Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Men äfven antaget att det genom brännvinet förorsakade sedelörderfvel ej skulle minskas derigenom att brännvinspannan öfvergick frän att anses såsom en helgedom uti familjerna till att blifva ett redskap lör näringsidkaren en machin uti fabrikerna, så bör man dock hellre vilja haf - Dun g November f. m. ai3 va blolt ett ondt än (vänne; brännvinsbränningen skulle då åtminstone drifvas meli beräkning oell vinst, ocb brännvinspannan ej iner kunna liknas vid Lokes bottenlösa mjndhorn, hvilket slod med ena ändan lili hafvet, ej blifva del, hvanni! hälften af nfknsl ningen af all Sveriges jord, genom okunnighet, brist på bcräkningsförmåga och oriktigt btlnmdlingssätt, förspilles. Alt tio det mängden af Svenska allmogen, all henderne i allmänhet af sig sjelfve skulle kunna inse misshushållningen uti sin husbehofsbränning, innan den läge för dem så pålaglig, sorn dä de med sina små pannor komrrio alt täfla med fabriksidkare, nr lika orimligt, som ifall man hodde sig kunna öfvertyga dem alt jorden är rund, ulan alt låta dem se det. Alt tro, att denna allmoge skulle upphöra alt uppoffra lif och välfärd för bi ann vinels skull, så länge lian är uppfödd dermed och har daglig tillgång dertill, är lika orimligt. Så länge Svenska bonden bränner lill husbehof, söper han hvad han kallar lill nödtorft, hvilken stundom st räckes val långt; om han ej gör det så myckel af böjelse, gör han det på god hushållning, emedan han, då brännvinet, som oftast, slår lågt i pris, anser sig ej hällre hafva kunnat använda det, än (tå han förlår det sjelf. Jag anhåller om bifall lill Frih. Hamiltons förslag, såsom del lämpligasle salt att fä hort den skadliga, nationen förderfvande busin hofshränningen, hvilken aldrig på annat sätt kan upphäfvas; ly den har så ingått uti det begrepp
Ensam i sin kajuta tömde han den ena toddyn efter den andra utan att han ens syntes märka huru ofta hans hand utsträcktes efter glaset. Han teg och drack, under det han ihärdigt höll blicken fästad på något visst föremål: en nedfallen segelgarnsända, en tobaksask med figurer eller uret på väggen syntes utgöra ämnen för den mest djupsinniga forskning. Stördes han nu af en rapport, steg han upp lika stadigt som om han varit fullt nykter och skötte sitt värf, tills detta tillät honom att återtaga sin förra behagliga sysselsättning. Men för två år sedan tog detta tvärt slut. En afton, då krus och butelj blifvit tömda till botten, steg han upp på däck och kastade bägge delarne öfver bord. De båda jaktkarlarne, alldeles förhäpnade öfver denna manöver, glömde sig ända derhän att de utropade ett gemensamt: ”Kors!”, hvarefter den ene af dem tog sig dristigheten att fråga hvad löjtnantens mening kunde vara. ”Slut!” svarade befälhafvaren. Och den korta förklaringen fullständigades genom de följande dagarnes erfarenhet, då ingenting vidare kom om bord, som hade minsta sammanhang med spirituosa. Karlarne trodde då att löjtnanten mistat smaken för detta nöje, men snart kunde de af ett och annat förnimma att det icke var smaken, utan viljan som fattades. Saken var nemligen den, att löjtnant Borgman hade föresatt sig att tyst och stilla, såsom han verkställde allt, företaga en mängd besparingar, hvilka sedan kunde bereda honom ett nöje mera varaktigt än dessa frukostoch aftonförströelser. Det var hans afsigt att träda i äkta ståndet – och de tvänne årens ihärdiga knogande gjorde honom en summa tillräckligt stor att dermed betala inköpet af bohag till de tvänne förutnämda rummen samt litet diverse till del i kök för den icke stort mindre enkla och blygsamma frun.
St. för sin del antagit lagförslaget, åtgår längsta tiden för dess granskning i Högsta Domstolen och Statsrådet. Men då R. o. Ad. bland sig räknar nästan alla Statsrådets ledamöter och hälften af Högsta Domstolen, så, ehuru det kan synas förmätet af mig att till dessa Hrr ställa en uppmaning, föranledes jag dock af frågans vigt lil) den hemställan, att dessa Hrr ville här följa ifrågavar. lagförslag med den uppmärksamhet, att, då förslaget genomgått R. Sits pröfning, det äfven kan sägas hafva undergått granskning i Högsta Domstolen och Statsrådet. Så tillgår äfven i andra länder, att man genom ministrars deltagande i discussionerna kan på förhand säga, om ett förslag blir af Regeringen antaget eller förkastadt. En annan preliminärfråga återstår dock ännu att afgöra. Här finnas för närvar, trenne förslag, nemi. Utsk:ns, Gr. Frölichs och Hr Stråles, hvadan det är nödigt, att R. o. Ad. bestämmer ettdera såsom grund för öfverläggningen. Hvad Hr Stråles förslag angår, så lärer det icke hafva varit möjligt för husets ledamöter att följa det vid uppläsningen med sådan uppmärksamhet, att något definitivt omdöme derom nu kan fattas. Jag anser också för min del oriktigt att lägga ett helt och hållet nytt förslag till grund för en börjande öfverläggning. De andra hegge förslagen arn af de flesta förut kända, hvaremot Hr Stråles är okändt för alla. Af de öfriga förslagen kan åter hvilketdera som helst läggas till grund för öfverläggningen, blott beslut derom fattas; och som jag, ehuru jag icke oinskränkt gillar någotdera, dock har färre anmärkntr emot Gr. Frölichs, anhåller jag oin propos., att detta förslag må tagas till grund för öfverläggningen. Hvad beträffar den af Frih. Boye väckta fråga, så afstyrker jag bifall lill det sätt för föredragningen, som han föreslagit, på den grund att jag gerna alltid iakttager att i hvarje sak börja med början. Hr Rosenblad, Bernh.:
Utskottets hemställan bifölls med följande förändrade lydelse: »att Rikets Ständer för anläggning af väg mellan Östmarks kyrka och Norska gränsen i närheten af Kaikelandstorp, måtte anvisa tvåtredjedelar af den härlör beräknade kostnad, att utgå med i jemnadt tal, Tretiofemtusen Riksdaler, under vilkor, att ve - Prot.-Uldrag den 5 och 7 September 1863. 565 derbörande vägbyggnadsskyldige åtaga sig att. mot åtnjutande af detta statsbidrag, ansvara för arbetets utförande och vägens framtida underhåll.» 13:de—l(i:de punkterna. Utskottets hemställanden biföllos. 17:de punkten. Utskottets tillstyrkande afslogs. 18:de—30:de punkterna. Utskottets hemställanden biföllos. 31:sta och 32:dra punkterna. Återremitterades. 33:dje—40:de punkterna. Utskottets hemställanden biföllos. 41:sla punkten. Utskottets hemställan bifölls med den förändring, att efter de i mom. a) förekommande orden: »Stora Kopparbergs län», inlördes orden: »samt Elfdals, Frykdals och Jösse härader i Wermlands län. 42:dra—50:de punkterna. Utskottets hemställanden biföllos. 51:sta punkten. Utskottets hemställan bifölls med den förändring, att lånesumman förhöjdes till 100,000 R:dr. Från Vallofl. Borgare-Slåndet. SS. DD. Föred rogs ånyo Stats—Utskottets Utlåtande, JVs 141, angående föreslagna statsbidrag för vägars anläggning och förbättring, brooch hamnbyggnader samt kanaler, äfvensom sjösänkningar och andra vattenaftappningslöretag, m. 11. dylika föremål. Härvid förekommo: Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
SkråHandtverkare och Ma nufacturister • . ,. 6. andre Borgare, som ej höra under Skrå 4:.84. —- i Städerne af Första Classen: för Grosshandlare . i.s». andre Handelsmän och Fabri queurer 1 9. —- — SkråHandtverkare och Manufa. cturister .. 4: s?4.—» andre Borgare;, som ej höra under Skrå • . 3. — —> i Städerna af andra Classen för Grosshandlare , g. andre Handlande ochFabriqueuret 6. SkråHandtverkare och Manufa cturister . , , - 3. - Stvillnings-Uts&ottets BetZtnkanieiu |jj för andre Borgare, sorn ej höra un* der Skrå .. 4; 34. -«-* i Städerne af Tredje Classen: för Grosshandlare 6, — —* andre Handlande och Fabri. queurer . 4i 8 4. — SkråHandtverkare och Manufa cturlster , . , . * 2: 13. —«* andre Borgare, som ej höra under Skrå .. 4: 94. —» i Städerne af Fjerde Classen: De som vinna Burskap på Utrikes Handel 4: 24, — Andre Handlande och Fabriqueurer 3, — —- SkråHandtverkare och Manufactu rister 9: 84- Andre Borgare, som ej lyda under Skrå }, —» — i Säderne af Femte Classen: De sorn vinna Burskap på Utrikes Handel 3. Andre Handlande och Fabriqueurer a: 12. SkråHandtverkare och Mann fac turi st er z. —- — -Andre Borgare, som ej höra under Skrå 36. —M Bouppteckningar, se 1 Momentet. BorgensSkrifter i — Certificater och SjöPass fös de till Utrikes ort gående: Inhemska Fartyg 18. — Utländska dito — 34.
Universiteterna, Upsala Akademis behållna 390 „ 29 „ Elementarläroverken, bibeltryckstunnor 5 „ — Stora Barnhuset i Slockholm, 40:de spanmål 12 „ 21 „ Kyrkors underhåll, lill Upsala domkyrka, saint till vinoch byggnads-säd 49 „ 16 „ Summa 506 „ 6 „ Då uti den af Rikets Ständer uppgjorda beräkning af Statsverkets inkomster ifrågavarande spanmål upptagits såsom inkomst och densamma följaktligen äfven bör (ill motsvarande belopp såsom utgift å Riksstaten uppföras, hafva Rikets Ständer, sorn 1 den ordning, hvari förenämnde anslagstillar här nedan förekomma, vill yttra sig angående de öfriga ifrågaställa anslagstjllökningarne, beslutat, att det å Riksstaten uppförda anslag för Kleresi-staten skall ökas med 48 tunnor 4 kappar eller 303 kubikfot 2 kannor indelt kronoliondespanmål. 13:o. Vidare hafva Rikets Ständer inhemtat, att, ehuru till Drottningholms kungsgård anslagen kronoliondespanmål, 28 tunnor, till följd af Rikets åren 1847 och 1848 församlade Ständers bifall lill E. K. Maj:ts i ämnet gjorda nådiga framställning, blifvit till Statsverket emot ersättning indragen, af nämnda kronotionde dock fortfarande i Riksslaterne både bland inkomsterna och utgifterna upptagits såsom indelt spanmål ett belopp af 24 tunnor, som af ålder utgått till slottspredikanten vid Drottningholm och inbegripits i förevarande Hulvudlitels anslag lill Kleresi-staten. Detta förhållande är äfven af Rikets Ständer vid beräkningen af Statsverkets inkomster rättadt, sä att den indelta spanmålen blifvit minskad med förberörda 24 tunnor spanmål, men deremot den oindelta dermed ökad; och har, i följd häraf och för behörig rättelse äfven i beräkningen af Statsverkets utgifter, den för Kleresistaten uppförda indelta spanmål blifvit minskad med 24 tunnor eller 151 kubikfot 2 kannor; — varande Kleresistatens kontanta anslag redan förut tillökad t med ett mot berörda spanmålsqvantitet svarande ersättningsbelopp. 14:o.
Spanraål, indelt 108,491 T:r å 5 R:r 542,455. oindelt 65,000 d:o d:o 325,000. »eK 8b7,455.28t425ft r 73,49' Silfvert ionde j Myntarelön och SlagskaXtj på förslag 2,025 R:dr i Silfver, sora utföres å 128 sk. i Bancosedlar .. Koppar-Ränta och Slagskattj på förslag 3oo Skeptd å t3o R:dr Avesta Kopparoch Manufactur-ZW/.,på förslag. Penningar. Spantnål. lodell. Oindelt. Summa. Summa i Mätt. Markegång på Förslag ä 5 R:dr Tunnan. Mått. Värde å 5 R;dr Tunnan. Mått. Värde å 5 R:dr Tunnan. rT:r i: T:r k. Prot. 1834 oc^ »835. io Sami. i AJd. i Band. 2 Riks-Staten. Älun-Tionde, på förslag Svafvelbruks-Tionde, dito S:r 211,500 R:dr Mantalspenningar, på förslag Lagmansoell Häradshöfdinge-Ränta, dito Gerningsörcn af Handtverkare, dito Sterbhus-Af gift, dito Bötes-mcdel, dito S:r 435,700 R:dr Cavallerie-Regementernes Häst-vacance-spanmäl; vid Lif-Regementet för 5oo Numer a 7^ Ttr 3,750 T:r „
Föredrogos ånyo Sammansatta Statsoch Banko-Utskottets Utlåtanden : N:o 29, i anledning af väckt motion om förhöjning af det åt Fullmäktige i Banken och Riksgälds-kontoret anvisade honorarium. Utlåtandet afslogs, och de nuvarande honorarierna till Fullmäktige i Banken och Riksgälds-kontoret bibehöllos oförändrade; och N:o 30, öfver väckt motion om förändring af vissa för Hypotheks-föreningarne nu gällande föreskrifter. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande N:o 57, i anledning af väckta förslag till ändringar och tillägg uti de om Skiftes-verket i riket gällande föreskrifter. Yttrandet, sid. 3, i anledning af Skiftes-stadgans 2 kap. 6 §, afslogs, och bestämdes ersättning åt Gode Män vid Landtmäteri-förrättning till 2 R:dr Riksmynt om dagen åt hvardera, underhållet inberäknadt, jemte skjuts å en häst, äfvensom yttrandet, sid. 22, i anledning af Skiltes-stadgans 18 kap. 6 §, blef ej bifallet, och bestämdes dagtraktamentet till ledamöter i, Egodelnings-rätt att utgå med 2 R:dr Riksmynt om dagen åt hvardera. I öfrigt gillades Betänkandet N:o >37. S. D. Föredrogs meddeladt Utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets Protokoll den 14 dennes, innehållande, ibland annat, dels nämnde Riks-Stånds beslut öfver Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 115, i anledning af väckt motion om utsträckt fraktningsrätt öfver Kalmar Sund för personer, boende emellan färje-platserna Röhälla och Fröbygårda på Ölands vestra kust, dels inbjudning till Med-Stånden att i Bonde Ståndets beslut i denna fråga sig förena.
Förordnanden, Staden med rätta tillkomma;” hvarförutan sistnämnde RiksStånd, med antagande af Utskottets i Utlåtandet Nro 2i3 tillika gjorde hemställan, ”att Städerne må berättigas, att för Kronans deri varande Egendomar erhålla det bidrag till bestridande af kostnaderne för brandvaktsoeh eldsläcknings-anstalters underhåll, som å samma Egendomar, eller vederbörlig fördelning äf kostnaden Betän konden, N:o 314- 55g emellan samtelige Egendomarne inom Staden, till den del deraf, som icke af Boställsinnehafvare Begagnas och hvarföre de sjelfve böra utgifterne bestrida, kan finnas belöpa,” tillagt, ”att R. St:r böra hos K. M:t i underdthet begära, att intill nästa Riksdag ett noga utredande måtte göras af alla de förhållanden, som böra vara kände för bedömmande af skyldigheten, som åjigger K. M:ts och Kronans Hus i Städerne, att deltaga äfven i de öfrige ornera till Städerne, jemte Brandvaktsoch Eldsläcknings-anstalters bekostnad, hvilka enskilte Husägare utgöra, och hvaribland tomtören, gatuhållning och upplysning, synas ovilkorligen böra drabba alla lius utan undantag, samt att den mening härvid borde bestämdt uttryckas, att Kronans af enskilte köpte eller hädanefter köpande Hus och Lägenheter ovilkorligen bibehålla desamma utskylder till Staden, som deraf i förre ägarens hand utgått, eller för dermed jemförlige Hus i samma Stad hädanefter utgå, så framt ej annorlunda med Staden i hvarje serskildt fall öfverenskommes. I anledning af de sålunda inom RiksStånden förekomne skiljagtigheter i frågan om Nyköpings Stads ersättningsrätt, får Utskottet vördsamt föreslå, att i enlighet med stadgandet i 69 §. Reg.Formen, detta ärende må öfverlemnas till afgörande af Förstärkta StatsUtskottet, hvarvid följande propositioner torde böra komma under omröstning: 1:0
78 §, angående återstoden af det såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet anvi sade statsbidrag för jernvägs-anläggningen mellan Nora och Ervalla, innehåller det, enligt samma reglementes 76 §, angående detta statsbidrags utbetalning, hittills gällande stadgande; 79 §, angående återstoden af sednaste riksdags anslag till länsfängelsers uppförande; 80 §, angående återstående beloppen utaf de vid samma riksdag beviljade särskilda anslag för landt-försvaret tillhörande föremål; och 81 §, angående den vid sistnämnde riksdag anslagna summa för skeppsbyggeriinstitutet i Carlskrona, motsvara nu gällande reglementes 84:de, 85:te och 88:de §§. Då utaf det till aflönande af lärare och underhåll af elever vid Carlskrona skeppsbyggeri-institut under 1853 och 1854 års riksdag beviljade anslag, som utgjorde Fem tusen R:dr årligen för hvartdera af åren 1855, 1856 och 1857, i Riksgälds-kontoret för närvarande innestår ett belopp af 4,442 R:dr 72 öre, och då enahanda årliga anslag till detta institut, för nu ingångna statsreglerings-period, blifvit af Rikets Ständer beviljadt; anser sig Utskottet böra hemställa, att den i Riksgälds-kontorets räkenskaper ännu balanserade summa, Tvåtusen femtioen R:dr 31 sk.
Petter förändringen i sitt öde, plockade tillsammans fiskredskapen jemte sina öfriga små tillhörigheter – och gudfruktig, ödmjuk och tålig, sådan han trädt in i stugan, vandrade han en dag ut derifrån till ”udden” i stadens motsatta ända, der han ännu i hög ålder – under benämningen ”Petter med lensan” – lefver af fiske och på förtjensten att utåt holmarna ro badgästerna, hvilkas gunstling han vanligen är. Att nu återkomma till royal svedois och dess minnen, så lydde den omnämda historien sålunda: En ung vacker fransman med god uppfostran, monsieur Veaugrand – af stadens pojkar äfven känd under namn af ”den stora kalfven”: gossarne tyckte om att låta höra sin förmåga i fransk öfversättning – hade efter krigets slut qvarstannat såsom språklärare på en egendom, tre fjerdingsväg från Strömstad. Denne unge kavaljer, smidig, elegant och liflig, blef snart, i brist af bättre, en bland balernas hjeltar; men som hans eldiga temperament icke kunde tillåta honom att nöja sig med blott denna triumf, ville han äfven vara den förste i täflingsstriden på sjön, hvarföre han skaffade sig en egen liten med ruff försedd speljakt, på hvilken han gjorde färder utåt skärgården och var borta hela åtta dagarne på sjöfågelsjakt, ty han var äfven väldig jägare, och hade en rik samling af gevär. De öfriga kappseglande båtarne, när sådant nöje var å färde, blefvo vanligen efter. Men förutom baler och lustsegling, älskade han äfven spel, vin och kurtis. En djupare böjelse fäste honom dock snart uteslutande vid blott ett enda föremål. En vacker, men fattig flicka af god familj var den engel, som han utkorat att föra sig förbi lifvets frestelser, och hans första grubblande blef nu att på något sätt skaffa sig medel till ingående af det önskade giftermålet. Så stodo sakerna, då en dag grosshandlaren Kristofer Norberg senior gjorde en högst märkvärdig upptäckt.
Skedde gerningen af hastigt mod, dömes tilt straffarbete från och med. två månader till och med två år. § 14. Om det är en sanning att i allmänhet lagstiftaren bör undvika att exempelvis anföra uttryck, som skola utmärka begrepps-skiljaktigheler, och alt det är bättre att använda generella termer, så kan likväl någon gång ett undantag ifrån regeln vara nödigt och försvaras såsom åstadkommande större tydlighet. I § 14 är ordet misshandel begagnadl såsom en generel term, för alt dermed beteckna en skaffning eller stöl, eller annat ringare våld, men sådant strider uppenbarligen emot anlaget vanligt språkbruk. Mig synes derföre att saken skulle kunna uttryckas mycket klarare, utan klandervärd vidlyftighet, om §:n erhåller följande lydelse: För bugg, slag, knuffning eller dylik förgripelse emot annans person, deraf icke någon eller blott ringare skada följt, vare straffet böter från och med fem till och med tvåhundra riksdaler eller fängelse från och med två till och med sex månader. Bih. lill R. St. Denna § bör, enligt min tanke, bibehållas vid den lydelse, som den eger i Kongl. Majlis nådiga Proposition N:o 39. Orden ”vid födseln eller strnxl derefter” äro tvifvelsutan ett bättre uttryck än den af Lag-Utskottets pluralitet antagna ordslällningen: "vid födseln eller snart dereftersom kan lemna rum för en möjligen alltför mycket vacklande tolkning oell lagtillämpning. § 25. Af nyss förut anförda skäl anser jag också att första punkten i denna § bör ega samma lydelse, som den Kongl. Propositionen innehåller. § 37. Denna § föreslår jag må erhålla följande lydelse: Begår någon mord å skyldeman i rätt uppstigande led eller å sitt maka; miste lifvet. Gör mun dråp, sorn i 5 elter 4 §§ sågs, å sådan skyldeman eller å sin maka. håfve ock förverkat lifvet. Ar dråpet etc. Sker dråp å stjufeller svärföräldrar etc. ( Jag är nemligen af den mening, ali lagen bör lika strängt bestraffa om man dräper sin hustru eller hustru sin man, som om endera skulle begå dråp på någon af sina ascendenter.
I så beskaffade, rt»ä hända säll.-ynta fall , anser S; itsUtskottet ingen annan utväg gifvas, än atrverkstäila försäljningar endera å Allmänna Auctioner eller ock efter bestämda priser; dock under den Controll i styrare fallet som synes vara nödvändig, på det alla obehöriga Speculationsåtgärder må kunna förekommas: Börandes likväl framför allt desse försäljningar med den klokhet och försigtighet anställas, att de för enskildta Handels Industrien icke blifva menlige och synes ej elier någon åtgärd å MagazinsInrättningens sida böra i denne del få vidtagas, med mindre Magazins-Inrättningens Öfverstyrelse inför Kongl. Majit i underdånighet uppgifvit skäiea och orsakerne, sorn påkalla nödvändigheten af dylike försäljningar, och Kongl. Majit derefter sitt Nådiga beslut meddelat. Huru tillgå bör då utländsk Spannmål behöfver införskrifvas. Med förutsättande deraf, att då MagazinsInrattningen hinner anskaffa tillräcklige undsättnings-lager i hvarje province, och Inrättningen i öfrigt blifvit i enlighet med dess bestämmelse organiserad, Landets egne Sädes-tillgångar , beredde under goda år, och förvarade till hjelp och understöd vid inträffande behof, böra genom denna allmänna hushållsanstalt blifva i det närmaste tillräcklige och att således införskrifning af utländsk spannemål ganska sällan och ej utan högsta nödfall behöfver göras; sy - Inrättningéns organisation.
Jag tror, att Landtm, bör tolka grundlagen efter dess bokstaf, nemi. såsom denna uttrycker sjelfva tanken; och på grund deraf har jag icke salt i fråga, att vi ej från detta håll skulle få en riktig tolkning, enär Landtm, i första rummet förbundit sig, att, likasom Ståndets ledamöter, beflita sig om grundlagarnas riktiga tillämpning. Jag har således ej heller velat sätta i fråga, att den obehagliga händelse kunde inträffa, att R. o. Ad:s val till utskrsledamöter skulle af de öfrige Stånden, såsom olagligt, ogillas. Men då vi olyckligtvis här på förhand af vår Landtm, hafva erhållit ett yttrande, som antyder denna frågas utgång, ser jag icke annan utväg, än att R. o. Ad. icke företager det ifrågavar. valet, förrän detta val på lagligt sätt verkställes. Frih. von Döbeln, Napoleon: Jag anser, att det så litet som möjligt bör förvägras Ståndets ledamöter att deltaga i de val, som bero på förtroende Det finnes så många fall, då konungens embetsmän äro förvägrade att inflyta på Ståndets öfverläggningar, att jag tror, att om man skulle Den 20 Ja n u nr i. 23 beröfva dem deras återstående rättigheter, skulle deras inflytande blifva af noll eller intet värde. Jag hemställer, om icke de skicklige embetsman, sorn äga Konungens förtroende, här skulle kunna gifva oss ett exempel på de beslut, som böra fattas, ang:de Statens vigtiga angelägenheter. Jag anser, att Hr Frih. o. Landtm, utvecklat sin opinion, helt och hållet i öfverensstämmelse med grundlagen, och linner således, att Hr Landtm, icke kan, utan att frångå sin ed, tillåta, att ett beslut rör:de detta ämne fattas, förrän ifrågavar. § i Ridd.Ordn. blifver ställd i öfverensstämmelse med Itiksd.Ordn., så framt sådant kan vara enligt med grundlagens anda. Frih. Cederström:
2:o ©när, to ib ftabganbc af hufc*ä toärbe t allmänna 23ranbftob§ Otti clbötoåba inträffar, afräfnaä totb taxeringen bett bet af I)«fct, font är uppbränb, ocf), i fall pela l)ufet bruntttt, uppffattaS enbaft tomtcnS 23i(;. till 91. ©t. ^rot. 1850 & 1851; 10 ©ami. 1 Slfb. 2 SBanbet. 10 gäewiUmtigesrfdvorbmngert. 74 $3ch>tntttng8s'3rö.vovbtttttg 1851. toärbe, cinba tttfbeft fjufet åter blifmit uppbpgbt. fyör merfftätligljeten bätaf åltggcr bet ej mittbre allmänna 23ranbflob3 SÖtb uppfattning af be (jernman ocf) bebpggba elter obebpggba lägenheter, font ligga Inom ©täberna3 områöen, äfmenfont ben titt ©täbernc fiöranbe jörb, uieb bcrå loaraube bpggtiaber, märberaä ferfftlbt åbpggnaberne ocf) ferfftlbt jorben efter cnaljaiiba grutib för öfrigt, font för fatibtegenbontar är ftabgab, tttcb affe (Sfter fltttab taxering, åltgge SarertngSslSotntuttteen att, jemte en ur f)toar 73 ©in en allmän räfninge-® flin mit t c i Ijtuarfe fält. §. 112. fyör att grattffa tarettttgarttc ä näring, röreffc ocf) föuc