Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Minnet tages visserligen i anspråk hos lärjungen, men det är begreppsminnet, icke ordminnet. “ 8 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 28. “Det är ej sådana begreppsfrågor och svar, som användas vid Svenska ungdomens kristendoms-undervisning. Både frågor och svar äro öfverlasta såsom rolerne vid ett skådespel. Läraren har sin roll att framsäga, lärjungen sin; menför säkerhets skull behåller läraren boken för att tjena till sufflör både för sig och lärjungen. När ett ord i det inlärda stycket blifvit af lärjungen glömdt, så tiger han tvärt, och det ända intilldess läraren tillhviskar honom detta ord, då åter ordströmmen kommer i gång, uti hvilken detta ord utgjorde liksom en fördämning. En del lärare göra sig icke ens besväret att sufflera det glömda ordet, utan skicka lärjungen helt enkelt tillbaka, att läsa om igen hela stycket för det han glömt ett ord.“ “Det är ©tvifvelaktigt att ett sådant lärosätt icke blott binder begreppet vid ord, utan borttager äfven den vördnad, hvarmed kristendoms-lärorna borde uppfattas. “ “Hvar och en känner svårigheten för lärjungen att lära utantill den så kallade lång-katekesen, och man erkänner således allmänt nödvändigheten att icke alltför hårdt anstränga lärjungarnes ordminne. Ty om än några få af dessa äro utrustade med ett förträffligt sådant, finnas likväl mångå, som hafva yttersta svårighet att uppläsa prosaiska stycken ordagrannt. “ “Alla år händer derföre att allmogens barn förvägras att admitteras till nattvarden, emedan de icke kunna perfekt lång-katekesen utantill, ty lång-katekesen förvexlas ofta i vårt land med kristendomskunskapen. Ofta blifva lärjungarne på detta sätt borlvista flera år å rad, till föräldrarnes största bedröfvelse. Ofta ledsna de slutligen vid att försöka, och många komma derigenom aldrig att gå till nattvarden, utan förblifva i detta afseende hvad kyrkolagen kallar okristne.“ Det är omöjligt att förneka sanningen af dessa ord. Vid förra riksdagen erkände också Utskottet, att den Lindbloraska katekes-förklaringen är bristfällig. Nu förklarar
B:ko af ett helt mantal, och af mindre hemmansdelar i förhållande derefter, hvilket sammanskott, med öpplöpande ränta så väl derå, som å Jagt-kassans behållning, (hvilken vid i83o års början utgjorde ug33 R:dr 46 sk.J skall blifva en ständig fond till utbetalning af premier för rof-djurs fångande eller dödande. — Denna fond får ej minskas under 3ooo R:dr B:ko, i hvilken händelse, och örn odjuren då icke hunnit utrotas, länets invånare besluta örn ytterligare sammanskott; och skall af den blifvande kassan sä mycket ske kan, emot sex prosents ränta och väderhäftig säkerhet utlånas, dock så ätt i kassan alltid finnes erforderliga medel till premiernas betäckande. Dessa premier för rof-djurens utdödande bestämmas med afseende sä väl å den större eller mindre skada, som genom olika slag deraf allmänligen förorsakas, som äfven å den olika svårigheten att deni fånga, likasom å deras mer eller mindre sällsynthet, för en Warg, gammal elier ung, till tio R:dr, för en Warg-Io, ung eller gammal sex R:dr 32 sk., och för en Räf eller Räflinge 24 sk. allt B:ko; dock äger konungens befallningshafvande, i händelse efter ett års förlopp det skulle befinnas, att kassan leka förslår till bestridande af det nu fördubblade premium för dödande eller fångande af räfvar att medelst kungörelse i länet, nedlåta skott-penningarne för desse sistnärnde odjur till det belopp Kongl, Jagt-kassan bestämmer.
Om beställd extra post ej inom två timmar efter den utsatta tiden af resande begagnas, erläggas väntningspenningar med en fjerdedels mils lega, för hvarje häst beräknad, för hvar full timma, som uppehållet utöfver första timman efter tiden för beställningen fortfarit, intill och med , O 7 fyra timmar, efter hvilken tids förlopp posthållare ej är skyldig att låta betingad extra post den resande invänta, eller att honom, utan ny beställning, fortskaffa; härifrån likväl undantagen sådan extra post, som af Postverket betingas, hvilken skall, utan väntningspenningar, afbida den tid, dä ankomsten sker. § 17. För befordran af ordinarie och extra poster, med undantag af dels snällposter, för hvilka körtiden antages i allmänhet till en timma på milen, och dels kurirer, hvilka böra, så fort ske kan, fortskaffas, bestämmes öfver hufvud körtiden tili lj timma på milen: egande dock PostStyrelsen att för ordinarie postens befordran utsträcka denna körtid, när vägarnes beskaffenhet eller andra omständigheter dertill föranleda. § 18. Vid samtlige poststationerna skola posthållarne förse de resande med alla sådane förnödenheter, sorn, enligt för gästgifverierna gällande föreskrifter, skola derstädes vara för resande att tillgå. § 19. Stationslokal med de för posthållningen, äfvensom för resandes förseende med herberge och vvederbörliga förnödenheter, erforderliga byggnader, anskaffas genom Post-Styrelsens försorg och upplåtes åt posthållaren, af hvilken samme byggnader, enligt bestämmelserna i hans kontrakt, skola underhållas. § 20. Hufvudpostvagnar anskaffas genom Post-Styrelsen, som jeni - 47 väl bör besörja, att så många bivagnar, som för trafiken beräknas nödige, må finnas att tillgå.
Kär Utsk. inkommer med sitt jemnkningsbelänk., blir tillfälle för Ståndet att jemnka och rätta, hvad det vid ett föregående beslut förbisett; men hvad jag vågar bestrida är det, att till Utsk. såsom gemensam tanka skall afgå, att Utsk. skall äga rätt att justera Ståndets beslut efter det sätt, hvarpå Utsk. uppfattar Ståndets tanke. För öfrigt finner jag, att, när ett förslag inkommer till Stånden, contraförslag kunna uppgöras i anledn. af de hufvudpunkter, som finnas i förslaget, men att, så snart man ingår i specialiteterna och börjar öfverlägga om ett oell eller men eller andra obetydliga omständigheter, beroende af besluten öfver hufvudfrågorna, man skall råka i sådana inconsequenser, hvaremot jag har reserverat mig och hvilka härleda sig derifrån, att en annan personal är närvar, vid afgörandet af den ena §, än vid beslutet öfver den andra. Om besluten fattades öfver sjelfva meningen och icke sträckte sig till redactionen, skulle de olika tankarna lättare kunna sammanjemnkas och inconsequenser i besluten undvikas, hvaruti man deremot ovilkorligen skall falla, då besluten sträcka sig äfven till bestämmandet af redactionen af alla de utaf ett föregående beslut beroende förändringarna, emedan ett och och ett men och till och med en denomination lätt kan undfalla en pluralitet, som består af en annan personal än den, som fattat ett föregående beslut. Mot bifall till Hr v. Troils förslag reserverar jag mig på den grund, att sedan ett Stånds beslut till prot. är fattadt, är det Ståndets beslut, och således intet Utsk. tillständigt att deruti göra någon ändring. Frih. Ehrenborgh: Då Hr v. Troil endast antydt, att han ämnar väcka den motion, hvarom vi discutera, vill jag till Hr Gr. o. Landtm, hemställla, om icke Hr Gr. o. Landtm, skulle finna, att vi äro ett långt stycke från ämnet, och om icke Hr Gr. o. Landtm, skulle behaga tillåta, att vi återgå till föremålet för discussionen. Den 9 October c. m. 235 Hr Lefren:
Maj:ts Befallningshafvande uti dess afgifna utlåtande gjorda hemställan att, i händelse försäljning af silfververket icke komme att ske, detsamma måtte till Kronan återvinnas, för att nedläggas, böra till någon åtgärd föranleda. 12 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse A :o 67. Sedan Kongl. Ma:jt, som genom nådigt beslut den 14 Augusti 1863 funnit Fabriksidkaren Lundgrens köpeanbud icke, emot bergslagsintressenternes bestridande till någon vidare åtgärd föranleda; i sammanhang dermed, i anledning af Rikets Ständers nu förevarande skrifvelse, anbefallt Sin Befallningshafvande i länet att inhemta och till Kongl. Majrt inkomma med bergslagsintressenternes yttrande, huruvida och på hvilka vilkor de kunde vilja afstå från sitt arrende af Sala silfververk, så har uti en genom Kongl. Majrts Befallningshafvande insänd underdånig skrifvelse bergslagsstyrelsen, med öfverlemnande af utdrag ur protokollet vid den inför bemälda styrelse den 29 Januari 1864 hållna ordinarie bergslagsstämma, anmält, att, efter det vid extra bergslagsstämma den 29 Oktober 1863, i anseende till ärendets vigt, dess afgörande blifvit uppskjutet, bergslaget å nyssberörda ordinarie bergslagsstämma efter omröstning förklarat, att detsamma icke ville afträda silfververksarrendet, utan påyrkade dess orubbade bibehållande; och har uti häröfver den 19 Oktober 1864 afgifvet underdånigt yttrande Kommers-kollegium anfört, att, då nämnda Kollegium gemensamt med Kammar-kollegium uti ofvanberörda i anledning af Fabriksidkaren Lundgrens köpeanbud den 7
SBojtäHen cd) vå lön anflagtie 2lnnep*, SEQenfal» od) 0tottntjernman, fonn De unDet Sccleftaiiif-', €ipil« ocb 5)}ilitär«bofiällen IpDanDe lemman od) lägen» becco (Fela, lifa meD anDra Remman, tili Deras warren uppflfattaö, ort) Den Deraf till fyra procent IvräfnaDe in forn ft tilläggas innebafwarenS öfriga rönings* fortuoncr, o i) sS winning efter reDan jlargaD grunD påföra», meD iafctaganDe att, Då $8e winningen utgått af boftällöwärDet, Den inDclta bofrällsräntat» fran lönebeväfningen förfwinner. gör tKilitiaesboilällen, bwilfaS affomft ingår till gemenfam löning&fonD, utgår bevillning på fatt uti 84 §. ftaDgaö. §. 7. ffiatroni Sccleftavum i 0fåne, dpallanD od) Q3obuö San, font njuta fpan* mål af kronos eller Äprfo-nionDe, betala gern procent af fp.anmålené wärDe, uträfuaDt efter Den för orten, Der fpanmålen utgår, näft före tapetingen fatte tmrfegång.
Om någon enskild blir af statsverket och enskild man tillspord, om han vill utlåna penningar, så föredrager han troligen den enskilde låntagaren af den enkla grund, att om den enskilde icke betalar, så antingen försäljes å utmätningsauklion, den pant han lemnat, eller varder han eller hans löftesman insatt på gäldslugan och långifvaren får sina penningar igen. Men kan den, som lånat åt statsverket få sälja riksg:s-kont:s hus eller sätta riksg:s-kont:s fullmäktige på gäldslugan? Om någon blott yttrar en sådan tanke, så skrattar man åt honom liksom J nu gören, mine Hrr! Staten har derföre ganska ringa penningeförsträckningar att af enskilda vänta, ulan han måste vända sig till kassor, hvilkas reglementen äro så stränga, att de icke få utan mot förslå inteckning i fast egendom utlåna penningar. Heldre än alt 33* V 516 Den 11 Maj. hafva elem inneliggande, ofruktbara, nödgas de måhända slutligen utlåna dem till staten. Om nn pä detta sätt de ifrågavar. 2.000.000 r:dr kunna erhållas, så frågas, hvarest skola i händelse af krig och deraf ökade penningebehof, medel dä tagas, när de 2.000.000 äro sint? Om armeén ligger i Danmark, och flottan utom egna farvatten, sä lära väl icke de Svenska sedlarne derstädes emottagas. Måste atlöningen bestridas med silfver, sä får banken derföre vidkännas en särskild tillagning; huru skall då silfverfonden kunna förslå? När således aflöningen och öfrige kostnader måste utgå, jemte de vanliga statsutgifterna men särskilda tillgångar fattas, så måste man väl gripa tills krigsgärd. Denna utväg är dock svår, och vi veta huru den 1808 verkade på allmänna tänkesättet. Skola dessutom ökade sedlar slås pä hankens kredit, så blir följden den, att banken icke kan inlösa dem. Under sådana förhållanden kan jag icke se annat, än att penninge väsendets undergång skall hos oss ovilkorligen blifva följden af ett kris;, om det skall föras på vår egen bekostnad. Detta är del enda, som R.
Fortfar detta förhållande — och anledning är snarare att för?°da kanal-fartens tilltagande än aftagande — så skola de indirekta eft elar kanalen lemnar, blifva för framtiden oberäkneliga, när man finnar den industri, den afsättning och utbyte af förnödenhetsLnndsh. Femärs-berättelse för Österg,-Län, 2 varor elen skall befordra. Icke ina nian fordra att den direkta inkomst den kan komma att afkasta, skall svara emot hvad den kostat. Da en kanal skall anläggas, bör man icke fråga: liom iner <ea att zifva full ränta för de medel som till dea användes? utan en" däst: Hafva Vi råd och tillgångar att den fullborda? Då ännu inga betydligare verkningar kunnat erfaras af Göth11 kanals fullbordande, följer ock deraf att handeln med spanmäl, viktualier, och skogs-effekter hittills har samma riktning som den ja£ i den förra Berättelsen omförmält. Inga nya allmänna vägar äi° anlagde, eller några marknader, utöfver dy förr vanlige, bifall»6’ med undantag af ull-marknaden i Norrköping som första gång6*1 hölls 1831 , och redan visat sig nyttig för både köpare och säljai’ej dä den för den förre verkat, att han erhållit en bättre och mera omsorg behandlad vara, och för den sednare ett jernnare oc1 efter andra länder rättadt pris, följder som alltid mäste uppkom»19 genom täflan och publicitet i handel. 4:o Politisk Författning. Kammarverk, — Under loppet af åren v 1827 — 1831 halv» blifvit skattlagde: hemman, 42 stycken mindre lägenheter, 10 mjöloch gryn-qvarnar, samt 10 st. sågar. Till underdånig åtlydnad af Eder Kongl. Maj:ts Nådiga Bela ning uti skrifvelse till Kongl. Kammar-Kollegium den 27 Mars 180?’ har jag den 20 Juli samma år indelt f. d.
Hvad sjelfva hufvudsaken för öfrigt beträffar så har man vid 1850-—51 och 1853 — 54 firens Biksdagar kommit till samma resultat som Utsk. Med afseende på utgifvandet af mililärförfattnings-samlingen hafva här blifvit anförda de skäl på hvilka K. M. ansett att densammas utgifvande icke skulle fortfara längre än till 1849, hvarefter handlingarne borde återlemnas till KrigsCollegium, sora fått befallning att vara betänkt på utvägar att fortsätta utgifvandet. Man har således icke bestridt att det kunde vara nyttigt att fortsätta detta utgifvande af militär-författningssamlingen, och efter hvad jag hört, har under detta år blifvit till Hr Stjernsvärd utbetalad en summa såsom ersättning för de förarbeten och materialier som af honom egdes för att sedermera fortsätta samlingen. Het synes således vara skäl förmoda att KrigsColhm kommer, på sätt det finner lämpligt, att fortsätta med samlingens utgifvande, och att man bör bifalla Utsk:s Utlåt., hvarom jag anhåller om propos. Frih. Klinkowström, Budolf: Hå man afhört den di scussion som blifvit förd öfver nu ifrågav:de Betänk, skulle man vara frestad tro att den rörer sig om helt andra saker än som nu verkligen är förhållandet Af nämnde Betänk, finner man nemi. att der icke är fråga om annat än att K. St:r skulle aflåta till K. M. en underd. skrifvelse med anhållan det K. M. täcktes draga försorg om utförande af de i motionen N:o 1 uptagne reglementen och författmr nemi. »nya krigsartiklar, tjenstgörings-reglemente för Arméen, fältförvaltnings-reglemente och reglemente för ordnandet af den militära sjukvården samt för fullbordandet af den påbörjade men afbrutna militär-författnings-samlingen».
Proposition, N:o 6. skogens förödande, att stycka och afyttra sina lotter, hvilket haft till följd, att för närvarande bland dessa lotter en, nemligen lotten N:o 7, är sönderstyckad mellan icke mindre än 16, en annan eller loiten N:o 1 mellan 14, lotten N:o 3 mellan 10, lotten N:o 12 mellan 7 delegare o. s. v. En så beskaffad ytterligare styckning är väl genom Kammar-kollegii cirkulär af den 5 Maj 1843, grundadt 5 Kongl, brefvet den 8 April samma år, numera förbjuden; men dessförinnan hade emellertid största delen af de styckade lotterna blifvit upplåten åt inhyseshjon och arbetsfolk, som derå uppfört en mängd backstugor, till mycket bekymmer för ortens fattigvård. Alla lotterne, nära nog bcröfvade sin skog, äro visserligen odlade, men jorden är i allmänhet svag, bestående af endast mosand, å en del ställen blandad med någon lera och mossjord. Årliga afkastuingcn lärer i medeltal icke kunna skattas till högre, än 40 till 50 tunnor spanmål för hel lott, hvarå anses kunna lödas från 5 till 10 kreatur, ehuru någon tillgång på äng icke finnes. Med åberopande af dessa förhållanden hafva nuvarande egare af lotterne N:ris 5, 6 och 12 hos Kongl.
"Hvad man dock lättast finner är stjernornas verkande i väderleken såsom ock temperamenterna i lefvande och växande ting, ja ock i de nedra elementer, och de kunna visserligen temperamenterna höja och afficiera till något; men kunna de väl tvinga menniskan emot sin vilja. Detta må betänkas, ty deraf beror sakens utveckling. Mycket beror ock af den ställning och konjunktion stjernorna skola utvisa." Efter att en stund hafva suttit försjunken i tankar, sade han i det han reste sig från sin plats: "Jag måste förskaffa mig en ny lappmudd för att begagna under nätterna, jag tar ju dock mesta delen min hvila derute, och den gamla pelsen är helt blanksliten af denna stora och värdefulla astrologiska skatt, (han lade härvid handen på en stor bok i folio) hvilken är min trogne följeslagare under mina vakor, och som då ligger på mitt bröst. Men nu kan den ej mera hållas stilla på muddens nötta skinn, utan skrinner och faller ner om jag slumrar och gör sålunda otidigt buller, deröfver Daniel Hjorth så ofta gjorde sig lustig. Ack Daniel, Daniel", sade han efter en stunds begrundande, "hvart hafva dina syndiga tankar och sträfvanden efter orätt gods och falsk ära fört dig? Ack, så öfverger förståndet sin boning, då den vanhelgas och det heliga förnuftet ställes i det ondas tjenst. Daniel, Daniel, du lät icke varna dig, utan gick förräderiets orena vägar. Du skulle bli stor, du skulle bli rik! Hvad är du nu, en fängslad dåre i lumpor och slagen i bojor lik ett vilddjur, för att icke skada andra menniskor. Sådan är guldets demoniska makt, då det beherskat oss, och vi ej förstå att fängsla den gyllne draken och det röda lejonet." Mäster Sigfrids tjenare inträdde varsamt och sade att en fru, som sade sig heta fru Metta Liljeholm, begärte att få tala vid mäster Sigfrid, och icke gaf sig till tåls, ehuru han invändt att hans herre vore sysselsatt med sina lärda beräkningar. "Moder till den unga jungfru Sigrid förmodligen", sade mäster Sigfrid. "Bed henne stiga in och sitta ned i den yttre kammaren.
Allmänna Befvätrsoch OeconomieUtJhottet l Efter Herr Ackrell, Carl Fredric, N:o 1969, Herr Gyllensvahn, Hendric Adolf. HSgloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan ett qvart till 3 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. 46 Den 20 Augusti e. m. Onsdagen den 20 Augusti, Plenum klockan half till 6 eftermiddagen. Föredrogs å nyo Bevillningsutskottets den 31 sistledne Julii under N:o 29 afgifne, samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 3 sistledne Junii under N:0 12 meddeldte Betänkande, rörande de genom Stora SjöTullen inflytande Bevillningsmedel; och fortsattes nu pröfningen af den utaf Bevillningsutskottet uppgjorde, och vid sistnämnde Betänkande bilagde, Tariff till TullBevillningens utgörande ä de i samma Tariff upptagne varor. ”Tackjern; Inkommande Tullprocent joo; ”Utgående Tullprocent 30.” Herr Cederschjöld., Pehr Gustaf: Tackjern lära vi redan under rubriken Jern hafva bestämdt till 10 procent inkommande tull. Det torde således böra bestämmas till detsamma här. Herr af Wingård, Johan: Det måtte pi förra stället stå som gjutsgods, annars tror jag att det å båda ställen 1 Tariffen står till 30 procent. Den 2o Augusti e. m 847 Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde, att inkommande Tullen å Tackjern måtte, i likhet med hvad Ridderskapet och Adeln redan förut vid pröfning af Artikeln Jern stadgat, till 10 procent nedsättas. Bifölls. ”Tandpetare, alla slag, med och utan fo”der; Inkommande Tullprocent 255 Utgående Tullprocent 1.” Herr Cederschjöld: Jag har visserligen funnit uti denna Taxa många nya artiklar såsom tallflrunt m. m. men tandpetare tycker iag är något för smått; då borde man äfven hafva pipränsare, o. d. Herr af Wingård:
Till detta lilla rum förde Iion mig, sedan jag besett » Heinniet~, och det var medan vi q ' sutto där framför skymningsbrasan, som hon berättade mig litet om sig själf. J a g hade redan förut anat, a t t hon gatt igenom mycket, lidit ocli kampat liårdt. Hela hennes utseende vittnar ju därom. De stora själfulla ögonen, soin behärska det i ocli för sig icke vackra ansiktet, ha en sträng, nästan skarp blick. Kring munnen ligger ett drag af tillkampad kraft och den höga, af slatt uppstruket mörkt hår inrainade pannan iir trots hennes tjugofyra år farad af djupa veck niellan - ögonbrynen. Mot hennes friska liy ocli runda kinder göra dessa veck ett pinsamt intryck, de tala om genomvakade nätter, själsstrider, försakelse, tvifvel Och det maste ju i sanning vara bra sorgliga erfarenheter, som skola kunna förmå en så ung kvinna a t t ägna sig å t det svåraste af alla barmliartighetsverk det a t t söka radda sådana unga flickor, som dukat under för frestelsen samt lefva i synd och elande. Hon säger, a t t lion måste agna sig ht dessa stackars varelser, lika mycket för sin egen skull soni för deras, a t t hon nzåste verka för sedligheten, ty den ä r det första, det enda niedlet till mänsklighetens förädling och förbiittring. Nar hon talar om sedliglietsfrågau, blir lioii ofta varm, men aldrig ifrig; Iion talar klokt alen på samma gång aiisprål~slöst, söker icke öfvertyga någon oni a t t hennes Bsikter äro de bästa, förklarar och berättar endast. Man inärker, a t t Iion läst mycket, tänkt ännu mer och framför allt, a t t - hoii iipplefvat mycket. Men när hon talar om sig själf, sker det med en skygghet och en förbelihllsainhet, som gör henne ordknapp ocli torr.
Kommunicerades med de öfriga Riks-Stånden och remitterades till det blifvande Banko-Utskottet Rikets Ständers åren 1860 och 1861, samt innevarande år församlade Revisorers berättelser om Banko-verket. S. D. Remitterades till det blifvande Stats-Utskottet en af Grefve Lewenhaupt, Claes Magnus, väckt motion, angående Skogs-Institutets förflyttning till Leckö Kungs-gård m m. Frän Hågv. Preste-Ståndet. S. D. Efter anmälan, att till Ståndet blifvit aflemnad Kongl. Majlis vid riksdagens öppnande å Riks-salen den 23 dennes afgifna nådiga berättelse om hvad i rikets styrelse sig tilldragit sedan sista riksdag, beslöt Ståndet, att samma nådiga berättelse skulle vid handlingarne förvaras. Utdrag af Protokollet, hållet hos Vdllofl. Borgare-Ståndet vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 27 Oktober 1862. S. D. Föredrogs ånyo och lades lill handlingarne berättelse om hvad i riket och dess styrelse sig tilldragit sedan sista riksdag; gifven § Riks-salen den 23 innevarande månad. Ut supra. In fidem E. G. Björkman. Den 29 Oktober. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till det blifvande Lag-Utskottet: l:o. Rikets Ständers Justitie-Ombudsmans Embets-berättelse för år 1860; och 2:o. Bemälde Embetsmans berättelse till innevarande riksdag. S. D. Remitterades lill det blifvande Expeditions-Utskottet: l:o. Rikets Ständers Kommitterades till Tryckfrihetens vård berättelse till innevarande riksdag; och 2:o. Friherre Stjernstedts, Johan Wilhelm, motion angående särskild tryckning af de inom Riks-Stånden väckte motioner. 4 Prot.-Utdrag den 29 Oktober 1862. S. D.
Majrt i Nåder täckts upphäfva det genom 34 § uti Kongl. Piesolutionen på Allmogens Besvär den 29 November ij56 utfärdade förbud, det Sågare-lonen vid Såg-qvarnar icke finge uppbäras i Virke utan i reda penningar, i följd af hvilket förbuds upphäfvande, jemväl det i Kongl. 4 Besv. och Oecon. Ulsk. Svea Hof-Rätts Circulaire den 3i Julii 1761 bestämda ansvar för hälften-sågning upphört, Allmogen nu derigenom skall myc. het betungas, att den samma, för att få sitt timmer sönderskuret till bräder, nödgas, i stället för den genom behörig Taxa tillförene fastställda skäliga sågare-lönen i contant, förnöja såg-egaren med virke eller bräder till lika stort belopp, som det jordegaren för eget behof vill begagna; och då den sålunda utgående sågare-lönen icke allenast vore oskäligt betungande för Landtmannen, utan jemväl genom den större åtgången af Skogsproducter skadade det allmänna, hafva Motionairerne anhållit om Rikets Ständers åtgärd derhän, att förbudet emot hälften-sågning måtte åter förnyas, och taxor i vederbörlig ordning upprättas, hvarefter sågare-lönen finge uppbäras. Till besvarande af den härå från Hedervärda Ståndet emottagne Remiss, får Utskottet vördsamt upplysa: att omför mälde förbuds upphäfvande, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref till Dess och Rikets Kammar-Collegium af den 2 April 1828, varit en följd af Collegii hos Kongl. Maj:t derom gjorda underdåniga hemställan, på den grund, dels att någre Taxor på många ställen alldeles icke, oaktadt Nådiga Förordnandet derom, redan i Kongl. Resö - Besv. och Occon.