Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Annorlunda var det naturligtvis i städerna, där likvagnar då för länge sedan undanträrjgt båren och — afskaffat seden, att kvinnor gingo med i likfärd. Men såväl i stad som på landsbygd höll sig en sed uppe, och den seden var att visa vördnad för dödens majestät. Ingen man, ingen kvinna, ingen yngling, flicka eller något barn var i den tiden så ohöfvisk eller så oupptuktad, att icke åsynen af en likfärd aftvang dem skyldig ödmjukhet. Hvem var väl så taktlös, att han eller hon själfvilligt gick för att möta och beskåda sörjande medmänniskor, hvilka följde en af sina kära till grafven? Stilla drog man sig in i hus eller gård, i skjul eller koja, medan likfärden gick fram, och såg man sig tvungen att ute på kyrkvägen möta den, så gick man med böjdt hufvud ut på dikesrenen. Ingen, ingen borde få anledning till att tro, det man ville bekika bleka ansikten och skälfvande läppar. Därför voro också de hemska, spökaktiga sorgeslöjorna en obehöflig vanprydnad för sörjande kvinnor. Nu, då seden tillåter, att damer i moderna, färgrika dräkter trängas med likföljet vid kyrkogårdsport, vid grafkapell och vid den öppna grafven, nu torde mången förgråten maka, moder och syster välsigna den människa, som genom att uppfinna den hemska sorgeslöjan erbjöd något skydd mot girigt nyfikna och spanande blickar. Och om någon äldre människa, som i sin barndom lärt sig att bära vördnad för död och sorg, finner det underligt, att nutidens människor uttrycka sitt deltagande för sörjande bekanta genom att låta sig i likfärden representeras af en tom vagn eller af en vid sitt visitkort häftad grafkrans, så bortfaller säkert denna undran, när vi äldre se, hur unge män i grupper leende göra anmärkningar öfver deltagarne i sorgetåget, samt hur barn ur alla samhällslager kila in emellan de sörjandes led, springa öfver grafvarnas hägn, nedstampande gräs och blommor, för att så skyndsamt som möjligt förena sig med den skara fullvuxna åskådare, hvilkas hela diktan och traktan går Ut på att räkna grafkransarne och läsa gifvarnes namn på visitkorten.
Det var som hade det mer handgripliga, man kunde säga det mer brutala i kortspelet med blandning, gifning och smällande med korten bättre hjelpt henne att döda tankarne. Så snart hon blef ensam med sig sjelf, kommo de dock öfver henne med all sin bitterhet. Ofta kunde hon vakna upp midt i natten med en suck af outhärdlig vånda öfver att tanken på hennes afskedshelsning till Emin beständigt skulle stå vakt vid hennes bädd. Hade någon frågat henne, om hon verkligen vid sitt samvete kunde förklara, att Emin varit oförtjent af en sådan afskedshelsning, skulle hon kanske icke ha vetat, hvad hon borde svara. Hon visste endast att hon ångrade, det hennes afskedshelsning blifvit sådan. Emellertid var Emin antagligen redan långt borta och att godvilligt återvända till Damaskus skulle han väl vara för klok till. Det var ju föga rimligt, ja knappast möjligt att hennes helsning någonsin skulle frambäras till honom. Hon intalade sig sjelf, att detta var det sannolikaste och försökte lugna sig med ett sådant antagande – men efter några ögonblick dök åter den mörka aningen om motsatsen fram ur hennes tysta samtal med sig sjelf. Kortspelet var ett tidsfördrif för aftnarne, men snart behöfde hon förströelser hela dagen. Blumenbach var hennes räddare. Han hyrde hästar af herr Dimitri och följde henne på långa ridturer utom staden. Till en början fann hon mest behag i finare skolridt och såg gerna att Blumenbach, som kunde allt, följaktligen äfven konsten att rida, rättade hennes sätt att sköta hästen och föra sig. Så småningom blef hon dock allt mer våldsam. Hon lät sin arabiska skimmel följa sin medfödda och uppöfvade lust för vild, hejdlös galopp öfver gropar och stenar. I sin ifver blef hon disgraciös. De kommo ibland utanför stadsmurarne in på öfvergifna, förfallna begrafningsplatser, der grafvar voro uppmurade här och hvar i backsluttningarne, som hade deras tysta invånare jordats likt Mohammed just på det ställe, hvarest de händelsevis lagt sig ned och dött. Hon satte öfver grafvarne, svingande ridspöt, ropande åt hästen och på arabiskt vis lemnande honom fria tyglar.
Sanbtsruws . , Småtingen:. för fortfattning af unberföfntngar röranbe focrerpalten poö be t ©wenge oblabe Ijwitbetor; för itnbermiénittgö mebbelanbe i linrötning; för befränt (Stt uptt ftatnl)odänberi f)ar blifwit inrättabt i Öjlergötljlanbd län, famt race Majit, genom utfärbab nt) ^örorbning i ämnet, mebbetat föränbrabe föreffrifter tid förefomtnanbe af fmittfamma freaturéfjufbomarö införanbe i rifet, titt följb Ijmaraf freatur må funna från ort, belägen inom ett för fmittabt förffarabt främmanbe lanb etter biftrift, titt mifia @toenjla fyamnar införaö, unber iafttaganbe af nöbiga förfigtigfyetdmått, befö innan tanbfättning får ffe, befö feban benfamma egt rum. g(|iertnättn t Upfala od) marit talrift beföft, fjafma premier utbelatd för utmärfta afmelöbjur. 3 förening meb betta möte ljar en flöjberpojttion blifmit fållen, ^marmib äfmenlebed utbeltting af premier egt rum. Majit faftftättba. @Mafctcn^ ^ an^l”n9 flf SRi^etö fenaft förfamlabe 0tänberö framjlättning om åtffittiga ättbrittgar i gättanbe föreffrifter röranbe ffängfelfft)l Majitö §8efa(lntngdl)afmanbe od) .£>uöl)åttningö Majit för afjtgt att, genom nåbig IJSropojttion, titt riletd nu för SHeb b i fatt titt Diifetö ©tänberé loib febnafte Diifsbag gjorba t)ein
Widare vch i afseende pa Herr Grefwe Nörners förslag att, om Äktenskap emellan Slägtingar skulle blifwa tillätne, lägersmäls-böterne ätminstone mätte fördubblas emot dem för stikå brott begagna emellan vstylde; Får Utstottet, hwad Systonebarn angar, åberopa dest anförande i Betänkandet sä wäl om de mängfaldiga Kongl, dispensers werkan pa opinionen, enligt hwilken deste uti ifraga warande ast seende föga äro säsom Slägtingar ansedde, som ^ck om den förändring i lefnadssätt i fölgd hwaraf Familier!, e äro mera spridde än fordomdags och systonabarn manligen ej uppfostras i'ett vch samma hus. Pä Vem''sorn genom twänne giften äro med hwarandra uti ett flags swägerlag, synes de wid anmärk, ningen fogade stal icke inträffa. Och af de straff och böter Utstottet förestaget för ä sidone beswagrade, ar det lindrigaste redan 4 eller 8 dubbelt emot det för lägersmål mellan ostylda 0. s. w. Wid Herr ib-estonstolpos yrkande, att för de owillkorligen förbudna Äktenskap borde stadgas, dri Konungens dispense derutinnan, wid hwad vmstän dig - 16 Den 2 November. digheter som hälst, icke finge äga rum, sinner Utskottet, som i egenteliga syfiemälet ar af lika kauka med Herr I.cijonstoIpe, blott den betänklighet, att af sädant stadgande om detta särskildta förbud den följd kunde dragas, det dispense kunde fä sökas kandra lika owillkorliga förbud, om hwilka något sädant förbehäll icke wore uttryckelig?» stadgadt.
Riksdagsordningen omtalar. Där står nemligen att LandtMarskalken ej får vägra Proposition örn icke den väckta frågan är ”bokstafveiigen” stridande emot Grundlagens lydelse. Här åter har Utskottet motiverat, huru den kunde vara stridande emot andan utaf 37 §. i RegeringsFormen. Grefve von Platen har ock erkänt, att om Ridderskapet och Adeln hade bifall it RiddarhusUtskottets framställning, hade 37 §. blott ”kunnat” komma i fråga, När nu, att vara stridande emot Grundlagen, och att ”kunna” hafva varit det, är helt olika, samt GonstituiionsUiskottet ej bör yttra sig öfver hvad som kan ske, tror jag för min del, att Utskottet ej ägt att ingå uti en sådan pröfning som det nu gjort. Skulle jag sålades mera fästa mig vid Grundlagens anda, än dess ordalydelse, så borde jag vara för en återremiss, men som jag ej uti nämnde 55 §. finner uttryckt, att en sädin vid dylika tillfällen sorn detta kan äga rum, får jag blott till Protocollet förklara min mening, att jag anser det Utksottet ej haft full anledning att anföra det, som betänkandet innehåller. Herr vora Hartmansdorfft Auguft: Om sjelfva saken kan ej nu mera uppstå någon ö£- lidi 27 Octob r e )n. 41 9 ■verlaggning; frågan har blifvit remitterad, Utekottet har utlåtit sig och dermed är det slut. Jag vill blott taga mig friheten yttra något öfver formen för svaret. Då frågan förevar, vngade jag tillstyrka Ridderskapet och Adeln, att ej bringa saken derhän, hvartill den kom, emedan jag både ansåg olämpeligt, att en pluralitet af de andre Stånden skulle afgöra hvad Riddérskapet och Adeln ensamt angick, och emedan det var fruktansvärd!, att Ridderskapet och Adeln skulle förlora. Nu har man fått röna den menliga följden deraf; och jag inser ej hvartill en återremiss skulle tjena.
Enligt ett den 4 innevarande månad till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet öfverlemnadt utdrag aT Hedervärda Bonde-ståndets protokoll lör den 22 nästlidne December, har nämnde riksstånd till Utskottet remitterat en af Herr Doktor Sandberg inom Högvördiga Preste-ståndet väckt, med stånden kommunicerad, motion om inställande af hränvinsbränningen under nästkommande April månad; men som nämnde motion, hvilken ho» Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskotlels Betänkande, JU 8. 5 Höglofl. Ridderskapet och Adeln lagts till handlingarne, blifvit utaf Högvördiga Presteståndet och Vällofl. Borgare-ståndet remitterad till det särskilda Utskott, som blifvit nedsatt för att upptaga och i hela deras vidd grundlagsenlig! behandla alla, angående bränvin: tillverkning och försäljning, uppkommande frågor, anser Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet sig böra, med anledning af 44 § 3 mom. Riksdags-Ordningen, nämnde förhållande för Rikets Ständer vördsamligen anmäla, för den åtgärd, hvartill detsamma, enligt nämnde §, må föranleda. Stockholm den 5 Januari 1854. Ank. till Exp.-Ulsk. d. 13 Jan. 1831, kl. 1 e. m. Betänkande. t anledning af väckt motion om anläggande af nya sjömär ken i Bottniska viken. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har blifvit remitterad en inom VälloD. Borgare-ståndet af Herr E. Tjernberg väckt motion, hvari anföres, att, enligt vitsord af alla så väl svenska som utländska sjöfarande, Bottniska viken vore, i anseende till brist på nödiga fyrar, ett af de svåraste farvatten och att, om äfven på sednare tiden (lera nya fyrar derstädes blifvit anlagde, antalet deraf likväl icke vore för behofvet tillräckligt.
Lika litet som jag varit eljer kan blifva älskare af sportelsystemet, lika litet kan jag dela den åsigt, att del går an, alt med ett penndrag borttaga från en embetsman, ulan ersättning, en inkomst, som han med stöd af lag och gammal häfd varit berättigad att uppbära. Jag medgifver likväl, att StatsUtsk. haft svårt att i denna fråga göra annat än hvad det gjort, då motionen kommit till Utsk. i ett så outredt skick ; och jag tror att den lämpligaste utvägen till frågans lösning är det förslag, som Hr Lefren framställt, uti hvilket jag får förena mig. Hr Nordensköld, Otto Guslaf: Jag belviflar icke att R. o. Ad. beviljar återremiss af detla betänk. Jag anser mig blott skyldig att upplysa, alt då inom Handelsoch Sjöfarts-coroiteen fråga uppstod om borttagandet af de s. k. prejningspenningarna, förekom saken både mig och hela comite'en billig, och comite'en tillstyrkte upphörandet af denna afgift. Vid samma tillfälle uppstod äfven fråga om, huruvida commendanterne kunde fråntagas den inkomst de åtnjutit af denna afgift. Alla comiteens ledamöter voro ense derom, att en sådan inkomst icke kunde commendanterne beröfvas ulan ersättning, äfvensom comite'en var öfvertygad derom, att hvarken Regeringen eller R. St. skulle draga i betänkande att tillerkänna dem en sådan ersättning. Måhända hade det varit lämpligt alt Regeringen tagit initiativet i nu förevar, ämne. Äfvenså anser jag att commendanterne borde hafva ingått till K. M. med framställning om den förlust de lidit samt om ersättning derför, i hvilken händelse en K. propos. i detta afseende troligen icke skulle hafva uteblifvit. Då emedlertid saken kommit i det skick, hvaruti den för närvar, sig befinner, så skulle jag tro, att den lämpligaste åtgärden för R. St. att vidtaga, är den, soia 2 5 4 Den 6 April f. m. Hr Lefi en föreslagit, hvarför jag till alla delar får förena mig uti hans framställning. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.:
Exc. liamstälde först propos. på bifall till Utskits hemställan, med frånträdande af förut i frågan fattadt beslut, dervid svarades flere nej jemte några ja, och sedermera propos. på alslag å meranämnde hemställan och vidblifvandeaf det förra beslutet, hvilken sednare propos. med ja besvarades. § 67. Utskits yttrande lades till handlingarne. Utskits hemställauden och redationsförslag biföllos. Oell 25 Augusti f. ra. 249 S 78. Utskits yttrande lades till handlingarne. § 79. 1!. o. Ad. lät vid Utsk:ts yttrande bero. § 80. Utsk:ts hemställan bifölls. S 82. it. o. Ad. lät vid Utsk:ts yttrande bero. g 83. Utsk:ts yttrande lades till handlingarne. § 84. Vid Utsk:ts yttrade lät K. o. Ad. bero. Utskits yttrande lades till handlingarne. Utsk.-ts första hemställan och förslag till 4:de mom:ts lydelse biföllos; och lät R. o. Ad. vid det sednare yttrandet bero. § 89. Utsk:ts hemställan och redaktionsförslag biföllos. S 91. Utskits yttrande lades till handlingarne. Härefter förekom i ordningen: 2:o Förslaget till Instruktion för Taxeringsförrättningarne. Utsk:ts hernetällanden och redationsförslag biföllos. § 11. Utsk:ts hemställanden och redaktionsförslag biföllos. s§ 16 och 17. Utsk:ts yttrande lades till handlingarne. Utskits förslag biföllos. 250 Den 25 A ng us ti e. nt. § 21. Utsk:ts första hemställan. Gr. Mörner: K. o. Ad. har återremitterat denna punkt af Utskrts förslag och dervid gjort anmärkning vid den af Utsk:t föreslagna grund för lefnadskostnadernes beräknande i visst förhållande till den hyra, som af den skattskyldige erlägges.
Skrifvelse, N:o 68. för uppförande eller förändring af fyrar å Måseskär, Grimskär, Borgholm, Ispeudd och vid Ystad samt till inköp af ett fyrfartyg att förläggas å Utgrunden, anvisat den för inrättningen då disponibla tillgång af öfver 300,000 R:dr, under sistnämnda dag jemväl godkänt uppgjorda förslag till nedannåmnda arbeten, att utföras i den mån tillgångar dertill kunna beredas, nemligen: en fyr på Wäderöbod, tvånne fyrar å Hållö, fyrfartyg för Dämman i Calmarsund och för Svinbådarne i Öresund, en fyr å Hammeskår, hamnfyrar vid Marstrand och Carlskrona, ändring af Nossö och Landsorts fyrar samt en 1'yr å Tylö. Då således för lotsoch fyrinråttningens underhåll och utveckling vida högre anlag, ån det nuvarande, visat sig vara erforderligt, samt Rikets Ständer vid beräkningen af Statsverkets inkomster uppfört båkoch lotsmedel till en summa af 600,000 R:dr, hafva Rikets Ständer funnit sig böra, på sått hittills iakttagits, såsom tillgång för Lotsverket under instundande statregleringsperiod, enligt hvad hosföljande tabell öfver Hufvudtiteln, Litt. A, närmare utvisar, uppföra: a) inflytande båkoch lotsmedel, beräknade till . R:dr 600,000: — b) vederlag för Förvaltningens af Sjöärendena andel i uppbörden vid Landsorts fyrbåk „ 16,000: — c) indelta räntor „ 460: — tillsammans R:dr 616,460: — I följd häraf hafva Rikets
Tide Punkten. »All tionde, vare sig tertial-, smöreller qvick-tionde, utbytes mot bestämda afgifter, fastställda för en tid af femtio år.» »Yid bestämmandet af dessa afgifter och dem, hvilka böra utgå för bergverk, qvarnar, fabriker och andra inrättningar, har nämnden att ställa sig till efterrättelse gällande författningar, äfvensom fästa afseende på af församlingen till dess presterskap förut utgående bidrag, samt de afgifter, som af öfrige pastorater inom stiftet under likartade förhållanden utgöras.» Då Rikets Ständer, i deras ofta omförmälda underdåniga skrifvelse, bland grunder för löneregleringen anfört att all tionde, vare sig tertial-, smöreller qvick-tionde,. borde utbytas emot en gång för alla bestämda afgifter, så har, efter hvad det den Kongl. Skrifvelsen bifogade protokoll utvisar, Departements-chefeD, jemte uttalande 28 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M f/l. af den åsigt, att detta otvifvelaktigt vore elen mest genomgripande af de förändringar i presterskapets nuvarande aflöningssält, som af Rikets Ständer funnits tjenliga, hvarföre han ej under närvarande förhållanden kunde å densamma tillstyrka Kongl, Maj:ts nådiga bifall, äfven tili stöd för d.enna åsigt anfört flera skäl, sorn återfinnas i Kongl. Majits nådiga Skrifvelse i ämnet; och derefter vidare utlåtit sig-; »Ett visst belopp kunde ej under en längre följd af år blifva tillräckligt att fylla ett bestämdt behof, ännu mindre ett sådant som oupphörligt måste stiga. I den mån det ordinarie presterskapets antal behöfde ökas, eller det tillgängliga anslags-beloppet biefve otillräckligt att motsvara presterskapets anspråk på anständig bergning, skulle Statens mellankomst påfordras, och man vore utan återhåll inne på en väg, hvars olägenheter ej fordra en vidlyftigare utveckling. Om Rikets Ständer, fastiin detta sannolikt ej undfallit deras uppmärksamhet, det oaktadt ansett sig böra stadna vid det anförda beslutet, trodde
Säd, som sistförl. år upphandlades, ej ulan äfventyr af nästan oundviklig förskämning, kunde för exporten tillitas. Skulle åter Spannmålsvärdet uträknas efter ett medium af det för upphandlingarne år 1821 stadgade pris, med Magazinsomkostnader, så torde väl ofvannämnde supponerade förlust till hälften komma att förminskas, men likväl blir förlusten i alla fall ganska kännbar. Ått således den till Italien af Kgl. Allmänna Magazins-Directionen föranstaltade Spannmåls-utskeppning ådragit Allmänna MagazinsInrättningen en högst betydlig skada, sättes utom all fråga; men omöjligt är, att i närvarande stund bestämdt kunna framställa resultatet i sin rätta dag. Med billigt afseende å Allmänna MagazinsInrättningens fördel, underställa Revisorerne Riksens Högloft. Ständers pröfning och godtfinnande, om icke vid alla de tillfällen, då förskotter antingen till större eller mindre belopp af Allmänna Magazins-Styrelsen beviljas enskilde personer, emot fullgod säkerhet, hvarförutan någre slike utbetalningar aldrig må ega rum , laglig ränta efter Sex för Hundradet om året bör af förskotts-tagaren erläggas, med un - 6o8 Riksens Ständers ilantag likväl af sådana förskotter, sorn utlofvas i entreprenad-kungörelser eller slutade upphandlingsoch andra Contracter, hvilka förskotter till lättnad vid Contracternas fullgörande samt täflan mer och mindre bemedlade Speculanter emellan föranleda, och hvarigenom förmånligare vilkor för Magazins-Inrättningen kunna påräknas. Det förstås af sig sjelf, att någon ränta ej kan komma i fråga å de förskotter, som under föreskrifven controll endast efter behof tilldelas Inrättningens Uppbördsman och Redogörar e för bestridande af dagliga och kända utgifter.
Den 31 IuNi 619 stegring; men som erfarenheten, under framfarne tider wisat, at, oaktadt dea hittils gjorda inskränkning af Bränwinsbränningstidcn ifrän ätta til z.ne Mänader tilräckelig tilgäng pä Bränwin likwäl icke saknats, emedan hwad sora icke genom lofgifwen Bränning erhällits, blifwit genom sä kallad Lönn-Bränning.tilräckeligen ersatt, samt at sälunda berörde instränkning icke haft annan följd, än den, at Lagbry. tärne, det will säga de som pä förbudne tider och med för stora Pannor brännt, samt de personer, som upsigten öfwer Lagens efterlefnad i denne delen tilhört, dragit winsten deraf och det derutöfwer pä de Laglydigas bekostnad, genom offäligcn höga priser pä.
Jan., till rättelse för hans barn: 1:0 dottren Olivia Gustava Segerstedt, född den 10 December 1821; 2:0 sonen Gustaf Maximilian Robert Segerstedt, född d. 3i Maj 1023; 3:o dottren Ida Amalia Mathilda Segerstedt, född d. 29 October 1824; 4:0 sonen Nils Christian Julius Albert Segerstedt , född den 2i April 1828; 5:o dottren Lauta Iduna Segerstedt, född den 27 Maj 1829; och 6:0 dottren Lovisa Margaretha Segerstedt, född den 6 Mars 1831; för hvilka omyndiga deras närmaste fädernefrände, Revisoren i K, M:s och Rikets Kammarrätt, Ulrik Julius Segerstedt, sorn är broder till den aflidne och vid denna förrättning var tillstädes, åtog sig att blifva förmyndare, samt uppgaf boets tillgång och skuld, som följer: Contanta medel. Aflöningsoch barnhus-afgift -— Skuld. — 1,298: i5. 1. Af återstoden betalas, i följd af K. förordningen d. 24 Jan. i8J5, lili Just.statens aflöning ^ proc — 3. 8. Sterbhusets behållning, som i arf till lika fördelning tillfaller den ailidnes sex barn, blifver ... 3i: 4- ~* Summa b:co r:dr i,3>5: 28. 7. Sålunda vara uppgifvet, värderadt och förriittadt, betygar; Stockholm år och dag som förut skrifne stå Frediik Kihlman. Carl Gustaf Jancke. Förestående afgifter till barnhuset, de fattige och just.- staten qvitteras. Carl Gustaf Jancke. Rätteligen transsumcradt. betygar t). J. Segerstedt, Revisor i K. Kammarrätten oell tillförordnad förmyndare för afl. Laiidtmäterifiscalen JM. GSegerstedts barn. Bilaga Lil t. C. Transsumt. Vi ordförande och ledamöter uti K.
Mindre utgifter i och för assis-domstolarne, domstolarne af första instansen, handels-, fredsoch vanliga polis-domstolar. 2:o. Mindre kostnader för underhåll af de lokaler, som begagnas af assis-domstolarne, domstolarne af första instansen och handels-domstolarne. Hyra för dessa lokaler samt inköp och underhåll af erforderliga inventarier. 5:o. Kostnader för underhåll, i öfverensstämmelse med 60S:te och 606:te artiklarne i Code civil, för Provinsens civila och militära fängelser, med undantag likväl af Statens stora häkten och transport-fängelser. Inköp och underhåll af deras inventarier, kostnaderne för fängelse-förvaltningen, med undantag af förvaltnings-kostnaden vid Statens stora fängelser. 4:o. Aflöning till distriktets paketpost-förare (messagers), der anställandet af sådane pröfvas nödigt. 5:o. Rehörig andel i resekostnads-ersättning och dagtraktamenten, till Ingeniörer och andre vid vägoch vattenbyggnads-korpsen anställde personer, som användas i Provinsens tjenst. 6:o. Underhåll af vägar, kostnader för sådane vatten-arbeten och aftappningar, som lagligen åligga Provinsen. 7:o. Återbetalning af resekostnader, som af kommunerna blifvit förskjutne till fattiga resande. 8:o. Omkostnader för juryoch val-längder, hvilka röra flere kommuner. 9:o. Utgifter för Dom-kyrkor, Riskops-hus och Stifts-seminarier, allt i öfverensstämmelse med dekreten den 18 Germinal år XI och den 50 December 1809. 10:o. Hyra och utlagor för samt underhåll af Provinsens bus och byggnader. H:o. Underhåll och inköp af inventarier, och möbler, som det åligger Provinsen att bekosta. Bilnga Ull Allm. Bcsv. och Ekon. UtskMs Bel. Hälften af kostnaden för de tioåriga förteckningarne öfver personers födelse, giftermål och dödsfall (tables de 1’état civil). 13:o. Provinsens förfallna eller betalningsgilda skulder, äfvensom de skulder, som härflyta från domstols beslut. 11:0.