Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har tyckt mig finna, att den proposition Grefve von Platen föreslagit, skulle närmast förena alla sinnen; det var nemligen den, att ConstitutionsUtskottets Memorial skulle återremitteras, med tillkåningifvande, att pluralitetens tanka vore, att, om 8:de momentet skulle borttagas, något annat cor« rectif borde såttas i dess ställe, utan att likväl uppgifva något visst. Herr Herta: Jag skulle anhålla, att proposition måtte göras till bifall af Utskottets Memorial, och att, i händelse något nytt moment skall insättas, ett särskilt förslag derom till Constitutions-Utskottet måtte inlemnas, ty annars uppstår fråga om ett nytt moments redaction, sorn vållar möjligtvis, att Stånden icke genast förena sig om det ifrågavarande momentets borttagande, hvarigenom åtminstone uppehåll förorsakas. Grefve Posse, Carl Henric, förenade sig med Herr Hjerta. Den Maji J> frii Friherre Åkerhjelm,s Af de anmärkningar som blivit gjordt;, synes sorn de personer, hvilka framställt dem, skulle önska något förslag i bredd med den af Utskottet föreslagne förändring. Detta får visserligen icke afslås, och jag tror fullkomligen att det vore med Grundlagen enligt, om med återremissen, ett eorrectif eiler alternativ förslag, såsom Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka, åtföljde densamma. Grefve von Schwerin': Enligt mitt begrepp om 56 kan icke någon annan proposition komma att göras, ån den: om bland de at Ståndets enskilta medlemmar mot förslaget gjorda anmärkningar, sådana finnas, sorn Ståndet adopterar såsom dess gemensamma tankar. Blir denna fråga med Nej besvarad, så förstås det af sig sjelft, att förslaget hvilar på bordet till nästa Riksdag. Herr Cederfelt}åld: Som hvarje Betän kande först bör till antagande framställas, så anhåller jag att första propositionen måtte blifva till godkännande af Utskottets förslag, sådant det är; och att, ifall den med Ja och Nej besvaras, proposition sedan måtte göras på återremiss, med någons anmärkningar, såsom Ståndets gemensamma tanka. Friherre Bjårnjijerna:
December 1860 föredragen och afgjord i sammanhang med den under samma dag i nåder utfärdade Tulltaxa. 202:o af den 28 Oktober 1860, angående regleringen af utgifterna under Riksstatens 9:de Ilufvudtitel. (205.) Vid föredragningen häraf den 23 November 1860, har Kongl. Majit i nåder befallt, att hvad Rikets Ständer härvid beslutit skall meddelas, så väl Statskontoret, till behörig kännedom och efterrättelse, som äfven öfrige under Finans-departementet hörande embetsverk, i hvad dem särskildt anginge, samt att för de personer, hvilka fått pensioner sig anvisade, nådiga resolutioner horde i vanlig ordning utfärdas, hvarjemte transsumt af Rikets Ständers skrifvelse till de öfrige Stats-departementerne, i hvad densamma rörda de hvarje af dessa departement tillhörande personer, expedierats. 203:o af den 26 Oktober 1860, angående regleringen af utgifterna under Riksstatens 7:de Hufvudtitel. (196.) Rikets Ständers vid regleringen af denna Hufvudtitel fattade beslut har Kongl. Majit, under den 23 November 1860, i nåder meddelat Statskontoret till kännedom och efterrättelse, äfvensom öfrige vederbörande embetsmyndigheter af samma beslut, i hvad dem särskildt rörde, del undfått; hvarjemte till Fullmäktige i Riksgäldskontoret nådigt Bref aflåtits angående de af Rikets Ständer beslutade anslag, som tillhöra extra Statsregleringen under Riksstatens 7:de Hufvudtitel. 204:o af den 29 Oktober 1860, med nytt Reglemente för Bankens styrelse och förvaltning. (210.) och 205:o af den 25 April 1860, angående förändrade föreskrifter om förvaltningen och utlåningen af Statslånefondens medel. (56.)
M. icke skulle finna nämnda förbud bora äga runi; deremot yrkades af andra helt enkelt bifall å Utsk:s förslag. R. o. Ad. beslöt, att utförseln skulle vara förbjuden och antog i öfrigt Utskts förslag med det bestämmande, att äfven ulförselstullen skulle, i händelse K. M. icke fann förbud böra äga rum, blifva sådan som Utsk. den föreslagit. Jern, gjutet: Casse rade Kanoner och Bo ni la e r s a m t M orsa r e. Af åtskilliga ledamöter yrkades, att utförseln borde vara fri från tull, hvilket af en ledamot bestreds under yrkande af bifall till Utskts förslag. Uppå derefter framställd propos., blef utförselstullen borttagen och Utskts förslag i öfrigt bifallet. Jern, gjutet: Grytor och Kittlar, Hällar af i J tums tjocklek och derunder, Kakelugnar, Lod och Lödjor till vigter af till och med i s keppu n d s vigt stycket, Stolpar till Gallerverk och Ledstänger dertill samt Slussportar. Utförseln ansågs af några ledamöter böra vara förbjuden; många andra yrkade bifall lill Utskts förslag. Denna sednare mening blef också af B. o. Ad. antagen. Utskottets förslag bifölls. Jern, smidt eller v a I s a d t: Ankare. Uti Utskottets förslag yrkades den förändring, alt tullvärdet måtte bestämmas till /fo r:dr och införselstullen till 4 rtdr per skeppund st. v.; hvilket af ft. o. Ad. bifölls, hvarjemte utförseln ansågs böra vara fri från tull. Jern, smidt eller v a I s a d t: R e 11 i n g a r af större eller mindre tänkjerns-dia meter.
Ur en helt annan synpunkt har en inskränkning af undervisningstiden i den öfversta af skolans klasser icke sällan blifvit yrkad, nemligen af det skäl, all tillfälle till arbete på egen hand må beredas de lärjungar, som stå nära att öfvergå till det sätt att studera, som är gällande vid universitetet. Men en sådan inskränkning är redan, och på ett lämpligare sätt, medgifven genom Skolstadgans 24 §, i hvilken det heter: ”Åt öfversta klassens lärjungar må Rektor en eller högst tvänne gånger i månaden bevilja en hel dags ledighet, hvilken bör användas till enskilda studier under Rektors eller vederbörande lärares kontroll.” Bättre än att öfversta klassens lärjungar skulle få för dagen en timmes ledighet, hvilken lätteligen kunde förspillas, synes det vara, om de få tillfälle alt på en gång och med samlad kraft genomgå ett ämne i dess sammanhang och sålunda förbereda sig för den akademiska frihet, till hvilken de snart komma att öfvergå. Att emellertid öfveransträngning egt och eger rum, alt den måste antagas bero dels af ett ovist nit hos lärare, som glömt att kunskapen ej stegras i mån af den Bih. till B. St Brot 1862 é 1863. 8 Sami. 31 Haft. 3 18 Allm. Besv.- och Ekon - Utskottets Betänkande N:o 118. intelektuela processens qvanlilativa uppdrifvandé, dels af sältet, på hvilket undervisningen ineddelas, dels af de i Skolstadgan för särskilda klasser föreskrifna kursers alltför stora vidlyftighet; allt delta är i Utskottets tanke otvifvelaktig! och innebär fullgiltig anledning till den hemställan Utskottet trott sig böra, i den form punkten litt. e) härnedan utvisar, föreslå såsom Rikets Ständers blifvande beslut i anledning af de framställningar, för hvilka Utskottet sednast redogjort, och hvilka Utskottet i öfrigt anser ej böra lill annan åtgärd föranleda.
Dansk rdr såsom lika med 2 rdr rmt hos oss, ehuru i sjelfva verket den förra med 3 och den senare med 2 öre understiger de resp. i och 2 rdr:na i svenskt mynt, hoppas jag sådant skola vittna om min månhet att icke beräkna de främmande tullsatserna för knappt i bredd med de Svenska. Jag öfvergår nu till sjelfva jemförelse-dokumentet *). Till de nu anförda exemplen måste jag inskränka mig, emedan jag icke vidare vill äfventyra att trötta R. o. A:s tålamod. Men jag vågar hoppas, att den sammanställning, jag åstadkommit, skall mer än tillfyllest lägga i dagen, att R. St:r å förra Riksdagen icke utan erfordorlig varsamhet behandlat det vigtiga ämnet. För brän - •) Se Tab. Litt. B. 1 slutet af häftet. Den 3 December e. m. 191 vin af alia slag, och således äfven Arrac och Rumm, förhöjde raan i någon mån införselstullen, — likaså för flera arter af Tobak; — den utgör nu, t. o. m. för råtobak af vissa slag, mer än 100 % å varuvärdet. Om R. St:r bifalla K. M;s förslag ang:de förhöjning af produktionsskatten för inrikes tillverkadt bränvin, torde deraf blifva en följd att äfven införselstullen för den utländska varan bör i samma mån höjas, ehuru de svårigheter, den Skånska kustbevakningen har att bekämpa vid tillsynen mot utländskt bränvins insmugling, naturligtvis blifva större, i samma mån frestelsen tilt oloflig införsel genom afgiftsförhöjningen ökas. Men eljest och i allmänhet kan jag icke, så vida ej särdeles påträngande finaneiella eller andra vigtiga skäl skulle förekomma, tillstyrka rubbning af de tullsatser, som nu äro gällande. Sedan man omsider å förra Riksdagen lyckats att bringa tulltariffen i ett någorlunda normalt skick, anser jag för framtiden ingenting angelägnare än stadga i afgiftsbeloppen.
Så gå timmarne — den vanliga ronden och räkningen af fångarne ega rum — ljusen släckas — logementen stängas — mörker och tystnad inhölja gården och byggningarna — och julfesten i fängelset är slut Men då jag kommer till det hem, där jag firar min julafton, • — då jag ser den festligt klädda våningen med julgranen och de af presenter öfverfulla korgarna, då jag ser de ungas glädjestrålande ansikten oih hör barnens skratt och jubelskrik — då är det, som hörde jag tusentals missljud möta mig, jag måste vända mig bort ifrån alltsammans, gå ia i mitt rum och under några ögonblick vara för mig själf ... Och länge efteråt, sedan mitt öga vant sig vid de ljusa rummen och mitt öra vid glädjeropen, ser jag i fantasien framskymta än ett trotsigt likgiltigt ansikte, hvars hårda drag inga julminnen förmå uppmjuka, än en sorgsen tårfylld blick, full af drömmar om barndomens försvunna julglädje. Men hos en del af fångarna väcka dessa erinringar från hemmet en ännu djupare längtan än kyrkan och psalmerna, och medan de andra prata, sitta dessa tysta för sig själfva, försjunkna i tankar, likgiltiga för allt omkring dem ... Där vid kakelugnen sitter t. ex. en strafffånge, en barnamörderska, med hufvudet stödt mot handen och det bref, hon nyss läst, liggande på knäet. Stora tårar rinna utför hennes bleka ansikte, och bröstet häfves upp oeh ned af den häftiga sinnesrörelsen. Jag går fram, helsar på henne och trycker hennes hand. Hon besvarar vänligt min helsning och reser sig upp. » Ni har fått bref hemifrån? » frågade jag tvekande. stå därutanför, » det var då riktigt rart främmande, riktigt, riktigt rart. Stig in för all del. Och så kommer fru Setterholm precis som efterskickad. Vi ha just kaffet på bordet ». » Tack, snälla fru Nykvist, det skall smaka mycket godt. Jag har sprungit hela morgonen i regnvädret. Men för att vara ärlig, så får jag lof att bekänna, att jag kommer inte alldeles utan ärende ». » Det dröjer vi med », sade fru Nykvist, » till dess vi värmt oss med en kopp ur glaspumpau. — Fru Setterholm borde skaffa sig en pumpa.
Man måste endast ta sig tillvara för att afsiktligen förskämma luften. Från husmoderns sida sker detta genom att hon undviker matlagning eller tvättning i boningsoch sofrummen, husfadern å sin sida måste afstå från all rökning i dessa rum. Hvad eldningen angår, så bör temperaturen om dagen under barnens vistelse i rummen vara 18 å 20 grader, och termometern bör ej hänga för högt, utan ungefär i brösthöjd på väggen. Vi måste nämligen besinna, att barnens lekar och sysselsättningar försiggå mest i de lägre delarne af rummet, som alltid äro kallare än de öfre luftlagren. Under natten kan i barnens sofrum — för så vidt de äro öfver diåldern — temperaturen få gå ned till 12, 13 grader, utan att det gör någon skada. Dock måste man alltid träffa försiktighetsmått, att de icke kasta af sig under sömnen och på så sätt förkyla sig. Detta bör just icke ske genom att binda fast täckena, utan ändamålsenligare genom att man ikläder de små långa nattdräkter af flanell. En mycket vanlig orsak till små barns 331 förkylning utgöra de kalla golfven i barnkamrarne. Som grundsats borde barn o m vintern aldrig uppehålla sig i rum, som ligga of van ouppvärmda lokaler, såsom förstugor, portgångar och dylikt; men äfven ofvan eldrum äro golftiljorna vintertiden kalla och deras inverkan på de små dess riskablare, j u mer de sätta sig ned på golfvet, krypa omkring och vältra sig där. Därför har man ofta utrustat barnkamrarne med mattor, täcken eller fällar, hvilka nog också förekomma många förkylningar. På senare tider har man emellertid förklarat mattorna krig, enär de äro dammgömmare och därför äfven kunna ge hemvist åt smittämnen. Men man bör ej utan vidare underskrifva denna dom öfver allt hvad mattor heter. Smittämnena måste dock komma utifrån in i bostaden, och på mattorna skulle de väl i regel fastna med smutsen från skosulorna. Men denna slags spridning af smitta tillhör utan tvifvel de sällsynta undantagen; vanligen förmedlas den genom tvänne personers beröring, genom att begagna främmande leksaker, genom klädesplagg och dylikt, och i sådana fall är det för smittans vidkommande likgiltigt, om en matta ligger på golfvet eller detta är bart.
Ridderskapet och Adeln ingifvef, till Lag-Utskot tet öfverlenmadt memorial, har Herr Friherre Alströmer, J., föreslagit att, med ändring af Kyrkolagens förenämnde §§, stadgas måtte, att den heliga 'Nattvarden bör förrättas före i stället för efter predikan. Såsom skäl till delta förslag har Herr Friherren visserligen anfört att, enär större delen af de församlingens ledamöter, hvilka ej ämnade begå Nattvarden, vanligen afiägsnade sig efter slutad predikan, derigenom uppkomme ett för nattvardsgästerna störande buller och sorl. Men i denna omständighet anser likväl icke Utskottet tillfyllestgörande anledning förefinnas för vidtagande af den nu ifrågastallda partiella förändringen i kyrkolagstiftningen ; hvadan Utskottet vördsamligen tillstyrker alt Herr Friherre Alströmers motion måtte lemnäs utan afseende. Stockholm den 21 September 1848. Ankom till Exp. Utsk. den 21 Sept., kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om rättighet för Borgmästare i de städer, der poliskammare icke finnes, alt kalla lill polisförhör vid vite och påföljd af hemtning. Uti ett hos Vällofl. Borgare-ståndet ingifvet, till Lag-Utskottet öfverlemnadt memorial, har Herr Hörnstein, C. C., föreslagit utfärdande af en författning af följande innehåll: ”När borgmästare i de Rikets släder, der Poliskammare icke finnas inrättade, anser nödigt att hålla särskildta förhör uti hos dem anmäldta polisoch ordningsmål samt till dylika förhör skriftligen kallar inom staden vistande parter, sakägare eller vittnen, äger borgmä Bih. till R. St.
Benämningen af nyläst, som i Utskms förslag förekommer, tror jag icke finnes i det af Vet.-Akademien afgifna förslaget. Jag skulle tro att man kunde vara nöjd med den vetenskaplighet, som är af Vet.-Akademien ådagalagd. Frih. Wrede: I afseende på den af den siste värde talaren framställde anmärkningen vill jag uplysa, att Akademiens förslag visserligen icke innehåller något bestämt i detta ämne, men af de anförda motiverna synes likväl, att Akademien ansett det önskligt om en sådan vigt på 100 Centner, serskildt för skeppsmätning afsedd, kunde linnas, ehuru hon ansett sig nödsakad att i saknad af en lämplig benämning för densamma afstå ifrån att föreslå den. Utsk:n, ibland hvars ledamöter funnos flere som fä - Den 8 Juli e. m. 171 stade synnerlig vigt vid den ifrågavande nya enhetens antagande, beslöto derföre att för densamma föreslå namnet nyläsl i den förhoppning att tillsatsen ”Afy” skulle begagnas till en början och sedan i tidernas längd kunna bortfalla, då endast läst skulle stå qvar, sedan detta tillägg genom den gamla lästens försvinnande ur bruk blifvit obehöfligt. Detta är således icke egentligen något nytt af Ulsk:n framställdt förslag, utan Utsk:n hafva endast föreslagit ett namn för en enhet, som Vet.-Akademien ansett lämplig, och Utskms förfarande härutinnan torde således icke anses såsom någon afvikelse ifrån Akademiens förslag. Gr. Mörner: Sedan Frih. Wrede nu angifvit skälen för Utskms förslag,må del tillåtas mig att i Ilrrmes minne återkalla de skäl, Frihm anförde för en stund sedan emot den nu brukliga T:ns bibehållande, nemi. att man icke skulle gifva ett gammalt namn åt ett nytt begrepp. Detta skäl, som jag för min del fullkomligt gillar, tror jag likväl genom det af Frihm nu sednast afgifna förklarande, att benämningen ny skulle framdeles falla bort och endast den af läst qvarstå, hafva blifvit något skakadt, och befarar jag, att
När sedermera föregäende utgifter afgätt, hwilka i händelse af trmande förändringar med Rikets mynt, böra ökas pä sätt, att den Stu. derande ungdomen och Lärande Corpsen aldrig blir lidande, äterstär säkerligen för Kronan ett betydligt öfwerjkott utom tillökningen i Bäls. mansbället, och detta allt utan att nägon derwid blir lidande och Hemmans Äboerne stola ändock wälsigna denna ändring. g6 Mantal, 1 Qwarn, 1 O, 5 Husmän, 29 Strandsittare hafwa werkeligen lill Kronan är 1694 warit pä cn kort tid indragne och sen äterstänkte. I den belägenhet Riket nu är, dä alla tillgängar behöfwa uppsökas, bör-det ej anses för oskäl att äterkalla denna donation, och när billigheten i allt pä detta sätt följes, kan jag ej eller se, att heligheten af de till plös olus anstagne donationer är störd; öfwer, tygad, att det är bättre sälunda ätkomma ve dödas gäfwor, än utsmälta och utpina de lef. wande. Skulle mitt förslag förefalla betänkligt och rättwisan af benna indragning sättas ifräga, oaktadt förut anförde skäl, säsom ledande till afbrott frän Testatvrs wilja, fär jag i desi ställe wördsamt hemställa, om icke det är större afbrott i Testators förordnanden, att Gymnasii ungdomen drager en ringa winst af denna dis» Position, dä deremot nägre fä personer med en hel menighets beständiga lidande hafwa mesta för» i6 Den iL October. förmon deraf. Skulle äter det ej pröfwas bil* ligt, att vä sätt, som förut nämdt är, tillägga Kongl. Maj.t och Kronan disposition af besia Egendomar, Hemman och Lägenheter; mätte ät» minst ne en förändrad och med Äboernes säker, het förenad disposition widtagas, dä önverckot. tct med mera förmon kunde anwändas till Sock. ne Skolors inrättande pä Landet.
Höghet KroilPrinsen samt deras Hof-Stat, dels till Equipagedels till Rid-Häsiar jemte andra förefallande behof, lemna icke någon tillgäng att af detta antal förse Kongl. LiflDrabamerne med Hästar, dä de till Hist stola göra tjenst hos Kongl. Maj:t. Dä Stats.Utstottet föreslagit, att de nu ifrägawarande 9 Hästar mätte underhällas pä Kongs. Hof-S»allek, har sädant stedt, för att bespara kostnaden af färstildt Stall.rum och aflöning för färstildt Stall-Betjening till besia Hästars ans och stötfes, som i annat fall blefrve nödig. Widkommande dernäst, att till Drabant-Corpsens Exercice mätte fä csmmenderaS Hä» star fran något af de närmaste Cavallerie - Regement ter; sä kan Utskottet icke finna, att detta kan medföra nägon tunga, stada eller olägenhet för de Ru» stande, enär härmed iakttages alla de omständigheter ivid Hästarnes wärd och skötsel, med mera, som Utskottet i desi förra Betänkande föreslagit och upgifwit. Utskottet tror ock. att det fall, dä Kongl. Majit i Räder kan tackas anbefalla Corpsens Ezcrcice torde sällan inträffa. I öfrigt bör Utstorter anmärka, att det för Stats» Werket skulle medföra en gansta betydlig kostnad, om Corpsen för detta hehyf skulle med egna Hastar förses. 5:0 Angående den af Longi. Maj:t fordrade En Million R:dr ärligen till Förswarö anstalterne. Sä wal uti färstildt Betänkande af den 29 November förledit ar, som uti det Utlakande StatsUtstottet afgifwil angäende Finance-planen, har Stats - Den 26 Zebruarii. »335 Stats - Utskottet anfört alla de skäl och omständigheter Utssottet ägt för Sitt tillstyrkande härutinnan, och derwid Utskottet nu icke har något widare att tillägga. Uti Wällofl.
Densammas räkenskaper för är 1855 utvisa från föregående år en tillgång af 2,210 R:dr 42 sk. 1 rist., inkomster under äret 8,722 Ridr 46 sk. 11 rist. samt en donation af 4,200 Ridr Banko, äfvensom utgifter för utdelning af 69,394 portioner mat till 148 allmosetagare, jemte åtskillige beklädnadspersedlar, lill ved, sjukoch begrafningshjelp samt till söndags-skolans uppehållande tillsammans 6,482 Ridr 4-1 sk. 6 rist., och för 62 barns underhåll och uppfostran på landet 1,509 Ridr 34 sk. 3 rist. samt en behållen tillgång till detta år af 7,992 Ridr 27 sk. 9 rist., allt Banko. I öfrigt hafva 19 barn af fattiga föräldrar i Fahlun hos antagne fosterföräldrar på landet njutit uppfo - n strän, hvartill kostnaden år 1855 utgått med 610 R:dr 46 sk. 3 r:st. Banko af de medel, aflidne Brukspatronen P. Forslind i lifstiden dertill anslagit. Af räntan å de till en räddningsanstalt för vanvårdade och vanartade barn inom Stora Kopparbergs län samlade medel, som vid 1855 års slut utgjorde ett under länets nödhjelps-kassedirektions förvaltning stäldt belopp af 13,142 R:dr 4 sk. 7 r:st. Banko, hafva under samma år till underhåll och vård åt 20 barn från Fahlun och särskilde samhällen inom länet blifvit utbetalde 548 R:dr 8 sk. berörde mynt. Uti Hedemora äro fattigvårdsomkostnaderne mindre än tillförene i anseende till de behöfvandes aftagande antal. Derstädes för välgörande ändamål stiftade, i förra berättelsen omnämnde inrättningar äga fortfarande bestånd. I Säter besörjes fattigvården i enlighet med derom gällande stadga.
Bref omförmälte vitesoch ensaksböter, visar sig uppenbart deruti, att den hälft, som då icke tillädes kronoåklagarna, skulle gå till Kronan, »såsom förut var stadgadt»; ty så var förut icke stadgadt om andra vitén, än dem som enligt allmänna lagen och särskilda författningar Domare och Embetsmän såsom deras ensak tillhörde före 1779, och hvarom då stadgades, att de skulle gå till Konungen. Imedlertid råder nu ej blott hos kongl. Commercecollegium, utan fruktansvärdt hos rätt mångå af våra domare, den föreställningen, att allt hvad vitesbot heter skall tveskiftas imellan Kronan och allmän åklagare; och jag har till och med kommit i erfarenhet deraf, att i Iråga om förvandling man likaså sammanblandat Kronans ensaksböter med sådana, som äro målsägares ensak, och förvandlat äfven dessa senare till enkelt fängelse, endast derföre, att äfven dessa kunna kallas ensaksböter, ehuru med sådana, som skola förvandlas till fängelse, aldrig kunnat menas andra ensaksböter än de, hvilka ådömas enligt Utsökningseller Rättegångsbalken och fordom varit Rättens eller Konungens Befallningshafvandes ensak. Jag misströstar, att lagen i det förevarande ämnet blir i allmänhet efterlefd, med mindre en förklaring utkommer, hvarigenom förordnas, att de böter och vitén, sorn enligt kongl. Förordningen den 20 Januari 1770 skola gå till Konungen och hvari hälften blifvit genom K. Brefven den 16 Nov. 1785 samt den 26 April 1786 tillagd fiskaler och kronoåklagare, ej äro andra än sådana, hvilka förut enligt allmänna lagen och särskilda författningar Domare och Embetsmän såsom deras ensak tillhört. Af en härvarande Tandläkare E. L. Fougelberg hade hos mig blifvit angifvet, såsom förment prejeri, att Svenske och Norske Generalkonsuln i Finland åtskilliga gånger af Klaganden tagit lösen för visering af pass med En rubel 5 kopek, då likväl rätta beloppet af sådan lösen vore endast 16 sk.