Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad dessa särskilda inkomst-grenar till Staten inbragt och det öfverskott de lemna, efter skedde afdrag af nödige omkostnader och utgifter, lär den härvid fogade öfversigten af Postverkets inkomster och utgifter under de sednare Fem åren närmare utvisa; hvarvid Utskottet endast får tillagga, att den vid sistlidne Riksdag, på den grund detta Utskotts den 1 Maji 1818 aflåtrte Betänkande närmare utreder, faststälde förhöjning af 25 Procent å Post-Taxan för inrikes bref, icke uppgått till hvad derföte blifvit påräknadt , och att Utskottet icke tror sig kunna med någorlunda säkerhet bestämma den rena behållning, som af PostVerket bor årligen med säkerhet ingå , förr än underrättelse blifvit vunnen om det sätt, hvarpå kostnaden till det under byggnad varande Posthuset här i Staden bor jenne andre utgifter bestridas , då Utskottet blifver i tillfälle att sig derom framdeles 'åta. Hvad derefter angår de taxor, hvarefter r3 3f> Bevillnings-Utskottets Betiinkandert. postpenningar för brefs fortskaffande erläggas, så har Utskottet val icke funnit någon anledning till deras ytterligare förhöjande, då någon anmärkning derom icke annorlunda än i sammanhang med frågan om Postskjutslegans förhöjning förekommit, och en sådan åtgärd icke skulle kunna ti! 1 vägahringas , utan att i hög grat! betunga communicitionen inom landet , men deremot ansett en jemnkning så mycket mera af nötlen , som de nu gal ande P.isttaxorite förete, ej sällan till orättvisa crnnsande, olikheter, hvarpå såsom exempel en dast må anföras ej mindre, att då ett li ef från Stockholm ti I Hvetlanda betalas med Sju e k i I - lingar, erlägges allenast Sju skillingar och Sex runstycken för ett dylikt till Malmö, oansedt det sednare stället är omkring >25 mil långre hort beläget, ån ock att skillnaden en ellan ett bref afsändt till Stockholn och ett till D rottningholm utgör en Skilling, fastän afStåndet blott uppgår till en mil.
Stats-Mini strame och Föredragande Stats-Röd (ige rätt alt jem väl bivista andra Stånds Plena, ån der de hafva säte och stämma, för att i frågor, sorn röra deras Departement, kunna upplysningar meddela. Börande de dock, före beslutens fattande, afträda. Dä Stats-Rådets Ledamöter med Konungslig makt styra Riket, äge de ej i något R/ks-Stånd tillträde. I Utskoll ej besluten öfvervara. röste Ja; den, det ej vill, röste Nej. Vinner Nej, kommer ny votering alt anställas öfver en så lydande proposition : Den, som gillar nedanstående redaction af 41 §■ Riksdags-Ordningen: Stats-Rådets och Högsta Domstolens berättigade äro. Stats Rådets Ledamöter äga rätt att jemväl uti de Stånds Plena, hvarest de icke haf va säte och stämma, deltaga i öf verläggningarne, men icke uti besluten. Då Stats-Rådets Ledamöter med Konungslig makt styra Riket, 4 Constitutions-Utslotlels Memorial, IV:o io4. äge de ej i något Riks-Ståncl tillträde. I Utskott ej besluten öfvergå ra. röste Ja ; den, det ej vill, röste Nej. Vinner Nej, kommer icke något förslag om tillträde i alla Stånds Plena för Ledamöter af Stats-Rådet att hvila till afgörande vid nästa Riksdag. Den första voteringen utföll med Åtta Ja, och Sjultioell Nej; hvadan den andra voteringen företogs, och utföll med Tretiosju Ja, och Fyratiotvå Nej. Madra Voterings-propositionen : (Se Memorialen N:ris 07 och 8r. Proposilionerne Ntris r och 2 hade förfallit, i följd af vederbörande Riks-Stånds bifall till de jemkningsförslag, med hvilka samma propositioner stodo i sammanhang.) Den, som vill, att i andra punkten af det förslag till ändring af Regerings-Formens 43 §., som Constitulions-Utskoltet i Memorialet N:o r>7 afgifvit, orden: den tillförordnade Styrelsens må bibehållas, röste Ja; den, det ej vill, röste Nej. Vinner
Lagman Johan syntes ett ögonblick tveka, hvad han borde göra; men sedan han under sina rynkade ögonbryn riktat på sonen en blick, i hvilken vreden nu var blandad med ett uttryck af djupt bekymmer, gick han, utan att säga något vidare, till dombordet, intog sin plats och uppropade namnet på den af de anklagade, till hvilken ordningen nu kommit att framträda. Det var den vansinniga gumman. Hon framträdde hurtigt inför sina domare, nickade till dem bland nämndemännen, som hon igenkände, och hörde med sådan likgiltighet anklagelsepunkterna mot sig uppläsas, som om det alldeles icke gällt henne. Då lagman Skytte frågade, om hon erkände sanningen af desamma, svarade hon genast ja. En af nämndemännen uppsteg och tillkännagaf, att den gamla qvinnan enligt hans egen och många andras mening icke vore vid sina sinnens rätta bruk. Denna anmärkning upptogs till protokollet, och gumman återfördes till häktet. Den tredje i ordningen var Karin på Moen. Öfvertygad såväl om sin egen brottslighet som om omöjligheten att genom nekande undandraga sig straffet, hade hon i fängelset ådagalagt en ångerfull sinnesstämning och bekände nu under jemmer och tårar sig skyldig till allt, hvarför hon blifvit anklagad. Hon förklarade, att hon i sin tidiga barndom blifvit förförd af sin mor och af henne inhemtat såväl konsten att bereda trollsalvan som många andra hemliga konster. På domstolens uppmaning redogjorde hon derefter för de styggelser, hon skulle hafva bedrifvit i Blåkulla och namngaf alla dem bland sina sockneboar och andra bekanta, som hon ville hafva sett derstädes. Detta antal var ganska betydligt och omfattade icke blott samtliga de häktade personerna, utan en mängd andra, som förut ej varit misstänkta för hexeri, och af hvilka åtskilliga befunno sig bland åhörarne. Vid hvarje sådant namn gick ett sorl af öfverraskning genom salen, jemmerrop och lifliga protester uppstämdes, och lagman Skytte måste, gång efter annan, med slag af klubban befalla tystnad. Gamla Karin hade ett elakt och hämdlystet sinne.
4. hvadan en låneförminskning egt rum al . .. 343,168: 32. 4. § 46* På derom af Under-Styrelsen gifven anledning hafva Fullmäktige, den 29 sistlidne Mars, öfver stadgandet i Banko-Reglementets 150 § meddelat den förklaring, alt den omständighet, att uti våg-attester, hvilka blifvit utfärdade öfver jern, koppar och andra vågförda effekter, uppvägda efter kungörandet af Kongl. Förordningen om Svenska jerneffekters stämpling af den 12 Januari detta år och ämnade att hos Banken belånas, saknas intyg dels att berörde effekter vid uppvägningen blifvit, enligt Författningarne, till sin fullgoda beskaffenhet granskade och pröfvade, och dels att de i bunkar och lådor förvarade elfekterne undergått en med förut gällande föreskrifter öfverensstämmande besigtning och pröfning, icke må utgöra hinder för låns beviljande; hvilken förklaring blifvit meddelad så väl Under-Styrelsen, sorn Direktionen öfver Låne-Iiontoret i Götheborg. § 47. På Tackjern har under ifrågavarande tid något lån icke utgått. § 48. o ' A Lånen på äldre Låne-Banko-Obligationer har influtit: sednare halfåret 1853 13,608: 14. 4. Summa B:ko R:dr 13,793: 29. 5. hvarigenom Bankens återstående fordringar för så beskaffade lån nedgått till 16,506 R:dr 2 sk. 3 rst. B:ko. § 49. Af de mot inteckning i fast egendom och återbetalning i Silfver hos Banken upptagna fastighetslån, hafva, med stöd af den i Kongl. Kungörelsen den 6 Mars 1830 dertill lemnade rättighet, blifvit med bankosedlar fullt liqviderade: A) Landlegendoms-lån: sednare halfåret 1853, 9 st. på Silfv. S:gr 22 lån på Silfv. — Tillsammans 23 st. pä Silfv.
353 manna gudstjensten skall hållas vid magt och att presterskapets befordringsrätt icke skall förringas genom anspråk af sådane, som icke arbeta inom församlingen; så torde det vara klart att i kyrkolagen och presterskapets privilegier icke finnes något hinder för en anordning, som afser att tillvägabringa en allmän gudstjenst och att anställa prest under förhållanden, lika med dem, som utgöra grunden för presterskapets allmänna befordringsrätt. Och då prestmannen skulle försäkras om den ställning i afseende på bestånd, verksamhet och tillräckligt underhåll, som lagen afser att bereda honom, lärer en hvar, som i verkligheten vill bidraga dertill att religionsvården förbättras, nödgas medgifva, att någon invändning af vigt ej kan göras emot förslaget. Jag tillåter mig alltså att föreslå, det Rikets Ständer för sin del besluta, .såsom tillägg till 19 kap. 31 § kyrkolagen, eller i annan lämplig form, att för inrättande och upprätthållande af ordentlig gudstjenst i orter, så aflägsna från församlingens kyrka, att denna icke kan med lätthet besökas, det må vara enskilde, eller föreningar af sådane, tillåtet att kalla och anställa särskild prestman, emot det att lämpligt rum för gudstjenstens förrättande inrättas och underhålles, och att sådant kontrakt, med prestmannen afslutas och för förvar till Domkapitlet aflemna», att han icke kan ställas utan presterlig tjenstgöring äfvensom att befordringsrätt i likhet med öfriga presterskapet sådan prestman tillerkännes. Om remiss af denna motion, till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 29 November 1862. Carl Ekman JW 184. Af Herr HolHl(|Vist i Angående anslag för Lindesbergs stads skolas förändring till tvåhlassigt elemeniar-läroverk. Vestra Westmanland eller den del af Örebro län, som tillhör Westerås stift, har redan allt för länge varit vanlottadt på läroverk. Visserligen föreslogs redan vid 1817 års riksdag en lägre lärdomsskola i Lindesberg, men huru Stats-Utskottet i sitt betänkande af den 6
Herr Grefven och Landt Mar slalkeji tillkännagaf, att Ordföranden bland Herrar Bänkman, Grefve Gyllenborg, Johan Henning, anmält , att ehuru Herrar Bänkmän flere gånger varit enligt anslag sammankallade för att utvälja en Elector , de likväl icke varit fulltaliga, i anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken anmodade Herrar Bänkmän att en timma före nästa Plenum på vanligt ställe mangrant sammanträda , på det ifrågavarande Val må kunna verkställas. Föredrogs och remitterades till Stats - och ' BancoUtskotten , Grefve von Plåtens, Baltzar Bogislaus, den 17 dennes eftermiddagen på bordet lagda Memorial , angående nödiga förp skott till Götha CanalArbetets fortsättande under instundande Sommar, hvarjemte Grefve Den i >j Martti. von Platen erhöll Ridderskap^ och Adtlns tillåtelse att sitt Memorial med de öfrige RiksStånden communicera. Föredrogos å nyo och gillades följande från BancoUtskottet ankomne, samt den 14 och eftermiddagen den 17 dennes på bordet lagde Betänkanden 1:0 Af den 4 dennes, i frågan huruvida de FideiCommisser, hvilka enligt särskild nådig tillåtelse fått med Inteckning graveras, må kunna af Riksens Ständers^Banque såsom Pant antagas, j 2:0 Af samma dag, angående lånerättigheten i Banquen för de uti Philipstad belägne Fastigheter. 3:0 Af den 10 dennes, i anledning af vackt fråga om fördelning af arbetet emellan Riksens Ständers Revisorer öfver Stats Bancooch RiksgäldsVerkenj tryckning af samtlige Revisions-berättelsernej publicitet af Banco* Verkets granskning i hela dess vidd, och upphörande med hittills vanliga förseglade Berättelsers afgifvatade. Vid förnyad föredragning biföllos följande från Statsoch BancoUtskotten inkomna, samt den 14. och eftermiddagen den 17. dennes på bordet lagda Betänkanden:
Herr Brinck, N:o 99, angående förändring af 195 och 197 §§ uti Riksgälds-Kontorets Reglemente. Remitterades till Stats-Utskottet. Herr Ekelund, Nio 100, angående förändring af grunderna för rösträtt enligt Kongl. Förordningen den 29 Augusti 1843 om sockenstämmor. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. Herr Stolpe, Nio 101, angående upphäfvande af Kongl. Förordningen den 20 November 1845 om lösöreköp. Remitterades till Lag-Utskottet. Herr Stolpe, Nio 102, angående förändring af 1 och 5 §§ 3 kap. Handels Balken. Remitterades till Lag-lUskottet; och Herr Tauson, Nio 105, derom att domstol, som förordnar utom dess domvärjo boende person till förmyndare, må vara skyldig att ofördröjligen tillsända den utsedde förmyndarens forum domicilii underrättelse om åtgärden, för att i förmynderskaps-protokollet intagas. Remitterades till Lag-Utskottet. Frän Hederv. Bonde-Ständel. S. D. Vid nu skedd föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottets Memorial Nio 3, i anledning af Kongl. Majits Nådiga Proposition, om rättighet för svensk man, att F två eller flere städer samtidigt idka handel, biel samma Proposition remitterad till Lag-Utskottet, hvarefter Memorialet lades till handlingarne. S. D. Föredrogs och remitterades till Bevillnings-Utskottet Anders Erssons från Kopparbergs län motion, om posthemmans befrielse från postföring mot afstående af dem härför förunnade friheter. 78 Prot.-Utdrag den i December 1856. S. D. Vid skedd föredragning biföllos Stals-Ulskottets Utlåtande och Memorial :
Motionairen har, till skydd för en ofta yåldförd eganderätt och på grund af olika Lagtolkning, yrkat den Lagförklaring, att ijo Cap. 6 §. MissgerningsBalken måtte bestämdt tillämpas äfven å den stöld, som der-,1 igenom verkställes, att tjufven nedgräfver sig i jorden och plundrar der tillredda förvaringsrum för jordfrukter. ao Bii t. Lag'Trtskottets Betänkande N:o 73, Hade, vid 1734 års Lagstiftning, senare Åkerbruks Theorier hunnit göra sig gällande, hade en lika stor areal af Svenska Åkerfälten då som nu varit använd för jordfrukter, hade förminskade skogstillgångar och för således ökade byggnadskostnader ett lika stort antal jordbrukare då som nu varit nödsakade att för sine större jordfruktsförråd bereda underjordiska förvaringsrum; — visserligen hade under sådane förhållanden den ädla Lagstiftningen åt 40 Cap. 6 §. IVr issgernings-Balken gifvit en skyddande tillämpning äfven till den under jorden hvilande eganderätten. Då vid aftonen af en mödosam inbergningsdag, den fattige jordbrukaren, böjd öfver sia spade, nedtränger i jorden och der bereder ett förvaringsrum för sitt lilla förråd bredvid sin förmögnare grannes, mera makligt inrättade, men med lås och en lätt öppnad dörr försedda förvaringsrum, så är anledning att fråga! Är den Lagstiftning rättvis, som ställer den fattiges sorgfälligt i jorden förvarade förråd mera fjerran ifrån Lagens skydd, än den förmögnares, hvilket senare, såsom stalldt under mindre kraftiga yttre garantier ernot våldet, är lättare åtkomlig'? Förutsätter icke äfven det kraftigare bemödandet att bryta sig ned i jorden ett mera ihärdigt uppsåt att stjäla, än det oftast mångdubbelt lättare öppnandet af en svagt last dörr? Jag vet ganska väl, att då man kallt Bil• t, Lag-Utskottets Betänkande N:o 73. ai reglementerar öfver handlingarnes yta, och. later de inre oordningarne orubbade qvarstå, så svarar man helt enkelt, att principen för bestämmande af hvad man i Lagstil gifvit namn af inbrottsstöld förutsätter våld endast å Låsningsanstalter m. m.
I Skåne går ännu en sägen om ett besynnerligt olycksfall, som i medlet af 1400-talet inträffat inom Thottska ätten. Barfod berättar i sin bok “Märkvärdigheter rörande skånska adeln“ derom följande: Herr Anders Stison Thott hade till husfru Anna Rosensparre, och en gång hade hon under sin herres frånvaro legat i barnsäng på slägtens urgamla stamgods Näs, men redan varit till helsan återställd, fastän ännu icke tagen i kyrka, då herr Anders Stison återväntades. Otålig att få se sin efterlängtade make, gick hon en vacker dag ut i trädgården, och uppsteg på en der ännu befintlig kulle, hvarifrån hon hade fri utsigt öfver den förbilöpande landsvägen, hvarpå hon just i detsamma såg sin herre komma farandes. Glad att åter få omfamna honom efter en ganska lång frånvaro, skickade hon sin medhafvande piga, eller, efter nuvarande stil, kammarjungfru, för att öppna den nära vid stället befintliga trädgårdsporten, på det herrn utan omväg genast måtte komma till henne. Pigan hastade med sitt ärende, och herrn lärer ej heller hafva dröjt att förfoga sig till en älskad maka. Men huru stor måtte icke allas bestörtning hafva blifvit, då frun ej mera fanns på det ställe, hvarest hon nyss tillförne hade suttit, och oaktadt allt eftersökande ingenstädes kunde återfås. – Sedan all efterspaning aflupit fruktlöst, och tiden dödat sorgen öfver denna så besynnerliga förlust, trädde herr Anders Stison i nytt gifte med Ellen Brahe, dotter af herr Torkel Pedersen Brahe till Mygdal i Halland, och fru Magdalena, Jens Eskilssons dotter. Men just när bröllopshögtiden firades på Näs, fick herr Anders Stison den oförmodade tidningen, att hans förlorade fru var återkommen, och ömt begärde, att han ville komma ut till henne i yttre rummet eller förstugan. Bruden, som isynnerhet blef bestört öfver detta besök, använde all den nya kärlekens välde, för att afhålla brudgummen från att lemna sitt säte vid bordet; med föreställning, att det ej kunde vara annat än spökelse efter en fru, som för så lång tid sedan hade omkommit.
1680 meddelade föreskrift, att ”Hof-Rätterne böra på sätt och vis, sorn sker med Ständernas Banco, immediate upptaga alla de tvister och saker, som å Riddarhusets vägnar lagligen höra sökas, så väl vid skuldens infordrande som eljest,” måtte till all kraft och verkan upphäfvas; och då Rikets Ständer redan, för deras del, fattat samt uti underdånig skrifvelse den 1 i denna månad hos E. K. M. i underdånighet anmält deras beslut, att Bankens och Riksgälds-Contoirets egne käromål hädanefter må varda behandlade och afgjorde vid de domstolar, till hvilka de efter allmän lag höra; samt de skäl, sorn hufvudsakligen ligga till grund för berörde beslut, äfven gälla uti nu förevarande fråga; få Rikets Ständer hos E. K. M. underdånigst anhålla, det täcktes E. K. Ms, genom utfärdande Författning, i Nåder förklara, att i fråga om mål, uti hvilka å Riddarhusets vägnar tili annan käras, ofvan omförmälde stadgande i 23 §. af Kongl. Resolutionen på Ridderskapets och Adelns besvär den 29 Nov. 1680, icke eger tillämpning, utan att dylika mål komma att upptagas och behandlas i den ordning, lagen eller gällande författningar, med afseende på hvarje saks beskaffenhet, i allmänhet förmå. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 20 Mars 1841. Expeditions-Utskottets Förslag till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 27 Mars 1841. Preste-Ståndet den 27 Borgare-Ståndet den 27 — —- Bonde-Ståndet den 29 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Mötesoch Tross-passevolance-fondernes framtida disposition samt de 3:ne Mötes-passevolance-fondernes sammanförande till en enda fond. (Stals-Utsk. Uti. N:ris 78 och 429.) S. A. K.
Såsom skäl för de direcla förbudens borrttagande, har blifvit anfördt, att allmänna tänkesättet bättre och villigare Bilt. till B. St. P. 1829, 5 Sami., 2 Afd., 1 Band. ista Häftet. a i8 Bevi/lnings-Utskottets Betänkande N.-o if. förenar sig, att såsom brottslig stämpla Smyghandeln om den får namn af Tullförsnillning, och följaktligen innebär stöld från Staten, än om den kallas Lurendrägeri, och endast innefattar Öfverträdelse af ett oeconomiskt, på inga rättsprinciper hvilande, Lagbud; och att» hvad befarad menlig följd beträffar af nedsättning i Tullen, som framdeles af Regeringen kan anbefallas, Regeringen, äfven om de directa förbuden bibehållas, eger rättighet att, efter omständigheternas kraf, upphäfva dem, GeneralTull-Styrelsen har vidare, utom vidtagande af en ändamålsenlig Tullbevakning, äfven i afseende på Tullförsnillningens förekommande, föreslagit: att alla nu till införsel förbjudna, tili största delen stämpelbara, Handtverkeri-, Fabriks-, Manufacturoch Slöjde-varor, som hädanefter blifva tillåtna till införsel emot en Tull, öfverstigande i af värdet, böra, då de som Tullförsnillade dömas förbrutna, till åter-export försäljas. Hvad åter angår sådana Svenska Producter, som till utförsel varit förbjudna, är anfördt, att dessa förbud desto hellre kunna utbytas emot Prohibitiv Tull, som dessa varor blott utgöra I Bevillnings-Utskottcts Betänkande IV.o 27. några få Metall - råämnen , jemte Mynt och Ved.
Men jag anser af vigt, att tiden för valen utsattes i Riksdagskallelsen, äfven derföre, att de annars kunde börja för tidigt, såsom Friherre Cederström rigtigt anmärkt. Auctoriteterne skulle ju kunna tro sig äga rättighet att förrätta deni ett år eller mera före lag12 H. i3 ig4 Ddi 12 Februarii f. m. tima Riksdag, hvilket vore orimligt. Det är derföre nödigt, att Rikets Ständer uttryckligen bestämma tiden, då valen skola taga sin början, och jag finner med Herr Bexell lämpligast, att minst tre månader före Riksdagens början dertill bestämmas. På denna grund tror jag Herr Bexells motion kunna remitteras till ExpeditionsUtskottet, men vill ej sätta mig emot, att ConstilutionsUtskottets Memorial återremitteras, helst det synes som ConstitutionsUtskottet vill ändra sin öfvertygelse i frågan. Grefve Frölich: Jag får den äran först vända mig till Herr Cederschjöld, som trott mig göra ett misstag, då jag sagt, att jag ej kände något stadgande, enligt hvilket en enskild Riksdagsmans motion kunde remitteras till ConstitutionsUlskottet. Han har ansett mig begå ett misstag och, för att bevisa sådant, anfört, att utfärdandet af Inslructionen för Rikets Ständers JustitiaeOmbudsman blifvit till ConstitutionsUtskottet öfverlemnadt. Jag får förklara, att jag ej anser detta bevisa något misstag, i synnerhet sora jag ej vet på hvilken §. han kan stödja sitt påstående, att motioner kunna till ConstitutionsUtskottet remitteras. Hvad JustitiaeOmbudsmannens Instruction beträffar, torde jag få påminna, att en discussion här förut vid denna Riksdag förevarit, vid hvilken tankarne väl voro delade, huruvida remiss af en fråga derom D«n ia Februarii f. m. borde ske till ConstitulionsUtskottet, men att, om jag mins ratt, ämnet i stället blef till Lagutskottet öfverlemnadt. Jag har för öfrigt funnit hos den värde Ledamoten, med hvilken jag annars gör mig en ära af att dela tänkesätt, den öfvertygelse, alt
Deremot om hela grundfonden, tillskjutes uti contanta medel, Rikets gångbara mynt, guld eller silfver; då har delägaren sedermera ingen annan gemenskap med banken, än den actiebrefvet gifver honom, och medelst öfverlåtelse deraf upphörer han att vara delägare i banken. Det är uti sådana banker, som den solidariska ansvarigheten icke synes mig böra äga rum för andra än directionens ledamöter, hvilka alltid böra stå uti ovillkorligt betalningsansvar. På dessa skäl har jag ansett grundfondens beskaffenhet vara den omständighet, som bör utgöra skilnaden emellan solidarisk bank och actie - Den 7 Mars f. m. bank. Vilja delägare uti den sednare jemväl ikläda sig solidarisk ansvarighet, är derföre intet hindel1 lagdt. En annan väsendtlig skilnad måste äga rum, i afseende på beloppet af sedel-emissionen. Skulle en bank, hvars liela grundfond består af Rikets gångbara mynt, icke få utgifva sedlar till högre belopp än som deremot svarade, så kunde lika så gerna sjelfva grundfonden utlånas. Någon vinst på bankrörelsen kunde omöjligen uppkomma, och tillkomsten af en sådan bank är otänkbar. Derföre har jag föreslagit, att sedlar må utgifvas lill -Jtdelar af alia bankens behållna tillgångar. örn bankens grundfond är t. ex. ... [,000,000: oell sedlar derföre utgifvas och utlånas mot säkra skuldförbindelser, äger banken uti fordringar ytterligare Summa 2,000,000: •|:delar deraf utgör 1,5oo,ooo r:dr, och bankenkan således ytterligare utlåna . 5oo,ooo: Summa tillgångar 2,5oo,ooo: •Jtdelar derutaf åter utgör 1,877,777 r:dr 24 sk., och sedelstocken kunde ökas med 377,777: 24.