Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I enlighet med hvad Frih. Cederström, Jac., anfört får jag begära, att denna fråga öfverlemnas till StatsUtsk. för att jemkas, öfvertygad att det af PresteSt. föreslagna arfvode är alltför litet tilltaget, och alt det borde något ökas för en embetsman, hvilken innehålen så betydlig tjenst här i hufvudstaden. Frih. Cederström, Jacob: Utan afseende på hvad sorn framdeles blifva kan i och för Krigs-collegii organisation - Den ii Augusti f, ra. tion eller upphörande att vara ett collegitim, måste det väl erkännas, att det för närvar, är ett collegium, och ett collegium, som fordrar,, enl. grundlagen, till styresman en president, hvilken väl ej kati vara lönlös, utan måSffe'äga lön på stat. Om, såsom Gr. Anckarsvärd förmodat, en generalsperson med lön på stat skulle af K. M. blifva förordnad till president i Krigs-cölkm, så faller af sig sjelft, alt presidentslönen blefve besparad, och att han bibehöll samma lön, som hän förut hade; men det mäste naturligtvis finnas en lön på Krigs-collegii stat, för den händelse att K. M. till president förordnar en person, sora ej förut har större lön. Jag skulle också förmoda, att den lön af 4>200 r:dr, som K. M. begärt, ej af någon kan finnas öfverdrifven. Jag anser således intet skäl kunna anföras emot billigheten af hvad K. M. föreslagit, och förnyar min anhållan om bifall till den K. propostn och afslag å Ulsk:s betänkande. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag skulle visserligen i all mänhet gerna vilja jemka mig åt samma håll, som Hr Lefre'n, elier ali bereda någon öfverensstämmelse emellan Pi. o. Åd:s samt andra Stånds kända, förut fattade beslut; men här gäller det en så vigtig principfråga, alt jag ej vill bidraga till att fatta ett beslut, sorn ovillkorligen, efter min Öfvertygelse, vore rakt principlöst.
Sueriges ungdom, känd och skattad i ännu vidare kretsar bland, den publik, för hvilken den är afsedd, har redaktionen anordnat detta års sista kvartal till ett profkvartal, som erhålles för det nedsatta, oerhördt låga priset af E t t a n n a t tillfälle, s o m o c k s å f o r d r a d e storb a k, v a r » s l å t t e r k a l a s e t ». M e r s k a l l d u få höra muntligt, när du söker upp din Eva. P. S. K o m snart! * Har ni en dotter eller son, så erbjud.es eder i dag, ärade läsarinna, ett att för en mycket ringa dem en stor glädje. För att enastående tillfälle uppoffring göra göra Kamraten, samlingen. U n d e r sina upprepade besök i prästgården lärde han känna Märta och hennes ovanliga förmåga att s t y r a o c h ställa i ett h u s. s. v. Oktober. T. Natalia. F. Ludvig. S. T. T. F. L. Frans. Tomas, T o m. Bruno. Birgitta Brita. Birger. Ulf. Holger. T. T. Sverker. Valfrid. Götilda. Elof. Hedvig, Hedda. U r 16. Inge. S. T. O. T. F. L. Marcia. Artur. Kasper. Ursula. Lydia. Severin, Sören. Lennart. T. O. T. F. L. Lilian, Lilly. Amanda. Fäste. Rakel. Hädar. Alba. Stefanie. Våra kvinnliga läkare. Medicine licentiaten fröken Maria Folkeson är nu återkommen till Stockholm efter något mer än ett hälft års vistelse i utlandet, där hon i Dresden o c h Zurich m e d Fredrika Bremer-förbundets stipendium idkat studier i kvinnoo c h barnsjukdomar. H o n ämnar under den närmaste framtiden öppna praktik i hufvudstaden. &gt;Kvinnornas hus ».
Ständer derjemte måtte framföra deras underdåniga önskan, att Kongl. Maj:t, ju förr dess hellre, och oberoende af blifvande ny Lag för utrikes Vexelrörelsen, täcktes återkalla eller förändra de öfriga oeconomiska Författningar, hörande till Vexelköps controlerande och Mäklare-ordning, som, efter nu inträdda förändrade förhållanden, befunnos olämplige eller öfverflödige. I anledning häraf får Utskottet vördsamt afgifva det yttrande, att då Rikets Ständer redan, uppå Lag-Utskottets tillstyrkande i Betänkandet N:o 179, hos Kongl. Maj:t i underdånighet föreslagit och anhållit, alt ofvanberörde Kongl. Kungörelser af den 7 Augusti 1816 och den 7 Maji 1817 måtte upphäfvas, äfvensom att Kongl. Maj:t täcktes meddela de reglementariska föreskrifter, Kongl. Maj:t kunde pröfva nödige, i stället för sådane tfll Börsoch Mäklare-ordning hörande lagbestämmelser, som äro intagne i nyss omförmälde, med flere serskilda Författningar , hvilkas upphäfvande blifvit föreslaget, samt Rikets Ständer således vid innevarande Riksdag förehaft och algjort de ämnen, motionen innefattar, anser Utskottet densamma icke böra till någon vidare åtgärd föranleda. Slockholm den 33 Maji 1835. På Häglof!. Ridderskapets och Adelös Ledamöters vägnar; På Högv. Preste-Ståndef* Ledamöters vägnar; O. W. STAEL VON HOLSTEIN L. G. MITTAG. På Hederv. Bonde-Ståndets På Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar: S. CEDERBORG. Ledamöters LARS HANSSON. Ad. Alexanderson. STOCKHOLM, i835; hos J. A. Wallö ert. Register öfver de af Rikets Ständers Lag-Utskott vid 1834 och i835 årens Riksdag afgifne Betänkanden, Utlåtanden och Memorial. A. Handl.
Förslaget att afhända människor, af hvilka man befarar frihetens missbruk, lifvet, derföre att man ej kan bevaka dem på nog tjenligt vis, påminner mig om hvad nyare tiders Historia berättar, kanske mindre enligt med sanningen, men alltid lika tysligt, om den namnkunnige Eröfraren, hvilken i Egypten lät uppbränna sina blesserade Soldater, då han ej hade tillfälle att föra dem med sig. Det har blifvit sagdt, att hårda strafflagar skulle minska antalet af brotten. Man åberopar sig erfarenheten aftiderne, innan våra CriminalLagar mildrades, och man förmodar, att en återförd stränghet skall ej allenast förekomma den ökning i antalet af brott, som någon tid försports, utan äfven nedsätta detta Den 21 Maji. 49 detta antal. Jag tror visserligen, att deitakan äga sin riktighet, om fråga endast är om brottens antal i de listor, som enligt Domstolarnes anteckningar årligen upprättas, icke om antalet af de brott, som vexkeligen föröfvas. Brottens antal blifver säkerligen icke mindre, ehuru de komina att vid Domstolarne något annorlunda rubriceras, till undvikande af det håtdare oproportionerliga straffets tillämpning. Såsom exempel p|^ dylika straff, hvilka gifva anledning till de större brottens rubricering såsom mindre, torde jag få anföra de dödsstraff vår lag utsätter för tidelag, rån, och dylikt. Månne dessa brott ske lika sällan, som man finner någon af Domstol dömd derföre ?
Rikets 8tänder äskas med tillsammans att nnder 5 är utgä; men hemställde tillika, Ii vad angar Lasern-H^ggnaderna i Nalinö oeli ldelsinghorg» om ieke krägan derom hör hlikva köremäl för serskild framställning till Rikets 8tänder, i sammanhang med livad inkvarteringen i 8käiiska städerna i öfrigt rörer." 1,463,882: 38: 8. 655,000: Na-.ts Mä. ^roxos. kitt L. "1711 kxerei8-8^vadroner vid lndeldta kavalleriet 15,500: — Iii8true0on8-eom^agnier vid indeldta Inlimteriot 55,000: — Inventarier underliäll vill de88a eom pagnier 2,5<X): — lögda .4.r011eri-Iiä8tar8 underliäll, ^>ä 8ätt illena rtement^-kliefen Iiem8tä11t
Att samma stadgande blifvit här intaget, synes mig ganska välbetänkt, i synnerhet derföre, att om allt ansvar för arbete å söndag blifvit borttaget, detta skulle kunna tydas så, sorn om lagstiftaren icke vidare ogillade om någon arbetade på sabbaten, likasom på andra dagar i veckan. Men då det allt hittills hos den Svenska allmänheten varit motbjudande för den religiösa känslan att se arbete idkas å söndag, har lagstiftaren otvifvelaktig! nu förfarit rigtigt, då han genom ansvarsbestämmelsen uttalat sitt bestämda ogillande deraf. För öfrigt synes mig att ansvarsbestämmelsen har goda skäl för sig, alldenstund derigenom åt tjenstehjon och den stora klass af nationen, som i andras arbete förtjenar sitt dagliga bröd, tillfälle beredas ett disponera en dag i veckan, dåde både kunna Den 13 Juli. 421 erfara någon hvila i kroppsligt hänseende och bereda sig tillfälle till sin intellektuella utveckling. Funnes icke ett stadgande, sorn innehölle ett förbud emot idkande af arbete eller handtverk såsom ett näringsfång å söndagen, skulle det lätteligen kunna hända att husbönder, fabrikanter och näringsidkare med sina arbetare ingingo legokontrakter, hvarigenom de sednare, lockade af högre aflöning, förbundo sig att arbeta jemväl på söndagen. Det är förnämligast för att åt tjenstehjon och hela den arbetsbehöfvande delen af befolkningen förvara en dag, som med rätta blifvit kallad »perlan ibland dagar,« då de med frihet kunna vända tankarna till något högre, än äflandet för brödet, som jag anser detta stadgande böra qvarstå. Beträffande bötesbestämmelsen synes mig, på de af H. Exc. Frih. De Geer anförda skäl, bäst vara att välja ett belopp, som kan verka att icke vinst tillskyndas lagöfverträdaren; och anhåller jag derföre att R. o. Ad., med afslag å Utskits förslag i denna del, ville antaga K. M:s Propos. Gr. Mörner, Carl Göra^i: Det är en stor skillnad mellan det förhållande, att i en gammal lag ett föråldradt stadgande qvarstår, och det, att i en ny lag ett enahanda stadgande införes.
Dessa utgingo å varor efter classer, sålunda att för hvarje 1000 alnar CanalsLräcka (hela Canallängden antagen till 164,000 alnar) erlades för l:sta dassens varor 6 runstycken, för 2:dra classens 4, för 3:dje classens 3, för 4:de classens 2, för 5:te classens 1 och för 6:ie classens ett halft runstycke Banco för hvarje Skeppund Viclualievigt. För större beqvämlighet skuld vore Canalen deld i 16 dislricter, för hvardera af hvilka erlades afgift såsom för 10,000 alnar. Taxan kunde icke, 4 Staisoch Banco-Utskotlens Uitalande , N:o l3j. utan Bolagets medgifvande, nedsättas. Men bolaget hade begagnat dess rätt att medgifva partiella nedsättningar, serdeles vid befarande af ett större antal Canaldistricter. Ehuru billiga dessa afgifter i sig sjelfva voro, gjorde dock Canalens stora längd, alla af bolaget beviljade lättnader oaktadt, att, då hela Canalen eller flere districter beforos, afgiften blefve kännbar för i förhållandet till värdet mera tunga varor. Sålunda vore för hela Canallinien afgiften å 1 Sk® Stångjern Släp. vigt 40 f sk. Banco, för 1 Sk ® Tackjern 14* sk., för 1 Tunna hvete, bönor, ärter, vicker, linfrö och bolivete 29 | sk., för 1 Tunna råg 25 d sk., för 1 d:o korn 21* sk., för 1 d:o blandsäd 17 sk., 1 d:o bafre 12* sk., 1 d:o gryn 38 * sk., en famn ved 1 R:dr 3 sk., 1 tolft bräder från 21* sk. lili 1 R:dr 20 sk. o. s. v.
Jag tillstyrker således i likhet med den warde Ledamotsom nyst talat, aterremist till Banco-Utffottet, hwilket jag dock icke skulle göra, om jag anfäge detta kunna uppehålla Riksdagen; meri dä den ej kan slutas förr än BewillningsUtffoktet med sitt arbete blifwit färdigt, hwilket fordrar längre tid, och dä Banco-Utstotlet deremot ej lärer nu mera wara mycket systselsatk, lärer remisten intet upstof förorsaka. Friherre »k Mlcanlon, Austers: Dä nu fräga ej lärer upstä om annat an det föredragna Memorialets aterremist, kan der synas öfwersiödigt att nu nägot ytterligare - om detta amne anföra. Men dä af en wärd Ledamot blifwit anmärkt, att de Den 6 Julli. 93 de utelöpande assignalionerne alt för mycket ökat den i omlopp warande sedelstocken, will jag allenast lemna nägra uplysningar. Assignationerne pä den fond som, i Banquen för Discontens räkning pä z procent blif,vit insatt, hafma sin credit grun» Lad i allmänhetens förtroende, hwilket beror af den noggranhet, hwarmed de af Banquen inlösas. Denna beror äler deraf, atc en motsvarande summa redan för Discontens räkning i Banquen befinnes insatt. Hwad som således i assignakioner i landet utsprides, stall, sä wida man will bibehälla crediten i Banquens eg/ia transport sedlar redan förut wara lill Banque» ur rörelsen indraget, och förökningen i den utelöpande sedel mastan obetydlig: och det är ju dä det samma antingen en lika summa löper uti i assignarioner pä Banquen, hwilka inlöses eller i dest egna transport sedlar. Äswen kan jag ej undgå anmärka, att om det alud är farligt att för hastigt utwidga det omlöpande rörelse capitalet i ett land, fordras ä den andra sidan stor försigtighet, att det samma ärer indraga.
Så ser man i offentliga handlingar vid denna riksdag ordadt om Kronans ministrar, om K. M:s regering m. m. Allt det der är små vackra flön, som, om de efter behag få uppväxa, snart nog skola leda derhän, att folket skall tro sig äga ett annat reger.sätt, än det för närvar, verkligen har. Det är mot detta omoraliska kringgående (jag ber om förlåtelse, att jag så ofta talar derom) af den beskrifna lagen, som jag ifrar. Äfven i de fall, då jag skulle önska en förändring i den skrifna lagen, måste jag försvara den, så länge den är gällande. Detta är min lära, och med denna lära står och faller jag, och det bör hvar man göra, som har gjort för sig klart hvad samhälle och lagligt samhälle har att betyda. Gr. Frölich h ar sagt, som jag förmodar med hänseende till hvad jag yttrat, att personer, hvilkas tänkesätt han eljest lofordade, funnos, som tro, att vårt reger.sätt betydligt skiljer sig från hvad i andra constitutionella länder äger rum. Ja, Hr Grefve! min bestämda öfvertygelse är, att Svenska reger.sättet så betydligen skiljer sig från det reger.sätt, (jag har icke sagt att det finnes enl. beskrifven lag), som finnes i Frankrike och England,— ja! så vidt skiljer det sig, Hr Grefve, säger jag, att der regerar icke Konungen, utan Kronans ministrar, Hans eller Hennes M:s regering. Hos oss är det Konungen, som regerar, och ansvarige rådgifvare meddela honom råd, och ibland dem är contrasignanten den positivast ansvarige; och deri ligger sjelfva föreningspunk - Den 5 Augusti f. m. 77 ten mellan allena-styrandet och nationens rättigheters och och lagarnes helgd, som Reg.F:n föreskrifver. Längre har icke Svenska grundlagen gått i frågan om att klippa konungamakten, och jag önskar, att vi måtte väl betänka oss, innan vi framskrida på den bana, som man så beställsamt inbjuder oss att beträda. Hr Mon t gom merie, Gustaf Adolph: Ehuru jag till större delen är förekommen af Gr.
»Hur länge har ni bott hos honom?» »Alltse’n jag blef fri.» »Är det länge se’n?» »Ett och tjugu år.» »Hur gammal var ni när det ... det andra skedde?» »Aderton.» Hon hade vändt ryggen till hela tiden medan hon svarat, endast i tankarne stod hon och förde dynan längre och längre ned innanför sängkanten. »Hur kunde ni genast komma till Per Krabb?» Hon vände sig om — vredgadt. »De lågo i kopporna allihop, och någon skulle väl passa dem!» »Hvarför skulle just ni ...?» »Hå, — mig biter väl ingenting på, kan jag tro.» »Var han inte gift då?» »Qvinnan var död dagen innan jag kom. Hon stod lik.» »Fans det många barn?» »Fem. Han var den minste.» Hon pekade bortåt kakelugnsbänken. »Hurudana äro barnen emot er?» »Hm!» Hon skrattade till. Den frågan var för dum. Det var ju styfbarn! »Men han?» Pastorn menade den blinde. »Han blef förderfvad af kopporna och miste synen. Han har aldrig haft någon annan än mig att ty sig till.» »Och Krabb sjelf?» Hon stod och stred emot tårarne, som gång på gång ville öfverskölja dessa bruna ögon. »Han? Åh, han har varit ...» Hon kunde icke fortsätta. Hon vände sig bort. »Höll ni då verkligen af ...» Han ville sagt »hvarandra», men orden hade trängt sig fram mot hans vilja, och han tvärtystnade. Hon svarade ej. Han visste icke ens om hon förstått hvad som menas med att »hålla af». Han kände icke hennes språk, och hon icke hans. Men han blygdes öfver sin närgångenhet. Han lade ned prestkappan hos altarkärlen och hängde läderväskan öfver sin axel, undvikande att göra något buller. Så smög han sig sakta ut i förstugan, och genom dörröppningen kastade han en sista blick in i rummet. Der stod qvinnan ännu qvar vid sängen, och han kunde se på hennes ställning att hon grät. Hennes bredskurna gestalt tecknade sig tungt mot de grönskiftande fönsterrutorna och den hvita väggen.
Under 3:ne derpå följande riksdagar har jag framkommit med enahanda förslag, och måste likväl nu, då detta Betänk, företages till slutligt afgörande, förorda dess förkastande. Jag gör det dels till följd af de betänkligheter, som nu af Gr. Lagerbjelke och Frih. Tersmeden blifvit framställda, De« 23 Okiober e. ta. 331 och dels derföre att, ju mera jag genomgått detta förslag, som nu är underställdt It. St:rs pröfning, jag desto mera har funriit att i förslaget finnes sådane brister och förbiseenden, att detsamma, om det blefve lag, ej skulle för fäderneslandet medföra den vinst, som enl. min öfvertygelse ett sådant förslag borde innebära. Jag får derföre för min del anhålla, det It. o. Ad. täcktes vidblifva sitt redan förut fattade beslut i denna punkt. Gr. Mörner: För min del har jag icke gjort mig så stora förhoppningar om den ifrågav:de institutionen, som den siste värde talaren; och jag har derföre med lugn motsett det öde, som kan möta förslaget. Det händer någon gång, att då man leker med eld, man åstadkommer eldsvåda. Jag hoppas att någon sådan olycka icke måtte af detta förslag upkomma. Starka ankr dertill innefattar det dock sannerligen. Hvad nu föredragna punkt angår, gifver den 11. o. Ad. en ganska kraftig upmaning att icke ingå på Hr v. Köchs jemnkningsförslag; ty då 3 Stånd redan fattat sammanstämmande beslut, skulle R. o. Ad:ns särskilda mening i allt fall ej till någon åtgärd föranleda. Detta har varit fallet vid flera föreg:de tillfällen, och händer ofelbart äfven nu. Det torde derföre vara lämpligast att Ståndet vidblifver sitt redan fattade beslut, hvarföre jag förenar mig med dem, som derom anhålla. Hr Dalman: Då denna fråga blifvit behandlad af Ekon.- Utslct, kan jag icke föreställa mig annat än att den både af Utsk:t och It. St;r varit ansedd såsom ett ärende, i hvilket R. St:r endast på öuskningsväg kunna uttala sin mening. För min del och då jag betraktar saken från denna synpunkt, kau jag icke finna att 4
JVI. föreslagna beräkning utaf denna inkomst; men då delta är en stalsregleringsfråga och R. o. Ad. icke nu kan besluta en förändring uti hvad Utsk. föreslagit, nödgas jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. pä äterremiss af denna punkt. R. o. Ad. ansåg de emot denna punkt gjorda anmärkmr för anleda till densammas återremitterande. 22:o Danska fyringsmedel. Hr Rosenblad, Bernh.: Det inverkar visserligen icke särdeles mycket pä statsinkomsternes totalbelopp, om man gör någon ändring uti denna punkt, men då man söker komma det sannolika så nära som möjligt för en kommande tid, så tror jag alt man äfven å denna litel bör undvika att beräkna på höft. Orsaken lill den högst olika inkomst, som på de sednare åren under denna litel kommit statsverket till godo, härleder sig från den konvention, som år 1842 afsltitades med Danmark, i följd af hvilken detta rike förhöjde den af detsamma förut utbetalta ersättningssumman från 5 till 10,000 Hamburger b:co. Men denna inkomst har dock icke ingått oafkortad till Statsverkerket, utan K. M. har dermed lemnat ersättning lill sådane Öresund passerande fartyg, hvars lästetal gått öfver ett visst belopp och hvilka derföre skolat erlägga fyringsafgifter till Danska staten. Då är den af Utsk. föreslagna afkortningen af 666: 32. alldeles för ringa. Således, ehuru litet detta verkar på statsregleringen i det hela, skulle jag dock vilja föreslå alt ifrågakomne inkomst beräknades endast till 24,000 r:dr. På grund häraf får jag således vördsammast anhålla om äterremiss af denna punkt. Frih. von Kraemer, Rob. Fredr.: Efter de upplysningar, som blifvit StalsUtsk. lemnade, ingå de omnämnde 10.000 Hamburger b:co oafkortade till statsverket, och de ersättningar, hvarom d34 Den IG Februari c. m. Hr Rosenblad lala!, utbetalas af fyroch bak-medlen. Således torde hvad Utsk. härutinnan föreslagit vara enligt med verkliga förhållandet.
Det som är skadligt och som man bör söka förekomma, det är onödig skuldsättning, som undvikes, om man afhäller sig från onyttiga speculationer, men alt i allmänhet göra capitaler rörliga, det är en lära, som i Europas alla länder gillas så väl al theoretici som praclici. Hr Gripenstedt: Jag skall ej vara mångordig, då clt Den 20 November e. m. svar lill Hr Rosenblad icke egentligen hörer till ämnet. Jagvill blott fråga honom, om han tror, alt den större ca pita llillgång, sorn nu möjligen (innes emot under K. Gustaf I:s tid, kommer sig i följd, af eller i Irots af de större cassorna nu för liden emot då? Då nu öfverläggningen förklarades vara slutad, yttrade II. Ex. Hr Gr. o. L andira., alt de (lere förslag, som blifvit framställde, lämpligen syntes kunna sammanföras lill 2:ne, nemi. dels begäran om återyemiss och dels Hr von Hartmansdorffs förslag, att Ulsk:s meni. måtte läggas lill handlingarne, med förklaring, att R. o. Ad. icke vill ingå i pröfning af frågan, hvilka tillgångar böra användas till ifrågasatta låneunderstöd och anslag, förr än SlatsUtsk. inkommit med utlåtande ang:de samma låneunderstöd och anslags behöflighet samt R. St. deröfver beslulit. Denna af II. Ex. yttrade mening, att förslagen kunde sammanföras till 2:ne, grundade sig derpå, att de som yrkat bifall till Frih. Palmstjernas reservation, hade i sak yrkat detsamma som Or von Hartmansdorff, fastän ordställningarne voro något skiljaktige. Härvid gjordes ingen erinran, hvarpå II. Ex., med förklarande det han fann sig fiirst böra inhemta R. o. Ad:s tanka i fråga om ålcrremissen, hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot SlalsUtsk:s mein. N:o (il gjorde aumärkn:r föranleda till dclsammas återremitteraudc. Ropades starka nej, blandade med ja.
SS^ajtt i unDerDånigbet referera od) ©e|j ?RåDiga pttranDe afmafta,” {fall l)äDanefter upphöra att mara gällanDe. §. 59. StfaleDeö bäfwe ^i, meD ^ongl. 9)}aj:tö bifall, be|Tutit, att Den, enligt 25 <£ap. 5 §. 3lättegångé*balfen, UnDer*3\ätt ålagDa jfplDigbet, att i grofvare brottmål fänDa fin ranfafning och Dom till åborätt in, att Der miDare pröfmaö och {TärflfåDaö, hommer, t af* fecnDe å fåDan niDing&tjufnaD, bwarom banDlaö i 42 <£ap. 3, 4 ocf> 5 §§. 5ftij3gerningé*ba(ben, bäDanefter att upphöra. §. 60. ©emenfamt meD i?ongl.
Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 12 och 14 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 122, angående regleringen' af utgifterna under Riks-statens Sjette Hufvud-titel, stannade Ridderskapet och Adelnj följande beslut: Usta punkten bifölls; 2:dra punkten bifölls med de förändringar, att aflöningen för Expeditionssekreterarne i Civil-departementets Expedition bestämdes till 4,500 R:dr för hvardera, samt Ridderskapet och Adeln, som icke gillade den af Utskottet föreslagna nedsättning af den för Expeditionens Kanslister ifrågasatta aflöning af 2,000 R:dr till 1,800 R:dr, för befrämjande af göromålens gång inom Kanslistoch Kopist-graderna beviljade 3,600 R;dr, och att till följd deraf såsom tillökning i anslags-summan för Departementets Expedition beviljades 17,665 R:dr, allt Riksmynt; 5:dje punkten bifölls med de förändringar att aflöningen för Komnvers-kollegii President, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, bestämdes till 9,000 R:dr Riksmynt, samt att, jemte det till följd deraf såsom anslagstillökning för Kommers-kollegium med Bergslags-staterna beviljades 14,369 R:dr 15 öre Riksmynt, Ridderskapet och Adeln uteslöt det vid anslags-tillökningen af Utskottet fästade förbehåll i afseende på Registrators-tjensterna; 4:de punkten bifölls med de förändringar, att benämningen Chef antogs för den tjensteman, Utskottet ansett böra kallas Föreståndare, samt aflöningen för honom bestämdes till en lön af 5,000 R:dr Riksmynt och derjemte de för öfrige tjenstemännen föreslagna löneoch löne-tillöknings-belopp sammanfördes under en rubrik Fröt.-Utdrag den 24 September 1857.