Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Banco för första arket och 4 sk. för Den 11 Juli. 98» för hvarje af de öfriga arken; hvilket allt Riksens Ständer till Eders Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och stadfästelse i underdånighet öfver - ;mna. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Stormägtigste Allernådigsfe Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter På Riddersk. och Adelns vägnar Carl Mörner h. t. Landtmarskalk. På Borgare-Ståndets vägnar H. Schwan. h. t. Talman. På Prest-Ståndets vägnar J. A. Lindblom n. v. Talman. Pä Bonde-Ståndets vägnar Lars Olsson. n. v. Talman. Uppläst den ir Juli. Stormägtigste Allernådigste Konung! Hos Riksens Ständer har fråga blifvit väckt, att vid den Allmänna Expeditions-Taxan måtte fogas en förteckning öfver lösen för de Domar och Utslag , som från Eders Kongl. Maj:ts Högsta Domstol och Cantzl i-Expeditioner till Parter utgifvas samt beloppet af den Deductions-afgift, som vid Rättegångs handlingars inlemnande på förstnämnde ställe skola erläggas i och anse Riksens - Din 11 Juli. sens Ständer sig så mycket mera jfgl anledning att hos Eders Kongl. Maj t i underdånighet anhålla, det Eders Kongl. Maj:t i Nåder täcktes en så beskaffad uppgift låta kungöra, som Eders Kongl. Majit genom Dess under den 3 Dec. 18 11 utfärdade Nådiga Förordning till allmän efterrättelse meddelat, den förhöjning å Resolutiorrs-lösens belopp , som deruti är stadgad.
Till svar på hvad Pir Fåhraeus anfört, får jag till honom hemställa, huruvida han ej erinrar sig, att R. o. Ad. vid föreg:de tillfällen fattat beslut under förutsättning, att beslutet. skulle blifva R. St:rs, samt med bestämdt förbehåll att om ej så inträffade, skulle R. o. Ad:s beslut vara till all kraft och verkan förfallet. Jag åtminstone minnes bestämdt; att ett sådant förbehåll gjordes, då R. o. Ad. beslutade en förändring i sammansättningen af deputerade för markegångstaxans uprättande. Jag inser icke. hvarföre ej en slik behandling af tullfrågan nu skulle kunna ega rum. Emellertid, sedan jag hört sfi många talare yttra sig för frågans upskjutande, vill jag visst icke drifva saken till votering, men jag har trott mig böra förfäkta min mening just till följd af Bevilln:sUtsk:s Ordförandes välvilliga upmaning att handla konseqvent, hvarigenom jag således endast följt de fotspår han före mig uptrampat. Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm., i anseende till R. o. Ad:s förut fattade beslut, att förev:de Betänk, skulle punktvis föredragas, hemställt om R. o. Ad. behagade förklara, att Ståndet ville till behandling såsom en punkt uptaga Utsk:s i fråga om införselsoch utförsels-tarifferne afgifne yttranden och förslag, hvilken propos. bifölls, förklarades öfverläggningen om samma punkt VII H. 31 482 Den 22 Juli e. m. fulländad, hvarpå Utsk:s Betänk, i denna del, efter först till bifall derå framställd propos., som besvarades med Nej, blef, på grund af de deremot gj’orde anmärkmr, till Utsk. återremitteradt.. Härefter förekommo Utsk:s yttranden och förslag i afs. på nedannämnde delar af nu gällande Tulltaxe-underrättelser: §§.-ne 1 och 2 samt §§:ne 3 och 4. B. o. Ad. biföll hvad Utsk. i afs. på dessa §§ hemställt. §§:ne S och 6.
D^emitterades till Bewillnings, Utskottet: ^Herr Borgmästaren C. F. Lindes Memoria!, angäende förändringar i Bewillnings-Förordningen. Allmänna Beswärsoch Ekonomie-UtsDsttet: Herr Grosshandlaren Ant. Beckströms Meknvrial, anaäende Bränwinsbranningsfrihetcn i Carlscrona. Ut supra. Lx krotocollo, I. j. Lerjström Ut - yzo Den IS Maji. Utdrag af prstocollet, hållet hos >§ederwärda Bonde - Star.det, wid Urtima Riksdagen j Getbro dcn 12 Ma)i >812. SDd '"'drea§ ater Stats-Utskottets sista Plenidag pa bordet lagde Utlåtande, vin sättet, dunj styrelsen as R-ksaäldswerket, under detta Riksmöte och te fleste Fullmäktiges i samma werk härmare, tira kunna förwaltas. Detta Utlåtande blcf as Ständer gilst-dt; och östvcr Utssottets hemställan, VM angelägenheten a e'r stadaande för framtiden, huru med styrelsen af Riksens Ständers Werk ma t.llga, när Riksdaear komma att hallas pä annat stalie, än i Stockhols, will Ståndet framdeles desi Utlåtande meddela Vt supra. klx krvtoLollo, 67 L rink man. Utdrag af protocollet, hället hos Hederwälda Sonde-Ständet, wid Urtima Rist' dagen i Orebro hen rs Maji ?8iL. S D. Emitterades Till Ståts-Utskottet: Riksdagsmannen Anders Carlssons stat örebro Län ingifne Memorial, angående indragning lill Staten, af Fjerdingsmans Boställen.
Alma inbillade sig att hon gick med tårna i vädret och bad med jemrande röst, att de skulle ihågkomma hennes nyss opererade fötter. Hon hängde vid Lillis arm; de båda begynte känna sig dragna till hvarandra. Det fans hos begge en oklar längtan efter något bättre, än det deras lif och tankar hittills innehållit. Bertha tågade vid Vernas sida, och Bella vid Ainas. Allt efter som qvällen framskred, blef det lättare att gå, och skulle icke deras fötter varit så ömma, så hade vandringen varit en ren njutning. Solen sänkte sig allt rödare bakom tallskogen i vester. Luften var lätt och sval, något fuktig af morasen på begge sidor om vägen och mättad med doften af porsris och ljung. De gingo genom ödsliga trakter. Här och der låg ett torp med fönsterrutorna brinnande i solnedgången, med ett magert potatisland eller en teg hafre utanför dörren. Så kommo åter flera verst utan en menniskoboning med ödemarkens hela ensliga drömmande behag. Flickorna saktade sina steg; något af hvad man kallar „stämning“ smög sig öfver dem, och de gingo tysta, liksom rädda att framkalla en dissonans i den förunderligt ljufva stillheten rundtomkring. Men när solen gått ned och luften begynte kännas kylig, påskyndade de sina steg. Verststolpen underrättade dem om, att de ännu hade 6 verst qvar, innan de fingo klifva i säng. Åhå, hvad jag trött! suckade Alma. Jag orkar bestämdt inte ända fram. Gäss, hvad du är pjåkig! utbrast Bertha, tog Almas arm i sin och halade henne framåt. Bertha! påminte Bella, som fått Berthas tillåtelse att hålla efter hennes syndiga utrop. Jag ber, jag sade det med G den här gången, triumferade Bertha, och då har du väl ingenting att anmärka. Men raska på nu, jag är hungrig och längtar efter ett fat mjölgröt med smöröga i. De gingo en stund raskt framåt och Bertha försökte sjunga för att hålla humöret uppe. Men allesamman voro de trötta och önskade innerligt att få sluta vandringen för i dag.
Ett utsättande bredvid af dato då Brefvet aflåmnades, vore äfven kanske nödigt, men deremot inse3 ej nödvändigheten af någon hittills bruklig stämpling med ställets namn ifrån hvilket det afgår. 15) Vid större paqueters afsåndande då ej PortoCbarta år stark eljer stor nog till omslag, bör på det sätt tillgå, att man lös bifogar Por. toCharta af behörig valeur efter paquetets vigt och orten dit det skall, då likväl å denna lösa Charta, som bör afklippas till ett åttondedels arks storlek, med ståmplarne derpå, skrifves Bil. till Ridd. o. Ad, Pr. 2 Band. i5. 226 Den 5 Martti* jmed blåok Tillhör paquet som afgår den (dato och årtal) hvilken PortoCharta vid pt.quetets uttagande afven bör aflåmnas frän PostContoiret. Å sjelfva p, quetet skall i sådant frill före afsändandet vara antecknat __ PortoCharta medföljer. 16) Skulle corresponderande allåmna Bref eller paqueter utan PortoGharta bör ej å Post» Contoir vågras att detsamma emottaga och med första lågenhet befordra, så snart å utanskriften derå år utsatt utan PortoCharta men sådane bref eller paqueter böra vid framkomsten icke utlåmnas förr ån PortoCharta till en åttondedels arks storlek såsom Postporto lemnäs. Denna Charta bördå vara påskrifven med bläck sålunda Begagnad den (dato och drtalj _ (äfven Öfver ståmplarnej. 17) Om ett bref befinnes omslaget med mindre valeur å PortoCharta ån efter brefvets vigt skulle fordras, bör det mke få hindra fortskaflandet, men Postmästare bör dessförinnan a utanskriften tydligt teckna Löses — då det vid ankomsten till sista station ej utlåmnas förr ån differencen med PortoCharta blifvit erlagd.
Men i politisk mening förutsätter den hos de valberättigade ett intresse för allmänna angelägenheter och en utveckling, hvilken icke kan vinnas förr, än de kommunala författningarne under en följd af år fått verka och bära sina frukter. Såsom förhållandena nu gestaltat sig, torde detta förtroende måhända alltför mycket komma att hemta sina ingifvelser från tron på den s. 144 Den 20 Januari. k. allmänna opinionens sjelfbjudna målsmän; men hafva väl dessa alltid i politiska frågor gjort sig förtjenta af ett allmännare förtroende? Samverkan emellan de båda statsmagterna är ett mål, hvartill den konstitutionel staten har att sträfva, och vårt fädernesland har under ilen närmast förflutna tiden i delta hänseende lemnat föga öfrigt att önska. Att genom ett nytt representationssätt målet skulle komma närmare, är allenast en tom förhoppning, sorn glömmer, att det nya jemväl i sig innebär froen till de intimaste konflikter. Den nya representationen träder visserligen regeringen närmare på lilvet, det är en obestridlig sanning. Men tvifvelaktigt kan vara, huruvida derigenom regeringen kommer representationen närmare. Har ock den ur Sveriges häfder framskimrande sanningen, att »Svenska folkets historia är dess Konungars», till följd af nya tidsförhållanden bliIvit i väsendtlig mån modifierad; så är dock fortfarande en stark konungamakt ett af de kraftigaste värnen för Svenska folkets frihet. Men om den konservativa karakteren icke kan göra sig i någon mån gällande inom någondera kammaren, då blir det Regeringens uppgift, att med sitt veto alltför ofta träda emellan det beståendes rätt och det nyas anspråk. Och ur sådana konflikter uppväxer icke deri åsyftade samverkan mellan de båda statsmagterna. Deruti ligger fastheldre fröet till stora vådor både för konungamakten och friheten. Med ett vädjande till R. o. Ad:ns samt Preste-Sfcts fosterlandskärlek afslutar Utsk:t sitt Betänk. Utsk:t manar dem att göra de uppoffringar, sorn kräfvas för vinnande af ett nytt representationssätt. En allvarlig maning är visserligen alltid att lägga på hjerta t. Men uppoffringen är icke deras allena, utan allas.
Tisdagen den 26 Maji 1812, kl. 1/210 föremiddagen, sammanträdde R. H. S. Constitutions-Utskott på Fördelningar, då på Ecclesiastique Fördelningen lästes Protocollen hällne i StatsRådet öfver Ecclesiastique Protocollen öfver Justitia Ärender för den 28 Julii 1810, 3 Augusti, 10, 17 s. m. Utskottet åtskildes kl. 1/4 till 2. Justerat d. 9 Junii 1812. A. Gr. Mörner. Utskottet åtskildes kl. 1/2 till 1. Justerat d. 9 Junii 1812. A. G. Mörner. Fredagen den 29 Maji, kl. 1/210 föremiddagen, sammanträdde R. H. St. Constitutions-Utskott på Fördelningar, då på Ecclesiastique Fördelningen lästes Protocollen, • hällne i StatsRådet öfver Ecclesiastique Ärender för den 8 Januarii 1812, 15, 22, 29 s. m., 12 Februarii, 19, 26 s. m., 4 Mars, 11, 18 s. m., 1 April. hvarmed läsningen af de från Ecclesiastique Expeditionen inlemnade Protocoll, fulländades. på Justitie Fördelningen lästes Protocollen, haline i StatsRådet öfver Justitia Ärender för den 31 October 1810, 9 November, 16, 22, 29 s. m.. Utskottet åtskildes kl. 1. Justerat d. 9 Junit 1812. A. G. Mörner. Lördagen den 30 Maji, kl. 9 föremiddagen, sammanträdde R. H. S. Utskottet åtskildes kl. 1. In fidem Aug. von Hartmansdorff. Justerat d. 9 Junii 1812. A. G. Mörner.
T y vi äro j u lyckliga, Men det var ju en principfråga, och fru Evi Wolter, säg, äro vi inte? » Wolter hade kommit och satt sig bredvid höll mycket strängt på sina principer. Och det svar, som mötte Regnet forsade ned i strömmar och smatthenne i soffan. rade emot fönsterrutorna, så man nästan vänhennes frågande blick bakom de blå glastade, att de skulle brista sönder. Och blåsten ögonen, var sådant, att hon lät Stuart Mill hven i knutarne med ett långdraget, klagande falla i golfvet ooh med slutna ögon tryckte tjut, och mörkret svepte sig så tätt om träden sitt hufvud mot hans arm. Det steg upp någonting så underligt varmt där ute i esplanaden, som sjöngo sina sorgei hennes bröst. Och hon hviskade helt sakta, kväden om höst och förgängelse. Men dess skönare kändes det bara att ha som om hon varit rädd att det profanerande ett varmt och trefligt litet hem, där man var stadsskvallret kunnat få fatt i tonfallet. » Wolter! Kära, kära Wolter! » skyddad emot storm och oväder. Han slog sin arm om hennes lif och drog Fru Evi svepte den mjuka vegaschalen tätare omkriDg sig och kröp ännu djnpare in henne ännu närmare intill sig. Och så böjde han sig ned och såg på henne. Och det i det bekväma soffhörnet. blef Hon satt och njöt i fulla drag af sin tillgenomgoda draget omkring munnen ännu vackrare än vanligt, när han helt uppvaro. Ty soffan var så mjuk, och Stuart Mill var rörd hviskade: » Friheten är bra, Evi, men ett slags frihet så intressant, " och chokoladkonfekten smakade vet jag ändå, som jag inte ville uuderskrifva så utmärkt. Och litet emellan såg hon upp på Wolter, i vårt äktenskapskontrakt. Om du någonsin i som såg så innerligt präktig och treflig ut, världen skulle ta dig friheten att fästa dig vid när han satt där midt emot henne vid skrifnågon annan än mig — det skulle jag inte kunna bära och inte förlåta. » bordet i sin hemrock af blå flanell. Men det var oförsiktiga ord.
Nn anfalles en medborgare af en smädelig christ lycklig om han lill namn och person tydcligen utmärkes, och om beskyllningen är bestämd — an lyckligare i ben mon beskyllningen är swär, och i fall ben more styrkt, kan ställa honom under lagens akal. I sörsta faller mäste domaren akminsione uptaga maler, och i det sednare lemna lagarne den uprätkelse, som uppå hwarje annan under lagen hörande beskyllning följer. Wchr är den an> fallne ända lidande, men dck allid obehagliga af cn siik rättegång är som ett oundwikeligt ondr att anse, och man får wara nöjd da man njuter der förswar menchliga inrättningar förmå gifwa. Men nu anagramatiseras hans namn eller utmärkcs han till utseende, ständ, lesnadslopp och öfrige förhållanden sä, arr ingen kan sig mchraga, och sä att personen är bacligcn utpekad. Hwar är da den lag som chyddar honom? den. w> ha säger, arr i fall som twerydiga synas, chali domaren hellre fria än fästa, men denna ädla grundsats är jn i hwarje af wara.öfriga lagar racitc förutsatt: da den här nttryckeligcn föreskrifwes, syneö lagens anda wara, att domaren i tryckfrihetsmål är särdeles förbunden till den anklagades skydd. Widare säger lagen, att i intet sal! som hälst sä obestämda sin! fat ser dragas af uttrycken: domaren uptager säedes c) käromal.er, och uptager han dek, stadugw kla - Den r Junik - 443 klagande» ivid rättegångskostnad och besvär; ty det Utmärkande, svin inför allmänheten är mer än till. räckeligt akt bestämma personen som i 'Fristen menas, är det icke inför en med sadan föreskrift försedd domare.
Han föredrog att bli nyttig i många riktningar framför att bli stor i en.» Så långt Blanche! Men var det väl säkert att Mellins förmåga låg åt den stora historiska romanen? Och var det ej klokare att vara stor i den lilla genren än måhända liten i den stora. Sturzen-Becker säger om Mellin och hans noveller: Han hade en egendomlig talang för dylika små historiestycken i fickformat, der det mindre göres behof af någon mera djupt liggande plan, några genomförda karakterer, än en pittoreskt framstäld episod och några liksom i förbigående skizzerade porträtter.» Vi gå nu från Mellins författarskap, öfver hvilket det synts mig af intresse att höra flera omdömen, till Några enskilda minnen. Det var en eftermiddag, sista året vi bodde i Thomsonska huset. Jag var alldeles ensam den eftermiddagen och skulle begagna mig af tillfället för att i fullkomligt öfverlemnande åt mina egna tankar och ingifvelser söka göra andre hjeltens entré i »Rosen på Tistelön», så värdig som möjligt. Arve Arnman, den blifvande jagtlöjtnanten, var N:o 1. Men han var ännu alltför ung, och dessutom måste en lucka uppstå i fall ej det funnes två hjeltar till rivalskap om hjeltinnan. Naturligtvis skulle det bli en sjökapten, någon annan kunde på Tistelön ej komma i fråga. Och jag hade i mitt hufvud scenen färdig; det var dessutom ingen uppfinning utan en reminiscens från min broder, kapten Pål Smiths sjömansöden. Men en författare kan både dagar och veckor bära både en och flera scener i hufvudet utan att finna transportmedel att få dem ned på papperet. Man är minsann icke alltid i det särskilda inre skick, som erfordras för att få pennan att springa, och skall den betänksamt krypa, då är det ej som sig bör. Jag hade fått hela uppränningen till romanen af min broder, häradshöfding Smith, som hittat handlingarna om Haraldsönerne i häradsarchivet, och han, som lagen ej hindrade från sjövana i stort, hade ärligt hjelpt mig förbi Pater noster-skären. Men det gick långsamt med posten till Strömstad, och min bror skulle dessutom skrattat, om jag behöft fråga honom till råds i detta.
Angående upplåtande lill Norrbottens läns Hushållnings—sällskap af gamla länsfängelsebyggnaden i Piteå; — upphörande af de inom Lappmarkerna i Norrbottens och Westerbottens län, under namn af Domareoch Tingstolk-näster, utgående afgifter; — befrielse från rotering för hemmanet Ansätt i Jemtlands län; —- ett pensionstillskott från Allmänna Indragnings-staten ål Majoren vid Göta Artilleri-regemente Johan Wilhelm Westerling, vid afskeds erhållande från innehafvande beställning på stat; Trot.-Utdrag den 5 November i859. 27 Angående Löjtnanten vid Svea Artilleri-regemente Nils Robert Themptanders uppförande lill pension å Allmänna Indragnings-stalen vid erhållande afsked; angående pension å Allmänna Indragnings-stalen för Löjtnanten vid Första Lifgrenadier-regementet P. J. C. Loenbom; — sinnessjuke Under-löjtnanten vid Jönköpings regemente Carl Arvid Forshcells uppförande till pension å Allmänna Indragnings-staten, — t. f. Fält-läkaren m. m., Doktor U.
Berättelse pag. 116) tror, att de öfverklagude olägenheterna vid en förnyad eller fortsatt tillverkning skulle till en stor del komma att försvinna, men sedan både föregående och detta års Herrar Revisorer, äfvensom Rikets Högloft. Banko-Utskott och Rikets Ständer deröfver uttalat sitt ogillande, anser jag det ej vara tillbörligt att vidare arbeta för dess oförändrade bibehållande, utan vill efter bästa förstånd och förmåga bidraga till erhållandet af ett annat, som kan finnas lämpligare, i hvilket afseende jag äfven till Herrar Fullmäktige ingifvit förslag med bifogadt utlåtande. Tumba den 5 December 1860. J. Samzelius. STÄNDERS år 1860 församlade REVISORERS BERÄTTELSE OM GRANSKNINGEN AF RIKSGÄLDS-KONTORETS TILLSTÅND OCH FÖRVALTNING. STOCKHOLM, TRYCKT HOS A. L. NORMAN, 1860. 1 i ndertecknade, i föreskrifven ordning utsedde och genom Kongl. Kungörelsen den 15:de sistlidne Juni sammankallade Revisorer af Stats-, Bankooch Riksgälds-verken, få, i öfverensstämmelse med 5 § uti den af Rikets Ständer fastställda och uti Kongl. Kungörelsen den 10 Februari innevarande år intagna Instruktion, härmed afgifva berättelse örn Riksgålds-kontorets ställning samt hvad som förekommit vid den nu fulländade granskningen af detta verks förvaltning och räkenskaper. Jemlikt stadgandet uti 1 § af nyss åberopade Instruktion, hafva Revisorerne fått emottaga ej mindre Fullmäktiges berättelse om Riksgälds-kontorets tillstånd och förvaltning i allmänhet, än ock berättelser dels af Riksgälds-kontorets Kommissariat angående Kontorets inkomster och utgifter samt skulder och tillgångar, dels af Kontorets Ombudsman rörande de af honom handlagde rättegångsoch utsökningsärenden; hvarförutom Fullmäktige afgifvit särskild berättelse angående den af Fullmäktige, till följd af Rikets nu församlade Ständers beslut, verkställda upplåning utaf de för jernvägsbyggnaderna anslagne medel.
Herr Grefve De la Gardie, som, med anledning af denna nådiga föreskrift, af Stats-Kontoret anmodats ombesörja, alt förskottet blefve af Höganäs gamlä grufve-bolag till Kongl. Räntekammaren inbctaldt, hade derpå lemnat det svar, att gamla bolaget vore upplöst och redan år 1827 sökt och vunnit årsproklama, utan att någon bevakning af ifrågavarande fordringsanspråk dervid skeft, samt att detta bolag dessutom, på flere skäl och förnämligast i stöd af Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 25 Februari 1824, trott sig ega välgrundad anledning att undandraga sig betalningen, hvilken, enligt hvad Kongl. Majit i Nåder föreskrifva, borde Transp. 29,066:36.6. 6,160:40.— 8 Stats-Ulskollets Utlåtande N:o 18. Då emellertid Stats-Kontorets Advokat-FiskalsEmbetes mot det nya bolaget framställda ersättningsanspråk blifvit, efter sakeus fullföljande bos Kongl. Maj:ts och Rikets Svea Hof-Rätt, genom Hof-Rältens dom den 2 Mars 1835 ogilladt, men, i anledning af Herr Grefve De la Gardies inför Stockholms Kämners-Rätls protokoll den 17 Maj 1833 gjorda förklarande, det så väl Herr Grefven, som alla de öfriga delegarne i gamla bolaget voro villige att godtgöra förskottet, ehuru icke i egenskap af delegare af gamla, utan såsom ingångna intressenter i det nya bolaget, i förhållandetill deras aktier, AdvokatFiskals-Embetet derefter i laga ordning väckt påstående om verkställighet af Herr Grefvens omförmälda förklarande, så hade den å Herr Grefven belöpande, af domstolen till gäldande fastställda summan, 14 R:dr 39 skiliingar 9 rst., jemte ränta derå från den 12 Januari 1836, 2 R:dr 6 skiliingar, blifvit den 2 Augusti 1838 inlevererad med ti lsammans 16
I händelse de af Kommers-Kollegium sålunda tillstyrkta förhöjningar blefve beviljade, skulle anslaget till samtliga navigationsskolorna i riket komma att ökas med ett belopp af 9,461 Riksdaler 25 öre, hvaraf 6,773 Riksdaler 75 öre såsom förhöjning i lärarnes löner och arfvoden samt 2,687 Riksdaler 50 öre såsom tillökning i materiel-anslagen. Stats-Rådet ansåg sig icke böra i vidsträcktare mån tillstyrka nådigt afseende å berörda underdåniga framställningar, än att Kongl. Maj:t, på grund af hvad Kommers-Kollegium i underdånighet anfört, täcktes till beredande af förhöjning dels i nu utgående löner och arfvoden för ordinarie lärarne och underlärarne vid de 4 större navigationsskolorna, nämligen i Stockholm, Götheborg, Gefle och Malmö till de af Kollegium föreslagna belopp, dels ock i anslagen för materiela behofven vid samma skolor med 300 Riksdaler för hvardera, hos Rikets Ständer äska en ytterligare tillökning i anslaget för »Undervisnings-anstalter för handel och sjöfart» med den lör ofvannämnda ändamål erforderliga summan af 5,263 R:dr 75 öre. 2:o Direktionens för Slceppsbijggeri-lnstitutet i Carlskrona till Chefen för Civil-Departementet aflåtna memoria! af den 15 sistlidne Februari, i fråga om vidtagandet af vissa förändringar i organisationen af nämnda undervisnings-anstalt, 56 Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. samt angående beredandet af erforderlig förhöjning i det för institutet hittills anvisade årliga statsanslag. Uti förenämnda memorial hade