Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon var hvarken ogift, gift eller enka, — hon var skild vid sin man, en mycket märkvärdig företeelse, som börjat sin bana såsom prest, men lemnat detta ämbete och från sina teologiska studier ledts in på filologiska, därifrån på talmudistiska, därifrån på » de hemliga vetenskaperna » och slutat med la haute magie. Han hade under någon tid sökt att grunda en ny religion, men förmodligen ej funnit lämplig grundval för densamma, och lefde ända in på 1870-talet såsom ett slags privatiserande trollkarl, ställde horoskop efter Tycho Brahes regler, kunde frammana andar och i nödfall ge anvisningar och råd om konsten att göra guld. Det skall vara i Paris, som man midt upp i nittonde seklet träffar sådana original! Huru som helst var denne uppenbarligen ej den man, som passade för den unga konstnärinnan och författarinnan, och hon hade ock rätt snart fått sitt äktenskap med honom upplöst. Namnet Constans behöll hon dock länge neg i » Salonen », eller ända till dess att hon pLAUDIUS. såsom författarinna skapat sig själf ett namn genom den pseudonym, hvilken för den stora mängden gällde såsom hennes verkliga namn, och hvilken hon ännu såsom madame Rouvier bevarade i sin artistiska och literära produktion. Här var och förblef hon Claude Vignon. Hvarje biografiskt lexikon har en lista på hennes verk, och ingen konstkännare i Paris saknar kännedom om de dekorativa skulpturerna af hennes hand i en af Louvre-palatsets monumentala trappuppgångar, om hennes basreliefs på S:t Michel-fontänen, om hennes fyra evangelister öfver hufvudingången till kyrkan S:t Denis du S:t Sacrement, om hennes tre barngrupper i Square Montholon, om hennes Fiskare med sitt nät i Louvre-muséet samt om hennes många byster och medaljonger af samtida statsmän och andra celebriteter.
Handtverkare, vid Hofvet och de Kongl, spektaklerne, så ock Kronans vid amiralitetet, artilleriet och fortifikationen m. fl. stater, betala efter deras lönevilkor, dock ej under B:ko R:dr 1: 16. — Och skola de bland desse handtverkare, hvilka drifva särskild rörelse. dessutom taxeras lika med borgare, se § 9. Handtverkare, hvilka, utan mästerskaps eller burskaps förvärfvande, erhållit tillstånd att såsom försörjningsmedel åstadkomma handtverkeri-arbeten, erlägga minst B:ko R:dr 1: 16. — inspektörer, vid bruk, manufakturier och boktryckerier, lika med handelsexpeditör. Kaffeskänkar och Kaffehusidkerskor, se krögare. Klädmäklare och Klädmäklerskor, som hålla bodar, i sex klasser: Första klassen B:ko R:dr 30: Andra d:o y> 25: ■ Tredje d:o » 18: — •— Fjerde d:o » 12: Femte d:o » 6: Sjette d:o v 3: Krögare, Kröger skor,samt de sorn hålla kaffehus, likörkammare, spisqvarter, värdshus och restauration eller näring å ångfartyg, äfvensom Traktörer och Källarmästare, som icke äro borgare, oberäknad bevillning för bränvins-minutering, då den tillätes, i Stockholm och Götheborg minst B:ko R:dr 9: i öfriga gtäder minst' * . » C: 40 BerilltungsUhkattets Utlåtande, N:s 21. Sorn detta är en afgift, hvilken icke får afkorta?, så åligger det flen. sorn meddelar tillståndsbref, att genom antagande af borgen försäkra kronan om afgiftens utgörande. En sådan säkerhet bör årligen förnyas, vid påföljd af tillståndets förlast. De redan antagne näringshållarc af denna klass, vare sig borgare eller andre, åligger enahanda skyldighet i afseende på borgens ställande och dess årliga förnyande, så vida de vilja rättighe t«n bibehålla.
Man har sagt, att RegementsCheferne skulle erhålla, genom den Lönejernkning man arnar företaga, 34oo R:dr B:co. Jag hemställer till hvar och en, om icke detta är för litet? Och huru skola dessa Chefer uppbära denna lön? Man har icke tydligt uttryckt detta, men meningen mätte väl vara, att de skola gifva ifrån sig en viss summa, och då är deras inkomst ganska osäker, emedan afkastningen af boställena beror på årstidernes beskaffenhet. Skulle Öfversten betala något ifrån sig, blir han blott en Arrendator åt Generalen. Jag har velat fästa uppmärksamheten derå, men skall för öfrigt icke vidare uppehålla discussionen. Grefve Brahe: Jag hade föreställt mig, att discussionen blott skulle hålla sig till bifall eller afslag å Utskottets Betänkande. Den 3o September f. m. Det kan nu icke blifva fråga om att borttaga en Stat, sorn redan finnes. Generalerne äro förut uppförde på Stat, och det lärer icke bero på Rikets Ständers afgörande, om Generaler skola finnas eller icke; det kan således icke nu blifva fråga om deras indragning, men väl om beloppet af deras löner, ocb jag tänker sålunda icke ingå i besvarande af hvad här blifvit anfördt, men som icke hör till denna öfverläggning. För öfrigt hafva, lika litet som jag lyckats att öfvertyga mina motståndare, de lyckats att öfvertyga mig, och jag måste blott beklaga, att ju mera vi aflägsna oss ifrån Kongl. Maj:ts Proposition, ju mera aflägsna vi oss från det gemensamma mål, hvartill vi alla tyckas sträfva, nemligen återförandet af Indelningsverket. Ingen kan nied mera glädje än jag höra, och göra rättvisa åt det yttrande att 3/joo R:dr B:co är för litet i lön åt en Regementschef. Men, såsom jag redan haft äran yttra, ser jag ingen möjlighet, att återkomma till Indelningsverket, utan att bifalla Kongl. Majrts proposition, ty Generalerna hafva nu ÖfversteIndelningarne, och man kan icke borttaga boställena ifrån deras nuvarande Innehafvare.
— I följd af hvad jag sålunda anfort, tillstyrker jag bifall till Utskrns förslag, att man må medgifva privatbankerna rätt att utsträcka sin creditsedelrörelse 5o proc. utöfver grundfonden. Gr. Frölich: Jag har ej varit i stånd att fatta den siste talarens tankegång, då han kommit till det resultat att tillstyrka Utskrns förslag i 6 §. Han har dock nyss förut sjelf sagt, alt han icke så noga visste, om detta instämde med lagförslaget i öfrigt, och det lärer vara derföre han blott hållit sig till en hop allm. grundsatser. En del af dessa, som sväfvat temligen vidt ikring, får jag tillfälle att besvara framdeles, då vi komma till frågan om företrädet emellan actieoch solidariska banker. Jag vill derföre nu endast hålla mig till frågan, huru långt upplåningsrörelsen och huru långt sedelemissionen må sträckas. Hr Nordenanckar har ganska riktigt svarat Frih. Boye, att orsaken, hvarföre man fästat en gräns vid upplåningen, är, att dessa banker äfven få utgifva sedlar; ty alt eljest göra någon inskränkning i medborgares redan existerande rättighet att drifva uppoch utlåningsrörelse Jiar icke varit min mening. Men just derföre, att här äfven är fråga om creditsedelrörelse, anser jag nödigt att tillse, att privatbankerna aldrig genom upplåning sätta sig i den ställning till allmänheten, att de blifva större debitorer till allmänheten än creditorer; och detta kan lätt blifva följden af en obegränsad upplåningsrätt för banker, som icke allenast utlåna samma penningar, utan äfven utgifva egna sedlar. Om jag likaledes lyckats i vederläggningen af Utskrns förslag om sedelemission till de 5o procrn öfver grundfonden, är åter en annan fråga. Hvad jag emedlertid kan försäkra Frih. Boye är, att jag icke tagit i beräkning, att någon här ej skulle inse det verkliga förhållandet; jag skall derföre ännu ytterligare söka att visa mina skäl.
Följande förändringar hafva inträffat inom Banko-Styrelsens ordinarie personal, Öfver-Styrelnemligen: sens Per$ona^ efter Herr Öfversten m. m. C. G. Lagercrantz, som till följd af erhållet nådigt förordnande att vara Landshöfding i Jemtlands Län blifvit förhindrad att i Styrelsen deltaga, har Kaptenen m. m Herr Grefve C. M. C. Lewenhaupt, på grund af Riddarhus-Direktionens kallelse, den 30 Mars innevarande år i Styrelsen inträdt, och efter Paul Andersson, hvilken i följd af hans utnämning till Kronolänsman afgått från Fullmäktigskapet, har Bonde-Ståndets Kansli-Direktion i Styrelsen inkallat förre Riksdagsfullmäktigen Lars Ersson, som derstädes tog sitt inträde den 20 Oktober nästlidet år. Af Suppleanterne för Styrelsens ledamöter hafva vid förfall för ordinarie ledamöter Herrar D. Erskine och J. V. Abom i Styrelsen deltagit. § 57. För utöfningen af den enligt 68 § i Reglementet Fullmäktige åliggande tillsyn Inspektion öföfver ordningen inom Verkets kontor och expeditioner, hafva Fullmäktige fördelat sig wr Afdelnini serskilda inspektionsafdelningar, hvilka kompletterats då någon ordinarie Styrelseleda9arnamot afgått. § 58. Den af Fullmäktige, som, i egenskap af deputerad, besörjer den dagliga tillsynen Inventering öfver göromålen inom Verket, har en gång i hvarje månad å obestämda dagar inventerat verkställd af lilla generalkassan och special-kassorna samt två gånger under året anställt inventering ^ af stora generalkassans förvaringsrum och öfriga förråder; och af Fullmäktige är invenputerad. tering förrättad i Barkens alla kassor och förvaringsrum, utan att vid dessa inventerin gar anmärkning förekommit. Derjemte hafva Fullmäktige genom en deputerad besigtigat Bankens hus och byggnader i Stockholm. § 59.
101 ders uppmärksamhet, skola de härutinnan, nödiga Utredningar och upplysningar blifva Stats-Utskottet tillhandahållna. Stats-Contoret framhärdar med djupaste vördnad, nit och trohet Stormäktigste Allernådigsle Konung Eders Kongl, Maj:ts underdånigstc > tropligtigste tjenare och undersätcr E. R. ADELSWÄRD. N. Frödelius. A. Söderholm. C. Tunelius. P. Westerstrand. Stockholm den 16 October 182,8, Th. Nyström. N. E. Miiller. Till Kongl. Maj:t underdånigst medj Berättelse om Stats-Verkets förvaltning, tillstånd och behof. loa Bil. till M. K. Nådiga Propos. Förteckn i ?i g 1 öfver de till 1826 Ars slut > på öfver skotten å Stats-Verkets Inkomster anordnade För skott s-Utgift er , att anmälas hos Rikets Ständer till ersättning eller afskrifning. Af de uti 1822 års Riks-Stat och Stats-Contorels underdånigt Berättelse till sista Lagtima Riksdagen specificerade Utbetalningar, emot framdeles ersättning eller afskrifning, till ett belopp af 549,5gi R:dr 44 keviljade Rikets Ständer, enligt Deras underdåniga skrifvelse den 20 November 1823, afskrifning för 498,719 R:dr 21 sk. 1 i:st.r hvadan återstår 55,872 R:dr 22 sk. ii r:st., nemligen: För År -1820. Inköpssumman för Biskopps-Bostället i Götheborg, enligt Kongl. Brefvet deri ; jolars 1820 6,00a: —.— Transport 6,00.0: —> tBil. till K. M. Nädiga. Propos. N.-o Transport 6,000: För År 1821. Till uppförandet af en Stallbyggnad för Veterinaire-Inrättningen, enl. Kongl. — För År 1822.
Således tror jag ej, att man genom lagm.rätternas upphäfvande skulle undvika den olägenheten, att parter vädja för att uppehålla målet; men deremot anser jag otvifvelaktig!, att då mången gång parlerne sjelfve vid häradsrätterna ej förstå att utreda sin sak, eller åberopa de vittnen, som de hafva att tillgå, så äga de tillfälle att vid lagtn.rätten få dessa vittnen afbörda, och behöfva ej anlita advocaler. Oin de åter skulle vädja till hofrätt, så mäste de der hafva en advocat, och när vittnen skola af koras, så nödgas de antingen resa till den stad, der hofrätten är förlagd, eller begära tillstånd att höra vittnen vid underrätt, hvilket alltid medför tidsutdrägt, omgång och kostnad. Med ett ord, uti de mindre betydliga bland de mål, der häradsrätten nu dömmer, och deruti parterne tro sig äga anledn. att söka ändring, hafva de tillfälle att uti lagm.rätten, utan några betydliga omkostnader, få målet ännu en gång pröfvadt, och att framdraga nya skäl och vittnen. Vore hofrätterna flera och fördelade i landet, då vore det ett annat förhållande, och då ägde parterne tillfälle att der utföra sin talan ofta nog på samma sätt, soia nu vid lagm.rätterna. Jag skulle derföre önskat, att denna fråga ej förekommit annorlunda, än i sammanhang med den om hofrätternas fördelning, på del att parterne ej skola blifva lidande. Jag för min del vill visserligen ej motsätta mig hvad man kan behaga att besluta i ämnét; men jag vill dock reservera till prot. min tanke, att den reform, sora man nu sätter i fråga, sålunda utförd, troligen kommer att åtföljas af mycket missnöje i landet, när följderna få utveckla sig. Gr. Frölich, David: Det är väl 25 år, sedan jag fungerade såsom tillförordnad lagman och naturligtvis ännu längre tid sedan jag fungerade såsom t. f. assessor och domare i häradsrätt. Sedermera har jag äfven, dels såsom i6o Den 5 September e. m. part, dels såsom uppmärksam betraktare, haft tillfälle att observera luiru inål behandlas vid våra domstolar. Min erfarenhet i det ena och andra fallet är att lagm rätterna kunna tryggt borttagas
Ständer, som i följd häraf till pröfning förehaft detta mål, hafva med jemväl hermad anledning af åtskillige inom Riks-Stånden gjorde framställningar, ansett det tillkomma sig att öfver frågan i hela dess vidd, eller uti allt hvad sorn angår Extra Rotering, sig utlåta; och enär hos Riksens Ständer 1 öfvervägande kommit, att den indelning till Extra Rotering, som, med stöd af Riksens Ständers ofvan åberopade Beslut, och i enlighet med E. K. M:ts den 5 Febru. arii 1811 för Extra Roterings-Commissionerne utfärdade Nådiga Icstructioner, under loppet af samma år, blifvit förrättad, endast provisionel t egt rum, hafva Riksens Ständer tillika funnit något hinder icke kunna möta för vidtagandet af de förändringar uti berörde Rotering, hvilka finnas erforderlige och utan rubbning af hufvudgrunderne for densarnmaiäta verkställa sig, Hvad således först beträffar frågan om grunden för fördelningen af Extra Roterings-skyldigheten, så hafva, vid granskning af Krigsoch Underdåniga Siri/velser'. 39 K.annmar-Col!egiernes förberörde underd. Utlåtande, Riksens Ständer, enrot antagandet af KiigsCollegii Förslag, att fördela Roterings-skyldighe^ ten, i förhållande till viss behållen inkomst af jord egendom, funnit möta den oöfvervinnerliga svårigheten, att med visshet bestämma denna inkomst, äfven om allmänna grunder för sättet, att beräkna densamma i Rikets, till bördighet, producters beskaffenhet, afsättnings-tillfällen, lindrigare och drygare arbetsoch brukningskostnader, allmänna skyldigheter m. m, så betydligt olika Provincer, kunde uppgöra*.
Der blir ingenting tilbage, som minder om far. ” Att en dylik verldsåskådning måste vara moraliskt oberättigad, torde icke ens behöfva diskuteras. Man kan väl tänka sig att en qvinna, som lefvat i ett äktenskap med en man, som hon föraktar och afskyr, icke vill, att det barn, som är hennes, skall hafva den usle fadern att tacka för sin framtida ställning. Ett sådant uppfattningssätt kan vara både qvinligt och menskligt: men med hvad rätt låter man en verklig förbannelse hvila öfver denna förmögenhet? Det är dock detta Ibsen gör, då han låter det asyl, som till fattiges skydd för dessa penningar uppförts, oassureradt uppgå i lågor och då han låter de medel, som skulle ' dække asylets driftkostninger ” falla i händerna på en sådan person som snickar Eugstrand, hvars sjömanshem blir ett lastens näste. Kan det vara att befordra det rätta och sköna att sålunda omotiveradt undanrycka det godas tjenst medel, som stå till dess förfogande och kasta det bort till ingen nytta eller rent af i det dåligas tjenst? Detta är allenast, att låta det onda fortplanta sig sjelf och i striden mot det goda vara öfvermäktigt. Fru Alving vill, att den förmögenhet, som i hennes ögon är besudlad, skall komma lidande medmenniskor till hjelp, hon vill till deras fredande från fattigdomens elände anvisa medel, som för henne synas orena och sålunda göra godt med den föraktade makens förmögenhet. Denna afsigt tillintetgör Ibsen. En dålig mans förmögenhet får endast göra ondt i verlden — se der den lefnadsfilosofi, som ligger i den Ibsenska asyl historien. Och hvilka skäl låter han icke framföra på scenen för att motivera det ödesdigra beslutet att låta asylet vara oassureradt l Det är ju ett enfaldigt tal utan like, till hvars målsman pastor Manders gör sig.
Författningarne föreskrifva ; Och hafva Riksens Ständer velat såsom exempel i underdånighet uppgifva , att, då fråga nu är otn liera till Ädelfors Guldverk anslagna hemmans indragande till Staten, Samt dessa hemman, om icke förr, efter nu gällande Arrende-Kontrakters upphörande om några år hemfalla till Kronan , desamma då blifva användbara för behof af ifrågavarande beskaffenhet, äfvensom flera dylika fall kunna uppkomma, hvilka gifva tillfälle för ofvannämnda fordringars godtgörande i den med Författningarne instämmande ordning. Riksens Ständer framhärda & c. iNlr 165. Uppläst och godkänd hos Ridd, och Ad. d. 5 Junii 1818, — Prest-Ståndet d. 5 —- BorgareStåndet d. 5 Bonde-Ståndet d. 6 — Riksens Ständers underdåniga Skri fvelse till Kongl. Maj:t, angående Afskedstagan~ de Sjuttio-årige med indelte Löner för~ sedde Civile Embetsoch Tjenstmäns samt Betjentes uppförande pä Allmänna Indragnings Staten. Under den nu för hand varande Stats-regleringen, hafva vid granskning af Allmänna Indragnings-Staten, Riksens Ständer funnit derpå uppförde åtskillige Civile Embetsoch Tjenstemän, hvilka, efter uppnådda 70 år, undfått afsked med bibehållande för sin öfriga lifstid af 35& Underdåniga Skrifvelser• de Eoner, de under tjenstetiden åtnjutit, antingen kontant eller indelte. Riksens Ständer hafva väl ansett sådant icke vara rakt stridande emot hittills gällande Författningar; Men, i afseende på desse Författningars tillämpning å de Indelte Xöntagarne i allmänhet, hafva likväl hos Riksens Ständer förekommit omständigheter hvilka de för det framtida förhållandet bort taga under närmare bepröfvande.
Med oklar röst förklarade han, att han blifvit »öfverväldigad», antagligen af sina tre fruar, och tillade något om att det skulle hafva varit en så stor tröst för honom att hafva haft dem der. Hvari den trösten egentligen skulle hafva bestått, förstod jag ej, men det var ej heller nödvändigt. »Regardez, mesdames et mess ...!» Men jag höll händerna för öronen. Efter några minuters promenad voro vi framme vid S:t Giovanni kyrka, som vi likväl endast gingo igenom för att komma till S:t Marcians underjordiska kapell, som härifrån har sin ingång. Af alla de dyrbara taflor, som forntiden denna dag upprullat för min syn, hade ingen gjort ett så lefvande, fast intryck som denna. Bygd i form af ett grekiskt kors, med väggarne ännu delvis täckta af byzantinska fresker, är S:t Marcian den äldsta kyrka på Sicilien och har under tider af förföljelser och lidanden tjenat till samlingsplats och skydd åt de kristna, som här höllo sina hemlighetsfulla sammankomster. På en upphöjning står ännu den klumpiga länstol, i hvilken Petrus brukade här undervisa och lära, i en vrå hans nötta vandringsstaf, och i en enkel sarkofag hvilar S:t Marcian, som ljöt martyrdöden vid en af de pelare, som uppbära taket. Framför oss gick kyrkans gamle vaktare med ett bloss högt lyft öfver hufvudet, det skrynkliga, karakteristiska ansigtet belyst af det gulröda eldskenet och den korta kappan fastsatt på båda axlarne med gammalmodiga silfversmycken. Det föreföll mig, som om han måste vara flere hundra år gammal, som om denna mögliga, fuktiga luft var hans lifselixir och som om han skulle falla sönder till stoft och aska, om han flyttades ut i det strålande solskenet derutanför. I en vrå syntes en liksom till hälften utplånad hand, omgifven af englahufvuden. Vaktaren nickade; det var en historia för sig.
Då Utskottet, på sätt framdeles förmäles, funnit sig böra föreslå väsendtlig nedsättning i tullen ä Lin, samt Linblår utgör ett behöfligt råämne för hus-slöjden och den mindre bemedlade folk-klassens beklädnad, och tillgången derå af sådan anledning jemväl bör underlättas, men några skäl för ytterligare nedsättning af tullen å Hampblår icke förekommit, får Utskottet, i likhet med hvad vid sistförOutne riksdagar blifvit föreslaget, tillstyrka, att införsels-tullen å Linblår må nedsättas lill 2R:dr24sk. skepp:- det, samt Hampoch Lin-blår i en rubrik sammanföras. I stället för den nu till 24 sk. ii:.det Bokbindare-cloth åsätta införsels-tull, har BokbindaHerr Hjerta föreslagit, att, då det vore för bokbindare angeläget att erhålla nämnde re-clotk. artikel till billigt pris, samt densamma, såsom ett starkt klistradt och i fasoner prés - 12 Bevillnings-Utskollets Betänkande, N:o 3. Borax. Broderade arbeten, andra slag. Bränvin och Sprit. Böcker. sadt tyg, af mycken tyngd i förhållande till alntalet, lätt kunde serskiljas från andra väfnader, införselstullen derå mätte bestämmas till 8 sk. #.:det. Utskottet har sig emellertid bekant, att den ifrågavarande taxe-rubriken, blifvit vid serskilda tullkammare olika förstådd, och desto sannolikare gifvit anledning till förtullning efter den derå stadgade afgift af helt andra väfnader än som rätteligen bordt till bokbindare-cloth hänföras, då af Kommers-kollegii berättelse öfver Sveriges utrikes handel och sjöfart inhemlas, att införseln af Bokbindare-cloth, som under decennium 1843;—1852 i allmänhet hållit sig omkring 2000, år 1851 uppgått till icke mindre än 20,000 €t.
Jag frågar å nyo, huru skall collision med OeconomieUtskottet uppstå, om det förstberörde Utskottet inskränktes inom 2:ne bestämda ämnen, hvaraf det ena och förnämsta är af financiel egenskap, och likväl sådant, att det på intet sätt tillhörer Hög* lofl. Statsoch BancoUtskotten, förr än fiåga uppstår om något bidiag af RiksgäldsContoiret eller Banken. Hvad protocollsUtdragets justerande angår, så finner jag intet hinder att det ju kan ske, oaktadt hela Protocollet för förra Plenum icke är färdigt att förut justeras. Ty gåda»t har flera gånger skett, och Ridderskäpet och Adeln hade säkerligen lika väl förr, Den 19 April. 463 som nu, sådant afslagit, om det hade ansetts obehörigt eller inconstitutioneit. Grefve Lantingshausen yttrade sig anse O conomieUtskottets befattning tydligen vara beställd genom följande ord uti RiksdagsO.dningens 34. § ”Allmänna Besvärs och Oeco* ”nomieUtskottet,sammansatt af Fyratioätt 1 Medlemmar, skall, enligt 5 3- och 89. §• §■ i Re”geringsFormen, anmärka brister i de allmänna Hushållnings-anstalterne och förändringar ”deruti förestå, samt upptaga alla hos Riksens ”Ständer uppkomna frågor om förändring, förklaring och upphäfvande af Lagar och Författningar, sorn Rikets allmänna Hushållning ”röra 3 0111 sådane nya Lagars stiftande och ”0111 grunderne för allmänna Inrättningar af ”alla slag, ehvad de röra Uppfodrings och ”Undervisningsverken, allmänna Fattigvården, ”Landthushållningen , Bergverken , m. m.” Häraf syntes tydligen, det OeconomieUtskottet ägde att behandla mål rörande den allmänna Hushållningen. Mål af enahanda beskaffenhet vore äfven till ett särskildt Utskott hänviste. Om således ett sådant tillsattes, vöre OeconomieUtskottet öfverflödigt.
Härigenom skulle jemväl undvikas benämningen FoUng, hvilken Utskotten, af de emot Stadgan i allmänhet rigtade anmärkningar, äfvenledes funnit vara en stötesten. Men liksom Utskotten vid sitt yrkande, att decimalfördelningen äfven vid vigten borde iakttagas, icke uppgifvit några benämningar för derigenom blifvande nya afdelningar, dertill ledda af den öfvertygelsen, att en så beskaffad åtgärd säkrast öfverlemnas till dem, hvilkas åliggande det blifver att, på grund af godkända anmärkningar, lägga ytterligare hand vid förslagets fullkomnande, likså anse Utskotten sig, fortfarande i samma öfvertygelse, icke eller nu, i afseende på denna fråga, närmare behöfva yttra sig, §. §. 6. 7, 8. Med hänseende till de här upptagna bestämningar af de rymder och tyngder, sorn de nya målkärlen och vigterna böra innehålla, yttrar Herr Grefve Spens i allmänhet, att man, vid öfvergången från gamla till nya systemet, bör afse så väl öfver» gångs-periodens behof, som det nyas verkliga väsende, och att hvad som ej erfordras för att lätta den förra, och icke eller slutar sig tili det senare, bör noga förkastas. Lags. Allm. Besv.- o. Otc. Om serien skall vara sådan, att den sjelf leder till decimalräkning, bör den antingen grunda sig endast på ziffrorna i, 2’ och 5, eller ock upptaga alla tal, utan förkärlek för något. Det förra är för målkärlen möjligt , hvadan, med uteslutande derifrån af alla, så väl multipler af 3, 4 och 6, som äfven tredjeoch fjerdedelar, så snart dessa ej under öfvergångsperioden behöfvas, Herr Grefven föreslår för 2 mom. af 6 §. följande redaction: 3- och 1 och en halfkanna, eller 3ooch 15-mått, samt 7 och ett halft mått, eller j 3-tamming. Till den sålunda föreslagna ändringen bifogar Herr Grefven åtskilliga förklaringar af det värde, att de ej kunna eller böra förbigås.