Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skåne och Blekinge anhängiggjordt mål, med anmärkning emot Konungens Befallningshafvande i Christianstad län om en omyndig gosses Sven Perssons obehöriga qvarhållande i länshäktet från den 31 Januari till den 23 September 1848, den upplysning tillkommit, att Herr Landshöfdingen m. m. von Rosen under nämnde tid icke deltagit i länsstyrelsen samt beslutet om Sven Perssons qvarhållande i häktet blifvit ensidigt fattadt af nu mera aflidne Landssekreteraren Lagmannen Bråkenhjelm, samt Landskamereraren Beckman, som derunder gemensamt med Lagmannen Bråkenhjelm hestrid! länsstyrelsen, företett ett af nu varande Landssekreteraren Olsson utgifvet bevis derom, att Landskantsliets protokoller för år 1848 icke innefattade något af Landshöfdingeembete! fattadt beslut, i afseende på Sven Perssons qvarhållande i häktet; så har jag, på Advokatfiskalsembetets härom hos mig gjorda anmälan, meddelat det svar, att åtalet borde förfalla; hvarefter Kongl. Hofrätten, genom utslag den 5 Maj 1851, till pröfning företagit ärendet, samt af anförde skäl frikännt Herr Landshöfdingen och Landskamereraren; äfvensom Kongl. Hofrätten, då någon ansvarstalan icke blifvit rigtad mot Landssekreteraren Olsson eller varit under Lagmannen Bråkenhjelms lifstid emot honom anställd, undginge att beträffande dem meddela yttrande. Emot nu mera aflidne Lagmannen och Riddaren Sven Björkenstam, såsom Domhafvande i Thorstuna, Simtuna m. fl. härader, samt Häradshöfdingen och Riddaren Jonas Alin, såsom tillförordnad att derstädes domareembetet förrätta, hade åtal inför Kongl. Svea Hofrätt, efter *) Af Domkapitlets läraföljer till och med, att prestbetyg af ofördelaktigt innehåll aldrig borde kunna till någon utfärdas. Är det förbudet att till honom återlemna det, sedan han en gång haft det; så hade han, af samma skäl, aldrig bordt få det.
Maj:ts den 11 dennes aflåtne, och den 17 derpåföljde på bordet lagcle, Den 21 September f. m. 5 Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående tillägg uti a5 Cap. 5 §. RältegångsBalken; Statsoch BevillningsU(skotten : Kongl. Maj:ts, den ii dennes allåtne, och den 17 derpå följde, på bordet lagde, Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående vilkoren för Saltpettergärdeus upphörande. Herr Hjerta, Gustaf: Då, enligt föredragnings-ordningen, nu kommer i fråga att nfgöras den StatsReglering, som intill nästa Riksdag skall blifva gällande, bar jag trott mig böra fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på, i hvad belägenhet Ridderskapet och Adeln går att fatta detta beslut. Ridderskapet och Adeln bar för sin del beslutit myntbestämningen; men ännu är icke afgjordt sättet, huru den skall verkställas, och det kan icke nekas, att äfven sättet ansenligen verkar på det beslut vi nu gå att fatta; i alla fall, enär 2 Stånd stannat emot 2 i sjelfva saken, så att 2:ne återremitterat, och arne bifallit frågan, vet Ridderskapet och Adeln icke, hvad beslut i detta afseende af Rikets Ständer kan komma att fattas. Jag föreslog förra gången, att Ridderskapet och Adelil mätte besluta, att icke företaga StatsRegleringen, förrän Myntbestämningen blifvit afgjord. Detta förslag biel’ förkastadt, och jag skall ej nu söka att 6 Den 21 September f. m. upprifva Ridderkapets och Adelns heslut.
Bäst jag i stillhet satt, vid mitt qvarter mig glädde, Jag hörde dörren låsas opp Och såg Merkurius, som in i rummet trädde. ”Hör,” sade han, ”min vän, en sällsynt nåd dig sker: ”Du är i dag till Bacchus bjuden. ”Jag vet du dyrkar denne guden – ”Han också dig med nöje ser. ”Olympens hela gudaskara ”Hos honom 1 maj sig alltid samla plär. ”Men bland de dödlige du än den förste är ”Som denna heder fått förfara.” Förundrad öfver hvad jag höra fick och såg Och för att finna mig så mycken heder värdig, Jag svarade jag vore färdig Att med hans exellens på resan mig bege. Härvid en präktig åm sig genom taket sänkte – Vårt rese-don den skulle bli. Och när jag saken rätt betänkte, Så bad jag kyparn slå uti. Han genast åt oss hvar en sup rossolis skänkte, Merkurius söp mig till – och derpå foro vi” ”Vänta ett ögonblick, Maria!” afbröt författaren, leende vid de gamla minnena. ”Det der skall roa herrarne på apoteksklubben. Jag svär att Falken känner sig så animerad, att han den morgonen bjuder besken gratis. Det är ändå en liten snäll och välsignad stad den här. Min Dafne skall icke bli lemnad ensam på vida jorden med de små, då hennes trogne her ...” ”Min gode Magnus, låt mig fortsätta! Jag försäkrar att det roar mig mer än du tror. Om en half timma komma barnen ur skolan ... Vi äro just der du steg i åmen med Merkurius ...” ”Misstag, min valkyria – jag tog sista fälknäppen på källaren Freden ... hm, Freden ... jag tror jag suckade ... Bah ... du förstår nog den sucken ... Bellman ... Schylander ... Kexél ... de Broen ... Lidner ... Ja ja, lifvet är en konstig gunga! I dag svänga vi sida vid sida och gunga till högan sky – hej, gloriamus ... glädjen strömmar genom ådrorna frisk och sprittande som sången öfver läpparna ... och skummet i pokalen ...
Äfvenledes få Rikets Ständer, i anledning af hvad uti E. K. M:s Nådiga Proposition är yltradt, i underdånighet anhålla, att detta beslut icke må föranleda någon rubbning af hittills i Nåder meddelade föreskrifter, i afseende på bildandet af en grundfond för sockneoch district-magazin inom "Westeroch Norrbottens Län, hvilket blifvit stadgadt såsom vilkor för den förut beviljade eftergift af en del utaf Stals-Verkets undsätlnings-fordringar inom nämnde Län. Hvilket Rikets Ständer, till svar å E. K. M:s Högstberörde Nådiga Proposition, få i underdånighet anmäla; framhärdande &c. Stockholm den 20 Januari 1841. Sih. till R. St. Prat. 18410 Sami. 1 Afd„ 57 45o ExpeditionsUtskottets Förslag till tind. Skrifvelset N. o i or. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 18 Jan. .84,. Presle-Ståndet den 20 Borgare-Ståndet den 20 Bonde-Ståndet den 20 Rikets Ständers underdåniga Skrifveisej angående skjutsning?, anstalterne i Riket. (Allra. Besv. och Ekon. Utsk. Bet. N:o 26 samt Uti. N:o 107.) S. A. K. Uti aflåten Nådig Proposition till Rikets Sländer den 24 Februari nästlidet år, har E. K. M., synnerligast på grund af de åsigter, som vid sistlidne Riksdag uttalats, behagat förklara Sig vara sinnad att, på sätt Bonde-Ståndet då begärt, med 8 sk.
Dessa upplysningar, nödvändiga för bedömande af Fullmägtiges handlingssätt vid transaktionen med Stockholms Kreditförening, har af minoriteten inom Utskottet ansetts icke böra undanhållas Rikets Ständer, som, efter erhållen känne ■ dom deraf, sannolikt skola finna Utskottets majoritet hafva alltför lindrigt bedömt det sätt, hvarpå Bankens vexelaffärer blifvit bedrifna under tiden näst före den i slutet af år 1857 härstädes inträffade handelsoch penningekrisen» Uti Herr Åkermans reservation hafva instämt: Herr Grefve Lewenhaupt. C. M. C., » Friherre Stjernstedt, A. W. » Flach, J.
Hof, RätkSRådet kitells upförande pä Allmänna In» dragnings-Skaten äterfär en Hof Rätts-Rävs Lön; fä har, af samma anledning som för Swea Hof-Rätt, här framföre är anfördt, Skats-Utffottet trott den summa kunna nedsättas till 600 N:dr, hwilka alisa äro pä den projecterade Staken uptaqne och torde med Riksens Högloft. Ständers bifall fä lill nästa Riksdag fortfara Lagmännen under Götha Hof-Rätt. 1809 ärs Ordinarie Stat upkager i,6so ,8ro ars projecterade Stak uptaqcr samma Summa, ester som härwid icke warit något att erin dra. Häradshöfdingarne under <^ötha Hof-Rätt 1809 ärs Ordinarie Stat upkager 3,250 Extra Ordinarie d:o ^ iz8 24 —. Den 22 November. 18 ro ars projecterade Skak uptager samma Summa, emedan nägon anmärkning derwid icke anseus äga rum. ZLradshöfdingarnes Boställs - Räntor under Götha ZofRätt 1809 ars Ordinarie Srat uptager Indeldl 507 17 s Oindeldt 53 16 Z6o ZZ 2 18 ro ars projecterade Stat är af samma innehall, of den anledning art något härwid icke funnits att anmärka. Rrigs' ZofRätten 1809 ärs Ordinarie Skal uptager 2,675 . Extra Ordinarie d:o : 575 Ror 3,050 i8ro ars projecterade Stat uptager 2,675 Skillnaden bestar deruti: no Att pä Allmänna Urgifts-Staten äro upförde: Till Skrifmaterialier sanits andre för Krigs - HofRätten nödige behof zoo
De unga makarne redde sig först ett hem på den storartade egendomen Rögle i närheten af Öresund och äro nu bosatta i Karlskrona, där landshöfdingens maka så väl genom sin börd som ännu mer genom sina personliga egenskaper på ett lysande sätt häfdar sin plats inom samhället. Det är en stjärna. Det år en stjärna, som jag hafca vill, som redan jag har haft den hundra gånger, att bikta för och bedja till, når jag är sjuk af fruktan och af ånger. Det är en stjärna, som jag älska vill i fjärran obeflåckad skönhets skärhet, som jag vill drömma om och längta till, när allt blir fult och fläckadt i min närhet. Det når Det når är en stjärna, som jag skådar till, sorg och natt och nöd omkring mig tjockna. är en stjärna, som jag skåda vill, andra slocknat och jag själf skall slockna. * Förlofvade, K on var aderton år samt hade ett par glada ögon att fägna sina medmänniskor med. Allt liksom lättades upp, då hon visade sig, och det tyckte man o m i den lilla stad, där hon hörde hemma. Hennes far intog där en ganska framstående ställning, och därigenom var hon känd af alla och afhållen af många, hvilket ej alltid hör samman. Hon hade vuxit upp i god jordmån, blifvit flärdlös, smärt och stark och var nu att likna vid björkarna i hagen på fadrens utgård. 1898 Lika var hon mot alla, det kom sig af hjärtelaget. De unga männen betraktade henne gärna, och intet ondt i det! Man kunde nog märka, att de ansågo henne för stadens mest sevärda företeelse, och fastän utanför den samma gick hafvet, vidt och växlande, och däruppe på krönet låg ett slott så åldrigt, att det visades mot mynt. Som synes, till dato hade det samhälle, Annie Kullberg tillhörde, ej haft annat än godt att vittna o m henne, och kanske hade det så kunnat fortfara, om hon ej med ens gjort sig ovärdig all denna välvilja. — En kall, klar dag på eftervintern voro stadens välaktade fruar och fröknar samlade i ett komfortabelt förmak.
kyrkråtta och behöfver således inte frukta något större slagsmål af förtviflade slägtingar på min döda mull. Hela mitt kapital är 500 kronor, och det skänker jag min städerska af tacksamhet för att hon lemnat så mycket lif qvar, att jag orkat jag ville tala, utan se här, barn, något som rör dö i främmande land. Men det var inte om det dig. (Lemnar Viola ett papper.) När du var liten satte en vän in en obetydlig summa på ränteoch har summan växt till 6,000 kronor, som nu äro dina. VIOLA. kapitalförsäkringsanstalten. Genom ränta på ränta 6,000 kronor åt mig! förränta dem ännu en tid, men det förefaller mig som om jag reste lugnare, om jag visste att du inte stod utan medel, ifall... Ifall? VIOLA. De stå nu på banken. Jag hade tänkt låta MILDE. flyga genom en inbillningssjuk gubbes hjerna? ningssjuk. Det är en modern åkomma. Ja, hvem kan ge namn åt alla de idéer, som MILDE, När allt kommer omkring, så är jag bara inbillVIOLA (drömmande). MILDE. VIOLA. 6,000 kronor äro mycket penningar. För den som vill ha mer är det lite nog. Och de äro mina, mina och Alfs? Dina och Alfs. Ingen kan taga dem af dig; MILDE. enda sättet att bli af med dem är att kasta eller an, men den genren ligger i allmänhet inte för fruntimmer. skänka bort dem. Ja, slarfva bort dem går också VIOLA (slår armarne kring Milden hals). mig! Om du visste, farbror, hur lycklig du gjort MILDE. VIOLA. Gläder mig, gläder mig. (Stiger upp.) Först modern, så dottern. Du hämnas ädelt, farbror. ett öga, förblindadt af ett strålande solsken, öfverser en anspråkslös tistel inte är det ögats fel. Men lyst, jag tror att Oscar kommer. Jag har ingenting att hämnas, barn. Om MILDE. Se här, göm papperet! Jag har visserligen ingen men... rättighet att be dig ha hemligheter för din man, VIOLA. Alfs hemlighet jag bevarar. (Stoppar papperet på sig.) Var lugn, farbror!
Den sorn vill, att aflöningen för Expeditions-chefen i Finans-departementets Expedition bestämmes till 5,000 R:dr, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej ; Vinner Nej, är denna aflöning fastställd att utgöra 5,500 R:dr. Denna votering har, sedan en sedel blifvit kasserad, utlällit med 55 Ja och 63 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med Nej-propositionen. Den som vill, att lönen för hvar och en af Expeditions-sekreterarne i Finansdepartementets Expedition fastställes till 4,000 R:dr, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer berörda aflöning att uppföras med 4,500 R:dr. Denna omröstning har gifvit ett resultat af 56 Ja och 63 Nej; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat enligt Nej-propositionens lydelse. Den, som godkänner Stats-Utskottets hemställan, att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla att, efter nuvarande Öfver-direktörens vid Kongl. Myntoch Kontroll-verken afgång, det särskilda arfvode å 4,200 R:dr årligen, som nämnde Dih. lill 11. Öfver-direktör, utöfver den honom tillkommande lön på stat till belopp af 4,500 R:dr, enligt Kongl. Brefvet den 19 April 1853, eger uppbära för tillsyn öfver arbetena vid Myntets mekaniska verkstäder, icke vidare måtte varda af Kongl. Maj:t anvisad t, röstar Ja i Den det ej vill, röslar Nej; Vinner Nej, har Utskottets omförmälda hemställan förfallit och Rikets Ständer bestämt förenämnde Öfver-direktörs aflöning till 4,500 R.dr, deruti inberäknadt det särskilda arfvode å 1,200 R:dr, som nu till honom utgår. Voteringen har utfallit med 50 Ja och 69 Nej; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med IVe/-propositionens innehåll.
Då han vädjat till min lagfarenhet, får jag bekänna, alt under den lid jag sysselsatte mig med att inhemta sådan, fann jag bland andra äldre författningar en , som stadgade böter och ansvar för den, som gjorde sig oduglig till krigstjenst. Denna författning torde för vissa afseenden behöfva att åtérupplifvas; och jag fruktar, att den värde ledamoten verkligen gör sig till slut oduglig till det allmännas tjenst , om han fortfar att idkeligen väcka strider emot ord och opinioner, så beskaffade, att de i detta tidehvarf icke bestridas. Hans stora skicklighet såsom skriftställare och talare, men ännu mer hans mångsidiga kunskaper och hans stora arbetsförmåga utgöra tillsammans verkligen stora egenskaper såsom embetsman, hvaraf nationen skulle kunna draga ofantliga fördelar, om han ville upphöra att strida mot de opinioner, som tillhöra tiden. Af sådan beskaffenhet har jag denna gång ansett anlednm vara till haus fiendtliga uppmaning emot mig; alldeles icke har jag kunnat fatta, att någon skälig grund dertill var att hemta från de ordalag, som uti mitt skriftliga anförande finnas. Det är med fägnad jag erfar, att vid detta tillfälle icke någon af h.Tr militärer fattat mina uttryck i sådan accusatorisk mening, som Hr von Hartmansdorff. Hvad det Franska ordet gaspillage beträffar, har jag ingenting emot den tolkning deraf, som Gr. Löwenhjelm behagat meddela, och hans competence att kunna försvenska det, lärer ingen förneka. För öfrigt är jag försäkrad, att en hvar, som behagar läsa mitt yttrande, skall finna, att jag dermed icke kunnat mena nå - 48o Den 9 Maj f. m. got annat, än just hvad jag sagt, nemi. att en bortplottring ägt nini af Statens medel, hvilket mätte vara ett godt skäl till vägran af ytterligare. Jag anser mig icke rimligtvis behöfva gå längre i försvaret af denna term, helst ingen annan uppfattning deraf närmare blifvit utvecklad. Endast med några få drag torde jag få i allmänhet teckna hvad jag menat med gaspiliage, oansedt detta är så fullständigt antydt uti mitt skriftliga yttrande, då jag deruti hänvisat till de anmärkntr, som R. St:s revisorer gjort.
Stockholm den 4 Aug. 1854. Reservat ioner: Emot Utskottets tillstyrkande att räkne-enheten må fastställas till ett värde af dels Riksdaler silfver, motsvarande 52 sk. Banko, eller En Riksdaler Riksgäld: af Herr Professoren Agardh, som åberopade de af honom anförde skäl i den Utlåtandet Nio 14 vidfogade motion, rörande myntoch räkne-enhetens bestämmande till ett belopp, motsvarande 24 sk. riksgäld; af Herr A. O. IVallenberg: »Emot Utskottets, utan fästadt afseende på åter remisserne från 3ine Riks-Stånd, nu förnyade tillstyrkan, att till räkne-enhet antaga Rdels Ridr specie, får jag mig reservera. Af alla de föreslagna räkneenheterna medför denna de största olägenheter vid öfvergången, dels emedan man med decimal-indelningens antagande nödgas bortkasta den välbekanta skillinge!], dels emedan man hvarken fästat afseende på den nya myntpjesens vigt, eller lojering, begge i behof af förändring. Att antaga 40 sk. banko kan icke komma i fråga, då metriska systemet icke vann Rikets Ständers bifall. Att antaga 50 sk. riksgäld medför den största lättnad för den mindre rörelsen, men medför deremot svårigheter för den större. Då nu mera Rikets Ständer antagit viktualieskålpundet till vigt-enhet, och man hvarken inom Banko-Utskottet eller Riks - 12 Banko-lltskotlels Ullålande, N:o 40. Stånden synes vilja taga den vigtiga frågan om lojeringen i betraktande, förr än densamma hunnit blifva en trängande nödvändighet, borde det falla liksom af sig sjelft, att man till myntoch räkne-enhet antoge ^:dels specie, vägande TJ„:dels skålpund viktualievigt.
Utskotten yttra i deras nu förevarande Utlåtande N:o 65, såsom Herr Rosenqvist redan anmärkt: ”Enär ”åter, efter hvad till Utskottens kunskap ’Jkommit, tvenne Stånd stannat mot två i ”deras beslut, öfver den af Utskotten, uti ”Utlåtandet N:o 55, tillstyrkta förnyade underdåniga anhållan om Kongl. Maj:ts Nådiga sanction å de vid sista Riksdag före-, ”slagne Handelsoch HandtverksOrdningar, ”i följd hvaraf frågan derom lomme att förefalla, hafva Utskotten &c.” Enligt den afskrift jag har af hordslistan, och hvilken äfven öfverensstämmer med den Herr Rosenqvist äger, är dock Utskottens sistnämndeUtlåtande N:o 55 hos Ridderskapet och Adeln ännu oafgjordt. Då Utskottens förevarande Utlåtande N:o 65 föredrogs i Utskotten till justering, ansåg jag mig icke kunna deltaga 3, beslutet rörande en sak, hvilken jag ej ö.fvervarit från början. Skulle emellertid den af mig rörande förhållandet med Utlåtandet N:o 55 nu gjorde uppgift äfven Den 7 J a n u a r i i c. rri. varn enlig med Herr Grefvens och LandtMarskalkens bordlista, vågar jag tro, att Herr Rosenqvists anmärkning föi tjenar mera afseende, än att helt och hållit förbigås. Herr Rosenqvist: Jag anhåller, att Herr Riddarhus-Secreteraren behagade upplysa, huruvida Utlåtandet N:o 55 är föredragit, eller icke. Om Ridderskapet och Adeln behagar besluta, att Utlåtandet N:o 65 skall anses vara afgjordt, må det gerna så vara för mig; men då har ett Utlåtande blifvit afgjordt, hvars resultat beror på den förutsättning, att två Stånd stannat emot två uti ett föregående mål, ehuru samma mål ännu finnes oafgjordt uti det ena af bemälte Stånd. Friherre
Skillnaden är visserligen ingen till saken, helst 60m Ständerne ofelbart gerna önska motsvara Kongl. Maj:ts nådigst yttrade önskan; men skillnaden är ganska väsentlig i afseende på formen. Konung Carl den XIII:de hade år 1811 Bil. till Ridd. 0. Ad, Pr. II Band. 52 8x8 Den Ig Martii, i anledning af fortfarande sjukdomJ uppdragit Styrelsen åt sin Herr Son, då varande Hans Kongl. Höghet KronPrinsen. jag förmodar att Nationen såg denna åtgärd gerna, och Rikets Ständer skyndade vid 1812 års Riksdag att derföre tacka Konungen samt framburo den önskan, att vid återkommande sjukdom, Kongl. Maj:t täcktes fatta samma beslut, samt att Hans Kongl. Höghet alltid med sina råd måtte få gå Kongl. Majit tillhanda. År t 817 väcktes motion i alla Stånd, men af enskilta Riksdagsmän stt„Kongl. Majit måtte täckas tillåta, det dåvarande Hans Kongl. Höghet Hertigen af Södermanland, i händelse af Hans Maj:t Konungens och Hans Kongl. Höghet KronPrinsens sjukdom skulle få förestå Regeringsärendcrne. Samtelige RiksStånden, och utan föregången remiss till Utskott, instämde i den framställda önskan. « Genom båda desse beslut, påkallade af omständigheterna, gillade af hela Nationens känsla, ändrades icke Regeringsformens 40 §, man kan säga att derigenom en lucka fylldes. Den nu uppståndna frågan är väckt genom en Konungens proposition, den skulle nödvändigt constitutionelt behandlas; den är rubricerad såsom åsyftande ett tillägg i Grundlagens stadganden; således skulle ConstitutionsUtskottet uppgöra Förslag till svar. Uti det skick sorn frågan nu står kan mycken vil - Den ig Mar lii. la uppkomma. Oliv till exempel Tre Stånd bifalla den Kongl, propositionen, det Fjerde Ståndet åter icke, så skulle somlige kunna vilja påstå att Tre Stånds beslut utgöra Riksens Ständers, emedan proposition till bifall icke blifvit gjord på ett ConstitutionsUtskottets Förslag.
Likaså och, fastän de sålunda infriade och aflemnade loltsedlarne äro bilagda verifikationerna till samma hufvudbok, har Riksgälds-Kontorets skuld till ”lottsedel-innehafvare för insatser uti omförmälda Lotteridragning,” in-och utbalanserats med ett oförändradt belopp af 159 R:dr 36 sk.; hemställande Revisorerne, att dessa oriktigheter måtte vid afslulamlet af innevarande års hufvudbok varda rättade. Bokföringen af I sammanhang med granskningen af Riksgälds-Kontorets hufvudeitra och tillböcker, hafva Revisorerne ansett sig böra efterse, huruvida och på falliga statsp vaq säft cle förändringar i afseende på bokföringen inom delta u gi erna. yerp^ hvilkas framtida iakttagande Fullmäktige, enligt sitt utlåtande (sid. 63—64) öfver sednast församlade Revisorers anmärkningar, beslutat, blifvit verkställda uti de räkenskaper, som derefter äro upprättade och afslutade. Härvid hafva Revisorerne funnit, att den af Fullmäktige föreskrifna särskilda räkenskap, eller så kallade Afräkningsbok öfver alla af Rikets Ständer, i egejiskap af extra eller tillfälliga statsutgifter j beviljade och till utgående från Riksgälds-Kon - tor et, enligt nu gällande Reglemente, anvisade anslagsoch lånesummor, blifvit upplagd och behörigen fortsatt för ej mindre de 2:ne sednast förflutna än innevarande år; upptagande denna räkenskap uti särskilda kolummer: l:o de §§ och mom. af Reglementet, hvarpå utbetalningarne sig grunda; 2:o beloppet af hvar och en utaf Rikets Ständer anvisad anslagseller lånesumma samt hvad deraf för hvarje år bör utbetalas; 3:o föremålet, hvartill stats-anslaget eller lånet blifvit af Rikets Ständer beviljadt eller af Kongl.
Bfhde att hålla Kongl. Majit och Kronan skadeslös för hvad, i händelse Palmaer sitt berörde anspråk i laga ordning utförer, Kongl. Majit och Kronan kan blifva förpligtad att till honom utgifva, utan endast i detta hänseende förbehållit Kronan öppen rätt till talan, funne Kongl. Majit ej heller skäl att göra ändring i Hofrättens utslag, så vidt derigenom den i detta mål emot K. Bfhde framställda ersättningstalan blifvit lemnad utan afseende. För att handla i öfverensstämmelse med de rättsgrunder, hvarpå detta nådiga Utslag är hygdt, skulle Rikets Ständers Justitiä-Ombudsman kunnat mot K. Bfhde påyrka skyldighet att hålla Kronan skadeslös för hvad Byggmästaren Pallmer kan af Kronan vinna, utan att Justitiä-Ombudsmannen ägt fog att mot K. Bfhde yrka ansvarspåföljd. I annan händelse hade ju frågan om ersättningsskyldighet, såsom beroende af ansvarspåföljden, förfallit i och med detsamma, K. Bfhde från denna frikändes. I öfrigt hörer det till rättsgrunderna flir detta nådiga Utslag, att väl Kronan, men icke Palmaer, ^ kunde mot K. Bfhde äga skadeståndsanspråk, och att Palmaer, i fall lian ej fått njuta till godo sitt kontrakt, borde vända sitt anspråk på upprättelse endast mot Kronan; hvarefter Kronan fått söka sitt åter af K. Bfhde. Det kan nemligen icke vara annat, som menas dermed, att Palmaers anspråk är af beskaffenhet, att det icke i den ordning, detsamma blifvit väckt, kunde komma under pröfning. — 15 — Det är icke jag, som forordnat det ifrågavarande åtalet, utan detta hade skett i min företrädares tid, på angifvelse af Byggmästaren Palmaer; och jag har vid åtalets utförande ingen ting åtgjort Men jag finner mig icke destomindre skyldig att erkänna, det jag i min företrädares ställe hvarken skulle kunnat underlåta att förordna åtalet, eller i dess utförande följa annan rättsgrund, än han följt. Ty jag förstår icke, huru K.