Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 60 Grefwe körner, btampuR, General-Major och Capitaine-Lieutenant. Uti Allmänna Bestvärsoch GcconomieUtstottet: Efter Friherrarne ^VranZel, L^Usn-KroK och Örnsköld: N'.0 191 Friherre Danckvardt,. Larl, Ofwerste. N:o 200 Friherre Rrisendorkk, Larl Lustak, Ryttmästare. N.o 297 Friherre DiUjencrantr:, Larl Otto, EapitaiN. Justerades följande twänne: Utdrag af Högloft. Ridderstapets och Adelns Prötocoll, wid Urtima Riksdagen i O rebro den z September 1310. S. D. Föredrogs ä npo Banco-Utstottets, den 20 Augusti, pä bordet lagda Memonal inne 142 Den 7 September. innefattande sä wäl ett omdöme om Banco? Werkets tillständ och Fullmägtiges förwaltning, wid hwilket Banco-Utskottets omdöme Ridderffapet och Adeln icke ansäg något wara att erinra; som forflag till förbättring af willkoren för PapperSmästarcn och arbetsfolket wid Tumba Pappersbruk, hwilket förslag Ridderffapet och Adeln till alla delar gillade. rn supra. S. D. Beflöt Högloflige Ridderffapet och Adeln att remittera: Till Allmänna Beswärsoch TeconomieUtskottet: Kongl. Maj:ts Nädiga Proposition, af den Zt Augusti, om skyldigheten för alla att delta? ga i wärdén af fattige, samt rörande en särskilt wid AmiralitetsWarfs - och Orgryte Församlingar wid Götheborg i detta afseende upps kommen fräga; samt Till Lag. Utskottet! Kongl. Maj:ts Nädiga Proposition, af den 17 Augusti, om en särskildt författning i missa omständigheter, angäende inteckning i fast egendom.
Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 7 Mars 1866. Expedilions-Ulskotlels Förslag till underd. Uppläst och godkändt hos Bidd. och Adeln den 24 Febr. 1866. Preste-Ståndet den 28 Borgare-Ståndet den 2 8 — -— Bonde-Ståndet den 7 Mars — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående nedsättning af räntan för Trysunda fiske eller detsammas afträdande till Kronan. (Stals-Utskottels Utlåtande N:o 38.) S. A. K. Hos Rikets Ständer är vordet anfördt, att, sedan E. K. Maj:t, jemlikt nådigt Bref den 30 December 1856, pröfvat skäligt, i enlighet med Rikets Ständers förut fattade beslut, bifalla del Nätra och Själevads socknemän finge luonofisket vid Trysunda hamn med dertill hörande skär, holmar och fiskevatten, beläget i Nätra socken af Ångermanlands norra fögderi, till skatte lösa, emot förbindelse alt årligen utgöra den ränta, som enligt grunderna i E. K. Maj:ls nådiga Kungörelse af den 11 Maj 1855 motsvarade 94 tunnor saltad strömming samt emot erläggande, såsom skatte-köpeskilling, af 1,253 R:dr 16 skillingar Banko jemte 6 procent å sistnämnda summa i afgift till Wadstena krigsmanshus, och Kammar-kollegium under den 28 April 1857 utfärdat skattebref å nämnda fiske med dertill hörande lägenheter; så hade bemälde socknemän sedermera med skaltemannarält innehaft detsamma och derför till Kronan från och med 1857 utgifvit den åsätta räntan, utgörande 994 centner 20 €1 hö, som, efter förvandling enligt de i Kongl. Kungörelsen den 11 Maj 1855 bestämda grunder, motsvarade den förra räntan, 94 tunnor strömming.
Den af kronan till kyrkoherdars i Skåne aflöning upplåtne föreningseller vederlags-spanmål är gifven, dels såsom ständig eller för alla tider för mistadt landtgille eller kyrkogods, såsom tillökning i vissa pastoraters inkomster, dels för gästning såsom personel nådebevisning åt vissa prester. Förstnämnde slag af förlänings-spanmål kan icke indragas, hvilket inhemtas af Kongl. Blefven den 7 October 1696 och 24 Octoher i8a3, jemförde med 3 § i Presterskapets Privilegier; varande uti sistnämnde Kongl. Bref stadgadt, att vid inträffande ledigheter af kyrkoherde-beställningar, hvarvid spanmåls-anslag finnas, fråga om indragning af samma spanmål icke kan uppstå, derest den icke är på behaglig tid upplåten, I afseende på den så kallade behaglig tids förlänings-spanmålen är åter, enligt Rikets Ständers vid nästlidne Riksdag fattade beslut och Kongl. Maj:ts i öfverensstämmelse dermed under den 9 November 1840 till samtlige Consistorierne aflåtne Ciiculaire-bref, förordnadt, att indragning till Stals-Verket af dylik spanmål skall ega rum vid sådana lediga pastorater, der kyr koherdarnes behållne Jöne-inkomster, beräknade efter medlet af de tio si sta årens markegång, öfverstiga värdet af i5o tunnor spanmål. Då nu, efter hvad Utskottet inhemtat, den uti förevarande motion omförmälde, genom Kongl. Brefvet af den p Maj »555 åt Pastorerne i Ottarps, Filestads cch Nöbbelöfs socknar upplåtne krono-tionde blifvit fastställd att i ali framtid fortfarande utgå, lärer följaktligen fråga om densammas indragning till Stats-Verket icke kunna, i strid mot ofvanåberopade författningar, uppstå.
Den värde talaren har vidare såsom stöd för sin åsigt åberopat, hvad Utsk. yttrat i nästföljande punkt; men jag tror lika val icke, att man kan påstå, att StatsUtsk:s nu föredragne, af en betydlig vidd och så mångfaldiga ämnen omfattande betänk, blifvit sä fullkomligen konseqvent till alla delar utarbetadt, att man bör mycket fästa sig vid en eller annan deri förekommande liten motsägelse. I alla fall, då den 20:de punkten förekommer till pröfning, skulle jag nog, ifall det vore fråga om ett tillstyrkt anslag, hvarom följaktligen underd. skrifvelse komme alt afgå, icke underlåta att, i händelse motiverne deri icke stå i öfverensstämmelse med tillstyrkandet i denna, hos II. Ståndet anhålla att få fästa upmärksamheten på nödvändigheten, att ur motiverne utesluta en fras, hvilken icke syntes böra gillas. Men som 20:de punkten innefattar ett afstyrkande, som jag hoppas Ståndet lärer godkänna, så torde några anmärkmr vid dess ordalydelse ej behöfva uptaga vår tid. Nu tillåter jag mig blott erinra vid samma punkt, att fastän den af Hr Bildt omnämnde fras der finnes, bevisar i mina ögon detta in6 II. 11 162 Den 26 April f. m. tet emot livad som är sagdt i den 19:de. Äfven har Ilr Bildt yttrat, att det vore mycket bättre, om afgiften förhöjdes lill 20 r:dr, emedan det då vore lättare att befria en fattig lärjunge från denna afgift, än om den är bestämd till 5 eller 3 r:dr. Häraf visar det sig, att talaren, med ordet fatlige, endast afsett utfattige lärjungar. Det förefinnes likväl en väsendtlig skillnad emellan dem, som äro alldeles utblottade, och dem, hvilka hafva en knapp bergning. För desse sistnämnde, som utgöra ett rätt stört antal, måste det vara ytterst förödmjukande, att hos vederbör, skolstyrelse anmäla sig såsom utfattige, och sannolikt göra de det icke eller. Emedlertid visar sig häraf, hvartill man vill drifva saken.
Dalarne förnämligast vore i behof att åtnjuta antingen befrielse från skatter eller lindring i desamma; i sammanhang hvarmed motionären ifrågasatt upplösning af Dal-Regementet, då det, enligt motionärens förmenande, från synpunkten af Dalarnes delagtighet i Sveriges Statsskick icke lärer kunna försvaras, alt en betydlig del af detta landskap ruineras, för alt till det öfriga landets tjenst hålla en indeldt trupp, som, med hänsigt till ortens egna localförhållanden, är och iden aflägsnaste tid måste blifva för densamma öfverflödig; och 3:o Hvilka åtgärder förekomma lämpligast till befrämjande af Dalarnes uppodling och Lill erhållande af en3 fullständig socken-statistik för detta landskap; Dessutom har motionären begärt, att Utskottet mätte noga utreda, hvilken af de tvänne communicationerne med Dalarne, sjöledes genom Strömsholms canal, eller landvågen emellan Westerås och Fahlun, må, såsom båda varande i största förfall och erfordrande högst betydliga kostnader, anses företrädesvis förtjent af bidrag och understöd från det allmännas sida, samt slutligen fästat Utskottets uppmärksamhet derpå, attén stor förmån för det egentliga Dal-laget skulle uppkomma, i händelse möjlighet kunde beredas for underhåll af de stora, i myckenhet trafikerade, vintervägarna, hvilka till det mesta äro obanade och sakna all skötsel, och i anledning häraf hemställt, huruvida Utskottet skulle finna skäl tillstyrka, att, för tillvägabiingandet af ifrågavarande vintervägars underhåll och ordnad tillsyn deröfver, måtte inom Dalarnes municipaliteter inrättas en ordentlig vinter vägs-styrelse, som egde att, af Konungens Befallningshafvande oafhängig och med de medel, som kunde erhållas, dels af Staten, dels genom måttliga väg-afgifter, icke allenast åstadkomma vintervägarnas successive förbättring, efter viss uppgörande plan, utan ock hålla hand öfver deras behöriga underhållande. HärföruLan har, uti ett från Hedervärda Bonde-Ståndet lill Stats-, samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens gemensamma behandling remilteradt Memorial, Riksdagsfullmägtigen Erik Andersson från Stora Kopparbergs
De hade väl reda på hans besynnerligheter, ty fru Christina beklagade sig ofta bitterligen öfver hur omöjlig hennes son var att uppfostra, då fadern så oerhördt skämde bort honom och lät honom ha sin vilja i allt. I dag var emellertid fru Christina så ockuperad, att hon knappast visste af att unge John var tillstädes, åtminstone bestod hon platt ingen tanke på honom. Hon skrattade som bäst åt Schröderheim. – Rapporten är väl en impertinens efter vanligheten, sade hon. Schröderheim framtog ur den broderade taskboken ett omsorgsfullt sammanviket papper, ur hvilket han låtsade läsa: »Underdånigaste rapport till Hans Kungliga Majestät rörande det höga krigsbefälets belägring af det som ointagligt ansedda fästet vid hörnet af östra Hamnen och Sillegatan i Götheborg, dateradt den 18 november 1788.» Fru Christina tog från étagèren en juvelprydd pastilldosa. – Det är bäst, att kusin förfriskar sig, innan kusin börjar. Schröderheim tog en pastill ur dosan och kysste behändigt den hvita hand, som räckte honom den. Han läste med spelad högtidlig kansliröst till de ungas högljudda munterhet: »Underdånigaste rapport, etcetera, etcetera. – Pro primo: Sinclair är vid den älskvärda fru Halls små förtjusande fötter. Statssekreteraren kastade en lång blick på de rödklackade sidenskorna, som voro placerade korslagda och tämligen långt framsträckta på en ljusblå sidenpall. – Nå! – Sinclair är vid den förtjusande fruns onekligen särdeles förtjusande små fötter med brinnande lunta, och det är ej hans skull, att han ej får lossa kanonerna. Mörner flankerar och harcellerar jämmerligen, men den sköna håller honom vid utposterna. Hermansson försvarar inloppet och flaggan på skansen. Schröderheim pauserade ett ögonblick, medan han vände bladet. – Det där är verkligen en revy, som är mycket till fördel för min egenkärlek, sade fru Hall. – Hör vidare, allt är icke sötma, här kommer något litet aigert till omväxling: »Strokirch kommer ibland och slipar fru Christinas huggjärn – Mina huggjärn! Jag, som är den beskedligaste människa i världen!
Jag anser således fängelse-straff vara lika litet lämpligt som förlust af medborgerligt förtroende på viss tid. Ett af två: antingen bör icke något straff följa på affall, eller också skall straffet i kontinuitet öfverensstämma med brottet. Jag vill icke här ingå i någon undersökning om, huruvida förlust af medborgerligt förtroende är tiliana pligt för affall; men skall detta straff finnas för en dylik handling, så bör det också vara kontinuerande eller fortfarande, samt äfven gälla för alla dera, som icke till något bestämdt religions-samfund affalla utan endast skilja sig från Statskyrkan, utan att sluta sig till någon annan religion. Hessa äro de farligaste af alla, och om de blifva fortfarande uteslutne från medborgerligt förtroende, så skall jag gå in på förslaget, eljest anser jag det olämpligt. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad samt Hr Frih. o. Ordfiden framställt att samtlige talare yrkat återremiss, blef propos. till bifall å förevrde mom. först framställd och besvarad med Nej, och då sedermera Hr Frih. o. Ordfiden hemställde om lt. o. Ad. ansåge de emot detta mora. framställde anmärka.-!- föranleda till återremiss blef denna propos. besvarad med Ja. Fortsättningen af förev:de Betänka pröfning upskjöts till eftermiddagens plenum. Höglofl. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ 3 e. m. In fidem protocolli, Alberl Slunck. I»»n 4 Nov»mb«r «. m. Onsdagen den 4 November 1857. Plenum kl. C e. m. Frih. Aker b j el m, J oh. Car 1, fortfor att i Hr Gr. o. Landtm:» ställe föra ordet. Justerades pleni-prot. för d. 5 sisth Sept. Fortsattes pröfningen af LngUtsk:s Betänk. N:o 46, i anledn. af ej mindre K. M:s Nåd. Propos. ang:de utvidgad religions-frihtt och vissa dermed gemenskap egande ämnen, fin äfven särskilda dermed sammanhängande inom ItiksStåuden väckta motioner. Då nu förekom moni. litt.
Jag vill påminna mig, att vid ett annat ställe i stadgan beslut blifvit fattadt derom att en dylik rätt äfven skall tillkomma kyrkoherden i afs:de å ärenden rör:dc fattigvården; meu det är mig icke möjligt att nu få reda på detta ställe, helst beslutet tillkommit på en inbjudning från PresteSt:t. Skulle nu styrelsen ölverflyttas till kommunalstämman, så vill det förefalla mig att sådant icke vore öfverensstämmande med de åsigter, som i landet öro gällande. Då emellertid 3 Stånd godkänt Utsktts beslut, anser jag det icke tjenligt att göra något yrkande i motsatt riktning. Hr Tersmeden: Jag erkänner visserligen riktigheten af den siste värde talarens anm. i afs:de å 43:dje §:n; men det förändrar på det hela ej saken; ty om kommunen, på sätt BorgareSt:t förutsatt, beslutar att öfverlemna mål ronde folkskoleundervisningen till kommunalstämman, så finge ju alltid kyrkoherden tillfälle att göra sin åsigt gällande. Hvad åter beträffar den af Gr. Sparre gjorda anm:n, att här finnes åtskilligt, som lika väl kunde tillhöra kommunalstämman som kyrkostämman, så har jag deremot ingenting att invända. Dock vill jag deraf ej draga den konklusion, som Gr:u gjort, utan fortfar att yrka bifall till BorgareSt:ts förslag. Hr von Koch: Om man ^skulle lyckas att få någon än dring i afs:de på hvad som f. n. är förhållandet, eller att kyrkoherden är ordf:de i alla stämmorna, så lärer det väl vara bäst att icke taga för sig alltför mycket på en gång, hvarföre jag tror, att man icke bör gå särdeles mycket längre, än komiterade och Utskit föreslagit. I BorgareSt:t har man också ansett det vara farligt, att gå längre, ehuru man allmänt önskade att få bort frågor ronde folkskoleväsendet från kyrkostämman, hvarföre man också låtit det bero på öfverenskommelse.
Anläggningskostnaden för dessa 2:ne bibanor komrae att uppgå till 6 å 7 millioner rdr; och det kan ej vara lätt för bruksegare och andra näringsidkare, inom Den 17 Januari. lil en jemnförelsevis inskränkt del af Wermland, att af sina rörelse-kapitaler taga 2 millioner rdr eller mer och lägga dem i jernvägsbyggnader, i synnerhet när, såsom fallet är åtminstone med den ena af dessa bibanor, den emellan Filipstad och Norum, att den enligt trovärdiga beräkningar icke kan bära sig. Dessutom har fråga uppstått om bergslagen icke skulle blifva lika mycket belåten med en bibana från Filipstad till södra banlinien i trakten af Olme kyrka, som med den till norra banlinien vid Norum; och det lärer vara genom nyligen verkställd undersökning ntröndt att deri förra skulle i anseende till fördelaktigare terrain-förhållanden blifva mindre kostsam att bygga än den sednare. Med bibanan till Olme blefve val jernvägen från Filipstad vid pass 2 mil längre till vestra Wermland, men deremot omkring 3 mil kortare till Christinehamn och Göteborg. Skulle, hvad man bör hoppas, konjunkturen för afsättning af Svenskt tackjern i utlandet förändra sig och det kunna i större qvantiteter, och med mera fördel än lör närv:de är fallet, utföras, så vore ju berörda förkortning af jernvägen till exportorfim för bergslagen ganska nyttig. Af hvad jag nu vågat andraga torde det åtminstone vara klart, att, om man med fortsättningen af nordvestra stambanan skall vänta intilldess visshet vunnes om och hvilka bibanor til! densamma skola byggas, så får man alltför länge vänta.
Men nu var hennes kraft slut, och i medlet af juli detta år nedlades hon på sjuksängen, ett rof för så våldsamma smärtor, att det blef tydligt för alla, att det var dödens förstörelseverk, som pågick. Under det krafterna sjönko dag efter dag och plågorna marterade henne, låg hon dock stilla och ljuflig med ett vänligt ord åt alla, häntydande på att hon förstod det hennes lefnadsdagar voro räknade. En operation ansågs slutligen af läkare nödvändig såsom sista försöket att rädda lifvet. Då detta meddelades henne, svarade hon lugnt: » Jag lägger mitt lif i Guds händer. » Utan klagan och bäfvan inför den redan dagen därpå stundande operationen, tillbragte hon stilla undergifven den sista natten i sitt kära sommarhem för att redan nästa morgon förflyttas till Sofiahemmet. Det var en gripande färd bort från allt, som var henne kärt, medan i stugorna rundt omkring på ägorna fälldes heta tårar. Det var j u deras goda moder, som fördes bort från dem. Operationen medförde ej det önskade resultatet, och efter ännu några dagars svåra lidanden slutade fru Sofie Lundström den 13 augusti sitt välsignelserika lif. Under sin hälsas dagar plägade hon stundom inom den förtroliga kretsen kalla sig » Beata Hvardagslag », därför att hennes lif mest förflöt i praktiskt ordnande verksamhet. Men hvar och en, som kände hennes klara intelligens och rika hjärta, vet att sådana naturer höra icke hvardagligheten till. Säkert är dock, att om sådana kvinnor som hon hörde till det svenska folkets » hvardagslag », vore vårt land ett välsignadt land och våra » tusen hem » förverkligade då sin sköna bestämmelse. S. Å t e r g l a n s. ramför mig ett höstligt landskap, af o k t o b e r - sol och i tankarna den kvinna, forgyldt, som sorg Nu är hennes ungdom i sina drag lif med fyllt faren, borta liksom marn men mitt har somär, hon ä n n u höstens hela s k ö n h e t bär. Vår i skogen! doft af Ljufva saga — fågelsång och svärmeri, hägg och bäck, som sjunger, trotsig: Höst i skogen! Inga sånger, stilla ting liksom stelnadt hjärtblod jag lyser ung är och fri!
planscher 3: 75 2: 15 kvinnan ändå lyckligare, än om hon åldrats D:o d:o jämte planscher ... 4:50 2:50 i sysslolöshet i ett hem, där en eller flere af systrarna ändå hålla de gamle föräldrarne sällskap. (Slut i nästa n:r.) Ungkarl. Skiss för Idun af A. Till Iduns samtliga läsarinnor! T i hoppas, att de många, för hvilka Idun haft lyckan bli en kär vän, ej heller framdeles vilja sakna hennes veckovinit, och uppmana därför särskildt våra kvartalsoch halfårsprenumcranter att nu genast förnya sin prenumeration till det med juli ingående andra halfåret. Idun kommer allt framgent att allvarligt sträfva för de svenska kvinnornas intressen och bar härvid glädjen att påräkna ett kraftigt stöd af den allt vidare och utmärktare medarbetar stab, hon samlat omkring sig. Idun skall under den kommande tiden ej spara någon möda eller kostnad att lämna ett gediget, intressant och omväxlande innehåll. Planen för tidningens verksamhet blir i hufvudsak oförändrad: kvinnoporträtt, intressanta noveller och god poesi, vägledande uppsatser i alla ämnen, som röra kvinnans verksamhet i och utom hemmet. Det intressanta erfarenhetsutbytet mellan våra läsarinnor pä afdelningen för » Frågor och Svar » kommer naturligtvis att fortgå, äfvenså de kostnadsfria läkareråden och matsedlarna för hvarje dag, hvilka vi ämna en gång i månaden utvidga med äfven matsedlar för vegetarianskt bord, såsom ofta har begärts. Och vår » Hjälpreda » skall ej förtröttas att frambära sina rika skatter af praktiska råd och rön. Iduns romanbibliotek kommer att bli synnerligen valdt och intressant. Sedan den nu pågående följetongen af Elin Ameen — hvilken redan väckt allmänt intresse — afslutats, komma vi att bjuda på: en förtjuW — ff. » V j l a g skall säga dig en sak, Nisse, och det £&gt;1| är att du borde inte få gå lös, du duger inte mer att vara på egen hand än en åtta dars gammal hundvalp!
2 ägg, 3 jumfrur ljum sirap, 12 lod socker, ' jz lod hjorthornssalt, 1 tesked kanel, 1 tesked stötta nejlikor, 1 tesked skurna pomeransskal samt 1 skalp. 12 lod hvetemjöl. Bakas ut genast, uttages med mått, i lagom ugnsvärme. Vera. Sallad af pumpa. (Svar på frågan n:r 71.) Pumpan, som bör vara bra mogen innan den aftages, skalas och rensas väl och skares i fyrkantiga bitar; dessa stänkas litet med fint salt, hvarmed de stå ett par timmar; der efter hällas de i ett durschslag och skakas, så att saltet kommer ifrån; de vägas, och till 1 skalp, pumpa tages ' I2 skalp, socker och 5 kubiktum ättika; man låter sockret och ättikan koka en stund med ett par bitar skalad ingefära; först derpå lägger man i pumpan och låter den koka, tills den blir klar (10 ä 15 minuter). Derpå tages den upp med en hålslef, hvarpå saften får koka en stund innan den hälles öfver pumpan. Denna sallad är särdeles god och håller sig året om. Piccola. Drycker. Fruntimmerspunsch. 6 qvarter vatten och 4 skalp, socker uppkokas; dertill sättes 1 kanna fin arrak af 10 graders styrka under jemn omröring med en slef. Under tiden glödgas i elden en renskurad eldgaffel eller annat jern och med denna afbrännes punschen, tills all skarphet är borta och ersatts af karamellsmak. E. Champagnedricka. 1 kanna källvatten, ', ' 2 kanna godt, vanligt svenskt svagdricka och 12 lod socker, hvartill sättes 4 droppar cedroolja; blandas och vispas väl till samman, buteljeras och korkas väl och sättes i källare. några dagar är det färdigt. Efter E. Tvätten. Ett bra sätt att rengöra handskar är följande: ljum, söt mjölk tillsättes med litet syrsalt samt silketvål; deri doppas en hvit helyllelapp, hvarmed handskarne gnidas, tills de äro rena. Der efter läggas de mellan linne att väl torka och utdragas sedan på alla håll.
C ‘o) 74 fofanbe allmånfjeten# n>t’ö benna ^nråftnihg faffabe interefjen tcfe ina genom be§ Ijaftiga uppljéranbe fotnårma#, tiflifa mebbelat ben forefTrift, att ©ene# rai#2l#jf|lance#©ontoiret fFafl uppmota fot*(t år 1832, få tibrgt, att |Tutliga uU rebntngen bufmubfafltgen fan mara merfftållb tneb ^ebruarii månab# utgång år 1833, famt att, utt fKif#9ålb##©ontoiret, flfall, fåfom förlag till bilbanbe ocf) unberg (jådanbemf fåbane inrättningar, ber ben fattigare clafjen af Jpufmubftaben# inne#- månare må funna betjena# meb fån emot pant, bålla# ©tpretfen ofmer ©tocfljolm# ©tab tillfjanba en fumma af ©ttljunbrabe ^ttfen ©po,000) 9vif#baler, att rånte# fritt begagna# unber loppet af tio ar, råfnabe ifrån ben 1 3unii 1832, bå fpft# ningen beraf må fl?e, broarjemte <2Öi, förmerfffålligbeten af betta <2X5årt be-# jTut, tid QOÖåte gullmågftge i 3rif#gålb##€ontoiret behörige forejfrifter meb# belt; maranbe# i öfrigt, bmab <3:jenfTemanna#perfonalen tnib ©eneral#?l#fi(fa»ce# ©ontoiret angar, af £)(; fororbnabt: att en fjmar af orbinarie 33etjenin# gen, font roib 28erfet# upplösning år berflåbc# f/enffgoranbe, ffall på £Rtf## gålb##©ontotret#
Brotten umgällas med böter frän Trekiotre RiksdSexton Skillingar lill ock med E:hundrade Riksd. iz:o Sedernas fräcka manhelgd, ware sig gegenom offentliga Läror till någon grof last, serdeles den, som särar ärbarheten, eller sädana ohöljda och skandljga framställningar af denna kasts Utöfning hwarigenom främjandet af ett förderfligt lefnadssätt up - Den 19 Februari!. 77- uppenbart äsyftas. Brottet stall umgälls med Femtio till Etthundrade Riksdalers böter, och Skriften confisqueras. 14:0 Sedernas lättsinniga manhelgd genom okuktiga utrnyck och grosherer. Förbrytelsen umgälles med Trettiotre Riksdaler Sexton Skillingars böter och Skriften confisqueras. Såsom allmän regel galle, i afseende pä con» fisquerade Skrifter, att nägot mer af dem ej mä af irycket ä nyo utgifwas an dek, hwilket Domstolen, som sist i mälet dönu, icke för broksligk ansett. 8- 4. I afseende pä bewakningen öfiver Skrifters loflig» allmängörande stola följande stadganden gälla: r:o Hof-Cantzleren stall tillkomma, att bäde inom Hnfwudstaden och i otterne antingen sielf, eller genom wederbörligen af honom förordnade Ombud, waka öfwer Skrifters allmängörande pä det sätt och i de delar, som här nedanföre stadgas; ägandes han äfwen akt endast uti de i g mom. af denna §. bestämda fall utkomna Skrifter med qwarstad belägga. Rättighet art confisquera äge aldrig Hof-Cantzleren. 2:0 Till befrämjande af detta ändamål, ware härmed till owägerlig efterlefnad sörestrifwft; att i samma stund, ej sednare, än en Skrift till försälljning eller till spridande pä hwad annat sätt som helst utgifwes, stall ett exemplar aflemnas i Stockholm till Höft §:te Band.