Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men att fru Wilhelm skulle göra sig besvär — Det är för mitt eget nöje, jag sitter här och pratar och hör er tala om det gamla, sade Wanda. Fru Beck kände naturligtvis min svärfar? Han skulle varit ett sådant original. Om honom får jag höra en annan gång. Hvad var det jag ville säga? Jo voro barnen hos Säfves mycket strängt hållna? Fick till exempel »lille Konrad», som ni kallar honom, mycket bannor, när han kastade Amelies docka på elden? — Det fick han, till och med en risbastu. Inte af grosshandlaren. Han nändes inte göra en mask för när, men af frun. — Han var ju så liten. Inte behöfde hon slå honom. Wanda hade ett uttryck i rösten, som om hon förebrådde Konrads mor den risbastu, han fått för närmare trettio år sedan. — Men det var styggt af honom. Amelie, som alltid var så snäll och medlade för honom hos de stora gossarna. Isynnerhet hos Carl Henrik. Han var så noga med, att Konrad aldrig skulle få röra vid den minsta småsak, som tillhörde honom. Det är så eget att tänka, att han sedan skulle få allt. Så litet vet man! Nåja, Carl Henriks plats i firman ville han visst inte ha, det var synd att säga. Fru Beck tvärtystnade. — Det är kanske orätt af mig att inbilla mig något sådant, men ibland tror jag, att Konrad tog Eleonore Lundbäck, därför att Carl Henrik valt henne. Han var så van, att Carl Henrik alltid tog det bästa för sig, att han väl trodde, att han gjort det också härvidlag. — Min man var väl aldrig elak mot — Konrad, när de voro barn? — Nej, för all del. Wilhelm var alltid snäll och Konrad med för resten, när de inte retade honom och han blef häftig. Han ville egentligen bara vara i fred med sina böcker. Ja, ja, kära fru Wilhelm, det är så besynnerligt att bli gammal och se och höra, hur allt går alldeles tvärtemot, hvad man tror och väntar. Man får sorg utaf det, man väntat glädje af, och glädje af det man väntat sorg, och så gör man sig så mycket bekymmer och ångest för det, som aldrig händer!
Till Eder Kongl. Majit fa Riksens Stander i underdånighet öfwerlemna de Formulaire till Anteckningsbok, IAt /e., till Quittcnce-Bok, l.it. Z., och till Inte, rcsie-Uträkning, I.it. L.; hwilka Riksens Stander ansett tjmlige och antagit titt nyttjande i afseende pä de Bokförda eller Annuitcts«Länen, om hwilkas upptagande Riksens Ständer i underdän-ghet meddelat Eders Kongl Majit deras Beslut. Hwad 120 Den Z Apri!. Hwad Ouittence,Boken, l^ir. 6 , angär fä Riksens Ständer nu endast i underdänighet anmäla, det de mot hwad deras förut i detta amne astätne underdäniga Skrifwelse innehåller, wid närmare vfwcrwägande funnit, att sm Längifwarens namn skulle jemte Läne-summan t Qnrtten c-Böckerne upptagas, fejden deraf möjligen ffulle blifwa att desamma kunde föranleda till hwarjehanda missbruk, pä hwilken grund Luittencc-Boken enligt hwad Formulairet ut-visar iste kommer att ställas pa namn eller wist person. För öfrigt hofwa Riksens Stander, i anseende till sjelkwr anteck,iingen »n dermed förenade omständigheter, närmare bestämt följande Puneter, att derwid iakttages. i:o.
Silfver Kalr. Oct. i t. o. m. Nov. 1. 56,65o: Nov. 3 Nov. 29. Jan. 2t. o. m. Mars 2 — —Mars 3i. 29,000: ■ qq^q. 7 Guldtillgängen liar undergått följande förändringar: Mindskning. Ökning. Dukater och så kallade Dukat-skillingar af hvilka ta8 Oetob. i—Dec. 3i. I Guld ingånget utöfver hvad sorn blifvit assigneradt. Duk. 1,216: Men Banken har sålt (efter ett pris af 6: lo. 8. med en vinst af 26 skill. 8 runst. Banco per Dukat) — 44-8: • 768: 1835. Jan. 2 — Mars 28. I Guld assigneradt utöfver hvad som ingått 297. hvarförutan Banken försålt (efter ofvan uppgifna pris) + 554: — Maji 3o—Junii 3o. I Guld assigneradt utöfver hvad som ingått 496: — hvarförutan Banken försålt (som ofvan) +■ 337: — 851: .833: — Julii 1—Sept. 3o. I Guld ingånget utöfver hvad som blifvit assigneradt 81,504: 10.— hvaremotBanken sålt (som ofvan)— 486: 81,018:io Oct. 1 — Nov. 28. 1 Guld ingånget utöfver hvad sorn blifvit assigneradt 42,708: i5.f-. EfTectiva ökningen 122,810:25..§.. Då denna effectiva ökning i Dukal-lillgång evalveras till R:dr Silfv. Specie efter Bankens Bokföringspris 2 R:dr 6 sk. Silfv. per Dukat, motsvarar densamma R:dr Silfv. Specie 260,971: 3a. 2., och då denna summa 3 — i8 afräknas från den ofvan uppgifna effectiva mindskning af SilfvertilIgangen:
Vi undertecknade, för detta Svenske Bankierer uti Genua intyge, att ibland de på särskilta tider, 96 Den l Martil. inköpt^ och uppå dåvarande Svenske Chargé des affaires uti Italien och Riddaren , nu inera Commendeurcn Harr Lagers-vårds namn öfverförda andelar uti Svenska lånen, följande poster uti våra böcker finnas införde på Herr Lagersvårds rakning: P:d Sterb 4ooö, afstådde den 29 Mars igoo af Laurent Ant. Pareto, 45oo, afstådde den 26 April 1800 af Et, Pallavieine, l5,75o, afstådde den 1 April 1800 af Bröderne de la Rue, 5ooo, afstådde den 24 Dec. 1800 af Gabriel Ruflinesque. Till bestyrkande hvaraf vi uthändiga närvarande betyg. Genua den 3 Augusti 1822. Bröderne de la Rus, I Hans Majlts Carl Felixis namn, med Guds Nå de, Konung i Sardinien, Cypern och Jerusalem, Hertig af Savojen och Genua samt Prins af Piemont &.c. &c. &c. Ar Ett -tusende åttahundrade tjugutvå i dag den tredje Augusti, på eftermiddagen, uppå requisitum af Hr Andre de la Rue, Son till Herr Antoine, Handlande och till Nationen Schweizare, född och bosatt uti Genua, vid torget Embriaci, häfver jag undertecknad, Kongl. Notarius Publicus Den i Martii. 97 Publicus uti Gernia, Pierre Marie Åssoreto inställt mig uti Bröderne de la Rues HandelsContoir uti nämnde deras hus, hvarest, af förenämnde Hesr André de la Rue mig företeddes Firmans böcker öfver Svenska Länen, och efter det jag noggrannt undersökt dem, befunnit, att de uti Herrar de la Rue frerés betyg öfvanuppiåknade poster, nemligen : Livres 4ooo, afstådde den 2y Mars 1800 af Laurent Ant.
Län förunnade rättighet att idka Gårdfarihandel, måtte i allo upphäfvas samt dem icke tillåtas annorstädes, än å Marknader afyttra sina tillverkningar. 3:0 Af Herr Hiesleiter, hvilken, lill förekommande af de mer och iner öfverklagade missbruk, sorn begås af Gårdfarihandlande, medelst försäljning af utländska handelsvaror, föreslagit, det en sådan inskränkning uti förenämnde Städers och Orters erhållne rättighet till Gårdfarihandel bedrifvande kunde tillvägabringas, att det väl må, hädanefter som hittills, vara Veslgölhen tillåtet, att kringresa roed lass af egna tillverkningar, samt i Städer och på Marknader afyttra dem; alt han må, om så godt synes, lemna detta bestyr åt de Handlande i Ulricehamn och Lorås; samt att desse senare måge i alla Rikets Städer och på alla Marknadsplatser infinna sig med Varulager af Veslgölhe-tillverkningar till afsalu; men alt deremot förbud må utfärdas, att vandra från Stad till Stad, från By till By, från Gård till Gård med säcken på ryggen och lurendrägadt gods deri förvaradt; uti hvilket yttrande Herr Helsingius instämt, under förklarande, att Gårdfarihandels-rältigheten borde återföras till hvad den fordom varit. 6 lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Ulsk. Bet. N:o 27. 3:o Af Herr Levton, hvilken hufvudsakligen förenat sig med Herr Ålunds ofvan intagne anförande; men, örn bifall härå icke skulle följa, har Motionairen yrkat, att bestämdt förbud för Gårdfarihandlande, alt med sitt handelskram besöka Dalarne, åtminstone kunde utfärdas. Under ärendets föredragning till remiss» hafva inom Borgare-Ståndet Herrar IVe stman, Dalenius, Modin och Cron förklarat sig instämma med ofvannämnde Ledamöter, hvilka yrkat Gårdfarihandelns upphörande, och hvaruti den senare velat finna ett medel att upphjelpa Staden Borås till en mera utvidgad handels-rörelse.
Ständer anhålla hos Kongl. MajU i underdånighet, det Kongl. Maj:t, uppå Banco-fullmägtiges underdåniga anmälan i ämnet, i Nåder läcktes låta i ministeriel väg bemedla det af Banco-fullmägtige för Bankens säkerhet, enligt näst föregående §, nödigt ansedde lånet, under den lorm, som för ändamålet kan finnas erforderlig;” Slutligen Lief Utskottets yttrande, angående de af en ledamot inom Ridderskapet och Adeln framställde grunder för en Finansplan, af Ståndet gHhult. Från Vällofl. Bougare-Ståkuet. S. D. Föredrogs Bancooch Lag-Utskollens utlåtande, N:o 2, i anledning af gjorda anmärkningar lid Utskottens betänkande, N:o 1, med förslag till lag för enskilda Banker, samt vilkoren för dessas rörelse; hvarvid jemväl i öfvervägande kom betänkandet, N:o 1. Ståndet fattade nedantecknade beslut: l:o, hemställan, pag. 6, att enskilda Banker fortfarande måtte tillerkännas rättighet att bedrifva sin rörelse med egna tryckta eller graverade credit-sedlar, lades, såsom en af Ståndet redan afgjord fråga, till hand lingarne. 2:o, vid granskning af förslaget, enligt utlåtandet, N:o 2, till Lag för enskilda Banker, förekommo: lith. till H. St. Indes till handlingarne, och 2 morn. bifölls-, 3 och 4 §§, kales till handlingarne-, 5 §, bifölls-, 6 §:
I sammanhang härmed och på grund af föreskriften i 94 § af Bariko-reglcmentet under den 21 Augusti ISSI, enligt hvilken revisionerne af Banko-drskontverkets samt låne-kontorens i Götheborg och Malmö räkenskaper taga sin början den 1 Mars samt af låne-kontorets i Wisby räkenskaper den 1 Juni hvarje år, får Utskottet, beträffande först granskningen af Banko-diskont verkets . räkenskaper, sorn för nästlidet år, på sätt förut varit vanligt, kommer att verkställas af Utskottet, härigenom tillstyrka, att i och för granskningen af nämnde verks förvaltning och räkenskaper för detta och följande år intill nästa riksdag, grunderna för val af revisorer och suppleanter må bestämmas, samt dessa grunder för Kongl. Majit i underdånighet uppgifvas, på det att 2:nc revisorer för hvartdera Riks-ståndct må blifva till berörde förrättningar utsedde och kallade. I fråga åter angående revisionerne af låne-konlerens förvaltning och räkenskaper för 1853 och följande åren intill nästa riksdag, hemställer Utskottet, att för hvartdera låric-kontoret en revisor och en suppleant malte, enligt de af Rikets Ständer vid 1823 års riksdag fastställda reglementariska föreskrifter lör låuc-kontorcn i Götheborg och Malmö, samt de uti Banko-Utskottets rid sednast® riksdag afgifna memorial ST:t> 67, rörande lånc-kontoret i Wisby, intagna bestämmelser, morn hvarje Riks-slåud, i och för berörde revisions-förrättningar, utses. Stockholm den 2 Januari 1854. STOCKHOLM, f. d. Ank. till Exp.-Ulsk. d. 13 Jan. 1834, kl. a e. tn. Berättelse, angående Rikets Ständers Banks styrelse och förvaltning. Till åtlydnad af föreskrifterna uti 32 §.
Tänk så på denna gotiska figurs rena motsats, renässansens flamländska kvinnoideal, den köttets drottning, som hos Rubens styr världen med sin ungdoms yppighet. Hednisk bacchant hvad hon än kallas nymf eller helgon, icke ens som Magdalena tyglande sin kropps välmåga, är hon det rosenröda köttets drottning, med tjockt hett blod sprängande mot hullet och en rytm af sinnesrus i skörten, som fladdra kring hennes lemmar. Emellan dessa ytterligheter faller en här af kvinnotyper. Emellan dem lefver en feminist med förbluffande modernitet öfver sina gestalter (se på hans underligt moderna Salommé i Antwerpen) som Quinten Massys, men ingen flamländsk konstnär före van Dyck har så af naturen varit danad att blifva det utsökt och konventionelt kvinnligas förhärligare som Memling. Längst ner på skalan af Memlings kvinnor (om de af modeller bundna porträtten är här ej frågan) stå helgonen sådana man ser dem på Ursula-skrinets figuriner, jordiskt uppfattade, trots det skimmer, som hvilar öfver deras anleten. Sankta Ursula med sina tärnor är en burgundisk prinsessa med sitt följe af adelsjungfrur. Det som här slår betraktaren är just den förnäma slottsluft, den höfviska adel, som den borgerlige målaren förmått gifva sina gestalter. De bära, dessa kvinnor, hela det praktlystna Flanderns lyx och ståt. Tygerna med de djupa färgerna och de rika brämen stamma från Tournays berömda väfstolar, spetsknypplerskorna i Valenciennes hafva på sina dynor tillverkat huvudbonadernas slöjor och Méaux’ guldsmeder smidt kedjorna kring deras halsar. Men de äro hemma i all denna prakt, och kostbarare än något i deras dräkt är den otvungna ädelhet, med hvilken de uppbära den. Mot dem förefalla de Rubenska damerna som skrytsamma köpmansfruar med taktlös stass och embonpoint! Hur lyser ej Ursula vårt minne i sin själfbehärskade hänförelse, konungadotter och martyr, dröm af andakt och elegans! Men än mer intagande än helgonen äro Memlings änglar, de ljufvaste väsen den flamländska konsten skapat.
Slutligen, och för att ännu mer lätta ärendet, hemställer jag, om icke inbjudningen kunde inskränka sig till BondeSt., såvida de öfriga Stånden redan afgjort frågan. Hr von Hartmansdorff: Jag kan icke finna, att den upplästa § af Riksd.Ordn. är på något sätt tillämplig i denna fråga. R. o. Ad. erinrar sig utan tvifvel, då öf verläggningarna ang:de BancoUtsk:s betänk, om realisationen ägde rum, att åtskilliga förslag till inbjudningar gjordes orne - 35a Den i3 Augusti f. ra. delbart efter det Ståndet fattat sina beslut i hufvudsaken, oell att It. o. Ad. genast lemuade sitt bifall dertill. Skulle nu deremot antagas den ordning för inbjudningsfrågors behandling, hvilken Gr. Cronhjelm föreslagit, att nemi. en dylik fråga skulle hvila, tilldess alla mål, sorn funnes på föredragningslistan, först blifvit afgjorda, skulle Hr Gr. o. Landtnäs propos. till bifall å nämnde inbjudningsförslag hafva varit oriktig, emedan man förut bort afvakta afgörandet af alla de mål, so-m tidigare vöro lagda på bordet. Så bär icke förut förfarits, oell jag instämmer med den värde ledamot, som ansett det af Gr. Cronhjelm yrkade behandlingssätt vara olagligt. Den tillfälliga omständigheten, att frågan blifvit begärd på bordet, kan endast föranleda dertill, att den ej förekommer i detta, utan måste hvila till ett följande plenum. Jag tror icke heller, att man hade rätt deruti alt begära denna fråga på bordet; men då Hr Gr. o. Landtm, medgifvit bordläggningen, vill jag icke dervid göra någon anmärkning. Jag bestrider blott, att alla mål, som finnas på listan, skola afgöras före inbjudningen; ty derigenom skulle den möjligen komma för sent och ändamålet dermed förfelas. Frih. Ehrenborgh har ansett olämpligt att göra inbjudningar i andra fall än principfrågor och förklarat det vara sin grundsats.
Min vördsamma anhållan är derföre, att ersättnings-Beloppet må fördubblas, hvarigenom uppstår för 185 Tunneoch 226 Kappland, uppskattad till ett Belopp af 15,4»7 R:dr 12 sk. 3 r:st. Banco, hvars anordnande jag vördsammast utbeder mig, så att deraf må vid försäljningens verkställande' kunna användas, hvad som åtgår, till meddelande af fyllnad för skillnaden, emellan försäljningspriset och det Belopp af 166 R:dr 3a sk., hvartill hvarje fullgodt Tunneland af Ängarne är uppskattadt. Jag bör likväl härvid icke förtiga, att jordegarnes högsta önskan skulle uppfyllas, om de kunde blifva vid sina ängar bibehållna; och jag hemställer derföre vördsammast, om icke JU]sets Högiofl, j 36 Stats-Utskottets Ständer skulle täckas hos Kongl. Maj:t fälla förbön för dessa jordegare om öppnande af en Ministeriel underhandling' i detta ämne, samt, vid de begärda medlens anordnande, fasta det vilkor, att de blott i det fall finge användas, om Kongl, Maj:t icke härtill lemnar nådigt bifall, eller underhandlingen ej skulle vinna Önskad utgång.” Och har RiksdagsFullmägtigen Eric Mörtberg för Öfre Torneå Tingslag deruti instämt, heldst förhållandet der skall vara lika som i Neder-Torneå; hvarefter Rutberg till Statsutskottet inlemnat åtskillige handlingar, dels ådagaläggande, att han erhållit Neder-Torneå och Carl Gustafs Socknemäns uppdrag, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet ingifva en sådan ansökning, som dess ofvanberörde Memorial innehåller, dels upplysande förhållandet med den jord och öfrige tillhörigheter, som desse Socknar genom gränse-regleringen mot Ryssland frångått. Vid sisth Riksdag väckte Herr Biskopen m. m.
Gudsfruktan, Patriotism och alla Öfriga Medborgerliga och enskilda dygder, äro resultater af en sådan bildning, Och örn äfven Fosterlands-känslan, själen i allt Samhälle, skulle behöfva lifvas genom andra medel , så torde detta vida säkrare åstadkommas genom traditionen, eller genom spridandet af de bärliga minrjen, som alstrats af Svenska Folkets forntida bedrifter, af Svensk ära och tro , framställde med traditionens enkelt varma och kraftfulla anda; än genom en läxa utur C' ; A.'' ■ ;*\ i Den 14, Juli. 1207 ■utur en Historisk Lärobok. Men utom det tillfälle till bildning , som Närings klassen bör äga uti Presterskapets omsorger , saknas visst icke utvägar för en passande och vidsträcktare undervisning för denna dass, genom de i Skolorna inrättade Apologist-classer, genom de många anstalter, som uti Rikets Provinser blifvit, i detta afseende, medelst särskilda stiftelser inrättade, samt sluteligen genom de undervisningar, som Klockare och Organister på landet , enligt Författningarna äro skyldige att meddela ; och hvilkas tjenste-befattning är af sådan beskaffenhet, att den ganska val lemnar tid öfrig, till uppfyllande af nyssnäm nda åliggande. Af hvad nu är anfordt, tror Utskottet sig hafva ådagalaggt, att sådana medel redan finnas inom Samhället, som riktigt använde fullkomligen böra kunna uppfylla det i denna första punkt åsyftade ändamål; och får derföre endast tillägga den önskan, att om Presterskapet ej skulle kunna befrias ifrån eu del af de Allmänna Oecomwiiska omsorger, det nu äger, det åtmindstone ej hädanefter matte betungas med göromål, sorm ej. tillhöra dess kall, men borttaga en tid , hvilken åt vigtigare åligganden borde egnas Den andra hufvudpunkten, eller örn inrättandet af Folk och Arbets Skolor skulle; medföra någon väsendtelig nytta för Närings-classens Oeconomiska välstånd, samt Näringarnas förkofran ? föijer nu i ordningen att undersöka.
SFofertng unberfaffab ^orb, af kronoffattc och grdlfenatur, enligt ERiffen# ©tänberö beflut, borbe vara tid kneefte» od; EöätSmanSöädet inbelab, men Remman och ©emman#, belar, eder 3orb liFvdl gifvas, font ännu ej Fommit att vibfänna# ett fdbant onus, utan att nägot motfvaranbe bern älagbt är,efloIa befe, utan affeenbe berpd, antingen be tidhöra Sanb eder ©tab, for en fäban rotefrihet, fd länge be ben åtnjuta, ärligen betala Jolf ERifSbaler 23anco för helt ©emman, od; i lifa förhddanbe för minbre belar eder 3orb« letter; äfvenfottt ERegement#«£)fficers<©tabS 23oftäden, fd länge be ej ut< göra eytra dotering, fiola t FrigStib vibfänna# en lifa afgift; ©nxivemoe 28 Sfrt. II. f. §. 26—27. Säterier, 9?d ocB SKÖré famt öfrige prioilegierabe Remman oc& Pdgenfie. ter, fa rodi forn Stttlitare., Simie. ocB Sccleffaflique-Sofidflen 0# Sdgen. Beter, famt d?prfoBerbarne pd 2ön anflagne ©tornBemman, forn dtagit fig Sjlra dotering, ifrdn ofroan|ldenbe SeroiQning unter frebétib frifdnna*. §. *6. Slrrenbatorer betata gern procent af ben inFomfl be dga, feban arrenbefumman blifroit afbragen, BroilFen afgift boo? ej md bern påföra* tifl mtnbrebelopp t dn en dttonbel af gajiigljet*.
Assignations-väsendet är elt af crediten tillskapadt rörelsemedel, och en consoliderad statsskuld förespeglas, hvars räntebärande papper äfven skulle sättas i omlopp. Huruvida genom den organisering och utsträckning, de förra inrättningarna erhållit och dylika tillämnade än ytterligare torde erhålla, och med de anspråk, som för dem sättas i fråga, det egentliga myntet må utestängas från allmänna rörelsen med möjlig menlig inflytelse på realisationen, äfvensom om den allmanna nyttan, i det hela öfversedd, verkligen blefve til 1— vägabragt genom de ifrågasatta statspapperen, tillkomna för inproduetivt behof och öppnande banan för det lockande, men tärande statsskulds-systemet, en tillflykt, som måhända endast i nödens stund, såsom ett lyckligt räddningsmedel, Loide tillitas, lemnar jag derhän. Man måste emedlertid bekänna, att dessa anstalter till en del hvila på nog slipprig grund, d. v. s. på fictiva capitaler, på en vacklande opinion, på en credit, hvarpå åtskilliga omständigheter kunna inverka. Det är dock ej min mening att nu söka utveckla dessa förhållanden. De blifva frågor för sig, att närmare utredas af dem, sorn dertill äro mera mägtiga än jag. Jag vill deremot göra R. o. Ad. uppmärksam på capitaler, hvilka vi i verkligheten äga, hvilka, öfverflyttade i mångå händer, redan mångdubbladt äro verksamma, och hvilka än ytterligare kunna göras rörliga. Jag menar de i fastigheter intecknade summor, hvilka, enligt officiel uppgift, endast i jordegendom uppgå till öfver 70,000,000 R:dr E:co, eller mer an dubbelt mot massan af det cireulerande sedelmyntet Grundade på verklig valuta och förenade med säkerhet, möjlig att af livar innehafvare pröfvas, äro intecknade skuldsedlar det bästa penninge-surrogat.
Det år kändt och erkåndt att man uti vårt fattiga land behöfver s.e sig väl före i afs:de å nödiga utgifter, så att inkomsterna må räcka till för deras betäckande. Nödvändigt, som det alltså är, att spara så mycket vi möjligen kunna, har denna princip ock sin fullkomliga tillämpning vid fråga om anskaffandet af de för ifrågav;de nya jernvägar behöfliga lån; och man bör derföre tillse, att man icke underlåter begagna de gynnsamma tillfällen, hvilka kunna förefinnas att erhålla dessa medel på förmånliga vilkor. Man må taga sig till vara, att icke genom upskof skjuta saken åsido och derigenom öka utgifterna. Så gick det till vid förra Riksdagen. Genom bordläggning, genom upskof af hvarjehanda slag kom man derhän, att ehuruväl, som den siste talaren anmärkt, öfverläggning om jcrnvägsfrågan och lånet derför började redan uti Febr. månad, så fiek dock RiksgåldsKontoret, som erhöll updrag att anskaffa medel, först uti Sept månad fullmagt att gå uti förf. om medlens anskaffande. Följden häraf blef att, då man redan under Juli månad hade kunnat vara i tillfälle att förskaffa erforderliga mede! utrikes mot en årlig utgift till ränta och amortissement af proc., så nödgades man i stället sedermera, då man slutl. kom i tillfälle att göra lånet, att öka den årliga räntan till 5% proc., således */s m(r ån man behöft erlägga uti Juli månad. Sagde belopp, l/3 proc., på en så stor summa som 20 mill., kan hvar och en finna icke, utgör någon obetydlighet. Den upgår till icke mindre än 0 6,606: 32. — Kapitaliserar jag nu denna årliga utgift efter beräkning af 5 proc., så blir det tillsamman 1 ‘/s mill, som detta upskof kostat landet, hvilket sannerligen icke har råd att på sådant sätt kasta bort några medel. Jag fruktar för min del, att1 om man förfar på enahanda sätt nu, så kommer man måhända ock troligen till enahanda resultat. — Under sistförflutna tid, under hösten, har konjunkturen för Statslån utrikes varit högst gynnsam.
Lito 21,384 3 Gefleborgs dito 31,354 4 Westernorrlands dito 15,469 2 Westerbottens dito 18,193 2 Summa ståndspersons Jordägare 64 Brukspatroner, Manufacturister och Fabriksidkare skulle afwcn bäst kunna Läncwis »verkställa deras Riksdagsmäns »val; och om till grund tages wipa skeppund stängjernssmide, som berättigade att Bilaga lill Meni. N.o 36. 5.37 sända cn Representant, äfwcnsom röst-rättlghetcu derefter skulle räknas, sa blefwe werkställigheten bade lätt och enkel. För att aswen kunna uppgöra ett billigt och rätt förhållande emellan den pä jordegendom och brukshandtering grundade Representation, sa torde hemmantalens summa och wärdén böra jemnföras med ett till lika warde estimeradt smide. Antager man da, att 150 Riksdagsmän af Boudc-Staudet, jemte 64 Ståndspersoner, eller tillsammans 214 Representanter, iunehafwa 43,755 hemman skatte och krono, sa belöper det 204 hemman pä hwar wald Riksdagsman, hwilka, öfwer hufwud ansedda till 3,000 R:dr, lemna ett tillhopalagdt wärde af 612.000 N:dr, swarandc emot hwar Riksdagsman som wäljcs.