Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Publiken, äfven här hemma i Sverige, har nu till dags en formlig mani att rådfråga specialister äfven i fall, som äro föga komplicerade. I synnerhet damerna tro sig i regel finna hälsa endast hos dagens berömdheter, i hvilkas väntrum de tåligt trängas i timtal för att sedan affärdas på några få minuter och vanligen förständigas att endast IDUN 258 fortfara med husläkarens ordinationer. Dock borde den enklaste eftertanke säga dem, att husläkaren gör sig mycket mer möda med deras sjukdora, emedan han bättre känner patientens lefnadsförhållanden och konstitution och äfven har mera tid för undersökningen än en af publiken jäktad » specialist », som för den honom främmande patienten alltid blott har några få minuter. Om huslä- karens konst ej längre skulle något förmå, hänvisar han nog själf sin patient till en specialist, men att i alla möjliga fall rådfråga en sådan är öfverflödigt, ehuru det tyvärr hos våra kvinnor tycks bli en allt mer öfverhandtagande modesak. * * « Våra läsarinnor torde finna åtskilligt af intresse i ofvan sagda, äfvensom i de där meddelade siffrorna. Dessa senare röra sig emellertid närmast med utländska förhållanden; då nu emellertid frågan om l ä k a r e o c h l ä k a r e a r v o d e n kommit på tal i vår tidning, torde en utredning af svenska förhållanden på detta område vara välkommen för de flesta. V i inbjuda därför våra läsare att nedskrifva sina erfarenheter och tankar i ämnet. Mången gång uppstår nog i våra familjer och hos enskilda, som behöfva anlita läkarne, åtskillig tvekan i honorarfrågor m. m., som till kapitlet hörer. De, som önska yttra sig i det utsatta ämnet: » Läkare och läkarearvoden », bedjas därför insända sina skrifter till Iduns redaktion inom en månad från detta nummers datum, och skola vi belöna den uppsats, vi finna mest tänkvärd, med ett pris af 25 kronor. Att tvätta m e d luft. Stt tvätta med luft! Helt visst skall denna ru (jJr brik väcka en viss sensation bland våra husmödrar, hvilkas omsorger för en rationel behandling af det dyrbara geråd, som » tvätten » i ett hushåll representerar, förmå dem att med intresse taga del af de uppfinningar, som på detta område göras.
Vår högsinte och menniskoälskande Konung Oscar omförmäler uti sitt verldsbekanta och verldsberömda arbete »Om straff och straffanstalter», huruledes uti andra länder »ädla omsorger »hafva sträckt sig äfven till den på brottets afvägar förirrade, som man börjat be»trakta mindre såsom en fogelfri, för alltid förskjuten varelse, än såsom en vilseförd, »fallen like, för hvars omvändelse och bättring man känner sig manad att tänka och »handla. Man har insett, att samhällets pligt icke består ensamt uti, att beifra och »straffa de begångna brotten, utan ock att sorgfälligt uppleta deras orsaker, och, så »vidt i mensklig förmåga står, undanrödja dem.» Med klarseende, kärleksfull blick betraktande straffoch fångväsendet i hela dess utsträckning, har den höge författaren med obestridlig rätt förklarat, att »frågan om »fallna likars rättelse och förbättring rör alltför nära samhällets stora angelägenheter, »för att icke omfattas af atla dess medlemmar. Endast derigenom kan ett väigö»rande samband bibehållas mellan det allmänna och straffanstalten. Förbrytaren må»ste fråndömas sin frihet och afskiljas från samhälligheten, för att sättas utur stånd »att skada, och medelst ett förnuftsenligt straff återföras, om möjligt är, till sjelfbe »sinning och bättre uppsåt, men samhället måste med ömt deltagande och moderlig »omvårdnad följa äjven sina vilseförda barn.» Det torde således kunna sägas vara icke blott en sjuklig känslo-ömhet, utan fastmer en på goda skäl grundad och af det sunda omdömet erkänd sanning, att vården om till laster och brott förfallna likar tillhör icke blott den enskilde, såsom menniskovän, utan äfven Staten, såsom vårdare af samhällsmedlemmarues icke blott kroppsliga och yttre, utan äfven inre andliga och sedliga välfärd.
I ett af zigenarqvarterets största och minst väl beryktade hus bodde hon med några af sällskapet. Men det var omöjligt att träffa henne. Hon var alltid borta, och den, som bevakade detta de förtrollade prinsessornas hus, hade intet förtroende för Samulis ärliga ansigte, härute var det en dålig rekommendation. Han beslöt att stå utanför och vänta. Dag förgick efter dag och han träffade henne icke. Det var en långtrådig parad; i denna kasern var det många som kommo och gingo, men henne såg han icke. En dag, han var så uppretad, så föga blid och i en sådan sinnesstämning, att han hade kunnat företaga sig hvad som helst, en dag försökte han att tränga sig in och söka henne genom hela huset, genom alla de eländiga flyglarne, rum ut och rum in, om så skulle behöfvas. Men han hejdades redan i porten. »Njanian» med de väldiga armarne i sidan tog honom i armen och vände om honom, ledde honom ut på gatan, som om han varit en vante. Den gamla megärans grin verkade som ett ögonkast af medusa, Samuli lät sig motståndslöst föras tillbaka, förbluffad inför detta odjur till qvinna; han beslöt att vänta till afton, utan att förtära något på ett helt dygn, om det vore nödvändigt. Han blef icke gladare mot qvällen. Hon dröjde och dröjde. Klockan slog åtta och nio och tio, och hon syntes icke. Men när han var färdig att springa till polisen för att ännu en gång be om hjelp, hörde han ett skratt inne på gården... Rösterna kommo närmare. Ett par tre slamsiga qvinnor, inhöljda i kappor. Hon gick emellan dem, hon var den längsta. Det var ryska de talade, hon en bruten rotvälska, de andra genuint. Det var icke vänliga röster, icke vänskapliga knuffar de utdelade till hvarandra. Nadja, något lifvad af sitt konjaksblandade té, munhöggs så godt hon kunde, och när de ryska oqvädinsorden icke voro tillräckliga, tog hon till svenska och finska. Samuli följde efter. Han ville observera dem en stund. De gingo alltjemt grälande gatan framåt.
Af undervisningsverk finnas i Skara jemte Gymnasium en högre Lärdoms-Schola, i Mariestad en lägre Trivial-Schola, i Lidköping en StadsSchola samt i Sköfde, IIjo och Fahlköping, Paedagogier, allt på Statens bekostnad, dock att Städerne underhålla Byggnaderne, utom i Skara, der endast Bostad för Rector Scholae af Staten bekostas, äfvensom Mariestad med 33 R:dr j6 sk. Banco årligen bidrager till aflöning för en Collega. Dessutom äro Vexelundervisnings-Scholor efter Bell-Lancaster-methoden inrättade i Lidköping och Mariestad genom Städernes Innevånares föranstaltande, sedan Kongl. Maj:t, vid resor genom Städerne, täckts dertill gifva bidrag och göra årliga anslag till Lärarnes aflöning. I Skara är jemväl en sådan Schola organiserad af Stadens Innevånare, som också bekosta Lärarens aflöning. I hvarje Stad finnes Fattighus, der de mest orkeslöse Fattighjonen inrymmas och så väl till deras som öfrige Fattighjonens försörjning lemna Städernes Innevånare årliga bidrag, hvilka vanligen fördelas efter hvars och ens taxation till Bevillning för näring och rörelse. Inga Prohibitiva Författningar finnas till förmon för någon särskilt af Länets Städer, och endast i Mariestad och Lidköping uppbäras Brooch Hamnpenningar till belopp af iiö R:dr 3a sk. för den förra och 6o R:dr för den senare Staden. Marieholm i Lands-Canceliiet d. 23 Dec. i833. CARL GYLLENHAAL. G. P. Möller. F. G. L. Funch. / 1Stlllnö sedan ulsädet är afdraget. Underhållne Kreatur. Tr. T r. T r. St. St. St. St. St. Uppskaltadt värde. Stats-Bidrag. Jord, 1 Bruk, Manufacturer, Qvarnar, Fabriker m. m. ! Summa. Ständige Räntor. M Efter 2:dra Art. Clereciets Underhåll. Tabell för Städerne Örebro Stad. Hus och Tomter .
Domare, utan att styrka sådane förfall som Författningarne föreskrifva, såsom vilkor för tjenstledighet, ofta fått begagna sig af Vicarier, utan ock om* byte nät ske, så att ofta fyra till fem sårskilde Vicarier varit inom loppet af ett år förordnade, att uti en och samma Domsaga förrätta ordinarie Ting, Urtima Ting och an-i dre sårskilde förrättningar; så har Herr Ehrenborg, af detta jemte flere andragne skål, anlett en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t böra framstållas, om upplifvande af gällande Författningar i detta ämne och om HolRitternes tillhållande, alt dem efterlefva, och till controll härå föreslagit, att HofRätterne för hvarje under dem lydande Domsaga borda föra en Förteckning eller Tabell, hvarå Tingsterminerjpe antecknades och derjemte anmärktes när och på hvilka skäl Domaren erhållit ledighet från förrättande af Ordinarie Ting, elle? LagUtskotttts BttAnkandeit. 6o$ larskilde Förrättningar, samt åt hvilka Viesner sådant i stället blifvit uppdraget; hvilka fortekningar skulle insåndas vid hvarje ars slut till Justitia? Cancelleren och Justitia Om budsm ann en att granskas, hvarefter desse Ämbetsmän, hvar i sine Beiättelser, egda anmäla huru förhållandet härmed befunnits, 2:o Af Herr August von Hastmansdor. 1T, och ansett så mycket mera nödigt, att
Sådana fordringar, som, efter viss i skuldförbindelserna bestämd tid, komma alt bära ränta, hafva deremot under åren 1850 och 1852 undergått en betydlig minskning, nemligen: under år 1850 från 709,360 R:dr 6 sk. 9 r:st, till 422,945 R:dr 18 sk. 9 r:st. och under år 1852 från 486,732 R:dr 34 sk. 9 r:st, till 389,156 R:dr 42 sk. — hvilket belopp dessa fordringar utgjorde vid slutet af år 1852. Rånte-for dringar nes belopp, som vid 1849 års Htgång var R:dr 50,078: 13. 9. hade ökat sig: under år 1850, till R:dr 56,519: 12. 7. „ „ 1851, till 78,597: 33. 11. och „ „ 1852, till 96,286: 7. — Alla öfriga fordringar och tillgångar, utom de å Riksgälds-kontorcts räkningar i Banken innestående medel, hvilka fordringar och tillgångar vid 1849 års slut bestego sig till ett sammanlagdt belopp af R:dr 3,801,683: 18. 1. uppgingo vid 1850 års slut till , 3,856,646: 27. 7. vid 1851 års slut till , 3,560,915: 9. 6. och vid 1852 års slut till , 3,681,058: 4. 4. De till Riksgälds-kontoret under meranämnde 3:ne år inbetalda räntor för dess räntebärande fordringar, hafva utgjort: under år 1850 .
Remitterades till Stats-Utskottet. 8:o Herr Cramér, N:o 58. om ytterligare stats-bidrag för yttre hamn byggnaden vid Wisby. Remitterades till Stats-Utskottet. 9:o Herr Rönblad, N:o 59, angående undersökning, pä allmän bekostnad, i alseende på en väg från Sollefteå genom Jemtland till Norrska gränsen, och vidare till Namsos i Norrige. Remitterades till Stats-Utskoltet. 10:o Herr Henschen, N:n 01, angående förändringar i Charta-sigillataförfattningen. Remitterades till Bevillnings-Utskottet. l i:o Herr. Brodin, N:o 02, angående fortsatt stats-anslag till ingifvande af plancheverket ”Fordna och närvarande Sverige.” Remitterades till Stats-Utskottet. och 12:o Herr Berglund, N:o 03, angående en Akerskatts fastställande för staden Lindesberg, i stället för en staden nu drabbande beskattning, hvars upphörande äskas. Remitterades till Stats-Utskottet. S. D. Föredrogs och Indes till handlingarne Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Memorial, N:o 3, i anledning af erhållen remiss å Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om rättighet för Svensk man att i två eller flere städer samtidigt idka handel. Frän Heden. Bonde-Ståndet. S. I).
Åtskillige talare hafva påyrkat att de skjuts-skyldige hemman, hvilka ej blifvit till skjuts indelade, borde, på sätt af Kommitterade varit föreslaget, komma de nu skjutsande till hjelp, medan deremot andre talare förkastat denna grundsats, utan att dock godkänna hvad Utskottet föreslagit. Äfven har yrkats att kostnaden för skjuts-regleringen skulle helt och hållet bestridas genom legans förhöjande till fullt motsvarigt belopp; och har en talare inom det Ständ, som afslagit Usta och 4:de punkterne, anmärkt den starka rubbning ett bifall till desamma skulle medföra i hittills bestående förhållanden. Mera allmänt hafva deremot inom Riks-Stånden sådana äsigter gjort sig gällande, som borde skjutsnings-besväret tills vidare förblifva fästad t vid jorden, dock sä, att detsamma ej in natura fullgjordes, utan entreprenader åstadkommos och Statsverket dervid bisprunge antingen blott de svårast betungade skjuts-lagen, eller ock samtlige skjuts-lag medelst en viss andel i kostnaden: och har synnerlig vigt lagts derpå, att de skjuts-skyldige må göras intresserade deraf, att entreprenaden blifver sä litet kostsam som möjligt. Utskottet har i sitt ifrågavarade Utlåtande uttalat den åsigt, som Utskottet fortfarande hyser, om det lämpligaste, med rättvisa och billighet, bäst öfverenstämmande sätt för skjutsnings-besvärets ordnande, hvilket, enligt Utskottets tanke, vore att såväl jordbruket sorn städerne befriades från detta besvär, som deremot öfvertoges af Staten. Då likväl inom tre Riks-Stånd denna åsigt ej kunnat göra sig gällande, vore det utan ändamål att nu ånyo föreslå densamma til! antagande. Utskottet går derföre att. med ledning af hvad diskussionen inom Riks-Stånden, pä sätt nämndt är, härom innehåller, tillse hvilket förslag må kunna, med praktisk utförbarhet, förena utsigten att vinna Rikets Ständers bifall. Dessa skäl föranleda Utskottet att, med frångående af Utskottets förra yttrande i anledning af punkten a. i Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, nu föreslå Rikets Ständer att besluta, det skjutsnings-besväret tor närvarande ej kan från jordbruket skiljas.
Vällefl, BorgareStåo? 408 BevillningsUtsk, ^Bettinianden. det medgaf minskningen, af StatsV^rkets arliga inbetalning till Banquen med det uttryckeliga förbehåll, att ÖfverflödsAfgifterne skulle försvinna; jag tror att detta vilkor måste blifva gällande, samt Utskottet derå hafva afseende, så länge BorgareStåndet ej detsamma frånträdt, hvilket icke kunnat ske, utan att Ståndet skulle hafva upphäfvit sitt en gång fattade och sedan flere gånger vidblefne Beslut; Jag får förnya hvad jag för. ut anmärkt, a t, då den uti Förstärkta StatsUtskotiet förehafde Voteringsproposition föreskrifver: Att så väl bristen uti 1815 års Bevillning som tillökta StatsBehofvet, skulle genom beskattning af ÖfverflödsArtiklar utgöras, samt en FyllnadsArtikel, svarande emot FandtTuIlsErsättningen, då först äfven utgå när icke den erforderliga Summan kunde på förenämnde sätt uttagas, anser jag det Förstärkta StätsUtskottets Beslut vara upphäfvit, genom samtelige RiksStåndens vidtagne förordnande, rörande de förenämnde 250,000 R:dr af Banquens påräknade inkomster, och ännu mer genom de 2:ne öfriga RiksStåndens sednare fattade Beslut, att både en Fyllnadsoch ÖfverflödsArtikel skola aga rum, oaktadt den Summa, som nu erfordras, genom de 250,000 R.'drs afdrag blifvit vida mindre än den som af Högloft. BevillningsUtskottet förut blifvit föreslagen, att böra på Öfverflöd utgå. Då således 2:ne emot Förstärkta StatsUtskottet stridiga Beslut äro i fråga , ehuru det ena antagit af 3:ne, men det andra blott af ett Stånd, kan jag icke för min del finna skäl till, att Höglofl. BevilningsUlskotteC BevillningsZJtsk.
IX. B. 494. X. A. 14. — 114, i anledning af återremiss af 2:dra punkten uti Betänkandet N:o 67. IX. B. 494. X. A. 14. XI. E. 123. — 115, i anledning af väckte motioner, dels beträffande Elementar läroverken samt de s. k. paedagogierne eller mindre stadsskolorne, och dels om tillägg lill föreskrifterne i afseende på Student-examen. XI. B. 56, 109.oA. 120. XIII. U. 334, 373. XIV. 6. A. 15. E. 337, 338. Å. 347. — N:o 116, i anledning af väckte förslag om utvidgande af en del Elemenlar-Läroverk. XI. B. 56, 109. A. 120. — N:o 117, i anledning af väckta motioner om inrättande af ett Eeklesiastik-Collegium. XI. B. 141, 149, 191. A. 212. — N:o 118, i fråga om anläggande af lelegraf-linier till alla vig(igare handelsorter i riket, XI. B. 141. A. 149. •— N:o 119, i anledning af väckta motioner om föreskrifters meddelande till inskränkning i rättigheten för gesäller och andra arbetssökande personer att vandra omkring i landet. XI. B. 141. A. 149. — N:o 120, i anledning af väckt motion om nphäfvande af nu gällande Jernvräkeri-förordning den 17 Maj 1814, i alla de delar, som röra den egentliga Jern-vräkningen. XI. B. 141. A. 149. •— 121, i anledning af väckt motion om tillförordnande af en Sundhets-kommission, m. m. XI. B. 186. A. 219. — N:o 122, i anledning af väckt motion om lärarnes vid
Beloppet, som till Krigsskulderne inom Riket erfordras, har Kongl. Maj:t nu äfven till Stats-Utsotiet anvist, medelst här ofvan nämnde behällningar i Svenskt mynt. Den återstående betalningen till f. d. Kongl. Familien, blir åter helt och hållet beroende af utslaget med den Preussiska Liquiden , och Kongl. Maj,t fortfar äfven i afseende härå med sine omsorger att lätta Nationens bördor, genom ett noga bevakande af Rikets sannskyldiga hästa uti desse angelägenheter. Kongl. Maj:t kan ej af ofvannämnde orsaker, i förhand ingå i någre positiva förbindelser, men Kongl. Majtt vill ej eller äska nägra serskildta anslag af Riksens Ständer för denna Xäquidation. Något öfverskott å liquiderne med de utländske Magter uppstår vissetligen, och Kongl. Majit ämnar använda ej mindre det, än hvad för öfrigt härtill kan göras disponibelt, för ifrågavarande ändamål; på sätt Riksens Ständer det äskat. Det enda Kongl. Maj:t för närvarande äskar, är, att Riksens Ständer låta anslagen för förra Kongl. Famillens underhåll förblifva oförändrade till nästa Riksdag, med rättighet för Kongl. Majtt att disponera dem, i den mohn, som liquidationen på ett eller annat sätt blifver verkstäld. — Då Kongl. Majit icke fordrar något vidare, och likväl hoppas kunna lyckas att ändamålet fullborda, tviflar Kongl, Majit ingalunda i68o Stats-Utskottets Betänk anden'. att Riksens Ständer skola deruti igenkänna samma Faderliga omtanka och bemödande, hvilka tillvägabragt de Resultat för öfrigt, som af redogörelsen för Krigsfonden närmare utvecklas.
Den ifrågavarande fordran år tillkommen i Genuesiska Lire fuori Banco, och bör, enligt contract i samma mynt betalas, då Lagersvård, den ende Svenske undersåte, som år deltagare i desse lån, ej kan billigtvis reduceras till en tredjedel af Capitalet eller hänföras till enahanda betalnings-sått som Franske undersåter. iVtt förtiga det undantag som K:gl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Fullmågtige i Riks» gåldsContoiret af den 10 Februari 1814 utstakat i anseende till de af Svenske undersåter ågda fordringar uti Genuesiska lånen. Icke dess mindre har Lagersvård, i stället för full betalning erhållit omkring fyra niondedelar af sin fordran eller föga bättre ån Genuesaren, som varit offer för dess dåvarande Regerings orättvisa. 102 Dea i Martil. Ministern Lagersvård bör ej frukta att så behandlas af egna Medborgare. Utur dessa skål föreslår jag att Ministern Lagersvärds förnyade anhållan om ändring i liquidafions-såttet af hans i Genuesiska lånen insatte Capital och deruti ägande fordran måtte till StatsUtskottet remitteras. Lire fuori Banco iog,o32, g, 2. Hvaraf Lagersvärd igenom det af Stånderne fastställde betalningssätt i diverse remisser erhållit inalles - 5r,loo, 3. Denna skillnad år mer ån känbar för en Svensk undersåte och medborgare som lidit ansenligt i värdet al hvad han i Sverige årft; dock delar han detta missöde med alla de Svenske medborgare, som 1804 hade något capital; deremot år han ensam Svensk träffad af missödet, att vara delägare nti Genuesiske lånen. Den i Martu. 103 Bilagor i utdrag af vid Italienska Missionen befintlige Originaler. 1793, den 10 Oct. skrifver Riksgålds-Directionen, ”Sorn H. Ex.
579 sorn föreslagit, att flyttningstiden för Tjenstehjon måtte förändras tift slutet af Juni månad, i stället för den nu varande i slutet af September, hvilken sistnämnda årstid skall vara ganska olämplig, i anseende, dels dertill, att L,a idtmannen då är mest i behof a£ dagsverkare till inbergning a f vårsäd och jordfrugter, hvilka på de åtta dagar, som till tjänstefolkets afoch tillflyttning då förspillas, ofta blifva bortskämde och färderfvade genom regn oell frost, dels ock derigenom, att de Landtbrukare, som bo i trakten af staden Södertelje, hvarest årligen vid Michaelitiden hålles marknad, icke kunna ifrån marknadens besökande afhålla, hvarken de afflyttande Tjänstehjonen, ej heller dem, som stadna qvar i tjensten, och hvaraf således förluster för husbondfolket beredas. 2:0 Memorial af Herr Bo Oxehufvud, som ansett Tjenstehjons flyttningstid böra utsättas till den 1 Juni, då vårarbetet vanligen är slutadt, och de inflyttande tjenstehjonen kunna få inberga och uttröska grödan samt uppstilla fodret. — Dessutom tror Herr Oxehufvud, att nu gällande tjenstehjonsstadga torde behöfva någon granskning och förbättring, hvarefter den genom flera Exemplars kringspridande borde för tjenstefolk göras mera kunnig, hvilket ändamål äfven skulle befrämjas, om nämnde stadga blefve vid de årliga husförhören uppläst och förklarad. 5:0 Memorial af Herr G. A. Liljehorn, sorn yttrat, att den uti i/j Cap. 2 §. Han - 500 Bcsv. och Ekon. Utsk.
För att tillvägabringa och bibehålla den så nödiga enheten och sambandet, ej allenast emellan läroverk af enahanda art, utan ock emellan läroinrältningar af olika beskaffenhet, eller emellan universiteten, elementarläroverken och folkskolorna; för att gifva dem en'föreningspunkt före Högsta Styrelsen eller Eders Kongl. Maj:t, och för att göra möjlig den konseqventa och planmessiga tillsyn och kontroll å undervisningens ordentliga och ändamålsenliga gång, som måste vara högst vigtig, torde ingenting vara så nyttigt och behöfligt som inrättandet af en central-styrelse för undervisningsverken. Uti särskildt underdånigt memorial (Bilagan N:o 5 vid detta protokoll) har jag sökt närmare utveckla angelägenheten af en sådan institution, och föreslagit sättet, huru den borde vara sammansatt, samt tillika uppgifvit de kostnader, som dermed skulle vara förenade. Hvad slutligen angår den högst vigtiga punkten, huru de föreslagna förändringarna må kunna sättas i verket, utan att befaras må, på ena sidan, att undervisningen under öfvergångsperioden skall lida, och på den andra, att lärarnes billiga anspråk på löneförbättring komma att alltför länge uppehållas, så torde väl, såsom allmän grund, härvid böra antagas, att de förändringar, hvilka hos lärarne fordra andra egenskaper eller kunskaper än dem, hvarå de redan aflagt prof, icke sättas i verkställighet annorlunda än småningom och i mån af skeende afgång, men att åter de, hvilka icke i sådana förhållanden mola hinder och icke heller störa de nuvarande methodernas harmoniska begagnande under tiden, i alla fall ju förr desto heldre införas, samt alt i öfrigt, der lärarne så önska och kunna visa, både alt de inom sin krets ega erforderliga lärarekrafter, och att det sammanhang, 27 hvaruti deras skola mäste stå med andra skolor, derigenom icke störes, förändringarna, efter för hvarje skola skedd speciel pröfning, må kunna genast tillämpas.
St. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 27. deri ensidighet, som i sednare tiden sökt göra sig gällande, nemligen att uppmärksamheten företrädesvis lästes vid de späda barnen, och dels motverkas den befarade afsigten att vilja förändra denna inrättning till en sjukvårdsanstallt ifrån dess egentlig bestämmelse att vara en inrättning, som åt fattiga öfvergifna barn anskaffar föräldravård och uppfostran. Utskottet, som icke ansett sig tillhöra alt ingå i närmare granskning af alla de förhållanden, hvilka uti ifrågavarande motion vidröras, har likväl, med anlednig deraf, att Stockholms allmänna barnhus, alltifrån sin stiftelse för mer än arne sekler tillbaka, varit och fortfarande är i åtnjutande af betydliga anslag från staten, funnit sig böra taga kännedom om luiru långt den redan för flere år tillbaka påtänkta reorganisationen af barnhuset fortgått, och dervid inhemtat, att, sedan fråga år 184* inom barnhusdi, rektionen blifvit väckt om en af behofvet högt påkallad reoiganisation af inrättningen i alla dess delar, Kongl. Majit, i sammanhang med tillsättandet af en öfver-läkare och styresman för helsö- och sjukvården derstädes, den 3i September anbefallt direktionen att inkomma med full ständigt förslag till en förändrad organisation af barnhuset, med jemväl fästad t afseende å ifrågasatt inrättande af en elinisk undervisningsanstalt derstädes samt af ett sjukhus för vård äfven af andra sjuka barn, än dem, som tillhöra barnhuset; samt alt Kongl. Majit, under den ap April 1847> ånyo anbefallt direktionen alt det infordrade förslaget till Kongl. Majit afgifva, utan att delsamma ännu lill Kongl. Majit inkommit.