Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit anhållit, att, jemte det provincen Jemtlands soldater skulle åläggas samma skyldigheter, som kronans indelda manskap i det öfriga riket, roteringen i samma provins måtte jernnäs till likhet med roteringen i det öfriga Sverige, sedan hemmanens godhet, grundränta och öfrige utskylder blifvit emellan länen behörigen jemförde och tagne i beräkning, så hade likväl den rotering af provincen, som derefter egt rum, icke blifvit verkställd på ett med Rikets Ständers begäran öfverensstämmande sätt. Oaktadt i Jemtland, i förhållande till öfriga roteringen i riket, det borde belöpa en soldat på lf mantal eller Tio tunneland skatt, så hade dock, enligt den af Kongl. Maj:t utfärdade instruktion för kommitterade till förrättande af ifrågavarande rotering, provincen blifvit roterad med en soldat pä 5j:dels tunneland skatt eller f:dels mantal, hvadan densamma fått vidkännas en högre börda än vederborde; och har i anseende härtill motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Jemtland måtte roteras, i enlighet nied Rikets Ständers fattade beslut, samt att 4000 rjdr, som Rikets Ständer förut beviljat alt årligen utgå till understöd för roteringen inom Jemtland, måtte tills vidare och intill dess den nya roteringen komme i verkställighet, årligen fortfarande utgå. Sedan Stats-utskottet ansett nödigt att denna fråga gemensamt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet behandla, hafva Utskotten tagit densamma i öfvervägande och få sitt utlåtande derom nu afgifva. Hvad dervid först angår frågan, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att provinsen Jemtlands rotering blefve verkställd, i enlighet med Rikets Ständers uti deras här ofvanomförmälde skrifvelse Slatssamt Allm. Besv. och Ekon. Ulsk.
Enl. K. förklaringen, angtde lagens rätta förstånd och tillämpning i mål, sorn röra klander å fast egendom, samt hvad ytterligare vid lagfarts beviljande bör iakttagas, gifven den 14 Maj 1800, kan en på god tro vunnen och med verklig besittning förenad åtkomst till jord på landet samt hus och tomt i staden, af sådan beskaffenhet att derom emellan enskilde personer kunnat afhandlas, vare sig genom arfi pant, köp, gåfva eller förlikning, oaktadt vunnen laga fasta? i nära 100 år vara underkastad klander, och ägaren till en sålunda på god tro vunnen fastighet, under loppet af denna Den 7 Mars f. m. tidrymd, svafva i ovisshet, om ej till äfventyr® någon okänd omständighet kan yppas, eller någon obekant pretendent uppträda, som slutligen afhänder honom egendomen. Som tiden är för kort att nu fullständigt hinna utveckla detta ämne, men detsamma är af för stor vigt, och den säkerhet, byggd på äganderätt af fastighet, som deraf beror, för mycket vacklande att låta qvarblifva vid det närvar.; så får jag uppskjuta motiveringen, tilIdess antingen remiss af motionen sker, eller längre fram, och nu blott föreslå den ändring i slutet af omnämnda K. förklaring, som jag anser i så hög grad behöflig.
Memorial, rörande TJlskottens Betänkande, N:o 'j, i anledning af väckt motion om vidtagande af f örsigtighetsmått emot catholicisrnens utbredande. Vid förehafd pröfning af Comminister Janzons i berörde ämne väckte motion, deruti lian, bland annat, föreslagit att, i fråga om blandade äktenskap, stadgas måtte, att lysning bör afkunnas i begge bekänrielsernes kyrkor, samt att Luthersk prest skall densamma utfärda och för dess laglighet ansvara, hafva Utskotten uti deras ofvannämnde, af samtlige Riks-Stånden bifallne, Betänkande, med uttryckligt godkännande af berörde framställning, tillstyrkt Rikets Ständer att bos Kong!. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af stadganden i ämnet, i enlighet med af Utskotten dertill upp» gjordt förslag; men som vid uppsättningen af desse stadganden den, jemväl vid Betänkandets justering förbisedde, oegentlighet inträffat, att bestämd föreskrift icke kommit att inflyta derom, att lysningen skall utfärdas af Luthersk prest, hvilken Således blefve för dess laglighet ansvarig, och saknad af den ifrågavarande föreskriften möjligen vid författningens tillämpning kan föranleda missförstånd om hvad som, efter Utskottens åsigt, med det nya förslaget åsyftas; så hafva Utskotten ansett sig böra, med tillkännagifvande af det inträffade förhållandet, vördsamt hemställa: att, vid slutet af första punkten af de utaf Utskotten föreslagne lagbestämmelser måtte få inflyta följande ord: samt att lysningen utfärdas af den Lutherske presten, som för densammas laglighet ansvarar. Tdl följd hvaraf nyssberörde punct skulle komma att erhålla denna lydelse : i:o att, vid blandade äktenskaps ingående, lysning afkunnas såväl uti kyrkan inom den församling, tjvinnan tillhör, som inom den, till hvilken mannen hörer, samt att lysningen utfärdas_ af den Lutherske presten, som för densammas laglighet ansvarar. Stockholm den d December 1844. Bih. till R. St.
”Om du vill mig väl, så låt mig i Guds namn få vara i fred,” svarade Elin, innerligt bedjande – men Magnus, halft rörd, halft skämtande påstod, att han just för sin välviljas skull ej kunde efterkomma hennes önskan. När Elin for hem från balen, ville hon öppna sitt arma hjerta för Modern. Grefvinnan afbröt henne strängt, hänviste henne till förmiddagssamtalet, hvilket hon ej ämnade åter upptaga förr än om ett år – men då Hvad hon för närvarande fordrade af Elin vore bara, att hon skulle afbryta allt umgänge med sådana underordnade personer, som t. ex. Gösta. Detta bara var allt för Elin, men hon afhörde tyst sin dom. Dagen derpå fick eller föregaf Grefvinnan ett illamående, som qvarhöll henne tre veckor i sitt rum. Hennes mått och steg voro så väl beräknade att Gösta och Elin, ehuru boende under samma tak, på hela den tiden ej sågo hvarandra mer än en gång – i trappan, vid Elins återkomst från en promenad. En ung, nygift slägting till Elin hade varit ute med henne. När de passerat förbi Gösta, frågade Friherrinnan * * *: ”Hvad var det för en ovanligt vacker karl, som såg så melankolisk ut?” För första gången hörde Elin att Gösta var vacker. Hon hade aldrig tänkt derpå, lika litet som på sitt eget utseende. Det dröjde så länge med Elins svar, att Friherrinnan ånyo upprepade sin fråga. ”Min brors lekkamrat” – sade nu Elin med osäker stämma och vändande ansigtet bort ifrån sin följeslagerska. ”Hvad heter han?” ”Gösta.” ”Åhå – ingenting annat – Eljest skulle jag verkligen beklagat alla våra unga Herrar.” Elin qväfde med möda en suck. Hon hade funnit Gösta till utseendet förändrad, och Gösta med djup smärta sett, hur Elin, medan de ej träffats, fallit märkbart af. Evigt varar ingen sjukdom. Grefvinnan Ringschöld lemnade sina rum, men var nu deremot ständigt ute med Elin. Många dagar förgingo, utan att Gösta ens såg en skymt af henne, och när det skedde, måste han blott till sin grämelse se, huru, liksom i drömmen – den hvita rosens alla blad afföllo, det ena efter det andra.
De af Rikets Ständer till dessa arbeten anvisade medel måste således i stadgad ordning under årets lopp tillhandahållas, och komme äfven det belopp af 1,000,000 R:dr, som. enligt Rikets Ständers medgifvande, kunde i afräkning ä 1866 års anslag till innevarande års arbeten begagnas, att utgå efter fördelning pä årets 6 sista månader.» »Beträffande frågan, huruvida Kongl. Stats-kontoret skulle under detta års förra hälft kunna till Riksgälds-kontoret aflemna några ytterligare medel för bestridande af de å sistnämnde verk anvisade utgifter, så kunde Herr Stats-rådet ej nu derom meddela något bestämdt yttrande. Han ville endast upplysningsvis nämna, att Stats-kontorets betydligaste inkomster, bränvinsoch tullmedlen, enligt hvad erfarenheten under årets början utvisat, syntes utfälla något mindre än hvartill de under samma tid sistlidet år uppgingo. Dock förmodade Herr Stats-rådet, att Stats-kontoret under ifrågavarande halfår skulle kunna till Riksgälds-kontoret aflemna åtminstone en million Riksdaler utaf statsverkets öfverskott för år 1863. Men denna ytterligare tillgång vore ej tillräcklig att betäcka den brist för samma halfår, som förslagsberäkningen visade. För att fylla denna brist vore således nödigt antingen att afsluta det nya jernvägslånet eller ock att, under afvaktan af bättre tider, vidtaga någon i sådant ändamål lämplig intprimsåtgärd. För att stadga sitt omdöme härutinnan erfordrades att äga närmare kännedom om de för lånets öfvertagande fordrade vilkor äfvensom om de utvägar, som eljest kunde förefinnas för de erforderliga penningetillgångarnes anskaffande”.
Hen 8 October ingick den underrättelsej ätt Sterbhu3-Interes?enterne beslutat , att så vidt ske kunde, ej försälja denna fastighet annorlunda än i förening ined den närbelägne större .Egendom, hvilken eljest blefvo i saknad af Stall, Vagnsrum in. m., jemte flere beqvärnligheter; att köpeskillingen vöre för båda desse Egendomar utsatt till 60000 R:dr Banco och redan anbud gjordt af 40000, men som interessenterne ej kunde antaga. Herrar Eullmägtiges j?rötoccll för den '*] Januarii 181g innehåller: ’’att Sterbhus-In* teressenternes gode man, framlidne Assessoren von Schantz, uti skrifvelse till Herr Eirecteuren Schwan , tillkännagifvit, att ehuru litet hågade IntereSsentérne voro att partielt försälja fastigheterne, de likväl torde till Banquen afstå det mindre huset, emot en köpesumma af r6666 Rjdr 32 sk.’, ”Herrar Fullmägtige, som i sammanhang härmed läto sig föreläsas Högloft. BanCo-UtSkottets nyss intagne yttrande, i frågan om inköp af denna Egendom , funno för deras del den begärde köpesumman såsom alltför hög , i jémnförelse med hetsets verkliga värde, ej kun. na å Banquens vägnar, medgifvas. Men å annan sida kunde ej lemnäs utan afseende, dels Banquens verkliga behof af utrymme för ett årligen väsande förråd af handlingar och verificationer, dels och 1 synnerhet beskaffenheten och läget af sjelfva huset, hvilken i Råneo.Utskottets Betärikanden. 625 annan egares hand ofelbart, likasom hittills blefve användt till Stall, Vagnshus, Foderskulle och boning för betjening, hvaraf våda och osäkerhet, i afseende på elden, för Eanquen och särdeles Archivhuset, som dermed är sammanbyggt, alltid blefve en följd.
Hans skick och utfordrar, att allt göres i behörig tid och ordalla register är fullkomligt utbildad, erinrar seende röjde utländingen, men han var ändå ning. Lydnad är såväl barnets som tjänarens lifligt om Adelina Pattis liksom hela hennes icke någon okänd man, utan tvärtom mycket första pligt, och det är uppfyllandet af denna uppträdande i öfrigt. Sedan åratal har ingen väl bekant och icke minst för Dannström. Det pligt man med konsekvens bör hålla på. sångerska haft att uppvisa en sådan framgång var nämligen Maurice Strakosch. Man bör aldrig med presenter, nöjen och i Petersburg. Italienska operans habituéer Han var då här med Kristina Nilsson, en löfte på högre lön söka muta tjänarinnan att förespå Arnoldson en karrier liknande Pattis. » turné, som för Stockholm efterlemnade ett så göra sin pligt; därigenom snedvrides hennes rättskänsla, och hon lyder ej, för att det är Vid Sigrid Arnoldsons gästspel i Moskwa sorgligt minne. (mars och april 1888) inträffade E å g o t, som Efter något samspråk yttrade Dannström hennes pligt, utan därför att hon för ögonmåhända saknar motstycke i operabistorien. som ett äpropos: » Vill ni ha en ny diva? » blicket är mutad därtill. Snart skall hon Vid slutet af en teaterföreställning måste nämStrakosch skakade på hufvudet. Han menade: återfalla, och då blir det matmoderns tur att ligen regissören, sedan fröken A. blifvit fram» Divornas tid är förbi och dessutom, publiken försöka med nya mutor. ropad tjugufem gånger, framträda och i sånnu fordrar både konst och skönhet och ungdom; Den goda, trogna tjänarinnan skall man då gerskans namn anhålla, att publiken » ej måtte man börjar påstå, att divorna, när de blifva och då uppmuntra genom en belöning, vare applådera vidare », alldenstund hon vore så utdivor, äro för — mogna. » sig en liten gåfva, ett nöje eller dylikt, men tröttad, att hon kände sig ur stånd att efter» Men den jag åsyftar », invände Dannström, sparsamt, eljes blir det en vana, som kan bli komma framropningarna.
Medi camen ts-penn in ° ar Fältskärsarfvode, Tross-skjutsning , Trossbodars uppbyggande, Rotekistas anskaffande, Passevolance , Beväringsskyldighet, äfvensom utförandet af halfva munderingen, samt sedermera, jemte framställning0 af sättet huruledes dessa bördor för framtiden kunde lättas, yrkat, att de 4 först här ofvan uppräknade alldeles måtte försvinna samt dessa kostnader i stället drabba Stats-Yerket; hvaremot Motiouairen, beträffande Passevolancen, väl ansett dess totala upphörande icke böra ske förr än den tid tilländalupit, hvarpå de 3 öfrige Riks-Ståndeti densamma bevil jat, men dock äskat följande förändrade föreskrifter för dess utgörande" nemligen: i;o att Marcheoch Provianterings-kostnad, då ett Regemente commenderas utom sitt stånd, icke må af Passevolance-Cassan utan af Stats-medlen utgå; 2:0 att utaf Passevolancen icke mera än som verkli gen åtgår for Regementets årsmöten må uttagas, det Öfriga innestå hol Rotehållarne till framtida behof, och ej, såsom förr varit öfligt för va ras i en offentlig: Passevolance-Cassa; samt 3:o alt vid h vane Regemente en Passevolance-Comile, i likhet med de nu varande Beklädnads Di rectionerne, mätte inrättas för att bevaka de årliga utgifterna, fördela kostnaderne och utskrifva beloppet af Rotarne; hvarförutan Motiouairen vidkommande Munderingen, ansett och yrkat densamma böra enli«t’ Contractets ordalydelse, bekostas af Statsmedlen, då deremot RolehåT larne påtoge sig skyldigheten alt med hvardagskläder förse Soldaten • J och hafva, vid ärendets föredragning till remiss, flere af Hedervärda Ståndets Ledamöter med Motionairen instämt, hvaribland Nils Månsson från Malmöhus
Ridderskapet och Adeln, anmärkt, att den grundsatis, som vid 1828— i83o årens Riksdag gjorde sig gällande, eller att, i samma nion, man vore angelägen att göra Stats-Banken, i afseende på dess sedelutgifning, så säker som möjligt, man äfven borde förekomma dess inblandning med credit-systemet i Riket, komme att öfvergifvas för den händelse, PrivatBankerne erhölle rättighet att i Stats-Banken undfå Cassa-creditiv; att, sedan Stats-Banken, trötts all den farhåga, som egde rum före år i83o, visat sig kunna vidmagthålla myntet vid sitt värde, Rikets Ständer icke borde antaga något nytt förslag, som kunde i ringaste mon rubba delta tillstånd; att sinnena borde lemnäs i fred, åtminstone en Riksdag, så att man måtte blifva fullkomligt säker, att den realisation, som blifvit gjord, kan ega bestånd; samt att Priyat-Bankernes Directioner icke skulle, utan högsta nödfall, begagna sig af ett sådant bistånd, Herr Rosenblad uti berörde motion föreslagit, i synnerhet med det dervid fästade vilkor, att nemligen indraga 10 proc. af deras lånerörelse, hvilket förbehåll vore alltför svårt, då den Privat-Bank, som på sådane vilkor begagnade creditiv i Banken, skulle i och med detsamma förlora crediten. JBanco-TJtsTcotlets Utlåtande Nio g 5. Utskottet, som helt och hållet instämmer i åtskillige af de emot ifrågavarande förslag framstaild-e anmärkningar, anser, äfven för sin del, Rikets Ständer, serdeles under nuvarande förhållanden, höra, så vidt möjligt är, förekomma all sammanblandning af Rikets Ständers Banks och de enskilde Bankernes penninge-rörelse. Framför allt synes Rikets Ständer böra sorgfälligt undvika säd ane åtgärder och beslut, till följd hvaraf sistnämnde Banker skulle, till större eller mindre de), komma alt grunda sin rörelse på låne-understöd från Rikets Ständers Bank.
Sundhets-Collegium hittills begagnade och till local för Riksgälds-Contoret nu anvisade hus äfvensom, några förändringar i husets nuvarande inredning erfordras, innan detsamma kan för det bestämda ändamålet användas, så hafva Rikets Ständer medgifvit, att detta hus må, genom Fullmägtiges föranstaltande och med iagttagande af all lämplig och ändamålsenlig besparing i kostnaderne, iståndsättas och för dess framtida begagnande behörigen inredas, likasom att, i sammanhang dermed, och under enahanda förbehåll ej mindre ett eldfritt cassa-hvalf må å tjenligt ställe inom huset anbringas, än ock en erforderlig, men nu saknad lägenhet för uppläggandet af ved m. m. beredas, äfven om en ny byggnad för detta ändamål måste uppföras; börande alla harvid ifrågakommande arbeten, så vidt omständigheter och förhållanden lämpligen medgifva, å entreprenad utbjudas och enligt härom förut afslutade contract utföras. De för dessa reparationsoch byggnads-arbeten, belöpande kostnader, hvilka utarrenderas och redovisas på enahanda sätt, som öfriga för Riksgälds-Coi>- torets enskilda utgifter erforderliga medel, skola utgå af de för Conlorets årliga behof afsedda tillgångar. STOCKHOLM. Tryckt hos A. G. StatsUtskottets Memorial, N:o 5g5. t N:o 595. Anie. till Exp. Utsk. den i3 Juni 1841, kl. 7 e. m. Memorial, med anmälan om resultatet af Extra Statsregleringen. (U. A.) Sedan alla frågor, rörande den så kallade Extra Stats-regleringen, numera blifvit sini ligen afgjorda, har Utskottet ansett sig böra för Rikets 'Ständer upplysningsvis framlägga resultatet deraf, äfvensom uppgifva hvilka anvisningar å de derför beräknade tillgångar särskildt ägt rum, och hvad af dessa tillgångar återstår odisponeradt, att, jemlikt Rikets Ständers beslut, såsom fond för stora Credilivet afsättas.
Så t. ex. kunna folksamlingar uppstå i följd af något uppkommet slagsmål eller andia dylika orsaker, utan alt sådant kail kallas Upplopp; ty om polisbeljeningen ankommer för att arrestera de brottslige och äfven lyckas deruti, så har visserligen oväsende ägt rum, men derföre icke något upplopp; och för det motstånd, sorn de brottslige kunde göra polisbeljeningen, stadgar lagen tillräckligt strängt straff uti 66 t:dr 32 sk. böter eller motsvarande 28 dygns fängelse vid vatten och bröd ; 10 H. 5 34 Den i5 Juli f. m. men om ett förenadt våld inträffar, omen ilörre eller mindre del af den kringstående folksamlingen tager de brottsliges parti oell söker alt draga deni lindan den offentliga auetoriteten, — då först Sr upplopp för handen. Denna skilnad är visserligen i början af lagen antydd, men sedermera icke tillräckligen tydligt utvecklad, hvarföre jag ansel’ en bestämmelse, i likhet med hvad den upplästa delen af Stadsråds-prot. innehåller, i detta fall vara högst nödig. I alla hänseenden synes mig, att lagen borde göra skilnad emellan de tillfällen, då artilleri eller andra vapen böra användas; ty de personer, som endast samlats af nyfikenhet, kunna utan särdeles svårighet dragas undan bajonetterna, sedan vederbör, myndighet tillsagt folkmassan att skingra sig, emedan endast de närmaste äro blottställde derför, hvaremot kulorna kunna träffa de oskyldiga, hvilka i trängseln icke hinna så hastigt aflägsna sig, så väl som de skyldiga. Hr Dalman: Det är visserligen fögnesamt att utaf Statsrådets prot. inhemta, att
Bland de kapitalräkningen i Riksgälds-kontorets hufvudbok för år 1861 påförda belopp, som föranledt minskningen i den behållning, detta verks räkenskaper för nästföregångne år visa, förekomma, utom de till utgående från Riksgälds-kontoret vid 1859 och 1860 års riksdags statsreglering anvisade och vid beräkningen af detta verks utgifter upptagna utbetalningar, följande under är 1861 i samma verks räkenskaper jemväl uppdebiterade summor, nemligen: af Riksgälds-kontoret för år 1859- Kongl. Stats-kontoret godtgjorda brister i förslagsanslagens uti då gällande riksstat uppförda belopp, jemte andra i liqviden mellan Statsoch Hiksgäids-kontoren sistnämnde Kontor påförda er sättningssummor R:dr 822,951: 63. kapitalrabatt och provision för det år 1861 inom riket upptagna fonderade statslån å 3,000,000 R:dr » 270,000: — ett halft års ränta och amortering för detta statslån » 82,500: — Till upplysning om Riksgälds-kontorets inkomster oell utgifter, utom de utaf jernRifcgäldsvägslånemedlep influtna och utbetalda summor, har bilagda sammandrag af den i 1861 kontorets inårs nu granskade hufvudbok intagna kassaräkning (tabellen Litt. A) blifvit upprättadt; konuter och och, jemte det Revisorerne i sådant afseende åberopa detta sammandrag, hafva de, för utgifter under underlättande af jemförelsen såväl emellan inkomsternas och utgifternas belopp sius01 ’ ' emellan för nämnde år sorn med de i föregående revisionsberättelser upptagna inkomstoch utgiftssummor, ansett sig böra meddela följande, i likhet med de i dessa berättelser införda tabeller uppställda, summariska uppgift öfver Riksgälds-kontorets inkomster under år 1861. Allmän bevillning samt kortoch tidningsstämpelafgifter, jemte obser vationsmedel 2,522,181: 69. Skatteköpeskillingar och ekeskogslösen 13,658: 22.
Att Kommittéen, som tyckts synnerligen behjerta skoglösa orters behof af skogsprodukter, ändock kunnat föreslå banan till Sevalla, på hvilken viig ej synnerlig, om ens någon skogstillförsel är att emotse, kan endast förklaras genom det sätt, hvarpå denna bana vunnit 25 Kommittéens tillstyrkan. Då linien Sala—Örsundsbro i och för sig i ingen händelse kan påräkna större trafik än linien Sala—Upsala, och icke ens med denna i trafik-inkomst blifva jemlik, med mindre än att bibanan Örsundsbro—Upsala tillika tages i beräkning, men i sådan händelse linien SalaÖrsundsbro—Upsala blefve mera än 1 { mil längre än linien Upsala—Sala och följaktligen belastad med högre driftkostnad, kan, enligt min tanke, icke ens ur synpunkten af trafiken på denna del af norra stambanan, jernvägens anläggning vester om Sigtuna-fjärden öfver Örsundsbro till Sala vara ändamålsenlig och för landet gagnelig. Det återstår att tillse, huruvida det mot Mälaren stötande kustlandet af Upsala och Westerås • liin verkligen kan hafva af behofvet rättfärdigade anspråk att framför det inre, på vattenkommunikaner alldeles vanlottade fastlandet få norra stambanan förlagd från Örsundsbro till Sala i en mer eller mindre utefter Mälarens kust böjd riktning. Härvid må erinras, att nämnde kustland i öster och söder omslutss af Mälaren med dess djupt inskjutande segelbara vikar, och att, om norra stambanan, såsom jag anser ur alla synpunkter lämpligast, förlägges i rak linie från Upsala till Sala, och således parallelt med norra Mälare-stranden på föga mera än 3 mils afstånd från densamma, det ifrågavarande kustlandet icke på någon enda punkt finge öfver 2 mils afstånd från antingen segelled eller jernväg. Kommer dertill, hvilket i ingen händelse lärer länge uteblifva, en jernväg att anläggas emellan Sala och Westerås till befrämjande af såväl Westmanlands som Dalarnes hufvudsakliga trafik i dess naturliga riktning, i norr och söder, så blifver det jemförelsevis lilla kustlandet af endast omkring 1 5 qvadratmils vidd på alla sidor omslutet af jernvägar eller segelbara vatten.
Föredrogs ä nyo Stats-Utstottets sedan d. 2 October bwilande betänkande, rörande de pä Allmänna Indragnings-Staten uppförde extra Löner och Pensioner, jemte Utstottets förledne gärdag pä bordet lagda, swar ä Ridderstaxets och Adelns äterremisi af detta betänkande. Uppä gjord proposition blef Utstottets betänkande af Ridderstapet och Adeln bifallit. Grefwe körner, 6öran.' Jag fäk härwid endast den äran tillkännagifwa, att redan dä jag hos Ridderstapet och Adeln anmäl-. te mina anmärkningar witz betänkandet öfwer detta ämne, förestälde jag mig att de i StatsUtstottets tanka skulle förefalla mycket, för obetydliga, för att åstadkomma ändring uti Utskottets tillstyrkanden, och att jag derföre ej eller begärde deras hänwisande till Stats-Utskottet» - Den 14 Oktober. 471 ket. Jag fär således nu blott till Protokollet nämna att jag af Stats-Utskottets swar icke funnit anledning att stänga min förut i detta mäl yttrade tanka. Herr Baron och Landt-Marskalken: Da mälet redan ar afgjordt och Grefwe förner blott begärt sin enskilta tanke i Protokollet förwarad, äger härwid ingen widare ätgärd rum.