Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ordförande ensam är föredragande, att han sjelf emottager alla skrifter och handlingar, som till Rätten ingifvas , att han ensam bereder och utarbetar sakerne, samt att deras afgörande hufvudsakligen beror af honom allena. Det återstår då endast att häfva de betänkligheter, sorn Motionairen hemtat från det dubbla arbete, som berättelsetnes utfärdande förmenas tillskynda Jåredragariden, den kust - 50 LagUtskottets Betänkande jtftö 14.' netti och den tidsspillan, sorn deras communicerande orsakar parterna, och det tillfälle de kunna gifva motvillige parter att otillbörligt uppehålla sakernes slut. För Utskottet synas dessa betänkligheter vara af ingen vigt. Om emellan berättelsens författande och sakens föredragning så lång tid förflutit , att föredraganden vid senare tillfället behöfver i minnet och tankan återkalla sakens sammanhang, hvarvid berättelsen måste komma honom till synnerlig hjelp, så har han denna ringa möda mångdubbelt ersatt genom den större beqvämlighet och lätthet, hvarmed han kan taga tillräcklig kännedom om de saker , som af Rättens öfrige Ledamöter till föredragning beredas, och i hvilkas afdömande han skall deltaga. Vilja parterne undgå den kostnad och den tidsutdrägt, som berättelsens communicerande och återställande må medföra , så lemnar lagen dem öppet att förklara sig nöjde låta dom i saken gå, utan berättelse. Och det hinder för sakens afgörande, som en tredskande part kunde söka att tillvägabringa genom berättelsens qvarbållande utöfver laga tid, är det lätt för Domaren att undanrödja, om han med nit och alfvar använder den magt och myndighet, lagen i detta afseende gifvit honom i händer. På dessa skäl, hvilka Utskottet anser öfverflödigt att upprepa:
Deras kärleksfriisseri till exempel: de Pemns icke ens draggen kvar pai karleksdrycken, ntir de tömma den, och l&amp; dem garns göra det., men kom icke sedan och pist&amp; att de Mro själsaristokrater. Och i forbigaende sagdt: faran med den subjektiva frarnsttlllnin-. gen, den entusiastiskt gillande eller ogillande, som sa mycket förordats just nyss i tv&amp; kiindn broschyrer, a r just denna: författaren kan g&amp; och föralska sig i ett Bizarrt ideal, som exempelvis romantikerna gjorde, och detta vill han sedan phtvinga lasaren; kan han deremot hitta p&amp; en gestalt, som &amp; r vard just den portion entusiasm han ger den, m&amp; han d&amp; garna vara subjektiv! Men det itersthr att söka leda dessa anmarkningar i bevis. Dertill finnes intet annat medel, nar anmarkningarna som har galla en hel bok, an en summarisk redogörelse. Denna redogörelse kommer naturligtvis att betona just det i boken, som lemnar stöd för den har framstalda uppfattningeii. Om den harigenom kommer att verka som en ensidig framstallning, &amp; r detta nhgot, som icke kan hjllpas. bfven kritikern hrr en sak att försvara, och har han en uppfattning s6 grundolik författarens, ar hans enda medel att ge ett referat, ensidigt i den mening, att det betonar hans sthdpunkt. * * * Hur svht det a r att beskrifva den manliga hufvudpersonen! Han a r ntigonting midt emellan vsrldsman-förförare och. skriftstiillare, midt emellan barn och gubbe och föröfrigt ar han markis, mera fransman an italienare i sin antitetiska och blaserade ton mec tillika naiv, &amp; h s&amp; naiv, att han deklamerar 18nga versstycken i tid och otid och tillika smeksam och pojkaktig ja han kanske h d 6 ar italienare. Men det %r markvardigt, hvad han inger oss för ett misstroende.
DepositionsAfdelning inlemna t en af Justitiae-Collegium och Förmyndare-Kammaren på omförmälde belopp, 2,500 R:dr Banco, utfärdad assignation, Depositions-Afdelningen härå samma dag utfärdat invisning på cassan med IS:o 6,141, som emot återställande af Bankens pollett utbekommits; alt, då eldsvådan, natten emellan den 12 och 13 i ofvannäinnde September månad, utbrutit i den af Heidenberg bebodda egendom, de till stället först ankomne personer, hvilka träffat Heidenberg i ett nästan förvirradt sinnestillstånd och utan annan beklädnad, än skjorta och kalsonger, blifvit af honom anropade om hjelp att rädda hans chiffonier, med tillkännagifvande af Heidenberg, alt han deruti hade förvarade mycket och andra tillhöriga penningar samt att denna chiffonier fanns uti ett rum en trappa ripp i huset; att, sedan åtskillige personer, i anledning häraf, skyndat lill det anvista rummet, den af Heidenberg omnämnde chiffonier der påträffats och ert afsatls deraf jemväl blifvit framlyftad till fönstret, för att derifrån utkastas, xnen att, innan sådant hunnit verkställas, de personer, som dervid biträdt, blifvit, för eld och rök, nödsakade att hasta ur rummet, från hvars fönster korrt derefter elden utträngt; att Heidenberg måst med våld afhåilas ifrån, att, såsom han haft för afsigt, sjelf begifva sig in uti det brinnande huset, efter det de öfriges bemödanden att rädda chiffonieren fruktlöst aflupit; samt att, enligt ett vittne, Stadstjenaren Dahlströms utsago, Dahlström, då han, efter eldsvådans slut, uppehållit sig vid de nedbrända husen, under gräfningar och undersökningar, påträffat ett falnadt, uppbrändt papper, hvilket Dahlström, såsom orden i vittnesmålet lyda, nära nog på sin ed kunde taga, vara en Rikets Ständers Banks sedel å 100 R:dr Banco.
Den 3o Maj. 26Z k. t. Taleman. l.. 8- k. krin?,. Liom. Orl lr. Lod. lredin. I.. 8. I.. 8 I.. 8. Lirg. kr. kotkoil. L. 8. 8. Ilil; Orrcr. I.. 8. ll.. 8. l.. 8. O. l.in<igrsn. kok. llr. lönärorkOoaicl kber;reio. l.. 8. I.. 8 -k. 8. 8. ll. 8o»te;;on. L. lk. llggs. Don, llllstrrnä. k. 6okn, I.. 8. l.. 8. l.. 8. p. Nozk. I,. ll. Ilorling. Ilorling. Holm. Lori Lu;r. krom;. L. 8. L. 8. I.. 8. Illick. Lindrotk, Lori k. lVoKreoberg. kok. Lr. kL^oolin. I.. 8. I.. 8. k. 8 Kr. Letreliu;. lllickoel lVeidliog. Leorg kindgvi;t. k. llollöodsr. k. 8. k. 8. k. 8. I.. 8. (l, O. Lindgren. kok. Lr. koguolin. I.. llommor;teo. L. k. kloström. 1.. 8. I.. 8. I.. 8. l.. 8. Victorio. Ilil; lu;teliu;. I-k. öjukr.l kok.k. 6kmrn. Ldom klutk. L. 6. Horster. k. kogk. Ololkoo;. ll. k. lleggrotk. Lurt. Iliclo; Klolm. 8. Häby Härad. Aiik1 1:.son Köckert för Örbyhus Härad, I.. 8. ^n6er5 ^erLson. söx Älunda Härad, F. 8.
Låtom oss följa de nyaste händelserna der och se till om ej äfven de gifva en varning för den statskonst, hvars grundsats det är att tjurhålla på det bestående. Enl. 1814 års karta hade man visserligen vidblifvit den redan 1791 införda samfälda valprincipen, men bestämt census för valrätt till 300 francs årlig direkt skatt och 30 lefnadsår, samt för valbarheten lill 1000 francs direkt skatt och 40 lefnadsår.— Valmännen vore derigenom inskränkta till 120,000, de valbara till 15,000 i ett land af 35 millioner. Det var väl ingen under att en nation, som för friheten offrat så mycket blod, fann, sedan hon hunnit hämta sig efter den förslappning, hvartill de nyss uthärdade öfveranslrängningarne nedstämt henne, denna inskränkning allt för obillig — hennes anspråk blefvo trotsigt tillbakavisade och Carl X:des thron omstörtades 1830. Valrätten nedsaltes nu till 200 francs och 25 års ålder, valbarhetsvillkoret blef 500 francs och 30 lefnadsår. — Delta var måhända nog 1830, men civilisationen steg och folket fordrade nedsättning af census. — Penninge-Aristokraterne understödde Ludvig Philips konservativa åsigt att ej gifva efter — och motståndet framkallade revolution 1848. Måhända och sådan är min slutkonst — hade Ludvig Philip suttit qvar, intill sin död, ärad och berömd på Frankrikes thron, om census i tid blifvit nedsatt, om han i lid gifvit efter för folkets billiga fordringar. Så gjorde hans mag, Konung Leopold i Belgien, så gjorde Hollands — så gjorde Danmarks konungar — så gjorde ock konung Oscar i Sverge år 1848. Jag beklagar att Sverges Ständer 1850 ej veta värdera hans tillbud. Man har påstått att Adelns representationsrätt är ett vilkor för uprätthållandet af den ärftliga monarkien.
Rdr i sedlar erhålla en silfverspecie, som innehåller 3 ass mera silfver än den speeieriksdalern, som J nu 520 Den 25 Febrnari f. m. f&n, men J måsie låta Eder dermed ålnöjas.» Sådant skulle innebära ett våldförande af enskild mans rätt, hvilket vore R. St. ovärdigt. Af hvad jag nu haft äran anföra torde R. o. Ad. finna, att jag respekterar de skäl, som ledt Utsk. till det resultat,. Betänkt utvisar. Jag har emedlertid, på sätt jag äfven omnämnt, tillhört Utsk:s minoritet och har således ingenting emot en återremiss af denna punkt, ehuru jag tror, att en sådan åtgärd icke skulle medföra åsyftad verkan. Hr Björnstjerna, Oskar Magnus Fredrik: Den punkt af Utsk:s Betänk, som nu utgör föremålet för R o Ad:s öfverläggning, innefattar flere ämnen, ehuru de med hvarandra stå i nära sammanhang. Ett af dem har redan blifvit afhandladt af Gr. Frölich, och jag delar fullkomligt hans åsigt om lämpligheten af Svenska specieriksdalerns likhet till silfverqvuntiteten med den Danska och Norska samt Hamburger-banks-riksdalern, och jag kan icke annat än på det högsta beklaga, att denna likhet icke blifvit vid realisationen iakttagen. Då så icke skett, kan jag icke förneka, att åtskilliga betänkligheter emot vidtagandet af en sådan förändring i den nu fastställda myntfoten förefinnas, men jag för min del skulle dock tro, att desamma icke äro af en sådan betydenhet, att de böra förhindra en reform, hvars ändamålsenlighet är aldeles påtaglig och till hvars genomförande jag för min del är färdig att bidraga. Men det finnes ett annat i denna punkt afhandladt ämne, nemi. Hr Wallenbergs motion om förändring uti vårt silfvermyuts legering. Såsom vi känna, äro de ädla metallerna företrädesvis användbara lill mynt just derföre att de inom en ringa volym innehålla ett högt värde, hvaraf följer, att ju mera man upblandar den ädla metallen med en mindre ädel, desto mera förminskas den ädla metallens tjenlighet att utgöra mynt.
I anledning häraf får Utskottet, jemte erinran att berörda arbeten alldeles icke finnas upptagna i komiterades förslag eller ingått i den utaf dem uppgjorda beräkning öfver återstående utgifter för Museibyggnaden, utan att de arbeten, hvarom här är fråga, blifvit af öfver-intendents-embetet föreslagna långt efter den tid komiterades utlåtande afgafs, på sätt Kongl. Maj:ts nådiga Proposition jemväl visar, anföra, att, enligt hvad af åtskilliga, Utskottet tillhandahållna officiela handlingar inhemtats, den 21 Maj innevarande år, då Museibyggnaden till Öfver-intendents-embetet öfverlemnades och dervid jemväl byggnadschefen närvarit, det blifvit upplyst och i protokollet antecknadt, att åtskilliga arbeten, dem det ålegat honom låta verkställa, befunnos dels ofullbordade, dels ock att sådana helt och hållet saknades; att, då byggnadschefen, i anseende till en angelägen resa, vore förhindrad öfvervaka berörda arbetens afslutande, det öfverenskommits att detta skulle af Öfver -intendents-embetet besörjas, och att för sådana arbeten afsedda medel dels funnos i Riksgälds-kontoret, dels hos byggnadschefen innestående, hvilka, efter afslutade räkenskaper, kornrne att Öfver-intendents-embetet tillhandahållas; att bernälda embete, efter af sakkunnige personer hållen särskild besigtning å byggnaden, den 16 nästlidne Juni ingått tili Kongl. Majit med defaljeradt förslag öfver de ännu återstående byggnadsarbetena vid Museum, uti hvilket förslag, som sedermera lagts till grund för Kongl. Majlis den 3 derpåföljde Juli till Rikets Ständer aflåtna nådiga Proposition, upptagits den speciela kostnaden ej mindre för oftanämnde 2:ne spiraltrappor, än ock för de erforderliga arbetena vid östra portens trappor; att, enligt en å nyssberörda protokoll befintlig påskrift, detsamma delgifvits byggnadschefen General-majoren af Kléen, som deraf tagit afskrift och återställt protokollet - Stals-Ulskotlets Ullålande N:o 498.
Beredningen, att Directio. nen, wid en med nit och omtanka sorgfälligt tillställd och noga controllerad Bränwins till. werkning och distillering, samt efter Bränwinets godhet afpasiade försäljningspriser, med hwad mera som till Bränwinets beqwäma och fördel, aktiga afsättning inom ifrggawarande Städer iakttagas bör, stall kunna erhälla en winst, som, derest den fär tillfalla Magazins.Inrätt, ningen, troligen kommer att smara emot större delen, om ej Werkets hela aflöning och detsamma oundwikeligen ätföljande omkostnader. I sädant afseende borde dock: 1:0 Magazins.Inrättningen befrias frän den Bewillnings-afgift för hwilken Innewänar, ne i Stockholm och Götheborg pä vfwan anförd grund äro befriade. Den - 453 Den September. Denne, ripp."string lärer icke fin as b ti de» lie, tör en Inrättning af erkänd sier r flas. lie pä Samhällets wälständ; Jurattniiige.-i päkalta densamma, säsom alideles cu ^.'.e.v.e.cäp, om försök stall km,na göras tili d.tz urroätr. kauaude. Att fö noa lia en Inrättning fi-m stur. barligen icke kan äaa b -ständ u d,; utön, med. fä..ande, ock qwäiw.-r !O"e bllg c rmrai.la, dä förhoppning c nr unn.: uMj.ll. pa densamma, eidor luter och foigsällrghctcn att iviana ändamc.iet 2 0
Ej heller står hos dem Konungamakten mindre säker än i de absoluta eller aristokratiska staterna. Efter menskliga beräkningar hör då icke vara vådligt att gifva Sverige en representationsform, som till vida större del är byggd på förut bestående förhållanden, och innehåller vida större konservativa garantier än nyssnämnda länders författningar, på samma gång som den lentnar ovidrörd den större magt, Konungen i Sverige eger deruti, att hela den ekonomiska lagstiftningen, krigs lagstiftningen och den utrikes politiken äro honom ensam förbehållna. Jag är föröfrigt icke den, som förnekar demokratiens vådor. Jag anser dem tvertom vara bland de största af dem, med hvilka vår tid har att kämpa. Men dessa vådor förebyggas icke genom att uppställa samhällets högre klasser såsom fientliga makter emot de lägre, hvarigenom dessa sednare endast starkare manas att vädja till styrkans rätt; utan derigenom att man uppkallar och liksom tvingar alla högre och ädlare krafter att intränga i massan för att upplysa och förädla henne, och sålunda utbreder den folkets politiska uppfostran, som är Konungamagtens och frihetetens säkraste värn. Det är ur denna anda, som det K. Förslaget, hvilka brister det föröfrigt må hafva, utgår, och det är med denna anda, som jag är viss R. o. Ad. skall granska och bedöma det. Många bifallsyttringar följde på detta anförande. Hr Tersmeden, Nils: En fullkomlig tystnad, i likhet med hvad här egde rum vid remissen af det K. förslaget, hade vid detta tillfälle varit önskvärd och Ståndet värdig. Denna har dock nu blifvit bruten från den sida, der man minst skulle hafva det förmodat. En talare har uppträdt, ej för att bekämpa ett Utsk:s-Betänk., utan för att upptaga reservanternes yttranden. Den 18 Meri f. m. 221 Åtskilige detta förslags motståndare hade öfverenskomma att ej yttra ett ord vid dess anmälan från Utsk:t, så vida ej frågan skulle blifva af dess förespråkare upptagen. Vi hafva nu fått höra ytterligare förord för detta förslag alt öka de många, hvarmed det blifvit ideligen framhållet. Ett jubel har nemi. gått öfver land och stad, i festliga måltider och adresser till bifall och tacksägelser för detta K. förslag.
Krigs-kollegii bestyr hufvudsakligen utgöras af den ekonomiska styrelsen och vården, i hvad som rörer rikets försvar till lands, äfvensom af användandet och redovisningen i stadgad ordning af de för landtförsvaret afsedda medel; att dessa bestyr egentligen icke äro annat än sådana förvaltningsoch verkställighetsåtgärder, hvilka hafva sin bestämda grund i fastställda stater eller särskildt gifna föreskrifter; att de derföre icke ovilkorligen erfordra den samrådighet i pröfning, som endast kan och bör af andra, mer allmänt giltiga orsaker betingas; att tvärtom den kollegiala sammansättningen mäste leda till omgångar och tidsutdrägt, samt derigenom verka återhållande på ärendenas gång; och att Statens anspråk på nödig säkerhet vid ärendenas handhafvande kunde tillfredsställas genom en enklare och ändamålsenligare organisation, som med o o o 7 gåfve större lätthet och skyndsamhet i arbetssättet. Komitéen föreslår alltså: att Krigs-kollegium må såsom Riks-kollegium upphöra; att Presidents-embetet indrages: o ' att i Kollegii ställe inrättas en Arméförvaltning, hvilken organiseras sådan, som tabell 1 framställer; hvarvid Komitéen föreslår göromålens fördelning, arbetsordning, äfvensom sättet för ärendenas beredning och föredragning samt målens slutliga afgörande. Beslutanderätten är tillagd Afdelnings-chefen allena, men Civil-ledamoten O O 7 obetaget att till protokollet anföra sin mening, om den afviker från beslutet, hvilket han eljest anses hafva biträdt. Sådana ärenden, hvilka för landtförsvaret äro af mera allmän vigt, eller röra antagande eller jörordnande till tjenst inom Arméförvaltningen, eller annan angelägenhet af gemensam beskaffenhet, skola in pleno behandlas, hvarvid Arméförvaltningen utgöres af dels beslutande, dels föredragande ledamöter. Beslutande äro de fyra Afdelnings-cheferne eller deras Suppleanter. Föredragande med rättighet och pligt att till protokollet sig yttra, äro antingen Krigsrådet å Fortifikations-afdelningen, då ärendet rörer arméförvaltningen i allmänhet, eller ock Krigsrådet å den afdelning till hvilken ärendet närmast hörer. Ordförande vid plenisammankomst är den i värdighet och ålder inom graden främste ledamoten, hvilken tillägges afgörande rätt, om vid omröstning rö 7 oo o 7 1
Säljare vare berättigad qvarhålla varor, som af honom, då köparen råkade i konkurstillstånd, ännu icke blifvit till denne utlemnade eller afsända, vare sig till denne sjelf eller lill annan man för hans räkning. 578. Vilja sysslömän, med referentens lof, lösa varor, hvarom handlas i de tvänne föregående arliklarne, bafve de magt dertill; erlägga de dock i slikt fall den köpeskilling, som emellan säljaren och konkursgäldenären blifvit öfverenskommen. 579. Vindikationskraf må af sysslomän, dock ej utan referentens godkännande, kunna bifallas; kommer tvist upp, döme deröfver handelsdomstolen, sedan referenten blifvit i saken börd. KAP. XI. Huru ändring sökes uti utslag och domar i konkursmål. Uti utslag, sorn förklarat konkurs öppnad, eller som bestämt inträdandet af konkursens juridiska verkningar vid en föregående tidpunkt, kan ändring sökas såsom återvinningstalan (opposition), inom åtta dagar af konkursgäldenären och inom en månad utaf hvar och en annan i saken delegande part; dessa frister räknas ifrån den dag, då utslagen offentligen anslogos och i tidningarne tillkännagåfvos, såsom i 442 art. föreskrifvet är. 72 Kongl. Maj:ts Nåd. Söker borgenär, att dagen, från hvilken betalningarnes upphörande skall räknas, må bestämmas vid annan tidpunkt, än domstolen bestämt, varde sådan ansökning ej upptagen, der den ingifves efter de frister, som för fordringsanspråkens bevisning och beedigande hafva blifvit utstakade; hafva dessa frister utlupit, vare tidpunkten, hvarifrån betalningarnes upphörande skall räknas, oåterkalleligen för borgenärerne bestämd. 582. Inom 15 dagar ifrån delgifvandet må ändringssökande genom appell fullföljas uti hvilken dom som helst, fallen i konkursmål. För part, som eger hemvist, längre aflägset från domsätet än fem myriameter, varde denna frist ökad med en dag för hvarje fem myriameters längre afstånd. 583.
1 öfverensstämmelse med hvad Kammar-kollegium och Stats-kontorel i underdånighet hemställt, och enär ofvanberörda lägenhet, Alnängarne, blifvit till aflöning åt Landshöfdingen i Örebro län anslagen samt ersättning för den honom frångångna andel af samma lägenhet alltså borde honom tillkomma, tillstyrkte Stats-rådet i underdånighet, det Kongl. Majrt täcktes uti nådig proposition föreslå Rikets Ständer, att nämnda ersättning måtte å Riks-statens sjette hufvud-titel uppföras, att till Landshöfdingen i Örebro län årligen utgå med ett mot Fem procent af den för jorden erlagda afträdes-summa svarande jemnadt belopp af Etthundra Tretiosex R:dr Banko, 24 Kongl. Majus Nåd. Proposition JY° 100. eller Tvåhundra Fyra R:dr Riksmynt, i hvilken händelse kapital-beloppet borde till Rikets Ständers Riksgälds-kontor öfverlemnas, för att blifva för Rikets Ständer disponibelt. Med bifall till hvad Stats-rådet härutinnan i underdånighet tillstyrkt, befallde Kongl. Majit, att, i öfverensstämmelse härmed, nådig proposition, sådan den finnes protokollet bilagd, skulle till Rikets Ständer expedieras. Ex Protocollo Otto H'. Seippel. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1857. Kongl. Maj:ts Nåd. Ank. till Exp.-Utsk. cl. 19 Juni 1887, kl. 12 m. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Stander, angående beviljande, för MyntVerkets behof, af ett rdntefritt lån från Rikets Ständers Bank å 50,000 R.dr Riksmynt; Gifven Stockholms Slott den 23 Maj 1857. I sammanhang med afgifven embets-berättelse angående de under sednare hälften af sisllidne år vid Myntoch Kontroll-Verken utförda arbeten in. m., har Öfver-Direktören vid nämnde verk hos Kongl.
Och äfven vetenskaperna, filosofi, geografi, grammatik och medicin odlades i det södra Gallien i sådan grad, att på Augusti tid Ro-marne hellre besökte Massilias talarskolor än Athens. Det var sålunda icke något barbarland Caesar eröfrade, utan Gallien blef snarare upptaget i den romerska unionen såsom en bundsförvandt som en gång till och med kämpade under örnarne mot den gemensamma fienden Karthago. Men äfven den gamla keltiska befolkningen i mellersta och norra Gallien innehade vissa förutsättningar, som gjorde dem mottagliga för en högre kultur. Gallerna hade nämligen vid eröfringens tid sammanslutit sig i små samhällen med öppna byar och befästa städer, hvilkas byggnadssätt Romarne beundrade; hade anlagt vägar och broar, idkade flodfart, forstodo metallberedning och slogo mynt. Jordmånen var sålunda beredd att mottaga romarkultu-rens utsäde. Men der förefunnos äfven i sjelfva samhällsförfattningen groddarne till den kristligtridderliga anda, som sedan uppträder under påfvedömets och chevaleriets former. Druidkulten med dess allsmäktiga öfversteprester-liga hufvud banade väg för påfvedömet, och den aristokratiska stamförfattningen anticiperade det starka konunga-dömet med ridderskap. Äfven den tillfälliga omständigheten, att senare fran-kerkonungen Klodvig antog den rätttrogna athanasianska sedermera katolska bekännelsen, verkade,att Frankerna knöto tidigare än de arianska Germanerna sin förbindelse med Rom, hvilken blef än fastare när Pipin lät kröna sig af påfven Stefan III i Saint Denis såsom konung af Guds nåde och han sedermera, till tacksamhet för, att han lade exar-katet under påfvestolen och derigenom gjorde Rom oberoende af Österlandet, erhöll titeln romarnes patricius. Vesterländsk kultur fann sålunda i Frankrike sitt nya hemvist, och med Karl den store och hans efterföljare böija de klassiska språken och litteraturen att odlas vid nordligare breddgrader under det att de läggas i glömska nere i hemlanden för att der icke vakna förrän vid renässansen.
Utskottet får häremot erinra , att om ock I-Tgen efter yttersta stränghet tillämpad , kunde auctorisera ett försök af sådan beskaffenhet, vöre det likväl ingalunda med rättvisa och billighet förenligt, att en Gäldenär skulle förpligtas till betalning af mera än han å skuldebrefvet uppuppburit; hehlst då, såsom här inträffat, förskingring egt ruin af medel, sorn blifvit lemnade under vård af en Statens högre auctoiitet, tilt hvilken Tjäntagaren icke kunde annat än hysa fullkomligt förtroende; och Utskottet kan ej frångå den öfvertygelse, att ett Statens Allmänna Verk snarare bör söka underlätta en enskild persons, genom så oförmodadt tillgrepp, iråkade förlägenhet, än öka den samma, 'genom försöket att lagligen utkräfva medel , som veterligen aldrig kommit honom tillhanda. Inom Vallöf]. Borgare-Ståndet åter, har en och annan Ledamot, utgående från en aldeles motsatt åsigt af saken, yrkat, att Konungens Befallningshafvande icke kunde med skäl betraktas under egenskap af Bellanders Fullmägtig, utan fast mera vore enligt Författningen att anse såsom en Banquens .Representant; att Kellander i följd deraf ej egde det ringaste att skaffa med Bättegången, hvilken, om ej annat, åtminstone skulle ådraga honom kostnader för en Fullmägtig till sin rätts bevakande; och att honom ej borde vara betaget, att genast lyfta Odlings-Lånets andra hälft hvartill han i följd af sin för - Banco Utskottets Betänk anden, t 67 skrifning, och iakttagne prestanda, långt före. detta förmenas hafva gjort sig berättigad. Till besvarande häraf får Banco.