Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sitt 1,121 förfamtingar t;afma ftatSBibrag utgått för att l)öja lönen åt tjmarbcra af tittfammanS 1,417 cpaminerabe tårare titt bet ftabgabe minimum 400 rifSbater, odj titt 119 förfamtingar för att tjöja lönerna åt 145 fåbane lårare utöfmer nåmnba minimiBctopp. 6tt antal af 749 förfamtingar tjär för mibmagtf)åttanbe af 1,282 åtbre od) inråttanbe af 551 npa fmåffotor erhållit ftatSBibrag få mibt bet för betta änbamåt Bemitjabe anffag tentnat tillgång. Stt 86 förfamtingar åro unberftöb temnabe titt ffotmåfcnbetS utmedting odj förBåttring genom npa epaminerabe tårarcS famt Bitråbanbe tårareS antaganbe, inråttanbe af flöjbffotor m. m,; od) 309 förfamtingar, font för fattigbom ef fuunat f tt)r eif e f ig tittbragit f c b a n f tf ta Sftilsbag. lil till erforbcrligt Belopp Belofta fina tärareö aflöning, Ijafma unbfått Bibrag af bet för fåbant änbamåt antoifabe anflag, 35å i be af Ölongl. 9Kaj:t ben 4 Suti 1860 faftftätba formulär för be utgifter ont fotlnnbermiSningen, Emitia förfamtingarneö [©lotråb Bora årligen infänba tilt ©omlapitten, åtfliltiga anbringar tilt fötjb af feber Beftämmelfcr anfeffS nobiga roranbe tiben för aflem* nanbet få mät af ©lolråbenå Berörba utgifter font af be unberbåniga ut Sif bet årtiga anftag titt aitflaffanbe af unbermi3ning§
Att var Bank nu skulle kunna erhålla 3 Millioner Riksdaler i silfver genom inhemskt tillskott* till ökad säkerhet för myntregleringeö, anser jag för en absolut omöjlighet, Om ické vinsteh af insättningsactierhe, af Kongl. FinahtéCommitén föreslagne till 50 R.dr stycket, blefve så stor att silfver af de få rika, kunde införskrifva» till skada för de mångå fattiga sötft Skulle erlägga denna deras vinsti Att myntregleringen af Kongl. FinancéComitéen föreslås efter l20skillings Cours äf Obilligt möt de medborgare som äro Skyldige* då coursen för det härvarande är högre, då en stor del lån äro upptagne Under tid af högre Cours Och då lånbetalningame måste ske efter ett supponeradt beslut af ett sedelförminsk^ ningssystéme. Det är val latt ätt eriticera, then ganska Svårt att uppgöra en financeplan som för fosterlandet, i härvarande conjunctur verkställd* kunde leda till allmänt väl. Också jag har last mångå financetheorier, men föga hägen Den 18 Fehruarii. 4-Sg så vidlyftigt snillrik och dock så vådligt förledande, sorn den af Kongl. FinanceCommiteén, Denna dess theori är synnerligast af Herr Baron Björnstjerna befunnen för vårt land olämplig och så patriotiskt och grundligt vederlagd att föga något dervid återstår att tillägga. Erfarenheten är den säkraste ledaren för allt omdöme och hvad kan försäkra nationen att den, af Kongl. FinnanceCommitéen, före* slagna peningeregleringen, skulle hafva mera bestånd än dem vi belefvat, I synnerhet den af 1776, under den mäst lyckliga handelsconjunctur?
Deremot finnas i följande län tvänne lasaretter i hvardera, i följd hvaraf den folkmängd, som belöper på hvarje lasarett, utgör: i Halmstads län 55,000 personer, » Bohus » 98,000 » » Elfborgs » 127,000 » allt beräknadt i runda tal och efter 1856 års folkmängd. Häraf synes således att icke det ringaste rimliga förhållande eger rum emellan befolkningens storlek och sjukvårdsanstalternas antal och redan häruti yppar sig en anmärkningsvärd omständighet, men detta missförhållande ökas ännu mer deraf att ganska många läns lasaretter hafva ett bestämdt antal sjuksängar och flera ett ganska inskränkt sådant, i följd hvaraf allt, det synes mig klart, att dessa sjukvårdsanstalter hvarken i anseende till deras antal och läge, än mindre med hänsyn till deras inrättning, stå i förhållande till den ökade folkmängdens behof och hvarföre det ock är en obestridlig sanning, att i många delar af riket olyckliga sjuklingar icke kunna eller få begagna sig af de allmänna sjukvårdsanstalterna och sådant dels i anseende till deras hemvists aflägsenhet från lasarettet, dels i anseende till bristande utrymme derå. Det torde således vara nödvändigt, att på åtskilliga orter nya lasaretter inrättas och att man dervid tager ledning af befolkningens fördelning, så att, så vidt möjligt är, icke någon del af densamma kommer att sakna förmånen af dessa. Det är dock icke min afsigt att för närvarande föreslå inrättandet af nya lasaretter, utan önskade jag blott, sedan behofvet och läget af sådana blifvit fullkomligen ådagalagdt, att en viss andel af kurhusafgiften från det eller de härader, hvilka skulle komma att utgöra distriktet för det nya lasarettet, blefve afsatt till fond för detsamma, hvarefter det icke torde vara att betvifla, det ju menigheterna sjelfve skola finnas beredvillige att härtill Bih. Ull R. St.
REKTORSKAN (artigt). att jag och min mage fört ett rigtigt guerillakrig list jag fått lof att utveckla för att kunna slå mig igenom är otroligt. Nu har jag beslutat att ta en vatten, såvida han inte vill gå in på en hederlig förlikning. REKTORSKAN. MILDE under de sista 4 åren. Hvilken ihärdighet, hvilken förfärlig hämd; jag dränker min fiende i Sprudel Ni har valt ett farligt vapen, herr kamrer. Jag vet det. Men det gör saken bara så mycket mer pikant. Att vid några och 60 års ålder riskera lifvet för att taga hämnd på en lömsk fiende, nog är det heroiskt. OSCAR. Mycket heroiskt i sanning. rektorskak.) Hvad ni är lycklig, min nådiga, som har en så stark mage! Hvad menar ni! REKTORSKAN. MILDE. Jag måste bli af med henne. (Högt, vänd till MILDE (afsides). drager allt, smälter allt Med en stark mage? Jo, en stark mage förREKTORSKAN (stiger upp). genämt och »upplysande» samtal, men min sömmerska har redan öfver en timme väntat på mina rum. (Mjukt:) Jag beundrar ert mod, herr kamrer, som vid er ålder vågar leverera batalj. Er höger, men qvarlemnar sitt arbete.) fiende torde vara starkare än ni tror. (Går till MILDE (som stigit upp och bugat sig, afsides, gnuggande händerna). Jag är ledsen att nödgas afbryta ett så an (Sätter sig.) Synålarna blefvo henne något för grofva! mig som om mamma och farbror skulle sakna sympati... MILDE. Jag vet inte hur det är, men det förefaller OSCAR. minst af allt sakna. Du misstar dig fullkomligt. Det är hvad vi OSCAR. vid sin hitflvttning i farbror skulle återfinna en gammal vän. MILDE. Det var för mig en stor tröst tänka att mamma är du i sanning kinkig. Men ska' du inte gå på din bank i dag? OSCAR. MILDE. Nå, har du något att anmärka mot åldern, så Det är ingen brådska. Alm sköter sig nog. Tviflar inte.
Majis och Rikets Krigskollegii och de under dess disposition ställda medel, får Kollegium, å Intendents-afdelningen, härmedelst i underdånighet sig utlåta i afseende på de under — 273 - f. d. Underhållsoch Utrednings-afdelningarne ställda fonders och statsanslags förvaltning och redovisning. l:o Underhålls-afdelningen. Vid redogörelserna för anslaget till exercis-sqvadroner hafva Rikets Ständers Revisorer uti Usta §. anmält, att'12,712 R.dr 29 sk. 8 rst., hvaraf en tredjedel med 4,237 R:dr 25 sk. 11 rst. utgått från nämnde anslag, utbetalts såsom reparationskostnad för en från Drottningholms Kongl, lustslott till Lifregementets dragoncorps’s exercis-sqvadrons begagnande, emot ersättning för en gång, 666 R:dr 32 sk., upplåten kasernbyggnad, och att för byggnadens iståndsättande ytterligare utbetalts 277 R:dr 46 sk., utom 300 R:dr såsom gratifikation åt Löjtnanten Nykander, för öfverinseende å reparationsarbetena, med anledning hvaraf, och då staten tycktes redan äga nog mänga byggnader af ifrågavarande slag, hvilka medtoge betydliga underhallsbelopp, Revisorerne ansett sig härå böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet, isynnerhet som endast nytljanderätten af byggnaden blifvit för det afsedda ändamålet upplåten.
Jag anser således felaktigt att vilja begagna baneovinsten för detta ändamål, och det rätta vara, att upplåna penningar för att åter utlåna dem i den väg, som här är uppgifven. Sedermera förekommer frågan: Ifall denna million beviljas, af hvem skall hon förvaltas, eller af hvem skall utlåningen beilrjfvas ? Utsktn hafva föreslagit, att det skall ske 63 Den i5 Juli c. m. genom Banco-styrelsen oell att en million i*:dr af de medel Commerce-colhm för närvar, förvaltar, skulle dragas derifrån och äfven ställas under Banco-styrelsens förvaltning, så att Commerce-colltm endast skulle hafva de 800,000 r:dr qvar, hvilka co!l:m genom god förvaltning kunnat hoplägga till ny utlånings-fond. R. o. Ad. torde tillåta mig en kort sammanfattad berättelse om ett dylikt försök, som gjordes undei' tvedrägts-tiderna. Om vi jemföra hvad som då skedde oell livad som då vttrades med hvad sorn nu är föreslaget, torde R. o. Ad. finna huru oriktigt förslaget är. Vid iy38 års riksdag bildades en fond till manufactuvernes utvidgande och befrämjande under förvaltningen af det då inrättade Rikets Ständers Manufactur-contor, och vid 1756 års riksdag grundlädes den nu s. k. Manufacturdisconten medelst anslag af i3i,666-| r:dr, i form af lån i banken mot 3 proc., beviljadt af SecretaUtsk., och år iy58 af bankens fullmäktige förökt med 66,666i r:dr. Denna discontrörelse ställdes äfvenledes tinder förvaltning af Manufuctur-contoret och Ständernes fullmäktige.
Alla de pannor, sorn af någon till bränvinsbränning berättigad begagnas, vare sig å en tomt eller i en byggnad, eller under samma tak eller å samma egendom, skola väl, lör nödig säkerhets vinnande, till rymden serskildt uppgifvas, men vid debiteringen bör deras rymd ovilkorligen sammanslås, med afdrag af kokrum tor pannerymden, och denna grund jemväl följas vid redogörelsen, i afseende på pannerymden, så väl af Taxcrings-komitéerne och Konungens Befallningshafvande, sorn af Stats-kontorel; dock må den sålunda sammanslagna pannerymden aldrig öfverstiga det i § 4 bestämda maximi-belopp. § 10. Mantalsoch skattskrif vare skola, genast efter hvarje mantalsoch skattskrif nings slut, socknevis upprätta och till rederhörande kronobetjent!!, för hrars och ens distrikt, aflemna förteckningar ä alla dem, sorn s/g lill bränvinsbränning anmält, hvilka förteckningar, hvarå bör utsättas, hvilken eller hvilka mänader bränvinsbränning af hvar och en utöfvas, pannerymden och den klass, till hvilken redskapen hän föres, samt huruvida den är inrättad att (trifvas med eld eller anga, böra ofördröjligen i församlingens socknestuga eller a annat lämpligt ställe ansins. Dessutom ä ligga det mantalsoch skattskrif vare att, för hvarje mantalsoch skattskrifning, inom Januari månads utgång insända dylika förteckningar till Konungens Befallningshafvande, som bör deraf lemna vederbörande del för kontroll och eftersyn, och att inom samma lid låta enahanda förteckningar tillställas dem, hvilka skola försegling af bränvinsbrännings-redskap verkställa. § H Den, som, berättigad till bränvinsbränning, sig dertill vid mantalsskrifningen antingen icke angifvit eller ock anmält sig lill mindre pannerymd, än hvartill han Devi linLarj.samt Allni.
Alla utgifter på folkmängd, utsäden och Bil. till Ridd, 0. Ad. Pr. 1 Band, 43 6 74 Dea 24 Februarii. antal kreatur som födas, tillhöra den statistiska delen af ett lands beskrifning och böra i anseende till dess föränderlighet ej kunna kom-i ma i fråga vid beskattning af synlig förmögenhet. Efter att hafva enligt mitt begrepp, gjordt uppställningen, så kommer jag nu till andra afdelningen eller Graderingen: sorn består af 3:ne hufvudclassificationer och indelas sålunda att den utgör 10 olika sorter grader. Jag har varit mohn, att så mycket som möjligt följa Decimal-methoden till vinnande af både mera lätthet och säkethet vid uträkningarne - §. 12; llfylla. i:sta dass, märgelblandad eller hvetejorcl. Lermylla 10 grader 1 Svartmylla 9 d:o l|cn k ]]fin Öapperblandad myl-! gfVerhand det 7 grader. J §• 13. Lera eller kor 11 jord-. 2-. dra dass, Sandblandad lera 6 gr. Stark god lera 5 gr. I Björk eller Becklera. bländad med god my lla .4 gr. Björk eller Beckleran allenalär obruk, bar och bör då tillhöra afskärningsjorden, som nedanföre är omnämt. 3:dje classen, eller råg ©eh hafrejord. Sandblandad klapper 3 grader. Sandmylla 2 d:o Sandblandad momylla, sandblandad ljungmylla eller mossjord 1 grad. Flygsand och andra sämre jordarter äro under all beräkning och böra höra till skogs4 planteringsodlingar, hvarföre dess rymder, såsom afskärningsjord böra anses, intill dess skogen hunnit mognad och då bland uppskatt^ niagsjorden kan intagas. I ordningen efter ofvanstående grader körnä mer productionskraften, §• 15* På ett uppskattadt tunneland eller 10 grader.
Men för öfrigt trafvade han hurtigt i väg, eldade betande kor och kalfvar till djerfva sidosprång nedför bergens sidor, för att derefter med svansarne, höjda som vimplar, galoppera backe upp, backe ned som förelöpare för vårt festtåg. Större nöt, än dessa, göra ofta tjenst vid festliga triumftåg. (Se korrespondenters beskrifningar för kringresande konstnärer!) Och skjutsafgiften? Ja så! Jo, den uppgick för hvarje person till 1,58 kr. för första skjutshållet och 1,83 kr. för det andra. Och nu voro vi inne i Östra Gausdal. I Engeland togo vi åter vår packning och gingo i stark hetta en vacker genväg, öfver ängar och genom en skog, full af de mest förföriska blåbär och smultron, men vi hade ej tid att stanna, ty vi måste vara vid Lågen innan det blef allt för sent på aftonen, och från Engeland och dit hade vi ett par mil att vandra. På nästa gifvaregård, Sönstevold, höllo vi middag. Nu behöfde vi ej längre svärma om kumminkål, ty nu voro vi på allmän turiststråt och åto godt, soppa var dock ej brukligt, men ersattes af outtömliga smultronsskålar med kantals grädde. I Herthas anteckningsbok läses: »Präktig middag på Sönstevold, O,80 kr, och jag kan ej antaga att vi andra fått betala mera än hon, ty der var ingen större skilnad i vår friska matlust.» Det enda som kan kallas dyrt var ölet, 40 öre per helbutelj; men jag har ingen sådan post på min räkning; der står i stället: »En kanna utmärkt kaffe, 0,10 kr.!!» Vi togo oss här flere timmars hvila, ty vi hade nu blott tretton kilometer (omkring 1-1/4 mil) till Lågen och Holmens gästgifvaregård i Gudbrandsdalen; denna sträcka hoppades vi kunna gå på tre timmar. Klockan var öfver 7, då vi gingo från Sönstevold, och vägen bar ständigt uppför de sex första kilometern, men hvilken väg och hvilken natur!
Ser jag saken från en annan sida, så var likväl denna neutralitets-förklaring äfven för vestmakterna högst likgiltig; ty om de funnit någon fördel i att våldföra sig på oss, så hade de säkerligen gjort det, utan att akta på vår neutralitets-förklaring. Ehuru den afgafs i förening med Danmark, så vet jag likväl icke om man deraf kan draga den slutsats, att den afgafs i skandinaviskt intresse. Mig synes, att denna neutralitets-förklaring afgafs i fullkomligt ryskt intresse, så snart den afgafs i förening med Danmark, hvars Regent, så väl genom slägtskap som genom andra förhållanden, sedan långvariga tider är förbunden med ryska sjelfherrskaren. Möjligen afgafs den äfven — hvarför ej uttala denna förmodan? — på grund af gällande traktater, på grund af 1812 års familj-fördrag. Den har, så vidt jag kan se, icke varit af nödvändigheten påkallad, men om den afgafs i skandinaviskt syfte, så får jag säga, att det skandinaviska intresset bättre bordt bevakas vid Londonerprotrna ang:de danska successions-följden. En annan ledning för omdömet finnes äfven, nemi. att man vid början af Riksdagen ville göra för Ständerna begripligt att stora anslag behöfdes, och derföre använde denna neutralitets-förklaring såsom ett medel att förskaffa sig sådane anslag, hvilket äfven i icke obetydlig mån lyckades. M. Hrr! den 15 Nov. 1853 afgafs den Svenska neutralitets förklaringen, och då var, såvidt jag vet intet europeiskt krig bör jadt. Det var då ännu blott en strid mellan Ryssland och Tur kiet, hvilken syntes så obetydligt intressera det Svenska kabinettet, ehuru en gammal allierad till Dorten, att vi vid detta högst vigtiga tillfälle icke engång egde en diplomatisk agent på stället, åtminstone icke en Svensk; ty jag anser icke en Drogman vara så qvalificerad. Man säger vanligen, att det var slaget vid Sinope, som framkallade kriget och gjorde det till en nödvändighet.
Uti 3:dje momentet af 4:de § i nu gällande stämpel-pappers-förordning stadgas, bland annat, dels att Fideikommiss-bref och andra dylika förordnanden skola förses med stämpel-papper till trefjerdedels procent af den bortgifna egendomen, dels att Testamenten, såsom de der kunna upphäfvas eller förändras, vid första uppvisandet inför domstol icke behöfva förses med högre stämpel än 20 öre, men att, då testamentet vunnit laga kraft eller genom slutlig dom blifvit stadfästadt, bör, såsom ett vilkor för begagnandet, slämpel-afgift beräknas och utgöras efter behållna värdet af det bortgifna, enligt bouppteckning, såvida värdet uppgår till 450 R:dr, nemligen: 1:o för egendom med full eganderätt, till trefjerdedels procent; och 2:o för egendom, som efter så beskaffädt förordnande ej är med eganderätt, utan endast med nyttjande-rätt öfverlåten, en fjerdedels procent af dess värde; och bör, om stämpel—afgiften icke genast kontant deponeras, på enahanda sätt, som i afseende på bevillningens erläggande för testamenten stadgas i Kongl. Kungörelsen den 11 December 1811, borgen för stämpel-afgiften ställas och bevis derom vid testamentets bevakande företes; åliggande det vederbörande domstolar att hvarje år, inom Januari månads utgång, samla och lill Kongl. Maj:ts Befallningshafvande insända alla under nästföregående året inkomna bevis öfver aflemnade löftes-skrifter af ofvannämnda beskaffenhet, tillika med förteckning som i korthet upptager deras innehåll. I öfrigt lemnar författningen särskilda föreskrifter rörande de fall, då befrielse från stämpei-afgift för testamenten är medgifven.
Dagarne gingo sin enformiga gång med föga mer omväxling än den emellan arbete och hvila, och alt mera bleknade minnena bort från den mellantid i hennes lif, när hon från sin korta, bäfvande kärleksdröm plötsligt vaknat upp, ännu mera ensam än någonsin förut och med ett annat lif att sörja för och vaka öfver. Elin var ännu blott aderton år gammal, och ändå befann hon sig nästan på den punkt i lifvet, när man upphört att sangviniskt hoppas på, att något nytt och lyftande plötsligt skall dyka fram och bryta af mot sommaroch vinterdagarnes långsamma enahanda. Hon hade föga begär längre, hvarken att kläda sig vackert eller att roa sig, och när hon tänkte på framtiden, tänkte hon sig nästan altid ensam arbetande för sin gosse, och det föll henne aldrig in att beklaga sig eller känna sig olycklig häröfver. En brodd af bitterhet fanns dock inom henne emot honom, som hon hade hållit så mycket af, och som, när det kom till stycket, velat tvinga henne att lemna sitt barn i främmandes händer. Under kampen om barnet hade hennes kärleks sista tynande röst dött inom henne, och när hon nu någon gång tog fram hans porträtt och såg på det, eller någon annan händelsevis kom att nämna hans namn, kände hon nästan endast förvåning öfver, att hon någonsin kunnat vara nog tokig att bry sig om honom. Hon hade kastat bort sig, hela sin ungdom, sin fägring och sin hängifvenhet, och det var ingen, som tackade henne därför. Kanske skulle den lilla där en gång tacka henne? Men utan att vilja göra sig reda för möjligheten af det motsatta, kände hon sig ängslig, när hon tänkte härpå. Men hon tordes ej fundera för mycket på framtiden. Att slippa lemna barnet ifrån sig, det var hennes hopp, och hon såg nu, att det skulle gå. Ofta öfverlemnade hon sig ej häller åt sina tankar, ty hon hade sett, att det gagnade henne till ingenting. Det gjorde henne bara tung till sinnet, och hon hade ej tid att så noga öfverväga, om hennes lif var förfeladt eller inte. Arbetet blef hennes läkare, och hon hade mer än tillräckligt att taga vara på för att slippa att alt för mycket behöfva syssla med sig själf. När alt kom omkring, hade hon det ändå bra mycket bättre än många andra.
Ett genom mer eller mindre konstlade medel fororsakadt 6lrande .af liilrarnas antal utofver det som landet verkligen behofver och kan foda vore ingalunda onskviirdt, ty det slrulle ovillkorliged medfora en sankning i medelnivhn af liikarnas vetenskaplighet oclz allmanbilduing samt forr eller senare uppamma ett 1Bkareproletariat, hvarpA icke minst allmanheten blefve lidande. Daremot har pb senaste tiden mer och mer den Bsikten brutit sig fram, att landstingen, f6r att tillgodose landsbygdens lcraf gB forbattrkd och liittare tillgiinglig sjulrv&amp;rd, horde oka liikamas nrbetskraft och formAga att hjEilpa genom att vid deras sida stdla skolade och palitliga skoterskor. Dock ioke sildnha pB den vanliga tjiinstekvinnans nivB stbende, som redan mn h k och dar af enskilda personer eller kommuner antagas och afslredas, utan sldana, som efter wh8ll.en utbildning for sitt yrlre skulle af landstingen antagas och stiillas ' under formanskap af ambetsliikxre, dem de sbledes skulle vara for sin tjiinsteverksalnhet narmast ansvariga. De ntgifter, som n.f landstinget mbste goras for att kunna af * lone en slroterska inom hvarje liigaredistrilrt, blefve; ngalunda. afskraclrande stora. MB vi som evempel us verkligheten taga ett medelstort landstingsomrtide rned en ytvidd nf 19,700 kvadratkilometer och en folkmangd af 200,000 personer samt 14 lakaredistrikt. Detta landsting anser redan nu sedan flera i r tillbaka att det a r klokt och med god hushbllning ofverensstammande att Brligen utgifva niigot ofver .100,000 kr.
Fullmägtige att å en del af den genom Statslånet beredda tillgång på utrikes ort betinga Banken ränta, utgörande dels 2, dels 1-i procent, samt tillika sig visat att, under den förflutna tiden, icke mera än omkring 3,000,000 R:dr Rnnt af Statslåne-fonden blifvit i låneväg utgifne, Fullmägtige funno skäligt nedsätta räntan och provisionen vid utlåning från samma fond till 8 procent, att, efter år, beräknas för alla de lån, som från och med den 31 i nämnde månad komme att beviljas. I sammanhang med denna ränteoch provisions-nedsättning, väcktes hos Fullmägtige fråga, huruvida icke redan varande låntagare i Statslåne-fonden, vid den dädanefter hvar 6:te månad dem åliggande inbetalning i förskott af ränta och provision, kunde få tillgodonjuta den lindring, som, enligt nyssnämnde beslut, skulle blifvande låntagare tillgodokomma och sålunda vid berörde inbetalningar skilnaden emellan 9 och 8 procent eftergifvas. Då Fullmägtige, som ansett sig förhindrade att denna eftergift bevilja, likväl funnit densamma vara med billighet öfverensstämmande och derför förklarat sig framdeles vilja taga i öfvervägande, huruvida någon framställning i omförmälte syftning må hos Rikets nästsammanträdande Ständers Banko-lTtskott göras, anse Revisoreme sig desto heldre böra en sådan framställning till Rikets Ständers bifall förorda, som de äldre låntagarne i Statslåne-fonden synas icke böra betungas med hårdare vilkor, än som drabba dem, hvilka under en sednare tidsperiod undfått försträckning från samma fond, enär de förre kunnat undgå fortsatt erläggande af den högre räntan, derest de från början tagit försträckning på kort tid och sedermera, efter det ränte-nedsättningen skett, lån ånyo upptagit.