Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domarejäf: en föreskrift, som jag hemställer, om den är lämp-j lig för StatsRåderne, då de äga en rådgifvande, en tillstyrkande åtgärd, men ej någon beslutande röstj för min del finner jag intet skäl till anklagelse emot Friherre Cederström. Hvad de öfrige Herrarne angar, så trof jag att Ridderskapet och Adeln blifvit så upplyst af här gjorde framställningar, att alla torde redan hafva fattat sitt beslut. Jag anhåller dock fä draga Ridderskapet och Adeln till minnes, i hvad ställning StatsRåden och de Föredragande äro: en ställning som skiljer sig från alla andra; de stå alltid liksom mellan tvenne eldar, då de å ena sidan skola råda sin Konung, och å andra sidan bevara Folkets rätt. De måste framställa sin tanka stundom med afseende på utländske förhållanden,stundom med afseende å inre Lagarne , för vidt omfattande och mångfaldige, att icke ofta vara ej nog kände af personer, hvilka ofta liksom tillfälligt, och ofta visserligen oväntadt intagit sina ru n. Ävvenså har jag många gånger känt hela obehaget af att framställa mina tankar, äfvi.n för den ädlaste, rättvisaste, mildaste Furste, då det stundom måst 6ke för att motsäga dess m ning Uti en sådan ställning är det o-i möjligt, att donu gerningarne efter bokstafvera Deli 27 Main öch ordalydelsen, utaö efter andan, sorn ledet dem Det är med denna erinran sorn jag anhåller om pioposition, att Betänkandet mä läggas till Handlingarna Ropen om proposition förnyadeä. Grefve Spens, Jacob Melcher: Jag instant* Iner fullkomligen med Herr Rosensköld deri, att dylika jäf, som för Domare, ej kunna äga rum för StatsKädets Ledamöter j men vill dock för ett ögonblick med Constitutions-Urskotret antaga, att sä vore. Det förefaller mig i dea händelsen besynnerligt och märkbart, att
Konungen, torde väl böra betraktas som en bisak. Hr Stjernsvärd har äfven anmärkt, att när fördelningen af det anslag, K. M. ansett nödigt för Prins Oscar, blifvit antagen, äfven de öfriga anslagen på l:sta HufvudTiteln bordt efter samma grund fördelas. När tiden är inne, tror jag visst också att sådant kan blifva fallet; men då nu ingen förändring i detta fall blifvit ifrågasatt, tror jag det rättaste vara att låta dem förblifva sådana de äro. Utsk. ■ har heller icke af något väckt förslag i detta syfte kunnat hemta anledning att med förslag deröfver framkomma. Jag får för min del anhålla om bifall till StatsUtsk:s förslag. Piili. Cederström, Anders: Då jag i likhet med den siste värde talaren anser att den summa, som är föreslagen att gifva åt Prins Oscar, icke var hufvudsaken, så kan jag icke annat än vidhålla mitt yttrande på f. m. att, om den motion i fråga om formen för anslagets utgående, som jag framställt, icke ginge igenom, jag skulle yrka afslag på hela summan; och får jag således anhålla om propos. till afslag å Utsk:s Betänk, i denna punkt. Hr Hjerta, Lars: Den enskilde representanten mäste stun dom tveka att uptaga detta Höglbfl. Stånds tid med ytterligare tal vid rådplägningar om frågor, hvilkas utgång man nästan med visshet kan förutse. Men om denna betänklighet skulle för den, hvars mening afviker från majoritetens, gälla såsom ett skäl af tystnad, så skulle inom detta Stånd just i de vigtigaste frågorna merändels ganska få anmärkningar blifva gjorda, om de än kunde vara af omständigheterna påkallade. De historiska handlingarna från våra riks - Den 21 Mars e. m. dagar visa dock, att en minoritets yttranden vid några sådana tillfällen, då majoriteten inom detta Stånd varit mest gifven på förhand, förtjenat att för framtidens skull nedläggas i protokollet och kunnat blifva fruktbärande i en kommande generations eftertankar.
Den som, på skäl hvilka flere gånger och äfven vid sednaste riksdag, blifvit yttrade, icke ansett bebofvet kräfva eller för saken vara nyttig, en sådau fördelning, då det inre sjöförsvaret hufvudsakligen utgjordes af roddfartyg, kunde med ännu mindre skäl finna fördelningen nödig, sedan roddfartygen upphört att vara tidsenliga och sedan ett skärgårdskrig af den beskaffenhet, för hvilken nämnda fartyg kunde vara lämpliga, icke kunde återkomma, dels i följd af landets nuvarande gräns, dels ock hufvudsakligen i följd af de transportoch stridsmedel, som stå den anfallande till buds. och af hvilka han med all säkerhet kunde antagas begagna sig vid ett tillämnadt anfall. Ändamålet med de flytande krigsmaschiner, som i skärgården böra finnas och som för densamma äro särskildt afsedda, blefve sannolikt hädanefter icke annat än att försvara, eller biträda vid försvaret af vissa vigtigare positioner. Skulle försvaret blifva i någon mån kraftigt, måste maschinerna vara skottfria, d. v. s. utgöras af flytande pansarklädda batterier. Antalet af dessa rörliga fästningar kunde icke blifva så betydligt, att för dem behöfde bildas en särskild Oificerskorps, och deras tillbörliga användande i striden kunde icke vara en sak främmande för dem, som egde den kunskap, skicklighet och erfarenhet som fordrades, för att i strid föra fartyg tillhörande yttre sjöförsvaret. De största bland dessa fartyg blefve icke större, än att äfven dessa kunde röra sig och användas vid för - 22 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 81. svaret i sådan skärgård, der den anfallande kunde våga en landstigning. Kännedom af skärgården vore derföre äfven nödvändig för befälet å de större fartygen, och borde af detsamma under blifvande öfningsexpeditioner förvärfvas.
Memorial, angående Sveriges Försvars-anstalter, jemte flera Riksdagsmäns, i anledning deraf, afgifna yttranden, blefvo, vid förnyad föredragning, af Ståndet bifailne. S. D. Föredrogos och biföllos Statsoch Bevillnings-Utskottens Betänkanden: N:o 85 > angående Riksdags-Fullmägtigen Anderi Danielssons motion om befrielse från Bevillning efter 2:dra Art. för dem af Skaraborgs och Elfsborgs Läns Allmoge, som icke äro kände för verklig förmögenhet; N:o 86, i anledning af Herrar Lundmans, Alunds och Lefflen motioner om Uppbördsprovision till Städernes Magistrater m. m,; och N:o 87» i anledning at så väl Kongl. Majtts Nådiga Proposition till Rikets Ständer örn Curhus-afgiftens fortfarande, som åtskilliga dervid afgifna yttranden samt i ämnet väckta motioner. S. D. Vid förnyad föredragning biföllos Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Utlåtanden: N:o 161, angående yrkad oföränderlighet i föreskrifterne om Husbehofs-Brännvinsbrännigeu; och 46 'Trot. N:o 164, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o r 31, angående väckt fråga om undanrödjande af hinder för enskilda Theatrars inrättande i Stockholm och Rikets öfriga Städer; hvaremot samma Utskotts Utlåtande, N:o 162, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet, N:o 124, rörande väckta frågor om behofvet af Lönetillökning för Gymnasiioch Scholae-Lärare, lädes till Handlingarne.
Dessutom finnes det större säkerhet i den nu föreslagne redactionen, emedan utländske Makter, efter nu gällande TryckfrihetsFörordning, äga rätt att påyrka skrifters indragning, hvarigenom HofCanzlern verkligen då är de främmande Makternas ombud. Efter nuvarande förslag åter, är det öfverlemnadt till HofCanzlerns egen pröfning, om han finner en utkommen skrift kunna föranleda till väsendtliga misshälligheter. Då förslaget dessutom innehåller större garantier, än den gamla redactionen, tror jag man bör antaga detsamma, och vara nöjd dermed, synnerligen som jag ej vågar tillråda att borttaga stadgandet, ehuru främmande sändebud hittills icke deraf sig begagnat, emedan en sådan åtgärd möjligen skulle gifva anledning åt författare att tro det nya vägar för smädelsens framställande vore öppnade. Det är min pligt att hoppas och yr - 38o - Den 3f Januarii e. m, ka, det vi ej måtte gifva anledning tillböra jandet af sådane strider. Herr von Troil: Tvänne af Konungens Rådgifvare hafva mot mig uppträdt och upplyst mig om mitt misstag, då jag sade att det var från 1812, som det ifrågavarande stadgandet härledde sig. Men om det också var från 1809, kan dock samma ursäkt äga rum i Rikets dåvarande svaghet. Grefve Mörner har sagt, att man ej borde våga ett krig för några ord, som voro obetydliga, Jag anser likväl ej saken så. Herr Grefven har erinrat om kriget emellan Frankrike och England, och föreburit att anledningen dertill var Journalisternas utfall. Om en medborgare kan för en sådan skrift lagligen straffas, skall jag ej vara deremot, men hvarje godtycklig behandling af medborgaren måste jag bestrida. Jag hemställer till Grefve Mörner, hvilken Makt det var, i det krig han citerat, som gjorde afseende på medborgarerätt? örn det ej var just för brist på detta afseende, som Napoleon störtades, då deremot England, för ett motsatt förhållande, bibehöll segern och hjelpte det öfriga Europa. Hvad Grefve Wetterstedt anfört har ej kunnat rubba min öfvertygelse.
Du är ju en god skytt: följ honom på hans jagt, skaffa honom nöjen och förströelse: sök att göra dig oumbärlig! Fy! sade jag för mig sjelf. Allt eller intet: jag skall antingen blifva vizir eller återgå till min ensliga ö. I dag måste jag ovillkorligt tala vid Schahen. Redan i flera veckor hade jag burit hos mig ett visst, enligt min öfvertygelse, för statens väl högst nyttigt förslag, hvarom jag länge velat tala med min beherrskare, men hade aldrig funnit honom ensam. Med denna angelägenhet ville jag öppna samtalet, och inbillade mig också sjelf, på vägen till slottet, att den i sjelfva verket låge mig mer om hjertat än min egen upphöjelse. I dag ville jag, kosta hvad det ville, uppnå min afsigt. Jag visste dessutom att Schahen egnat flera dagar å rad ensamt åt nöjen, och hoppades derför finna honom mätt på förströelser. Till min förvåning träffade jag honom redan klädd, redan bortilande till en ny fest. – Jag bönföll om skänken af några ögonblicks tid. – En annan gång, min bäste, svarade han, närmande sig till dörren. – Vi voro ensamme; jag gick några steg framåt, och sade sedan med en allvarsam kanhända förtrytsam uppsyn: Padischa, huru många veckor och månader hafva förflutit, sedan Lifvets Engel under ditt namn tecknade en god gerning? – Konungens ansigte bleknade: några sekunder stod han stilla, sedan kastade han på mig en mörk och dyster blick, – och gick ut. Vid denna blick, full af befallande höghet, tyckte jag mig höra min fars ord: ”din tid är förbi”, återklinga i mina öron. För en kort tid sedan skulle denna förlust föga smärtat mig: men jag hade redan börjat finna behag i höghetens njutningar, i nöjet att befalla och lydas: jag ryste för det förakt, som i vårt land åtföljer en fallen gunstling hvars lott i bästa fall är en uthvisslad skådespelares. Dessutom ansåg jag mitt fäderneslands väl vara förenadt med min inflytelse, ännu mer: jag älskade Schahen uppriktigt; jag stod till honom i en viss mystisk förbindelse och delade till en stor del hans svärmerier.
Ökad mängd för vetenskapens, industriens och jordbrukets serskilda ändamål sökte utbildning i kemisk insigt och experimenlering; att ingen vetenskap utöfvade på det industriella lifvet en mägtigare inverkan än den ifrågavarande, hvarföre de kostnader, som för densammas fullständiga bibringande användes, skulle staten mångdubbelt godtgöras genom den stigande utvecklingen i bergshandteringen, jordbruket och näringarne samt deraf ökad national-välmäga; att vid universitetet måste finnas en bildningsanstalt för de lärare i den kemiska vetenskapen, hvilka i allt större myckenhet erfordrades för bergs-skolor, landtbruks-skolor, techniska och slöjdskolor, samt att Upsala universitet, i anseende till dess närbelägenhet till hufvudstaden och rikets betydligaste bergverks-distrikter, företrädesvis egnade sig till medelpunkt för ett sådant studium, och slutligen, att alla främmande civiliserade nationer, under erkännande af de kemiska vetenskapernas stora praktiska nytta, icke tvekat att bevilja anslag för deras befordrande och utbredande af insigter i dem, samt för detta ändamål inrättat vid de flesta universiteter 3, men vid några ända till 7 lärostolar; och är, i afseende på nyttan och nödvändigheten af den föreslagna zoologiska professionen, uppgifvet: att de öfriga naturveten skapernas studium vore i hög grad beroende af zoologien, hvars resultater egde äfven för den nyare medicinen en stor vigt, att Upsala universitet troligen vore det enda i Europa, som saknade en särskild lärostol för zoologien, samt slutligen, att härigenom en betydande och kännbar lucka i organisationen af hela den aka demiska undervisningen måste uppstå. Att naturvetenskaperna utöfva en genomgripande inverkan på ej allenast bildningen i allmänhet, utan ock på det praktiska lifvets olika yrken och förhållanden, lärer lika litet kunna förnekas, sorn att den kemiska vetenskapen numera vunnit den utsträckning, att en enda lärare för densamma vid högskolorna ej mera kan motsvara vetenskapens egna fordringar, än mindre de anspråk, samhället gör på hans undervisning och spridande af kemiska insigter. De kemiska vetenskapernes äfvensom zoologiens oskattbara nytta, har i främmande länder blifvit praktiskt erkänd genom inrättandet af serskilde lärostolar för hvarje af dessa vetenskaper.
Ytterligare Utlåtande, bif. med yttrande af särskildt beslut i hvilket Medstånden skulle inbjudas att sig förena, af Presteståndet, lil. s. 347. bif. af Bondeståndet, III, s. 358. af Borgareståndet, lil. s. 371. afsk af Adeln, lil. s. doo^ Lumpsamting för PappersBruken, om ; StatsUtskottets betänkande, återrém. af Borgareståndet, s. 130. bif. af Adeln, s. 336. af Presteståndet, s. i48^ Ytterligare Utlåtande bif. af Presteståndet, s. 387. af Bondeståndet, s. 3D3- lagdt till Handlingarne af Adeln, s. 398. bif. af Borgareståndet, s, 4u. Lundberg och Liljedahl, angående Fraktersättning till Skepparne. StatsUtskottets betänkande bif. af Presteståndet, s. 342. af Börgareståndef, s, 348. Lunds Akademi Stat, cm regleringen af den till anslags, na Spannemål; EkonomiUtskottets betänkande bif. af Adeln, s. 156. af Presteståndet, s. 169. af af Borgareståndet, s. 172. af Bondeståndet, 178. *— om beståndet, af städjobref å de, anslagne Prebendehemman; EkonomiUtskottets betänkan de bif. af Adeln, s. 284. af Presteståndet, s, 287. af Borgareståndet, s. *92. 96 Lunde quist, om understöd till Assesor, för dess utgifna K arnrfiarverk» StatsUtskottets betankande bif. af Presteståndet, s, 90. af Borgareståndet, s« 92. af Bondeståndet s. 95. af Adeln, s. 97.
December 1766 stadgade ansvar för Hållkarl, sorn affordrar resande drickspenningar eller dem med otidighet bemöter, blef samma Utlåtande, i anledning af åtskilliga dervid gjorde anmärkningar, till Lagutskottet åter," remitteradt. Fran liögv. PrestStdndet. S. D. LagUtskottets den 19 dennes på bordet lagde Memorial, i frågan om föreslagen , men af Prat. Utdrag d. 27 Jan. 181S* 67 af Utskottet afstyrkt ändring, uti det genom 14. •§. af Kongl. Förordningen dsn 11 December 1706, stadgade ansvar För Hållkarl som affordrar Resande/Drickspenningar, eller dem med otidig. h,t bemöter, biet’, i anseende lill deremot gjorda anmärkningar, till Lagutskottet äterförvisadr. S. D. Föredrogos å nyo och b i föl 1 os nedanskrifna ifrån Utskotten inkomna och på Eordet hvilande Betänkanden, nemi.: LrgUtskottets, angående 1:0 Ändring i 1. §. af 23. Cap Rättegångs*' Balken i afseende på Ledamöters antal i Kämnersoch RådstufvuRätter. 2:0 D amares och Executorers skyldighet 1 afseende pä Gäldenär förunnadt-anstånd i Skuldfordri ngsmål. 3:0 Afstyrkt ändring utaf 5. § Ut sökningsBalken. - 0 Förmyndares skyldighet, att hvart 3:dje är tillöka Myndlingens Arfs-Capital med den un. der tiden derå upplupna ränta/ Allmänna Besvärs och OeconomiasUtskottets, angående i;o Yrkadt förbud för Tjenstedrängar i Halland och andra orter, att från Länen utvandra, i ändamål att söka arbete. 2:0 Läkares arfvode för besigtning af Re* cruter. 3:0
Hauffman medgifven befrielse från dem ålagd ersättningsskyldighet, såsom kontrollanter å förre Krigskassören S. H. Brattströms uppbörd (34). *) Ordningsnummern i denna och följande förteckningar, gående från början i en följd, är tillsatt vid tryckningen. Bil. till R. St. Justitie-ombudsmans Embetsberättelse elen 15 Nov. 1847. H 1844 den 5 December föredragen, och nådig befallning meddelad om upphörande af den å Dahleri egendom lagda seqvester och afskrifning af det ådömda ersättningsbeloppet. af den 11 December 1844, angående upplåtande lill Solna församling af en Carlbergs Kungsgård tillhörande jordrymd (46). 1844 den 19 December föredragen, och vederbörande, för verkställighet af den inedgifna jordupplåtelsen, derom underrättade. 65:o af den 11 Januari 1845, angående ett ytterligare anslag af 4000 R:dr årligen till understöd för Rustoch Rotehållare i Jemtland (57). 1845 den 30 Januari föredragen och vederbörande till kännedom meddelad. C»6:o af den 30 Januari 1845, angående regleringen af utgifterna under Riksstatens Fjerde Hufvudtitel (84). 1845 den 10 Februari föredragen; och vederbörande Embetsverk derom försländigade till underdånig efterrättelse i hvad på dem ankomme; hvarjemte erforderliga föreskrifter i nåder meddelades i afseende på användandet af de särskilda anslagen. GT.o af den 8 Februari 1845, angående regleringen af Riksstatens Nionde Hufvudtitel (89). 1845 den 20 Februari anmäld genom Finans-departementet och, i de delar samma skrifvelse rörde Landtförsvars-departementet, detta Departement meddelad. 1845 den 12 Mars föredragen genom Landtförs vars-departementet, och vederbörande under Departementet lydande Embetsverk derom till behörig e f t e r r ä 11 e
Ridderskapet och Adeln del af hvad jag, i händelse Kongl. Maj:t så anbefaller, kommer att såsom mini underdåniga förklaring i ämnet afgifva, för alt, om möjligt, förmå Höglofl. Ridderskapet och Adeln att uppskjuta med sitt omdöme öfver Committerades åtgärder, intilldess Kongl. Ma'j:t desamma till Nådig pröfning förehaft; med vördsam anhållan tillika, det täcktes Häglof!. Ridderskapet och Adeln, så väl med afseende på ämnets vigt i allmänhet, som i synnerhet på min relativa ställning till detsamma, benäget ursäkta, om jag kanske nog länge kommer att upptaga Höglofl. Ridderskapets och Adelns dyrbara tid. "Vid i §. af Utskottets Utlåtande, uti hvilken Utskottet ansett nödigt, att i en kort uppsatts i minnet återföra, hvad vid föregående Riksdagar rörande inrättande af ett Medico-Chirufgiskt Institut och dermed förenadt GarnizonsSjukhus i Hufvudstaden blifvit beslutadt, har jag visserligen icke något att erinia, men tror mig, för att gifva åt detta Utdrag en större fullständighet, i afseende på de af Kongl. Majrt före verkställandet af nämnde Inrättningar nödige ansedde förberedande åtgärder, samt den för Institutet inköpta egendomens inredning, böra tillägga att, innan Högstsalig 56 Den i September f. m. Hans Maj:t Konung Carl XIII i Nåder tillät inledande af LifGardets till Häst gamla Cassernhyggnad till ett provisionelt GarnizonsSjukhus, och till Rikets år 1812 församlade Ständer öfverlemnade Dess Nådiga Proposition om anslag till verkställande af de af Rikets Ständer år 1810 föresfagne, nn ifrågavarande, Inrättningar, Kongl. Maj:t vidkommande dem, emottagit underdåniga förslag och utlåtanden från en Commiltee, hvilken, i ändamål, att med underdånigt Utlåtande inkomma öfv^r alla de, beträffande Läkarevården af Rikets Ständer framställde ämnen, blifvit d. i4 Mars 1810 j
Ingen af Gässmadamerna brydde sig om den misshandlade gåsen, hvarföre ock Susanna desto ifrigare tog sig an hans sak, och sökte med goda bitar och goda ord trösta honom för hans slägtes orättvisa. Efter gässen kommo de blygsammare men tafatta ankorne, kalkontuppen med det lätt uppbrusande humöret och hans sjåpiga damer, en svart och en hvit, slutligen hönsens oroliga slägte med sina granna stridslystna tuppar. Det hyggligaste af allt var en flock dufvor, som, på en gång förtroliga och förskräckta, ömsom slogo ned på Susannas axlar och utsträckta hand, ömsom flögo upp och omsväfvade i glänsande kretsar hennes hufvud, så sänkte sig ned på marken, der de, nätt trippande med små befransade fötter, smögo sig ned till källan för att dricka, under det gässen med starkt romor badade och plaskade i elfven, stänkande vattnet upp i perlregn öfver gräset. Äfven här hölls den grå gåsen, till Susannas stora förtret, af den hvita, att bada sig på afstånd från de andra. Susanna såg sig omkring på den sköna färgrika taflan framför henne, på de små kräken, som lekte och njöto omkring henne, och synbar förtjusning strålade i hennes ögon i det de lyfte sig mot höjden och hon med sammantryckta händer sakta sade: «Herre Gud! Huru skönt!» Men hon spratt förskräckt till, ty en stark röst helt nära henne stämde i det samma upp: «Hvor herrligt er mit Fødeland det hafomkrandste, gamle Norge!» Och förvaltaren, Harald Bergman hälsade småleende på Susanna, som något stött sade: «Ni skriker, så att ni skrämmer dufvorna med ert gamla Norge!» «Ja, fortfor Harald med samma hänryckta ton som förut,» «Ja herrligt er mitt Fødeland, Det gamle, klippefaste Norge, Med Sommerdal og Vinterborge der evig trodse Tidens Tand!» «Gamla Norge!» sade Susanna, som förut; «jag tycker det är just en skandal att höra er tala om ert gamla Norge, som om det vore äldre och evigare än vår Herre sjelf!»
Ett kassakontor har naturligtvis också som hufvudmöbel ett väldigt kassaskåp med många konstiga lås och järnreglar — det veta vi utan någon beskrifning — och så har ni interiören så tämligen färdig! 1 rummet intill tronar kassörens medhjälpare hr V. Anstrin, vid sin höga pulpet, och här i skymundan — skola vi skvallra om det? — hålla också byråns samtliga medarbetare på skilda afdelningar sin korta frukostrast, i den tur och ordning de kunna smita undan några minuter, hvarom raden af smörgåspaket och Öfre t r y c k e r i s a l e n. 21 Gerda Meverson. Georg Nordensvan. Sophie Nordling (Sophie Lin Sigrid Nordlund (Snorre), I D U N Helena Nyblom. nny och verksamhet. Det kamratliga minnet manar - oss dock ovillkorligen att i detta sammanhang och på Iduns tioårsfödelsedag ägna några rader åt dem, som redan lämnat oss. De äro få, dess bättre, ty Idun, som i mycket följts af lyckan, har äfven därutinnan haft det godt, att dess medarbetare väl trifts med sitt arbete och under bästa och angenämaste kamratskap i det längsta hållit samman. Den första, som dock måste gå ifrån oss, var fröken Viktoria Schoultz, som under Iduns första år samvetsgrant och plikttroget förestod expeditionen. Nära fränder, bosatta i Nordamerika, kallade henne dit öfver, och på våren 1888 lämnade hon för denna långa resa sin plats i Idun, omedelbart efterträdd af fröken Björkman. Den andra luckan vi hafva att anteckna är den efter fröken Jenny Nystrem-Stoopendaal.^^^ Husberg. n Una Ponten (Fru Brita). Anna Roos. u m e r a fru Under nära sju år, 1889 — 96, skötte hon på det utmärktaste sätt de funktioner, som efter henne kommit på fröken Kjellbergs lott, näm ligen i första hand modetidningarna och frågoafdelningen. Om någon blifvit en väl insmidd länk i Iduns kamratkedja, så var det väl hon.
Landsfiscals-tjensterne måtte vid innehafvarnes afgång indragas, såsom hvarken ändamålsenlige ej eller oumbärlige i och för Actorats utförande å Kronans vägnar, enär dertill tjenlige personer kunde utfinnas, antingen bland Kronobetjeningen i hvarje ort eller andra inom Allm, B c. sv,- och Ekon,-Utskottets Betankande, N\o 120. 25 inom Länet befinllige tjenstemän, dem Kongl. Rlaj:ls Befallningshafvande egde tillfälle att i sådant ändamål föreslå eller förordna, dels ock för egen del, dä, sedan sistnämnde lid, något icke förekommit, som föranledt en förändrad åsigt i ämnet, ulan faslheldre den meningen syntes hafva gjort sig gällande, att ändamålet med ifrågavarande tjenster i betydlig raun förfelades, tillstyrkt Rikets Ständer att hos Kongl. Maj.t förnya deras underdåniga anhållan om Landsfiscals-tjensternes upphörande, samt att utförande af åtal å Kronans vägnar måtte åt Kronobetjeningen öfverlemnas. Genom den vid Justitiae-Ombudsmannens till samtlige Riks-StAnden aflemnade Emhels-redogörelse af den i4 sistlidne Januari fogade uppgift å de lian Rikets Ständer vidsisla lliksdagen Lill Civil-Deparleinentets Expedition inkomna underdåniga skrifvelse!-, har Utskottet inhemtat, att den, sorn afsåg Landsfiscals-Ijensternes indragning, och som under N:o 19 från Expedilions-Utskollet aflålits, blifvit f’<> 11 Kongl. Maj:t i underdånighet anmäld den 7 Maj 1S34; och a t L Kongl. Maj.t då, i likhet med hvad, som blifvit förklaradt, i anledning af Rikets Ständers vid 1823 och 1820 årens Riksdagar gjorde enahanda begäran, ansett Sig lill den gjorde hemställan icke kunna lemna Nådigt bifall.