Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Danandet af en ingeniörtrupp fordrar derjemte en jemn öfning under större delen af året; manskapet, såsom varande till största antalet handtverkare, eller lärlingar, böra siädse Sysselsättas med sina handtverk, under liderna mellan de större öfningarne och exerciserne; att såluuda under nära hela året skilja soldaten från hus och hem, samt familj, skulle blifva alltför stor orättvisa mot de soldater, hvilka, genom större handtverksskicklighet kommenderade till ingeniörkoipsen, sålunda finge mera än sina mindre skickliga kamrater vara underkastade detta onus. Hvad för öfrigt beträffar den farhåga man synes ega, att genom organiserandet af en ny värf vad korps, skulle tillskapas ännu flere tiggare af derifrån utgående soldater, så skulle jag tro motsatsen eller att denna korps skulle tilldana lika många nyttiga medborgare, som antalet af de soldater, hvilka efter uttjenad kapitulation derifrån afginge; ty det uttjenade manskapet bör, såsom kunnige handtverkare, hvartill alla inläras, alltid kunna pårakua en ökad utväg till vinstgifvande arbetsförtjenst inom landsorterne, dit det återgår, och sålunda gagna det allmänna på samma gång de för sig och de sina kunna bereda en sorgfri ålderdom. Bih. till R. St. Det skulle upptaga för mycket utrymme att framdraga de många bevis historien företer på de olycklige följderna af att ej hafva under freden förberedt och låtit arméen åtföljas i krig af särskildt danade ingeniörtrupper med tillhörande bryggtross. Ett enda exempel må tillåtas mig anföra, emedan det borde vara afskräckande för den giriga åsigten att spara allt hvad sparas kan, utan omdöme, i hvad som rörer försvarsverket; och besannar hvad jag redan i början af denna reservation tog mig friheten yttra, att den uti ifrågavarande hänseende gjorda besparing är en blodspenning, som fosterlandets försvarare måste in natura på slagfälten utbetala. Det är om en af Sveriges olycksdagar, den 10 Juli 1709, jag måste påminna.
Jag anhåller om Hr Gr. o. Landtm. propos:n härå. Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludvig: Jag får till Frih. Raab hemställa, huruvida hans mening är, att ett sådant bud nu genast skall afgå, eljest hade jag, ehuru fullkomligt instämmande i Frihins åsigt i öfrigt, ernat taga mig friheten att till R. o. Ad. hemställa, det R. o. Ad. ville hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla, det Hr Gr. o. Landtm, till Hr von Hartmansdorff måtte framföra de tänkesätt, Frih. Raab nu uttryckt. Frih. Raab: Jag fäster mig ingalunda vid formen, och ön skar, att den form måtte företrädesvis följas, som afser den största veneration för den aktade mannen, hvilket ostridigt sker, om Hr Gr. o. Landtm, å Ståndets vägnar framför Ståndets saknad öfver Hr v. Hartmansdorffs frånvaro här; hvarföre jag ock förenar mig med Gr. af Ugglas. Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle, att han såsom nu blifvit föreslaget, skulle på Ståndets vägnar hos Hr von Hartmansdorff underrätta sig om hans helso-ti 1 Istånd samt framföra det deltagande och bekymmer, hvarmed Ståndet erfarit att hans helsa under de sednare dagarne blifvit betydligt försämrad. Ropades Ja. Gr. von Platen, Baltzar: I anledn. af Hr Gr. o. Landtm:s erinran till R. o. Ad., att under motionstiden icke framställa ämnen, hvilka kunde tåla upskof, har jag ansett mig först nu böra begagna mig af min riksdagsmannarätt att för R. o. Ad. framlägga mina anmärkmr emot K. M:s Propos:n om Statsverkets tillstånd och behof, sä vidt den innefattar 5:le HufvudTiteln. Möjligen kan 720 Den 20
Befallningsiiafvandes femårs berättelser, för framtiden ej på Statens bekostnad må till trycket-befordras. $. D/ Tid förnyad föredragning af Constituiions-Utskottets Memorial ft:o -i j, med förslag lill en redactions-ändring i tio §. Regerings-Formen, bifölIÄalt detsamma skulle hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. S. D. Föredrogos ånyo följande Allmänna Besvärsoch Oeconomie Dt skottet s Belänkanden: N:o y(i, i anledning af väckt fråga om rättighet till enkel tjensteårsBjji. Cill It. Si. Prof. 1834. 9 Samt. l fade Häftet, 2 Fröt. Ulclr, d. t Jtilii iS3L Beräkning för Prestman, sorn till Lärare vid Lancaster-Skola antages; Afslogs. ?öo 77, i anledning af väcktp motioner, om ändring af 2 £. 1 Art. oell 16 §■ 2 Art. t;ii Kongl. Förordningen den 16 Maji »827, angående Lotsoch Råk-inrättningen i ltikel; Bifölls, ILo 78, i anledning af vackt motion, angående afsk aflande af den i 2 Art. <}'§. af Kongl. Reglementet för skeppsmätning dea 9 Maji 1822 föreskrifne Conlrolmätning af fartyg; Bifölls. M:o 79, i anledning af väckte motioner, om nedsättning af de nfgffter, som S venske och pjnrrske Consulcrn-e egaatl af Svenska farlyguppbära; Bifölls. N:o 8 0 ytterligare, i anledning af väckt fråga om. uppkörande af Högloflig*! Ridderskapels och Adelns rättighet att å FräIse-egor anlägga krogar; Ståndet biföll den bär föreslagna förändring.
Han drog därvid kraftigt till strids för hvar och en enskilds fria själfbestämningsrätt i religiösa frågor, och han lät slutligen sitt tal kulminera i dessa djärfva ord: » Jag säger er, att om en människa känner sitt hjärta draget till katolicismen, så låten henne blifva katolik; och om hon känner sig dragen till ateismen, låten henne blifva ateist, och följe henne så Herrans välsignelse. » Hvad Beecher sagt och gjort, huru det jäste inom honom, och huru han fortplantade denna jäsning i vida kretsar, det tillhör redan det förflutna. Ingen älskade honom alltigenom, ingen kunde heller helt och hållet ogilla honom. Han var en karakteristisk företeelse, en kraftyttring af den amerikanska naturen. C Olly er. Bland de iinitariska predikanterna tillkommer en hedersplats den gamle, ärevördige Robert Collyer. Hans namn har i hela Amerika en god klang, och han räknas ännu bland New-Yorks sondags-koryfeer, om också åhörareströmmen till hans kyrka ej längre är så tät, som i gångna dagar, då han var mera på modet. Ett vänligt, fridfullt, gammalt anlete, kransadt af rikt hvitt hår, blickar oss till mötes från hans predikstol. Föredraget frapperar genom sin stilistiska obundenhet, såsom endast den gamle, som är säker på sitt auditorium, kan våga det, då han vet med sig att mena ärligt och tala ur hjärtat. Uttryckets trivialiteter förlåter man gärna for innerlighetens skull och den nästan barnsligt älskvärda förtroligheten i hans ord och i hans sätt. Han har något i bela sitt uppträdande, som kommer en att tänka på en farfar eller morfar i kretsen af sina barnbarn. » Vet ni », sade han en gång i en predikan om odödligheten och lutade sig fram öfver talarstolen med en för honom egendomlig, intim gest, » vet ni, det som Darwin säger om fågelns vingar, det tilltalar mig. Han har fått dem därför, säger han, att han längtade efter att få flyga. Önskan, sträfvandet gjorde att de utvecklades. Han ville flyga, han försökte flyga och under denna ständiga längtan, dessa ständiga bemödanden — kan ni tänka er - — växte det verkligen ut vingar på honom, och han sväfvade upp mot den blåa etern.
Redan nu är fattigvården på en och annan ort i så hög grad betungande, att t. ex. tillförlitliga personer hafva berättat mig att uti en socken inom Kalmar län upgingo fattigvårds-afgifterna för sisth år till 100 R:dr-per mantal. Om man alltså icke söker alt i tid motverka det bosättningssystem, som i sednare tider gjort sig gällande, så är det klart att vårt land, såsom nyss sades, blifver en fattigvårdsanstalt i stort. Det är visserligen sannt, alt det finnes många jordbrukare, som anse att vissa tider pä året tillgängen pä arbetare icke är tillräcklig, men denna olägenhet kan icke afhjelpas på annat sätt, än att de personer, som utsträcka sina egendomar genom odlingsföretag, förse sig med ständiga arbetare. De arbetare, som under 6 ä 8 veckor sommartiden kunna för jordbruket vara beböfliga, erhålla likväl under den återstående delen af året icke något arbete; följden blir den, att de falla först församlingen, och sedan det 12 * 180 Den 24 November. allmänna lill last. Man har i långliga lider blifvit missledd af det satt, hvarpå statistiska upgifter blifvit uprältade. Man har nemi. lipskaltat ländernas styrka efter innebyggarues lillvext, och detta innefattar visserligen ett missledande begrepp, ty' icke är det innevånarnes antal, som obetingat utgör landets styrka, utan fastmera antalet af de innebyggare, sorn hafva sin bergning samt i sedligt hänseende upfylla de kraf, som man af en samhällsmedborgare har rättighet att fordra. Då jag icke kan finna annat än att förevar:de förslag, sådant det blifvit framlagdt, är i hög grad olycksbringande, anhåller jag -vördsamt att Ii. o. Ad. ville afslä samtlige upläste morna. Hr von Koch, Nils Samuel: Den siste värde talaren har ganska rätt uti ett af sina påståenden, nemi. att i afseende på detta ämne är så mycket taladt och skrifvet, att nästan hvarje ledamot af delta bus redan långt för detta' bör hafva stadgat sitt omdöme i denna sak. Derföre,- och ehuru jag är af olika tanke med Gr.
Vid Hallsta gästgifveri har skjutsentreprenaden, i brist af entreprenörer, måst upphöra och skjutsen är der reglerad på gamla sättet, med åtskillige — såsom det vill synas — ändamålsenliga modifikationer. Gästgifveriernes antal har sedan min sista Femåi s-Berättelse icke undergått någon förändring. Socken-Magasinernes antal och fonder hafva icke heller förändrats. Såsom Polisanstalt torde här af mig böra åberopas de förut af mig omförmäide öfverenskommelser om premier för rofdjurs utödande utom skallgång, hvilka visat sig för ändamålet tjenlige. Utom Strömsholms värdshus, hvarom min till Kammar-Kollegium gjorda hemställan icke blifvit bifallen, finnes nu mera inom Länets alla Fögderier tillsammans g Krogar* privilegierade lill brännvinsförsäljning, jemte gästgifverierne. De särskilda privilegierade krogarnes antal på landet har således förminskats med 4 sedan min sista Femårs-Berättelse. Jemte den Besparings-inrättning, som blifvit i Köping påbörjad, på sätt i nästföljande §. omförmäles, och hvilken inrättning troligen snart kommer att utbildas till en ordentlig Sparbank, finnas uti detta Län trenne, äfven i min sednaste Berättelse anförde Sparbanker} nemligen i Westerås och Sala städer samt vid Skultuna bruk. Deras tillstånd sistlidna år i843, 1 jemförelse med förhållandet år i838, upplyses af följande tabell: 28 Westerås Stad . .. Sala Stad Skultuna Bruk Insättarnes antål. Insättningarnes belopp. St ader ne. Deras anta] är oförändrad t fyra, nemligen: 1:0. Westerås, bergs.och handelsstad vid Svartåns utlopp i Mälaren, med säte för Landshöfding och Biskop, har oförändradt l\a i Tomter, hvaraf 351 nu äro bebyggde, så att sedan sista Femårs-Berättelsen dessa sistnämndes antal ökats roed r. Stadens areal är oförändrad, nemligen 108 tunnland t4§ kappland.
Lvftade men ännu icke återbetalda medel utaf det under 1853 och 1854 drs riksdag för upprätthållande af rikets neutralitet anvisade särskilda kreditiv R:dr 5,709,878: 07. Utaf detta kreditiv, hvars hela belopp, 2,500,000 R:dr Banko eller 5,750,000 Il:dr Runt, efter erhållna reqvisitioner ulanordnades från Riksgälds-kontoret under åren 1854 och 1855 samt enligt Rikets åren 1850 — 1858 församlade Ständers beslut upptagits inom linien i Kontorets räkenskaper, hafva återbetalts: under år 1858 R:dr 59,951: 2 7. varande de å sagda kreditiv verkställda utbetalningar äfvensom de föremål, hvartill de lyftade kreditivmedlen blifvit använda, fullständigt uppgifna för Rikets Ständer genom de 1857 års riksdags Stals—Utskotts Memorial N:o 04 bilagda utredningar angående dessa medel. 4:o. Oersalta beloppet af det likaledes under 1853 och 1854 drs riksdag, till följd af Regeringsformens 85 §, anvisade kreditiv till utomordentliga anstalter för rikets försvar R:dr 2,248,741: 82.
Vi håfve sådane i kameralvåg, i militärväg och dessa sammandrag äro af stor vigt; hvilket besvär och hvilka volymer skulle ej upkomma om man nödgades samla dessa spridda författningar! Nej, vi håfve genvägar, och hvarföre skulle man ej söka tillvägabringa sådane äfven i afseende på lullbestämmelser - Den 14 Augusti. 217 na; så mycket nödvändigare, som det är ett sätt att åstadkomma större kontroller och mera säkerhet i afseende på dessa frågor. H. Ex. Hr Frih. o. Landtnäs härefter till bifall å Utsk:s utlåt. framställde propos. besvarades med starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Fl. Ex. förklarade det han ansåg Ja hafva varit öf vervägande. Föredrogs ånyo och bifölls Bevilln.Ulsk. d. 12 och 13 dennes på bordet lagde utlåt. N:o 25, i ani. af väckt motion, rör:de verkställande af undersökningar för utrönande af rätta beloppen, hvarmed de i 15 § Tulltaxe-underrältelserue medgifne tull-restitutioner böra utgå. Gr. Lagerbjelke, Guslaf: Näst på listan till föredragning stå nu i ordningen LagUisk:s betänkm N:ris 44 och 45, det förra i anledn. af framställde anmärkmr emot Utsk:s betänk. N:o 29, öfver K. M:s nåd. propos. om ändring i vissa delar af Kgl. Förordn. d. 13 Juli 1818, ang:de inteckning i fast egendom, det sednare ang:de arfsrätt för oäkta barn. Som begge dessa betänkm måhända komma att föranleda en längre diskussion, såsom varande af vigt hvar för sig, men liden är för långt framskriden för att dertill blifva tillräcklig, hemställer jag det R. o. Ad. täcktes upskjuta med pröfningen af förenämnde betänkm till nästa plenum.
Majits nådiga framställning om den personliga skyddsafgiftens anslående till folkundervisningens befrämjande jemväl under nästkommande statsreglerings-period, har det synts Rikets Ständer, som, enär numera vissa statsinkomster icke anvisas för vissa bestämda utgifter, ett lämpligare sätt vid denna riksdag kunde och borde vidtagas för anvisande af de summor, som för folkundervisningens befrämjande af Rikets Ständer anslås. Vid de närmast föregående riksdagarne, då ifrågavarande anslag ännu voro nya, kunde skäl förefinnas för vidtagande af nämnda åtgärd, men numera, sedan tvänne statsreglerings-perioders erfarenhet blifvit vunnen, synes intet hinder möta för att en del af de ifrågavarande anslagen å ordinarie stat Bih. till 11 St. Skrifvelse, N:o 169. uppföras, samt att de öfriga anvisas å Riksgälds-kontoret, utan att vid anslagens bestämmande den halfva personliga skyddsafgiftens belopp behöfver hufvudsakligen afses och utan de invecklade liqvicler mellan Stat s-kontoret och Riksgälds-kontoret, som af skyddsafgiftens användande till visst bestämdt statsbehof blifva en följd. På grund häraf hafva Rikets ständer, som här nedan komma att i särskilda fall meddela utlåtande, hvilka anslag, enligt Rikets Ständers tanke, böra å ordinarie eller extra stat uppföras, icke funnit skäl bifalla hvad i ofvanomförmälda hänseende blifvit af E. K. Maj:t föreslaget. 1 fråga om folkskolelärare-seminarierna har E. K. Maj:t, som funnit en inskränkning i dessa läroanstalters antal böra ega rum, äskat en förhöjning i de vid dem anställde lärares vilkor; varande i detta ämne jemväl hos Rikets Ständer väckte åtskilliga förslag, åsyftande dels förminskning i seminariernas antal, dels utvidgning af dessa bildningsanstalter och förbättring af föreståndarnes och lärarnes löner.
Den, som, på sätt i 5 Kap. 10 § sägs, i olofligt tillgrepp gjort sig delaktig, derigenom att han för egen vinning emottagit, dolt, köpt eller föryttrat något af det tillgripna, eller besörjt omarbetning eller förändring deraf, skall, med afseende å värdet af det, hvarmed han sådan brottslig befattning tagit, straffas för stöld eller snatteri, efter 1 eller 2 g; vare ock lag som i 9 eller 10 § sägs, der han förut föröfvat oloflligt tillgrepp, inbrott eller rån. 16 § Har man, i uppsåt att olofligt tillgrepp genom inbrott föröfva, förfärdigat eller förskaffat sig dyrk eller falsk nyckel, eller har man, med vetskap om annans uppsåt till sådant brott, åt honom förfärdigat eller anskaffat slikt verktyg; straffes med höter eller fängelse. 17 §. Fi nnes någon, utan loflig anledning, innehafva dyrk eller falsk nyckel; bote till femtio Riksdaler, ändå att han om brottsligt uppsåt, eller vetskap om sådant uppsåt, ej öfvertygad varder. 18 §. Vanvårdar smed dyrk, så alt missbruk deraf ske kan, eller anförtror han dyrk åt annan, än säker person, då han om uppdyrkning af lås anlites, eller verkställer han eller låter verkställa uppdyrkning på anmodan af annan, än den behörig är att sådan åtgärd äska; bote till trettio Riksdaler. 19 <§. Den, sorn till straff efter 1, 5, 6, 7 eller 10 § dömes, vare oek förfallen till den påföljd, som i 2 Kap. 25 § utsatt är. 24 Kap. 24 Kap. 49 24 Kap. Om rån. 1 §. Bär någon våld å annan, eller öfverfaller honom med hot, som medförer trängande fara för lif eller helsa, för att bemäktiga och tillegna sig lös egendom, som honom eller annan tillhörer; dömes, för rån, ändå att tillgrepp af egendom ej skett, till straffarbete från sex till och med tio år. 2 §.
Man har äfven anfört, att bevillnm blifvit nedsatt och att, om ytterligare anslag nu beviljades, skulle Staten sakna tillgångar. Hvarföre har man onödigtvis nedsatt bevillnm? Ar det derföre skäl, att lemna Borås utan medel? Enl. min tanka är bevillnms minskning ett stort fel, till hvars rättande ingen annan utväg torde finnas, än att åter gå tillbaka och höja henne, heldre än att nedsättningen sker på vissa orters eller näringars bekostnad. Frih. Fock har frågat, hvartill detta anslag skall användas, antingen till en special-skolas eller en allmän teknisk läroanstalts inrättande? För min del anser jag bäst vara, att R. St:r icke befatta sig med något annat, än anslagets beviljande till en teknisk skola, öfverlemnande det öfriga åt Konungens pröfning. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag, att R. o. Ad. måtte bevilja det ifrågavande anslaget. Frih. Alströmer: Jag ber att i korthet få tillägga några ord. Icke mindre än 3:ne talare hafva framkastat det omotiverade yttrande, att Borås icke vore en passande ort för en teknisk skola. Jag Vågar bestrida detta påstående, ty då Borås är beläget i centrum utaf Westergöthland, nära Jönköpings samt icke långt ifrån Kronobergs län, så synes staden vara ett lämpligt ställe för anläggandet af ifrågavande läroanstalt. Man har sagt, att bristen på lärare gör det omöjligt, att ytterligare inrätta tekniska skolor. Detta kan visserligen vara sannt, men om skolorna icke derföre komma till stånd, blifva ju de beviljade medlen besparade. Jag hemställer likväl, om det någonsin blifver möjligt, alt få tekniskt bildade lärare, om man icke genom 346 Den 21 Oktober. inrättande af tekniska skolor bereder tillfälle för lärare att blifva anställde. Ingen kommer eljest att slå sig på sä beskaffade studier, och inga skickliga lärare erhållas. Frih. Åkerhjelm: Hr von Hartmansdorff har, såsom skäl för bifall till den ifrågav:de motionen, med mörka färger utmålat de menliga följder, som den af R.
Stadens egentliga betydenhet består deruti, att den är säte för Stiftets Biskop och äger ett större läroverk, der den fordna elementarskolan och gymnasium blifvit förenade, försedt med 15 ordinarie Lärare, som bibringa undervisning åt omkring 150 lärjungar, hvaraf staden har en icke obetydlig Berättelse öfver Nyköpings Den här befintliga, särdeles vackra domkyrkan är en bland de äldsta i riket. Folkskola finnes sedan år 1823, gemensam för staden och landsförsamlingen, der omkring 100 barn erhålla undervisning. Fattigvården bestrides dels af räntor af donerade medel och uttaxering hos stadens innevånare, dels genom anskaffning af materialier till arbete och försäljning af de tillverkade varorna. Sjukvården ombesörjes af 2:ne här bosatte läkare, af hvilka den ene njuter aflöning af stadskassan. Eskilstuna, belägen vid Hjelmareeller Eskilstuna-ån, f mil från dess utlopp i Mälaren. Denna först år 1659 med privilegier försedda stad har under sednare tider vunnit betydlig förkofran och tillväxt, så att invånarnes antal, sorn år 1810 beräknades utgöra 1,855, 40 år sednare uppgick till 3,808. Stadens förnämsta näringsgren består af jernoch stålförädling och utgjorde år 1850 antalet af i staden skattskrifna handtverkare 217 och handtverksidkande qvinnor 21 med 316 gesäller, 530 lärlingar och 113 andre arbetare, hvaraf det största antalet vid berörde yrke hade sysselsättning; Och finnas här åtskilliga fabriker för finare smidestillverkning, 1 mekanisk verkstad, tillhörig Direktör Munktell, 1 stångjernshammare, 4 räckhamrar och 4 slipverk m. m. Handeln var år 1850 fördelad mellan 24 minuthandlande män och 2 qvinnor, taxerade till sammaniagdt 512 R:dr 24 sk. Banko i bevillning för rörelsen. Tillförseln af landtmannavaror å torgdagarne är synnerligen liflig. Jordbruket är ringa. Rådhus är nyligen uppfördt,.i förening med det förut omförmälda cellfängelset.
"Att det skulle vara något doldt i allt som rörde mig, kunde jag förmoda, ty mor kunde aldrig tala om far, utan att gråta". I detta ögonblick inträdde Bengt. "Se så", sade han glädtigt, "nu är det väl slut med måleverket och vi kunna ge oss af men kors" och han bockade sig (allt något bondaktigt ändå) för de fremmande, dem han nu först bemärkte. Jag kastade en forskande blick på Kallista. Hade de meddelade nyheterna redan ehuru icke ens fullt konstaterade väckt högmod i hennes själ? Intet spår af en sådan själsriktning förmärktes i den vänlighet hvarmed hon helsade godmorgon åt Bengt, och frågade "när de skulle ge sig af". Men jag förklarade det rätta förhållandet för Bengt samt att Kallista troligen icke mera skulle återvända till Åland. "Jo hin ock! det skall hon min själ" utbrast Bengi, "om än hon fått aldrig så förnäma slägtinger? säg, Kallista följer du med hem?" "Ja visst", svarade flickan, alldeles naivt, "huru kan du fråga så?" Der blef dock en vidlyftig förklaring utaf med mig till tolk. Lorden och ladyn ville på ort och ställe inhemta närmare underrättelser, men intill dess ville de icke släppa Kallista; Bengt, måhända anande ett nederlag, blef allt fåordigare för hvarje minut Kallista allena förklarade fullkomligt lugnt, att hon ville hem, "detta var det naturligaste och rättaste och prosten skulle sedan råda vidare". Öfver sin gryende "lycka", som verlden kallar en sådan förändring, tycktes hon icke alls vara förtjust, hon hade måhända icke heller riktigt uppfattat det gamla herrskapets önskningar, hvilka icke heller uttalats alldeles oförbehållsamt. Då vände sig ladyn plötsligt till mig, och bad mig fråga den unga flickan: "Vill du komma med till Wiborg och helsa på Edmunds graf?" Ett förvånadt "ah!" det första tecken hon hittills visat till förvåning och en djup, djup rodnad voro svaret: men det var afgörande. Det beslöts, att vi alla skulle följas åt till Åland per ångbåt, men Bengt förklarade ovilligt att han skulle genast ge sig i väg, och bort gick han Kallista märkte icke ens att han gått. Det var så som lorden och ladyn önskat det.
BIHANG TILL PROTOKOLL VID Lagtima Riksdagen I Stockholm Åren Ä86S ©eli 1803* ESjFTE SAMSjIMCäEM. tt Afdelningen: Motioner hos Ridder skåpet och Adeln. Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. Af Friherre Raab, Adam Christian, angå ende protokolls-färingen inom Riks-Stånden. Redan vid 2:ne föregående riksdagar har jag väckt motion i afseende å protokollsföringens förändrande, så att diskussionerna måtte hastigare än hittills varit händelsen kunna komma till allmänhetens kännedom. Man har nemligen först genom läsande af de digra protokolierna återfunnit dessa diskussioner. Redan vid 1840 års riksmöte väckte jag förslag om vidtagande af åtgärder i detta afseende inom detta Stånd och berörde förslag blef i den mån bifallet, att, jemte protokollen, ett särskildt sammandrag af diskussionerna fördes någon tid. — Sednare, — jag tror vid 1885 års riksdag, — gjorde jag den framställningen att samtlige Stånden skulle på ofvanuppgifne sätt upptaga sina diskussioner, på det att desamma genast skulle kunna i tidningarne refereras. Frågan föll dock, — kanske i följd deraf att man, med af seende derå att riksdagen redan var något framskriden, icke då för närvarande ansåg så mycken vigt ligga uppå dess omedelbara afgörande. Jag har sedan dess kommit till visshet derom att icke uti någon representation den långsamhet vid kungörandet af representations-förhandlingar eger rum, sorn i vårt kära fädernesland. Den upplysning, som bibringas allmänheten rörande våra diskussioner, beror nu helt och hållet uppå tidningarnes större eller mindre intresse för de olika frågorna och de olika talarne; och jag tror nog att Ridderskapet och Adeln erinrar sig, hurusom diskussionerna just i detta Stånd blefvo en tid alldeles förbigångna, för att icke tala om de fall, då våra förhandlingar befunnits dersammastädes på ett beklagligen bakvändt sätt återgifne.