Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på sjelfva stadgandet om smidesfrihetens utsträckning, skiljer sig väl Preste-Siåndet från Borgareoch Bonde-Stånden, genom beslutet om en till vissa procent bestämd tillökning af redan hevi ljud t smide, i stället för den af de sistnämnde Stånden, med vissa vilkor, i enlighet med Utskottets förslag, antagne oinskränkta smidesfrihelen; men berörde bestämmelse är likväl så vidsträckt, att högst sällan torde vid någon verkstad kunna åstadkommas en så hög'tillverkning, som, i enlighet dermed, vore tillåten, och verkan deraf är således att förutse såsom i det aldranärmaste enahanda med oinskränkt tillverkningsrätt; och då derjemte tvekan torde uppslå om rätta tillämpningen af denna bestämmelse, vid fråga om nya anläggningar, der något ursprungligen privilegieradt smide icke finnes och således sjelfva grunden för den bestämda beräkningen af smidesrättighelen saknas, så får Utskottet inbjuda Preste-Siåndet att i denna del med Borgareoch BondeStånden sig förena. Preste-Siåndet har val beslutat, att den antagna utvidgningen af smid esra Iten skulle äfven under de föista fem åren, utan undantag, sträcka sig jemväl till Bergslagen , och således lill alla de så kallade Bergsmanshamrarne; men detta beslut, såsom stridande emot hvad de öfrige Stånden beslutat, lärer förfalla. Preste-, Borgareoch Bonde-Ståndens beslut öfverensstämma i medgifvandet af smidesrätt för en härd vid tackjernsbylla, der tackjernstillverkningen från och med år 1831 till och med år i8/(o uppgått lill a,5oo SkU. årligen, men det af Utskottet härvid föreslagna vilkoret, att Hyttelaget afslår från Bergsmansfiiheterne, hvilket Borgare-Ståndet antagit, är af de öfrige tvänne Stånden uteslutet, derföre Utskottet får inbjuda Borgare-Ståndet att häruti med Presteoch BondeStånden sig förena.
Jag gjorde ingen anmärkn. vid förcg:de punkt, derföre att jag tror mig tydligen se, att R. o. Ad. icke gillar den princip, som jag tog mig friheten att vid den första punkten framställa; men vid denna punkt, så vidt det angår den statsverket behållna andelen af krouotionden, kan jagicke underlåta att åtminstone göra ett försök att få den förhöjd till närmare öfverensstämmelse med hvad den verkligen har utgjort. StatsUtsk. säger sjelf, att den tiondespanmål, som tillkommer Kronan, har år 1841 utgjort 20,640 t:r. Den var vid föreg-. de riksdag beräknad endast till 19,000 t:r. Deraf synes, alt inkomsten under denna titel har varit i jemnt stigande. Jag kan således icke förslå, hvarföre Utsk. ej upptagit den beräknade summan till så högt belopp, som den verkligen nu utgör, då det är troligt, att samma orsaker skola frambringa samma resultater, och således äfven, att denna tillgång, långt ifrån att minskas, tvertom ytterligare skall ökas. Jag tillstyrker derföre, att denna spanmål mätte beräknas till åtminstone 20,600 t:r. 3 H. 30 234 Den 23 Octobcr f. m. Frih. von Kramer: Jag får fästa den siste värde talarens uppmärksamhet derpå, att uti dessa 20,640 t:r äfven ingår något blandsäd och hafre. Dessa sädesslag kunna naturligtvis icke beräknas till 6 r:dr per t:a, och då man gör afseende på den nödiga nedsättningen i priset för denna del af ifrågavar. post, så tror jag, att SlatsUtsk. haft allt skäl att icke uppföra den statsverket behållna kronotionden till högre belopp, än 20,000 t:r, hvilket äfven öfverensstämmer med K. M:s nåd. propos. i ämnet. Jag får således yrka bifall till Utsk:s förslag. Hr Gripenstedt:
Sfrtenbotom; 0$ Q3nt?ot;e of ©rfFflbe# >§emmern oc^ ©ocfen för år 18 - ♦ niitfeenfJ fSrrdttning. SctMtuingg«dfgdrb - W® 5^ o' —*o 3 C? & ra s ? Samteg * Arnart uwjfedPnatf ©4feifs rotdnttu} efter 2. to., uti £ttébonbené ciTcr (£genbomé.agarené 3?amn. SJontngdjldffe. 1 SPerfoneré namn od) i>rfc famt ndringaré benämning. •å £> 3 SS3 —-r» 3 3 cr o 3 cr r&c '-Bereotutigö» Committeené dfgdrb. & § £? 3* c» -T» K> Ö ♦t ■<r& • *s s ~ o CL cr O 3 .P 3’ CÄ tfb O 3 3 &ftwjfcn SJ?. 9?, ©tjernborg JpuéprefTen S&org . 25 — Snformatorn Sjung 1 — gogben ^Berggren 5^ 2 — kammarjungfrun ©fdl)! • 9 — ©nicfaren ©erg 1 — Xrdgtlrbémdjfaren @ro'n . 2 — arne dfwerfldbtge fBetjenter s — roerier£r SBrfc&fl&utf oc& Äregartf fantf Widige ^erfcnertf 23e 91. 9t. <5ocfm for nr 18 Lnjceriiigtf-CfommitteetifS förrättning. V>. » — t* o zz c» fe 53 <71 cr <Äi o 53 *—»> * c» 3 5 *-*. *-r* gt g * —- o £3, § 03 r» » cr TU • cr ET ^ o cr 3 ~ - (Sommitteené ontefningar. $liO 6, (Summattj?
Stoekhältn, Huns N:r 29 (396) Prenumerationspris Fredagen den 19 juli 1895. pr är: I d u n ensam kr. I Iduns M o d e t. fjortondagsuppl. &gt; 5: Iduns Modetidn., mänadsuppl. &gt; 3 Barngarderoben » 3 Byra: Klara Södra Kyrkog. 16, l A l l m. telef. tr. FRITHIOF HELLBERG. Träffas säkrast k l. : J. Nordllng. hvarje helgfri Aktiebo Ing. Utgifnlngstid: Kedaktör och utgifvare: TrycktH fredag. 70 öre p r n o n p. - r a d. F r a m p å eftermiddagen hade döden inträdt. 226 I D U N 1895 Misstroende är y x a n vid kärlekens rot. — n. F r ö k. F. Sagan om Rosalincl. f ast morgontnnoar strömma igenom asf och ltn&amp;, jag fan ej sluta att örömma om liten 2losaIin6, 3 blomstertunö jag går; bon följer mina spår, och locfanoe hon säger: " blir 6ig ej 6agen lång? Kom, låt mig reöa 6ttt läger och sof vib min färlefssång. " ^ast tonerna bli tunga som regn i höstlig rnnö, jag fan ej sluta att sjunga om liten Hosalinö. Sort gli&amp;a mina år, min t&gt;än jag alörtg får. f) on är ju en saga bara, har al&amp;rtg ägt lif och själ; och sfulle en annan fyon para, så är tjon borta lifnäl. G.M KarlfelSf. Ä r icke detta sätt sällsynt i vår öfverförfinade t i d? s äldste söner. s bruk, s o m utsänder sina där äfven fru X. själf under de långa vinteraftnarna undervisade sina barn i bokligt vetande. Lam. Från en Stockholmsfru på långfärd. (Sista brefvet.) Isola Bella, juni 1895. Käraste Nini! H v a r var det vi sist skildes å t?
Talar jag med en annan om det jag tror mig veta, genast tror han sig veta det bättre, och jag måste återgå med mitt veta inom mig sjelf,” – månne icke förhållandet ofta är sådant emellan en författare och dess recensent? Hvad det angår: att kärleken är den enda passion, som behandlas eller som har hufvudrôlen inom den sköna litteraturen, hvilket äfven ogillas i allmänhet, så kunde man väl fråga hvilken som skulle och borde med mera rätt uppträda i dess ställe? Utom hat finnes väl knapt någon passion, hvaruti icke kärleken är ett element; den girige älskar penningen, den ärelystne älskar verldslig höghet – och så vidare – men den kraft i menniskohjertat, hvarigenom det känner sig, nästan omedvetet, dragit till ett annat hjerta – och som är hvad vi kalla kärlek – och just den hvarje bel-esprit hyllar, – hvad är denna kraft egentligen? Skulle den icke kunna vara hjertats eller själens tyngdkraft, nedlagd hos henne i tidens början, för att återföra henne till centern eller alla tings medelpunkt och upphof? Skulle icke denna kraft så småningom kunnat declinera från sin bestämda bana och, nu irrande i omkretsen, söka att komma åter i sin rätta spher? – och skulle det icke just vara dessa irrfärder, som det blifvit snillet beskärdt att attrapera, och mer eller mindre meteor-likt framställa? – Frågor, som andra generationer kanske besvara – men är det icke det menskliga snillet, som alltid haft det uppdraget att återföra till rätta, hvad som råkat i olag inom menskligheten? – och sker icke detta alltid först medelst åskådliggörandet af det existerande förhållandet, hvilket väcker uppmärksamheten på, att så, som det är, borde det icke vara? det torde vi medgifvande kunna besvara genast.
Prog. N:o i, om Statsverket i8S6. Transport skulle upphöra, finner Kongl. Maj:t detta förslags-anslag påkalla en förhöjning af blott 10,000 R:dr Banko eller Riksmynt R:dr Slutligen vill Kongl. Maj:t i nåder föreslå, att den ersättning till Geschwornern Mathias Griesbachs arfvingar, som för det honom af Drottning Christina skänkta, men sedermera till Militie-boställe anvisade hemmanet Munkebo, är bestämd till 5 tunnor J kappe spanmål årligen att utgå i penningar efter Stora Kopparbergs läns markegångspris, må, i stället att, såsom hittills, afföras på öfverskotten af Statsverkets inkomster, varda för framtiden öfverflyttad till allmänna Indragnings-staten; kunnande likväl denna utgift icke till visst penningebelopp utföras. När öfrige ofvannämnde tillökningar å nämnde stat sammanläggas med det belopp, hvartill densamma, enligt sednast afslutade Riks-hufvudbok, för år 1854, uppgick 307,128 R:dr 26 sk. 4 r:st. Banko eller omkring 465,000: — skulle Indragnings-statens summa blifva R:mt R:dr 545,530: 81. och anser Kongl. Maj:t denna stat, som är underkastad ständiga förändringar, kunna för jemnande af Riks-statens slutsumma, lämpligen beräknas till 545,392: 85. hvilket, med tillägg af pensions-staterna 451,610: — lemnar för Nionde Hufvudtiteln en summa af 997,002: 85. Då Statsverkets inkomster, såsom här ofvan, beräknas till ' R:mt R:dr 25,427,500: — och i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t rörande utgiftstitlarne här ofvan yttrat och föreslagit, den blifvande Ordinarie Statsregleringen komme att innefatta följande anslags-summor:
Beredningen betraktade dessa böcker endast såsom register till protokollerna eller tabellariskt sammandrag deraf, hvarföre icke heller nå gon föreskrift om uteslutande vitsord åt fastighetsböckerna var meddelad, äfvensom Lagberedningens förslag stadgade en särskildt bok för lagfarter och realservituter samt en annan för inteckningar. Utskottet anser deremot, såsom redan blifvit an tydt, att blott en enda fastighetsbok bör hållas och att denna, så vida den skall uppfylla sin bestämmelse, bör erhålla en högre betydelse och följaktligen vara hufvudsak, vara den riks-likare, hvarefter alla rättsförhållanden i dessa hänseenden böra mätas. För genomförande af de utaf Utskottet nu föreslagna reformer — lagfart af alla fång, hvarigenom fast egendom åtkommits, och inrättande af hvpoteks-böcker — erfordras likväl mer omfattande lagförändringar och preliminära föreskrifter, än alt Utskottets, af en ansenlig mängd andra göromål strängt anlitade tid, skulle medgifva utarbetande Lag-Utskottets Betänkande M 31. 9 utarbetande af förslag i dessa ämnen. Dertill hörde, bland annat, en revision af alla nu gällande stadganden om lagfart och inteckning, dervid måhända borde tillses, huruvida ej fasta kunde försvinna och uppbudens antal inskränkas, äfvensom huruvida förnyelse af en vunnen inteckning vidare skulle erfordras. För hypoteks-böckernas första uppläggning blifva väl äfven åtskilliga upplysningars infordrande och föreskrifters meddelande af nöden, hvartill förslag icke lämpligen synes kunna från Utskottet utgå Bland dessa föreskrifter anser sig dock Utskottet böra antyda en, nemligen att, genom en allmän författning och tilläfventyrs speciella stadganden för särskilda orter, bestämmes en viss preskriptionstid, den der måhända icke kan blifva kortare än ett tiotal af år, inom hvilka en hvar, som vill göra anspråk på äganderätt till fast egendom, som af annan såsom förment ägare innehafves, är pligtig att sitt berörde anspråk till vederbörlig Domstol instämma, vid förlust af vidare talan.
Det är visserligen i densamma inryckt rörande Waxholms befästning; jag underlåter att derom yttra mig; jag tror att mycket är gjordt för Waxholm, att Waxholm är försatt i ett temligen full färd igt skick; något torde väl ännu vara att önska och funnes medel dertill, vore bra; men jag önskade att man’ företrädesvis beaktade de omständigheter jag haft äran andraga, som äro efter min öfvertygelse af yttersta vigt för vårt sjöetablissement. Hr Brakel: Jag är af fullkomligt lika åsigt med Gr. Löwenhjelm rörande nödvändigheten af Carlskronas befästande från landsidan äfvensom ringheten af de medel som dertill erfordras; men då det är ett faktiskt förhållande att 2:ne icke bifallit den motion 254 Den 6 Febru ari. som jag vid början af Riksdagen afgifvit, sä är det nödvändigt, i händelse R. o. Ad. vill besluta en sådan skrifvelse som jag i motionen förordat, hvilken sätter Regeringen vid en kommande Riksdag i en fördelaktigare ställning att inkomma rned Propos. om Carlskronas befästande, att R. o. Ad. äfven inbjuder de öfriga Stånden att instämma i Ståndets beslut; och således yrkar jag att R. o. Ad. måtte besluta denna skrifvelse för att åtminstone gifva ett uttryck deraf att R. o. Ad. verkligen inser nödvändigheten af vårt dyrbara sjöetablissements befästande från landsidan. Gr. Löwenhjelm: Uti den öfvertygelse jag har om nödvändigheten af Carlskronas befästande från landsidan hade jag visserligen, såsom den siste talaren här påpekat, bordt yrka på ett anslag härtill; men dels hade i sådant fall fordrats mera kännedom om behofvet än jag kan ega, dels har jag befarat att väcka en ovilja mot saken genom att begära ett anslag som jag förmodade icke kunna erhållas. Skulle ett sådant anslag detta oaktadt af Ståndet beslutas, så vore mina önskningar i detla fall fullkomligt upfyllda; men då jag icke vågar hysa en sådan förhoppning, ber jag att i allo få förena mig med Hr Brakel om propos. på bifall till en underd. skrifvelses afgående till K. BI.
Om nu den mening, som Utsk. uttalat, skulle göra sig gällande, sä skulle för del första förloras tid innan skiftet börjades och för det andra, så kan man med temlig säkerhet antaga, att de delägare, som icke ville hafva skifte, skulle af missförslådt intresse vända sig till någon landtmätare, som skulle så mycket han förmådde uppställa hinder för skiftenas fortgång och fullbordande, då det deremot ligger uti deus intresse, som begärt skiftet, att välja en landtmätare, som kunde hastigt förrätta det. Här har icke varit någon, som yrkat bifall å betänk.; om mina motståndare skulle segra, så förmodar jag meningen icke vara annan, än att återremittera det, för alt vinna öfverensstämmelse emellan Ståndens beslut. Gr. Sparre, Erik: Jag får i anledn. af Frih. Cederströms yttrande, nämna, att det måste vara en väsendtlig skillnad emellan den rättighet, som är tillagd delägare att erhålla skifte, och att få hvilken skiftesman han behagar. Det är nemi. angeläget och för hela landet nyttigt att skiften ske, men det är derföre alldeles icke nödigt, att den minsta delägaren i ett skifteslag kan, emot alla de andras önskan, såsom här förut blifvit anfördt, genom enskildt öfverenskommelse med en landtmätare, för hvilken 406 Den 14 December e; nr. de öfriga icke hafva något förtroende, erhålla denne till förrältningsraan. Det mäste åtminstone vara billigt, att desse delägare lemnäs tillfälle att höras, huruvida de äro med honom nöjde. Hvad åter den siste talarens yttrande angår, så får jag anmärka, alt om Gr. Mörners förslag antoges, att nemi. blott i de fall, att samtlige delägarne öfverenskomma om en landtmätare, denne skall förordnas, men i annat fall att Konungens Bef:h:de äger att dem emellan skilja, så blefve intet uppskof af nöden; ty den obetydliga tid, som af Konungens Bef:h:de kunde föreläggas delägarne för att inkomma med sina förklaringar, den kunde knappt räknas som ett uppskof.
"försäljer eller utdelar", och som för* looo Besv. oeh Ekon. Utik. Betänkandeit. fattningens syftemål mäste vara, att förbintira oloflig brännvins minutering mot betalning eller ersättning, icke att förbjuda denna varas utdelning såsom gåfva, anser Utskottet de anmärkta orden: utlemna och utdela» på dessa ställen öfverflödiga samt föreslår derföre, att de må ur förrberörde §§ uteslutas, hvarigenom den af Herr Gyllenhaal omnämnde tvätydighet lärer försvinna. Men deremot fann Utskottet sig icke böra tillstyrka bifall å RiksdagsFullmägtigen Lars Anderssons, från Skaraborgs Län, motion, om upphäfvande af stadgandet i 4 § uti 2 Art., att brännvin icke må vid kyrkau på landet och inom ^ mil deromkring försäljas uppå Sönoch Helgedagar, Fjortonde och Femtonde mornenterne. Till besvarande af de anmärkningar, som vid dessa momenter blifvit gjorde, får Utskottet, jemte tillkännagifvande, att Utskottet icke kan frångå sin öfvertygelse, att ifrågavarande böter äro nödvändiga till förekommande deraf, att ingen må till jordbrukets förfång verkställa oloflig brännvinstillverkning, föreslå: att, på det ingen må förebära okunnighet om lagens föreskrifter, författningen om brännvinsbränning och försäljning börutihvarjeFörsamlings Socknestuga finnas anslagen, jemte förteckningen pä dem, som afsagt sig brännvinsbrännings rättigheten eller densaaima pä andraöfverlåtit, Eesv. och Ekon. Utsk. Betänkanden.
De ligga på, så att det värker i armarna. Men känn sådana muskler jag har. Han var förtjusande. Hon kyste den lilla bara, solbrända armen med de djupa groparna. — Nej, man får inte kyssa kusken. Det är inte tillåtet. Det tycker han inte om. Se’n ha vi bara jämn väg framför oss. Vi fara nu öfver den stora bron. Därborta är järnvägsbron. Det rasslar förfärligt, när tåget far öfver den. Men här får inte tåget gå, bara hästar. Floden är mycket djup. Ni skulle genast drunkna, om hästarna skyggade och vagnen föll i. Men var inte rädd! Jag håller säkert i, och jag är mycket stark. Han drog i de rödstickade tömmarna, som han bundit fast vid den halfruttnade fimmelstången. — Så, nu äro vi öfver bron. Nu går det fort. Chaussén här är som ett golf, men så solig. Inte den minsta skugga. Ni får spänna upp ert parasoll, annars blir ni solbränd. Nu kan ni se villan. Är den inte vacker? Och palmerna och rosorna. Ser ni? — Ja, ja. — Ni ska’ inte sluta ögonen. Om man sluter ögonen, ser man inte något. Har ni länge önskat att få se den här villan? Hon kunde knappt svara, så darrade rösten. — Ja, René, länge. — Då är ni väl glad, att jag för er dit i en sådan fin gammal vagn. Hvad monsieur skall bli förvånad, när han får se en sådan fin vagn köra upp på gården, och ser, att det är jag, som kör, och att morfar inte sitter bredvid. Han känner mig. Sist jag var där, frågade han hur gammal jag egentligen var. Och så mätte han mig med monsieur Sten. Han var mycket mindre än jag, men så är han också bara tre år. Det är ett lustigt namn, Sten, inte sant? — Han heter också Sten, sade hon sakta — snarare till sig själf än till barnet. — Monsieur, ja, det vet jag. Det är detsamma som Pierre på franska. De, som bo på villa Les Roses äro utländingar, från det landet, där det finns björnar. Ptro, ptro, sakta, sakta. — Är den lille gossen — lille Sten, mörk som du, René? — En sådan idé, madame!
Ehuru i öfrigt förträfflig denna läroverksbyggnad är, befinnes den dock, på sätt här förut anmärkt är, alldeles otillräcklig för undervisningens ändamålsenliga ordnande. En ytterligare läroverksbyggnad är således oundviklig, för att kunna flit. förlägga de tvänne, om icke de fyra, nedersta klasserna, och för att kunna erhålla dels nödiga rum för bibliotheket, Läroverks-kollegii sammanträden, naturalhistoriska samlingar, lärorum för kemiska undervisningar samt rum åt en vaktmästare, dels ock en större gymnastiksal än den nu befintliga, hvilken, såsom från början beräknad, för högst 50 lärjungar, numera är alldeles otillräcklig och derjemte har den olägenheten, att ligga utom läroverkets tomt. Kostnaden för sistberörde byggnads uppförande, jemte ett staket omkring tomten, uppgår till 39,100 Ridr 54 öre R;mt. Bih. till B. St. Då Umeå stad redan uppoffrat nära 12,000 R:dr för uppförande af den derstädes nu befintliga läroverksbyggnadcn, samt andra samhällen blifvit hugnade med anslag eller understöd för läroverksbyggnaders uppförande, så får jag vördsamt hemställa, det ville Rikets Höglo!]. Sänder, till uppförande af ytterligare en läroverksbyggnad i Umeå stad, anslå en summa af 39,100 R:dr R:mt. För sakens belysande får jag äran bifoga: l:o. Sednaste årsprogrammet för Umeå läroverk, hvilket å pag. 12 och 13 behandlar ämnet. 2:o. Sednaste läroverkskatalogen. 3:o. Kostnadsförslaget i afskrift. 4:o. Utdrag af Konsistorii i Hernösand protokoll den ll:te Juni innevarande år. 5:o. Utdrag af protokoll, hållet hos Läroverks-kollegium i Umeå den 23 sistlidne Maj, och 6:o. Summarisk räkning öfver kostnaden för nu befintliga läroverks-byggnaden. Om remiss till vederbörligt Utskott anhälles vördsamt. Stockholm den 22 November 1862. G. W. Cygnaeus. Af Herr CvgHSPlIS!
s L Enligt 63 § Regerings-fonnen, hafva Rikets Ständer vid innevarande Riksdag anslagit och till utbetalning af Riksgälds-Contoret anvisat en creditiv-summa af Två Millioner Riksdaler, för aLL vid infallande krig, af Konungen lyftas, sedan Idan Slals-Rädet in pleno hort och Rikets Ständer sammankallat; och må Rikets Ständers å denna summa utfärdade, förseglade anordning, ej brytas, eller samman af fullmägtige utbetalas, förr än Riksdagskallelsen blifvit i hufvudstadens kyrkor vederbörligen kungjord. § 2. För att bilda en, intill nästkommande Riksdag, afsatt fond för det i ofvanstående § omförmähla crediliv, hafva Rikets Ständer förordnat, att på en för sådant ändamål i Rikets Ständers Bank öppnad serskild räkning, skall, till en summa af högst 2,000,000 R:dr, insättas hvad, som, efter afdrag af ett belopp, motsvarande alla, vid denna Riksdag, å Riksgälds-Contoret enligt §§, serskildt an visade utbetalningar, återstår utaf den i § uppgifna summa, hvartill detta Verks behållna och för Rikets nu församlade Ständer disponibla tillgångar, med tillägg al den för berörde utbetalningar anslagna andel al Bankens behållna vinst vid 1839 års slut samt öfverskotten å Statsverkets inkomster för åren 1839 och 1840, blifvit beräknade.
Sedan bedref du boleri med Assurs barnom, och kunde dess icke mätt varda; ja, då du hade bedrifvit boleri med dem, och dess icke mätt varda kunde, Förökade du ändå ditt boleri med köpmän af Chaldeen; så kunde du ändå der, med icke mätt varda. Huru skall jag dock omskära ditt hjerta? säger Herren Herren, efter du sådana enes arga horos gerningar gör, Dermed att du byggde dine bergkyrkor främst på alla vägar, och gjorde din altare på alla gator; dertill vast du icke såsom en annor sköka, den man med penningar köpa måste; Eller som en horkona, som uti sins mans stad, tillåter en annan. Ty allom androm skökom gifver man penningar, men du gifver allom dinom bolarom penningar till, och begåfvar dem; att de allstädes till dig komma skola, till att bedrifva boleri med dig. Och man finner i dig, i ditt horeri, tvärtemot det vandt är med andra qvinnor; efter man intet löper efter dig; utan du gifver ock penningar till, och man gifver dig inga penningar, alltså gör du då tvärtom. Derföre, du sköka, hör Herrans ord. Detta säger Herren Herren: Efter du så gerna gifver penningar till, och upptäcker dina skam igenom ditt boleri emot dina bolar, och emot alla dins styggelses afgudar, och utgjuter dina barnas blod, hvilka du dem offrar; Derföre, si, jag skall församla alla dina bolar, med hvilkom du hafver vällust bedrifvit, samt med allom dem som du för vänner håller, till dina fiendar, och jag skall församla dem båda emot dig allestäds, och skall upptäcka dina skam, att de alla dina skam se skola; Och skall låta gå ene horos och blodsutgjuterskos rätt öfver dig, och skall utgjuta ditt blod med grymhet och nit; Och skall gifva dig uti deras händer, att de skola afbryta dina bergkyrkor, och din bergaltare nederrifva, och afkläda dig din kläder, och borttaga dig din sköna tyg, och låta dig sitta nakota och blotta.