Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vet visserligen, att åtskilliga anmärkningar mot Stockholms fattigvård kunna göras; men säkert är, att fördelningen af underhållet är så rättvist som möjligt. Hvad angår inrättande af arbetshus, föreställer jag mig, att Frih. Cederström icke anser dem nödvändiga; och jag vill då fråga honom, hvad slags inrättning han anser tillräcklig för att reprimera betlandet i landet, eller om någon annan utväg gifves, än arbetsstiftelser, hvartill de kunna öfverlemnas, som kringstryka och besvära med tiggeri, men hvarifrån de skulle afhålla sig af blotta kännedomen derom, att arbetsinrättningar funnos. Att slifta lagar, utan att de kunna verkställas, länder till föga gagn. Jag vill icke längre upptaga tiden, utan anhåller blott, att mina anmärkningar må få åtfölja remissen till Utsk. Frih. Cederström, Jacob: Jag är uppkallad att yttra några ord i anledn. af Frih. Sprengtporten till mig directe vända svar. Statens ordinarie inkomster kunna icke förskingras utan Konungens samtycke. De indirecta blir det Stats-Utsk:s sak att föreslå, och vår att pröfva. Man har anmärkt, att af lagar hos oss är kändt, ätt statsbidrag hafva blifvit leinnade till fattiges understöd, och man har såsom exempel åberopat de bidrag allmänna barnhuset tillgodonjuter. Härvid får jag anmärka, att anslag till allmänna barnhuset icke ur en fattigtaxa, utan till bevarande af samhällets egendom, helst som jag redan förklarat uppfostrin - <58 Den i5 Februari e. m. gen tillhöra samhället, emedan individerna tillhöra samhället, och af detsamma kunna till lif och egendom, när som helst, användas. Frih. Sprengtporten torde erinia sig, alt då kända föräldrar finnas, som äga förmåga att vårda och uppfostra sina barn, tillhör sådant åliggande dem, och när de icke finnas, eller sakna förmåga dertill, skyldigheten tillhör communen, och samhället först, när förmågan brister hos communen, eller kända föräldrar saknas. Jag har aldrig trott, att genom den förändring af Frih.
Och sorn, beträffande Herr Rosenblads framställning om fastställandet för hvarje stad af ett minimi-belopp af bevillningen för all slags borgerlig rörelse, hvarken förenkling i taxeringen eller ändamålet af en jemnare fördelning utaf bevillningen synes dermed kunna vinnas, samt förslaget tvifvelsutan skulle, med hänsigt till föränderligheten i slädernes förmögenhet, såsom till hufvudsakligaste delen af mera rörlig beskaffenhet, blifva förenadt med svårigheter och orättvisa i tillämpningen, så anser sig Utskottet, på dessa redan vid 1847 års riksdag emot Herr Rosenblads då väckta enahanda förslag anförda skäl, böra hemställa, att nämnde förslag äfven nu må lemnäs utan afseende. Uti sin förut omnämnda motion har Herr Henschen föreslagit, att vid beräkningen af den skaltskyldiges årsinkomster först derifrån mätte afdragas 100 R:dr B:ko för hvarje person, han är skyldig underhålla, nemligen för honom sjelf, hans hustru, barn, samt gamla orkeslösa och utfattiga slägtingar, äfvensom späda, medellösa fosterbarn, såvidl han dem fullt försörjer, samt alt, då dessa grunder ej kunde fullt tillämpas på fastighels-bevillningen, utan att lätt föranleda försnillning genom fastigheternas klyfning Bill. lill II. Sl. Brot. 1853 & 1834. 3 Sami. 1 Afd. 3 Häft. 2 10 Bevillnings-Utskottets Betänkande, No 4. och fördelning på flere namn, denna måtte i stället nedsättas till tredjedelen af dess nuvarande belopp. Då likväl den i Bevillnings-Förordningen uttalade grundsats att afdrag från inkomst för lefnadskostnader ej må ega rum, i Utskottets tanka, är af behofvet påkallad för bevillningens behöriga utgörande, anser Utskottet sig böra afstyrka bifall till Herr Henschens ifrågavarande förslag.
O.j väckt motion, deruti blifvit anmärkt, hurusom stadgandet i l:ta inom. af omförmälda §, efter motionärens tanka, innebure en verklig orättvisa emot en afgående, befordrad eller transporterad tjensteman, under det att, å andra sidan, en alltför stor förmån derigenom blifvit tillagd den, som uti en dylik succession erhölle befordran. En mildare åsigt hade uti det sednare mom. af samma § gjort sig gällande, i det att steibhusdelegarne efter en med döden afgången indelningshafvare derigenom fått sig tillagd fardagsrält å bostället, hvaraf indelningshafvarén sjelf, enligt 1 morn., icke komme i åtnjutande, om han genom afsked, transport eller befordran från innehafvande tjenstebefatining afgår, innan tillträdesdag inträffar. För afhjelparide af det missförhållande, som i följd häraf uppkomme, har motionären föreslagit, att omförmälde § uti nämnde Kongl, förordning mätte erhålla följande förändrade lydelse: ”om tjensteman, som, innan tillträdesdag inträffar, dör, afskedas, befordras, transporteras eller på annat sätt skiljes från beställning, hvarmed boställe åtföljer, tillträder han eller dess sterbhus icke bostället, utan skall den, som efter honom till beställningen befordras, detsamma tillträda, med skyldighet att ersätta den förre, eller dess sterbhus, så väl boställets uppskaltningsvärde efter afdrag af boslälls-iäntan för den tid, han, genom dennes afgång från beställningen, kommit i förtida besittning af bostället, som ock den tradesoch bruluiingskostnad, lian kan hafva vid detsamma nedlagt.’*
Län af en nödig ansedd kavalleritrupp, bade med rotehållarne vid dåvarande Westerbottens Regemente, numera Norrbottens Fältjägarecorps, blifvit ingångna kontrakter, den 20:de Augusti 1824, att 90 nummer af Förste Majorens eiler Torneå kompani, och den 7:de Juli 1826, att de inom Öfver-Kalix socken förlagde 25 nummer af Kalix kompani skulle, i mån af soldaternas inträffande afgång, hållas vakanta, emot en, i ett för allt, för hvarje rote öfverenskommen vakansafgift af 7 tunnor korn, att lefvereras antingen in natura eller ock med penningar efter markegångspris, likväl så, att, om priset derå öfverstege 45 R:dr, högre belopp än detta ej skulle erläggas. Medelst särskilda nådiga skrifvelser, bief den 6 Juni 1826 det förra och den 10 derpåföljde Augusti det sednare kontraktet faststäldt, att taga sin början med år 1827 och gälla för 20 års tid; hvarjemte stadgades, att medlen borde i Länets Ränteri insättas. Genom Kongl. Brefvet den 4 Maj 1827 förordnades vidare, att 2:ne i kontanta penningar utgående Sekund-befälslöner borde, likasom rotevakans-afgifterna samt de besparda indelningar, som tillhörde berörde kompanier, jemväl fonden tillfalla. Uti Kongl. Maj:ts nådiga Bref af den 2 September 1830, meddelades åtskilliga bestämmelser om uppbörden af medlen, hvarå redogörarne såsom provision tillädes |:dels procent. Sedermera förklarades genom nådigt Bref af den 20:de Februari 1833, att den samlade fonden skulle användas till bildande af en artilleristyrka i Länet, hvarefter Kongl. Maj:t, den 30 November 1840, i nåder anbefallde Kongl. Krigs-Koilegium att medlens förvaltning och redo - 130 — visning öfvertaga, hvarvid sedermera, för administrationskostnaden, Kamreraren å Underhålls-afdelningen tillädes 4 och Krigs-Kassören 2 procent af den å medlen inflytande räntan.
Närwarande krig, sä-fruktbart pä mistvden och oredor af alla stag, ar äfwen ritmärkt genom de mängfaldiga korsfarder wista regementer och eorpser fätt gera ät alla wäderstrek, ofta inom kort Lid, och jag wagar saga, ofta utan werkligt ändamål. AL ffjutslegan, som för mängfaldiga är tift baka beräknades til 2 st milen, ärolämpelig til wära tider och warupriser, lärer alla medgifwa, men blefwe den äfwen fprdubblad, wore landtmannen ända wistticke betald eller ersatt för all sin tidsspillan och för alla de hästar som blifwa dels ihjälkörde, dels förderfwads. Jag wille derföre föreflä, at denna Jordbrukarens skyldighet mätte fä en gräns, och en lag som någorlunda bestämdt ^termin-ralle tilfälleN dä LN trouppo bör fortskaffas genom de sä kallade m.n-cbes korcses. De fleste af ost, mine Herrar, päminna sig säken den förwänande ffpndsamhet hwarmed Swen - Den 22 Juni!. 85? Swcnika Armeen 1788 bref sammandragen, och likwäl tägade de fleste regementen til emsLi-guerinZ5 platserne; sä kar fordom, da undersätarnes wäl och sjelfbestånd fän koinma i beräkning, alltid lilgätt i Swerige, och sker ännu i andra lander, ty wi läse uti tidningarne alltid de infallen mmärkte, da troupger pä magnar bliswit trarisporterade.
Bland hypolhek, som få belånas efter go proc. af capitalbeloppet, uppräknas bruksägares samt Skånska hypotheksföreningens obligationer med proc. ränta och deröfver. Då Utsk. lili förutgående betänk. N:o i58 tillstyrkt uppköp för bankens räkning af så väl dessa föreningars på längre lid ställda obligationer, som af dylika ’’af sådana Svenska hypolheksförenitigar, hvilka hädanefter på likartade grunder med de begge förstnämnda kunna bildas och som blifva af K. M. i nåder stadfästade, samt af bancofullmäktige finnas innebära nödig säkerhet,” så måste man antaga att det endast varit en tillfällig inadvertens, som vållat att Utsk. ej tillstyrkt belåningsrält för samma papper, som ansetts nog säkra för alt kunna inköpas af banken. 2:0 Derjemte och då otvifvelaktigt i annat fall fonden för publika papper, särdeles vid vissa tillfällen likasom nu, skulle blifva föga begagnad till mehn för den beräknade rörelsen, torde lånerätten böra utsträckas till flera papper. Riktigast vore måhända att lemna pröfningen åt bancostyrelsen. Men om man ej vill delta, föreslår jag alt följande fullkomligt goda papper måtte belånas efter go eller åtminstone 80 procent: a) Stockholms stads Drätselcommissions obligationer, i afseende å hvilka jag åberopar Hr Stuarts reservation. b) Götha canalbolags med proc:s ränta och bestämd amortering försedda obligationer. Sedan detta bolag numera efter försäljningen af Motala verkstad I iq v idera l ali annan skuld, äro dessa papper, hvarå årsräntan betalas på dagen, och som elter hand i stadgad ordning och som till säkerhet utom fast egendom, afkastande 334 Den ^4 April e. m. halfva räntebeloppet, äger hela Götha canal, otvifvelaktig! ganska goda papper. BancoUtskrs utlåt. N:o i5g blef derefter af R. o. Ad. återremitteradt.
Men det skall troligen, och med skäl, derjemte anföras, att banken i utlåningsväg har enahanda pligter emot alla delar af landet, och att, likasom bankens öfriga utlåningar på fastigheter, i diskontväg o. s. v. äro för alia rikets invånare lika tillgänglige, så bör ock rättvisa utöfvas i afseende på etablerande af sådane Filial-banker, som de nu föreslagna. Och huru skola Rikets Ständer kunna motstå anspråk, som grundas på rättvisa och en gynnsam erfarenhet i förening? Bifalla måste de, sedan banan cn gång blifvit beträdd, men derjemte och, för att öfva rättvisa, lemna de för realisationens bestånd gifnc föreskrifter rörande sedel-emissionen å sido, samt gifva ökadt lif åt industrien på Tumba. Förslagets vänner hafva vidare påstått, att, om blott dessa Filial-banker, till en början ernade att operera i bredd med nu existerande både Banko-diskonter och Privat-banker, få en större utsträckning, skola dessa sednare snart försvinna och supplerandet gå af sig sjelft. För min del är jag öfvertygad om motsatsen. Jemför man vinsten af att vara delegare i ena eller andra Bank-associationen, så skall denna jemförelse gifvet utfalla till Privat-bank-associationens fördel, då denna rörer sig med kreditsediar, till stor del grundade på en icke räntebärande fond, då deremot Filial-bank-associationernes rörelse uteslutande skall bedrifvas med penningar, hvarföre den till banken eriägger ränta. Den egna fördelen kommer alltså ej Privat-bauks-delegarne att öfvergå i de nya associationerne. Men de skola helsa dem välkomna, såsom beredande utvägar till Privat-bankernas upprätthållande, ty desse sednare få genom Filial-bankerne tillgången till sin förnämsta och för sina kreditsedlars lif nödvändiga valuta, bankens sedlar, på nära håll. Annu en möjlighet finnes dock för antagandet af Privat-bankernas upphörande såsom följd af de nya bankernas inrättande. Den skulle bestå deruti, att lånetillgångarne blefve större, än att de af lånesökande absorberades.
Jag erinrar mig, alt vid föreg:de riksdagar nästan alltid klagomål försports från de andre Stånden, och äfven inom vårt eget Stånd deröfver, att R. o. Ad:s ledamöter allt för ofta varit frånvarande, och att det till och med ofta handt, att i ett Utsk., der R. o. Ad. har 12 ledamöter, vid flere sessioner å rad, icke mer än 2 eller 3 af dem varit närvar. Jag erinrar mig äfven, att vid 1834 och 1835 års riksdag föreföll här en discussion i delta ämne, väckt med anledn. af adinonilioncr, som R. o. Ad. fått emottaga af Borgareoch BondeSt:n. Denna discussion var ganska oangenäm för R. o. Ad., men man hoppades då att den skulle leda till det resultat, att Utsk:ns ledamöter derefter mera noggrant fullgjorde sin skyldighet att infinna sig vid Utskms sammanträden. Kort derefter valdes inom förstärkta SlatsUtsk., hvarest temligen vigtiga frågor förekommo, som borde intressera dem, som, med känsla af sitt vigtiga kall, bevista riksdagarne, 20 suppleanter af R. o. Ad., och, dä man fann detta antal för litet, ytterligare 30 suppleanter. Icke dess mindre inträffade kort derefter vid ett af detta Utsk:s sammanträden, att R. o. Ad:s ledamöter befunnos bristande i fulltalighet. Dä R. o. Ad:s organisation ännu är densamma, så hemställer jag, om man verkligen kunde hoppas, alt ett bättre resultat nu skulle vinnas genom ett ringa antal suppleanters insättande i vissa Utsk. Jag bekänner upprigtig!, att jag icke inser någon nytta af denna motion, om icke möjligen man kunde hoppas, att i det Utsk., som vid denna riksdag tilldrager sig all uppmärksamhet, nemi. Const.Utsk., de suppleanter, som dit inväljas, blifva mer påpasslige än annorstädes, så att man der finge se conseqvcnscn oafbrutet bibehållen i det hasardspel, som delta Utsk. sannolikt kommer att idka denna riksdag. Ilr v. Hartmansdorff:
Kommilterade yttra härom i sina motiver följande: »Då en sig sednare anmälande borgenär blifvit genom förslaget förpligtad atl gälda kostnaden för förhör i anledning af hans bevakning, — då han ej får deltaga hvarken i val till 42 Lag utskottet* Betänkande M 55. syssloman, eller i granskning af förut anmälda borgenärers fordrings-unspråk, eller i öfverläggning och beslut om framstäldt ackords-förslag, — och dä han dessutom äfventyrar att alla massans tillgångar redan kunna vara utdelade, så synes det, i sanning, som skulle en borgenär ytterst sällan, om ens någonsin, försumma att anmäla sig på inställelsedagen utan skäl, som, om det ej är laga förfall, dock slår på gränsen deraf. Ej är det heller sannolikt, att en sådan sednare anmälan skulle ske långt efter inställelsedagen, och sker den blott inom några månader derefter, blir fordringen ändock lika tidigt anmäld, som enligt nu gällande lag, der anslagstiden är vida längre än enligt Kommilterades förslag.» På dessa skäl anser sig Utskottet böra vidhålla förslagets stadgandeu i denna del. S. Återgång af aftal, som till borgenärernas förfång blifvit af gäldenären ingångna nyss före konkursen. Möjlighet att få sådana aftal upphäfda är, hufvudsakligen i enlighet med den Romerska rättens stadganden, inlagd i alla kontinentens nyare konkurs-ordningar; och lill och med i Danmark, der man ännu ej hunnit utarbeta förslag till en fullständig ny konkurs-lag, har man likväl, i afvaktan derå, ansett sig böra i lagstiftningen införa ifrågavarande princip, såsom den, hvars saknad var mest känbar. Äfven hos oss är dess skyndsamma antagande af den aldra största vigt: bristen i detta hänseende är kanske den väsendtligaste i hela vår nu gällande konkurslagstiftning och underhåller ett tillstånd af den vådligaste förvirring och rättslöshet.
Det motiv, sora Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. har äberopat för sitt förslag, nemi. att författningen högst sällan efterlefves, anser jag icke vara alldeles öfverensstämmande med verkliga förhållandet, emedan det är stadgadt, att gerningsmän måste hafva gerningsbref af Konungens Bef:h:de för att få utöfva sitt handtverk. För öfrigt anser jag, lika med Frih. Cederström, det vara nödvändigt att detta villkor står qvar, emedan det bör finnas någon eontroll på de personers frejd, som till handtverkare i socknen antagas. Dermed skulle måhända icke alltid tillgå så noga, om socknarne sjelfva finge antaga / sina gerningsmän. Dessutom kan Konungens Befdnde nu lättare controllera att de betala sina utskylder till Kronan. Af dessa skäl finner jag mig böra yrka afslag å betänk. Gr. Posse, Fredr. Salomon: Jag kan icke instämma i de åsigter, som den siste talaren yttrat, ty jag tror, att det antagande af sockenhandtverkare, som sker af Konungens Befdnde, alltid grundar sig på de upplysningar, som Konungens Befdnde erhåller från sockenstämmoprot. och de anmälanden, som derom ske. Jag anser det således vara en alldeles onödig omgång, att man skall behöfva gå till Konungens som aldrig nekas. Jag tillstyrker således bifall å betänk. Hr von Hartmansdorff, Aug., förenade sig med Gr. Mörner och Frih. Cederström. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. först till bifall å Utsk:s betänk., hvartill svarades ja och nej, och sedan lill afslag derå, hvilken sednare propos., sedan den blifvit besvarad med starka ja, blandade med nej, af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarades vara bifallen.
Maj:t under den 23 sistlidne Januari, uti nådigt Bref till Kongl. Stats-kontoret, anbefallt Stats-kontoret för framtiden iakttaga att, när större leveranser af uppköpt spanmål för Kronans under Slats-kontorets inseende ställda magasiner ske, två sakkunnige män skola tillkallas för att densamma besigtiga, torde Rikets Ständer finna, att numera icke någon vidare åtgärd härutinnan erfordras. Kongl. Sundhetg-kollegiain. § 4. Rev.-ber.' pag. 47. Förkl. pag. 281.) Med anledning af det jemväl af 1862 års Revisorer anmärkta förhållande, att Kongl. Stats-UtsTcottets Utlåtande N:o 148. 9 Kongl. Sundhets—kollegii räkenskap vore uppställd på ett sätt, att granskningen deraf förorsakade tidsutdrägt och icke obetydligt försvårade revisionen, hafva Revisorerne, som icke hade sig bekant, huru lång tid möjligen ännu kunde komma att förflyta, innan nytt förslag lill redogörelse för Kongl. Kollegii förvaltning och räkenskaper varder till vederbörandes pröfning och fastställelse framlagdt, men ansågo af vigt, all förändring i det nuvarande bokföringssätlet ofördröjligen åstadkommes, hemställt, det vederbörande måtte foga anstalt derom, att, örn möjligt, ifrågavarande räkenskaper varda så uppställda och ordnade, att kommande Revisorers granskningsbeslyr icke må alltför mycket onödigt försvåras. Kongl. Sundhels-kollegium bar uti sin häröfver afgifna, underdåniga förklaring anfört, alt räkenskaperna varit uppställda i öfverensstämmelse med det formulär, som under den 10 Mars 1840 blifvit af Kongl. Majit i anmärkta hänseende faststäldt, och hvarifrån Kollegium alltså icke kunnat afvika; och som, enligt hvad Utskottet inhemtat, nytt formulär för Kollegii räkenskap redan blifvit upprättadt af den dertill förordnade tjensteman, och det är alt förmoda, att detsamma, efter derå meddelad nådig fastställelse, snart torde komma alt tillämpas, lärer anmärkningen få förfalla. Veterinär-inrättningen i Stockholm, § 5.
Ut supra, Ex Proiocollo Olof Werlin, S, D. O vad Bevillnings - Utskottet hemställt uti Dess den 18 Juli afgifna och den 20 i samma månad på bordet lagda Memorial, rörande förslag till sådana grunder, hvarefter Kongl. Maj:t, till förekommande af öfverflödiga utländska varors införsel, ina, vid sig företeende omständigheter, hafva rätt att Tull-afgifterna i läinpelig mån förhöja; fann Bonde-Ståndet, vid nu skedd föredragning deraf, för godt gilla och antaga. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. Föredrogs Allmänna Besvärs-och Oecorsomie-Utskottets den 15 Juli afgifne Betänkande, i anledning af Riksdagsmannens för Fahlu Bergslag Herr Jungmannen Jean Noréi från Vällofl. Borgare-Ståndet remitterade Memorial, angående en ny och allmän reglering af de uti Riket nu antagna särskilta vigt-sorter; och blef före - Den 21 Juli. 2°43 förenämnde Betänkande af Bonde-Ståndet afsla» get. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin, Uppläst hos Samteliga Riks-Ständen den 21 Juli» Stormägtigste AHernådigste Konung! Som, under Riksdagens lopp, ett särskildt Utskott blifvit tillsatt, och någon vedergällning för iDess Cancelli och Vaktbetjening icke blef anslagen vid det tillfälle, då belciningarne för de öfriga Utskottens, jemte Ståndens Cancelli-Betjening bestämdes; så hafva Riksens Ständer prof vat skäligt bevilja det Särskildta Utskottets Cancellioch Vaktbetjening följande belöningar» nemligen; ’«5 At Secreteraren såsom måriadtligt arfvode 166 R:dr 32 sk. En Notarie, Dagtractaroente 3 R:dr 24 sk. om dagen, Trenne Cancellister dito hvardera 2 R:dr 24 sk. En Vaktmästare dito i R:dr 16 sk.
Nonnen, som jemte flere andre undervisnings-ar.stalter bevistat Stats-Rådet Thatrs namnkunniga Jordbruks-Institut vid Mogelin i Preussen, bar genom de vidsträckta förbättringar lian tillvägabragt vid sin ofvanberörde egendom under de få år lian varit ägare deraf, framvisat de ovedersägligaste vittnesbörd om den grundliga kännedom af sitt yrke och det varma nit, hvarpå man med säkerhet kan bygga de mest tillfredsställande förhoppningar om vigten och gagnligheten af hans tilltänkta undervisnings-anslalt, så vida den af Allmänheten omfattas med den välvilja den otvifvelaktigt förtjenar. Sädesslagen, som odlas inom Länet, äro Hvete, Råg, Korn, blandkorn, hafre, ärter, böner och vicker i olika proportion på olika ortei*. Korn odlas föga i Norra delen af Länet, men deremot mera än Råg på svartmyllan å den så kallade Falbygden. Potatoes-odlingen inskränkes merändeis till husbehof och kan icke med förmån idkas å Slättbygdens lerjord, hvilket i betydlig mån bidrager att göra missväxten å andra säden på denna ort så mycket mera tryckande. Lin utgör en hufvudsaklig produetion i Länets Norra och Östra delar, men Hampa odlas på få ställen. "Väl vårdade trägårdar finnas vid alla större Egendomar, men afsättningen af deras produeter är icke förmånlig, helst den hufvudsakligen borde påräknas i Städerna, hvarest likväl allmänt finnas trädgårdar i det närmaste motsvarande innevånarnes behof. Boskapsskötseln. Som fodertillgången på de fleste ställen icke svarar emot den till sädesodling brukade åkerjorden, kan boskapsskötseln icke vara i något fördelaktigt skick. Stallfodring under hela året nyttjas sällan, ehuru betestillgången på de fleste orter är svag.
Directions ofvanberörde framställningar, Banco Fullmägtige meddelat. 39 - Af Direclionens öfver Låne-Conloret i Götheborg, uti dess afgifne Berättelse, lemnade redogörelse i afseende å lagsöknings-detaljen derstädes, hafva Revisorerne inhämtat, att a. För Allmänna Disconten: beloppet af de vid i833 års sint på lagsökning eller Concurs, Utredningar och Rättegångar beroende lån utgjort - R:dr 114,078: \rj. 7. och af utlemnade Reverser för lagsökning år 1834 „ 153,355: 3g. 8. R:dr 267,434: 3g. 3. hvarå Ombudsmannens lefvereringar, under loppet af förlidet år, utgjort sammanräknadt i Capital R:dr 104,979: 3. 4- och utestående lagsökningssumman vid 1834 års slut varit R:dr 172,514: 3a. g. att b. För Handels-Disconten : det utestående beloppet vid i833 års slut utgjort R:dr 21,500: —- som tillhopa med de under loppet af år 1834 utlemnade Reverser för „ 30,300: utgjort - R:dr 51,800: hvarå under året blifvit lefvereradt „ 35,265: 28. — så att vid i834 ars slut varil utestående R;dr 16,5341 20. — och att c. För Publika Papper s-belåning en: under loppet af år 1834 Reverser blifvit utlemnade till lagsökning å tillhopa R:dr 1,400: hvarå under året inlefvererats 1,000: och utestodo vid 1834 ars slut - R:dr 400: