Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Borgare-Ståndet har godkänt förslaget och Bonde-Ståndet har beslutat att, med vidblifvande af gällande tulltaxas föreskrifter i öfrigt, förbuden skola borttagas och ersättas af en utförselstull'till ett belopp af 33lA procent af tullvärdet. Enär frågan om bibehållande eller borttagande af nu stadgade förbud är af rent ekonomisk beskaffenhet, samt två Stånd i afseende på förevarande artikel härutinnan stannat mot två, lärer Utskottets förslag om borttagande af förbudet för införsel af vissa slag Bränvin och Sprit böra förfalla och hvad nu härom stadgadt är oförändradt förblifva gällande. Häraf följer ock, att den af Utskottet, under förutsättning af förbudens upp - Bevillnings-Ulskoltets Memorial, JVi 14. 13 hörande, föreslagna förenklade redaktion af de under ifrågavarande rubrik hänförliga artiklar, icke kan antagas, utan torde den i gällande taxa befintliga specifikation af artiklarne böra bibehållas. Utskottets härefter, i fråga om vigtförtullning för Bränvin och Sprit samt Vin och andra spirituosa gjorda tillstyrkan, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit täcktes låta närmare utreda förhållandet och, derest vigtförtullning af vin och andra spirituosa skulle finnas medföra öfvervägande fördelar, införa bestämmelserna derom i den blifvande tulltaxan, med möjligen minsta rubbning i de tullafgifter Rikets Ständer, efter gällande förtullningsgrund, antagit, har af Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-Stånden blifvit bifallen; och torde, ehuru Bonde-Ståndet i anledning af denna Utskottets hemställan icke meddelat något yttrande, de tre öfriga Ståndens bifall till densamma böra utgöra Rikets Ständers beslut.
Län motion, om rättighet att lösa tionde-spanmål med viss förhöjning, samt nedsättning i forsel-lönen för den till Stockholms Stora Barnhus anslagna spanmål, Johannes Johanssons ifrån Götheborgs Län motion, om förändring i liden för leverering af ränte-spannemål från Oroustsoch Tjörns Härader af nämnde Län, samt Anders Normarks ifrån Westerbottens Län motion, om åtskilliga förändringar uti stadganden angående skyldighet alt forsla indeldt spanmål. Fjerde punkt en f angående markegångs-sältningen. Med ogillande af Utlåtandet N:o 170, godkände Ståndet Utlåtandet N:o 326, hvarjemte Ståndet gillade dels Utskottets hemställan, att motionerna om upphörande af Kongl. Kammar-Collegii rättighet att pröfva anmärkningar vid de af Riks-Ståndens deputerade bestämda markegångspris för närvarande icke må bifallas; dels det förslag, att det må vara räntetagare och räntegifvare obetaget, att, inom nu stadgad tid, verkställa uppsägning af räntepersed lar, i hvilket fall med deras levererande förhålles efter nu gällande stadganden, ^34 Fröt. TJtdr d 3i Oct. 184.0. men att dylik uppsägning jemväl derefter och sist inom slutet af Februari månad må kunna i föreskrifven ordning för sig gå, i hvilken händelse letyereringen bör verkställas inom den 14 påföljande Mars. Femte punkten, angående uppbörds-terminen. Med ogillande af Utlåtandet N:o 326, godkändes Utlåtandet 170, i denna punkt; och skulle de respeclive Med-Stånden vänligen inbjudas alt i detta beslut med Borgare-Ståndet sig förena. Sjette punkten, om förändrade stadganden, i ajseende å controllen öfver uppbördens redovisande. Förslagen, enligt Utlåtandena N:ris 170 och 326, afslogos. Sjunde punkten, angående ifrågaställd förändring uti terminen för uppbördens redovisning samt förenkling uti Landsboks-räkenskaperna och deras tidigare afgifvande.
JNtO’ 5, 1 anledning af vackt fråga, 0111 förändring uli gällande stadganden, angående de till Brakens tjenst ansiagne recögniliofis-skogarntr; bifölls» N:o G, i anledning af väckt fråga, alt transporterande af båtsmän samt Kronans ef Fe c ler, hädanefter, i stallet att ske med Kronoskjuts, mätte verkställas sjöledes, då sådant kari ega rut'.*; Bifölls. N-:o 7, i anledning af räckla motioner, dels att den afgift, sorn lill Svenska Kyrkan i London erlägges för fartyg, hvilka besöka Stor-Brittantens hamnar, målte upphöra, dels ock, alt nämnde Kyrka måtte försäljas; Bifölls; och N:o 9, i anledning af väckt motion, om rättelse i det förhållande, alt Kronofogdarne i Bohus Län och städernesl Magistrater lemna bidrag lill tryckning af Läns-Kungörclserne ; Bifölls. S» D„ Föredrogos å nyo följande Banco lisk att ets ■ Betänkande!!, nemligen: i\:o ig, i anledning af remitterade motioner, af Herr Prosten östberg, angående eli Banco-lån till S:t Annie Capell-försa urling, samt af Herr Hahn, rörande ett Banco-lån till Umeå siad; Bifölls. N:o 19, i anledning af Biskopen Doctor af fVingärds motion, om fortfarande rättighet för vissa Academi©!-, att tillvexla sig en bestämd mindre summa Riksdaler Silfver, mot ett lika antal Banco-sedlar; Bifölls; och N:o 20', i anledning af anmärkningar emot Utskottets Memorial N:o 13, med tillstyrkan, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla de hinder, som mött för S i 1 f v e r-ii t v ex! in gc 11 s börjag den 1 innevarande julii; Lades till handlingarne» Den 24 och 20 Julli »83-4* Från Högvördige Pnkste-Stakue?. S. D.
1 öfverensstämmelse med embetsverkens förslag och i likhet med hvad i Norska tulltaxan förekommer, hafva vid artikeln Krut blifvit tillagdt: “och så kallade patroner11. I likhet med hvad embetsverken hemställt och då under sednare tid i handeln förekommit flera nya arter af Ljus, hvilka icke ansetts kunna draga den för rubriken “andra slag11 bestämda införseltull, hafva Rikets Ständer funnit ifrågavarande artikel böra erhålla den förändrade redaktion förslaget utvisar. En för pappersbrukens behof beredd vara, kallad Lump, som ej lärer kunna anses utgöra annat än ett råämne för papperstillverkning, har, enligt embetsverkens hemställan och på säll förslaget utvisar, blifvit under rubriken lumpor i införseltarilen upplagen. Enär, enligt hvad embetsverken upplyst, tvister ofia förekommit rörande tullbehandlingen af läderremmar, hvilka uppgifvits vara ämnade att begagnas i machinerier, har jemlikt embetsverkens hemställan, till förtydligande af taxans mening i berörda hänseende under rubriken Läderarbeten blifvit införd en anmärkning af det innehåll förslaget utvisar. Jemte det Rikets Ständer, enligt hvad ofvan är nämndt, ansett artikeln Madrasser böra under särskild rubrik i taxan uppföras med hänvisning lill sängkläder, så, och efter det embetsverken upplyst, hurusom, då madrasser numera ofta inkomme med en träram, deri fjedrar eller ressärer vore öfver hela ytan inpassade, och fyllningen blott utgjordes af ett tunnare lager tagel ofvanpå, den för sängkläder gällande luilbehandlingsgrund efter öfvertygel skulle blifva alltför betungande, har under rubriken madrasser blifvit i förslaget tillagd en anmärkning af det innehåll, att, när dessa persedlar äro försedda med ramar och fjedrar, de skola tullbehandlas såsom varor i taxan ej nämnda, arbetade. 14 Expedilions-Utskattets Förslag till underd. Skrifvelse.
Jag instämmer med Frih. Raab, Den 29 April f. m. 581 men hemställer, om icke, för enkelhetens skull, ordalydelsen borde vara följande: ”öfvergår sadan redskap till ny innehafvare, eller varder den flyttad, bör siste innehafvaren eller den, som låtit flyttningen verkställa etc.” Den sista punkten i mom. nemligen, ”då redskapen öfvergått till annan innehafvare, bör fångesmannen jemväl upgifvas”, anser jag icke öfverflödig, utan anhåller att den måtte få qvarstå, emedan man derigenom får veta, icke blott hvem den förre, utan äfven den siste innehafvaren varit. Kronans embetsman sättes då i stånd att bättre kontrollera öfverlåtelsen. Hr Hjärne: Jemte det jag instämmer med den siste talaren, anser jag det nödvändigt att veta, hvem som afhänder sig redskapen och hvem som köper den. Det är visserligen sanni, att den sednare måste anmäla sig lill bränvinsbränning om han vill begagna redskapen, men det är icke likgiltigt för kontrollerande myndigheter att på förhand veta ägaren till sådan redskap, och således instämmer jag med Hr von Hartmansdorff icke blott uti hans förslag till förändrad redaction, utan äfven deri att den sista meningen i mom. mätte fä qvarstå. Hr Braunerhjelm: Jag har blott begärt ordet, för att få instämma med Hr von Hartmansdorff. Frih. von Kraemer: Afven jag vill förändra mitt förra yt trande för att få instämma med Hr von Hartmansdorff. Frih. Raab: Jag vill visserligen icke motsätta mig Hr von Harlmansdorffs förslag, men hemställer likväl om den sista meningen i mom. behöfver qvarstå. Enl. Utsk:s förslag skall nya innehafvaren af redskapen hos vederbör:de Kronobetjent göra anmälan, men enl. Hr von Hartmansdorffs förslag åligger denna skyldighet siste innehafvaren. Denne är ju precist densamme som fångesman. Det är ju således samma person.
Ständer bestämda ränta, den godkännare af vexel, som å förfallodagen brister i betalning, är skyldig att gälda innehafvaren, blifvit nedsatt från 12 till 6 proc. ; hvilken Lag-Utskottets Betänkande, N:o 39. 29 hvilken afvikelse, ehuru den strider emot den hos oss gällande lag, desto heldre måste gillas, som, efter det räntan blifvit till lika belopp bestämd i Tyska vexellagen, ett tillbörligt reciprocitets förhållande eljest ej egde rum. Den opinion, som inom affärsmän och således dem, hvilka närmast äro i tillfälle att bedöma vexel-Iagstiftningens verkningar och beskaffenhet, gjort sig gällande, är äfven, efter hvad Utskottet inhemtat, att förslagets antagande skulle hafva ett välgörande inflytaade på den utrikes vexelrörelsen. Det är ock oförnekligt att mera frihet deri än nu eger rum, skulle derigenom komma att råda; och att denna vexelrörelse skulle befordras genom lagens närmare anslutning till fremmande nationers lagar. De betänkligheter Utskottet ofvan framställt emot dels de serskilda lagstiftningarnes sammangjutning, dels vissa af förslagets principer, dels ock uteslutning af några i gällande lagstiftning gifna ordningstadganden, torde derföre böra vika; Och Utskottet anser följaktligen derifrån ej böra hemtas anledning att förhindra den reform i vexellagstiftningen, som med det Nådiga förslaget afses, som under flere af sist förflutna riksmöten utgjort föremål för Ständernas bemödanden, och som ej utan olägenhet i handelsoch affärslifvet torde kunna uppskjutas. Utskottet får alltså vördsamligen till Rikets Ständers antagande hemställa Kongl. Maj:ts ifrågavarande Nådiga proposition. Stockholm den 29 Juli 1851. Bih. till R. St. Prot. 1S50—5L T Sami. 1 Afd. 35 Haft. 5 STOCKHOLM, TRYCKT HOS N. MARCUS, 1851.
Om det var vid tanken på spelslantarne eller åt mors förskräckelse för näcken eller åt något annat är ej så godt att säga. Västen och bäst’jackan hade nu kommit på, och sedan fiolen inknuten i en rödrutig duk var fastspänd öfver axeln, nickade Erik adjö. »Adjö då och hälsa, och blir du hungrig på vägen, så jär ä’ fem pärpaltar i näsduken hänna.» Och med mycken omsorg stoppade mor matsäcken ned i jackfickan. På skidorna gick det nu med fart för Erik utför backar och gärden. Kylan, som varit svår alltse’n jul, hade slagit sig, så det var bara lusteligt att fara fram där öfver snön. Det började skymma på, och röda skyar som glödde likt eld, där solen gått ned kastade en underligt varm glans öfver allting. Dimman steg upp, där älfven gick öppen, och var som hvita slöjor, genomväfda med rödt. Och Erik vände skidorna utan att just tänka därpå ned mot forsen. Han hade aldrig varit där se’n i höstas. Om den nu bara hade en riktigt trolsk låt att lära honom ändå! Han kom ihåg, huru en gång, när han på en dans i somras satt och spelte för sig själf Lena hade blifvit alldeles stilla och sett så konstigt på honom, ända tills han slutade. Då sade hon bara »du spel’ allt vackert du Erik. Det ä’ alldeles som lärkalåt». Det var ju ingenting att ta’ sig nära af, men hon brukade aldrig säga något allvarsord åt pojkarne, utan dref och skämtade med dem för jämnan. Och pojkarne togo till godo de, fast hon var nog så morsk ibland, men så var hon också enda arfvingen till Sörgården och hade bara moran i lifvet. Stödd mot skidstafven, stod nu Erik där nere på forsnabben och tänkte öfver allt detta, och hur mycket bättre det vore, om Lena inte hade någon gård alls. Nu var det som om fjäll och sjöar lågo emellan dem. Men, huru det än var, skulle han i alla fall locka fram det bästa han kunde ur fiolen den här gången för att se, om hon brydde sig om’et mer. Och som han såg ut öfver forsen, var det liksom om något skymtade och blänkte i dimman där nere.
Hartmansdorff, Rosenblad, Adelsvärd, Åkerhjelm» fpppiusoch v, Schulzenheim Bilagor till Conslitutions-Ulskotttls Memorial, N.o 13. 49 ligt att för Statens räkning inlösa Acaderaiens privilegium, tillät Kongl. Maj:t likväl, utan någon anmärkning af sina rådgifvare, Academien att från början af år 1835 under loppet af 5 hvarandra påföljande år få emot ett årligt vederlag af 5200 lt:dr, som Kongl. Maj:t ville Academien försäkra, öfverlåta omförmälde privilegium uppå den, som af HofCansleren antoges att till fortsättning af Postoch Inrikes Tidningar utgifva en Svensk Stats-Tidning, och förklarade sig vilja, uppå Hof-Canzlerens anmälan, genom Handelsoch Finans-Expeditionen förordna, huru förhållas borde med vederlagsmedlens utbetalning, samt gillade och fastställde derjemte ett för den blifvande nya Statstidnings-Redactionens tjenstemannapersonal m. m. uppgjordt förslag. Derefter finnes Kongl. Majit den 11 November 1834, på Föredragandens och Stats-Rådets t) tillstyrkan, hafva anbefallt Stats-Contoret att af under händer hafvande medel lemna Sveriges Stats-Tidning ett förskott af 3000 R:dr, som under loppet af följande årets första qvartal borde, i den mon inflytande medel lemnadc tillgång, återgäldas; och den 19 Juni 1835, likaledes enligt Föredragandens och Stats-Rådets ledamöters k) tillstyrkan, hafva anbefallt Stats-Contoret att af under händer hafvande medel, till anskaffande af en snällpress för StatsTidningen, åt Hof-Canzleren utbetala ett förskott af 4500 R:dr, som genom behöriga räkningar skulle redovisas och om hvars godtgörande Kongl.
Utaf de för undsättningar vid missvexter eller felslagna skördar afsedda, i Riksgälds-kontoret innestående och till Kongl. Maj:ts disposition ställda medel, hafva Rikets Ständer anvisat följande tvänne anslagssummor att under innevarande år utgå, nemligen: l:o) Femtio tusen R:dr till beredande af arbetsförtjenst, medelst omläggning af vägen mellan Brunflo kyrka och PHgrimsstads skjutsstation i Jemtland; dervid Rikets Ständer, under förbehåll att behörig säkerhet ställes för vägomläggningsarbetets fullbordande, öfverlemnat åt Kongl. Majit att meddela de föreskrifter i öfrigt, som i afseende å berörda anslags användande kunna finnas erforderliga och med anslagets ändamål öfverensstämmande; 2:o) Femtiofem tusen R:dr, till beredande af arbetsförtjenst medelst anläggande af en allmän häradsväg mellan Pajala by och Juunosuando samt en farväg mellan nämnda by och Kengis bruk inom Pajala socken af Norrbottens län, med skyldighet för Pajala socknemän att utan vidare statsbidrag fullborda anläggningen af ifrågavarande tvänne vägar och dem derefter för all framtid underhålla; hvarjemte Rikets Ständer öfverlemnat åt Kongl. Majit att meddela de föreskrifter i afseende på dessa medels lyftning och användande, som kunna finnas erforderliga och ledande till det åsyftade ändamålets vinnande. § 146- I sammanhang med regleringen af utgifterna under Biks-statens Sjunde Hufvudiilel hafva Rikets Ständer beviljat och till Kongl. Majits disposition på Riksgälds-kontoret anvisat följande extra anslag, nemligen: l:o) till arfvoden åt jordebokskontorets tjenstemän, för år 1867 Tjugufyra tusen sjuhundra Ridr; 24 Stats-Utskottets Memorial N;o 135.
Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 18 Aug. 1823^ Preste-Ståndet d. aö Borgare-Ståndet d, 20 Bonde-Ståndet d. 22 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, rörande offentlighet vid Domstolar och vid Policekamrar i Städerne. S. A. K. I anledning af väckt fråga om införande af offentlighet uti Rättegångs-sättet, hafva Riksens Ständer med antagande af den grundsats, att hvarje medborgare bör ega öppet tillfälle , att sjelf inhemta kännedom om lagskipningens gång, samt med afseende derå, att aktningen för Lagarne och förtroendet till Domaremagten skola sålunda okas och befästas, funnit en sådan offentlighet vid Under-Domstolarne desto heldre böra ega rum, som Rättegången derstädes, efter urgammal sed , hittils hållits för öppna dörrar , samt då en Rättegång påkallar en större uppmärksamhet, i samma mån och ju högre den fullföljes, äfven böra tillåtas vid de högre Domstolarne, så ofta parter och vittnen der mundteligen höras; äfvenson Riksens Ständer icke ansett något hinder möta för medgifvandet af offentlighet vid Policekamrar i Städerne, enär sådane mål förekomma, i hvilka Policekammaren eger Domsrätt. Underdåniga Skrifvelser'. 387 I följd häraf få hos E. JK. M. Riksens Ständer i underdånighet föreslå , att till allmän efterrättelse följande stadganden måtte i Nåder meddelas: ’’Vid alla Under-Rätter samt vid Policekamrar i Städerne, då sådane mål der förehafvas , i hvilka Policekammaren utöfvar Domsrätt, skall rättegång för öppna dörrar hållas, ther icke, i afseende på vissa, anständigheten och sedligheten stötande, mål, genom särskilde Författningar annorlunda förordnadt är; och vare förthy , så länge det ske kan, utan trängsel för dem som till Rätten höra , eller med sakerna hafva att skaffa, ej någon förment att innevara, medan Rätten sitter, der ej Rätten nödigt linner, att öfverläggning till beslut inom lyckta dörrar hålla.
Man har sagt, att om lärdomar i skolan icke tjenade till något, med mindre de understöddes af exempel inom föräldrahuset, så skulle vår ungdom af de ringare folkclasserna, der elaka exempel inom hus så ofta förekomma, ej i allmänhet vinna mycket på våra läroanstalter. Jag har icke talat om exempel, utan om läran. Exemplen äro af stor vigt, men de dåliga äro undantag från läran och ej regel äfven i judehus. Jag har icke talat om någon viss saliggörande tro; men jag har yrkat, att man åt någon tro bör gifva företräde. Hr Lagerhjelm har redan besvarat anmärkningen, att det vore hardt, om Judarnas barn skulle lemnäs utan undervisning. Det är Judarnas egen sak att förskaffa den åt sina barn; men icke bör man lägga en sådan skyldighet på Svenska 4<>6 Deli 10 Maj f. m. samhället. Hvad gymnasierna beträffar, är förhållandet med dem, likasom med skolorna, att inga ämnen äro undantagna från den allmänna undervisningen, icke ens de gamla språken i den nu gällande skolordningen. Att då undantaga det vigtigaste af alla ämnen eller religionen, vore väl en parodi på all ordning. Hvad åter universiteten vidkommer, så läser man der religion och hvilket ämne man behagar, oberoende af sina medlärjungar. Jag finner således icke något hinder, att ju icke judebarn må tillåtas studera derstädes. Hr Dalman har häntydt på ett mål af tillämplig beskaffenhet till nu förevarande fråga, deri jag, i egenskap af Konungens rådgifvare, yttrat min mening. Han har förmodligen icke läst Statsråds-protocollen i. detta ämne, och det är icke tillständigt att här inlåta sig i närmare uppgifter, än den utgångna expeditionen visar. Men deraf synes, att den ifrågavar. ynglingens fader icke ville, att sonen skulle uppfostras i christna läran, utan att han skulle få välja hvilken tro han framdeles, efter anställd jemnförelse, ville antaga. Denna yngling bade ej heller varit i någon allmän Svensk skola, utan i den s. k. Tyska. Att en ephorus tänkt annorlunda i saken, betyder intet mera för mig, än min mening betyder för mina motståndare.
Den öfverdrifva ökade qvantiteten af Bancosedlar och derpå lydande Skuldförbindelser har icke uppkommit, såsom afkastning af en ursprunglig capitalförmögenhet i penningar, utan är vinsten på ett conjunetursspel. Ett exempel må upplysa förhållandet. Man köpte en egendom före 1809 för 5000 R;dr, och sållde den efter 1810 för 'dubbelt. *IS Den 17 April f in, Säljaren fick då hälften i BancoSedlar och hälften i intecknad skuldsedel Nu åter köper han egendomen för blott den intecknade skuldsedeln, och har sitt före 1809 använde capital i behåll. Om således han skulle få mindre Silfver för detta capital nu än före 1809» kan han väl ändå ej sägas ha förlorat. På detta sätt hafva likväl de flesta Capitaler uppkommit. Jag tror mig af det nu anförda kunna sluta, att den öfverklagade nöden blifvit i betydligaste mon förordnad derigenom att, medelst en större sedelmassas bringade i omlopp och bedrägliga utsigter, att, genom capitalers användande till jordbrukets utvidgning, vinna förkofran, jordbrukaren förleddes att begagna en conjunctur, hvars hastiga öfvergång haQ icke kunde förutse, och att jordbrukaren icke 1 k\ lätt kunde precavera sig emot det menliga inflytandet af en hastig förändring, som capitalisten kunde deraf draga fördel; samt att väl icke sedelmynteig ökade värde i förhållande till silfver, utan dess genom indragning förorsakade otillräcklighet för omsättningen och liqviden af de uppkomne skuldbeloppen gifvit den ett naturligt värele, i förhållande till jorden och dess produeter. Det misstroende, som säges hafva mött penningen, är något, hvarom jag icke kan göra mig begrepp. Huru skall man, om sådarit existerat, kunna förklara den begärlighet, hvarmed den samlats och den motvilja, som sports > Den 17 April f.m. 317 att använda den i reel egendom.
Upptagandet är således det sorn ej kan förnekas, vare sig ett enda Stand eller Konungen: det är förutsatt: det kan, i fall det i fråga stäl les, roen det belt ofver ej annars, särskildt äskas, ty hvilkendera af d,e bern Concurrénterna till derpå möjligen följande beslut, sorn äskar detta upptagande, gör detjT med stöd af den Lag, sorn är öfver dem alla. Emot enderas yrkande af detta upptagande för sin del kan alltså en mening yttras, mert ej något beslut lättas, ingen omröstning äga rum, således ingen röstberäkning: der åter ingen röstberäkning får gälla, der kunna 73 och 73 §. §. Riksdags - Ordningen icke användas: och det vöre ett af de för Staten mest vådliga förmeriartden, att något slags röstande kunde gälla emot någon enda i Grundlagen vare sig påbuden pligt, eiler medgifven rättighet. Desras helgd måste vara det gifna: och kunde nå gon - Deli 3 Juni. consia äfven Fyra enstämmige af de Fern rösiande myndigheterna deruti göra rubbning, sä vore det sedan lätteligen förbi med alla den Femtes rättigheter. Örn dessa slutledningar äro, som jag vågar förmoda, rigtiga, så upphörer närvarande fråga att vara så mörk, sorn den i början kunnat synas. Vanliga legislativa ärender skola bestämdt afgöras vid samma Riksmöte, då de blifvit väckta: comiitutionella icke så. För de förras sluteliga upptagande är tiden en annan Pleni - dag: för de sednare, en annän Riksdag. Jag vagar, hvad de förra beträffar, tro, att det, emot Grundlagens bestämda föreskrift, icke ens står i de Tvänne Rösternas magt att öfverenskomma om deras fullkomliga hvilande till annan Riksdag *). Hvad *) Ett enda mai af denna beskaffenhet har af samteli«a Riks-Ståndcn blifvit förklaradt hvilande till an ö nan Riksdag, nemligen frågan om företeendet a£ Justitia:-Ombudsmannens Diarier (1812).