Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stånd, man endast tillfälligtvis kan påräkna att de, som väljas, finnas begåfvade med de kunskaper och de insigter, som erfordras för ett så vigtigt uppdrag, som en bankförvaltning. Icke heller kan med afseende å deras antal, allöningen bestämmas så att derpå kan grundas anspråk, att deras tid företrädesvis skall egnas åt fullgörandet af deras befattning. För att afhjelpa häraf föl - 166 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1802. N:o 03. jande olägenheter, bör de af Ständerne utsedde fullmägtiges befattning inskränkas till en utöfning af kontroll å förvaltningen samt vården å Bankens redbarbeter och egendom i öfrigt och på detta sätt beredas den säkerhet, hvarpå Rikets Ständer ega anspråk, i följd af den garanti lör Banken de sig åtagit.» »Den egentliga förvaltningen bör deremot anförtros åt personer, kände för red^ barhet och insigt i bank-affärer, samt viiljas utan afseende derpå om de tillhöra representationen eller icke. Jemte dem bör ett proportionerligt antal utses af Bankens enskilde delegare.» »Svenska Riksbanken är, i afseende på sättet för utlåning, alldeles olika alla andra civiliserade länders nationalbanker. Detta kan endast förklaras derigenom, att i vårt kapitalfattiga land Riksbanken i långliga tider var det enda offentliga ställe, dit de lånbehöfvande kunde vända sig. Beskaffenheten af Riksbankens styrelse, hvars ledamöters ekonomiska intresse icke i ringaste mån togs i anspråk vid utöfningen af deras befattning, enär de sjelfve hvarken hade vinst eller förlust, om bankrörelsen ginge väl eller illa, gjorde det för deras principaler, Rikets Ständer, till en nödvändighet att i det yttersta reglementera förvaltningen. Och dessa principaler, hvilka, såsom individer betraktade, lika litet som deras fullmägtige, hade direkt nytta eller skada af bankrörelsens resultater, underläto derföre icke, att vid reglementets upp görande tillse, att detsamma gjordes passande för dem sjelfve och på sådant sätt torde de ingalunda bankmässiga reglorne för lånerörelsen småningom hafva tillkommit.
Jag har nemligen derigenom sökt ett medel alt förekomma de anledningar till missnöje, som nödvändigt måste uppstå deraf, att vissa reg:ter erhålla ökade löner, under det andra icke njuta samma förmån. Orsaken härtill ligger i boställenas olika uppskattning. Det tillhör icke mig att här 320 Den 3 Mars f. m. bedöma uppskattnings-committe'ernas åtgärder; men det ti 11— Jior mig, såsom representant, att fästa R. St. uppmärksamhet på, om ett af dem falladt beslut i tillämpningen förfelar sitt ändamål, enär allas rätt ej deri är lika bevarad. Jag bör kanske bär nämna, till förekommande af misstag i omdömet, att motionären tillhör ett reg:te, der boställena blifvit lågt uppskattade; men jag bör äfven nämna, att jag tilltror Svenska Arme'ens befäl äga så mycken upplysning, så inycken ridderlighet och känsla af kamratskap, alt det ena reg:tels officerare gerna skulle vilja dela med sig åt andra mindre väl lottade kamrater, då alla äga likarätt. Om mitt förslag antages, jernnäs alla dessa förhållanden; och enär det, såsom jag vågar påstå, bidrager till införande af ordning och system i löneverket, utan att stå i strid med det allmännas eller någon enskilds verkliga fördel , synes det mig vara of ett så stort och allmänt interesse, att de deremot nu framställda anmärkningar ej böra kunna inverka på beslutet om dess antagande eller förkastande, Hr Cederschjöld: En värd talare har varnat mot praxis att bordlägga anmärkningar, af farhåga, att Riksdagarna derigenom skulle förlängas. Men jag anhåller få fästa R, o. Ad:s uppmärksamhet på den omständighet, att rättiglieten till påminnelser vid gjorda anmärkningar är enahanda, antingen bordläggning äger rum eller ej, emedan det i alla fall står hvarje ledamot fritt att i annat plenum afgifva sitt yttrande, för hvilket man ej kan vägra remiss till Utsk.; och genom bordläggningen förkortas till och med ärendets behandling, emedan anmärkaren då ej behöfver afvakta protocollets justering för att erhålla del af det muntliga anförandet. En annan värd talare har sagt, att han ej vore i tillfälle att controllera min uppgift om discussionen d. Jag begär derföre, att få uppläsa följande:
I berörde ämnen hafva tvänne hos Bönde-Ståndét väckte motioner blifvit till Stats-Utskottet remitterade, nemligen; 1:0 af Riksdagsfullmägtigen Anders Andersson ifrån Östergöthlands Län, sorn, i anseende till den nu mera framflyttade flyttningstiden för tjenstefolk och deraf uppkommande uppskof med husförhören, tillstyrkt, att, så val Mantalsskrifningen, sorn äfven* första upphördsstämman för det föregående årets Kronoutskylder, mätte hållas i januarii: månad, samt den sista upphördsstämman i början af Mars månad, med fram flyttning; i samma* mon af tiden för Uppbördsmännens redovisningsskyldighet.. Enligt: Motionairens härvid yttrade tanka, skulle tillika,. genom denna förändring, den skatlskyldige med mera lätthet kunna utgöra sine utskylder, samt Uppbördsmäns arbete och, besvär betydligen minskas; och: Stats-Xh shottcts JJfl. N.:o n3. ii 2:0 af Riksdagsfullmägligen Johan Bengtsson ifrån Wester-Norrlands Län, som föreslagit, alt, till lindring för både allmogen och Uppbördsmännen, de, efter Motionairens förmenande, öfverflödige uppbördsmöte!! måtte, åtminstone i de Norra Länen af Riket, afskaffas och blott en enda uppbördsstämma hållas vid den lid, inom hvilken, enligt nu gällande Författningar, sista uppbördsstämman bör hafva för sig gått. Då det icke är ett bestämdt allmänt åliggande för de skatlskyldige, att vid första uppbördsstämman till större eller mindre del Krono-utskylderne sig afbörda, anser Utskottet de för uppbördsslämmornes förrättande nu fastställde tider, så i afseende på uppbärandet af Statens inkomster oeh redovisningen derför, sorn i hänseende till den skattskyldiges beqvämlighet att i mindre belopp, på serskilda terminer, få utskylderna sig afbörda, i allmänhet vara de mest lämpliga, ehuru visserligen ett skiljaktigt förhållande möjligen kan i endel orter ega rum.
Herr Ng.ron och Landtmarffalken: Med Ridderffapets och Adelns tillåtelse torde jag fä lata upläsa Friherre K4annerbeim8 pä bardet bwilande victamen, hwaraf nogsamt skal utrönas, at alt i detta ämne är förestagit at werkställas i laglig ordning. Häruppä uplästes Friherre lviannerbeims Dictamen til krotocollet dbN 2Z Mast Friherre lAnnnerbeim, I.Lr8^ugust, begärde ordet, och upläste följande: Stri - Den 2 Iunik. 447 Stridiga tankar hafwa yppat sig öfwer förständet af mit lAemoiial. Ridderstapet och Adeln täckes derföre tilläta mig at detsamma ytterligare förklara. Snart finner man at de föresingne conc688ioner icke stämma öfwerens med Ridderstapets och Adelns privilegier; men uplysning och tiders förändrade stick hafwa tid efter annan föranledt til deras förändrande. De fordra det äfwen nu. Man erindre sig härwid hwad i Läkr. XI:? tid stedde. Förläningar indrogos, Adelns domsrätt inom dem afstaffades, Frälfet klef i Rotering lika deltagande med Skatte. Allt sädant war til större delen emot den tidens privilegier, men Rikets behof fordrade deras förändring. Trängande behof äro ock nu för banden, och ehwad det än mä instämma med bokstafwen, eller ej, fynes den princip ej wara med sakens natur öfverensstämmande at Säterier skulle äga andre friheter än de hwilka utgöra grunden för deras natur: at det stulle i Staten finnas jord, hwilken alltid stulle wara fri, jord hwilken oupbörligen stulle kunna ensam betungas med nya statler. Häraf stulle uvkomma alt större olikhet emellan medborgare i samma samfund, under samma laaar, lika deltagande i desi wälgäng, lika skyldige ti! desi förswar, desi uprättbällande.
I denna beräknas inkomsterna till 1 1,373,800 utgifterna 9,396,375 öfverskottet 1,977,425. Inkomsterna kalkyleras sålunda: Första Titeln. Porto för utgifne frimärken och kuverter 779,800 af Brefposten 3,325,000 » Godsposten 3,425,000 » Diverse 2840 » Resande och för öfvervikt 2,365,000 Bidrag för Poster med utlandet 20,310 Vagnmästare och Estafette-inkomster . 7180 För fortskaffning af bref, addresser och Tidningar på stället 409,000 Dito af Paketer dito 62,400 Sistnämnde begge titlar på landet 450,000 Porto-Kontoafgifter 38,270 10,884,800. Andra Titeln. Augfartygsförbindelsen mellan Stralsund och Ystad 1500 Stettin och Köpenhamn 18,500 » S:t Pettersburg 130,000 » Stockholm 28,000 178,000. Tredje Titeln. Summa Inkomster 11,373,800. / Preussen. Utgifter. Första titeln. Aflöning till 215 Brefdragare i Berlin från 400 till 300 Thr; till 2,024 lägre Tjenstemän för lokalposterna från 300 till 200 Thr, jemte vikariats-arfvoden Thr D:o till 58 Paketstufvare från 300 till 250 Thr jemte vikar.-arfvoden D:o 364 Postbud, med vikarier D:o 4,060 Landtbrefdragare med d:o D:o 562 Konduktörer och Postledsagare från 300 till 250 Thr, jemte vikariats-arfvoden samt reskostnad för Tjenstemän och Konduktörer på jernvägarne D:o 486 Paketbärare vid Postanstalterne på jernvägarne .
Då kom jag att tänka på den där versen: » Det var två ädla konungabarn, De gåfVo hvarann sin t r o; Men vattnet det vida skilde dera åt, Och det fanns ingen båt eller bro, och den grep mig såsom aldrig tillförene. Men egentligen var det väl icke versen som grep mig så, utan verkligheten, ty hvad ges väl mer gripande än den? Äfven mina ögon fylldes af tårar, och jag slöt Fräulein i min famn, men det dröjde, innan jag hade några tröstande ord att gifva henne. Ord äro för öfrigt så klumpiga och säga så litet. Redan följande dag skulle hon resa för att tillträda sin nya plats. På morgonen var jag ute och köpte ett par knippor blåklint och prästkragar, hvaraf jag band en liten resbukett till henne. En stund innan hon skulle fara gick jag upp på hennes rum för att taga farväl och fästa buketten på hennes kappa. Hon tackade mig varmt och tillade: » Så eget, de äro just mina favoritblommor I » Därom hade jag naturligtvis ingen aning, men äfven jag tycker mycket om dessa blommor. — » Ja, hvar man kommer finner man alltid vän1894 liga människor », sade hon. » Här hafva alla varit så snälla mot mig, fast ingen som ni. » — Hvem skulle kunna vara annat mot henne, tänkte jag, men så kom jag ihåg miss Smith. Hon var väl undantaget, som bevisade regeln. Jag uttalade därpå min förhoppning, att Gud måtte låta henne blifva lycklig en gång. » Jag hoppas, att också ni måtte bli lycklig », sade hon. — » Ah, jag väntar mig ej mycken lycka », svarade jag. — » M«u den kan komma ändå, utan att man väntar den », invände hon. Jag smålog och skakade på hufvudet. Men nu var det nödvändigt att begifva sig af för att hinna i tid till St. Pancras. En sista omfamning och Fräulein skyndade ned i förstugan. Den lilla nätta husjungfrun sprang ut på trappan åt gatan och blåste i sin hvisselpipa.
Jag frågar, om en för det allmänna skadlig anstalt bör införas, för att hjelpa en mindre del af Landet, och jag förmodar, att der verklig hjelp behöfves, kan den åstadkommas utan sådana, all möjlig tillväxt af välmåga hindrande inrättningar, som den Herr Friherren understödjer. Flere hördes häruti instämma. Herr von Becker: Jag hade nästan väntat den anmärkning, som en värd Ledamot Friherre Cederström framställt, nemligen att saknaden af spannmåls upplag skulle kunna afhjelpas genom Districteller SockenMagaziner. I afseende derpå, får jag erinra, att då Magazinslnrättningen förra Riksdagen upphäfdes, föreslogo väl Rikets Ständer inrättandet af DistrictMagaziner; men sådana hafva dock, utom i de Norrländska 'Provincerne, icke blifvit införde af det enkla skäl, att de icke kunna åstadkommas utan en kraftyttring af Nationen, hvartill den icke äger förmåga, och utan en omtanka af Allmogen, som man icke kan af dem sig förvänta. SoekenMagaziner åter Den 4 December f. m. äro omöjligare att inrätta, emedan de innefatta en ännu mindre Corporation, och alla inrättningar inom en mindre krets falla tyngre på individen. Det kan icke fordras af Districter eller Socknar, såsom pligt, att sjelfve skaffa sig Spanmåls upplag, då Nationen, man må säga derom hvad som häldst, saknar förmåga och välmåga dertill. Jag anhåller få nämna något om tillståndet i Skaraborgs Län: Förhållandet derstädes är sådant, att först och främst all enskild jord, med ganska få undantag, är intecknad för enskilda fordringar, till ett belopp, som kanske svarar emot dess fulla värde. Dernäst kommer den ofantliga summa af 33o,ooo R:dr B:co för Länets undsättningsspanmål, och omsider, utom allt detta, står Länet, efter de underrättelser jag mig förskaffat, i skuld hos LåneContoiret i Götheborg, för icke mindre än 5oo,ooo R:dr B:co och derutöfver.
Då, enligt hvad Utskoltet tror sig nu hafva fullständigt utred t, hvarken ”någon splittring af förvaltnings-bestyren”, eller ”något intrång inom den styrande magiens i Grundlagarne utstakade verkningskrets”, eller ”någon förändring, i de för Tullverkets förvaltning stadgade grunder”, föror - 16 Ståls-Utskottets Utlåtande, N.-o 355. satas genom Öfverflyl-tandet till Riksgälds-Contoret al’ den Kongl. StatsContoret nu tillhörandebefattning med tull-medlens slutliga emottagande, då deremot dessa medels a (lemnande till Riksgälds-Conloret bereder detta Verk ökade tillgångar för dess utgifters bestridande och minskar dess sannolikt framdeles, likasom tillförne, oundvikliga låne-behof, samt såmedelst tillskyndar det allmänna fördelen af besparade ränte-utgifter; då härigenom icke vien ringaste tillökning i Contorels nuvarande tjenstemanna-personal och förvaltnings-kostnader föranledes, och då för öfrigt flera af de skäl, på grund hvaraf Kongl. Majit vägrade Dess sa nelion å Rikets Ständers år 1823 härom fattade beslut, nu tuera upphört att vara gällande, anser Utskottet sig ega all anledning att, oansedt deremot vid de 2:ne sista Riksdagarna förekomna betänkligheter, nu vördsamt tillstyrka, att, från och med nästkommande år 1841, den, efter afdrag af förvaltnings-kostnader och restitutioner m. m., uppkommande behållning af tull-medlen, må från Tullverket omedelbarligen inlevereras till Riksgälds-Contoret, i enahanda ordning och inom samma tid, som i afseende på dessa medels aflemnande till Kongl. Stats-Contöret, för närvarande iir stadgad; hvaremot Riksgälds-Contoret, från och med nämnde års början, bör, i den mon ifrågavarande medel uro för StatsVerkels utgifter behöfliga, efter derom emottagna reqvisitioner, för hvarje år till Kongl.
2 Band — behagat, med hänvisning tili innehållet af kommittéens berörde betänkande i dess helhet samt med åberopande af de upplysningar, angående förhållandet med skogarne i lan det, som från länen inkommit, och de vitsord, som från ej mindre vetenskapens än erfarenhetens synpunkt blifvit lemnade i afseende på skogs-kulturens stora och vigtiga betydelse, förklara sig instämma uti den allmänt uttalade åsigten om angelägenheten af en förbättrad skogshushållnings snara införande i Riket, men, vid betraktande deraf, att för närvarande, innan dels de grunder, hvaruppå lagstiftningen i detta ämne borde byggas, blifvit närmare bestämda, dels ock sig visat, huruvida nödiga Sammans. Stats-, Lagsami Allm. Best), a. Ekm.-Utskottets Utlåtande M 31. 3 medel kunde anvisas för aflöning åt den skogspersonal, som erfordrades för de ifrågasatta föreskrifternes efterlefnad och verkställighet, ansett den slutliga granskningen af de uppgjorda förslagens bestämmelser i alla deras särskilda delar lämpligen kunna anstå, hvadan Kongl. Maj:t. utan att tilt pröfning företaga de speciela stadgandema uti de af kommittéen uppgjorda förslag, velat desamma till Rikets Ständers pröfning öfverlemna, med nådigt tillkännagifvande, att Kongl. Majit för
Likväl äro konstnärerna icke längre halfbildade vagabonder, såsom ofta förr, och deras regnbågslek med former och sinnebilder är ej längre upprunnen ur naivitet utan ur kunskap och skepsis. Men en skeptiker målar en religiös scen ironiskt eller också profant som Renan, eller också omgestaltar han den och fyller nytt vin på gamla säckar. Konstnärerna måste vara tillräckligt mycket filosofer att icke för uppnåendet af »effekt» offra det logiska sammanhanget mellan bilden och sin egen världsåskådning. Det har alltid funnits två slag af konst: inbillningsnaturalisternas och formalisternas. Den förra är endast inbillningens säkerhetsventil och ett medium, ett transfusionsrör, hvars mer eller mindre prydliga utseende är likgiltigt. Denna konst är det förtroligaste aktstycke om mänskligt själslif, som ett århundrade lämnar i arf, men den är otillgänglig och dunkel för dem, som själfva sakna inbillning. Det andra slaget af konst är en värld för sig, som hopletar alla det förra slagets tekniska resultat och erfarenheter samt bygger af dessa sina tempel. Där är lek och tanklöshet men framför allt uppöfvad skicklighet, och liksom Cellini obekymrad om all jordens filosofi uthamrade prydliga gudar och gudinnor i guld och silfver, så förvandlar denna konst alla inbillningens sinnebilder till blott och bart prydnadsföremål. En formalistisk dikt måste läsas, åhöras eller rad för rad upprepas i minnet för att kunna njutas; den inbillningsnaturalistiska dikten däremot kvarlämnar en syneller känslostämning, till hvilken man kan återvända äfven långt efteråt, när själfva ordalydelsen fallit i glömska. Båda dessa arter af konst likna två hopslingrade träd, hvilkas grenar knyta sig om hvarandra och hvilkas frukter sammanblandas på marken. Våra största diktare och konstnärer ha gång på gång genom sin tillkämpade skicklighet lockats att plocka många frukter under det oäkta trädet, och ingenting väcker en sorgmodigare ringaktning för diktning och konst än den beständiga upptäckten af dessa granna sodomsäpplen midt bland det yppersta och mest uppskattade.
(Forts.) IXÄedan Karl Vrede upprörd väntar nere * ^ i portierens rum, stiger Klara, åtföljd af tjenstflickan, tvänne trappor upp och knackar sakta på den anvisade dörren. En medel ManusKi-ipl, som e] a n t a g e s till Införande, återsändes, såvldaporto b l. f o g a s. Inga ofrankerade försändelser lösas. ålders man med stränga, allvarliga drag öppnar den. Det var läkaren. » Fru Ritter, kan jag förstå », sade han. Och hon böjer tyst på hufvudet till svar. Han kommer ut och stänger med van hand dörren ljudlöst bakom sig. » Vill ni vara god och följa mig in i rummet här bredvid; jag önskar tala ett par ord med er, innan ni träffar den sjuka », sade han. När de kommit in, sköt han fram en puff åt Klara, men blef sjelf med händerna på ryggen stående framför henne. » Ni är fru Kruses väninna, hör jag af er bror? » » Ja. » » Då måste ni öppet säga mig, hvad ni vet. Det är nödvändigt, att jag känner det för att rätt kunna lämpa min behandling derefter. Det är tydligt, att hon genomgått våldsamma sinnesskakningar på denna sista tid. Ni känner helt visst deras natur och orsak. » Klara tvekade ett ögonblick. Men när hon såg upp och mötte den gråa, skarpa blicken framfor sig, som allvarsamt sökte hennes, förstod hon, att här var det hennes pligt att intet fördölja. » A c k, det är mig allt för pinsamt att tala derom. Men se här » — hon letade i sin ficka efter Ruths bref — » detta skall tillräckligt sätta er in i ställningen. » Men när han sträckte handen efter det, drog hon mekaniskt sin tillbaka. » Min läkareed bör göra er lugn », sade han strängt. Han gick fram till fönstret och läste det, långsamt och eftersinnande. Icke ett drag i hans ansigte förändrades under hela denna tid, hvilken föreföll Klara lång som en evighet. När han slutat, sade han: » Hon är mycket illa sjuk, fru Kruse, och jag ser af detta, att hennes nerver strängt måste ha afficierats. Men ett förstår jag dock ej. Hon har i yrseln ofta ropat och nämnt sin man vid namn.
trädare borde vara ovilkorligen skyldige er?? Sätta det belopp af Charta Sigijlata, sorn saknas å Handiingarne ; men då det, geiiorn de gällande och nu ytterligare föreslagna städganden om påskrift å alla brukade Char?? för, missbruk genom nytt begagnande af dem, sorn äro bilagde Handlingar i Areldy, är förekommet, och det dessutom icke allenast vore svårt, utan oftast omöjligt, att inventera ett Archiv hvarje gång det, ge« '<fo Bevillnings-Ulskottets Uttätancle N.-o zq nora någon tillfällighet, lomme att af någon annan än ordinarie Tjenstemannen förestås, samt denne ieke med annat vilkor kunde derföre ansvara, tror Utskottet dessa förhållanden innebära tillräcklig anledning att afstyrka Förslaget härom. En Ledamot af Vallöf!. Borgare-Ståndet har väl önskat, att Utskottet, vid besvarandet af åter-remissen, ville låta trycka de förändringar i Chartas-Förordningen, sorn Utskottet funne böra qvarstå; mea emedan dessa förändringar, utan att vara i sammanhang med det, som bibehållits i förra Författningen, svårligen kunde rigtigt uppfattas, och de skäl, sorn Utskottet i sitt förra Betänkande emot hela Författningens tryckning anförde, nu, till besparing af tid och kostnad, äro i ännu högre grad gällande, så har Utskottet inskränkt sig till att i en serskild Bilaga upptaga de förändringar i Redactionen, som nu till antagande framställas. Med bifogande af de emot delta Utlåtande förekomna Reservationer, får Utskottet vördsamt öfverlemna sådant allt till Rikets Högh Ständers upplysta pröfning. Stockholm den 29 Maji 182g. Bil. till Bevillnings-Utskottets Uti. IV.-o 2g. 41 Förslag till ytterligare Redactionsföränclringar i Kungö reisen angående stämplade Papper.s-afgiften. 3 §.
I öfrigt och da ändamålet med ny9sriämnde afhandling icke synes kunna fullkomligen vinnas, derest allmänheten ej lemnäs tillfälle att känna och pröfva bruket och företrädet af de nya väfstolarne, men sådant åtet icke torde låta sig göra med mindre, än att modeller derå blifva i landsorterne alt tillgå, hafva Utskotten vördsamt sko. lat hemställa, att Rikets Häglof. Ständer mätte hos Kongl, Majit i underdånighet anhålla örn Nådig befallning till Landt BruksAcademien att låta förfärdiga och till hvarje Hushålls-Sällskap i provincerne öfversända en modell ä den nyare väfstolen ; hvarjemte Hushålls-Sällskapen borde få sig ålagdt , att för Ekenmarks räkning emottaga och till dem bland allmänheten, som sådant åstundade, försälja ofta berörde tryckta afhandling, deraf ett tillräckligt antal exemplar allisa Stats samt Allm.Besv.o.Oec.Utsk.Bet. N:o 24.11 borde, genom Ekenmarks försorg , till bemälda Sällskaper försändas. Slutligen hafva Utskotten ansett, att, som följd af hvad här ofvan vördsamt tillstyrkt blifvit , all fråga om pension för Ekenmarks hustru bör förfalla. Stockholm den 12 Maj 1829. Antom till Exped. Utlåtande, i anledning af gjord hemställan om anslag af allmänna medel till utvidgande och förbättrande af Varbergs hamn. Till Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens gemensamma handläggning har från Vällofl. Borgare-Ståndet blifvit remitteradt ett Memorial af Herr E. N. Memsen, deruti anmäles: att hamnen vid 12 Stassamt Ålim, Besvo.Oec.Utsk. Vil.