Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Raabs förslag går derpå ut, alt dessa Fullmäktige skulle berättigas att ytterligare uppköpa obligationer lill ett belopp af 800,000 r:dr. Dä Banken för hvart qvartal til! sådant uppköp använde | af sin vinst, och det vöre troligt att, efter det första årets förlopp, icke alla medlen komrae att till Riksg.eont. inbetalas på en gång, ulan skulle uppskrifvas på Riksg.conhs räkning, för att under årets lopp dit inbetalas; så skulle Banken icke behöfva alt betala med sina uppköpta obligationer, utan finge behålla dem och kunde betala med första qvartalet af det derpå följande årets bancovinst. Detta skulle väl icke gå så fullkomligen qvartal efter qvartal, men det vore dock ett någorlunda bestämdt förhållande. Jag tror likväl icke, att denna af Frih. föreslagna åtgärd vore så särdeles lämplig, emedan nödiga medel saknas till uppköpande af sådane obligationer, som de ifrågasatta. Vi böra nemi. ihågkomma, att, i följd af de förslag, som Disk. framställt, Banken under det kommande året har en mängd utbelalningar att göra. Den skall öka faslighelsbelåningen med t2- million, den har, som jag nyss nämnde, fått uppdrag att för 700,000 ndr uppköpa obligationer, den skall hälla den och den inrättningen credit!ver tillhanda, m. m. Således förestå en hel mängd utgifter. Jag tror derföre, all det icke går an alt nu föreslå en större utgift. För min del tror jag icke, på sätt de Herrar påstått, som försvarat Frih. Raabs förslag, att en nedtryckning i sedelstockens belopp komine att inträffa, om raan underlåter en sådan åtgärd, som Frihm föreslagit. Ty de medel, hvilka under form af räntcvinst ingå till Banken, komma genast att användas lill andra af Utsk. förutsedda behof. Häraf torde det vara temligen klart, alt följden af hvad Frilen föreslagit, blefve en stor ökning i sedelstocken och icke inskränkt till att förekomma minskning uti den sedelstock, som Utsk. har föreslagit. Pä dessa skäl tillstyrker jag afslag å Frih. Raabs förslag. Frih.
Möjligen kan det dock ifrågasättas, om icke i den mån fullt skickliga lärarinnor hinna bildas och äfven tillgången på lärare blir mindre knapp, Staten bör älven på ett mera direkt sätt åtaga sig omsorgen om den qvinliga ungdomens ändamålsenliga undervisning; men då en fullständig utredning af denna ytterst vigtiga fråga nu icke kunnat af Utskottet verkställas, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl. Maj:t behagade, på sätt i nåder pröfvas lämpligt, låta utreda och undersöka, dels i hvad mån offentliga läroanstalter för qvinlig ungdom må anses ytterligare böra på det allmännas bekostnad upprättas, och dels huru, i sådan händelse, dylika anstalter böra organiseras, samt att Kongl. Majit täcktes för en kommande riksdag låta framlägga den utredning, som sålunda kan i frågan vinnas, jemte de förslag, som deraf kunna föranledas. Till inrättande af en uy pedagogi i köpingen Mönsterås har Kongl. Majit begärt, ett. årligt anslag af 1,000 Ridr; hvarförutom Kongl. Majit, på det nödiga medel ej måtte saknas för den utvidgning af redan befintliga pedagogier medelst anställande dels af ordinarie, dels af extra lärare derstädes, hvilken redan under innevarande statsregleringsperiod visat sig behöflig och sannolikt snart ytterligare på andra ställen erfordrades, föreslagit att återstoden af det vid 1856— 1858 årens riksdag, till löneförbättring vid och utvidgning af pedagogier, å Riksgälds-kontoret anvisade anslag måtte äfven under nästa statsregleringsperiod för berörda ändamål af Kongl. Majit disponeras; hvaremot, enligt hvad i Statsrådsprotokollet. är meddeladt, Kongl.
Vidkommande derefter det nu iakttagna arbetssättet inom Hofrätterne, så ehuru frågan om förändring härutinnan icke kan inbegripas i den lagstiftning, hvari folket deltager, utan afser ett sådant ordnande af embetsoch tjenstemäns verksamhet, som tillkommer regeringsmakten, hafva Rikets Ständer likväl ansett denna fråga vara af natur, att i sammanhang med detta ärende böra af Rikets Ständer tagas i öfvervägande, enär det sätt, hvarpå arbetet i Hofrätterne bedrifves, ostridigt i väsendtlig mån inverkar på detta arbete, och derigenom på lagskipningens gång derstädes utöfvar ett betydligt inflytande. Behofvel af bestämda föreskrifter i afseende å Hofrälternas arbetsmethoder bar äfven länge varit erkändt. Om än invändas kan, att det måste i viss mån vara åt Hofrätterne öfverlåtit att ordna deras arbete, derför föreskrifva sältet, samt reglera och bestämma tjenstemännens verksamhet, så synes deremot karakteren af sättet, och hufvudsakliga rigtningen af verksamheten vara ett föremål för den makt, som ordnar statsbestyren; och det erfordras dessutom mången gång en yttre och mäktig vilja för att borttaga vanor och bruk, som i åratal varit följda, och hvilka i allmänhet hafva sin grund antingen i saknaden af bestämda föreskrifter eller i meddelade föreskrifters olämplighet. De blifva alltid olika på olika ställen, och derom vittnar olikheten emellan Svea Hofrätts och de öfrige Hofrätternas arbetsmethoder. Enhet i arbetssättet synes emellertid böra ega rum och deraf följer behofvet af allmänt giltiga föreskrifter härutinnan. ExpeditionsUts k otte Is Förslag till undt. Skrifvelse, N:o 209. De torde ock vara företrädesvis behöflige för påskyndande af justeringen af de beslut, Hofrätterne fatta, enär det sätt, hvarpå i omförmälde hänseende förfares, till stor del bidrager lill den Hofrätterne päbördade långsamhet.
STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1863. Sammans. Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottets Betänkande M 19. 1 N:o 19. Ank. till Exp-Utsk. deu 1 Sept. 1863, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om förändring af föreskrifterna angående uppläsande från predikslolarne af Kongl. Förordnin gar, kungörelser m. m. Vid innevarande riksdag hafva motioner i denna syftning blifvit väckta hos Höglofliga Ridderskapet och Adeln af Herr Ehrenborg, Richard (motionen ^2 69), hos Vällofliga Borgare-Ståndet af Herr Will (motionen JV2 14). med hvilken Herr Bohmansson instämt, samt inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägtigen J. G. Odelberg från Westmanlands län (motionen %\s 51). Sistnämnde motionär, hvilken andrager, hurusom uppläsandet af kungörelserna tager den till gudstjensten anslagna tid alltför mycket i anspråk, både för presten och församlmgsboerne, hvilket blir kännbart, isynnerhet då presten måste på samma söndag predika i två kyrkor, belägna på betydligt afstånd från hvarandra, och på begge ställena uppläsa samma kungöranden, hvartill komme, att presten, uttröttad af långvarigt talande, ofta icke kunde uppläsa kungörelserna med den tydlighet, att allmän kännedom om dem derigenom vunnes, föreslår, till afhjelpande af berörda olägenheter: »att den skyldighet måtte upphöra, som hittills ålegat presterskapet, att uppläsa författningar, kungörelser och pålysningar m. m., hvilka med gudstjensten icke hafva något gemensamt, samt att sådana författningar m. m. hädanefter måtte genom pastors försorg, från någon tjenlig plats i hvarje kyrka, genom annan utsedd Bih. till R. St. Lagsamt Allm.
» Gästen », som kommer, ofta skygg och misstrogen, misshandlad af världen och lifvet, måste behandlas med en alldeles särskild finkänslighet; hon måste känna sig i bästa mening fri, känna, att ingen här pinar ut henne med frågor, som hon kanske är för slö eller för utsvulten att ens förstå, eller som hennes inre personlighet, i fall hon ännu är så själsvaken, skulle resa sig upp emot, enär hon vid sin ankomst ännu är personligen främmande för dem, som förestå asylen. » Hon skall », yttrade också kapten Lagercrantz vid ett tillfälle till mig, » känna, att här finnes hvila, frid och sinnesro; hon skall känna, att man ömmar för hennes rent kroppsliga nöd; hon skall sofva, sofva ut, som hon kanske ej har gjort det förr, hon skall bli mätt — sedan kommer känslan af tillit, af förtroende, och då meddelar hon ofta själf hvad af sorg, oro och bekymmer hon bär inom sig, det må vara af hvad slag som hälst. Hon skall här på fullt allvar känna sig välkommen till ett hems ro och stillhet. » I dessa ord ligger hela hufvudprincipen af den religiositet, som genomtränger asylen; allting bygges på personlighetens makt, på » kärlekens seger », den kärlek, som öfvervinner allt, emedan den yttrar sig på ett så sundt och för lifvet afpassadt sätt. Också måste de, som öfva denna kärlek, just sätta in hela sin personlighet i sitt arbete: » man måste göra det med glädje », som asylens husmoder en gång sade, då jag en söndagseftermiddag satt och sprakade med henne i hennes lilla kammare; » då jag helt ung började som diakonissa, fick jag mycket stå i bakstugan och baka och arbeta, och mången gång tyckte jag nog, det var tungt och tråkigt. Men en dag, då jag var riktigt trött, kom jag att se, att man höll på att måla inskriptioner i diakonissanstalten: » tjäner Herran med fröjd », stod där, och det liksom ryckte till i mig: ja, gå du tillbaka in i din bakstuga och gör ditt arbete med fröjd, tänkte jag; och det lyckades, oeh se ' n dess har mitt arbete varit just glädjen i mitt lif. » (Forts.) Ur notisboken.
Till följd af Eders Kongl. Majtts nådiga bref deri 1 Oktober 1851 uppgjordes för Länet förslag till reglemente för ett försök rings—bolag mot förluster genom den bland fäkreatur då gängse elakartade lungsjukan, och sedan detta blifvit af Eders Kongl. Majit den 6 Oktober 1852 sladfästadt, skedde innan årets utgång anteckningar till delaktighet i bolaget till minimi-beloppet af ansvarighetssumman 500,000 R:dr rgs, hvadan bolaget inom föreskrifne liden blef bildadt, men dess verksamhet är inskränkt till nyssnämnde sjukdom. Bergsrörelse bedrifves endast vid Andrarums alunbruk, hvarest tillverkningen i medeltal uppgått årligen lill 1,400 tunnor, afyttrade efter 12 Ridr banko tunnan. Vid detta bruk sysselsättas omkring 100 personer, som jemte deras familjer der baba deras utkomst. Binäring i Länets nordostliga del består hufvudsakligast af handel med byggnadstimmer och bräder samt tjära och beck. Från en del socknar afsättas äfven smiden af egen tillverkning, laggkärl, kistor och mattväfnader af nöthår. Å kuslerne idkas fiske och mindre sjöfart. 1 Åsbo härader tillverkas icke obetydligt linne och blångarnsväfnader, deraf stora partier afytlras vid de årliga marknaderne der å orten. Landthandel!! i öppna salubodar har å de trakter af Länet, der sådan författningsenligt får äga rum, tilltagit, och om medgifvas mäste, att å orter, belägne af - 8 lägse från stad, det är fördelaktigt för invånarne alt erhålla sina förnödenheter på stället, bör äfven antydas, det lättheten att erhålla varor, mera hänförliga till lyxens, än nödvändighetens fordringar, på samma gång den medtager arbetarens ringa tillgångar, verkar till mindre begärlighet efter ortens egna tillverkningar. Med undantag af pappersbruket Klippan? hvars verksamhet i senare åren blifvit betydligt utsträckt, äro fabrikerne samt särskilda verk och inrättningar i Länet icke af särdeles^ betydenhet, men de som finnäs aro af nytta för ortens invånare.
Frågan är af högsta vigt; den rörer sjelfva grundvalen för Svenska bergshandteringen; och det är endast de menliga följder af den nu ifrågasatta förändring jag befarar, som föranledt dessa erinringar, hvilka jag vördsamt anhåller måtte få åtfölja Grefve Posses Motion, jemte den önskan till Lagutskottet, der densamma förmodligen kommer att behandlas, alt deråt skänka dess odelade uppmärksamhet, samt noga pröfva de rättsgrunder, hvarpå oftanämnde författningar sig stödja; och om desse, som jag hoppas, befinnas öfverensstämmande med billighet och rättvisa, lärer ock Utskottet icke finna skälige anledningar, att tillstyrka de af Grefven föreslagne förändringar. Herr Lagerhjelm, Pehr: Utan att ingå i sjelfva saken, vill jag blott anföra, att detta ämne blifvit behandladt i sammanhang med öfverseende! af författningarne rörande Bergsväsendet, och att Committérades underdåniga Betänkande inkommit till Kongl. Majit för 2 år sedan. Den princip, som förefinnes i de nu gällande författningarne, och i synnerhet framträder klarast i de äldre, nemligen att malmtillgången i Riket är industriens tillhörighet, har vid - a38 Den 29 December e. m. hållits af Committerade. Det torde ej vara likgiltigt för Utskottet, alt taga kännedom om nämnde betänkande. Jag uppskjuter allt vidare yttrande, intill dess att målet blifvit af Utskottet handlagdt. Herr Tharrij Gustaf Sebastian> uppläste följande:
It o 11 c t s förlialfandet med öfverskottens lefverering vara, att StatsGontoiret, på samma gång som beviset på ÖfverskottcSummans insättning för RiksgäldsContoirets räkning öfverlemnas, reqvirerar ett lika belopp af StatsbristSumman, hvadan dessa levereringar endast skola verka såsom en afskrifning på RiksgäldsContoirets förbindelse till StatsGontoiret: tilläggande den värde Ledamoten att StatsGontoiret nästan alltid skall hafva 7 k 800,000 R:dr outtagne hos RiksgäldsContoiret, hvilka StatsGontoiret kunnat uttaga 003 det ej fatt begagna öfverskotten i första hand. Uti dessa den värde Ledamotens åsigter kan jag ingalunda instämma: Att StatsContoiret genast i afräkning på SlatsbristSumman, reqvirerar ända till shillingar och runstycken hela det lefvererade beloppet af öfverskottsmedel är en åtgärd som efter hvad jag förmodar, blott afsér redighet uti Räkenskaperne, utan att vara föranledd af ett för handen varande penningebehof, sora jemnt motsvarade Sumtpan af de lefvererade öfverskottsmedlen, och till hvars betäckande till större eller mindre del, all tillgång uti StatsContoiret, saknades.
Afsändaren, som icke kunde eller behöfde känna huru många och hvilka kommissionärer reqvirenten hade nödigt att begagna, för alt den reqvirerade varan skulle komma honom tillhanda, ansåg kanske rättast att 5 fastaget såsom emottagare teckna reqvirentens namn. I anmälan till Konungens Befallningshafvande uppgaf Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Vtskotlets Betänkande JVs 16. 7 afsändaren derjemte, i öfverensstämmelse med 21 §, krutets vigt, antalet af de kärl, hvari det förvarades, bestämmelseorten, emottagarens (reqvirentens) namn samt den väg, transporten skulle framgå. Forbonden, som hade att forsla krutet från fabriksstället till Gefle, medförde äfven behörig forsedel, som dock naturligtvis endast hänvisade varan till aflemnande hos kommissionären. Nu trodde sig afsändaren, då han ock i öfrigt iakttagit författningens föreskrifter, hafva samvetsgrannt i alla delar ställt sig densamma till efterrättelse. Emedlertid hände att krutet i Gefle logs i beslag och afsändaren icke allenast dömdes förlustig sin eganderätt till den vara, han afsändt, utan äfven fälldes till betydligt bötesbelopp på den grund, att forsedeln uppgaf annan emottagare än reqvirenten, hvars namn var å de afsända krutkärlen tecknadt, men af hvilken krutet dock i första hand ej kunnat emottagas. Hvad nu exempelvis blifvit anfördt, hade äfven i verkligheten handt, att nemligen, tvärt emot författningens syfte, till följd af tvetydighet i en af dess bestämmelser, egaren blifvit dömd förlustig sin egendom och derjemte såsom brottslig bötfälld, ehuru ingen afsigt kunnat honom påbördas eller han skäligen misstänkas att hafva velat annorlunda förfara, än i enlighet med författningens föreskrift. Derföre, och då lagen borde i främsta rummet afse betryggande af eganderätten, syntes nödigt att 20 § så förändrades, att författningens syftemål vunnes, utan att blottställa en i afsigten laglydig medborgare för möjligheten icke allenast att beröfvas sin egendom, utan äfven att fällas till betydliga böter.
Vid öfvervägande häraf och då det är af vigt, att till ifrågavarande läkare-befattningar, hvilka i allmänhet äro med ringare löne-inkomster förenade och under nuvarande förhållanden medföra trägnare tjenstgöring än tillförene, erhålla fullt lämplige personer, samt hvad den å Malmö arbetsoch fästningsfängelses stat uppförde kommendant angår, denna genom långvarig och nitisk tjensteutöfning gjort sig förtjent att, när hans ålder och helsotillstånd icke vidare tillåta honom att dermed fortfara, af staten tillgodonjuta bidrag till sitt underhåll, har Kongl. Maj:t i nåder funnit godt att till fångvårds-styrelsens ofvanberörde hemställan lemna bifall; och vill derföre härmedelst föreslå Rikets Ständer, alt de vid strafffängelser och allmänna arbetsinrättningar anställde läkare samt kommendanten, Öfversten Carl Johan Ström må varda tillerkände enahanda pensionsrätt, som på sätt ofvan förmäldt är, i enlighet med Rikets Ständers beslut under 1840 och 1841 årens Riksdag, blifvit åtskillige andre tjenstemän vid samma inrättningar tilldelad. Kongl. Maj.t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Stockholms Slott den 9 November 1847 OSCAR. A. Posse. Utdrag af Protokollet öfver Justitie-Departemenls-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Statsrådet å Stockholms Slott den 9 November 1847. Närvarande: Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Grefve Posse. Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Ihre, Statsråden: Friherre Stael von Holstein, Munthe, Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition, N:o 14. 21 Friherre Pegron, Silfverstolpe, Waern, Friherre Gyllengranat, Faxe, Fåhraeus. Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern anmälde i underdånighet:
Det är visserligen vågadi af mig alt motsäga Den 17 Mars f. m. 307 en ledamot af LagUtsk., och dertill en man med så stor juridisk erfarenhet, som den, för hvilken den siste värde talaren är känd; men jag tager mig friheten fästa uppmärksamheten på, dels att hvad han talat om löpande skuldsedlar och hvilket afhandlas i helänk. N:o 89 icke ännu är afgjordt, och således ännu obestämdt huruvida Ständerna bifalla de åsigter, som dervid ledt Ulsk., dels också att LagUtsk. genom återremiss sättes i tillfälle att tillstyrka lika forum för lagsökningar å löpande skuldsedlar, som af Hr Arnberg i denna motion är begärd för andra skuldsedlar och accepterade räkningar. Vidare talar Hr Gunther om, att en ökad splittring i rältegångsordn. skulle genom bifall till motionen uppkomma. Jag tror visst att splittring redan äger rum och skulle önska, att vi i ett sammanhang kunde få hela vår creditlagstiftning bättre ordnad, men emedlertid skulle jag tro det vara bäst alt vidtaga de förbättringar, som äro möjliga, hvarföre, och då Hr Gunther ej motsatt sig en återremiss, jag hoppas, att R. o. Ad. ville densamma medgifva. Gr. Spens, Jacob Melcher: Jag vill icke eller motsätta mig en återremiss, i fall R. o. Ad. finner en sådan nödig, men jag tror icke alt LagUlsk:s svar på densamma, om den än skulle komma ifrån alla fyra Stånden, såsom den kommit ifrån de tre, kan blifva något annat än hvad här på förhand blifvit meddeladt af en ledamot af nämnde Utsk., Ilr Giinther. Detta svar utfördes af honom så fullständigt, att jag anser mig icke behöfva något vidare tillägga, än att, derest man i st. f. den utväg, som aldrig varit betagen, att utkräfva fordringar enligt reverser och ac cepterade räkningar genom stämning directe lill domstol, tilan att förut göra saken anhängig hos Konungens Bef:h:de, lemnar hänvisning alt anlita rådhusrätten i ulsökningsväg, man skall gifva anleda, till mycket vidlyftigare procedur och derigenom skada crediten.
Med dem åter förhåller sig så, att malmtillgången på vissa orter är i aftagande; grufvu-brytningen belastas med större omkostnader för tilltagande djup, som verkar ofördelaktigt på malmpriset genom ökad uppfordring sk os t nåd af malm herg och vatten. Det vöre således lyckligare för Riket, örn gamma exportvärde, som hittills, kunde ernås, utan att anlita grufvorna hårdare än hittills. Vi hafva ärlt dem i vårdadt skick af våra förfäder; må vi ej förstöra dem för efterkommande! I afseende på afsättningen af jernet under form af stångjern eller tackjern* förekommer den märkvärdiga omständighet, att slångjernet kan användas på hvarje punkt af jorden, hvarest civilisationen kommit nog upp ett känna behof af jern ; tackjernet åter endast hos de nationer, som hafva förädlingsverk. Det förra skeppas t. ex. till Carthagena eller Santa Martha, och föres på åsneryggen upp till Andiska bergen, och klensmeder finnas sorn kunna vända det till fyllandet af menniskors behof. Icke så med tackjernet! Om nit inventariernas belopp på Rikets stångjerns^staplar varierar betydligt under olika conjuneturer; hvilken ytterligt uppdrifven höjd skall ej variationen uti tackjerns-staplai na blifva utsatt för, sorn ej allenast kommer att bero af samma orsaker, som nu verka på slångjernet, utan derutöfver oroas utaf handelspolitik eller andra förhållanden hos de verks ägare, hvilka förädla Svenskt tackjern i England, Nordamerika o. s. v.? Kan den fluclnation i priser blifva nyttig, som häraf måste blifva en följd? Man kan tänka sig förhållanden, under hvilka tackjerns-producenten icke skall åtnjuta ringaste fördel af den exporträtt, man nu vill tillägga honom. Att många stångjernsverk komma att nedläggas, har jag redan anmärkt, och skulle blott beklaga deras öde, om jag kunde inse någon förmån för Riket i det hela af dessa individers undergång. Men från eö hittills af mig icke vidrörd synpunkt, skall motsatsen lätt upptäckas.
De till militien hörande boställen ifrån och med Capiteners med deras vederlikars och derunder, samt de af andra Majoren innehafvande Capiteners boställen, äfvensom de Capiteners boställen, hvilka af Regements-officerare, i stället för Stabssäten, tilläfventyrs kunde innehafvas; men, beträffande Regementsofficerare i allmänhet, hvilka, jemte Stabssäten-* vore försedde med Capitensboställen, torde hägge dessa boställen, titan ött i rote läggas, till deras beskaffenhet och förmåga att draga rotering, noga undersökas, samt förhållandet dermed hos Kongl. Maj:t anmälas till vidare Nådigt förordnande. 2:0 Rusthålls Stomhemman, och j:o Nybyggare, hvilkas frihetsår ej tilländalnpit; — Hvaremot Adelsfane Regementets boställen, samt endre antingen indragna eller till indragBihang till B-iksSt-, Fröt. J823, Q:cle Sami.
Att det af Constitutions-Utskotfet den 20 Juni 1812 föreslagna inrättande af en Jury i Tryckfrihetsmål, i stället för det hittills antagna Rättegångssätt, skulle godkännas; samt att Constiturions - Utskottet skulle anmodas att skyndsamligen inkomma med dess utlåtande öfver de än, dringar, hvilka Prest - Ståndet vid antagandet af de 4 första §§. uti Tryckfrihets - Uägen den 26 Juni 181a deruti yrkat, och hvilka Ståndet under den 27 i samma månad förbehållit skola anses såsom då Väckta motioner, hvilka nästkommande Riksdag borde till afgörande upptagas. För öfrigt beslöt Ståndet, att de angående ändringar i Grundlagarna sista Plenum och nu fattade beslut skulle tili Constitutions - Utskottet öf - Ex Protocollo J. U Almqvist. 542 Den 15 Juni. öfverlemnas,’ med anmodan att författa och till justering hos Eiksens Ständer ingifva Rédaction af alla de Förslag, som ‘af samteliga Itiks - Stånden blifvit godkända, samt af de §§. i Grundlagarna, hvilka af de antagna förslagen omedelbart bero och sålunda derefter böra rättas. Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats - Utskottets på bordet hvilande Betänkande, om Lösens erläggande till Krono - Fogdarna, för påskrifter å Utmätnings - Resolutioner, blef detsamma af Prest - Ståndet ogilladt. Ut Supra. Utdrag af Vallöf. Borgare-Ståndets Protocoll, hållet vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 15 Juni 1815. S. D. öredrogs och bifölls Allmänna Besvärs-' och Oeconomie . Utskottets under den. 26 Maj aflåtna och sedan den 8 Juni på bordet hvilande Betänkande, rörande Husbehofs-Brännvinsbränningen, dock med den anmärkning, i anseende Ex Protocollo J. U. Almqvist. Ex Protocollo J. U. Almqvist. till -k Den i 5 Junit 543 till ny redaction af det bibehållna stadgandet uti Kongl.