Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till klass n:r 2 räknas hem, hvilkas värdinnor äro fruar, som genom m a n n e n s iråkade obestånd måste hjälpa till med sitt arbete för att upprätthålla ekonomien. De äga kanske själfva barn, och för dem lämpa sig bäst skolungdom och personer, som måste lefva på små löner. Dessa värdinnor få naturligtvis söka nedbringa sina lefnadsomkostnader till minsta möjliga, ' så hos dem påträffar man ej den onödiga elegans, som Stade så skarpt klandrar. Priset ställer sig där också naturligtvis billigare. Inackordenten kan då ej rimligtvis begära, att de mest uppdrifna anspråk i materiellt afseende eller i fråga om hemtrefnad där skola blifva tillgodosedda. Att bereda den senare kostar arbete och tid, och för dessa utarbetade värdinnor är tid sannerligen pengar. Till klass n:r 3 räknar jag hem, som förestås af gamla köksor, hvilka tröttnat på att tjäna hos 8 andra, kunna laga god mat, men ej lämpa sig som värdinnor vid bordet. Där öfverlämnar värdinnan med nöje åt inackordenterna själfva att sätta prägeln på hemmet. Hennes värld är köksspiseln. J a g tror ej, att inackordenternas fullkomliga oberoende af värdinnan gör dessa hem angenäma. Sätter man vid inackordering liksom vid all annan affär varans beskaffenhet i förhållande till priset, tror jag inackordenter i allmänhet ej ha rätt att beklaga sig. Är värdinnan, hvilket Stade tycks anse i allmänhet vara fallet, oförmögen att nedbringa omkostnaderna för affären till minsta möjliga, måste hon på grund af konkurrensen snart nedlägga den, men skötes affären rätt och med tolf personer som minsta antal pensionärer, bör den k u n n a lämna ett någorlunda lefvebröd för en arbetsam och klok kvinna. Erfarenheten här visar, att pensionärerna äro i ett ständigt stigande, då efterfrågan i höst varit ovanligt stor. Detta är min mångåriga erfaren het af förhållandena i Göteborg. I afvaktan på flere inlägg i frågan tecknar er Göteborg den 12 okt. Nora. Mångårig erfarenhet gör mig möjligen berättigad att yttra några ord i » Inackorderingsfrågan ». Under den tid jag sysselsatte mig med detta arbete, blef jag ofla rådfrågad, om jag ansåg det vara skäl börja en sådan verksamhet.
Och trogne Undersätare dcn hjelp, som de af Kongl. Majus ömma omwärdnad förwänta; Kongl. MajU har före detta, i hopp att Fienden skulle lämna det af honom intagna Wästerbotten, infordrat Allmänna Magazins-Oirectionens underdäniga utlätande, hurnwida den hade tillgäng till nägon undsättning att gifwa de olycklige Innewänarne af nämnde Province, enär de ifrän Fiendens förtryck blefwo befriade; Men Oirectionen har i un - 6z6 Den ig September. j underdänighek tillkännagifwit, att ben hvarken ägde nägot sörröd af Spannemäl att användas till detta behof, eller Penningar, hvarmed Spannemäl kunde dertill upphandlas; sedan Fienden nu dragit sig i» frän ben Södra delen af Wästerbottens Län , och Kongl. MaZ:t af Desi Befallningshafvande erhällit smärtande underrättelser om InnewänarneS nöd, särdeles deras ! det mäst bebodda Landet vid Kusten och allmänna Landsvägen, finner Kongl. Majit sin pligt fordra, att för Riksens Ständer framställa angelägenheten af Medel, att under det ännu Sjöfarten till Wästerbotten är öppen, rädda dktza deras Medborgare, och bereda dem en möjlighet, att i en lyckligare framtid bidraga till Statens underhäll, samt derigenom mängfalldigt äterbära hvad dem nu kan blifva . lldeladt. Siats-Utskottet, till hvars yttrande Riksens Höglofl. Ständer bedagat detta ärende remittera, har, uti besia Kongl. MajttS ömma och Nädiga tänkesätt emot Wästerbotten, igenom det olyckliga kriget lidande Jnncwänare, med den listigaste vördnad och erkänsla, funnit ett förnyadt dyrbart vedermäle af Kongl. Majus altid odelade ömhet och hulda omwärdnad för befrämjandet af samtelige Ocsi trogne UndersätareS väl.
Om en fråga grundar sig på rättvisa, så bör man hvarken låta leda sig af artighet eller kärlek till det bestående, och ehuru jag finner motiveringen något besynnerlig, får jag dock yrka bifall till Utsk:ts förslag. 47? Den 26 ilaj f. in. Gr. Mörner: Jag kan icke antaga att en revisor, som granskar räkenskaper, till följe deraf är att anse som part. Han fullgör ett uppdrag, som blifvit honom ålagdt. men något personligt intresse vid frågan kan han icke till följd af detta uppdrag hafva. Ett sådant intresse finnes deremot hos styrelseledamöterna, men att utesluta dem som hafva den största kännedomen om ärenderna, kan väl icke vara annat än ett misstag. Jag fortfar i min anhållan om afslag å lista mom:t samt att den gamla föreskriften måtte qvarstå. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att. som olika yrkanden blifvit gjorda i afseende å den förev:de punktens tvenne mom:r, skulle desamma göras till föremål för särskilda propos:r; och hvad då först beträffade mom. 1, hade yrkanden framställts dels å bifall till detsamma och dels att det måtte afslås samt motsvarande stadgande i nu gällande förordning bibehållas oförändradt. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propus, på bifall till mom:t, hvarvid svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå samt bibehållande af motsvarande stadgande i nu gällande förordning, då svaren utföllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Sedermera gjordes propos. på bifall till 2:dra mom:t samt besvarades med ja. ll:te och 12:te puukterna. Biföllos. 13:de punkten. Hr Nordenfelt, Enar Wilhelm: Hypoteksbanksdelegarne hafva yrkat att få denna summa uppsatt från 1,000 till 2,000 rdr, och dertill hafva de goda skäl.
Hvar och en kan nu lätt inse, hvilken vidlyftighet, som är förenad med det ena måttets eller vigtens reduktion till ett annat mått eller vigt, och med all bokföring, der sådane mått och vigter förekomma, samt huru lätt den mindre kunnige härigenom kunnat förvillas. Det är dessa, för alla fattliga och uppenbart i dagen liggande ofullkomligheter, som det varit Yår Nådiga afsigt att undanrödja och rätta. Det har härvid ingalunda kunnat undfalla Yår nådiga uppmärksamhet och Vårt eftersinnande, huruledes ett ämne af så allmän beskaffenhet, som det ifrågavarande, ingriper uti dagliga förhållanden man och man emellan, samt verkar till rubbning uti det förhållande, som hvar och en redan väl känner, och vid hvilket man från ungdomen blifvit tillvand; att alltså en verklig och allmänt erkänd förbättring likväl i sin första öfvergång omöjligen kan frånskiljas vissa olägenheter och besvär, då deremot de väsentligaste förmånerna och den allmänna nyttan egentligen falla framtiden till godo, samt att fördenskull tillämpningen af hvilken förändring som helst i fråga om Rikets mått och vigt, både till tiden och till sjelfva utföringssättet, fordrar en varsam behandling. Detta stycke är lika med 1826 års förslag med nedannämnda obetydliga undantag. Orden: nock förstå» i 1826 årsförslag synas oss böra utgå. Kongl 3Ia:jts Nåd. Vi sträcka likväl ingalunda Vår betänklighet i afseende härå ända derhän, att Vi skulle befara någon motvilja hos Väre käre undersåter mot antagandet af de rättelser härutinnan, som tidens fordringar och sakens enkla beskaffenhet naturligen påkalla och äro såsom nyttiga allmänt erkända, äfven om tillämpningen deraf i sin början med något besvär blefve förbunden. Ej ^heller tvifle Vi, att menige man af Svenska folket skall sakna förmåga att uppfatta och väl förstå de enkla rättelser, som efterhand komma att införas, jemte deras förhållande till hvad som hittills varit gällande; Och slutligen finne Vi äfvenledes icke tillräcklig anledning att låta
Byggningabalken, jemnfördt med föreskrifterne i 1 och 2 §§. i 1734 års Gäslgifvare-Ordning, häradet skulle i vissa fall å Gästgifvaregård bygga gästeslufva med sina kamrar, stall och vagnslider med allt innanrede; men Kronan likväl bekostat uppförandet af hufvudoch flygelbyggnaderne å Grisslehamns gästgifvaregård, ansåge ÖfverPostdirecteurs-Embetet, för sin del, åliggandet för vederbörande allmoge att bygga och underhålla uthusen derstädes otvifvelaktig! hafva sin grund i nyssberörde lagstadganden, likasom och enär öfverförandet med båt af posten och resande till Eckerön icke nu mera besörjdes af de fordna postrotarne, desse naturligtvis icke kunnat undfå den förut bestämda legan och icke heller den deri beviljade tillökning för det år, då ortens båtsmän varit utcommenderade; hvaremot någon annan förmon eller rätlighet för de skyldigheter, som Wäddö allmoge, på sätt ofvan anförts, fortfarande fått vidkännas, icke, så vidt Öfver-Postdirecteurs-Embetet hade sig bekant, i sednare tider för nämnde allmoge gått förlorad. Derefter har, enligt Nådigt Bref till Öfver-Postdirecteurs-Embetet af ' O O den 25 Juli förlidet år, Kongl. Maj:t, med bifall till Rikets Ständers ofvanberörde underdåniga anhållan, i afseende på skjutslegan för så väl resandes, som posternas förskaffande vintertiden emellan Grisslehamn och Statsoch Ekon,-Utskottens Utlåtande„
Riderstapet och Adeln häronr wille inhämta, de 2:110 Resp.. Medständens tankar. Lika nödigt blifwer ock alt bereda ett afgörande beflut r en annan, fräga, som innefattas i Finance-planen och Hwilken är af Hvgw, Präste-Stäntzet bifallen, af Wällofl, Borgare-Ständet afflagen; men hwaröfwer HögloftRids Lerffapet och Adeln, samt Hederw. Bontzc-Stäntzet sig tcke ullätit; nemligen: huruwitza Utrikes Län fä upptagas M kiquiherande af förfallne Räntor och Capital afbetala yingar ä Utrikes Gälden, om fädane Län pä förmånlige sätt kuntze negocieras under det en stegrah Cours, hins. hrar Wexel-uppköp och Remisser, Jag utbeder mig Herr Grefwens »ch Landt-Mgrsta'- fens proposition till hjelpande af dessa lacuner. Grefwe Ven 2 April. Grefwe förner, ^llolxk Oörsn, hwab ren förra xuncten af Friherre I.ils-ncr2r>:^'L ytitMide angär, fär jag nied honom deruti alldeles instämma. I anseende till den sednare äter will jag allenast hemställa, om icke allt hwad som i Finance-planen och Stats-rcgleringen ej blif« Vit afstaget eller forändradt, bör anses såsom bifallit. Friherre I^llscncrsntr, mcdgaf denna Grefwe körner» anmärkning; men hade med mycken uppmärksamhet genom» läst alla StändenS Protocolle-ut drag, rörande denna fräga, och funnit att ehuru den warit alternativt ftamstäld, hade dock ingen^ra af alternativcrna blifwit bcflutna, hwarföre han trodde att denna satts här icke kunde an, mändas.
Enär de uppgifter, som å extra statsregleringen anvisas, icke kunna anses af permanent egenskap samt följaktligen äro underkastade betydliga omvexlingar; men den bär ifrågavarande utgiften måste utgå jemlikt med rotehållarne om passevolansen upprättade kontrakter, hvilkas uppfyllande icke får äfventyras, som dock skulle kunna inträffa, derest anslaget blefve af tillfällig natur, så hemställer Utskottet, att anslaget af 9,000 r:dr till båtsmannens förseende med köjer och täcken, måtte, på sätt hittills egt rum, fä äfven nu å riks-staten såsom ordinarie anslag uppföras. 16:o. Oaktadt Rikets Ständer, som vid sisthållna riksdag, ansågo, att staten borde under vissa vilkor öfvertaga bålkmansbeklädnaden, för sådant ändamål beviljade ett förslags-anslag af högst 28,000 r:dr, hade likväl erfarenheten visat, att detta anslag varit otillräckligt, hvadan Kongl. Majit begärt, att berörde anslag malle, under förut stadgade vilkor, förhöjas med 14,000 ridr och en ordinarie stat uppföras till 42,000 ridr. Då, på grund af Rikets Ständers åtagande angående passevolansen, statsverket måste vidkännas de utgifter, som dermed äro förknippade, och af den utredning, som Förvaltningen af Sjö-ärendena uti den 29 Oktober nästlidet år afgifvet underdånigt utlåtande meddelat, visar sig, att till ifrågavarande utgifters bestridande erfordras ett lillökadt belopp af 14,000 ridr, hemställer Utskottet, alt Rikets Ständer ville, under förut stadgade villkor, anvisa sistnämnde summa, att, med tillägg af de vid sisla riksdagen beviljade 28,000 ridr, å riks-staten uppföras såsom förslagsanslag med högst 42,000 ridr.
Det är i sanning en besynnerlig ställning, deruti jag och de, som dela mina åsigter, nu befinna oss i afseende på våra motståndare såväl uti den förevar. lånefrågan som uti de vid denna riksdag behandlade frågorna om Svenska folkets representationssätt. De, som vid flera tillfällen under riksdagens lopp med värma i frat för mera genomgripande representationsförändringar och sökt ådagalägga den huvar. Representationens olämplighet samt Nationens missbelåtenhet dermed, äro nu nödsakade försvara den ringa återstod af aktning och anseende, densamma ännu äger qvar, emot dess mest nitiska loftalare och representationsreformernas häftigaste motståndare, hvilka i dag icke akta för rof Den 3 Februari e. m. att ådraga denna Representation den missaktning, som måste blifva en ovilkorlig följd af det ifrågastållda upphäfvandet af dess egna, i grundlagsenlig ordning nyligen fattade beslut. Dock sorn skälen både för och emot den under öfverläggning varande frågan redan blifvit å ömse sidor fullständigt utvecklade, anser jag mig icke behöfva rör:de sjelfva liufvudsaken tillägga något vidare, helst jag i allt fall förmodar, att opinionerna äro förut så bestämda, att ingen låter hänföra sig af en mer eller mindre lycklig förmåga att ånyo upprepa dessa skäl, och jag för öfrigt vågar hoppas, att hvar och en, innan han afgifver den möjligen afgörande rösten, noga öfvertänkt frågans vigt och följderna af det blifvande beslutet. Jag får derföre sluta med den förklaring, att jag anser skuldsättning, så vidt densamma af omständigheternas kraf icke oundgängligen påkallas, böra af ej mindre staterna än individerna med största sorgfällighet undvikas, äfvensom att stora statsskulder i allmänhet äro, enligt min åsigt, för folkens välstånd och sjelfständighet vådliga samt för Svenska Nationen förstörande. Vi bebo, mina Hrr, ett af naturen föga gynnadt fädernesland, hvars flesta invånare till fyllandet af dagens behof måste från morgonen till qvällen nästan oupphörligt släpa i mödor och besvär.
Efter fulländad undersökning, har KrigsRätten, genom utslag den 3 Maj 1839, sig utlåtit: att, hvad först beträffade korporalen Halfvardsson, så hade väl löjtnanten Holm uti sitt slutpåstående anfört, att Halfvardsson natten emellan den 21 och 22 Juni 1838 utöfvat sjelfmyndighet vid verkställigheten af de honom gifne ordres att söka skingra en på södra ändan af Norrbro då befintlig folksamling, uti hvilken löjtnanten Holm sig befunnit, samt genom utropet, alt han fasttagit en af samlingen, gifvit anledning till befallningen om löjtnanten Holms arrestering; men emedan Halfvardsson hvarken erkänt, att han vid berörde tillfälle på något sätt med ord eller gerning emot löjtnanten Holm sig förgått, eller att han fällt omförmälda utrop, hvilka omständigheter löjtnanten Holm ej eller i ringaste måtto styrkt eller erbjudit sig att bevisa, funne KrigsRätten, som vid sådant förhållande ansäge Halfvardsson icke hafva varit vållande till eller delaktig uti löjtnanten Holms arrestering, hvilken, enligt hvad under ransakningen blifvit upplyst, Hr öfversten
N:o 34, i anledn. af väckta motioner om förändring af landtmäteritaxan. ' Hr von Hartmansdorff, Au g.: I afseende på det formella af betänk, yttra Ulsk:n följande: ”att en allmän obelåtenhet med denna taxa äger rum, och att densamma är för jordägarne tungt tryckande.” Om denna inledning, som, i händelse betänk, skulle bifallas, komine alt inflyta i den underd. skrifvelsen till K. M., skulle qvarstå, på sätt detta betänk, ytterligare utvisar, utan några bestämda uppgifter af skälen, hvarifrån obelåtenheten kommer; så skulle det blifva Ständerna föga värdigt. När de klaga öfver en författnings olämplighet, så böra.de väl veta att uppgifva skälen hvarföre de med henne äro obelåtne. I annat fall förekommer denna klagan lika med okunnige personers vanliga uppgift. När man frågar dem hvaruti den sjukdom består, hvaröfver de besvära sig, så veta de icke att utreda det, utan svara att de hafva ondt i hela kroppen. Hvad sjelfva saken beträffar, så får jag förklara det jag anser fria öfverenskommelse!' mellan dem , som behöfva landtmätaren, och honom vara föga lämpliga, aldraminst såsom föreskrift i en allmän författning. Hvar och en vet nog ändock att förord bryter lag, när det icke strider emot lag. Således behöfver man ej stadga, att en taxa, som är bestämd, likväl kan brytas genom särskildt aftal. Då förhölle man sig på samma sätt med landtmäteritaxan, som med medicinaltaxan, att nemi., då fråga är om fromma stiftelser, skall taxan icke gälla, utan betalning erläggas derunder. Det innebär ett offentligt erkännande, att taxan i allmänhet är för hög och således obillig. En sådan förklaring i en allmän författning måste gifva anledn. att förakta henne. Om R. St. antoge Utsk:ns förslag, så skulle menige man deraf draga den slutsats, att taxan vore för hög eller satt utan sakkännedom af dem, sem henne uppgjort.
St. i afseende derå stadna i olika beslut; hvem har sagt, alt frågan derföre skall gå till först. StatsUtsk.? Den förfaller, mine Hrr, på så sätt att det förblifver vid hvad som är, och Staten får hafva sin ränta i behåll. Dä man förhåller sig så abderitiskt, alt man låter StatsUtsk. förstärkas för att votera öfver en sådan sak, huruvida, då 2 Stånd deruti stadnat mot 2, en inkomsttitel skall försvinna eller ej; då kommer man lätteligen till det förhållande att majoriteten i först. StatsUtsk. kommer alt afgöra, om den ena räntan skall bort efter den andra. — Det är ej genom sådana argumenter, som man kan bevisa någonting. Frågan är helt enkelt den: skall Ståndet medgifva alt, dä det lika med PresteSt. afslagit komiterades betänk, i frågan, votering ändock deröfver får ega rum i först. StatsUtsk., derföre alt ämnet rörer en ränta? Hr von Troil, Sam. Gust.: För att inför IL o. Ad. ådagalägga det sätt, hvarpå de Hrr argumentera, som här bestrida voter:s-propos. anhåller jag att i R. o. Ad:s minne fä återkalla, att, då den förra punkten härstädes förevar, yttrade de att det vore fråga om ingenting annat, än rakt borttagande af en del utaf Statens inkomster, till bevis hvarföre man ville anföra att, om man pä samma sätt fortfore med alla inkomsterna, skulle endast nollor återstå. Nu har deremot samme talare vid nu förevande punkt yttrat, att här vore så mycket mera skal att icke medgifva votering, sorn vid den förra punkten det endast varit fråga om utbyte, men icke att rent af borttaga en inkomst, hvarom deremot här är fråga. — Jag hemställer nu till eder Mine Hrr, huruvida, då det argumenteras på sådant sätt, man kan sätta lil till de skäl som anföras ? För min del förenar jag mig med dem, som anhålla om bifall till propos:n. Hr Carlheim Gyllensköld:
Jag får härmed förklara at jag är af samma tanka, som den Grefwe vo la Larllie, i afseende pä tiden til et Thronföljare - wal yttrat, men derjämte tillägga at jag, dä en sä stark Pluralitet uttryckt sig för den stridiga tanken, icke inser nyttan af en votering, utan instämmer för min del helt och hälli t i hwad Herr Ofwersten SKjöläsK-anä yttrat, at Stats-Rådet och Hemliga Utstottet, som i Rikets närwarande omständigheter tilstyrkt ett Thronföljare-wal genast, mä inför Gud och N-ationen blifwa answarige för päföljderne af detta steg. Härwid upkom hos Ridderstapet och Adeln en märklig oro, hwarunder Hans Ercellence Herr Grefwe kuntk. Grefwe ve la Lar cl is, Hans Epcellence Herr Grefwe Lrake, Hans Epeellence Herr Friherre vvLLnernsi8tsr, Friherre Iloncls, Larl, med siere, förklarade at de, städjande sig pä hwad Friherre ^6el8värä yttrat, afstode ifrän Votering, under högtidligt betygande til Protocollet, at deras stiljaktigatanka rörde ej den Prins som blifwit i fräga ställd, men den närvarande tidpunet, som blifwit til Thronföljare-wal föreslagen. Frihem kurck, knut, yttrade sig: Dä jag för det närwarande finner at här icke är annat at göra för at fä frägan bestämd och saken afgjord, sä conformerar jag mig dä östren med Friherre ^.äeisvärä. Mänga andra hördes med Friherre ^äel»vLrä instämma. Herr 8cliön8tröm, kelin, om någon answarighet för Stats-Rädet och Hemliga Utskottet inför Gud och Nationen i afseende pä följderna af ett wal genast, bör icke här kunna npstä fräga.-Utan anhäller jag derföre at deliberationen mätte inskränkas innom det enda Hfwerläggniugs - ämnet, walet. Häremot ropades mycket.
Denna sanning är en bland hufvudgrunderna för mitt omdöme och kan icke misskännas, så framt den icke obetänksamt eller med flit framställes i en alldeles vanställd form. Min kunnighet om de för Nederlags-friheten vidtagne och gällande författningar är visserligen mindre fullkomlig; men icke har Herr ommerceRädet af mina yttranden funnit någon skälig anledning att tillvita mig för sådant. Afven det omständliga Utdrag, som Herr CommerceRådets anförande innefattar, af allmänt utfärdade föreskrifter i detta ämne, kan icke öfvertyga någon, att NederlagsFörfattningarne, mera än lagar och författningar i allmänhet, förmå utestänga möjligheten af förbrytelser. — För mig blir en sådan öfvertygelse så mycket svårare att vinna, som jag har grundade skäl att frukta, det tillsynen om Nederlags-varornas inoch utförande i Magazinerna, äfven för reexportation, icke alltid varit så verkligen nog. grann och säker, som Herr CommerceRådet beskrifver densamma uti Götheborg. Jag har nyligen med tillförlitlig visshet inhämtat, att till införsel i Riket förbudna och lill Nederlag anmälta varor blifvit qvarliggande, icke i något af de för otullbart gods in• rättade särskildta oc.h fullgoda Maga iner tätt invid 'Tullkammaren i Götheborg, utan i sjelfva Tullkammarens öppna och allmänt tillgängliga Vaktrum, samt slutligen derifrån bortstulna 23? lien g Maj. och utmånglade. Härtill kommer, att, vid anställd Rättegång öfver denna stöld, en af SjötullsKammarens Vaktmästare hlifvit besvärad med sa svåra anledningar att hafva begått samma stöld , att Domaren funnit vådligt tillåta honom VärjemålsEd, utan lemnat målet till framtiden. Allt detta visar ytterligare, att NederlagsFörfattningarne ej förmå afhålla missbruk, och ej en gång grofva förbrytelser, vid Nederlags frihetens begagnande. Beloppet af varans värde eller myckenhet kan hvarken öka eller mindska vigten af bevisningen i detta ämne, äfvensom icke endast antalet af verkställda con. fi stationer kan bevisa beloppet af verkställda underslef.
„ Båkar och Fyrar 160,000: „ fortsättande af dockbyggnad i Carlskrona i33,333: 16. — » inventering af Ekvirkes-förrådet i d:o 8000: 34» 333* 16 Stats-Utslottets Memorial, N'.o 595. Till communicationer och andra allmänna arbeten: Cili arfvoden åt dem, sora i ochfördes - sa arbeten användas 32,ooo: ># 1 Lärare vid Mariebergs Läroverk . 4000: * Resekostnader i och för dessa arbeten 1 1 • • O O O VT Cl y» Upprensning af Råneå Elf , 4ooo: n dra af Luleå dra 5ooo: 99 dra af Piteå dra 6000: dra af Umeå dra 8000: r> dra af Indals dra 16,000: 99 dra af Ljunga dra 3ooo: 99 dra af Ljusna dra , 6000: 7* dra af Kodjupet . 44»ooo: Jf dra af Almare Stäk och Ericssund 8000: 99 Gråda Canal „ 5o,ooo: — • 99 Strömsholms dra 600,000: >9 undersökning om Svea Canal 6,666: 32. —- 99 upprensning af Albrechtsund 24,000: 9 9 Hamnbyggnad vid Linköping , . 4,32o: 99 vid Åhus 15,ooo: 99 „ vid Cimbritshamn . i5,ooo: 99 „ vid Wisby 79,000: 99 „ vid Landskrona 16,666: 3a. — y» utdiknängar och vattenaflappningar i Norra Länen 120,000: 99 rensning af Wåbäcksforssen 5ooo: ?> dm af Em män