Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I 58:de §:n, till hvilken denna § för öfrigt lemnar hänvisning, komma vi att diskutera öfver undantagen. Jag hemställer derföre till Hrrme, om det ej vore lämpligt att nu, utan afs:de å undantagen, afgöra den S:de §:n och upskjuta frågan om det tillägg ronde undantagen, som af Gr. Lagerbjelke blifvit föreslaget, till den 58:de §:n. Gr. Lagerbjelke: Befogenheten af den anm., att i denna g ej införa stadgandet om hvilka, som ej ega rösträtt i kommunalstämman, kan jag för min del ej inse. Det är visserligen sannt, att man kan, genom att upmärksamt studera föreskrifterna i 58:de §:n, leta sig till undantagen från den 8:de g:n, men äfven om så vore fallet, vill det synas mig, som det vore rättast att här i 8:de §:n uptaga de undantag, som komma att ega rum. Denna författn. kommer nemi. att studeras icke blott af uplyst och bildadt folk, utan äfven af menige man, och under sådane förhållanden anser jag det vara lagstiftarens skyldighet att framställa den så tydlig sora möjligt. Derföre tror jag att det är nödvändigt, att denna g, som handlar om hvilka personer som ega rösträttighet, äfven måtte uptaga dem, som ej ega sådan rättighet. Jag kan således ej annat finna, än att man under denna g oeftergifiigen bör införa undantagen. När man sedermera kommer till den 58:de g:n, blir en annan fråga att afgöra, huruvida alla de, som ej ega rösträtt, böra vara befriade från kommunaiutskylder. För att nu hålla mig till 8:de g:n och till de kategorier, hvilka böra undantagas från rösträtten, tror jag att det af mig framställda förslaget kunde komma att medföra väsendtliga fördelar. Det är nemi. på landet ganska vanligt, att en stor del af en församling ofta innehafves af en enda egendoms innehafvare. Denne blir då ganska mäktig.
Om det är sant, att utländsk ull här kan få kopas för till och med 6 sk. skålpundet, bevisar detta endast, att äfven den sämsta utländska ull är begärligare, än vår inhämska finare, som är så illa behandlad, att Fabrikauterne ej äro dermed betjente. Således är det ej möjligt att upphjelpa denna industrigren, innan allmänheten först lärt sig, luiru nilen bör skötas; och så länge detta ej sker, skall förhållandet förblifva, såsom nu, att vår fina ull ej köpes af Fabrikanten, som heldre vill hafva den gröfre men sorterade och väl behandlade Mechlenburgska. Jag anser derföre tnllstadganden i detta fall ej kunna vara af någon nytta, och inser icke, huru en medeltull skall kunna medföra något skydd för den finare nllproductionen, som icke eller bör vara i behof af ett sådant. För öfrigt får jag hemställa till Friherre Åkerhjelm, om ej fin Sachsisk ull sistlidet år till Riket inkommit, ehuru det är officielt uppgifvet, att endast grof ull blifvit förtullad. Jag tror mig vela, alt 57 H. 17 258 Den 18 Januari i f. m. så skett; och detta måste bevisa att CommerceCollegium, vid bedömmandet af ullens beskaffenhet och egenskap af fin eller grof, ej vinner någon säker ledning, ens af uppgifterne från Tullkamrarne. Friherre Jkerkjqlm:- Min mening bar visserligen ej varit, att den föresi agne högre tullen skulle directe bidraga till bättre sortering af den Svenska ullen. Jag bar dermed endast åsyftat, att de,n skulle öka priset på den utländska ullen, hvarigenom den inhemska kunde erhålla lättare afsättning, och dess producent derigenom vinna förmåga att förbättra sin vara. Nyttan och nödvändigheten af anstalter till ullens sortering och classification, bestrider jag ingalunda. Hvad angår den siste värde Talarens fråga, huruvida under sistlidet år någon fin Sachsisk ull blifvit införtullad, kan jag ännu ej bestämdt uppgifva förhållandet, emedan alla TullJonrnalerna för det året ej hunnit blifva till Tullstyrelsen inlemnade.
RorgareStåndet har an* sett inga andra föresktifter i detta afseende helmi vas, än de sam finnas i Grundlag pph rillman Jhag, hvad Riksdägsmanqa-skydd o,Gh hemfrid beträffar , oph det har visat , huru Reglementet hlptt behöfver bestå af 5 tili b erikla pungter, för att få allt hvad som för verkställigheten erfordras j ordning. Jfag y?t ej eller I sanning, hvarföre män snarare är skar en enskild lag för åhörarnp vid RiksStåndens öfverlägga ingar, äh vid Spectakler och Goncerter. För min del kap jag ej län* k» mig en sådan lag behöflig. Jag tillstyrker, på grund af allt detta, aR Retänkändet endast m|tie lägga» till handliqgärne, och Ridderskapet peli A-deln i underdånigt svar lill Kongl. Majit anmäla sig vara hind råd t af förra beslutet att åter upptaga må - 492 JDen 30 September e. ra» let till profning. Vid en kommande Riksdag torde man vara mera beredvillig att vidtaga de åtgärder, som erfordras för att bringa offentligheten i gång, och då är man icke vidare bunden af de små iinpedirnenta, som vid denna lägga hinder i vägen för verkställigheten,. Herr Cederschjöld : En värd Talare har förment, att Kongl. Majit ej vore hindrad af Riksens Ständers beslut, att å nyo väcka samma fråga till öfverläggning. Jag utbeder mig derföre att få uppläsa några rader utur 75 §• Riksdagsordningen: ”skulle två Stånd stadna emot 5’två, förfalle frågan, och förblifve vid det, ”sorn tillförene stadgadt varit, utan att samma ”fråga ma kunna vid den Riksdagen å nyö ”väckas eller upptagas.,y Här är icke något undantag gjordt, för Kongl. Majit. Frågan får ej å nyo upptagas, då den blifvit afslagen utaf tvenne Stånd, ännu mindre då den blifvit det af tre, eller alla fyra RiksStånden.
Upplästes till justering och! godkändes följande Expeditions-Utskottets insände förslag till Riksens Ständers underdånige skrifvelser till Kongl. Maj:t: Nio 352, Rörande förklaring af Kongl. Förordningen den i3 Junii 1800 om Städsel och Lego af Jord på Landet. I anledning af väckt fråga om förändring i sätlét för kohl-sirindors mätning och stämpling» 1 fl 36 Den s> Not ernber «. rn. Angående en vidtagande ny reglering 1 afseende på Ekeskogarne i Riket. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående vidtagande af en ytterligare anstalt till förekommande af Fångars flykt, N:o 356. I anledning af väckt fråga om skärpning af straffet för Skogs-åverkan. Angående trycknings-kostnåd en för någre Tabeller öfver Banco-Yerkets ställning. Angående prägling af Runstycken. Företogs till pröfning StatsBevillningssamt Allmänna Besvärsoch OecohomieUtskottens den it dennes under N:o 599 afgifne, samt den 17 derpåföljde c. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga om rättighet för Herjeådalens Allmoge, att tullfritt få hämta salt C * från Rörås Koppar-Verk i Norrige till eget behof. Herr Hjerta, Gustaf: Den sak, sorn nu är ifiåga, rörer huruvida Härjeådalen* Den *7 November e-' m; 637 Innevånare må lemnäs tillstånd att Tullfritt till Riket införa Salt. Ehuru jag tror^ att man ej bör göra en särskild Lag för detta fall, anser jag likväl, att Landt-tullen på Salt vid Norrska gränsen bör nedsättas till hälften af Sjö-Tuilens närvarande belopp för denna vära. En del Innebyggare har lättare att få salt från Trondheim i Norrige, än ifrån Sjö-kusten.
De ändringar, hvilka sålunda komma i fråga, måste omfatta så många delar af tryckfrihefs-Iagen, att denna torde böra i sin helhet omarbetas. För pröfningen hos Rikets Ständer af ett sådant, i alla de särskilda delarne af frågan ingripande förslag, om hvilket meningarne alltid måste blifva än i ett än i ett annat hänseende från hvarandra afvikande, möta likväl, särdeles med afseende på sättet för grundlags-frågors behandling, stora svårigheter, hvilka skulle blifva af mindre betydenhet, om formen medgaf förändring i Tryckfrihets-förordningen i samma ordning, som för andra lagfrågor är bestämd. Mellan Konung och Ständer kunde i sådant fall ett friare och lättare utbyte af åsigter ega rum, och en mindre skiljaktighet i dessa ej hindra vidtagandet af en förbättring vid deu Riksdag, då fråga derom blifvit väckt. Det bör ock vara tillräckligt för betryggandet af allmän frihet och rätt, om i grundlagen dels bibehålies grundsatsen af allmän tryckfrihet samt stadgandet rörande tryckningen af offentliga handlin.- gar, och dels tillägges en föreskrift, att tryckfrihets-mål skola af nämnd eller jury afdömas, samt stadgandet, att censur ej må ega rum, förtydligas, hvaremot alla de, vid tillämpningen af dessa grunder förekommande särskilda bestämmelser, hvilka stundom innefatta egenskapen af polis-föreskrifter, utan våda för allmän eller enskild frihet kunde behandlas i likhet med frågorna om stiftande eller ändring af Civileller Criminallag i allmänhet, enligt 87 § Regeringsformen. Med full förtröstan, att Kongl. Majits afsigter ej skola af Svenska folket eller dess ombud misskännas, föreslår Kongl. Majit derföre att nedannämnde §§ i Grundlagen måtte erhålla följande lydelse: 6 Kongl. Maj:ts Käti. Proposition, N;o 84. Regeringsformen. § 53. Riksens Ständer välje ■ ; Ett Lag-Utskott, att utarbeta de från Riksens Ständers plena remitterade förslag till Civil-, Criminal-, Tryckfrihetsoch Kyrko-lagarnes förbättring. § 85. Såsom Grundlagar skola anses: denna Regeringsform samt Riksdag s-Ordningen och Successions-Ordningen. § 86.
När man någon gång varit tvungen att begagna samma straff-anstalt för båda slagen af fångar, har man ändock så mycket som möjligt sökt undvika sammanblandning; man har gifvit dem särskilda rum; man har låtit dem hafva sina egna kläder; de hafva fått det underhåll de sjelfva kunnat bestå sig; och när de varit dömda till arbete, har detta hufvudsakligen bestått i skrifvare biträde åt Styrelsens personal, eller andra sådana arbeten, som för dem och deras samhälls ställning varit passande. Iakttagandet af en nödig skillnad i fångarnes behandling, allt efter det ådömda straffets olika art, bar sålunda varit en redan länge antagen grundsats, som blifvit följd utan att vara i lag bestämd, och det kan väl icke vara skäl att derifrån afvika, när förhållandet nu genom lag skall regleras. Lagförslaget går således först och främst ut på att bestämma, det en så beskaffad olika behandling af gröfre och ringare förbrytare skall ega rum, hvarigenom hvarderas straff i sjelfva verket får den skilda karakter, som brottmålslagen dermed afsett, och jag tror också, att hvad lagförslaget i detta hänseende innehåller, skall finnas i allmänhet upfylla sitt Den 17 Janl f m. 343 ändamål, ehuru det visserligen kan hända, att personer finnas, som, till följd af den ställning de innehaft i sitt fria lif, icke kunna begagna sig eller hafva någon nytta af de förmåner och lättnader, som lagen åsyftar att under ett ådömdt lindrigare fängelse åt dem bereda. Men detta förhållande kan icke hjelpas genom lagen, utan måste afhjelpa» genom särskilda åt vederbörande fängelse-styrelser gifna föreskrifter att äfven åt sådana fångar bereda all den lindring, som omständigheterna kunna medgifva, hvilket också hittills skett på sådant sätt, att då fången icke kunnat skaffa sig någon lämplig sysselsättning, har man, så vidt möjligt varit, anskaffat honom en sådan, med inkomsten hvaraf han jemväl kunnat bereda sig andra lättnader i sin ställning. För öfrigt måste man äfven ihågkomma, att sådana förhållanden, som nu blifvit omnämnda, icke kunna betraktas annorlunda an såsom undantagsfall, hvilka icke kunna förringa giltigheten af de allmänna reglor lagen bör innehålla.
Med 1861 års början skall den utestående delen förvaltas och utlånas af Diskont-verken mot samma ränta, som i Handelsoch Närings-diskonten, hvaraf den sedermera utgör en del. samt underkastas samma granskning sorn öfriga diskont - B an ko-Utskottets Memorial N:o 18. 7 fonder, hvilkas vinst och förlust de arlida revisionerna omförmäla. Och det är icke att förvänta, att hvarenda läntagare, vare sig uti d.n ena eller andra fonden, äfven under en mindre tryckt penningeställning än den närvarande, skall kunna utan lagsökning och tidsutdrägt pä förtal odagen till fullo inbetala sitt län. Man har väl sagt, att när dessa medel blifva af Banken indragna, så öfverletnnas de till Riksgälds-kontoret, som kan äter såsom län utlemna dem i allmänna rörelsen; men då synes mig, att Banken lika väl kan förvalta utlåningen af återstoden under det fjerde året, som under de föregående, tills de behöfva» för jernväga) ne. För min del ser jag ingen fördel kunna vinnas genom, bemödandet att så mycket möjligt är frånhända lHJcts-bauken sin lånerörelse och öfverlemna den till andra inrättningar. En allmän klagan höres öfver svårigheten att erhålla kontanta penningar på de säkraste inteckningar, Sä länge något af Stats-lanefonden får utlånas af Banken, så ega innehalVarne af dylika goda dokumenter, enligt föregående morn., företrädesrätt till läns erhållande utur densamma. Att Utskottet tillstyrkt indragning af 3,00.0,000 Riksdaler under innevarande ar och det pä en gäng i slutet af Maj månad, kan hafva sina grundade skäl. Ty först och främst är öfver J,000.000 Riksdaler redan indragen. Vidare lärer, enligt hvad uppgifvet är, det återstående af förstnämnde summa vära till betalning uppsagdt eller förfallet uti instundande
En olika tolkning af delta stadgande har enl. hvad ledamöter af PresleSt. inom Utsk. sagt mig, egt rum på olika ställen, och derföre har Utsk. ansett sig böra bestämma stället, hvarest lysningen skall försiggå, i hvilket afseende Utsk. ansåg lämpligast att begagna orden, ”der bruden varit sist i husförhörslängden antecknad”, emedan, innan preslbevis utfärdas, sådant meddelas församlingen medelst upläsandet af en kungörelse i kyrkan, alt den eller den ernar flytta frän församlingen. Den som således har något hinder alt anmäla, emot det tilltänkta äktenskapet är således i tillfälle alt få kännedom derom, alt personen i fråga utflyttat ur församlingen till en annan ort, hvarest hindret kan anmälas. Detta har varit orsaken, hvarföre Utsk. begagnat orden: ”der bruden varit sist i husförhörslängden antecknad”. Dessa pålysningar om utflyttningar från församlingar grundas icke på lag utan på praxis. Så länge något lagstadgande härom icke finnes, har jag icke någon bestämd visshet derom, att del ju icke kan lysas på en ort, utan att den person, som, boende der bruden förut varit bosätt, kan hafva jäf att emot tilltänkta äktenskapet anföra, har någon anledn. genom den skedde lysningen eller genom brudens flyttning från orten att anmäla detta jäf till förekommande af äktenskapet. Del är således icke utan, alt någon betänklighet i detta afseende hos mig förefinnes, men denna betänklighet är likväl icke af den art, att jag derföre vill afstyrka förslaget. H. Ex. Hr Frih. o. Landtnäs härefter till bifall å förevar, betänk, framställda propos. besvarades med starka ja, blandade med några nej; hvarpå 11 Ex. förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande. Den 21 Juli. 549 Föredrogs Hederv. BondeShs d. 19 dennes f. m. på bordet lagda prot.-utdr. N:o 301, med inbjudning till MedSl.-n att förena sig i det vid föredragning af StatsUtsk.s utlåt. N:o. 221 i anledn. af äterremiss å betänk.
Utan att ingå i uptagande af hvad den siste talaren upgifvit rörande händelser i Skåne, hvilket ej egentligen hörer till vår öfverläggning, torde jag få anmärka, att då han utgått från den premiss, att endast Kronans persedlar få genom Kronoskjuts fortskalfas, och dragit den slutsats, att Kronoskjuts vore obegränsad, enligt Utskottets Betänkande, emedan Ekevirke med sådan skjuts borde föras, så är ej conclusionen svarande emot premissen. Enär Kronoskjuts är till för forslandet af Kronans effecter, och Ekevirke är bland dem, lärer ej upstå fråga, om den kan dertill begagnas eller ej. Då upkommer blott fråga om tiden, då den hör ske, och derföre har Utskottet just föreslagit, att den skall ske, då det är lämpligt för landtmannen, så att den ej hindrar hans arbeten. Herr Hjerta> Gustaf: Jag vågar först bestrida den sats, som Friherre Cederström yttrat, att Ekevirke till flottans hellof skulle 158 Den 19 Februarii f. m. vara att anse såsom Kronans effecter, hvilka med Kronoskjuts kunna transporteras. Någon Författning finnes ej derom; utan det är verkan af den gamla häfden, och deraf att man ej täckts taga i betraktande de tjensteskyldigheter, som man ålagt jordbruket, utan vid förefallande stora byggnadsbehof tyckt sig kunna upbuda allmogen, utan alt afse den följd, att en ojemn beskattning derigenom upkommit. På denna grund försvarar jag den sats, som Herr Hallenborg drifvit, att Utskottet bort lemna mera upmärksamhet derpå, att ingen Författning finnes, som ålägger allmogen denna skyldighet. Den andra frågan är, om Utskottet bort gå längre, och tillstyrka, att Kronoskjuts hädanefter ej borde begagnas för Ekevirkes transporterande. Jag tror att detta hade varit riktigt. Jag är öfvertygad, att denna sak ej ens har varit tagen i beräkning vid de upgifter om byggnadskostnad för våra krigs-skepp, som föranledde deri tron, att våra fartyg kunde byggas för godt köp, och bidrogo till den olyckliga skeppshandeln.
Desse män, nu närwarande, afgåfvo berättelse härom och funno, att till denna reparation fordras 40 tjog torf, hälften med spade och hälften med lia uptagen och 1 Skpd (Skålpund) näfver. Sochnemännen samtykte härtill. Torfven kunde tagas i Prestg(år)d(en)s hagor, om så mycken torf tägt der finnes. Men hwar näfver skulle fås, visste man nu ingen tillgång till. Sexman i Sörgölet skulle efterfråga, om näfver icke fants hos Eric i Malmsås, som plägar upkjöpa näfver. Wore det så, skulle den nästa söndag nedföras och reparation i nästa wecka företagas, om wäderleken wille det tillåta. Pehr i Strökärr, för 12 s (sk) om dagen, skulle vid detta arbete ha upseende. Som to rf tak icke längehafva bestånd; så anhöll Prosten, att sochnemännen täcktes bestå och framdeles på torftaken öfv(e)r bodar och brygghus i Prästg(årde)n lägga tegeltak för längre waraktighet skull. Sochnemännen togo detta mål i benäget öfverwägande och biföllo det, sedan de, som förut besiktigat dessa taken, och upgafvit, att innan tegeltak kan påläggas, fordras 36 rader ribb å 5 i hwarje rad och således 180 ribb, hwartill, såsom ock till fotbräder, behöfvas 18 såg-stockar af tall å 11 al(na)r länge; till kroppåsar och underliggare 20 granstockar å 16 al(na)r långa och 36 dito å 11 al(na)r till högben. Men som hwarken på Prästg(år)ds egor eller wid hemmanen i sochnen finnes tillgång på sådana stockar; så begärte sochnemännen, att Prosten wille å deras wägnar wid instundande hösteting i Stensjö hos Häradsrätten anholla om utsyning å allmenningen på ofwannämnde stockar.
Delta begär till oberoende torde äfven i viss mån böra anses som orsak dertill, alt den nästan inom alla delar af Riket existerande plägsed, att föräldrar, emot betingande af underhåll för återstående lifstiden, afstå sina Femdrs-berättelse frän IVester-Norrlands Län. 2 10 hemman åt något af sina harn, inom detta Län är vanligare än annorstädes, och det inträffar till och med, att det på sådane vilkor upplålne hemmanet ytterligare npplåtes åt en ny innehafvare, som dervid utfäster sig att jemte tributen åt primitiva ägaren, utgifva födoråd åt den sednare säljaren, så att på detta sätt 3:ne familjer skola hämta uppehälle af hemmanet, under det brukandet deraf hvilar på en enda. De menliga följderna af dylika afhandlingar, som oftast ingås under det föräklrarne ännu äro fullt arbetsföre, och loide härleda sig mindre af hos desse bristande håg för verksamhet, än af en på missförstådd ömhet grundad önskan, att efterkomma en sons elier gift dotters otåliga längtan efter tillfälle till egen bosättning, mäste under sådane förhållanden blifva än kännbarare än eljest. Gränsen för denna underdåniga Berättelse tillåter mig icke att närmare utveckla dylika aftals skadliga inflytande på samdräglen och trefnaden inom familjerne, hvarom våra Brottmåls-Annaler kunna lemna vittnesbörd till öfverflöd; Och då de i allt fall lika litet som andra afhandlingar om ärligt förvärf vad egendom kunna af Lag förbjudas, blifver ock allt ordande derom öfverflödigt, sorn icke är ämnadt att inverka på öfvertygelsen hos den samhällsklass, inom hvilken den förderfliga plägseden inrotat sig. Det säger sig sjelf, att bredvid det i folklynnet fördelaktigt framstående, sorn, på sätt jag ofvan haft Nåden anföra, i så hög grad kommer denna allmoge lill godo, skuggsidor icke helt och hållet kunna saknas. Dertill räknar jag ett ej sällan märkbart sträfvande att förvärfva fördelar, genom användande af fintlighet och slughet vid förhandlingar man och man emellan, och i sammanhang dermed misstroende, såsom försvarsmedel.
» » Snygg tanke, » sa jag, » hopkrupen under håret som en groda. » » Då är det väl en modell, då. » •, » På ett ' själfporträtt ' f För öfrigt skyler nog inte modeller sig på det där viset — det ska jag säga dig. » » Men något är det väl ändå? » » Jag tror det är ett misstag, » sa jag, » det är hvad jag tror! Men titta på den där herrn, som håller tal, d u! Har du någonsin sett något så lifslefvande och roligt? » » Jaa, han talar med hela kroppen, hä hä, » sa Ruffen. » Och med hela själen med, » sa jag. » Se på herrarna bakom, så de skrattar! Hvad kallas taflan, söta d u? » » En skål i Idun, » läste Ruffen. » Äh Gud bevara mig, » sa jag. » Håller de sådana tal i damernas egen Idun! 1 » » Han föreslår kanske en skål för kvinnan, hä h ä! » &gt;Det tål det vid, » sa jag. Fem minuter senare stannade vi (d. v. s. Ruffen), framför ett pussigt — halfgammalt, rödgredelint fruntimmer, som satt och himlade sig på en vägg. » Den där var ryslig, » stammade Ruffen. » Hvad kallas h o n? » frågade jag. » Blygsamhet, » läste Ruffen. B l a n d nu befintliga Cacaosorter intages säkert förnämsta platsen af » I hvilket land? » frågade jag. » Belgien. » » I så fall beklagar jag Belgien, » sa jag. » Jag med, » sa Ruffen, » hä hä! » Litet senare kom vi allra djupast in i Danmark, där jag inte varit förr. » Hvad är det som hänger här på väggarna? » sa Ruffen. » Ta-a-aflor! » sa jag långdraget. » Grufligt egen, » sa Ruffen.
Summorne föäLelade i säLans 8eLoIsorter, som astundas utgifva» till Len som dera företer bebörig ffe^visition frän X, äl;ts LebbrLe, 8:0 kör Len person ät bvilken I!. äl.ts Lef:b:Le uppLrager vexlingens besöi jande, skall till Lanken förut vara alleinnaL ev ak X. ltbts LebbrLe tijl vederbäftigbeten intygad borgen lör Len summa ban kommer att bskva unLer siv värd. 6:0 Llvarje erballen körskottssumma skall ovilkorligen slLrasist inoin ett balft ars förlopp efter ulbekommsnLet vara till Lanken slerbetalL; ocb innan full äte, betalning för en erbällen summa ingått, utbekommer ej något villars förskott, 7:0 De till Lanken såsom reLovisning ingäenLe LmaseLels-poster skola i bankens Lassor insättas kör Letänk-anLen, Alo ri. 187 LäneLankens räkning; bvarekter nämnLe Lontor, Lä veLerdörlig Attest LerstäLes företes, alkörer summan pä bvart ocb ett Läns räkning samt Lera utfärdar orLentligt qvitto. kör öfrigt böra Lancokullmägtige-i sawmanbang kärmed ej lemna obemälLt, att, till möpigsste ytterligare unLerlättanLe ak 8eLelutbvten i LanLsorterne, är, i följd ak X. IVlbts AäLiga Liek till Dess ocb Likets 8tatsLontor ak Len 22 A-laji 181g, saLan anstalt LersläLes kogaL, att, om X. Itl:ts 8ebb:Le till X. 8tatsLontoret meL posten till omvexling insänLa kitt ä Ivä lusenLe LiksLaler, blifva n^a 8maseLIar till enabsnLa belopp meL omgäenLe post
tlokt.or, StBockholiri. Liuclströiii, K. A., kyrkolierde, Ockel 110. Leijouhnfviiil, El~bn., frökeu, B Leijoiihiifviid, Sigrid, fröken, B Litidströni, Seliiin, frölien, Liiiid. Lindval 1, Lonise, frii, Cliarlottei? berg. Leijouliiifviitl, Ev %, frökeii, B Liiirotli, H iltiiir, frn, ' Stockholiii. J,eijonliufviid, MRrtn, friilsen, s Litliiiei., Hildiir, fröken, Siiiiclsmll .. Leweiilingen, Aiiiin, f r ~ i, Mnlmö. Lewenhnii]) t, E., grefvi i i im, tJpsn1.a. Ljiiiigberg, Aniin, friiken, Fiholiii, Eskilstniiii. l,eviii, Elisubctli, frölieii, Stockholiii. Ljungberg, Gertriid, fru, Fa1ni.i. JJeviu, El nia, fröksii, Stocklioliii. Ljuugl&gt;erg, Jeiiuy, frökeii, G; efle. Ljmigqvist, Torhorg, fröken, Norrki5- lev ii.^, Marin, friiken, Stockholni. piiig. Lidforss, E d w r d, professor, 1.niicl. i, frökeii, S b ~ ~ k h d i i i, JJniigströui, Eileii, fröken, Ysstnliollii, &amp; 9rd. Licdberp, Hiltlnr, frökeii ', Stocklioliii. Flen. Ligiiell, Tor, kyrkoherde, Nolby, ClinrLjnngstriiiii, Eriist, cloceiit, Li~iiil. Ljiiugzell, A., frii, Stockholin. lotteiiberg.