Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att nyttja B01- Ingen inqvarterad fördriste sig, att till sin enskilda folkmfmJörbjudes. tjenst eller sin förrättning, under hvad förevändning som helst, nyttja borgerskapets kreatur, åkdon, båtar eller andra tillhörigheter, ej heller dess tjenstefolk med budskickningar eller arbete besvära, med mindre egaren sin tillåtelse dertill lemnat, vid påföljd efter Krigslagen. §. 3o. (3a.) jagt ochfiskande Jagt och fiskande samt skogshygge på Kronans, sta rn, m, 01 ju es. deiis eller enskildes egor, utan egarens medgifvande, samt allt ofredande af trädgårdar, åkrar, ängar och utmark forbjudes, vid äfven - Stalssamt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N.o 47' *9 tyr af plikt, enligt Lag och Författningar, samt skadans ersättning, på sätt i Krigslagen förordnas. §. 3i. (33.) Ingen tillätes att i qvarteren eller eljest i staden Uppköp af watvapå landet uppköpa några matvaror eller andra persedlar nln^förtjides0.”3 J* för att dem åter försälja, vid det ansvar Lag förmår. § 32. (34) Hvad befäl och vederlikar till eget nödigt underhåll och spisning af sine värdar efter frivillig öfverenskommelse under tåg erhålla skall genast till aftaldt pris betalas, hvarvid allt ^HyadinqvarUrad tvång och trug alfvarsamligen förbjudas, äfvensom att nödskali^genast* betaga värden att skaffa sådane matvaror eller andra persedlas “>• m. lar, som han antingen sjelf icke eger eller för sitt eget bruk ej kan aflåta. Så skall ock ingen tillåta sig att i qvarteret emottaga eller herbergera någon gäst, så framt det icke sker med värdens fria bifall. Den häremot bryter skall, efter sakens beskaffenhet, straffas enligt Krigs-Lagen, eller plikta såsom för våldgästning efter Lag. §. 33 (35) All värfning i qvarteren, under hvad förvändning
— Olämplighelen af dessa 3:ne KrigsÖfverDomstolar insågs, hvarföre det blef genom K. Kung:n d. 1 1 April 1797 förklaradt, att dessa skulle uphöra, och för att befordra en i lagskipningen för den allmänna och enskilda säkerheten angelägen ordning och likhet, återuplifvades K. KrigsHofR:n i hufvudstaden d. 1 Oct. 1797. Från denna tid har KrigsHolRin egt bestånd, och är nu Andra Domstol (OfverDomstol) för krigsmakten till lands och sjös; ehuru utgörande vid måls handläggning oftast första instansen. (Se KrigsArtme 14 Kap. 14 §.). Hr af Dalström, Gust. Ja k.: Då jag ingalunda kan god känna det beslut, som Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk. fattat i närv.de ämne, så anser jag det vara en skyldighet mot mig sjelf, att tillkännagifva, att jag vid den tiden icke var ledamot af detta Utsk.; ty i så fall skulle jag efter min förmåga sökt verka till ett annat beslut, och om jag icke det kunnat, så skulle jag åtminstone uti en allvarlig reservation hafva protesterat mot detsamma. Ehuru 2:ne Stånd redan godkänt Utsk:s Betänk., så vill jag likväl i korthet för R. o. Ad. redogöra för de åsigter som skolat leda mitt beslut i denna fråga. Enl. min tanka bör en KrigsÖfverDomstol finnas, och den bör vara sammansatt af personer, som äga noggrann kännedom om krigsväsendet, d. v. s. om Arméens och Flottans organisation, örn dess styrelse och förvaltning, och Den 4 April f. m. om de åtgärder sorn kunna behöfva vidtagas för fäderneslandets försvar. Utsk. har vid fallandet af sitt beslut i hufvudsaklig mån förbisett dessa omständigheter. Uti den organism, som jag kallat krigsväsendet, måste en allmän disciplinär anda vara rådande, och om några afvikelser inträffa, så måste de bestraffas af en särskild
Jag fruktar, att det blefve svårt alt åstadkomma sådana öfverenskommelse!-, och vida svårare än att åstadkomma entreprenader, och i Den 10 Juni e. m. ulla fall är ..det ieke sagdt, att inom mil ett tillräckligt antal hemman finnas för att kunna åtaga sig skjutsniogen. Vidare har Hr Bergenstråle fästat sig vid åtskilliga obetydliga omständigheter, hvilka tillhöra detaljerna, oell Ständerne ej böra sysselsätta sig nied, äfvensom den värde talarens framställning i fråga om brännvinsförsäljning på gästgifvaregårdarna icke hör hit utan till brännvinsbetänkandet. Jag tager mig jemväl friheten att upptaga några anmärkntr af Hr von HartmansdorlF. Det har af Hr von Hartmansdorff blifvit sagdt, att gede punkten af Utsk:s förslag ovillkorligen skulle leda derhän, att icke någon entreprenad kunde tilivägabringas, med mindre än att 3a sk. b:co betaltes såsom skjutslega, g:de punkten innehåller: ”Ora för någon skjutsstation de skjutsskyldige till så stor del, som ofvan är förutsatt, yttra sig benägne att ingå på entreprenad, men af särskilda anledningar bidrag dertill fordras utöfver hvad de skjutsskyldige skäligen kunna anses äga förmåga att åsladkomrna’’ etc. Jag skulle tro att icke på många ställen anspråken af dem, som vilja åtaga sig entreprenad, kunna blifva så stora, att de skjutsskyldige sakna förmåga att uppfylla dem, och således fruktar jag icke, att denna af en sådan bristande förmåga beroende förhöjning, hvilken Hr von Hartmansdorff förespegla!, behöfver på många ställen i Paket äga rum. Samme värde talare har vidare sagt, att det i resereglemente! bestämda hästantalet ej skulle tåla förminskas. Frih. von Kraemer har redan svarat derpå, och jag instämmer i hvad han derom yttrat. Hr von Hartmansdorff har äfven ansett, att det vore öfverflödigt att omnämna behofvet af sjötransporter för militären, emedan manskapet hehöfde lära sig att gå.
Upplästes till justering och godkändes följande vo terisproposin: Den, sorn ogillar Cousiit.Utskis mernor. N:o 83, voterar p; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer nämnde mernor, N:o 83 alt läggas till handlina. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer; Ja — j6. Nej — i i. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 3 e. ni. In fidem prolocolli F. O. Silfverstolpe• Måndagen den 16 Februari 1835. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 7 pvot.utdr. för denna dag f. m. Hr Stråle, Nils 'Willi., hade inlemnat ett så lydande anförande: I afseende på Riksg.contis ställning synes det förhållande allt mera utveckla sig, att Cont. för betäckande af dess förfallande skulder icke bar annan utväg, än att upptaga nya lån för att betala de äldre. Föga utsigt torde vara, att någon afbetalning å skulden kan till något betydligare belopp verkställas, utan torde man kunna anse densamrnas åsom en stående skuld. Men har man stående skuld, bör man äfven söka att få stående lån, emedan omsättningarna äro förenade med bekymmer och omsorger, ofta med förluster. Ett försök synes således böra göras att få upptaga lån emot obligationer, hvaruti Riksg.cont. förbehåller sig 6 månaders uppsägningstid, men icke medgifver obligationsinnehafvaren någon uppsägnirigsrätt, På sådant vilkor lärer dock svårligen något lån nu kunna fås, så framt icke Riksg.- cont. erbjuder 6 proc:s ränta. Dertill torde åter många vara hugade att erbjuda penningar. Att först göra försök med att erbjuda 5 proc. och, i fall detta misslyckas, 6 proc. synes mindre klokt, emedan crediten derigenom lider.
Har således genom influtne capitalbetalningar blifvit förmini skad med 704)279: 26. i, Utaf förut omförmälda utlånings* summa den 31 Decemb. 1822 Bd. 410,462: 44- 8. voro under indrifning genom Ombndsmannens åtgärd Bd. 364,540: 5. — deraf allena beroende på concourser ig8,84o: 3. samt på cone o urs er och lagsökning 165,700: 2. 364,540: 5- — Efter Ombudsmannens på sannolikhet grundade beräkning, skulle på nyssberörde indrifningssuruma uppkomma en Capitalforlust af 281,540: 5. H 398 Stats-Utslcottets Betänkanden. Hvilken förlust han ansett komma att drabba sådane Ian, hvilka icke någon enda gång blifvit omsatte i Riksgälds. 3. samt sådane lån hvilka uti Riksgälds-Contoiret blifvit omsatte och hvarpå capital återstoden den 31 Dec* 1822 var 80,407: 29. i. med 20,626: 28, 9. Supponerad förlust på utlåningen * RJ. Härtill må äfven läggas den af Ombudsmannen beräknade förlust å IDiscontens fordran hos förre Directionens Commissionairer här i Stockholm HandelsHuset Pehr Falk et Comp. Men St at s-IJts kot tets Betä nk an den. Men om härifrån afdrages of verskottssumman, enligt räken skaperne 195>755: 7* 5- samt skulder de der icke torde komma att g-a vera utrednin' gen, nemligen, assignationer o. 3 procents Reverser, hvilka icke inom praescriptions-tiden blifvit uppviste 8,478: 41. 5. Så visar sig förslagsvis en förlust af 7,274: 23. 10. Malmö f. d. Discont.
Vid nu ånyo skedd föredragning af Konstitutions-Ulskottets Memorial N:o 68, med förslag till ändring i 70 § Riksdagsordningen, antog Preste-Ståndet berörda förslag att hvila til) grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. S. D. Föredrogs ånyo Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-JJtskottets Memorial N:o 53, med förslag till voterings-proposition i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande Utskottets Betänkande N:o 25, i fråga om Skjutsnings-besvärets ordnande. Uen till Preste-Ståndet, å sidan 4, ställda inbjudningen afslogs, hvarjemte Ståndet förkastade den föreslagna voterings-propositionen och förklarade, för sin del, att frågan så väl om ordnandet af Gästgifveri—hålloch reserv-skjutsen som ock om anslag dertill, till följd af de hos Riks-Stånden derom fattade skiljaktiga beslut, förfallit. Beträffande åter de af tre Stånd till Postverket anvisade 70,000 R:dr, ville Ståndet anmoda Utskottet att härom inkomma med det förnyade Utlåtande, som af Riks-Ståndens olika beslut i denna del af ärendet kan föranledas. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Sammansatta Stalssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: 784 Prot.-Utdrag den 3 Oktober i860. N:o 35, i anledning af väckt motion om begagnande af Post-remiss-vexlar vid penninge-försändningar emellan de förvaltande verken i hufvudsladen samt myndigheter i sådane städer, der Privateller Filial-bank är belägen; och N:o 36, i anledning al väckta motioner, dels om indragning af Auditeurstjensterne samt upphäfvande af Krigsrätter och af Kongl. Krigs-Hol-rätten, dels äfven om indragning af Regements-pastorsoch Bataljons-predikants-befattningarne. S. D.
Alt deremot antaga lill enhet | r:dr anser jag så stridande emot de vanor, som sedan längre lid ägt rum och föranleda sä stora svårigheter, sä mycket besvär vid reduetionen af alla räkenskaper, samt så mycken förvillelse i deras begrepp, som hafva svårt att vänja sig vid något som är nytt, alt jag helt och hållet afstyrkcr denna enhets antagande, dä inga stora och maktpåliggande skäl ligga till grund för en sådan förändring. De skäl, som till stöd fiir den äsigten hafva blifvit anförde, äro nemi. endast ideella och reducera sig i det praktiska till intet vid della tillfälle. Jag kan alltså icke instämma med Ilr Gripenstedt i dess förslag, utan tillstyrker bifall lill Utsk:s i detta hänseende. Gr. Horn: Den siste värde talaren har frågat, hvarföre man skulle frångå en nu allmänt antagen räkne-enhet nemi. riksgälds-riksdalern. Jag skulle kunna svara derpå, alt en sådan räkne-enhet icke finnes, och alt den iir rent af olaglig, enär publika räkningar skola uppgöras i r:dr b:co. Det är visserligen en praxis, att man räknar uti r:dr r:gs; men jag skulle likväl icke tro, alt denna praxis är sä mäktigt inverkande pä begreppet, att icke allmänheten lika väl skulle kunna uppfatta en annan enhet, synnerligen då denna icke är annat än en ren fördelning lill hälften af den utaf Frih. Palmstjerna nu förordade enheten. Det är egentligen tvenne skäl, sorn jag tror numera skulle kunna göra sig gällande hos R. o. Ad., för all frångå hvad Utsktillstyrkt i denna del, nemi. att R. o. Ad. redan antagit benämningen af en riksdaler, och jag tror det vara alldeles oriktigt att äfven bibehålla benämningen af en annan riksdaler, dä nemi. äfven den sednare riksdalern, eller myntenheten, otvifvelaktig! mäste bibehålla samma benämning i silfver, så alt den nu föreslagna riksgäldsriksdalern i sedlar verkligen också blir en riksdaler i silfver.
Författaren får erkänna att afven lian Iiör till dem, som skattat åt denna böjelse. Man slukade gerna allt man kom öfver, skandinavisk och utiandsk literatur; men var der någon gren deraf, som särdeles behagade, så var det för visso den engelska roinanliteraturen. Den egde ocksa på det ar val snart 25 år scdan - utmärkta malsman. denna tid Kring Dickens ocli Thackcray, såsom ledare, grupperade sig en mängd man och qvinnor med snille eller åtminstone med talang. Det kan val handa att deras arbeten till en stor del redan hemfallit at glömskan; det kan val handa att ett och annat bland dessa verk af professionela estetici räknades till de förkastliga tendenseller ~tévattensromanernap det var ej omöjligt att kunna locka läsaren att grata. isom man gråter i ungdomens vår,. mcn i alla fall angrar Stminstone undertecknad icke sin sysselsättning med dessa arbeten. De skankte en uppfriskande hvila. de gafvo niånga giiigcr genom sina liffulla nutidsskildringar en inblick i lifvct och dess förh5llanden, de kundraverka bildande för hjerta och karakter. De utgjorde afven ett föreningsband mellan ungdom af de báda könen, de lanades hit och dit; och det tycktes som om de små gula Tauchiiitzvolymema cgde förmágan att hclt och hallet insöfva alla den aldrc generationens niisstankar och förbud niot romanlasning. 1 % detta satt öfvade man sig i och I5rde älska det engelska språket. Vill man åter nu St uppviixandc ungdom rekommcndera modern engelsk romanliteratur, r.5kar man sannerligen i förlagenhet. Va1 kan man till cn viss grad hänvisa dcn till de klassiska verken, men dessa förslå cj att matta ungdoiiiens begär efter det moderna.
Så vida den åsigt till rigtigheten erkännes, att man bör söka främja rörelse-capitalets ökning, blott i den nion näringarnes utveckling sådant fordrar, vågar Utskottet alltså tro den anmärkning jemväl böra förfalla, att Utskottet, under bemödandet alt trygga Bankens förmåga att sin vexlings-function uppfylla, förbisett näringarnes behof af rörelse-capital samt B anco-Ut skottets Utlåtande iF.o 16. gifvit grundad anledning befara inträffandet af ett så kalladt strypsyste'm; och vill Utskottet här nedan, vid upptagandet af de emot hvarje serskild punkt af Utskottets förslag gjorde anmärkningar, söka närmare utveckla, att lika litet bestämmandet af en viss proportion emellan reela fonden och sedelstocken, i stället för utsättandet af allenast ett minimum, under hvilket metalliska Cassan ej finge sjunka, som de utvägar, Utskoftet föreslagit till proportionens bibehållande, kunna eller böra ingifva farhåga för ett dylikt system. 4:o Det af en Ledamot inom Vällofl. Borgare-Ståndet, Herr Tottie aflemnade yttrande, deruti han väl erkänt såsom en i allmänhet vigtig och sann princip, att en Bank måste ega rätt, till och med i vissa fall pligt, att minska sin sedel-utgifning samt indraga sin utlåning, men rent af bestrid t tillämpningen af denna grundsatts på Rikets Ständers Bank, under förklarande, ej mindre, att Rikets Ständers Bank befunne sig i en så serskild och exceplionel ställning, att en indragning af rörelse-capitalet och en inställelse af utlåningen icke skulle kunna ega rum ulan de olyckligaste följder för enskilde och de största vådor för samhället, än äfven att den möjlighet af Sedel-indragning och Lånerörelsens afbrott, hvilken Utskottet visat i perspeclivet, men hvarifrån det vältaligt sökt aflägsna farliågörne, vid närmare öfvervägande ådagalade sig vara helt annat, än en blott tänkbar möjlighet, utan fastmera sannolikheten af gtt stryp-systém, som hotade att öfvergå till snar verklighet.
Prop. JYi 1, om Statsverket 1856. GO Vidkommande ater frågans sednare del, eller utförandet af sjelfva vatten-aftappningsarbetet, har Akademien i underdånighet yttrat: att en sådan på förhand uppgjord afdikningsplan, som den föreslagne, säkert skulle inverka högst välgörande derpå och uppmuntra den allmänna företagsamheten; — att den enskilde skulle finna nya fält till odlingar och jordförbättringar för sig öppnade genom den ådagalagda möjligheten att aflägsna vattnet från trakter, hvilkas odling hittills ansetts för overkställbar; och att, då en del af de vattenafiednings-arbeten, som på grund af ofvannämnde undersökningar komme att företagas, efter all anledning blefve så vidsträckta, att de icke ensamt kunde bekostas af jordbrukarne sjelfve, Akademien ansåge staten äfven härtill böra lemna nödiga bidrag, dock under vilkor att full säkerhet ställes derför, att hvad derutöfver erfordras till företagets fullbordande blefve inom orten sammanskjutet, på sätt redan vore föreskrifvet, och för hvilket ändamål medel af Rikets Ständer vid flera riksdagar blifvit anvisade, men hvilka, om de bestämdes till enahanda belopp som hittills, genom den vidsträcktare omfattning saken nu torde vinna, sannolikt blefve otillräckliga; hvadan Akademien hemställde, att betydligare anslag för så väl sjelfva vatten-aftappnings-arbetena, som de vid utförandet af sådana allmänna arbeten nödige expenser måtte hos Rikets Ständer till beviljande föreslås. Slutligen har Akademien i underdånighet fästat uppmärksamheten, bland annat, derpå att ^nyttan af den sålunda föreslagna åtgärden icke endast blefve den genast i ögonen fallande, att göra ofruktbara och vattendränkta fält tillgängliga för odling, samt undanrödja hinder, utan hvilkas aflägsnande inga framsteg till ett förbättradt jordbruk vore möjliga; den skulle, i Akademiens tanke, äfven i hög grad verka till förbättring af landets klimat, i det att anledningen till de nattfroster, som så ofta förstöra eller skada landtmannens grödor, skulle undanrödjas, och sålunda utöfva ett i högsta måtto gynsamt inflytande på hela befolkningens helsotillstånd.
Frö: kanarieandra slag Fyrvcrkeriarbctcn; tullbehandlas lika med Krut. Färger och Färgningsämnen: blyhvitt, zinkhvitt och kremzerhvitt, äfven ined olja eller annorledes beredda andra slag, ej specificerade, oberedda eller beredda Färglådor med färger och annat tillbehör, äfvensom färger i musslor, glas o. s. v Färgmossa, alla slag I Färgträ, oraspadt eller raspadt, samt andra till färgning användbara oberedda växter och växtdelar, i taxan ej specificerade i Galangarot: hänföres under Apoteksvaror, j Gallipot; hänföres under Harts. Gallizcnsten, hvit och blå; hänföres under Vitriol. Gallmeja Galläpplen Q,vantitet för Tullberäkningen. 1S67. Införsels tull. Införsels tull. Riksmynt. i R.-dr. öre. I Fritt Fritt Fria Fria Fria R:dr. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. Fria 16 Fria Fria J Fria Fri Fria Fri Fria 44 Qvantitet för 1867. 1868. Tullberäk InförselsInförselsningen. tull. Riksmynt. tull. Riksmynt. R.dr. öre. R:dr. öre. Galoncr; se Gulddragareoch Snörmakare-arbeten. Gardiner, rull-, af bomulls-, linneeller hampväfnad, målade eller tryckta 1 skålp. — 30 Gar Iskidor Fria Garn: bomulls-, enkelt eller dubbleradt, i härfvor eller å bobiner: ofärgadt af N:o 26 och deröfver samt allt slags blekt 1 skålp. — 8 ofärgadt och oblekt under N:o 26 1 skålp. — 6 färgadt eller tryckt, alla slag 1 skålp. — 12 Anm.
Byggnadssätt. o o sig, att i Medelpad belöper 596, i Södra Ångermanland 871 och i Norra Ångermanland 628 rnenniskor på hvarje qvadratmil eller, om hela landsbygdens befolkning, 107,447 personer, fördelas på länets hela areal, 217 qvadratmil, skulle hvarje qvadratmil hafva en befolkning af 495 personer. Delar man åter hela folkmängden, 107,447 personer, på länets hela hemmantal, skulle 66 personer belöpa på hvarje helt mantal i länet, men o om delningen skedde fögderivis, skulle af Medelpads 35.783 innevånare 79, af Södra Ångermanlands 39,018 innevånare 60, samt af Norra Ångermanlands 32,646 innevånare 62 belöpa på hvarje helt mantal. Allt detta företer dock naturligtvis stora olikheter i de olika socknarne, emedan folkmängden är störst i de socknar, som äro belägna vid de större vattendragen och minst i de nordligaste samt mest skogbevuxna. Såsom hufvudorsak till folkmängdens förökande under qvinqvenniet måste antagas, dels den omständighet, att länet under denna period hugnats med god årsväxt och icke härjats af någon farsot, dels att skogsafverkningen lemnat många personer tillfälle till ymnig arbetsförtjenst, dels att dessa sammanlagda omständigheter verkat ingående af talrikare hjonelag bland arbetande klassen. Inga administrativa förfoganden hafva påkallats för de få utländingar som inflyttat och hvilka snart lärt sig landets språk. Om de schismatiska rörelser, som visat sig inom länet, gäller i hufvudsaklig del hvad jag derom i min sista underdåniga femårsberättelse yttrat. Baptister äro hufvudsakligen de, som förvilla de enfaldiga, ehuru äfven en och annan nior monapo stel försökt sina krafter, men mormonlärorna äro alltför grofva för att kunna inverka på en upplyst allmoge, såsom Norrlands i allmänhet är, och hafva endast lyckats vinna gehör hos en och annan förståndsfattig menniska.
Regeringen icke underlåter att af en sådan tidpunkt sig begagna, anser jag denna åsigt böra tillämpas äfven i afseende på Danmark och bör gälla jemväl i fråga om ölverenskommelser, som afse kompetens till utöfning af vissa yrken, såsom läkarens m. fl.; hvadan jag emot Utskits tillstyrkanden, i hvad de röra Danmark, nödgas mig reservera.» Hvad Utsk:t yttrat i sin af oss återgifna och åberopade motivering af ifrågavarande punkt, är andraget till vederläggning af den ena motionärens, Hr von Köchs, yrkande, att man, borde bereda alla främmande nationer full näringsfrihet i Sverige; men, enligt Hr von Ehrenheims och min m. fl. ledamöters åsigt, gäller denna motivering äfven med afseende å Danmark. Med Norge åter, hvarom var fråga i den nyss föredragna punkten, är förhållandet helt annorlunda, ty detta land har öfver 50 år haft med oss gemensam Konung, förenadt, såsom det är, med Sverige genom ett broderligt band, hvilket vi alla önska måtte allt lastare tillknytas, samt har med Sverige många gemensamma intressen. Danmark deremot är endast en vår grannstat, hvilken vi gerna följa med våra varma välönskningar, men är en för sig sjelfständig stat, på hvars politik Sverige icke lagligen kan påräkna att utöfva något inflytande. Jag inskränker mig alltså till att, på grund af livad antydt blifvit i de af mig nu endast i största korthet andragna förhållanden, anhålla om afslag på här föredragna punkt. Hr von Geijer, Bror Bengt Gustaf: Emellan de närbeslägtade Svenska och Danska folken existerar redan en särdefes liflig trafik, som dag från dag tilltager i liflighet — ett förhållande, välbekant för enhvar, bosatt såsom jag i rikets sydligaste provins. Att denna trafik länder båda folken till nytta och gagn, torde icke kunna bestridas. Hvarje öfverenskommelse emellan Sverige och Danmark, som underlättar förbindelsen emellan dessa riken, vare sig i kommersiell eller industriell hänseende, helsar jag välkommen. Den 31 Januari e. m. 231 Jag får på det varmaste förorda bifall till den förevarande andra punkten i Utsk:ts Betänk.
N:o 53, i anledning af ett Riks-Stånds återremiss å Utskottets Betänkande, N:o 28. ’ N:o 54, till svar å 2:ne Riks-Stånds återremisser af serskilda punkter i Utskottets, under N:o 29 afgifna, Berättelse om Banco-fullmägtiges åtgärder och förvaltning på det hela efter nästförflutne Riksdag. Prot. Vtdr. d. 1 dug. lS4°- S. D. Lades till handlingarne Stats-Utskottets den 29 sistlidne Juli på bordet lagde Utlåtanden: N:o 222, i anledning af erhållen ålerremiss å Betänkandet N:o 71. N:o 223, i anledning af erhållen återremiss å dess Betänkande N:o 87. N:o 224, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 91. S. D. Återremitterades Stats-Utskottets den 29 sistlidne Juli på hordet lagde Utlåtande N:o 228, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående krono-hemmanet Karlebys anslående till boställe för Kronofogden i Wadsbo fögderi. S. D. Biföll Ridderskapet och Adeln Lag-Utskottets den 29 sistlidne Juli på bordet lagde Betänkande N:o 73, i anledning af väckt motion om ändring i 23 Capitlet 4 §. Ärfda-Balken. S. D. Lät Ridderskapet och Adeln bero vid Lag-Utskottets, den 29 sistlidne Juli på bordet lagde, memorial: N:o 74, i anledning af återremiss utaf Utskottets under N:o 31 afgifna Utlåtande öfver väckt fråga derom, att böter och vitén, grundade på det myntvärde, att 3 daler silfvermynt svara emot nu gällande En R:dr specie i silfver, böra vid detta värde och beräkningssätt bibehållas.