Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domstolar och andra offentliga myndigheter förekomna, anmärkningsmål, hvilka, i behörig ordning väckta, äfven blifvit uti Rikets HofRätter pröfvade och afgjorda, slutar jag den speciella redogörelsen i detta ämne med en allmän sammanfattning af dessa mål, jemte de af mig anmärkta, utvisande deras antal, beskaffenhet och utgång. Uppå serskilda åtal har nemligen, under loppet af åren 1840 och 1841, af HofRätterna blifvit stadgadt ansvar eller ersättnings gäldande för den tilltalade, eller ock, utan sådana påföljder, ogillande af öfverklagade embetsåtgärder, i följande fall: 11 Af Kgl. Svea HofRätt. Af K. Götha Hof-Rätt. HofRätten öfver Skåne och Blekinge. Svea Ho filat t och i de bägge andra HofRätterna, egentligen under rubriken af försummelse med handlingars eiler domböckers insändande, bör den upplysning icke saknas, att i förstbemälde IdofRätt, enligt dess lill ordnings befrämjande meddelade föreskrift, UnderDomares uraktlåtenhet, att inom laga tid insända Domböcker, utan uppskof af AdvokatFiskalsEmbetet åtalas, och att sådana åtal ägt rum år 1840 emot 28 och år 1841 emot 25 Domare samt följaktligen utgjort största delen af de under nämnda rubrik sammanräknade mål; men alt deremot både i Kongl. Götha HofRält och i Kongl. HofRätten öfver Skåne och Blekinge den ordning är vidtagen, att vederbörande, hvilka i nyssberörde hänseende sig försumma, väl understundom derför tilltalas, men merändels tjenligen erinras att fullgöra sin eftersatta skyldighet; och då endast i de fall, att — 83 - fullgörandet icke destomindre skulle uteblifva, den anmärkta försummelsen ytterligare beifras, uppstår häraf den följd, att sådana åtal derstädes icke ofta förekomma och sällan föranleda till hufvudsakliga åtgärder. För öfrigt synes det förtjena uppmärksamhet: att, ehuru ofvanomförmälda af HofRätterna handlagda anmärkningsmål stigit till ett antal af 248, de angifne eller tilltalade likväl, i anseende dertill, att vid flera tillfällen särskilda åtal emot samma
Ut Supra, Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. D. "Vid förnyad föredragning bi föllos följande Eag'- Utskottets den 3 Juni på bordet lagda Me. mordal, af den 17 18, 20 och 27 Maj, nemligen: 1:0 Tvänne Memorial angående 14 ino. mentet uti Kongl. Förlags•> Ordningen den 24 Februari 1748; 2:0 O m förlängning af tiden, inom hvilken en part bör tillkännagifva, det han vill söka, att Ko - Den 8 Juni, 153 Konungen må profva Hof-Rätts Dom och Utslag; 3. 0 Om yrlcad rättighet att till Collegier, Kätter och andra Embetsverk, få med posten afsända fatalie handlingar, m. m, 4:0 Om Rättighet att före den dag , då fatalietid utlöper, få inlemna de skrifter och handlingar, hvarigenom vad fullföljas ; 5:0 Om allmängörande af upphäfvandet af 13 §. i 1723 års Kongl. Resolution på Krigs-Befälets Besvär, samt 23 §. i 1734 års resolution på Allmogens besvär; 6:0 Om yrkad rättighet alt föra andras ta.’ lan, för dera som åtfölja Häradsjröfdingar på Ting; 7:0 Om stadgande att personer, hvilka hållas i häkte, antingen för undergående af sträft' eller under afvaktan af Öfver - Rätts Utslag, må, efter det de erhållit dom vid Stads - Rätt,^genast varda från Stadens häkte till närmaste Kronohäkte förflyttade och der på publique kostnad underhållne och vårdade. Ut Supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe., S. D. 154 Dan 8 Juni. S. D. I sammanhang med Friherre Anders Cederströms den 11 Maj till Bevillning* - Utskottet remitterade Dictamen, innefattande förslag till ett förbättradt Bevillningssäjt, remitterades till lierna lie Utskott ett af Friherre Cederström denna dag inlemnadt
Landshöfdingen, som säger sig icke ha vetat af prinsens ankomst, var ute på sin ladugård en fjerdingsväg ifrån staden och hade icke ännu inflyttat sin mobilier. — Prinsen kunde således ej bo der; man sökte att skaffa in honom hos kommerserådet Björnberg. Denne fans ej heller i staden. Ändtligen admitterade honom herr Hall, som har bara tunnor guld, en omättlig k öp man s högfärd och ett skägg, som räcker redan neder på bröstet, och han arbetat på 4 år visst För så kort tid kunde hertigen ej låta uppsätta ett eget kök; han skulle således serveras af hr Hall, och ingën tvifvel är att ju det skett med all smak och kostnad, men surprenant lärer det varit för prinsen att se sig melerad med en hop af Halls kunder ända intill att han lät sina kontorsoch bodtrampare komma med till samma taffel. När landshöfdingen baron Carpelan förständigade honom om otillbörligheten af en slik procédé, svarade han fräckt: » När jag gifver duc d ’ Artois mat gratis, så sätter jag till mitt bord hvem jag vill ». Vacker gosse med sitt otäcka skägg och allt — nog har jag glädje af denna min kusin. Gift är han ej den narren, och hans mor var ej heller tillstädes. Hertigen af Angoulême, efter att hafva rest på 1 £ dygn 20 mil bom åt Vexiökanten, hemkom sent nog i går afton och flög sin herr far i armarne. Ingenting skall ha varit vackrare än konungens möte med sin bror på Kyssby backe. Jag kan ej väl beskrifva duc d ’ Artois. Han är väl växt, smal och längre till växten än bror och son. Kungen är mycket vacker med de eldigaste, mest talande ögon, men sådana somdue d ’ Artois har, sâg jag ännu aldrig; ¿ton bruna, högst passande till ansigtets öfriga lineameoter. Knäna dessa, tillika med ögooen, markera något som visu * en determioerad sjil, så intyga med mig alla, att hertigens tala sådant språk. Hans rann bar ieke desto mindre ett intagande leende. Att van hlftig.
Man har in vändt mot mitt förslag, att Hrr resande Engelsmän kunde betjena sig af ångbålsfart på Götha canal, att de icke skulle kunna begagna ångbåten i anseende till dess långsamma fart. Jag kan icke finna, alt R. St. skola bortkasta några tusen r:dr för att bereda utländska resande tillfälle att kunna göra resan några dagar fortare, särdeles som de, hvilkas affärer fordra större skyndsamhet i resan, än ångbåtsfarten kan medgifva, kunna begagna sig af vanlig skjuts. Jag kan således icke se något skäl att göra den ifrågavar. inrättningen för att complimentera Engelsmän eller andra resande. Men att göra hvad vi kunna för att underlätta inrikes transporten, dertill skall jag alltid finnas beredvillig, och derom blir det tillfälle att besluta, då StatsUtsk:s förut omförmälda utlåt, förekommer. Jag kan således icke annat än tillstyrka bifall till förevarande punkt uti Bevilln:sUtsk:s hetänk., öfvertygad, att, om detsamma återremitteras, det endast skall föranleda lill några dagars skrifveri, enär endast 2:ne ledamöter af 48 voro skiljaktiga från det beslut, hvari Ulsk. stadnade. Frih. Ehrenborgh: Då jag närmare genomläser betänk. och dervid finner, att motionen endast går ut på att på Postverkets egen bekostnad inrätta den ifrågavar. diligencen, och att äfven reservanten utgått från samma synpunkt, hemställer jag till R. o. Ad., om icke äfven vi, som nitälska för att diligencebolaget må få en högre ersättning, än det uppbär för paketpostfartens bestridande , skulle finna, att ändamålet lämpligast vinnes genom att bifalla detta betänk, och företaga frågan, när StatsUtsk:s utlåt, förekommer ang:de paketpostfarten emellan Stockholm och Ystad, då man har tillfälle att yttra sig öfver diligeneeinrättningar i allmänhet, likasom när skjutsbetäuk. inkommer. Gr. Horn, Claes Fredr.: I anledn. af en hemställan
Hvad dagsverksräntan angår, så har redan en föreg:de talare och ledamot af StatsUtsk. uplyst huru förhållandet är med marke - 186 Den 20 Maj f m. gångspriserna på denna räntepersedel under sednast förflutna 40 år. Det visar sig deraf att det antagande, som vi hört att 2:ne föregrde talare här gjort, nemi. att denna räntas värde skulle vara mera konstant än det å spanmål och smör grundar sig på ett fullkomligt misstag. Man bör också icke ensamt betrakta denna fråga efter de förhållanden, som visa sig under den förflutna tiden: man måste också- se den under synpunkten af kommande förhållanden, såvidt de kunna förutses. För mig visar det sig klart att, dels med afseende på den stigande industrien, dels med afseende på förbättringarne i våra kommunikations-anstalter och dels med afseende på bränvinslagsliftningen, som af R. St:r nu blifvit bestämd i en helt annan riktning än förut, man har att emotse nedsättning i priserna å spanmål och ladugårdsprodukter, och detla mäste väl komma i betraktande i afseende på företrädet af den ena eller andra persedeln. Att deremot dagsverksräntan till följd af den stigande industrien kommer att ökas, måste vi antaga på grund af hvad erfarenheten i andra länder lärt. Följaktligen torde det icke hafva varit obetänkt af StatsUtsk. såsom man här velat påstå, att föreslå förvandling afdagsverksräntan till spanmål. Man har sagt, att det vore synnerligast eller kanske uteslutande i indelniugshafvares intresse, som förslaget blifvit gjordt. Jag får förklara att ehuru jag några år varit innehafvare af indeldt lön, så har jag likväl aldrig begagnat upsägningsrätten och ämnar aldrig begagna den, men om det än vore fråga härom, så skulle jag icke ett ögonblick tveka, med den kännedom jag nu eger af ämnet, att icke företrädesvis behjerta räntegifvares ställning. Frih. Raab har fästat upmärksamheten på den betydliga kostnad, som omsättningen från en räntepersedel till en annan skulle medföra. Han har dervid sagt att det anslag, som vore i fråga är ett förslagsanslag, och möjligen kunde ökas till 100,000 R:dr.
Ti Tillin 1736 T. 7 ,f. 1 t. eller per medium 173 T:r 5If. Spannemal årligen efter det genom Kongl. Brefvet af den 5 April 177.0 utsatta Lösnings-pris af 1 K:d. Specie för Tunnan. Enligt de uppgifter , som till Kongl. Myntet inkommit, liar Silfver - tillverkningen vid Löfåsen under de 10 sistförflutne åren , eller ifrån och med 1805 till och med 1814, efter medelberåkning sig bestigit till föga mera,' än 42 Ld# årligen, hvadan oek den, enligt 1783 års Taxerings-Resolution, derå belöpande afgift till Kongl. Maj:t och Kronan, som uti Silfver utgått, eller rättare på Kongl. Myntet blifvit innehållen , pev medium utgjort icke fyllest I* L:# årligen. Grufve-driften och Malmfältens undersökande bar fortgått sedan år 1770, efter den då af Bergs-Collegium • föreskrifna arbetsplan. -Den betydligare Kopparmalms-fångst, sorn luir fordom varit, upphörde redan 1778 och ha? Ben 3 Juli. har sedan den tiden Koppar tillverkningen af vid dessa Grufvor samlad Malm varit så ringa och obetydlig, att Bergs-Collegium ej kunnat göra något afseende derå till Taxering, enligt dess Utslag af den 21 Mars 1783- Brytningen uppå Silfvermalm har blifvit fortsatt ifrån 1783 till 1795 uti då föreskrifne arbetsrum med större och mindre framgång och vinst. Flera försöknings arbeten, till faltets närmare undersökande, samt communicaiions-ortet, hafva under tiden blifvit anlagde; men sedermera, eller efter år 1795, har Malmfyndigheten i betydlig mån aftagit, ehuru flera nya arbeten blifvit företagne, så att Bergs-Collegium ej haft anledning göra någon ändring eller jemkning uti dess I783 för detta Verk utfärdade Taxerings-Utslag; dock som Collegium så af Relationerna som erhållne särskilda underrättelser erfarit, att arbetet vid
Ränta efter Tre procent om året. lanledning härutaf ber jag att å nyo få fästa uppmärksamheten på den frågan, om dst är bestämdt afgjordt att de behof som ifrån Folket påkalla så stora skatter, förknippade med så stora enskilta uppoffringar undergått en undersökning, som bordt tillvägabringa öfvertygelsen om deras oumgängelighet. Då jag nu icke anser denna undersökning vara lör sig gången på sätt och ifrån grundsatser som jag hade önskadt, så anser jag mig icke kunna tillstyrka att uti Låneväg fylla dessa föregifne behof, hvars riktighet, hvars närvarande eller framtida nytta jag ännu icke erkändt. Genom de föreslagna Treprocenssedlarnes utställande hvilka vid sikt af Banken skola inlösas, skall sedelstocken ökas i och för fyllandet af Statens behof och således samma systéme af tvångslån ifrån Bancosedelns innehafvare följas, och den en gång oundvikeligen inträffade liqvidationsperioden skall såmedelst ännu ytterligare försvåras. Man torde härvid vilja invända, att det är RiksgäldsContoiret som utställer dessa Obligationer, hvilkas efterfrågan genom sits tre procen6ts ränta bör blifva begärlig; men Jag ser detta oaktadt ingen ting som tryggar mot möjligheten af dessa Obligationers hastig» företeende till inlösen i Banken, hvarigenom IlS Ben H September /, m. beloppet utom allt tvifvel kommer att betunga BankoSedelstocken med en ytterligare tillökning af sedlar utan någon slags motsvarande fond och icke ens försedd med Riksens Ständers förbindelse till Banken, att såsom Statens skuld godkänna den sålunda ökade Sedelutgifningen, som utom allt tvifvel ännu ytterligare skall öka peönitigaförsäriiringen. ]3g ogillar allt SfatsLånesysteme, sorn ej af högsta nöden är påkalladt. Jag ogillar detta skuldsättningsSystgtti på den grund att jag ännu ej kunnat öfvervinna mina betänkligheter i anseende till den moraliska beskaffenheten af dess egenskap. Jag tror det tillhöra den störa haturinrättningen, att Menniskans drift är ett sträfvande; för att åt ett kommande slägte lemna en besparing eller ölverskottet af det närvarandes behållning utaf arbetsprodukt.
Huru Spannemåls-upphandling under goda år bör af Allmänna MagazinsInmttningen verkställas till Sädesprisens upprätthållande. t §. Om Randshöfdingarnes skyldiglret att inhämta noga kännedom om årsväxten och fullständige Rapporter derom till Magazins-Inrättningens Öfver-StyreNe afgifva. Tiden för dessa Rapporters insändande och hvilka grunder för befinnande nödvändighet af Spannmåls upp. köp, böra i allmänhet följas, samt till hvad pris Randshöfdingarne anse upphandlingarne må med afseende på Jordbrukarens skäliga fördel böra bestämmas m. m. 2 §. När och huru Öfver - Styrelsen bör till pröfning företaga Rand shöfd ingar nes förslag och de principer sorn böra iakttagas vid upphandlings-prisens fastställande. Stats~Utskottets Betänk anden. 1565 3 §• Allmänt stadgande af hvad vigt oell öfrig beskaffenhet den Spanriernål bör vara som till Inrättningen försäljes. Detta stadgande lärn» padt efter hvarje orts serskilta förhållande. Äfvensom föreskrift om rlen större fördel som Randtmanrien har att påräkna vid försäljningen af torr Säd, och i den händelse den afiemnade riade eller oriade Säden befinnes efter vissa utsatta proportioner öfverstiga vanliga Magazins-vigten. I mötsatt förhållande, hvilken nedsättning äger rum för sådan Säd sorn väger mindre än bestämdt blifvit, och ändteligen att Säd under en utsatt minimi-vigt ej får emottagas. 4 §. När och på hvad sätt kungörandet om Inrättningens Spannmåls - uppköp ber verkställas, sarnt hvad -Landshöfdingen har att iakttaga till befrämjandet deraf, att alla sker lika rätt och ingen manna-mån begås. 5 §. Utsedde Ombuds närvaro vid Magazinen under Upphandlings - Terminen och deras åliggande. 6 §. På hvad sätt uppkommande tvister, Säljare och Uppbördsman emellan , skola behandlas (se härom 1815 års Författning om Räntegifvare och Räntetagare.) 7 §.
Min ■ öfvertygelse är, att, om missbruk äga rum, har Konungen tillräcklig magt att förebygga dem; men att till följd af en strid emellan intressen, hvaruti jag ej finnér ådagalagdt, att det allmänna har någon del, till thronen frambära önskningar, att Regeringen ville förnya förut vidtagna åtgärder, eller fortfara alt framgå på den bana, som blifvit beträdd, anser jag origtigt. Jag skulle derföre för min del önska afslag å Utlåtandet; men om pluraliteten heldre vill bifalla detsamma, skall jag icke lägga mig deremot. Friherre Cederström: Om fråga här endast vore om Gårdfarihandel^ bibehållande, skulle jag äfven anse öfverflödigt att aflåta någon underdånig skrifvelse; men med tillräcklig uppmärksamhet på Utskottens förslag skall man finna, att afsigten dermed sträcker sig längre, enär det innehåller, att Rikets Ständerj med erkännande af Westgöthens liksom hvarje annan medborgares rätt j att j huru och på hvad sätt han för sig förmånligast finnér _, afjttra egna producter och tillverkningar mä frambära 8o Den ig Augusti. underdånig anhållan derom, att sådane åtgärder ytterligare måtte vidtagas, som kunna finnas nödige till förekommande af de missbruk vid Gårdfarihandelns ut öfvande , som ännu kunna äga rum, så att endast det lojliga deraf må qvarstå. Ty häraf är klart, att meningen med den underdåniga skrifvelsen blifver den, att samma frihet, som hittills varit förunnad 12 Härader i Westergöthland, må blifva förunnad hela Svenska allmänheten, nemligen att afyttra egna producter och slöjdalster hvarest och på hvad sätt hvar och en Finnér föf sig förmånligast. Herr Hjerta, Gustaf: I anledning af hvad Friherre Cederström anfört, får jag hemställa, om man icke erhöll en vackrare och ändamålsenligare redaction af Utskottens tillstyrkande, i fall man derifrån uteslöt serskildt omnämnande af kVestgöthens, och endast saale: med erkännande af hvarje Medborgares rätt etc.
Höga rätt i Commando-mäl, att Utskottet trodde sig, utan inträng deri ingen annan tanke kunna yttra; att detta helt och hållit pä Konungens Nädiga godtfinnande ankommer, är utan all fraga, och i sä matto instämmer jag i Utskottets mening, mell ehuru jag wäl förmodat, att under benämning af Commando-mäl mycket skulle kunna hänföras, hade jag likwäl aldrig förmodat, att Kkädcs-uphandlingar skulle up höjas till de foretag, som derunder kommo att beräknas» Detta uplyser wäl Oeconomic - Utskottets sätt att se och b>döma, men jag hade deremot trodt, att detta bordt blifwa anscdt som ett Lcconomie-mäl, deri Riksens Ständer stgds 8oz Den 14 April. agde att underdäniga önstningar för Konungen framställa^, samt akt Ntflotttt ester föregängen granskning af saken sätedes bardt tillstyrka bifall af Hfwerste - Lieutenant Orixeli^v2llltz andragande, sä tvål ! grund deraf, att en möst lig winst för Kronan, af för bättre pris erhållande Utländske Kläden, blott ar en inbillad icke wcrkclig winst för Stgte:, utan twartom cn förlusta enar samina behof afi egne tillwerkningar kunde upfyllos, som ock k följd af dem allma na nyttan. deraf, hw-ilkcn wisar sig i ett annat a st stende, dä inhcmffs Älädcs-tillwerkumgar bereda ett, med, förtjenst förenadt, nyttigt, syflosattande i spanad och wäfnad, för ett oberäkneligt antal fattigare, som i annat fall i saknad af arbete skulle sakna nödig bergning; och hem», stä r jag wördsammeligcn om icke ett sä beffaffadt un-, d dänigt ti styrkande, kunde Konungens Nädiga godtfia nande underställas» H-rr Loricks, ddilz.
Dessa nådår, säger man, blifva ett hinder för löneregleringen Vilt man då för denna nya lönereglerings skull förbise det hårda förhållande, att enkan efter en förtjenstfull prestman — som kanske omgifves af många barn — blir beroende af den tid, då ifrågav:de reglering kan komma att ega rum, så inträffar lika lått motsatsen af hvad den förste talarens exempel visat, nemi. att hon ieke'får ut sin rått. Det kan då hända att hon utsättes för månget trakasseri. Man får icke supponera någon öfverdrifven känsla för rätt å ena eller andra sidan, utan söka upställa sådana lagar, som förekomma orättvisor. Det kan inträffa, att en sörjande enka, Ovan vid affärer och dylika förhållanden, hvarken eger mod eller förmåga till att uttaga sin rått af församlingen; och den njugghet, som af församlingsmedlemmar ej så sällan visas och som icke vågat göra sig gällande mot den kraftfulle mannen under hans lifstid, kan likväl göra försök att knappa in tillgångarna för den svaga qvinnan. Att äfven pastor stundom icke utan svårighet utfått sin rätt af församlingen hafva vi nog exempel uppå; och så mycket mindre säkerhet gifves, att den efterlemnade familjen kommer att åtnjuta full rättvisa. Obestridligt är också, att nådåren kunna öfverlemnas på arrende till en så beskaffad person, att utgifterna, genom en obillig stegring, för församlingen komma att upgå till mångdubbelt mot hvad de utgjort under pastors lifstid. För att således skydda å ena sidan enkans rått och å den andra församlingens, anser jag för min del bäst vara att yrka på bifall till Betänk. Gr. Hamilton: Man har förut icke sällan sport klagomål deröfver, att prester med alltför mycken stränghet utkräft sina rättigheter af församlingen. Det har, vid sådant förhållande, ock varit för mig enskildt en synnerlig tillfredsställelse att i dag uti detta fall motsägas af den värde talaren, som försvarat Utsk:ts Betänk., då han upträdt för att skydda församlingen mot de tyranniske lekmännen, hvilka efter pastor skulle inträda uti hans rättigheter och begagna dessa på helt annat sätt än pastor.
— N:o 100. i anledning af väckte motioner, angående förut varande arrendatorers företrädes-rätt vid förnyad utarrendering at boställshemman; B. VI. 87, 430, A. 430. — N:o 101. dels i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse i fråga om förändrade grunder för mjöloch såg-qvarnars beskattning, dels angående enskild motionärs framställning i ämnet: B. VI. 87, 383, 516, A. 519; B. IX. 57, 109, 133, A. 144; U. X. 160, 215, 243, A. 244; B. XI. 4, 118, A. 118, E. 115. — N:o 102. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående försäljning till skatte af de Danviks Hospital tillhöriga. 2 48 — S — med ständig städjeoch besittnings-rätt på innehafvarne ttpplåtne hemman och lägenheter: B. VI. 87» 430; VII. 1 11, A. 119; E. VIII. 3. Stats-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 103- angående väckta frågor om ytterligare stats-bidrag för reparations-arbeten å Westerås Domkyrka: B. VI. 381; VII. 132, A. 132, E. 354. — N:o 104. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående ytterligare anslag till iståndsättande af Linköpings Domkyrka: "b. VI. 381; VII 132, A. 133; B IX. 112, 151, A. 151; U. X. 107, 211, A. 211; B. XI. 4, 118, A. 118, E. 115.
R:dr, med pensionsrätt till 3,600 R:dr, att, elter afskedstagande! från Kammarrättsråds-embetet, för återstående lifstid å allmänna indragningsstaten åtnjuta årlig pension till ett emot 80 procent af den för hvarje af de tre äldste Kammarrätts-råden å Kammar-rättens stat uppförda lön svarande belopp, eller 4,000 R:dr, icke böra af Rikets Ständer bifalias, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, är, i öfverensstämmelse med Ridderskapet och Adelns samt PresteStåndets beslut, Kongl. Maj.ts ifrågavarande nådiga framställning af Rikets Ständer bifallen. Voteringen har utfallit med 61 ja och 57 nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med ,/a-propositionens innehåll. 7:de Voteringen: Den, som vill att en årlig pension af 800 R:dr uppföres på allmänna indragningsstaten för förre Kamereraren Johan August Furstenhoff, att för hans återstående lifstid derifrån utgå, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; Stats-Utskotlets Memorial Jtä 210. Nej, har frågan om pension för bemälde Furstenhoff förfallit. Enär omröstningen utfallit med 69 ja och 49 nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med Ja propositionen. 8:de Voteringen: Den, som godkänner Stats-Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt BondeStåndet gillade hemställan, att någon pension å allmänna indragningsstaten icke bör uppföras för Regementsläkaren Doktor Gustaf Wilhelm Beckers efterlemnade enka, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva, i enlighet med Presteoch Borgare-Ståndens beslut, Rikets Ständer beviljat Regementsläkaren Gustaf Wilhelm Beckers efterlemnade enka för hennes återstående lifstid en ärlig pension å Rikets allmänna indragningsstat af 300 R:dr.