Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Digifvande kunde ske utan att märkbara verkningar deraf omedelbart uppstå, men att åter någon gynsammare tidpunkt derför torde icke såsom sannolik kunna motses före kommande riksdag, än dåvarande, sedan allmänt fredslugn i Europa inträdt och Sverige, under goda utsigter för de flesta af sina exportartiklar, till större delen äfven fått god skörd: hvarförutan Stats-Rådet yttrat: att ehuru det utan tvifvel vore lyckligt, om förändringen skedde i en tidpunkt, då räntan såväl insom utomlands stöde lägre än den i lag nu medgifna, men att det vore just i tid af hög ränta som friheten behöfdes och behofvet kunde bli så starkt, att förändringen saklöst ej kunde uppskjutas: att lagens maximum blifvit kringgånget utan att de lånebehöfvande, som sålunda gått miste om fördelen af den bundna räntan, kommit i åtnjutande al de med den fria räntan förenade fördelar, bland hvilka den vore af synnerlig vigt, att rätta naturliga priset på penningar blefve allmänt kändt: att denna kännedom icke fullständigt kunde vinnas så länge den verkliga räntan icke finge noteras, då den öfverstege den lagliga och deraf uppstode hinder icke allenast för kapitalernas naturliga strömning till de penningemarknader, der räntan vore hög, utan ock för lånebehöfvande att uppsöka penningarne, der räntan vore låg; dertill komme att mången i förlitande på den fixerade räntan inläte sig i företag, som icke kunde återgälda Konstitutions-Utskottets Memorial K:o 8. 13 en högre ränta å det nedlagda kapitalet, hvaremot penningarnes dyrhet, då den vore allmänt kunnig, afhölle från dylika spekulationer, eggade till sparsamhet och verkade återhållande mot frestelsen att låna mera än som vore oundgängligen nödigt: att härigenom klefve tillgången lör de nödvändiga lånen mera tillräcklig, och räntan bringades åter på ett naturligt sätt att falla; och hemställde slutligen Stats-Rådet på dessa grunder, att Kongl. Maj:t täcktes utfärda författningar i öfverensstämmelse med Rikets Ständers förslag, att omedelbart efter utfärdandet träda i kraft.
Ständer gillade hvad Stats-UtskoUet sålunda yttrat, samt någre andre eller flere skäl i detta ämne icke heller nu blifvit förebragte, finnér S,tats-Utskottet sig ej kunna annat än afstyrka bifall till ifrågavarande Motioner, i hvad de afse anslag å Stat för Krono-Uppbörds-Betjeningens aflöning. Beträffande åter Herr Ekelunds för Norrköping ocb Herr Lefflcrs för Götheborgs Stad gjorda frarastälningar, om rättighet för dessa Städer, att hvar för sig till sine Uppbördsmäns aflöning få bibehålla den i BevilIningsFörordningen medgifne En procents afdrag af Stadens Bevillnings-Summa, utan delning deraf med Länets öfrige Uppbördsman, så jemte det Bevillnings-Utskottet, tili b vars pröfning denna del af ämnet hörer, icke finner skäl tillstyrka någon ändring uti den af Bevillnings-Utskottet vid 1818 års Riksdag föreslagne och af Riksens Högloft. Ständer då stadgade andel af Uppbörds-Procenten utaf Bevillnings-Summan för Städernes Uppbördsman i allmänhet, anser Utskottet sig destomindre kunna tillstyrka bifall tili Norrköpings ocb Götheborgs Städers afsöndrande från Länen uti förevarande hänseende, som en sådan ändring af desse större Släder ostridigt skulle medföra menliga följder för de mindre Städerne inom Länet, enär deras Uppbördsman derigenom komme i mistning af en stor del af den ersättning för deras 166 Stats-Utskottets besvär och arbete, som dem af Uppbördsprocenten af Bevillningen tillkommer. Hvad Statsoch Bevillnings-Utskotten i förevarande ämne sålunda trott sig böra yttra, hemställes vördsamt till Riksens Höglofl. Ständers pröfning. Stockholm den 21 Julii 1823. Riksens Häglof! Ständers Förstärkta Ståts-Utskotts Memorial, angående grunderne för den blifvande Bevillningen.
Skulle hvarje Låntagare af denna Fond åläggas att inom en fixerad tid, tilt exempel inom 3:ne års förlopp, förete behöriga Bevis att han odlat en viss bestämd geometrisk sträcka ny jord, samt derjemte årligen ritsa 11 ett visst Kappetal påliteligt Linfrö, med styrkt uppgift på skörden, befordrades Linhandteringen hos oss och ändamålet med Landets odv lande vanns, hvarföre ock Lånet borde ovillkorligen anses såsom uppsagdt, då denna föreskrift uraktlåten blifvit. 3:o En ny Fond af ungefärligen 3o å 4o,ooo Riksdaler till Utlåning af högst 200 R:dr åt en och samma Låntagare, åt Sillfiskare och de så kallade Storfiskare i Bohuslänska Skärgårdenj emot behörig säkerhet, till Sill vadars anskaffande, m. m. Som Sillfångsten nu åter börjat ökas och samma tecken sisllidne årsäges hafva försports, som fordom bådade lyckligare Sillfångst, sy-^ nes mig denna åtgärd så mycket nödvändigare, som den nu utfattige Svenska Sillfiskaren cj utan ett dylikt bistånd kan behörigen sköta denna vigtiga Näringsgren, synnerligast i norra delen af Bohuslänska Skärgården. ö7ö Den 5 Januarii. Att detta mitt Anförande må blifva veder» hörande Utskott tillremitteradt, får jag äran Vördsamt utbedja mig. 2:0 Med underdånig anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om diverse så kallade Jagbackars föryttrande, till förmån för StatsYerket, bar jag trott, i sammanhang dermed, den frågan lämpligen kunna väckas: huruvida ej alla Kronan tillhörige Allmänningar och Skogar må i större och smärre delar skiftas samt till den mästbjudande å öppen Auction försäljas. När man betänker, huru med KronoSkogarne vanligen tillgår, och kastar en uppmärksam blick på deras nu befintliga skick, och då ingen kail neka, att med deni som oftast i hög grad misshushållas, till Kronans och Allmänhetens framtida skada, lärer väl ej heller behörigheten af denna min väckta Motion kunna bestridas.
Grefwe körner, ^öolk 6örsn, Kammarherre - 85. 61 Grefwe Duker, Fullm. Friherre Lron Ltellt, jsgcob. Major ° - 84. 99 Friherre llllamiiton, Larl, Ofwerste Kammar-Junkare 85. 28Z Friherre Silversköld, blils, Major - 85. L19 Friherre »k dloräili,)obsn,Landsh. - 85. N:o 501 174 N:o Deri iz September. Röster. 501 Hcrr käklmrn, Otto prellrik, Capit. - 8Z. 1910 Herr ptorn, Fullm. Herr LilverstolPL, ^xel Oabiiel, Riddarhus-Secret. 8Z. 1940 Herr leismLäen, prectrill, Viee-Presideut 85. ^1255 Herr von 8Llluncs,7.i^.,Landshöfdinge LZ. 1999 Herr IHlkenstectt, ^äolk krellrill. Kongl. Secreterare 51. 2010 Herr sk O^ijsrstLm, hollan I4enric, Hof-Junkare 51. 2199 Herr öLrxsteclt, ktric, Cancellie - Råd 61. Hwilka trenne sistnämnde genom lottning med Ofwerste o.-.lln blefwo till Ordinarie utsedde; sedan Friherre Losse, Larl henric, Ofwerste , anmältes wara ur Staden fränwarande. N:o Till SuplLanter: Röster. 2204 Herr O»lln af Colquhoun, Larl pontus, Ofwerste, genom lottning med de Tre förenämnde Herrar. / 51. I892 Herr Uölvenskölll, 8aloinon, Landshöfdinge, genom lottning med Herr lörnsblLä, Larl, Häradshöfdinge - ZZ.
Ad:s vägnar vid de årliga revisionerna af banko-diskontverket åren 1846 och 1847, dels till revisorer och suppleanter för samma ar vid läne-kontoren i Götheborg och Malmö. §. 6. Direkt:n har här anmält, att efter sista riksdag, någon ledighet inom Direktm icke uppstått, och att bland Riddarhusets ordinarie tjenstemannapersonal ej heller någon förändring ägt runi; hvarvid Direktm tillika anmält, att det Ridd.-sekreteraren Munck af H. R. o. Ad. meddelade tillstånd att få med Ridd.-sekreteraretjensten förena den befattning, han såsom notarie i K. M:s och rikets kam.- colkm innehade, ej blifvit begagnad längre än till d. 13 Mars 1846, då Ridd.-sekreteraren Munck på begäran erhöll afsked från sagde notariebefattning. §. 7. Direktm har i denna §, jemte anmälan, att utdelning af pensioner och gratifikationer, så väl inom Wadstena Adliga jungfrustifts som å öfriga under
M:t finner godt förordna, alt hans befallning såsom kommendant och direktör vid straff-fängelset i Warberg skall upphöra, för sin återstående lifstid å rikets Allmänna Indragningsstat åtnjuta en oafkortad årlig pension af 800 R:dr B:ko. Med afseende å hvad sålunda, samt i de handlingar, sorn funnits deri nådiga Propositionen bilagda, blifvit upplyst, och då del lärer få antagas, ali Fängelse-direktören, Majoren Gyllenhammar numera är urståndsalt, att med den kraft och ihärdighet, sorn erfordras och han förut stiidse ådagalagt, vidare utöfva denna maktpåliggande, med mycken ansträngning förenade tjenst, hafva Rikets Ständer bifallit, att Majoren Gyllenhammar, då han erhåller afsked från sin nu innehafvande befattning vid Warbergs fängelse, å Allmänna Indragningsstalen uppföres till erhållande af en årlig pension af 1,200 R:dr Runt, att utgå från och med månaden näst efter den, då afskedet beviljas. 42:o. Kornetten A. J. Enström, 65 år gammal, hade hos E. K. M:t i underdånighet anhållit, alt han, som dels i 25 års tid tjenstgjort vid Lifgardet lill häst och derunder bevistat fälttågen i Finland åren 1808 och 1809, och i Tyskland och Norrige åren 1813 och 1814 samt för sitt förhållande dervid erhållit medaljen för tapperhet i fält och kejserliga ryska S:t Georgs-Ordens 5:te klass, dels ock sedan den 13 Maj 1848 varit anställd såsom Fanjunkare vid Krono-arbets-korpsen, måtte, såsom sjuklig och enär Bil, till R. St. Skrifvelse, IV:o 229. bäti under utöfuingen al sistnämnde befallning kommit alt lida af döfhet och derjemte blifvit af fångar med knif särad, vid afskedstagande!, frän krono-arbels-korpsen få lör sin återstående lifstid bibehålla del arfvode, lian för del närvarande å Fångvårdens stat åtnjuter. Sedan E. K.
Således kan Slatslllsk. med ganska mycket lugn taga enrot anmärka:», och hänvisa till dessa högre auktorileler. I öfrigt får jag till Hr Gr:n o. Ordf:n hemställa litti livida det icke vore lämpligt alt för Ståndet föredrogs den inbjudning, som ifrån BorgareSt. är inkommen till R. o. Ad. Den tipläsies pä f. nr., så att den kan icke för Ståndet vara obekanl. Den innehåller i sak detsamma, som Gr. Lagerbjelke vid denna punkt har föreslagit, men då denna inbjudning lärer vara anlagen af PresteSl. så skulle jag tro alt, om man finner sig befogad att jemka i det beslut, sorn fattades vid sista riksdagen, det vore bäst att bifalla ifrågavar:de inbjudning, på del alt redaklin af de särskilda Ståndens beslut må blifva lika. Hr Gr:n o. Ordf:n yttrade, det lian, i ani. af Gr. Mörnets framställning, att del prot.uidr., som innehåller en inbjudning i ämnet från BorgareSt., nu målte blifva för R. o. Ad. föredraget, finge nämna ali det på f. m. bär uplästa prol.utdr. icke innefattade någon inbjudning, men att sedermera ankommit ett ytterligare prol.utdr., innehållande inbjudning till instämmande uti BorgareSl:s beslut i dess helhet, samt alt nu, då en serskild punkt af Statsötsk:s utlåt, vore före, det icke syntes lämpligt att, genom denna inbjudnings företagande lill afgörande, på en gång afgöra hela frågan, innan R. o. Ad. fattat sitt beslut i afseende på de ännu icke genomgångna delarne af Utsk:s utlåt.; men ali, derest Gr. Mörner önskade det, BorgareSt:s beslul skulle blifva uplåst, utan att någon pröfniug af inbjudningsfrågan nu komme att ega rum. Gr. Mörner:
Sedan Utskottet salunda anfört sin mening, om den nytta, som bör väntas af en sådan tidning, har hos Utskottet i öfvervägande kommit, huru en anstalt af denna beskaffenhet skulle kunna verkliggöras, utan något nytt betungande af Statsverket, och utan att pvenumerationskostnaden för den enskilde måste blifva särdeles kännbar; ty Utskottet förutser, att ehuru nyttig saken än må vara, så lära i alla fall hinder för verkställigheten möta, om den antingen skall grunda sig på nya allmänna anslag, eller på en så stor prenumeralionsafgift, att densamma betydligen öfverstiger den för det så kallade årstrycket. Utskottet har derföre varit betänkt på förekommandet af dessa hindel-, och går nu, att för Riksens Höglofl. Ständer fram Bihang till RiksSt. Frat. J8&a> Sami. N:r §7* 15^8 Besv, och Ekon. Uuk. Betänkanden. ställa ett förslag i detta afseende, hvarjgenom, om det bifalles, staten ej allenast icke skall vidkännas några nya anslag för ändamålet, utan snarare vinna .en nedsättning i det belopp, som årligen åtgår till publike författningars tryckning, samt prenumerationspriset blifva så lindrigt sorn möjligen ske kan. Detta förslag grundar sig på nå* gra, må bända i alla fall nödige förändringar i nu varande utdelningssätt af tryckte författningar till vederbörande autoriteter; hvadan Utskottet, för att kunna framlägga detta förslag, föranlåtes att meddela upplysning om förhållandet härvid, hvarmed åter en uppgift om villkoren, enligt hvilka sjelfva tryckningen nu verkställes, eger ett oskiljaktigt sammanhang.
Jemte det PresteSt. således tillstyrkte att nödiga anstalter malle träffas för förbättrande af kyrkans offentliga böcker, hemställdes tillika att både lärare och åhörare mätte upinanas lill vishet, varsamhet, fördragsamhet och undfallenhet. PresteSt. hoppades att sådana åtgärder skulle vara af någon verksamhet på alla dem som hade allvar med sin kristendom, vishet och fromhet i sitt nit, samt en sann och oskrymtad kärlek till kristligt samhälle. Äfven andra än sådane funnos, och huru långt dessa kunde komma att gå i sådant motstånd, kunde ingen bedöma. Det vore icke PresteSt:s mening alt de strängaste lagbuden skulle användas, der undervisning och varning, der mildhet och öfverseende något kunde uträtta; men kunde icke heller anse det vara rätt att skygga tillbaka för användande af en för handen varande lag, när samhällets och kyrkans frid äfventyrades och bådas ordning vore utsatt för de grofvaste förnärmanden. Den mening som PresteSt. sålunda uttalade har, såsom bekant är, under tiden efter sista Riksdag, tjenat till ledning och blifvit noggrannt efterföljd, och de sorgliga följderna äro allmänt kända. Sedan PresteSt. vid förra Riksdagen visat, att de nya böckerna icke innehöllo falsk lära, anfördes också detta såsom skäl hvarföre begagnandet af de äldre böckerna icke borde medgifvas. Det är dock gifvet, alt enär Svenska kyrkans äldre böcker obestridligen också äro renläriga; så beror svaret på frågan icke på denna omständighet, utan derpå, huruvida liturgisk enhet inom en kyrka är nödvändig. Alt sådan nödvändighet icke förefinnes, bevisas af många skäl, hvilka blifvit i utgifna skrifter af kunniga män framställda. Sålunda kan något bevis för dylik nödvändighet icke hemtas hvarken utur den heliga skrift, ej heller från den första kristna församlingens exempel, Augsburgiskaj bekännelsen innehåller ock derföre i 7:de art.: ”Till Guds församlings sanna enighet är nog att vara samdrägtig i evangelii rena lära och sakramentens bruk, och är icke för nöden alt allestädes skall vara lika menniskosladgar, kyrkoseder eller ceremonier af menniskor instiftade.”
Det var ined sådana ynglingar, ehuru mindre exercerade, som Napoleon slog det öfriga Europas gamla, till antal och krigsvana öfverlägsna, soldater; det var i spetsen för dern han utropade, du han besteg Bernhards-ber - Den 12 Febr na lii e. ni. 325 i krig är ovärderlig; att det är med den man kan trottsa alla möjliga faror, att uti den företrädesvis herrskar lif, verksamhet och rörelse, att hos den finnes en brinnande fosterlands-känsla, tillika med ärans och modets allsmäktiga hänförelse, och djerflietens eldkraft, förenad med ungdomens sjelf-förtroende; att den ännu icke hunnit fästa sig vid lifvets små bekymmer; att den är oberoende af vanornas, maklighetens och vissa behofs mäktiga inflytelser, att slutligen en sådan nalional-armé är, i ordets vidsträcktaste bemärkelse, krigisk och krigslysten, och derföre —åtminstone inom landets egna gränsor — utan öfverdrift sagdt — oöfvervinnerlig. Jag hoppas att ett förslag, som, om det verkställdes, skulle bereda så väsendtliga och så vigtiga fördelar, förtjenar all möjlig uppmärksamhet. Jag vet väl, att 7 och 14 §§. RegeringsFormen öfverlemna endast och alle - get, för att besegra de Österrikiska veteranerna och befria Italien: aro alla unga, sol claier och generaler s för oss ar o mödorna en ”lek, vi kunna tillintetgöra alla hinder och ar”méer. JJ Carl XI:s ärorika seger vid Lund och Stenbocks icke mindre lysande vid Helsingborg skedde med lika beskaffade, nyss sammandragna, föga eller intet exercerade ynglingar; flera inoch utländska exempel att förtiga. 3a6 Den 12 Februarii e. m. nast till högste Befälhafvaren öfver Itrigsmakteti till lands och vatten, att, efter sin vishet och sitt godtfinnande, besörja om våra försvarsanstalter.
Maj:ts Nådiga förordnande den 31 Augusti 1762, Directionen årligen har att införvänta från RegementsChefs och Con» 6istorierne, dels öfver de Autoriteter hvarifrån Capitationsafgifter och medel till Directionen böra ingå, och dels öfver de räntor som på bestämda tider skola för utlånte Capital inflyta; kommandes det ena exemplaret af dessa Förteckningar , att alltid qvarblifva på Directionens Sessions-bord, så att derå må kunna göras anteckningar i den mohn Handlingar och medel inkomma, och det andra förvaras hos Secreteraren eiler Kamereratcn , som hvar och cn för Svarar mot 3§.i Directionens Förslag. Den 19 Julii e. m, sin del inom årets slut, hos Directionen anmäler hvad härutinnan kan vara underlåtit, på det Directionen må vara i tillfälle utfärda påminnelse om fullgörandet. 4 §• När större eller mindre Svarar mot 4 §. reparationer å Riddarhuset och dertill hörande byggnader skola företagas, låter Directionen genom erfarne Byggmästare och Handtverkare upprätta kostnadsförslag, som vid Directionens sammanträde granskas; men skulle serdeles betydliga reparationer å Riddarhuset vara nödige, bör arbetet i Tidningarne kungöras, och på Auction vid utsatt tid utbjudas, mot borgen för fullgörandet af den, som stadnar för minsta budet; varandes Directionen skyldig att undvika alla Extra utgifter, som icke för Riddarhuset äro oumgängeligo och ej eller ingå i kostnader vid allmänna fröjdebetygelser i Hufvudstaden, efter sorn Riddarhuset är sedan dess upp - 58* Den 19 Julii e. m. förande ansett såsom Locus Publicus, och på sådan grund fritaget från utgifter af denna egenskap. Likväl äger Directionen att härvid göra undantag vid de tillfällan , då till firande af märkvärdiga händelser andre Public quehus och byggnader i Staden eclaireras, med fästadt noga afseende på all möjlig besparing i kostnaden.
På sätt motionären antydt har Kongl. Maj:t redan under den 6 Mars 1863 meddelat nådig Resolution i anledning af vederbörande embetsmyndigheters underdåniga för slag och utlåtanden i afseende på Statens deltagande i framtida vården af flygsandsplanteringarne inom Christianstads län; och då Utskottet utaf Kongl. Maj:ts den 31 Oktober nästlidet år till Rikets Ständer aflåtna nådiga Proposition med förslag till förnyad förordning angående jords eller lägenhets afstående för allmänt behof inhemtat, att frågan om åtgärder till hämmande af flygsand fortfarande är föremål för Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet, har Utskottet, helst Rikets Ständer vid flera föregående riks dagar uttalat den åsigt, att särskilda statsanslag för skogsplantering å flygsandsfält icke borde ifrågakomma, ej kunnat den nu gjorda framställningen understödja; hemställande alltså Utskottet, att Riksdagsfullmägtigen Ola Lassons förevarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 16 Februari 1866. Bih. till R. St. Reservation er: Emot lista och 2:dra punkterna (angående löneförhöjning för Kammar-kollegii Notarier och Kamm arföl'vandter): a) af Biskop Annerstedt, som ansåg Utskottet böra tillstyrka bifall till hvad Kongl. Majit i berörda hänseenden föreslagit; b) af Riksdagsfullmägtigen Carl Ifvarsson från Hallands län: »Enär jag icke kan förestälfa mig att de eftersatta ärendena i Kammar-kollegium kunna påskyndas genom löneförhöjning åt några der anställda ordinarie tjenstemän, och enär behofvet af förbättring i tjenstemännens lönevilkor icke heller synes mig vara nöjaktigt ådagalagdt får jag, i öfverensstämmelse med Utgiftsafdelningens förslag, afstyrka den ifrågavarande tillökningen i Notariernes och Kammarförvandternes löner.»
Skule mok förmodan, nägon beträdas akt till kwänne eller flere särskilde personer hafwa till en och samma Riksdag Fullmagter för Ätten Utgifwit, dä anses han för ett sädant förhällande, hwUkct uti Riddarhus - Utskottet uppä Riddarhus, Fiscalens anmälan Upptages och undersökas bör, säte och stämma pä Rids dårhuset för längre eller korrtare tid förlustig, allt efter hivad Riddcrskapct och Adeln in xlano derom kaN kättwist prvfwa. § Sedan ankcckningarne äro förrättade och Bäti» karne af Riddarhus - Sekreteraren och Fiscalen delte» hwarwid iagttageS den fdr Ätterne här ofwanföre Uti I Z stadgade ordning, pä det sätt att första Grefwe» Länken blifwer till höger om Landt Marskalks»Lor» det, den andra till wänster och sä widare, Uppstäs en Bänklista wid hwarje Bänk, hwarä äfwen de Riksdagsmän böra Uppföras, som sedermera uti Riddarhus» Utskottet blifwit anteknade och inträdes-Polletter er» hcillit, äliggandes Riddarhus - Fiscalm wcrkstalligheteit Häraf nsga haudhafwa. § 22. Ingen mä pä Riddarhuset inträda, utan akk han förut uppwist den honom kemnade polletten för Wakthafwande Under - Ofstteraren.
Bland allt annat, en husmoder måste se till, att det ej fattas, äro s. k. grytvantar, som flere gånger varit omnämnda uti Idun; de äro särdeles handduksbesparande och därför att anbefalla. I min ego finnas 6 st., som voro bland mina lysningspresenter och varit till större nytta, än alla både möjliga och omöjliga » klutar », ens flickbekanta vid dylika tillfällen bruka komma med. Köksorna taga nog beklagligen i allmänhet hellre till handduken, äfven om det är den sotigaste gryta, som skall af, än den för detta ändamål bestämda grytvanten; men finns den i köket, kan man ju alltid våga hoppas, att de med tiden skola inse dess nytta, helst om man ej lemnar ut handdukar dussinvh samt ibland tillser, hur de tilltygas. I ett hushåll på t. ex. 8 personer är det alldeles tillräckligt att lemna ut 2 st., en gröfre och en finare, hvarje onsdag och lördag, och de behöfva ej då blifva det minsta hårdt smutsade. Damoch lamphanddukar, såväl virkade som af tyg, räknar jag till inventarierna i linneskå- pet. 1 och för lampornas renhållning böra näml. finnas särskilta » don », som till intet annat få användas. Nu kanske vi kunna tala litet om tillklippning och sömnad af linne. Först och främst måste iakttagas att klippa samt vika alla bredare fållar fullkomligt trådrakt; bäst är, för att kunna detta samt spara ögonen, att göra sig det lilla besväret att draga ur en tråd, som sedan följes. Afven iakttages att alltid klippa efter t. ex. samma handduk, om de ej äro afdelade med bårder, och är detta ett råd som vid all dylik tillklippning bör följas, ty el* jes kan det hända, att den sista handduken, eller hvad det nu är, blir betydligt längre än den första, När balen afblåstes, vet jag icke så noga, ja, att kanske knappt två befinnas fullkomligt lika, men ett faktum var, att ännu kl. .6 dansades oaktadt vi tyckt oss vara ytterst noggranna. Alla det efter en något reducerad orkesters toner. dukar och bättre handdukar, servieter naturligtvis Huvudinstrumentet var trumma, tror jag, men också, böra fållas för hand och mycket tätt.
Förordmn om inteckning i fast egendom; N:o 51, ang:de ändring i 11 :te kap. 7:de §:n Rätteg.Balken, i fråga om stämning; N:o 52, ang:de en förordning om mord, dråp och annan misshandel; N:o 53, ang:de förändrad lagstiftning rör:de förslag m. m.; N:o 54, ang:de ändringar i 17:de kap. HandelsBalken m. m.; N:o 5 5, ang:de uphäfvande af nu gällande föreskrifter om bysättning; N:o 56, ang:de förändring i stadganderna om lagfart å landet; N:o 57, ang:de en mellanrikslag med konungariket Danmark; N:o 58, ang:de anslag till folkundervisningens befrämjande; N:o 59, ang:de allmänna bevillningen; N:o 60, ang:de beräkningar af bevillningsmedlen; N:o 61, ang:de särskilda underd. skrifvelser i bevillningsfrågor; N:o 62, rör:de Bankofrågor; samt N:0 63, ang:de iåneuuderstöd för jernvägsanläggningar. Anmäldes och bordlädes nedanniimnde från Utsk:n inkomne Meni., nemi. från StatsUtskottet: N:o 222, ang:de den uprättade nya Riksstaten; N:o 223, med förslag till stadganden i Riksg.kontorets Reglemente, ang:de detta verks inkomster och uplåning rn, ra., samt ang:de upbörden och redovisningen af dit ingående bevillningsjemte andra medel; N:o 224, med förslag till de 2:ne sista afdelningarne af det Reglemente, som före denna riksdags slut skall för Riksg.kontoret utfärdas; N:o 225, med förslag till reglementariska stadganden ang:de några, vid upgörandet af förslaget till Riksg.kontorets Reglemente af R.