Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Räkenskaperna hafva icke föranledt till någon erinran från Revisorernes sida, och befunnos vid anställd inventering säkerhetshandlingarne i behörig ordning. Kongl. Bibliotheket. Af räkenskaperna, sorn i Kongl. Kammarrätten granskats för år 1848 utan och för år 1849 med, anmärkning, inhemtas följande: »eliet. år 1848. år 1849. Balans från föregående året: — Uppbörd: — Credit. Utgifter: lör inköpta böcker m. m 8,098: 20. — 8,061: 35. 192 — Balans till påföljande äret: — Till någon erinran från llevisorernes sida hafva dessa räkenskaper icke föranledt. Kongl. Theatern. Räkenskaperna för spelåren 1848—1849 och 1849—1850 hafva blifvit i Kongl. Kammarrätten granskade, för det förra spelåret utan, och för det sednare »werfanmärkning. Debet. Balans från föregående året: Tillgångar Spelår e t från och med den från och med den 1 Juli 1848 till 1 Juli 1849 till »amma tid 1849. samma tid 1850. 586: 8. 4. Uppbörd: Årligt bidrag af H. M. Konungen 40,000: Statsanslag 6,000: Recettmedel - 92,497: 37. 4. Extra inkomster af konserter, extra recetter m. m. 436: 42. Balans till påföljande året: Skulder ' - 12,000: — 12,000: Credit. v Balans från föregående året: Aflöning till Balans till påföljande året: Revisorerne hafva härvid icke funnit något att erinra. Kongl. Serafimerordens-gillet. (Allmänna hospitalsoch barnhusfonden.) Räkenskaperna, som blifvit i Kongl. Kammarrätten granskade för båda revisionsaren utan anmärkning, utvisa: Debet. år 4S-Ä8. år 18419. Balans från föregående året: Uppbörd:
Då enskild egendoms (Bys) behof och beqvämlighet gör rätt till väg för att åtkomma vatten, kyrka, qvarn, landsväg m m.; då millioner arbetsdagar och Riksdaler användas och uppoffras på nya canaler och nya vägar, då den sanningen är onekelig: att möjlighet af och lätthet i comtr.unicationer mäst af allt befordrar näringars lif och rörelse i landet; du kan ingen tvekan uppstå om rättheten och gagnet af den åtgärd, som bevarar eller gör begagnbara de communicationsutvägar naturen så ömnigt gifvit vårt land, men som ännu äro för få och för mycket beroende af enskildt välbehag, för att vara gagnelige i den mån de kunna och böra det i ett samhälle, där det enskildta välbehaget bör vika för vigten af rätt och gagn, båda bevarade då full ersättning betager all annan möjlighet till enskildt lidande än den sorn beror på enskildta godtycket, hvars af lynne m. m. beroende speciella yttringar ej må äga kraft att motverka statens ändamål. Jag anhåller att detta memorial om en lag som på alla för varu-transport nödige vägar lämpar allmänna lagens stadgande i 25 Cap. 1 §• ByggningaBalken om landsvägar, må var; da till Riksens Ständers Lagutskott remitteradt, samt föreslår vördsammast följande tillägg tili samma x §.: ■T_.. 712 Den 24 Februarii. ”Samma lag galle äfven får våg till hamn, lastplats, varu-nederlagsplats , samte. mellan segelleder, båtleder och floitleder; åf. vensar,1 för våg till alla sådane stallen der varors forning kan vara af angelägenhet” N:0 II.' Herr Cederschjöld} Pehr Gustaf: År 1810 anslogo Riksens Ständer 5^* R:dr årligen, för att genom stipendier vid Urdversiteterna uppmuntra dem, som vilja blifva Präster, att tillika studera medicin. Dennas så högst välmenta åtgärd kunde då vara af behofvet påkallad, och man syntes berättigad alt deraf vänta de mäst välgörande verkningar.
t Då i Rätteg.-B:n, mig veterligen, ej finnes något lagrum - Den i Mars c. m. 1:29 liim, sorn kan gifva anledning till denna allmänt antagna godtyckliga praxis, förmodar jag densamma vara tillkomi men i följd af en jemnförelse med 2 J. 2 Cap. Utsökn.-B:n, ■ enligt hvilket stadgande, sådant det oförändradt finnes i 1734 års lag, sökanden borde låta den, som söktes, men ej mötte å föreskrifven tid, få kunskap om det uppskofsbeslut, 1 hvilket i sådant fall meddelades. Ålen jag får härvid anmärka, att det torde vara betänkligt analogisera sig till former, som äro strictissimi juris, och att dessutom samma §, genom K. Föroidn. d. 29 Nov. 1823, blifvit sålunda ^ förändrad, att i fall den, som sökes, ej möter inom förelagd tid, njuter sökanden rätt efter de skäl, han uppter. Genom ofvannämda allmänna praxis försvåras rättegången betydligt för käranden. Han måste ofta resa långt och vidt omkring för att träffa svaranden; och skulle det icke 1 lyckas honom, beredes derigenom ytterligare uppskof, utan att saken derföre kommer närmare afgörandet. En tredskande part understödjes genom denna praxis betydligen i bemödandet att uppehålla rättegången. Jag befarar, att LagUtsk., till hvilket denna motion lärer komma att remitteras, möjligen skulle kunna yttra, att som lagen med afseende å förevarande fråga vore tydlig och klar, larfvades icke någon förklaring deraf. Sjelfva olikheten, som, enligt hvad jag ofvan anfört, äger rum vid tillämpningen, tyckes visa, att, 0111 ock lagen är tydlig och klar i sig, bestämd förklaring deraf i berörde afseende dock vore af nöden för underdomare. Dessutom lärer fråga om lagens rätta tillämpning i detta fall icke kunna på annan väg väckas eller afgöras, enär beslut derom ej kunna annorlunda än med hufvudsaken öfverklagas, och någon l ättelse deraf då ej kan meddelas.
ET FINNES ett bedröfligt stort antal kvinnor och flickor, hvilka framsläpa sina dagar utan nytta för sig och sina anhöriga, själfva utan all lefnadsglädje och förbittrande lifvet för sin omgifning, just emedan de hafva försummat att från första början bekämpa sina nerver, hvilka nu blifvit deras tyranner. Därför, kära läsarinna, låt icke ditt sinne nedtryckas, när du någon gång plågas af hufvudvärk eller något liknande ondt; tänk icke, att du genast måste gå och lägga dig eller anbefalla de dina den största tystnad och stillhet; ty lika nödvändig som en omsorgsfull vård är o m den, som verkligen är allvarsamt och svårt sjuk, lika fördärfligt verka alla den ömma vårdens medel, använda vid den lätta opasslighet, som brukar hemsöka oss litet då och då, men hvilken vi mycket väl skulle kunna öfvervinna, om vi endast modigt kämpade emot den. Söka vi komma ifrån tankarna på en sådan liten opasslighet genom att ägna oss åt husliga göromåL uppfriska vi oss genom en stärkande promenad i det fria, besöka vi en fattig sjukling, hvilkens smärtor mången gång kanske kvalfullt skärpas genom de bittraste umbäranden, då måste vi blygas för att hafva låtit våra i jämförelse härmed så oändligt små lidanden nedtynga oss så fullständigt. Hvilket stånd du än må tillhöra, o m du är förnäm eller ringa, moder eller dotter, så behöfva din man, dina barn, dina föräldrar och systrar din omsorg och kärlek; alla hafva, de rätt till dina tjänster på ett eller annat sätt. Kan du då af hela din friska kraft ägna dig åt dem, när du vid det allra ringaste obehag klagar: » Ack, mina nerver! », drager dig tillI D U N 1899. baka och hängifver dig åt sysslolösheten eller ock utför dina plikter med en håglös, surmulen m i n? Framför allt är det en fast och ihärdig vilja, hvilken skall hjälpa oss att icke blifva ett offer för de sorgliga förhållanden, som ofvan i korthet antydts, en fast vilja samt därjämte medvetandet o m Guds välsignelse för en god och nyttig gärning.
Veka känslor — hårda Hvad Erny skall tycka, att jag är dum!) Men jag tror visst ej, att det låter fult, hvarken för den, det gäller, eller för den, som kan förstå känslan. Det är kärlekens språk, långt, långt ifrån bokstafsriktigt och rätt, men ack, så ljuft! Allt urartar j u här i världen, så ock detta: » Pjollerspråket » varar för länge, talas för ofta, blir en v a n a; det får det ej, däremot skola vi gemensamt strida. Ty ingen kan vara mer rädd för ett i allmänhet slarfvigt uttal af vårt vackra, kraftiga språk än jag; men snälla Erny, ibland, så där! Hör ej alltid på » kärleksspråket » med så bittra tankar och stor afsky! När känslorna bli för varma, då äro somliga konsonanter för hårda. När lilla moster kan tycka sä, hvad skola dä ej hela världens mammor tycka! Aina. Färgaretyranni. Hos en känd skönfärgare i hufvudstaden inlämnades för en tid sedan en hvit ylleklädning, som var ny och endast en gång användts, nämligen som bruddräkt. I butiken utvaldes en lämplig ljus färgnyans. Färgningen blef emellertid ojämn. Ännu sämre blef omfärgningen, ity att lifvets färg, för öfrigt mycket obehaglig, alldeles skilde sig från kjolens. Då en Iredje omfärgning dels ansågs skadlig för tygets hållbarhet, dels i öfrigt ändamålslös, vägrades tillåtelse därtill, och man vände sig till fabrikören med anhållan om öfverenskommelse om någon ersättning för den fördärfvade dräkten samt färgningsafgiftens återfående. Fabrikören vägrar hvarje uppgörelse och färgar i stället på eget bevåg och efter egen smak om tyget i någon slags tegelröd färg och anser sig härmed hafva uppfyllt allan rättfärdighet. Då hvarje rättslig åtgärd i dylikt fall torde vara lönlös torde ej en varning till Iduns läsarinnor vara ur vägen att betänka sig mer än en gång, innan de lämna präktiga klädningar till färgning åt personer, som ej ens be om ursäkt för, än mindre godtgöra sitt slarf. E. H.
» 5;te dito 2. 225 — » Gfle dito 1. 120 — » 7:de dito 1. 100 — Summa 1,016. 427,962: 50. — 113 — I afseende å det utaf Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag till fyllnadspensioner iåt Arméens befäl anvisade kreditiv af 150,000 R:dr R:mt årligen, lemnar deröfver upprättad särskild räkenskap följande redovisning: Debet. Uppbörd: Stats-anslag 150,000: — Summa 150,000: — Credit. Utgifter: Balans till år 1859: Behållning, efter afdrag af skulder, 137,321: 56. — Under revisions-året hafva 49 pensionärer af detta kreditiv undfått pensionsfyllnad med ett sammanräknadt belopp af 12,675 R:dr 44 öre, så att å kreditivet vid årets slut till påföljande år återstod ett öfverskott, utöfver 1858 års pensionsuteift, af 137,324 R:dr 56 öre. Redogörelsen för det under Direktionens öfver Arméens Pensionskassa förvaltning ställda stats-anslag för pensionering af militära embetsoch tjenstemäns jemte underofficerares enkor och barn har i Kongl. Kammar-rätten undergått granskning utan anmärkning, utvisande denna räkenskap följande förhållande: Debet. Balans från år 1857: Credit. Utgifter: Balans till år 1859: Kontant behållning — 11,046: 36. På grund af från Arméens sednast församlade Fullmäktige Direktionen meddelad föreskrift, har följande utredning blifvit Revisorerne delgifven: (Se bilagan Litt. Q.) § 2. Någon anmärkning vid dessa räkenskaper har hos Revisorerne icke förekommit. Amiralitets-krigsmans-kassan. Rikets Ständers nu församlade Revisorer hafva fått sig tillställde de af Direktionen för denna kassa aflemnade utdrag af räkenskaperna för revisions-året, hvaraf inhemtas följande förhållande med inkomster och utgifter: Pensions-fonden. Inkomster:
Så vidt ämnet lämpar sig för denna berättelse är det redan ultömdt och blifver alltså icke här vidrört; det allenast må nämnas, att af de till ett antal af 64 uppräknade större landtegendomarne, deraf 8 äro Fideikommisser i adelige ätter, flertalet ännu tillhöra Frälse-ståndet, ehuru de så kallade Theliska godsen till större delen blifvit a fy 11 ra de till bönder, äfvensom ytterligare någon del af fideikommiss-egendomen Wästanå, till betäckande af inleeknad gäld och säteriet Håkantorp frivilligt blifvit försålde, det sednare helt och hållet till bönder. Såsom ett tillägg till föregående berättelser om Länets historiska märkvärdigheter bör likväl nämnas, att genom medel, insamlade i orten, restes år 1842 i Rogberga socken etl monument, till minne af en fäktning under kriget med Dannemark år 1611, då en del af den, under Danska Generalen Gaddes befäl, vid Dunkahallar stående här gjorde ett infall i nämnde socken, men mötte ett o vän la dt kraftigt motstånd af ortens manbara befolkning, som samlat sig under Skogvaktaren '”Michels i Thenhult” anförande; och skall den fientliga slröfkorpsen blifvit helt och hållet nedgjord. Monumentet beslår af en i ett kummel upprest stor granitsten, med inskrift: Jr 1611 x-° blef i denna trakt en Dansk Krigshär slagen af Tveta härads allmoge, anförd af Skogvaktaren Michel i Thenhult. Denna minnesvärd restes år 1842. Neliem. 4 k. 14 v. Länet är indelad t i nio» härader och tre släder. Ekonomi, polis och 5 uppbörd handhafvas oell förvaltas, under Landshöfdingen, af 6 Kronofogdar, 6 Häradsskrifvare och 22 Länsmän, Lagskipningen ulöfvas af 5 Häradshöfdingar, 3 Rådstufvu-rätter och 1 Kämnärs-rätt. Till Calmare Läns och Ölands Lagsaga lyda 5 härader och till Tio häraders Lagsaga 4.
Byggr »unga-Balken, att det mä wara öppet för hwar och en delägare uti upprättade Brandstodöförenin. gar i Landsorterne, att derifrån afsäga sig, och inga uti allmänna Brandförsäkrings-fonden; och fa Utskotten öfwer detta ämne wördjamt afgifwa följande Betänkande: Lagens bud i 242 Capiclet s och 6 §.§. Byggnings-Balken, att Brandstod af HäradSboer bör gifwas, och föreningar om Letz belopp upprättas, leder sin upprinnelse derifrån, att någon sadan allman inrättning dä icke war känd; hwarigenom de, som lidit brandstads, derföre kunde erhälla ersättning, och det owillkorliga uti stad, gandet att gifwa, grundat pä den i 4-de K. samma Capitel bestärnde rättighet, att fä brandstod, torde hafwa harledt sig frän den kända sanning, att, ehwad den, som brandstads lidit, ingått uti en sadan förening eller ej, war hans anjpräk pä nägot understöd likwak grundat pä hans behof deraf. Lag, stiftaren, som säledeS förutsett, att Grannar alltid skulle beswaras med understöd ät den, som lidir Bihang. N:o roa. brand - r6,s Den »z Juli». brandssada, har alitsa föressrifwit detta understöd såsom en allman skyldighet. Utskotten styrkeö desto snarare i den öfwertygelfe, alt anledningarne till Lagstiftarens bud warit sadane, som endast Sätesoch Ladugärdar, samt Presteaardar blifwit fritagne fran den owillkorliga skyldigheten, att i detza föreningar inga, och delta af den anledning, att ägare tili de förre gemenligen arv af den förmögenhet, att något understöd af deni icke begäres, och innchafwarne as de sednare fa de fleste af fine hus uppbyggde af Församlingarne, med undantag af wista orter. Da genom Kongl. Kungörelsen des rf April ,?rr, och Kongl.
Varande uti Preste-Ståndet vid samma titel erinradt, att der saknas anslaget för befrämjande i allmänhet af jordbruk och laridtmannamäringen, hvarjemte fråga ansetts kunna uppstå, huruvida anslagen till undervisnings-anstalter för jordbruk, för slöjderna, för handel och sjöfart samt för bergsbruket rätteligen blifvit hänförda till denna titel; men att åtminstone -anslaget för Navigations-skolorne torde böra ställas under Sjö-> förs vars-Departementets ad ministration. Hvad angår de serskildta anslags-titlarnes upptagande å hvarje Hafvmd-Titel, har i allmänhet den ordning blifvit följd, hvaruti de äldre anslagen hittills varit å hvarje Titel uppförde. Utskottet vill visserligen icke bestrida, det möjligen, på sätt anmärkt blifvit, en mera systematisk ordning skulle kunna tillvägabringas; men då sjelfva fördelningen af ärendena emellan hvarje Departement ännu icke torde kunna anses definitivt afgjord, utan förändringar deruti tilläfventyrs innan nästa Riksdag kunna ifrågakomma, torde lämpligast vara, att å Styrelsens sida då föreslås deli uppställning, hvartill dåvarande förhållanden, i hänseende till förvaltningsbestyrens fördelning, kunna föranleda* Stats-Utskoitets VHatande, N:o 487. 3 Att rubriken: befrämjande i allmänhet af jordbruk ocb landtmanna-näringen, icke förekommer å 6:le Hufvud-Titeln, är en följd deraf, att något anslag under sådan titel numera, efter den af Utskottet föreslagna och af Rikets Ständer godkända fördelning af egde Hufvud-Titeln, icke finnes anvisadt.
Sparre har med sin vanliga öratoriska skicklighet tagit kronans och åboernas försvar, och han har äfven haft godheten underrätta K. o. Ad. om åtskiiliga förhållanden, som, till stöd för hans åsigt, blifvit af Stats-Utsk:t vid 1844—45 års riksdag framlagd e och hvilka den ädle Gr:n anser tydligen ådagalägga riktigheten af hans påstående att hemmanen ej voro kyrkan, utan staten tillhöriga. Men Gr. Sparre hade väl bort, för att sätta R. o. Ad. i tillfälle att med någon noggrannhet bedöma frågan, upläsa Betänk:t i sin helhet och ej blott anföra några fragmenter derur. Jag skall i stället för den värde Gr:n söka rätta detta fel. Utsk:ts Utlåt, slutar nemi. som följer: »Utom dessa i de vidlyftiga handlingarne förekommande omständigheter, dem Utsk:t ansett sig böra för frågans fullständiga skärskådande här införa, hafva, under ärendets behandling inom Utak:t företett sig åtskilliga andra förhållanden, som gifvit Utsk:t ani. att till en viss grad ifrågasätta fullständigheten af den utredning, de i målet hörde embetsmyndigheter åstadkommit. Så är bland annat uplyst, att Konung Christian den lV:s recess gällde som författning för hela Danska området, hvartill Halland den tiden jemväl hörde.
Banko, borde af Kongl. Stats-kontoret till Riksgälds-kontoret öfverlemnas, i den mån tillgång dertill kunde beredas, utan åsidosättande af de utgifter, hvilka Statsverket genom Riksstaten fått sig ålagdt bestrida. Genom de särskilda tillgångar, som, enligt de i sammanhang med sednaste stats-reglering af Rikets Ständer fattade beslut, skulle till Riksgälds-kontoret öfverlemnas och uti nu gällande reglementes 215, 216 och 218 §§ finnas uppräknade, har detta Verk dels kommit i åtnjutande af och dels i den sednast uppgjorda öfverskottsliqviden fått sig tillgodoberäknade följande summor, nemligen: l:o) det belopp, 73,037 R:dr 33 öre, som den, genom vakans-afgifter för tillkomna nya båtsmansrotar, under åren 1835—1857 samlade fond utgjorde; 2:o) de reserverade besparingarne, 69,175 R:dr 66 öre, å det fordna anslaget till emeriti-löner vid elementar-läroverken. 5:o) 4,109 R:dr 27 öre för exproprierad jord, tillhörande den till Landshöfdingens i Örebro län aflöning anslagna lägenheten Alnängarne. Deremot hafva de af Rikets Ständer Riksgälds-kontoret tillerkända besparingarne å reservations-anslaget till förhöjd betalning för dag-portioner vid indelta regementenas marscher till och från mötena samt å anslaget till befästnings-arbetena vid Carlsten ännu icke blifvit till detta Verk aflemnade eller detsamma godtgjorda. —. Stats-Utskollets Memorial N:o 3. 35 Någon inbetalning till Riksgälds-kontoret af den i reglementets 221 g uppgifna köpeskilling för den fordna hofbageri-egendomen vid Regeringsgatan har ej heller under den efter sednaste riksdag förllutna tid blifvit verkställd; och lika litet hafva under denna tid några medel hit influtit till följd af den vilkorliga försäljningen af de för vattenledningen lill Carlskrona för liera år tillbaka uppköpta jernrör och öfrige materialier.
Andersson varande å denna balans, som blifvit af Kongl. Kammar-rätten till nyssnämnde belopp fastställd, under den 12 Januari 1857 af betalde 500 R:dr, det belopp, hvarför Anderssons löftesmän iklädt sig ansvar. Beträffande Fångvårds-styrelsens fordran hos aflidne redogöraren vid straffoch arbetsfängelset å Norrmalm A. Wallbergs sterbhus, anfördes uti seduaste revisionsberättelse, att denna fordran, som vid slutet af år 1853 utgjorde 17,739: 35. 5., blifvit under påföljande 2:ne år genom inbetalning! af 570: 19. 4. minskad till ett belopp af 17,169 R:dr 16 sk. 1 r:st. Genom utslag af den 26 November 1856 har Kongl. Kammarrätten förordnat om afskrifning af berörde fordran, som dock i utslaget uppgifves till ett belopp af 17,729 R:dr 8 sk. 10 r:st.; hvaremot uti 1857 års revisions-berättelse, vid relationen om Kongl. Kammar-rättens aktorats-räkning, det på grund af samma utslag afskrifna beloppet upptages till 15,494 R:dr 14 sk. 4 r:st.; och hafva Revisorerne nu, vid granskningen af straffoch arbets-fängelsets å Norrmalm hufvudbok för revisionsåret, funnit, att ifrågavarande fordran uti denna räkenskap är, under åberopande af Kongl. Kammar-rättens utslag, afskrifven med hela det belopp, hvartill densamma år 1853 uppgick, nemligen 17,739 R:dr 35 sk. 5 r:st.
Men skall läroverket kunna hoppas att hos allmogen väcka fullt förtroende, fordras såsom oeftergifligt vilkor, att det inom sig sjelft skall kunna meddela en undervisning, som i framtiden tillåter lärjungarne fritt val af sitt vitse genus. Den närvarande, på stat uppförda lärarepersonalen vid läroverket utgöres af rektor, som med dertill fulltygad kompetens undervisar i latin oah grekiska inom de högsta klasserna; tvänne lektorer, den ena i mathematik, den andra i lefvande språk, samt sju kolleger. Med denna lärarestyrka har undervisningen under sednaste år nöjaktigt kunnat bedrifvas fullständigt på begge bildningslinierna, utan att någon öfveransträngning för lärarne kommit i fråga. Men då rektor är tillförordnad endast för en tid af fem år och hans plats icke alltid kan supponeras erhålla en för bibringande af klassisk undervisning kompetent innehafvare, då dertill det nuvarande exceptionsförhållandet i afseende på undervisningen inom de begge högsta klasserna icke längre hör såsom ett sådant existera, får jag på ofvan utvecklade skäl och grunder anhålla, att Rikets Höglofliga Ständer måtte besluta, det Hudiksvalls högre elementarläroverk från och med början af nästkommande statsregleringsperiod utvidgas till ett högre fullständigt elementarläroverk och att för sådant ändamål anslag för en lektion i klassiska språk vid nämnda läroverk från och med samma tid varder af statsmedel beviljadt; anhållande jag vördsammast om remiss af denna min motion till Höglofliga Stats-Utskottet. Stockholm den 11 November 1865. Pehr Staaff. Af Herr Bolinder, A. M., angående ändring i föreskriften om sättet för liqviderande af stämpelpapper saf gift öfverstigande Fern Hundra Riksdaler Riksmynt. Då det för den enskilde i de aldra flesta fall medför stor olägenhet att nödgas i Landtränteriet verkställa liqvid af stämpelpappersafgiften och det åtminstone icke för - 108 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
På Högv. Prest-Stån - dets Bedamöters vägnar E. A. Almqvist. vägnar Joh. Herin. Gyllenborg. På Den 5 Juli. 695 På Vällofl. BorgarePå Hederv. BondeStåndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar Gust. D. Wilde. Daniel Andersson. G. Helsingius. Utdrag af Vrotocollet, hållet hos Riksens Häglof. Ständers Banco - Utskott den 4 Juli 1815- S. D. Uti den af Högloft. Banco-Utskottet nu till Riksens Högloft. Ständers pröfning anmälta tillstyrkan för utvidgandet af Lån på Fastighe* ter, i anledning af hvad Höglofl. Särskildta Utskottet föreslagit att ifrån Banken uppå framställa grunder utgå, instämde jemväl samtlige Vällofl. Borgare-Ståndets Herrar Ledamöter, i hvad som angår sjelfva grunderna och fördelningen på hvarje Egendom; likväl med förbehåll och gjord reservation , att i händelse Rikets Ständer bifalla hvad Bancooch Särskildta Utskotten i sådant afseende nu hemställt, Städerna i Riket likaledes för deras ,Jord och Egendomar, måtte vid närmare reglering af dessa lån , bibehållas vid deras andelar, i samma förhållande och efter den förändring, hvartill den nu ökade Låne« summa föranleder, i jemförelse med Utskottets under den 27 Maj afgifna vördsamma Betänkande. I förmodan alt jemväl Städernas understöd och upprätthållande, samt deras Närings-yxkens befordran utgöra vigtiga föremål för Rikets Höglofl. 6g6 Den 5 Julu lofl. Ständers närvarande omsorger; förbehöll* sig välbemälte Herrar Ledamöter att deras gjorda reservation, för att hära fästa de Respectiva Riks-Ståndens uppmärksamhet vid slutliga behandlingen af båda Utskottens Betänkanden , måtte Höglofl. Banco-Utskottets Memorial åtfölja. Ut supra. Ex Protocollo G. Helsingius. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. den 5 Juli. Högvörd.