Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och detta förer oss öfver till en ny sida hos våra folklekar: den friska humor, den naiva skalkaktighet, som i dem uttalar sig. Det ligger i det svenska folklynnet en alldeles egenartad humor, och det skulle väl löna mödan att följa dess gång genom litteraturen, ända från de mythiska Eddasångerna, såsom ”Thors resa till Utgård,” ”Hammarhämtningen,” ända till den Bellmanska dikten, uti hvilken den hittills vunnit sitt högsta uttryck. Det är en humor, som med glad, djerf och öppen blick betraktar verlden, som lifvas af en hög sjelfkänsla, i hvilken väl ingår känslan af den allmänna menskliga svagheten, men lika mycket känslan af den egna styrkan, hvilken vågar allt, derföre att den icke fruktar något, och som derföre stundom uppträder som en öfverdådig lustighet, icke utan en djup ansats af ironi. Denna humor hvilar icke på den djupa reflexion, ur hvilken den fria försonande humorn framgår, men samma sunda sedliga lifskraft, hvilken hjelper menniskan igenom reflexionens afgrunder, yppar sig äfven här, fast i en trotsigare form. Den känner sin styrka gentöfver verldens lumpenhet, och den sätter menniskan i stånd att när som helst vedervåga allt verldens goda, till och med det egna lifvet; ty det är ju icke mycket bättre värdt. Men på samma gång är detta humoristiska trots förenadt med en djup känsla, som är för frisk för att vara känslosam, och hvars allvar gör, att humoristen kan utan fara leka med det, för hvilket han hyser aktning och vördnad; ofta kan ju nemligen det i sig vördnadsvärda framträda under former och uti förhållanden, hvilka synas strida emot dess sanna väsende, och en sådan motsägelse är humorn genast färdig att taga fasta på. Af denna humor, hvars grunddrag vi, efter vår uppfattning, här antydt, påträffa vi enstaka yttringar äfven i dansarna. Stundom är det blott ett af naturen skämtsamt lynne, som i visans hela ton och anläggning ger sig luft. ”Se linden är grön Och flickan är skön. ”Kom dansa med mig Jag håller af dig.” — ”Mins du hvad du bad mig?
Resolutionen den 9 Junii 1747 ännu mera ökade, men sedermera enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse den 9 October 1766 till Stats-Verket åter hemfallit: Att derefter uppå Lundströms Arfvingars gjorde föreställningar om nödvändigheten att Verket måtte bibehållas vid de år 1747 detsamma förundte förmåner, Riksens Ständer vid 1769 års Riksdag hemställt och Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref den 5 April 1770, härtill lemnat Dess bifall, med den förändring, att Innehafvarne, efter deras eget begifvande borde betala en Specie Riksdaler för hvarje tunna Kronospannmål, de erhöllo, med beräknande af desse förmåner från 1769 års början och sä tänge de flerhet behörigen och efter den föreskrift BergsCollegium utsättandet Varder vidmagthäjla; samt ?7o Den 30 April. att Innehafvarne af Löfås Silfver-Verk allt sedan blifvit vid desse förmåner bibehållne. LandshöfdingenEmbetet har, jemte ådagaläggande af den ringa förlust Kronan i anseende till Lösnisgssättet af Krono-Spannmålen kunde fä vidkännas emot fördelen af Verkets drift, nya Grufve-försök m. m. i underdånighet hemställt , om icke af en pä stället skeende undersökning borde utrönas huruvida Innehafvaren fullgjordt föreskrifterne, angående Verkets vidmagtbållande, samt i händelse af Förläningames indragning, någre billiga ersätt, nings-anspråk kunde göras. Bergscollegium, som redan den 10 Oc« tober
Landets förlust deråt blifver ojämförligt mindre, än då Staten utgifne pappersmynt börjar vackla, utan att enligt anvisning kunna inlösas. Någon kunde in vända~att i ett productoch folksfattigt land, som Sverige, det vöre farligt att begagna samma medel, sorn i ett rikt land Jag tror tvärtom, att just dess fattigdom annu mera påkallar dessa åtgärder, af hvilka rikare länder mindre äro ibehof, ehuru sannt det också är, att de blott behöfde sätra en gräns för den enskilta crediten för att snart upphöra att vara rika. Det är tillräckligt kändt, huru mångfaldigt Capitalerne verka till production i alla civilicerade länder, blott genom crediten Om man beröfvadeEngland eller förenta Nordamerica den enskilta crediten och inskränkte desse länder till att endast verka med deras rörliga Ca - Den lo Februarii, pitaler, somj finnas i verklighet, så skulle på en^gång all handel och industrie afstadna. Då det är olika Nationer tillåtit att uppgöra sina affairer med hvarandra medel t växlar, skulle ej samina frihet förunnas medborgare inom samma land, der i i q lien alltid är mindre, emedan de co nraheiaode lyda under samma Styrelse och samma Rgar, och der fördelen är större, emedan alla resultater blifva hastigare och vinsten för Staten dubbel mot den som uppkommer af en individs p mnin^etransactioner med en af hämmande laud Då Riksmynt tet ofta måste vara otillräckligt, i synnerhet i länder med tilltagande befolkning och industrie, så är så mycket nödvändigare, att icke Sakna de medel, sorn den enskildta Crediten erbjuder, för att efter behof uppfylla bristen af det allmänna myntet, och ett förnuftigt användande af dessa medel långt ifrån att skada det allmänna myntet, måste tvärtom bidraga att befästa dess credit. Jag förutser att många inkast kunna göras, och vill derföre möta de mäst vanliga genom en förekommande vederläggning. Man säger: 1:0 Assignationer af privata /kola uttränga sedelmyntet.
När man når detta mål, så har man vunnit en huf-vuddrabbning, en sådan, af hvilken krigets utgång beror, eller som åtminstone blir bestämmande för ett visst skede af det samma. Alla slag gå dock icke ut härpå, utan mången gång nödgas man upptaga strid för vinnande af ett underordnadt mål såsom fiendens fasthållande, skydd af en trupprörelse eller ett ortföremål e. à.y och då har striden fyllt sin uppgift, så snart detta mål ernåtts, om ock fiendens stridskraft ingalunda blifvit bruten.35 ETT FÄLTSLAG. För att krossa fiendens stridskrafter är det nödvändigt att bibringa dem förluster, och vapnen äro ju enkom därtill afsedda. Genom förlusterna minskas antalet af fiendens krigsmän, men då man icke liksom i forntiden kan hafva för afsikt att utrota hela den fientliga hären, sträfvar man att samla förlusterna på en mera inskränkt del af fiendens front för att därigenom framkalla ett intryck, så öfverväldigande, att de oskadade icke förmå uthärda det samma utan att rymma platsen. Har man segrat på en punkt, gifver fienden snart efter äfven på öfriga, hvarigenom segern blir allmän. Ledningen i striden går sålunda hufvudsakligen ut på att sysselsätta fienden utefter en lång front, att med en så ringa styrka som möjligt binda fiendens krafter och förleda honom att fastlåsa så mycket trupper som möjligt, allt under det man behåller hela sitt öfverskott af krafter till förfogande, redo att insättas på den afgörande punkten, då tiden därtill är inne. Att finna den afgörande punkten är fältherrens sak, och det är just häri, som snillet uppenbarar sig. Ingen har så som Napoleon I varit mästare här vid lag, och hans vackraste segrar (Rivoli, Austerlitz, Jena, Friedland, Dresden, Ligny) hafva just vunnits genom hans stora förmåga att finna den punkt, där slagets utgång kunde afgöras, och att sätta in hela sin sparade kraft här, sedan fienden redan förbrukat alla sina stridsmedel.
Staden innehåller 118 tomter med tillhörande 605 tunnland åker och äng samt 1,069 tunnland skog. Invånarnes antal utgjorde år 1850, på sätt i det föregående är uppgifvet, 1,976 personer, eller 185 mera än år 1847. Uti staden funtios förstnämnde år 24 handlande med 17 biträden samt 50 handtverkare med 54 gesäller och 52 lärlingar eller andre biträden, hvarjemte 6 personer idkade bandtverk såsom personligt försörjningsmedel. Stadens fartyg voro endast 6 af tillhopa 163 lästers drägtighet. Stadens drätsel besörjes numera af en särskild drätselkammare, för hvilken reglemente den 23 Mars 1849 blifvit af Eders Kongl. Maj:t i nåder faststäldt. Stadens fattigvård fortfar att vara lika väl ordnad och handhafd, som uti sednast afgifne berättelsen finnes omförmäld, och stadens invånare vidkännas villigt för densamma ej obetydliga uppoffringar, och utgjorde utgifterne derför år 1850: 2,426 R:dr 19 sk. 1 rst. För den uti staden befintliga välgörenhetsanstalt, som af numera aflidne rådmannen Flyberg blifvit stiftad, är i det föregående underdånigst redogjordt. Uti staden finnes en flickskola, som grundades genom gåfva af Mamsell Beata Bruhn till ett belopp af 1,000 R:dr r:gs, och öppnades år 1845. Fonden har sedermera, genom välvilliga bidrag, blifvit förökad, så att vid 1850 års slut utgjorde den 2,051 R:dr 27 sk. 9 rst. Banko. 2:o Lidköping, hvars folkmängd vid 1850 års slut utgjorde 2,378 personer, deraf voro 39 handlande med 58 biträden, 91 handtverkare med 51 gesäller och 85 lärlingar, 3 fabriksidkare och 4 månglerskor. Uti staden funnos nämnde år en klädesoch ylleväfnads-fabrik, en snusfabrik och en vagnfabrik.
Harnäs 18000 — D:o. Verkens natrin. Tillverkningens belopp i medeltal åren 18S5—1857. Orter hvarifrån nedanstående råämnen hämtas. Af stångoch manufakturjern är i medeltal vågfördt. Centner. | Slångoch manufakturjern. Centner.! Centner. Malm. Tackjern. H esteråsLän. j Westerås Lån. Skattmansö — 3000 Norbergs bergslag. På Stockholm öfver Molnebo 8000 3600 Norberg o. Sala socken. Masugn på stället. Arboga 5200 Rosshyttan —■ 400 Norberg. Köping 145200 Svanå — 21000 D:o. Enköping . 5800 Surahammar — 16000 D:o o. Westerbergslagen. Lisjö — 3500 I):o. Ramnäs — 21000 0:o. Seglingsberg 8600 D:o. Wirsbo 9600 T):o. Engelsberg 23000 9000 Norberg. Masugn på stället. Stabäck 2200 Norberg. Hästbäck 5000 — l):o. Karbenning 2000 700 l>:o. Masugn pä stället. Nickebo 12000 —• tl:o. Nyhyttan 21000 — I):o. Bjurfors — 6000 Norberg. Rabbatsbenning 13000 — O:o. Gäsjö . 14000 D:o. Olofsfors — 1000 l):o. Fragg 13000 — D:o. Fliken 34000 — O:o. Djupkärra 12000 »:<>. Bråfors 10000 — D:o. Fagersta och Semla 19000 0:o. | Westanfors 7100 0:o. Rosendal 8000 — l):o. ' Bennebo 7000 2200 D:o. Masugn pä stället. ■ 92 Tillverkningens belopp i medeltal åren 1853—1857.
N:o 77, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition angående utbyte af kapelläns-bostället Wiskeryd N:o 2, emot trumpetare-bostället vid f. d. Östgötha kavalleri-regemente Bjärstad Storegården N:o 1; bifölls. N:o 78, i anledning af föreslagna förändringar uti nuvarande stadganden angående förräntningen af fonden för Hjelmare kanaloch slussverks framtida underhåll; bifölls. N:o 79, i anledning af åtskilliga, vid tillämpningen af stadgandena rörande staden Wexiös byggnadslån, förekomna frågor; bifölls. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-TJtskottets utlåtande N:o 58, angående väckt fråga om förändradt användande af böter för vanvård af nummerhäst, blef detsamma af Preste-Slåndet bifallet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens nedanstående betänkanden: N:o f, i anledning af väckt motion om ändring i 15 kap. 1 § Byggninga-balken, i fråga om skyldighet att gräfva dike omkring svedjeland; N:o 2, i anledning af väckt motion om förhöjande af ansvaret för antändande af ljung å allmänning, af okynne eller sjelfsvåld; N:o 3, i anledning af väckt motion om ytterligare underdånig framställning hos Bih, till R. St.
Allmänna lagen förbjuder att taga högre ränta än i procent i månaden och den lyckligtvis ännu rådande Opinionen , stämplar med vanära den sorn preijar deröfver. Man kallar en sådan procentare, Niding och Ockrare, och man gör deruti rätt. Han utlånar likväl penningar, hvilka han kunde göra frugtbare i annan väg och möjeligen till större vinning; men Banken använder i Discontväg sine egne Fabricater, om jag så får kalla dess sedlar, sorn den icke kan på annat sätt emplojera. Man kallar ock denna Öfverränta Straffränta. Besynnerligt att straffa en låntagare för dess oförmögenhet att betala, hvilken ofta härleder sig ifrån fattigdom; och huru oskälig är ej den bestraffning, som ökar brottsligheten: Det vill säga fattigdommen? Jag får derföre^ vördsammeligen föreslå: att den så kallade Öfvereller Straff-Räntan måtte upphöra, och så väl Banco-som Manufactur DiscOnten , efter förfallotiden endast få beräkna vanlig ränta f procent i månaden. DiscontDirectionen behagar göra skillnad emellan bosatt och bofast, ehuru allmänna lagen icke känner en sådan, och af sådan anledning nekat en Arrendator lån, ehuru han hade 2:ne hemmansägande Bönders Borgen och Domarens i orten derunder tecknade Betyg: att de sjelfve underskrifvit sina namn och hvardera sjelfve ägde mera förmögenhet, än den Deli 6 Febr neri i. sökte lånesumman. Man förklarade: att sorti Domarens namn var ensamt , kunde ej låntt beviljas Jag har trott att en Domares attestatum exöfficio, skulle i slikt fall göra tillfyllest, Och Får alltså föreslå detstadgånde: att DiscontDirectionen skall åligga, ait bevilja lån åt hvilket) som hålst, bofast eller bosatt, Arrendator eller icke, som företer så beskaffade handlingar och säkerhet, sorn de för berörde.
I en constitutiouel Stat, der rättvisa och liberalitet böra vara grunddragen till Den 7 September f. m. tg5 de allmänna förhållanderne, kan det ej passa sig, att en tjenstemanna-class, i huru låg grad den än må befinna sig, förnekas delfåendet af den hjelp, som Staten räcker åt sina behöfvande innebyggare. Om, antingen till åtlydnad af skrifven instruction eller i följd af ostörd praxis, Rikets Ständers Fullmäktige i Banken neka Länsmän och Underofficerare att, oaktadt deras intygade vederhäftighet, och oansedt oklanderlige Cautionister, erhålla Discontlån, täckes Ridderskapet och Adeln finna, att den Instruction, som nu kommer att uppgöras, ej bör lemna anledning till ett förhållande så stridande emot medborgsmanna-rätt. Bevis på det af mig öfverklagade förhållandet har jag så mycket mera i händerne, som jag hittils utan framgång sökt alt åt en vederhäftig Länsman, försedd med caution af en förmögen possessionat och en välmående borgare, anskaffa ett lån till iordningbringande af ett productift boställe, som han nyligen emottagit. Denna min vördsamma önskan om rättelse i ett för Länsmän och Underofficerare så menligt förhållande, anhåller jag mätte till Rikets Ständers BancoUtskoll varda remi terad. Den 7 September f. m. Upplästes BancoUtskottets den 2 dennes under N:o 76 aflåtne Memorial, med hemställan, att till årets slut må förlängas Rikets Ständers, i anledning af Utskottets Betänkande N:o 42 fattade, beslut om silfvers uppköp och invexling till Banken. Lades på hordet. Högh Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 2 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Måndagen den 7 Sept. 182g. Plenum kl. half till 6 Eftermiddagen.
— Och har Herr Landshöfdingen Friherre af Håkans - Den rz Julik. »575 kansson detzutom skrifteligen meddelat Utskottet sina tankar i ämnet, innefattande i serskillde puncter förslag till den förändring i fängföringen, att fän, garne, under bewakning af en dertill anslagen bewapnad Corps, borde, sä wida kroppsfel ej gjorde dem oförmögne, till fots forslas frän och till bestämde ställen; samt att hwarje Härad efter Hemmantal borde deltaga i kostnaden till sa wal underhället och beklädnaden för nämnde FängbcwakningsCorps, som äfwenwäl inrättande af PosteringshuS och anskaffande af nödwändiga sängkläder m. m. till waktkarlar och fängarne m. m.; och 2:0 Högwördige Prest-Ständet har under den 9 sistledne Junii till Utskottet remitterat Herr Prosten Johan Almqwists, Herr Biskoppen m.m. Doctor Faxes och Herr Prosten Doctor Stenhammars i anledning af UtskottetS förenämnde Betänkande gjorde anföranden, äsyftande den ändring i hwad Utskottet förestagit, rörande lempelige vfwerenskommelsers afstutande Häradswis, om ersättning för fängewärden, att sadane öfwerenskom, mclser borde hälst LänSwis wcrkställas, och derefter insamlande ärlige medel, af Landshöfdingen till fångförare utdelas i mohn af deras mer ever mindre hafde beswär och wisade omtanka wid fängarneS wardande; med serskild hemställan af Herr Doctor Stenhammar, om icke wid en ny införande Landpolis, fängforslandet hädanefter, till minskning af Kronans i sä mätto betydligare kostnad, kunde wcrkställas af inwid wägarne boende Soldater, pä säbant sätt, att under stike personers bewakning, fängarne, dä de besunnos frisse och rörlige, singe marchera Slalionerne emellan.
DFöretogs till afgörande Allmänna BeswärS» och Occonomie-Utstotkets den n Augusti nästiedne är pä bordet lagde Bttä stande ai v. 7 j samma mänod ongäende de Jndelte Regementernes Monderings-Perfedlar, hwuket i anseende till hetz första del, rörande wäckt lräga om W stgötha Dragone-Reoementets förwandlande lill Infanteri, warit till Utstottet äterremitttradt, och hwaröswer Utstottet sedermera med särstlldt Betänkande inkommit: Ocb sidan Högloft. Ridderst-p't och Adeln anfelt nödigt att sistnämd? Betänkande med SwtsUtstottet kommunicera, blek det förstberörde i hwad fräsan om MmdenngS-Perledlarne an» gär, af Högloft. Ridderstaper och Adeln lill alla delar gilladr: hwarom de öttiae Respectiye Ständen stulle genom Utdrag af Protokollet wäniigen underrättas, luprg. SD. Besiör Högloft. Ridderstapet och A« deln, att lemna sitt bifall till hwad StaksUtstottek Mi dttz hos Rldderstopet och Adeln den 19 Medur December pä bordet lagde Memorial af den y fyregäende sig utiätik, t anledning af de den 2 November kill Urstoltet umlnrrade anmärkningar w ö 8 Dm iz Januarii. Ukstottets första yttrande öfwer Let af Herr von lo-me, klick.cl, cjorde försteg att de 9590 Krorw^kmman som ännu stola finnas, mätte genom anstälde Auctioner till Skatte försäljas: hwarom de öttlga R-lpective Ständen stulle genom ProtocollsUrdrag wänligen underrättas, vr suprr. S. DGillade Högloft. Rldderstapet och ALeln de yttranden StatsUtstotket, uti Letz H06 Ridderstaptt och Adeln den 19
Den år 1829 inrättade patrulleringen till förekommande af eldsvådor, samt beredande af lugn och säkerhet, bibehålies ännu samt handhafves med oafbrutet nit. Äfven fortfar den härvarande Sparbanksinrätlningen; och inhemtas af den afgifne berättelsen om förvaltningen deraf under nästlidet år, bland annat, att Bankens egna fond då utgjorde 8,772 R;dr 44 s'{- 4 rst> och Delägarnes 39,088 R:dr 2 sk., eller tillhopa 44>86o R:dr 46 sk. 4 rstBanco. Sjukvården skötes af en Stads-Physicus och en Stads-Chirurg, hvarjemte en Provincialoch en Regements-Läkare här äro boende. För Stadens och Gestriklands gemensamma räkning, finnes här ett Kurhus och i förening dermed ett Lazarett, äfvensom ett Läns-IIospital. Fattigvårdsförsörjningen i Gefle är uppdragen åt en Direction, och Uppsyningsman äro tillsatte, sora i Stadens särskilda delar inhemta kännedom om de nödljdandes verkliga belägenhet, samt, efter mer eller mindre behof, föreslå underhåll för behöfvande, innan sådant af Direclionen beviljas. Hvad som åtgår för allmänna Fattigvården, upplyser bifogade Tabell. Till understöd för bräckliga Sjömän, deras enkor och barn, äger väl Sjömanshuset en inrättad Cassa, men då den är, i anseende till mängden af sådane behöfvande, otillräcklig, nödgas Stadens Fattigvård till denna klass utgifva ett vida större belopp, än det bidrag till Fattigförsörjningen utgör, som lemnäs af dem, som utaf Sjömansskapets krafter draga fördel. Dessutom finnes ett Barnhus, ett Enkehus och en af Musik-Amatörer samlad Cassa för Pauvres Honteux, hvilka stiftelser med utmärkt omsorg förvaltas, samt verka, hvar i sin mån, fördelaktigt för sina välgörande ändamål. 3o Söderhamn. Vid den år 1837 förrättade Mantalsskrifning uppgick Stadens folkmängd till 1551 personer, hvaraf 991 äro mantalskrifna och 56o inantalsfrie.
Då och då såg han upp från de fallande spånen med ett par grumliga ögon och spanade envist mot torget, såsom väntande, att ett bud skulle dyka upp bak hörnet, hvilket kallade honom till högre värf – Simon var ju också snickare – och elden, som brann under limpannan, kastade en dramatisk glans med bjärt rodnad och djup skuggning öfver hans svartlurfviga apostelhufvud. Men hans granne, skomakaren, var en liten sangviniker, hvilken lefde i harmoni med världen och sin sula och njöt af att slå hufvudet på spiken. Den lilla gula lågan i hornlyktan mellan lädret och sylarna färgade de glesa skäggstråna i hans silenansikte, och rytmen af hammarens slag mot pluggarna blef af sig själf jämn och belåten, som af en lycklig mans steg mellan matbord och fållbänk. Men lifligast var det i boden midt emot. Försenade kunder, som först i kvällen fått stunden eller slanten, som behöfdes, kommo i dörren och aflägsnade sig med säkrare steg än de kommit. Där såldes bröd och vin. En barkad, sliten karlhand hällde den röda drycken i de framräckta korgflaskorna, en ännu ung och mjuk kvinnohand skar på disken i stora skifvor det hvita brödet – och betraktaren fick ett intryck af helgd och högtid inför dessa händer, som räckte brödet och vinet, nödtorften och vederkvickelsen. Konungen betraktade länge och noga detta skådespel. Yrkena och den lilla handeln voro honom kära. Redan som barn hade han tyckt om att gå de skumma gator, som med sin arbetsmöda och sin köpenskap omgåfvo hans egen kungaborg och se småfolket vid våg och verktyg. Af sig själf vaknade nu för hans öga bilderna af gränderna och brinkarna kring Stortorget, och tanken på hans eget fattiga och bundna folk, för hvilket tillvaron var så tung och arbetet så sollöst, fyllde honom med svårmod, där han i sin fönstersmyg stod och beskådade dessa italienska söndagsbarn, för hvilka dagslitet blef puts och lek, och hvilka förrättade de lumpnaste ärenden med adelsmäns värdighet.
Visserligen bar jag här hört många ledamöter yttra sig ur den synpunkt, som trodde de, att delta grundlagsförslag skulle hafva för afsigt alt göra en perpetuel mellanriksdag för ”lagfrågor; men man behöfver blott med någon uppmärksamhet”läsa Ulsk:s betänk., för att finna, det R. St. af ett sådant förslå»- alldeles icke skulle i delta hänseende vara bundna. Då emedlertid det icke torde kunna bestridas, att detta förslag står uti ett nära sammanhang med det s. k. principbetänk., och det sålunda måste vara af vigt att icke något definitivt beslut derom fattas, förr än detta sednare betänk, blifvit afgjordt, så får jag förena mi»- uti Gr. Cronhjelms anhållan, att frågan för närvarande måtte få uppskjutas. Frih. Raab, Adam Christian: Det är verkligen en så högst ovanlig händelse, att man så kraftigt och så” mangrant uppträder för att bestrida en så oskyldig begäran, som den, hvilken af den förste värde talaren här blifvit framställd, att ja»- anser äfven min pligt vara att yttra några tankar i denna fråga”, och alt, då jag delar samma mening, som Gr. Cronhjelm, tillseVvilka skäl de Hrr, som här varit af en annan åsigt, hafva anfört, såsom motiver, för att neka denna begäran. Man har sagt, att riksdagsärendena äro nog många, att tiden skyndar, och att man bör låta målen gå i den ordning, som de på listan finnas uppförde. Detta vore ganska rikligt anmärkt, om vi icke hade mera än ett eller annat mål på listan, och om vi således behöfde frukta att arbete skulle tryta; men nu är icke detta förhållandet, ty vi hafva listan full, och om vi då skulle uppskjuta detta enda ärende, är det icke anledning förmoda, att vi för någon plenidag skola gä miste om alt hafva arbete mer än tillräckligt. Frih. Palmstjerna, Nils, har erkänt, att det ärende, som vi framdeles gå att behandla, visserligen kan hafva inflytande på delta, men icke förr, än vid nästa riksdag.