Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts dea ao dennes till Riksens Ständer aflåtne Nådiga skrifvelse, rörande föreslagen jemkning i Extra Roteringem' Herr Grefven och Lcindt-Marskalken anmodade Hans Excellence Herr Hof-Canzleren , att till Kongl. Maj;t framföra Ridderskapets och Adelns vördnad, jemte försäkran, att Kongl, Maj;ts Högstberörde Nådiga Proposition och skrifvelse skulle med första varda till handläggning företagne. Sedan Hans Excellence Herr Grefven och jHofCanzleren blifvit på .vanligt vis utbdedsa^ Den 25 Martil. 665 gad, upplästes och Iades på bordet Kongl. Maj:ts Högstberörde Nådiga Proposition och Skrifvelse, Herr af Sillén, Georg Axel, upplåste följande ; (Se Bilagan N:o SJ Ilades på bordet. Friherre Björnstjerna, Magnus, anförde ekrifteligen; (Se Bilagan N;o 4.) Friherre Björnstjerna, Magnus, upplåste ytterligare följande; (Se Bilagan N;o 5.) Friherre Boije, Ludvig: Jemte det jag förklarar min tacksamhet till. den vårda Ledamotj som gjort denna proposition, ville jag erinra huru financeåmnena blifvit behandlade vid våra tvenne sista RiksdagäV; till bevis huru angeläget det år, att ett annat behandlingssätt vid denna Riksdag iakttagas. Vi minnas alla att Financeplanerne hafva Den 20 Martil. icke förekomma till slutligt afgörande förr, än dä Riksdagen redan räckt så långe, att Nation nens längtan, och Riksdagsmännens tröttnad på-, kallat Riksdagens snara slut; ochmånga af oss minnas, att denna omständighet varit, mera ån allt annat, orsaken till det bifall en stor del af Riksdagsmännen lemnat åt Finane plarierne.
Visserligen hafva vid denna riksdag enskilde motionärer föreslagit ett och annat steg på den för sex år sedan beträdda banan, och Rikets Ständer hafva icke tvekat att, tvärt emot ett RiksStånds protest, afskaffa småbrännerierna; men då de på de qvarstående större brännerierna icke lagt något nytt band, icke en gång det ringa, som en med 15 öre förhöjd beskattning kunnat medföra, så stadnar man i villrådighet, autingen ofvannämnda kraftåtgärd åsyftat att bereda Staten inkomster, eller att befria bränvinsfabrikerna från gynnade medtäflare, eller att undanrödja en beskattningsgrund, som genom sin osäkerhet motverkat hela den nya lagstiftningens syfte, att genom hög skatt göra varan dyr, och derigenom mindre lätt åtkomlig. För min del anser jag ålgården endast i sistnämnda syfte kunna försvaras. En vara fördyras nemligen icke genom en nominel skatt, som blott finnes på papperet, utan genom en verklig, som utgår ur köparens ficka. Men var tillverkniugsafgiften, bestämd efter panncrymd, till en icke obetydlig del ett tomt ord, så är detta ännu mera händelsen med försåljningsafgiften, då det af do på Kongl. Civil-dcpartementcts kontrollbyrå tillgängliga uppgifter, kompletterade ur Stockholms stads räkenskaper, visar sig, att försäljningsafgift icke blifvit erlagd för fjerdedclen af det bränvin, som inom landet åtgått. Skall således den nya försäljnings-lagstiftningen icke förblifva till större delen förfelad, så är nödigt, att dels genom författningens förtydligande åstadkomma skärpta kontroller mot uppdagade missbruk, dels bevilja den kommun, sorn det önskar, full rätt att hindra en förderflig rörelse att uppstå eller fortfara inom dess eget område. Kunde man derjemte åstadkomma, att hvarje kommun funne större båtnad genom superiets motverkande än genom dess befrämjande, så skulle, enligt min mening, allt vara uträttadt, som man genom lagstiftning till befordran at nykterhet kan åstadkomma.
MENELAOS. Du bör ej ofärd bringa på Hellenerna. GUBBEN. Med andra trät; men brefvet mig behålla låt! MENELAOS. Jag låter icke. GUBBEN. Och ej heller släpper jag. MENELAOS. Med spiran ur din skalle strax jag manar blod. GUBBEN. Att dö för egen herre, är dock ärofullt. MENELAOS. Nog af! som tjenare du håller långa tal. GUBBEN. Ack, herre, oss sker orättvisa! Nu ditt bref, Bortryckande utur min hand med våld, dender O Agamemnon; vill ej mot oss öfva rätt. AGAMEMNON. O ve! Hvad är här i dörrn för väsen? hvilka ohemula ord! GUBBEN. Mine ord, och icke dennes, föras an med mera skäl. AGAMEMNON. Hvi mot honom, Menelaos, strider du, och öfvar våld? MENELAOS. Se oss an, att jag deraf må taga början till mitt svar. AGAMEMNON. Skulle jag ej öppna ögat, rädd kantänka, Atreus' son? MENELAOS. Ser du detta bref, de slemsta tidenders medbringare? AGAMEMNON. Jo, jag ser; och till en början, lemna det ur häderna! MENELAOS. Ej, förrn jag åt Danaer alla visat hvad der skrifvet står. AGAMEMNON. Vet du ock, hvad dig ej anstår veta, som sigillet bröt? MENELAOS. Ängslas skall du, när jag yppar ondt, som hemligen du gjort. AGAMEMNON. Hvar har du uppfångat brefvet? gudar, hvilken skamlöshet! MENELAOS. Väntande din dotter, om hon kommer ifrån Argos hit. AGAMEMNON. Höfves dig att mig bespeja? är ej detta skamlöshet? MENELAOS. Föll mig in, att sådant vilja: ej är jag din tjenare. AGAMEMNON. Vackert sagdt! Jag får ej vara herre uti eget hus? MENELAOS. Nej; ty falskhet är din tanke, nu, och förr, och framdeles. AGAMEMNON.
Så länge Riksgälds-sedlarne inlösas, fortfar jemväl koppar skil jemyntspoletternas in vexling i Riksgälds-Contoret, hvarifrån de invexlade polletterna till Rikets Ständers Bank aflemnas. Efter upphörandet af nämnde sedlars inlösning, kommer bestyret med invexlingen af kopparskiljemyntspolletlerna alt öfvertagas af Banken, som deremot eger att disponera den härtill afsedda andel utaf ofvan omförmälda behållning.” Uti denna reservation instämde Grefve E. Sparre och Herr Ealley. Bih. lill R. St. Prat. 1845, 4 Sami i Afä. 2 Band. 52 Haft. 2 A STOCKHOLM, ki.mék & granbergs tryckeri, 1845, Stats-Uttkotlets Memorial, N:o 328. Ank. till Exp-Utsk. d. 20 Maj, kl. 2 e. m. Memorial, med förslag till 3:ne serskilda §§ i det nya Reglementet för RiksgäldsContoret. (R:gs. Afd.) Efter det Förstärkta Stats-Utskottet förliden gårdag afgjort nedannäm lide, till omröstning derstädes liänskjutna, frågor, får Stats-Utskottet, under åberopande af sina yttranden i Memorialen N:ris 314 och 317, nu aflemna förslag till de, på resultaten af de verkställda omröstningarne grundade, hvilka böra i Riksgälds-Contorets nya Reglemente införas, i anledning af Rikets Ständers sålunda fattade beslut, angående i:o anslaget till en gratification för Akademie-Adjuncten C. O. Ramström; 2:o lånet för uppbyggandet al en ny kyrka i Christinehamn; och 3:o det serskilda creditivet för undsättningar vid och efter inträffande missväxter. Stockholm den 20 Maj 1845. FÖRSLAG till Reglemente för Rikets Ständers Riksgälds-Conlor.
Underlåter utgifvare af tidningar eller af sådana periodiska skrifter och brochurer, som på ofvannämnde sätt få åtnjuta portofrihet, eller boktryckare, hvad om slämplingen stadgadt är, ersatte Kongl. Maj:t och Kronan den härigenom uppkomna förlust, och bote dessutom Tjugufem procent af den undansnillade stämpel-afgiflen, dock ej under Sjuttiofem Riksdaler. Kan ej skiljas, hvilken dertill vållande varit, dele då ansvaret. 6:o Rokbandlare eller annan enskild utdelare af tidning, brochur eller periodisk skrift, som, enligt 10 §, bordt vara stämplad, men likväl blifvit undandragen denna beskattning, vare förfallen, hvarje gång han om en sådan förbrytelse öfverbevises, till böter, svarande emot Tjugufem procent af den undansnillade slämpel-afgiften, dock ej under 20 R:dr. Varder Postförvaltare förvunnen till dylik öfverträdelse af Författningen, böle dubbelt. Utom dessa böter, åligger det tillika förbrytaren, eller, om de äro flere, dem gemensamt, att, en för alla och alla för en, ersätta Kongl. Maj:t och Kronan det undansnillade afgifts-beloppet. 7:o Agent för utländskt försäkrings-bolag vare ansvarig för behörig kartering af försäkrings-handling, som af honom ullemnas. Reträdes han med underlåtenhet i detta hänseende, skall han böla Tjugufem procent af den undansnillade afgiften, dock ej under Femtio R:dr R:mt, samt ersätta Kongl. Majlis och Kronans förlust. 8:o Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 136. 401 8.0 Underslef, förfalskning och annan grof förbrytelse i afseende pl stämpling af tidningar iitalas och straffas enligt ofvanstående 4:de moment. §15. Om fördelning af böter och om åklagares rätt till desamma. Den, som åtalar underslef mot eller öfverträdelse af denna Författning, erhåller, då åtalet rörer af vederbörande
Nu är händelsen med dessa AnsvarighetsLagar, att, efter den för BancoFullmägtige utfärdade, kunna beslut af dem fattas, då två tredjedelar af deras antal, ntan afseende på Stånd, äro närvarande, men, efter AnsvarighetsLagen, för RiksgäldsContorets Fullmägtige, kunna icke Sessioner hållas, eller beslut fattas, då endera af d; Respective Ståndens Den 30 September f. m. 195 Ledamöter ej äro tillstädes, så att, efter den förra, är ett beslut giltigt, som fsttas af 8.’ BancoFullmägtige , om än alla Ledamöter af ett Stånd äro frånvarande, men, efter den senare, är ett beslut ogiltigt, som i sådant fall fattas af 9 närvarande Fuilmägtige i RiksgäldsContoret. Då det icke lärer få antagas, att det skulle bero af Herrar Fuilmägtige, att, såsom gällande för deras gemensamma åtgärder, »nse hvilkendera AnsvarighetsLagen, som för tillfället kan passa, och dessutom deras så väsendteliga skiljaktighet utesluter bådas tillämplighet till andra än hvartdera Verkets Fullmägtiges enskilda befattningar, så förfaller allt deraf hämtadt stöd för en del Herrar Fullmägtiges åtgärd, att här handla i någres frånvaro. Lika litet kan ock det af BancoUtskottet vid förra Riksdagen utfärdade Reglemente anses, i förevarande fall, lända till efterrättelse, enär det samma tillkommit utan Riksens Ständers kunskap och medverkan och dessutom icke kunde vara af RiksgäldsContorets Fullmägtige officielt kändt. Om det således år bevisadt, att den vidtagne åtgärden icke i behörig ordning tillkom* mit återstår att undersöka, huruvida, i det fall, sorn nu inträffat, att Justitieombudsmannen med döden afgått under loppet sr den Riksdag. då han blifvit vald, Riksens Ständer sjelf, ve äga vidtaga de åtgärder, som för elen upp* komne ledighetens fyllande erfordras, eller om 196 Den 5o September J. m. de skola anses för sådant fall vara rättigheten dertill betagne. Härvid förekommer, att RegeringsFormen i dess 96, 97 och 98 §.
En annan talare lärer, efter hvad jag hört, upfattat mina ord så, som om jag hade yttrat, alt det skulle ifrågasättas en skarfning af den omnämnde Köping-Hult-jernvägen, och alt mill yttrande skulle varit behöfligt såsom utgörande en förklaring öfver hvad som i denna punkt vore Regeringens mening. Jag skulle icke hafva den djerfhelen att vilja uplräda såsom tolkare af K. M:s mening, derest densamma icke vore offentligen uttalad, men då ordalydelsen finnes för en hvar att granska i K. M:s Nåd. Propos., så kan ett uprepande af de ord, som deruti finnas, icke anses förmätet hvarken af mig eller .af någon annan. Jag har erinrat emot StatsUtsk:s recit i 7:de punkten, der det står: ”Beträffande den af K. M. i Nåder föreslagna fortsättningen af jernvägen emellan Köping och Hult” etc., att denna recit icke vore fullt trogen, emedan K. M. icke har nyttjat ett sådant uttryck, utan i Proposm talas om anläggning af en jernväg emellan Slockholm och Götheborg. Det kunde ej härvid komma i fråga att göra något förslag i afseende på det stycke af denna väg, som ligger emellan Köping och Hult, emedan beslut derom redan förut var fatladt. Sedan jag hade ordet, har fråga här blifvit väckt om en jernväg, hvarom icke något förekommer i StatsUtsk:s nu föredragna Betänk., nemi. om en jernväg emellan Malmö och Jönköping, och dervid har mycket talats om hvilken som försenade företrädet, deuna jernväg eller den s. k. vestra stambanan. Att den förstnämnde jernvägen äfven ådragit sig Regeringens synnerliga upmärksambet 268 Den 23 September e. m. finnes uttryckligen omtaladl i K. M:s Nåd.
I förra fallet hade ej en sådan rubbning ägt rum i enskifta förhållanden, som genom Bancosedlarnes fall. I följd af livad jag och flere anfört emot den föreslagne lagen, anhåller jag, att vi måtte få proposition till bifall eller afslag å någon Baucolags stiftande. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedtj Gustaf: Jag uppträder icke här för att försvara ordalydelsen i den af de förenade Utskotten föreslagne lag; tvärtom hoppas jag, att under öfverläggningen derom flere betydliga jemkningar må kunna tillvägabringas; men jag uppträder endast för att förena mig med de Talare, som motsatt sig Friherre Cederströms yrkande, att den ej 86 Den 13 J a n u a r i i f. m. skulle vara behöflig. Jag tror att denna lag ligger i sakens natur, och är en nödvändig följd af den myntbestämningslag, som är antagen. Friherre Cederström har anfört, att Konungens tillsyn öfver Banken synes honom oriktig, och att det var den tillsyn deröfver, som förr var Konungen lemnad, hvilken 1809 förorsakade 72 §. RegeringsFormen, som han anser tydlig i afseende på Rikets Ständers rätt att förvalta Banken. Det står likväl icke Stjrelsej utan Förvaltning. Mig torde derföre tillåtas, att, i afseende på förevarande ämne, öfvergå till det historiska.
Då Stats-Utskottet nu får för Rikets Ständer anmäla Fullmäktiges i Riksgäldskontoret sålunda gjorda framställning, anser sig Utskottet böra yttra, alt Utskottet instämmer i de af Fullmäktige uttalade åsigter i fråga om en vid nuvarande tidsomständigheter företagen uppsägning lill inlösen af Hypotheks-föreningarnes, Riksgälds-kontoret tillhöriga, obligationer, eller desammas offentliga utbjudning till allmän försäljning;^ och som Utskottet för närvarande icke finner anledning att, — med hänsigt till verkställigheten af den upplåning, hvilken, för fullgörandet af ulbetalningarne å meranämnde kreditiv, måste af Riksgälds-kontoret företagas, samt ränteoch öfriga betalningsvilkoren för de obligationer, som härvid komma att af detta verk utgifvas, -—- föreslå någon förändring i hittills gällande stadganden, angående upplånandet af de för Riksgälds-kontorets utgifter erforderlige medel; så och med tilläggande af den upplysning, att, enligt den af Riksgälds-kontorets Kommissariat sednast, eller den Usta innevarande manad, till Fullmäktige afgifna kassa-rapport, kontorets då innestående behållning å dess egentliga inkomstoch utgifts-räkriing i Rikets Ständers Bank utgjorde 227,406 R:dr 43 sk. 7 rst., får Utskottet tillstyrka, att Fullmäktiges i Riksgälds-kontoret här ofvan införda framställning, i afseeude å ej mindre den i åberopade reglementes §. föreskrifna uppsägning eller försäljning af de för Riksgälds-kontorets räkning uppköpta obligationer, än upplåningen af de medel, sorn erfordras för nu ifrågavarande utbetalningar, måtte varda af Rikets Ständer bifallen. Stockholm den 6 Mars 1854. Reservation af herr C. Hörnstein. STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 66. 1 Ank. till Exp.-Utsk. d. 18 Mars 1884, kl. 9 f. m.
Nej, jemte eli eller annat Ja; hvarefter Utskis förslag bifölls med den af Hr von Hartmansdorff föreslagna förändring. 7:de punkten, ang:de Banko-Reglem:ts 121 §. Bifölls. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-, samt Allm. Besv. o. Ekon.- Utskis d. 21 och 28 sistl. Juni på bordet lagda Betänk. JVs 5, i ani. af väckte frågor om förändring eller förklaring af gällande stadganden, angide skyldighet att bygga och underhålla prestgård, tingshus och häradsfängelse. Ånyo föredrogs Serskildta Utskis d. 22 och 28 sisth Juni på bordel lagda Betänk. JU 10, i anledn. af väckt motion om inställande af pressjäst-beredning i sammanhang med bränvinstillverkning, under innevaride år. Frih. Cederström, Rud.i Den varsamhet, Serskildta Utsk. ådagalagt vid behandlingen af denna motion, förtjenar visserligen mycken aktning så till vida, som Utskis betänksamhet grundar sig på farhågan, dels att genom det vidsträcktare omfattande af motionen träda formerne för nära, dels att icke med nog vördnad bemöta högsta statsmaktens tillgörande i ämnet. Jag delar sådane åsigter, som ledt Utsk., och anser angeläget, att, med ali sjelfständighet i karakteren, visa den högsta myndigbeteu tillbörlig vördnad; mendet Den 1 Juli. 29 förefaller mig, som hade Ulsk. i dessa bemödanden galt utom befogenhetens gränsor. Hvad beträffar den formella svårigheten Utsk. haft att öfvervinna, så ock då motionen väcktes inom PresteSt., lärer nämnde Stånds talman icke hafva underlåtit, alt vägra remiss pä en så beskaffad motion, derest den innefattat nånot mot den 90 § Reg.F. stridande. Jag vill således trygga mig vid deD upfatlning, som hos ett RiksSl. och dess talman gjort sig gällande.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, rörande ett, på RikeLs Ständers begäran, ntarbeladt förslag till en Låneinrättning till understöd för Bergsm an na handtering en i Riket; Gifven den 8 Mars 1834. Från Vä llofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos å nyo följande StåtsUtskottets Utlåtanden, nemligen N:o 19, angående afskrifning och eftergift af RiksgäldsContorets hos GöthaCanalBolag egande fordringar, samt räntas godtgörande å de utaf Bolagets insättningar uti RiksgäldsContoret derstädes innehållne medel, till säkerhet för fullbordande af återstående arbeten i liamnbyggnadsväg, äfvensom CaöalDirectionens hemställan om förskott utaf sistnämnde medel till utförande af ett hamnbyggnadsarbete vid Mern; Återremitterades. N:o 20, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å ÖfverCommissarien Öijers underdåniga ansökning, att, vid afskedstagande!, få å allmänna indragningsstaten uppbära sin nu inneliafvande lön såsom pension; Bifölls; och N:o 21, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, angående grunden för lig viden af nu mera aflidne Pastorn, Doctor Collins lönefordran; Bifölls. S. D. Föredrogs Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer af den 22 sistlidne Februarii, angående ifrågaställd utvidgning af Götheborgs Spinnhus; Lades till handlingarne; af den 8 dennes angående förhållandet med Indelte InfanteriRegementenas Beklädnadsmedel: Remitterades lill StatsUtskottet; af den 8 dennes, rörande ett på Rikets Ständers begäran utarbc Bih. till R. St. Utdr. d. i April 1834* ta dt förslag till en Låneinrättning till understöd för Bergsmanshandteringen i Riket; Bemitterades lill Allmänna Besvärsoch OeconomieTJtskotfeti S.
Då värdet af ättika beror af dess styrka eller med andra ord dess halt af ättiksyrehydrat, så att t. ex. 10 procents ättika är värd dubbelt mot 5 procents, så skulle otvifvelaktigt den rättvisaste förtullning åstadkommas, om tull bestämdes för hvarje skålpund ättiksyrehydrat, sorn den införtullade varan innehåller, på samma sätt, som bränvin erlägger tull för hvarje //. ren alkohol. En sådan förtullning efter ättikans styrka afråder dock Professor Edlund. Ehuru, såsom han utlåter sig, .”syrehalten i en blandning af ättiksyra och vatten, hvil”ken icke innehåller några främmande ämnen, som märkbart inverka på blandningens specifika vigt, angifves med tillräcklig noggrannhet af areometern” befarar han att ”om tullsatscn bestämmes efter ättikans styrka, sådan den angifves ”af areometern, så kommer den ättika, som importeras, utan tvifvel att blandas ”med alkohol, emedan ättikans skenbara, genom areometern bestämda styrka derigenom blir mindre. En sådan förfalskning kan endast i det fall med areome”tern upptäckas, då tillsatsen af alkohol är så stor, att blandningens specifika vigt ”är mindre än vattnets.” Nämnde Vetenskapsman tillstyrker derför ”att låta ”ali ättika förtullas lika, hvarvid tullsatsen torde höra bestämmas så, att den svarar ”mot importerad ättika af starkaste slaget." Hvilket detta starkaste slag är, eller huru tullsatsen derå bör bestämmas, omnämner ej bemälde Professor, emedan han ej derom blifvit rådfrågad.
1059 runi för brott; att de-, sorn begagna sig af Bysättningsrätten, äro till största delen Procentare-, hvilka; efter att hafva gifvit valuta knapt till två tredjedelar för en skuldsedel, söka, 'genom detta tvångsmedel; utprässå eil ytterligare bckrande vinst af hög ränta; att bysättning ej bidrager till Utkräfvändé af betalning kos en oförmögen Gäldenär, enär det än mera urståiidsätter honom, att genott! omtanka och arbete go* ra rätt för sig, samt tillskyndar Borgenären och Staten kostnad i och med detsamma galdenären bringas i förderf; att bysättning, såsom medel i fordringsegarens hand, att tillfredsssälla sill harm och hämd lystnad, innefattat en obillig grymhet; att i denna tid af allmän förlägenhet är lättare att uttala äii efterlefva deii regelil; att man bör akta sig för procentare oell betala sin skuld å förfallodagen; att den ilf Herr Hammarsköld föreslagne Lagförändringen ej borde hafva retroactiv verkan teller sträcka sig till redan Utgifne skuldförbindelser : 2:0 Herr G. Grönhn^em Memorial deruti, bland annat, hvaröfver särskildt Betänkande redan är meddelt, tillstyrkeS; att enär bysättning är eli obillig bestraffning, då låntagaren af oförsedde händelser kommit på obestånd och aldrig med uppsåt velat försumma sin skulds gäldande; och anledning följaktligen icke är, att genom bysattning kunna framlocka dolda skatter; bör Domaren i executiva mål liaf - Iö?o Lagutskottett Bttänkanden'. va magt, att från hysättning beskydda dell, som, enligt all sannolikhet, hvarken uppsåtligen velat skada sine Borgenärer eller har undangömde tillgångar: 3:o Den del af Herr Grefve Hårds, den 2/ sisth Februnr ii afgifne Memorial, deruti yttras: ”9:0 Hvad bysättlrfxig—angår är jag långt ifrån att tillstyrka dess afskaffande.
Riksdags-Ordningen föreski ifver, uti memorial N:o 77 af Stats-Utskottet anmäld anledning till anmärkning emot Stats-Rådet och Föredraganden för Handelsoch Finans-Ärendena. S. D. Lades till handlingarne Constitutions-Utskotlets den 22 dennes på bordet lagda memorial N:o 9, med uppgift å de af samtlige Riks-Stånden godkände Grundlags-ändrings förslag. Från Ilögvörd. Preste-Ståndet, S. D. Sun Kongl. Maj:t i Nåder förunnat Biskopen, m. m. Doctor Nibelius tillstånd att under en tid af Irenne veckor, från den 27 dennes räknad, från Riksdagen afresa, har denne dag utsedd blifvit att för samma tid som Ledamot af Constitutions-Utskottet inträda Biskopen m. m. Agardh, och sorn Ståndet beviljat Prosten Bergqvist 14 dagars permission, från den 24 dennes räknad, har till Ledamot af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet i hans ställe, under frånvaron, utsedd blifvit Prosten Lahng, dertill de ock, "enom Proloeolls Utdrag, legitimeras skulle. S. D. Beslöt Ståndet, för sin del, det skall, på sätt 97 §. Regerings-For - 222 Prot. XJtdr. d. 25 April 1840. men och 63 §. Riksdags-Ordningen bestämma, val till Rikets Ständers Justitise-Om budsm an anställas Onsdagen den 6 nästkommande Maj. Och skulle, hvad Ståndet, sålunda för sin del, förklarat, respective MedStånden, genom Protocolls-Utdrag, meddelad t varda. S. D. Föredrogs Stats-Utskottets memorial N:o 77, med anmärkningsanledning mot Stats-Rådet och Föredraganden för Handelsoch Finans-Ärendena, hvarom remiss begärdes till Constitutions-Utskottet. Remissen beviljades.
Det är Kongl. Brefvet till Uommercecollegium den 4 Februari 1766 om brottsligas dömande till arbete pa spinnhuset i stockholm; uti hvilket nådiga Bref särskildt, för hufvudstaden stadgas, det Domstolarne måge hafva frihet att jemte straffets utsättande efter lag döma brottsliga personer, hvilka beträdas med itererad tjufnad, eller för någon grof vanart andra gången skola lida straff, på längre eller kortare lid, efter brottets och personens egenskap, till arbete på Spinnhuset bär i staden. Huruvida en sådan förhöjning i straff, som här tillätes särskildt lör hufvudstaden, ka*1 företrädesvis der vara af nöden, är måhända icke lätt att algöra. Jag hör endast anmarka, att i brist af full visshet, huru härmed förhåller sig, också fullgiltig grund saknas för en lagstiftning, som stadgar ett så beskalfadt undantag. Men om ock en sådan undantagslag i or hufvudstaden må anses nödig; så vore det, efter min tanka, dock alltid olämpligt, lörst och främst att hvarken bestämma måttet af det stralf, som kan ådömas, eller ens sjelfva brottets art och beskaffenhet, som skall bestraffas, utan låta benämningen grof vanart amandas elter godtfinnande på huru skiljaktiga arter af vanart sorn helst, och dessutom att öfverlemna åt domarens välbehag, antingen han vill använda det tillatna stratlet eller icke.