Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Likaså begagnas tillfällen till odling inom Tveta härad, hvaremot Mo härad dertill erbjuder blott få och inskränkta dugliga lägenheter. 14 Hästafveln förser ej länet med dess behof, ehuru ett ringa antal torde afyttras från Wista och Tveta härader. Boskapsskötseln och egentligen oxhandel är en af länets hufvudnäringar. Både lefvande kreatur och kött, fläsk, samt smör och ost afsättas ganska betydligt från de flesta härader, utom Westbo, hvarest den starka hemmansklyfningen och sämre beten ej medgifva uppfödande af kreatur till afsalu i någon anmärkningsvärd mängd. Under granskningen af landtbrukets förhållanden uti de 3:ne Småländska länen, har det icke kunnat undfalla Kommittéens uppmärksamhet, hurusom detta landskaps arbetsamma, idoga och sparsamma befolkning under senare år egnat största delen af sin arbetskraft åt jordbruket, dock mera måhända åt dess utvidgande genom odlingar än åt dess intensiva utveckling i bredd med ökade ladugårdar. Jorden inom landskapets norra, medlersta och östligare trakter gifver också hastigt nog goda skördar sedan den högre belägna blifvit befriad från den oerhörda mängd sten, hvarmed den är uppblandad, och den sankare blifvit afdikad. Orsakerne till den större uppmärksamhet, som jordbruket sålunda tillvunnit sig framför boskapsskötseln och skogsbruket, hvilka förut jemte handaslöjder voro nästan uteslutande hufvudnäringar, äro att söka ej allenast i åkerbruksprodukternas stegrade pris under en följd af år, än ock i arbetslönernas och transportkostnadernas proportionsvis ännu mera höjda värden, hvilka med afseende på de långa och svåra vägarne till afsättningsorterna vid hafvet, Wettern eller de skoglösa slättbygderna i angränsande län medtagit hela behållningen på skogsrörelsen, hvaremot spannmålen, om också dyr att frambringa, lättare kunde bära transportkostnaden, helst om den förvandlades i brännvin. Detta häntyder på brister uti kommunikationsväsendet från det inre af landet till hafvet eller Wettern, som blifva kännbarare ju mera spannmålsproduktionen stiger utöfver hvad som inom orten konsumeras.
Hättä' Kongl. Höghet Kron-Pfinsen kunde iräft Safftffili tid uppbära* det belopp af foö,ÖOÖ ftsäf/ dom för Rikets Kron-Prinsat Vore anslagtfy if£ Hennes* Majit Enke-Drottningetv liMédW 2116 ben f April. frän berörde tid måtte bekomma en Underhålls-» Stimma, i ett för allt aF 6o,oco R:dr, utom Enke-Satet Wadstena Slott med Starby Kungsladugård; men då Wadstena Slotrs iståndsättande oell förseende med sådan Inredning och Mcublering m, m. som erfordrades, medförde betydlig utgift för Staten, ätvensom rubbning uti Arrende-Contractet om Starby KungS-LadUgård kunde föranleda till en för närvarande obestämd, men till äfventyrs dryg ersättning till Arrendator * har Utskottet ansett det vara för Staten förmånligast, om fdennes Mäj:t i Nåder skulle räckas i stället för Wadstena Slotts begagnande och såsom ersättning för den möjlig* tillökningen i berörde Arrende, emottaga en viss årlig Summa i Penningar, i hvilket afseende Utskot.et hemställt, det Riksens Ständer kunde i underdånighet erbjuda och anslå en Summa af io.ooo R:dr årligen, utöfver Underhålls-beloppet 6o,oco R:dr, jemte Arrendet för Starby Kungs-Ladugård sådant det nu utginge. 3:0 Af Jen 6 dennes, angående afline Regtfrings-Rådet von Schevvens Arfvingars fordran} deruti Utskottet hemställt, att sedan Ridderskap pet och Adeln samt Bonde-Ständer afslagit, meni Presteoch Borgare-Stånden bifallit. att berörde fordran, mgörande yöo R.dr, finge vid den för hand varande Stats Regleringen uppföras att utgå, berörde fråga måtte, jemlikt 69 Kegerings-Formen, ölverlemnas till cici förp ftärkta Stats-Utskottets åtgärd* Den 7 April.
Om hufvudsladen Stockholm skulle t. ex. under åren 184-5, 1846 och 1847 underkasta sig den skyldigheten alt för hvartdera året erlägga ett öfverskott af 15,196 R:dr Banco, så blefve den stadens reserv-fond icke obetydlig. Det yrkande, som blifvit af representanterne lör Götheborgs stad framställdt om inrättning af serskild Pröfnings-eomilé för nämnde stad, finner jag, med anledning af de uti motionen anförde grunder, vara med billighet och rättvisa öfverensstämmande, enär en sådan rättighet för Götheborg och dess förstäder, med en befolkning af nära 30,000 personer, icke mer kan blifva föremål för statsverkets inkomster, än den Stockholm i delta af seende redan medgifna, hvarföre jag emot Utskottets beslut reserverar mig.- Med den af Utskottet gjorda ändring i ordalydelsen uti andra punkten af 4 mom. och 145 §, har jag största skäl att förklara mig missnöjd och afgifva reservation, då, som denna punkt nu skall lyda, löningsjorden bestämdt skall innehafvas af tjenstemannen, så vida icke både han och cassan, ditafkastningen eljest ingår, skola erlägga bevillning, hvaremot efter all vigtig princip, bevillning icke kan fordras eller utgå för samma inkomst mer än på ett håll; således qvarstår mitt gjorda yrkande, såsom icke afhjelpt, alt ordalydelsen bordt blifva, att för stadsjord, hvars afkastning ingår till Drätselkammarens cassa och derifrån utbetalas till embelseller tjenstemän, icke skall erläggas bevillning, emedan sådan utgår af lönen. Till bestyrkande att så bör tillgå och redan för Rikets Academier tillämpas, hänvisas till andra moman te t af 146 § i 1841 års Bevillnings-stadga*.
Majit tror sig böra erinra Rikets Ständer, att innan ännu ksr.igets olyckor hunnit utplånas, träffade de Norra Landskapen igenom 181a års misslyckade skörd nya svårigheter, hvilka blefvo så mycket känbarare, som dessa orters hela uppehälle hvilade på de sädesslag, hvars afkastning frosten dä i det närmaste tillintetgjorde. Det är i anseende dertill , äfvensom i an seen - Den 13 April. 133 # ' ** seende lill svårigheten n(£, 1 fall betalnings - terminerna i någon betydlig mon uppskötos, kunna hålla nödig reda på de personer, hvilka, i händelse af dödsfall, deraf följande arfskiften, afflyttningar och ombyten af egendoms - innehafvare , vöre de verkligen bétälnirigskyldige, sorn Kongl. Majit ansett sig böra till Riksens Ständer hemställa, 01A icke hälften af d^t lemnade lårie-biträdet kunde dessa Rans innevånare, i anseende till deras närvarande oförmögenhet, efterskänkas, för ätt komma de mest behöfvande och fattigaste, på sätt Randshöfdingarne föreslagit, till godo. Kongl. Majit förbehåller sig, att till det Utskott, som får beredningen af detta mål sig uppdragen, låta öfverlemna så väl den af Riksdagsfullmäktige ingifne underdåniga ansökning, sorn Kandshofuingarnes i anledning deraf infordrade utlåtanden. Kongl., Majit förbi ifver Riksens Ständer med all Kongl. Nid och ynnest städse välbevågenDatum ut Supra. I CARL. ■ A.' G. Mörner. lTfP 534 -£>en ij April. Uppläst hos Samteliga Riks-Stånden efea 15 .April, Kongl. Majlis Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående Magazins-<
Hedström hade rätt: denna kyliga skepsis, detta forceradt hånfulla i hans väsen var endast ett yttre skal, bakom hvilket han förskansade sig för att skydda ett ömhudadt och blödigt sinne emot lifvets nålstyng. Men detta skal hoppades hon så småningom få att smälta genom värmen af sin tillgifvenhet. Hon led så oändligt af att se honom sådan han var, utan tro, utan lifsintresse och utan medelpunkt. Hvad hon trodde sig ha funnit som det centrala i hans karakter ingaf henne den djupaste aktning och glädje. Då och då kunde det skymta fram i deras dagliga samlif, liksom af ovarsamhet, hur rättänkande och finkänslig han var, en själsaristokrat som slöt sig inom sig sjelf i oåtkomlig förnämhet; hon trodde så fast på hans begåfning och hon greps af en andlös förtviflan vid tanken på, att alla dessa rika möjligheter skulle vissna bort af brist på glädje och sol. Om han bara kunde bli glad, om han en gång kunde bli riktigt glad, ända ned i hjerterötterna; det var den fixa idé kring hvilken hennes tankar ständigt fladdrade. Men han kom och gick, dag ut och dag in och der märktes ingen förändring. Aldrig en glimt af ungdom i de der intelligenta grå ögonen, aldrig ett uttryck af lefnadslust öfver hans drag. Hans lynnes skiftningar rörde sig blott mellan en ljum vänlighet, med förrädiska små reflexer af en säregen själens finhet, och en kall vresighet, med omotiverade utbrott af hänsynslöshet och hån. Det såg emellertid ut som om han trifdes godt i hennes sällskap. Han kom åtminstone hvarje kväll i skymningen – »det är inte så utan att Wille Zimmermann lagt sig till med vanor», skrattade herr Hedström godmodigt. – »Du har sådana sköna stolar», framhöll Wille vid alla upptänkliga tillfällen till modern, som en slags ursäkt för sin svaghet. Men fru Zimmermann bara log i mjugg; hon hade lärt sig att genomskåda hans taktik. Hon hade ofta proponerat att de skulle återtaga det afbrutna samarbetet, men hans ständiga refräng var: jag gitter inte.
Jag tillstyrker att Stäudet måtte, i båda dessa afseenden instämma med PresteSt. Hr Rosenblad: Jag instämmer visserligen med Hr von Hartmansdorff och detta så mycket mer, som jag gillar de tullbestämmelser R. o. Ad. stadgat i afseende på de under voter:s propos. N:o 100 förekommande artiklar äfvensom jag jemväl tror det vara rigtigast att den rättighet upphörer, som komm.collegium hittills ägt att meddela tillstånd till införsel af sprit för beredning af luktvatten. Jag känner nemi. de svårigheter som förefinnas att kontrollera missbruk af ett sådant tillstånd. Jag vill lik väl anmärka att man genom ett beslut i det sednare afseendet skulle kunna anses hafva trädt K. M:s höga rätt för nära, alldenstund K. M. äger rätt att efter behag utkräfva eller eftergifva tullafgifterna. Jag har ansett mig böra göra denna reflexion, men instämmer för öfrigt med Hr von Hartmansdorff. Gr. Lagerbjelke: Jag anhåller att få fästa den siste värde talarens uppmärksamhet derpå att fastän man ur tulltaxan borttager ett särskildt stadgande om en K. comm.colhm tillkommande rättighet att i fråga nm en viss artikel medgifva införselrätt, man derför icke bör anses hafva trädt för nära K. M:s höga rätt att i allmänhet medgifva eller vägra tullfri införsel. Uppå härefter framställd propos. fann R. o. Ad. för godt att instämma i PresteSt:s beslut och således bifalla Utsk:s i fråga om sprit för beredning af luktvatten framstäldta förslag, men deremot vidblifva sitt förut i afseende på geniévre, romm och arrack förut fattade beslut; hvarjemte R. o. Ad. godkände voter:s-propos:n N:o 100 samt fann voter:s-propos:n N:o 101 hafva förfallit. 42:o Bröd. R. o. Ad. godkände den i fråga om denna artikel föreslagna votenspropos. Sedan Hr Gr. o.
Tydligt ar att da ch~kla icke är hvad man kallar ett dygdemönster och ur hennes klass rekryteras till stor del prostitutionen; därifrån och fran det lägre folket i Andalucia leda ock dessa spanska bayaderer sitt ursprung, som äro kända under namn af cuutaoras eller bntlnovas de fluwezco. Det oaktadt - för att nu återvända till vart ämne - pistår jag att la chzslu med alla sina fel ar hundra ganger bättre än mannen (ed chcdoj. Hennes varma hjarta, hennes intelligens, glöd, oegennytta bevara henne understundom från den förpestade luft hon inandas och göra henne till en duktig och hederlig kvinna, som äger sin klass ' hela behag och ursprunglighet. Men äfven då hon sjunkit djupt i dyn, förlorar hon aldrig en viss tilldragande poesi, som aldrig finnes i Paris hos dem, som gjort lasten till ett handtverk. Den som söker hjärta och varmblodighet, skall finna båda delarne hos Xadrids chztda. Om hon vore möjlig för uppfostran - olösta problem! - hon skulle då ej längre vara en chztln, hennes sprudlande lif skulle vara förbi. Man har jämfört våra cantrzoras med Orientens bayadercr och likheter finnas ju i de danser de utföra, i de vällustiga. rörelser och drömmande ställningar hvarmed dessa beledsagas och som så val motsvara sydländingens fantasi, som sa gärna breder ett skimmer af poesi öfver själfva lasten. Arbeterskan i sin mörka dräkt och dåliga skodon idrager sig ingen uppmärksamhet af likgiltiga kommande och gående - men kvinnan placerad p; en half meter hög tribun, med utmanande prydnader, med den röda nejlikan bakom örat, med den lilla skon som lämnar den höga vristen fri, med den smidiga midjan och med de i rytmisk takt vaggande höfterna, föder till lif hvarje kväll legenden om Orienterx Salome. Hon eldar sinnena, förtrollar mannen, sätter deras blod i sjudning mera an hon framkallar nöjets rus, och sällsynt ar di, att icke dolken blixtrar och strider utkämpas med dödlig utghg.
Vid det af Utskottet väckte förslag till beredande af local för Riks-Archivet samt Vitterhets-, Historieoch Äntiqvilets-Academiens samlingar, bar inom Pddderskapet och Adeln blifvit anmärkt, dels att Riksgälds-Contorels hus icke lemnade tillräckligt utrymme för begge dessa föremål, enär tillbyggnad blefve af nöden, äfven om dit endast skulle komma att förflyttas Riks-Archivet, hvars handlingar för närvarande fylla flera hvalf under Kongl. Slottet, hvarföre blifvit yrkadt, att anslag borde beviljas för uppförandet af ftygelbyggnader, dels alt Sundhets-Coiiegii föreslagne flyttning till Carolinska Institutet å Kungsholmen skulle komma att medföra de största olägenheter så väl för sjelfva Embels-Verket, i afseende å dess communicationer med de öfrige Collegierne, samt det vådliga uti brefbäringen den långa vägen, som ock för tjenstemännen, hvilka nu kunde vara anställde äfven uti andra Embels-verk och derigenom få åtnöjas med mindre löner, än Staten vore nödsakad tilldela dem, om de med sine tjenster i Collegierne icke kunde förena andra befattningar, hvarförutan en ledamot hemställt, alt yttrandet, i afseende på försäljningen af Numer-Lotteriets hus, måtte komma att erhålla den förändrade lydelse: ”att den derföre inflytande köpeskilling af Kongl. Majit må disponeras för beredande af t jeni ige embets-rum åt Kongl. Sundhets-Colleginm, antingen vid Carolinska Institutet eller i annan lämplig local., samt alt öfverskottet finge användas till isfåndsättande och tillökning af Institutets byggnader för beredande af erforderlige rum till dess bibliothek och samlingar.
Ad. frånträda Den 16 September f. m. 38g sitt beslut, och säga att anslaget skulle vara fast i stället för att vara ett lörslags-anslag; utan har jag blott anhållit att Hr Frih. o. Landtm, ville inhemta Ståndets tanke, huruvida icke dess mening var, då beslutet fattades, att anslaget skulle utgöra 3o,ooo rtdr. Frågan, huruvida det skulle vara förslags-anslag eller ej, är af trenne Stånd afgjord, oberoende af R. o. Ad. Jag skulle icke önska att Ståndet frånträdde hvad det en gång på goda skäl beslutat. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade förklara sitt beslut vara, att på stat uppföras för hofstallet utfodring 3o,ooo r:dr. Ropades ja. Hr von Hartmansdorff: Då öfver denna fråga beslutades, samt R. o. Ad. bestämde, att anslaget skulle vara ett förslags-anslag, så skedde det på den grund, att priset på fourage ömsom är högre och ömsom lägre. Mot denna satsen yttrades af StatsUtsk:s närvar, medlemmar, att det vore onödigt bestämma anslaget till ett förslags-anslag, enär under loppet af föregtde åren på anslaget blifvit reserverad en summa, om jag minnes rätt, af något öfver 17,000 rtdr. Jag skulle med anledn. deraf önska få veta, huruvida StatsUtsk. anser delta anslag för framliden vara af den beskaffenhet, att hvad som det ena året kan besparas, när fourage! kostar mindre, må kunna reserveras K. Hofstallet till godo för ett kommande år, när fouraget kostar mera; och att, om någon af StatsUtsk:s närvar, ledamöter derpå behagade lemna svar, jag derefter finge vidare yttra mig. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Sedan R. o. Ad. fattat sitt sisla beslut i denna fråga, så skulle jag, olika med den siste värde talaren, önska, alt icke någon af SlatsUtsk:s ledamöter ville utlåta sig i ämnet, emedan derigenom möjligtvis någon tvetydighet i betänk, skulle kunna uppletas.
vederbörande sådana föreskrifter att oriktigt förfarande eller underslev kan förekommas. Den på Gotland antagna allmänna beväringen kommer att i dess nuvarande skick fortsätta. Slutligen förklarar Vi, att beväringsmanskapet skall njuta den sorgfälligaste omvårdnad till bibehållandet av hälsa och krafter och att de som under tjänstgöringen utmärker sig för gott mannamod, ordentlig levnad och god vandel skall omfattas av Oss med särskild nåd och antingen bli befordrade eller få andra förmåner. Stockholms slott den 27 oktober 18112. CARL Tabell som visar födelseår och det årtal då beväringen skall entledigas. Kungörelse angående åtskilliga föreskrifter i avseende på stämplade pappersavgiftens beräkning och utgörande från och med 1813. Stockholm den 30 oktober 1812. Den s k extra stämpeln, som 1809 blev avskaffad, men likväl medgiven för chartering av turkiska sjöpass, kommer att införas av kollegier, verk och växelblanketter. Det åligger Kammarkollegiet att gravera kopparplåtar och på fint papper trycka växelblanketter på tyska, franska och engelska. De skall lämnas till riksgäldskontoret och där vitstämplas, varefter de svartstämplas på Chartasigillata kontoret. De distribueras sedan till överståthållaren i Stockholm och landshövdingarna i länen. Vid misskrivning får de bytas efter beviljande av Kammarkollegium. Med undantag av växelblanketterna kommer det stämplade pappret att bestå av hela ark. Stockholm den 30 oktober 1812. OLOF E LAGERHEIM. Kungörelse angående upphörandet av rättigheten till restitution av tull, erlagd för främmande drycker, vilka åter utföras. Stockholm den 2 november 1812. Kungl Maj: t har funnit det lämpligt att Kongl Förordningen av 21 april 1774, som medgav rättighet att få tillbaks tullavgifterna för främmande drycker, som redan var förtullade och därefter utförts ur riket skall upphöra. Stockholm den 2 november 1812. J LILJENCRANTS. Kungörelse om uppbådande av en del av allmänna beväringsmanskapet. Stockholm den 3 november 1812.
Den segelfart som ifrän äldsta tider warit pätänkt emellan östersjön och sjön Wettcrn 5 genom den urgamla Stapelstaden Söderköping synes derföre wara sä mycket mera nyttig för Riket, som alla andra förcstagnc Kanaler igenom ^östergötland till Wimmerby igenom Smäland ät Skön» ika sidan, samt igenom Westergötland till Wenern, aldrig kunnat företagas och blifwa brukbare, innan denne segelfart först blifwit öppnad, emedan den allena skaffar fri Sjöfart till mest hela östergötland, Smaland, Westergötland och Nerike, jemte Södermanland och alla tvid Östersjön boende, hwilka bäde till och ifrän nämnde orter derigenom kunna föra och hämta produkter. Och enär deremot, efter det förslag, som öfwer kostnaden till denna Kanals upptagande för längre tid tillbaka blifwit gjordt, den ej skall stiga högre än sill zoo,OOo dal. Silftmt, jemwäl, enligt Direktören IkunberZs utlätande, med ringa kostnad i ewärdeliga tider skall kunna underhällas, emedan i anseende till belägenheten under en jemn sluttning, utan hinder af berg och högder, den, samme medelst tre portar, en tvid Wettcrn, en wid Roxen och en wid Aspclängen, hel och hällen kan uttömmas och hällas torr, när sä nödigt pröfwas; men som kostnaden till betta arbetes utförande icke af allmänna medel kan förskjutas, sä finna Riksens Ständer sig fbranlätne C. K. M. i underdänighet tillstyrka , att sädant under Entreprenad af private -Personer mä werkställas, hwilkek Riksens Ständer förmoda sä mycket snarare kunna winnås, som alla jordägare bäde wid Wetter», och i synnerhet omkring Roxen, hwarest de som oftast genom wattenflöde lida den känbaraste förlust af flera tusende latz Hö och tunnot
Det är naturligt, att män, som fästa vigt vid denna önskan, äfven vilja se sin mening uttryckt i grundlags-§:n. Jag tror ock, att det icke kan skada, och anser således skäl fattas att bestrida införandet. Den förvillelse, Herr Rosenschöld befarat, att nemi. SlatsContoret kunde derigenom förbjudas att hafva sina medel stående på räkning i Banken, synes ej vara fruglans värd. Man vet, att icke allenast en mängd allmänna Cassör och Inrättningar, ulan äfven personer, hafva sina contanta behållningar slående på Depositionsräkning i Banken utan att dessa kunna sägas vara på något vis sammanblandade med Banken. Hvad StatsContoret särskildt beträffar, så hörer det till Bankens privilegier, att få förvara dess 158 Dan 17 Februarii f. m. behållningar; och någon förändring deri, liar aldrig varit satt i fråga. Vidare har man fästat sig vid de stadganden, sorn röra gångbarheten af Bankens sedlar och deras inlösande med mynt. Den förra beror, och bör alltid bero af det senare. I hvarje samhälle, som vill ordna sitt penningeverk, utgår man från regeln alt alla betalningar skola göras i klingande mynt om penningarnes emottagare så fordrar, samt alt betalningar med förskrifningar bero på frivillig öfverenskommelse. Det rättaste vore visserligen, att äfven så tillginge bär i landet. Men i närvarande ögonblick skulle en sådan författning endast lända derhän, att man ansåge Bankens sedlar för sämre, än de verkeiigen äro, och att realisationen derigenom motverkades. Jag erkänner likväl anmärkningens riktighet i sin grund, och tror, att det vore bättre om man uttryckte sig så här: i öfverensstämmelse med ofvan åberopade lagar och stadganden , skall Banken sina utgifne sedlar eller förskrifningar med mynt, efter deras lydelse, inlösa. Bankens sedlar allena skola i uppbörd emottagas. Om redactionen lydde så, hade Ständerna blott åtagit sig att erkänna sina egna förskrifningar för det värde de alyda, men ej ålagt någon annan att ovilkorligen mottaga hvarken dessa, eller andra skuldförbindelser.
Prot. 1859—1860. 1 2. « "o co rS* GG P 3 Afdel g 2 £. o rtT r-i n> CJ 3* ta» Riks-Ståndens Beslut. CO Cj >7- B HJ £L, SI n 33 CO P-1 p CO A. n *§ ~ o CT> 5' rjq <ré '-t >-i p" E: B B C_i Cli o CH lLi po 3 3, • CJ9 w o 'p Ridd. o. PresteBorgareBondeN:0~ N:0 Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet. N:o § Agronomer och deras Elever, om anslag till 1 4 1 93 28 Se Sjette HufvudTiteln. ' , Akrell, om pension på Allmänna Indragn.-staten åt Chefen för Telegrafverket Gen.-Löjtn. Allmogens handelsfrihet i 7 härad af Elfsborgs,län, se Handelsfrihet. Almlöf, om pension ät Enkan efter Lotsdirektören A 1 4 1 152 36 Se Nionde TI iifviifLiTifoln Amiralitets-krigsmanskassan, om ersättning för vissa inkomster till, se Båtsman. André, om pension åt Provincial, läkaren A i 4 1 152 56 Se Nionde HulvudTiteln. Anmärkning, angåendn en af Ola Jönsson anmäld anledning till — 3 — 54 — a. a. 8 Aug. a. a. 8 Aug. g. 8 Aug. 1. b. 8 Aug. Ansätts hemman i Jemtlands län. se Rotering. Apotheks-privilegierna, om afskaffande af, m. m — 8 — 162 — b. 18 Sept. b. 15 Sept. b. 15 Sept. 1. b. 15 Sept.
Afdrager man då dessa 11,000 ndr, som utgöra skillnaden emellan boupteckningsvärdet och det verkliga värdet, så skulle af de 17,500 rd:r icke återstå mer än 6,500 eller, med tillägg af den möjligen påräkneliga höga afkomsten af lösöre-boet, omkr. 8,500 ndr; i hvilket fall, efter afdrag af det belopp, som, enl. Utsk:s åsigt, borde förbehållas Staten, endast 1,800 ndr skulle blifva i behåll för enka och 11 barn. Jag hemställer huruvida, då Utsk. likväl vitsordat Presidenten af Billberghs förtjenster och förslaget afser att deråt gifva en hyllning från nationens sida, ett sådant sätt att ådagalägga denna hyllning må vara B. St. värdigt. Lika med de föreg:de talarne föreslår jag derför vördsamt att betänk, måtte till StatsUtsk. varda återremitterad!, med hänsigt dertill, alt Konungens nåd. propos. i ämnet må i sin helhet varda bifallen. Uppå härefter framstäld propos., förklarade R. o. Ad. sig anse de emot StatsUtsk:s förevar, utlåt, gjorde anmärkningar föranleda till detsammas återremitterande. Ånyo föredrogs StatsUtsk:s d. 8 och 12 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 69, i anledn. af R. St:s sednast församlade Revisorers berättelse om granskningen af de under Commerce-colhii förvaltning ställda fonder. Detta utlåt, företogs punktvis till pröfning. Irsta punkten, K. Bref. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i denna punkt hemställt. 2:dra punkten, ang.-de Manufakturdiskontens osäkra fordringar. Hr Rosenblad, Bernh.: Utsk. har på grund af det förhållande att Manufaktur-diskontens osäkra fordringar under de begge