Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu har den grundsatsen sedan många riksdagar blifvit stadgad och i vår bevilln.-förorda, bibehållen, att, i händelse af olika meningar, den mening skall gälla, som leder till de skattskyldiges förmån. Något vigtigt skäl att frånträda den nu gällande grundsatsen förefinnes icke. Jag kan således ej annat än förena mig med Gr. Mörner i det af honom gjorda yrkande. Hr Stuart: Det förhåller sig alldeles som Hr Printzensköld sagt, att denna af Utsk:t föreslagna grundsatsen varit i förra tider gällande. Men vid 1841 års riksdag beslöto R. St:r, att istället för dittills gällande princip, att nemi. den mening, då rösterna voro lika, borde gälla, som lände till det allmännas förmån, det i stället skulle heta: »hvad som länder till den skattskyldiges förmån. Detta har sedermera bibehållits i den hittills gällande bevillningsförordning, och jag vet sannerligen icke hvarföre mari nu skulle återgå till eft stadgaude, som gällt för 20 år sedan, då det icke kan vara af särdeles nytta. Då nu kronan alltid har ombud vid pröfningskomitéen, som eger öfverklaga beslutet, då han icke finner det öfverensstämmande med det allmännas rätt, ser jag ingen betänklighet att bibehålla detta stadgande, och får fästa upmärksumheteu på den inkonseqvens, som förefinnes vid jemförelse af denna och 54:de §:n. För min del tror jag, att det är svårt för den skattdragande allmänheten att finna den olikhet i princip, som eger rum i dessa begge §§; och jag får derföre, i öfverensstämmelse med komiterades åsigt, hemställa, att samma stadgande mätte få in - 248 Den 25 Augusti f. m. flyta i denna §, som i den 54:de, nemi., att då rösterna äro lika, galle den, somär till den skattskyldiges förmån. Gr. Lagerbjelke: På Gr. Mörners sista yttrande skulle man nästan kunna tro, att landshöfdingarne inom pröfningskomitéen hafva en diktatorisk makt. Nu sorn förr skola landshöfdingarne välja ledamöterna; dertill inskränker sig den stora makten.
En hvar välfräjdad person, som uppnått 18 ars ålder, och antingen genom lära hos Mästare, på sätt nästföregående Art. omförmäler, eller genom undervisning vid Handtverksoch Slöjde-Schola, eller på annat sätt, vunnit den skicklighet i något Handtverk, att han, vid deraf inför vederbörande Handtverks-Societet afläggande prof, visar sig ega, jemte goda anlag för det yrke han valt, en vunnen färdighet vid utöfningen deraf, varde för Gesäll förklarad, och utfärde Societeten för honom Gesällbref; utan annan kostnad, än stämplad1: papper och En Riksdaler Banco i lösen. Eör den, som visar sig 414 Förslag, ega synnefTiga anlag för nlgot visst yrke, och derjemte gjort sig känd för stadga och pålitlighet i uppförande, må, under fullgörande af ofva n nä m tule vilkor, för öfrigt undantag ega ruin från hvad har ofvan blifvit, i afseende på alliero, stadgadt, så att han, vid fyllda 16 år, och sa vida han till H. H. Nattvard blifvit admitterad, må till Gesäll antagas. §. a.
Anledningen dertill alt jag ändock begärt ordet är den, att man under diskussionen om denua fråga kommit in på flera andra ämnen, samt äfven talat om hvad som i allmänhet är för oss ekonomiskt fördelaktigt. Så har t. ex. den värde talare, som i gårdagens förmiddags-plenum sist hade ordet, utvecklat grunderna för frihandelstheorien, och älven i dag sökt försvara sina åsigter i detta hänseende. Och då jag redan vid föregående riksdagar försökt bekämpa dem, vill jag äfven denna gång rörande den vigtiga frågan yttra några ord. Till en början måste jag bekänna, att den vetenskap, hvarur den värde talaren och de, som dela hans tänkesätt, hemta sina insigter, är af en särdeles egen beskaffenhet. Den liknar i många afseenden filosofien, hvars historia visar, huru åsigterna hos de lärde oupphörligt vexla. Hvad som en tid upptäckes och erkännes såsom en ovedersäglig sats, fördömes helt och hållet i en påföljande. Så hafva t. ex. de filosofer, som grundlagt särskilda religionsläror, haft för sig diverse hvarannan motsatta funderingar. Enligt en lära skulle man dyrka solen, efter en annan en oxe. Hvad antalet gudar angår, har man varierat i oändlighet, från och med 1, 2, 3, till en myckenhet, såsom hos Greker och Bomare. Under den stora Franska revolutionen borlströk man hela gudomen och införde dyrkandet af förnuftet, som för den hänryckta allmänheten presenterades tinder skepnaden af en skön qvinna, till yrket en aktris, enligt någras påslående, enligt andras, en sköka. Likartad! är förhållandet i flere hänseenden medfnational-ekonomien, såsom vetenskap betraktad. Jag har visserligen icke grundligt studerat denna vetenskap, lika litet som någon annan, men så mycket har jag dock följt med, att jag minnes den tid, då national ekonomislerne med tvärsäkerhet predikade den satsen, att menniskoslägte! skulle komma att svälta ihjäl, emedan menniskornas 502 Den 9 Februari. antal ökades i större progression än produktion af lifsmedel kunde följa med. Hur har det nu gått med detta nationalekonomiska axiom?
Dessa bägge hänga närmare samman, än vi beakta. Braskande barndialoger märkas efter julferien redan i småskolan. I medveten ton tillfrågas första bästa skolkamrat: » huru många julklappar fick du? » Den tillfrågade, anande forsat, men något lugnad genom medvetandet att hafva kommit upp till minimum, svarar: » tjugufem. » Den förhörande uppblåst: » jag fick 4 0. Drack ni vin hemma hos dig till middag hela lofvet? » » Nej, men vi ska, har pappa sagtl » genmäler den tillsporde, lätt om hjärtat att hafva redt sig ur klämman att synas mindre gentil än kamraten. Högre upp i skolan söker man också imponera genom att framhålla sitt materiella välstånd. Endast det uppseendeväckande framdrages: presenternas fabulösa priser, matanrättningarna, vinlistan, taffelutgifterna, jullotteriernas pikantaste vinster, hvaremot allt som stöter på indragningsstat sorgfälligt öfverhoppas. Den, som ödet varit mindre generöst emot, känner som en kall kåre utefter ryggen, dä hans tur kommer att sticka under. Jordmånen är beredd för det rotfasta bruket att bedöma människans värde efter ytvidden af hennes tomtareal. Betecknande är, att man hör barnet orera om hvad det själft skördat, men merendels halka förbi, hvad det offrat och skänkt föräldrar och vårdare. Barnet har en fin instinkt af, att detta är ett ömtåligt kapitel, som bör glömmas. Ty fullt öfvertygad kan man vara, att funnes något därur att prunka med, skulle man ej underlåta att ytterligare krydda den imponerande berättelsen. Det är i barnavärlden som uti de fullvuxnes, man undviker allt, som stöter på skandal. Dit hänföres allt » knussel ». Huru påkostande skulle det ej kännas att, just som man sprättat med en lyckad tirad, behöfva krypa fram med, att man på julaftonen ej hade annat att ge sin » fröken » än en blyertspenna och ej kunde lyckliggöra sin mamma med annat än » en katt på hampväf ».
Straffbestämmelserna i den föreslagna förfaltnm stå dessutom icke i ett riktigt förhållande till hvarandra, enär deri stadgas, att den, sora, ehuru missledd: men med andakt och af öfvertygelse emottagit Nattvarden af en icke prest, skall dömas för gäckeri att böta 16 R:dr 32 sk., och den, som under lika sinnesförfattning utdelat Nattvarden, till böter af 100 R:dr. På det alt dessa straffbestämmelser må bringas i ett rätt förhållande till hvarandra, och i öfrigt förslaget blifva ändradt i enlighet med dessa anmärkmr, anhåller jag om ålerremiss. Frih. Rehbinder, Fredr. Wilh.: Lika med den siste talaren anser jag nödigt, att en förfatln. utfärdas i förevande fall. Jag är äfven ense med LagUlsk. om de straffbestämmelser det föreslagit, och kan således i detta fall icke förena mig i hvad Frih. af Ugglas derutinnan anfört; men i det afseendet är jag öfverens med honom, att det är nödigt göra ett förtydligande af 1 kap. 2 §:n M.R:n. Ett sådant förtydligande synes mig lätt all åstadkomma, endast man tillägger de orden, att, med uphäfvande af nämnde lagrum, föreslagna stadgandet skall tillämpas. Att ett sådant stadgande blir lag, torde hvar och en finna nödigt, då man vet, ali en öfverrätt så tillämpat nu gällande lag, att lekmän, sora utdelat Nattvarden, blifvit frikände derföre, att nu gällande lag endast talar om gäckeri och lättsinne; men en slik frikännelse kan icke äga rum, om man sätter Utsk:s förslag i st. f. det nu gällande lagstadgandet. Enl. min åsigt är det alltid gäckeri och lättsinne, som ingredierar, då någon understår sig att utdela Nattvarden, utan att vara ordinerad lill prest, och de föreslagna straffbestämmelserna finner jag ingalunda för höga; ty man kan väl knappast tänka sig något större ofog, än det nyssomnämnda brottet. Hr Printzensköld, Carl: Jag anser det föreslagna stadgandet öfverflödigt.
På detta sättet har 1809 års Riddarhusutskott be. gått en tolkning; ja, då Herr Rosenblad nu förklarat sig för den ena meningen, och således förkastat den andra, så har han ju sjelf tolkat; och om vi icke skola vidtaga utvägen att lotta om hvilkendera meningen vi skole antaga, så ser jag sannerligen icke huru vi möjligen skulle kunna undvika att tolka. I denna tolkning, det vill säga vid stadgandet af mitt begrepp om §:ns mening, instämmer jag med Herr Cederschjöld i den Janita, att 1809 års Riddar - Den 11 Junii e m. IiusUtskott origtigt förstått §:n och tror att i frågan om §:ns rätts förstånd, är jag berättigad att taga ledning af §:ns samband med Qrundlagens öfrige bud; och skyldig att erkänna det ändamål son genom sambandet, bevisas hafva varit §:ns mening. Herr Cederschjöld bor ganska rigtigt ådagalagt detta samband, och dermed bevisat hvad vi alla minnas att, nemligen, ändamålet af 37 §■ i Regeringsformen var att förminska Adeln, men visserligen icke att åt en och samma famille, gifva två, tre till fyra Representanter; en fördel hos den nya Adeln , framför den gamla, som icke Jåter till orsaken, eller motivet, förklara sig, och som är rakt motsattsen af det ändamål Lagstiftaren ägde, och i öfrigt så tydeligen framlugt. 1 Denna oskäliga multiplication af de nya Adeiiga famiUerqe , har tillkommit derigenom att de orden ”efter Honom’’ i 37 § af Regeringsformen blefvo origtigt förstådde af 1809, års Riddarhusutskott. Vid eftersinnande af Lagstiftarens ändamål, borde med dessa ord förstås ”eUer haus död,” då deremot RiddarhusO. rdningen nu antagit att dermed förstods uppflyttning till högre värdighet inom Adeln, hvilken sednare tolkning sedermera skapat af en famille, fyra familier, ^.tt vinna en rättelse häri var ändamålet för den motion som jag gjorde, och Utskottets Betänkande nu upptager:
Det är detta privilegii-intresse, som äfven skulle införlifvas med R. o. Ad.; och det är af denna orsak, som jag motsätter mig den ifrågavide förändringen. Icke derföre, att jag ej vill hafva en förändring, utan tvertom, just derföre att jag önskar, att en sådan måtte kunna åstadkommas. Men alla förändringar måste ske på ett naturligt sätt, så att de kunna organiskt utveckla sig. Endast genom att i det bestående ingjuta en sådan förmåga till organisk utveckling, kan man åstadkomma en varaktig och gagnelig reform. Yi se också i historien, att alla förändringar, som skett efter utländskt mönster, utan att ega någon grund i för handen varande förhållanden, eller sådane, sora grundat sig på en abstrakt doktrin, aldrig kunnat rotfästa sig, utan störtat vid första häftigare påkänning. Och kan man derföre i det redan befintliga inlägga en sådan organisk utveeklings-fönnåga, så är detta det enda sättet att upnå det åsyftade 68 Den 16 Januari. målet. Jag har tänkt mig saken, icke såsom en del föreg:de talare, hvilka velat inflicka nya elementer i R. o. Ad. Derigenom skulle icke något väsendtligt vinnas. De nya elementerne skulle snart tillegna sig de gamla åsigterne; och förhållandet blefve hufvudsakligen detsamma, som nu, endast att Riddarhuset derigenom vunne ny kraft att försvara och vidblifva sina privilegier. Det är på helt annat sätt man hör söka millet. Om vi betrakta våra fyra Stånd, finna vi att det egentligen är två bland dem, som hafva karakteren af Stånd. Hvad PresteSt. beträffar, så är det ett Stånd af embetsman, och embetsmän kunna väl icke såsom sådane anses för nationens representanter. Egenskapen af embetsman bör icke vara något hinder för att utöfva representantkallet; men ieke kan en embetsmannacorps skäligen göra anspråk på delaktighet i representationen. PresteSt. kan således aldrig betraktas såsom en naturlig och nödvändig del af en Riksförsamling. Hvad åter beträffar E. o. Ad., så iir det ännu mindre något verkligt, något naturligt EiksStånd.
M 43, i anledning af motion, angående sältet för stämnings delgifvande åt byalag; M 44, i anledning af motion, angående tillåtelse för enskilde att anställa särskild prestman för gudstjenstens upprätthållande i orter, aflägsna från församlingens kyrka; JYs 45, i anledning af motion om rättighet för prestvigd person, att annan till prestembelet inviga; M 46, i anledning af motion, angående folkskolelärares användande i kyrkans tjenst; och M 47, i anledning af motioner, angående dels inrättande af en Hofrätt i Hernösand, dels ock Svea och Göta Hofrätters fördelning i flera mindre llofrätter. S D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial, JVs 123, deri Utskottet förmält sig anse pröfningen af en inom Högvördiga Preste-Ståndet väckt och till Utskottet remitterad motion, om underdånig framställning till Kongl. Maj:t, angående behofvct af förändringar i rättegångsväsendet, icke, enligt Utskottets uppfattning af grundlagens föreskrifter, tillhöra Utskottet, samt af sådan orsak, med motionens återlemnande till nämnda Riks-Stånd, hemställt, att samtliga Riks-Stånden måtte bestämma, till hvilket Utskott motionen borde remitteras. Bonde-Ståndet ansåg för sin del motionen böra remitteras tili Lag-Utskottet. Prot.-Utdrag den 5 Augusti 1803. 501 Den 5 Augusti. Från Högloft.. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Stals-Utskotlets Memorial, 140, godhändes den i l:sla punkten föreslagna vöteringspropositionen; och Indes Utskottets yt tranden i 2:dra och 3:dje punkterna till handiingarne. S. D.
Län borde dertill välja en af sine utmärktaste ekonomer, hvilken efter viss tid i sin ordning borde utbytas, utgörande i Stockholm ett biträde vid Ekonomiska Ärenders beredning, i stället för Rikets Allmänna Ärenders Beredning, införlifvade med LandtbruksAcademien, hvarigenom lokal och sakkännedom skulle erhållas af personer, som lägga hand vid yrket, och hvarigenom LandtbruksAkademien skulle erhålla en ändamålsenlig bestämmelse, såsom en underordnad och upplysande del af den Ekonomiska lagstiftningen. — Riksens Ständers JustitiaeOmbudsman kunde utgöra en öfverordnad ledamot, och ställas i beröring med denna Municipal-inrätning, då han nu såsom isolerad ingen ting förmår uträtta. Mångå fördelar torde härigenom vinnas, brister och fel i vår ekonomiska och Den 3o December e. m. 463 allmänna Lagstiftning afhjelpas, Riksdagarne betydligen förkortas genom tillvaron af en ej talrik, men på sätt och vis permanent, representation, samt skickliga och dugliga Embetsman bildas genom deras beröring med Folket, hvarigenom förtroende Folk och Regering emellan skulle vinnas. Jag anhåller om remiss häraf till Ekonomiutskottet. Herr von Qvantens ifrågavarande motion, jemte dess rörande samma ämne nu afgifne yttrande, remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet. Föredrogs ånyo Herr af Geijerstam? j Gustaf Emanuel, den i5 dennes e. m. anmäldte, och den 17 derpåföljde f. m. på bordet lagde, Motion, att Stångjernverksegare, hvilkas tillverkning är grundad på eget Tackjern, må befrias från den tvungna till verk ningsskyldigheten deraf. Herr af Uhr j Carl David:
JVs 37, öfver väckte motioner, ang:de brolimåls-lagstiftningens förbättring ; 49, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos. med förslag lill förordn. angule Handelsböcker och Handelsräkningar; Serskildta Utskottet: •Af 23, med förslag till sammanjemkning af olika beslut och till voter:s-propos:r om beskattning å bränvins försäljning. Justerades 2:ne prot.-uldr. för denne dag, angule till Utsk. remitterade motioner. Uplästes och lades till handlingarne från de öfrige RiksSt:n ankomne prot.-ntdr., nemi. från PresteSt. af den 29 och 30 sistl. In fidem protocolli, Albert Munck. Plenum kl. 6 e. ru. Justerades ett1 prol.-utdr. för den 25 dennes. Föredrogs ånyo Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Uttsk:ns den 21 och 25 dennes på bordel lagda Betänk. JVs 28, i auledn. af dels K. M:s Nåd. Propos. lill R. St., med förslag lill Grufve Sladga, dels väckte motioner om rätt lill inmutning af takskiffer sami sädane bergoch sten-arter, som genom deras allmänna användbarhet kunna vara föremål för industri och handel. Della Betänk, företogs punktvis till afgörande. Irsta punkten, innehållande yttrande, alt skäl till anmärka, icke förekommer i afseende å hvad det Nåd. förslaget innehåller, ang:de de ämnen, som böra utgöra föremål för in mutning. Den af Gr. Sparre, Erik, vid Belänk. fogade reservation uplästes på begäran af Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr., sam derefter anförde: Under loppet af flera år har fråga varit om utfärdande af en ny grufve-stadga. Alla auktoriteter och korporationer, som kunna anses intresserade af frågan, hafva blifvit hörde.
St:r måste tro att Utsk. menat, det Rikets sannskyldiga nytta icke blifvit iakttagen. För min del anser jag att R. o. Ad. i alla fall kan underkänna Utsk:ts gjorda anmälanden, samt får derföre förena mig i Frih. Tersmedens anhållan om propos. på Mem:ts ogillande. Frih. Cederström, Rudolf: Det bör naturligtvis för Konst.- Utsk:ts ledamöter utgöra en sann tillfredsställelse att vid protokollens granskning hafva funnit fåtaliga ämnen för anmälanden, dernäst att erfara, hurusom vid början af denna diskussion tvenne af Konungens rådgifvare sjelfve uttryckt det erkännande, att de funnit Utsk. med verklig hofsamhet begagnat sin granskningsrätt; sådant har Utsk. ståndigt och upriktigt, såsom ock skäligt varit, vid denna Riksdag åsyftat. Jag anser det äfven utgöra ett bevis på Konungens rådgifvares önskan, att vilja ådagalägga sin aktning för representationen och särskildt för den afdelning deraf, som de tillhöra, då de nu här upträdt till rättfärdigande af sina åtgärder. Må det då också å andra sidan tillåtas en ledamot af Konst.Utsk., att ut veckla de redan framlagda skål, hvarpå Utsk. grundat sitt förfarande Man har till en början sagt, att Utsk. skulle varit förpligtadt, att åberopa någon § i grundlagen till stöd för sitt yttrande. Till förene har också Utsk. i sådant afseende åberopat 107 §; men då denna § handlar om anmälan ang:de StatsRådens skiljande från deras embete, derföre att dc icke i sina rådslag afsett Rikets sann - «a Den 10 Mars f. m. skyldiga nytta, så har Utsk. icke ansett sig skäligen böra samma § åberopa och derigenom gifva någon direkt vägledning för de ledamöter, hvilka skulle kunna vilja anse denna § böra tillämpas. Men det är å andra sidan R. Stirs rättighet, att om de, hvilket nu ingen här påyrkar eller anser tjenligt, så skulle finna för godt, få anse de framställda anm:ne vara af den beskaffenhet, att de påkallade tillämpning af 107 §, samt sjefve verkställa en sådan tillämpning.
Uti hvad sålunda blifvit andraget hafva Herrar Cederschöld och Strussenfeldt med Herr Rosenschöld förenat sig: hvaremot Herr Friherre Henning Wrangel anfört, att, i hans tanka, berörde författning icke synes obillig, då tillgång på plantor genom anläggande Trädskolor bör kunna erhållas och nödig stängsel uppföras af vallar af jord och lera. Utskottet, som nu går att yttra sig öfver de i denna motion framställda skäl till npphäfvande eller inskränkande af ifrågavarande öfverenskommelse samt deraf följande påbud om hvart 5ode tunnlands plantering med träd på slättbygden i Skåne, får, i afseende på hvad först blifvit anfördt om overkstallbarheten deraf i brist på tillgång af plantor oclt i saknad af anstalt till Plantors erhållande för framtiden, upplysa, att sådane planteringar aldrig böra kunna lämpligen verkställas genom redan af naturen frambragta plantors flyttande från ett ställe till annat, utan genom frösåning i stort, samt Besvi och Ekon. Utsk. Eeänkanden. ^25 att, till detta ändamåls befrämjande, Kongl. LandtbruksAkademien anmodat samteliga Läne-hushållningssällskaperne att draga försorg om insamlingen af alla vanliga sorter frön, på det att de orter, som af några slag kunna vara i behof, må dertill erhålla tillgång, hvarigenom således ingen olägenhet i detta afseende synes vara att befara. Derjemte anser Utskottet sig böra erinra, att Utskottet väl delar med Herr Rosenschöld den öfvertygelsen, att en genom berörde plantering uppkommande större stängselskyldighet skall Vara serdeles tryckande på en skoglös ort, men tror likväl, det densamma i någon måtto, åtmindstone småningom, torde kunna underlätta* genom anläggande af jordoch lervallar och så kallade lefvande gärdesgårdar af vide och andra trädslag, i hvilket afseende tillräckliga efterdömen kunna åberopas från Tysklands skoglösare orter, der sådan hägnad är bruklig. Vidare har Utskottet tilt den öfverklagade författningens skadlighet icke kunnat hemta tillräckligt skäl af det anförandet, att
Uteblifver någon af parterne å den tid, som först sagd är; bafve sin talan förlorat, der han ej antingen inom samma tid visar laga förfall, som hans inställelse då hindrar, eller ock, sist inom åtta dagar efter inställelsedageu, styrker, att han förfall haft och att han ej kunnat Rätten det tillkännagifva. Visar han laga förfall, som nu nämndt är, förelägge Rätten ny tid, högst åtta dagar, att med käromål inkomma eller svar afgifva. Har käranden uteblifvit och ej heller inom den tid, som sagd är, förfall visat; tage då svaranden Rättens bevis att dispachen ej inom laga tid öfverklagad är, och gällö den sedan till efterrättelse. § 306. Ej må i de mål, föregående § omförmäler, med mera än en skrift å hvardera sidan käras och svaras. Äskar part muntligt förhör eller begär han att i 84 Expedilions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o ■Z64. saken vittnen afköra; göre derom anmälan sednast vid skriftvexlingens slut och sätte derefter Rätten det förhör genast ut. Förhör må ej tillåtas, der det ej sö kes inom tid, nu sagd är. § 307. När skriftvexling och förhör äro vid Rätten slutade; kalle då den, sist åtta dagar derefter, parterne att välja särskild nämnd till sakens afgörande. Den nämnd skall bestå af fem fullmyndige, välfrejdade, ojäfvige och sakkunnige män, af hvilka ordföranden bör vara lagkunnig. Fyra ledamöter väljas af parterne inför Rätten, två å hvardera sidan, och ordföranden utses af Rätten. Komma parterne å ömse sidor öfverens att, utan val, utse fyra ledamöter; vare det ock gildt. § 308. Äro å någondera sidan flere, som i saken del hafva och kunna de ej om valet sämjas; gifve hvardera upp en man till nämnden, hvarefter genom lottning inför Rätten utses de två, som af de föreslagne skola i nämnden sitta. § 309.
Stockholm den 17 Februari i84i« N:o 1814 Ant. till Exp. Utsk, den 25 Febr, kl. 5 e. m, Betänkande, i anledning af vackt fråga om af g f vande af förslag till de Lagförändringar, hvilka, till följd af Rikets Stunders å denna Riksdag fattade beslut om ett förändradt mynt-system, kunna anses behof ige. Uti Betänkandet N:o 20, har Rikets Ständers Banco-Utskott, bland, annat, hemställt, det en ny gemensam myntoch räkne-enhet mätte bestämmas, sålunda : att, i fråga om allmänna räkningssättet i handel och vandel samt vid bokföring, Svenska myntets räkne-enbet fastslälles till jemnt I 'Riksdaler silfverspecie, i enlighet med det skrot och korn, som Mynt-Ordningen af den g Maj 1835 bestämmer; alt denna enhet, svarande emot 12 skillingar silfverspecie och i räknevärde enahanda med 1 Riksdaler Riksgäldssedel-, eller | af Banco-Riksdalern, eller 32 skillingar 20 Lag-Utslcottcts Betänkande, N:o 181. Banco benämnes Riksdaler Kurart, samt att Riksdaler Kurant indelas uti 48 skillingar och hvarje skilling uti 4 styfver; i sammanhang hvarmed Banco-Utskotlet föreslagit, dels förändringar i silfver-och koppar-myntets utmyntning och prägling dels att ej mindre Bankens och Riksgälds-Contorets, än Kronans och öfrige publika Verks räkenskaper mätte, efter nämnde mynt-enhet och benämning föras, dels ock ett, i händelse Banco-Utskottets förslag till berörde förändrade myntsystem, godkändes, Lag-Utskottet mätte anmodas inkomma till Rikets Ständer med förslag till de Lagförändringar, hvilka, till följd häraf, kunde anses behöf/ige. Sorn Baneo-UtskotteLs Betänkande vunnit Rikets Ständers bifall samt Vällofl.