Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det torde icke kunna förnekas, att, dä stambanorna skola af statens medel bekostas, och för staten likasom för den enskildte de sannolika inverkningarne af kostsamma företag pä dess finansiela ställning hufvudsakligen böra mätas efter deras förhållande till inkomsternas, belopp, sä framstär statsjernbanornas för hällande tiil staternas kr,alter riktigast, dd man betraktar deras utsträckning i jemförelse med hvarje stats inkomslbudget. Om förslaget antages, skulle Sverige komma att ega statsbanor i större utsträckning än något annat land i Europa iiu eger. England och Frankrike, som hafva, det lörra nära 1300, det sednare mer än 600 Svenska mils jernväg, hafva inga statsbanor. Österrike och Preussen hafva, det förra 80, det sednare 90 mils statsbanor, dä Sverige skulle komma att ega mera än ISO. Af Belgiens jernvägsnät, (91 mil) äro blott 55 mil bygdå af staten. Om det föreslagna systemet af omkring 150 mil utföres, kommer säledes Svenska staten att fullborda, ega och förvalta en betydligt större jernvägssträckning än Kejsardömet Österrike nu eger; det skulle fä 60 mils eller 68 procents längre statsbanor än Preussen, som likväl har en mer än tiodubbel statsinkomst; Belgien, med en lyradubbel budget, har knappt mer än en tredjedel af den statsbansträckning, Svenska staten skulle utföra; Bajern, som gär närmare till de förhållanden, hvilka här skulle uppkomma, men likväl eger en tredubbelt så stor budget, har knappt utlört mer än hälften sä stor jernbansträckning, som Sverige skulle åtaga sig, och de stater, hvilkas finansiela tillgångar synas nära motsvara beloppet af Svenska budgeten, såsom Sachsen, Wurtemberg, Baden, hafva hvardera omkring V5 af den jernvägssträckning, byggd på statens bekostnad som den, hvilken Sverige skulle under nämnda förutsättning utföra. Sistnämnda Irenne stater äro dock samtligen genomfartsländer, så belägna, att en stor jernvägsrörelse, oberoende af den, som landel sjellt förmår kalla till lif, från liera sidor söker sig väg genom deras område.
Jag har ej ssgt, att om en Engelsk sågägare, derest tullen blott bleföo procent, finner sin räkning i att utföra blockar, Engelska Regeringen derföre skulle underlåta, att lägga taxa på förädlaren, ntcn jsg har velat visa att när det är ett factum som den sisie talaren ej kunnat bestrida och hvarom jag här kan förete tryckt utdrag ur Engelska tullförfattningen att tullen för 120 st. plankor verkeligen är t9 L. 19 s. St, så har sådant blifvit ej endast gjordt för att tvinga oss att sälja blockar utan derjemte af flere andra orsaker. Förhållandet är sådant att Engelska Regeringen söker att på allt sätt att skydda sina Colonier i Canada som skeppa ut trädvsror, men hvilka i anseende till qvaliteten äro sådane att de ej kunna täfla med de nordiska. Om Herr Cederschjöld så önskar skall jag tili honom kunna öfverlemna en rapport af Commitéen i England sorn visar orsaken, hvarföre tulltaxan å denna artikel uppptager så hög afgiftJag kan ej förändra min öfvertygelse, att om tullen sättes under 200 procent, följden skulle blifva att England ej skulle köpa våra plankor, utan endast blockar och att för en illa förstådd regelmässighets skull alla våra sågverk skulle komma att stå overksamma, hvaråt man ej Skulle gratulera sig örn några år. Jag| tror att 920 Ven 2o Augusti e. m. nian i dylika fall som detta mindre bör gorr* afseende på Conseq;u-nce, och häldre hålla sig vid hvad erfarenheten lä»er samt förnyar således min anhållan Om Herr Grefvsns och LandtMarskalkens proposition, att tullen ä Utförseln af sågblockar måtte blifva 200 procent. Herr Hjerta: Jag tror, att Herr Cederschjöld» yttrande kommer deraf, att denoa discussion är en fortsättning af en discussion , då han ej var närvarandehvad sorn stadgat min öfvertygelse, är den berättelse Engelska Committerande 1821 afgåfvo, och hvaruti man finner, att dst lärer vara genom en ovarsamhet, som vår trädhandel kommit uti ofördelaktigt skick.
Godkändes. Frän Hederv, Bonde-Ståndet. S. D. Börjades föredragningen af Stats-Utskottets Utlåtande M 51, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Fjerde Hufvudtitel; och medhunnos härvid de sju första punkterna, uti hvilka Ståndet beslöt, på sätt här nedan förmäles: Första punkten: med afslag å Utskottets hemställan uti momentet a), biföll Ståndet momentet b) med nedsättning af det föreslagna anslaget åt arméeförvaltningen till 118,700 R:dr R:mt; Andra och tredje punkterna biföllos. Fjerde punkten: Under medgifvande, att det för krigsakademien uppförda anslag, 79,888 R.dr 25 öre, såsom tillgång för organisationen, förblefve orubbadt, af slog Ståndet hvad i öfrigt blifvit i punkten hemstäldt; Femte och sjette punkterna biföllos. Sjunde punkten, mom. a), af slogs och mom. b) återremitterades. S. D. Fortsattes den i förmiddagens plenum började föredragningen af StatsUtskottets Utlåtande M 51, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Prot.-Utdrag den 28 Februari samt 2 och 3 Mars 1866. 179 Fjerde Hufvudtitel, dervid beslut fattades i följande delar af Utlåtandet, på sätt här nedan förmäles: 8, 9, 10 och 11 punkterna bifollos; 12 punkten: mom. a). Det till löneförhöjning åt verkmästaren vid Svea artilleri-regementes tygstat af Kongl. Maj:t äskade belopp, 2,000 R:dr, beslöt
Marskalken hemställde, om icke, sedan Kongk Maj:ts Nådiga Proposition till Riksens Ständer, angående beviljande af ett Lånebiträde af 200,000 R:dr Banco TransportSedlar, till understöd för Götheborgs Stad, blifvit d. 23 dernes till BancoUtskottet remitterad, samma Utskotts den 306 Den 25 Majk 22 sistledne April afgifne samt den 27 i samma månai förmiddagen på bordet lagda Betänkande i fråga om begärdt Lånebiträde af Banquen till Götheborg-! Stad, kunde återremitteras till bemälte Utskott, fqr att deröfver, i sammanhang med Kongl. Maj:ts Högstberörde Nådiga Proposition, förnyadt Utlåtande afgifva} hvilket bifölls, Upplästes till justering ExpeditiönsUtskottets insända Förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl, Maj:t om Skjutsväsendet och de i detta ämne nu gällande Författningar. Herr von SchulzenheimDavid, den äldre: Hvad Oeconomias Utskottet behagat anföra om nyttan af Forvagnar är ganska rigtigt} men som Utskottet derjemte tror, att Gästgifveri-skjutsen bör fortfara, kan jag ej underlåta anmärka , det jag ej förstår, hutu dessa stridiga idéer kunna med hvarandra stå tillsammans. En större tunga för jordbruket finnes ej, än den olycksaliga sk jutsnings-skyldigheten. Det är bevist, att Hålloch Reserve skjutsen dagligen borttager 4000 dagsverken, eller omkring en och en half million om året. Utom den dyrbara tid, som genom detta onus förslöses, medför det tillika oseder af hvarjehanda art, väcker hätskhet och parti anda emellan Stånden samt utsprider härjande sjukdomar och gifver i synnerhet åt den veneriska smittaa en förökad fart} och när hela den civili - Deli 25 Maji. serade verlden är befriad ifrån denna Lands» plåga, så måste det vara tid att äfven i Sverige med alfvar tänka på ett förslag till dess afskaffande.
Men härtill kommer, att vid dessa beräkningar Utsk. sträcker sina organisationsplaner lungre än som skett vid beräkningen af tillgångarna, enär bland annat äfven omröres en afsittning för Jemtlands Häst-. jägare-reg:te (torde böra heta Jemtlands HäStjägare-corps), hvarigenom Utsk. kommer att i sina calculer göra besparing, som det dels heter, för Jemtlands Hästjägare-regltes halfva exercis-scjvadrons kostnad , dels för halfva Jemtlands Hästjägare-sqvadrons exerciskostnader. Att vid så lösa, och på hvad Utsk. tänkt sig framdeles kunna ske grundade, beräkningar, upplaga granskning af siffror, vöre ett ändamålslöst arbete, och jag förbigår det således. 15 en 7 Maj f. m. I hvad angår vapenöfningarna, inskränker jag mig derföre först till att bestrida indragningen af indel ta cavalleriets sqvad rons mö ten till fot, enär de, utom den nytta de medföra för truppens daning, tillika göra en längre utsträckning af mötena till häst mindre behöflig; vidare att hemställa till Utsk., huruvida Ulsk. anser lämpligt att blottställa de till läger sammandragna större antal trupper för olägenheter, sorn kunde uppstå, genom brist af den tillsyn, sorn hör till commissariatets åligganden, och åt hvem Utsk. vill uppdraga befattningen med, och redogörelsen för öfningskostnaderna i allmänhet, och särdeles för dem deribland, hvilka icke tillhöra eller kunna ombesörjas af trupperna särskildt ; samt slutligen att anmärka , att då af de upplysningar, som af K. Krigs-colhm kan erhållas, Utsk. lärer kunna komma i tillfälle finna, att den af Utsk. antagna nedsättning till hälften i materialkostnaden för beväringsmanskapets exercis är overkställbar, såvida ändamålet skall vinnas, Utsk. tillika torde inse, att dess visshet om tillräckJigheten af den summa, som af Utsk. blifvit beräknad för beväringens vapenöfningar blifver lika svag, som de grunder, hvarpå den blifvit byggd. Då den i bil. Litt.
Betänkande, i anledning af väckt motion derom, att, vid blifvande reglering af presterskapets löne-inkomster, tionde icke måtte beräknas af tullmjöl qvarnar, åtminstone ej i de förra Danska provinserna Skåne, Halland, Blekinge och Bohus län. Uti en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt samt till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion (N:o 351) har Carl Ifvarsson från Hallands län, med hvilken Anders Gudmundsson från samma län sig förenat, andragit, att som stridiga åsigter uppstått i fråga om presterskapets rätt till tionde af tullqvarnar inom vissa pastorater i Halland, der dylik tionde icke förr än under sednare åren varit hvarken känd eller ifrågasatt, så skulle, med anledning häraf, utan tvifvel tvister och tidsutdrägt uppkomma vid blifvande reglering af presterskapets löne-inkomster, derest ej något bestämdt stadgande i ämnet derförinnan tillkom. Meningen med nämnda reglering vore ej att åvägabringa en tillökning uti presterskapets inkomster; men detta blefve dock händelsen, om tionde skulle utgöras af qvarnar, hvilka icke tillförene erlagt sådan. Beträffande Skåne, Halland, Blekinge och Bohuslän, vore presterskapet i dessa provinser genom fredsfördragen emellan Sverige och Danmark den 18 och 26 Februari 1658 samt den 27 Maj 1660, Malmö recess den 18 September 1662 och presterskapets privilegier den 16 Oktober 1723 försäkrade om bibehållandet af sina under Danska tiden hafda förmåner, hvilka således borde utgå efter Konung Christian IV:s af Danmark stora recess den 27 Februari 1643; men som denna recess icke innehöll, att någon qvarntionde skulle till presterskapet erläggas, så borde den lika litet, som några andra nya onera till presterskapet, kunna åläggas allmogen i nämnda län. Med anledning häraf, har motionären föreslagit: »att Rikets Ständer måtte — med förklarande, det de för sin del anse, att alldenstund någon löneförhöjning icke åsyftas hvarken med ofvanåberopade lagrum eller mod den sist utfärdade ttih. till B. St.
Man per medium dagligen, eller 4° man mera, än som vid förra Statens uppgörande påräknades, ej borde anses för högt tilltaget, då under i års tid, eller från och med den 1 October 1828 till och med den sista Mars detta år sjuknuraern per medium utgjort 217 man dagligen, oberäknad! det antal lindrigare sjuke, som vårdats i Regementernes Gazerner; att desse sednares medicamenter afven bekostas af GarnizonssjukhusFonden; att sjukligheten bland Garnizonen någon gång varit så stor, att ÖfverCommendanten för bristande antal Sängar å Sjukhuset nödgats förbjuda de sjukas dittransporterande; att vid inträffad större sjuklighet inom Hufvudstadens eller granskapets Militaire, eller genom Garnizonens förökande, eller genom arbctscommenderingars hitbeordrande, en betydligare sjuknummer uppkomme, som gjorde ett högre anslag behöfligt; att den större kostnad, som, vid jeranförelsen emellan SeraphimerLazarettet och Allm. GarnizonsSjukhuset visat sig a sjuksäng vid det sednare emot det förra, härledde sig ej allenast derifrån, att åtgångssummorne Betan kan cl en, W:o 23g. 111 till grund för Calculerne voro tagne på ett år, då GarnizonsSjukhuset hade nödgats vidkännas högst betydliga Utgifter för upphandling af InventariepersedJar af olika slag, utan äfven från den skiljaktighet, som emellan desse bägge Inrättningar nödvändigt måste uppstå; enär vid SeraphimerLazarettet intogos circa 144 personer, deraf hälften troligen kunde anses sängliggande, och deraf minst en tredjedel Qvinnor, som nyttjade lika ofta sina egna som Lazareltets persedlar; de sjuka derstädes vårdades i circa 27 rum och eldstädernes antal vore omkring 47; 2 Underläkare bodde på stället och 6 tjenstgörande
K. propostr, grundlagd, hvilken förringelse af Konungens makt och Sveriges styrka hafva ej Hans rådgifvare dymedelst föranledt? För dem, som önska till republik förvandla del monarkiska Sverige, vore det en kraftig häfstång alt begagna. För hvilket pris bringas allt sådant å bane? för en skatleförenkling, hvarpå Statsverket icke torde kuuna bespara någon enda Häradsskrifvarelön, men hvarpå del mindst skulle förlora 60,000 r:dr om året. Slutsatserna af förestående utredning äro: «) Om de föreslagna ändringarne kunna hållas inom degränsor, den K. proposm utstakar, l:o att småpersedlarnes förvandling, till ständig penningeskatt, är utan varaktigt gagn för räntegifvarne och utan besparing för kronan. 2:0 alt de öfriga persedlarnes liqvid efter medelmarkegång med forsellönens mistning, länder kronan och räntetagarne till ständig förlust, samt kan 3:o i vissa landskap äfven medföra större skada för räntegifvaren, än det prejeri, från hvilket man vill honom befria. b) Om följdenligheten medförer all grundskatts förvandling lill penningar, samt om egennytta och oförsigtighet i förening vålla myntvärdets försämring. 4:o att samhället bolås med fara. 266 Den 3 Maj. Frih. Raab: Adam Christian: Ehuru jag visserligen föreställer mig att den tystnad, som nu röjer sig, ingalunda bör förklaras så, som skulle tankarne inom detta Stånd öfverensstämma med det yttrande, Hr von Hartmansdorff nyss låtit upläsa, har jag likväl, ihågkommande den gamla regeln, alt den, som tiger, han samtycker, ansett mig böra begära ordet för att protestera mot de grundsatser, hvilka Hr von Hartmansdorff här uttalat. Jag finner mig härtill så mycket mera upmanad, som, lill följd af nämnde regel, man möjligen, i händelse ingen röst inom Riddarhuset höjes uti förevar, fall, skulle lyda denna tystnad, såsom hade Hr von Hartmansdorff uttalat Ståndets odelade åsigter.
Jag bekänner alltså upprigtigt, att hvarken någon oorrectiv-nytta eller någon, hvad man kallar, allmän billighet ser sig i närvarande förslag. Men allmänna opinionen har högt fordrat, att Svenska Representanterna, likasom de Engelska, Spanske och Norrska, måtte uppslå sina dörrar för åhörare, och denna fordran tror jag, att Ridderskapet och Adeln år sig sjelf skyldig att uppfylla, dels för att visa, att Ståndet, genom ingenting, som har utseende af hemlighet, söker sitt bestånd, och att det, i intet afseende skyr något slags ljus, som möjligtvis kan användas, att skärskåda dess handlingar; dels också för att öppet ådagalägga, att hvarje RikrStåndets Ledamot år vida öfve» hvad art af imponering sorn hålst, och i medvetandet afsina rena afsigter, obekymrad om åhörares bifall eller tadel, om sig så kallande Publicister, d. å. Avi-skrifvares hånskrån eller lofsånger, talar och yrkar, hvad han tror rått vara, och att Sveriges Adel således, i trotts af allt, försvarar sitt rum, som en Nationens förmur så vål mot Despotismens som Dfinagogiens hotelser eller Machinationer ifall någondera möjhgen uti vårt Fädernesland skulle Den 27 Januarii, 167 ■vilja användas. Med sine dörrars upplåtande förmodar jag alltså, att Ridderskapet och Adeln skulle öppna sig ett nytt tillfälle, att uppenbara och bekräfta den storsinnighet, sorn det år Siåndets högsta åra att ådagalägga, just för det att det år dess första pligt. Slutligen kan jag icke undertrycka den erindran, att då ett annat RiksSlånd, år nära, ja! kanske i detta ögonblick färdigt att gifva publicitet åt sina öf* verlåggningar, skulle det åtminstone på mig göra ett högst obehagligt intryck, om Riddtrskapet och Adeln, detta Rikets första Stånd, som fordom alltid gif vit de öfriga efterdömet af liberalitet, nu, genom ett negativt beslut, i denna del skulle sätta sig efter ett annat.
Med anledning af dessa anmärkningar, har Utskottet velat upplysa, att de svårigheter, som anföras blifva en följd af mätstången, icke lära kunna antagas såsom gällande hinder emot dess bibehållande, enär densamma, inrättad med vissa i författningarne bestämda mått och använd till märkning emellan vissa genom författningarne uppgifne puncter på kolskrindan, försäkrar innehållet af den rymd, som åsyftad varit, och förebommas, genom de påbjudna tvärträdens inrättande midt öfver korgen, äfven olägenheterna, som genom sjunkning befaras till minskning i det rätta måttet. Att förfärdiga en kolskrinda af den äskade rymden, synes icke vara svårt, enär dimensionerna genom den utväg, Utskottet föreslagit, nemligen^en allmän Kungörelse, blifva kände, och hvilka dessutom, i fall ej Iö22 Besv. och FAon. Vtik. Betänkaftileh. någon ny reglering om den antagna rymden sker, icke helier förut kunna vara okände uti de orter, hvarest koltillverkningar ske, och afsalu verkställes. Utskottets mening har ingalunda varit, att bruket af mätning med tunna skulle förbjudas eller afskaffas, utan begagnas såsom en controllerande åtgärd, der köparen och säljaren Enner sådant af nöden, och tvifvel kunde uppstå om innehållet af det nyttjade skrindemåttet, hvilket, enär Uträkningen är rigtig och dimensionerna följda, icke kan vara olika, antingen kröningstecknets påbränning skett, i grund af uppmätning med tunna eller märkning med stång. Så länge kol är en vara, som dels i ntskylder ingåi', dels i handel användes, lärer väl allmän säkerhet påkalla, att ett visst mått gifves, hvilket ej får åsidosättas, i och för de förbindelsers uppfyllande, som för båda dessa Fall ligga till grund.
Dd) när åter från be utbalancerabe ©fttlberne 9i:br 7,S6r,o66: 40. 5. afräfttaö ofmanberörbe tillgångöfumma Jpmilfet ©fulbbelopp Pommer att tillöfas, i fatttnta födjållanbe font ben i lagan Litt. C unbet rubrifen: (Dbeftamöe Ctllgåntjat: upptagne funtnta af Di:br 1,157,808: i5. 5. realiferaö till minbre än bet utförbe fammanräfnabe beloppet. Utelöpande £redit R:dr 9,427,822: 18* 3» utgjorde, enligt den tili ferrat gullmäftige ingångne Dråp* port, den 1 innevarande december .. 6,351,078: 41* 9* ocf)fjar fåledeö inom nämde tiderymd blifvit förminfPad med R:dr3,076,743: 24. 6. or ~7 ^7 r S6r(log»6e« Reoiforerne tjäfva latit författa en $ör|Tngöberäfning, font bifogas sub rifning öfver Litt. E, öfver Rifsgäldö Reglemente beflömde cedi* narie ^mfomfter od) Utgifter till ed) med för år 1839. t. 0. m. för Sv 1839. gör att granfPning undergå, fjär till Reniforcrne blifvit öfverlcmnad en af vederbörande Redogörare uti RifsgäldS;Qfontoiret, under den 3r Stugujti in* ticvaratide år upprättad ocf) affTutad fatut med bifogade 93eriftcatienSf)nnölingor ;i835 Srens beftyrfd
Om en sådan kommer i financiel förlägenhet, torde han framställa erhållandet af ett accord såsom enda utvägen till sin räddning; någon annan torde som en nåd anhålla att få betala detta accord, och måhända saknas ej tjenstfärdiga vänner af dem båda, hvilka framställa den ifrågavarande accordsmannen såsom just den, hvilken i alla fall vore mest förtjent af den ifrågavarande befordran; när man då kommer ihåg, att, ehuru största tyngden af de uppdrifne accorderne kommer att återfalla på de lägre Tjenstemännen, såsom deltagare uti de stora successionerne, kunna likväl deras rop af missnöje ej hinna fram till Regentens öra, för att motverka de omgifvande gunstlingarnes begärelse; och derföre tror jag, att det vore obilligt att vänta eller ens begära, att Regenten ensam skulle motstå alia dylika oförsynta försök, så länge han ej till sitt stöd eger någon lag, som det ej beror af honom att upphäfva, eller till verkställigheten suspendera. Det torde kunna lyckas för en Konung, kanske för två eller flere, men det är alltid en tillfällighet, som icke i längden är att påräkna. Utskottet säger sig hafva insett olägenheten af tjensteaccorderne inom Armeen, och att deras till - Den 11 Maji e. ra. Varö mycket inverkar på behofvet af löneförbättringen. Jag skulle härutaf vilja draga den slutsats, att Utskottet icke insett hela olägenheten af accorderne, ty då hade det sannolikt sagt: att dessa ensamt föranleda detta behof, och alt, om de ej funnos, skulle Staten långt ifrån att till delta ändamål behöfva göra nya anslag, tvertom på de redan varande kunna göra betydliga besparingar. Jag tror, att detta låter bevisa sig genom en ganska enkel arithmetisk beräkning.
„ 1845 „ „ 503,565: „ 1846 „ 552,894: „ 1847 „ 622,505: „ 1848 „ 604,671: hvaraf medium utgör 562,702 rdr; och då inkomsten, som år 1849 uppgått till öfver 623,000 Rdr, i följd af fastställda skärpta kontroller i afseende å karteringen af köpeoch fastebref m. fl. handlingar, kan anses vara i stigande, synes berörde inkomst kunna beräknas till 580,000: 31:o. Brunvinsafgiften, vid sistförflutne Riksdag beräknad till 700,000 Rdr, har utgjort för år 1844 Rdr 685,652: „ 1845 „ 580,131: „ 1846 „ 529,425: „ 1847 „ 485,403: ' „ 1848 „ 534,491: hvaraf medium uppgår till endast 563,020 rdr. Då denna inkomst, med tillämpning af den Författning om bränvinsbränningen, somvid sista Riksdagen antogs, enligt 1849 års Summariska räkning bestigit sig till 648,869 Transport Rdr 10,137,580: —■ — Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Slatsv. 1850. 15 Transport Rdr, torde densamma här icke kunna upptagas titl högre än 650,000: 32:o.
DiscontInrättningar. 6:0 Bemälde Revisorers, den i5 December 1827, afgifne Berättelse, angående granskningen af StatsVerkets samt andre af Allmänna medel bestående Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning. 7:0 Bemälde Revisorers, den 7 December 1827, afgifne Berättelse, angående granskningen af de under Kongl. Maj:ts och Rikets CommerceCollegium ställde fonder och medel. Den ?.5 November. BancoUtskottet : 1:0 Rikets Ständers Revisorers, den i4 December 1825, afgifne Berättelse, om granskningen af BancoYerket. 2:0 Bemälde Revisorers, den De cember 1827, afgifne Berättelse, angående granskningen af BancoVerkets styrelse och förvaltning. Föredrogs å nyo Herr Ribbings, Arvida den 22 dennes e. m., på bordet lagde Motion, angående rättelse i Författningarne om ExpeditionsLösen. Grefve Posse, Erik: Jag instämmer fullkomligt med Herr Ribbing, uti den önskan, alt ExpeditionsLösen må innebegripas uti CbartasSigillatae-slämpeln, samt får endast tillägga, att jag anser något undantag icke böra ske för Fastebref och Bouppteckningar m. m., utan all Papperslösen böra betragtas från samma synpunkt. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att så väl Herr Ribbings ifrågavarande Motion, som det af Grefve Posse nu afgifne yttrande, mätte till Statsoch LagUtskotten remitteras; hvilket bifölls. 3g4' Det» 5.5 November» Å nya foredrogos och remitterades till BancoZJt skottet: Grefve von Schive rins, Fredrik Bogislaus, deu 22 dennes f. rn. på bordet lägel e Motion, att BuncoUtskottet mätte anmodas till Rikets Ständer aflemna BancoFullmägtiges Berättelse om Bankens tillstånd, och Fullmägtiges redovisning för Förvaltningen deraf.