Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bruk inköpa ämnesjernet, utan kunna genom egen tillverkning deraf sjelf fylla sitt|behof, på ett efter dess olika beskaffenhet, afpassadt sätt. Besv. och Ekon. Utsh Betänkanden.' 025 Utskottet föreställer sig, att ibland orsakerne till närvarande tydelse af författningen ingått den åsigt, att 1 de Norra orterna, der skogstillgångarna linnas ymnigast, der skulle man i synnerhet uppmuntra och fästa stågjernssmides beredningen, och deremoti de södra och vanligen mindre skogrika orter uppmuntra Jernförädlingen, äfven med rättighet till företräden till Köpetackjern, i och för ämnessmidens anläggande. Under den fordna con juncturen, då manufacturerne ej saknade afsättning, måste detta förhållande ofelbart hafva varit förmonligt; men under närvarande svårigheter, att kunna afyttra manufactursmiden, är det troligt, att manufacturverksegare i alla fall skulle stannat uti förlägenhet, om ej Kongl. Maj:t i Nåder meddelat, dels på viss tid och dels tills vidare tillstånd, att såsom stångjern vågföra den annars blott tili ämnen för manufacturen privilegierade årliga smidesrätten, och hvarutinnan desse således egt ett förnyadt vedermäle af Kongl. Majits landsfaderliga omvårdnad, att möjligen genom stångjernsberedning kunna upprätthålla sig, under tiden manufacturhandteringen ej lönar sig att fortsätta. För öfrigt, och hvad beträffar nytt smide, så har det, genom handläggning af andre hit remitterade mål, kommit till Utskottets kännedom, att Kongl. Majit, efter föregången pröfning af tackjerns tillgångar - 026, Besv. och Ekon. Utsk.
Uti denna § förekommer ordet: ”rörelsei dkande, ” hvilket är ett oegentligt ord, och omedelbart på detta ord följer ordet ”borgare,” afseende, såsom af den derpå följande classificationen inhemtas, sådana borgare, som idka rörelse, och ordet ”rörelseidkande” bör således utgå, såsom - Den 10 October c. m. sorn Varande icke blott oegentligt utan äfven öfverflödigt. I morn. af denna § bör i följe häraf erhålla följande lydelse: ”1 .Stockholm vare särskild Pröfnings-comité', hvilken Lindelordför. af öfverståthållare!), i dess frånvaro af underståthållaren eller den Konungen i deras ställe i nåder förordnar med laglig rösträttighet, skall bestå af tre af R. o. Ad., tre prester, två af Stockholms magistrat, dem öfverståthållaren utser, 12 borgare, nemi. tre af grosshandels-, tre af minuthandels-, två af fabriksoch fyra af handtverks-classerna samt fyra ståndspersoner.” Härigenom vinner §:n uti spiåket, utan att förlora i meningen. 1 afseende på sednare mom. af denna § måste jag förnya min anmarkn. mot Utsk., att Ulsk. glömt att begagna Svenska språket. Första raden innefattar likväl ett fel mot språket. Der står nemi : "med valet af dessa sednare så väl ”sorn RiksStins ledamöter.” Hvad det skall betyda, kan jag icke begripa; men om ordet ”af” sättes emellan orden ”sorn” och ”RiksSl:us” så blir det Svenska, ty då kommer meningen alt lyda så bär:” med valet af dessa sednare, så väl som af RiksStins ledamöter, förhålles på det sätt’’ etc. Uti följande mening, som börjas roed orden ”hvarvid iakttages att en af dessa,” är förhållandet enahanda; ty hvad ordet ”dessa” har afseende på, vet man icke.
Ad. frånträder detta beslut, utan önskar fasthelldre att R. o. Ad. mätte vid detsamma förblifva och således antaga voter:s-propos:n. (jfverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter Hr Land tm. framställde om R. o. Ad. behagade afslå Utskms i förevar:de punkt gjorda inbjudning. Härvid ropades ja och nej, hvarjemte Hr von Hartmansdorff, Aug., anmälde sig och yttrade: Jag har med Frih. Cederström deltagit i yrkandet alt R. o. Ad. malte fatta det beslut, som nu är i fråga att frånträdas och följden deraf bar varit alt R. o. Ad. blifvit ensamne om sin mening. Nu — Detta anförande blef härvid af Hr Gr. o. Landtm, afbrutet med erinran att R. o. Ad. redan förklarat öfverlägguingen vara fulländad. Sedan härefter Hr Landtm., med förmälan, att den sista proposin blifvit besvarad med endast ett ja och ett nej, anhållit, att då propos. ånyo blefve framställd, svaren derå mätte mera mangrannt af R. o. Adis ledamöter afgifvas, blefvo förnyade proposir lill antagande och afslag å ifrågavande inbjudning framställde samt besvarade med blandade ja och nej; hvarpå Hr Landtm, ytterligare hemställde om R. o. Ad. antoge denna inbjudning samt då härvid åter ropades ja och nej, förklarade det han trott sig finna att ja varit öfvervägande. Frih. Cederström, Jakob, begärde votering. Upplästes till justering och godkändes följande förslag till voteris-propos. Den sora antager Statssami Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms inbjudning till R. o. Ad. all instämma i Presteoch BorgareStms beslut all ordinarie rotering bör af utsockne-frälseliemmanen i Halland illgöras så, som K.
Öfvar man otukt med qvinna, som ej fyllt tolf år; dömes till straffarbete från sex till och med tio år, och om hon af gerningen får svår kroppsskada, till straffarbete på lifstid. Sker det med qvinna, som fyllt tolf, men ej femton år; vare straffet straffarbete på högst två år eller fängelse. 8 §. Den, som öfvar otukt med afvita qvinna, dömes till straffarbete pu högst tre år. 9 §. Ogift man, som öfvar otukt med ogift qvinna, utom de fall som förut sagda äro, straffes, för lönskaläge, med böter till tjugofem Riksdaler. Ej skall dock sådant straff ådömas i annat fall, än då mannen, efter lagsökning af qvinnan eller hennes målsman, ålägges att underhåll gifva till barn, hvarmed qvinnan i lägersmålet rådd blifvit. 10 §. Öfvar någon otukt, som mot naturen är; varde dömd till straff arbete på högst två år. 11 §• Främjar någon otuktig lefnad genom koppleri, eller håller sådant hus, der otukt d r i Ives; dömes lill straffarbete på högst fyra är. Qvinna, som låter bruka sig till skörlefnad , dömes till fängelse eller straffarbete på högst två år. 12 <§. Föräldrar, fosterföräldrar, förmyndare, lärare eller andre, som genom koppleri till otukt förleda barn eller dem, som under deras lydnad eller uppsigt ställde äro, skola dömas till straffarbete från två till och med sex år; varén ock förfallne lill den påföljd, som i 2 Kap. 25 § utsatt är. 15 §. Förleder någon, under sken af gudaktighet eller religionsöfning, annan till otuktig lefnad; dömes till straffarbete från två lill och med fyra år. 14 §. Sprider någon ut skrift, målning, tekning eller bild, som tukt och och sedlighet sårar; straffes med böter eller fängelse. Lag samma vare, om man genom annan gerning sårar tukt och sedlighet, så att allmän förargelse eller fara för andras förförelse deraf kommer. 15 §.
Denna Class af fångar kan delas i tvänne afdelningar, nemi.: 1:0 sädane, som äro dömde till fästningsarbete på vissa år; och 2:0 sådane som dertill dömmas på lifstid. Hvad den första angår, så ehuru det å ena sidan kan sägas, att en brottsling, som utstått det mått af straff, Lagen honom ålagt och sålunda fullgjort dess kraf, bör vara berättigad att återfå friheten, så måste det likväl å andra sidan medgifvas, att Samhället eger rätt fordra, att en person, som genom si ne handlingar stört allmän frid och ordning, och derigenom ådagalagt förderfvade böjelser, bör, så Snart han blifvit om itererad vanart och brottslighet öfvertygad och derföre till ansvar skyldig känd, icke förr endtledigas från Äng. inr. af ett allm. arli.ocli Correctionsh. m. m. 121 den allmänna uppsigt, hvarunder han såsom arrestant varit stäld, an han g i f v i t tillförlitliga prof af förbättrade tänkesätt, S3mt visat möjligheten för honom att kunna redligen sig försörja; och det är med anförande af denna grundsats och under åberopande af hvad Committerade här ofvan rörande försvarslöse personers qvarhällande vid Corrections-Inrättningar redan omständligen sig yttrat, som Committerade för deras del i underdånighet anse, att en fästningsfånge, sorn utgått den ådömde aib.tstid-n, bör i alla de fall, då han för vanfräjdande brott blifvit till ansvar fäld, förflyttas till Corrections-lnrättning, derifrån han ej förr får utgå, än han af vederbörande Styresmän anses skicklig, att åter blifva fri medborgare, saint erhållit laga försvar, som innefattar ständigt näringsfång. Erfarenheten har för ofta visat skadligheten af den hittills följda utväg, att till tångens bevakning nyttja manskap, tagne från Regementerne, för att man ej omsider skall lyssna till dess läror.
Robsahm S. D. Biföllos Banko-Utskottets särskildta , den 3 Juli på bordet lagda, Memorial: t:o af den 13 Juni, om Filial-Disconternas utelöpande Sedlar och Privata Assignationer; 2:0 af samma dag, i anledning af Herr Kamereraren Stråles Memorial om afskrifning af Bankens fordran hos Stats-Verket rn. m. 3:0 af samma dag, öfver en Motion om Rikets Ständers deltagande i Ostersjö-Compagniet; 4:0 äfven af samma dag, om understöd till Gymnasiioch Scholhus-byggnad i Skara; 5:0 af den 30 Juni, om förandradt format för Bankens 2 R:dr Sedlar; och 6:0 af samma dag, om förslitna Sedlars inväxling. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D. Med afseende på Banko-Utskottets, uti ett den 30 Juni afgifvet, den 3 Juli på bordet lagdt, och nu åter föredraget Memorial, gima intyg om Banko-Fullmägtiges och Bankens Tjeristemäns berömvärda utöfning af de dem åliggande pligter, beslöt Borgare Ståndet, att deras för - 43* Den 5 Juli. förhållande gilla och godkänna, i följd hvaraf, decharge för Fullmagtiges förvaltning deni meddelas. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. X). Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets, från den 3 Juli på bordet hvilande , Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet, rörande Bevillningen för Dannemora Bergslags Jern tillverkning, ansåg Borgare-Ståndet , enär go § Begerings - Formen blifvit på detta ärende af Utskottet i dess första Betänkande tillämpad, någon vidare åtgärd dervid icke äga rum, och följakteligen Utskottets förslag rörande målets öfverlemnande till Kongl. Majit böra förfalla. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm.
Detta öfverensstämmer äfven, enligt min tanka, med författningens ordalydelse; och då ändamålet med en fn II magt är, dels att betrygga en part emot möjligheten att icke någon må, emot hans vidja eller honom ovetande, företaga sig utförandet och bevakandet af hans talan, dels ock att utgöra ett bevis, ej mindre för den Embetsmyndighet, inför hvilken fullmagten uppvisas att den, som uppträder såsom annan persons ombud, verkeligen har rlennes uppdrag dertill, än ock för motparten, derest sådan finnes, att det icke är med obehörig person, som han kommer att inlåta sig i svaromål, men alla dessa omständigheter, som göra fulhnagt nödvändig, i de händelser, då sakegaren ej är sjelf tillstädes, eller egenhändigt författat besvärsskrift eller ansökning, synas vara undanröjda, så snart part sjelf skriftligen utvecklat sin talan och egenhändigt undertecknat besvärsskrift^ eller ansökningen, har jag ansett att, om någon förklaring skulle finnas vara al behofvet påkallad, den borde innehålla: att hvad genom Kongl. Kungörelsen den 1 October 1812 är vordet stadgadt derom, att, då sakegaren sjelf Tej kan skrifva, och således icke egenhändigt undertecknadt besvärsskrift eller ansökning, som till Kongl. Maj:t, samt till] Dess och Rikets Collegier och Embetsman ingifvas, behörig fullmagt dertill skall vara bifogad, bör så förstås, att då sakegaren egenhändigt undertecknat besvären eller ansökningen, utgör den omständighet, att fulhnagt saknas, icke hinder för besvärens eller ansökningens upptagande till pröfning.” 19 Lag-Utskottets Betänkande* N.-o 30. Af Herr Friherre Stjernsten, med tillkännagifvande, att han icke deltagit i Utskottets öfverläggning och beslut. Af Herr Cedersträhle, som biträdde Herr Grefve Monters mening. Af Herr T horn, som, åberopande motionen, ansåg författningens ordalydelse lemna stöd för den af honom föreslagne förändring. STOCKHOLM, Lundberg & Comp., 1844■ Lag-Utsko'tets Betänkande, N.-o 31. 1 M 31.
B. utfaller, samt ändteligan de 4993 R:dr 29 sk. 7 rst. som i Utredningen. Litt. C. såsom Vinst utföras, eller tillsammans 21,081 R:dr 6 sk. 7 rst. Och då till dessa obetåckta utgifter lågges Förlusten å exporten af Hafran till England 31,500:44. —- uppkommer den summa af . .155,383: 4. 7. som skiljer emellan Summariska Räkningens inoch utgående behållningar eller som, efter vanlig råkenskapsmethod uti samma raknings Credit under Titel: Förlust afföres. Hvad Brånneri-rörelsen år 1820 angar, deröfver Vinstoch Förlust-afråkningen, Litt. B. blifvit författad, så härleda orsakerna sig till den förlust, som å sjelfva Brån vins-bränningen hår i Hufvudstaden samma år uppstått, dels derifrån, att den år 1818 i Danmark upphandlade Spannemål, hvilken, såsom vid framkomsten hit mindre god, måste hufvudsakeligen till Brånvins-brånning år 1820 användas, stod till det höga varde af ig R:dr 2 G sk. 4 rst. B:co Tunnan, oriadt Hvete, och 24 R:dr 32 sk. 3 rst. B:co Tunnan oriad Råg, förmalnings-arfvoden och utgifter för Sädens transport till Brånnerien oberåknadt, dels af de reparations-kostnader, som inträffade derigenom, att den våsendtligaste Brånvinsbrånningen blef, med Eders Kongl. Majits Nådiga Bifall, flyttad från Ladugårdslands till Tanto Bränneri, på det att vid förstnämnde Bränneri en större Spannemåls torrk-inråttning jemte magazin skulle kunna anläggas, hvilket jemväl sedermera år i verket stålidt. För - Revisorers Berättelse.
Yid föredragning hos Riks-Stånden af 103:dje punkten, deruti Utskottet tillstyrkt, att till uppförande, enligt godkänd plan, af en ny byggnad för det högre elementar-läroverket i Orebro, måtte anvisas en summa af 70,000 R:dr, att, i mån af behof, från Riksgälds-kontoret utbetalas, blef Utskottets hemställan bifallen af Presteoch Borgare-Stånden, rnen afslagen af Bonde-Ståndet; och hade Ridderskapet och Adeln till Utskottet återremitterat berörde punkt, hufvudsakligen af det skäl att, då antagas kuode, det flera andra läroverk, än hvarom framställningar blifvit vid detta riksmöte gjorda, vore i behof af nya eller utvidgade skolhus, så att det slutligen kunde blifva en nödvändighet att för erforderliga medels anskaffande taga sin tillflykt till den utväg, hvarom fråga uppstått vid behandlingen af nästföregående punkt rörande anslag till nybyggnad för läroverket i Strengnäs, nemligen terminsafgiftens höjande, syntes det vara mindre välbetänkt att, innan en bestämd plan blifvit uppgjord, som för anskaffande af medel till nya läroverkshus kunde tillämpas, bevilja anslag för några vissa läroverk. Åtminstone borde sådant icke ske utan alt särdeles vigtiga skäl dertill föranledde; och hvad skolhuset i Orebro särskildt anginge, ansågs det icke vara alldeles obestridligt att detsamma framför öfriga behöfde utvidgas; hvarförutan hos det Höglofl. Ståndet blifvit framställd den anmärkning att, ehuru man i allmänhet ansett det vara mindre lämpligt att förlägga skolan i flere särskilda hus, ifrågavarande förslag dock afsåge uppförandet af en ny byggnad, som skulle, icke ensam, utan jemte det nu befintliga lärohuset, till skol—lokal användas. Åberopande hvad
I afseende på hvad Herr Doctor Svedelius slutligen föreslagit, att, då lösen efter Markegång eger rum, sådan lösen borde erläggas genast efter årets början, så snart derom af Tiondeoch Ränle-tagaren LngUtskottets Bctänkauden, tillsäges, få Utskotten endast åberopa hvad Ekonomiutskottet särskildt, i anledning a£ ilerfaldige till dess handläggning remitterade Motioner om förändring i skyldigheten att utgöra A (Vadsoch Krono-tiondeSpannemålen, samt andra på hemmanen indelte Räntor anfört, uti det Betänkande, som igenfinnes under N:o 58 i åttonde Samlingen af Bihaogea till RiksStåndens Protocöller för denna Riksdag. Dock hemstålles detta vördsamligen Riksens Höglofl. Ståuders vidare pröfning, Stockholm den 28 Maji 1823. Ankom den 25 Junii 1823. Riksens Högloft. Ständers Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts Betänkande, i anledning af de utaf Riks dagsEulhmgt igen Bengt Nilsson > frem Örebro Lån, nied flere gjorde förslag i afseende på byggnadsskyldigheten vid KyrkoherdeBoställen. Till Dagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens gemensamma behandling, har Hederv. BondeStåndet remitteras 2:ne dit ingifae Memorialer, nemligen, dels LngUtskittits Bctankandcnl 445 dels af RifesdagsFulImågtigen från Glanshammar och Fellingsbro Härader af Orebro Län , Bengt Nilsson, deruti han yttrat att lian hoppas , det Högv. PresteStåndet i allmänhet lärer gå sine Sockneboers önskning gar till mötes, att med beredvillighet åtaga sig både nybyggnads och underhållsskyldigheten vid KyrkoherdeBoställea; och dels af Olof Jansson, RiksdagsFullmägtig från Elfsborgs Län, som yrkat: 1:0 Att sedan Kyrkoherden fått Boställshusen sig lagligen tilhynte, han bör, utan Socknemännens deltagande, dem underhålla. 2:0
Jag kom att tänka på det ensamma och hemska ordet från min barndom, men nu visste jag, att barbarerna, det var vi. Det var germanerna och själf var jag en bland dem. Ovillkorligen slog mig den tanken: hvari består egentligen den världsstrid, som nu i snart två årtusen fortgått på jorden? Är det icke en enda långsam drabbning mellan två härskaremakter, två motsatta principer, en racekamp mellan klassicitet och germanism? Vapenlyckan har skiftat och hur många germaner betrakta icke med dof tvekan den slutliga öfvermakt, som för närvarande tillfallit deras egen race! Hvart har germanismens långa strid mot Rom omsider bragt oss hän? Är vår tid blomstringens eller förfallets? Hvem bland oss har icke vridit händerna under det spörsmålet? Af svaret på den frågan beror vårt lifs trefnad och vår kraft till tanke och gärning. Har det aldrig händt dig, när du på gatan eller något offentligt förlustelseställe rundt omkring dig sett de personer, hvilkas tycken och bemödanden starkast inverka på din samtid, att du betänkt hur snart de för alltid skola utebli, en efter en, likt skådespelare efter ett tillfälligt gästspel. Om några år skall ingen enda bland dem längre träffas vid sin vanliga tid på sitt vanliga ställe utan alla ligga de i sina grafvar utanför staden. Också den nuvarande regenten ligger i sin graf hos sina företrädare. Sammeten på hans kista har redan tagit skada af tiden, glasmålningarna i koret börja falla sönder och man rådgör om att stänga trappan ned till hvalfvet med en sten för att slippa den dystra anblicken af förmultning och förödelse. Och hur snabbt skall icke mossan växa öfver alla nu rådande förhållanden och meningar! Hur skola icke där ute i världen nya andliga mandråpare slå sönder hvart namn, som kväfver deras egen fria växt, och uppställa värden, som varit oss främmande! När vår tid då kastas på vågskålen med alla sina dårskaper, sina smaklösheter och misstag, månne där åter då skall höras det ensamma ordet: Barbarerna!
Om man slutligen från konstitutionell synpunkt betraktar den grund för rätt, att väcka motioner, jag bär söker att göra gällande, skall det visa sig, att man äfven derifrån erhåller ett stöd för denna rätt. Då nemi. Const.Utsk. enl. 107 § R.F. för Ständerna tillkännagifva hvad Utsk. vid granskningen af Statsrådsprot:n funnit anmärkningsvärdt, hvarefter Stånden på grund af dessa upgifter draga slutsats, huruvida skrifvelse bör till K. M. afgå eller icke, angående rådgifvarnes entledigande, kan lätteligen hända, alt bland Utsk:s tillkännagifvanden finnas sådane, som angå förhållanden, hvilka väl icke böra föranleda entledigande af Konungens rådgifvare, men dock äro af beskaffenhet, att enligt hela representationens tanka larfva rättelse. Om en sådan motionsrätt, som den jag förfäktar då icke finnes, så finnes icke eller någon lämplig och önskvärd form för lösningen af en dylik fråga, ty icke kan man som sådan anse en begäran om entledigande af Konungens rådgifvare med anledning af en sak för hvars skull en sådan begäran eljest icke kommit i fråga ; icke eller kan man betrakta såsom lämpligt att måhända hela representationen skulle önska det af Const.Utsk. tillkännagifna förhållandet rättadt, men form för framställandet af en sådan rättelse icke finnas förr än efter en väntan till påföljande riksdags motionstid; icke eller kan man sluteligen anse önskligt att, för den händelse ett upskof till nästa riksdag af en eller annan orsak blefve betänkligt eller vådligt, men till frågans slutliga lösning erfordrades en lagstiftningsåtgärd, Regeringen nödgades lill den under vissa förhållanden måhända förödmjukande åtgärden att sjelf framkomma med propos. i ämnet. Om åter den af mig förfäktade motionsrätten då finnes, så finnes äfven deruti en utväg genom hvilken alla dessa formella svårigheter lätteligen kunna undvikas, utan att ändock en sådan motionsrätt kan gifva någon sannolik anledn. att befara ett öfverdrifvet
Då votering eller val förrättas skall, anmode LandtMarskalken eller den hans ställe företräder, 6ex personer af Ridderskapet och Adeln, att jemte sig vid bordet sitta, af hvilka tvenne föra anteckning öfver de som rösta och tvenne öfver de, som vid första uppropet sig ej infinna. Upprop förrättas af RiddarhusFiscalen efter anteckningslistan. De, som till en Svarar mot •92 Den 18 jfagfi.tti e, m. och samma Bänk höra, träde inom skranket, når deras Bänks nummer uppropas, och hvar och en framlägge vid upprop af dess namn, en lyckt sammanrullad sedel, på det pappersark, som hålles af en Ledamot vid bordet. §■ 4i. Vid alla val och voteringar, Electorsval undantagna, skola tvånne upprop ske. Den, som sig ej infinner når andra uppropet för hans Bänk verkstålles; håfve sin rättighet den gången förlorat. §. 4s Val eller votering sker med iakttagande af hvad 53 och 71 §§. Riksdagsordningen föreskrifter. Vid alla val, på ett större antal personer, böra namnen å vallistan upptagas i al" phabetisk ordning. Svarar mot 44 §. Svarar mot 45 \ Den r8 Augusti e, ro. •93 Om valsedlarnas rätta beskaffenhet bör en fullständig och skriftligen författad underrättelse alltid före valet i Riddarhussalen anslås, samt dervid tillika anmärkas, hvilka Ledamöter af Ståndet, sora för tillfället, enligtRiksdagsOrdningen , icke kunna komma under omröstning eller äro berättigade alt i valet deltaga. Under påstående votering böra voteringssedlar alltid finnas att tillgå på särskildta ställen i Riddarhussalen, och får emellan de med Ja och Nej utmärkte, någon skillnad i öfrigt icke finnas. §. 43. Mellan tvenne eller flere, som fått lika röster, skiljes genom lottning, när så behöfves. Ofverenskoimner
Hans Excellence Herr Grefve af IP et - lefstedt, Gustafi Innan jag går att afgifva de anmärkningar emot StatsUtskottefs Betänkande, som påkallas af förslaget till Instruction för Biksens Ständers Revisorer , anhåller jag att få framställa en fullständig berättelse om denna fråga från dess början. Om jag härvid skulle komma att återupprepa, hvad jag i början af Riksdagen i detta ämne haft äran anföra, hoppas jag att min ursägt ligger i sjelfva ämnets vigt; och i min alfvarliga öfvertygelse, att det i hela sitt sammanhang måste betraktas, för att opartiskt och rätt kunna bedömmas, Biksens Ständers Revisorers rättighet att granska Statsverket Räkenskaper och Förvaltning Den 29 Ocleber f, m. var först bestämd genom 68 §• RiksdagsOrdnin* gen, och fanns endast der stadgad. Vid l8t3 års Riksdag inlemnade Riksens Ständer till Kongl, Majit , med underdånig anhållan om dess utfär_ dande, en Instruction för deras Revisorer, hvilken år 1810 blifvit uppgjord. Denna Instruktion blef ock utfärdad den 10 Junii jgl2 , och följdes derefter i alla delar vid de Revisioner, som ägde rum ända till år 1818, då fråga för första gången uppstod om granskning af flera Cassör ock Verks Räkenskaper , än dem , som finnas i Instructionen upptagna , der endast Stats^ Contoirets räkenskaper omförmäias , såsom föremål för denna granskning. Derefter blef en betydlig förändring i afseende på denna Instruction vidtagen derigenom , att Riksens Ständer beslöto, att deras Revisorers Berättelser skulle genast till trycket befordras , i stället för att 1312 års Instruction innehåller, att de skulle förseglade förvaras intill nästa Riksdag. Detta beslut blef ej en gång hos Kongl. Majit anmäldt. Till stöd för de nya anspråken anfördes Växelvis vigten af Grundlagen och af Instructionen , allt i mohn af den större verkningskrets , dessa särskilda stadganden lemnade Revigorerne. Enligt hvad jag förut nämnt , innew höll Instructionen blott rättighet för dem att granska Stats-Contoirets särskilda Räkenskaper.