraman och lägenheter inom Östergöthlands, Kronobergs, Skaraborgs och Elfsborgs län, samt dels någre utaf privata personer donerade hemman och hemmansräntor; b) Beneficiehemman, hvilka, bestående af 15 mantal vid Lif-reg:let och 10 mantal vid hvart och ett af de öfrige regdene, vid indelningsverkets inrättande, anvisades till underhåll för de militärpersoner, som ej kunde å krigsmanshuset intagas”. Härvid uplyses således att dessa hemmansräntor dels bestå af donationsgods och dels af beneficie-hemman, dels fört ån ta af Sveriges Konungar och dels donerade af enskilda personer. Hvad de af framfarne Konungar donerade beträffar, kunde de visserligen möjligen anses, enl. konungabalken i gamla Landslagen, hafva varit underkastade reduktion af en efterträdande Konung. Men sedan Konung Carl XII år 1700 eftergifvit allt anspråk på all då ännu ovcrkställd reduktion, och detta beslut efter 171!) års regementsförändring vann R. St:s stadfästelse, samt således är befästadt genom all den lagstiftande kraft, som i Sverige kan vinnas, så är Krigsmanshus-kassans eganderätt lill dessa donationer, äfvensom lill dem, som gifvits af enskilda personer, alldeles obestridlig. Alt vidröra denna i ringaste mån skulle således vara ett ingrepp icke endast i eganderälten utan äfven i hvad II. St. sjelfve ansett böra från all åtgärd undantagas. Jag kan icke annat än beklaga, att man i gamla tider har slösat bort en stor del af hvad som Sveriges framfarna Konungar och enskilde personer hafva skänkt, då man beviljat skatterätt till större delen emot en ganska ringa löseskilling å de flesta donerade lägenheter. De hemman, å hvilka ännu eganderätten kan finnas bevarad, böra vid inträffande åboledighet på fördelaktigaste sätt för kassan användas.
Detta skedde på hans ålderdom mot slutet af en lefnad, hvars hela traktan var själens rening och ideernas verld. Jag föreställer mig, att hvad Plotinos uppnådde genom att sänka sin ande i det begreppsoch formlösas haf, det egde Josefs son mera af naturen, och såsom något stadigvarande, så att han kunde vandra bland menniskorna och verka i det yttre, utan att hans skådning i det gudomliga blef grumlad. Hvad han egde i högsta mån, det ega vi alla, åtminstone till möjligheten, i en lägre. Lotosblomman synes gunga fritt på vågen, men hennes stängel ringlar genom djupet och är rotfast i dess botten. Så sväfvar menniskoanden med begränsad frihet på verldsflodens yta, och hans förnuft är som blomsterkalken, hvilken öppnar sig för solen och vänder sig efter henne, men han är med tvenne rötter, känslan och fantasien, rotfast i verldsanden – Apollon eller hvad man vill kalla honom. Genom dem intränger Gud i oss; genom dem, såsom genom ett språkrör, talar han i våra själar och låter sig förnimma i många former: såsom samvetets röst, såsom konstnärens ingifvelse, såsom aning och profetia. Att grunden till dessa förnimmelser ej är i den enskilda menniskan sjelf, utan är en allmän och gemensam, nämligen Gud, i sin uppenbarelse som verldsande, det skönjes deraf, att grunddragen i samvetets lag äro hos alla folk och menniskor densamma, och att konstnärernas verk, ehuru i olika fullkomlighet och från olika sidor, spegla samma idé. Då Krysanteus tystnade, och den gamle Herakleon, som småleende lyssnat, ej syntes benägen att genmäla något, tog Hermione blygsamt ordet och sade: – Det röjer sig ock af den himmelska värma, som sprider sig i själen, när hon fattas af något skönt, sannt och godt. Men olikheterna kunna förklaras af menniskornas olika själsanlag. Tvenne blommor, som vexa bredvid hvarandra i samma jordmån och ur honom hemta samma näring, omarbeta henne till enlighet med deras egna, sins emellan olika naturer och afyttra henne, såsom ljufva, men sinsemellan skiljaktiga vällukter. Är det ej så, min fader?
Här har icke varit fråga om någon viss fogde, som skulle få lönetillökning, utan man har beräknat summan in brutto. Om nu fråga varit om en formlig lönereglering för dessa tjenstemän, så hade Utsk. tagit väl litet till, för att ändamålet dermed skulle kunna vinnas. Jag tror det vore bättre om man ansloge hälften af den summa, som anses vara tillfyllestgörande, tilldess K. M. hinner föreslå en ny lönereglering för landtstatens tjenstemän. Jag tillstyrker derföre, att ett anslag af 10,000 r:dr, såsom afhjelpande de partiella behofven i detta afseende, måtte beviljas. Frih. Raab: Jag har icke kunnat blifva öfvcrtygad af de talare, som utgått från en annan åsigt, än den jag hyser i denna sak. Hr von Rosen har visserligen sagt, att en så liten summa, som dessa 6,000 r:dr, vore det icke värdt ätt taga emot. Dea borde enligt hans mening anses som en drickspenning, hvarföre han ansåg, att då man icke kunde få så mycket, som för ändamålet vore behöfligt, vore det bättre att icke deraf begagna sig. Han har likväl nöjt sig med en medelsumma af 10,000 r:dr. Jag hemställer då, om icke detta också måtte kallas en drickstyfver. Här är sagdt, att då 3:ne Stånd återremitterat frågan första gången det hos dem förevar, så hade likväl StalsUtsk. bort derpå göra afseende. Detta har StatsUtsk. gjort. Utsk. har derpå fästat det stora afseende, att Ulsk. i st. f. det alt Utsk. förra gången icke anslog något, nu anslagit en så stor summa, att både kronofogdarne på Gottland, i Skåne och på många andra ställen kunna deraf få en icke obetydlig hjelp. De 22,000 r:dr, om hvilka Hr von Rosen talat, vore ämnade för hela landtstaten, och det var med afseende på hela landtstatens behof, som Hr von Rosen reserverade sig.
Föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 18 dennes på bordet lagda betänk. N:o 51, i anledn. af väckta motioner, rör:de häslafvelns förbättrande inom riket. Detta betänk, företogs punktvis lill pröfning. Irsta punkten, ang:de Frih. Tolls motioner om bildande af föreningar för stohållning samt anskaffande af sqvadronshingstar, som äro födde af ren inhemsk stam eller af i Tyskland eller Ryssland uppdragne stammar. Frih. Toll, Gustaf: Jag anhåller om upplysning, huru denna fråga blifvit behandlad af de öfriga Stånden. Jag har mig bekant, att 2 Stånd redan bifallit delta betänk. Undert. Ridd.-sek reterare upplyste att prot.utdr. i ämnet ankommit endast från Presteoch BondeStrn, hvilka bifallit Utskrs betänk. Frih. Tolh Vid nu upplysta förhållande, anhåller jag, att R. o. Ad. måtte låta bero vid Utskrs betänk. Här gäller nu icke att angifva skälen för den ifrågavar. motionen, men jag kan likväl icke underlåta att erinra, att vid landtbruksmöte^ vid hvars första sammankomst jag var tillstädes, man klagade öfver bristen på goda hästar inom landet och häslafvelns förmodade försämring och man befarade, att de af stuterierne vidtagne åtgärder till hästafvelns förbättring icke motsvarade ändamålet. Man befarade äfven, att artilleriet och kavalleriet icke kunde få sina behof af dugliga hästar fyllde; och enligt den erfarenhet, jag äger, äro de s. k. racehästarne oduglige till fälttjenst. Det torde derföre tillåtas mig, att få upptaga Utskrs anmärkn., att kostnaden skulle blifva allt för dryg genom underhållandet af raeehingstar eller sådana af Österländskt blod, uppdragna i Ryssland eller Tyskland.
F,n Tunna Hafra. Litt. Ett £ti Smör. Ett XU Torr Ost. Ett XU Fl ii sk. Ett Xtt To gEtt M Humla. En Ask eller Atting Honung. En Laggill! Oxe. (14) I i Elfsborgs En Foder-Oxe. En Ko. En Foder-Ko. Ett Foder Svin. - Ett Får. Ett Fårlår. I Ett Tjos Eu ogödd Gås. En gödd Gas. Ett Höns. 165 13lfsl>or$s Ea Famn Ved. Eli Stock. En Tolft ä finbladig såg skurue llalfbotten Ulinder. En Tolft grofskurnc, saratagne Bräder af Furu. En Tolft grofskurne, samtngne llräder af Gran. Ett Ljusgarn. Litt. I. Ett Lingarn. En Aln Lärft. En Al tn n Vadal. En Säck. En Klåfve Nafver örn 2 Ett„/& Stångru. Ett Jordeboks-Dagsverke. Ett DrängeDagsverke. En Tunna någ. En Tunna Rågmjöl. En Tunna Kora. En Tunna Malt. En Tuuna Blandkorn. HafVa. Litt. I Eti Timna Arter. litt JM Smur. Ett JM Ost. Ett M Fläsk. Ett JM torrt Kutt. Ett JM Talg. Ett m Humle. En Skattgili! En gödd Cfis. Ett Höns. Ett Tjo ÄSg7 Ett M Torr Fisk. Ett JM Salt Fisk. Litt. I. Ett M Speke-JLax. Ett M Salt Lax. Ett st. Rö- ding. Ett Vinterlass Hö ii 4o IUlitt Sommarlass Hö it 20 m. En Kärfve Halm ä 2 £(/,. En Bräde alnars Tolft om 9 längd. (15) Skaraborgs Ett Lass Ved. En Timmerstock. En Säfc stock. Ett Lass Gärdsle. Ett Xtt Lin. Ett M Hampa. Ett ti Notgarn. Lilt.
Deremot skulle, enligt merbemälde 01'versies åsigt, rörelsens fordringar bättre uppfyllas genom banans ledning mot vester till Sala och derifrånöfver Dalelfven mot medlerst» delen af Gefle-Dala jernvägen, emedan de hulvudsakliga transportvägarna i dessa trakter gingo från norr till söder eller till liamnarne vid Mälaren samt hufvudstaden; hvadan en jernbana, som tvärs öfver afskure dessa vägar, måste på dervarande rörelse utöfva ett synnerligen fördelaktigt inflytande, helst den billigare och skyndsammare transporten på denna bana kunde, i stället för forslingen pä axel, begagnas till Westerås eller Upsala, derifrån direkt sjö-kommunikation lill hufvudstaden lörefunnes. Dessutom skulle en jernväg i sådan riktning ej allenast förbättra tillståndet inom de i afseende på kommunikationer vanlottade trakterna omkring Sala samt mellan denna stad och Dalelfven, utan äfven åstadkomma betydligen ökad rörelse på Gelle-Dala jernvägen, emedan den stora trafiken från och till Dalarne och de norra provinserna korinne att sammandragas lill nu ifrågavarande stambana, för alt derigenom vidare fortskaffas mot Do > O söder eller norr. Med hänsigt till norra stambanans af Öfverste Ericson förordade utgrening från Sala mot vester, öfver Strömsholms kanal, till Frövi vid Köping-Örebro-banan, har han åberopat den antagna grundsatsen, alt stambanorna icke borde ledas utmed segelbara vatten, samt erinrat hurusom de i samma mån gagnade det allmänna och ersatte sina kostnader som de anlades i trakter, der långa och kostsamma transporter hämmade jordbrukets och bergshandteringens samt öfriga näringars utveckling. Genom en sådan vestlig utgrening från norra banan, skulle för öfrigt det folk-och industri-rika landet mellan Sala och örebro sättas i förbindelse med såväl Nerike som Stockholm och de norra orterna.