Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag beklagar mig deröfver; och antar ej en belöning för ofullkomligheten. Sällskapet har – åtminstone för dessa första ögonblicken – gifvit mig en poetisk varelse. Men jag andas icke i detta nya lifvet. Mina grundkrafter förqväfvas der. Då jag har frihet att välja en varelse, väljer jag ingen, eller en fullkomligare. Ej derföre, att jag icke känner vördnad och erkänsla för hvad Sällskapet gjort. Men jag tror, att man ej bort göra något. Man hade bort granska, gilla, förkasta: men ej blotta ett namn, då man, efter sina lagar, icke nog kunde hedra det. – Denna arten af half belöning (tillåt mig säga det), som, icke nog ädel att gifva, är ännu mindre ädel att taga, skadar Sällskapets ändamål. Den hugnar Medelmåttan, och förnedrar Snillet. Jag påstår ingenting: det bör ske inför en ännu högre domstol. Jag är ärad af Sällskapets granskning; men förtryckt af dess belöning. När jag obetänksamt lemnar mitt namn åt Tiden och det Allmänna, så är det jag sjelf som förstör mig. Men jag vill icke, att en annan skall göra det. – Men godt! Jag skall skänka dessa stycken72 åt Publicum: det fria och det urskiljande. Denna hopen är icke stor: men den är verlden för den högre sanningen. Man har gifvit mig ett namn; och jag är i förbindelse att skydda det. Jag är icke någon professionist: blott en fri sökare af det högsta Sanna och Sköna. Jag har icke träffat det. Väl! men derföre har ingen rättighet att upptäcka mig och ropa: här är en som har misslyckats! Det är tydligt, att Sällskapet mera fäst sig vid sin kritiska storhet, än vid ett ungt snilles interessen. Jag beklagar mig icke öfver någon annan orättvisa, än denna. Sällskapet har, i det öfriga, följt sin Lagstiftning. Om jag antar denna? – Det är en annan fråga. Jag gör det icke. Jag förklarar mig emot den. Förnuft – smakens styrsel – stadgade lagar: hvad betyda dessa orden? Hvilken tid och krets har icke sitt ”förnuft” och sin ”smak” och sina ”stadgar”? Jag upphäfver dem icke.
— En annan, icke mindre olägenhet förefinnes jemväl deruti, att, ehuru delegare vid många äldre laga skiften erhållit tre, fyra och 68 Motioner hos RiddersJeapet och Adeln 1865. N:o 29. någon gång ända till sex skiften i inegorna, samt nya förhållanden nu medgifva skiftesantalets minskning, nytt skifte dock icke får verkställas. Kännedomen om de nu nämnda och flera dermed jemförliga olägenheter föranledde ock Rikets år 1859 församlade Ständer att, uti underdånig skrifvelse af den 13 Juli samma år, hos Kongl. Majit hemställa, bland annat, att till 3 § i 1 Kap. af stadgan Om skiftesverket i riket af den 4 Maj 1827 måtte göras ett tillägg af följande innehåll: »Hafva till följd af sjösänkning, å-rensning eller annan vattenafledning af större omfattning, än om upprensning af vattendrag och dikning i allmänhet är i lag föreskrifvet, tillförene sanka egor undergått sådan förändring, att de kunna odlas till åker, och kan, genom nytt skifte, en för egornas odling och bruk ändamålsenligare indelning åstadkommas; så må, der någon delegare det yrkar, nytt skifte å de egor kunna erhållas, utan hinder deraf att fastställelse blifvit meddelad å äldre skiftesförrättning.» Emot förmodan fann dock Kongl.
N:o 95 Ankom till Exp.-Utsk. d. q Febr. i83!>, Memorial, angående af Bankens Ilusdrängar sökt arf vode såsom ersättning för den minskning i arbetsförtjenst, som de, genom upphörande af den så kallade sedelhvitstämplingen, måst vidkännas. Sedan Bankens Husdrängar, uti en till Utskottet ingifven skrift, anhållit, att då den arbetsförtjenst, som genom sedel-hvitstämplingens förrättande under de förflutne åren varit för en hvar af dem att påräkna till ett årligt belopp af omkring 70 R:dr Banco, till följd af Rikets Ständers beslut, angående utgifning af nya sedelmyntet, redan blifvit till någon del minskad och innan kort komme att alldeles upphöra, de, för den sålunda dem tillskyndade minskning i arbetsförtjenst mätte, intilldess en sådan förlust kunde annorledes betäckas, undfå ersättning genom ett serskildt arfvode, samt Bankens (kommissariat, i anledning häraf, upplyst, att, enligt en af Bankens Medailleur Gustaf Enegren meddelad uppgift, en hvar af Bankens Ilusdrängar ifrån och med år 1824 tili och med år 1833 uti så kalladt slagare-arfvode för sedel-hvitstämplingen per medium årligen erhållit: för Transportsedlar 4'• l0- —* „ 3 och 2 Riksdalersedlar i(i: 3. — „ Skill ingSsedlar 27: 24. — „ Låne-Banco-assignalionei och Cassasedlar , 12. —- , Riksgälds-Contorels Credit-sedlar i5: 43.
Under behandling af detta ärende hafva Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet bifallit berörde punkt, hvaremot Borgareoch Bonde-Stånden, för fortsättningen af ifrågavarande fästningsbyggnader beviljat endast ett anslag af 225,000 R:dr, att, med afdrag af de 75,000 R:dr, som för år 1831 redan blifvit beviljade, under åren 1852 och 1853 från Riksgälds-kontoret utgå. Under sådant förhållande anser Utskottet, att, derest icke någotdera af sistnämnde 2:ne Riks—Stand skulle vilja frånträda sitt beslut och uti de bägge öfriga Ståndens instämma, votering i förstärkt Stats-Utskott böra anställas öfver följande voteringsproposition : »Den, som för fortsättande af fästningsarbetena vid Waxholm, Carlsten och Carlskrona vill anvisa för innevarande år, utöfver de af Rikets nu församlade Ständer för berörde ändamål redan beviljade 75,000 R:dr, ytterligare 30,000 R:dr samt för hvartdera af nästko mmande två år 105,000 R:dr, att af Kongl. IVfaj:t efter omständigheterna fördelas,» voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, »hafva Rikets Ständer för fortsättningen af fästningsarbetena vid Waxholm, Carlsten och Carlskrona beviljat ett anslag af 225,000 R:dr, att, med afdrag af de 75,000 R:dr, som för år 1851 redan blifvit beviljade, med 75,000 R:dr under hvartdera af åren 1852 och 1853 från Riksgälds-kontoret utgå, att af Kongl. Maj:t efter omständigheterna fördelas.» 7:o.
I Rikets sex Norra Län, der ett sådant förhållande oftast inträffar och der odlingen i allmänhet icke hunnit så långt som i öfrige delar af Riket, synes en sådan rättighet både behöflig och lämplig, men att utsträcka den till de sistnämnde, skulle, efter Utskottens tanka, vara skadligt och motverka det nyttiga ändamål Skiftes-Stadgans ifrågavarande stadgande åsyftar, nemligen att förekomma ytterligare delning af jorden, der laga skifte en gång skett, samt att för delegarne bereda så formliga skiften som belägenheten medgifver. Utskotten tillstyrka, att Anders Danielssons omförmälde motion icke må bifallas. 8 §. Af Herr Gyllenhaal L. H.: att, i likhet med hvad Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten vid sistlidne Riksdag, uti Betänkande N:o 8, öfver framställda anmärkningar mot Skiftes-Stadgan, föreslagit, denna §. måtte förändras till följande lydelse: Enär laga skifte på en eller Jlera delegares begäran verkställes, der storskiftes fördelning j som vunnit laga kraft j föregått sådant skifte Lagsamt Allm. Eesv.- och Oecon.- Utsh:s Betänkande N:o 21. 13 icke skall öfvergå flere delegareän som det begärt eller dem , som derom sig jörena. De öfrige må vid det laga kraftvunna storskiftet bibehållas j utan annan ändring deruti, än som för skiftets verkställande för de sökande delegarne oundvikligen erfordras.
Upplästes och lades på bordet ExpeditionsUtskottets den 5 dennes aflåtne Memorial, deruti, med anledning af åtskillige inom BorgareStåndet, vid ExpeditionsUtskottets den 19 December sistleclit år afgifne, och af bemälte Stånd till Utskottet återremitterade Förslag till förbättrad Redaction af Bihanget till Riks Ståndens Protocoll, Utskottet, af anförde skäl, dels tillstyrkt, att Underskrifterne under Utskottens Betänkanden och Ståndens ProtocollsUtdrag må uteslutas vid tryckningen, utom första och sista gången då de förekomma, samt att Rubrikerna å de sednare må förkortas i den mån sig göra låter, dels föreslagit en, i Utskottets tanka, lämpligare, än den först uppgifna Re - 446 Ben g Januarii. dactionen, hvilken skulle beslå uli Bihangets indelning i följande 10 Samlingar: 1:0 Konungens Nådiga Berättelser, Skrifvelser och Propositioner> i den ordning, de blifvit aflemnade. 2:0 Riksens Ständers till Stats-, Bancooch RiksgaldsYerkens öfverseende förordnade Revisorers Berättelser, Deputerades till ÖfverRevision af KrigsRäkenskaperne Berättelse och JustitiaeQmbudsmannens EmbetsBerättelse, med flera dylika Handlingar, jemte de Ståndens ProtocollsUtdrag, som innefatta Remisser till Utskotten, alla i den ordning de blifvit aflemnade. 3:o ConstitutionsUtskottets Betänkanden och Förklaringar, i Mummer-följd. 4:o StatsUtskottets likaledes. 5:o BevillningsUtskottets likaledes. 6:0 BancoUtskottets likaledes, 7:0 LagUtskottets likaledes, 8:0 Allmänna Besvärsoch OeeonomieUtskottets likaledes. gro RiksStåndens ProtocollsUtdrag, som innefatta Beslut, aila efter lidens ordning; samt 16:0 ExpeditionsUtskottets Memorial, med RiksStåndens deröfver fattade Beslut, och Rik - Den g Januarii. 447 sens Sländers underdåniga Skrifvelser lill K:gf. Maj:t, samt Adresser lill deras Kongl. Högheter KronPrinsen och Alf Prinsen, jemte RiksdagsBeslulet; hvarförutan Utskottet ämnade låta , vid slutet af hvar Samling, foga en korrt Förteckning öfver Samlingens innehåll, samt vid Bihangets slut, ett fullständigt
KItom lis försök, kvilka i älclre tiller s^nes kafva blifvit gjorlle, till stiktanclet af en Lanklnrättning i Lverige, erköll väl reöan är i656 (kommissarien i <3ommerceLollegium Hans Lslmstruck, "ock kans participanter privilegium exclusivum pä 3o är» ticl att i Ltockkolm ock snöra Likets 8täöer inrätta VexelLanker ock LäneLanker," men serlan öenna Lank, sannolikt till köljcl ej minöre ak cleo uttömning pä metalliskt w^nt, som varit köranleöö ak Xonung Larl öen X:öes längvariga krig, än ock i anseencle tillLörwzmöareLegeringens ojemnket i linanciella ätgärcler är i66r^ börjat utgifva pappersmynt, unöer namn ak Lreöitivsecllar, till kvilkas inlösen nägon brist i Lanken uppStätt, liones bemälte Lalmstruek oek kans arfvingar genom 8vea liokLätts Oom cleo 27 luna 1668 kafva blifvit clömöe liess privilegier körlustige. Vili säöant körkällanöe framställcles till Likets öä församlaiie 8t:r frägan "skall Lanken kalla, eller skall lien äter upprättas?"
R:dr till, understöd för en under Styrelsen öfver allmänna Institutet för döfstumma, stäk! undervisnings-austalt för blinda; Herr Du Rietz’a Fredric Gistaf, denna dag väckta, motion om uppförande på Riksr-Stalen af förslags-anslag till skrifmaterialier och expenser å 4:de och 5:le hufvud-tillärne; Densammes denna dag väckta, motion, att af öfverskotlen på SlatsVerkets inkomster må disponeras hvad, sorn erfordras till loista ändamålsenliga uppsättningen, af Bålsmännens beklädnad, i händelse contract med Bålsmansliållet uppgöres om passevolanee för beklädnadens under hålla lide af k ronau emot visst årligt bidrag; Densammes denna, dag väckta motion om eli årligt anslag af 3000 R:dr för 2 eller 3 yngre Officerares, underhållande i utländsk örlogstjenst; Herr Stuarts, Fredric Christoffer, denna dag väckta motion, att Likets Ständer af de under Gommerce-Collegii förvaltning ställde fonder Prot.-Utdrag, den s4 Augusti i844- 75 mf» anvisa medel till understöd för handtverksgesäller, sorn genom resor och arbeten å utländska verkstäder förvärfvat sig större insigter och konstfärdighet i sina yrken; Herr Cederschiölds, Robert Theophron, denna dag väckta motion, att de vid fångvården anställde tjenstemän och betjente må tilläggas enahanda pensions-rätt, som blifvit tjenstemännen vid tullverket beviljad; Statsoch Bevi linia/gs-Utskotten: Ilerr von Axelsons, .Carl, denna dag väckta motion, att stämmoböter i Stockholm må förklaras böra utgå till enahanda belopp i förhållande lill ulskylderne, som uti öfriga delar af Riket, samt att af samma böter uppbördsmännen i Stockholm må tillfalla lika stor andel, som deras vederlikar annorstädes åtnjuta; Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten:
J)å Utsk:t inom sig icke saknar ledamöter, som äro militärer, bland dem ordföranden, så hade icke ett dylikt skäl bort kunna framkastas. Det enda, jag förbisåg i min motion, för att uppnå hvad som afses, var yrkandet, att alla befattningar inom samma vapen, hvarå fulimagter utlärdas, borde tillsvidare utnämnas endast till graden, utan att bestämma regementet eller korpsen, hvarvid tjenst skulle förrättas. Hvad militär-befälhafvare-iristitutionen angår, såsom den nu är beskaffad, så är känd sak så godt som bevittnad. Och i följd deraf anser jag obehöfligt anföra några skäl för hvad jag löreslagit. Jag vill blott fästa uppmärksamheten på nämnde institutions menliga påföljd, då regements-chefen, på hvars ansvar regementets tjenstbarhet ensamt hvilar, ofta ser sina belördrings-förslager omintetgjorda genom militär-befälhafvarens inverkan. Att militär-befälhafvare-institutionen är att anse som en dyr pensions-inrättning, vill jag äfven med ett i ögonen fallande exempel bevisa. Vi ega en komité, tillsatt för att ordna vårt landtlörsvar. Finnes likväl ibland ledamöterne, icke ens såsom ordförande, någon af våra på stat varande generaler? Nej — troligen af något skäl, som icke talar för deras tjenstbarhet. I hvarje annat land, som eger generaler inom sin armée, vågar jag påstå, att ett sådant förhållande icke skulle inträffat. Hos oss deremot är ordförandeskapet i nämnde komité uppdraget åt en civil myndighet — Ofverståthållaren i Stockholml Jag anför dock icke detta såsom något klander mot denne person. Jag känner honom sedan lång tid tillbaka, och erkänner med största beredvillighet och sann öfvertygelse, att han är en utmärkt personlighet. Selinn jas i det föregående sökt och, som jag förmodar, lyckats ådagalägga, att mitt i början af detta anförande gjorda påslående, det Allm. Besv.- o.
Ständer bifalla Bevillnings-Utskottets förslag, att den under namn af Landttulls ersättning hittills särskildt utgjorde afgift till ett sammaniagdt belopp af Städerna och Landet af 120,000 R:dr, samt Bränvins-Consumtions-afgiften, beräknad till 150,000 R:dr skola hädanefter icke särskildt utgöras, utan med vissa procent å allmänna Bevillningen efter 2:dra Art. utgå och till Riksgälds-Contoiret lika med den öfriga Bevillningen levereras; så kommer Riksgälds-Gontoirets bidrag till Stats-Verket att ökas med denna summa, och, i stället för här ofvan upptagne 1,150,000 R:dr, blifva ifrån nästa års början 1,420,000 R:dr, hvaremot den af Tullsamt Hushehofs Bränvins-Brännings-med len påräknade inkomst kommer att mindskas med 270,000 R:dr, och de af så väl dessa som Postoch Chartas Sigillatae-medlen här ofvan beräknade 1,987,349 R:dr 14 sk. 5 r., endast komma att i Riks-Staten upptagar till i,7i7>349 R Den 14 Juli. 1253 2:0 ingående StatsVerkets Utgifter. Dessa hafva , genom de af Riksens HöglofI, Ständer vid denna Riksdag fattade beslut, uppå nedannämnde Hufvudtitlar undergått följande förändringar: Första Hufvudtiteln, innefattande Kong!. Hofoch Slotts-Staterna. Uppå denna Hufvudtitel hafva följande tillökningar blifvit beviljade, nemligen: Uti Hans Majit Konungens Hof Stats-summa 50,000: Till Meublers reparation i de Kongl. Rummen 5,000: — Handpenningar lill Hennes Majit Drottningen 10,000: Förhöjning i Hans Kongl. Hög* hets Hertigens af Södermanlands Stats summa 33,333: 16:
Om man äfven vill anse, alt dessa läkare då kunna beliöfvas på den ort der de funnos, så följer också deraf, såsom Hr Lefren nyss yttrade, att ett under krig tillräckligt antal läkare icke skulle kunna hafva förtjenst under fredstid, utan man borde derföre så laga, alt de läkare, som ett land under fredstid föder, skulle under krig vara att tillgå för armeen. Det förhållande skulle då komma att inträffa, att när dessa läkare bortcommenderadcs, så skulle brist på läkare uppstå i de orter, der de förut haft sin utkomst. En täflan skulle derigenom föranledas emellan den enskilde och staten att öfverbjuda hvarandra, och då härtill kommer, att dessa läkare äro vid en framskriden ålder och hafva större inkomster pä den ort, der de äro kände, så tror jag' att utgången snart skulle vara gifven. Huru lång tid man i alla händelser skulle kunna påräkna dessa 50- och 00- åriga läkares biträde till någon verklig nytta, är lätt att förutse. Deremot tror jag det vara så mycket säkrare, att hvarje regementsläkare skulle under fredstid vid 50 års ålder taga afsked, då han af armeens pensionscassa får åtnjuta 400 r:dr och å stat 300, summa 700 r:dr, eller allt hvad han förut haft och dessutom vara fri från alla skyldigheter. Hr Lagerhjelm, Pehr: I anledning af de anmärkmr, som bär under discussionen blifvit gjorda, tillstyrker jag afslag å StatsUlsk:s nu förevar, betänk. Man fruktar, alt den kostnad, hvaruti Staten på förhand genom delta anslag skulle inleda sig, likväl icke skulle försäkra Staten om detta behofs fyllande när det in träf - Den 7 December f. m. 193 träffade. Jag mäste förklara, att den erfarenhet jag vunnit, gör mig förvissad, alt de läkare, sorn åtagit sig ett sådant kall, äfven skola fullgöra det, och i farans stund tror jag att man aldraminst behöfver frukta, att någon Svensk drager sig tillbaka.
Men dessa äro icke de enda, sam dragits från den allmännaste inhemska Productionen, Åkerbruket. — Köpmannayinsten är en ökad förlust för Landtmannen, 218 Den 8 Juni• sora här "blifvit förvandlad till Consumerit. Eli Bonde, hvars Bränvinsbehof är 20 bannor, och hvilken, på sätt förr närandt är, haft dem för intet, om han fått bränna, är icke blott i mistning af de 20 R:d RGS., sorn gått till utländska productören, utan saknar tillika de 100 procent, som den införskri fvande Köpmannen vunnit. Man besinne härvid, hvilken oerhörd Consumtionsafgift Landtmannen genom Bränvinsforbudet fått vidkännas, och om det kan vara underligt, att Svenska Bonden är bragt i nöd. Denna bedröfliga erfarenhet lärer ännu niera stadgat den önskan hos Nationen, att Bränvinsbränningen åtmindstone niåtte få utöfvas dé åtta månader af året, då den bäst lönar sig och mest gagnar Jordbruket, utan att någon rätt till inskränkning å Regeringens sida, ehvad missväxt inträffar eller ej. Då jag hyser samma tanka, grundar sig denna ovilkorlighet på den öfvertygelse, att det är bättre att införskrifva säd, än bränvin, genom hvilken utväg Landi mannens Ladugård icke behöfver minskas i samma mån som han saknar brödet, till dubbel förlust för honom. Försigtigheten torde dock bjuda ett undantag, eller då sådana yttre förhållanden inträffa, att utländsk spannmål icke kan inkomma, och brist derpå inom Riket finnes. Men på det misstag må förekommas I Regeringens sida, härrörande antingen af rådgifvande Embetsmäns nycker och fördomar, eller okunnighet om Landets sanna tillstånd i anser jag det vara Nationens rätt, att höras i en sak, hvarpå vi nyligen sett dess välfärd bero.
Alan at wilsta omtala liera billiga skäl, fom ge MG anledning anst tckilitios-Boställen böra lika med all annan jord deltaga uti denna Bewillning, tyckes det mig wara billigast, at en och hwar får i sin proportion känna tyngden af en ätagcn ffulds betalning, och således iVlilitiso - Boställen, i likhet med alla andro» Boställen, uli denna gärd deltaga» Af allt mit hjerta önftadejag, at IckiliticLStatens Lask-, kunde undgå at aflemna den pros feckeracle skatt til Staten, hcDE denna Laskas delägare tilrackligcn tyckas den hafwa afböroat, dä de fleste, dels af dleskurcr och krigs-fatiAuar, dels ock igenom dryga aeeoräer och en wist traiir, HZ2 de mast hälla i Kronans tjenst, blifwa ofta bäds oskicklige, oförmögne och wanm-lgtige, at i sin återstående alder skaffa sig och sin Emilis det nödwäudigafte Lil lifvets bergning. Den sä länge päräknade (och, om jag sä stall saga, sig sjelf giswande) psnlion, tyckes dä .vid afstedstagandet staligen böra unnas en man, sim uii Zo ä 60 är ludoräiuerat Krigs-artiklarna; men, mine Herrar! lLtvm otz icke förgäta en annan Clas mennistor, som ock fordra wärl ömsste behjertande; jag menar i synnerhet Enkor och faderlösa - barn. Flera Skrän .och Inrättningar, Sjuk-och Död-Lassor; manns de ock icke. behöfrva hela fin laskas kilgängar? Jag för min ringa de! anser alia bylika Lagfor bords wara lika befriade; men om en stall betala, är ock billigt at alla göra det. Friherre SjSdlack. Det är i egenskap af DirsÄsur i Armesns kenlions» Lassa, som jag wäckt denna fraga.
Kronprinsessan har handen o m b u n d e n o c h bär armen i band, så att hon icke kunnat köra sitt spann s o m föregående år. Krafterna hafva till följd af plågorna i icke ringa grad nedsatts. D o c k vistas kronprinsessan större delen af dagen i det fria, när väderleken detta tillåter. Frö- * V ken A n n a Floreli från Stockholm, s o m de senaste sex åren verkat s o m lärarinna vid ett af N e w y o r k s slöjdinstitut, har af skolkollegiet i Baltimore utsetts till inspektris vid därvarande skolor för den kvinnliga slöjden. Undervisning i linnesömnad meddelas af Karin Egnér, Nybrogatan 53, 4 tr. Rikst. (S. T. A. 63794) SjlfYer När det för ftärst W / 7, urval ' flasfe " ' S i till, r os blir kyligt smakar en god kopp kaffe bättre än eljest, synnerligast om Edert kaffe är rare. biaududt med StocJrboims JK.air.eAkneDOlagrs berömda Intubikaffe, ° g 1. som af de mest framstående professorer och läkare erkännes att som tillsats göra kaffet hälsosamt, billigt, drygt och välsmakande, och skyddar För familjedöttrar man sig äfven därigenom mot kaffei klädsömnad. Eleverna sy endast eget ar fö - rgiftning, som uppstår vid bruk af bete. Riddaregatan 60 I. kaffe enbart. Detta IntubikafEe säl(519) Fru V. HALLMAN. jes i hvarje välordnad specerioch diversehandel i paketer ä 25 och å 10 öre, men bör man akta sig för alla värdelösa efterapningar, som gå under namn af äkta, prima eller andra benämningar, hvarför man bör efterse att å hvarje paket är tryckt firmans namn, Stockholms Kaffe-Aktie32 Regeringsgatan 32 bolag, samt dess fabriksmärke med ordet » Patent&gt;, ty endast dessa äro — Stockholm — verkligt äkta och garanterade att inSpecialitet: nehål a den hälsosammaste och bästa kaffetil sättning. Bordeaux&amp; Bourg-ogne-viner Billig-a priser.
Men småningom komma tviflen, väckta och sedan skärpta af inträffande omständigheter. Hon börjar mista all tro på lifvet, blir skeptisk gent emot allting. En kärlek kommer som en vårpust öfver hennes frusna, vissnade inre, men så brister äfven den illusionen, och »så fick hennes tro den sista och hårdaste stöten». Utan en enda menniska att närmare sluta sig till, tryckt af ställningen i hemmet och af småstadslifvet, blir hon allt mera inbunden och otillgänglig. Och under allt detta längtar hon efter ömhet och kärlek, längtar derefter med hela sin fina, varma, unga natur, trånar oändligt, bittert efter att älska och älskas. Hon vet, att det skulle göra henne lycklig, om hon kunde älska någon, men hon vet också, att hon icke kan det, icke vill det, ty hon tror icke fullt på någon. Men ofta fylles hon af obestämda aningar och drömmar, värmande och glada; – ty hon är ju ung, om ock lifsledan och bitterheten lagt sig som ett ishölje öfver hennes känslor, om ock hennes drömmerier ofta utmynna i en grof, osund åtrå efter lyx och makt. Så träffar hon Johan Banner. Han är den siste ättlingen af en af landets äldsta slägter, just hemkommen från en långvarig vistelse i utlandet, der han ödt sin ungdom. Blaserad, skeptisk, intelligent, har han icke mera tillbaka för lifvet än föraktet och likgiltigheten samt en förnäm nyfikenhet gent emot dessa kuriosa, som kallas menniskor. Judith är från första ögonblicket i opposition mot honom liksom mot alla andra. Det har blifvit natur hos henne att taga parti för och emot i rak motsats till andra menniskor. Liksom hon är vänlig mot Restrup, hvilken allmänna opinionen fördömt, ställer hon sig fiendtligt gent emot Banner, för hvilken hela staden kryper. Hans blaserade arrogans retar henne till förbittradt trots. Hon lägger detta på allt sätt i dagen, och Banner kan icke undgå att märka det. Hans nyfikenhet väckes, hans stolthet såras, hans maktlystnad sporras; hon skall kufvas, tvingas att erkänna hans myndighet.