Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föreskriften qvarstår såsom en antiqvitet. Jag kan icke förklara hvarföre icke Utsk. föreslagit någon ändring häri, men sannolikt är att ingen fästat upmärksamhet dervid. För att således Utsk. måtte komma i tillfälle att egna någon upmärksamhet åt dessa omständigheter, anhåller jag att E. o. Ad måtte återremittera det af mig uplästa stycke af Utsk:s Betänk. Hr Printzensköld, Carl: Jemte det jag förenar mig i hvad Gr. Lagerbjelke anfört, får jag anhålla att vid den återremiss som jag hoppas att E. o. Ad. bifaller af denna punkt i Utsk:s Utlåt, tillika måtte af R. o. Ad. uttryckas den föreskrift att Utsk. skall i sammanhang med denna fråga taga i öfvervägande, huruvida angeläget är att stadgandet för den Kamrerare, som godkänner en assignation på en räkning hvarpå ingen behållning finnes, bör, sådant det nu befinnes, fortfarande qvarstå. Jag skulle tro att det icke vidare behöfs. Ansvar är fastställdt till en sådan höjd att detsamma ingalunda står i något jemförligt förhållande till det fel som tjenstemannen i förev:de hänseende begår, och det är således nödvändigt att när man vill ändra ansvarsbestämmelserna för den som öfverassignerar eller assignerar på en behållning sorn. icke är nattstånden i Banken, så böra i sammanhang dermed lämpliga ändringar göras uti ansvarsbestämningarne för den tjensteman, hvilken råkar att godkänna en oriktig assignation och derigenom gör sig skyldig till ett tjenstefel. Jag anhåller således att, med återremissen, BankoUtsk. måtte åläggas att öfverväga beskaffenheten af dessa sistnämnde ansvarsbestämmelser samt i deni föreslå de ändringar, som af behofvet kunna påkallas.
Om man sålunda genomvandrar verldshistoriens rika område och skådande i menniskonaturens och menniskoslägtets framfarna öden funnit: att det patriarkaliska väldet ehuru välgörande så länge samhället varit inskränkt och sederna rena, dock alltid burit uti sig fröet till ömsom despotiskt, hierarkiskt eller aristocratiskt förtryck; så berättigar detta likväl ej en klok man att oförväget kasta sig med sitt bifall mot denandra ytterligheten, der han träffar anarkien och demagogväldet, eller, hvilket vore ännu mer ytterligt, sträcka sitt bifall åt cogmopolitismen, den farligaste af alla, erne - Den 28 Junti f. m. dan den, under form af allmän menniskokärlek och allmän menniskorätt icke annat är än egoismen, uttryckt i sitt vidunderligaste förhållande och rakt ledande till menniskans sättande utom allt samhälle, följagteligen utom all samhällslag och alla samhällsdygder. Nedstiga vi från verldshistorien till den verldsdels enskilta som vi bebo, finna vi: att Europa, så långt tillbaka vi med säkerhet kunna sträcka våra forskningar, varit en tummelplats för striden mellan de aristocratiska, monarkiska och democratiska principerne. Vi finna att den aristocratiska principens välde sedan korstågen varit i ett beständigt sjunkande; att den monarkiska deremot sedan samma tid varit i ett beständigt stigande, att den democratiska principen varit det monarkiska väldets kraftigaste stöd , och sluteligen att handelsandan sedan trenne århundranden, fästande sig liksom en parasit växt vid friheten och de republikanske dygderne, småningom undergräft alla de öfrige och i våra dagar, med köld för all nationalitet och stundom trottsande, hyllar och bekänner cosmopolitismen samt hotar att nedtrycka icke allenast Europa, utan hela den kända verlden, under ett. hittills okändt verldsok: egoismens och sinliga njutningarnes. Sådan är den hopträngda tafla verldshisforien erbjuder: inom detta Hus vöre utförlighet öfverflödig. Men Den 28 Junit f. rft. Men hurudant har vårt Fäderneslands förhållande varit under de nämnde stora Europeiska epokerne?
Jordbruket, om författningar till dest upphjclpande, Jul. 7Z42b. Aug. 829. Iserlijelm, Henric VV illiclin, yttrande, Apr. Jungfru-Stiftet, om inträde dertill afwen tor de nyare ätter. Elov. nlq. 1827. Jungfru-Srifts-Lastan, -öfiverste ^acliLas anhällan om befrielse fran påbuden argift till densamma wis introduction Ang. rego. Sept. zgt,. 499. Jungfru - S ifts Directionens berättelse om Stiftsärenderne Maji 42. — Riddarhus-Ukflottets utlåtande deröfwer, Mars 1224. Justering af mätt, mål och wigt, om afhjelpande af ätstillige mistbrut och olägenheter tvid tillämpningen af nu gällande författningar derom, Mars 670. 818. 872. Justering af Riks - Actcn angående f. d. Konungens afsärtelse m. m. Maji 89. — af Bancolltstottets InstructioN och Ed, Maji 98.— af Erpcditioner till Konungen; se Expedition. — af Plcni Protocoller: Maji 45- 99. 17A. 244. Nov. Maji roäg. af Ridderffapet och AdelnS tachfagelse till Friherre lVlsnncrlieini, pärs i afseende pä den den. af honom ä Rike-Salcn wackte fräga om den fordna Dynastiens uteslutande fran Swerigcs Thron Maji ivZi. — af Riksdags-Beflutet; se Riksdags-Leflutet. Justitie-Lansters Embetet, anaacnde samt om Instruktion för Maji 114. Justitie»Ombudsmannen, om uppdrag ät Eonstitutions-Utsiottet att författa förslag till Instruction för Reg ister.' - s Jun. 727. 790. Se widare Jemknings-Uiflokket. — öm tillägg i Instruktionens 24.
Att inte du blef kär i henne, det har jag ofta undrat på. Du, som är bildhuggare. Ty hon är då alldeles regelbundet vacker – mycket vackrare än jag. Georg hade glidit ned på knä på kudden framför stolen. Han tog nu båda hennes händer. – Hvad du är naiv? – Eller är det kanske koketteri? — Tror du man blir kär i en näsa, i ett par stora ögon eller ett par små händer? – Nej, du, inte nu – riddarne och trubadurerne blefvo det kanske. Men vi moderna menniskor, ser du det som gör en kvinna oemotståndlig för oss, det är Ja, jag ser på ditt leende, att du vet det lika väl som jag! Det är något obeskrifligt – något, som ligger i sjelfva de smekande linierna af hennes kropp, i den nervösa, omedvetet vällustiga skälfningen af ett leende, i klangen af hennes röst, i rytmen af hennes gång, i böjningen af hennes arm och handled, i hennes sätt att slå upp ögonen, i hennes helsning, i hennes handtryckning Ännu med hennes händer i sina tog han och bredde ut hennes armar, så att öfverkroppen fritt tecknade sig mot ryggstödet, under det han på samma gång lutade hufvudet tillbaka och såg på henne. – För det jag är bildhuggare, säger du? — Tror du då en konstnär nu har samma smak som antikens eller renässancens? Hvad tror du väl Praxiteles eller Angelo skulle ha sagt om en sådan skönhet som t. ex. Sarah Bernhardts? — Fy fan, hvad hon är mager, skulle de helt simpelt ha sagt! – Du inbillar mig då inte – Alices ton var litet ironiskt öfverlägsen – att du som Baudelaires dekadanshjeltar – Har du läst Baudelaire? Hon nickade. Jag upptäcker nya fullkomligheter Nå, gå på! – Jo – det var bara det Jag kan inte föreställa mig, att du, som de der raffinerade herrarne, skulle gå omkring och svärma för “la beauté maigre“. – Hvad? – Inte precis Han drog på orden. Men se nu på dig sjelf t. ex.! Du är mitt ideal.
Rotkirch, Indragningsmaktcn: dess upphörande i Tryckfrihetsmål; sc Tryckfrihets-Förordningen §. 4- Infanterietsdet indelta, hcklädnadsmedel; se Beklädnadsmedel. Infanteriet, Indelta; se Anslag 3y. , , * dess lifmundering; se Anslag45. Inflyttning; se Fattigförsörjnings-anstalterna. Informations-Officerarevid Artilleriet; deras arfvoden ; se Hufvud-Titel, Tredje, pag. io, Införselsfriket ,* sc Salu-accis, Ingenieuroch Pontonicr.-Corpsens materiel; se Anslag för en gång a.. lnqvarterings-kesväretj, städernas »,,., , , , , , Inqvartering; se ersättning, , om städernas befrielse derifrån vid Recrutoch Remont-mötena, , , , Inqyarteringsi-gifvare;■ se ersättning, Inqvarterings-Ordning för städerna, utom Stockholm Svar på återremiss ,,,,,, Inredningse Local.. Inskrifning; se Krono-Rusthåll. Instruction; se Banco-Verket; Banco-Utskottet. Instrtictiöner; se Discont-Directioner. Instruction: förnyad för Rikets Ständers Revisorer; se Anmärkning; Banco-Vcrket.. Inteckning i fast egendbm, Kongl, Förordningen derom den i3 Julii 1818: angående ändring deruti , Svar på återremiss , , , , > > , , , , , , Kongl, Maj:ts Nådiga Svar ,,,, — 'T' — O c/: • 7? *— 1 _ N:o $7 OT 3 _ _ v C P-< rcl, p r'! Ridd. o. Adeli}. Preste Ständet. 6-26 9, 10 1 - ySe här of BorgareBondeStåndet. Ståndet. tn C5 er a -> a. re C. r£30 S V 34 a. f| 34 å.
Derigenom atå resandes antal minskats och med detsamma fösa 762 Deri 24 Februarii. tjensten för de skjutsande, hvilka jag under mina resor sjelf hört göra denna klagande slutsatts: att det är dm hega jkjutsen man har att Jkylla derjöre att icke sä många resa nu mer och att samma orsak vållat uppfinningen af Ångfartyg och begagnandet aj dem-, och 3:9 derigenom att man under en hög skjutslega söker göra resan så litet kostsam som möjligt, men på da arma häfikre atur ens räkning såmedelst, att vanligen flera personer på ett tungt åkedon med mycket saker, förena sig till en och samma resa , begagnande så få hästar ske kan. Staten eller rättare StatsCassan förlorar i synnerhet derigenom ganska kännbart, i afseende på de många och dryga resräkningar den måste betala åt Courierer, Embetsoch Tjenstemän af alla slag. Och sluteligen hurusom de resande derigenom öfver ali billighet taxeras Och med för höga kostnaden betungas, eburu de mången gång, såsom Embetsoch Tjenstemän, i följd af deras pligt utan ersättning, oagtadt ofta illa lönte, såsom några Landshöfdingar, alla Officerare och i synnerhet Underofficerare, måste göra ej sällan långa resor, är hvad jag icke anser mig behöfva närmare ådagalägga, emedan sådant icke kan vara någon okändt, aldra minst inom detta rum. Så många förenade, talande skäl tyckas mig påkalla Rikets nu församlade Ständers uppmärksamhet å behofvet af en nedsatt skjutsfega till ett belopp som icke blef betungande Dm 24 Februarii, 7% hvarken för allmogen, Stats-cassan eller den resande.
För att få en något bättre redaktion, vill jag dock föreslå en liten förändring. Under litt. h. på andra raden stå orden »som icke». Till dessa skulle jag vilja lägga ordet »antingen». Det blefve då tvenne alternatif — en bestämd motsats till hvad som förut förekommit. Med denna förändring får jag anhålla om bifall till Utsk:ts förslag. Hr von Ehrenheim: Olämpligheten att reglementera är ett af de skäl, som ofta åberopas, men i närv:de fall behöfver man icke tillskrifva det stor betydenhet, helst den §, som här är i fråga, redan innehåller dylika föreskrifter. Att åter sjelfva saken är af stor vigt synes mig vara ganska tydligt, ty de ord, den nu gällande föreskriften innehåller härom, nemi. att han skall hafva »någon öfning i lärarekallet», torde vara nog obestämda. Om bestämmelsen deremot formuleras i enlighet med Utskits förslag, kan det icke vara annat än en fördel för lärareklassen, då de icke kunna vinna sin skicklighet annat än genom öfning och erfarenhet. Af dessa skäl instämmer jag med dem, som yrka bifall till Utsk:ts förslag. Frih. Armfelt: Det är ganska sannt alt vi vid en före gående riksdag visat stor frikostighet mot skolorna; men jag påminner mig äfven att d. v. Dep.-Chefen för Eckles.-depart:t, jemte det han tackade för anslaget, äfven yttrade ett ord af fruk - Den 10 Juni e. m. 165 tan att kompetente sökande skulle saknas. Detta har sedermera också ganska rigtigt inträlTat. Om man nu lägger än ytterligare hinder i vägen, och säger att lärarne skola hafva »lång öfning» i st. f. att det förut heter »någon öfning», så måste naturligen den öfverklagade bristen blifva ännu större. Och så väl med anledning häraf, som ock på grund deraf att de fleste lärare sannolikt någon tid varit tillförordnade, innan de blifva ordinarie, finner jag mig föranlåten alt yrka alslag å punkten. Frih. Cederström:
De under sednare åren förefallna Jordeboks-förändringar bestå deruti; att, genom skedda Skattläggningar i Länet, Mantal Krono tillkommit samt alt 7 st. Odlingar, 1 Torp, 5 Ängar, 2:ne Vatten-Mjöl-Oqarnar, 1 Vatten-Såg-Qvarn och 49 st. å Krono Parker uppodlade Lägenheter, blifvit skattlagde; Hvarjemte J Mantal frångått Kronan genom Skatteköp och blifvit under S k a t te-titel upptagna. Af öde upptagne, eller i ödesmål fallne Hemman finnas icke. Å enskildta ägor upptagas väl, lid efter annan, nya Odlings-Lägenheter och Nybyggen, men i den trakt af Länet, der mesta utrymme dertill gifves, förekomma de dock mera sällan, i följe af Jordägarnes uppmärksamma omtanka, att emot intrång och tillgrepp freda de för Bruken och Bergverken så dyrbara skogarne. I följe af arf eller andra Laga fång inträffa hem. mans-klyfningar rätt ofta, dock icke i mindre delar än sådana, hvarå Åbo kan vara besuten. De fordna samhälligheterne i åker och äng försvinna mer och mer med hvarje år, och af de i Länet anställde 12 Landtmätare äro de flesta i beständig verksamhet och sysslosättning, äfven med de i Kongl. Maj:ts Nådiga Stadga den 4 ^aj *827 omförmäldta Laga Skiften, hvilka väl ännu sällan kunna fullbordas utan tvister vid Ägodelnings Rätterna m. m., men allt mera inses vara för Landthusliållningen välgörande och vigtiga samt derföre årligen tilltaga i antal. På slättbygden, der dessa förrättningar äro mest nödvändiga, mötas de dock af ett ganska svårt hinder i den mycket betungande stängsel-kostnaden. Antalet af sjelfägande Jordbrukare samt af Arrendatorer eller Brukare är ungefär lika stort, med någon öfvervigt å de förres sida. I Länet finnas i5| mantal Posthemman samt 27 Gästgifvare gårdar. Sådane till serskildta ändamål änslagne och donerade Hemman och lägenheter, som icke kunna i Tabellen upptagas under rubriken: ad pios usuSj finnas ej i Länet.
'Iränna del hufvudsakligaste af Fäderneslandets Geografi och Historia, äfvensom grunderna för Naturrätten och Allmänna Rättsläran; samt att, om de nu fö resi agne Skolorna icke skulle kunna af allmänna medel inrättas och underhållas, Stalén dock må dertill lemna allt det bidrag, sorn. är möjligt för sjelfva inrättandet, då församlingarne finge bidraga till deras underhållande; och hafva åtskilliga Bonde-Ståndets Ledamöter uti denna motion instämt med tillägg, i afseende på beredandet af nödiga medel, att sådane möjligen kundé erhållas, i händelse den väckta motionen om Biskops-Embetenas indragning vunne bifall, äfvensom om inkomsterne af ledige Pastorat dertill finge användas, hvilka icke alltid tillfalla den afgångne Pastorns Sterbhus, utan äfven någon gång disponeras till alldeles främmande föremål. Ehuru denna motion är remitterad lill Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskollens gemensamma handläggning, har Slats-Utskotlet likväl, då den alser ett ändamål, som tillhör denna Titel och på densammas reglering eger ett väsendtligt inflytande, trott sig böra, i frågan om nödigt anslag, motionen lill besvarande här upptaga.
Den ll:te April 1859 föredrogs en ansökning af en Embetsman vid Postverket att, sedan en sportel-inkomst, som han och hans företrädare i och för befattningen med Postoch lnrikes-Tidningen åtnjutit, i följd af contractets uppsägande på Stats-Tidnings Redactionens sida, med slutet af 1858 upphört, en årlig deremot svarande ersättning af Postmedlen måtte honom personelt tilläggas från och med år 1859; varande berörde sportel-inkomst uppgifven till ett belopp af 599 R:dlr 50 sk. 7 rist årligen, som styrktes med Utdrag af Hufvudböckerna öfver Tidnings-medlen. Oaktadt Konungens Rådgifvare p) härtill afstyrkte bifall, tilläde Kongl. Majit bemälde Tjensteman personelt 500 Ridlr årligen af Postmedlen, så länge han tjensten innehade. Den 3 Mars 1837 beslöt Kongl. Majit, oaktadt sina Rådgifvares q) afstyrkande, att 6000 Ridlr, hvilka i project-Staten för Fjerde hufvud-Titeln blifvit uppförde till fullbordan af Skeppsholms Kyrkobyggnad, skulle användas till byggnad af ett då för Flottan nödigt ansedt Ångfartyg. Maj 1857 föredrogs inför Kongl. Majit den år 1836 den 16 April och 4 Juni uppskjutna frågan, angående ett Canalbolags anhållan om fortfarande bidrag af Stats-medlen till räntans godtgörande för det åt en dess egande större n) Tit. Hård. o) Tit. Rosenblad, Stjerneld, Löwenhielm, Adelsvärd, Åkerhjelm, v. Schulzenheim, Hård, Gyllenhaal,* och Munthe, p) Tit. von Schulzenheim, Hård, Gyllenhaal, och Grip. q) Tit. Rosenblad, Mörner, Löwenhielm, Adelsvärd, Åkerhjelm, t. Schulzenheim, Hård, Grip.
De uti ofvanåberopade räkning upptagne utgifter, hvilka, år 1827, blifvit bestridde, äro af Utskottet jemnförde ined samma års vid Stenkohlsverket afslutade Hufvudbok, hvilken, jemte dertill hörande Velilicationer, är vorden till StatsUtskoltet öfverlemnad. Lika med 1827 års Hrr Revisorer, har Utskottet ansett de uti Räkningen under titel: kostnader för Åkerbrukets iståndsältande , upptagne tillhopa 4%4 R:dr 44 sk* 1 rist. icke höra till utgifterne för de af R. St:r föreskrifne föremål. I anledning af 1827 års Hrr Revisorers förenämnde anmärkning, är å den ifrågavarande räkningen tecknad en förklaring, som innehåller , att Directionen trott sig kunna ibland utgifterne bibehålla den titel, vid hvilken anmärkningen blifvit gjord, då en nödig omtanka för den nya Arbets-personalens underhåll med StatSpanneinål till ett måttligt pris, oberoende af handelsförhållandenas allt för ojemna omvexlingar , fordra att grunda fyllandet af detta behof, åtminstone till någon del, på egen production. Denna förklaring har Utskottet likväl för sin del icke kunnat såsom alldeles nöjaktig antaga; hvadan och om ifrån Räkningens totalsumma 140,272 R:dr 25 sk. 1 r:st. afdrages kostnaden för åkerbrukets iståndsätttande, 4%4 R;dr 44 sk* 1 r:st., blir rätta beloppet, som, enligt R. St:rs föreskrift, hittilts är vordet användt, 135,677 R:dr 29 sk.; och återstå således Bctänkanden, N:o 89. 44$ 64)322 R:dr 19 sk., livi Ika ytterligare, enligt Beslutet, skola vara använde, innan köpeskillingen får utlemnas. Om och huruvida någon billig jemkning i detta beslut må kunna, utan förnärmande af Statens rätt och säkerhet, medgifvas, är alltså den fråga, som nu kommer att R. H. St:rs pröfning underställas.
Från Preste-ståndet är förevarande 16:de punkt återremitterad i sammanhang med den 3:dje. Enär emedlertid Utskottets förslag i denna del blifvit af Borgareoch Bondestånden godkändt, och då i afseende på utgörandet af de räntor, som åligga till städerna anslagen jord, otvifvelaktigt böra tillämpas enahanda grunder, som för ordinarie bemmansräntors erläggande i allmänhet äro eller blifva stadgade, får Utskottet, såsom följd af hvad i 5:dje punkten blifvit tillstyrkt, vidblifva sitt uti förevarande 16 punkt afgifne yttrande Stats-Ulskoltels Ullålande, N:o 512. 15 Vidkommande Utskottets i 17:de punkten, framställde förslag, att kronooch kyrkofonden måtte, i de fall, då den utgår, antingen i andra persedlar än spanmål eller i andra sädeslag, än hvaraf densamma i allmänhet inom orten utgöres, varda förvandlad till spanmål af de slag, hvaruti tionden inom fögderiet i allmänhet är utsatt, har hos Ridderskapet och Adeln blifvit anmärkt, att, förr än verkställighet af ett dylikt förslag kunde ifrågakomma, vederbörande räntegifvare borde, i enlighet med Rikets Ständers vid sistförflutne riksdag uttryckligen gjorda begäran, öfver detta på deras rätt inverkande förslag höras, äfvensom att, hvad serskildt anginge kyrkotionden, densamma vore under presterskapets privilegier inbegripen, hvadan någon förändring deruti hvarken till belopp eller beskaffenhet kunde utan presterskapets medgifvande ega rum. Preste-ståndet har jemväl återremitterat förevarande 17:de punkt i sammanhang med den 3:dje. Under åberopande af hvad i Utskottets betänkande äfvensom utaf kommitterade blifvit till stöd för det i 17:de punkten framställde förslag anfördt, får Utskottet, hvars yttrande i denna del vunnit Borgareoch Bonde-ståndens bifall, samma yttrande vidhålla.
Men skillnaden mellan den cascrn, i hvilken lian lefver dä lian är verksam, och den i hvilken hail kominer, då lian icke liar något alt göra, är den omtalade fienden ledsnaden, som intill döden förföljer honom. Ledsnaden åter kommer alt föranleda spel, dryckenskap och annan liderlighet. I sjelfva det präktiga Hotel des luvalidcs i Paris insmyger sig ledsnaden äfvenväl. Man slär ej ut med samtal om framfarna bedrifter allena, man mäste äfven uträtta något för ögonblicket. Väl påstås, alt den värfvade soldaten icke har någon hemort, emedan han vistats så länge i garnisonen, att ingen mera känner honom i ilen landsort, hvarifrån han kommit, och att han icke önskar återvända dit; men om R. o. Ad. behagar genomläsa Ulskis tillstyrkande i denna punkt: ”att nemi. lill K. M. i und. öfverlemna all, intilldess närvar, nåd. propos. kan varda afgifven och Ii. S:s beslut i äuinct meddcladt, disponera ej mindre Invalidhusfondens reserverade behållning och derå uppliipande räntor, än ock inflytande inkomster, för alt användas lill det ändamål, sorn med inrättningens stiftelse varit afsedt”; så synes häraf, att om någon särskild omsorg finnes af bchofvet påkallad för den värfvade soldaten, skild från den vård, som egnas åt den indclle, är det ju K. M. öppet lemuadt, alt genom vederbörande derom draga försorg, hvarigenom all farhåga i detta fall försvinner. Jagtror, för min del, att StatsUlsk:s belänk. är välgrundad!; oell kau icke annat än tillstyrka bifall derå. Frih. Peyron, Gustaf Abraham: Jag får nu förnya hvad jag redan förut haft äran yttra, att inrättningen visserligen lill sitt syftemål är skön och herrlig, men all den nu alldeles icke motsvarar sitt ändamål.
Genom utdr. af H. R. o. Ad:s prot. af den 4 sisth Juni har R. o. Ad. behagat till Ridd.TJtsk. återremittera Utsk:s mern., i anledn. af de utaf Frih. Raab, Adam Christian, oell Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh., väckta frågor om ett lämpligt sätt att bereda ett skyndsamt och tillförlitligt offentliggörande af R. o. Ad:s öfverläggningar. Utsk. har i sitt förra mern., med afstyrkande af Hr Bråkenhjelms förslag, angrde en tidigare tryckning i tidningsform af R. o. Ad:s prot., i afseende å Frih. Raabs förslag att nemi. låta af särskildt utaf Ståndet antagna notarier författa en resumé af discussionerna för att efter hvarje plenum tillhandahållas tidnings-redactionerna, yttrat, att Utsk. väl ansett detta förslag hafva åtskilliga skäl för sig och skola i väsendtlig mån uppfylla ändamålet, men dock, i anseende till den dermed förenade dryga kostnaden, hvilken Utsk., efter fyra notarier om dagen, beräknat till 6?5 r:dr i månaden *), icke funnit sig, i saknad af medel, kunna detsamma tillstyrka. Emot detta yttrande hafva anmärkntr blifvit framställda af: Frih.
Då det dessutom uti 91 § stadgas, att, i händelse fullt antal taxeringsman af någon klass saknas, bristen må ifrån annan ersättas, synes ett ovilkoriigt stadgande i den syftning Herr Billström påyrkat dels kunna innebära hinder för fulltaligheten inom taxerings-kommittéen, dels ock stå i strid mot nyssnämnde föreskrift i 91 §. Hvad åter angår Herr Henschens yrkande, har Utskottet endast velat erinra att, enligt Kongl. Maj:ts den 16 Augusti 1856 utfärdade stadga för Rikets elementar-läroverk, lärarne vid de högre elemen tar-läroverken benämnas Lektorer. Då ifrågavarande §§ dessutom blifvit af de öfriga Bevillninys-Utskottets Utlåtande M !). 15 Riks-stånden godkände, anser Utskottet hvad uti anmärkta hänseenden blifvit yrkadt icke kunna till någon åtgärd föranleda. § 119. Med ogillande af Utskottets förslag till förändrad lydelse af 119 §, hafva samtlige Riks-stånden antagit den redaktion af nämnde §, Herr Friherre Sköldebrand i sin reservation föreslagit, hvilket Utskottet ansett sig böra anmäla. § 128. Utskottets hemställan vid § 128, som afser förhöjning af lösen flir debetsed larne, har blifvit afslagen af Bonde-s landet, som antagit hvad Daniel Danielssons från Jönköpings län deremot anförda reservation innehåller; men då de öfriga Stånden godkänt Utskottets förslag och 3 Stånds sammanstämmande beslut i denna fråga. hvilken icke är af bevillnings natur, utgör Rikets Ständers, har Utskottet endast skolat sådant anmäla. § 134.