Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men under desamma finnes icke skälet till b fattningen, fÖljagteligen bör den sednares äfven upphöra och den första åtgärdens eller Justit:a50mbudsmannens insättande i embetet, leder till den andra, eller val af Suppleant genom Herrar Fullraäg-i 63 Den 9 Octoler /. m. J tige, ehuru Riksens Ständer åro tillstädes och kunna göra det. Detta gäller om man icke ingår i någon pröfning huruvida nytt val af Justitieombudsman bör anställas, eller ej. Ingår man i denna pröfning, så lärer man svår, ligen kunna förbise motsägelser mellan Grundlagarnes anda och dess bokstaf, och Fullmägtige deätomera böra undvika att gå Riksens Ständer och ConstitutionsUtskottet i förväg, i afseende på tillämpningen, som 26 § Justiti*- Ombudsmans Instruction ej i afseende på Supple* antens insättande, gör någon skillnad emellan Riksdags och annan tid, emellan Riksdagens början eller slut. Det står blott: dör JuftiticeOmbudsmannen, så skola de insätta Suppleanten i embetet. Men i början af en Riksdag eller innan Ständernas Lagtima val föregått, kunna ej Fullmägtige göra det, emedan ingen Suppleant finnes, ty suppleantskapet räcker enligt 98 §• Regeringsformen icke längre än till Riksdagens början. Får och bör man antaga conseqvence i lagstiftningen, så väl vid slutet, som i begynnelsen af ett Riksmöte, så är det äfven klart, att Survivancen efter det Lagtima valets förrättande icke påräknas taga sin början förr än den behöfves; eller elter Riksens Ständers åtskiljande. Origtigheten, att Bancooch RiksgäldsFullmägtige befatta sig med Suppleantens insättande i JustitiasOmaudsmans-embetet, eiler med väljandet af Suppleant under Ständernas sammanvaro, synes älven af det föreskrifna sättet dertill.
Maj:ts derom aflåtna särskilda Propositioner, beslutat, bland annat, dels att innehafvaren af Kronolänsmans-bostället Bökhult, Södergården N:o 2 i Kronobergs län, sedan detta boställe jemte dess ränta blifvit till Statsverket indraget, skall ega att af Statsverket uppbära kontant godtgörelse med 50 R:dr, mots växande boställsräntaix 20 R:dr och boställets till 30 R:dr beräknade afkastning, samt i hyres-ersättning 150 R:dr, dels ock att, emot det trenne särskilda länsmans-boställs-lägenheter i Malmöhus län, N:o 12 Norrton, N:o 25 Frenninge och N:o 31 Ramsåsa, likaledes komme att med deras räntor till Statsverket afträdas, för innehafvarne af samma lägenheter skulle å stat anslås ej mindre hyres-ersättning till nyssnämnde belopp, än äfven till fyllnad i länsmanslönerna ett belopp, motsvarande den hvai'je af ifrågavarande lägenheter påförda, men i lönerna inbegripna ränta, 38 öre, — varande, i följd af dessa beslut, landt-statens kontanta anslag tillökadt med omförmälda ersättningsbelopp, tillsammans utgörande 651 R:dr 14 öre, hvarjemte från totalbeloppet af de, jemlikt 1858 års RiltsBih. till R. St. Landtstaterne anvisade indelta räntor blifvit afdragne de hädanefter Kronan behållna räntorna af ofvannämnda Länsmans-boställslägenheter Bökhult, Norrton, Frenninge och Ramsåsa, 38 öre hvardera, eller tillsammans 21 Ridr 14 öre (se Tab. Litt, E), 18:o) Uti Kongl. Brefvet den 24 Februari 1837, angående reglering aflönevilkorcn vid Landshöfdingetjeusterna, var i allmänhet föreskrifvet, att de för dessa beställningar på lön anslagna boställen och lägenheter skulle, med vissa uppgifna undantag, genom Kongl.
Ur dessa skäl, och då det i allt fåll må vara ett billigt anspråk hos resande, att kunna utan öfverdrifvet dryg kostnad bereda sig fortkomst å allmänna farleder, anser jag skjuts - 77 legan viel entreprenadstationerne å bipostvägarne icke böra antagas högre, än till 80 öre per mil. Det system för befordring al post och resande, hvilket omfattas af Komiténs förslag till inrättande af posthållerier vid de större allmänna vägarne och inrättande af entreprenadskjutsning å de mindre, synes mig särdeles beroende af förhållandet med vägarnes beskaffenhet. I den mån desse äro fasta, och icke, såsom i en del orter i landet, åtminstone våroch liösttiderne djupa och tunga, skulle naturligtvis så väl posthållning, som åtaganden af entreprenadskjutsning, aflöpa med mindre kostnad. I många orter erhålla vägarne påfyllning allenast med fin sand, funjord, lerjord, dikestorf eller andra otjenliga ämnen, och blifva i följd deraf under nämnde årstider högst obeqväma och svåra att färdas, synnerligen med större åkdon. Att ett sådant förhållande skall hinderligt inverka på en för regelbunden befordring inrättad postfart, erfordrar ej någon utveckling. Då emellertid i anförde hänseenden behofvet af allmänna vägarnes väsentliga förbättring äger nära sammanhang med det ämne, som utgjort föremål för Komiténs behandling, har jag ur sådan synpunkt ock trott Komitén hafva bort uti dess betänkande antyda behofvet af föreskrifter om lämpliga åtgärder till allmänna vägarnes försättande och underhållande i sådant skick, som vore närmare förenligt med de befordringsanstalter, 0111 hvilkas anordnande Komitén framställt förslag., Af Herr Adv okatf skalen Rydqvist: „Lika med Komiténs öfrige ledamöter, hyser äfven jag den åsigten, att den skyldighet att befordra resande och post, som hittills ålegat städerna samt gästgifveri-, håll-, reservoch posthemman, bör, såsom naturaprestation, allmänneligen upphöra, samt skjutsoch postbefordringen derefter utgöras genom entreprenader på samtlige de skjutsningspligtiges gemensamma bekostnad. Men i tvenne omständigheter, som röra detta ämne, är jag med Komiténs flertal af olika mening.
Jag anser tvärtom sådant hafva blifvit af Utsk. ådagalagdt och förut, särdeles vid sista riksdagen, så tydligen visadt, att icke något tvifvel derom kan uppstå hos den, som vill underrätta sig om verkliga förhållandet. Äfven jag vet, alt inom PresteSt. en stark opinion finues för bibehållande af den gamla skjutsinrättningen; men då denna opinion är felaktig, tillhör det R. o. Ad. att fatta sin mening efter den upplysare opinion, R. o. Ad. förvärfvat. För öfrigt är det icke ovanligt att från ett visst håll höra antydas, att embetsmanna-inleresset skulle lida genom reformerna; mendet förundrar mig, att man så naivt, som Frih. Boye, kunnat taga detta interesse i anspråk för sin mening i en kammare, som består af nästan endast embetsmän. Man har äfven talat om diligenceoch ångbåtsinteresset, hvarpå man anhållit, att R. o. Ad. ej måtte göra afseende; men embetsmannainteresset, som väl också är ett enskildt, det yrkar man böra gynnas. Hvad diligencerua och ångbåtarna angar, är jag af den öfvertygelse, att det vöre nyttigt, om vi kunde erhålla så många diligencer och ångbåtar, att de blefve tillräckliga för communicationerna. Det skulle utgöra en vinst för landet och ett framskridande på den bana, man beträdt i andra civiliserade länder, der communicationerna äro lilligare, än hos oss, och således skjutsning oftare erfordras. Jag förnyar min anhållan om bifall till Utskts förslag. Frih. Rantzou, Joli. Alb., förklarade, att han i allo instämde med Hr Dalman. Ilr von Troil: Frih. Boye har yttrat den förmodan, att hvar och en, som hade verklig sakkännedom, skulle instämma med honom. Jag vågar deremot tro, att icke blott hvar och en af dessa ledamöter skall inse hela tomheten af de motiver, han yttrat, utan äfven att detta skall vara fallet med dem, som allenast så mycket inträngt i ämnet, att de genomläst Utskrs betänk.
Jag slutar med den anhållan, att R. o. Ad. måtte behjerta den af mig nu gjorda framställning. Frih. Raab, Adam Christian: Jag kan icke neka att det förefaller mig såsom R. o. Ad. skulle förfara med alltför mycken brist på konseqvens, om R. o. Ad, under nuv:de förhållanden bifölle hvad StatsUtsk. i denna punkt tillstyrkt. Ii. o. Ad. har nemi. afslagit Utsk:s förslag, att medel skulle anvisas till jernvägsanläggningar både söderut och norrut ifrån Stockholm, vid hvilket förhållande, och då man icke på förhand kan veta huruvida en eller tvenne jernbanor i en framtid komma att utgå från denna stad, det vore i min tanke högst olämpligt att nu genast bevilja anslag till dyrbara bangårdsanläggningar härstädes. Deremot och för den händelse, att medel till en från Stockholm utgående jernväg skulle ännu vid denna Riksdag beviljas, vore det icke olämpligt att frågan om bangårdarne liölles öppen; hvarföre jag tager mig friheten föreslå, att denna punkt måtte blifva till StatsUtsk. återremitterad, på det att RiksStånden, sedan frågan om jernvägssträckningen från Stockholm blifvit afgjord, måtte blifva i tillfälle att i afseende å bangårdarne härstädes fatta ett med den förra frågans afgörande öfverensstämmande beslut. Yi känna alla, att i frågan om en jernväg söderut, ifrån Stockholm, tvenne Stånd stannat emot de tvenne andra, så att frågans utgång ännu är oviss. Vid detta förhållande, och då det, för den händelse att medel för sistnämnde bana skulle vid denna Riksdag beviljas, ingalunda vore ur vägen, att anslag till en bangård här i staden jemväl beviljades, torde denna punkt, på sätt jag redan tillstyrkt, böra till Utsk. återremitteras. Jag får härjemte tillkännagifva, att, enligt min åsigt, StatsUtsk., vid tillstyrkandet af anslag till en bangård här i Stockholm, bör fästa det vilkor, att denna stora och mäktiga kommun skall handla lika oegennyttigt, som andra mindre kommuner, och således sjelf uplåta den för bangårdens anläggning erforderliga plats.
S. D. Prol.-Utdrag den 5 December 1862. 121 S. D. Remitterades till Stats-Utskottet följande motioner, nemligen: JVS 213, af Friherre Cederström, Rudolf, angående de af Kongl. Majit till samroanbindningsbanan genom Stockholm äskade medels anvisande till nordvestra stambanan, tillika med åtskilliga i anledning deraf afgifna yttranden; JVS 213, af Friherre Raab, Adam Christian, angående de jernbanor, som af Staten böra i främsta rummet byggas och understödjas, m. m., tillika roed åtskilliga i anledning deraf afgifna yttranden; JVS 219, af Friherre Hermelin, Fredrik, angående anvisande af medel till byggande af en jernbana från den af Kongl. Majit föreslagna norra stambanan till Upsala öster om Sigtunafjärden; JVS 242, af Friherre Creutz, Steffan, angående grundskatternas afskaffande; JVS 237, af Friherre Stjernstedt, Johan Wilhelm, angående anslag för norra stambanan öster om Sigtunafjärden öfver Upsala åt Sala; samt JVS 238, af Herr Heykensköld, Carl Johan Edvard, om en gemensam jernvägsstambana från Stockholm till Husby—Odensala öster om Sigtunafjärden, tillika med tvänne i anledning deraf afgifna yttranden. S. T). Remitterades till Bevillnings-Utskottet en af Friherre Creutz, Steffan, väckt motion, JVS 263, angående förhöjning af bevillningen å fastighet, m. m. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet följande motioner, nemligen: JVS 232, af Herr von Qvanten, Emil, angående utfärdande af en författning, rörande den artistiska förlagsrätten; JVS 236, af Friherre Creutz, Steffan, angående giftomannarättens upphäfvande; samt JVS 262, af densamme, angående anställande af edsvurna protokollsförande vid Häradsoch Rådstufvurätter, jemte ett i anledning deraf afgifvet yttrande.
Bevillningsutskottets Betänkande N.o Sj. 57 gens redaction, lemnats all den uppmärksamhet och allt det afseende åt de deruti gjorda framställningar, som med Utskottets pligt och öfvertygelse instämt, hvarigenom Utskottet äfven nu anser sig hafva besvarat och handlagt alla till Utskottet, rörande allmänna Bevillningen, remitterade Motioner. Slutligen torde Utskottet få anmärka, att, då Rikets Höglofl. Siänders definitiva beslut ännu icke blifvit grundlagsenlig! fattadt i följande 3:ne frågor, nemi.: 1:0 angående sättet och vilkoren för Salu-accisens uppgörande; 2:0 om befrielse eller lindring i Bevillningen för Krono-Lotsar och Lotsdrängar; samt 3:o angående väckt motion, att Vaktare vid flygsands-fälten må befrias från Bevillning; så kan Utskottet för det närvarande, rörande dessa ämnen , icke vidtaga annan åtgärd, än att afvakta dessa beslut till behörigt iakttagande. 58 Til. lill Bevillning-Utskottets Bet. N.o Sy. De Reservationer, som härvid förekommit, bifogas vördsamt. Stockholm den \\ Reservationer: Af Herr von Törne, M.: ”Jag reserverar mig emot Utskottets fattade beslut, att Gesäll, som är utan försvar, må erhålla vidsträcktare rättigheter i anseende till dess skattskrifning, än nu gällande Författningar stadga. Så länge Skrå-Ordningen finnes , synes mig en förändring, på detta sätt tillkommen , origtig. Jag anser icke Bevillnings-Ulskoltet ensamt ega rättighet att föreslå något i detta afseende, annorlunda än i förening med Lagoch Oeconomie-Utskotten. Sjelfva Förslaget är dessutom skadligt, emedan det bidrager dertill, att Mästare blifva utan nödigt arbets-biträde; det uppmuntrar äften liderliga Gesäller, hvilka egentligen äro de, sorn tillfälligtvis sakna arbete och försvar, att kringstryka i landet, då en mängd oordningar och äfven brott af dem icke sällan föröfvas.” "När till allt detta kommer, att Oeconomie-Utskottet redan uppgjort förslag, att CALCUL öfver den af R.
(ger Aron pengar) Jag börjar på att misstänka dina kalkyler på sednare tider, och jag vill hädanefter observera dig. ARON (hälften förskräckt och hälften skämtande). ÖFVERSTEN. Det är alltid en lycka, att bli observerad här i verlden. Du slingrar dej som en hal orm. ARON. ÖFVERSTEN. Ja, man ska' alltid ha vålnaden af något djur. Af hvilket djur har jag då vålnaden? Af en klockarkatt. Hvarför det, då? ARON (funderande). ÖFVERSTEN (leende). ÖFVERSTEN. Jo, han smeker presten, går ofta i kyrkan, och leker med det allraheligaste. Aron, håll styr på din tunga. Ska' ske. ÖFVERSTEN (retad). ARON (bockar sig). ÖFVERSTEN. ARON. Nå, du såg inte grefvinnan sedan? Jo bevars, jag letade just efter öfversten, för att öfversten skulle bevittna en liten tetê à tête mellan grefvinnan och unga Berthel, Fannys fosterbror. Du ljuger. ÖFVERSTEN. ARON. Gud bevara mig! Nej, jag hörde, under det jag smög förbi, att grefvinnan beställde honom hit för att renovera några dörrstycken, på det de oftare skulle få råkas. Det ska' snart besanna sej. Om hon kunde Ja, jag vill visst inte stifta något ondt mellan äkta makar, men sanningen går framför allt. Nå, låt mig nu höra nyheten, som du sålde åt mig i går. Jo, löjtnant von Wuldt är nu här i Sverige. ARON. ÖFVERSTEN. ARON. ÖFVERSTEN (med dämpad vrede). 129 ÖFVERSTEN (reser sig upp). Hvad säger du? Rudolf von Wuldt? Han lefver då ännu? Ja, nästan lika liflig och kraftfull som förr. Hvar har du sett honom? ÖFVERSTEN. ARON. ARON. Han bor, såsom en resande sjökapten, i djupaste inkognito på Sara Berthels värdshus. Är du säker på det? ÖFVERSTEN. ARON. Jo, gunås. Vi ha redan gjort närmare bekantskap.
Expeditioner lill Kongl. Maj:!, Rikets Ständers: — JN:o 289. med öfverlemnande af lörnyad instruetion för Riksens Ständers Revisorer» i livad sorn rörer deras befattning med Statsverket. XXIII. 4°2. — N:o 290. angående ett särskildt anslag till befrämjande af göromålens behöriga gång inom Statscontoret. XXIII. 4o2. — JV:o 291. angående tiden för nästa revision af Stats-» Bankooch Riksgäldsverkens räkenskaper och förvaltning. XXIII. 402. ■ — N:o 292. angående handlingars aflemnande från Statsexpeditiotterna till Riks-archivet. XXIII. 4°2. — iN:o 293. angående understöd till tle brandskadade i staden Falkenberg. XXIH. — N:o 2g'j. angående tillämpningen af föreskrifterna om kronobrefbäringen. XXIII. 402- — K:o 2g5. 0111 postförfaltningarnes öfverseende, sammanförande och lifgifvande på trycket. XXIII. 402. — N:o 296. j anledning af väckt fråga om förhöjd skjutslega vintertiden emellan Grisslehamn och Eckerön, samt angående befrielse från skyldigheten för Wäddö sockens innevånare att underhålla vissa byggnader vid Grisslehamn. XXIII. 4°2. — N:o 297. angående ersättning till rotehållarne för slitning af soldalernes klädespersedlar m. m. under arbetscommenderingar för enskildta bolags eller corporalioners räkning. XXIII. 4°2. — N:o 298. angående rättighet för postiljoner att medhafva förbtidssedlar. XXIV. 143. — N:o 299. angående stadganden för Förlikningscomiteer. XXIII. 402. — N:o 3oo. angående framtida indragning af Bergscollegium. XXIII. 402.
Fröken utpustande, "nu har jag tagit lägenheterna häromkring i sigte, jag har ofta hört talas om detta Vestanby, men ännu aldrig varit på stället; det går verkeligen ann, vore ej gångarne så välsignat fulla med sand, och de här tjocka alléerna så evighets långa; jag är så all, som hade jag nyss slutat ett uthållande potpouri med Wridman." "Det är intet under att fröken tröttnat", svarade jag, under högskratt, ty de tjocka alléerna, samt Wridman, retade mina skrattmuskler med oemotståndlig magt; "Fröken har ju också nu genom nejden anfört en ordentlig galopade; till en dylik skulle icke heller jag, ofta finnas hugad; men vi kunna ju taga oss hvila härinvid, se här! till exempel, (jag visade henne en skuggrik plats) här intränger ej en enda solens stråle." Vid dessa ord intog äfven jag en invid den henne utvisade, "hvar? här ?" mumlade fröken, seende sig ikring, samt lyftande på sin ljusröda gros de neaples klädning; "jag är rädd gräset fläckar min klädning", tillade hon sluteligen, tvekande att nedsätta sig; "Nå, det kan ju lätt undvikas", afbröt jag, öfver platsen utbredande min näsduk, "se så". "Ack tack min goda Mamsell", complimenterade fröken, under det hon nu varsamt nedsjönk, "jag var bra galen som ej tog min klädning à Organdi, det jag likvisst först ärnade, den är redan något uttvättad, och hade alltför väl dugat, då Mamsell endast är klädd i bomullstyg." Här undföll mig åter en blick, men den sista på min drägt; "denna skarpa malice, bästa Fröken, ehuru jag som sådan ej gerna ville anse Frökens ord, skulle falla i god jord, om jag ej varit fullkomligt okunnig om den lilla tillställning Friherrinnan här ute gjort; var öfvertygad om det jag i motsatt fall ingalunda genom en mindre vårdad klädsel skulle blottställt mig att visa Friherrinnans gäster någon vanvördnad."
Enkelheten för de trafikerande skulle måhända till någon del vinnas, men de trafikerande sjelfve, d. v. s. BorgareSt., och de af af detta Stånd, sorn äro ledamöter af StatsUtsk., och de sorn yttrat sig vid remissen af den K. propus, (hvilkas antal är ganska stort) hafva icke ansett beqvämlighelen för dem vara af den vigt alt den kunde uppväga de olägenheter, som i öfrigt, genom införande af nu ifrågasatta ordning, skulle uppkomma. Genom antagande nemi. af det nu gjorda förslaget, skulle en ovisshct uppkomma ifrån del ena året till det andra hvad hvarje stad kunde hafva att som inkomst påräkna af tolagen. Det är allmänt kändt, att tolagsmedlen äro anslagne till vissa ändamål inom slädcrne, såsom upprensningar af inlopp, uppmuddringar af hamnar, quaiers uppmurande, bryggors underhållande och nybyggande, inqvarteringskostn ad ers bestridande, äfvensom på en del ställen till aflöning åt magistratspersoner och vissa städernes embetsmän. Delta är olika för olika städer, hvilket allt i K. Conon.coll. utlät, i ämnet .blifvit särskildt, specielt och ganska vidlyftigt upptaget och i StatsUtsk. varit föremål för undersökning. Ulgifierue för ofvannäraude ändamål äro af beskaffenhet all hvarje stad bar af nöden att något så.när veta hvad som år efter annat kan vara att påräkna såsom inkomst, för alt kunna reglera sin stal derefter, och anordna de allmänna arbeten, sorn äro ett villkor för lolagens bibehållande, och på mäuga ställen ett villkor för möjligheten att kunna drifva den utrikes handel, som en stapelstad hittills drifvit, nemi. för alt hålla hamnar och inlopp i det skick att fartyg kunna inoch utlöpa. Denna iukomst, eller tolagen, skulle, om den K. propus. bifölles, icke allenast vid hvarje riksdag kunna af Ständerne bestämmas, i öfverensstämmelse med beloppet af den upp - Den 23 Ja n u a t i.
Att de Läroverk i allmänhet, hvarvid den ungdom, som egnat sig åt krigstjensten, erhåller undervisning, måtte i möjligaste måtto blifva svarande mot sin bestämmelse, och de förbättringar dervid införde, hvilkas nytta sednare tiders erfarenhet i andra Länder ådagalagt, har likaledes utgjort ett vigtigt ämne för Kongl. Majas omsorger, Krigs-Acadeinien pa Carlberg har erhållit en ny organisation och förbättrade undervisnings-methoder, Afven har den vid Qrlogsflottan befintlige Skepps-Gosse-Schola fått en annan lämpligare inrättning, och den genom sina lika snabha som säkra verkningar utmärkta vexelundervisnings-methoden blifver der införd; en method, som likaledes kommer att begagnas vid Amiralitets Barnhus-Scholan i Carlscrona, Olämpligheten deraf, att Upplands och Södermanlands Regementer, som hafva ett betydligt antal Beväringsmanskap från Upsala och Nyköpings Län sig anslaget, tillika skulle mottaga detta manskap i Stockholms Stad och Stockholms Län, har icke undgått Kongl, Majus upp. märksamhet, och för att förse detta manskap med eget Befäl, utan att betunga Statsverket med nya utgifter till dess aflönande, har Kongl. Majit vidtagit en ny organisation af Sin Lif-UrabantCorps, till följe hvaraf densamma, under namn at Lif-Bevärings-Regemente, jemte fortsatt tjenstgöring hos Kongl. Majit och Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen, i vapen öfvar den ungdom, Konungens Nåd. Berättelse, 43 som, i Hufvudstaden och Stockholms Län, till. hör Beväringsmanskapet. Vid Rikets Ständer? sednaste sammankomst fastställdes en reglering af Beklädnadssättet för Indelta Infanteriet, och har, sedan vederbörande blifvit hörde, Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse dermed, låtit utfärda Sin Nådiga Förordning om ett förändradt beklädnadssätt för denna del af Arméen, äfvensom ett Circulaire om hvad, i följd deraf, iakttagas bör i afseende på de den tiden tjenande soldater: hvarjemte Kongl.
Devaf, £5eftgtningö* inftrumenter, ©eontetrijfa £f>avtov, JXefolutioner, meD f>n>aD meva, forn föv ‘ftpbpggenö anlägganDe forDvaé; Dbferoa tioner, font angå kronans cäntov eliev f>ävvöva fvån veDogö* velfe för DtöponeraDe tneDel; Dnera, allmänna, fe ?lnföfningar; Dr lofö-feDlar för enjfilceö tjenftehjon; ^enfionev, fe fattige; $>eitfionö*caöfov; ^ermiöfiottö*feDlar, font af .Officerare utgifmaö föv Qiovporaler roiD infanteri-Secgementevna famt 0olDater odj föåténtän, när De i fine angelägenheter ej refa utom Sänet; bövanDe
Tvenne StatsUtsk:s ledamöter hafva under öfverläggningen här belyst motiverna lill Utsk:s betänk., men jag anser mig likväl böra, i afseende på beräkningen, ytterligare meddela några uplysningar utöfver hvad redan derom förekommit. Boupteckningen uptager visserligen, sedan de enskilda skulderne blifvit afdragne och med undantag jemväl af den ifrågasatta skulden till kronan, en behållning af omkring 17,500 r:dr. Jag vill antaga att lösöreboet, som ingår i denna summa med omkr. 6,400 r:dr, 480 Den 15 Mars e. m. vid realisationen kunde upgå till ett par tusende r:dr mera; men förhållandet är alldeles motsatt med den fasta egendomen, bestående af i Glasfors bruk med lillhörigheter, i Wermland. Denna Bruksandel är uptagen i taxeringsvärde och derefter äfven i bouptecknin» gen till 39,000 r:dr; men efter de uplysningar jag nyligen från tillförlitlig källa erhållit, kan denna egendom, som är graverad med 22,000 ndrs skuld, svårligen f. n. anses ega högre försäljningsvärde än 25,000 ndr. Den har nemi. i långliga tider varit utarrenderad. Arrendatorn har mer än tillbörligt afverkat skogen, som varit egendomens förnämsta värde. Derigenom är det lätt förklarligt, alt egendomens värde väsendtligen förminskats. Yi hafva dessutom på detta rum för endast få dagar sedan hört bekräftas, att bruksegendomar i allmänhet icke numera äro så afsättliga, som förr. Jag har vid detta tillfälle i mina händer ett lagfartsprot. afår 1844, som utvisar alt en annan tredjedel i samma egendom blifvit försåld för endast 28,000 ndr b:co. Lemnar man nu ock å sido den omförmälda enskilda npgiften, så lära väl dock, med afseende å köpeskillingen för fasta egendomen, förhoppningarne svårligen kunna sträckas längre än till ett mot nyssnämnda försäljningssumma svarande belopp.