Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utom den skadeersättning, som klaganden kan blifva tillerkänd, bör han tillgodo njuta målsegande andelen i alla de böter, som ådömus; äfvensom ersättning af den tilltalade för hafde kostnader, efter afgifvande räkning,3’ ”Ej skall det vara någon enskild Part tillåtet, att tilltala någon UnderDomare, RevisionsSecreterare, Kongl. Majrt Befallningshafvande eller Ledamot uti Allmänna MagazinsDirectionen, Kongl. Maj:ts och Rikets HofRätter samt Coliegier för fel eller brost i Ämbetet, i annan ordning än nu föreskrifven är. Med åtal emot Kongl. Maj:ts Högste Domstols Ledamöter, förfares på sått särskildt stadgadt är,” 712 LagUtskottets Betänkandett. / Inom Hedervärda BondeStändet. Af Ri!c:sdag*Fullm§gtigen Anders Danielson, som anmärkt, att om en klagande Part skulle vara obet3j;et, att hos hogsta dömande Irstantien få befogenheten af sin klagan profvad, gagnade det honom föga, i fall denna klagan likväl mäste ogillas för brist på skal och bevis, hvilka utan laga rättegång ej stå att anskaffa, och utan hvilka den ho: s'a dömande Ingtautien ej kan mera uträtta än dt-n lägsta. * Anders Danielsson asi<er der'öre denna svårighet ej annorlunda konra afhjelpa*, än att Domstol arnså väl i de hogsta som lägsta instantierne göra sig lili en allman regel, att bifalla hvarje åtal, som söfees, emedan de aldrig kunna veta om icke de största skäl till åtal verkligen finnas, då den minsta bevis ii g kunnat före åtal framläggas; uti hvilken anmärkning flere af BondeStåndets Ledamöter sig förenat.
Bristande Cultur i Spanien och Africa bevisar lika litet mot Climatets fördelar, som de Holländske karren, att en mindre gifmild natur fordras till utveckling åt Människans krafter: Jag tror, att Holland blifvit lika välmående, om händelsen gjordt, att deras Land varit högländt, i stället för att vara ett kärr, och detta synes äfven vara Herr Grefve von Plåtens satts, dä Den 13 Februarii. han sednare säger; Välståndet i synnerhet bero af Folk lynnet, och dess sträfvande efter Moralisk förbättring; hvartill Communicationerne uppgifvas sorn förnämsta medlet; osh det kan ej nekas att de främjat Civilisation, då man med Communicationer förstår den beröring med främmande Länder och Folkslag, som verkats genom Handeln; men af en Canal tvert igenom ett Land lärer ingen högre grad af Moralisk förbättring vara att vänta, än den sorn vinnes genom Sjö-farten ifrån Norrköping till Götheborg igenom Sundet, Det frågas: Jlvad skulle blifvit af en öfverskotts production under saknad af transport i Io ar, sorn bellöfts till Canatens fullbordan? men denna fråga besvarar icke, i min tanka, det påstående att man bordt låta detta dyrbara Communications medel påkallas af en ökad Production. I ett land, så genomskurit utaf Sjöar, så kringflutit som Sverige, är det all anledning att förmoda det en öfver skotts.production aldrig skulle blifvit till last, med de vägar och de Communica* tioner vi redan äga, likasom våra bristande behof, nu genom dem uppnå sina bestämmelser. Vid frågan åter att Consumera, så tror jag oss icke stå tillbaka, då vi tveriom i denna del gatt långt framom vår Production, hvadan Canalen, som medel till Consumtions befrämjande, ej lärer vara af nöden, och må hända ännu på länge i sådant afseende mera verkande till skada än till nytta, om likväl dess med, verkande i nägotdera fallet kan antagas.
Men fruarna, som ha ingen del i männens ämbeten, borde icke heller ha någon del i deras ämbetstitlar. Det är dock icke ofta en gift kvinna får bära den enkla o c h vackra titeln fru. Stundom till lust och stundom till leda, får hon bära alla möjliga och omöjliga manliga titlar och ämbetsnamn, försedda med den mindre välklingande ändeisen » skan ». Alt samtalet vore ledigare och sällskapslifvet likaså utan de välsignade titlarne är en allmänt känd sak, men lika allmänt har man ej insett, huru mycken tid som kunde besparas, o m de afskaffades. Det vore allt skäl att betänka detta o c h ihågkomma, att tid är pengar. Hvilken husmoder har ej erfarit den förargelsen att se sin tjänarinna, som hon skickat på ett litet ärende, dröja en hel evighet på färden. Detta kan stundom vara tjänarinnans fel, men ibland också de många och långa titlarnes skuld. Hvad hjälper det t. ex. en stackars flicka, att hon har flinka ben, då hon är anbefalld att gå till granngården och framföra ett budskap så här: » Protokollssekreterskan bad helsa magistratssekretererskan o c h begärde det där spetsprofvet, som magistratssekretererskan lofvat låna protokollssekretererskan. Protokollsekreterskan skulle nog kommit själf, men öfverstekammarjunkerskan, öfverstelöjtnanskan och generaldirektörskan ha just kommit till protokollssekretererskan ». Om flickans tunga också ej är ovan vid de långa och främmande benämningarne, tager det en god stund att nysta ur sig hela denna ramsa, under det matmodern väntar och undrar, hvarför människan ej kommit hem ännu, o c h alls icke betänker, att det är titlarnes fel. Ärade läsare, tagen nu detta i all ödmjukhet framställda förslag och dessa i all enfald framhållna synpunkter i välvilligt öfvervägande. I våra dagar ömmar j u enhvar för den gifta kvinnans i många afseenden så sorgliga belägenhet. Öka därför ej ytterligare hennes börda genom att kalla henne till exempel — (H. o. S.) Direktorska. ] S [ä ä s. för Idun af J. B. (Forts. o. slut fr. föreg.
Dessa betydliga fordringar hos Akademiens landtbönder härröra, enligt uppgift, deraf, att sedan Universitetet genom upprättade nya kontrakter ökat de afgifter, som förut af akademihemmanen utgått, landtbönderna, som bestridt Universitetets rätt att en sådan åtgärd vidtaga och härom anställt rättegång, vägrat att, innan denna fråga blifvit af domstolen afgjord, någon afgäld, vare sig till större eller mindre belopp, betala. Da Universitetet härigenom under flera år gått i mistning af icke obetydliga inkomster och dessutom måste vidkännas ganska dryga rättegångsutgifter, hafva Revisorerne icke kunnat underlåta att å detta förhållande fästa Rikets Ständers uppmärksamhet. §. 3. - För öfrigt hafva Revisorerne funnit räkenskaperna för begge revisionsåren, isynnerhet för år 1849, förda med mindre noggrannhet och ordning. Bland de flera exempel, som i detta afseende kunde anföras, må endast följande nämnas: Uti 1849 års hufvudbok, pag. 9, upptagas åtskilliga utgiftsposter tillhopa utgöra 8,750 R:dr 36 sk., ehuru de särskilda posterna, rätt sammanräknade, uppgå till endast S,328 R:dr 13 sk. 1 r.st. Härtill kommer, att, bland nämnde specialposter, en utgift till akademi-bibliotheket af 423 R dr 3 sk. 2 r:st är uteglömd, äfvensom att, bland de intagna posterna, en utbetalning till Akademiens sjukhus finnes uppförd till 2,297 R:dr 40 sk. 9 r.st., i stället för 2,308 R:dr 38 sk. 9 r:st, som densamma rätteligen utgjort, så attj med iakttagande af rättelse i dessa omständigheter, slutsumman kommer att utgöra 8,762 R:dr 14 sk. 3 r.st, eller 11 R dr 26 sk. 3 r.st mer, än det belopp af 8,750 R:dr 36 sk., hvartill densamma nu är utförd.
M:t ansåges erforderliga för att i någon mån minska olägenheterna af den betydliga nedsättning i manskapsstyrkan inom provinsen, som, på sätt ofvan förmäldt är, genom den nya indelningen skulle föranledas, i hvilket afseende förslag komme att till Rikets Ständer i nåder framställas; vid hvilket förhållande den af en del hemmansegare i Jemtland, uti anförda besvär öfver rotcringsförrättningen, i underdånighet väckta fråga om sådan ändring i den vid provinsens omrotering följda grund, att roteringsbördan uteslutande skulle åläggas jorden, desto hellre fått förfalla, som på sådant sätt rotarnes antal skulle ytterligare blifva betydligt nedsatt oell för öfrigt hemmansräntan af ålder i Jemtland varit till understöd för roteringsbesväret anvisad, äfvensom den i anledning häraf gjorda underdåniga framställningen om fortfarande befrielse för kronans i nämnda provins indelade manskap från arbets-kommenderingar, af E. K. M:t lemnats utan nådigt afseende, enär berörda åliggande utgjorde ett af hufvudvilkoren, under hvilken den åsyftade lindringen i provinsens roteringsbörda af E. K. M:t och Rikets Ständer medgifvits; och ville E. K. M:t tillika Rikets Ständer i nåder tillkännagifva, att E. R. M:t äfven i öfrigt hufvudsakligen gillade hvad Krigsoch Kammar-kollegierne, i afseende på så väl den verkställda roteringsförrättningen, som det med provinsen Jemtlands vederbörligen utsedda ombud afslutade knekte-kontrakt, äfvensom det afgifna förslaget till reglemente för förvaltningen af den blifvande roteringskassan, underdånigst yttrat och föreslagit: att, beträffande derefter de med detta ärende sammanhang egande serskilda frågor och deribland först den om hästarnes underhåll vid Jemtlands hästjägarekorps; så och då för framtiden underhållet af denna korps, likasom redan med Expcilitions-UIskot lett Förslag till und. Skrifvelse, N:o 162.
Och sorn Utskottet, efter att hafva i sitt Betänkande, N:o 4g, i anledning af åtskilliga Motioner om ändring af 17 Gap. Handels-Balken och 20 Gap. Ärfda-Balken , föreslagit , alt, med ändring af berörde lagrum , inteckningsrätt må förklaras gällande framför den förmonsrätt, sorn nu tillkommer barnaarf, och barnaarf åter erhålla förmonsrätt framför kyrkors och fattiginrättningars fordringar hos deras Föreståndare samt Kronans och Frälsemans eller Räntetagates fordringar för uppbörd , som deras Uppbördsman indrifvit, — i sitt Betänkande, N;o 5o,' under föiutsättning af Rikets Ständers bifall till berörde förslag, tillstyrkt, att vederbörande Domcapitel må , för mede! , som Consistorii-Notarie , i och för sin tjenst, uppbu-* rit, till denne tjenstemans tillgångar ega lika förmonsrätt , som Utskottet ansett böra tillkomma Kronans samt Kyrkors och Fattigh inrättningars fordringar hos deras Föreslånda-j »4 LagVtskottets Betänkande N:o 48. re ; sa, och di Academierne i Upsala och Lund ärd väsendtligen i enahanda belägenhet och förhållande i hänseende till sina Uppbördsman och Redogörare , som Domcapitlen till Consistorii-Notarierne , finner Ut-' skottet sig, i följd af de åsigter, som ligga till grund för sistomförmälde Betänkande, hvilket irenne Riks-Stånd gillat, böra föreslå , att vid slutet af den serskilda författning , hvars utfärdande Utskottet i sitt Betänkande Njo 50 . tillstyrkt , må göras följande tillägg : En lika fårmonsrätt tillkommer ock Academierne i Upsala och Lund hos deras Uppbördsman och Redogörare, för medel, som desse, i och f ör sina tjenster, om händer fått. Stockholm den 31 Julii 182g. Ankom till Exped. Utskottet den ij Augusti 1829.
Stora boken är emellertid samtidigt mycket mer än en porträttsamling och sedeskildring. Den är också dagbok – journal intime. Och intressant nog finns redan från de första sidorna notiser som pekar fram mot detta andra huvudtema, som med tiden blir allt viktigare och i del III kommer att utgöra den största delen av dagboksanteckningarna. Redan den 7.4 1882, två veckor efter den första notisen, skriver Victoria Benedictsson: Ensam bunden och dock utan att känna det så! Jag kan lyssna till andras tankar – huru? Jag kan tala. Till hvem? Mitt andra jag. Här finns på en rad klart formulerad le journal intimes egentliga innebörd: samtalen med det egna jaget, behovet att skriva ner sina tankar, att analysera sig själv och andra. Denna upptäckt av dagboksskrivandets möjligheter är tydligen så viktig att hon samma dag på försättsbladet måste förtydliga dagbokens syfte: Dessa sidor egnas helt och hållet åt mitt Alter Ego och innehåller endast slarf sedan jag af försiktighet måst förstöra det ordentligt utförda. Slarf och ofullkomlighet skall göra det skrifna till största delen obegripligt för andra än mig sjelf. Önskar derföre helst få ha det ’privatim’. Hörby den 7 april 1882. Victoria Benedictsson Redan på de första sidorna i dagböckerna finns alltså båda huvudområdena för de kommande årens skrivande utpekade: människostudiet och den inre monologen. Det är märkligt, därför att med de introspektiva dagboksanteckningarna förhåller det sig precis som med miljöskildringarna. De tar inte heller form i anslutning till april 1882 utan får även de vänta till den för Victoria Benedictssons utveckling gynnsamma Malmövistelsen. Man kan till och med peka på det ställe där återknytandet i början av juni 1883 sker, i några längre självanalyserande avsnitt: Bra länge har jag helt och hållet vårdslösat korrespondensen med mitt alter ego; det har kommit sig af fruktan att någon skulle uppsnappa min bok och läsa brefven, men ’en katt med handskar fångar inga råttor’ och det duger ej att vara rädd här i verlden. Jag ämnar således stå risken och återtaga min korrespondens. (Stora boken I, s. 189 ff) Var det ur sjukdom och ensamhet som behovet att samtala med ”mitt Alter Ego” föddes?
Arrendatorn derstädes ägde rättighet att in natura begagna emot det han derför erlade till Stuteri-Inrättningen betalning efter enahanda beräkning, som Arbets-bönderne för de öfriga: att, beträffande det andra slaget af Dagsverken, som Allmogen i Sju Härader utgjort till Höbergning och Stängsel, Allmogen förklarat sig nöjd med dessa Dagsverkens betalande efter Er» ligt Markegångs-pris under 30 år, dock med vilkor att ett sådant åtagande ej skulle ligga den i vägen så vida skäl framdeles kunde finnas till dess befrielse från arbets-besväret utan motsvarande ersättning: att, efter beräkning af Kungsgårdarnes afkastning enligt upprattade Öfverslag, Komrnitterade tillstyrkt, _det Stuteriet må bestå af Nittio Hästar utom Ars-Fölungar, samt dertill föreslagit Utfodrings-Stat, hvarvid väl till en början uppkommer en brist af Hafra, Hö och 174 Underdåniga Skrifvelser. Halm, som borde uppköpas, men hvilken brist genom högre Hö-arrende efter förloppet af innevarande år 1818 förmodades blifva afhjelpt : samt att uti serskildt öfverslag upptagas Inknmsterne till 6027 R:d 24 sk, derunder afven begripen lösen för Dagsverkena med 3252 Rid 24 sk., och Utgifterne till aflöning för Stuteriets Chef och Betjening, åtskillige behof af Lysningsoch luventarii-persedlar samt Byggnads-äinnen, jemte medel till det i början bristande fodrets upphandling tillsamman 8427 R:d 24 sk, i följd hvaraf för närvarande på det hela skulle uppkomma en brist af >2400 R:d, hvartill Medel fordrades intill dess Stuteri-Inrättningen genom det högre Hö arrendet kan fullt underhållas af Kongsgårdarnes afkastning: Och bestiger sig den föteslagne Aflöning för Chefen och Betjeningen till 2917 R:d i kontant jemte 21 1 Tunnor Spannmål utom Hö och Halm för deras kreatur.
Det goda ändamål, som från början varit alsedt med dessa medel vore således förfeladt och ingen blefve derigenom hjelpt, utan medlen kunde i det närmaste anses ändamålslöst bortkastade, och om äfven en eller annan församling vunne någon lättnad i sin falligvårdstunga, då uppfostringsbjelpen tillgodokomme någon inom församlingen, sorn eljest belt och hållet, eller i större mån behöfde af fattigvården understödjas, så vore denna lättnad icke annat än obetydlig. I anseende härtill och enär, enligt gällande fattigvårds-lagstiftning, all fattig-försörjning både för äldre personer och barn ålåge kommunerna, med undantag endast för det fall, då någon fattig icke kunde, efter bestämda grunder, hänföras till viss församling, samt då ofvanberörde medel efter motionärens tanka kunde med större nytta till annat ändamål användas, har motionären föreslagit, att med utdelning af ifrågavarande uppfostrings-hjelp måtte upphöra och omförmälde tillgångar, såvidt de äro komna från Staten, disponeras till Kongl. Serafimer-Ordens-Gillets andre behof, för hvilka Stats-anslag till vida större belopp vore erforderligt; i händelse af bifall till hvilket förslag det borde ankomma på Kongl. Maj:t att förordna om användandet af de enskilda Donationerna. Efter det Stats-Ulskottet sammanträdt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet, hafva Utskotten gemensamt tagit motionen i öfvervägande. För att blifva i tillfälle fälla ett omdöme i frågan, hafva Utskotten sökt upplysning om såväl uppkomsten af ifrågavarande medel, som ock grunden för deras utdelande, samt dervid inhemtat, att, sedan år 1573, medan Skåne var en Dansk provins, Konung Fredrik den II i Danmark anslagit lith. till K. St. Prtt. 1858—64. 4 Sorni, i Afd. 3 Baft. 2 10 Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o 10. kronotionde i Skåne till underhall af ett i Helsingör inrättadt hospital, så hade, elter det Skåne åter kommit under Svenska kronan, Konung Carl XI den 20 December 1666 tillagt Stockholms Allmänna Barnhus denna tionde, som utgjorde 1900 tunnor spanmål.
Jag missunnar visserligen icke dessa tjenstemän den lönetillökning, som här blifvit dem af StatsUtsk. beredd; men jag skulle tro, att man kunde åtnöja sig med hvad Ulsk. beviljat, helst man ihågkommer, att Utsk., med den speciella kännedom det äger om förhållandet, ansett sig icke böra tillstyrka ett högre anslag än delta, såsom varande det, som desse tjenstemän nu behöfde. Förhållandet med Den 7 December e. m. ifrågavar. tjenstemän är icke eller så svårt, som man velat utgifva det. Vi veta att de hittills alldeles icke svultit ihjel, och jag tror, att man utan någon fara skulle kunna låta saken hero vid hvad StatsUlsk. föreslagit, under afbidan af den reglering, som K. M. kan finna för godt att föreslå. Gr. Horn, Claes Fredr.: Då denna fråga förekom vid slatsregleringen, var jag bland dem som yrkade på ett anslags beviljande för en nödig löneförbättring ät kronofogdar och häradsskrifvare i Riket. Jag gjorde det, oaktadt det icke var på grund af någon K. propos., som detta anslag ifrågakom. Jag gjorde det under den fulla öfvertygelse, att vid den reglering, som K. M. har för afsigt att förelägga R. St., dä tiden dertill är inne, ett sådant anslag alltid blir af nöden, samt attén reglering utaf landtslatens lönevillkor aldrig kan ske, utan-att en löneförbättring dervid mäste beviljas. Jag ansåg således icke något ondt kunna uppstå deraf, att under tiden till K. M:s disposition ställdes en större eller mindre summa, för att afhjelpa de angelägnaste, för handen varande behofven. Jag tror icke, lika med den siste värde talaren, att det kan blifva en anledn. för bedömmande af behofven i denna del, att en embetsman icke svultit ihjel under ntöfningen af sin tjenst. Men säkert är det, alt en och annan af kronofogdarne skulle möta en så sorglig lott, om de icke på annat sätt kunde förskaffat sig medel att lifnära sig, än med den ringa lön, som bestås dem af Staten.
Ordalagen i denna § hafva på mig icke verkat annorlunda än att jag skulle anse det som en svår tjensteförsummelse af en kronofogde eller länsman, om han qvarhållit en häktad till och med blott en timma, utan att undersöka om han borde Irigifvas. Detta mom. börjar nemi. med att säga att häktningsåtgärden skall »utan dröjsmål» anmälas, och slutar med »som pröfvar om han skall i häkte sättas eller genast lösgilvas». Om man nu låter denna pröfning dröja en längre tid, så är det ju omöjligt att genast lösgifva den gripne, hvarföre pröfningen måste ske omedelbart, på det att man skall kunna efterkomma lagens föreskrift för det fall, att den gripne befinnes böra frigifvas. Att äfven med de lagstadganden, som nu finnas, det så tillgår, kan jag bestyrka, ty jag vet icke, att under de 7 år, jag förvaltat det landshöfdiuge-embete jag bekläder, en fånge kommit in i häktet och der fått sitta utan att hafva blifvit förhörd af Konungens Beflude. Det vanliga är att, när en fånge blifvit gripen, föres han omedelbart upp i landskansliet och der hålles genast en undersökning, om lian skall förblifva i häkte eller ej. Skulle det ovanliga fall inträffa att hvarken landshöfdingen eller landssekreteraren för tillfället är i staden, företages undersökningen sednast 554 Den 18 Juli. följande morgon. Det hände t. ex. för några år sedan, att en person, som varit i Kalifornien, kommit hem och skulle begifva sig till sitt hemvist i Kronobergs län, der han varit smed på ett bruk. Ilan hade med sig mycket penningar och hade fått höra att i norra delen af Blekinge fanns ett hemman till salu för godt pris. Vid samma tid hade utgått en kungörelse om häktande af en ryktbar industririddare, som rymt och nu efterlystes. När nu vår Kaliforniefarare kom och besåg den fala egendomen och talade om sina penningar samt bröt på Engelska, grepo bönderna honom i den tro att det var den efterlysta bedragaren och förde in honom till Carlskrona, der han fördes upp på landskansliet.
Vid Södra Corrections-Inrältningen, der den hittills erhållne vinsten af FångPersonalens dagliga sysselsättning vore hufvudsakligen nedlagd uti arbetsproducten ä Byggnaderne, hvarest daglönen, prsemiern© inberäknade, för ett dagsverke äfven i Verkstäderne, för det närvarande endast uppgår till 7 sk. 3 r:st. B:co, har dock, i mohn af Byggnadsarbetets förminskande, åtskillige private beställningar i Snickare-, Skomakareoch Skiäddare-Handtverken äfven förarbetats, af hvilka inkomsten för året kan beräknas till 2000 B:dr Btco; varande å Styrelsens sida flere åtgärder vidtagne, för att, sedan Byggnaderne äro fullbordade, genom en allmännare sysselsättning med private arbeten, vid denna inrättning vinna samma ändamål som redan vid den å Norrmalm äro erhållne. Härvid torde ock böra anmärkas, att största delen af de vid Corrections-Inrättningarne förrättade arbeten åt främmande, tillhört requisitioner från Garnizonen, Handlande, Borgare, Fabrikanter och Handtverkare inom Hufvudstaden, hvarigenom och så länge den enskildta industrien omfattar dessa arbeten, allt förskott till uppköp af råämnen för Statens räkuing kan undvikas. Ifrån d. t Mars 1826 till d. 1 October 1828, hafva i3ot personer blifvit å Correctionshusen i Hufvudstaden intague, inberäknade de ifrån Wadstena från och med år 1825 upptagne 4°o Correctionister. Under samma tid hafva i laga tjenst blifvit uttagne 576 Correctionshjon af bägge Könen och af dessa har jdel återkommit af Mankönet och nära fdel af Ovinnorne. I afseende på Kostnaderne för hela Byggnadsarbetet, hvaraf mindre betydligt till innevarande år återstår; så har, i stället för de till förenämnde Planens utförande beräknade 320,ooo R:dr, genom arbetets verkställande efter den andra Planen, ett belopp af 204,47! Rtdr 10 sk. dertill funnits tillräckligt samt cn besparing af 120,528
Då måste han tänka sig hvilketdera som medför större säkerhet för honom antingen att köpa Hypotheksförenings-obligationer eller endast Riksg:s-kont:s obligationer. Att R. St:rs Riksg:s-kont:s egna låne-obligationer skulle blifva mer begärliga än Hypotheks-föreningarnes obligationer det får jag säga, alt jag icke kan fatta såsom någonting absolut bestämdt, om det skulle komma i fråga något ännu större lån. Dessutom, har StatsUtsk. här uptagit ett förslag, som jag anser vara, i afseende på det förestående uptagandet af kapitaler, betänkligt, då Den 15 Mars f. m. 243 Utsk föreslagit att gifva Fullmäktige ett utrymme af högst tio år, inom hvilka obligationerna skola upsägas. Hvar och en kan förstå ätt under nuvande förhållanden så måste kapitalisten, som vill emottaga dessa obligationer, om de icke äro upsägbara inom kortare tid än 10 år, föreställa sig att pä dessa tio år kunna händelser inträffa, som mycket nedsätta värdet af den valuta, sorn han får i dessa obligationer, och då är det möjligt att han Lager Hypotheksföreningarnes obligationer heldre än Riksg:s-kont:s?^^ik,attjUi. i korthet komma till en conclusion utaf hvad jag tagit mig friheten framställa, så vågar jag vördsamt föreslå att Fullmäktige i lliksg:s1kont. mätte visserligen få fria händer i afseende på uptagande af lån, men att det äfven måtte föreskrifvas Fullmäktige i Riksigskont. att försöka att sälja Hypotheks-föreningarnes obligationer, samt att R. St:r, med förtroende till Fullmäktige öfverlåta åt dem att i detta fall välja den utväg, som de finna bäst, men derjemte föreskrifva, att de obligationer, som Riksg:s-kont. sjelf kommer att utfärda, icke må sättas på så lång upsägningstid som tio år; ty detta anser jag ganska nödigt, om man skall komma till något resultat. Propos. till bifall ä StatsUlsk:s förevar:de Utlåt, blef härefter framställd och besvarad med starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han trott sig finna, att Ja varit öfvervägande.