Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett drag, som förtjenar mycken nppmiirksamhet, ar hans förskriickelse för omaka förbindelser och hans böjelse att lita dem upplösas, iif \ .en om detta skulle ske genom ett torrt maktsprik. I E n moders bild 51 t. ex. meningen att skildra den helsosamma h a, som en rcrldserfaren förmyndare ger sin oerfarne och karleksdmckne myndling, som kommit in i ett karleksförhdllande, der en alltför stor Sldersskilnad iir för handen. I ett samtal, som ar ett diplomatiskt mitsterstycke, der tonen redar f r h finaste salongston till ransakningsdomarens nirgdngnn striifhet, i ett samtal, som sdledes iir alldeles för m5sterligt för att n8gonsin kunna bafva hdllits, dtcrger författaren scenen mellan den kalk, den iskalle mentorn, som för sin. unge viins talan, och den för3lskade ipinnan, som i fört \ .ifladt trots haller fast vid sin eröfring och försrarar kiirlekens eganderiitt. Situationen ar dramatisk, men ytterst osannolik, och det förtviflade hjelpmedlet, som sedan anviindes, 5I ännu osannolikare. Det förefaller oss, som hade denna kallblodiga beriikning icke sin plats i ett förhiillande, der hjertat har första ordet och torde ega skfl iifken d a förnuftet iir s~; uslöst, och det förefaller oss, som om en sidan dialog niellan försthd och kiinsla icke riitt passade för He) aes firn pensel. Amnet iir 8tempptoget i Lilla nlamma, der det 5I behandladt med s t ö m finhet. Diktaren hm stora kraf pil yttre likformighet mellan tvenne \ .arelser, hos hvilka böjelsen skall vara ndgot mer 3n ett flyktigt tycke. Huru 19ngt dessa kraf knnna striicka sig, finner man af bertittelsen Vin Tibcrstru1u31n.
Samtliga de af Utsk. föreslagna ändringar och indragningar gå ut på att minska armdens verkliga styrka, att minska de ramar, i hvilka bevär:n måste inträda för att blifva nyttig. Adderas indragningarna, uppkommer för infanteriet en minskning af icke mindre än 120 officerare, 5o underofficerare och 3ooo soldater. På de mognast öfvertänkta grunder voterar jag emot allt detta. Jag upprepar att omsider Statens tjenst blifver så beskaffad att ingen vill eller kan deri inträda. När en yngling ingått i militär-ståndet, inom hvilket endast några fä grader kunna sägas vara lönta, måste honom åtminstone vara förbehållet att få tjena så länge han orkar; att icke vid hvarje riksdag nödgas befara att befinna sig ställd på indragningsstat och se sin bana afbruten, eller genom incorporationer skiljd ifrån de kamrater, med hvilka lian velat tjena. Äfven soldaten har lagliga rättigheter, läst han är bara soldat. Hans capitulation är ett synallogmatiskt contract, och han kan icke förbindas att tjena vid annat reg:te, nej icke ens vid annat compagni, än det, till hvilket han sig capitulerat. För öfrigt använder jag på alla dessa militäriska förslag min tillförene yttrade åsigt, att enär i hvarje 324 Dun ii Augusti e. m. af de 4 administrations-grenarna, försvarsverk, läroverk, handel och slöjder, samt jordbruk, de speciella insigterna förhålla sig inom Utsk:n och de 4 sammanslagna Stånden som I till 4, må Ständer icke befatta sig med att administrera. Frih. Cederström, Bror, uppläste följande: Afven i afseende å denna punkt hafva de anmärkntr, sorn vid discussioneo af betänk. N:o 44 framställdes, icke kunnat verka någon ändring uti Utskts beslut. — Men då uti detta beslut ingå sidana åtgärder, och (emnås sådana föreskrifter, sorn skulle, enligt hvad jag förut i allmänhet anmärkt, ndnska dessa regltens tjenstbarhet genom minskning i befäl och hästar; så kan jag ej annat än afstyrka Utsk:s förslag, på hvilket jag således begär propos. om afslag.
Ständer för Commissarierne derstädes faststäl da serskilda Instruction, som af Stats-Utskottets vid 1815 års Urtima Riksdag till Styrelsen af Riksgälds - VerIcet aflåtne flera Expeditioner, angående Rikets Höglofl, Ständers vid samma Riksdag uti serskildta mål fattade Beslut och meddeldte Förordnanden, hvilka skulle tjena till vederbörlig efterrättelse, inhämtat en allmänlig kännedom af de ämnen, hvilka kunde blifva föremål för' Utskottets undersökningar, har Utskottet derefter genomläst de hos 1817 ars Revisorer af StatsBankooch Riksgälds-Verken förde Protocoll, tillika med desse Revisorers om deras förrättning uti Riksgälds - Contoiret till Rikets Höglofl. Ständer afgifne och från samtlige Re* spective Riks - Stånden till Utskottet remitterade Berättelse; äfvensom Utskottet vidare till granskning förehaft Herrar Fullmägtiges, Cornmissariernes och Ombudsmannens vid RiksgäldsContoiret till innevarande Riksdag författade Berättelser, hvilka lemna en öfversigt af hvad vid Styrelsen och Förvaltningen af RiksgäldsContoiret förefallit imellan 18 l5 års och inne* varande Urtima Riksdag. Stäts-XJtskotlets Betänkanderi, Ehuru Utskottet fullkomligen tryggat sig vid den af de senast församlade Revisorer förrättade noggranna granskning af de hos Herrar. Fullmägtige och Commissarierne förde Protocoll, har Utskottet likväl, enär antingen uti of* vannämnde Berättelser eller ock uti Herrar Revisoremes Protocoll något ämne af mera vigt och större omfattning förekommit, om dess beskaffenhet utur Protocoll och Handlingar sökt inhämta närmare och fullständig upplysning.
E t t godt, nytt instrument skulle inge eleven allt för mycken lust att öfva sig och göra det möjligt för honom att för tidigt få ett tillfredsställande, välklingande anslag. K o r t och godt, för en nybörjare är ett taffelformigt piano, som bara har sina fyra ben, de flesta tangenterna och åtminstone flertalet af strängarne i behåll, bra nog. Vid valet af lärare tas naturligtvis sparsamhetshänsyn främst med i räkningen. Man lyckas ganska säkert finna en lärare, som är ädel nog att ge lektioner för 50 öre. Men för att den honom anförtrodda talangen (talang ha som bekant alla barn, som ha sina föräldrar i lifvet) ej strax på några månader må nå p a r n a s - sens spets, så låter man eleven » tills vidare » blott ta en timme i veckan. ' F ö r att slutligen akta eleven för ö v e r a n - strängning och under den kalla årstiden afhålla honom frän allt för många öfningar, sätter man pianot i » förmaket », som icke eldas under den strängaste delen af vintern, och härigenom är vistandet vid pianot omöjliggjordt. J a, så resonnerar man på fullt allvar mångenstädes och handlar dess sämre därefter. H v a d häraf följer, är lätt att se; hvarken instrument eller lärare duger, och efter några genomklinkade terminer har barnet förlorat all lust att spela och lägger ändtligen det lilla, som det lärt i sitt anletes svett, resigneradt på hyllan. Nå, tänka de kära föräldrarne, har gossen inte lärt något, så kanske flickan har anlag därför. Mycket riktigt, där brodern slutade, tar systern vid, man vill inte förgäfves ha skaffat en «pianoskola ». Trots utomordentliga ansträngningar från den nya lärarinnans sida blir det bara valsmusik af för den unga d a m e n: hon kommer ej därhän att skapligt k u n n a föredraga en sonat af Haydn. Då heter det ofta: den eller den spelar u t m ä r k t, vi skola låta utbilda vårt barn hos en virtuos. Men det är förfeladt. Det är en känd sak, att ofta just de konstnärer, som äro mest tekniskt fullkomliga, äro dåliga lärare, emedan de sakna tålamod. Liksom en medborgares första plikt är lugn, 6å är en pianolärares tålamod.
Nästa riksdag far nämligen ta ihop med att ordna dessa teatrars förhållanden för ett eller flere år, och då blir det fråga om hur långt riksdagen vill sträcka sig med understöd. Det vill ej synas som om förhoppningarna dervidlag skulle vara synnerligen stora. Den mullrande åska, som ännu ljuder kvar från 1884 års riksdag, lofvar ej synnerligen godt härvidlag. Visserligen har andra kammarens » stormklocka » tystnat, men der finnas för visso andra klockor, som gärna skulle ringa ett så remarkabelt lik till grafven. Men har med stormklockan i andra kammaren en af nationalteatrarnes vedersakare för alltid tystnat, ha de ock i första kammaren förlorat en af sina mäktigaste och dugligaste gynnare. Ty det var A. O. Wallenberg som förra gången betryggade nationalteatrarnes ställning, då han genom-dref den derför nödiga frivilliga insamlingen. Han är ej mer. Och hvar finnes den som kan och vill verka hans verk? Få ha hans energi och hans relationer, och säkerligen kommer det nu att fordras än mer af dessa egenskaper för ett förnyande af denna insamling, ty saken har nu ej längre nyhetens behag, och stockholmames kassor ha nog blifvit strängt anlitade af krisen och den offentliga 8. k. välgörenheten. Stockholms stadsfullmäktige ha väl knappt någon orsak att ändra det svar de i denna fråga en gång afgifvit, och ej häller torde de vara sinnade att göra detDet blir dock nästan uteslutande på publikens, sär-skildt Stockholmspublikens välvilja, som nationalteatrarne från och med spelåret 1887 — 88 skola existera. Ty vil-koret om Stockholms stads bidrag lär väl då, som nu, komma att kvarstå såsom vilkor .for riksdagens bidrag, om nämligen riksdagen visar sig benägen att lemna något anslag till teatrarne. Derom kan man endast hysa misstankar, men ej ha någon som helst vetskap. Så mycket kan dock sägas, att om teatrarnes ekonomiska ställning visar någon brist, allt hopp om bidrag från riksdagen måste vara for-loradt, och derined hvarje möjlighet att fortsätta dessa teatrar annat än såsom enskilda foretag. Nationalteatrarnes ekonomiska ställning för närvarande känner jag ej till.
Majit, i sammanhang med pröfningen af öfrige föreskrifter, som alse verkställigheten, och om hvilken pröfning Rikets Ständer nu gjort underdånig framställning, täcktes taga under nådigt öfvervägande, huruvida några förändringar eller tillägg i afseende pä ofvannämnda 6 formulär kunna finnas erforderliga, för att bringa desamma till full öfverensstämmelse med Bevillningssladgans föreskrifter, samt att dessa formulär, sådana de varda af E. K. Maj:t fastställda, måtte, jemte de öfriga formulären, den nja Bevillningsstadgan i vanlig ordning bifogas. 1 sammanhang härmed anhålla Rikets Ständer i underdånighet att den Förordning angående mantalsoch skaltskrifningarnes förrättande, som varder af E. K. Majit i nåder beslutad, mätte utlärdas så tidigt, all densamma från och med nästkommande år må kunna tillämpas. Slutligen och då de särskilda stadganden, hvilka för närvarande äro gällande i fråga om manlalspenningarnes utgörande samt om befrielse derifrån för vissa fall, finnas spridda uti en mängd, äldre och yngre, författningar samt Kongl. Skrifvelse!-, hafva Rikets Ständer, enär dertill kommer, att hvad i nämnda hänseende för närvarande finnes uli Bevillningsstadgan intaget, ur den nja Stadgan blifvit helt och hållet uteslutet, skolat hos E. K. Majit i underdånighet anhålla, att E. K. Majit täcktes uti en enda Förordning låla sammanföra de i ofvannämnda hänseende gällande föreskrifter, äfvensom i nåder tillse, i hvad mån en förenkling af dessa föreskrifter må finnas af behofvet påkallad, samt, derest E. K. Majit skulle finna en sådan förenkling erforderlig, derom till Rikets näslsammanlrädande Ständer aflåta nådig framställning. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 28 Oktober 1860. N:o 188. Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Wäströms ansökning att komma i åtnjutande af kamererare-lön efter nya aflöningsstaten, samt att derå undfå fullmakt. II. B. 398, 459. A. 601. ( 1» ) Banko-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: N:o 17. i anledning af väckt motion om ökade löneförmåner för Bankens tjenstemän inom 3:dje tjenstegraden. II, B. 398, 459. A. 601. IV. U. 605. V. 38. A. 72. — N:o 18. i anledning af Rammardrängarnes i Banken ansökningar om löneförhöjning. II. B. 398, 459, 601. A. 605. — N:o 19. med uppgift om och huruvida någon del af den sedan 1845 års början upplupna Bankovinst erfordras för Bankens consoliderande. II. B. 363, 364, 401. A. 422. III. N:o 20. i anledning af återremiss utaf Utskottets Memorial N:o 3. II. B. 491. A. 614. N:o 21. i anledning af väckt motion, att vederhäftigbels-bevis, utfärdade af den i hvarje församling valde sockennämnd, måtte för lånsökande i discontverken såsom giltiga antagas. II. B. 491. A. 614. — N:o 22. i fråga om afskrifning af åtskilliga från Låne-contoret i Götheborg utgifna discontlån, äfvensom af derstädes balanserade öfverräntor. II. B. 491. A. 614. — N:o 23. öfver väckt fråga om bestämmande af prsescriplionstid för inlösen af åtskilliga låne-bauko-obligalioner. II. B. 705. A. 731. — N:o 24. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående särskilda jemkningar uti det af Kongl Maj:t och ^Rikets Ständer antagna myntsystem.
(De fattiges väl) hade den 13 dennes härstäde3 månadssammankomst, hvarvid behandlades ett väckt förslag om bildandet af en nödhjälpsfond inom föreningen, frän hvilken årligen ett mindre belopp skulle utdelas till något i verklig nöd varande äldre fruntimmer. Grundplåt för en dylik fond finnes förut. Frågan bifölls enhälligt. Tdl förmån för denna fond beslöts att framdeles anordna en försäljning. Den kända svenska skådespelerskan, operettdivan fröken Anna Petterson, har i dagarue i Köpenhamn ingått äktenskap med fil. kandidat Norrie. Vigseln försiggick den 12 dennes i all tysthet i Fredriksbergs kyrka med särskild kunglig tilllåtelse. Endast några få af kontrahenternas närmaste vänner voro närvarande. Kand. Norrie är omkring 25 år och son af förmögna föräldrar. Han gjorde sin frus bekantskap under hennes gästspel i fjol på Folketeatret. De nygifta afreste dagen efter vigseln till Finland. Doktor Erik Nordenson, vår utmärkte specialist i ögonsjukdomar, kommer icke, såsom i åtskilliga tidningar oriktigt uppgifvits, att lemna sitt fädernesland, utan egnar sig allt fortfarande åt den vidsträckta praktik han här i hufvudstaden redan hunnit förvärfva. V i hafva velat meddela detta med anledning af åtskilliga förfrågningar, som ingått till oss härom, samt hänvisa för öfrigt till d:r Nordensons annons å annat ställe i detta nummer. En större vinterfest anordnas å Stora börssalen härstädes den 9 och 10 december. Behållningen af densamma kommer att lika fördelas mellan åkerbrukskolonien för fattiga barn och de under bildning varande folkköken i hufvudstaden. Teater och. musik. Kungl. operan bar blifvit i tillfälle att för trenne gånger kunna återupptaga den vackra operan » Lakmé », därigenom att fru Arnoldson-Fischhof åtagit sig att utföra titelrollen, hvilken i utlandet lär räknas som en af hennes bästa uppgifter. V i bekänna, att vi denna gång — det var i måndags — gingo till operan med mycken nyfikenhet, särskildt vid minnet af det förvånansvärdt lyckliga sätt, hvarpå fröken Petrini här kreerat Lakmés parti.
Förklarar Vi, att fjärde årsdagen, räknad från den, då första lånesumman utgått, skall anses som förfallodag för första kapitalavbetalningen på odlingslånen. Så vidare till och med den åttonde, som blir den sista. Löftesmännens ansvar för varje kapitalavbetalning kommer att fortfara 12 månader från den dag, då en sådan avbetalning bort erläggas. När det gäller de stora lånen räknas första förfallodagen efter 6 år. Stockholm den 15 december 1820 CARL JOHAN Cirkulär angående förteckningars insändande till Justitie Kanslers Ämbetet på mål som vid häradsrätter och Stadsrätter förekomma. Stockholm den 15 december 1820 Kongl Maj: t ger till känna, att Justitiekanslern hemställt att det vore angeläget att känna till hur många mål under loppet av ett år, som förekommer i de olika domstolarna, hur många som blir förlikta och avgjorda. Därför skall förteckning enligt bifogade formulär insändas innan februari månads slut till Hovrätterna. Stockholm den 15 december 1820 H A v STROKIRCH Plakat om fyra allmänna solenna tacksägelse,- faste,- bot och böndagar som över hela Sveriges rike och alla Sveriges krona tillhörande och underliggande furstendömen, landoch herrskaper, högtidligen hållas och begås skall i nästkommande år 1821. Stockholm den 16 december 1821 De skall högtidligen firas i landet den 11 mars, 29 april, 1 juli och 21 oktober. Då sätts alla världsliga sysslor åt sidan och väl förberedda inträder församlingen i Guds Hus för att med texter, böner, psalmer och lovsånger begå gudstjänsten. Vi har givit befallning till Vår Överståthållare i Stockholm, borgmästare och råd i städerna, fogdar, befallningsmän och länsmän på landet att hålla noga uppsikt över att ingen utan giltigt förfall utebliver. Prästerskapet skall i god tid underrätta församlingarna om tiden, så att ingen kan förebära okunnighet därom. Försäljning av alla slags drycker är förbjuden. Böterna är 3 riksdaler 16 skilling som tillfaller närmaste hospital, de husarma i församlingen och sockens kyrka. Den som inte kan betala böterna, häktas och förvaras i 4 dygn på vatten och bröd. Stockholm den 16 december 1820 CARL JOHAN
Nådig remiss af den 24 Mais sistlidet år, blifvit till Stats-Utskottet öfverlemnad, hafva Rikets Ständer erhållit del samt densamma i öfvervägande tagit och med afseende å före • komne bevekande omständigheter, bifallit, att Lands-Kainereraren, KammarRätts-Rådet Lindberg, sedan Rikets Ständer vid sista Riksdag eftergifvit hälften af den honom älagde ersättningsskyldighet i och för numera aflidne Kronofogden Hoflings balance, jemväl må varda befriad ifrån ersättandet af den återstående hälften, hvilken, enligt uppgift, utgör 3,920 R:dr 44 sk. 8 rst. Råneo, samt återbekomma det belopp, hvartill de hos Lindberg, för godtgörande af sistnämnde hälft af uppbördsbristen, utmätte tillgångar i lös och fast egendom vid utmätnings-auetion blifvit försålde. Hvilket Rikets Ständer få, med anledning af E. K. M:s Högstberörde Nådiga remiss, i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda dre. Stockholm den 6 April 1841. Expeditions-Vtskottets Förslag till und. Uppläst och godkändt hos Kidd. och Adeln den 5 April j84»• Presle-Ståndet den 5 Borgare-Ståndet den 6 Bonde-Ståndet den 6 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse> angående pension för aflidne Banco-Fullmägtigen Anders Danielssons efterlemnanade enka och oförsörjda barn. (Statsoch Banco-Utsk. Uti. PV:ris 68 et 131 samt Först. StatsUtsk. Mern. N:o 476.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har fråga blifvit väckt om ett anslag af 600 K:clr Banco årligen till pension för aflidne f. d.
Räntevinst, Bankens.- Se Banko-vinsten. >— om ändring af 4 kap. 2 §. deri, angående tings hållande för handläggning af civila mål. VI. B. 22, 28, 108. A. 112. E. 566. — angående ändring af 15 kap. 2 §. deri, angående förbud för kronans upbördsmän att vara rältegångsfullmäktige. VII. B. 64. A. 161. —- om ändring af 17 kap. 16 §. i, om nytt formulär för vittnesed. VI. B. 22, 27, 98. A. 108. XI. U. 286, 314. A. 371. -— angående ändring af 25 kap. 1 §. och 26 kap. l §. deri, angående ställande af borgen för kostnad och skada för rättighet att fullfölja civila mål. III. B. 217, 389. A. 462. VI. U. 163. A. 397. — angående förändring af 25 kap. 5 §. deri, jemförd med Kongl. Förordningen den 20 December 1851, angående underställning af Under-Rätts beslut i vissa fall. XV. B. 266. A. 270. E. 283. Rök, angående dess beräkning. Se Matlag. Rösträkne-machin, om ersättning och belöning för en af Professor B. 0. Nycander upfunnen. Rösträtts beräknande vid Sockenstämmor, om förklaring af 5 §. i Kongl. Förordningen den 13 Juli 1853, i fråga härom. Se Allmänna Besvärsoell Ekonomi-Utskottets Betänkande N;o 22. ( »es ) s. Sablar, Kavalleri-, om anslag lill anskaffning af. Se Stats-Utskotleis Utlåtande Nio 151. Sacratuenien, angående förklaring af t kap. 2 §. Missgeroings-Balkeri, i afseende på gäckeri dermed eller stiftande af lag emot olofligt utdelande deraf. VIII. B. 132, 156, 398.
Å. i5g. U. 398. VI. 3. A. 23o. VII. B. 297. VIII. A. 82. XI. U. E. 63. — för Landtstatens tjenstemän och betjente, samt förste och andre landtmätare. Se Landtstatens tjenstemän. — för de under Statsdepartementen lydande expeditioner. X. B. 23o. Å. 269. XIII. U. 297, 3o6. XIV. U. 169. A. 3.8. XVIII. U. 45. A. .5g. É. i57, A. i77. — för Riksarehivets tjenstemän. Se Riksarchivet. — angående ny, för Rikets Ständers Justilie-ombudsmans och Tryckfrihets-comiteens expeditioner. XIV. B. 346. XVII. A. 6. XXIII. U. 426. XXIV. A. 439. — angående ny, för Riksgäldscontorets tjenstemannapersonal och vaktbetjening. XXI. B. 35g. XXIII. A. 127. XXV. U. 86. A. .28. XXVI. U. 44. A. 48. Lönevillkor för presteadjunkter, om förändring af, samt om inrättande af sacellanier i Lunds Stift. XXII. B. 548. XXIII. 187. XXIV. A. 391. — om förändring i Bankodisconlre.kets Bokhållares. Se Banko discont ver k et. — för Pappersmästaren vid Tumba, angående. Se Pension. Lösningsrätt till fjerdeparter i Fahlu grufva, angående. Se Fahlu grufva. Lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva, om upphäfvande elier ändring af Kongl. Förordningen den 9 Maj .835. XIII. B. 7i5. XIV. 293. Å. 36g. XVIII.
Blanc, hvars ursprung troligen får ledas tillbaka till någon fransk stads mest bristfälliga fattiggränder, blef först 1842 känd i vidare kretsar, då han i ett af värdshusen i Homburg upprättade den blygsamma början till spelbanken derstädes. Först, sedan han i grund studerat spellifvets hemligheter, uppträdde han som bankir. Spelförpaktaren i Homburg kände sin publik, dess passioner och önskningar, en kunskap, som i icke ringa grad bidrog att förvärfva honom den lycka, af hvilken han gynnades under sitt långa, sträfsamma lif. Om ock hans framgång var ovanlig, nästan exempellös, måste man å andra sidan medgifva, att få menniskor varit i besittning af de egenskaper, som behöfvas för att kämpa sig fram i verlden, än just Blanc. Han egde en fransk arbetares alla goda sidor, idoghet, klokhet och sparsamhet, parade med f. d. spelarens kallblodighet och dristighet i de rätta ögonblicken. Ett par anekdoter ur hans lif äro tillräckliga bevis härpå. Under Blancs förpaktaretid i Homburg hände det, att en spanior vid namn Garcia vann omkring 2 millioner af banken. Garcia, som icke var nöjd med att våga 12,000 franc om gången, öfvertalade Blanc att specielt för honom höja maximum-insatsen till 60,000. Blanc biföll. Dagen derpå, då Blanc, klädd i den traditionella långa reskappan med handen fast sluten kring promenadkäppens förgylda handtag, gjorde sin vanliga tur i spelsalarne, liknande – som den författare, Karl des Perrières, från hvilken jag lånat dessa detaljer, säger – en af dessa gubbar från 1600-talet, som användt hela sitt lif till att söka efter guld bland retorterna och deglarne i ett mörkt laboratorium, stannade han ett ögonblick vid det bord, der Garcia spelade. – Nå monsieur Blanc, ropade Garcia, som hela dagen varit gynnad af en vidunderlig tur. Ni ser, att ni eller jag skall rymma fältet. Och jag lofvar er, att icke skall det blifva jag. Va la banque!