Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majus under den 11 April 1810 för Götha-Canal-Bolag utfärdade nådiga privilegium: de af Kongl. Majtc under samma dag för Bolaget i nåder gillade Reglor, samt Kongl. Majus dels å meranätnnde dag utfärdade nådiga stadga och Reglemente för en Diskont-inrättning till Bihang lill Riks-St. Prot. IS17—zS1S6'-te Sami. N:r 9, 10. 66 Banko-Uiskottels Betiinkanden. till förman oell understöd för Götha - Canal. Bolag, och dels under den 12 Juni innevarande år gifne nådiga Kungörelse angående vissa tillägg uti omförmälte Reglemente, och ändteligen med stöd af Canal-Bolagets den 17 October 181 5 moddelte och härhos bifogade authorisation, försäkras Riksens Ständers Bank härigenom på det kraftigaste, att i den ordning och på det sätt derom är faststäldt ovegerligen till kapital och upplöpande räntor oafkortadt återfå och blifva godtgjord för dess till Götha-Canal-Bolaget, jemlikt Riksens Ständers ofvanomförmälte Beslut ingifvande förskott; och att de vilkor, sorn för beviljandet deraf blifvit fastställde och här ofvan, linnas upptagne, jämte de i öfrigt gällande Reglementariska föreskrifter, skola obrottsligt uppfyllas och efterlefvas. Till säkerhet så väl för hvad nu blifvit utfäst, som för allt hvåd Bolaget blifvit tillförbundit genom Direktionens efter behörigt uppdrag i Juni månad 1810 för det äldre kreditivet å Atta Hundrade Tusende Riksdaler Specie utgifne förskrifning, pant-förskrifver Direktionen härigenom å Bolagets vägnaf till Rikets Ständers Bank hela Canal-Verket med alla dess redan ägande, eller hädanefter tillfallande förmåner, tillhörigheter , fonder och inkomster, tillika med Actie-ägarnes å det tecknade Actie-kapitalet redan gjorde och framdeles skeende inbetalningar. Hvilket allt härmed på det kraftigaste försäkras. Linköping den 2 Januari 1817.
Kamererare och Sekreterare, Frälse-, samt Lumpsamlare, hvilka förekomma i § 27, som de i § 28 förekommande Grttfvefogdar, Masmästare, Byggmästare och Uannnarstncds-tniistare, Brukspredikanter samt Uppsyningsman vid Grufvor, må af Rikets Ständer godkännas. Bevilln/ngs-Utskottets Betänkande iV.-o 5. 13 Uti en inom Högvördiga Presle-slåndet väckt motion liar Herr Kontrakls-prosten Tegnér anfört, bland annat, alt dä lili 27 § stadgas att ri/V/we-bevilhiing skall påföras, då egendomen beslår al två lill fyra mantal, äfven när en sådan person icke blifvit af egendoms-egaren uppgifven, deraf borde följa att nämnde stadgande jemväl skulle tillämpas då en egendomsegare inom samma socken och under eget bruk innehade enahanda laslighels-belopp, ehuru spridt på flera håll; men soin tveksamhet uppstålt alt tillämpa stadgandet i sådnne fall, hade motionären ansett ett tillägg i ofvan antydda syltning vara af nöden. Beloppet al den för Bättare stadgade bevillning är emellertid så ringa, att någon förlust lör statsverket icke kan uppkomma om i det af motionären uppgifna fäll en sådan person uteslutes ifrån bevillning, och då § i öfrigt innehåller andre kategorier med lika och högre afgift, hvartill en sådan person skulle kunna hänföras, synes det af motionären iirågaställda tillägg icke vara af omständigheterna påkalladt.
Konungens Befallningshafvande böra öfver efterlefnaden af allt hvad i denna Författning stadgadt blifvit, hålla allvarlig hand; och skall det ovillkorligen åligga KronoStadsoch Policebetjente, samt andre vederbörligen förordnade personer, att förbrytelser deremot på det allvarsammaste beifra; egande derförutan alle och en hvar rättighet att förbrytelser emot denna Författning angifva och åtala, undantagande barn emot föräldrar, samt tjenstehjon, under den tid de i tjensten äro, emot husbondefolk; men endast Kronofogdar, Landsoch Stads-Fiscaler, Länsmän samt andre personer, hvilka antingen äro eller framdeles kunna blifva dertill af JustiticC-Gancelleren eller Konungens Befallningshafvande förordnade, vare berättigade att, så i städerne som på landet, anställa visitation och göra beslag. Denna rättighet tillkommer äfven Policeoch Stadsbetjente inom städerne samt Krono-Fjerdingsmän på landet, hvar och en inom silt district. Då beslag göres, skall det ske i två tillkallade vittnens närvaro, och efter det bränvinsredskapens egare eller dennes på stället varande ombud blifvit tillsagdt; åliggande det nämnde publike betjente att, enär förbrytelser hos dem af andra angifvas, målen lagligen instämma och utföra; dock på angifvarens äfventyr och ansvar, om augifvelsen saknar grund eller anledning, eller diktad är. De fall undantagne, då bränvinsredskap finnas antingen oslämplade eller stämplade till större innehåll än egaren får dem bruka, och hvartill han sig anmält, eller mera än en femtondedel större än stämpeln utvisar, irra , vid skeende beslag hos någon tili bränvinsbränning berättigad och i behörig ordning antecknad, hvarken pannan utbrytas och jemte tillhörande redskap egaren fråntagas, eller rättigheten till bränvinstillverkning honom förmenas, innan, efter föregånget laga åtal, förste Domstol i målet förklarat redskapen förbruten, såvida egaren för redskap och böter gitter ställa tvänne hemmansegares borgen eller annan säkerhet, hvarmed beslagaren sig åtnöjer.
April afgifne samt den 30 i samma månad och den 2 dennes på bordet lagda förnyade Utlåtande rörande utredningen af Götha-Canal-Bolags, Malmö och Götheborgs Diskonter; hvarvid BondeStåndet stannade uti följande beslut: 1. Staten öfvertager utredningen af GöthaCanal-Bolags samt Malmö-Diskonter, hvilken utredning besörjes genom Riksgälds - Contoiret, hvaremot dessa Diskonters Octrojer, utan serskildt ersättning, komma att förfalla; 2. Inom 5 års tid, att räkna från den dag, då, efter föregången Kungörelse, utredning kan taga sin början, böra Gntha-Canal-Bolag samt Malmö-Diskont-inrättningars utestående Lån vara i behörig ordning infordrade; 422 Prof. Vtdri d. 13 Maji 1818. 3.
Enligt sisla momentet af förordningens 63 §., hvilket moment innehåller, alt lill redskap, som förbrutne anses, räknas bränvinspanna med kittel, pannbröst, halt, pipor, slang och annan afkylningsredskap, mäskvärmare och rektifikationsredskap samt hvad konstredskap som helst, dock ej till större del, än som olofligen nyttjas eller innehafves, kunna för bränvinsbrännare , som tillverkat bränvin väl icke med större, men med annorlunda beskaffad redskap, än lill begagnande hvaraf han var lagligen berättigad, endast de delar af redskapen, som äro olagligen konstruerade, förbrutna dömas. Men enär den olagliga bränvinsbränningen icke låtit sig verkställa, med mindre än att jemväl andra delar af redskapen dervid tillika blifvit begagnade, och hvilka delar kunna vara just de, som egentligen hafva något värde, hafva Utskotten ansett orden ”sorn olofligen nyttjas eller innehafvas” böra utbytas emot: sorn ny t/jas vid förseelsen eller olofligen innehafves; hvarjemte, till redaktionens förtydligande, ordet ”med” emellan ”bränvinspanna” och ”kittel” blifvit uteslutet. För att icke behöfva att, såsom hittills skett, på hvarje ställe i författningen, der något penningebelopp förekommer, utsätta, att det i bankomynt beräknas, bar vid slutet af densamma införts ett allmänt stadgande härom; och har slutligen uti det vid författningen fogade formulär till mätningsoch stämpling*- 14 Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. bevis å bränvinsbrännings-redskap, föreslagits den ändring, som bör blifva en följd af redaktions-forändringen i 17 §. Stockholm den 17 Mars 1851. Reservationer: af Grefve af Ugglas, C. L. F.: ”Mot de sammansatta Utskottens beslut rörande nedanstående §§. får jag vördsamt afgifva min reservation. Ö §* Sista momentet utaf denna §. lyder: ”Bränvinsbränningsrättighet må ej å annor man öfverlåtas, utan i sammanhang med jorden.”
Första Alternativet: ”Den min”sta Hemmansdel inom Församlingen tages ”till enhet; och hvarje voterande aflemne ”så många slutna sedlar, som han äger dy”lika hemmansdelar alt rösta för.” Andra Alternativet: ”Hvar och en Röstande af”gifve en sluten voteringssedel för hvar Riksdaler, som af hans egendom, efter de 5 ”sista årens medeltal, årligen utgjorts till ”Prestens ordinarie aflöning.” Den nästföljande §. lyder sålunda: Första Alternäs 3’tivet. ”Derest någon Hemmansdel utgör ”ett bråk, hvari enheten ej jemt kan inne”liållas; så afgifves för hvad sorn uppgår ”till en half enhet, en röst; men för det •”sorn mindre är, löstes icke.” (Manskulle således icke behöfva göra afseende på de ofantliga klyfningarne af ett eller annat Hemman, utan endast hålla sig till runda tal.) Andra Alternativet: ”För det som ”uppgår till en half Riksdaler, afgifves en ”röst; men för det som mindre är, röstes ”icke.” Jag tror således, alt den anmärkta olägenheten af sluten votering, skulle efter / l34 Den i5 Junii. f. m. tegge förslagen helt och hållet förfalla, och vallängden blifva mycket lättare att upprätta och summera, än nu. Man har älven invänd t, alt om den Väljande fick begagna flera sedlar, skulle detta gifva tillfälle för samma person att Välja på flere. Jag tror icke, att någon skulle vara så oklok eller enfaldig, att han skulle vilja minska sin egen valrätt och siLt inflytande på valets utgång, hvilket sker i samma mån han delar sina röster mellan flere. Delas de jemt mellan alla Candidaterne, blir resultatet detsamma, som ifall den väljande röstat på ingen, och olyckan vore ej större, än om han icke voterat. Friherre Sprengtporten, Jacob Wilhelm: Herr Cederschjöld har ej funnit sig tillfredsställd af de skäl Utskotten anfört emot det alternativa förslaget i Kongl. Propositionen. Jag får derföre tillägga några ytterligare skäl, som verkat på min öfvertygelse.
Blifver till följd af krig, blokad, embargo, uteller införselsförbud, is eller sådan skada å fartyget, att till dess iståndsättande betydligare tid erfordras, fartyg i afgångshamn eller under resa uppehållet, ege den besättning, hvars hyra bestämts för resan, att under uppehållet undfå gångbar månadshyra och den, med hvilken öfverenskommits om hyra för månad, att sådan fortfarande tillgodonjuta. Befälhafvare vare dock i dessa fall berätliged att, enligt föreskrift af rede riet eller efter samråd med rederiets ombud eller Svensk konsul inställa resan och afskeda besättningen med utbetalande af hyra endast till den dag besättningens tjenstgöring genom afmönstring upphör, hvarvid, om hyran är betingad för resan 38 Särskilda Utskottets Betänkande M 2. och icke i godo kan öfverenskomma» om det belopp, som deraf skall erhållas, sådant bör å utrikes ort af konsul och inom riket af domstol bestämmas. § 60. Jemte det jag icke kunnat godkänna Utskottets i denna § beslutade ändring, till följd hvaraf, om en Svensk sjöman för resa till Stockholm blifvit förhyrd uti Amerika eller Kina, rederiet, utan att någon öfverenskommelse härom skett, skulle hafva åliggande att ombesörja eller bekosta hans återresa dit, har jag, med stöd hufvudsakligen af hvad i sådant afseende vid lagförslagets granskning inom Högste Domstolen blifvit anlördt af Herrar Justitieråden Naumann, Cramér och Qviding, ansett, att, på sätt i Norrige och England är bestämdt, manskap å förolyckade Svenska fartyg borde på statsverkets bekostnad hemförskaffas; och då denna åsigt icke af Utskottet delades, men dock kunde antagas eller förmodas, att möjligen framdeles allmänna medel af Staten eller annorledes kunde varda för ifrågavarande ändamål anslagne, samt åtminstone syntes skäligt och billigt, att, i enlighet med 453 och 542 art. af Tyska Sjölagen, redare härutinnan icke hade personlig ansvarighet, hemställde jag, att
Men, Mina Hrr! huru skall man kunna få några refben till stambanan i Wermland, om den anlägges i sydligaste delen af provinsen, och således på ena sidan begränsas af ett inhaf. Då bibanan Filipstad-Norum, till hvilken, enligt hvad upplyst blifvit, teckningen nu är fullbordad, kommer att tillföra stambanan så stora inkomster, att ersättning derigenom rikligen vinnes för den större kostnaden för norra linien, förfaller sålunda hela det skälet, att norra linien skulle blifva för dyr. Jag erkänner rigtigheten af den åsigten, att man bör vara sparsam, då man har svårt att få låna penningar, men 308 Den 14 Mara e. m. detta sparsamhetsskäl förlorar sin udd vid det förhållande, att man gör vinst på de penningar, man utbetalar. I en i dag utdelad skrift har jag sett uppgifvas, att statsbanorna tillskyndats 700.000 rdr i trafikinkomster från Köping-Hult-jernvägen oell 140.000 rdr från Borås banan, hvilket torde tydligen ådagalägga att genom sådane bibanors anläggande statsbanorna beredas ofantliga inkomster. Att Carlstad är så illa lottadt med afseende å kommunikationer, som flere talare här påstått, kan jag icke finna, då det ligger invid Wenern, som lärer trafikeras af icke mindre än 1,200 fartyg, samt vägarne till detsamma gå utmed Wenerns norra strand; Carlstadsboerne hafva hittills utan alla svårigheter kunnat resa både bort och hem, och jag kan för min del icke finna någon anledning, hvarföre man skulle bereda dem beqvämligheten att få färdas i jernvägskupé, innan de sjelfva genom en bibanas anläggande förskaffa sig den.
Uti det Stats-Råds-protokoll öfver Landtförsvars-ärenden, som är Kongl. Maj:ts nyssnämnda nådiga Proposition bifogadt, finnes beträffande sistberörda anslag anfördt, att på grund af den i Christiania, efter Kongl. Maj:ts nådiga befallning, under 1861—1862 års vinter nedsatta Svensk-Norska Artilleri-kommittés, af Krigs-styrelserna i begge rikena gillade förslag, skulle, för gemensamt lösande af frågan om införande af refflade kanoner i de förenade rikenas artillerier företagas åtskilliga försök, utaf hvilka den Norska Artilleristyrelsen, af uppgifna orsaker, åtagit sig den betydligaste delen, hvaremot, till nödig jemkning i kostnaden de begge rikena emellan, Sverige skulle ensamt bekosta och utföra »slutliga försök med det system för gröfre kanoner, hvilket, på grund af de i Norrige verkställda förberedande försöken, borde komma till införande i de förenade rikenas landoch sjö-artillerier, i ändamål att vid hvarje särskild kaliber bestämma konstruktionen af så väl de olika kanonsorterna, som ock de dertill hörande projektilerna.» Då försöks-skjutningarne i allmänhet icke allenast hade till ändamål att erfara träffsäkerheten, utan ock verkningarne af de refflade pjesernas projektiler, hade Artilleri-kommittéen jemväl uttryckt önskligheten af att skjutning mot betäckningsmedel af sådan beskaffenhet, som, för att motstå artilleriets ökade verkningsförmåga, kunde ifrågakomma att användas på krigsfartyg och fästningar, utfördes, om möjligt, samtidigt med de försök, som skulle af Sverige anställas. Dessutom, då på sednare tider slätborrade kanoner af grofva kalibrar och konstruerade för stora laddningar och tunga projektiler visat fördelaktiga resultater, särdeles i afseende å deras användande mot bepansrade fartyg från kustbefästningar, vore vigtigt att Stats-Utskottets Utlåtande J\i 32. 5 äfven försök med sådana pjeser blefve i sammanhang med öfriga försöks-skjutningarne företagna.
Jag hade icke tänkt yttra mig något i anseende till de åtgärder Rikets Ständer vidtogo för Financernas upphjelpande, emedan jag är öfvertygad om, att huru mari opererar utan att skänka BancöSedelri ett bestämdt fortfarande Värde, blir det endast paillativer och tjenar blott att försvåra en Realisation i framtiden. Jag kan dock icke för miri egen tillfredsställelse undgå att vid nu ifrågavarande litte puncten af sammansatta Utskottens Betänkande förklara, att jag med min röst protesterar mot allt utgilvande af Statsobligation er< Den 12 September /. m. Jag anser dem icke vara af högsta behof, ock så länge bör dylikt mynt efter mine åsigter icke komma ifråga. Om Nationen icke på annat sätt kan utgöra Anslagssummorne, är rättast att säga det korta ordet Nej, till allt som icke är af högsta nöden pakalladt, och sådant år i sanning efter min slutförmåga, mycket som blifvit begärt, dels af Regeringen, dels af enskildte Motionairer. Jag förutser, att om vi väl börja med detta skuldsättningsystéme har det ingen gräns med reqvisitioner från alla håll. Ce ricft qne le premier pas qui comte lyder Fransyska ordspråket och det besannas alltid. För att undgå framtida förebråelser ber jag att till Protocollet få dieter» för min räkning Nej tili alla vidare Anslag och Nej till StatsObligationerne. Friherre Ankarfvård, Carl Henric: Den Ellofte punkten uti de Sammansatte Utskottens Betänkande, lemnar ett allt för vidsträckt fällt för uppmärksamheten för att icke påkalla några anmärkningar ; den lemnar efter min tanka ett allt för obegränsadt tillfälle för en ytterligare Statens skuldsättning. Utskotten visa sig ej otydligt derom öfvertygade att de vid denna Riksdag blifvande Anslagen, komma att öfverstiga de vanliga tillgåogarne i Ven ii September r. vanlig väg; och man föreslår således att briatén skall fyllas medelst af RiksgäldsContoiret upptagne Lån, emot Obligationer till Sedelbafvaren att af RiksgäldsContoiret inlösss vid anfordran jemte
Månad eftermiddagen på bordet lagde Utlålande, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln samt BondeStåndet vid Utskottens första Betänkande gjorde anmärkningar. Friherre Boije, Ludvig: Jag anhåller att detta Betänkande må få punktvis afgöras; emedan jag tror att der finnas punkter, som böra ändras eller förtydligas. Herr Grefven och LandtMar skalken. hemställde, om icke, enär Utskotten till lättnad vid Denr April f m. målets pröfning i slutet af deras första Betänkande framställt resultaten deraf uti Elfva särskildte punkter, Ridderskapet oell Adeln behagade tillåta, att berörde punkter fingo särskilt, hvar efter annan, till afgörande företagas. Bifölls. irsta Punkten. FilialDisconternes samtelige gäldenär er, sorn det åstunda, beviljas ett ytterligare anstånd får omsättning af deras Jkulder till den i nästkommande Julii. Hvilken punkt, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifölls. ludra Punkten. Sednast inom denna tid bor omsättning ofelbart vara verkställd, med afbetalning dervid utaf minst en femtedel af det skuldbelopp, som får hvar och en vid 1822 års slut utbalanceras , jemte all till omsättnings-dagen upplupen ofverrånta. Och blef denna punkt, uppå derom af Herr Grefven och Landt Marskalken framställd proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen. * 5;dje Punkten. Omsättningen sker på Sex månader. Denna punkt blef af Ridderskapet och Adeln gillad. Dt ii i April f, m, 4:de Punkten.
Ä r icke denna lögn värre än all annan, är den ej ett helgerån? - Nii sviker henne sjalfbehärskningen, för första gången glöinnier hon, att hon ej är ensam, och i upprorisk smärta vrider hon hiinderna ined ett jaininerrop: DÅ, jeg forgår - jeg forgår i alt dette her !. Meii vid Lövborgs död och hvad darph följer, drager sig iiatet annii tätare tillsaininan om henne. Och så är mgttet ragadt. Den framtid af uselhet, lögn cch själfförakt, som hon nu ser för sig, deii har bljfVit Iienne omöjlig a t t inöta. Lefva sitt lif soin den fattigaste bland kriniior, i assessor Bracks makt och mor till Jörgen Tesinans barn. - Kej, hellre dö. Men dessförinnan a r det som om Iion greps af en känsla af ansvar gent einot den inan, h n r s namn hon ändock bär; hon vill Iiafva deras äktenskapliga koiikimstat iiiiderskrifren af Jörgen Tesnian, innan hon dör. -, Er der ingen ting, I to kan briige inig til her,? - Tesvnan:. Nei, ingen ' erdens ting. Herefteï. far såiiian D; vzre. så siiil a t liolde Hedda ' ined selskab, kj &amp; re assessor ». ' Hellre du! Det stora, det iirspriingliga i henne reser sig; allt annat kastas iir vägen. ' Den lilla lönndörren spriiiger iipp .- och liand-. lingen utföres. D e t, ljuder soiii en skärande dissonans för v&amp;ra öron '; det var strängarna i ett inäniiiskohjarta, soin spiiiides till det yttersta - och briisto. i. i.: B I ...
Då deras Prophet gick till den nesliga döden, sjelf bärande sitt kors, kom han, nedtyngd af den bittra bördan,... Jag känner denna berättelse, inföll Schahen; det gifves få underbara historier, hvilka jag ej redan hört. Alltså var då din obekante den olycklige, evigt vandrande Juden? – Så tycktes det mig. Endast hans anlete förekom mig ädlare och mera lugnt, än jag kunde vänta af en botgörande missdådare. Mellertid vandrade vi i trettio dagar genom öknen. Om nätterna, då vi togo några timmars hvila, uppsökte min ledsagare åt mig några beska rötter eller plockade några bär från taggiga, saftlösa buskar, samt visade mig något bittert källsprång, af hvilket han dock endast tillät mig dricka så mycket vatten jag engång kunde upphämta med handen: detta var all den förfriskning jag njöt under hela denna vandring: jag säger jag, ty honom såg jag aldrig njuta hvarken mat eller dryck. På trettiondeförsta morgonen sade han: Du har nu fastat den tid som nödigt var. Höj dina ögon och se hvad som ligger framför dig! – Jag uppsåg och i fjerran uppsteg en blomstrande oas: – så kallar man i denna verldsdel gräsbevuxne, af källor vattnade orter, som, likt öar, här och der höja sig i sandhafvet. Då man en månad vandrat öfver glödgad sand, och icke sett annat än en eldröd himmel och en bränd, förtorrkad jord, är redan anblicken af en klar bäck, friskt gräs och några gröna trän, en förtjusande syn. Men den lilla ön skulle i hvilket land som helst blifvit ansedd som ett paradis. Jag fördubblade mina steg, och snart voro vi vid den lilla lustgården. Vågar jag? frågade jag, i det jag begärligt sträckte handen mot en af frukter dignande gren. – Njut af allt, som här finnes, så mycket du vill och utan fruktan, sade min ledsagare; ty här trifves ingenting annat, än oskyldiga och helsogifvande alster. – Då jag förfriskat mig af frukterna och druckit en nöt friskt dadelvin, förde han mig till lemningarna af en fordom undransvärdt skön byggnad.
rstöd, medgifwit, att nedannämnde afgifter mä hädanefter tios widare erläggas af allt Sjöfolk som förhyres, icke allenast i Götheborg utan ock i Rikets öfriga Städer hwarifrän sjöfart idkas och der Fattigwärds. anstalter redan finnas, eller dä de framdeles kunna blifwa inrättade, neml. af hwarje Skeppare 1 R-dr., af hwarje Styrman 24 af hwarje Bätsman, Matros eller Jungman 12 si., samt af hwar och en af det öfriga Sjöfolket, sä wida han utom kost om bord, för sin tjenst njuter nägon aflöning, 4 si, allt Banco, om äret. Riksens Ständer hafwa ansett det, till tvinnande af besia afgift ler< Den r6 October. L9r ters allmänna och säkra utgäende, wara lämp, ligt, att de samma stola erläggas icke wid inffrifningen, utan wid förhyrningen, samt att wid detta tillfälle Sjömanshusen i de Städer, der sädane finnas, och i de öfrige Magistraterne, stola med redowisningS skyldighet för FatligwärdS.
I afseende på den af allmogen i ofvannämnda fögderier, såsom vederlag för ifrågavarande byggnadsskyldighet åtnjuta lindring i allmänna bevillningen, hade Krigsoch Kammar-kollegierna meddelat, att, enligt Irsta artikeln 11 :te §:n af 1766 års Bevillningsförordning, den del af allmogen i Stora Kopparbergs län, sorn utgjorde grufvelijelp till Löfås silfververk och den så kallade kungsgårdshjelpen, befriades från alla i föregående §§ för allmogen införda bevillningsafgifter till hälften, så länge berörda extra ordinarie skyldigheter och onera för den ene eller andra icke upphörde; samt att uti Irsta artikeln llrte §:n af 1789 års Bevilloings-förorduing samma allmoge under enahanda vilkor vore befriad från en fjerdedel af bevillningsafgifterna, hvilket medgifvande sednast varit förnyadt uti 1858 års Bevillnings-föroröning i afseende på bevillningen efter både Irsta och 2:dra artiklarne, hvaremot nu gällande Bevillnings-stadga, som tjenar till efterrättelse från innevarande års början, icke innefattar en sådan befrielse: och dä, enligt en af Kongl. Majrts Befallningshafvande insänd uppgift, hvilken vederbörande Lands-kontor meddelat, bevillnings-friheteo för kungsgårdshjelpen under de fem åren 1856—60 i medeltal uppgått till 1,852 B:dr 86 öre årligen, skulle, — om detta belopp antoges motsvara den bevillning, sorn af den byggnadsskyldiga allmogen, sedan nämnda frihet numera upphört, kommer att till Statsverket erläggas, samt från samma belopp afdroges de årliga anslag, hvilka, på sätt ofvan blifvit förmäldt, beräknats att, såsom ersättning för byggnadsskyldighetens upphörande, derifrån utbetalas dels med 575 R:dr för reparationskostnad, dels oek med 150 R:dr för ny byggnadskostnad, — genom en dylik reglering en årlig vinst för Statsverket af omkring 1,100 R:dr uppkomma.