Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De till ärendet hörande handlingar skola meddelas det Rikets Ständers Utskott, till hvars handläggning frågan varder af Rikets Ständer öfverlemnad. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. Henning Hamilton. Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rädet å Stockholms Slott den 16 December 1859. Närvarande: Hans Excellens Herr Justitie—Stats-ministern Friherre De Geer. Hans Excellens Herr Stats-ministern för Utrikes Ärendena Friherre Manderström, Stats-råden Wallensteen, Gripenstedt, Älmqvist, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna, och Malmsten, (5 Kon q!. Maj: Is Nåd. Proposition M 65 5:o. Föredragande Herr Departements-chefen yttrade vidare: »I underdånig skrifvelse den 16 November 1857 anhöll Carlstads stifts Konsistorium, att dä, till följd af Kongl. Maj:ts nådiga stadga den 14 Augusti 1856, i stället för nya elementar-skolans i Stockholm undervisningsmethod, som under en längre tid varit tillämpad vid elementar-läroverket i Carlstad, klassläsning småningom komme att derstädes införas, en del af rummel] i dervarande gymnasiihus måste erhålla en förändrad inredning, hvarjemte huset i öfrigt vore i behof af en fullständig reparation, för hvilken kostnaden var beräknad att uppgå till 12,450 R:dr B:ko. men stiftets byggnadskassa icke lemnade tillgång för dessa kostnaders bestridande, Edets Majit. måtte täckas hos Rikets då församlade Ständer göra nådig framställning om beviljande af ett mot berörde ändamål svarande statsanslag. Eders Majit fann väl icke godt att vid den då långt framskridna riksdagen den gjorda ansökningen bifalla; men förklarade, att Konsistorium, om anledning dertill förefunnes, skulle ega att, före början af innevarande riksdag, med förnyad underdånig hemställan till Eders Majit inkomma.
N:o 58, ehuru de väl torde af nuv:de LagUtsk:t böra närmare granskas. Och tager jag mig friheten att under Litt. A. härhos bifoga det fullständiga förslag till redaktion af nämnde törfattn., som, med jemförelse af lagbered» 536 Den 30 November e. ni. •ningens förslag och nyssberörde Betiink., jag för min del anser kunna och böra antagas såsom lag. Litt. Å. Förslag lill förfalln. om ansvar för falsk angifvelse, så och annan ärekränkning. 1 g. Den, som falskeligen för brott annan vid domstol till talar, eller genom falsk angifvelse åtal vid domstol mot annan åstadkommer, dömes: 1:0, om det ålalade eller angifna brottet kunnat medföra dödsstraff eller straffarbete på lifstid, till straffarbete från 2 t. o. m. 6 år. 2:o, om straffarbete från 2 t. o ra. 10 år eller afsättning från embete å brottet följa kunnat, till straff arbete på högst 2 år eller fängelse; och 3:o, i andra fall, till fängelse eller böter. 2 §. Har någon, för att ådraga annan straff, emot honom falskeligen förebragt besvärande omständigheter, så att åtal vid domstol derå följt, eller, i afsigt att komma tilltalad -person på straff, emot honom förebragt sådana omständigheter, eller undanröjt bevis för hans oskuld, varde såsom falsk angifvare straffad efter 1 §. 3 g. Blef den tilltalade till straff fälld, och straffet till fullo eller till någon del verkställdt; dömes den falske angifvaren, om det var dödsstraff eller straffarbete på lifstid, till samma straff; om det var straffarbete på viss tid, till enahanda straff på lika tid, eller t. o. m. 2 år utöfver den, som för den tilltalade bestämd blifvit, dock ej öfver 10 år; om det var afsättning från embete, till straffarbete från 2 t. o. m. 6 år; om det var mistning af embete, till straffarbete på högst 4 år; och i andra fall, till fängelse eller böter. 4 §.
Raab: Då, till min förvåning, den siste värde talaren beskyllt mig för inkonseqvens, får jag förklara, att det är i full konseqvens med mina vid sista Riksdagen hysta åsigter, hvilka vid denna tyckas i allmänhet godkännas, som jag väckt mitt förslag. Jag kan deremot ej förstå, huru han vill yrka bibehållandet af ett stadgande, som är stridande mot alla statsekonomiska grundsatser. Hans påstående att prässjästberedaren skulle vinna en stor fördel, om skatten på bränvin hastigt höjdes, är icke riktigt, ty han kan icke, efter mitt förslag, vinna högre fördel, än importören. Som jag redan tillkännagifva, anser jag det dock icke mycket löna mödan att kämpa i denna sak. Uppå härefter framställd propos. biföll R. o Ad. Utskms i afseende på i fråga v:de § afgifna yttrande. Efter upläsning af Utskms förslag till ändring i denna §, blef detsamma af R. o. Ad. bifallet. §§ SO, Si och 61, samt ny § 49. Härvid förekom först och bifölls Utslcns afstyrkande Utlåt, rörande Hr Björcks motion, i fråga om utvidgad d ist i Iler i ngsfr i het på landet. Vidare föredrogs Utskms tillstyrkande, att bränvinsdistillering må i stad, såsom särskild näring, utöfvas under alla tider af året, och med redskap af hvad beskaffenhet och storlek som helst; och yttrade sig derom Hr Braunerhjelm; Den ändring Utsk:n föreslagit, afser icke blott rättigheten för distilleringsidkare i stad att nyttja hvad redskap som helst, utan äfven att distillera hela året om. Utsk:n har stödt sina motiver på Frih. Raabs och Hr Björcks motioner. Frih. Raab har i sin motion sagt, att »med vanlig enkel bränvinsred»skap kunde åstadkommas endast mindre god sprit, eller af ringare »styrka, än som för åtskilliga tekniska behof erfordras».
Utskottet i det följande kommer att till styrka, blifva permanenta, frågan om nedsättning i nämndemännens antal vid Rättens ordinarie sammanträden komma att åter upptagas till följd af det ökade besvär och de flera resor, som deraf måste föranledas, men, jemte det Utskottet hänvisar till det förslag till lindring i dessa besvär, som i det följande kommer att framställas, anser Utskottet i allt fall för närvarande och intill dess denna förändring skett, ej skäl att understödja sistnämnde motionärers yrkande om inskränkning i domföra antalet af nämndemän vid lagtima ting. Alla de skäl, som ofvan blifvit anförda mot nedsättning af nämndens antal vid lagtima ting, gälla likväl icke äfven med afseende på urtima ting och extra jörrättningar. Der förekommer icke samma mångfald af ärenden, sorn på de lagtima tingen, utan domaren vet alltid på förhand, hvarom fråga är, och kan derföre lätteligen försäkra sig om biträde af de nämndemän, som ega största sakkännedomen i denna fråga. Ej heller utöfva dessa Häradsrätternas mera tillfälliga sammanträden ett sådant allmänt inflytande på rättstillståndet i orten, som de lagtima tingen, der merändels en större tingsmenighet är samlad, en mängd rättsförhållanden äfven förlikmngsvis ordnas och hvarjehanda öfverenskommelser uppgöras. De flesta urtima ting utgöras endast af ransaknmgar med häktade personer och förrättas i sådant fall numera flerestädes på länsfängelserna. Dervid synes den kontroll, som af nämnden bör utöfvas, utan fara kunna anförtros åt ett mindre antal nämndemän, och om dessa tillkallas från den ort, der brottet skett, böra de äfven kunna lemna alla nö diga upplysningar. Härtill kommer, att nämndemännens resor till ransakningarne å länsfangelserna icke allenast vålla dem sjelfva ett stort besvär, ulan äfven medföra dryga kostnader för Kronan, då fängelset är beläget utom häradet och nämndemännen i följd deraf äro berättigade till ersättning af allmänna medel.
Hr Bråkenhjelm synes befara, att nm nej vinner, skulle efteråt kunna yrkas att lägga en million till grundfonden, fastän man alslagit att med någon del föröka reservfonden. Denna förmodan är byggd på det teckniska språk, man inom BancoUtsk. ansett sig böra antaga, emedan man anser grundfonden såsom något speciell , derföre att den är skyddad genom den s. k. banklagen af d. i Mars 18 >n, och således ställd under en lag efter 87 §:n B eg. F: 11. Denna skilnad emellan grundfond och reservfond gör, att om conlra-propos:n endast innehöll , att någon del af baneovinsten icke skall hilda reservfond, och denna propos. bifölls, någon derefter kunde stiga upp och säga: Då vi icke kunnat bilda en reservfond, så yrkar jag, att vi måtte lägga en million till grundfonden. Jag liar hört Hr von Hartmansdorff flera gånger tala om grundfond, då fråga icke varit 0111 grundfond. Detta bevisar, alt han icke considcrerat skilnaden emellan de teckniska termer, som äro antagna inom BancoUtsk., för alt beteckna reservfond till skilnad från grundfond, hvilken sistnämnda hvarken förökas eller minskas. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, 0111 icke R. o. Ad. skulle behaga förena sig 0111 följande contra-propos. Vinner nej , anser lt. o. Ad. att ingen del af ifrågavar. medel skall användas til! bildande af reservfond eller ökande af bankens andra fonder. Hr von Hartmansdorff: Sedan man velat göra skilnad emellan grundfond oell reservfond, så torde, till förekommande af allt ordklyfveri, vara bäst att i propostn använda begge orden, så alt det kommer att heta: reservfond eller grundfond. Frih. Cederström: Det vore visserligen ett ganska oskyldigt tillägg, 0111 ordet grundfond äfven tillsattes uti propos. il; fond, och icke heller uti ja-propos:n talas derom, utan blott 0111 reservfond; så är fråga icke om annat än att icke bilda den reservfond, som är föreslagen.
Det 3:dje, man bör konsiderera, är hvilketdera valsättet, som säkrast leder till det mål, man väl vid alla val mäste söka, — utse - Den 12 Februari e. m. 477 endet af de utmärktaste, de bästa ibland Ståndets ledamöter. Det torde härvid böra antagas som gifvet, alt när riksdagsmännen hitkomma till riksdagen alldeles obekante med de personer eller de namn, som de finna i förteckningarne öfver lmsels ledamöter, de väl svårligen, vid ett val, då på en gång skall utses 25 personer, härvid kunna lyckas. Man har då ingen annan utväg, om man ej vill alldeles förspilla sin röst, än att kasta sig i händerna på en rådgifvare, och då beror det på den så mycket fördömda slumpen, huruvida man får en rådgifvare, som lemnar ärliga råd, eller tvertom. Vid val af 2:ne personer inom bänkm:s-afd:ne, bör det åter icke vara svårt att ganska snart utfinna de personer inom afd:n, som äro mest förtjente af kamraters förtroende. Enligt min åsigt, har, utur hvilken synpunkt man än vill betrakta saken, det närvar, valsättet de minsta olägenheterne, jemförelsevis med det, jag kan säga äfventyrliga, söm Hr von Hartmansdorff föreslagit, ty der kommer ofelbart ledning eller slump att gifva utslaget. En föreg:de talare, Frih. Bonde, har vädjat till de liberala och uppmanat dem att antaga detta förslag, såsom ett framåtskridande, men mig synes detta framåtskridande ingalunda rekommendabelt, och jag vänder mig derföre i stället till de konservative och uppmanar dem att bibehålla det gamla, såsom i delta fall både det nyttigaste och det lämpligaste. Frih. Raab, Adam Christian: Jag är så fullkomligt förekommen af Hr Akerman, att jag onödigt skulle upptaga R. o. Ad:s tid genom ett upprepande af hvad redan blifvit sagdt. lag skall derföre endast besvara några få anmärkn:r. Frih.
I öfrigt har Utskottet, med billigande af den klagan, som föres deröfver, att lundarne å landet kringresa och derunder utprångla och kringsprida i synnerhet luxarticlar, hvarigenom allmogen i synnerhet vänjes vid ett skadligt öfverflöd, ansett sig böra R. H. Ständers godtfinnande underställa, om icke med den önskan, Utskottet redan föreslagit R. H. Ständer, att för Hans Maja; i underdånighet framlägga, äfven kunde förenas den, att Kongl. Maj:t täcktes upplifva och förnya det, efter utseende, nu mera i förgätenhet hragte förbudet i JudeReglementets 19 och 20 §§., att ingen Juda må på landsbygden kringfara och derunder eller å oloflige resor emellan Rikets Städer handel drifva, samt att vederbörande måtte strängeligen anbefallas att häröfver noga hand hålla. Att, såsom Riksdagsmannen Olof Håkansson yrkat, Judarne måtte anses förbundne', att på resor forthjelpa sig genom beting, instämmer icke med den tanka, Ut - Best), och Ekon. Iftsk. Betänkanåen, 4,33 skottet hyser, att säkraste eontrollen, emot obehörig handel af dem, vinnes derigenom, att de färdas de emellan Gästgifvaregårdarne varande allmänna landsvägar, från hvilka de åter öfta skulle få anledning att afvika, om de på förenämnde sätt nödgades fortskaffa sig; och hvad beträffar Olof Håkanssons klagan deröfver, att Judarne på resor vanligtvis medföra tungt lastade vagnar, så saknas icke bestämmelse, i SkjutsFörordningarne, om den tyngd, sorn vid skjutsning för hvarje häst bör beräknas, hvarigenom således tillräcklig säkerhet är beredd emot
R;dr beräknade bidrag kan för ändamålet erfordras. e) Uti särskilda hos Rikets Ständer gjorda framställningar är föreslaget, att sedan för Westerviks på reallinien fullständiga läroverk plan och kostnadsförslag till ett lämpligt lärohus, afsedt att i framtiden inrymma ett fullständigt högre elementarläroverk, för en summa af 154,500 R:dr 30 öre genom kommunens försorg upprättats, Rikets Ständer måtte såsom byggnadsunderstöd bevilja ett anslag af 75,000 R:dr. Rikets Ständer hafva funnit kommunens bemödande uti ifrågavarande hänseende böra af Staten understödjas; men då äfven den kringliggande orten af läroverkets ändamålsenliga utveckling hemtar eu direkt fördel, och något bidrag från landtingets sida således billigtvis kan fordras, samt don till läroverkets enskilda byggnadskassa inflytande terminsafgiften kan påräknas till belopp af 1.000 R:dr årligen, hafva Rikets Ständer, under antagande af tvänne års byggnadstid, på det sätt bifallit de gjorda framställningarne att såsom bidrag till uppförande af en ny byggnad för Westerviks elementarläroverk beviljats dels ett anslag af 35,000 R:dr och dels ett låneunderstöd af 20,000 R:dr, samt för år 1867 å Riksgäl ds-kontoret anvisats utaf anslaget 17,500 R:dr och utaf lånet 10,000 R:dr, emot enahanda vilkor för detta låns åtnjutande, som i moment a) härofvan blifvit föreskrifna i afseende på låneunderstöd för läroverksbyggnaden i Upsala; allt under förutsättning, att Norra Calmar läns landsting till byggnadsföretaget i dess helhet bidrager med 20,000 R:dr samt att Westerviks stad tillskjuter hvad som utöfver det sålunda för hela byggnadstiden till 75,000 R:dr beräknade bidrag kan för ändamålet erfordras. f) Hos Rikets Ständer har jemväl framställning blifvit gjord, att Rikets Ständer måtte, till ifrågaställd förändring och tillbyggnad af elementarläroverkets hus i Skara, hvarför kostuaden enligt uppgjord plan och förslag uppgiuge till 80.000
Till förhindrande af ett annat inom Norra Ångermanland flerestädes förekommande oskick, att i de så kallade kyrkostugorne å kyrkovallen efter gudstjenstens slut trakteringar med starka drycker af hvarjehanda anledning utdelas, såsom efter lysning, barndop, af obemedlade nygifta par i ändamål att erhålla insamling till deras bosättning, o. s. v., hvarigenom icke blott templets helgd och verkningarne af deri meddelad lärdom förspillas, utan äfven fylleri och slagsmål ej sällan uppstå, hafva inom flere kommuner förbud förenade med enskommelse inom Själevads socken har, i anledning af förd klagan, slutligen blifvit föremål för pröfning hos Eders Kongl. Majit, som densamma i Nåder fastställt. Sedan en för della samt Gefleborgs och Jemtlands Län gemensam, år 1758 antagen och af Eders Kongl. Majit fastställd byordning, i följd af förändrade tidsförhållanden, småningom upphört att vara känd och eflerlefvad, har från flere kommuner den önskan uttalats, att en ny sådan, med afseende å nuvarande förhållanden, mätte komma tili stånd, och jag skall, i hvad på mig beror, söka efterkomma denna önskan, öfvertygad att en mal - li 1 ningsstadga, satt under kontroll och tillämpning af sockennämnderne samt lämpad efter allmogens behof och de forsländigares åsigter, bör kunna medföra nyttiga verkningar. De påtagliga olägenhelerne, det af allmänna lagen bestämda säll för brandslods gifvande och tagande, samt den erfarenhet om fördeiarne af braudstods-inrältningar i större skala oell efter billiga och rättvisa grunder, hvilken redan inom flera Län vunnits, hafva föranledt mig uppgöra förslag lill reglemente för en allmän brandstodsförening för fast och lös egendom å landet inom detta Län. Detta förslag, öfverlemnadt till granskning af valde deputerade från samtlige kommunerne inom Länet, har vid deras sammanträde i sisllidne September månad blifvit med några mindre ändringar antaget och sedermera den 17 påföljde Oktober erhållit Eders Kongl. Majlis Nådiga fastställelse. Å landet inom Länet finnes någon Skola för nyttiga slöjder icke inrättad. Icke heller någorstädes fast skola för den vanliga undervisningen.
Då kom Joseph och förkunnade det Pharao, och sade: Min fader och mine bröder, deras får och fä, och hvad de hafva, är kommet utu Canaans lande; och si, de äro i det landet Gosen. Och han tog fem fina bröder och ställde dem för Pharao. Då sade Pharao till hans bröder: Hvad är edar handel? De svarade: Dine tjenare äro herdar, vi och våre fäder. Och sade ytterligare till Pharao: Vi äre komne till att bor med eder i landena; ty dine tjenare hafva ingen bet till deras boskap, så hårdt tvingar den hårde tiden Canaans land: Så gör väl, och låt dina tjenare bo i det landet Gosen. Pharao sade till Joseph: Det är din fader, och det äro dine bröder, de äro komne till dig. Egypti land står dig öppet; låt dem bo på bästa platsen i landena, att de må bo i det landet Gosen. Och om du vetst några män ibland dem, som dogse äro, så sätt dem öfver min boskap. Joseph hade ock sin fader Jacob in, och ställde honom för Pharao: Och Jacob välsignade Pharao. Men Pharao frågade Jacob: Huru gammal äst du: Jacob sade: Mins eländes tid är hundrade och tretio år; liten och onder är min eländes tid, och räcker intet till mina fäders eländes tid. Och Jacob välsignade Pharao, och gick ut ifrå honom. Men Joseph skaffade sinom fader och sina bröder boning, och gaf dem en besittning i Egypti lande, på bästa platsen i landena, nemliga i det landet Rameses, såsom Pharao budit hade. Och han försörjde sin fader och sina bröder, och hela sins faders hus, hvarjom och enom sin del bröd, allt ifrå de gamla intill de unga barn. Men i all land var intet bröd; ty att den dyre tiden var ganska svår, så att Egypten och Canaans land svolte för den dyra tidens skull. Och Joseph samkade alla de penningar tillhopa, som funnos i Egypten och Canaan, för mälning, som de köpte; och han lät alla penningarna komma i Pharaos hus.
Stockholms län 20,814: — Östergötlands dito 2,100: -— Kalmar dito 13,316: 61. G) /Avesta Krono-Inspektion. Af årets räkenskap, granskad i Kongl. Kammar-rätten med anmärkning, inhemtas följande: Debet. Koppar Riksmynt. Centn. skålp. ort. Behållning vid Avesta 27,385: 59. Från Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Kopparbergs ian 1,315: — S:a 902. 66. 63. Summa 63,186: 63. — 28 — „ Kredit. Koppar. Riksmynt. Centn. skålp. ort. Någon anmärkning från Revisorernes sida har härvid icke förekommit. Kongl. Mynt-verket. Dess räkenskap, som blifvit granskad i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning och ej heller hos Revisorerne föranledt till någon erinran, utvisar följande förhållande: Debet. Balans från år 1862: Uppbörd: Myntskatt å guld och silfver... s 13,670: 99. Stockprof å dito dito i 170: 34. Smältningsafgift för guld och silfver 2,066: 48. Vinst å utmyntningen 28,841: 5. Leverering: Från Kongl. Stats-kontoret: statsanslag till Myntets drift 12,000: — Balans till år 1864: Skulder: Till Rikets Ständers Bank: för guld och silfver till utmyntning 823,660: 74. räntefritt lån 25,000: — 848,660: 74. Balans från år 1862: Utgifter: Omkostnader för utmyntning af guld och silfver 20,272: 85. Leverering: Till Kongl. Stats-kontoret: silfvertionde 17,649: 50. Balans till år 1864: Behållning i metaller 889,564: 94.
St:r, hvilka derigenom skulle erhålla uplysning om det verkliga förhållandet i berörde hänseende, få ej pröfva utredningens tillförlitlighet, utan måste bygga sitt omdöme på Jusl.-Ombudsm:s, det sednare må nu vara riktigt eller oriktigt. Man har sagt, att jag väl klandrat Just.-Ombudsm:s sätt att utreda lagskipningens tillstånd, men icke kunnat upgifva någon annan väg att uppnå ändamålet. Jag svarar derpå att det icke tillkommer mig att gifva Just.-Ombudsm. någon undervisning i hvad hans embetspligt tillhörer, men tror, att det gifves ett annat och lämpligare sätt att upfylla grundlagens bud i detta hänseende, än det Just.-Ombudsm. valt^ Vunnes ej en utredning af lagskipningens tillstånd t. ex. derigenom, att sinsemellan olika eller stridiga tillämpningar af lagar och författningar anmärktes, dervid äfven domares och andra embetsmäns serskilda beslut kunde med hvarandra jemföras och sålunda granskas utan att tillika pröfning af de enskilda beslutens laglighet eller olaglighet egde rum, att mängden och beskaffenheten af de uti lagskipningen tilläfventyrs begångna samt dels af Just.-Ombudsm. sjelf, dels af andra åklagare i riket åtalade fel eller misstag upvisades, att, der rättvisa icke alltid funnes vara med nödig skyndsamhet hand - 314 Den 4 Februari f. m. häfd, en. redogörelse leninades för hvad härutinnan vore anmärkningsvärd!? ■ Innefattar icke detta, exempelvis framställda, hvartill mycket annat skulle kunna läggas, rika ämnen till en teckning af lagskipningens tillstånd, hvars sanning eller falskhet kunde af R. St:r utan svårighet bedömas? skulle icke R. St:r genom en sådan utredning vinna vida bättre kännedom om detta tillstånd, än derigenom att de få veta, att Just.-Ombudsm. förmenar det Högsta Domstolen eller någon annan domstol i 10, 20 eller 30 mål, dömt orätt?
Gå vi till BorgareSt., så finna vi att åtskillige af dem, som talat emot betänk., gjort det på den grund, att städernas valrätt vore för m v c k e t inskränkt. Här hafva vi således i de båda Stånd, sorn representera de närande classerna, hvilka man i allmänhet anser tillhöra och till en hufvudsaklig del utgöra folket, den erfarenheten, att de, som talat emot betänk., ansett valrätten för litet utsträckt, och de som bifallit betänk, hafva naturligtvis icke ansett den för vidsträckt. Längre kunna vi icke gå, ty det är ännu ej bekant hvad PresteSt. yttrat; men jag utber mig att med ett exempel få visa, huru lätt man stundom i sådana punkter som denna hazarderar och vågar utgifva sina åsigter såsom Svenska folkets utan att hafva objectiva skäl dertill. En ledamot af BondeSt., som är starkt emot Const.- Utsk:s betänk., har nemi. under de föregående dagarna för sina bekanta försäkrat, att han ifrån åtskilliga landsorter fått öfver 100 bref, i hvilka alla han blifvit ombedd att förklara, att folket i dessa landsorter ogillat grunden för Const.Utsk:s betänkande. Många af denne ledamots bekanta hafva då bett honom upplaga dessa bref i sitt Stånd, för att der uppläsa ett och annat af dem, men en sådan uppläsning liar beklagligen uteblifvil och man känner följaktligen icke innehållet af omförmälda bref, ja icke ens om några sådana finnas till; hvadan man således torde hafva rätt att antaga hans försäkran, likasom den värde talarens yttrande torde vara ungefär af samma halt, eller endast subjeclivt; och af detta slag äro näston alla de skäl, som anförts emot grunden för Utskis betänk, i allmänhet.