Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det skulle bli upptäckt, man hade sett honom gå vägen fram, det skulle göras razzia efter alla lös-drifvare, och han skulle icke kunna undgå att bli tagen. Han slängde påsen ifrån sig och gick åter in i stugan. Derinne hade elden slocknat. Endast några kol glödde med en svag dager i spiseln. I mörkret hörde han flaxan-det af vingar, och han skalf af fruktan, att dessa vingar skulle komma i beröring med hans ausigte. Med darrande hander trefvade han öfver spiselkanten, tills han fann några svafvelstickor. Han hackade tänderna af förskräckelse, och han vågade ej se på henne, som han hade slagit Samlande all sin sinnesnärvaro, strök han eld på en sticka ooh antände sänghalmen. En klar låga fladdrade opp. Lågan steg uppför väggen, det knastrade i halmen och den torra mossan, som satt instucken mellan bjälkarna, med ens biet det ljust, och vid skenet såg han blott en sak. Han säg blod på sina händer, på golfvet, i sänghalmen, på det ensamma offret för hans nattliga dåd. Och när elden flammade opp, flög hönan mot fönstret, i vanmäktig förskräckelse hackande mot de små rutorna, som i eldskenet skiftade i alla regnbågens farger. Ett skri bröt fram ur hans bröst, ett skri, så fasansfullt, att han blef skrämd af sin egen stämmas ljud. Utan att se sig om, rusade han ut i det fria. Der ryckte han till sig påsen — käppen hade han haft i handen när han gick in — och sprang af alla krafter bort öfver alfvaren. Hur långt han hade sprungit visste han inte. Men när han stannade, var han utmattad i alla leder, som efter en långvarig sjukdom, och han kände ingen fruktan längre. Han vände sig om och såg tillbaka åt det håll, från hvil-ket han kommit. På krönet af backen syntes mot den mörka natthimmelen en stor brasa, hvars röda lågor, inhöljda i en tjock rök, knastrande höjde sig i luften. För den lätta vårvinden flögo stora gnistor bort och slocknade i mörkret.
Hofrättens ofvanberörda utslag, han tvifvelsutan skulle hafva medgifvit, att hans uppfattning af stadgandet i 4 Kap. 2 § Straff-balken, vid tillämpning på sak af förevarande beskaffenhet, måste, såsom grundad på en af Kongl. Hofrätten icke godkänd tolkning af berörda lagrum, vara oriktig; hvarföre t. f. Domhafvanden då mera icke vidhölle sin till Justitie-Ombudsmannen uttalade mening; men att ej mindre saknaden af en bestämd föreskrift, att till urbota straff af Underrätt sakfäld person borde hållas häktad, äfven i det fall att lindrigare straff kunnat honom ådömas, än ock svårigheten att bestämma, hvilka tillhyggen borde hänföras till »hfsfarhga vapen», hvarom olika meningar skulle visat sig, syntes tala till ursäkt för t f. Domhafvanden och ådagalägga, att det anmärkta beslutet, sorn tillkommit i god afsigt och i följd af regeln, att i tvifvelaktiga fall heldre stadna vid en lindrigare än strängare mening, icke varit föranledt af uppenbar vårdslöshet eller oförstånd, hemställande förthy t. f. Domhafvanden 8 att någon annan påföljd af åtalet icke måtte i fråga komma, än ett förklarande, att Häradsrätten i fråga om Hans Bengtssons qvarhållande i häkte bordt annorlunda, än som skett, förfara. Kongl. Hofrätten meddelade utslag den 5 Juni 1861 af innehåll, att emedan Häradsrätten saknat allt stöd af lag för sin emot den i omförmälda brottmål tillämpade ansvarsbestämmelses ändamål, eller obehindrad verkställighet af det ådömda straffet, uppenbarligen stridande föreskrift om Hans Bengtssons lösgifvande, samt denna föreskrift jemväl haft den, så väl för vidmakthållandet af lagens anseende i allmänhet som för skyddandet af den personliga säkerheten isynnerhet, högst menliga påföljd, att en om groft brott mot nämnda säkerhet lagligen förvunnen person icke, så vidt bandlingarne visa, kunnat till undergående af honom ådömdt straff befordras, thy och då, hvad tillförordnade
Februarii til Stats-Utskottet remitteraäe ytr t>U!gare motion, det mätte Niksgälds-Lontoiret ä läsggH - Den 24 Mars. -275 läggas at afgifwa förklaring, af hwad orsak beloppet af Bcwillningen för den del af Socker som stamplas wid Hall-Rätterne, blifwit wida mindre uptagit i Riksgalds-Oontoirets afiämnade sammandrag , an man as erhällne upgister ifrån GeneralLandt-Tulls-Diretticinsn funnit böra wara influtit, har Staks-Utffottet genom Herrar Fullmägtige infordrat wederbörandeS förklaring, hwaruci weder» börande, med Åberopande af bilagda upgifter fran General-Landt-TuIIs-6olito>ret, efter hwilka Bewillningen för ären 1304, 1325, 1326 och 1327 uti de wid Riksgalds-Oontoirst uprattade sammandrag blifwit uptagne, anfort, at som dessa upgifter warit provisionel!-; och gifne innan upbörden blifwit redowisad, sa har handt at densamma sedermera blifwit högre, an den förm förflags-wis warit up» gifwen, hwilker förorsakat den skiljaktighet somwi» fat sig emellan de i Riksgalds-Ooncoiret uprattade sammandrag af pfovisionelle förflag, och de sedermera efter upbördens ingäng infordrade bestämde upgifter. Stats-Utssottet, som för egen del icke har nägot at tillägga hwad Stats-Utffottet, angående förewarande fräga uti dest förut afgifne utlåtande i allmänhet anfört, fär nu wederbörandeS vfwannämnde förklaring til Högloft Ridderffapets och Adelns bepröfwande ^vördsammeligen öfwer» lrmna» Stockholm den 16 Mars 1312.
Derpå, då hon kommit till visshet om, att det var en allvarlig sak och att jag släpade henne med mig som en oläglig kappsäck, kallt, mekaniskt och ogerna som då man gör en tråkig pligt, då drog hon sig tillbaka för sig sjelf och jag såg henne ofta stirra framför sig med ett hjelplöst grubblande uttryck i blicken, som om hon bure på en smärtsam undran och våndades under den och icke kunde finna lösningen. Slutligen – det var efter att vi kommit tillbaka till vårt hem här ute på landsbygden – då min retlighet och min ironi en gång varit mera plumpa och sårande än annars, hade hon liksom gjort ett sista sekundsnabbt öfverslag i sin tanke, och det skedde en plötslig och våldsam omkastning i hennes innersta känslolif, och det var mig som om hon samlat hela sin starka natur i den blick af stolt och resolut förakt, som hon rigtade på mig och som hon sedan bibehöll gent emot mig och hvilken jag kände som ett stygn, hälften af ondt trots, hälften af medlidsam smärta. Det hade varit pinsamt redan derute, fastän vi då känt det mindre: den oafbrutna vexlingen af menniskor och natur hade ständigt erbjudit ett eller annat nytt, som lagt beslag på vår syn och tanke, och vi hade härunder kunnat lefva hvar och en för sig och i sin egen verld utan att oupphörligt tvingas in i ett intimt på tu man hand, hvari vi stälda ansigte mot ansigte måste uppgöra. Men det blef olidligt, då vi kommit för oss sjelfva här ute i ensamheten och dag efter dag funnit oss hänvisade uteslutande till hvarandra. Hvartill skall väl en förklaring gagna? Hon skall ju ändå icke förstå mig, då jag icke ens förstår mig sjelf; ty hvad vet jag om denna process, som försiggått inom mig, hvari den består eller hvaraf den verkats; den är väl icke annat än en naturnödvändigt framkallad omformning i min fysiska kärloch cellsubstans, en disposition som är en ovilkorlig verkan af en gifven orsak, hvilken icke kan ses och icke beskrifvas och som intet skulle kunnat förekomma.
I ilo (i. sedda ändamål äro i sin man otillräckliga för vinnande af mera fullständiga och behöfliga vapenöfningar. Dä Officers-Korpsens löner vid sisllidne Riksdag blefvo föihöjda, har MilitärBefälhafvoren icke ifrågasatt någon tillökning i detta afseende, med undantag af 75 Rdr för Informations-officeren vid Artilleriet; men deremot ansett Under-befälets m. fits löner och arfvoden, med vissa undantag, skäligen höra tillökas med 50 proc., eller lika med hvad för Officers-Korpsen vid förra Riksdagen beviljades. Vidare har Militär-Befälhafvaren föreslagit: att de nu utgående 4 arfvoden lill Trumpetare vid Artilleri-batterierna måtte höjas från 371 till 50 Rdr Rmt, emot skyldighet för dem att tjenslgöra vid musiken; att Tygförvaltaren, hvilken, utom arfvode på stal, 675 Rdr, falt sig tillagdt ett särskilt årligt arfvode af 450 Rdr, endast måtte erhålla en tillökning af 75 Rdr, men sistnämnde arfvode derjemte uppföras på stat, hvarigenom Tygförvaltarens arfvode skulle biilva 900 Rdr Rmt; att 40 arfvoden ä 400 Rdr måtte anslås för Fält-musikanter, på det att 40 af Kompaniernas
Den lag, som här är i fråga, är dessutom ganska svår och fordrar en noggrann pröfning, innan man kan blifva ense om det rätta. Gr. Sparre: Den talare, som sednast yttrade sig emot Utsk:ts Betänk., förklarade, att lian alldeles icke funnit sig öfver - Den 11 Febrnari e. ta. 353 vertygad af de skäl, jag anfört för detsamma. Jag har visserligen icke hopp om, att han skall blifva mera öfvertygad af hvad jag nu kommer att yttra, men måhända skola i stället åtskilliga andra ledamöter blifva det. Om R. St:r inför K. M. framlägga ett för deras del gilladt lag-förslag, så måste man medgifva, att det bör vara sådant, att K. M. icke gerna kan afstå det; ty R. Stms framställningar böra vara nog motiverade, att icke böra afslås, så vida eljest de skola ega det eftertryck, som representationen bör fordra i fråga om sina önskningar. Då jag derjemte erkänner, att jag icke är hvarken artist, eller eger de detaljkunskaper, som erfordras för att jag skulle tilltro mig att utarbeta ett förslag i förevarande syftning, och då slutligen Utsk: l var af samma mening, så torde deruti ligga ett tillräckligt skäl för att Utsk:t icke befattade sig med ett arbete, som öfversteg Utsk:ts krafter. Jag har redan, hvad Danska lagen beträffar, anmärkt, att jag rådfrågade mig med åtskilliga konstnärer, hvilka deremot gjorde så grundade anmärkningar, att Utsk:t icke ansåg sig kunna tillstyrka antagandet deraf. Vid sådant förhållande, och då man ansåg, att de konst-auktoriteter, som finnas i vårt land, borde höras öfver ämnet, trodde Utsk:t, att det vore bättre att genom K. M. låta en sådan närmare utredning ske. Jag anser detta vara ett så kraftigt skäl för Utsk:ts förfarande, att jag icke tror att det bör röna motsägelse. Om för öfrigt min värde motståndare vid förra riksdagen icke tilltrodde sig att utarbeta ett dylikt förslag, så må han förlåta mig, om jag hyser samma misstroende till min förmåga i detta fall. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr:n o.
Tre procents årlig ränta, återbetalas med Tre procent för hvarje år å lånets urspiungliga capital-belopp; börande Riksgälds-Contoret, före lånesummnns utbetalning, erhålla en af Carlstads Stifts Dom-Capilel utfärdad förbindelse att verkställa de föreskrifna inbetalningarne i den ordning Fullmägtige finna lempligt stadga. §. 5. Rikets Ständer hafva beviljat Cailscrona stads Pastor.t ett lån å Tolf Tusen Riksdaler, emot vilkor att detsamma åtel betalas med 5 pro - 4 Stats Utsk itel Memorial N: \ cent årligen å lånets ursprungliga belopp, af hvilken inbetalning 3 procent sk>la beiiiknas såsom ränta, hvarefter återstoden skall på capbalet afgå. För detta lån, som likaledes af Riksgälds-Contoret utbetala?, skall dessförinnan vara till Contoret aflemnad en af nämnde Pastorats Kyrkoråd, efter härtill vid allmän sockenstämma erhållit uppdrag, å Pastoratets invånares vägnar ulg fven samt af Fullmägtige godkänd förbindelse att ansvara för behörigt fullgörande af de utaf Rikets Ständer stadgade betalnings villor, §• 6- Till inlösen af de mod Luudshöfdinge-beställningarne i Upsala, Stockholms, Jönköpings, Sodei manland®, Elfborgs, Calmar, Wermland?, Gefleborgs, Wester-Norrlands, Westerbottens, Malmöhu , Christianstads, Hallands, Götheborgs och Bohus samt Jemtlands Län ännu förenade aecord uppgående, enligt Rikets Ständer meddelad uppgift, till ettsammanräknadt belopp af Etthundrade Femt ofyra Tusen Niohundra Femtio ju Riksdaler 26 sk. 4 rst., hafva Rikets Ständer, uudtr förbehåll att allt framlida anspråk å accordsersättning för nämn e beställningars innehafvare upphör, beviljat ett lån å nyssberörde belopp, att, i och för detta ändamål, af Riksgälds-Contoret till Kongl. Stats-Contoret utbetalas emot följande vilkor 1:0. För den lyftade Hnesumman erhåller R;ksgäld -Contoret ett häremot svarande antal af Kongl. Stats-Contoret, å Accordsfondens vägnar, till förstnämnde
Vid en undersökning härom, hvaruti Utskottets samtlige ledamöter jemte mig deltagit, tror jag mig hafva funnit, att de faror man med allt skäl ansett nödigt söka besvärja, härrört från del sätt, hvarpå vexeluppköpen blifvit utförde under tiden September-medio November 1857, af de för denna rörelses bedrifvande ibland Fullmägtige utsedde Deputerade. Nyssnämnda tidpunkt inträffade näst före utbrottet härstädes af den kris inom den handlande och industriella verlden, som småningom antog större dimen Bih. till B. St. Brot. 1859 & 1860. 6 Sami. 1 Afd. 5 Haft. -i 26 Banko-Utskottets Berättelse J\s 6. sioner, intill dess den under sednare hälften af November hann sin kulminationspunkt, samt såväl annorstädes som här förorsakade sår, af hvilka månget ännu är oläkt. Men deri kom icke alldeles oförberedd för dem, som velat eller bort uppmärksamma åtskilliga tilldragelser å Europas större handelsplatser. En sådan be traktare kunde icke hafva undgått erfara, huru i följd af flere omständigheter, som det blefve för vidlyftigt att här omnämna, föreställningen om hotande faror gaf sig tillkänna i London och Hamburg eller de handelsplatser, med hvilka vi hafva våra flesta varuoch penninge-utbyten, under form af penningeräntans eller discontos hastiga stigande Detta disconto, -— under vanliga förhållanden å dessa städers börser uppgående tili 2 å 3 proc., någon gång derunder, för goda papper — hade,^ redan vid början af Oktober månad hunnit i Hamburg 6V2 och i London öV2 proc., men ökades derutöfver inom en månads förlopp sålunda, att den sattes i Hamburg den 7 Oktober till 7V2 proc., » 17 Oktober » 9 proc. och den 20 Oktober » 9V2 proc.; sami i London den 9 Oktober » 6 proc., » 12 Oktober » 7 » » 19 Oktober » B » och den o November lill 9 proc.
I landsorterne och i hvarje läns ränteri kommer stämpladt papper, under lika tillsyn och kontroll, som för kronans uppbörd i allmänhet föreskrifves, samt under vård emot all skada, alt hållas i beredskap och till den ändan af karta-sigillata-kontoret ditsändas: börande, i afseende på vården af nämnda stämplade papper, iakttagas hvad 5:te punkten i den af stats-kontoret på Yår nådiga befallning utfärdade kungörelse af den i4 Mars i832 stadgar. Den, som vill låta med karta-sigillala-slämpel förse egne vexel-blankelter, anmäle sig derom å karta-sigillata-försäljnings-kontoret i Stockholm, med aflemnande derjemte af blanketterne, hvilka, sedan de i nämnda kontor blifvit annolerade och förteckning derå upprättad, utvisande ej mindre Bih. till II St. 5 Samt. 1 Afd. 5 Haft. 8 5$ Bevillnings-Ulskottets Betänkande, N:o il. blanketternes antal och serskilda värden, än det belopp, hvartill summan uppgår, vidare, åtföljde af ett exemplar af förteckningen, aflemnas till Rikets Ständers bank, för att derstädes i vanlig ordning stämplas, hvarefter blanketterne, sedan stämplingen med möjligaste skyndsamhet blifvit verkställd, återställas till karta-sigillata-försäljnings-konloret, hvarest de af egaren utlösas. 3:0 Stämpling af tidningar verkställes, i Stockholm, uti Rikets Ständers riksgäldskontor, i hvilket afseende det för tidningarne bestämda papper skall, iemte attest öfver stämpel-afgiftens insättning i banken för riksgäldskonto rets räkning, dit aflemnas: egande redaktörerne att, i den mon papperet hinner stämplas, men sednast efter fjorton dagar, detsamma återfå. På enahanda sätt förhålles med stämpling af i Stockholm utkommande periodiska skrifter och brochurer, för hvilka, i den ordning xo § 3 mom. bestämmer, portofrihet blifvit serskildt sökt och beviljad.
Till den af mig nu väckta motion höra fyra bilagor, hvilka jag anhåller måtte jemte motionen till vederbörligt Utsk. remitteras, och får jag hemställa, huruvida dessa bilagor behöfva af mig nu uppläsas. 32 Den 4 November. Gr. Mörner, Garl Göran: Vid pröfning af den af Hr Knorring nu väckta motion anhåller jag att Stats-Utsk:t ville göra sig underrättadt om de pensioner fru Levin från andra håll uppbär. Hon är åtminstone berättigad till pension ur Civilstatens enkeoch pupill-kassa samt Häradshöfdingarnes och Landtstats-tjenstemännens enkeoch pupill-kassa. Hr von Knorring: Om det yttrande, Gr. Mörner afgifvit, skall åtfölja min motion till Stats-Utsk:t, vill jag nu besvara detsamma, anhållande att äfven detta svar måtte vid remissen få åtfölja motionen. Det är sannt att fru Levin från enkeoch pupillkassan har en pension, hvilket också kan inhemtas af min motions bilagor. Denna pension är dock helt och hållet otillräcklig för fru Levin, som har 4 barn att uppfostra och dessutom underhåller tvenne sin aflidne mans medellösa systrar. Jag hade hoppats att min motion åtminstone inom R. o. Ad. icke skulle möta motstånd. Det är icke första gången Gr. Mörner sätter sig emot mina förslag om understöd för behöfvande; och jag märker att jag alltid måste vara beredd att mola Hr Gr:s invändningar, hvilket jag också skall söka vara. Sedan Hr Gr. o Landtm, hemställt, huruvida R. o. Ad. ansåge behöfligt, att de omnämnda bilagorna upplästes, och dertill svarats nej, förklarades öfverläggningen slutad och motionen med bilagor samt de i ani. deraf nu afgifna yttranden remitterades till Stats-Utsk:t. Hr von Axelson, Johan Fredrik, uppläste en motion N:o 3, om beviljande af medel för skyndsamt fullbordande af Statens jernbana mellan Arvika och Norrska gränsen. Remitterades till Stats-Utsk:t.
Likväl, utom Garfvare, sorn i allmänhet är© välmående, hafva i senare åren en och annan skicklig handtverkare af andra professioner genom arbetsamhet bringat sig till •välstånd, hvilket bevisar att det intrång af fuskare sorn städernes handtverkare så mycket öfverklaga, utgör icke något verkligt hinder för deras uppkomst, utan att den väsendtligen beror på deras egen skicklighet, omtanka och ordentlighet. Tillförseln af landIrnann a-va ror är i Carlstad ringa utomvidmarkiaadstrllfällen, men i Christinehamn jemnsre och bättre, emedan landeji deromkring är mera fruktbart än vid Carlstad, Philipstad' saknar ieke heller ganska god tillförsel från aflägsna orter, helst afsätta ingen derstädes är beräknad på Bergslagen. Utom det i Carlstad varande allmänna undervisningsverk Gymnasium med Skola, finnes derstädes en Texelundervisningsskola för fattig» barn, i hvilken vanligen omkring 100 barn på en gång undervisas i ehristendomskunskap, räkning och skrifning. Uti Christinehamn är en skola med arne klasser och i Philipstad en Pedagogi, hvars utvidgande Sr beslutad, sedan den Wexelundervisning.sskola som för faltiga Larn der varit inrättad numera upphört. Folkmängden har i de senare åren aftagit uti Carlstad, sålunda att den, som år 1S27 utgjorde 2881 personer, år 18S2 endast uppgick tift efter skattskrifnings-längderne, hvilken minskning synes jemväl bevisa att näringarne i staden åtminstone icke äro i stigande. Befolkningen t Christinehamn besteg sig i832 till 1640 — samt i Philipstad till 85o personer, och är förhållandet i denna del för sistnämnde 2.'ne städer alltså ungefärligen enahauda sorn det var 1827.
Förordningen den 6 Februari 1849,' är medgifven tor offentliga sammankomster, i borgerligt hänseende, bör ega rum i afseende på religiösa sammankomster, har likväl Utskottet ej kunnat förbise, hurusom sakens natur påkallar ytterligare försigtighetsmått vid de sednare än det, berörde författning uppställt emot vådorna af deri alsedde sammankomster; och det är af sådan anledning, som Utskottet föreslagit, att vederbörande Kyrkoherde skall likasom Polismyndigheten underrättas, dä offentlig sammankomst för andaktsöfning hållas skall. Då den sednare vakar öfver den borgerliga ordningens bibehållande, tillhör det den förre att. söka afböja de vådor, hvartill yppad villfarelse eller annan kyrklig oordning kunde leda; och förmår han icke detta genom undervisning och förmaning, bör samma utväg, som Polis-myndigheten äger, derest något'emot borgerlig ordning förekommer, äfven stå honom öppen, eller denatt bjuda upplösning af sammankomsten. Genom en sådan Presterskapets, rätt och makten att tillsvidare förbjuda sammankomsts hållande i händelse oordningen varit af betänkligare art, synas de faror, man af friheten uti ifrägaställde hänseende förespegla!, ej vara att särdeles frukta. Man har visserligen anmärkt, att berörde makt borde göras oberoende af vid offentlig sammankomst yppade förhållanden; men en dylik makt vore oför enlig med friheten. Missbrukas densamma, må den inskränkas; men inskränkningen får icke bero på ett be/aradt,- utan på ett ädagalagdl missbruk. Endast derigenom kan dess befogenhet bedömas; och endast derigenom undvikes skenet af godtycke. Motiverna till hvad Utskottet i öfrigt föreslagit äro af innehållet uppenbara. Utskottet' har sökt angifva gränsorna för det enskilda religiösa lifvets yttringar, sä inom, som utom familjen. Det är först då det träder utom detta fridlysta område, sorn detsamma blir föremål för lagstiftningen, den der dock ej får hämma friheten, utan endast har att förekomma missbruket. Skulle det förslag
Herr Grefwe ak O^Zias undcrdäniga hemställan, att 16 Banco skola säsom Insinuations - penningar erläggas för wärst till (kollegium ingifwcn skrift; sä tpckcr jag det instämmer bäde med billighet och rättwisa, att en sädan Den iz September. 309 sädan mot sunda förnuftet stridande Författning upphäfwcS. vet synes annars som den rättsökande skulle nödgas betala portpcngar för inträde i rättwisans heliga Tempel; och om, säsom )ag pä detta rum ofta hört nämnas, prcjudicater äro eller kunna blifwa far, liga; sä tror jag detta just wara ett sädant farligt prejudicat, som icke en gäng bör kunna finna beskydd i ben mägtiga fördomen praxis. Att f. d. Konungen icke kunnat inse de miss, bruk, som ofwanförmältc Kongl. Bref gifwer anledning till, lärer ingen förundra stg öfwer, tp man kan icke en gäng förmoda, att en Regent skall blott af egcn urssillning kunna fullkomligen känna alla styrelsens grenar. Han mäste i ätskilliga fall förlita stg pä de högre Embctsmän, som närmare med hwarje del äga befattning, hwilka dä böra meddela sanna och owäldiga upplysningar samt afräda hwad en Konung är i begrepp att misstaga stg uti, i stället för att sjelfwe utwerka en sädan bäde orimlig och lagstridig Författning. Men grunden till denna, säsom andra för Allmänheten och serdeles för ben mindre bemedlade, tryckande Förordning, torde lätt kunna igenfinnas, dä man betraktar dess egenskap, att endast härigenom wara nyttig, och important för någon. Om högloflige Ridderskapet och Adeln lika säsom jag finner skäl till, att hoS Kongl.
VIII. B. 283. A. 295. — N:o 179. i anledning af vackt motion, angående inrättande af en Landtbruksskola i Norrland. VIII. B. 283. A. 295. — N:o 180. i anledning af väckt motion, angående Agronomers anställande dels i rikets samtlige provinser, dels ock serskildt i Norroch Vesterbottens län. VIII. B. 283. A. 295. E. 399. — N:o 181. i anledning af väckt motion om anslag till upköp af passande djur för 2:ne stamschäferier. VIII. B. 297. A. 356. — N:o 182. i anledning af väckt motion om statsbidrag försänkning af sjöarne Hjelmaren och Qvismaren. VIII. B. 297. A. 356. — N:o 183. i anledning af väckt motion, angående löneförbättring för komministrarne i hufvudstaden. VIII. B. 297. A. 356. — N:o 184. i anledning af väckt motion, angående inlösen för Statens räkning af 200 exemplar af en geogra lisk-st a t isslisk karta öfver Sverige, jemte beskrifning öfver riket. VIII. B. 297. A. 356. — N:o 185. i anledning af väckt motion, angående inköp af Tidskriften ”Läsning för folkel.” VIII. B. 297. A. 356. E. 399. — N:o 186. i anledning af väckt fråga om anslag till understöd för ulgifvande af läroböcker för folkskolorne och läseböcker för allmogen. VIII. B. 297. A. 356. — N:o 187. i anledning af väckta frågor om förändring i hittills gällande stadganden, angående inflntne bevillningsmedels leverering. VIII. B. 297. A. 356. — N:o 188. i anledning af väckt motion om anslag till så kallade räddningshus för vanvårdade barn.