Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ser att jag förbigått en anmärkn. vid den ifrågavar. ansvarighetslagen, nemi. den, att Utsk. har uteslutit sista mom. i 8 §, som dock är af vigtig beskaffenhet; det lyder sålunda: ”Föredragande vare i öfrigt för sin befattning ansedd skyldig lill enahanda ansvar, som denna lag Statsrådsledamot uti föreg:de §§ ålägger, enligt förseelsens derutinnan utmärkte svårare eller lindrigare beskaffenhet, med derefter lämpade straff; dock må hvarken föredragande eller Statsrådsledamot, i och för embetets skuld, i annan ordning än Reg.F. utstakar, och således ej af enskild man kunna tilltalas.” Om detta mom. uteslötes, så skulle Statsrådsledamot kunna af enskild man tilltalas. Jag yrkar fördenskull, att detta morn., så omsatt som nu, med afseende på föredragandebefattningen kan vara lämpligt, måtte i lagen återställas. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, att denna Hr von Hartmansdorff anmärkn. måtte få åtfölja den nyss beslutade återremissen af LagUlsk:s betänk. N:o 18; hvilket bifölls. Med anmälan att Hr Reuterskjöld, Carl Leonard, som varit Bänkman i 17 bänkm.afd., i dag inlemnat sin pollet, tillkännagaf H. Ex. Hr Gr. och Landtm., att uti nästa plenum äfven den sålunda uppkomnc ledighet bland Bänkmännen komme att återbesättas. II. R. o. Ad. åtskildes kl. ^ till 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 2 November 1844. Plenum kl. 6 e. m. Justerades ett prot.utdr. för denna dag f. m. Föredrogs och bifölls Ridd.Utsk:s d. 26 sistl. Oct. på bordet lagda mern. N:o 13, med svar på återremissen i fråga om förhöjning af Ridd.kamererarens lön. Föredrogs till justering och godkändes Ridd.Utsk:s d. 26 sistl.
Kommers-kollegium, uti underdånig skrifvelse den 26 Mars 1862, jemte öfverlemnande af de från Bergmästarne infordrade berättelser, afgifvit yttrande i ämnet samt på anförda skäl och i anledning af innehållet utaf Rikets Ständers ofvanberörda underdåniga skrifvelse den 7 Mars 1860 hemställt, att, äfven om de privilegierade bergslagen icke derom skulle väcka fråga, den i skrifvelsen omförmälda utredning af bergslagens privilegier ändock mätte blifva i nåder anbefalld Och Rikets Ständer meddelad, tillika med en af vederbörande embetsverk verkställd utredning af tackjernstiondens belopp några af de sednaste åren efter det denna tionde sista gången, nemligen genom Kongl. Kungörelsen den 14- November 1854, blef nedsatt, så att af dessa utredningar måtte kunna inhemtas värdet å ena sidan af bergslagsförmånerna och å andra sidan af tackjernstionden för hvar och en af de privilegierade bergslagen, hvarefter och sedan Rikets Ständer yttrat sig om de vilkor, hvarpå de för sin del ville medgifva att tackjernsskatten inom de privilegierade bergslagen finge upphöra och all fråga om vidare inskränkning af bergslagsförmånerna i följd af hemmansinnehafvares upphörande med bergshandteringen förfalla, Kongl. Kommers-kollegium förmodade att, i händelse hvad Rikets Ständer komme att besluta vunne Kongl. Maj:ts nådiga bifall, hvad till regleringens genomförande vidare kunde återstå, skulle, genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes försorg, vid sammankomst med bergslagsintressenterne i orterna kunna uppgöras; och har, med öfverlemnande till Kongl. Kammar-kollegium af Kongl. Kommers-kollegii nyssberörda skrifvelse jemte dervid ogade handlingar, Kongl. Majit, genom nådig Remiss den 23 Maj 1862, anbefallt örstbemälda Kollegium att, efter verkställd utredning af de särskilda bergslagens ännu återstående privilegier, till beskaffenhet och omfattning samt sedan från vederbörande Stals-lJtskottets Utlåtande N:o 22.
Är det indiskret att fråga hvad det är ni tycker bäst om hos honom? retades kommissariatföreståndaren. Äh, allting nästan! Han är alltid städad och dricker sig aldrig full och stark som två vanliga karlar och så är han så blond! Jo, det var han så fördärfvadt blond, att bara en obetydlighet mera skulle gjort honom till albino. Men då både tysken och jag skrattade åt hennes förteckning öfver don Alessandros meriter, blef Chepita så förargad att hon icke mera ville språka med oss. Och då under tiden ett halft dussin andra guaro-kunder infunnit sig, tyckte vi det i alla fall inte var så särskildt roligt att åse hennes beundran för sin blonda caballero, utan redo vår väg. Nog äro kvinfolk galna i alla fall, anmärkte kommissariatmannen, då vi ridit ett stycke väg. Han hade själf alltid varit en synnerlig favorit hos kreolskorna, såsom varande betydligt blond. Men i den vägen kunde han icke nämnas på samma dag som Alessandro Taivalmaa. Och annat tycktes inte tagas med i räkning, tröstade jag. Åtminstone Chepita tycktes icke fästa afseende vid något annat. Vår bokhållare blef småningom alltmera regelmässig i sina oregelbundna vanor, utan att vi ansågo oss ha skäl till anmärkningar, så länge han fullgjorde sina åligganden. Men så fick han ett anfall af febern, hvilken ju förr eller senare drabbade litet hvar. Honom attackerade den så skarpt, antagligen till följd af nattpromenaderna, att han måste ligga tio dagar på sjukhuset. Och därunder vidtog en oväntad händelsernas utveckling. Alexander hade sedan tre dagar på nytt fått börja hjälpa till i butiken, ehuru han ännu stod kvar på sjuklistan, intog sina mål på sjukhuset och tillbragte nätterna där. Den aftonen hade där icke varit mycket att göra, så att vi tidigt skickat honom till sängs. Men själfva hade vi händerna fulla med räkenskaper och arbetslistor, som följande morgon skulle sändas in till hufvudkontoret i och för uppgörande af månadslikviden. Vår närmaste granne på linjen "El diablo kaptenen" hade också infunnit sig för att få ett utdrag ur kommissariatets böcker för sin camp, och han såväl som vi själfva och vår förman arbetade styft ända till sent på aftonen.
Domstolen: Förslaget bifölls; 2:o Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition (N:o 103), rörande Konungens rätt, att, efter Riksdags slut, antaga eller ogilla lagförslag, dem Riksens Ständer under Riksdagen öfverlemnat: Förslaget bifölls; 3:o Förslag, angående det antal Ledamöter, som i Stats-Rådet måste öfvervara föredragandet och afgörandet af olika slags mål: Bifölls med förklarande af Ståndet, att, om, såsom anmärkt blifvit, det i 2:dra mom. 8 § Regerings-Formen förekommande ordet ”föredragande” skulle genom tryckfel hafva i Constitulions-Utskottets uppgift influtit i stället för ordet ”föredragande//,” rättelse härutinnan då borde ske, och att Ståndets bifall till förslaget äfven för sådan händelse vore gällande; 4:o Förslag, angående ansvarighet för Slals-Råds-Ledamöter, sorn Riks-styrelsen föra: Bifölls; 5:o Förslag till stadgande, i afseende på Styrelsen under Konungens vistelse i Norrige: Bifölls; 6:0 Förslag om ett tillägg i Regerings-formens 47 §, för beredande af öfverensstämmelse emellan denna samt 35 och 99 §§: Bifölls; 7:o Förslag, angående Riksdags återkomst hvart tredje år: Bifölls; 8:0 Förslag om pröfningen af skälen för Riksens Ständers sammankallande till annan ort, än hufvudsladen: Bifölls; 9:o Förslag, med afseende på återremissen af Utskotts utlåtanden; Bifölls ; 10:o Förslag, rörande ändrings sökande uti de årliga markegångstaxorne: Bifölls; IDo Förslag om ändring af Tryckfrihets-förorduingens benämning: Prot.-Uldragj den 21 September 1844■ 179 12.o Förslag, angående vått att i vissa fall förstärka Lag-Ulskottet:
färg, och m e d och balsalen. felsteg etiketten, o c h vi äro ej längre vänner. tagit sig de Ingeförstås något D e t är e n s t o r g o d h e t de och én dames, » dames, uppfören alla mot i nacken, holländskor med engmidjor egna ögon var hon gränslöst ful, j ä m f ö r d harklade tre rummet. land i största hast. V a g n e n väntar, m a m m a o c h I n g e b o r g äro färdiga, och denna gång varmt än i väg uti sonen i familjen, glad, också så det det på bal, Det är äfven mera någonsin i Ingeborgs hjärta. R e d a n uti tamburen så bär snöväder. glad. där kommer litet H o n är senare. motstå Hvem hans åtminstone behöfde selle skulle trofasta icke förresten » jag Ingeborg. jättestora » Tänk, blott ett lycka barn, » ekat flickas solskenstå- trott dig » om du besvara det » je vous aime, » och d å d e n kommit, hälften riktiga sade m a m m a, ögonblick där oöfverlagda » rätte » — så hans kärleksord klart som ogrumlade hjärta. » lycklig, Ingeborg, r e n t af skulle nu i min — ej Jilla Ja, h o n var öfverlycklig! Fröken Augusta Lundin om de korta promenadkjolarne. vi i förra n u m r e t m e d d e l a d e, hölls fredagen tinentals andra den stora 22 januari i hotel Consal Dräktreformföreningens » kjolmöte », trängsel besökt. 07. l Jag får på det förbindligaste tacka för det stora förtroende och den utmärkta artighet Ni cisat mig genom Eder inbjudning. Jag är den första att föreslå kvinnorna att kläda sig praktiskt och förståndigt. Själf tycker jag mycket om turistdräkten och anser, att damerna böra bära den alla dagar på gatan, liksom utomlands vanligen är fallet. Hvad, model beträffar, växlar det ju ståndigt, så det år ej oårdt att rätta sig därefter i denna fråga. En fransyska bär sin långa klädning så, alt den oerkar kort, och aldrig för hon däri smids och dam hem i sina rum.
Man har för öfrigt mycket talat om garantier mot den lägre folkmassan, mot s. k. backstugusittare, s. k. tio-riksdalers-män (ett uttryck, som jag öfverlemnar ät Svenska Academien att inregistrera): man har, säger jag, frågat luiru man skulle kunna finna fiO Den 28 Augusti. några garantier mot sådane personers inträngande i representationen, och man liar sagt, att förslaget icke ger några sådana garantier. Ponera alt så vore, mina Hrr! — Jag vill icke neka att sådana garantier icke finnas, men jag hemställer, om det låter sig göra, att genom grundlagar etablera garantier medborgare emellan. Garantier söker den ena Staten emot den andra, i det han förbinder sig och coaliserar sig med främmande, och man söker genom fredsslut makter emellan att bereda garantier; men garantier medborgare emellan tror jag är och blir ett blott ordkram, ty den enda som linnes, är att gifva alla rätt, och låta rättsförhållanden leda (ill en allmän anda, endast möjlig der dessa uppstått. Jag talar nu icke om civila lagar; deruti skola naturligtvis garantier sökas och finnas för den individuella conflicten statsborgare emellan; men i en grundlag, der man endast får se massor eller partier med lika rättigheter emot hvarandra, der trotsar jag våra moderna statsmän att åstadkomma några garantier, de må vara utvecklade ur den mest instuderade och raffinerade academiska doctrin. Samma värde talare yttrade vidare den märkvärdiga sats, att democratien förstår att tillskansa sig makt, men ätergifver den aldrig. Jag ber nu blott alt fä citera denna sats, samt förbehåller mig att om en slund fä äter upptaga densamma; men öfvergår nu lill granskning af hvad den talare här bakom mig sagt, som kraftigast förklarat, att han voterar för förslaget och tillika utvecklat de motiver, hvarföre han gör så.
Halldin sökt eftergift af dem ålagd betalnings-skyldighet för förre Kronofogden J.-H. Hoflings uppbördsbrist: bifölls; N:o 44°» i anledning af väckt fråga, om upplysningars meddelande, angående dels beloppet af 1832 årsöfverskott å Stats-Verkets inkomster, och desse medels användande, samt dels huru derutöfver en extra Statsbrist för år iR32 kunnat uppkomma: gillades.. S. D». Föredrogos å nyo och bifollos Bevillnings-Utskoltets Betänkanden:. N:o 5c>, i anledning af Herr Grefve von Fersens, H,?„ motion, om ändring i stadgandet, angående credil-upplaget; N:o 60, i anledning af Herr Prosten A tränäs motion, angående uppdrag åt Fullrnägtige i Riksgälds-Gontoret, att, vid yppad större Statsbrist, på allmänna Bevillningen å 2;draArt., med en fyllnads-afgift fördela den bristande summan, m.- m. S. D. Vid förnyad föredragning" återremitterades Banco-Utskottets Betänkande, N:o 120, i anledning af Herr Nordenankars motion, angående de till Bankens disposition reserverade vinst-medels användande till uppköp af Riksgälds-Contorets obligationer. S. D. Föredrogos å nyo Banco-Utskottets Memorial oeb Betänkandenr N:os i,2ir med öfverlemnande af förslag till sammanjemkning af RiksStåndens besiuty-i anledning, af Memorialen N:ris 84 och 88:
D. Föredrogs å nyo Stats Utskottets Utlåtande N:o ao3, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof, i hvad densamma alser ett extra Stats-anslag af tre millioner Rdr till Försvarsverkets islåndsättande, allmänna arbeten m. m.; Utlåtandet öfver princip-frågan, pag. 4> samt första punkten, angående sju reservballerier, deri andra, om tjugufyra kust-piecer, den tredje, om gevär, och den fjerde, angående ulredjiiugs-förråden, gillades; hvaremot dön femte punkten, om anslag tili Carlsborgs fästning, återremitterades; och uppsköts med pröfning af de öfriga punkternc i Utlåtandet Ju# .203, lill annat sammanträde. Från He der vä r da Bonde-Ståndet. S. D. Till EevillningsUtskottet remitterades Lars GeZelii från 'Stora Kopparbergs Län nu ingi Ine Memorial, om skyldighet for Häradsskrifvare och andre Tjenstemän* söm verkställa debitering af Kronoutskylder, att i Debetsediame utsätta den pannerymd, hvarför Bevillning»- afgift påföres. F r å n Vällo fl. Borgare-Ståndet. S. D. Vid föredragning af Högvördige Preste-Ståndets Protoeolls-Ut drag - Pr**- Otdr. d, 2g dug, 1834. drag den 25 denne*, med inbjudning till Med-Stånden att instämma uti Preste-Sländets beslut, att vänligen anmoda samtlige Utskotten, att företrädesvis handlägga de vigtigaste mål, utan hvilkas afgörande Riksdagen ieke kunde afslutas, och med Utlåtanden öfver desamma inkomma så skyndsamt som möjligt, hvilket Preste-Ståndet förmodade' kunna ske inom slutet af nästkommande Sept, månad, blef samina inbjudning af Borgare-Ståndet antagen. Den 28 Aug. 1834- Från Hö glo fl.
Bränningstid utkom, priset genast nedföll. Jng drar deraf den slutföljd, att om Bränningstiden vore fixerad till eu viss och tillräcklig lid, skulle priset icke blifva oskäligt. Dessutom tror jag ett icke för lågt pris medföra 2:ne fördelar, först, att det ger Jordägaren en billig fördel, samit derigenom bibehåller spannmålen i pris; och sedermera, att i samma mån varans åtkomst fordcar mera penningar, och således försvåras, skall begifvenheten på dess öfverflödiga bruk också göras mindre. Den rättighet Utskottet lemnar Städerna, önskar jag icke må bifallas. Städernas jord är donerad Kronojord, donerad med och icke utan vilkor: octfi när nu detta vil - 794 Den i7 Juli. }. m. leor, nämligen jordens användande til! Uns och Hampas planterande, alldeles; icke rntdgifver bränvinsbrännings rätt, hvilken åter grundar sig på rättigheten att producera säd, så tror Jag att Riksens Ständer icke heller kunna medgifva åt Städerna BränningsFriheten, utan att derigenom, på sätt och vis, sanctionera det användande af jorden, Som Städerna nu tillåta sig; ett användande, som likväl endast är missbruk. lag tror att särskildta Bränneriredskap, såsom, till exempel, Koniska hattar, väl bora beläggas med större afgift, i den proportion dermed kan fortare åstadkommas bränvin; men att förbjuda dem anser jag vara ganska felaktigt. Då det är en utrönt sanning, att, om ej sådan redskap fdröker produetionen, den likväl medgifver en stor besparing af arbete, tid och ved, så synes pnig utom ali fråga, att också derifrån uppkommer en national-vinst, som ålmindstöne ej bör förbjudas. Grefve Lilliencrantz: En värd Leda mot har sagt, att det mä bända vore aldra bäst, om Regeringen och Lagstiftande magien befattade sig lika litet med Bränvinsbränning, som med brödbakning i landet.
Jag tror mig i mitt förra yttrande hafva vederlagt denna mening, då jag anförde, a!t jag ansåg det i allmänhet vara mindre kostsamt att vara från sin hushållning några månader, om det också vore hvart år, än att skilja sig derifrån för hela året hvart 5:te eller 6:te år. Men jag vill dertill lägga ännu en sak. Det finnes många adelsmän i landsorterna, som hafva godt omdöme och kunde göra mycken nytta, om de kommo hit, och de skulle säkert komma till riksdagen, om de visste, att den vore inskränkt till en viss tid, inom hvilken arbetet måste afslutas; men de vilja icke begå den inconseqvensen att här börja handläggningen af riksdagsärendena och sedan, innan de hunnit slutas, resa härifrån. Jag vidhåller mitt yrkande om återremiss, på det vi, med den förändring i 109 §:n Reg.Ftn, som jag föreslagit, måtte få riksdagar hvartannat år. Hr Ribbing: Jag vill hafva äran fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet uppå, huruvida det Högloft. Ståndet anser det vara ens en möjlighet att lösrycka förordnandet ang:de riksdagarna till ett från de öfriga delarna af grundlagen isoleradt stadgande. Huru skulle det blifva möjligt att, såsom här är föreslaget, hafva riksdag hvartannat år? Huru skall man kunna tänka sig, att riksdagarna, i enlighet med vår nu gällande grundlag, skola kunna fortgå så ofta? Såsom exempel på hinder derföre vill jag anföra, huru vid hvarje riksdag erfordras ny bevillningsförordning, ny statsreglering, öfverseende af tulltaxan, vulet af en nämnd, som skall domina öfver Högsta Domstolens ledamöter, granskning af Justitiai-ombudsmannens berättelse m. m., åtskilliga val till fullmäktige o. s. v. Är det möjligt, är det rimligt alt på detta sätt sönderslita vår nu var. grundlag? Jag är visst icke emot, utan inser nyttan af tätare riksdagar och önskar, att de må införas, men dock med det villkor, att de öfriga delarna af grundlagen rättas efter en sådan institution. Isynnerhet skulle den vara nyttig efter en representations-förändring. Jag har velat erinra härom och anser icke nödigt vidare yttra mig i saken.
Härom har den upplysning blifvit meddeld: att för detta Directionen öfver Factoriet, uti förklaring den 28 Mars i833 öfver Rikets Ständers Revisorers likabeskaffade anmärkning vid 1828, 182g och i83o årens Räkenskaper, upplyst det nämnde belopp utgöres af de medel, som för detta Committerade för Factoriets anläggning uppburit till Factoriets första iordningsställande, och derföre redovisning blifvit i behörig ordning afgifven. Berörde från Saltpeterfonden förskjutna summa hade, på grund af Kongl. Brefvet den i3 April i8i3 till sistnämnde Committerade samt Eders Kongl. Majrts och Rikets Stals-Contoir, utgått efter hand, under åren 1813 till och med 1820, och då medlen varit för afsedda ändamål använde förr än för delta Factori Directionen år 1824 mottagit dess befattning, samt derföre icke funnits uti föregående års bokslut balancerad såsom skuld till Saltpeter-fonden, hade Directionen beloppet icke upptagit uti dess redogörelser, hvarom ej heller någon föreskrift erhållits. Uti afgifven Nådig Proposition till Rikets Ständer den 25 Januarii 1834» läcktes Eder Kongl. Maj:t, på anförde skäl, föreslå det berörde uti Saltpeter-fondens räkenskaper balancerade summa 55,5oo Riksdaler måtte få afskrifvas, såsom använd till en för Rikets Försvarsverk vigtig Inrättning, men hafva Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 27 October samma år förmält sig, af förekommen anledning, icke kunna sådan afskrifning då bevilja, derefter Nådig föreskrift om summans uppdebitering uti Factoriets Räkenskaper icke följt; Och då Gevärs-Factoriet, som erfordrar årliga anslag till underderhåll, icke är af egenskap att kunna lemna någon annan vinst än product af Gevär för Rikets försvar, har utaf Rikets Ständer omförmäld afbetalning å förbemälde försträckning icke kunnat ega rum, då härföre serskildt amorteringsanslag saknats.
Kungörelsen den 15 November 1860, angående allmänna beväringen . att när beväringsskyldig, som bland allmänna beväringsmanskapet inmönstras och är aktiv medlem af frivillig skarpskytteförening, företer skriftligt intyg af öfverbefälhafvare!) för den korps han tillhör derom, att den beväringsskyldige eger nödig färdighet i vapenföring, marsch och manöver m. m., samt förvärfva! den skjutfärdighet, som är bestämd i målskjulningsinstruktion för rekryt i arméen för att såsom soldat approberas, sådan beväringskarl befrias frän deltagande i första årets vapenöfningar, samt att enahanda befrielse från andra årets beväringsexercis, då den beväringsskyidige i behörig tid till vederbörande magistrat eller kronobetjening ingifver öfverbefälhafvarens för skarpskytteförening skriftliga bevis, att han fortfarande såsom aktiv ledamot tillhör skarpskyttekorps, jemväl må ega rum. Fördelarne af ett lagstadgande enligt ofvanstående förslag äro påtagliga : först måste de frivilliga skarpskvttekorpsernas tillvext derigenom befordras och vidare de ofta långa och besvärliga marscherna till och från öfningslägret göras öfveiflödiga samt arbetets dragande från jorden och andra näringar förekommas samt slutligen skulle äfven en stor vinst för Statsverket beredas derigenom, att åtminstone en del af de allmänna medel, hvilka nu utgå i och för beväringsmanskapets öfning, kunde inbesparas; Och förvissar jag mig om, att dessa skäl skola tillräckligt tala för bi fall tili min motion, om hvars remitterande till vederbörligt Utskott vördsamligen anhålles. Stockholm den 19 November 1862. Ola Jönsson. från Malmöhus län. Motioner i Bonde-Ståndet 1862, N:o 88. 125 N:o 88, Af Pasil Andersson från Jemtlands ian, om upphörande af hvad i Lag och särskilda Författningar stadgas om, rättighet att i hörd lösa jord ä landel. Innan jag för Rikets sednast församlade Ständer framlade motion derom, alt alla i nu gällande
Att menniskor skola tillåtas att bära sig åt på det sättet! Fy! Jag skulle icke vilja taga en sådan menniska som fru Burström i hand! Jag kan icke säga hur djupt och innerligt jag föraktar och afskyr henne! Jag önskar af hela min själ ...» »Tyst, söta Cecilia!» afbröt Agnes henne. »Inte blir saken bättre, derför att du faller i sådana der exklamationer. Om pappa vore här, skulle du säkert ’afsky’ och ’hata’ mindre.» Cecilia tystnade. Ja, Agnes hade nog mycket rätt häri. Generaldirektör Arnell tålde aldrig att man fördömde menniskor, hur felaktiga de än voro, och som Cecilia afgudade sin far, lade hon alltid i hans närvaro band på sina utbrott, hvilka voro lika häftiga, antingen de härledde sig från sympati eller antipati. Emellertid kunde man den dagen icke tala om annat än Burströmska affären. Cecilia hade tusen förslag. Hon proponerade att man genast skulle fara in till staden för att få tala med hofrättsrådet, eller också sjelf gå upp i poliskammaren och anklaga herrskapet Burström. Agnes tyckte det vara klokare att personligen uppsöka frun och tala med henne och förehålla henne det hårda och brutala i hennes sätt att gå till väga. Fru Hedenstam tyckte söm Agnes, och de tre damerna gjorde alldeles bestämdt upp, att om madam Jonson icke i morgon återfick sina barn, skulle en af dem tala med fru Burström. Då hofrättsrådet kom ut till middagen, gåfvo de honom knappast tid att helsa och taga af sig hatten, förr än de alla tre på en gång öfverföllo honom med berättelsen om den timade händelsen. De talade så ifrigt och så om hvarandra, att det stackars hofrättsrådet blef alldeles yr i hufvudet. »Nej, nej, kära barn!» utropade han och höll händerna för öronen. »Icke alla tre på en gång! En i sender! Jag begriper icke ett ord af hvad ni sagt. Hur var det nu?» fortfor han, i det han tog en stol och slog sig ned på verandan, »har fru Burström blifvit anklagad för att ha stulit ett par juvelringar?» »Nej», ropade Cecilia storskrattande, »så var det inte! Det var tvärtom hon ...