Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då denna sammansättning varit grundad derpå, alt de olika intressena skulle bilda en motvigt emot hvarandra, till förekommande af oskälig förhöjning eller nedsättning, torde visserligen den farhågan kunna uppstå, att, om löntagarne icke vidare blefve intresserade uti prisens upprätthållande, dessa kunde blifva utsatta lägre, än vederborde, och minskning uti statsverkets tillsländiga rätt derigenom uppkomma; men, utom det att skäligen bör antagas, att till deputerade för markegångssättningen icke kallas andra personer, än dem som äga den kännedom om förhållandet och redbarhet i fcarakteren, att de utan biafsigter efter bästa öfvertygelse fullgöra det grannlaga värf som deni uppdrages, och att i annat fall missbruk svårligen kunna förekotnmas, hvilka föreskrifter än blefve meddelta; så bör härvid icke förbises, att om markegångssättningen framflyttas lill en tidpunkt, då prisen hunnit stadga sig, samt meningarna om verkliga förhållandet således icke böra blifva väsendtligen olika, del synes vara föga anledn. att befara, det deputerade skulle tillåta sig att uppgifva och utsätta pris, som icke vore med de verkligen gångbara öfverensstämmande; hvarförutan äfven, efter den ifrågaställa förändringen, icke bland deputerade saknades ledamöter, hvilka voro intresserade deruti, alt obehörig nedsättning icke äger rum, enär presterskapets tionde icke kommer alt oförändradt utgå som hittills, och densamma på många ställen enl. emir ventioner skall efter markegång lösas, äfvensom rusthållare Den 15 Juli f. ra. 61 med afseende å augmentsräntorna komma alt äga samma intresse.” tJtsk. har således här uttryckt en verklig farhåga för möjligheten, att det ena intresset skulle göra sig gällande, så att markegångsprisen kunde blifva för lågt bestämda., mot hvilken betänklighet Utsk. icke kunnat uppställa annat, un förlitandet på de uti markegångssättningen deltagande iednniöternes rättrådighet och goda vilja; men här mäste roan hålla sig till sanna verkligheten och icke till fromma önskningar.
Då öfverskottsräntorna, derå arfvodet är anvisadt, för året 1853 icke förr, än under första hälften af påföljande året 1854, kommit Krigs-kollegium tillhanda, följer deraf, att arf - — 280 — vodet, som under året 1853 skolat qvartaliter utbetalas, icke kunnat på dessa räntor formelt anordnas. Stats-kontoret har ock, under den tid arfvodet till Presidenten i Krigs-kollegium derifrån utbetaltes, anordnat detsamma på extra utgifts-anslaget, som är anvisadt att fylla bristen de år, då öfverskottsräntorna icke uppgå till arfvodets bestämda belopp, eller 2,000 R:dr. Men som behåliningarne, såväl' å öfverskottsräntorna, som å anslaget till extra utgifter de år, då sådana behållningar uppkommit, skolat ingå till 4:de hufvudtitelns allmänna besparingar och der sammanläggas, täcktes Eders Kongl. Majit nådigst inhemta, att, derest ifrågavarande arfvode anordnats å sistnämnde besparingar, i stället för, såsom skedt, uppå anslaget tiil extra utgifter, besparingarnes slutliga och vid redogörelseårets utgång behållna belopp blifvit alldeles detsamma, som nu af bufvudboken utvisas. Val hafva icke, genom uppoch afförings-ordres anslagen emellan, 2,000 R;dj blifvit, före redogörelse-årets utgång, öfverflyttade från allmänna besparingarne till extra utgifts-anslaget; men då sistnämnde anslag skolat, enligt Eders Kongl. Majits nådigste föreskrift, betala utgifterna utöfver stat för Lifgardes-regementernas mathållning, dertill detsamma icke varit tillräckligt, hvadan fyllnaden, vida öfverstigande sistnämnde summa, måst af allmänna besparingarne utgå; värdes Eders Kongl. Maj:t nådigst finna, att extra utgifts-anslaget, uppå sådant sätt och i sjelfva verket, blifvit till fidio godtgjordt för meromförmälda, till arfvode för t. f. Presidenten i Kollegium förskjutna, 2,000 Ridr. Anmärkningen gäller alltså formen, men icke saken.
Det torde vara R. o. Ad. sami hvar och en, som vid domslolarne haft juridiska ärenden, väl bekant, alt en stor olägenhet i vårt nuvande rättegångssätt beslår deruti, att om någon bar en sak, som tarfvar skyndsam handläggning, sådant icke kan ske förr än vid det förstkommande ordinarie tinget, hvilket i vissa landsorter, isynnerhet i norra delen af riket, icke inträffar mera ån Iva gånger och i några orter endast en gång om året. Alt rättsökande vid sådant förhållande icke sakna skäl att klaga öfver långsamhet i rättvisans skipande, tror jag icke kunna bestridas, och om det ligger en sanning i ordspråket, att en sen rättvisa är lika med ingen, så är det lagstiftarens pligt att bereda den rättsökande utväg att så fort som möjligt utfå sin rätt. Det är jemväl af R. o. Ad. kändt, att för afhjelpande af nämnde olägenhet de Lag-koraitéer, hvilka tid efter annan varit nedsalta, ifrågasalt, att häradstingen skulle blifva permanenta. Vigtiga skäl, grundade på vårt lands lokala förhållanden och glesa befolkning, tala emot elt sådant förslag. Jag för min del kan icke heller biträda det, och just derföre alt jag älskar vårt urgamla rättegångsväsende, att jag nitälskar för dess Irafvudsakliga bibehållande, just derföre vill jag söka afhjelpa de olägenheter, som vidlåda detta rättegångsväsende och gifva stöd åt ropen på en genomgripande lagreform. Att lätta möjligheten för Sveriges på landet bosatta befolkning att erhålla skyndsam rättvisa, är ändamålet med ifrågavande Betänk. Enl. nu gällande lag måste en part, som behöfver hafva en sak hastigt anhängiggjord och således är i behof af dess uptagande g urtima ting, derom göra ansökning hos vederbörlig HofRätt, hvilken, såsom lagen säger, sädant tilläte. Men nu kan det hända, att en person måste så hastigt anhängiggöra en sak, såsom t. ex. om vederparten ämnar resa från orten, att ändamålet med rättegången går förfeladt, medan man afbidar HofRms tillåtelse. Att denna omgång förorsakar icke obetydlig tidsutdrägt samt dessutom onödig kostnad och besvär, lärer icke kunna bestridas.
Herr k^iläskranä, vaviä Qotkksrä^be. garde äsive» denna tilläggning. nz? Herr Ståcki yttrade sig ej bertil kunna samtycka, och kunde ej finna nägon farhaga för besia Folksamlingar wara grundad. Uppå Herr GrefwenS och Landt-MarskalkenS föreställning, om Ridderskapet och Adeli» behagade asstä fran denna tilläggning, emedan en voksrinA deröfwer blott skulle förhala liden, asstodo Grefwe Strömfelt och de öfrige Herrar, som densamma yrkat. z. §. af Betänkandet uplästes och bifölls. 4. §. uplästes. Herr Klingtporr, 6erär. Salom onödiga ord synas mig langa resor kunna urur §. utgå. Herr Icki I äsbra nä instämde häruti. Grefwe Lunge, lVIZrksn. Ja, ja, de bli ej korrtare derföre. Herr Grefwe» och Landt-Marskalken. Bifaller Högloft. Niddcrskapet och Adeln ar länga resor borrrtagas utur Z. Hartil swaradeö Ja. 5. §. uplästes. Friherre 8ras! von UloIIstgin trodde denna §. ej wara tydlig nog, emedan den stadgade, ak Landshöfdingen wore k> reiss i UpskattningS-Lorn, mikläsrna, men icke viri han skulle äga röst. Herr Steckt. I 24. §. nämnes den Olus, da xari» Vv!» emellan UpskattnmgS-mannen lunde n;6 inkräffa. Deraf syneS den siutsatts böra dragas, at Landshöfdingen icke matie äga röst; men som sadanr icke är p-ea-lt utfart, kunde det ej skada at bestämma dec nogare. Herr l^l iI cichr 3 nä och Grefwe Lunge yrkade, såsom en tilläggning, <u sammankomsterna mätte ske Härads-Skeppslags, eller Tingölagö-wis.
S. D. Företogs val af Borgare-Ståndets Fullmäktige och Suppleanter uti Rikets Ständers Bank och Riksgälds-kontor samt till Direktörer och Suppleanter vid Låne-konloren uti Götheborg, Malmö och Wisby; hvarvid utsagos: Till Fullmäktige uti Rikets Ständers Bank: Herr Grosshandlaren, Riddaren af K. N. 0., Frans Schartau, Herr Grosshandlaren, Riddaren af K. N. O., Carl David Arfvedson, Rådmannen och Magistrats-sekreteraren, Herr Carl Christoffer Hörnstein; och Till Suppleanter, med skyldighet att, vid förefallande behof, uti tjenstgöring inträda i följande ordning: Garfveri-idkaren Herr Per Henrik Hesselgren, Grosshandlaren Herr John Moll, och Herr Rådmannen, Riddaren af K. N. 0., Johan Fredrik Grää. Till Fullmäktige uti Rikets Ständers Riksgälds-kontor: Herr Juslitie-borgmästaren, Kommendören af Kongl. Wasa-orden samt Riddaren af Kongl. Nordstjerne-orden, Gustaf Holm, Grosshandlaren, Riddaren af K. N. 0., Herr Anders Berg, Handlanden, Riddaren af K. W. 0, Herr Anders Magnus Brinck; och » Till Suppleanter, med skyldighet att, vid förefallande behof, i tjenstgöring inträda, i följande ordning: Grosshandlaren Herr Fredrik Adolf Rinman, Fröt.-Utdrag den 18 Mars 1857. 254 Bergsbruks-idkaren, Ph. Mag., Herr Jonas Gustaf Wahlström, Grosshandlaren Herr André Oscar Wallenberg. Till Direktör vid Läne-kontoret i Götheborg: Grosshandlaren Herr Christian Arwidson; och Till Suppleant: Grosshandlaren Herr J. O. Grén. Till Direktör vid Läne-kontoret i Malmö: Herr Borgmästaren Lars Billström; och Till Suppleant: Handlanden Herr P. G. Barkman; och Till Direktör vid Läne-kontoret i Wisby: Handlanden Herr Konsuln B. Cramér; och Till Suppleant: Handlanden Herr L. Jacobsson.
Då Nationen har rätt att fordra, det den så länge saknade inkomsten, af en betydlig del af dess tillhörigheter, ändtligen till det bejlopp, som svarar emot deras värde, till Stats - 654 Den 29 Maji. cassan inflyter, och då Kongl. Förordningen af den 4 Februari 1811 ej svarar ernof detta än* dainål, hade jag trott, det StatsUtskottet skulle finna anledning begagna det förslag jag uti mitt Memorial af den 24 Januari inlör Högloflige Ridderskapet och Adeln haft aran an. föra Det exempel jag deruti framställt å ert till Skatte försåld Recognitionsskog, leninade ej ett för Staten fördelaktigt resultat, och jag är fullt öfvertygad, att, Om StatsUtskottets förslag vinner bifall, komma de 1^800,000 tunneland Recognitions-skogar, som inom Riket finnas, att till större delen Skatte köpas efter r skilling tunnelandet, så vida Savoiaxska skattläggnings-methoden än vidare skall följas, samt att jord kommer att tilldelas ett mantal, hvilken vore tillräcklig för trenne. Denna min öfvertygelse har vunnit så mycket mera visshet, som den uti StatsUtskottets Betänkande omnämnde Kollerö Recognitions Allmänning blifvit försåld för 34 R.dr io sk. 9 r:st., och af dess ägorymd bestående af 958 tunneland Skog, 196 tunneland Måssaf och 42 tunneland Berg, eller tillsammans 1,196 tunneland endast ett halft Mantal tillkommit* Af öfveilops marker lärer ej heller vara något att förvänta, ty ofelbart är, att ingen Bruksägarej som vill behålla hela den till dess Bruk anslagne Recognitionsskogen, vid den undersökning, som efter Författningarne bör ske öfvef befiofvet, har för mycket, ty oftast bedömeS det efter den framlagde Cbartan, då Bruksägaren sjelf uppgifver markens beskaffenhet, Och tiden inom hvilken skogen återväxer, hvilket! Den 29 Maji. 655 Säkert upptages, der rymderne äro stora, till 100 år, om ej en kortare tid skulle vara tillräcklig, för att behålla alltsammans.
I fråga om räntan och kapital-afbetalningen å omförmälda lån, nu bestämd den förre till 4 procent och den sednare till 2 procent, har uti några af nyss omnämnda motioner yrkats, att räntan måtte nedsättas till 3 procent, och kapital-afbetalningen fastställas till 2, högst 3 procent; varande enahanda framställning jemväl gjord af Sone Persson från Malmöhus län, uti en från Hederv. Bonde-ståndet till Utskottet öfverlemnad och af åtskillige ledamöter inom bemälda riks-stånd biträdd motion. Då räntan för lån, sorn upptagas hos Hypotheks-föreningar emot pant af fastighet, utgör minst 5 procent, bevisar sådant, att för dylika lån, hvilka Banken utgifver, vilkoret) äro billigare, än de vanligen i frågakommande. En räntenedsättning skulle dessutom på samma gång förminska Bankens vinst och öka det redan högt uppdrifna antalet af låne-ansökningar. På dessa skäl och enär förändringen i amorterings-procenten synes vara yrkad endast under den förutsättning, att räntan skulle förminskas, hemställer Utskottet 27:o att föreskrifterna, i afseende på ränta och kapital-afbetalning å ifrågavarande lån, måtte förblifva oförändrade. Enligt mom. 3 af 181 §, antagas såsom pant uti rikets städer, med undantag af Stockholm, hus och byggnader, som blifvit försäkrade antingen i Städernas allmänna Brandstods-bolag eller i Skånska brandförsäkrings-inrättningen, eller i Götheborgs nya brandstodsförening, samt tomter, arf och egna åkrar och vretar i och utom städerna, dock under iakttagande, vid belåningen af hus och byggnader, af de serskilda föreskrifter, hvilka finnas intagna uti Usta afdelningen 29:de punkten af Kongl. Maj:ts nådiga kungörelse den 13 Maj 1830. Under förmälan, hurusom det möjligen skulle kunna i någon mån befordra stenhusbyggnad i städerna, i fall egare af dylikt hus hade företräde till Banko-Utskottets Betänkande, N:o 42. 17 till
Men då Utskottet anser intresset för trädgårdsskötsel och fruktodling bäst kunna främjas genom utställning af dyliks alster vid de offentliga expositioner, som vid landtbruksmöte!) och andra tillfällen föranstaltas och hvarvid den större allmänheten bäst torde blifva i tillfälle att, så väl genom åskådning som smak, bedöma hvilka fruktsorter, som må vara lämpliga att företrädesvis inom landet odlas, samt Utskottet derjemte föreställer sig, att, om ett arbete i den af motionären angifna syftning, befinnes vara oundgängligen behöflig!, länens Hushållnings-sällskaper icke lära underlåta att lemna bidrag för utgifvandet af ett så beskaffädt arbete, saknar Utskottet skäl alf berörda motion till bifall förorda och hemställer, att Herr Dahms ifrågavarande framställning ej må till någon lii Lots Ständers åtgärd föranleda. 60 Ståts-Utskottets Utlåtande !S:o 13!) (Fortsättning.) 143:o. Herr Gusta/ Lallerstedt har uti en inom Borgare-Ståndet under (N:o 203) vackt motion anfört, hurusom det lunnes andra krafter än ångan, som förde ett folk framåt, andra intressen än materiela, sorn försenade en nationalförsamlings hägn och uppmuntran. Det materiela framåtskridandet utgjorde visserligen ett vilkor för allt annat framåtskridande, men förvärfvet vore endast dä fullt berättigadt, när det afsåg tillfredsställandet icke blott af de timliga, utan ock af de andliga behofven. Af Staten mäste dessa sättas i första rummet. I bredd med stigande ekonomiskt välstånd mäste en nation göra allt större och större uppoffringar för litteratur o<?h skön komst. Sverige hade under sekler haft statsmän, fältherrar, vetenskapsmän och poeter med Europeiskt rykte. Det vore, med få undantag, först under sednare tider, som Sveriges konstnärer ådragit sig uppmärksamhet och icke sällan beundran. Det förnämsta konstverket på den sednaste verldsexpositionen i London hade varit ett Svenskt konstverk. Mohns grupp, bältespännarne, hade under hela expositionen företrädesvis varit ett föremål för allmän beundran.
Irangport 24,800: utökver bvad, gom söl' det närvarande finneg anglaZet, 8amt att den iillölrta e, sättninAggumman ma emellan de beA^e esborne kördelag ester enabanda Arund, 8om liittilg varit iaAttazen, gä alt Vadgtena Ri iAgmangliug-eagga erballer 40,800 R:dr neli ^miralitetg-lri izgmangbug-eaggan 6,000 R:dr. 8nmma tillölrte anglaA för Rengiong-eaggorne R:dr 24,800: Denna, korändrinAar otta unde, Iragtade, 8tat berälrnadeg vict sigta Ltats reAlerinA ^ä körsla^ till R:dr 317,440: 16. — deras i indeldta räntor 824: 4 lrronovärdi, up^ta^et ester för 8la^8-mai liöAän» till 5,823: 16. — indeldt gpanmäl, 4 tunnor 16 Ira^ar, a 6 k:dr tunnan 27: oindelclt d:o 37 tunnor a d:o 222: I ökverensgtämmelse med bvad bär okvan, vid kram8tällninAen ak bebokven under Rilrs-gtateng 2:a, 6:te oeb 7:de blukvud-litlar, blikvit Utträdt oell köreglaZet, glrulle a Allmänna IndraAninAg-staten bomma att u^sörag: Ljaortelei 8ättninA till ^.d voeat-Idsealen i Oötba Hok-Rätt, DaZmannen ^t/e/^/rcr 750: Husbyn esmedel sör Dandg-staterne 850: lböne-ergättninA till 2:ne ökvertaliAe tjenstemän i Rammar-LolleAium, nemligen:
Detta arbete kan således sågas vara nyss påbörjadt; men likväl anser jag mig böra uplysa, att utom de Betänk. hvilka bär under nästförflutna tid blifvit föredragna, Utskit 38 Den 7 Jin neri. derjemte behandlat ganska vigtiga frågor; att å Utgifts-afdelningen flera Betånk:n blifvit upsatte och justerade; att å Inkomst.-afdelningen InkomstBetånk. blifvit uppsatt och justeradt samt således år färdigt att föredragas inför Utsk:t; att ytterligare å 3:dje Afdelningen, Riksgålds-afdelningen, arbetet med jernvågsfrågan blifvit begynnt, ehuru det gått och går långsamt att från Stånden hopsamla styckevis de der afgifna yttranden och af dessa spiidda fragmenter upgöra en arbetsplan. Denna Afdelning sysselsatte sig dessutom med DéchargeBetånk. för Riksgäldsfullmåktige. Vid arbetsplanens upgörande och utförande, i hvad som rörer ifrågav:de ämne, kunde Afdelningen nu tillvägagå på flere sått. Ett vore att undersöka huru mycket penningar, som kunde behöfva uplånas, och derefter bestämma arbetets utförande. Ett annat att söka göra sig redo för, hvilka arbeten å jernvägen voro de vigtigaste att först utföra, och att sedermera anskaffa sig penningar för dessa arbetens utförande. Utsk:t valde den sista utvägen, som år den vanliga. Nu har den frågan inom PresteSt. blifvit väckt, huru mycket medel, som borde uplånas, och att detta borde först utgöra föremål för StatsUtsk:ts öfverläggning. Detta PresteSt:s beslut har af BorgareSt. blifvit godkåndt, hvarom prot.-utdr. ankommit till StatsUtsk:t. Och då förut äfven inom StatsUtskrt den frågan uppstått, att Utsk:t borde afgöra, huruvida man icke, i följd af den gynnsamma penninge-konjunkturen, som för närv:de finnes, borde uptaga lån, så blifver det StatsUtsk:ts ovilkorliga skyldighet att, når 2:ne Stånd yttrat sig i frågan, afgöra densamma, antingen, R. o.
Den ra Februarii. 331 Kan denna uppvägas af hvilken summa sorn hälst? och om den deraf kunde uppvägas, är det väl i ett häkte, som den olycklige bysatte kan äga den verksamhet, den arbetsamhet sorn skulle föra till det enda rättvisa målet fordringsägarens förnöjande? Jag kan icke derföre godkänna Herr Hammarskjölds förslag, att den skyldige skulle med arbete hos fordringsägaren återgälda sin skuld: Ett slikt stadgande kan medföra flera olägenheter och dessutom förnärma andra fordringsägares lika billiga anspråk på ersättning. Arn in cere ant in cuto sade fordna Rommerska lagen. Men huru den frihetsälskande Romaren behandlade sina skuldenärer, derom vittnar his'orien, och det gifver föga hog att biträda samma lagstiftning. Höglofl Ridderskapet och Adeln lärer säkert inse huru vigtig och huru ömtålig denna del af civila lagstiftningen är. Det är för öfrigt alltid lättare att angifva det felaktiga, än uppgifva botemedlet, och för min del saknar jag alla de kunskaper, som dervid kunna vägleda mig. Jag öfverlemnar derföre desse mine tankar till deni af Högloflige Ridderskapet och Adeln, sorn med en djupare lagkunskap, förena alla de egenskaper, sorn tillhöra denrättvise och skarpsynte lagstiftaren. Jag anhåller vördsamt att detta mitt memorial får åtfölja den af Herr Hammar-. 332 Den 12 Felmarif. skjöld väckte motion till vederbörande Utskott. Herr Hammarskjöld, Lorenzo: Bysättningsrätten är, i Europa åtminstone __ ty om den i någon af de gamla österländska monarchierne var i utöfning, känner jag icke först i Rom uppfunnen Den passade också dessa af en Varginna fostrade Aristocrater, som för sin lo-alism och helgden af sina Imagines uppoffrade mensklighetens djupaste käoslor och trampade de heligaste fordringar under fötterne. Hos de mera humant bildade Grekerne, hvilkas Statsförfattning, ja hela lif var grundadt på den inbördes agtningen för hvarandras frihet, fanns icke denna rätt.
Då emellertid sistnämnde anslag, 10,000 Rdr, för fattigvården i allmänhet är, olika med de andra anslagen, ett förslagsanslag, å hvilket uppkommande brister oell besparingar skola, de förra, ersättas af Riksgäld s-kon t o ret, och de sednare samma verk tillgodokomma, anse Revisorerne, att detta anslag bör uti rikshufvudboken de öfriga båda anslagen frånskiljas och under särskild titel upptagas. §. 7. Arfvoden till t. f. Revisionssekreterare samt tjenstemän i Justitierevisions-expedition 1,470: år Dito åt adjungerade Ledamöter i Svea Hofrätt Dito dito i Götha Hofrätt Dito dito i Skånska Hofrätten Dito åt vaktbetjening i Högsta Domstolen Dito för öfversättning af Danska protokoller vid undersökning om förfalskning af Örebro pri vatbankssedlar i Köpenhamn Ersättning för förlorade sportelinkomster i Krigs hofrätten Dito för lönefyllnad åt vaktbetjening i dito _ 14 — Transport: 3,482: 14. — 3,391: 44. — de af sammandrag öfver böter och vitén för 10 år : 800: Ersättning till tjenstemän i Götha Hofrätt, för utskrifning af lagfarts-protokoller 600: Dito för förlorade inkomster i Kanslirätten 200: Dito för aftjenad begrafningshjelp 340: 530: Dito för lemnade uppgifter i anledning af förslag till ny riksdagsordning 6,000: Dito för tryckning af förslag till national-repre sentationens ombildning 2,000: Dito för flyttning af Skånska Hofrättens prkiv 33: 7. 6. Dito för dito af Lagmans-rätternas dito 77: 39. 1. Aflöning för Intendenterne vid Utrednings-förrå den i Christianstad och Götheborg 1,300: 1,300: —- -— För garnisonsförstärkning å Carlstens fästning — 864:: 10. 3.
Stats - Utskottets af Riks-Ständcn bifallna Betänkande, , N:is 208 och 255 ,000,00» Af Bankens bchällna räntewinst för ärcn ,829 — 34, hafwa Utskotten, enligt hcinställan uti deras gemensamma, af 3:ne Riks-Ständ bifallna Betänkande N:o ,4, att denna winst, med undantag af 266,666 R:dr 32 st. mä för Statswcrkcts räkning anwändaS, beräknat en ärlig inkomst af 2»»,»oo R:dr eller för alla 6 ärcn, 1,200,000 R:dr. Derifrän afgä likwäl 5o,o»o R:dr för de Capital-förluster, hwilka uppkomma pä Discontutläningen; och enl. BancoUtskortcts af Riks-Scänden bifallna Betänkande N:o 72, böra genom bidrag ä Diskontens »vinstmedel bctäckas; sä att endast äterstodcn utföres med. 1,15»,000 2,l5»,000 Summa Extra Tillgängar 4/>22,00». Betänkande», N:o 22. Till fullständighet,!», af Tillgängarnes framställning har äfwen hört, att wisa, när de till R:gs-Contoirct inflyta, eller der blifwa för anflagen tillgängliga. Qfwcrskottcn pä Stats»verkets inkomfter haftva för 1827 redan influtit under loppet af 1829; hwadan Återstoden, fou, ingär ,83» och i83i, beräknas att utgöra ungefär hälften för hwartdcra äret. De Finska medlen kunna när som häldst i R:gsContoiret insättas. Anflagen af allmänna Bcwillningen äro redan i Stats-Utskottets Betänkande», N:is 265 och 335 beräknade till ett lika belopp för hwarje är.
Dessa afgifter, som tid efter annan blifvit ökade, hafva äfven oafbrutet, för förenämnde sjöledes inkommande varor, blifvit erlag de anda till år 1812, då de erhöll o en , förändrad benämning, under hvilken de sedermera utgått; Bien af samma varor, då de ankommit Landvågen, lärer mätningen1 likasom uppbörden blifvit tidtals försummad eller uraktlåten, utan att Utskottet är i stånd att dertiil bestämdt uppgifva orsaken. — —• — För Utskottet har blifvit uppgifvet, såsom skäl, det både tillförseln af sådana varor, Landvågen, och afgiften för deras mätande varit så ringa, att Staden vidkänts en ärlig förlust genom underhållet af målfcäril och Mätarebet jente. Sant är åtminstone, det de Committerade, hvilka Kongl. Maj:t’under den 20 Maj 1811 i Nåder tillåtit att uppgöra förslag till en ny StatsReglering för Stockholms Stad, anfört: att sorn efter ett taget medium af dessa Mätare-penningars belopp, jemte det för Kalk, Stenbol och Krita för de 7 sista åren, Stadens årliga andel deraf blott utgjort 300 Rd., så har ock Staden, delfi genom Pcirmmcitares och deras Inspectors aflöning, dels genom anskaffande af nya och underhållande af gamla Farmar, Famnar och Tunnor, årligen tillsatt, utöfver inkomsten, 284 Rd. 47 sb5 rst.