Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Pr. 3 Band» 97 Den 3 Martil. nesliga straff, och derigenom förlorat all käti. sia för ära och heder, kan sedermera begå än vida svårare brott, då deremot en brottsling genom arrestering på correctionseller arbetshus, möjligen kan blifva en förbättrad Och förädlad menniska, samt dermedelsten nyt« tig medlem i samhället. Vår medfödda känsla för medmenriskor, vårt sunda förnuft jemte Helig? onen bjuder oss till afläggandet af dessa straff hvarföre jag underställer Högloft. Ridderskapets Och Adelns upplysta ompröfvan om icke dessa tvänne omnämnde straff, hädanefter må försvinna, och arrest på arbetselHr corn cflonshus, deremot måtte antagas för det mäst tjenliga straff. TiU obillig bestraffning hörer äfven bysätmjni; för skuld då låntagaren af oförutsedda händilser kommit på obestånd och aldrig med uppsåt velat försumma sin skulds gäldande, och då man följagteligen aldrig kan hoppas att genom bysättning framlocka några dol» de skatter. Ett välbestäldt samhälle kan aldrig antaga ef ?*g 'om är verkan af låg och onyttig MmndelysfOad , stridande emot den offentliga Peligionéns hela anda, och sorn änd*målsstridio-r plågar menniskor af ädla grundsatser. Här kan äfven vara stället att anmärka, det flere tusende menniskor i Sverige blifvit störtade i nöd och uselhet derföre, att den i Polen antagna indult, ej blifvit i Sverige antagen, hvarigenom den skyldige fått fyra års anstånd Den 3 Martti' 419 med betalningen, då en fjerdedel afbetalas årligen. Om denna indult hade här blifvit antagen, hade största delen af de mångå concurser kunnat undvikas, igenom hvilka så många gäldenärer med hustru och barn blifvit störtade i yttersta nöd. Hvarje Domare i executive mål, bör hafva magt att Irån bysättning beskydda den, som enligt all sannolikhet hvarken uppsåtligen velat skada sina borgenärer ej heller har några undangömda tillgångar till betalning.
Då nu icke nekas kan, att ett lands sedelmynt upprätthålles genom 3:ne omständigheter: 1:0 genom Silfverfonden eller Cassan; 2:0 genom utestående fordringar; och 3:o genom lagstiftningens och förvaltningens klokhet så att den vinner förtroende; så måste följa, att, om Herr Cederschjölds sjästern skall stå fast, det närvarande sedelmyntet borde vara upprätthållit endast genom de tvenne sednare omständighelerne. Jag hemställer likväl till Herr Cederschjöld, om vårt närvarande penningevärde, nemligen 18 sk. i silfver för 1 R:dr B:co, ej äfven vidkännes något inflytande af silfverfonden. Ty i annat fall Den 3 Mars f. ra. 111 skulle följa, att de 16 millioner sedelfordringar, sorn Banken äger, skulle utgöra liela den grund, hvarpå dessa sedlar hafva ett värde; det vill säga att de 16 millionerne fordringar ensamt skulle upprätthålla värdet. Jag tror ej, att man behöfver gå längre, för att visa premissernes oriktighet. Voro de riktiga, skulle vi hafva 256 sk:s kurs. Hvad åter angår faran af detta låns upptagande tidigare eller sednare, får jag för min del uti Ridderskapets och Adelns minne återkalla, att jag redan före detta yttrat, att vår silfverfond vore tillräcklig för att hörja utväxlingen; men sedan Rikets Ständer beslutat, att förhållandet af 5 till 8 emellan silfverfonden och sedelmassan skall inväntas, och detta beslut nu mera icke kan ändras, ‘mäste likväl den önskan få anses vara allmän, alttiden till utväxlingens början måtte kunna förkortas, och att detta vore en fördel för landet i allmänhet. Då det nu beror på Konungen ensamt att bestämma tiden, då växlingen börjar, sedan förhållandet som 5 till 8 mellan silfverfonden och utelöpande sedelstocken är vunnet, och detta inträffar, så snart lånet blir indraget, står det ock i Konungens skön att verkställa den sednare åtgärden, när han behagar.
Om ändock det hela, såsom sådant, icke fullt tillfredsställer: så ligger väl hufvudorsaken dertill mindre i de af författaren sjelf anmärkta omständigheter, att ”der brister mycket i reglorna”, och att der ”saknas den fina intrig, som på ett dels löjligt, dels angenämt sätt oförmodar 173 åskådaren”, än deri, att han är i karakters-teckning svagare än både Holberg och Bellman. Hvad han äger i hög grad, är qvickhet och fyndighet både i dialog och i situationer. Men förmågan att med fullständig åskådlighet individualisera sina personer, så, att de oaktadt en gemensam grundlikhet ändå bestämdt skilja sig ifrån hvarandra, träffas på långt när ej så stark – eller så utbildad – hos honom, som hos Fredmans-dikternas sångare. Karakteristiken hos Hallman går, i särskillnaden af personerna, mera på ytan än på djupet; och skildrar derföre med större framgång det generiska af deras inre lif, än det speciella. Särdeles qvickt parodierade han stylen af sin samtids heroiska operor. I detta afseende innehåller ”Skeppar Rolf” oförlikneliga saker. Exempelvis må anföras – och vederbörligen deklameras – hjeltinnans, den stolta Rådmansenkan Gunilds monolog i tredje aktens första scen, då hon ur en vindsglugg åskådat en bardalek, der hennes älskare, i en kalfhage utanför sin gård Tjällbo, kämpar till hennes försvar mot en hel svärm stadstjenare och kälkborgare, som kommit från Telje för att återföra henne dit. Älskaren är just Rolf, men hvars rätta namn och rang hon då ännu ej känner; hon anser honom för en simpel sjömans-sven eller jungman, hvilken det vore under hennes värdighet att taga till äkta. Gunild, ensam. Mitt öga flyr – och kan ej längre se åt hagen, Den Dödens hand nu dränker uti blod. Jag saknar allt mitt förra mod; Jag får så gräsligt ondt i magen. Hvar släng jag sett dig ges, i mina skullror svidit; Hvar näsduk uti mitt schatull Är däfven utaf gråt, den jag ur honom vridit; Jag gråter nu min halsduk full. Den enda jag har kär, hvars hjerta för mig hettas,
Den, sorn vill, att Konstitutions-Utskottets, i Memorialet N:o 38 framställda, af Borgareoell Bonde-Stånden godkända, förslag till ändring i Riksdags-Ordningens föreskrifter 0111 Preste-Ståndets representations-rätt, skall blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, röste Ja; Den det ej vill, röste Nej; Vinner Nej, kommer det, såsom Ridderskapets och Adelns gemensamma tanke, förklarade förslaget till ändring i 13 och 16 §§ Riksdags-Ordningen, att blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. b) i den händelse att nej-propositionen i ofvanstående N:o 1 vinner. Den, som vill, att Konstitutions-Utskottets, i Memorialet N:o 38 framställda, af Borgareoch Bonde-Stånden godkända, förslag till ändring i Riksdags-Ordningens föreskrifter om Preste-Ståndets representations-rätt, skall blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, röste Ja; Den det ej vill, röste Nej; Vinner Nej. kommer det, såsom Preste-Ståndets gemensamma tanke, framställda förslag till ändring i 13, 16, 19 och 22 §§ Riksdags-Ordningen, att blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Stockholm den 26 Juli 1860. jw se. Ank. till Exp.-Utsk. den 30 Juli 1860, kl. 7 e. m. Memorial till Rikets Ständer, med anmälan om de i Förstärkt Konstitutions-Utskott verkställda omröstningar. Förstärkta Konstitutions-Utskottet, som denna dag sammanträdt, för att, enligt 81 g Regerings-Formen, rösta öfver nedanstående vederbörligen godkända voterings-propositioner, får härmed vördsamligen anmäla utgången af dessa omröstningar. 8 Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 56. Första Omröstningen.
En reservant anmärker ganska rätt den ekonomiska skada det skulle medföra, att ett år förut ur den allmänna rörelsen uttvinga en så betydande summa , som afgiften öfver hela Riket för brännvinsbränning kommer att utgöra. Men såsom ett motstycke till de mindre pannornas höga beskattning, må 100 proc. beräkning af tillverkningen med ångapparater qvarstå. Således om man vill fästa sin uppmärksamhet vid Konungens nådiga och till Rikets sanna väl ledande uppmaning, hvilket synes vara hvarje Svensk medborgares ovillkorliga pligt, så måste productionens minskning först tagas i betraktande, och denna minskning kan väl aldrig vinnas genom brännvinsbränningens frigifning och 'monopoliserande till större fabriker; man undanrycker den då från jordbruket, hvars idkare hafva en viss förkärlek för denna handtering, hvilken de äfven kunna använda till sin nytta. De anmärkningar och hotelser, hvilka i detta afseende igenfinnas bland reservanlei na af Hederv. BondeSt., hade bort göra Utsktn mera uppmärksamma på detta ämne. Med anledn. af hvad jag sålunda anfört skulle jag såsom allmänna reglor vilja föreslå : ilo. Att städernas brätmvinsbränningsrättighel inskiänkes så mycket billigheten medgifver; de äro dessutom ej 10 H. 16 122 D e 11 lS Juli. directe jordbrukande, och skulle jag ur denna mening anse mindre lyckligt för Stalén att de innehafva sin donerade jord. 2:0. Att ägare af 2!ne fastigheter inom samma socken ej finge bränna mer än der han bor, som i sig sjelft ej innebär något tvång, emedan dubbel förlagskostnad derigenom undvikes, äfvensom svårigheten att med eftersyn följa 2:ne särskilda brännerier. 3:o. Att mindre hemmansägare ej må förena sig till utöfning af brännvinsbränning, om de ej hafva hemmansdelar inom samma by, samt att de i alla händelser ej få bränna mer än om våren. 4:o. Bränning af potates bör, med undantag af de landsorter der detta råämne utgör jordbrukets förnämsta pro» duclion, eller der hvarest säd med mindre förmån odlas, dels inskränkas, dels beskattas högre.
Men da detta oagtadt, vissa fördomar fort fa - Den g Februarii 149 rar, har jag nu, sedan Görha Canal Bolaget på laglig våg yttrat sin maning, och antagit de af Canal-Directionen uppställde Förslag, ansett mig pligtig, att med åberopande af dem, då det afgörande ögonblicket nalkas, bryta den hittills iakttagna tystnaden. Endast en noggran kännedom af al.a omständigheter göra ett så inveckladt och vidsträckt ämnes rätta bedömmande möjligt. Till vinnande af ordning i denna framställning, skall jag först söka upptaga och besvara sadana meningar, hvilka bestämma sjelfva Inrättningens värde, sedan dem som angå arten och vigten af de medel, hvilka till dess utföring blifvit använda, och sist hvad som ännu för dess fullbordan synes erforderligt* Benämningen af ett enskildt företag, då frågan är om Götha Canal, brukas så ofta med ej ringa intryck på allmänna Omdömet, äfvensom på det Omdömet, hvilket afgör företagets öde, att jag finner mig skyldig besvara den frågan: Hvad är Götha Canal? är det ett enskildt eller ett allmänt företag? I anledning af den ovanligt lyckliga Naturbelägenheten, af Rikets kraf och Nationens urgamla Sjövana, har denna anläggning af Sveriges oförgäteliga Regenter i mer än trenne århundranden oafbrutit blifvit Nationen föreställd såsom nödvändig. Underkastad samma tidehvarfs upplyste Den 9 Februarii. Mans pröfning, beständigt förelagd Lagstiftningens omtanka och åtgärd; är det Götha Canal, som g mil lång fullbordar Scandinaviska Halföns genomskärning från Haf till Haf; med en Segelfart al 35 mils längd, frän Söderköping till Götheborg, och förenar med bägge Håfven 143 mils Insjö-stränder, eller en större längd än sträckningen från Cimbritshamn till, Torneå, i sjeilva hjertat, i sjelfva den älsterrikaste, frugtbaraste delen af Riket.
Då en kronofogdes ersättnings-reqvisition skulle bestyrkas med de skjutsandes bevittnade qvittenser, behöfdes de föreskrifna förteckningarne så mycket mindre, som kontrollen å kronobetjeningen i allt fall vore tillräcklig och väglängden bestyrktes af de afgifna marche-routerne. Med afseende å detta förhållande och då kronobetjeningens besvär vid durchmarcher och krono-transporter vore så stort, att man borde söka lätta detsamma, då en förenkling kunde ske, utan upphäfvande af nödiga kontroller, har motionären föreslagit, att 84 § i Kongl. Förordningen, om truppers och persedlars förskaffande, den 6 September 1842 måtte upphäfvas. Då den ifrågavarande kontrollen icke synes medföra någon olägenhet, men deremot kunna föranleda dertill, att kronobetjeningen noggrannt iakttager sin skyl - Allni. Ilesv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 60. 7 dighet, att så fort sorn möjligt tillhandahålla vederbörande ersättningen för fullgjord kronoskjuts, så anser Utskottet sig böra vördsamt hemställa, att någon åtgärd i anledning af motionen ej må af Rikets Ständer vidtagas. Stockholm den 2 Mars 1857. Ank. till Exp.-Utsk. den 2 Mars 1857, kl. 2 e. m. Be länkande, i anledning af väckt motion om tillägg till 28 § uti Kongl. Maj:ts Nådiga Instruktion för justerare af mätt och vigter den 31 Januari 1855. Uti en inom Vällofliga Borgare-Ståndet väckt motion har Herr A. 0. IVallenberg andragit, att ehuru stadgandet uti 2 § af Kongl. Maj:ts Nådiga Instruktion för justerare af mått och vigter den 31 Januari 1855, derigenom krönare är vordet förbjudet att sjelfve eller genom andra tillverka de förvaringseller transport-kärl, som skulle justeras, eller utöfva yrke, dervid dessa kärl erfordrades, i allmänhet hade skäl för sig, vore detsamma dock mindre lämpligt i fråga om tillverkning samt justering och kröning af de kärl, hvari fisk skulle förvaras.
Nu vet man emedlertid huru aflöningen vid ålskillige korpser betydligen stigit derigenom, att lönings-direktionerna sjelfve fält utarrendera boställena. Denna förmån skulle således upphöra. Det omnämndes här vid en af de föregule öfverläggningarne om detta ämne hurusom den indelta arméens verkliga aflöning vore större, än 1835 års stater förutsatte. Förhöjningen har utan tvifvel härrört frän den omtanka, hvarmed lönings-direktionerna under de förflutna 15 åren skött boställenas utarrendering och vård. Skulle nu dessa fråntagas regementena och till statsverket öfverlemnas, så blefve deraf utan tvifvel följden, att Staten finge mindre, och alt lönlagarne blefve lidande. Hr von Troil: I anledn. af Hr von Hartmansdorffs anmärkn. ber jag att fä fästa uppmärksamheten på Utsk:s yttrande i 2l:sta punkten, hvarest det säger, hvad angår ”indragning af de till stater och korpser anslagna boställen, så enär R. St. i skrifvelse N:o 233 af d. 2 Maj 1845 beslutat, alt boställen borde orubbadt förblifva under vederbör:des egen disposition” etc., så tillstyrker Utsk. ali R. St. måtte låta förblifva vid detta sist församlade Ständers beslut. Jag har endast velat härom upplysa, emedan jag ej tror, att förevar:de 31:sta punkt kan hafva afseende på de militiie-statens Den 2 Augusti. 83 och andra korpsers boställen, hvarom 21:sta punkten egentligen handlar. Hr von Hartmansdorff: Det är svårt att veta, huru mycket Utsk. förstår under boställen. Om dermed menas endast de hemman, som äro anslagna lill bostäder, för korps-och esquadronssamt compagnie-chefer, eller om dermed äfven förstås sådane, som nu utarrenderas ulan att till boställen begagnas. Skulle nu så lyckligt vara, all de gamla cornettsoch löjtnantsm.
Justerades plcniprotm för d. 18 f. och e. m., samt d. 19 sisth Dec. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer att sammanträda till val af Suppleanter i Const.Utsk., efter Hr Carlheim Gyllenskjöld, Oscar, i StatsUtsk., efter Hr Ulfsparre, Georg, i Bevillu.Utsk., efter Hr Roos, Jonas Emanucl, samt i Allm. Besv.- o, Ekon.Utsk., efter Hr Munck, 104 Den 8 Januari e. m. Claes Johan, och Frih. DeGeer, Gustaf, hvilka Hrr, såsom utsedde dels till ordinarie ledamöter, dels till ledamöter under för viss tid beviljad ledighet, upphört att vara suppleanter. Hr von Hartmansdorff, Aug: Efter hvad jag tror mig veta, återkommer Hr Lagerhjelm antingen i dag eller i morgon. I sådan händelse är Const.Utsk. fulltaligt i afseende på sina ordinarie ledamöter och då kan Hr Gyllenskjöld bibehålla sin plats såsom suppleant. Fortsattes pröfningen af Bevilln.Utsk:s d. 28 och 30 sisth Dec. på bordet lagda betänk. N:o 13, angde stämplade pappersafgiften. Af den i förmiddagens plenum förehafde, men till en del uppskjutne 27:de punkten, ang:de åtskiliige ifrågasatte förändringar i nu gällande författnings 9 §, om stämpling af tidningar, företogs nu Utsk:s tillstyrkande, alt i författningen må införas bestämdt stadgande, att tidning, emot erläggande af den föreslagna stämpelafgiften, åtnjuter portofrihet. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Det tillägg i nu gällande författning, som här blifvit af Utsk. föreslaget, är antingen, i fall det förra stadgandet anses någorlunda tydligt — och hittills vet jag icke, att det gifvit anledn. till något missförstånd — öfverflödigt, eller också är dess antagande ganska betänkligt. För min del anser jag mig böra yrka afslag å denna punkt i betänk.
Man har här ofta och med rätta häntydt på olämpligheten af frihetstidens namnstämpelregering, men jag hemställer, mine Hrr, om någonsin då under Konungens namn ulgingo författningar af den ingripande vigt, som nu enligt Sveriges grundlag skulle kunna under Konungens stämpel utfärdas, i händelse en pluralitet af 5 ä 6 ledamöter i Högsta Domstolen får bibehålla den suveräna makten att mellan riksdagar förändra våra lagar. Hr von Troil: En värd talare, Gr. Mörner, har tillvitat mig det misstag att hafva talat om ny lags stiftande, då fråga endast vore om lagförklaring. Jag tror, att denna förebråelse är föranledd deraf, att den värde talaren mera gifvit akt på ordens klang än på deras rätta betydelse, hvarom naturligtvis frågan måste vara. Om han blott ihågkommer den förklaring, som här flere gånger blifvit nämnd, och till följd hvaraf personer, som saknade all tillgång att betala deras skulder, men dock icke ville underkasta sig concurslillstånd, icke skulle kunna bysättas, och betänker följderna deraf, så torde han linna, att denna lagförklaring i sjelfva verket var en mycket vigtigare lag, än mången som blifvit vidlyftigt behandlad af Konung och Ständer. Således tror jag icke, alt jag i den frågan har begått något misstag. Deremot lärer den värde talaren hafva begått ett misstag af särdeles märkvärdig art, då han sagt, att om förklaringen sedermera blifver föremål för sammanträdande Ständers öfverläggning och 2 Stånd då stanna emot 2, så kommer saken sedan i samma förhållande som den var före lagförklaringens afgifvande (om jag icke hörde alldeles orätt). Detta är något, som är rakt stridande emot den Den 21 September f. m. 367 så ofta omtalade ordalydelsen af grundlagen. Om man blott läser 88 § i Reg.F. så skall man finna, att den säger, att lagförklaringar kunna genom Högsta Domstolen utfärdas. De blifva då gällande, huru länge? Jo, lill dess de af R. St. ogillas; man torde veta att dertill fordras 3 Stånds sammanstämmande beslut.
Jo, jag har börjat fundera på, ser du, om inte ni, du och Torslen, ändå ba litet ekonomiska bekymmer — kanske inte precis bekymmer, men något sådant där, fastän ni intet låtsas om. Hur är det, Ettan? » » Ännu har det gått, Gud vare lof, m e n. » » Jag kunde tro, att det ej var så alldeles bra. » » DUN » Det har j u varit missväxt ett par gånger, som du vet, men nu i år är hvetet så vackert, Torsten räknar på det. » Henriette suckade. » Ettan, vill du lofva mig en sak? » » Det beror på, om jag kan så. » » Ack ja, hvad du kan, alltså afgjordt! Jo, ser du, » fortfor hon med högre färg än vanligt, » ser du, jag har af mina klädpengar sparat ihop en liten treflig summa; du vet, att jag alltid varit en snål-Jans, ända sedan jag var alnshög, nu har jag fyrahundra riksdaler, som jag vill, att du skall taga som betalning för den tid jag varit hos er både somrar o c h vintrar. Det är nog litet, det vet jag, men det är dock något. » » Men Annie, hur kan du. » » Raraste Ettan, hur kan du neka mig att göra det som är rätt och billigt, du får inte tänka på bara mig, utan också på Torsten, Inga och dig själf. Se så, du vill j a? » » Nej, Annie, så länge jag kan. » » Måtte den tiden aldrig komma, då du inte kan, men de där pängarne äro dina, o c h om du envisas att ej taga emot dem, blir det grundplåten till Ingas hemgift. Jag är envisare än du tror, lilla syster, o c h nu går jag ner till Karin och dricker din skål i kaffe. » Och med en hjärtlig kyss skiljdes hon från systern. Henriette stod och såg efter henne. Den kära, älskade Annie, ack ja, gudnås, hon hade nog rätt, det unga hemmet var ej vuxet den tyngd, som pålades det. Hjälpte det då icke, huru mycket de än arbetade! Hur skulle allt gå? Annie vandrade med raska steg öfver sandgången ner till köksbyggnaden.
Äredikt var — skrift i vattnet, Arestod var — formlös dimma. Kungaära var att prisas Af den gärning, som man skyddat, Af den idrott, som man främjat, Att besjungas af de stumma Vittnena till folkets lycka! Och ett vimmel har det varit Djupt i skogen, djupt i fjället. Flitigt har i slöjdsaln sågats, Man har svettats på fabriken, Och i ateliern har brådskan Rasat fram i lustig yra, Tills den gode kungen läser Stolt sin heders höga kväde I det arbet, som han skyddat, I den flit, han troget värnat, I den vetenskap, han främjat, I den konst, han varmt har älskat, Sagans tider äro gångna. I den lifvets lust och gamman, Inga djurhudsklädda vildar Hvilka föddes i hans riken Vandra kring i nordanskogen. Af hans goda lyckas stjärna! Inga gudasända drottar Må den gode kungen lyssna, Komma seglande på vågen. Hur det sjunger genom världen Men den gamla sägnen smyger Ifrån dessa stumma vittnen Kanske ännu kring i skogen, Höga hymner till hans ära! Kanske ligger den och hviskar, Skönare än ord och toner Där en våg för stranden sjunger, Klingar deras fulla välljud — Ty i dessa sena dagar Som en fjärran helgdagsringning Har den flyttat ut i lifvet, Lägga de sin frid på hjärtat — Lyfter högt sitt vackra anlet I en mäktig kör de sjunga Med de gamla, kära dragen-. Jubilate, Jubilate! IDUN 292 1897 " H v a d jag minns om küng Oscar. ' Y var med sina höga föräldrar i Strömstad. dem kommo de unga furstarne och prinI den hyllning, hvilken tvänne tacksamDe voro där som badgäster i tre veckor. sessan Eugénie, de hälsade förbindligt åt r nia folk i dessa dagar frambära till sin Jag såg dagligen konungafamiljen och bealla sidor och — klämningen blef nu rent konung, är det kvinnliga deltagandet ej undrade dem alla. De små prinsarne voro af oroande. det minst fulltaliga eller uppriktiga.
Betänkande öfver föreslagne ändringar uti Författningarne, rörande Husbehofs - Brännvins-Bränningen och dermed gemenskap ägande ämnen* Den 1 April. 2:0 Bifall till Lag-Utskottets Betänkanden, angående beloppet hvarunder enskildes Personer icke må vara tillåtit att utfärda Invisningar, samt om skärpande af det nu för tjuf* nader stadgade straff, m. m. 3;o Gillande af nedanskrifne från Altmäntia Besvärsoch Oeconomite - Utskottet inkomne Utlåtanden, om en Fristad för sådana Personer hvilka mindre af elakhet, än af tillfälliga orsal ker förlorat medmänniskors aktning* — angående förändring i mätningssättet af Hö och Halm; rörande jemkning i Båtsmans-Roteringen i Hallind; — om deltagande i KronoSkjufsningsBrefbaringsoch Krono-Fjerdingsmans-besväröt m. m. — I frågan om en ny Landtmäteri Taxa, samt angående jemkning i Roteringen vid Westerbottens Regemente; i sammanhang hvarmed Stats-Utskottets Utlåtande, rörande samma ämne äfvenledes blifvit bifallit. Ifrån Vällofl. BorgareStändet f Af den 17 sistledne Martil, om återremiss af Statsoch Baneo-Utskottens Betänkande, rörande den del af Koirgl. Maj:ts Nådiga Proposition, om allmänna Penninge-rörelsen och Myntvärdets upprätthållande, som angar Malmö-, Götha-Canal-Bolagssamt Götheborgs Discont-Verks utredning. Af din ig Sistledne Martil, om anmodan till Constirutions-Utskottct, att inkomma med