Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ja, mins du, han påstog te och med en gång, att Torper-Jan bare for med redlighet och rättvise, då han vittna' mot fader Nämndeman. Per. Jo, jag mins'et nock. Som sagdt var, nånting underligt är det med Erik. Du skull' se honom ibland, när han kommer frå skogen om aftnera; då är han så spelande gla, att han hopper som en tätting och sjonger på landsvägen. Men så snart han kommer inom dörra här hemme, så är det blankt slut med lustigheta, änna precis som en skull' slå igen ett stämbol. Stina. Ja, han ställer sej i e vrå och mol-tiger som en eldgaffel, så en kund' inte locke ett godt ord ur'en med stekt fläsk och potatis en gång. Men kors! vi står här och prater och glömmer blankt åf majstånga, som vi skulle ställe i ordning. Per. Det var sant, för tusan! Nu är fälle husbond' gulgrön i syna, för det vi sölat så länge. (^De ämna gå; i detsamma kommer Sven Ersson ut ur stugan.^) ANDRA SCENEN. De Förre, SVEN. Sven. Men hvar håller ni hus, som jag inte ser te på hele Guds långe aftan? Har ni gjort färdigt allt te midsommersvaka? Per. Nej, majstånga är inte i ordning än. Sven. Nå, så skynd' er med den då. Men vänta! såg ni, när ni geck förbi herrgåln, om Patron är hemkommen frå Stockholm? Per. Ja vasstre, han kom hem i förmiddags och hade dotra med sej, och son hans är också hemkommen frå Aklameja i Upsala. Herrskape är ute och går nu; di kommer vesst häråt. Sven. Jaså. Men hvar är Erik? Per. Han hjelpte oss e stunn te hugge löf oppe i skogen, och se'n geck han ifrå oss. Vi trodde, att han geck förut hem. Sven. Nej, han har inte synts te. Men gå ni nu och ställ med majstånga. (^Per och Stina gå^) Jag kan just undre, hvart Erik tagit vägen. Den pojken gör mej grå hår.
Detta är meningen med min anmärkn. nu, och sådan har hon varit vid de föreg:de tillfällen då jag talat i dylika ämnen. Jag tror alt R. o. Ad. redan borde, genom Frih. Cederstroms och andra ledamöters anmärknrr, hafva funnit huru fruktlöst det skulle vara att, vid detta tillfälle, vilja bestämma, huruledes en förändring i markegångssältningen borde ske. Här bör således, efter min förmening, ej göras annat, än att i grundlagen införa sådana ordalag, som icke förhindra R. St; att sedermera gemensamt med K. M. öfverenskomma om sådan lag, sorn i detta afseende ansåges lämplig. Derföre är det jag vördsamt förnyar min förra anhållan, att R. o. Ad. måtte såsom sin gemensamma tanke förklara, att följande ordalydelse borde införas: ”tjene till efterlefnad, såvida ej ändring deruti lagligen sökes och vinnes. Om man icke finner något nytt sätt, som är bättre än det nuvar., så passa dessa ord lika bra äfven för nuvar. omständigheter. Hr Lefre'n: Frih. Cederström har börjat med att säga, att Kronan häri icke är så mycket intresserad som de enskilde. Detta hörer icke egentligen lill formsaken, som här är i fråga. Kronan står visserligen såsom innehafvare af de densamma behållna räntor såsom part i frågan, men konungamakten slår här jemte domaremaklen, såsom i alla öfriga frågor, i den ställning att böra tillitas vid slitandet af de tvister, sorn uppkomma i Staten. Jag tror att det icke går an att öfverlåta åt raunicipal-mynöigheter, bestående af i orterna valda fullmäktige, att efter godtycke ocontrolleradc handlägga dessa frågor definitivt. Det vore att i ett ordnadt samhälle skapa oordning, skapa ensidighet och skapa vanvördnad för lag och Regering. Jag tror icke, såsom Frih. Cederström sagt, att frågornas afgörande skulle uppskjutas alltför länge, om de gingo till Kammarrätten och Högsta Domstolen, ty dervid borde naturligtvis bifogas det aco Den ly Augusti e. m. stadgande, att Kammarrätten och Högsta
Det är beräknadt, att en 18 kannors panna med mäskvärrnare och en 27 kannors panna utan sådan förmån, då redskapen är af förmånligaste konstruktion, under 2:ne månader åstadkomma omkring 1.220 kannor bränvin; och derutöfver synes anspråket på husbehof å denna vara icke böra sträckas. 6 Kongl. MajUs Nåd. Proposition JM 25. Vid fabrikshränningen åter synes skattpns beslämmande efter inmäskningskarens rymd vara den säkraste utvägen alt åstadkomma en mot tillverkningen svarande beskattning; och härvid fordrar kontrollen, att mäsk-karen icke få vara under en viss större rymd. Beträffande bränvinsskatlens belopp, är, s§ vidt från publicistiska afbandlingar och en mängd från alla landsorter till Kongl. Majit detta år ingångna petitioner i det riksvig tiga1 ämnet får slutas, ett icke ringa antal medborgare af den mening, att afgilten ej bör bestämmas ringare, än 52 sk. H:ko för hvarje tillverkad kanna. Hedan den omständighet, att en derefter för busbehofs-bränningen lämpad skatt påtagligen skulie lör denna näring verka lika med ett absolut förbud, förhindrar Kongl. Majit att nu föreslå afgiftens bestämmande till så högt belopp. Det är dessutom, vid denna frågas pröfning, af vigt, att icke förbise vådan af utländskt bränvins insmugling, hvartill frestelsen naturligen stegras, om priset å den inhemska varan uppdrilves allt för högt. Om deremot skatten bestämmes till hälften af nämnde belopp eller 16 sk. Biko lör hvarje kanna bränvin, som genom fabriksbränning kan åstadkommas, anser Kongl. Majit icke allenast afseende, så vidt möjligt, vara egnadt åt nyss antydda betänkligheter, utan jemväl all anmärkning undanröjd mot varans oskäliga fördyrande för dess måttliga förbrukare. Sammanräknar man med det för bränvin här i riket under vanliga år gällande partipris nyssnämnde afgift samt utminuterings beskattning och minutförsäljarens vinst, kan lörbrukaren af denna vara erhålla en kanna för 1 Hulr 4 sk. Biko, eller ett jumfrumått för 1 2/;s sk.
R:mt 800,000: — 1 * * * „ „ „ „ 150,000: - 10 öre „ „ „ „ 50,000: eller tillsammans Runt 1,000,000: — under iakttagande, att myntning af valören 4 R:dr företrädesvis egde rum. Någon leverering från Kongl. Mynt-Verket till Banken af de sålunda reqvirerade silfvermynt-sorterne har under den tid, som utgjort föremål för Revisorernes granskning, icke skett, hvadan ock Bankens förråd af myntadt silfver, som vid innevarande års början uppgick till 3,424,800 R:dr R:mt, sedermera ansenligt förminskats. 24 endast Kongl. MyntAngående guldoell silfver-utmyntningen tor Bankens räk ^nin aräk~ 'dng äro qvartalsoch års-räkningar från Kongl. Mynt-Verket i foreskrifven ordning till Banken aflemnade och utan anmärkning derstädes granskade. § 22. inventering å 1 öfverensstämmelse med föreskriften i 125 § af Banko-Reg Konperk^ty, lt' lementet, hafva Fullmäktige under nästlidne Januari månad, genom Deputerade, deltagit uti inventering af Kongl. Mynt-Verkets behållningar, hvarvid icke något förekommit att erinra i hvad Banken rörer. § 23.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet ett denna dag af Herr Stråle> Nils Wilhelin, afgitvet anförande, rörande nämnde Utskotts af Ridderskapet och Adeln den 19 sistlidne Februari återremitterade betänkande, N:o 69, i anledning af väckte motioner om upplnifvande eller ändring af Kongl. Förordningen den 9 Maj 1835, angående hvad iagttagas bör vid handel al lösören, sorn köparen låter i säljarens vård qvarblifva. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades Lag-Utskottets, den 14 och 21 sistlidne December, på bordet lagda betänkande, N:o 46* i an" ledning af väckte motioner om förändring af 24 Cap. 8 § MissgerningsRalken, i afseende på ansvaret för den, som oträngd och af vredesmode drager och begagnar vapen. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades, på grund af gjorde anmärkningar, Lag-Utskottets den 15 och 19 sistlidne Februari på bordet lagde memorial, N:o 70, med förslag till sammanjemkning af de inom RiksStånden fattade skiljagtiga beslut, i anledning af Utskottets betänkande, N:o 52, rörande indragning af Lagmans-, Kämnersoch Riddare-SyneRä Herne. S. D.
h v m utmllrkto, fint kolorerade plinscher och gamla vlllklnda rim l m en ootiömlig kiilla till iörnöjelse för zP 6-Krinpr och en oskattbar resurs för mlngcn - nervtrött mnnima, d l hon velat finna p5 en utviig alt för cn stund locka sina s m l .hollerhnsnr. frin mera öronansträngande leksr till stillhet och ro. För äldre barn h i vi haft. utom S f d &amp; h m ckrt Iiista medeltidsromaner, Lodbrok ' ' De fem frivillige ", " FYnrik? l i n i s minnen ", " Nybygget p3 vargkullen " m. ii., iifvensam ltskilligi romantiserade skildringar af If. of Troll *, af hvilka likviil nlgrn Kro för iihen) - rIiga att olietingndt kunna rckonimenderar. Den högt värderade barnivännen r ?. Tjcoprlii " Llaning i ö r barn ". " Vinterqvïliar ". &amp; o rd ej svrnsh. men dockpB ' c Be I&gt;chöfvn ej heller enr nit nsmnns; num minnes och filsknr dein ändB. Af de till sistlidne jul utkomnn bnrnböckcrna vilja ii dcnnn @ ?ng endast p3.p~ka: Ny Samling Barnhistorler. dcräftodt nf 7. C von I / # t.vt. med teckningar d rrnn? r~wfr.öix. Oscar Lamm. I ' ris: 2: S a E n Liten verld bland ijellen, ki.ätalrr f+ bom n / Lnnir Pitinghofl. med teckningar nf 7 t n Xy$trln. ~ ~ Lars Iiökcrhcrg. I ' rir: z: 50. A~t * sfr~wi. Loortröm. P k: i: jo. A l b Bonnier. I ' ris: 3 kr.
Vill jag nu blott fästa mig vid den yttre ordformen af detta intyg och dermed sammanställa endast den tvetydiga förklaring Frih:n några dagar efteråt lemnade lill StatsUtsk., deruti han yttrade, alt i cabineltscassan föiefanns en tryckande brist, så vill jag medgifva, att det kan vara möjligt, att en brist finnes, utan att derföre lån blifvit upptaget; men, då vi nu tillika af StatsUlsk:s förevar, betänk, inhemta, att, enl. de räkenskaper, som af Hr Ihre sjelf, i egenskap af tillförordnad Utrikes Statsminister, blifvit till StatsUtsk. öfverlemnade, cabineltscassan häftar för en skuld af 775,000 r:dr b:co, och att uti dessa räkenskaper, enl. den utredning deraf, som finnes i StatsUtskrs betänk., åtskilliga under benämning af lån upptagne poster blifvit bokförda, såsom utgörande denna skuld eller blist; så hemställes, huruvida detta under något sken kan stå tillsammans med det intygande Frih. Stjerneld den 3 Mars afgaf, eller huruvida det må vara juridiskt möjligt, att cabinettscassan i sina egna till StatsUtsk. aflemnade räkenskaper kan stå debiterad för det eller det året för lån till det eller det handelshuset i London eller Hamburg ; men att icke desto mindre något lån föi' c a b i n e t t s cassa n s räkning icke blifvit upptaget. Utan tvifvel är det af stor vigt, så väl för Frih. Stjerneld, som för Hr Ihre, att StatsUtsk. upplyser möjligheten af detta förhållande, och detta vore ensamt för mig tillräcklig anledn. att yrka återremiss af betänk. Men, äfven om jag inskränker mig till de båda intyganden, som Frill. Sjerneld afgifvit under den 3 och 7 Marssistl. år, så kan jag icke förklara dem annorlunda, än att de i anda och syftning fullkomligen strida emot hvarandra. Om det är en obestridd sanning, att hela den s. k. brist, hvarför cabinettscassan häftar, befanns, då Frih.
13 dagarne hvarje år välja 2:ne af Ridderskapet och Adela till Revisorer uti Rikets Ständers banko-cliskont-verk, äfvensom en revisor och en suppleant vid hvartdera af förenämnde lånekontor, Ridderskapet och Adeln fann det sålunda meddeldta stadgande böra lända till efterrättelse, i afseende på valen af revisorer och Sujnpleanter för granskning af banko-diskontverkets räkenskaper och förvaltning för 1848 och påföljande åren till nästa riksdag. S. D. Vid föredragning af Stats-utskottets memorial N:o 16, med återlemnande af Petter Mårtenssons från Jönköpings län motion, angående nedsättning i postporto-afgifterna, ansåg Ridderskapet och Adeln berörde motion böra behandlas af Bevillnings-utskottet. S. D. Vid föredragning af Bevillnings-utskottets memorial N:o 2, angående återlemnande af en utaf riksdags-fullmäktigen Johan Jakob Rutberg m. fl. väckt motion, i afseende på föreskrifterna om produktionsbevis för lax och smör, som från Norroch Vesterbottens län till annan inrikes ort aflastas, ansåg Ridderskapet och Adeln berörde motion böra behandlas af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet. S. D. Föredrogs och bifölls Bevillnings-utskottets memorial N:o 3, om antagande af två kanceliisler. S. D. Vid föredragning af Banko-utskottets memorial N:o 8, med återlemnande af Herr C. G. Indebetous motion, att någon del af Bankovinsten måtte afses till premier åt dem, som anställa försök att bereda socker af potatis, ansåg Ridderskapet och Adeln berörda motion tillhöra Stats-utskottets behandling. S. D. Vid föredragning af Banko-utskottets memorial N:o 9, med återlemnande af herr prosten Setterblads motion, angående afskrifning af Kattholms kanal-bolags skuld, ansåg Ridderskapet och Adeln berörde motion tillhöra Stats-utskottets behandling.
om beständig afsättning af deras Saltpeter, sä kan Rtflottet, hwad första omständigheten angar, icke tillstyrka bifall hill det förestagna liguid rtions-sättet, hwik» fet skulle i redowisuingen för KroNpsogdenS-Uppbörd efter sttflottets tanka medföra mycken widlyftighet och kansta Hichasi föranleda till oredors dL Utffottet deremot anser §Z4 Den 24 April. lämpcligast, att sSsom hittills skett, betalningen för lefwererad Saltpeter emot Upbördsmannens Ouitto eller Wignation erhällcs i Landt-Ränteriernc, rar Leveranteuren winer.'igen icke är nödsakad alt sjelf infinna sig, enar betalningen ändä kan uttagas af hwcm som halst i anledning af Quittcncet; Äfwensom ock Utskottet för sin del ej finner anledning att tillstöka utsättandet af ett lönande Pris för tillwcrkare, hwarfvre Kronan skulle lösa all deras Saltpeter , dä sädant more. ett twang pä Kronan som ej binder tilliverkarc, hwilka, enligt ofwanberörde igor ärS Kongl Förordning, aga rakt att transportera och falja Salpeter hwarest och till bwilken de behaga, och att deremot äter ä andra sidan såsom en motswarande skyldighet älägga Saltpeter - tillwerkare att lemna hcla deras till» werkning till Kronan - utan rättighet att något deraf särskilt behålla eller afyttni, anser Utskottet jcmival skulle blifwa för dem ett tryckande Onus.
Att i ordet eger ligger begreppet om en redan existerande rättighet, torde icke någon kunna bestrida; och deraf härflyter ovilkorligen den frågan, huru stor del egde hvardera makan, enligt oftanämnde lag, i deras bo i följd af giftermålet? Härpå svaras att, efter landsrätt, lick mannen två delar och hustrun tridiung. men, efter stadsrätt, lika lott med den sistnämnda. Denna hvardera makans egande rätt har ock lagstiftaren genom serskilda föreskrifter ytterligare bekräftat samt sökt bevara. Man linner således bland annat hurusom i 11 kap. berörde balk stadgas att, der man eller hustru gjort gäld före äktenskapet, då må ej den andra makans giftorätt derför tillgripas; att, om gäld genom mannens eller hustruns serskilta vållande eller förgörelse tillkommit, deraf den andra ingen del eller nytto haft, den saklösas del i boet Lag-Utskottets Utlåtande, N:« 42. 5 ej må tagas till betalning af denna gäld; samt att, derest endera under äktenskapet gnidit sin enskilda gäld med bägges lott i boet, det skall vid arfskifte eller delning å dess egen lott räknas. Flere stadganden kunde visserligen herntas ur 1734 års lag till bevis för den af Utskottet antagna åsigt, att hvardera makan genom äktenskapet förvärfvat rätt till en viss del af deras gemensamma bo; men de ofvan anförda torde för ändamålet vara tillfyllestgörande. De ådagalägga nemligen hurusom lagstiftaren sökt betrygga den ena makans rättigheter i boet emot förgörelse af den andra; och detta bemödande hvilar ostridigt på förutsättning af en existerande eganderätt, hvars helgd ytterst blifvit af lagstiftaren erkänd, medelst tillåtelse för endera makan att undanskifta så väl enskild egendom som giftorätt, i bo.
De gamla tanterna läto henne i allt få sin vilja fram och tänkte icke på något sådant, som att hon borde börja företaga sig något, så länge hon icke sjelf yttrade någon lust dertill. Dina hade gjort ett par bekantskaper i Stockholm. Det var bland andra en rik köpmansfamilj, der hon blef utomordentligt uppburen, och som skaffade henne alla de förströelser, hon kunde önska, när hon kom dit in på besök. — Maria var under dessa år mycket upptagen af att hjelpa sin far med renskrifning och med att rätta temaböcker för de lägre klasserna i den skola, der han var lärare. Hon måste arbeta för sitt bröd, och det gjorde, att hon och Dina icke voro mycket tillsammans, då Dina var i Stockholm. Dina fann det mycket roligare att sitta med den rika grosshandlarfamiljen och äta middag på Hasselbacken och bli beundrad af Stockholms unga dandyer, än att äta den tarfliga middagsmat, som vankades i Marias hem; och om qvällarna var det icke på långt när så uppfriskande att gå den långa vägen upp till Söder för att sitta ett par timmar i Marias lilla enkla rum och få ett glas mjölk och några smörgåsar, som att gå på operan och teatern, bli hemtad af betjent och sedan supera på hotell Rydberg med de glada menniskor, som Dina bodde hos. Hon försummade derför sin gamla väninna och roade sig af alla krafter. Familjen Klerk, som hade Dina som gäst största delen af vintern, bestod af herre och fru, två döttrar och två söner, som alla täflade om att beundra Dina och på alla sätt egga hennes fåfänga. Döttrarna voro mycket rikare än Dina, men hon fann snart, att hon borde ha samma toaletter som de. Husets söner kurtiserade henne, och hon mottog deras hyllning som en prinsessa. Hon var icke förälskad i någon af dem, men hon hade ingenting emot att de voro förälskade i henne. Grosshandlaren och hans fru gåfvo henne dyrbara presenter, togo henne med på alla de nöjen, hon önskade, och framvisade henne, såsom man visar en underlig vacker fogel, som man fångat. De voro hyggliga, godmodiga menniskor. Grosshandlaren lefde för att förtjena pengar och hans familj för att använda dem på det trefligaste sättet.
Uli en den 5 Oktober 1837 till Juslitiä-Ombudsmannen ingifven skrift hade handlanden N. Nilsson genom befullmäktigadt ombud Anders Andersson i Guldsmedshyttan fört klagan deröfver, att sedan uti en af bemälle Nilsson vid Rådstugurätten i Lindesberg emot Bergsmannen Per Adamsson i Garphyttan och Krögaren Erik Andersson i Nora anhängig gjord rättegång, angående Nilssons påslående att å sin hustrus vägnar fä i börd till sig losa en af hennes Moderbroder Rådmannen IL Cronberg den 25 Januari 1836 för 1490 R:dr b :co till Per Adamsson försåld och af honom den 20 påföljande Februari på Erik Andersson öfverlåten gård i nämnde stad, parlerne tvistat om så väl hustru Nilssons bördsrätt, som ock lyftning af den i Rätten nedsatte bördeskilling, hvilken lyftning Per Adamsson och Erik Andersson begärt, under företeende af borgen för bördeskillingens återställande, i händelse sådanL i fråga komme, men Nilsson åter beslridt för den händelse, alt icke visas kunde, det Uih. till R. St. St. Just. Ombudsm.
Sedan det, som nu är föreslaget, i grundlagen influtit, kunna sådana frågor icke mern uppstå; ty sedlarna äro icke mera mynt, så snart de upphöra att emottagas i banken. Jag tillstyrker antagandet af förslaget, sådant det är. Ilr von Troil, Emil: Med den fullkomliga öfvertygelse, att R. Sl:s Bank icke kan komma i oförmåga att fullgöra sina förbindelser genom sina utelöpande sedlars inlösande annorlunda, an till följe af de okloka åtgärder , sorn de Ständer, hvilka äga rättighet att förordna om bankens förvaltning, kunna vidtaga, kan jag icke annat än tillstyrka hvarje lagstadgande, som skulle åstadkomma ökade betänkligheter bos dessa Ständer mot ett oklokt förfarande med deras bank; och det förslag, som nu är framstäldt, tror jag icke fört jenninamnet af alt vara barnsligt. Skulle, oaktadt alla de försigtighetsmått, som man hittills försökt alt taga, den händelse inträffa, att banken blefve slängd, så komme icke, genom denna grundlags-^, Riket att derföre vara i fullkomlig saknad af lagligt mynt, ty silfver förblef fortfarande Rikets lagliga mynt, och hela massan af bancosedlar, som vore i omlopp, förlorade ej allt värde, utan komme att med något agio fortfarande begagnas som bytesmedel, ehuru ingen vore skyldig att emottaga dem för fulla siffer-värdet. Förhållandet blefve enahanda, som med riksgts-sedlarna på 1790-talet. — För öfrigt är det conseqvent af Frih. Cederström, som vid föregående riksdagar bestridt realisationen, att nu yrka förkastande af denna §, men jag hoppas att på andra sidan finna samma conseqvens hos Riddarhusets majoritet; ty det var detta Stånd, som gick i spetsen för realisationens bedrifvaude, och jag hoppas, att det icke genom något beslut i afton bortkastar denna heder.
Som yttre medel för att uppnå detta senare mål användes visserligen gymnastik, men man kan dock med sanning säga, att det var det till oss talade ordets inneboende ljus, lif och ande, som verkade det hela. Här vankades ej några förmaningar eller moralkakor, hvilka ju alltid fresta mottagarne till tyst motsägelse; inga bibelstunder höllos, icke en gång andaktsöfningar förrättades. Man förutsatte, att vi alla voro sedliga människor, eftersom vi frivilligt och utan afsikt att därvid vinna något slags utmärkelse eller yttre fördelar infunnit oss här. Men man antog däremot ej som en gifven sak, att vi alla voro kristna, att vi delade den allmänneliga kristna församlingens tro och bekännelse, hvilka lågo till grund för undervisningen, och man ville undvika allt hyckleri och skenväsen. Föreståndarne höllo morgonbön med de sina, och vi kunde, i fall vi så önskade, sluta oss till vår vice husmor, då hon höll sin morgonoch aftonbön. I skolan börjades dock dagens arbete med en kristlig morgonsång. De väckelseoch upplysningsmedel, som användes, utgjordes af dels en serie föredrag ur världshistorien (» Människans lefnadslopp under Guds styrelse »), dels nordisk mytologi, det vill säga våra hedniska förfäders gudstro, med dess sagor så underbart djupa och så rika på sanningsglimtar i sitt gripande bilderspråk; vidare fäderneslandets historia i dess märkligaste drag, uppläsning af danska skalders och diktares verk samt icke minst sång, saga och sägen. Men här voro ej föredragen ängsligt utprickade och inlärda ur tryckta böcker, ej heller uppvaktades vi med föreläsningar ur skrifna pappershäften. Ordet flöt fritt, lefvande och varmt; bilderna ur de olika folkens historia (börjande med gamla testamentet) målades för oss i stora, tydliga drag; händelserna, folkens fel, missgrepp, väckelse och hjältedåd framställdes så, att orsak och verkan sprungo i ögonen och läto oss i den stora världen med dess strider, fall, ånger och upprättelse igenkänna hvar sin egen lilla värld i hem och i eget bröst. Skolans praktiska ämnen voro dansk geografi, rättskrifning, räkneöfningar, handarbeten och gymnastik.
Återremitterades StatsUtskottets Be.tänkanden; N:o 193, i anledning af väckta motionérj' rö-j rande Skånska Roteringen, och N:o 236, öfver väckta motioner, så väl om för^ delningen af arbetet emellan Riksens Revisorer, öfver StatsBankooch Riksgälds Verken, som skyndsam tryckning af desse Revisorers Berättelser, äfvensom Banko-Utskottets Utlåtande: N:o 16, angående sistnämnda ämnen, i hvad dej serskildt röra Eanko-Yerket. Prat. Ut Jr'. J. 21 Maji t 8 1 8. 451 S. D. Vid ytterligare föredragning af StatsTftskottets den 16 dennes pä bordet lagda Betänkande Nto 234, angående yrkadt men af Utskottet afstyrkt bidrag af Staten, för Elementarskolan i Askersund, fann Prest-Ståndet oaktadt dess önskan, det den äskade Summan af 4500 R:dr till inköpande af erforderligt Skole-hus kunnat beviljas, likväl i betraktande deraf att Stats-Verkets tillgångar för närvarande icke medgifvit några anslag för Gymnasii och Skolehus byggnaderna i allmänhet, sig föranlåtit att vid ofvanberörda Utlåtande låta bero. o S. DAte rremitterades Lagsamt Allnänna Besvärs och Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 73, om en mera utvidgad Närings-frihet; Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden N:o 102, angående Förvaltningen och redovisningen af de till IToipitalers, Lazaretters och Barnhus underhåll anslagne medel. Fran Vällofl.