Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Du hafver satt ett mål, der komma de intet öfver; och måga icke åter betäcka jordena. Du låter källor uppbrista i dalomen, så att vatten emellan bergen flyta; Att all djur på markene måga dricka, och vildåsnarna sin törst släcka. När dem sitta himmelens foglar, och sjunga på qvistarna. Du fuktar bergen ofvanefter; du gör landet fullt med frukt, den du förskaffar. Du låter gräs växa för boskapen, och säd menniskomen till nytto; att du skall låta komma bröd utaf jordene; Och att vin skall fröjda menniskones hjerta, och hennes ansigte dägeligit varda af oljo, och bröd styrka menniskones hjerta; Att Herrans trä skola full med must stå; de cedreträ på Libanon, som han planterat hafver. Der hafva foglarna sitt näste, och hägrar bo uppe i furoträn. De höga berg äro de stengetters tillflykt, och stenklyfterna de kunilers. Du gör månan, till att derefter skifta året; solen vet sin nedergång. Du gör mörker, att natt varder; då draga sig all vilddjur ut; De unga lejon, som ryta efter rof, och sin mat söka af Gudi; Men när solen uppgår, draga de bort, och lägga sig uti sina kulor. Så går då menniskan ut till sitt arbete, och till sitt åkerverk intill aftonen. Herre, huru äro din verk så stor och mång! Du hafver visliga skickat dem all, och jorden är full af dina ägodelar. Hafvet, det så stort och vidt är, der kräla uti, utan tal, både stor och liten djur. Der gå skepp; der äro hvalfiskar, som du gjort hafver, att de deruti leka skola. Allt vänter efter dig, att du skall gifva dem mat i sin tid. Då du gifver dem, så samla de; när du upplåter dina hand, så varda de med god ting mättade. Om du fördöljer ditt ansigte, så varda de förskräckte; du tager deras anda bort, så förgås de, och varda åter till stoft igen. Du låter ut din anda, så varda de skapade, och du förnyar jordenes ansigte.
Skjutskicklighet kan en gång blifva honom till nytta, om han väljer krigaryrket, och hvad jakten beträffar, är den ett sundt, friskt nöje, som ej demoraliserar. T y i sin lagstadgade form få den ej anses som djurplågeri. Att plåga ett fånget djur, det är nedrigt och afskyvärdt, och jag tror ej jag skulle finna något straff strängt nog, om jag komme på * mina gossar med något dylikt, men det har Gud ske lof aldrig händt. Däremot att i » naturens stora g y m - nastiksal » spänna sina krafter och » run a race » med skogens åbor, det är något helt annat. Det djur, som dör svältdöden eller råkar i rofdjurens klor är mer att beklaga än det som faller för jägarens kula. Må mina söner gärna en gång bli skickliga skyttar, tappre krigare eller duktiga jägare! Det har jag ingenting emot. Men finnes hågen i naturen, visar den sig tidigt, och huru länge och i hvad grad bör man hålla emot? Jag tror att jag en gång förut i Idun påpekat faran af att föräldrar gent emot sina barn allt för mycket begagna sig af sin vetorätt i fall, där det ej gäller absolut orätta saker. Af flere skäl bör man enligt min tanke handskas försiktigt med denna rätt, och jag vill anföra ett par sådana. Barn äro i allmänhet enligt min erfarenhet uppfinningsrika i fråga om att sysselsätta sig på lediga stunder, och det är ett godt tecken när de äro det och ej ständigt fråga: » Hvad ska, vi göra? » Men därför att dessa upptåg och lekar så ofta kollidera med vårt eget behagliga lugn, förbjuda vi dem kort och godt. Till en viss grad är ju detta berättigadt, men vi kunna gå för långi. Vi kunna med våra ständiga förbud till sist kväfva barnets förmåga af initiativ, hvilket längre fram i lifvet blir till oberäknelig skada. Vidare utsätta vi barnen genom att neka dem än ett, än ett annat, som för dem är af stort intresse, ehuru vi kunna anse det onödigt, dumt, farligt o. s. v. för faran att ha tråkigt. Tråkighet är en rot till mycket ondt.
I “Karolinerna“, där Karl XII:s och hans följeslagares lutherska gudsfruktan är oskiljaktig från ämnet, skildras denna med sanning och högaktning, men huruvida någon religiositet af samma slag som denna karolinska dels kärnlutherska, dels pietistiska äller någon därmed besläktad modern art värkligen förefinnes hos “Karolinernas“ författare, må väl tillsvidare lämnas osagdt. Lika litet som man i allmänhet hos Heidenstam finner någon fördom mot kristendomen äller något upprorstrots mot dess myndighet, inför hvilken han väl icke har någon känsla af underdånighet, lika litet finner man hos honom någon “skranten samvittighed“ i fråga om det naket erotiska. Huru djärfva hans skildringar af detta slag än äro, synas de mig mera rena än dylika i allmänhet äro. T. o. m. Byron är ibland frivol på det vanliga ungkarlsmässiga sättet. Heinrich Heine är medvetet pojkaktigt fräck för att retas med kälkborgarna — han liksom räcker ut tungan och gör oanständiga gester för att förbluffa dem. Ibsen behandlar det könsligt sjuka med läkarens och själasörjarens skoningslöshet, Björnsson dels med prästens och familjefaderns känslor, hvilka kräfva en hänsynsfullhet, som ibland kanske är inne på andra sidan filisteens gräns, dels med sedepredikantens moraliska brutalitet halfvägs i strid med den äkta naturmänniskans sympati med det naturliga. Viktor Rydberg var teoretiskt frigjord i fråga om det nakna, men han förefaller blyg — man ser en hemlig rodnad bakom den lampskärm, under hvilken han skrifvit om “byssosdimmor, hvilka röja för lysten dag romarinnors stolta behag“, huru helleniskt marmorädelt än hvarje dylik skildring blifvit i hans dikt gestaltad. Endast Shakespeare, Bellman, Goethe och Bibeln — om man frånräknar ett och annat t. ex. det besynnerliga pryderiet i episoden om Noah och Ham — skildra ofta med jämförelsevis oförfärad öppenhet och frihet det nakna och könsliga utan att det småttfrivola åtminstone hos den skildrande själf är tillstädes och utan någon undermedvetenhet att begå något brott.
Detta uplåningssätl medförer äfven den fördel, att fondpapper kunna roan och man emellan få det verkliga värde, som de ega, hvilket icke blir förhållandet med fondpapper å högre ränta,' emedan hvar och en ägare af dessa senare riskerar att få det af honom innehafda papperet upsagdt eller utlottadt, då staten måste, för alt icke få vidkännas en alltför stor ränteförlust, vidtaga sådane åtgärder. En annan fördel är, att obligationernas valör icke behöfver, äfven om kapitalrabatten vid olika tillfällen blifver olika, förändras, emedan obligationerna alltid skola inlösas al pari; hvaremot, om ingen kapitalrabatt kommer att ega rum, samt räntan blifver fri, obligationerna kunna och sannolikt blifva olika till följd af större eller mindre penninge-tillgång. Vi skulle t. ex, kunna få obligationer af 4, 4j, 5 a 3j proc. Genom merbemälte uplåningssält undvikes derjemte den olägenheten, att räntan blifver så hög, att den allmänna räntan derigenom updrifves, hvilket, om det inträffade, naturligtvis skulle menligt inverka på fortsättningen af de lånetransaktioner, uti hvilka hypotheksföreningarna m. fl. allmänna inrättningar redan ingått. Af alla dessa skäl synes mig det vara obestridligt, att den låga räntefoten med tillåten kapital-rabatt äger så afgörande fördelar framför det andra lånesättet, att lemna räntan fri, alt någon tvekan derom ej gerna kan upstå. Men är detta afgjordt, bör frågan nu vara, att först bestämma, huru lågt räntan bör sättas och sedan med - Den 20 September e. m. 101 gifva kapilal-rabalt. R. o. Ad. har redan genom ett förutgånget beslut bestämt räntan till 4 proc. eller till ett belopp, som är lägre än det i rörelsen gängse; konseqvensen fordrar således, att kapitalrabatt bör medgifvas; men huru stor densamma bör blifva, kan ej på förhand bestämmas, emedan detta beror på penninge-tillgången och statens kredit. Klokast och riktigast blir derföre alt öfverlemna detta åt Fullmäktige i Riksg:s-kont., hvilka kunna och böra med noggrannhet följa alla de på penningemarknaden inverkande förhållanden.
» Det kan j u nästan göra det samma. » höfde komma ifrån sig själf, gick in i barn» Neej, pappa — tåg ä ' bussigare, för det Och sönderplockad där bredvid låg den mjukammaren och lekte häst med dem. och har så mycke ' lokomotiver, och så skriker ka locken af ett silkesglänsande hår — den gallopperade på alla fyra. Just som de då där locken, som han fordom, i ljusa ungde så. så här. pschui ... » voro midt i farten därmed, kunde pappa domsår, i lidelsefull kärlek kysst så oräkne» Alvar, hvad har du lof vat p a p p a? » bli trött och gick helt tvärt in till sig, och liga gånger! Nu låg det allt framför honom, » Jag sitter stilla, pappa — » så fick mamma ta vid och hålla dem tysta. sköfladt, oskäradt. » Det är bäst du ritar ett tåg med månDet var just nu en sådan där stund. » Få s e? » sade fru Ingeborg, med en » Käre Axel, de skratta ju endast, det är ga, många vagnar! » Med en tung suck började pysen sitt ovanlig glans i sina mörka ögon. ej möjligt att hålla dem tysta nu, sedan du » Ack, älskade Ingeborg! Det är ej något skojat upp dem. » Fru Ingeborg såg litet arbete, Inga snörflade på under försöket att trotsigt upp på sin man, blicken var missbilda en åttauddig stjärna, som mamma att tala o m. Blott en ungdomsdröm. nöjd och hela hennes person bar en prägel lärt henne, och lilla Viva hade pappa rent Drömmen är nu skingrad af verkligheten. glömt bort, då han ej såg henne för en Den här lilla trion har på en timme lärt af trötthet. mig förstå, huru helt en mor får offra sig, » Det är bara därför, att du ej har allvar stund. » Det blir bestämdt oväder, » tänkte dokhuru tålig hon måste vara. Förut har jag med dig och hvad du säger till dem. Man kanske ej fullt uppskattat dig, men den skall inte käxa på barn! Säg bara en gång torn, » ty mina liktår äro som besatta, så där lilla har förgjort mina ungdomsminnen.
Anmäldes af kyrkovärden Olof Olofsson Jonsgård att kyrkostapeln var högst bräcklig, hvadan han trodde kyrko-klockorna borde nedtagas. Skulle någon olycka ske, ville Olof Olofsson genom detta anmälande vara friad ifrån ansvar och åtal. Härpå beslöts, att man skulle genom någon säker man låta syna stapeln och sedan öfverlägga om hvad göras borde med klockorna. Häggenås sockenstuga. Datum ut supra. In fidem N. Feltström 1830 den 8 aug. är förestående protocoll uppläst offentligen i Häggenås sockenstuga och till allt erkändt, intygas på församlingens vägnar: Olof Hindrickson Johan Mattesson Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protokoll i Häggenås sockenstuga den 15 aug. 1830. 1:mo Till följe af Kungl. Maj:ts befallningshafvandes den 27 sistl. julii utfärdade kungörelse, hvilken idag från predikostolen upplästes, valdes med enhällig röst kyrkoherden herr magister N. Feltström till deputerad för denna socken att den 7:de instundande september välja ledamöter i den committé, hvilken skall bestämma årliga afgifter till veneriska smittans hämmande, samt årligen revidera och granska räkenskaperna jämte styrelsen och förvaltningen af 36 curhus-inrättningen i länet; förklarade församlingen sig nöjd med hvad herr kyrkoherden lagligen gör och låter. 2:o På gifven anledning beviljade socknemännen, att göra sammanskott åt bonden Erik Andersson i Kougsta, hvilken så väl förlidet som detta år mistat alla sina hästkreatur, dels genom sjukdom, dels genom olycklig händelse; vilket sammanskott skulle utgöras med minst 8 sk:r banco på rök, och hvilka penningar sexmännen i hvar sin rota skulle uppbära samt till Erik Andersson aflämna. Datum ut supra. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga den 26 sept. 1830.
Till uppförande af en ny byggnad i hufvudstaden för Svenska Slöjd-föreningens Söndagsoch Aftonskola; att utgå med £:del årligen Till Lärares aflönande och elevers underhåll m. m. vid praktiska Skeppsbyggeri-institutet i Carlskrona, 7,000 R:dr om året eller för 3 år Till aflöning för Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader samt dess tjenstebiträden, såväl i hufvudstaden som i landsorterna, 32,800 R:dr om året eller för 3 år Till arfvoden för undervisnings meddelande åt Civil-ingeniörer, 3,000 R:dr årligen eller för 3 år Till stipendier åt elever, som genomgå den för Civil-ingeniörer bestämda kurs, 3,000 R:dr om året eller för 3 år Till undersökningar, inspektions-kostnader och expenser för allmänna arbeten, 30,000 R:dr årligen eller för 3 år S:gr Riksmynt. R:dr. öre. 644,000 300,000 21,000 — I 98,400 9,000 9,000 — 90.000 — B) Anslag för En gång. 1 171,400;- Ersättning Hiiradsskrifvarcn C. E. Ruckmans sterbhus hög j Sö~ För aflidne för den förlust Ruckman fått vidkännas i följd af för uppskattning af Häradsskrifvare-bostället Ärja JV2 3 i dermanlands län 1,600; — uppförande vid Ultuna Landlbruks-institut af en stallbyggnad utaf gråsten; alt utgå under är 1864 18,000: — Transport 19,600: —j 1,171,400; Hör till Stats-Utslioltels Utlåtande, år 1862—1863, JV2 99. Riksmynt, R:dr. öre.
Majits särskildta nådiga afseende; och det är med särdeles tillfredsställelse, sorn Kongl, Majit rättvisar dessa vackra drag af medborgerlighet och menniskokärlek. Det härigenom hos krigsmannen Undanröj-’ da befarande af armod och brist, då blessUrer eller sjuklighet sätta honom ur tillfälle att arbeta, skall närmare fästa honom vid sina pligter, och således fördelaktigt verka till Försvarsverkets bästa. Kongl. Majd ämnar Under en Styrelse'bringa alla de, särskiIdta Fonder, söm till detta före-1 mål dels af ålder funnits, dels under denna lid blifvit till Kongl. Majus Och Hans Kongl. H» Kron - Prinsens disposition sarnmanskjutne; och. Kongl. Majit har all anledning hoppas, att verkan af denna Styrelses arbeten skall blifva svarande mot ändamålet. För öfrigt hafva de förekomng Arenderni uti Krigs - Administrationens särskildta grenar; i vanlig ordning, fått handläggning. N:o 18. ig. Éxträ Den 7 Murs. Extra Rotéringen i Skåne är af en särskild Comrnission undersökt och jemkad, dervid Ledamöter af Provinsens mest aktningsvärde Egendomshafvare, med utmärkt nit, rättsinthet och omsorg tillhandagått, Desse förrättningar hafva val ej ännu hunnit alldeles fullbordas, men arbetet blir deremot af deri fullständighet, att Kongl. Majit är sinnad antaga de grunder, som Commissionen för verkställigheten tillämpat, till hufvudsaklig efterrättelse för Rotejemkningarne öfver bela Piket, och hvarom Kongl. Maj:t äfven ämnar, under loppet af Riksdagen, Riksens Ständer särskildt förekomma. Redogörelse-Verket för de förflutna krigen har Kongl. Maj:t sökt gifva den rigtning till ordentligt och skyndsamt afslut, samt granskning deraf, som med beskaffenheten af sådana ämnen står att förena. Granskningen af Räkenskaperna för 1808 och 180g arens krig är fullbordad, hvarom Riksens Ständer, af sina egna Deputerade, icke lära komma att sakna fullständiga upplysningar. Kongl.
I anledning af gjorde afimårkningar vid Utskottets den 12 sistledne Mars meddeldte Betänkande, angående understöd för Hamnbyggnaden i Lidköping. Öm öfverlåtelsen till Götheborgs Fattigförsörjningsanstalt, af den vid Auctionerå confiskerade varor utgående fattigprocent, N:o i54. Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets den 29 sistledne Mars afgifne Memorial, om öfverlemnande till Särskildta Utskottet af några motioner, rörande dels indragning^ dels tillökning af Embeten och Tjenster. N:o x 35. I anledning af väckt fråga ont indragning af vederlagsspannmåien. Vert 7 Maji e. m. Jjvan Allmänna Desvärtoch OeconomieUtskottet: AJ den 28 sifiledne Aprilt N o 73. I anledning af väckt fråga, om upphåfvande af böter för tillträdande Rusthållares underlåtenhet, att inom föreskrifven tid erlägga de till Wadstena Krigsmanshus-Cassa fastställde efgifter. Af den 29 sifiledne April: Rörande väckt fråga om ny d*Ining, etter Hemmantalet af sådana på utmark belägne och vid förut verkställde storskiften ej särskildt afsedde myror, hvarifrån gödningsämnen kunna hämtas. Angående upprättande af en ny LandtiniteriTaxa. Om inrättande af Gästgifveriet på Wermdön i Stockholms Län.
»I följd af denna förändring, har man för andra återfallet bordt tillstyrka straffets förhöjning i samma förhållande, som lagförslaget utsätter för tredje återfallet eller fjerde resans stöld, nemligen andra straffgraden öfver den, som eljest å gerningen följa bordt; hvarvid likväl det förbehåll, sorn i lagförslaget är gjordt, att dödsstraff ej må äga rum, blifvit öfverflödigt, ') 1762 års K. Itrcf är af nya I.agbcredn. åtcrsläldl. 9 § i nya Lagberedn. förslag. *•*) 10 § i nya Lagberedn. förslag. — 49 — digt, då andra straffgraden öfver den, som flir första resan stöld efter 7 § i Lagberedningens eller 6 § i Lagkommittéens förslag skall ådömas, stadnar vid lifstidsfängelse, i följd af den förändring uti nämnde §, som vid revision af Lagkommittéen blifvit vidtagen. »Tredje återfallet (4:de resans stöld) skulle, genom fullföljande af den från lagförslaget hämtade proportion, komma att trä flas af det stral!', som för 5:te resans stöld är i lagförslaget tillstyrkt, eller lifstidsfängelse. Men som detta blefve mer än 3:dje graden öfver det straff. hvarmed gerningen, första gången föröfvad, kunde beläggas, när den hörde under 3:dje § (eller bestode i enkel stöld); så har man trott sig för dessa fall böra, i öfverensstämmelse med den antagna regeln af en grads förhöjning för hvarje iteration, stadna i dessa fall vid högsta graden af tukthusstraff, såsom varande tre grader öfver högsta straffet för enkel stöld, och inskränka lifstidsfängelset (ill de arter af stöld, som höra under A och 7 §§.
Conventioner än skulle vara både för den ene och andre, har likväl icke mer, än en enda blifvit anmäld, och äfven denna har, emellan Pastor och Församlingens Innevånare, föranledt till stridigheter, hvilka ännu icke äro slutade, utan bero dels på ytterligare jemnkningar och dels på afgörande i föreskrifven ordning. Kostnaden för väghållning är nu upptagen 2,459 R:dr 4 Skill, högre, än uti Tabellen till förra Fem-Års-Berättelsen; denna olikhet, som endast uppkommit uti Inlands och Sunnervikens Fögderier; för det förra med 1,829 R:dr 22 Skill, och för det senare med 63o R:dr 42 Skill., hvaremot Norrvikens Fögderi beräknar kostnaden till En R:dr 12 Skill, mindre, äger sin grund dels uti ökade dagsverks-priser och dels uti det förhållande, som serskildt är uppgifvet för Sunnervikens Fögderi, eller att anspråken tilltaga i afseende på vägarnes ständiga vidmakthållande. — Emellertid, och då de i3 högre dagsverksprisen bordt hafva en lika verkan uppå utgörandet af ifrågavarande Onus uti Götheborgs, Oroust och Tjörns samt Norrvikens Fögderier, men utgiften i och för väghållningen derstädes befinnes lika med hvad för de föregående Fern åren är upptaget, synes uppenbart att olika grunder blifvit följde vid beräkningen uti hvarje Fögderi. I enlighet med Eder Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 21 November 1829, hvarigenom stadgandet, angående Böter för skattskyldig soin utan Laga förfall, försummar att sjelf eller genom Ombud sig infinna vid Andra Uppbördsstämma!!, blifvit under Fem, Års lid upphäfvet, anser jag mig böra 1111 underdånigst upplysa i hvad mohn sådant haft inflytande på de skattskyldiges benägenhet att sine Krono-Utskylder sjelfmant sig afbörda.
För öfrigt föreslår Kongl. Maj:t, på de i omförmälda protokoll öfver sjöförsvars-ärenden för den 9 innevarande månad utvecklade skäl och under hänvisning till de upplysningar, samma protokoll innehåller, att af de till ständiga behof ej hänförliga anslag, hvilka för sjöförsvarets fullständigare ordnande ansetts erforderliga, följande summor nu måtte af Rikets Ständer anvisas att under tre år, med en tredjedel årligen, utgå, nemligen: för nybyggnad af en ångkorvett om 300 hästars kraft R:dr 293,000: „ d:o af tvänne ångbogseringsfartyg om 100 hästars kraft . 261,000: till anskaffande af bombkanoner och projektiler 33,700: „ den nya dockbyggnadens fullbordande 88,560: „ gevärs anskaffande och förändring 30,000: „ anskaffande af stenkol * 10,000: samt „ anskaffande af reservförråd för sjöbeväringens beklädnad . 45,000: Äfvensom under förutsättning att, på sätt för landtbeväringen blifvit föreslaget, utur det för krigsbehof bildade reserv-förråd för beväringsmanskapet jemväl för sjöboväringen erhålles ej mindre nödiga reqvisita till första uppsättningen af det till vapenöfning påräknade manskaps beklädnad, än ock af remtyg, utredning och tält-lags-lross-effekter för detsamma, till arbetslöner för munderingarnes förfärdigande, utredning och tält för nämnda manskap 20,300: Tillsammans R:dr 781,560: Sjette HufVud-titeln, innefattande anslagen för Civil-Dcpartemenlet. Nu gällande Riks-stat upptager för denna Hufvudtitel: Penningar R:dr 546,296: ig. — Transport R:dr 546,296: ig. Kongl. Majus Nåd. Vrop. till It.
Jag beklagar för öfrigt om jag sä illa uttryckt mig, att nägvn kunnat fatta min mening sä, som hade jag wc» lat klandra rn ännu ogjord Lag. Herr von Lckuirensieim, Osviö: Jag finner ben principen wäl grundad, att tillfällen till ständiga förändringar af Grund-Lagen skäligen fbrswäraS, sä att den nyft antagna Regerings» Formen ej mä unbergä 1720 ärs Grundlags - öde, -wilken i sin första integritet utgjorde Swerigelycka. Ä en annan sida kan jag icke medgifwa, att nägoi Utskott, ja knapt det sä kallade Hemliga Utskottet, bör hälla nägvt betz widtagna beslut däldt för Riksens Högloft. Ständers klena; utan att säledes Constiku» tions - Utskottet bör söre Riksdagens stut till sina Principaler uppgifwa alla de till Utskottet gjorde Propositioner till Regerings-Formens förändring, med de derä afgifna yttranden; dock sä akt det blott sker s6 rioritiam, eller att wid det Riksmötet ingen öfwerläggning derbswer företages. Vä Publicum genom trycket kunde om den gjorda Motionen underrättas, som kanske för Författaren blcfwe 'nog äfwentprtigt, sä synes en hemlighet för Riksens Ständer sjclfwe icke rimmeligen kunna, pästäS. Grefwe I^övvenkjelm, Larl: Sä» som en medel«wäg wille jag fbrcflä antagandet af Herr kslstmans Project, att Constitukions, Utstottet skulle äläggas, att till Ständernas anmäla allt hwad som innom deh sköte förefallit. Att en Ledamot sjelf skulle fä inlämna Utskottets »flätande, finner jag kagstridigt.
På grund af de undersökningar, jag haft tillfälle att göra, så ock i stöd af JernvägsKomiténs många och fullständiga upplysningar, har jag kommit till den öfvertygelsen, att Borås-banan visserligen är af den vigt, att ett anslag till densamma borde gifvas; således finner Hr Printzenskjöld, att jag visst icke motsätter mig nyttan af denna sammanbindning, men jag talar bestämt mot att vid denna Riksdag bevilja detta anslag. Jag uprepar således hvad jag förut har sagt, att hufvudsakliga orsaken, hvarför K. M:ts prop. om jern vägsarbetena blifvit så gynsamt upptagen i alla i Stånden, är den att K. M:t uteslutande åsyftar stambanornas fortsättande. Hr Printzenskjöld: Jag tillåter mig förklara, att jag icke tror, det Ilr Hjärne kan hafva så fullständig kännedom om opinionen här i landet, att hans omdöme härutinnan må anses vara af det tillförlitligaste slaget. Opinionen i ett land, såvida man anser den utgången från klokt och förståndigt folk, kan svårligen undgå att uttala sig för verkställande i främsta rummet af sådana förbättringar, som medföra största gagnet för så väl den enskildte som Staten, och i följd deraf skola de förbättringar, som i begge dessa hänseenden genast lemna en direkt vinst, alltid förr vinna sympatier hos den stora massan af nationen, än sådana, af hvilka några verkliga fördelar först i en aflägsen framtid äro att förvänta. Jag respekterar Regeringen i alla afseenden och äfven i det system, den iakttagit i afseende på jernvägsarbetena. Det vill dock synas mig, som Regeringen, för fullföljande af detta sitt system, upoffrat en större förmån för en mindre, i det Regeringen föreslagit fortsättande af södra stambanan, och dertill begärt ej obetydligt anslag, ehuru, på sätt under öfverläggningen härstädes, i ani. af väckta motioner rörande jernvägsbyggnader; blifvit anmärkt och bevist, denna stambana ej kan komma att på lång tid inbringa så stor vinst hvarken för Staten eller för den enskildte, som de bibanor och i första rummet den här föreslagna kunna göra, om de blefvo anlagda för de medel, som äro afsedda till den södra stambanans fortsättande.