Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man synes nu vilja taga igen den genom den beryktade strejken förlorade tiden; inom en veckas tid ha ej mindre än 5 operarepriser gifvits. Den nya säsongen öppnades, som förut nämndt, på onsdagen i förra veckan med uppförandet af Ivar Hallströms » Den bergtagna ». Ingeborgs roll utfördes nu för första gången af fru Brag, hvilken förtjänar erkännande för det samvetsgranna sätt, hvarpå hon söker lösa sin uppgift. Stämman räcker visserligen ej till i höjden, men har dock vunnit åtskilligt genom en förståndigare behandling. Bergadrottningens parti uppbars af fröken Wolf, hvars ståtliga gestalt väl passar till denna roll, men hvars präktiga altstämma genom det pressade sångsättet alldeles förfelar den verkan, hon skulle ha, om tonen framkomme mera öppen och klar. H r Odmann sjöng Bergakungens parti vid den bästa disposition och skördade välförtjänt bifall. Likaså hr Lundqvist som gamle Ulf. Operan gick för öfrigt väl under hr Henncbergs anförande. Salongen var i det närmaste fullsatt. Fredrika Limnells jordfästning ägde den 16 dennes kl. half 4 e. m. rum i Klara kyrka med mycken högtidlighet. Under tonerna af en ståtlig sorgmarsch, komponerad och utförd af församlingens På torsdagen gafs » Regementets dotter » med fru organist, hr Gustaf Petersson, inbars kistan och nedÖstberg i titelrolen. Bedan vid sitt första inträde sattes på en katafalk i det med blommor rikt smychälsades den celebra » gästen » med en applådstorm kade koret. Därefter uppstämde en blandad kör, så intensiv, att den klarligen ådagalade, det publibestående af forna elever vid Musikaliska akademien ken icke har lust att tänka på någoa skilsmässa från och medlemmar af k. Operans personal, Cherubinis mäktigt gripande hymn » Introitus », hvarpå kyrkosin förklarade gunstling. Och upprepade gånger så herden d:r Staaff trädde fram till båren för att förväl under som etter akterna blef fru O. föremål för rätta jordfästningen.
Uti en inom Preste-ståndet väckt motion, som blifvit till Stats-Utskoltets handläggning öfverlemnad, har Herr Doktor Björkman anfört, hurusom, oaktadt Komministrarne i de flesta församlingar inom Riket voro i afseende å löneförmåner mera vanlottade än andra tjenstemän, hvarföre äfven vid flera tillfällen fråga om förbättring af deras lönevilkor blifvit väckt och jemväl utgjort föremål för Rikets Ständers omtanka och behjertande, såsom af deras underdåniga skrifvelse den 20 Oktober 1848 inbémtades, en stor del af dessa tjenstemän likväl under de sednare åren, i stället att erhålla en väl Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 85. 5 behöflig tillökning i sina inkomster, blifvit betungade med en ny utskyld till Staten, hvilket förhållande härrörde deraf, att, då vid 1850 års jordransakning i Stockholms län, det befunnits, alt flera komministers-boställen derstädes aldrig fått sig kronotionde åsatt, men de i detta hänseende gällande författningar ansågos föranleda dertill, att berörde boställen äfven borde sådan tionde utgöra, Kongl. Maj-.ts Befallningshafvande i länet, af sådan anledning och utan afseende på vederbörande boställs-innehafvares och Domkapitlets i Upsala bestridande, lörordnat om tionde-sättning å samma boställen, hvilka följaktligen blifvit ålagde att tili Kongl. Majit och Kronan årligen utbetala hvardera 1, 2 å 3 tunnor krouotionde-spanmål årligen, och detta jemväl med efterräkning för de trenne sistförflutna uppbördsären. Detta beslut, som blifvit hos Kongl. Kammar-kollegium öfverklagadt, men af Kollegium faststäldt, vore dock, enligt motionärens åsigt, icke öfverensstämmande med författningarnas innehåll och mening.
Ständer beviljades att utgå intilldess nästföljande statsreglering vidtoge, dock med förklarande, att af den ät Föreståndaren till 6,000 Riksdaler och ät Kemie-professoi n till 4,500 Riksdaler bestämda aflöning, 5,000 Riksdaler för den förre och 4,000 Riksdaler för den sednare borde utgöra lön och återstoden utgå såsom hyresersättning, intilldess den nya byggnaden för institutet blefve färdig och beniälde tjenstemän dä derstädes erhöllo boställsrum. Vid föredragningen af Rikets Ständers ofvanberörda skrifvelse, länn Kongl. Maj:t godt att, i öfverensstämmelse med det framlagda förslaget samt med iakttagande af det utaf Rikets Ständer vid anslagsförhöjningen fästade förbehåll derom, att en del af Föreståndarens och Kemie-professorns löner skulle betraktas såsom hyresersättning, för institutet fastställda interimsstat, att gälla intilldess detsamma kunde i den nya lokalen inrymmas. Uti sin den 24 Oktober 1860 till Kongl. Majit aflätna underdåniga skrifvelse, angående regleringen af utgifterna under Riksstatens sjette Hufvudtitel, anförde Rikets Ständer, att vid behandlingen af frågan om den för Teknologiska institutet vid föregående riksdagen provisoriskt beviljade förhöjda anslagssummans definitiva uppförande på Riksstaten, hos Rikets Ständer kommit Bih. till R. St. Proposition J\fs 82. linder Öfvervägande huruvida delta för industrien* och näringarnes utveckling vigtiga läroverk nu befunne sig i sädant skick, att icke något hinder kunde anses möta för aflöningsstatens definitiva fastställande, samt att Rikets Ständer, för bedömande af denna fråga, dels tagit kännedom af de förnyade nådiga stadgar som under den 19 November 1858 blifvit för institutet utfärdade, dels i öfrigt förskaffat sig upplysning om beskaffenheten af den i viss mån förändrade organisation, som läroverket undergått.
Slutligen anhåller jag om remiss till vederbörligt Utskott. Begärdes på bordet. 2:0. I öfverensstämmelse med rättvisa och billighet, hafva Embetsoch Tjenstemän, lönade på stat, efter en viss uphunnen ålder och tjenstetid, att, med eller utan läkarebetyg, påräkna en tarflig utkomst genom den pension, som tillerkännes dem. Men sådant är ej förhållandet med de personer, hvilka haft eller hafva särskilda updrag att, ofta under mångårig möda och omtanka, i olika värf och åligganden, gagna det allmänna och enskilda. När dessa personer blifva gamla, orklösa eller sjukliga, och derföre nödgas lemna sina mer eller mindre lönande befattningar, så sakna de alla utvägar att berga, ja, att ens lifnära sig. I en sådan belägenhet befinner sig SalpetersjuderiDirektören i de Norra länen, Assessoren och Riddaren C. F. Plagemann. Och likväl ar Den 15 November f. m. 207 han nu nära 78 år gammal, och har i 30 år med sina kunskaper och sitt outtröttade nit gagnat det allmänna i flera riktningar, och sednast, i mer än 20 år, ofvannämnde landsorter, medelst de många näringsoch industrikällor han der, och särdeles i de mest vanlottade nordligaste af dem, åstadkommit. Derigenom har han lyckats att underlätta folkets bergning under de många och hårdt pröfvande missväxtåren, hvilka hotade med allmänt elände och hungersnöd. Hvad han sålunda och i flera andra hänseenden gjort och verkat, ådagalägga närlagde handlingar, hvilkas sannfärdighet och noggrannhet i upgifter jag härmed vitsordar. Han är ock samme utmärkte kemist, som vår store oförgätlige Berzelius högt värderade, och som är uphof till det ExperimentalApothek, hvilket lik en annan Phoenix, nästan blixtsnabbt upstått i förnyad och ökad glans, täflande i yttre och inre prydlighet (tillgängliga och nyttiga apparater) med det betydelserika namn det eger, nemi. Nordstjernan.
Hans förhoppningar hade aldrig sträckt sig längre än till stadigt arbete såsom eldare under några år framåt. Redan med den lönen hade han kunnat spara sig fram till egen jord och oberoende och nu skulle hans inkomster uppgå till dubbelt så mycket! Men så försummade han icke häller många dagar, innan han skickade en fribiljett för turen Wasa Chicago till Heikkilä Anni och meddelade att tiden nu var inne. Hon skulle genast göra sig i ordning och komma öfver till Amerika så fort hon kunde. Nu hade han sådan lön, skref han, att de utan svårighet kunde spara ihop till hemmanslotten äfven såsom gifta ja, fast med ett par barnungar till, om nu så skulle hända sig! tillade han med stor belåtenhet. Om två månader borde hon kunna vara i Chicago. Och om han under den tiden gjorde så många turer han någonsin kunde, så borde han väl då kunna få några dagars ledighet för giftermål och bosättning, trodde han. Men därvid gjorde han upp räkningen utan värden. Trafiken på alla banor utan undantag blef allt väldigare i mån som höstsommaren skred framåt. Redan då medeltalet af utställningsbesökare uppgick till ett hundra tusen per dag gingo passageraretågen ofta nog i "två sektioner", såsom det hette, det vill säga två tåg följde hvarandra med ett par minuters mellanrum. Och någon gång gingo tre i stället för ett. Men längre fram, då besökarne stego till ett hundra femtio sjuttio två hundra tusen per dag, blef regeln att tågen åtminstone tredubblades, medan de på söndagarna ibland gingo i sex till åtta sektioner. Åtta öfverfulla passageraretåg i rad med en minut eller så emellan! Det kräfde uppbjudande af banornas alla yttersta resurser och gjorde det fullständigt omöjligt för en enda man af personalen att erhålla permission ens för en dag. Det var därför endast med största svårighet Isak kunde ställa det så, att han blef i tillfälle att möta sin fästmö, då hon slutligen anlände, fulla två veckor senare än han beräknat. Och så snart han fört henne till det boardinghus, där han själf bodde, måste han skynda i väg igen, utan att hinna meddela annat eller mera än att de för ögonblicket alls icke kunde tänka på bosättning. Han hade inte en ledig minut utöfver de få timmar han då och då kunde få sofva. Men i morgon, när jag kommer tillbaka, få vi tala närmare därom, tillade han.
Banco bör af hvarje skattskyldig person i församlingen utgöras; 2:0 att nyssnämnde afgift, oberäknad en inträdes-afgift för hvarje barn, som begagnar församlingens skola, erläggas bör, dock att till Communerne sjelfva öfverlemnas rättighet att bestämma, så väl afgiftens belopp, som tiden för dess utgörande, antingen genast vid barnets inträde i Skolan, eller å vissa terminer; kommandes både ifrågavarande och den i ofvanstående punkt föreslagna personella afgift, att uppbäras af de personer, som dertill förordnas af Kyrko-Råd eller Communal-styrelse, i händelse en sådan framdeles blifver organiserad, samt derefter inlefvereras till församlingens Skolcassa, för att till ändamålet, eller Skol-lärarnes aflönande, af Skol-Directionen användas ; 3:o att de Lärare, som, vid utgåendet från Seminarium, med vederböraude Föreståndares betyg, visat sig ega full färdighet i de ämnen, 8:de punkten af 3 §. upptager, böra hvardera och årligen med minst 16 tunnor spanmål, hvaraf hälften råg och hälften det sädesslag, som jemte råg, inom or - Statssamt Allm. Bcsv. och Ekon.-Utskottcns betänkande, N:o 5j i5 ten, i Krono-tionde-spanmål utgår, aflönas sålunda, att 8 tunnor lemna6 in natura och för de öfriga 8 tunnorna alltid penningar till ett bestämdt belopp af 53 R:dr 16 sk.
De bidrag, som Nämnd af 7 §. fastställt, uppbäras och redovisas af Krönobetjeningen. b) af Herr Tersmeden, P. R. Motionären har anfört hurusom centralisationssvstemet och dess oundvikliga bihang, det byråkratiska inflytandet, på de sednare tiderna öfverallt der det förmått göra sig fullt gällande, tillintetgjort folkets icke blott politiska magt, utan ock förmåga att utöfva en sådan. Botemedlet mot detta onda ansåg -motionären hufvudsakligen böra sökas uti kommunalstyrelsen. Vårt fädernesland hade redan från äldre tider en i detta afseende ännu oförstörd grund, nemligen FörsamlingsNämnderna, hvarpå för folkets utveckling välgörande resultater kunde byggas. I ändamål att vidga den trånga krets, hvarinom Samhällsmedlemmarnes medborgerliga verksamhet hittills vore bunden, har motionären derföre föreslagit, att såsom nya föremål för handläggning af Sockne-nämnder måtte bland nu gällande stadganden ytterligare upptagas: 4:o Polis-tillsyn, ej allenast, såsom nu, inskränkt till Sundhetsvård, utan utsträckt till andra ekonomiska mål, såsom vägunderhåll m. m. 2:o Vård af alla församlingen tillhöriga kassor under gemensam ansvarighet. 3:o Vård af faderoch moderlösa omyndigas arf, likaledes under gemensam ansvarighet, efter upphäfvande af stadganderne i 20 kap. 3 §. Ärfda-Balken Bih. till R. St. Handels-Bälken, i hvad sistnämnde lagrum handlar om barna-< arf och förmyndare; 4:o
St:s Revisorer blifvit klandrade, utgöra något missbruk. Icke heller har jag kunnat förbise att så beskaffade dispositioner kunnat verka fördelaktigare för de företag, till hvilka de blifvit gjorda än direkta penningeunderstöd. Jag anser derföre lämpligt att K. M. må äfven hädanefter kunna utlemna lill krigsbruk obrukbart bergskrut, såsom bidrag till allmänna arbetens utförande och förnämligast på detta och de skäl Hr von Troil anfört, anhåller jag om afslag på Utsk:s tillstyrkande i denna punkt. Gr. Liljencrants, Gust. Fredr.:. Det förslag till underd. skrifvelse till K. M., som innehålles i den nu föredragna §:n af StatsUtsk:s Betänk., är, likaså väl som alla andra framställningar uti detta Utlåt, hemtadt ifrån 1851 års Revisionsberättelse. När jag tänker tillbaka på de förfärliga strider, som egde rum vid denna revision och jemför den oerhörda mängd af anmärkmr, som innehålles i denna bok, nemi. Revisionsberättelsen, som jag nu håller i min hand, med StatsUtskrs nu föredragna Betänk., som innefattar de få anmärkn:r Utsk. ansett förtjente af upmärksamhet och hvilka likväl allesammans, likasom denna är högst obetydliga, så, med minnet af alla de ordflöden man under revisionen hade tillfälle att afhöra, är jag glad finna att resultatet af dessa stora ord blifvit ganska ringa. Hvad nu serskildt denna fråga beträffar, så förevistes för Revisionen de K. M:s Nåd. bref, hvarpå de anmärkte dispositioner af krut sig grundade. Innehållet af dessa bref bar jag icke mera i minnet, men det vet jag att de voro för mig fullt tillfredsställande, såsom förklaringar öfver anledn:ne till K. M:s dispositioner, emedan deraf visade sig ätt dispositionerna blifvit gjorda till allmänt nyttiga företag och icke till fördel för någon enskildt korporation, hvadan jag icke kunde anse annat än att de samma afsett att befordra ett godt och för samhället nyttigt ändamål.
Genom den rymliga entréen till vänster träder ni in i en sval hall, där man om förmiddagarna är sysselsatt med smörkärning, icke som förr medels den gamla träkärnan, hvars skötande framprässade så många svettdroppar, utan med den nyligen i marknaden utsläppta af doktor De Laval uppfunna Alfa handkärnan, hvilken vrides kring med en liten vef, utan all ansträngning, och i hvilken på några minuter den tjocka gula grädden förvandlas till det läckraste smör. När man vidare går öfver en cementlagd förstuga, inkommer man i ett galleri, hvarifrån man kan öfverskåda det nedanför liggande egentliga mejeriet, där arbetet bedrifves af unga, hurtiga, hvitklädda män och kvinnor. Mejeriet är monteradt med nykonstrueradeturbinseparatorersarnt prima pasteuriseringsanordningar och öfriga inom den moderna mejeriskötseln brukliga maskiner. Afverkning af mjölk per dag belöper sig här till omkring 600 liter. Galleriet har under hela utställningstiden dagligen varit belägradt af uppmärksamma åskådarinnor, icke minst från landsbygden, hvilka med intresse och beundran sett maskinerna arbeta och gifvit sitt erkännande åt de ståtliga resultaten. När man så tror att man har skådat allt som här finns att se, så kommer det allra mest sevärda. I det sista rummet, just vid utgången, är nämligen ett baktereologiskt laboratorium inrättadt. Man får här, under kunnig ledning af en fackman, i de stora uppställda mikroskopen se olika bakterier och deras inverkan på mjölken samt däraf föranledda processer och skadliga förändringar. Se till ex. i detta mikroskop till vänster. ni studsa troligen och fråga, hvad dessa eldröda, fula ormar betyda. Jo, mina damer, det är de för ögat osynliga bakterier som hos djuren alstra den farliga sjukdomen mjältbrand. I ett annat mikroskop få ni se det lilla odjuret tuberkulosbacillen, hvilken, inkommen i människokroppen och i lungorna, skördar så många unga i själfva lifvets vår. Men vi skola icke bli förskräckta. Vetenskapen har upptäckt själfva ursprungskällan och därmed är udden af det onda bruten. Den rena pasteuriserade mjölken är och förblir dock den sundaste och hälsosamaste föda för såväl stora som små. Och nu lämna vi denna intressanta utställning.
Jag anhåller om återremiss till Utsk., på det ordalagen i förslaget måtte omändras, så att presterna icke må kunna bakom dem förskansa sig och vägra en enda af sina församlingsboer den hjelp han behöfver i sin andliga nöd. Gr. Sparres påstående, att Utsk »in lötum et lanlum» tillstyrkt min framställning, är alldeles icke med sanna förhållandet öfverensstämmande. Utsk. har icke blott i hvad Utsk. tillstyrkt afvikit från hvad motionen alser, utan derjemte alldeles åsidosatt hvad deri sägs ang:de nya psalmboken och katechesen. Gr. Sparre säger väl, att frågan om handboken är vigtiyaU, men lika vigtig är otvifvelaktigt frågan om katechesen. Föräldrarna önska naturligtvis att få sina barn väl handledda och undervisade till deras konfirmation, och jag vet många, som heldre låtit sina barn blifva utan undervisning efter någon kateches, än de låtit dem inlära en, som de sjelfva ogillade. Hvad psalmboken angår, så lär ännu, inom åtskilliga församlingar i Norrland, vid gudstjensten begagnas endast sådana psalmer, som finnas i gamla psalmboken. Så tillgick det, ännu 10 år efter nya psalmbokens införande, i den församling der jag är född; så tillgår det äfven i Finland. Men det bör, efter min öfvertygelse, icke bero på en prests större eller mindre benägenhet, att fästa afs:de å samvets-ömma sockneboers behof och önskan — det bör vara hans åliggande att det göra, på det icke, genom hans afvighet, missnöje och söndringar må upstå. Ilade presterskapet blott någorlunda allmänt varit så benäget till eftergift i detta hänseende, som Gr. Sparre synes förutsätta, så skulle i sanning tillståndet inom Kyrkan vara helt annorlunda än nu är händelsen. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron:
Om det äfven må antagas, att handhafvandet af de vid Carl Gustafs Stads Gevärsfaktori förefallande polisoah ordningsmål medfört någon tillökning uti Borgmästarens i Eskilstuna , tjs.nctegöromål, lärer dock, i betraktande af antalet utaf den vid Faktoriet anställda arbetspersonal, berörde tillökning icke kunna anses vara af den betydenhet, att densamma bordt föranleda ifrågavarande, i förhållande till Borgmästare-lönens förra belopp, ansenliga löneförhöjning; och Revisorerne hafva sålunda desto hellre funnit sig böra anmärka detta förhållande, som, i följd af Extra Liccnt-fondene otillräcklighet, det ökade lönebeloppet kommer alt utgå af anslaget till Manufakturernas befrämjande, hvilket sistnämnde för utgifter af omförmälda beskaffenhet ingalunda synas vara afsedt. Vidkommande redovisningen för Anslaget till godtgörande af Konsulers förskotter till nödstäldt Svenskt sjöfolk, äfvensom räkningarne öfver Kongl. Kollegii Expensmedel och det belopp, hvilket, på grund af Kongl. Brefvet den 9 November i836, Kongl. Kollegium från Postverket uppburit, för liqviderande af den på Svenska Stats-Verket belöpande andel af ersättningen för Konsulernas postporto-utgifter i embets-ärenden, så hafva Revisorerne härvid icke funnit något att erinra. 184* års räkenskaper för nämnde medel äro uti Kongl. Kammar-Rätten granskade utan anmärkning, men de för år 1842 hafva ännu icke blifvit derstädes reviderade. Behållningen till år 1S43 af förstberörde anslag utgjorde, enligt bilagdt Räkenskaps-sammandrag, 2,025 R:dr i3 sk. 3 rst., deruti ingå fordringar hos vederbörande rederier, i och för förskjutna Konsuls-ersättningar, till belopp af 1,738 R:dr 3a sk. 1 rst., om hvilkas indrifning Kongl. Kollegii Advokat 4 - Fiskal fått sig uppdraget att besörja.
Del sednare eller Kongl, cirkulärbrefvet af år 1827, kung jord t genom Kongl. Svea Hofrätts Universal den 21 Maj samma år, anginge egentligen domstolar och exekutionssäten samt innefattande, i sista momentet, det allmänna stadgande, att allenast ett exemplar af dom eller utslag borde utskrifvas för parter, som förde gemensam talan, men lemnade icke någon föreskrift, huruledes besluten skulle vederbörande delgifvas eller kungöras, hvilket ej heller varit af nöden, då i detta hänseende allmänna lagen tjenade till efterrättelse. Det förra åter eller Kammai kollegii cirkulär afår 1823 meddelade speciella föreskrifter, hvilka, gällande blott för vissa mål och nödvändiga med afseende å dessas särskilda beskaffenhet, hufvudsakligen afsågo sättet för 1 för beslutens kungörande, hvarvid den vigt fästes, att föreläggandet för vederbörande i detta hänseende alltid skulle finna rum i sjelfva utslaget. Vid sådant förhållande och så vida det icke kunde motsägas, att föreställningen, det en äldre lag borde till sin verkan förfalla genom en yngre, som icke innehölle något stadgande i ämnet, läge utom rimlighetens gräns, kunde det ej heller med ringaste fog ifrågasättas, alt ju icke cirkuläret af år 1823 i alla delar fortfore att vara gällande.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående ersättning till Elfkarleby gäslgifverihemman i Upsala Län för förlorad mark i följd af en väganläggning; N:o 57, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om upplåtande till Solna församling af en Carlbergs Kungsgård tillhörande jordrynul; och N:o 58, i anledning af väckt motion om förändring af grunderna, för fyroch båk-afgifternes erläggande. Den 30 November. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. 1>. Vid förnyad Föredragning af Vällofl. Borgare-Ståndets den 27 dennes på bordet lagda protocolls-uldrag af den 20 i innevarande månad, innehållande inbjudning till Ridderskapet och Adeln att förena sig uti Borgare-Ståndets beslut att antaga 41 § af det utaf jBevillning#-, Lag-samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten i betänkandet, N:o 1, uppgjorda förslag till ny Författning, angående vilkoren för tillverkning oeh försäljning af bränvin, blef denna inbjudning af Ridderskapet och Adeln antagen. Från Ilögv. Préste-Ståndet.
Prot. 1847 och 1848. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 01 Häft. 1 Slals-Utslcoltels Memorial, N:o 319. förfalla och Erik Carlssons motion således icke till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda. Stockholm den 15 September 1848. Ant. till Exp. Utsk. d. 18 Sept., kl. 12 midd. Memoriali anledning af Riksståndens skiljaktiga beslut, rörande de i utlåtandena N:ris 242 och 312 förekommande frågor. (1. A.) Efter erhållen del af samtlige Riksståndens definitiva beslut, i afseende på de frågor angående beskattningsväsendets samt uppbördsoch redogörelseverkets förenkling, som innefattas i Stats-utskottets utlåtanden N:ris 242 och 312, får Utskottet, jemte redogörelse för beslutens innehåll, tillika, med anledning af deremellan förekommande skiljaktigheter, dels i de fall, der sådant ansetts böra ega rum, föreslå propositioner för ärendenas afgörande medelst omröstning i förstärkt Stats-utskott, dels afgifva de yttranden i öfrigt, som af omstäudigheterna påkallats. Som, med undantag för ett mindre antal punkter, hvilka af samtlige Riksstånden blifvit bifallne, besluten öfver utlåtandet JV2 242, med de i utlåtandet JV2 312 deruti gjorda förändringar, utfallit på det sätt, att Utskottets förslag blifvit af Borgareoch Bonde-stånden godkända, men af de tvänne öfriga Riksstånden afslagna eller lagda till handlingarna, har Utskottet, före genomgåendet af de serskilda punkterna, ansett sig böra inbjuda Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet att med Borgareoch Bonde-stånden sig förena i antagandet af hvad Utskottet i förevarande afseenden hemställt och föreslagit. Utskottets i l:sta 'punkten af utlåtandet JV2 242 gjorda och i utlåtandet JVs 342 förnyade afstyrkande af en allmän jemkning i jordegendomarnes skattebördor är af samtliga Riksstånden gilladt.