Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu hål - Den 29 Octo ber /. m’, häller sig styrelsen till ordalagen i Instructionen,’ och den dermed till någon del öfverensstämmande häfden. k Ständerna åter, inseende sitt misstag, åberopa grundlagarnes tydliga bokstaf, lietta gäller om sakens formella behandling, I sjelfva verket åter, har Regeringen å ena sidan ej velat medgifva, att förvaltningen af alla medel som till Statens behof utgått, mätte af Riksens Ständers ombud granskas, såsom händelsen varit med flera större cassör, att förtiga den obe* tydliga X/ästafgiftsfonden, hvarom fråga nyligen varit; och gamla Statsmedel, som förut gått till SiatsContoireJ, t. ex. Saltpetter fondens, hafva blifvit dragna derifrån; hvilket naturligtvis vållat misstroende hos Ständerna. A andra sidan hafva de, utom den till RiksgälsContoiret redan gående Allmänna Bevillningen, sökt draga Tullmedlen dit från StatsContoiret, hvilket åter föranledt till farhoga hos Regeringen, för ännu vidsträcktare påståenden. Jag frugtar således, att fel är å Ömse sidor. Hvad rättigheten att granska Statsmedlens förvaltning beträffar: Ba är den af grundlagen så tydligen Riksens Ständer tillerkänd, att den ej genom några invändningar kan bestridas, och så vigtig att den för ingen del bör efterskänkas. Men hvad sättet för dess utöfning beträffar: så torde Riksens Ständer böra gå till väga med all möjlig lämpa, på det Styrelsen ej må befara, att man vill träda hennes rätt för nära i förvaltningsåtgärder, elier ensidigt framställa de anmärkningar, Revisorerna göra. Ridd.o, Ad. Prof. IX Band. 2:dra Afd. 35, £14 Den 29 O cl ober f, m. Bland de 3lne Punkter, hvarom fråga nu egenteiigan är, handlar den första derom, huruvida StatsRe visorernas granskning må sträckas utöfver tvänne års afslutade Räkenskaper. För min del tror jag den kunna det, emedan stadgandet om 2:ne år blott är ett minimum.
Den, som vill, alt Contra-Propositionen skall innehålla bifall till Kongl. Majlis Nådiga Proposition i fråga om ett extra anslag lill Kungsholms Fästnings bestyckning, eller samma anslags bestämmande till 100,000 R:dr, voterar Ja, Den det ej vill, Nej; Vinner Nej, kommer Contra-Propositionen att innehålla afslag å allt anslag. Efter denna Votering, som utfallit med 5i Ja och 68 Nej, och hvarvid Nej sålunda vunnit, har Votering blifvit anställd i hufvudfrågan öfver följande Proposition: Den, som bifaller, att för Kungsholms Fästnings bestyckning må be as ett extra anslag af 5o,ooo R:dr, voterar Ja; 4 Förstärkta Stats-Utskottets Memorial I\i.v 3j8 Den det ej vill. Nej; Vinber Nej, alslås allt anslag för bestyckningen S nämnde Fästning. Och som denna Votering utfallit med 58 Ja och 61 Nej, i följd hvaraf Nej vunnit; alltså kommer .» för Kungsholms fästnings bestyckning intet extra anslag att beviljas. Sjette Voteringen. Den, som bifaller ett extra anslag af 5o,ooo R:dr, i ett för allt, att användas till fullbordande af försänkningsarbetet i Stockholms Skärgård samt till anskaffning af erforderlig bestyckning, voterar Ja; Den det ej vill, Nej; Vinner Nej, afslås allt anslag för berörde ändamål. Voteringen har utfallit med 5g Ja och 6o Nej; och som Nej således vunnit, så kommer, till fullbordande af försänknings-arbetet i Stockholms Skärgård, samt till anskaffning af erforderlig bestyckning något extra anslag icke att beviljas. Sjunde Voteringen. Den, som, med bifall till Stats-Utskottets förslag, afslår allt anslag till Carlstens Fästnings iståndsättande och bestyckning, voterar Ja; Den det ej vill, Nej; Vinner Nej, beviljas till omnämnde behof de af Kongl. Maj;t äskade anslag med tillsammans 70,000 R:dr. Och alldenstund denna Votering utfallit med 60 Ja och 5g Nej, samt Ja följaktligen vnnnit; så har till Carlstens Fästnings iståndsättande och bestyckning allt anslag blifvit afslaget.
Vid ett tredje sysslade en gumma med att ur renarnes våm uttaga det gröna, spenatlika innehållet och proppa det i en sälskinnssäck, tydligen för att förvaras till grönfoder under vintern. Handen begagnades härvid som skopa, och de nakna armarna voro högt upp färgade af den just ej aptitliga spenaten, som dock, enligt meddelanden af danska kolonister i Grönland, ej skall hafva någon obehaglig smak. Andra skinnsäckar fylda med tran stodo uppradade längs tältens väggar. Man utbjöd tran till salu, och syntes förvånad öfver, att vi ej ville tillbyta oss något deraf. I alla tält funnos sönderstyckade sälar, ett bevis att sälfångsten under de senare dagarne varit riklig. Vid ett tält lågo två friska hvalrosshufvuden med stora vackra betar. Jag sökte förgäfves tillbyta mig dessa hufvuden, men följande dagen utbjödos tänderna åt oss. Tschuktscherna tyckas hafva fördom mot att afyttra hufvuden af dödade djur. Enligt äldre resebeskrifvare egna de till och med hvalrosshufvudet ett slags dyrkan. Barn funnos i mängd, friska och frodiga. I det inre tältet gingo de större barnen nästan nakna, och härifrån såg jag dem utan skor eller andra kläder begifva sig ut och springa mellan tälten på den rimfrostklädda marken. De mindre kringburos af så väl män som qvinnor på axlarne, hvarvid de voro så påpaltade, att de liknade skinnbollar. Barnen behandlades med utmärkt vänlighet, och aldrig hörde man de äldre till dem yttra ett ondt ord. Jag tillbytte mig här en mängd husgerådssaker och drägter, hvilka jag framdeles skall beskrifva. Om morgonen den 9 sept. sökte vi ånga vidare, men nödgades snart af den täta dimman att åter lägga bi vid en grundis, hvilken, då dimman lättat, befans hafva strandat alldeles nära land. Djupet var här 11 meter. På detta ställe lågo vi till den 10 om morgonen.
Alla andra slag, ej mindre slata och enfärgade, än genom väfnadssätlet eder olika får gådi silke , fa eoner ade. briker, äfvensom till införsel-tull derå, nemligen 7 R:dr Skålpundet å den förra oell 10 R.dr 32 sk. per Skålpund A den senare rubriken; samt derjemte stadgat, att begge slagen, vid direct införsel från Ostindien, skulle bära 3 R:Jrs Lull på 30 R: lrs värde. Presteoch Bonde-Stånden hafva gillat redactioneu af bela denna artikel och införsel-tullen å den förra rubriken, men å den senare stadgat införsel-förbud. Borgare-Ståndet åter bar beslutat, att redactioncn och lullbesläm melserna skola blifva följande: Sbawlar, Shawletter, Halsdukar och Näsdukar: af gaze eller annan florsvärfnad, genom tryckning faconerade, med derå, till lika belopp som å den af Utskottet föreslagna första rubrik, bestämdt gemensamt värde af 33 R:dr lti sk. och införsel-tull af 7 R:dr per skålpund; alla andra slag, ej mindre släta och enfärgade, än genom väfnadssättet eller olika färgadt silke fa cone ra de, » I I • ! 3 hvilken sistnämnde rubrik det af Utskottet å dess lika lydande andra rubrik bestämda värde och införsel-tull blifvit anlaget.
RegeringsFormen böra äga rum; men den till ändring deri då framställde fråga nu åter, i följd af ConstitulionsUtskottets Förslag, förekommer, förmodar jag att på samma grunder, som förändringen då icke bifölls, densamma nu äfven af Ridderskapet och Adeln afslås, anhållande jag vördsammeligen att få anföra de skäl, jag anser böra till afslag föranleda. Jag medgifver gerna, att denna §. icke bör kunna komma till någon tillämpning, men jag anser uttrycket deri vara ett talande bevis på vidden af Nationens, vid Regementsförändringen, förbehållne beslutande rätt och Nationalfrihet, som af var vördade, nu saknade Konung, vid Constitutionens antagande, blef godkänd, som ett villkor, hvarunder Constitu - Den ia Martii. 409 tionen bade af Konung och Ständer antogs och gillades, och om, under en rättvis Regerings Styrelse, alla förmåner för Nationalfrihet äro öfverflödige, bör det likväl vara Nationens Representanters rätt och pligt, att icke deri, med afseende blott på närvarande förhållanden, något eftergifva, som kunde föranleda till inskränkning för kommande Generationers rätt. Det torde ej kunna bestridas, att vid det ofta förekommande obestämda i våra Grundlagar, att om i en aflägsen framtid det inträffade, att verkställande Magten skulle vilja utvidga dess magt på bekostnad af Nationalfriheten, motståndet torde blifva vanmägtigt, då Rikets Embetsman äro af Regeringen allena beroende, om Grundlagarnes mening kunde i öfverensstämmelse med den rådande viljan förklaras och tillämpas och jag anser derföre det i afseende på sådana framtida möjeliga händelser, böra, för kommande Generationer, bibehållas de uttryck, hvilka i Constitutionen innefatta förbehåll af National-friliet och framställa lagliga utsträckningen af Nationens yttrande rätt, som med analogie ifrån ifrågavarande uttryck, bör ansvarslöst kunna lämpas till omdöme om alla administrativa åtgärder, och möta de påståenden om inskränkning deri, som möjeligen kunde förekomma. I anseende till hvad jag nu anfört, anser jag ConstitutionsTJtskottets
Ja, då T o m en gång gått och drumlat i en vak, sprang han hellre halfnaken på den frusna stranden, medan de upphängda klä- derna torkade, än han gick hem och tog emot det stundande ovettet. Men det var ändå hon, som stannat hos dem i fyra år och skulle stanna fortfarande, ty hon lagade god mat åt deras far, visade alltid honom och främmande ett huldt ansikte, skötte hushållet med stor ordning och sparsamhet och värderades högt af alla tanter och släktingar. » Vågar hon inte! Jo, det gör hon visst, det, » utbrast Gärtrud. » Och jag vet nog, hvarför hon gjort det. Det är på ren kitslighet, bara för vi inte direkt bad henne o m lof att få bjuda några till oss, utan gick och bjöd dem ändå, för vi tog det för gifvet. Men jag ska allt säga åt pappa, jag. » » Ja, men det är kanske bäst att tala vid henne själf först, » tyckte både Ester och T o m, som voro af ett fogligare och vekare temperament än systern. » Nåja, det kan jag väl göra. » Och utan att betänka sig vidare, rusade Gärtrud genom salongen och in i hushållerskans rum, där hon med stram hållning blef stående strax innanför dörren. •Ic: det hon satte sista hårnålen i sitt slätkammade, något gråsprängda hår. » Det vet jag inte af. » » Jo, det vet tant visst det, för uet har vi haft hvart år på den här dagen. Och för resten så hörde tant nog i går, när vi talade om, att vi redan hade bjudit Alma Runström och flickorna Brandt. » » Ja, jag hörde ni talade om, att ni hade bjudit eller skulle bjuda några till någon dag. Men som ingen närmare invigde mig i förtroendet, så ville jag inte fråga. Och nu får ni skylla er själfva, för jag har, som sagdt, gifvit jungfrurna lof att gå ut. » » Men vi har j u redan bjudit. » » Nå, så får ni väl gå med återbud. » Gärtrud stirrade sin motstånderska styft i ansiktet. » Kan inte tant låta jungfrurna få gå ut en annan dag då? » » Nej, jag bryter aldrig mina löften. » Men nu var det slut med Gärtruds tålamod.
Åt Skol-styrelsen i hvarje district vare hufvudinseendet å dervarande Skolor anförtrodt. Lärares anskaffande och Skolors inrättande bör sättas i verket inom loppet af fem år, räknadt från det Författning i ämnet blifvit kungjord; kommande det att bero på Församlingarne sjelfve att behålla de redan varande Skollärarne, dock med skyldighet för desse att iagttaga och uppfylla stadgandet, i afseende på bibringandet af här nedan bestämde kunskaper. Skola skall för undervisning hållas öppen vid den tid eller å de tider, Skol-styrelsen bestämmer. Denna votering har utfallit med gg Ja mot 20 Nej, hvadan omröstning i hufvudsaken derefter blifvit verkställd öfver nedanstående proposition: Utskottens af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet gillade förslag till 2:dra, 3:dje och 4ide momenten af 1 §. antages så lydande: 2:dra momentet: I hvarje pastorat bör linnas minst en fast Skola, under inseende af Skol-styrelsen. Lärares anskaffande och fasta Skolors inrättande bör sättas i verket inom loppet af fem år, räknadt från det Författning i ämnet blifvit kungjord; kommande det att bero af Församlingarne sjelfve att bibehålla de redan varande Skoi-lärarne, dock med skyldighet för desse att Förstärkta Allm. Besp.- och Ekon.-Utsi. Memorial, No 1G1. 3 iagttaga och uppfylla stadgandet, i afseende på bibringande af här nedan bestämda kunskaper. 4: de momentet: Fast Skola skall för undervisning hållas öppen vid den tid eller å de tider, som Skol-styrelsen bestämmer. Den, det vill, voterar Ja; den, det icke vill, voterar Nej. Vinner Nej, galle de stadganden, som genom forsta voteringen antagits till contra-proposition. Vid voteringssedlarnes öppnande hafva befunnits 5o Ja mot 68 Nej, jemte det en voteringssedel blitvit casserad; och har således det uti contrapropositionen innefattade förslag till lydelse af ifrågavarande stadganden blifvit anlaget. 2:dra Voteringen.
Det är således nödvändigtvis derigenom, sorn förtroendet för den största möjliga redbarheten inträder, i stället för de enskildta intressena. Oligarkien måste underhålla de särskildta intressena; den kan icke bestå derförutan, men den hafva vi nu frångått; vi äga ej numera i Sverige ett styrande råd ; vi äga en styrande Konung, folkets allmänna omhud inför verldsdomstolen; och vi vilja ej återkomma till de tider af oligarki, hvarifrån vi kunna härleda alla hindren för att erhålla en god lagstiftning, och att nu komma till ett förståndigt beslut i representationsfrågan. Jag lemnar derhän livad som kan ske vid en blifvande riksdag; men jag har likväl den förtröstan, att R. St. vid nästa riksdag blifva sammansatte af så förståndiga märi, att de icke skola afskära jnöjligheten för Sverige att fortgå lill en förståndig lagstiftning, hvilket blir omöjligt, om Utsk:s betänk, antages. Nu vill jag vid 1 §:n, för att dock göra den möjlig till antagande, om man, med förbiseende af grundsatsen , vid nästa riksdag skulle vilja antaga lagen, föreslå den förändring, att ordet "välfräjdad” uti denna § mätte insättas, och jag förmodar alt R. o. Ad. förenar sig om detta ords antagande. Jag är ej bland dem, sorn anse R. St. äga rättighet att vid första riksdagen, då Const Utskts grundlagsförslag förekommer, dem afslå. Grundlagen bjuder, enl. mitt förstånd och förmåga att förstå Svenska språket, just motsatsen , nemi. att R. St. icke äga en sådan rättighet. Jag kan således icke yrka afslag på t fjtn, utan inskränker mig till det yrkande, att ordet "välfräjdad” måtte i denna § införas efter ordet "Svensk.” Frih. Hamilton, Hugo: Då jag i dag uppstår för alt vid den slutliga handläggningen af denna stora fråga deltaga uti Ståndets öfverläggningar, känner jag djupt vigten och värdet af detta ögonblick. Sveriges R.
Skrifvelse)'. 363 de Kongl. Majit tillhörige medel i Metallisk mynt, sorn, till Utrikes skuldens godtgörande, af Kongl. Majit blefvo anslagne, och således Icke kunna rättvisligen förblandas med de till Liqvioen af denna Skuld, genom äldre Riksens Ständers Beslut, bestämde och påräknade tillgångar, helst genom flere oförutsedda utgifter, och dermed gemenskap egande omständigheter, denna Liqvid kommer att upptaga hela den Summa, och betydligen derutöfver, som, enligt den vid 1815 års Riksdag träffade öfverenskommelse, dertill borde användas. Med stöd häraf, och då den ifrågavarande kurs-ersättningen fö'r Leipziger-Lånet, alltid genom Riksgälds-Kontoret af Banken reqvirerades, ansåg Kongl. Majit Sig böra, genom Skrifvelse till Riksens Ständers Fullmäktige i bemälte Kontor, af den s,6 sistlidne Maj, jemte underrättelse om den verkställda inlösen af 1198 PartialObligationer, hörande till Leipziger-Lånet, för att bibehålla den hittills iakttagna form, anmoda Fullmäktige, att af Riksens Ständers Bank reqvirera den Summa, hvilken, i mor, af den skedda afbetalningen, samt till följe af ofvannämnde Bankens Förbindelse, Kongl. Maj.t, såsom nu mera innehafvare af Riksgälds-Kpntorets rätt, tillkommer, hvarvid Kongl. Majit likväl fann i Nåder för godt förklara, att berörde ersättning ej annorlunda af Kongl. Majit skulle 'äskås, än successive, eller med högst 100,000 Ridr om året, till dess hela beloppet vore utbetaldt. Uti underdånigt svar af dpn 3 Junii, haf, va bemälte Fullmäktige tillkäuaagifvit, att då, 364 Konungens Nåd.
Icke heller jag tror att återremiss be höfver ega rum, men jag hemställer, om icke lämpligast vore att mom:t erhölle följande lydelse: »Detta Utsk., som benämnes Riddarh.-Utsk:t, eger äfven att, på sätt i § 13 förmäles, utlemna polletter till dem, som elter Adelsmötets början sig anmält.» Frih. Klinekowström: Enligt Gr. Oxenstjernas uppgift, skulle IL o Ad. redan hafva beslutat, att icke två anteckningar skola ega ruin. Så är emellertid icke händelsen, ty något bestämdt beslut i deri frågan har ännu icke blifvit fattadt, utan har den §, hvari nämnda fråga behandlas, blifvit till Utsk:t återremitterad. Jag vill icke motsätta mig en återremiss af det föredragna mom:t, då eri sådan åtgärd, i min tanka, bör föranledas af beslutet i afseende ä 13 §:ns l:a mom. Hr Ramsay: Afven jag får anhålla om återremiss, på det Utsk:t må kunna gifva detta moni. den lydelse, som kan blifva en följd af det beslut, hvari Utsk:t kan komma att stadna med afseende å 13:de §:ns l:a morn., hvilket blifvit till Utsk:t återremitteradt. Gr. Oxenstjerna: Jag förenar mig med dem, sorn yrka återremiss, och jag medgilver, att min uppgift om beslutet i afseende å anteckningarne tillkommit af förhastande. Frih. Leuhusen: Afven jag afstår från mitt yrkande, och förenar mig med dem, som anhållit om återremiss. Fifler härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till morn:!, hvartill svarades nej; och sedermera propos. på återremiss deraf, som med ja besvarades. 3:dje mom. Bifölls. 4:de mom. Den 11 April f. m. Hr Anrep:
M:s befallningshafvande vitsordat de fleste branskadades oförmåga att af egna tillgångar uppföra nya byggnader i de nedbrunnas ställe och derjemte, såsom ytterligare skäl för det sökta låne-understödets beviljande, anfört svårigheten för de i staden vistande embetsoch tjenstemän m. 11. att erhålla tjenliga boningsställen, i händelse de afbrända tomternas bebyggande komme att fördröjas och de redan förut uppdrifna hyrorna följaktligen blefvo ytterligare irppstegrade. Enär låne-understöd för återuppbyggande af andra städer, som under senare tider varit af större eldsvådor hemsökte, blifvit dels af E. K. M. och dels af Rikets Ständer beviljade, hafva Rikets Ständer ansett enahanda understöd jemväl böra meddelas i anledning af den eldsvåda, hvilken nyligen öfvergått en betydlig del af ofvannämnda stad, helst för beviljandet häraf hufvudsakligen samma skäl förekomma, som tillförene vid dylika tillfällen gjort, sig gällande. Men beträffande det nu sökta och föreslagna byggnadslånets belopp, synes detsamma jemväl böra lämpas efter de lånesummor, andra städer, i förhållande till de nedbrunna husens och de genom eldsvådan blisville invånarnes antal, vanligtvis erhållit. I öfverensstämmelse härmed, hafva Rikets Ständer ansett sig icke kunna bevilja hela den för staden Christianstads branskadade invånare föreslagna lånesumma, hvilken utgör dubbla beloppet af det lån, E. K.
Men ju större viglen för oss af jernvägars snara anläggning är, och ju otillräckligare våra resurser att dermed fortgå med önskvärd skyndsamhet, och vår erfarenhet, att genast fullständigt ordna alla deraf uppstående förhållanden måste erkännas vara, desto flera skäl synes mig förefinnas, att icke genom några af Stalsmagterna i förväg lagda hinder fördröja jernvägars anläggning; att icke lemna obegagnade några af de resurser, genom hvilkas anlitande sådana anläggningar kunna blifva gjorda; att icke genom ovilkorlig! antagande af vissa, säkerligen icke för alla fall, lämpliga grundsatser försvåra det ändamålsenliga ordnande af förhållanden, som endast erfarenheten, vid deras utveckling, kan gifva vid handen; att icke från detta ordnande utestänga en stor del af de insigter, uen upplysning och den erfarenhet, som derför kunna vara tillgängliga; att icke uppoffra en för sjelfva anläggningarne dyrbar tid genom förberedelser tilltagne i större skala än som eriordras; samt att icke underlåta fattande och verkställande af sådana beslut om jernvägars anläggning, som vid denna riksdag lämpligen kunna och böra tagas. Jag har icke något alt erinra emot ett beslut, att någon viss stambana skall af Slaten anläggas, stå under dess förvaltning och såsom dess egendom anses, men jag kan icke gilla ett förslag till beslut, att alla stambanor skola af Staten anläggas och stå under dess omedelbara tillsyn och förvaltning; och jag inser icke något skäl, hvarföre det är mera nödvändigt, att i afseende på dessa banor nedlägga en sådan ovilkorlig allmän grundsats, än i afseende på de så kallade bibanorna, hvilka Stats-Utskottet föreslår att enskilda må kuuna ega och förvalta, samt för hvilka det må bero på pröfuing i hvarje särskildt fall, om hvad understöd till deras anläggning Staten bör lenina. Utskottet har, för att icke fördröja stambanors anläggning, medgifvit, att enskilda må på sin bekostnad bygga sådana emot förbehåll af lösningsrätt för Staten; men hvarföre då icke medgifva att understöd dertill må af Staten beviljas, om sådant pröfvas lämpligt? Om Rikets
Man har anfört att hufvud ändamålet med den af Utskotten föreslagne Författning vore att bestämma huru och på livad sätt én Församling, när öfverenskommelse ej kan träffas om fattigvården, skall förmås underhålla sina fattige. Men Kyrkolagen 28 Cap. 5 § stadgar re dan, att hvart Härad och Socken skall föda sina fattiga. Huru de skela derom förlikas blifver deras egen eller polisens sak att afgöra; utan alt man hehöfver eller kail på förhand, bestämma de särskilda omständigheter , som dervid kunna förekomma. Att han icke bringas under den allmänna lagens former, och hvartill tjenade väl Regeringens Police magt, om icke sådane olika förhållande^ fkulle genom den samma kurn* 96 Den 17 November e, in - nu ordnas och biläggas inom de särskilda Länen och Soknarne? Sker det, så försvinner äfven den farhåga man yttrat, att fattiga från de orter, hvarest godvilliga öfverenskommelser om deras underhåll ej kunnat träffas skola falla angränsande Län eller Socknar lill last, ‘ Klagan öfver bristande fattigvård torde, när den förspörjes, ofta 110g vara Öfverdrifven och till bevis derpå, torde det tillåtas mig uppgifva' ett förhållande, som jag sjelf erfarit. Jag såg ofta här i Staden vid en trappa en vattusigtig gosse som tiggde. Då jag fått veta till hvillken fösamling hon hårde, omtalade jag händelsen för Pastor, med begäran, att han ville låta draga försorg om barnet. Men då det skulle intsgas på sjukhuset för att botas och sedermera hållas i skola sökte både gossen och hans moder att undandraga den erbjudna hjelpen ; emedan han fann det roligare att i sin frihet och syslolöshet gå omkring på gatorna och tigga samt hon fann det förmonligare atti sådant ändamål utskicka barnet, som dermed icke allenast födde sig sjelf, ulan äfven om aftnarne hemförde något i posen åt sin mor ; ändra exempel alt förliga. Är Utskottens Förslag, såsom flere med mig sökt bevisa, origtigt i sin grund och i bemödandet att vilja stifta en allmän