Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. St. St. Efter Bevillningsförordningen. l:sta Art. R:dr sk. rst. 2:dra Artikeln. § 2-S «. § 19 - g 37. 3;dje Art. Summa R:dr sk. rst. R:dr sk. rst. 7 — 3 24 — R:dr rst. R:dr 14 rst. Bränvinsbrännings afgift. Summa. R:dr sk. rst. R:dr sk. rst. 14 24 1 Ständiga Räntor. Jordeboksoch Hem mantals-Ränta. Kronotionde. Afrad. Mantalspenningar. Gerningsören. Tionde och Räntor af Bruk och Bergverk samt andra Verk och Inrättningar. Summa. R:dr sk. rst. R:dr sk. R:dr sk. rst. R:dr sk. rst. R:dr sk. rst. R:dr sk. rst. Kostnad för Rustning och Rotering. R:dr sk. rst. R:dr sk. rst, Klereci-Siatens underhåll. Pastorers. Kapellaners. Kyrkobetjenings. Summa. R:dr — 82 sk. 24 rst. R:dr 23 sk. 40 rst. R:dr 13 sk. 36 rst. R:dr 120 sk. 4 rst. Fattigförsörjning. Skjuts. Väghållning. Diverse afgifter, onera och allmänna besvär. Summa Statsbidrag. R:dr 11 sk. rst. R:dr sk. rst. R:dr 47 32 sk. rst. R:dr 16 rst. Tveta, Vista och Mo Härader Norra och Södra Vedbo d:o Vestra Härad Östbo d:o S:a Krono-Sk atte-Hemmai Tveta, Vista och Mo Härader Norra och Södra Vedbo d:o Östra Härad Vestra d:o Östbo d:o Vestbo d:o S:a Dito särskilda Bergsmanshemman i Tveta, Vista och Mo Härader Krono-Skatte-Busthäll. Tveta, Vista och Mo Härader Norra och Södra Vedbo d:o ...
Vid de öfverläggnin gar, som nu emellan Bergs-Collegium och Bergslagets Deputerade, rörande dan ifrågavarande regleringen, egt rum, har hufvudsakligen kommit i fråga enahanda grund derför, som (Kollegium tillförene i dess underdåniga Betänkande af år 1818 framställt, nemligen inrättandet, genom årliga upplag, af en Fond, hvilken, genom dess blifvande afkastning, efter någon viss tids förlopp, kunde sätta en gräns för och i framtiden möjligen bereda någon ersättning för de uppoffringar Staten gjort till Silfver-Verkets fortsättande, förnämligast medelst det perpetula arrendet af Krono-Räntorne i de sex nedre Socknarna i Sahlbergs Län, samt derjemte skydda Silfver-Verket emot eljest möjligen inträffande förfall eller afstadnande, och såmedelst under olyckshändelser , eller missgynnande conjuncturer, jemväl bidraga till Bergslagets säkrare bestånd; och ehuru Bergslags-lntressenterna föreställt sig, det någon rubbning icke kunde ske, utan deras eget medgifvande, hvarken i iy4I års Transport eller 1743 års Contract, enär Kongl. Ma/.ts Nådiga Propos. N. o. IQ 27 tle å sin sida uppfyllt de för evärdeligt åtnjutande deraf fasts tåld te villkor, och att • det vore lika oförenligt med helgden af de ingångna Contracten, som med möjligheten af Bergsdriftens ytterligare upphjelpande och sjelfbestånd, hvartill, medelst Bergslagets ansträngningar, första steget nu kunde anses vara taget, och således äfven med Statens sanna fördel, om
Utskottets den 22 sistlidne Julii, under N:o 128 afgifne, samt den 29 derpå följde e. m. på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte betänkande, angående förändring i straffet för Hållkarl, som fordrar drickspenningar eller med ovett beinöter Resande ; fann Ridderskapet och Adeln, att enär sistnämnde betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit Utskottets ifrågavarande utlåtande borde läggas till handlin. garne, S. D. f. m. Då nu å nyo föredrogs I.agUtskottets den 22 sistlidne Julii, under N;o 129 2fgifne, samt den 29 derpå följde e. m. på bordet lagde utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte betänkande, angående Testamentens bevittnande och bevakning; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär sistnämnde betänkande redan blifvit af de öfrige 3 RiksStånden bifallet, för dess del dervid låta bero. S. D. f. m. Wid förnyad föredragning af LagUtskottets den 8 sistlidne Julii, under N;o 127 afgifne, samt den 29 derpå följde e. m. på bordet lagde betänkande, öfver vackt motion, angående bestämdt stadgande, Fröt. U‘drd. 5 Aug. 1823. 639 rlels huruvida Löftesman bör erhålla särskild uppsägelse när Gäldenär uti skuldebrefvet förbehållit sig viss uppsägelsetid, dels ock, huruvida Reversinnehafvares försummelse att bevaka sin fordran i Gaidenärs Concours må medföra befrielse för Löftesmannen från betalningsansvar , blef samma betänkande i anledning af dervid gjorde anmärkningar, till LagUtskottettet återremitteradt. S. D. f. m.
Ad. måtte besluta, att icke till pröfning företaga Bevilln.Utsk:s Utlåt. N:o 10 omedelbart efter sedan föredragningen af Const.Utskis Mern. blifvit afslutad, utan att detta Utlåt, måtte sättas främst på föredragningslistan till plenum nästk. Onsdag. På detta sätt kommer E. o. Ad. i tillfälle att andra gången bordlägga de Betänk., hvilka blott en gång blifvit bordlagda, samt till afgörande företaga dem, som bordlagts tvenne gånger. Uppå af Hr Gr. o. Landtm, i anledu. häraf framställd propos. beslöts, att Bevilln.Utsk:s Betänk. N:o 10, ang:de tullbevillningen och dermed sammanhang egande ämnen, icke skulle företagas till pröfning förr än i det plenum som komrne att hållas nästa Onsdag, samt att detsamma då skulle upföras främst å föredragningslistan. Eöredrogs ånyo Const.Utsk:s d. 3 och 13 d:s på bordet lagda Mern. N:o 11, ang:de verkställd granskning af de i StatsRådet förda protokoll. H. Ex. Hr Gr. Sparre, Gust. Adolf, anförde skriftligen: Då jag ej mera är ledamot af Konungens Rådkammare, kan användandet af 107 §:n Reg:sE:n ej emot mig personligen hafva någon egentlig tillämpning. Om jag derföre nu upträder att försvara några af de klandrade rådslagen i hvilka jag deltagit, lärer det ej kunna anses att jag talar i egen sak; jag gör det för att bestrida åtskilliga af Utsk. anförde, i min tanke, med vår svenska statsrätt ej öfverensstämmande satser. Den 18 Ju li. 38T
Då således det ännu förefinnes en möjlighet att frågan icke är afgjord, torde det löna mödan att yttra mina tankar härutinnan. Jag anser denna del, som afser egodelnirigsrätten, vara den vigtigaste af hela skiftesfrågan, och i afseende å denna skiftesrätts sammansättning har jag hufvudsakligen 3:ne anmärkningar att göra. För det första kan nemi. det hända ganska ofta, att 426 Den 20 Maj. en ung domare, som ej har den minsta erfarenhet i jordbruket, och som tillfölje deraf ej har det ringaste omdöme i dylika frågor, blir ordförande i egodelningsrätten. För det andra kan man icke, på det sätt nuv:de ledamöter i egodelningsrätten tillsättas, af dem fordra större kännedom om de ärenden, hvilka de behandla, än hvad som redan förefinnes hos gode män. Slutligen kan domaren tillkalla hvilken landtmätare som helst, hvarigenom det kan hända, att deri sednare ej heller förstår sig på ärendets handläggning. Under sådane förhållanden tror jag för min del, att Gr. Anckarsvärds yrkande, att ändring härutinnan borde ega rum, varit ganska väl grundadt. Jag vill likväl icke instämma med honom i det förslag, som han förslagsvis har uppgjort; men jag tror, att man skulle kunna åstadkomma en bättre sammansatt egodelningsrätt än den nuv:de, om man föreskrelve, att ledamöterne skulle väljas af landstingen, såsom en motionär har föreslagit, eller om man finge säkerhet derom, att dessa ledamöter utgjordes af personer med allmänt förtroende; äfvensom jag tror att den blifvande organisationen skulle vara ganska bra, om förste landtmätaren ålades att vara tillstädes för att granska de underordnade landtinätarnes åtgöranden. Derigenom skulle egodelningsrätten vinna mycket i anseende. Kunde man derjemte på något sätt blifva försäkrad derom, att endast äldre domare, som voro hemmastadde i jordbruket, blefve ordförande i egodelningsrätten, tror jag det vore lyckligare som det nu är. Då flere punkter af detta Betänk, förut blifvit återremitterade, anser jag äfven den ifrågav:de deraf vara förtjent, på det att Utskits uppmärksamhet måtte fästas derpå, huruvida icke något vid denna punkt kunde åtgöras.
Upplästes till justering följande förslag till voteringspropos.: Den som bifaller den i lista puukten af StatsUtsk:s utlåt. N:o 172, gjorda hemställan, med den förändring, att årtalet 1849 utbytes emot 1850, och, i st. f. orden: ”föranstalta om faktoriets utarrendering för Kronans räkning på sätt och under de vilkor, som af K. M. pröfvas lämpligast eller ock dermed vidtaga andra åtgärder”, införas orden ”med faktoriet vidtaga sådana åtgärder”, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, bifalles berörde hemställan, utan annan förändring, än att årtalet 1849 utbytes emot 1850. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer om icke ordet ”nästkommande”, som förekommer i Utsk:s förslag till den und. skrifvelsen, äfven borde ur båda voteringspropos:ne uteslutas. Efter i öfverensstämmelse med denna erinran införd rättelse Den 24 Maj. 137 i såväl jasom nejproposm, blef det upplästa förslaget till voteringspropos. af R. o. Ad. godkändl; oell vid voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer. Ja — 23. Nej — 11. Då härefter 2:dra punkten af StatsUtskrs ifrågavar. utlåt., innehållande tillstyrkan att R. St. måtte, för anskaffning af nya gevär till K. M:s disposition å riksg:skont. anvisa en summa af 100,000 r:dr, att under åren 1S48, 1849 och 1850 med -|:del årligen utgå, företogs till afgörande, yttrade sig Frih. Cederström, Claes Rud.:
Direktionen synes deremot hafva börjat med detaljerna, oriktigt uppfattat sättet för barnhusets verksamhet, hvilket enligt min öfvertygelse vore, att i möjligaste måtto befrämja utackordering af såväl äldre, som yngre barn. Den har dock i sitt förfarande ingalunda handlat i strid med gällande föreskrifter eller efter hvad jag kunnat finna någonsin upphört, ali med nit och omsorg vaka öfver inrättningens bästa, så vidt del, med den fattade åsigten om dess bestämmelse, kunnat ernås. Den har ock haft stora svårigheter alt bekämpa. Under det ett ökadi tillopp af värnlösa barn tagit inrättningens både tillgångar och utrymme i ökadt anspråk, har utackorderingen mött hinder, dels genom de allt för låga foslerlönerne, bestämda mera efter inrättningens tillgångar, än efter den verkliga underhållskostnaden, dels genom fruktan för utbredande af venerisk smitta med ullemnade barn, om hvilkas helsotillstånd man icke ägde full visshet, lill följe hvaraf raan ansett sig böra underkasta dessa ett slags karantän på barnhuset, innan de till fosterföräldrar i landsorten utlemnades; genom hvilket allt inrättningen ofta är öfverfylld, och sålunda lätt kan blifva för de der intagna barnens helsa och lif af det menligaste inflytande. En i behörig rigtning genomförd ändring af administrationen, skall dock tvifvelsutan öfvervinna dessa svårigheter. I afseende på sättet att hringa saken i gång, hade jag, lika med Hr von Hohenhausen trott, att då direktionen af K. M. blifvit anbefald alt uppgöra reorganisationsförslag, det vore öfverflödigt, att, på sätt ifrågavar. betänk, åsyftar, hos K. M. begära frågans behandling af en särskildt comité, helst direktionen, som närmast känner inrättningen och har erfarenhet af dess behofver, otvifvelaktig! bättre bör vara i tillfälle att uppgifva medlen till dessas uppfyllande, än några med inrättningen föga bekante comiterade. Enligt min tanka vore lämpligast, om det förslag, hvilket direktionen icke kan undgå att afgifva, derest K. M. så pröfvar nödigt, underkastades sakkunniges granskning innan det anlages; men, då barnhusdirektionens ordf., Frih.
Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande i fråga om utvidgad frihet till VäderMjölqvarnars uppbyggande, med rättighet att derå mala föf Tull, samt upphörande af den omgång, sorn efter nu gällande Författningar erfordras för vinnande af tillstånd till anläggande af TullMjölqvarnar i allmänhet I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betan - 5 a o Den 30 September «. m. iande rörande jemkning af Extra Eoteringen i Riket. Justerades följande! Utdrag af Protocollet, hållet hos Hög. loflige Ridderskapet och Adeln vid lagtima Riksdagen i Stockholm för-» middagen den 30 September 1823» S. D< Eöredrogos å nyo och gillades följande från nedannämde Utskott irikarrine, sams den 25 dennes eftermiddagen på bordet lagd© Utlåtanden; Frän StattVtskottet', Af den 2 0 dennes? Angående Revision af Mann» fact urDiscontFondens förvaltning och raken» skapec för år 1822, Frän Bevlllningssamt Allmänna Besvärsoch QeconomieUtsiotten’ Af den 15 dennes? N;o 40. X anledning af gjorde Motioner om upphörande af Bötes-ansvar för de skattskyldige, sam från KronoUppbördsStämroor och af RegementsSkrifvare-utsatte UpphördsMöten fö* fall olöst yteblifva. Den 30 September e. m. 551 Dan Lag* samt Allmänna Besvärs•* och Qeco» nomi eUt sko 11 en > Af den 17 dennes: I anledning af väckt fråga om Utfärdande af en Författning, sorn bestämmer ordningen för stadfästelse oeh ändrings-sökan. de i afseende på af Landtmätare verkställde gärdesgårds-delningar. Angående väckt fråga ora Lagfarts beviljande å sådane Lägenheter, som blifvit inköpte för att derå uppföra Mechaniska Inrättningar. Frän Allmänna Besvärs* och OeconomieTJtskottet: Af den 15 dennes; Nto 186.
Betänkandet bade bort innehålla ett bestämdt och tydligt omdöme öfver styrelsens riktning och gång, en concentrerad skildring af det system, den anda eller ton, som hos henne uppenbarat sig: att Utskottet bort uttala ett mera bestämdt omdöme öfver hvad anmärkningsvärd!, som må ligga hvarje serskild ledamot afStats-Rådet tili last, samt i hvad mer eller mindre mån en sådan må anses hafva förtroendet förverkat : att Utskotltet bort sammanfatta de mångfalldiga speciella anmärkningarne för hvarje serskild förvaltningsgren eller Stats-Rådsledamot: alt Utskottet bestämdt bort uttala sitt omdöme, om och hvilka Konuugens Rådgifvare i deras rådslag om allmänna mått och steg icke iakttagit rikets sannskyldiga nytta, eller om någon föredragande icke med oväld, nit, skicklighet och drift sitt törtroende-embete utöfvat; och att Constitutioas-Utskottet borde urskilja och i ett nytt Betänkande uppgifva alle - Constitutions-Utskottets Memorial, N-.o 3 i. nast solana frågor, sorn angå de nu qvarvarande ledarnöterne af Stats-Rådet. Slutligen liar, i afseende å formen, den förebråelse temligen allmänt blifvit memorialet gjord, att det icke slutar med något förslag eller någon hemställan. Det liar i detta afseende blifvit sagdt: att intet lagbud i Grundlagarne försätter Constitutions-Utskottet i annan ställning till Riks-Stånden, hvad de uti 107 §. Regerings-Formea omtalade ämnen angår, än alla andra Utskott, hvilka äro tillsatta att utreda och bereda ärenderna: att 107 §. Regerings-Formen så tydligt afser de båda Statsmagternas inbördes förhållanden allena, att i dess ordalag icke kan finnas lagenligt hinder för Utskottet, att med iakttagande af den ordning, som i öfrigt deri föreskrifves, behandla ärendet, likasom alla andra Utskott handlägga de ämnen, som utgöra föremål för deras verksamhet: att man förgäfves i Grundlagarna söker någon annan bestämd form för Utskottets Betänkanden, angående de uti Regerings-Formens §.
På denna orimlighet, hvars egentliga källa var det mot nyssnämnda skola rigtade hat, som i den tiden från samma håll föranledde så månget annat förfluget hittord om svensk och tysk vitterhet, behöfver väl ej, numera, någon bokstaf till vederläggning spillas. Vi vilja blott påminna, att skalder af ett gerna philosopherande, ja metaphysiskt slag – så t. ex. Leopold i sin art, och Stagnelius i sin – hafva inom Sverige (hvar i sin tid) vunnit en popularitet, som visst icke kan kallas liten. Men äfven sjelfve de djupast melankoliske af våra skalder, Lidner och Stagnelius, älskade skämtet; ehuru den förre sällan, och den sednare nästan aldrig lyckades deri. Ling ensam var så främling inom denna rymd, att han i det närmaste ansåg allt skämt för ett fjolligt, lågt, mer eller mindre föraktligt grin, som hvarken borde eller kunde finnas i den sanna Poesiens rike. Vi nämnde ”popularitet”; och tro genom det föregående vara förklaradt, både hvarför knappast någon skald i Sverige har uppnått en större än Fru Lenngrens, och hvarför denna – så vidt man får dömma från det täta utkommandet af nya upplagor – ännu oförminskad fortfar. Ett enda må dervid tilläggas. Det svenska sällskapslif, som i dessa teckningar behandlas och igenkänner sig, är icke blott än i dag temligen sig likt; det skall ock – i allt det hufvudsakliga af later och olater – fortsätta att vara det, så länge den medelsort af menniskor och bildning, som här utgör det allmänna innehållet, förblifver, i genomskärning betraktad, densamma. För hela den dithörande mängden lämpa sig dessa dikter på yppersta vis till en societetsoch konversations-poesi, som till sina läsare och läsarinnor har det lyckliga dubbelförhållande, att den i sitt slag är beundransvärd äfven för dem, hvilka eljest hos Skaldekonsten söka och älska någonting vida högre, men likafullt aldrig uppsväfvar till en rymd så lyftad öfver bemälta medelsort, att icke denna kan när som helst makligt medfölja på hennes uppfärd.
En talare i förmiddags har sagt, att så som Bancostyrelsen är sammansatt, borde man ej undra på, att man ville hafva en bestämd proportion af 2 till 5, ehuru sådant ej vore principenligt. flan har sagt, att det vore endast derföre, som man bestämt proportionen. Jag får till samme ledamot nu nyttja samma slags skäl. Jag får förklara, det jag erkänner, att principen bär är riktig, men att man ej bör sätta in den i betänk., emedan med en sådan Representation, som vi hafva, skulle hvar och en förespegling till indragning af låneanstalter uppjaga farhågorna och motverka realisationen. Jag tror, att man kunde utesluta denna punkt. Deremot är jag ej emot, att Banken må sälja sina statsobligationer, sina fastighetshandlingar och upptaga lån. Är rörelsecapitalet mer än tillräckligt, utgår silfret i alla fall. Är det åter ej tillräckligt, förblifver silfret ändock i Bankens hvalf. Jag tror således, att hela denna punkt kan utgå. Hr von Troil: Hr Stråle bar önskat, att denna pttnkt, som handlar om fastighetsfordringars försäljning, måtte blifva den sista. Jag har ingenting emot, att deö sättes hvar som helst, i början eller i slutet. Utsk. har ej afselt någon viss ordning emellan de olika punkterna. Det kan vara möjligt, att det blir lättare att sälja statsobligationerna än fastighetsfordringar; tankarna derom äro delade hos affärsman. Den 5 Maj e. m. Det har funnits de, som säga, att Bankens fastighetsfordringar ej skulle vara svåra att realisera i anseende till deras stora säkerhet. Skulle delta ej vara fallet, så är ingenting förloradt genom den åt Fullmägtige Jemnade rättigheten. En annan ledamot har omtalat, att den ifrågasatta indragningen skulle förorsaka strypning. Jag kan ej föreställa mig det, då hela skillnaden vore, att i rörelsen lomme ett an nat slag af myntrepresentativer. Utsk. har så tydligt som möjligt sagt, att det ej åsyftar någon indragning, så vida ej rörelsen erhåller en motsvarande ersättning från ett annat håll, och då tror jag ej, att någon strypning kan uppstå.
Men då samma £, för ett fall, som sällan lärer förekomma, uppställt föreskrifter, hvilka måhända onödigtvis bidraga till vidlyftighet i förslaget, har Utskottet trott denna § kunna utan saknad undvaras, och hemställer derföre, att § 40 må utgå samt efterföljande §-:s ordningsnummer i följd deraf ändras. I sitt förra Utlåtande har Utskottet föreslagit en förändrad lydelse af denna §, lämpad efter den plan Utskottet då uppgifvit för skjutsnings-bestyrets ordnande. Sedan Utskottet nu nödgats frångå berörde plan, och till Rikets Ständer göra hemställan om skjutsnings-besvärets ordnande efter andra grunder, än hvad förut, vare sig af Kommitterade eller af Utskottet, varit föreslagne, kräfver denna § en ny ordalydelse. Hos Utskottet har Iräga visserligen varit väckt, huruvida de skjuts-skyldiges bidrag till entreprenaden borde af Kronobetjeningcn indrifvas och derefter antingen omedelbart till entreprenören aflemnas eller ock genom Konungens Befallningshafvande hållas honom tillhanda. Men Utskottet har trott sådant skola, förutom de betydligt ökade göromål, som härigenom för Kronobetjeningen skulle uppkomma, tillika, så för skjuts-laget, som för entreprenören snarare medföra obehag, omgång 12 Statssamt Allm. Besv.- och K kori.-Ut skottets Betänkande N:o 23. och kostnader, än några verkliga fördelar, hvadan Utskottet antagit att de skjutsskyldiges bidrag lämpligast kundo uppbäras pä det sätt hittills vid entreprenader egt rum. Utskottet föreslår således. att § 42 må erhålla följande förändrade lydelse: af de ersättningsbelopp, som, i följd af upprättade kontrakt om skjutsningens bestridande å bipostvägarne, skola till entreprenörerne derstädes utgå, erlägges skjuts-lagets andel på det sätt vid gästgifvaregårdar, der entreprenad egt rum, hittills öfligt varit, hvaremot Statsverkets andel utbetalas af Kongl. Maj:s Befallningshafvande, som äfven besörjer om uppbörd af de kontanta afgifter, till hvilkas erläggande tilläfventyrs entreprenörer vid en del stationer kunna sig utfästa.
I detta förhållande, hvarigenom Kongl. Bibliothcket för allmänheten nästan är tn begrafven skatt, ligger må hända orsaken till den kallsinnighet, det någon gång fått röna. Från de förut omtajta Bibliotheken i Köpenhamn och Chri.' stiania få, utom pragtverk och gravurer, böckerna utlånas, och Statens utgifter till deras förkofran bidräga derföre i högsta måtto till odlingens befrämjande. För samma orsaks skull önskar jag, att i händelse Höglofl. StatsUtskottet skulle föreslå, och Rikets Ständer bevilja ett förökadt anslag till Kongl. Bibliotheket härstädes, Rikets Ständer med beslutet derom måtte förena en underdånig anhållan hos Kongl, Majit att böckerna i nämnde B^bliothek, måtte till allmänheten få utlånas emot de försigtighetsmått, som för Boksamlingens behöriga vård och bibehållande, erfordras. Herr von Heijnne, Georgi Jag har sistlidne Riksdag yttrat mig emot det Förslag till ändring och som jag tror för*: tydning af 107 $. RegeringsFormen som nu skall afgöras. Jag har under detta Riksmöte öfvertygat mig ännu mer om origtigheten att antaga denna förändring, och om olämpligheteti Dm 22 April c, m. att Ständetne tillåtit ConstitutionsUtslcottet hittills tillämpa denna §. i enlighet med förändra, g förslaget. Jag vill och bör för denna öfvertygelse redovisa. En god Konung kan aldrig vilja annat än sitt Folks väl, hvad magt han än 'må innehafva.
Din farmors stammoder hade gjort så stora ting att hon blef kallad amason, hjeltinna och allt annat stolt, som fins. Nå, icke bär jag agg till salig menniskan, ty om din farmor haft något att ärfva, så hade det varit rätt lyckligt, eftersom värendsqvinnorna genom denna Blenda fått lika arfsrätt med männerna. Men hon var fattig, så att i det liknade hon på håret sin man.” ”Men, älskade mamma, jag begriper icke alls huru detta hör hit?” ”Vänta då Din gode far kallade dig Blenda redan innan du var döpt, ’ty’, sade han, ’med det namnet måste det vara lycka, liksom det är ära.’ Jag teg och sväljde salig farmors namn, ehuru jag var fast öfvertygad att Konkordia skulle ha varit det aldra bästa, och då gubben så såg mig tiga och svälja, blef han rörd och sade: ’hälften hvar, gumma, hälften hvar: Blenda Konkordia, men Blenda skall tösen kallas’!” ”Ack, min gode far!” ”Ja, han var god som guld, och jag blef också snart försonad men hade han lefvat den dag i dag är, så skulle han fått se om icke jag hade rätt!” ”Hvad menar mamma?” ”Jag menar att det här brefvet, som kan ändra så mycket, kom i går på Konkordiadagen, ja, min flicka, på sjelfva Konkordiadagen – tror du det betyder någonting det?” Här log fru Emerentia på ett sätt, som innebar den djupaste öfvertygelse om vigten af detta omen. ”Men om det kom i går, hvarföre fick jag icke redan då veta dess innehåll?” ”Derföre att jag ville spara den tröst och det hopp, jag hade att ge dig, tills det bäst behöfdes. I går kunde du” – här stapplade den beskedliga frun på rösten – ”ännu sjunga om din Egbert vid klaveret; i dag Se så, gråter du nu igen mod, mod bara vill du ens ha klaveret tillbaka, om du kunde få det, mot det villkor att någon af de små skulder, som din far lemnat efter sig, skulle stå obetalt?” ”Nej nej, mamma, jag kunde då aldrig glädja mig deråt