Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet anser emellertid, att de skäl, som motionären anfört mot de tidiga äktenskapen (bristande utbildning i såväl kroppsligt som andligt afseende), icke forefinnas annat än möjligen beträffande femtonoch sextonåringarna, for hvilka antalet af ingångna äktenskap dock » icke är större, än som kan motsvaras af antalet fall, i hvilka kvinnan vid ifrågavarande ålder uppnått erforderlig utveckling för äktenskaps ingående, s I onsdags föll motionen i riksdagens båda kamrar. S. de C. heter ett välgörande sällskap här i hufvudstaden, bestående af ett tjugutal unga damer. När han kom utanför grinden, tog han saken litet lugnare, högg in i sin smörgås och försjönk i djupa funderingar öfver, hur lyckligt det ändå är att vara försedd med sked, om det händelsevis skulle regna välling. Där Karna nu gick omkring i trädgården, visste hon ingenting mer, än att hon var ' ångerköpt ', men det hade hon åtminstone klart för sig, och det hände henne ett par gånger, att hon stannade, slet upp ett grässtrå och mumlade » tjyfvingen » eller » den uschla Agust », ty sådana uttryck bubblade alltid upp, när fröken Tydéns inre kom i kokning. Och nu kokade det. H o n tyckte sig se dansen i Måns Nils loge och Ola Nils, som svängde om med någon af töserna Nej, nej, hon måste dit! — I ett nu var hon ute om grinden. H o n ville bara se, om han dansade med Per Pers Hana. Gjorde han det, så skulle hon, skulle hon » Nej, Ola! » Det var inte långt ifrån, att Karna vacklat till i landsvägskrökningen midt för Ola Nilsson, som stannade och tog hatten af: » God kväll, fröken Tydén. » Ähnej — att han kunde se så spanskt på henne! » Ola, » sade hon litet osäkert, » hvar skall Ola g å? » » U t och spasera, » svarade Ola, så fint han kunde, och hon förstod så väl, att han gjorde narr af henne. » Men det ••är ju dans ' te jert ' i kväll, » sade hon. » Jag bryr mig inte om det flänget! » Han smålog spotskt: » Skall fröken kanske dit och titta p å?
Jag är öfvertygad om, att han aldrig skulle hafva tillåtit, att öfver en så långvarig och trogen tjenare, på blotta misstankar, vanära och skam drogs och att åt skadeglädjen ochden råa nyfikenheten lemnades till pris en från sin höjd fallen storhet, som beklädt embeten, på hvilka nu ett be-dröfligt återsken af den fallandes olycksöde spred sig. Till råga pä allt satt då vid styret i Sveriges regering grefve Hamiltons notoriskt * kände bittraste motståndare. Landt-mannapartiets chef var för kort tid sedan kommen till makten och stod nu i begrepp att söka genomföra sina stora reformarbeten. Hans stöd var Andra kammarens majoritet — att den sedan skulle svika kunde man då icke veta — men deremot kunde han väl bereda sig på ett ganska starkt » motstånd i den första kammaren, och ingen var dervid farligare än just grefve Hamilton. Ett tillfälle ^tt tillintetgöra denne motståndare var onekligen för den maktlystne partichefen en angenäm sak, och han underlät visserligen icke att gripa det i flykten och han gjorde det på ett sätt, som åtminstone icke visade ridderlighet i striden. » » Imel lertid har grefve Posse på den administrativa magtfullkom-lighetens väg lyckats krossa sin farligaste fiende — med hvad ära och rättvisa lemnar jag derhän. » Marcellus påminner verkligen om en sanning då han säger, att » då den sorgliga katastrofen inträffade var konung Oscar hindrad att sjelf föra regeringen ». Konungen som varit krämpig de närmast föregående dagarne, emottog den 13 mars på aftonen telegram om mordet å ryske kejsaren och detta verkade djupt, hårdt och skakande på honom. Den 14 mars utkom första bulletinen om hans sjukdom, men redan den 19 omtalades det, £tt konungen yttrat sin vilja i flera vigtiga saker och detta bestyrktes genom en * » Notoriskt kändt » är, att då förslaget till ny riksdagsordning 1865 förekom på riddarhuset, kämpade grefvarne Hamilton och Posse i första ledet mot dess antagande och tiggde, som det heter, i samma påse ».
Sän, hvilfa antingen omeDelbart gränfa till hafvet eller äro belägna i (färgårDarne, och jlutligen afla viD fmfmet belägna fläöer, ©torholm, ©ödeborg, Umeå, ^3iteå, Suleå och ^aparanDa lifväl ttnDantagne; famt 2lrntecnS SöeväringS» områDen åter upptaga afla Delar af Nifet, font icfe, enligt Det föregåenDe, (fulle utgöra ©jöbevärittgSmanffap; 3:o 2ltt föeväringSmanffapetS uttaganDe, få väl till vapenöfning forn till frigStjenfl, verfftälleS efter enaf>anDa hufvuDgrunDer inom StrmeenS och inom flottans föeväringSotnråDen, hmarviD tafttages, att Det till görfla £5e» väringSflaften f>örant>e man(fap, forn vtb mönftringen blifvit (lädDt på tillväxt eller förbättring, (fall tillhöra näffpåföljanDe årS $ör)la f(a§ och meD Denna in» fläda fig till tnönflringö unDcrgåenDe, famt att Den, font viD Denna anDra mönjlring ätt ytterligare blifver (lällD på tillväxt eller förbättring, (fall lifaleDeS injfälla ftg nteD följanöe årets §ör(la fla(j, men bör Då antingen approberaS eller förflaraS oDuglig till frigStjen(l; äfvenfom att i De för Sfrmeen befläniDa 53 fSeroätingöomtåben, Der, utom Infanteri, äfmen ^arafleri ellet: Artilleri, ellet Sfrtilleri* edet 0apör*Dep6ter ftnnaö, 9ftönjlerl)etren af
Majit, på sätt uti Departements-chefens betänkande, sid. 25—31, närmare omförmäles, pröfvat skäligt, att provisoriska stater, med förhöjd aflöning, finge vid Indelta Kavallerioch Infan lerire" emen ten och korpser tillsvidare tillämpas, så all de regementen och korpser, som icke redan förut inom sig egde tillräckliga tillgångar för de af Kongl. Maj:t gillade nya lönebeloppen, skulle af särskilde statsmedel utbekomma skillnaden, har Kongl. Majit, som ansett, att del erforderliga fyllnads-beloppet, beräknadt till omkring 250,000 Ridr, borde, såsom årligen beroende af de med indelta arméens löningssätt förknippade särskilda förhållanden, blifva ett förslags-anslag, äskat, att ett så beskaffad t anslag till belopp af 250,000 R: dr Riksmynt måtte anvisas för den provisoriska löne-regleringen, i enlighet med de upprättade aflönings-förslagen (se bilagorna till nämnde betänkande under litt. S.). Slats-Ulskottets Utlåtande N.-o 7i. 29 Alt den år 1833 vidtagna löne-reglering för indelta arméens befäl icke jedt lill dermed åsyftade ändamål, att, jemte förbättring i aflöningen, bereda ilen möjligaste likstämmighet deruti vid alla regementen och korpser, är ett förhållande, som icke kan bestridas, och anledningen bör, utan tvifvel, hufvudsakligen tillskrifvas den på mindre tillförlitliga beräkningar verkställda, i allmänhet låga uppskattning af arméens boställen, hvilken för nämnda reglering lades till grund. Då denna ojemnhet i aflöningen numera måste vara större än förr, sedan värdet af boställena genom högre afkastning och stigande pris å jordens produkter i betydlig mån ökats, är uppenbart, att en ny allmän reglering af befälets aflöningsförhållanden utaf behofvet påkallas; och torde med de stora tillgångar af indelta räntor, kronotionde, boställen och kontanta anslag som redan finnas anvisade, en dylik reglering kunna tillvägabringas, utan ytterligare bidrag från statens sida.
Den största skiljaktigheten i afseende på de båda förslagen till aflöningsstater utgöras af följande punkter, nemligen: a) Öfver-läkarens lön af General-direktören föreslagen till 3,000 R:dr, af Öfverståthållaren till 4,500 Rrdr, varande al båda antaget att Öfver-läkaren skulle kunna af vederbörande förordnas att, emot särskildt arfvode beräknadt till 1,500 Rrdr, hålla kliniska föreläsningar om sinnessjukdomars kännedom och behandling till undervisning för de i hufvudstaden studerande yngre läkare; b) Biträdande Läkarens lön af General-direktören föreslagen till 1,000, af Öfver-ståthållaren till 1,500 Riksdaler; c) Sysslomannens lön upptagen af General-direktören till 1,500, af Öfverståthållaren till 2,000 Riksdaler o. s. v. Ännu mer i ögonen fallande är den stora olikheten i de beräknade kostnaderna för utspisningen, då General-direktören upplagitj hvarje underhållsdag för patient Summa Riksmynt Rrdr 45,000. Personalens aflöning till Utspisningen Underhåll af egendomen m. m 16,000. 36,865. 1,720. 8 Kongl. Majds Nåd. Proposition \:o 92 af lista klassen till 75 och af 2:dra klassen till 25 öre, hvaremot dessa blifvit af Öfver-ståthållaren beräknade till resp. 1 R:dr och 50 öre. Sundhets-kollegium, som på anförde skäl biträdt General-direktörens förslag i afseende på Öfver-läkarens lön, men deremot förenat sig i Öfver-ståthållarens förslag till lönen för biträdande Läkaren och Sysslomannen, har uppgjort särskildt förslag till aflöningsstat, slutande med ett belopp af 13,000 Riksdaler.
Prat. 1847 oth 1848. 4 Sami, 1 Afd., 2 Band., 25 Haft. 1 2 Stats-Utskolleli Memorial, N;o 231. j-tdr för året, nemligen för personalens underhåll 35,000 r:dr samt för sängoch husgeråds-persedlars in. ni. vidmakthållande 2500 r:dr, må af Rikets Ständer till uppförande å stat anvisas, äfvensom att kostnaderne för anskafFningen af ofvanberörde sängoch husgeråds-persedlar in. m. för instruktionskompagnierne må få bestridas af första års-anslaget för dessa kompagniers underhåll, voterar vinner Nej, hafva Rikets Ständer afslagit Kongl. Maj:ts Nådiga proposition oai anslag för inrättandet af instruktions-kompagnier vid indelta infanteriet. Voteringens resultat har varit 59 ja och 60 nej; och sorn Nej således vunnit, har Kongl. Majus ifrågavarande nådiga proposition om anslag för inrättande af instruktions-kompagnier vid indelta infanteriet blifvit af Rikets IStänder afslagen. Den, som vill, att stats-anslaget för salpeter-uppköp bestämmes till 180,000 riksdaler, voterar vinner Nej, kommer berörde anslag att uppföras med 194,000 riksdaler. Resultatet af omröstningen har varit 69 ja och 50 nej; och som alltså Ja vunnit har anslaget (ill salpeter-uppköp blifvit fastställdt till 180,000 riksdaler. Hvilket Förstärkta Stats-utskottet skolat hos Rikets Ständer anmäla. den, det ej vill, voterar 3:o (enligt 5:te punkten.) den, det ej vill Stockholm den 3 Juli 1848. Ank. till Exp. Utsk. den 4 Juli, kl. 11 f. m. Mt mortah angående verks fäld omröstning i anledning af ItiksStåndens skiljaktig a beslut, rörande anslag tiil Fänyelsebyggnader.
Starka rop om Proposition hördes nu åter , då Friherre Boye, sorn emedlertid blifvit af Herr Grefven och LandtMarskalken uppropad , yttrade: Jag anser för min pligt att afstå min rätt att tala. Att respectera Högloflige Ridderskapets och Adelns tålamod bör hos mig gälla mer. än tillfredsställelsen att få upplysa, huruledes Herr af Brinckman missförstått min mening. Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverläggningen i ämnet fulländad. Ropades Ja. Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde derefter, huruvida Ridderskapet och Adeln behagade gilla Utskottets Betänkande med antagande Den 24 Martiij f. ni. antågande af det i tredje puncten föreslägåä ändra Alternativ» Ropades Jd och Neji Grefve SperisJ Cahl Enstaf, feé^ärdé våféring och anhöll att ahla gander af Herr Stallföästaren von Törnes uppgjorde BevillningsFörslag matte liti CöriitaPröpöshidnea innefattas, ! ^ ♦ ao-1’ ^ >. Herr df Brinckman: Vid den CöntraPrdpösition , sorn kommet att uppställas, lärer def blifva nödigt att BevillningsUtskötiet uppdrages Utarbeta Beviliningens fofdelnihg, efter de grunder dertill, sorn Hérf von Törhé uppgifvit: I an* hat fall kunde möjligtvis en enskild Mari.l Förslag i utan fördgångert granskning af Utskott $ antagas såsom Riksens Ständers beslut och omedelbarligen förvandlas till BevillningsStadga. Herr Munck af Édieniehoid: Herr Gref^ ylin och Landtmarskalk t har framställt till Ridderskäpets Öch Adelns bifall Utskottets Betänkande, tillika med det i tredje puncten föreslagna andra Alternrdiy. Jag får härvid erinra , att första Propos.tiönen måste blifva bifall till Betänkandet i bela siri Viddj nied undantag af de två Alternativ#?
Däremot måste det komma tider, då släktet växer ifrån många drifter, som förr varit starka, och då allt det snille, hvilket ditintills förbrukats på lofprisandet eller förbannandet af kärlekens och könsdriftens hela innehållslösa platthet, kan samla sig i andliga uppgifter och i kärlek till den rättfärdighet, som är tillvarons mål och därför också för mer än människorna själfva. Tolstoy skänker en del rättvisa åt romarnas konst, som medverkade till folkets storhet och välgång, och kinesernas, som inskärpt gripande vördnad för hänsofna fäder. Först när han hinner till renässansen, gäller icke längre den ursäkten för konstens hedniska drag, att det religiösa lifvet samtidigt genomgick en omdaning i samma riktning. Och dock uttalar han själf på ett ställe de ärliga orden, att »oändligt omväxlande och städse nya äro de känslor, som härflyta ur det religiösa medvetandet, ty detta uttrycker alltid det nya under bildning varande förhållandet mellan människorna och den omgifvande världen!» Än mindre skönjer han att just i de senaste decenniernas konst icke blott det filantropiska, utan också det religiösa är starkt förhärskande, än såsom kristendom, än oftare såsom panteism och någon gång i en ateism, hvilken endast är en omskrifning för en religiös åskådning, detta helst om man med religion hufvudsakligast vill förstå broderskärlek och godhet. Icke blott en sådan sats som Spinozas, att Gud är substansen, utan än mer själfva den ideella religionsfilosofien har, människorna nästan ovetande, så småningom satt en ateistisk religiositet i den teistiskas ställe. Det är lika ateistiskt att säga Gud är kärleken som att säga Gud är tyngdlagen, ty i båda fallen upphör han att vara en gud. En gud är ett väsen. Tolstoy harmas vidare öfver tidningarnas dagliga sysslande med äfven de svagaste teaterpjeser eller romaner, men tidningarna berätta om så mycket ännu likgiltigare – om baler, middagar, toaletter eller obetydliga men rika och högt uppsatta personer, hvilkas lif och handlingar äro af noll och intet värde för mänskligheten.
Dessa, och kanske många andra af mig nu förbisedda fördelar äro tillräckliga lör att. säga, att traklaterne hafva en obestridligt stor betydelse lör vårt lands sjöfart oell export oell för den förbindelse, hvaruti de ställt oss till en af Europas mäktigaste stater. Regeringen är i följd häraf, genom denna sin åtgärd, värd icke allenast icke förebråelse och klander, utan äfven tacksamhet af hvarje tänkande fosterlandsvän. Det är också derföre sorn jag icke kari förena mig med Bevilln.-Utsk:ts vilkorliga bifall till den uppgjorda handelstraktaten, hvilket innebär en mindre passande opinionsyttring emot och ett alldeles oförtjent kiander af regeringen och de sednast församlade Ständer. På anförda skäl vågar jag vördsamt föreslå att R. o. Ad., med uteslutande af Ulsk:ts yttrande, helt enkelt godkänner de af K. M:t med Frankrike afslutade handelsoch sjöfarlstra k later. Gr. Snoilsky, Gustaf Fredrik: För min del är jag varmt och lifligt ölvertygad om nyttan för fäderneslandet af den utaf K. M:t med Frankrike afslutade handelsoch sjöfartstraktat, liksom om nyttan af hvarje steg framåt, sorn försigtigt uttages i handelsfrihetens rigtning. Jag anser mig ej behöfva framlägga grunderna till denna min öfvertygelse, då desamma af föregule talare redan blifvit uttalade; jag ber blott att få yttra nåera ord med anledning af Frih. Schulzenheims anförande. Hr Frilen har liknat den Svenska och Franska industrien vid 2:ne riddare, hvilka strida med blanka vapen för att söka döda hvarandra. Flnligt min tro är industrien i sin täflan icke så mordisk.
Till Creutz skrifves den 27 Augusti 1783 en begäran, att få läsa hans Opera ”Rustan och Mirza”, om hvilken då ryktet gick, att den vore nyss fullbordad; dess hjelte, sade man, vore ”en Prins utan like, fostrad af en Fée till höjden af Dygdens mod”; man skulle här förnimma på scenen yrkas De största pligters ädla lag, Och allt förförelsens behag I strid med dygdens hela styrka 150. Men hvem mottager ej äfven gerna inbjudningen, att se i spegelbild åtskilliga inom Gustafs hof firade ”fêter med omvexlande föreställningar af Baletter, Sånger och Scener, ömsom sökta i Historien, Fabeln, Riddaråldern och Féernas rike, ömsom författade på Svenska och Fransyska”? Skalden, hvars egna ord vi här nyttjat, tillägger, att han velat, af många sådana, meddela ett urval; som ”torde för efterverlden äga det värde, att, under det Historien förvarar en stor Konungs allmänna gerningar, äfven till någon del teckna behagligheten och lynnet af hans enskilda lefnadssätt, och smaken af de umgängsnöjen åt hvilka han älskade att lemna stunderna af sin enslighet”. Ett af de mest karakteristiska bland dessa stycken är det, som skildrar Tornerspelet vid Drottningholm den 29 September 1779; hvars ämne, hämtadt ur den gamla romanen Amadis, föreställde eröfringen af trollmannen Arcalai slott, verkställd af Riddaren Esplandian för att befria Drottningen Briolanie. Konungen var Esplandian. Oxenstjernas poem är en egenmäktig episod, öfverenskommen mellan honom och den undersköna Grefvinnan Löwenhjelm; hvilken dermed, alldeles i den fordna riddartidens styl, öfverraskade Konungen och bragte denne, som ville vara ett mönster af ridderlig courtoisie, uti ej ringa förlägenhet; hvarur han, slutligen, kunde blott med samme skalds biträde reda sig.
Huruvida StatsUtsk. beräknat Statsinkomsterna på det sätt jag förutsatt, vill jag ock f. n. lemna derhän. Jag har nu blott velat anmärka detta, på det att man icke må kunna tro, att jag tillåtit mig ett så obetänkt yttrande som Bevilln:sUtsk. upgifvit. Nu till hufvudsaken. Riksdagen har, tyvärr! redan så långt framskridit, marken är sä grön, blommorna sä utspruckna och vackra, att man icke får undra derpå, alt våra bänkar i dag äro glest besatta, när ett så ledsamt ämne som allmänna bevillningen skall afhandlas. Dessutom äro sä mångå af 248 Den 24 Maj f. m. Ridderskapets ledamöter redan bortresta, isynnerhet bland dem, som mest intressera sig för skatternas förminskning, eller åtminstone en jemnare fördelning deraf, att det f. n. sannolikt icke båtar mycket att nn här försöka genomdrifva det förslag jag väckt, isynnerhet såsom Bevillu.Utsk. knappast fästat något afseende derpå. Men är saken riktig, går den i sinom lid framåt. Jag tror, att så är. Jag har icke blifvit öfvertygad örn motsatsen genom Utsk:s raisonnementer i dess förslag. Jag har äfven fått ett litet hopp om framgång i så måtto, som jag af Hr Brodins reservation finner, att den afdelning af Bevilln:sUtsk., som haft tillfälle att taga bäst reda på frågan och i främsta rummet behandlat henne, sökt att beträda samma väg som jag, ehuru man förmodligen, med nu vunnen närmare kännedom om förhållandet emellan Statsverkets tillgångar och utgifter, ansett sig icke kunna i afseende på skatlenedsättningen gå alldeles så långt. Jag har ylteiligare anledning alt hoppas något derutaf, att en talangfull ledamot af detta hus, som deltagit i Utskrs arbeten, yttrat sig i samma syfte som min motion innehåller, fast denna ledamot icke lyckats tillvinna sig majoritet i Disk. Detta ger mig anledning att icke alldeles låta frågan falla. Jag vill derföre taga mig friheten att uprepa något litet af de motiver, som ligga till grund för mitt förslag.
Antag att hon radfrhgat sig, och naturligtvis blifvit tillrådd att gömma till efter sin död, shsom alla kvinnor tillrkdas, i s % fall hade väl 3 / 4 af allt hvad hon skrifvit stannat ' i bläckhornet och resten, som först under senaste lir .blifvit tryckt, skulle hafva varit förldradt, förbleknadt, och att Fredrika Bremer lefvat sknlle varit en lika litet viktig sak som att millioner andra kvinnor andeligen genomsofvit sitt lif. Sannerligen man tecknar kvinnans historia genom att teckna de kvinliga undantagsmänniskornas. Hade jag ägt tid och ledighet till erforderliga studier i saken, skulle det framför allt frestat mig att försöka skrifva kvinnans .historia. Se hiir till sist tvenne prof p&amp; d e n finska skaldinnans diktning, af hvilka det första, varningen^, b a r e n omisskännelig B runebergsk s priigel. I den senare dikten diirernot åtepfinner m a n helt Fredrika Runebergs karakter. Sköna flicka, hvarför dväljas d n uti den dunkla kammarn? Smyg dig sakta ut i lunden; Alla sofva an i gården. Se, re ' n solen guldströr viken Uellan björkarna dar borta, Alla faglar sjunga redan, Och hvarenda blomina vaknat. Nät kring alla buskar bilda Silf verhvita skimmerpai.lor, Och i klara färger skimra Daggjuveler på hvart gmstrrh. Kom, o skynda u t i lunden, Dröj ej dar i dunkla kammarn. Flickan: O - Vet dn, vore mamma vaken Skulle varnande hon saga: ~Fiicka, hör ej hur lian lockar, Sken blott ar allt I117ad han bjuder. a t. Solens glitter, fagelsåiigen Racka blott en flyktig morgon. Akira, hvita skimmerpärlor Äro en snart flyktad prydnad; Döljande blott nät af spindlar. Dsggjjiivelerna blott fläcka Regnlikt dina tyngda fkllar, Eller falla Ued som tårar Uppå dina blekta kinder. Flicka, gk ej ut i lunden, Ynglingen blott skimmer bjuder., Vet du,.
Domstolens beslut vid föredragning deraf, den 7:de Maj innevarande år, emellan Högsta Domstolens ledamöter cirkulerat} varande berörde förslag af följande lydelse: Lag om Aktiebolag. § 1. De, som vilja ingå aktiebolag, bestående af lotter, ställde på innehafvaren, eller på viss man, och åstunda att försäkra sig om lillgodonjutande af de rättigheter, som §§ 10 och 11 omförmäla, begäre Konungens stadfästelse af bolagets ordning. Finner Konungen skäl att den stadfästelse meddela, varde bolagsordningen och Kosiungens beslut företedde hos Rådslufvu-rätt eller Härads-rätt i den ort, hvarom § 3 förmäler. Rätten intage innehållet deraf fullständigt i sitt protokoll; och läte underrättelse om bolaget på detsammas bekostnad i allmänna tidningarne införas, derest ej, efter Konungens förordnande, allmän kungörelse i ämnet blifvit utfärdad. § 2. Uti bolagsordningen skall uppgifvas bolagets firma, som bör utmärka föremålet för bolagets verksamhet. Ej må i den firman nyttjas delegares i bolaget, eller annan persons namn. §3‘ Bolagsordningen innehålle uppgift om den ort, der bolagets styrelse har sitt säle. Kongl. Majas Nåd. Genom bolagsordningen bestämmes, huru aktierne hos bolagets styrelse inregistreras, och huru skeende förändringar i aktie-rätten antecknas. §5- Delegare, som ej lill fullo inbetalt på honom belöpande andel i teckningssumman, skall, för hvad å hans lott är oguldet, inom viss i bolagsordningen utsatt tid, afgifva sin skriftliga förbindelse; och må den förbindelse, innan den är fullgjord, icke återställas, med mindre utbyte sker, efter thy bolagsordningen härom bestämmer, eller ock sådant fall inträffar, alt återfåendet är i öfverensstämmelse med § 6 medgifvet. § 6. Bolagsordningen utsätte, hvad äfventyr skall följa på delegares underlåtenhet att inom rätter tid afgifva sådan förbindelse, hvarom i § 5 förmäles, eller verkställa beslutad inbetalning å aktie.