Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers Stats - Utskotts hemställan angående Revision af För - Stats-Utskottets Eetänk anderi! valtningen utaf de under Kongl. KrigsCollegii disposition ställde Cassör. JÖå likmätigt 30 och 68 §. §. i Riksdags-ordningen Stats-Verkets tillstånd och förvaltning i alla dess delaf bör för Riksens Ständer uppvisas för att af dem vid Riksdagarne och deriniellan af De« ras valde Revisorer öfversés 1 och granskas; men sådan åtgärd vid de föregående Riksdagar och Revisioner icke blifvit sträckt till de médel, som serskildt förvaltas af Kongl. Maj:ts och Rikets Krigskollegium, nemligen KrigsmanshusBoställsoch Mötespassevolance - Gassornes tidgångar, hvilka äfven utgöra delar af StatsVerket; sä har StatsUtskottet ansett sig böra till Riksens HcglofL' Ständer vördsamligen hemställa om icke något stadgande om verkställighet af sådan Revision må böra vidtagas' till efterrättelse för den kommande tiden samt underdånig anmälan derom hos Kongl. Majtt göras, med anhållan, det Kongl.' Krigs-Collegium må undfå Nådig befallning, att,' vid inträffande Revisioner af Stats-Verkets öfrige Räkenskaper och förvaltning, jemväl uppvisa redogörelsen för desse Cassors medel, pa sätt och i' den ordning Riksdags-ordningen samt Instructianen för Revisorerne af den 10 Junit u8iX förmå och innehålla. Stockholm den ;6 Maji i8i8- N:r 282- Riksens Hög lo fl. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande, angående Riksdags Fullmäg* StatsUtskottets Eetänkanden. tigen Eric Svenssons frän Bohus Län, Memorial om Controll å Hushållnings. Sällskapernes disposition af de utaf Nionde Hufvud-Titulus Fond erhållande medel.
S. D. Föredrogs å nyo Bevillningsutskottets på bordet hvilancle Utlåtande, N:o 5i^ i anledning ut anmärkningar emot Betänkandet, N:o 38, med förslag lill förändringar i 3 och 4 Art. af BevillningsFörordningen: Bonde-Ståndet biföll Bevillnings-JJtskottets Betänkande N:o 38, med de i Utlåtandet JV;o 5i tillstyrkta förändringar och tillägg, utom i hvad rörer nedanstående punkter, i hvilka Ståndet fattade följande beslut: 4* §• Ståndet afslog den utaf Utskottet häruti tillstyrkta förändring och tillägg. 72 §• Det föreslagna formulairet till uppgift för Bruk till Berednings-Comite ogillades. *4o §• Förslaget om serskild Pröfnings-Comite, för Götheborgs stad afslogs. 141 §. Redactionen i i83o års Förordning bibehölls. 142 §■ I följd af de beslut Ståndet här förut fattat, skulle utur redactionen af denna §. bortgå hvad som rörer staden Götheborg. i5a §. Till denna §. beslöts det tillägg, att på Debet-Sedel bör finnas tecknad den anmärkning, att Uppbördsmans qvittence, enligt Uppbörds-fcr fattningarne, icke är gällande förutan Härads-Skrifvarens derå befintliga annotation öfver den fullgjorda betalningen. 162 §. i mom. Den af Utskottet tillstyrkta förändring i Utlåtandet N:o 5i afslegsr och Betänkandet N:o 38 bifölls i denna del. Prot. Betänkandet N;o 5i gillades, och Utlåtandet N:o 38 bifölls, Pag. 86 och 'Sy. Den för invånare i släderne Umeå, Piteå och Luleå tillstyrkta lindring i Bevillningen afslogs. S. D. Nu föiedrogos å nyo och biföilos Banco Utskottets, på bordet livilande, följande Betänkanden.:
Friherre Elemin x, Liaes, trodde sig böra nämna att om denna utwäg strängt följdes, skul. le det hända ätmindstonc innom Stats - Utskottet, hwarS Ordförande han hade den äran wara, att flere gansta nvttige och arbetsamme Ledamöter som äterförwäntades, skulle förloras. Herr Grefwen och La n d t-Marska l ken crindrade att frägan anginge allenast sädane bortreste Ledamöter, hwilka en längre tid uteblif. wit, och ej anmält sin bortresa, och tiden när de ärnade äterkomma. Herr st. o tiri i 6 b, Larl stcestric, yttrade sin önstan, att den af Friherre Osterström gjorde anmärkningen, rörande Elcctorerne, äfwen till RiddarhusUtstottet mätte remitteras. Ridderstapet och Adeln instämde häruti. Härefter fortsattes Justeringen, efter HwarS flut Företogs ä nyo den i kienunr den iz Scptem. ber upläste, och pä bordet lagda Banco-Utstottets redogörelse - zo3 Den 16 September. görelse af ben 4 bennet i anledning af Biskopen m. m. Friherre ^törners hos Prästc-Ständct anförda anmärkningar emot berörde Utstötts Ordförande. Herr k scb lin, ^joban ^Zolpb: upläste till Protocollct följande: Närwarande ämne som rör Banquen, som rör olagligheter wid betz styrelse, som rörer bfwerträdelser af sörestrjstcr, som rbrcr icke mindre än wälförtjente McdbrdderS obehöriga antastande inför Rikets Ständer, är af för mycken wigt att ät tystnad dfwerlemnas; och jag »pmanas utaf ämnets wigt att begära af Högloft. Riddrrstapet och Adeln tälamod wid hwad jag nu har äran anföra. Högloft.
Utsk. tillhanda i den ordning 29 och 3o §§:ne Riksd.Ordn. föreskrifva, och, ifall det åter vore såsom en motion om grundlagsförändring alt betrakta, dervid förekomme, att dylika motioner, jemlikt hvad 56 §:n Reg.F:n och 29 §:n Riksd.Ordn. antyda, få hos Const.Utsk. endast af enskild riksdagsman framställas, fann Utsk., i öfverensstämmelse med hvad Utsk. den 3o Mars sisth år i en nära likartad fråga beslutat, någon annan åtgärd i anledn. af StatsUtsk:s förevar. prot.utdr. icke vara att vidtaga, än att lägga detsamma till handlingarna. Rätteligen transsumeradt, intygar G. Cederschjöld, Cancellist i Const.Utsk.” Jemväl här har Const.Utsk. ansett sig tillständigt att för R. St. dölja StatsUtsk:s lagstridiga tilltag och sålunda gjort sig delaktigt i StatsUtskts brottsliga förfarande, så väl i afseende på de i olaglig väg anmälda anmärkn.anlednlr, som väckt fråga om ändring af grundlagen, förhållanden, soin af Const.Utsk. sjelft blifvit vitsordade. Jag öfverletnnar till R. o. Ad. att pröfva, huruvida det icke vore lämpligt att infordra alla sådana StatsUtsk:s prot., hvilka gått till Const.Utsk. utan remiss från R. St., och från Const.- Utsk. dess prot. i anledn. deraf, med undantag likväl af sådana deribland, som möjligen tillhöra granskningen af Statsrådets prot., hvilka emot 86 §:n l\eg.F:n icke få till trycket befordras och således icke kunna från Utsk. infordras. Gr. Frölich: Jag har hos notarien gjort mig ytter ligare förvissad om att jag hörde rätt, då jag tyckte att Frill. Cederström i början af sitt yttrande tillkännagaf, att han ville uppläsa åtskilliga handlingar, som han ansåg böra komma till R. o. Ad:s kännedom.
Magt dertill widtaga de utwägar, som finnas lämpligast och af de till Förswars - anstalterne ansiagne medel tillika fästa sadane wiikor derwid, som befrämja ändamalet. — Alwen som Skepps, Rederierne i den män behofwen fordra och vmständigheterne medgifwa, icke lära underläta, alt under den ännu idkade obetydeliga Sjöfarten, likwäl förse sig med dugelig! pä Utrikes Orter wistande och för ätergang till Fäderneslandet hugadt Sjöfolk. Och som Utskottet befarar, att pa sädant, i annan ordning, hemförskaffat Sjöfolks qwardlifwande i Riket, säker räkning icke torde kunna göras; Sa finner Utskottet icke skäl, att tillstyrka, det Riksens Ständer för ifrägawarande behof belasta StatsWer°rt med ett serskildt penninge-anslag och sig kjelfwe med sammanskott dertill. Hwilket dock Riksens Högloft. SkänderS widare ompröfwande underställes. Orebro den l Julii 1812. Pä Högloft. Ridd. Adclns Ledam. mägriar, (larl körner. Pä Wälloss. Borgare-Sistndets Ledam. magnar, I. ^LAelin. Pä HSgm. Prest-Ständets Lcdam. mägnar, Lust. iVlurra),. Pä Hederw. Bonde-Slänbets Ledam. mägnar, Jonas ^nclerssou, 6. lunslius. Upps Den 6 Julin t!Z9 Uppläst hos Ridd. och Adeln dm 6 Julli. ' - s - Prests Ståndet den 6 s s Borgare-Stättdet d. b « s ' s - s BondcsStandel den 6 sr Riksens Stunders Stats,Utskotts Uläkande i anledning af gjorde unmäcknlngat wid Betänkandet, dövande ersättning af kost» naden till Lapotter ät eivtra RsteringsManskapek. Efter det Stats,Utskottet genom Betänkande dea sistl.
Cammarcollegium har deremot Utlåtit sig: att bestämmandet af vissa tunn* land åker, äng och andra egor, såsom sva* gö4 Étsv. och Ekon. Tjuk. ÉéiänkmäeHi rande mot skyldigheten att hålla en extra roteringssoldat, val kunde föranleda till likhet i denna skyldighet öfver hela riket, derest afseende fastades å jordens skiljaktiga beskaffenhet och större eller mindre bördighet, samt derefter lämpadt större eller mindre behof af arbete för dess brukning inom särskilda provincer, men att för användandet af denna grund det hinder måste snöta, att en tariff, hvarefter jordmånens o* lika förhållande skall mätas, svårligen, 01U icke omöjligen, låter uppgöra sig, utom deE att en lika svårighet torde uppstå vid afgörande! af frågan om beloppet af egor för en hel rote: att antagandet af en viss hemmansafkastning, till motsvarighet af förbindelsen att utgöra en soldat, väl kunnat vara lämpligt vid roteringens införande i Skåne, der antalet af soldater förut var bestämdt och fördelningen lätt gjord, men icke med någon tillförlitlighet låter använda sig, då fråga är att indela all Rikets o* roterade jord i knecktehåll: att fastställande af en ny allmän grund för presterandet af det onus, som extra roteringen innefattar, i alla fall måste vara betänkligt, så länge andra skyldigheter utgöras efter andra puncter: att införandet af likhet i extra roteringsbesväret särskilde landsorter imellan jemnväl synes förkastligt, då deraf öfver allt skulle uppkomma olikhet imellan densamma och ordinaire roteringen, hvilken sed - Resi), seli Ekon. Utsk. Betänkan/len, 865 Kare nästan i hvarje provins utgöres efter olika hemmantal samt att Gollegium derföre ansett med rättvisa och billighet mest öfverensstämmande* att bringa extra roteringen så väl sinsemellan, som i förhållande till den gamla, till den största möjliga likhet inom hvarje regemente; och, då R. Ständer icke yrkat någon ny extra rotering, titan endast en jemnkning uti den redan verkställde, samt Gollegium fått anledning tro, att, ehuru R.
Ludvig begaf sig utför berget, i den riktning landsvägen låg, åtföljd af Orest, och likasom det kloka djuret insett hvarthän hans herre ville gå, sprang han förut och banade sig väg genom småskogen, och gaf genom omisskänneliga tecken sin glädje tillkänna, när hans husbonde, litande på hans instinkt, följde hans anvisning. Emedlertid tillryggalade flickorna, jagade både af onkelns uppmaning och eget medlidande, återvägen med otrolig skyndsamhet. «Vänta Leonna, låt oss hvila här några ögonblick!» ropade Ottilia och fattade tag i sin väninna. «Komma vi så här inrusande på gården, tror fru Palman att det händt onkel någon olycka, och då blir hon utom sig; ty har icke jag bättre färg än du, så se vi ut som dödsbud.» «Ack, kanhända han också är död; han rörde sig ju intet.» «Vi skola hoppas det bästa,» svarade Ottilia med en lätt rysning. Åt Jakob, som högg ved på gården meddelades genast kaptens befallning; sedan sökte de upp fru Palman. Gumman runkade väl något på hufvudet, öfver allt detta väsende «för en rysses skull,» men hennes goda hjerta drog icke allenast försorg om att en säng fördes in i salen, utan Jakob måste äfven taga med sig både ättika och slagvatten. Han fick utomdess sträng förmaning att icke «söla,» på det att den «stackaren» ej länge skulle undvara den hjelp, hon kunde åstadkomma genom omslag och baddningar m. m. Det första föremål Ludvig träffade, der han trängde sig fram genom busksnåret invid vägen, var hästen och det illa medfarna åkdonet. Soldaten som gått villrådig fram och åter, uppgaf ett glädjerop vid hans åsyn. På bruten finska bad han om bistånd för sin herre, som han ej vågat lemna ensam der på vägen. Han svor öfver skjutsgossen, som var orsaken till hela olyckan, och nu så vrickat sin fot, att han ej var till ringaste nytta. Ludvig begaf sig genast till hans herre, som ännu låg orörlig, med dödsblekt ansigte; men pulsarnes matta slag sade dock, att lifvet ej flyktat.
Så strängt och kallt, som förklarandet i de nyss anförda orden, bedömes och afgöres likväl icke de nya borgenärernas rätt af de lagar, hvilka Lag-Utskottet för sitt, nu lag vordna, förslag tagit till mönster. För att härpå gifva bevis, må här, hvad angår den fransyska, år 1838 reviderade konkurslagen anföras hvad (bland flere andra) en af denna lags förnämsta kommentatorer, A. Ch. Renouard, förut advokat vid handelsdomstolen i Paris, nu ledamot af Cassationsdomstolen derstädes, härom yttrar i 3:dje upplagan af sina kommentarier angående konkursmål: — “Den nya lagens mening är numera (i afse - Motioner i Preste-Ståndet 1862. 279 ende å tvisterna om hvad till konkursbo skulle räknas) tydlig deri, att, ehuru allt hvad eessionanten under konkursens lopp kan förvärfva tillfaller massan, detta likväl icke innebär något förmynderskap öfver hans person. Det står honom fritt att sjelf råda öfver sitt arbete och sin industri såsom honom bäst synes, utan att hans borgenärer äro berättigade, att tvinga honom till eller hindra honom från att bruka dem på det eller det sättet; men frukterna af detta arbete eller denna industri tillfalla dem och ej honom. Det är för dem, han förvärfvar. Men från hvad han sålunda förvärfvar måste likväl afgå alla omkostnader och förskott eller försträckning ar, förutan hvilka förvärfvet icke kunnat ega rum. Allt hvad som belastar förvärfvet, återbetalningen af alla de summor, främmande (det är utom konkursmassan stående) personer försträckt för förvärfvets åstadkommande måste först utgå från värdet af de nya tillgångarne. Skälet dertill är uppenbart. Dessa kostnader utgöra sjelfva ett af elementerna i de nya tillgångarne, och de äldre borgenärerna skulle ej kunna tillegna sig dem, utan att rikta sig på de andras bekostnad.“ I afseende å den nya Preussiska konkurslagen af den 8
Nej, Bob, det besörjer jag ensam. Gå du hem och lägg dig. Och sof godt. Och gör dig inga dumma föreställningar om flickan. Ännu så länge vare blott så mycket sagdt, att hon står under mitt beskydd och att den som nosar efter henne, den knackar djefvulen i mig jag refbenen in på. Sa’ Nisse. – Langa hit en reine-claude och konjak, fröken! Men rör på foten; ty jag har brådt om! Nisse öppnade sakta, skred stillsamt genom kontoret och stod i dörröppningen med händerna i ytterrocksfickorna, paraplyen rätt upp inunder armen och cylindern på, samt mönstrade under tystnad gruppen af de två unga menniskorna. Han mötte två par ögon, – som sade honom mera än de sjelfva visste af. Han knurrade lite, skred nästan högtidligt fram till dem, lade hakan i handen och blef stående tyst och grubblande och såg ner i golfvet midt emellan dem. «I har naturligtvis sutit och väntat på mig,» sade han, «men ...» En eftermiddag sent ut på året gick redaktören helt ensam fram utåt stora södra landsvägen. Det var så varmt, att man skulle kunnat tro det vara sommar ännu, om icke solen stått så lågt och himlen varit så blek och stillheten så sval och orörlig. Så stilla. Vandraren stannade och måste lyssna. Han hörde icke ett ljud utom sin egen andedrägt; men han kände plötsligt slättlandskapets vida himmel öfver sig; och det var honom, som om det vore just sjelfva tystnaden, som spände sig der, lätt och fast, från horisont till horisont. En vagn rullade någonstädes långt borta; ljudet blef starkare, dog bort igen; med ens stod en skarpskuren silhouett uppe på vägbacken framför honom: vagnen, hästarne, och körsvennen högt uppe på en sädessäck. Så gled den nedför backen – en andra gled upp från andra sidan; en tredje, en fjerde; gledo upp, stodo en stund silhouettstilla mot himlen, rullade i växande fart utför: – de fyra tungtlastade spanmålsfororna skramlade förbi honom in mot staden. Han fortsatte sin vandring. Det var åter så tyst vidt omkring honom, att han inte hörde annat ljud än det af sina egna fotsteg.
Det bör emedlertid förmodas, ali hamnbyggnaden genom den IäItade lossning och last ning, som förut ej kunde ske utan begagnande af pråmar, skall verka fördel - 32 aktigt på rörelsen, oell att hamnen skall blifva mera besökt än hittills af sjöfarande, sorn i Kattegat träffas af motvindar eller eljest behöfva söka land. För de år, denna berättelse omfattar, hafva influtit följande umgälder, nemligen: Hamnmedcl. Tolagsmcdei. Tullmedel. Importen består hufvudsakligen af vin och andra spritdrycker, saltad sill, torr fisk, tran, salt och stenkol. Till utrikes ort skeppas förnämligast boktunnor, stäfver af ek och bok, bräder, saltadt fläsk, linfrö, samt någon gång spanmål och potäter. Handelsflottan består för det närvarande af 1 brigg, 2 galeaser, 3 slupar och 2 jakter om tillhopa 3l2xfS(j läster. Af dessa fartyg äro briggen och ena galeasen mest sysselsatte med fraktsegling för andra städer. De handlandes antal har minskats från 31 till 25 med 20 öppna salubodar. Handtverkerierna äro icke lönande. Stadens 48 mästare, som tillsammans sysselsätta 91 gesäller, lärodrängar och andra arbetare, äga icke sin bergning af handtverket, utan måste söka binäring i jordbruket. Allmänna undervisningen, vid en lägre lärdomsskola, bestrides af en rektor och en kollega, samt vid folkskolan af en lärare. Fattigvården faller tungt på stadens invånare. Utom det gamla fattighuset, sorn rymmer 25 fattighjon, har fattigvårds-styrelsen låtit uppbygga ett nytt fattighus, samt tillika inköpt ett hus, som blifvit till fattighus inredt, så att 80 fattighjon nu kunna herbergeras. För deras underhåll och vård uttaxeras årligen 2 å 3,000 R:dr Banko. Af donationer och räntor inflyta årligen omkring 200 R:dr s. m„ som användas lill beklädnader och utackordering. År 1850 uppgingo stadens inkomster till 2,750 R:dr 43 sk. 3 rst.
IV. ])å man i den första eller öfre kammaren vill bilda en »motståndskraft» till den andra, är det då icke vida mera sannolikt, att en sådan motståndskraft åstadkommes derigenom, att de män, som ega folkets förtroende i de kommunala angelägenheterna, hvilka närmast beröra folkets intressen, skulle utse medlemmar i den kammare, som är ämnad att utgöra det konservativa, eller det dessa intressen skyddande elementet, än derigenom, att den öfre kammaren sammansättes af olikartade stånd eller klasser eller s. k. grupperingar, hvilka lätt sinsemellan kunna ega stridiga intressen och åsigter och följaktligen uti sjelfva sin organisation gömma fröet till splittring just inom den kammare, som skulle bilda den sammanhållande kraften? Och kan icke då den sista villan blifva värre än den första? y. Kan någon inbilla sig, att sedan ett af Konungen och dess regering framlagdt, af de två folkvalda Stånden nära enhälligt godkändt och af ett omisskänneligt allmänt tänkesätt öfver hela landet med värma omfattadt förslag blifvit genom en fåtalig fraktion inom R. o. Ad. förkastadt, ett nytt förslag, uppgjordt af just denna fåtaliga fraktion, skulle lyckas eröfra landets sympatier och förena de stridiga meningarne, samt sålunda vid en blifvande Riksdag icke blott antagas af alla fyra Riks-Stånden, utan derefter vinna Konungens ochf hans regerings bifall? Vi fråga om sådant är sannolikt eller ens tänkbart? Hvad kan således afsigten vara med framläggandet af ett nytt förslag? Eller är det icke ursäktligt, om folket deri icke ser någon annan afsigt, än den att undanskjuta det nu hvilande föslaget? Om åter motpartiet icke vill något annat än vissa modifikationer i det Kongl, förslaget, månne det då icke måste vara vida lättare att ernå detta mål, om man nu fogar sig efter Konungens och folkets önskningar samt derigeuom förvärlvar deras 260 Den 5 December. aktning oell förtroende, än genom att förkasta förslaget, utsätta sig för Konungens och folkets missnöje och harm, såsom underlag inom opinionen för det förslag man har in petto?
Och som origtig hänvisning till ändringssökande LanUtskentets Betänkande No i f> g - i r, icke vore detsamma som orätt dom, samt erfarenheten visat, att ganska kännbara kostnader blifvit parter tillskyndade just genom det fel, Herr Rosenquist till rättelse anmält; så föresloge Herr Rosenqvist, att en så lydande Lag måtte varda utfärdad: ’’Domare, sorn meddelar part oriktig *’hänvisning till ändringssokande i Dom, *’ Utslag eller Beslut, hvarmed parten icke ”nojés, vare skyldig att ersätta ali den köst”, nåd, som parten genom den origtiga hänyvisningen blifvit tillskyndad; och skall deii ”Domstol^ dit saken rätteligen hörer och ”der den upptages, ovilkorligt tilldöma ’’parten ersättning får all sa beskaffad ”kostnad, utan allt afseende pd den ut9’gdng sjelfva saken kan taga” „* Sedan Höglofiige Ridderskapet o^h Adeln funnit godt, att till Lag-Utskottet hänvisa ofvanberörde anförande oell förslag, har Utskottet å nyo förehaft frågan till öfverläggning. Och hvad först angår den Utskottet gjorda tillvitelsen om ofullständighet i besvarandet af Herr Rosenqvists fötslag till ändring af i Cap. ia §. Rättegångs-Balken ; så förmodar Utskottet, att denna tillvitelse tillfyllest vederlägges af Utskottets i frågan afgifna Utlåtande, hvaraf inhemtas, att Ut. skottet, efter att hafva ordagrannt anfört så l6 LagVStskottets
En jernvägsförbindelse mellan hufvudstaden och Siljans vattensystem i hjertat af Dalarne måste oemotsägligen på en gång bäst befrämja samfärdseln mellan hufvudstaden och dess förnämsta handelsterritorium och äfven bäst gagna de landsdelar, den komme att beröra, genom att underlätta den stora 'trafik, som der af ålder utbildat sig — en trafik, som eger sin grund i beskaffenheten af de vigtiga näringar, som der bedrifvas och hvilkas alster likaledes af ålder brutit sina oföränderliga naturliga vägar såväl för export, som utbyte och konsumtion. På dessa skäl hafva motionärerne föreslagit: l:o att Rikets Ständer måtte bevilja ett belopp af en million Riksdaler för påbörjande af en stambana, utgående för den under byggnad varande jernbanan mellan Stockholm och Upsala, och sträckande sig genom Upland och Westmanland till Dalarne samt vidare i rigtning åt sjön Siljan; och 2:o att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:t öfverlemna att, med ledning af vunnen utredning i tekniskt och ekonomiskt hänseende, i öfrigt närmare bestämma de orter, sagda bana lämpligen bör beröra. I sammanhang med ofvanberörda motioner har Utskottet tagit kännedom om innehållet af de i Kongl. Maj:ts nådiga Proposition N:o 47 omförmälda, af särskilde deputerade, utsedde af Westmanlands och Stora Kopparbergs läns landsting, till Kongl. Maj:t ingifna, och till Utskottet öfverlemnade underdåniga ansökningar, deruti deputerade, på hufvudsakligen enahanda skäl, som finnas i ofvanberörda motioner intagna, anhållit, att Kongl. Maj:t ville till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om anslag till påbörjande af den ifrågavarande stambanan; varande derjemte till Utskottet öfverlemnade de uti motionerna omförmälde, af chefen för mellersta vägoch vattenbyggnadsdistriktet, Majoren m. m. 0. Adelsköld upprättade planer och kostnadsförslag, hvilka dock hufvudsakligen afse en jernvägsförbindelse från Westerås öfver Sala till Insjön.
Grefve M. von Rosen, åren i83i och i83a uppburna, men ännu oredovisade förskottsmedel, 174 R:dr — 20t — 4 sk. 6 rsf. Enligt hvad de begge årens Hufvudböcker bifogade balansrelationer omförmäla, äro, i anledning häraf ulsöknings-åtgärder vidtagna, och har gäldenären ställt säkerhet för beloppet. 5:o Sedan Utrednings-Afdelningens extra statsanslag blifvit under år 1841 slutligen disponeradt och redovisadt, samt, i följd häraf, den öfver dessa medel hittills förda särskilda räkenskap med samma år upphöit; så har, på grund af Kongl. Krigs-Kollegii beslut den 3o Tuli berörde år, till redogörelsen för ordinarie stats-anslaget blifvit öfverflyttad en summa af 4^33 R:dr 16 sk., utgörande Kronans hos Handlanden O. Hellströms konkursmassa ägande fordran för återstoden af ett, år r83p, utaf extra anslagsmedlen ulbetaldt förskott å en leverans af linnepersedlar. Utrednings-Jkldclniitgeit, [Extra Statsanslaget.y Räkenskaperna äro granskade uti Kongl. Kammar-Rätten för båda revisions-åren utan anmärkning, och framställa : Ilebet. år 1810. år 1841. Balans från föregående året: behållning och Fordringar 168,418: ir. 1. 27 333:28. 7. Credit Utgift: Upphandling till Reservförrådets förstärkande 141.084: 3o. 6. 23,100: 12. 7- Till redogörelsen för ordinarie statsanslaget öfverförd, utestående fordran .. 4,233: 16 — S:r ■ 4 i 084: 3o. 6. 27.333: 28 n, i Balans till påföljande året: Behållning och Fordringar 27 333: 28. 7. — —- Summa 168,418; II. 1. 27,333:28, 7. Revisorerne hafva härvid ej funnit något att erinra.