Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Direetionen kunna åläggas, att för sådan förlust ansvara, enär Bolaget gillat Comrnissionairens antagande, och icke vid någon Bolags-Stämma fordrat, att Commissionairen skulle anskaffa borgen för sin förvaltning, eller tillförbundit Direetionen ansvarighet för hvad Falk 8C Comp. anförtroddes. Och som, vid Bolags-Stämman nyssnämnde år, Actie-egarne, hvilkas rätt härunder förnämligast berodde, med deras Revisorer deruti instämt, att något ansvar, i afseende på denna fordran, icke kan Directionen åläggas, samt derföre äfven meddelat Direetionen Decharge för 1817 års förvaltning, från hvilken tid den betydliga behållningen hos Falk 8C Comp. egenteligen sig härleder, anse Utskotten det anmärkte förhållandet icke eller kunna i den mån föras Direetionen till last, att ersa ttnings-ans var derföre skäligen kan emot Direetionen yrkas. Jemte förklarande, att Utskotten för deras del icke kunna tillstyrka Decharge för Stats-Utskottets Setänkanden. ia35 Directionen öfver Götheborgs f. d. Discont, få Utskotten tillika anföra, att vägran deraf grundar sig på de i i, 3, 4 och 5 puncterne förekommande Anmärkningar, i följd hvaraf ersättnings-anspråk mot Directionen funnits ega rum. Stockholm d. 31 Maji 1823. Litt. G. N:o 231. Ankom den ii Junii 1823. Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande angående inléste Dupletter ochTripletter afMalmö f. d. Discont-Verks, på Banken dragne, Assignationer. V id den, efter Kongl. Svea Hof-Rätts förordnande, hos Rådhus-Rätten i Malmö hällne, och derstädes nu mera fulländade, samt till Kongl. Hof-Rättens vidare handläggning öfverlemnade undersökning, angående tillkomsten af de Dupletter och Tripletter af Malmö f. d.
Sedan genom omröstning i förstärkta Bevillnings-Utskottet, eniigt Memorial N:o 28, tull-tariferne numera blifvit af Rikets Sländer slutligen afgjorde, får Bevillnings Ulskottet till vidare behandling anmäla de i Utlåtandet N:o 26 omförmälda och i albidan på tull-tarifernas fastställande uppskjutne frågor, rörande dels kredit-upplags-tarifen, dels ock den tull-restitution, som vid utförsel af vissa utaf utländskt råämne inrikes tillverkade varor må beviljas. 1 omförmälda Utlåtande har Utskottet redogjort ej mindre för de anmärkningar, sorn Pöranlälit Borgare-Slåndel all återremittera nämnde frågor, än ock lör de öfriga Ståndens i samma ämne lättade skiljaktiga beslut. Hvad nu först angår det förslag lill kredit-upplags-tarif och transit-afgifl, som linnes Utskottets Betänkande N:o 10 bilagdt, så betingas en förändring i della förslag, i hvad det alser artikeln Bränvin och Sprit, deraf att Rikets Sländer beslutat, att, med bifall lill Utskottets förslag i Betänkandet N:o 24, antaga vigten alkohol till grund för lullafgiftens bestämmande; och får Utskottet i öfverensstämmelse härmed hemställa, att transil-afgiften för Genever, Cognac, Rhuin och Arrac må, på sätt Ridderskapet och Adeln redan beslulat, bestämmas till 90 öre per centner alkohol, såsom motsvarande 2 procent af den stadgade införsels-tullen, samt minimi-qvantilelen för upplaget af hvartdera utaf dessa bränvinsslag till 5 centner alkohol. Bonde-ståndets beslut att utur larifen utesluta arliklarne Fisk och Koksalt grundades på förutsättning att dessa artiklar, eniigt hvad samma Stånd jemväl beslulat, Bih. litt B. St.
På en sådan fot är t. ex. i England och Frankrike den fonderade inhemska stats-skulden ordnad, och amortering deraf, så vidt en sådan ifrågakommer, sker derföre genom uppköp, hvaremellertid obligationerna, eller med dem lika betydelse egande bevis under andra namn, bibehålla karakteren af endast räntepapper. Då fråga deremot är om lån, som en stat upptager utrikes mot förbindelse, att i bestämda årliga qvoter efter en viss procent eller en viss plan återbetala eller amortera dem inom viss tid, skulle en sådan amorteringsmethod icke kunna användas, så vida ej på samma gång särskilda, med icke obetydliga kostnader förenade, anordningar vidtoges i — 141 — ändamål, på ena sidan att gifva långifvarne säkerhet för amorteringens verkliga fullgörande, och på den andra, att äfven för låntagaren bereda möjlighet till nödig kontroll i sådant afseende; och som detta allt ej häfver sig så lätt, är utlottningsmethoden för amortering af utrikes upptagna lån, hvilkas obligationer egentligen på främmande orter söka sin marknad och omsättning, den enligt all erfarenhet allmänt använda. Yore i afseende å ett utrikes upptaget lån amortering genom uppköp låntagaren förbehållen för obestämd tid, skulle dertill hörande obligationer knappt blifva begärliga, så vida ej en förhöjd ränta, antingen direkt eller i form af ett betydligt under pari stående emissionspris eller kurs, erbjöde köparen någon ersättning för den vinst, han genom skilnaden emellan inköpsoch nominalbeloppet vid årlig utlottning kunde påräkna; och åter om en bestämd qvot af lånet vore till årlig amortering genom uppköp fastställd, kunde spekulationen, med kännedom derom, utan allt för stor svårighet, i synnerhet i fråga om relativt mindre lån, förekomma den utländske låntagaren och genom inköpskursens höjande efter behag försvåra det bestämda uppköpet.
hon under två års tid idkat allvarliga och » Jaså, hm, nåja, ursäkta, det ligger j u intet ondt grundliga studier för den berömde sångläraren i att — att en ungkarl är barnkär, ville jag säga », professor Bax i Paris, i hvilken stad hon återtog karlen och gick. Från denna stund lade jag märke till, att jag, så äfven uppträdde på flere matinéer och soaréer fort jag gick ut på gatan, genast blef föremål för en samt skördade lifligt bifall. Lakmés parti har viss obehaglig uppmärksamhet från stadsbornas sida. kompositören själf till största delen genomgått I ansiktet tycktes man betrakta mig med en slags med henne. Rörande hennes debut i detta ömkan, men när jag vände ryggen till, hörde jag parti hänvisa vi till annat ställe i tidningen. allt som oftast fnissjiingar bakom mig. Jag grubblade förgäfves öfver orsakerna till detta uppförande och gick ständigt i nervös oro, att nå- got var i olag i min toalett, när jag visade mig ute, att mina byxhängslen dinglade kring mina ben eller något i den stilen. Snart kom jag dock på det klara med rätta sammanhanget. En vacker dag hade min värdinna åter gått ut i Grotesk af John Johnson. staden i ett ärende och, utan att ens be mig om tillåtelse därtill, kastat sitt barn i armarna på mig. Ty när jag, efter att själf ha varit ute i trädgårin hederlige och lärde vän Agaton E. ett 1-Sc mönster för redbarhet, sanningskärlek och den några ögonblick, kom in till mig, satt ungen midt på golfvet i mitt rum, hvaremot allt sökande ~ " ' °ö~&gt;- goda seder, är pappa till den här historien, efter modern var lönlös möda. Under de första hvilket j a g förutskickar som en lämplig inledning, emedan jag ansett en sådan behöflig. N u till saken! minuterna var flickan lugn, men så började hon visa åtksilliga symptom till dåligt lynne, som oroade Min vän berättade: För några år se ' n tillbringade jag sommarferierna mig. Jag genomgick raskt hela programmet af föri det lilla naturskönt belägna X-köping, där jag, ströelser för att åter bringa den lillas humör i jämntillsammans med ett förut för mig obekant ungt folk, vikt, men förgäfves.
Vigten af det här åberopade Kungs-ordet är således elter mitt förmenande ingen, då det har åberopats af Den 4 Febrnari e. m. 579 talare i allmänhet; men det har likväl här fått en viss vigt, derigenom att t. o. m. en Konungens rådgifvare åberopat delta Kungsord. Deraf skulle man draga den slutsatsen, som skulle den utfärdade förordningen af d. 13 Juli 1853 böra så förstås som hade K. M. derigenom afsagt Sig Sin rättighet att inställa bränvinsbränning för de återstående 2 månaderna. Om verkligen Konungens rådgifvare skulle hafva tillstyrkt Konungen, att d. 13 Juli 1853 afsäga Sig Sin rättighet att inställa bränvinbränningen under April månad 1854, så hemställer jag om Konungens rådgifvare fullgjort sin pligt i enlighet med 107 § Reg.F. och gifvit råd, som främjat Rikets sannskyldiga nytta och om ConstUtsk. då skulle kunna underlåta att i det fallet emot dem göra anmälan. Jag har således icke trott mig kunna eller böra så tolka den Kongl. Författningen af d. 13 Juli 1853 och öfverlemnar till en hvar att bedöma huru Hr Gripenstedts yttrande rättligen bör förslås. Jag tillstyrker bifall till Utsk:s Betänk., så vidt det afser Hr Sandbergs motion, men deremot att Betänk, måtte återremitteras i hvad det rörer Hr Dalmans motion, på det att det må blifva 3 Stånds beslut att Hr Dalmans motion måtte vinna den grundlagsenliga behandling, som den förtjenar. Hr von Hartmansdorff: I anledn. af Hr Bergenstråles anmärkn. att jag skulle hafva beskyllt en hel korporation för att. vara bränvinsbrännare och bränvinssäljare och spanmålshandlare, får jag förklara, att jag icke vet mig hafva haft ett sådant uttryck och anhåller att Riddarb.-Sekret, ville från prot. uplysa huru mina ord fallit. Sedan härvid lindert.
Med hvilken hastighet deras antal på det sistnämnda stället år för år förminskas, framgår deraf, att jag under mina många arktiska resor, som började år 1858, aldrig sett hvalrossar vid Beeren Eiland och Spetsbergens vestkust, men väl talat med fångstmän, som ett årtionde tidigare sett dem derstädes i hjordar på hundraoch tusental. Sjelf har jag sett dylika hjordar i Hinloopen Strait i juli 1861, men då jag under resorna 1868 och 1872–1873 åter besökte samma trakter, såg jag derstädes ej en enda hvalross. Då det ej tyckes vara möjligt för sex man att döda sextio stora hvalar på två dagar, har detta ställe förorsakat utläggarne af Otheres berättelse mycket bryderi, hvilket ej är underligt, i fall här vore fråga om stora hvalar, såsom Balæna mysticetus. Men om berättelsen afser smärre hvalarter, så kan en snarlik fångst ännu i denna dag göras vid ishafsländernas kuster. Åtskilliga små hvalarter gå nämligen tillsammans i stora flockar och kunna, då de stundom komma på så lågt vatten, att de vid ebbtid stranda, med lätthet dödas. Stundom lyckas man äfven jaga dem på grund. Att hvalarne vårtiden besöka Norges kust i stora, för seglaren farliga stim, uppger äfven Jacob Ziegler i sitt arbete: Quæ intus continentur Syria, Palestina, Arabia, Aegyptus, Schondia etc. Argentorati 1532, sid. I detta fall menas med »hval» tydligen hvalross, hvars hud ännu i dag användes af norska fångstmän, af eskimåer och tschuktscher till linor. Äfven de verkliga hvalarnes hud skulle sannolikt dertill kunna beredas, ehuru för sin tjockleks skull knappast med fördel utan användning af särskilda redskap för hudens sönderskärande. Härvid bör anmärkas, att de väglängder, som Othere i sådant fall hvarje dag tillryggalagt, gifva en segelhastighet jemförlig med den, som ett vanligt nutida segelfartyg i medeltal uppnår.
3: o Även om angivaren inte kan framlägga sådana bevis att saken kan avgöras men omständigheter om brottets begående framstår och angivaren lagt ner stor möda på avslöjandet bör han erhålla lämplig belöning. 4: o Den som upptäcker någon som sprider förfalskade sedlar skall erhålla belöning mellan 50 till 100 riksdaler. 5: 0 Banken skall utbetala belöningarna. § 36 Föreskrifter bör finnas hur medborgare i De Förenade Kungarikena Sverige och Norge, som begår brott i det andra landet skall bestraffas, då förbrytaren återvänder till sitt fädernesland. Han bör inte finna en fristad där utan lagligen straffas. § 37 Skrivelser i åtskilliga ämnen, där Vi framställer Våra önskningar och förslag. Magistratspersoners förordnande till uppmätning och stämpling av brännvinsredskap. Angående besiktning av nylejt manskap och läkares arvode därför. Om antalet nämndemän vid Militie-Boställs syner. Kansliavgiften vid ansökningsoch besvärsskrifter. Om betalning för inkvarterings avgiften för underhåll till tågande trupper. Om skyldigheten att framföra brev och order inom regementena. Om upphävande av förbudet mot bruk och nyttjande av överflödigt silver. Om postkontors inrättande i alla län. Om ändring i kronobrevbärningen. Om upplivande av förbudet mot vissa marknaders början dagen före eller efter någon sön-och helgdag. Om prishöjning på tull på papper från utrikes ort. Om Dykerioch Bärgnings Kompaniets befattning med skepp som i lotsmans farvatten sätts på grund av lotsen. Om skådespels inställande vid större högtider. Om de i riket brukliga viktsorters återförande till enhet. Angående stället till val av kronoskjuts skyldigas deputerade. Om förändrad tid för brandsyn. Om förmedlade hemmans del i brandstod. Om upphävande av förbudet att använda tröskslagor av ek. Om förpassningar av garnisons soldater som lidit vanhedrande straff. Om upphörande av kammarkollegie befattning med markegångstaxornas granskning. Om fri tackjärnshandel. Om förbättrad reglering av posten i riket och undanröjande av vissa olägenheter vid post förningen mellan Norge och Danmark. Om gärdsgårds delningar. Angående seglationsfrihet för innevånarna i Blekinge och Skåne.
ex. att dessa afgifter voro en beskattning å produktionen (ehuru de i mån af densamma hvarken ökas eller minskas), samt att »fastigheterna» (sjelfva) »hade rättigheter», m. m. d. Och 12:o Enär den af Konung och Rikets Ständer, enligt Kongl. Kungörelserna af den 27 Oktober 1812 och den 13 Februari 1849, bestämda skyldighet, att vid »fyllda tjugu år» »till rikets försvar ingå i allmänna beväringen», är ålagd hvarje svensk man (§ 1), med ganska få undantag (§ A), utan alt hvarken i Kungörelserna eller i § 5 i Riksdagsbeslutet af den 18 Augusti 1812 eller ens i Rikets Ständers den 23 Maj och den 23 Juli samma år aflåtna underdåniga skrifvelser i ämnet, blifvit förklaradt eller ens antydt, att nästan hela svenska manliga befolkningen skulle, genom beväringspligtens fullgörande, gälda och igenlösa Kronans ifrågavarande sakrätt i vissa med soldat-rotering behäftade hemman; — så kan något stöd för yrkandet om roteringens upphörande icke, såsom under öfverläggningarne i Utskottet och under en mångårig agitation blifvit försökt, bemtas af den omständighet, att bevärings-skyldigheten efter roteringen tillkommit. Men då denna omständighet likväl fortfarande åberopats äfven uti ifrågavarande ärende, torde här höra meddelas följande upplysningar: a) 3:dje mom. i Konungens den 30 April 1812 till Ständerna aflåtna Pro - 20 Stats-Ulskoltets Utlåtande Jtt 30. position i ämnet innehåller, »att beväringsmanskapet antingen skall förstärka den »indelta arméen eller båtsmanshållet, eller ock utgöra särskilda korpser under sär»skildt befäl.» b) enligt ll:te mom. i Sländernas den 23
Ledamöter af Hemligt Utskott, af beviljad Utskotts-förstärkning, samt af serskilda,Utskott väljas alltid genom fleste fasterne, utan Val-nämnd, och serskildt för hvardera Kammaren. §. 54- Alla Riksdagens Utskott, med undantag af det Hemliga, hvars göromål och arbetssätt Konungen, under iagltagande af §. 54 RegeringsFortnen, bestämmer, skola, sist inom åtta dagar , från den dag, då de utsedda blifvit, träda i verksamhet. Riks-församlingen kan, genom sammanstämmande beslut af båda Kamrarne, förelägga lid tili Utskotts-Betänkandens afgifvande. Mom. 2, Äskar endera Kammaren, före målets afgörande, ytterligar® utredning af det Utskott, sorn samma mål handlagt, vare Utskottet skyldigt att sådant biträde skyndsamligen lemna. Utskott uppfylle äfven för Bil. till Conslitutions-Utskottets Memorial, iV;o 58. 3t öfrigt hvart och ett af endera Kammaren gifvet uppdrag, så vidt det möjligt år, och ej på något sätt emot Grundlag strider, eller öfverskrider gränsorne för Utskottets befattning. Yppas vid Utskotts öfverläggningar lika delade röster, skilje den röstsedel, som lill sådant ändamål bör vara före voteringen aflagd och förseglad. I de mål, der Utskotten med Riks-försam lingens rätt besluta, böra minst två tredjedelar af Ledamöterne vara närvarande, innan sådant beslut fattas kan. §. 55. Utskotts Ordförande väljes af och inom Utskottets egne Leda möter. Är han frånvarande för längre eller kortare tid, öfverenskomma Ledamöterne om vice Ordförande. Innan Ordförande blifvit vald, föres ordet al den, sorn till åren äldst är. Samma lag vare för Ulskottsafdelningar och sammansatta Utskott, samt för alla slags Revisioner, Nämnder och Fullmäglige, hvilka af Riks-församlingen väljas; dock så, att till Ordförande för Fullcnägtige nytt val förrättas, efter sådan lids förlopp, sorn Riksförsamlingen vid Fuilmägtigsvalet bestämmer.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, alt plenum komrne att fortsättas på eftermiddagen kl. 6. Ånyo föredrogos ej mindre Exped.Utsk:s den 3o sisth Dec. på bordet lagda mern. N:o 25, i anleda, af erhållen återremiss å Utsk:s förslag till *und. skrifvelse N:o i48, än ock Exped.Utskis samma dag på bordet lagda förslag N:o 186 till R. St:s und. skrifvelse till K. M. i fråga örn näringsfriheten. Den t) Januari f. m. a7 Exped.Utskts åtföljande prot.utdr. af den 28 sistl. Dec. Lief äfven uppläst. Gr. Frölich, David: Det var naturligtvis icke för mig möjligt alt vid uppläsningen af ett så långt memorial kunna noggrannt följa och observera, huruvida Exped.Ulsk. i sitt nya förslag uteslutit en del af den motivering, sorn fanns i det förra; men jag tyckte mig dock finna att så var, och jag har i denna förmodan blifvit styrkt genom uppläsningen af Gr. af Ugglas’ reservation. Jag får i anledn. deraf för min del förklara, i likhet med hvad jag yttrade då denna fråga förevar till återremiss, att jag anser alldeles obehörigt att på delta sätt åstadkomma en reaction i hvad R. St. förut under riksdagen beslutat, medelst förändring och uteslutande af hvad R. St. till en stor del åsyftat, då de vidtagit beslut i hufvudfrågan; och jag anhåjier derföre, att R. o. Ad-, med förkastande af det sednare förslaget, måtte vidblifva det förra, Frih. Hamilton, Hugot Jag har sökt, så vidt det varit mig möjligt vid en hastig uppläsning, att medfölja det förut framställda förslag, hvilket återremitterades med gjorda anmqrkn:r af åtskilliga ledamöter af delta Stånd Det första, som är uttaget, är en period rörtde beslutet vid i8i5 års riksdag. Den innehåller icke annat än en uppgift om den af RiksSCn då yttrade tanke, att näringsfrågan icke var en privilegii-fråga. Jag tror att i historiken 0111 denna för
Den närmaste stora punkten på den politiska dagordningen är befästningsfrågan, för hvilken högern under dét senaste året har utvecklat en energisk agitation. Venster-fraktionerna hafva åter och återigen uttalat sig mot regeringens försvarsplan, men det kan likväl hända att de moderate gå in på den. Gifver man dem en taburett, befästa de hufvudstaden, för två befästa de gerna hela landet. Ty huru skulle det icke förarga Berg, om de moderate komme till makten förr än de radikale. Under dessa omständigheter är det nästan icke möjligt att kalla de moderate ett parti. De idka en hazardpolitik på personlig basis, men deräp hvarken kraft, manlighet, princip eller karaktersfasthet i deras kamp. Som sagdt, ’ ända derhän hafva de radikale på långt när icke gått, men de hafva gått långt nog. En otrolig tidspillan har Berg underkastat sig, för att bevisa att de moderate i den eller den saken kommit i strid med sina föregåenden, och med nästan ändlös trivialitet har han oupphörligt hållit syndaregistret fram for sina förra partivänner. På detta rent konstlade sätt och derför att viljan der-till varit lika god från båda hållen, har det lyckats att vidmakthålla en ständig oenighet mellan de två venster-grupperna, utan att det — ända till för helt kort tid sedan — var möjligt for någon menniska under solen att uppvisa hvad de egentligen stredo om, utanför det rent personliga käbblet. Men under den senaste tiden har en punkt uppstått, som kanske kan utveckla sig till att blifva ett verkligt skiljemärke mellan de två partierna. I synnerhet genom Hörup hafva de radikale redan i flera år haft förbindelse med de kjöbenhavnska fritänkarne, hvilka forut höllo sig på afstånd från politiken, enligt egen utsaga derför att intet af de politiska partierna fullt tilltalade dem.
Efter inhemtande af berörde underdåniga yttrande, har Kongl. Majit uti Nådigt Bref af den 20 Junii nästli * Sami. 45 7I3 Riksens Ständers det år förklarat: att jemte det Kongl. Majit funnit den väckta frågan om premier för uppfinning af Torkinrättningar böra till Nådig pröfning förekomma, i sammanhang med den berättelse och yttrande, om resultaten af anställde försök med sådane Inrättningar, som Deputerade af Vetenskaps-Akademien och Magazins-Directionen ålåge i underdånighet afgifva, hade Kongl. Maj:t i afseende på åsyftad uppmuntran för Landtbrukaren för Spannmålstorkande, anbefallt Landtbruks-Akademien, att skyndsamligen uppgöra och till Kongl. Maj:t insända underdånigt förslag till den lämpligaste fördelning af ifrågavarande premier, äfvensom till vilkoren förderas åtnjutande; Viljandes Kongl. Maj:t framdeles slutligen i Nåder förordna af hvilka medel cfvanherörde till premier för torkningsinrättningar bestämde Summa skulle utgå. Några medel hafva likväl sedermera icke blifvit för detta ändamål af Strömrensningsfonden utbetaldle. Sedan Strömrensnings-Committeen, på sätt ofvanföre är anfördt, i underdånighet hemställt om Nådigt tillstånd, alt i Westeroch Norrbottens Län, mot Spannmål tillbyta sig Strömming, för att gifva denna byteshandel en fördelaktigare rigtning; Och Kongl. Maj:t uti Nådigt Bref af den i5 Martii 1820 sådant bifallit, samt Committerade härom gått i författning och emot 477Å Tunnor
Mig tyckes, att RiddarhusFiskalstjensten ej kan umbäras, då till Fiskalens befattning hörer, ej blott att vaka öfver ordningen vid Ridderskapets och Adelns sammanträden på Riddarhuset, utan ock att iakttaga och bevaka Riddarhusets juridiska angelägenheter, såsom Rättegångsärender för cassorne och dylikt. Att uppdraga RiddarhusSecreteraren desse juridiska göromål, synes mig betänkligt och olämpligt, enär det icke är bestämdt, att han skall vava jurist; och af samma skäl förefaller det mig svårt att kunna ersätta RiddarhusFiskalen genom en Extra Ordinarie Tjensteman under Riksdagarne. Deremot kan en indragen RiddarhusCanzlist sålunda beqvämt ersättas; och jag biträder derföre till alla delar Friherre Boijes förslag om Andre RiddarhusCanzlist-tjenstens indragning. Ml Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Då man nu genom en besynnerlig tillfällighet återkommit på detta redan till Riddarhus 13 Den 9 Julii f. m. Utskottet remitterade ämne, torde äfven jag få tillägga några ord. Jag har aldrig yrkat, att RiddarhusFiskals-tjensten bör indragas; tvertom har jag förklarat mig ännu icke kun-* nät stadga mitt omdöme, huruvida densamma hör bibehållas, såsom behöflig eller icke. Men då en värd Ledamot nu härstädes åberopat, att en förlust af utlånte penningar blifvit Riddarhuset tillskyndad genom brist på juridisk skicklighet hos en RiddarliusFiskal, oaktadt RiddarhusDirectionens både rättighet och pligt, att pröfva halten af Fiskalens tillstyrkande; så finner jag deraf anledning, att vördsamt föreslå, att de arfvoden, som utgå till en del af RiddarhusDirectionens Ledamöter, må indragas eller nedsättas, för att användas till den löneförhöjning för RiddarhusSeereteraren, som nu tyckes ligga vissa personer så mycket om hjertat.