Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Såvida jag icke missminner mig lät K. M. den 25 Okt. 1825 i Norrige utfärda en förfaltn., enl. hvilken K. 51. öfverlemnade ät vederbörnle I)epart:s-Chefer all ensamt afgöra en mängd sädane mål, som närmast kunna hänföras till hvad man här kallar besvärsmål. Har nu K. M. kunnat i Norrige öfverlemna afgöranderätten i dessa mål till Departs:s-Chefer eller till vissa StatsRåd, lärer han äfven vara oförhindrad att göra det i Sverige, och han har, såsom jag redan nämnt, äfven gjort det, utan att dertill erfordrats någon grundlagsförändring och utan tillökning af ledamöter i StatsRådet. Jag tror således att om man låter en förändring härutinnan ankomma på Regeringen skall den nog på ett eiler annat sätt skiljas från besvärsmälen och då upgifva de mål som skola öfverlemnas åt en serskild myndighet. Jag yrkar afslag å Betänk. Hr von Troil, Sam. Gust.: Ämnet är redan af förcg:de talare så fullständigt utredt, så många skäl hafva blifvit anförda såväl för som emot den föreslagna grundlagsförändringen, att jag Den 28 Februari f. m. 647 skulle anse mig brista i grannlagenhet emot R. o. Ad., om jag nu skulle försöka alt uprepa livad som här med mera skicklighet och sakkännedom blifvit yttradt. Jag underlåter delta så mycket heldre, sorn jag hyser någon tvekan, huruvida förslaget bör antagas eller om man, såsom andra ledamöter tillstyrkt, hör öfverlåta till en afdeln. af StatsRådet att afgöra de s. k. besvärsmålen. Emellertid har ingen talare kunnat förneka, att ju icke Konungens och Hans Rådgifvare f. n. äro så öfverhopade af göromål, att någon lättnad deruti mäste göras.
Ehuruväl nu äskade ersättning till skolan i Lindesberg synes vara af enahanda beskaffenhet som den, hvilken vid 1847 och 1848 årens riksdag beviljades Nora stads skola, anser Utskottet, vid det förhållande, att. i förevarande fall icke utredt är, huruvida ifrågakomna, bland rektors i Lindesberg löneinkomster tillförene ingående, afgift verkligen varit af samma natur, sorn de upphörde s. k. djekne-penningarne, ej heller till hvilket belopp den begärda ersättningen rätteligen må bestämmas, lämpligast, att vederbörande i denna fråga vända sig till Kongl. Maj:t, som, efter densammas behöriga utredning, utan tvifvel kommer att vidtaga de åtgärder, hvartill förhållandet kan finnas föranleda; och hemställer derföre Utskottet, att motionärens framställning för närvarande icka må af Rikets Ständer bifallas. 13:o. Under titeln: Element ar-lär overken qvarstår ännu i riks-staten en post af 25 tunnor 17 kappar indeld spanmål, utgörande tillförene af rektor och kollega schöl® i Westervik innehafd s. k. socknegångs-spanmål från Lofta, Gamleby och Törnesfalla församlingar i Kalmar län: men då redan vid 1844 och 1845 årens riksdag kontant ersättning för denna spanmål blifvit å elementar-läroverkens anslag uppförd, hemställer Utskottet, att ifrågavarande spanmåls-post må få från riks-staten uteslutas. 14:o. Vidare finnas under denna titel i riks-staten uppförde, såsom aflöning för åtskillige konsistorii-notarier, dels kontant 84 r:dr 2 sk. 3 rst., dels indeld spanmål 167 tunnor 2 kappar och oindeld 188 tunnor, beräknade, efter förslags-markegång, den förre till 1,002 r:dr 17 sk. 8 rst. och den sednare till 1,128 r:dr.
Häremot anmäldes följande reservation af Herr Grefve Platen: ”Emot det nu fattade beslutet, får jag reservera mig på den grund , att jag anser Utskotten icke hafva bordt tillstyrka Rikets Ständer en åtgärd, hvarigenom de komma att ingå i pröfning af de rnilitäriska skäl, som Kongl. Maj:t redan i Nåder meddelat vid ahslag å Rikets Ständers vid sistlidne Riksdag framställda underdåniga anhållan uti ifrågavarande afseende.” Härmed förenade sig Herr Friherre von Kraemer, Herr Friherre Leijonhufvud, Herr Råfeldt, Herr Aminoff, Herr von Risen, Herr Biskopen, m. m., Hedren, Herr Biskopen, m. 111., Rutsch, samt Herrar Prostarne, Doctor Aerell, StenhammarAfzelius, Astrand, Gumcelius, Källström och Sylvan. Anie. till Exp.-Utsk. den 27 November, lcl. 6 Betänkande, i anledning af väckta frågor, att endast värfvad trupp må commenderas till Garnizons-tjenst och bevakning vid Correct iöns-Inrätt /iinga r, äfvensom att, dä indeldt cavalleri eller infanteri beordras att utgöra arbetscommemleringar, slitnings-ersättning måtte derföre Rustoch Rotehållare tillgodokomma. Uti en hos Hedervärda Bonde-Ståndet väckt, och lill Utskottens gemensamma handläggning remitterad mation, har Riksdags-fullmägtigeu Johan Olsson från Stockholms Lin, föreslagit, att, som indetala ca val lenet och infanteiiel ofta i fredstid commenderas lill Garnizons-tjenst samt Statssamt Allm. Besv.- och Elon.-Utskottens Betänkande, JY:o 96, i3 bevakning vid Corrections-inrällningar na. rn , Rikets Sländer ville ej allenast fästa Kongl.
Dereft hammaren bå icte antager bet af bett dammare, forn fafen förft tjanbtagt, fattabe Beftut, marber bet afftaget etter meb änbring återtemnabt titt fift» itämnbc dammare, t) mit fett i febttare fattet tjär att måtet tilt np öfmertäggning före* taga jamt eger att, om 9Jteb*iKammaren3 Beftut itfe oföränbrabt antagen, ärenbet bit ånyo öfmertemna titt förnyab ompröfning. -jpmab hamrarne fammanftämmanbe Beftuta, bet mare Mtöbagenö Beftut. S3tifma åvamrarne ej, efter ben Bcpanbting ofmatt är nämnb, om ett Beftut enfe, ffalt frågan, utom i be fatt 65 § upptager, anfeö pafma för beit tRifsbagen förfallit. § 64. förftag titt ftiftanbe, änbring, forftaring etter upppäfmanbe af ©runbtag, pmaront fråga enbaft mib Sagtima CRtfSbag må mäcfaä, fan å famtna fRiföbag förfaftaö, men ej ftuttigen antagaö etter BifattaS i mibfträcftare mån, än fåfom ett förftag, pmitfet tilt ben Sagtinta Stiföbag, font, efter förrättabe npa mat i peta Siifct tilt Qlnbra hammaren, förft fammanträber, ffalt pmita, för att bå ånpo prof* maö.
Da jag af det direktionen anfört icke kunnat öfvertygas därom, att de billighetsoch andr ' a skäl, Iivarp % jag grundat mitt förslag, äro otillfredsst~llande; Iran jag naturligtvis ej lieller niedgifva, att » frågan liurnvida pensionsinriittningens fonder kiinna bära de ined förslagets förverkligande följande litgifter », ej böra på saken inverka, utan vågar i stället hålla före, +t pensionsinrattningens ekon ' omiska, 230 griindval bör så ordnas, att därigenom utriig beredes att tillgodose det kraf jag tillatit mig frainstalla, darest detta befinnes rattvist. i I::: S i lyder i saininandrag ' denna invecklade pensionsrättsfråga. Vi h a h a ined afsikt frainställt densainnia ngstan ordagrannt efter handlingarna, utan att diirtill bifoga nigra våra egna reflexioner eller kommentarier. Sidan frågan enligt dessa handlingar föreligger talar den nämligen bast för sig själf och utgör, synes det oss, ännu ett bevis för att vederbörande ofta utgå från en ologisk, ja, rattsoch förnuftsvidrig tankegång, då det gäller at t beliandla kviunans iifven mest berättigade fordringar på billighet och rattvisa: ' granskningen af nöjesböckek för barn och ungdom. Fredrika-Bremer-Förbundets bokkoniit6 liar af en anonym insandare mottagit följande uppsats:. Böra cclla böcker fölbalrz ofse ett visst &amp; idel-sstadizm? Den svenska litteraturen kan ej sagas vara särdeles rik pli anijjesböcker för barii och ungdoms. Hvarje på detta omrhde frainträdande författare$lang förtjänar därför att siirskildt uppmuntras. Fredrika-Breiiler-Pörbl~lidet liar sökt verka för detta mål genom att redan tvenne gånger inbjuda whugade författare)) till en pristaflan. Bland de fordringar, livilka Förbundet - tydligen i den bästa afsikt. - stiiller pH dylika nöjesböcker, är emellertid en, livars befogenhet torde kunna ifrågasattas.
Erhåller någon sådan karakters-värdighet i annan tjensteväg, än den, hvaruti han varit eller är embelseller tjensteman, såsom t. ex., då en militär får en civil karaktersfullmakt, eller tvärtom, belägges karta, utom för sigp:gar / rdr, efter 3y\ procent (derunder inbgr. kansligeb. a 7g proc.) af dithörande löneinkomst. Fullmakt, öppet bref eller resolution på karakter för den, som ej förut varit i kronans tjenst, förses, utom för sig. p:gar 1 r:dr3 med stamphult papper till 67, procent (Jtansligeb. a 7' proc. derunder inbegr.) af löne-inkomsten lör dylika, eller dem i värdighet motsvarande, tjenster. Dock beräknas i ofvannämnde fyra händelser endast den på stat bestådda ordinaiii lön, hvilken, derest den är indeld, bör efter sednaste årets markegång uträknas. Diplo mer för: konsul (inbegr. kansligeb. å 100: — —) ioi: general-konsul (d:o d:o å i5o: ) i5i: agent (d:o d:o å 200: ) aoi: — ehvad med dessa beställningar erhålles traktamente och andra förmåner, eller icke; men diplom för konsuler i Afrikanska staterna och för de agenter, rt». Bevillning i Vt kotids Betänkande, iV.o ii. ■?;> R *■ !k r st. 26: general-konsuler och konsuler, hvilka annars benådas med traktamente eller lön till det belopp, att 5 procent deraf öfverstiga ofvannämnda afgift, belägges med kansli-gebuhr lill fern procent af den beställningen tillagda aflöning. Poktors-bref, som ulan prof utfärdas, 1 ransporter och byten inom samma grad och korps, som Vi i nåder be v i 1 je, förses med stamphult papper till lika belopp, som konstitutorial på behaglig tid. Härvid gäller dork, i afseende på militär-slaterne, det undantag, som för dvlika transporter och byten vid dessa stater här ofvan är stadgadt.
Af David Andersson; ’’Då jag vid beslutet om löneförhöjning för Professorerne i Upsala i Stats-Utskottet varit af olika mening med pluraliteten, anser jag mig skyldig här förvara min mening; jag har trott, ehuru jag visst erkänner behofvet af löneförhöjningen, att den nuvarande tidpunkten ej vore lämplig för en sådan förhöjning, då allmänna penningebristen förorsakat så nedtryckta pris på alla lifvets behof, att löntagare nu nödvändigt måste se sina vilkor vara i vida bättre förhållande, än de föregående åren, och at sådan orsak tror jag, att, intilldess ett annorlunda förhållande inträdt, löneförhöjningen bordt uppskjutas.’’ Af Johan Johansson: ”Då fråga om löneförhöjning för Professorerne vid Upsala Academi blifvit af åtskillige Herrar Reservanter med så mycken värma omfattad, men jag reserverat mig emot den af Utskottet föreslagna lönförhöjningen, anser jag mig äfven böra tillkännagifva det skäl, på hvilket mitt afslag sig grundar, nemligen folkets nödställda belägenhet; och är det mindre angenämt för mig att nödgas hysa olika meijing med Utskottets pluralitet, så i detta, som äfven i (lere andra fall, då anslag blifvit äskade, dels al rege - Stats-Utskoltets Utlåtande, N:o 41. 35 ringen och dels af enskilde motionärer. När nu landets tillstånd icke kan för någon vara främmande, samt då folkets behof af minskade skattebördor ligger i så öppen dag och blifvit af dess representanter vid sistlidne Riksdag så tydligt uttaladt, hade väl icke nu högre utgifter bordt fordras. Jag för min del skulle äfvenledes hafva röstat för ökade löneanslag till Professorer och de vetenskapligt bildade Embetsoch Tjenstemännen i allmänhet, endast Regeringen sökt att bereda besparingar i andra utgifter, hvilka i min tanke varit dels mindre nödvändiga, dels kunnat uppskjutas.
Och som denna votering utfallit med 77 Ja och 42 Nej samt Ja således vunnit, bibehållas för ifrågavarande artiklar nu gällande införselsafgifter. i38:de Voteringen ^138: o). Den, som instämmer i det af tre Stånd fattade beslut, att å bomullsväfnader, shawlar, shawletter och andra dukar, fa^onerade, större eller mindre, samt tryckta, af 7 quarters fyrkant och deröfver, fransarna oberäknade, bibehålla gällande införselstull, 1 r:dr 4 sk. skålpundet, löstalja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, nedsättes införselstullen till 40 sk. per skålpund. Resultatet af omröstningen har varit 77 Ja och 42 Nej, hvadan Ja vunnit. Den för berörde varor i gällande taxa bestämda införselstull kommer således att fortfara. 139:de Voteringen (319:o). Den, som instämmer i det af tre Stånd fattade beslut, attå bomullsväfnader, med blandning till större eller mindre del af lin eller hampa: „da - Förtldrkla Stats-lltskottets Memorial, N:o 278. 5 mast" och „dräll“ bibehålla nu gällande tullafgifter, å damast 36 sk. och å dräll 24 sk. per skålpund, löstalja ; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, komma dessa artiklar att tullbehandlas såsom lika beskaffade tyger af lin eller hampa. Vid öppnandet af voteringssedlarne hafva befunnits 77 Ja och 42 Nej. Då således Ja vunnit, vidblifvas de för dessa artiklar nu gällande tull-bestämmelser. i40-.de Den, som vill, att rubriken casimir, hvitt, gult och rödt af högst 6 quarfers bredd, med nu gällande införselstull af 1 r:dr 24 sk. skålpundet, skall förblifva oförändrad, röstar Ja$ den, det ej vill, röstar Nej-, vinner Nej, kommer nämnde rubrik att indelas i „ovalkadt“ med 36 sk. och „valkadt“ med 2 rdr införsels-tull per skålpund.
9 Regementets den 3o Mars 17G7 stadfästade Roterings-verk och Kongl. Resolutionen den 9 September 1801 , i gamla ordinarie kneklehåliet indelas; så har Kongl. Majit meddelat Pess och Rikets Krigscch Kammar-Collegier, uti aflåten Nådig skrifvelse af den 3o November 1819, att, som Kongl. Majit, under den 16 April 1818, förklarat, att, innan de i senare tider upptagne nybyggen och odlingar undergått skattläggning, med säkerhet icke kunde bestämmas i hvad större eller mindre mon den till understöd i ordinarie roteringen sökta befrielse från extra Roteringen kunde ega rum, äfvensom att, då redan förut, under den 2 October 1806, blifvit i Nåder förordnadt, att alla rotar i Westei botten, hvilka änsågo sig berättigade lill hjelp i ständiga Roteringen, bort derom hos Landshöfdingen sig anmäla inom 1807 års utgång, men att, emedan verkställigheten häraf icke medhanns innan extra roteringen förrättades, Kongl. Majit i Nåder anbefallt Landshöfdingarne i Westerbottens och Norrbottens Län, att ej mindre undersöka hvacf hjelp i ordinarie roteringen, sorn slam-rotnrne skäligen kunde fordra af nyhemman och lägenheter, samt huruvida dessa vore berättigade till befrielse från extra rotering, än ock tillse, att skattläggningarna å alla skattlagda lägenheter fullbordades, hvarefter undersöknings-inslrumentet skulle insändas till Collegierne, som derefter borde i underdånighet hemställa, huruvida någon jemkning i Länets extra rotering blefve nödig; så och då de förberedande åtgärderne för den yrkade allmänna orterings-jemkningen således redan blifvit föreskrifne, fann Kongl. Majit, vid ett sådant förhållande, någon annan eller ytterligare åtgärd, innan samma föreskrifter blifvit fullgjorda, då icke vara af nöden.
Men då deremot, enl. samma §, en person, utan alt vara till fabriksrörelse berättigad, kan å landet anlägga bränneri, derest han eger serskildt skattlagd jord, sä var del nödvändigt att definiera, hvad med egendom å landet bör förstås, till förekommande af det missbruk, som i annat fall skulle kunna npkomma och bestå deruti, alt en egendomsherre anlade brännerietpå alla de till egendomen hörande hemman och lägenheter, äfven om de icke vore med serskilda ladugårdar försedde, utan sköttes i sambruk med hufvudgården. Jag tror således det böra vara städerna sjelfva öppet lemnadl att, i afseende å bränneriers anläggande, vare sig inom eller utom stadens staket, föreskrifva, hvad för hvar och en af dem, enl. serskildta förhållanden, nyttigt synes. Inom Usk. öfverlades länge, huruvida man skulle meddela några bestämmelser i sistberörde hänseende; men alla de ledamöter af Utsk., som tillhöra BorgareSt., önskade, att något sådant icke skulle i förslaget inflyta. Jag får på grund häraf anhålla om §:ns godkännande. Frih. Stjernstedt, A u g. Wilh.: Försl ber jag att få fästa upmärksamheten derå, att sedan R. o. Ad. beslutat den inskränkning i städernas innevånares rättighet att tillverka bränvin, att denna tillverkning icke får ega rum annat än i större bränneri, hvaraf följer, att egares af serskildt skattlagd stadsjord, hiltils innehafda rättighet, alt med enkel redskap bränna bränvin skulle uphöra, så skulle man likväl af den nu ifrågavar:de §:ns ordalydelse kunna draga den slutsats, att livar och en af en stads innevånare, om han i öfrigt vore till bränvinsbränning berättigad, skulle få å stadens mark anlägga, vare sig ett större eller mindre bränneri, enär de i §:n, i afseende å stad förekommande ord, endast äro följande ”eller gård eller lägenhet i stad.” Jag anser derföre, att ett förtydligande af denna § bör ega rum, så att densamma kommer i öfverensstämmelse med R. o. Ad:s förut fattade, af mig redan omnämnda beslut.
Den säger oss 360 Den 22 Maj. att det är just genom skolor som katholicismen söker göra p:oselyter bland det uppväxande slägtet. Frih. Thure Cederström har talat om att det skulle vara en intolerans, alldeles oerhörd i det 19:de seklet. Jag vill besvara detta yttrande blott dermed, att äfven inom de länder i Europa, der man anser den största tolerans förefinnas, existera stadganden, som äro lika stränga som det ifrågavarande. Jag vill allenast anföra Englands exempel. Der får ingen antagas såsom student vid Universitetet i Oxford, utan att bekänna anglikanska kyrkan. På samma sätt vid Universitetet i Cambridge, der ingen får taga någon grad eller komma i åtnjutande af stipendium, som ej bekänner samma tro. På dessa och de af H. Exc. Hr Frih. De Geer anförda skäl, anhåller jag om bifall till 8:de §:n i K. Hr Estenberg: Jag anser att det försigtighetsmått emot proselytmakeriet, som finnes i 1 mom. af 8:de §:n i båda förslagen, är alldeles tillräckligt. Hvad åter sednare mom. beträffar, så anser jag det innefatta ett obehörigt ingrepp i samhällslifvet. Det afser att förbjuda främmande trosbekännare att äfven i en sluten krets hålla uppbyggelse-föredrag. I en dissenterlag anser jag det högst opassande; det förutsätter bestämdt, att vi Svenskar alldeles icke behöfva tillegna oss någon erfarenhet utifrån. Nu är dock händelsen, att det finnes samfund, i hvilka de schismatiska dogmerna icke spela hufvudrollen, utan man har alldeles gått ifrån det gamla spelet inom kyrkan. Det finnes sådana trossamfund, der man just är förenad i kärlekens och trons grundelement, och till följd deraf icke sysselsätter sig med bokstäfver och dogmer. Om det nu skulle hända, att en person, som vore känd såsom en upplyst andlig, eller som hade oändligt mycket att lära oss, och som med sina föredrag verkade otroligt till själarnes förbättring och uppbyggelse, huru vill man i en dissenterlag förbjuda honom att i enskilda kretsar hålla andliga föredrag? Han kan ju möjligtvis vara sänd af Gud sjelf.
St:rs önskan att skjutslagen icke må drabbas af någon ytterligare tunga genom posthemmanens befrielse från skyldighet att skjutsa posten; men då det för mig är svårt att här formulera ordalagen för ett sådant beslut, förenar jag mig med dem, som yrkat återremiss; förbehållande mig dock, för den händelse någon af Ståndets ledamöter skulle framställa ett bestämdt förslag uti den af mig nu angifne riktning, att deröfver få afgifva mitt yttrande. Hr von Troil, Sam. Gust.; Då jag under denna dags förmiddag hade ordet, förklarade jag min åsigt vara, att de mest befogade klagomålen från de skjutsskyldiges sida egde rum just i afseende å dessa postdiligenser. 1 öfverensstämmelse härmed får äfven jag yrka återremiss å den nu föredragna punkten. Jag tror, för min del, icke att man nu här kan formulera ett lämpligt beslut i frågan. Man bör vid dessa medels beviljande endast uttrycka den önskan, att det må tillses, det dessa diligenser hädanefter komma att befordras genom betirigsskjuts, samt att de reserv-skjutsskyldige icke vidare dermed må betungas. Jag förenar mig således uti yrkandet om återremiss. Gr. Liljencrants: Afven jag afstår från mitt yrkande att omedelbart nu här göra ett tillägg; och instämmer i de talares anhållan, som begärt återremiss. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm, att derunder hade yrkats, dels af Gr. Björnstjerna att Utsk:ts hemställan skulle bifallas, dock med den förändring att det af Utsk:t ifrågasatta vilkor, »att den af Utsk:t redan föreslagna grund för skjutsbesvärets ordnande varder af R. St:r gillad», skulle uteslutas, och dels af flere ledamöter, att punkten Den 28 Man e. m. 379 måtte till Utsk:t återremitteras; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde först propos. på bifall till Utskrts hemställan utan förändring, hvartill svarades nej, sedermera propos. på bifall till hensamma med den af Gr.
Här vidröra, såsom så ofta är fallet, ytterligheterna hvarandra och den verklige religiöse fanatikern upträder i afseende på religionsfriheten nästan alldeles pä samma sätt, som den usle demagogen, för hvilken religion och moralitet äro intet. Det häfdvunna religiösa förtryckets system står för honom såsom en välkommen förevändning för utgjutande af hvarje dålig passion, hvarje personlig illvilja neli afund. Den första och vanligaste af de statsklok» grunder, man anför emot jude-emancipationen, är att de Mosaiska trosbekännarne utgöra icke blott ett trossamfund, utan ett eget, fremmande folk, en särskild nationalitet och på sätt och vis en Stat i Staten. Denna ihärdigt uprepade saga om fortlefvandet af en nationalitet, som numera endast utgör ett slorartadt historiskt minne, hvilar på förvrängda begrepp om detta ords betydelse, på en bristande kännedom om nutidens nationella förhållanden samt ett förbiseende af tvenne årtusenden, som otaliga gånger förändrat jordens utseende och dess nationaliteter. Man säger, att de Mosaiske trosbekännarne äro fremlingar, och att fremlingar böra låta behaga sig hvad som helst: och det är icke blott i Sverige, der Mosaiska trosbekännare ännu icke ett århundrade haft tillträde till riket, som man säger så; denna fras har upprepats öfverallt af emancipationens motståndare t. ex. äfven i Rhenländerna, der judarne hafva att åberopa öfver ett och ett halft årtusendes vistelserätt. Hela denna åsigt faller för den enda anmärknm, att alla civiliserade staters lagstiftning medgifver invandrarens i landet födda son rättighet att kallas och anses såsom infödd, utan afseende på de vilkor, under hvilka fadren uptogs. Man kommer här sålunda straxt tillbaka till det blotta religionshatet. Hvad är det också, som utgör nationaliteten, om icke gemensam födelsebyggd, gemensamt språk i lifvet och i litteraturen, gemensamma lagar, gemensam fosterlandskärlek och patriotism? Hvar och en, som erkänner detta kan icke neka, att de Mosaiska trosbekännare, som äro födda i vårt land, belt och hållet tillhöra den Svenska nationaliteten.
Jag vet icke af hvad anledning fråga här kunnat uppstå om målets behandling i Konungens Conseil, eller huru någon ledamot kunnat tillåta sig att framställa den sats, att en ledamot i Konungens Conseil ej skall vara bunden af annat än sin öfvertygelse. Jag tillåter mig ej att ingå i någon anklagelse mot personer i Konungens Conseil; men i anledn. af hvad man här anfört får jag yttra, att jag anser det ej vara tillständigt för nå - Den 21 Augusti. 225 någon ledamot inom Konungens Rådkammare att, med bibehållande af sin plats, söka göra den åsigt gällande, attén i administrativ väg vidtagen åtgärd skal! lägga hinder för domarens pröfning. En sådan öfvertygelse får ej vara gällande inom Konungens Conseil, såvida rätt i landet skall kunna skipas. Jag blott bestrider, alt en sådan Öfvertygelse får äga rum i StatsRådet eller inverka på lagskipningen; och, med förbigående af alla sådana enskilda frågor om målets behandling, sorn redan blifvit afgjorda, då dechargebetänk. förevar, inskränker jag mig till att nu endast begära bifall till förevar, betänk., på det man i detta fall må uppdaga den enskilda rätten, hvilken det, enligt 16 § Reg.- F., tillkommer Konungen att befordra. Gr. Frölich, Da v., förenade sig med Gr. Horn. Hr Rosenblad: Jag skall endast lemna ett kort svar på hvad Hr Dalman yttrat. Jag har ingalunda, såsom Hr Dalman trott, ansett hvarje åho kunna anställa rättegång, för att från kyrkorna skilja äganderätten; ty just derföre, att åboerna sakna det första vilkoret, som lagen fordrar hos den, hvilken kan framträda som part, hafva de ingen anledning till rättegångs anställande om äganderätten. Rättigheten att i juridisk väg väcka en sådan fråga mot kyrkorna kan ej tillkomma någon annan än Kronan, som ej funnit sig dertill föranledd, samt Trippiska arfvingarna, hvilka anställt en sådan rättegång, men förlorat den; och jag skulle tro, att den Konungens rådgifvare handlade orätt, som tillstyrkte en rättegång, hvilken icke i juridisk väg kunde afgöräs.