Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
7 200, igenfinnas uti 8:de Samlingen, 2:dra Bandet, af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll. Uti första Betänkandet hade Utskottet, med hemtad anledning förnämligast af de skäl, som anföras uti ett af Kongl. Commerce-Collegium den 17 Augusti 1772 i underdånighet afgifvet Betänkande otn PortoFnnco för Wisby Stad samt hamnarne Slitö och Vestergarn, i så måtto tillstyrkt bi fall till de i ämnet väckta Motioner, att Utskottet föreslagit Rikets Höglofiige Ständer, att till Porto-franco frihets erhållande, i underdånighet anmäla tvänne ställen på Gottland, nemligen Wisby Stad och Slitö nu varande Landthamn, hvarest en stad borde uppbyggas och erhålla Stapelstads-privilegier , men sedan detta Betänkande blifvit i Välloflige Borgare-Ståndet aflslaget, samt från de öfrige Riks-Stånden återremitteradt, hade Utskottet uti det andra, med anledning häraf afgifna Utlåtande, fiånträdt sin förut yttrade mening, af deri grund, att, ehuru 17 ani märkningar emot första Betänkandet icke ansetts deruti böra verka någon ändring, tvänne andra invändningar om det, såsom en följd af Porto-franco-inrättningen , till skada för Moderlandet, troligen uppkommande lurendrageriet, samt om kostnaden vid den nödvändiga befästningen af åtskillige inlopp och hamnar, förekommit Utskottet så vigtiga, att Utskottet ansett frågan böra förfalla. 8 JSevilln. s.tAllm.Besi .o.Oec. Uisk.Eet. N.o i£ För ett rigtigt 1 edötnande af förevarande amne anse förenade Utskotten att tvän. ne hufvudfrågor böra utredas, nemligen: 1:0. Om fördelen af en Porto-franco-inJ rättning är af den vigt, sorn man förmodat, samt Uter förena sig med Landets allmänna yäl P oell a:o.
Som Kongl. Maj:t i det föregående anmärkt de förnämsta omständigheter, som för framtiden tarfva rättelser och ett från skiljaktiga tydningar oafhängigt stadgande, så begär Kongl. Maj:t, att Rikets Ständer, för detta ändamål, vidtaga nödige åtgärder. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. G. <7f {Wetterstedt! N:o 24.' Utdrag af Protocollet öfver K amni ar-År enoder, hållet inför Hans Maj:t Konun - Proposition om Rikets Styrelse-Verk. £8^ gen uti StatsRådet på Stockholms Slott den 4 Martii 1825, Närvarande: Hans Excellence Justitias - Stats-Ministem Herr Grefve Gyllenborg. Hans Excellence Stats-Ministern för Utrikes Arendecne Herr Grefve von Engeström, Deras Excellencer Rikets Herrar Stats-Råden H:r Grefve Rosenblad. H:r Grefve Fleming. H:r Grefve Cederström'. H:r Grefve Skjöldebrand. H:r Grefve Mörner. Stats-Rådet Grefve Löwenhjelm. Tillförordnade Sfats-Secreteraren Fö'rste Exjpeditions-Secreteraren Danckwardt. Kongl. Majit behagade, i anledning af StatsRådets nu närvarande Ledamöters underdåniga tillstyrkande, i Nåder befalla, att bilagde på Kongl. Majus Nådiga befallning författade och nu uppläste Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer, angående det af utsedde CommitKirade uppgifna Förslag till en förändrad organisation af åtskilliga Rikets Styrelse-Verk, skulle i vanlig ordning till Rikets Ständer expedieras.
Bevillning s-, Lagsamt Allm. Be sv.- oell Ekon.-TJtsh. Bet. JVs 2. 41 I orten boende eller känd Kronoeller Stadsbetjent vare likväl frikallad från skyldigheten att sin behörighet sålunda styrka. § 63. Undersökning må alla tider på dygnet anställas i bränneri, kök-, bryggoch bagarstuga, så ock i annat rum eller byggnad, som kan begagnas för bränvinstillverkning eller distillering. Då vid undersökning någon förbrytelse ej upptäckes, vare för undersökningens anställande förrättningsmannen icke underkastad ansvar, såvida ej undersökningen blifvit företagen emellan klockan 9 om aftonen och klockan 5 om morgonen. I sådant fall gånge som i § 54 sagdt är. § 64. Har vid undersökning någon felaktighet ej funnits, vare undersökningsförrättare pligtig att genast tillställa tillverkaren ett af tillstädesvarande vittnen bestyrkt intyg om tidens längd, under hvilken tillverkaren varit af undersökningen hindrad att bränvin tillverka. Detta betyg berättigar tillverkaren att hos Kongl. Maj;ts Befallningshafvande återlyfta 14 gång den afgift, som mot samma tid svarar. § 65. Beslag skall göras i två vittnens närvaro. Innehafvare af hvad i beslag tages, eller, i hans frånvaro, hans ombud på stället eller någon af hans husfolk, skall om beslaget förut tillsägas. § 66. Då beslag sker hos den, som är berättigad att tillverka bränvin och sig dertill behörigen anmält, må hvarken panna utbrytas, ej heller någon del af tillverkningsredskap honom fråntagas, eller han från tillverkningens fortsättande hindras, innan förste domstol i målet dömt redskapen förbruten. Härifrån undantagas de fall, l:o då något af det bränvin, som tillverkas, från mätning till beskattning undansnillas. 2:o då för sådant ändamål begagnas tillverkningsredskap eller sprithållare med dold öppning eller afledning, hvarigenom bränvin kan lönligen uttagas; 3:o då tillverkare bryter försegling eller öppnar eller borttager lås, som kontrollör åsatt, till förekommande af det tillverkade bränvinets lönliga uttagande; samt 4:o då tillverkare försummat att föreskrifven afgift erlägga. § 67.
Bankens lån emot orörlig pant och på längre terminer; N:o 144 , med förslag till andra och sjunde Artiklarne i det blifvande BancoReglementet; N:o 145, med hemställan om ett tillägg till a §. af Utskottets, i dess Memorial Nio an, afgifna förslag, angående föreskrifter i det blifvande Banco-Reglementet , såsom en följd af Rikets Ständers vidiagna beslut, rö. rande inlösning och Utvexling af Bankens sedlar m. m.; N:o 146, med hemställan om intagande af en ny §. i andra Afdelningen af fjerda Artikeln af det rya Banco-Reglementet, Prot..Utdrag den 9 Mars 1830. 87 S. D, Vid förnyad föredragning af Gon. stitutions-Utskotteis, den 26 sisilidne November, under N:o 53, aflåtna och, den 4 derpåföljde December e. m., på bordet lagda Memorial, med förslag till grundlags-bestärnrnelser om lagtima Riksdagars återkomst hvart jne år, om urtima Riksdagars före* mål och om tiden för lagtima Riksdagars fortfarande; fann Ridderskapet och Adeln för godt förklara nedannämnde af Herrarne von Schulzenheim, David, och von Troil, Emil, samt Grafvarne Gyllenstolpe, Anton Gabriel, och Frölich, David, emot Constitutions-Utskottets förslag framställda anmärkningar Utgöra Ridderskapets och Adelns gemen* samma tankar samt på sådan grand böra till Constiiutions-Utskottet hänvisas, nemligen: Af Herr Vön Schulzenheim j:o att vid slutet af 49 §, Regerings* formen må tilläggas följande mening: Vid urtima Riksdag öjvorlägge och beslute Rikets Ständer blott om de ärenden, som Konungen sjelf framställer, meri hvilka ej md sträcka sig till gr un dlags-ändr ingars föreslående eller afgörande; ato att vid slutet af 53 §; Regeringsformen må tilläggas orden:
< N:o 311, angående arfvoden åt Statskommissarierne Kock och Gråå, bifölls; och N:o 312, angående slutligt bestämmande af arfvodet för den hos Utskottet anställde Kamererare, bifölls. S. D. Föredrogos ånyo och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer: N:o 129, angående ytterligare minskning i Utskottets Kanslipersonal; och N:o 130, om sammanjemnkning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut i anledning af Utskottets Betänkande, N:o 114, rörande folkundervisningen i riket. S. D. Föredrogs ånyo Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 26, med voterings-propositioner, i anledning af Riks-ståndens olika beslut, angående de uti Memorialet, N:o 9, afgifna förslag till ändringar och tillägg i 28 § R. F. Voterings-propositionerna godkändes. S. 1). Föredrogos ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtanden: N:o 37, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, om förhöjning i postskjutslegan, samt åtskilliga inom Riks-stånden väckta frågor om förändringar i sättet för utgörande af postskjutsen, om anslag till beredande af lindring deruti, samt om dess öfverflyttande å Gästgifveri skjutsen, m. m.; bifölls. Bih. till R. St. N:o 38, i anledning af väckt fråga om stipendier för folkskolelärare som å Institutet för döfstumma och blinda genomgå en kurs i methoden alt undervisa döfstumma, bifölls', och N:o 39, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o fl, rörande anslag af allmänna medel till ersättning för under smittosamma sjukdomar nedslagtade kreatur. Borgare-Ståndet vidblef förut fattadt beslut i ämnet.
Då likväl numera, sedan ifrågavarande författning nära fyra år varit i verksamhet, tillförlitlig erfarenhet om dess verkningar bör vara af vederbörande myndigheter vunnen, få Utskotten, söm vid omförmälde förhållande icke anse lämpligt, att nu afgifva något förslag till stadganden i ämnet, härmed vördsamt tillstyrka, alt, i händelse Bikels Ständer godkänna de of JJtskolten här ofvan yttrade åsigter, Rikets Ständer måtte, uti underdånig skrifvelse, nied tillkännagifvande af samma åsigter, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit läcktes, efter ytterligare undersökning af hithörande förhållanden, å nyo till pröfning företaga frågan om grunderna för fatligvärds besvärets fördelning emellan de serskilda fattigvårdssamhällcna; och komma Utskotten alt hur nedan afgifva förslag till den framställning i ämnet, som Utskotten anse böra af Rikets Stunder till Kongl. Majit i underdånighet aflåtas. 16:o Till stadganderna i j mom. i 14 §, angående bestämmandet af försörjningsort, äro föreslagna följande tillägg, att, om en person icke under de sex år, som förflutit näst innan behof af fattigvård för honom yppades, tre år vistats på något ställe, lian då skulle tillhöra det fattigvårdssamhäfle, inom hvilket han under nämnde sex är sednast långs t vistats eller haf sin bostad : men att, om personen vore mantalsskrifven inom ett, men i fem på hvarandra följande år hufvudsakligen vistats eller eljest haft sin bostad inom ett annat fattigvårdssamhälle, han skulle tillhöra det sistnämnde. Funnes han icke under de sex sista åren någonstädes mantalsskrifven och kunde det ej rätteligen utredas, hvar han under nämnde tid bordt mantalsskrifvås, skidie han tillhöra det fattigvårdssamhälle, der han sist i fem hvarandra påföljande år hufvudsakligen vistats eller eljest haft sin bostad, men om det ej sä länge egt rum, der han under de sista sex åren sednast längst vistats eller eljest haft sin bostad.
Men å andra sidan finner jag, att all billighet och Kronans eget interesse tala för, att något slags afseende hade bort fästas på motionärens framställning; ty helt annat är förhållandet med en gammal jordbrukare, och helt annat med en nybyggare, som skall börja med några små fördelar af staten och har att strida mot en oländig mark, hvarå de i första åren måste använda allt bemödande för de fördelar, som de dock först i en framtid komma att skörda. Om de icke icke understödjas i sitt företag, blir odlingen hämmad och staten förlorar derpå. Jag skulle derföre anse någon uppmärksamhet böra fästas derå, att nybyggarne under de första åren, Som äro de svåraste, blefve befriade från dagsverksskyldigheten. Om någon större utgift genom denna förändring skulle tillskyndas staten, skulle deremot nybyggarne få sina nybyggen i bättre ordning och blifva för sig sjelfva och staten nyttiga hemmansägare. Af denna orsak förenar jag mig med Gr. Cronhjelm. Frih. Cederström, Jac.: De värda ledamöter, som yttrat sig ang:de nybyggen och kronohemman, tyckas icke hafva reda på, huru dermed sig förhåller. Då ett nybygge anlägges, blir dess ägorymd och mantal eller blifvande rån - i? Den 5 Juni c. m. ta genast bestämd. Finner landtmätaren sedermera, att någon mark icke bör detsamma tilläggas, kommer ingen handtlangning i fråga; hvaremot, då fråga är att tilldela nybygget mera jord för att till mantal bringas eller förhöjas, vid förrättningen för den nya afrösningen, till att skilja hemmanens enskilda tillhörigheter från Kronans mark, hemman och lägenheter, nybyggaren måste uti handtlangning med Kronan deltaga, och den proportion, författningen derför fastställt, synes billigt beräknad. Hemman i dessa norra orter hafva sedan äldre tider, ehuru icke skatteköpta , ansetts som sådana, derest de icke till Kronan i sednare tider hemfallit.
Jag skall derföre föreslå , att , i stället för att mantalslängden skulle uppläsas i sockenstämma, häradsskrifvare!!, så snart han får den färdig, skickar densamma till socknen, som väljer ombud, hvilka hafva den hos sig, der hvar och en, sorn vill granska den, må göra det, och sedan framställa sina anmärkn:r i sockenstämman. Då kunna anmärkntna ske ordentligt, och hvars och ens rätt dertill står öppen. Såsom det nu går till, är sådant icke möjligt. Jag hemställer till något hvar, sorn bevistat sockenstämmor, 0111 mantalslängden knappast någonsin blir uppläst, och om ej uppläsningen, då den sker, verkställes så fort, att Den i o O c t o b c r f. ni - dervid anmärkntr ej kunna göras. Det är en förändring derutinnan jag önskar, oell får derföre föreslå, alt denna §, i stället för dess nu v nr, redaction , niå komma att innehålla, att den upprättade mantalslängden skall vara tillgänglig hos magön, sorn socknen dertill utser, på det att hvar oell en der må k ti it na göra anmärkmr, och att 8 dagar derefter skall utsättas sockenstämma , der dessa anmärkntr anmälas och antecknas. Frih. Nauekhoff: Då Ut<k. hufvudsakligen bibehållit lydelsen af den 5o §:n gamla bevilln.förordn. hvilken svarar emot den nu förevar., och jag i allmänhet varit mindre nöjd nied redactiönen deri , i anseende till dess påtagliga otydlighet; så nödgas jag äfven göra en anmärkning. Här förekommer t. ex. följande mening: ”hvilket allt till "vederbör. Taxerings-cömite' öfverlemnas.’’ Jag förstår väl Ungefärligen hvad meningen är, men högst illa är det uttryckt. Jag skulle önska, att detta blefve förändradl, så att det t ex. utsattes: "med sina bilagör (-mottagas af hvarje ”församlings pastor, hvilken har att nämnda handlingar förseglade lill s o e k n e n s Då har mdii full reda på hvarom frågan är.
Vid granskningen af de till Ecklesiastik-departementet inkomna folkskole-uppgifter hade det förhållande icke kunnat undgå uppmärksamheten att ett icke ringa antal församlingar funnes, hvilka ej hade flera eller bättre inrättade skolor än andra, hvilka dock hvarken i folkmängd eller utsträckning motsvarade mera än kanske hälften af de förra, äfvensom alt åtskilliga distrikt, utöfver den till församlingarne öfver - Stats-UtsTcottets Utlåtande N:o 139. 81 öfverlåtna nu mera så kallade folkskoleafgiften, hittills icke gjort något tillskott för sitt skolväsende, utan till och med genom besparingar å nämnda afgift samlat en fond, under det andra församlingar, deribland sådana, som måste räknas till de fattigare, tillskjutit två till tre gånger mera än beloppet af denna afgift. Den egentliga anledningen att en sådan olikhet kunnat ega rum, vore att söka deruti att folkskolestadgan angående antalet skolor och lärare icke meddelade bestämdare föreskrift, än att i hvarje församling borde finnas minst en, helst fast, skola med vederbörligen vid seminarium godkänd lärare. En närmare efter behofvet lämpad anordning af församlingarnes åligganden i afseende på folkundervisningen vore utan tvifvel att eftersträfva och då af ofvan omförmälda folkskoleuppgifter visade sig alt mot en folkmängd af 1,000 personer svarade ett antal af 100 till 140 barn i skolåldern, hade det förslag framställts alt de församlingar, hvilkas folkmängd uppginge till 1,500, skulle tillförbindas att utom den examinerade lärare, som enligt nu gällande stadgande borde derstädes finnas, anskaffa och underhålla en oexaminerad lärare, och att der folkmängden utgjorde omkring 2,000 personer det borde finnas antingen 2 examinerade lärare eller en sådan och 2 oexaminerade så alt, der förhållandena kunde göra inrättandet af ett större antal småskolor lämpligt och behöfligt, 2 oexaminerade lärare finge beräknas motsvara en examinerad.
N.o 435. skatte-tillökningen, ej till liela sitt belopp genast efter en otillräcklig skörd utkräfdes, samt alt Staten eller Löntagaren äfven borde vara bättre betjenta dermed , att deras inkomster i afrad och Krono-tionde icke blifva så ytterligt öjemna, som förut ofta inträffat, har allLså blifvit före* slaget: ”att alla för hemman eller lägenheter ”in natura beräknade grundräntor eller tion”den, af hvad namn sorn helst, de må vata Kronan behållna eller utgå till Löntagare eller Undervisningsverk, allmänna Inrättningar, eller såsom Augment eller Fräl”se-räntor, eller uti hvad annat ändamål ”sorn helst» måtte från och med början af ”innevarande år och allt framgent utgöras ”på det sätt: att, sedan årets markegångs”pris, enligt gifna föreskrifter blifvit satt, ”hopsummeras dermed marke gångs-prisen ”för de senast förflutna fyra åren, och femtedelen af summan blir det pris, hvarefter räntorna för året erläggas. Uppsägning till leverering in natura får endast ”göras af Ränte-gifvaren och , i den händelse sådant sker, och årets markegångs”pris understiger det uträknade betalnings”priset, så betalar Ränte-gifvaren derjemte ”skillnaden i contant.” Med erkännande af den goda syftningen med detta förslag, som synes vara att Exp.-Utsk. Förslag till und. Skrif v. N.-o 435. 101 sätta Ränte-gifvare och Ränte-tagare i det förhållande till hvarandra, att den enas olycka af en missväxt icke skall lända till den andras ögonblickliga vinst, och att den enas fördel af en god skörd icke skall föranleda till den andras ögonblickliga förlust af påräknad inkomst, äfvensom att alla anledningar till stridigheter emellan Räntegifvare och Ränte-egare må upphöra, hafva Rikets Ständer ansett de anmärkningar vid detta förslag med skäl kunna göras; att Ränte-tagaren icke blifvit tillerkänd någon forsel-lön, då lösningen sker med contant, och att Ränte-gifvaren, vid alla tillfällen, är medgifven uteslutande uppsägnings-rätt.
Länets enda Stad Östersund har obetydligt förkofrat sig uppå dessa fem åren, och, utom det alt Eders Kongl. Maj:t i Nåder bifallit Stadens invånares underdåniga anhållan att få det inrättade Justitiariatet afskaffadt samt alt i Police-väg slå under Konungens Befallningshafvande, likasom landet, är ingenting annat förändradt, än att i Stadm nu finnas 4G5 personer eller en förminskning af 7 emot hvad förra Femårs-Berättelsen utvisar, som härleder sig deraf, att flera bortflyttat till andra orter. De i underdånighet bilagde Tabeller upptaga för öfrigt allt hvad som blifvit anbefalldt. Östersund å Lands-Cancelliet den 8 December 1837. M. ton TÖRNE. Georg Winter. F. W. Jonson. BEFALLNINGSHAFVANDE» UTI NORRBOTTENS LÄN TILL IKDRQife Si&äMP i underdånighet afgifne femJrs-berJttelse för 1832, 1853, 1834 t »I» Jmi ■ - scöCEffteai», i84o. TRYCKT HOS B. M. BREDBERG. UNDERDÅNIGSTE MEMORIAL. Efter säternäs vanliga ordning, skall väl uli ett land, som står under odling, till hvilken cathegori man måste räkna Norrbotten, en ostörd tid af fem år, utom det att ett sådant tidskifte kan innefatta många märkvärdiga tilldragelser, i öfrigt vara tillräcklig, att, under för ändamålet gynnande institutioner, frambringa betydliga framsteg i landets utbildning, så väl i ekonomiskt som statistiskt hänseende. Men tänker man sig detta land på Norrbottens latitud: att, ehuru mångfalldiga odlingstillfällen det än vidare kan hafva alt erbjuda, likväl öfver hufvud den mäst odlade delen af jorden redan är intagen: att sommaren inskränker sig till knappa fyra månader; att jordens productions-förmåga, i samma mån, är mera vansklig och mindre mångfaldig: och ändteligen, att capitaler saknas — så finnér man kätt, att allt verkligt framskridande måste gå långsamt.
Men om så sker och egendomsegaren, som tillika är ernbetseller tjensteman, just derföre att så sker, skördar betydligt större arrende, än hvad sorn efter beräkning af jordens afkastning vore möjligt att erhålla, så är ju hans intresse i tillverkningen ganska stort och lika obestridligt, fastän handteringen bedrifves på hans privategendom, som örn det skedde på lönejord. Detta intresse, hvilket icke så sällan torde röra ett penningebelopp vida större än en folkskolelärares, länsmans eller vida bättre allönad tjenstemans hela lön, har Utskottet, ehuru det af motionären blifvit med få men klara ord ådagalagdt, alldeles förbisett och i stället fästat sig vid en af honom framkastad och icke heller otänkbar möjlighet af fiktiva arrendekontrakt, åsyftande att kringgå författningens obestridda ordalydelse. Lemnande Utskottets argumentation emot vådan af dylika kontrakt i sitt värde, vågar jag på de grunder. som stiftarne al ifrågavarande § sjelfve anfört och då sädane arrendatorers rätt att tillverka bränvin icke lärer vara heligare än andra medborgares, förmoda 16 Sammans. Bevillnings-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. ,JW 2. att Rikets nu församlade Ständer finna nödigt att näst efter andra punkten af § 1 besluta det tillägg motionären yrkat: Lag samma vare för arrendator eller brukare af egendom, som dessa embetsoch tjenstemän tillhörer. Samt till undanrödjande af hvarje rimligt skäl till missnöje med detta förtydligande, ett ytterligare tillägg efter sista punkten: Samma förmån åtnjute för sin person arrendator af ofvannämnda embetsoch tjenstemäns egendom under den arrende tid, som genom arrendekontrakt, afslutadt innan egendomsägaren tjensten erhållit, blifvit bestämd. 3:o. Mot afstyrkandet af Doktorerne Sandbergs och Säves motioner om tillverkningsafgiftens förhöjning till 75 öre.
Slutligen är, genom denna förbyggnad i elfven närmare halfva socknen förhindrad, att, på af ålder öfligt sätt, från sina skogsskiften på andra sidan om holmarne hemflotta skogseffekter till byggnader, ved, m. m., så att dessa skogar måste nu af hemmansegarne antingen helt och hållet öfvergifvas, eller också skogseffekterna föras landvågen med mer än tiodubbel kostnad. 200 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 96. Detta kolossala våld på egande-rätten, utöfvadt af ett enskildt bolag emot en hel menighet af flera tusen menniskor, sorn deruti genast insågo en försämring och sköfling af en del utaf deras egendom, förmådde Jerfsö socken att gemensamt med Undersviks och Arbrå socknar, som också hade klagomål att anföra öfver timmerflottningen, vända sig till Konungens Befallningshafvande i länet, med anhållan om syn för timmerflottningen* bättre reglerande, så att den ej måtte förnärma jordegarne. Men denna syn, som begärdes under förra hälften af året 1861, och lärer hafva blifvit anbefalld af Konungens Befallningshafvande att ofördröjligen hållas, väntade man dock ännu året derefter förgäfves uppå, och hvarföre Jerfsö socken då ingick till Kongl. Majit direkte med underdåniga besvär, hvarefter, uppå Kongl. Majits nådiga befallning, syn omsider blef hållen den 8, 9 och 10 sistlidne Oktober af Kronofo^flen i södra Helsingland Genberg, med biträden, men beklagligen, på sätt och vis — försent! — Ty, underligt att förtälja, medan socknarne deruppe vid Ljusnan under 1 | år väntade på den lagliga handräckning och åtgärd, de till skyddande af sin välfångna och skattdragande egendom hos Konungons Befallningshafvande begärt, medhunno och lyckades det för s. k. Strömrensningsbolaget att, understödt genom Konungens Befallningshafvandes förord, förskaffa sig Kongl. Majits