Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nationen är följaktligen snart sagdt försatt i nödvändighet att besluta sig för penitentiärstraffens antagande, och om än, i fråga om valet emellan de två olika sj^stemerna för 24 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 93. dessa straff, Utskottet icke på förhand vågar obetingadt biträda Lagberedningens mening, att Philadeiphia-systemet i längden skall blifva mindre dyrt, än Auburn-systemet, tror Utskottet sig dock kunna taga för gafvel, att skilnaden i kostnader icke kan blifva af den betydenhet, att någon tvekan om det förra systemets företräde derifrån bör kunna härledas, 1- synnerhet då i betraktande kommer, att, på sätt Utskottet här ofvan omfot malt, Lagförslaget icke förutsätter ett fullständigt genomförande af principen för ensamhetsfängelset annorlunda, än småningom och i mån af beiintliga tillgångar, samt lemnar tillfälle att under Liden begagna de äldre sLraffinrättningarne såsom gemensamhelsfängelsev. På grund häraf drager f ilskottet ej eller i betänkande att uttala sin öfvertygelse, så väl om nödvändigheten af de föreslagna frihetsstraffens antagande, som ock att kostnaderne derför ingalunda skola öfverstiga Nationens krafter. 3:o Böter är den tredje af de föreslagna allmänna straffarterna. Emot denna straffart, en lemning från äldsta tider, då begreppet om straff förblandades med det om målsegandens försoning eller skadeersättning, har visserligen ej utan skäl blifvit anmärkt, att den drabbade lika brottslingar olika, helst hvad för den ena vore en kännbar förlust kunde bu den andra vara af ringa betydenhet, enär antaglig grund saknades foi böters bestämmande i förhållande till den brottsliges förmögenhet; men då förbrytelser finnas af så lindrig art, att en ringare bestraffning, än frihetens förlust, ansetts derå böra följa, och man ej för dessa eger något lämpligare straffmedel än penningeböter, hvilka derföre jemväl blifvit i alla länders lagstiftningar upptagna, torde tillräcklig anledning för nämnda straffaris bibehållande äfven förefinnas.
Ridderskapet och Adela samt Hederv. BondeStåndet bifallet, får Utskottet, till beredande af ett resultat, rörande denna fråga, vördsamt hemställa, om icke Vallöf!. BorgareStåndet skulle behaga instämma i det till i fråga varande tillägg af tvänne RiksStånd redan lemnade bifall; men i annat fall torde samma fråga komma, att, enligt 73 § Riksdagsordningen, genom Förstärkt EkonomiUtskott afgöras; och får Utskottet i sådant ändamål föreslå följande Voteringspr opositioner: Den, som, på sätt Ekonomiutskottet föreslagit i dess sednare Utlåtande N:o 138, angående Sockenstämmor och KyrkoRåd, bifaller: att, då Utdrag af Sockenstämmo Frotocoll enskild person tillställes, eller KyrkoRåds beslut för enskild person afkunnas, bör besvärs hänvisningen, i förra fallet, tecknas å ProtocollsUtdraget, och i det sednare muntligen meddelas: att deremot, då Socknestämmoeller KyrkoRåds beslut, de der angå en hel menighet, afkunnas ifrån Pre - Eesv. och Ekon. Utsk. Betänhanden. 1529 dikstolen, den missnöjde bör anvisas, alt sist inom fjorton dagar derefter, så vidt hans talan ej skall anses försuten, begära anvisning till besvär bos Pastor, hvarefter besvärstiden till Kongl. Maj:ta Befallningshafvande eller Consistorium beräknas ifrån den dag, den missnöjde erhållit besvärshänvisningen; samt att, hvarken i ena eller andra fallet, någon annan missnöjes anmälan må vara nödig, utan talan anses bevarad, då den i berörde ordning fullföljes, voterar Ja', den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, så antages hvad Ekonomiutskottet i dess forst afgifne Betänkande, N:o 61, rörande denna omständighet föreslagit. Att tiden till Besvärs anförande öfver så väl Socknestämmosorn KyrkoRåds beslut alltid må, utan något behof af missnöjes anmälan, räknas ifrån kungörandet, som jemnväl bör innefatta fullständig besvärshänvisning. Stockholm den 9 Dec. 1825.
A. 37. — N:o 47, angående förhöjning af de Länsmännen tillkommande pensioner å allmänna indragningsstaten. III. 384. R. 393. VIII. B 156, 410. A. 437. IX. E. 126. — N;o 48. angående ifrågastäld utsträckning af Nämndemäns rätt till skjutsoch traktamenls-ersättning för svner och andra förrättningar. III. 384. R. 391. VII. B. 314. VIII. 36, 106. A. 109. E. 324. •— N:o 49. angående anslag af 12,000 R:dr till lindring i de kostnader, Carlskrona stad, till följe af Cholera-farsotens härjande derstädes nästlidet år, fått vidkännas. III. 384. R. 393. VIII. B. 314. VIII. A. 36. E 324. —- N:o 50. angående beviljande till Stockholm/ stad af ett räntefritt lån af 100,000 R:dr lill underslöd för bestridande af de kostnader staden i anledning Cholera-farsotens härjande derstädes fått vidkännas. III. 384. R. 393. VII. B. 513. VIII. 37. A. 109. IX. E. 3. -— N:o 51, angående anslag till Auditören Georg Scheutz och hans son Edvard Scheutz för en af dem upfunnen maschin för uträkning och tryckning af maihematiska tabeller. III. 384. R. 393. VIII. B. 132. A. 155, 158. IX. E. 3. -— N:o 52, angående försäljning af åtskilliga kronan tillhörige byggnader och tomter i Götheborg, samt försäljningsmed lens använ dande lill ny arlilleri-förråds-byggnaders upföratide derstädes. III.
R:dr 64 öre af den summa, 24,000 R:dr, hvilken anvisats såsom tillökning uti anslaget för Sundhets-kollegium, att af Kongl. Maj:t på lämpligt sätt mellan Ordföranden, Medicinalråden och Kollegii tjenstemän fördelas; 22 Stats-Utskottets Memorial JVa 130. 7:o Ett tusen femhundra R:dr utaf det anslag, 6,000 Rrdr, som anvisats till understöd för den af Doktor O. Sandahl i hufvudstaden inrättade medico-pneumatiska anstalt, att utgå med vilkor att anstalten ställes under tillsyn af Sundhets-kollegium, dit föreståndaren har att ärligen om inrättningens verksamhet afgifva berättelse, äfvensom att dagligen vid denna anstalt lemnäs fribad åt minst 2 fattiga eller obemedlade personer; 8:o Sju tusen R:dr utaf det för bekostande i hufvudstaden af offentliga vetenskapliga föredrag i sådana ämnen, sorn företrädesvis tillhöra allmän bildning, beviljade anslag, 30,000 R:dr; 9:o Elfva tusen tvåhundrafemtio R:dr utaf anslaget, 45,000 R:dr, för underhåll af frielever vid allmänna Institutet för hlinda och döfstumma samt Tre tusen sexhundra R:dr af anslaget dels till förbättring af direktorns och öfrige nuvarande lärares löner, dels till tre nya lärarelöner vid nämnda institut; 10:o Tre tusen R:dr af den anslagssumma, 9,000 R:dr, hvilken beviljats såsom bidrag för vård och skötsel af de i provinsen Helsingland befintliga, af sjukdomen spetälska angripne personer, för att användas under de vilkor i afseende på kommunens bidrag, som Kongl. Maj:t kan finna lämpligt bestämma; liro Ett tusen sexhundrasextiosex R:dr 67 öre utaf det till arfvode åt en Anti gvitets-intendent beviljade anslag, 6,000 R:dr; och Tre tusen R:dr utaf anslaget, 4,500 Rrdr, till resekostnader och andra extra utgifter, som med Antiqvitets-intendentens åligganden ega gemenskap. 12:o Tre tusen
Cilcorierol: brand eller malen, hänfores till hvad under rubriken Kaffe 8r bestämdt för alla till kaffesurrogat användbara brända vexler. Cinders; se Stenkol. Cirklar, Passare och Cirkelbestick; hänföras under Instrumenter, matematiska. Citroner 1 skålp. 6 Citronsaft Fri Cilronsall eller kristalliserad .Citronsyra Fri. Citronskal, torra 1 skålp. — 6 Coakes; se Stenkol. Cremor tartari; hänfores under Vinsten. Curcuma, Gurkmeja; hänfores under Färger och Färgningsämnen, ej specificerade. Dadlar I skålp. — 15 Deglar; hänföras till Redskap och Machinerier. Dekorationer, Platåer med tillbehör, äfvensom Ornamenter, ej specificerade, tullbehandlas lika med det ämne, arbetad!, hvaraf de hufvudsakligen bestå. Desman; se Muskus. Dividvi eller Libidvi; se Garfskidor. Dosor; se Askar. Drakblod; hänfores under Färger och Färgningsämnen, ej specificerade. Dref •. • ' • • Fritt. Drefmat, eller gammalt och i stycken af högst 12 fots längd sönderhugget tågvirke Fritt. Dricka: porter 1 kanna — 40 öl och andra slag 1 kanna — 20 Dun Fritt. Dyfvelsträck; hänfores under Apotheksvaror. Ekollon; se Knapergall. Elfenben; se Ben. i Förslag till Tull-taxa. 9 Qvantitet för Införselstull. Tnllberäkmngen. Riksmynt. R:dr. jöre. Emalj, i massa J Fri. Enbär Fria. Enbärsmos; bänföres under Apotheksvaror. Essenser; se Oljor, flygtiga. Eslamper; se Kopparstick. Elais, med eller utan tillbehör, af sammansatta eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen 4 skålp. — 75 Fabriksvaror, ej specificerade; se Slöjdvaror. Fartyg och Båtar med tillbehör Fria. Fayence; se Porslin.
S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnda Betänkande!): 86, i anledning af väckt motion rörande rese-ersättniug till nämndemän vid vissa syner, m. fl. förrättningar; M 87, i anledning af väckta motioner angående ändringar i nu gällande taxa för expeditions-lösen; JV2 88, i anledning af väckt motion, rörande vissa till boställen åt tjenstemän anslagna kronohemman och rätt för arfvingarne efter fordna åboer å desamma att dem till skatte inlösa; JVS 89, i anledning af väckt motion, att utflyttningsattest för inhyseshjon skall upptaga dessas hela familj; M 90, i anledning af väckt motion oro upphörande af den i Stockholm utgående så kallade raspoch spinnhus-afgiften för testamenten; J/Z 91, i anledning af väckt motion om ändring i sättet för presterskapets aflöning; och JV2 92, i anledning af väckt motion om inrättande af ytterligare ett institut för döfstumma. Från Vallofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Utlåtanden: M 45, Litt. A., i anledning af väckta motioner angående förändrade grunder för mjöloch sågqvarnars beskattning. Bi folin; och JV2 45, Litt. B., dels i anledning of Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om antagande af en ny förordning angående mantalspenningarne och dels rörande enskilde motionärers framställningar i ämnet. Ha rvid förekommo nedannämnda §§ i Utskottets Författnings—förslag; S !■ Bifölls. § 2. Afslogs, och beslöts att denna g skulle erhålla följande lydelse: »Angående husbondes ansvarighet för mantalspenningar af de i hans tjenst anställde personer, gäller hvad derom i fråga om bevillnings-utskylder är stadgadt.» Prot.-Utdrag den 28 Februari 1863. Biföllos.
» Om nu bara pappa ville! » Ja, visst ville » farsgubben » som de — han gladde sig genast åt hoppet att slippa Största sevärdhet. IDUN 392 Själf äger jag äfven en liten smula erfarenhet af hvad sådana » mästerskyttar » kunna åstadkomma. Under sistförflutna sommar sutto en dag min inan, jag själf och vår lilla dotter som vanligt i all sköns lugn i bersån på vårt sommarnöje uti skärgården, då vi plötsligt höra ett skott smälla af och min man rusar upp, träffad af ett stort hagel i ryggen. Lyckligtvis hade dess fart något dämpats af grenar och löf, hvarför följderna inskränkte sig till genomborrande af kläder och en kontusion. Att äfventyret atlöpte så pass lyckligt var naturligtvis ej skyttens, en trettenårig pojkes, förtjänst. Att olyckan vid detta tillfälle, om ömtåligare delar träffats, antagit vida större dimensioner, behöfver naturligtvis ej påpekas. Om föräldrar äro nog oförståndiga eller likgiltiga att låta sina barn hänge sig åt lifsfarliga lekar, må dessa åtminstone inskränkas till så- dana, som ej kunna innebära fara för andra personers lif. Äfven om man vet, att ens egna barn nöjaktigt kunna handtera ett gevär, hvad borgar väl för. att de ej utlåna detsamma åt mindre erfarne lekkamrater? Hvad åter den åsikten vidkommer, att barnens förmåga till initiativ skulle stäfjas, genom att man ej villfar de flesta af deras önskningar, anser jag detta vara ett misstag. Ätminstone måtte den gosse, som, efter att hafva blifvit nekad ett gevär, står håglös och oföretagsam, då en mängd andra nyttiga och ofarliga förströelser helt säkert stå honom till buds, vara bra klent utrustad på intelligensens område, och i så fall är det än mer berättigadt, att man vägrat honom ett skjutvapen, emedan han då tydligt bevisar, att han ej var med när krutet fanns upp. S. B. ligga vaken om nätterna och grubbla öfver, huru de skulle få plats åt flickorna och huru det i längden skulle räcka till utan skuldsättning. Nu var ju allt mycket lättare — ty nu hade flickorna åtminstone » fått platser »! Malvlna BråkenMelm. Ännu ett par inlägg och några slutord.
Hvad dernäst angår den af Herr Arnberg väckta fråga; så har motionären sjelf anfört, att han med sitt förslag icke åsyftat något annat, än att återföra den ordning, som fordom skall varit gängse, att, med föi bigående af Konungens Befallningshafvande, kunna vända sig till Rådhus-Rätt, för att erhålla verkställighet på en klar fordran och dermed undvika deri långsamhet, som uppkommer, då man först anlitar nänrnde myndighet, men densamma anser målet vara af den tvistiga beskaffenhet, att det icke kan handräckningsvis afgöras, ulan bör i laga ordning vid Domstol anhängiggöras och utföras; att någon sammanblandning af exekutiva och domar, bestyr derigenom icke uppkom, utan skulle sådant snarare verka till enhet, enär Jagsökningsmåls pröfning för närvarande tillhör Konungens Befallningshafvande, men sjelfva verkställigheten Rådhus-Rätter ne; att förförslagets antagande den omständighet dessutom syntes tillräckligt talande, att Rådhus-Rätterne i Götheborg och Landskrona länge upptagit och behandlat lagsökning!mål, utan att någon klagat öfver förnärmelse; hvaremot det är kändt, alt exekutionen går bättre i dessa städer än annorstädes, der Rådhus-Rätlerne ej hafva lika rätt; samt att det dessutom borde tagas i betraktande, alt nämnde Domstolar redan utöfva den makt, hvarom nu är fråga, uti vexelsaker. Hvad sålunda blifvit anfordt, dermed de af ölrige talare inom Riks - 3 lag'-Utskottets Uildlande, N:o 105. Stånden framställda anmärkningar hufvudsakligen öfverensstämma, har Utskottet tagit i öfvervägande; och får Utskottet, med afseende å motionärens förklarande rörande syftningen af förslaget, vördsamt erinra, att, derest samma förslag antoges, den i lagstiftningen bestämda väsendtligen olika ordning för behandlingen af lagsökningsoch tvistemål, det oansedt, kommer att for Tfa ra.
Lägga vi härtill ännu, att hon i talrika kalendrar, tillfälliga publikationer, barntidningar och illustrerade blad lämnat värdefulla bidrag med det kända märket A — i ' — a, måste hon, som redan sagdt, äfven såsom skriftställarinna skattas högt. Äfven till Iduns spalter har, som dess läsarinnor känna, hennes bidrag då och då funnit väg. Fröken Lovisa Adelaide Ehrnrooth är född den 17 januari 1826 å Seesta gård i Nastola. Hennes föräldrar voro generalmajoren och divisionschefen för finska militären Gustaf Adolf Ehrnrooth och Johanna Christina von Plåten. Sin uppfostran åtnjöt hon dels i hemmet, dels i friherrinnan v. Rosens flickskola i Helsingfors. Af utmärkelser, som kommit fröken E. till del, må bl. a. nämnas, att hon utnämnts till officer af Franska akademien samt kallats till hedersledamot i Universal-fruntimmersföreningen i Paris. Vi kunna ej bättre afsluta detta biografiska utkast än med följande ord, yttrade i tidningen Hufvudstadsbladet af författaremärket E. N. (Emil Nervänder) vid hans anmälan af fröken E:s senaste arbete Höstskörd: » Lycklig den ande, som årens börda ej kan böja att vemodigt skåda endast tillbaka till den gamla, goda tiden, utan som har späDstighet kvar att städse sända varma, glada blickar framåt i kapp med generation efter generation och ej sällan i spetsen för dessa. Måtte denna rika, åt förverkligande af vackra idéer ägnade lefnad ännu länge få njuta af själens vårsol, då kan författarinnan, om än ålderdomen bryter rösten, tillämpa på sig Franzéns vackra ord, då han af en dagens kritik anvisades tystnadens ålder: Om för den gamle skaldeyran är med sitt sköna spel förbi, han dock vid hjärtat lägger lyran, att det må ljuda än däri. » Helsingfors i jan. * V Lindman. Fruset skum. Jjr detta hafvet? — Tyst och kallt och glatt? Jag känner det ej mer! Jag minns det sist en mörk novembernatt, Då månen blek bland rifna skyar satt Och såg på jorden ner; Då vågorna som vilda hundar tjöto, Och stormens händer skogar sönderbröto.
Då Hr Stjernsvärd säger, att man bör ihågkomma, att Staten har del i Arméens Pensions-kassa, ber jag att få erinra, att om jag undantager de inkomster, som från Wadstena Krigsmanshus-kassa komma Arméens Pensions-kassa till godo, så äro de öfriga summor, som från Statsverket till sistnämnde kassa inflyta, i jemförelse med kassans egna tillgångar och de pensions-berättigades årliga bidrag, ganska ringa. Om man jemför detta belopp med total-summan, 298,117 R:dr 14 sk., utgörande kassans inkomster för året. så finner man, att förstnämnde summa är en ganska dryg del af total-summan. Näst i ordningen följa inkomsterna från Wadstena Krigsmanshuskassa, och det kan i sjelfva verket ej bestridas, att ju icke dessa inkomster kunna rubriceras såsom Arméens egna tillgångar, då man erinrar sig, att nyssnämnde fond ifrån början upkom sålunda, att under Drottning Christinas Förmyndare-regering, eller år 1639, så vida jag ej misstager mig, en del hemmans-räntor i Östergötland och äfven andra provinser anslogos och skänktes till underhåll åt gamla afskedade soldater, hvilkas ålderdom redan på den tidon ansågs böra betryggas mot allt för stor nöd. Härutaf finner man, att Wadstena Krigsmanshus-kassa tillkommit för Arméens pensionering, och torde nu mera, såsom öfver 200 år gammal, kunna anses tillhöra Arméen. Vidare finna vi, att de årliga Den 7 Februari. årliga afgifter; som Arméens befäl sjelfva erlägga, år 1850 up gingo lill 41,595 R:dr 10 sk. 8 rst. b:ko. Under nämnde år logs icke statsbidraget i anspråk, oell år 1851. då afgifterna från Arméens befäl upgingo till ett ungefäiligen lika stort belopp, eller 41,531 R:dr 4 sk. 2 rst., var detta belopp nästan femdubbelt större än livad som togs i anspråk af samma års statsbidrag, nemi. 8.937 R:dr 6 sk. 3 rsr.
♦Rättelser Sid. 44 står rådhus i st. f. ’ ’ 6 * 2 ” anseende i st. i 63 * * äro i st. f. stå. ridhus. accessit.UR DAGENS KRÖNIKA TIDSTAFLOR UNDER MEDVERKAN AF FINGAL FINGALSON, A. E. HOLMGREN, FRITZ KROOK, OSCAR LEVERTIN, REINHOLD WINTER FL. SVENSKA OCH UTLÄNDSKA FÖRFATTARE UTGIFNA AF ARVID AHNFELT TREDJE ÅRöÅNGKEST TREDJE OCH FJBRDB HAFTET - » H®Wc ■ STOCKHOLM OSCAB L. LAMMS FÖRLAG.Norrköping 1883. M. W. Wallberg &amp; Comp. Boktryckeri.Grefve Arvid Posse och Landtmannapartiet En studie i vår nyaste rik sdagshistoria af Fritz Kr o ok. Representationsförändringen af år 1865 har rönt det säregna ödet att i sina följder blifva som svårast bedömd just från de håll, der man på sin tid ifrigast arbetade för dess genomförande. Då hette det, att först genom denna ingripande lagstiftningsåtgärd hade “ hela Sverige blifvit såsom en man “; nu säger man deremot: var detta icke hellre en revolution än blott en reform? Orsaken till detta vidt olika uppfattningssätt ligger dock troligen helt enkelt deri, att reformens mest talföre målsmän från början missräknade sig på den i fråga satta förändringens hela karaktär och oundvikliga konseqvenser. Ja, Kongl. Maj: ts och Rikets Ständers faststälda Riks-dags-Ordning af den 22 juni 1866 betecknar verkligen en fullkomlig revolution i våra svenska samhällsförhållanden. Den har verkligen “ hvälft södern upp mot norden “ — dock icke så att förstå, att den lagt den fordna sjelfskrifvenhetens makt i händerna på dem, som en gång trodde sig kallade att blifva det gamla privilegieväsendets naturlige arftagare. Det blef icke hvarken något penningens eller ämbetsmanna-ståndets envälde. Det blef i stället en absolut bestämmande makt hos representanterne af det fordna fjerde ståndet.
Det förhåller sig nemi. alldeles icke så som Frih. Cederström förmenat, att det blott är fördelningen på de olika rummen, som utgör kamrarnes karaktersskillnad. Det är icke derföre alt Adeln sammanträder pä Riddarhuset, som vållar att Adeln vanligen stannar i helt andra beslut än BondeSt., utan det är derföre, att Adeln representerar, helt andra elementer än BondeSt. Jag för min del tror således, att hvar som önskar att en reform skall utföras, som tror att denna reform icke kan åstadkommas med mindre man är villig att göra eftergifter, under det att man bjuder lill att uppfatta hvilka särskilda intressen böra få göra sig gällande, och hvilka ideer äro de herrskande och förtjena att betraktas, skall ock snart inse, att, derest man ej först söker att åstadkomma en förmedling härutinnan, n hvarje annat försök till reform kommer att misslyckas; och Hr Åkermans förslag, det må nu äfven innehålla åtskilliga punkter, som af den ena eller andra ledamoten inom detta runi icke så fullkomligen gillas, har dock till hufvudtendens att uttrycka, det representationsreformen skall lösas genom förmedling, hvarföre jag, såsom öfvertygad om lämpligheten häraf, såsom det enda sätt, hvarpå ändamålet kan uppnås, vördsamt hemställer, att alla representationsreformens verklige vänner dertill måtte lemna sitt bifall. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Ehuru obetydlig den fråga synes vara, som Frih. Cederström mot mig, som Const.Utsk:s ordförande väckt, anser jag mig dock böra upptaga densamma och endast besvara den med det förklarande, alt jag icke i någon grundlags-§ har funnit, att ett Const Ulskrs protocoll kan blifva föremål för R. o. Ad:s öfverläggning. Då Frih.
175 men medlen att på någon annan väg tillfredsställa detta i sig sjelf ganska lofliga vinstbegär äro med få undantag ringa! Jag bestrider icke ytterst samhällets rätt att meddela ekonomiska föreskrifter för vården af enskilta stadgar, i ty man må med skäl kunna säga, att skogarnes bibehållande är ett villkor för samhällets bestånd och dess invånares trefnad. Jag har mig äfven bekant, att sådane föreskrifter, ehuruväl tilläfventyrs tillkomne under något skiljaktiga förhållanden, kunna upsökas i andra länders lagstiftning. De äro icke heller alldeles främmande för vår egen; men äganderättens helgd är äfven ett vilkor för samhällets bestånd, och på grund häraf anser jag mig berättigad fordra: att en sådan lagstiftning må andas aktning för denna rätt och sålunda icke innehålla något frö, som skulle kunna upspira (ill ett anspråk, än mindre till en rätt för någon annan än egaren att draga den ringaste nytta af skogens afkastning. Vidare bör lagen vara bestämd och verksam för sitt ändamål, och möjlig i sin verkställighet. Efter en redaktion, sorn förutsätter ett afdrag af 1500 qvadralmil för fjell och litsla bergsryggar, motsvarande sålunda fdelar af Sveriges fasta land, hvilket, synes mig vara nog strängt räknadt,. kommer motionären lill den erfarenhet, att våra skogars areal utgör 26 millatunland. Denna areal anser motionären tillräcklig och till och med öfverflödig för vårt behof, om den rätt skötes, men otillräcklig, om skogarne fortfarande skola blifva underkastade den misshandling, som nu eger rum, i följd hvaraf motionären som lagbestämmelse föreslår den inskränkning i enskilt skogsägares rätt att använda sin skog, att deraf icke må afverkas mera än ,(-, - del årligen. Då jag icke tilltror mig att ingå i något närmare bedömande af de statistiska upgifterna, hvilka i följd af sakens beskaffenhet, i anseende till en mängd ännu outredda omständigheter, svårligen kunna vara fullt vägledande för omdömet, inskränker jag mig tili att uptaga oeh pröfva huruvida den af motionären, liksom af mig, åsyftade förbättringen i skogarnes behandling vinnes genom antagandet af det förslag han framställt. En sådan granskning är emellertid ganska svår, då motionären icke närmare utvecklat sin mening.