Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan icke nog tacka för Ert välvilliga anbud att skaffa mig böcker och sjelfva Edra förfrågningar röja ett så oegennyttigt intresse för ”Ernst Ahlgren” att jag nästan känner det som vore vi gamla bekanta. Detta är också skälet hvarför mitt bref blifvit så långt. Se här svar på Edra frågor: Jag har tillfälle att läsa alla utkommande svenska böcker, ty jag förestår Cronholmska Bokhandelns filial i Hörby, dessutom är jag en sådan bokvurm att jag måste köpa alla arbeten som jag värderar riktigt högt. Ni vet nog att man då icke nöjer sig med att läsa, man vill också ega. Den bättre tidningsoch tidskriftsliteraturen har jag också följt med, men i år har jag tänkt att spara, ty mitt begär efter böcker för mig till gränsen af slöseri, om jag icke håller emot. Danska och norska böcker har jag en del. Så t.ex. G. Brandes: Aestetiske studier, Naturalismen i England, Sören Kirkegaard, Mennesker og Værker samt Det moderne Gjennembruds Mænd. Den romantiske Skole i Frankrig har jag läst på lån, allt det öfriga är mig främmande. Af E. Brandes har jag: allt, af Jacobsen: allt; af Kielland det mesta, och jag har läst allt; af Elster har jag: Solskyer och Farlige folk, af Drachman det mesta, också Skyggebilleder. Så naturligtvis Ibsen jemte en del af den literatur som hans familjedramer framkallat, deribland Åbergs och ”Robinsons” arbeten i äktenskapsfrågan. Herman Bangs Realisme og Realister, Schandorph o.s.v. Kirkegaards ”Stadier paa Livets Vei” ej förglömmandes. Också Feilbergs ”Om størst Udbytte af Sjælsevner” har hittat vägen till min hylla.
Län, anser jag mig på förhand böra hafva den äran upplysa,' ätt jag aldrig varit der på stället, Och att jag Således icke äger den locala kännedom, sorn fordris, för att bedömma möjligheten af en Bergslags-inrättning i denna aflägsna del äf Riket, eller hvilken trakt deraf, för ändamålets Vinnande kan finnas merg tjenlig än ert annan. Ett sådant bedönrthatidé för att vara gäl-? lande måste naturligtvis grunda sig på eIf 64 Den 1 September f, m. fullständig och noga kännedom af locala förhållanden, och skiljaktigheter af olika ställen med hvarannan jemfördej Men då endast en utväg för ändamålets vinnande, af dem som härom väckt frågan, nu blifvit föreslagen har jag icke tvekat att tillika fästa uppmärksamhe' ten åt ett annat håll, och att meddela de upplysningar, som af en inom orten boende trovärdig person blifvit mig meddeldte, hvilken, efter flere års forksningar, förvärfvat sig en närmare kännedom om verkliga förhållandet. Jag gör detta i den säkra öfvertygelse, att den mest fullständiga granskning af dessa olika åsigter, eller det ena ställets företräde framför det andra, otvifvelaktig! och säkrast skall bidraga till ett önskat resultat, hvilket är enda föremålet, för det yttrande till Protocollet, jag nu anhåller få afgifva. Härefter uppläste Herr af Uhr följande; (Se Bilagan N:0 3.) Herr af Robson, Carl Magnus, anförde skriftligen: (Se Bilagan N:o 4.) Herr Grafven och LandtMar [kalken hems ställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg Statsoch Oconomie-Utskottens förevarande Ut - Den i September /, m. 65 Utlåtande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras.: Ropades Ja. Föredrogs å nyo och remitterades till Lag-Utskottet:
Den trägna och maktpåliggande befattningen att vara Stats-Råd medför i sanning så få behag, att män med kunskaper och förmåga, som befinna sig i en oberoende ställning, så väl med hänsyn lill rådgifvare-kallets allvarliga betydelse, som till pressens och allmänhetens deraf ofta förvillade omdöme, icke sällan tveka huruvida de böra emottaga en erbjuden Stals-Råds-plats eller ej, helst då dertill kommer, all man mäste se i perspektiv representationens hvart tredje år högt upplvftade färla. Att Riksens Ständer ega att föra ett rättvisans svärd kan i och för sig vara gagneligt, och rättigheten dertill bör ingalunda förkastas, men för att icke förslöas, bör detta svärd med stor sparsamhet begagnas och endast i frågor af ett vidBih. till H. St. All framkomma med obetydligheter för alt underkastas grundlagens stränga behandling, är att underkänna viglen af sitt eget kall; det är ett vanmäktigt försök att till kanonens laddning använda snöbollens lättsmälta klot, dä verkliga kulor fattas. Ständerna tyckas äfven sjelfva betraktat saken ifrån en sådan synpunkt, då ännu icke någonsin, under hela tiden af vårt nuvarande statsskick, till följe af gjord anmärkning, en anhållan till Kongl. Majit blifvit framställd om entledigande af någon Stats-Råds-ledamot eller Föredragande. Man bör hoppas att äfven denna gång saken atlöper på enahanda sätt. Hvad nu sjelfva special-frågorna beträffar, må följande i korthet anföras: Punkterna N:ris 4 och 10 afgjordes vid voleringarne med 12 mot II, hvaraf synes huru delade meningarne inom Utskottet varit, samt att anmärkningarne berott på en slump. Vid Nil is 7 och 8 u t föllo voteringarne med 12 mot 10, hvilket visar alt en ledamot varit frånvarande, samt att resultaten på del hela således kunna anses ungefär enahanda med de föregående. Nio 2 beslöts med en pluralitet af 14 mot 9, och bör man vid delta, såsom vid alla öfriga tillfällen, ihågkomma alt det är ödet som bestämmer om den förseglade sedeln. 1 de återstående lallen voro majoriteterna större och Niris 5 och (i gingo fram utan votering.
Tidningen Pittsburgh Dispatch innehåller en spaltlång, entusiastisk skildring af det för amerikanerna nya läroämnet och af den intagande unga lärarinnan, hvilken, tack vare sin begåfning och sin nitälskan för saken, lyckats väcka det varmaste intresse för slöjdundervisningen så väl hos skolans lärjungar som hos lärarepersonalen. I slöjdsalen arbeta manliga och kvinliga lärjungar, små o c h stora jämte hvarandra, vid hyfvelbänksrne med lust och ifver. Efter det lyckade försöket vid denna skola anser tidningen det vara blott en tidsfråga, när äfven andra skolor i vestra Pennsylvanien skola följa föredömet och införa slöjd bland sina undervisningsämnen. Kvinna duger ej till klockare. Med anledning af en af Johanna Maria Knutson gjord ansökan har regeringen medgifvit » att den omständigheten, att ansökanden är kvinna, ej må utgöra hinder för henne att, därest hon i öfrigt förvärfvat kompetens, söka och emottaga förenade klockare-, kantorsoch organisttjänsterna i Ärstad och Asige församlingar, med vilkor att hon, därest hon erhåller ifrågavarande befattningar, q / lönar manligt biträde för klockaretjänstens bestridande ». Sökandens begäran att få anmäla sig till dylika befattningar i hela riket blef afslagen. kommande extra helgdagen så tidigt lägga vår tidning i press, att vi ej hinna komma med något närmare omnämnande. Herr Bötels gästspel lär afslutas redan med denna vecka. Dramatiska teatern firade i lördags ett ovanligt jubileum, i det att Ernst Ahlgrens 1-aktsbagatell » I telefon » då gafs för 100:e gången å de k. teatrarne. Stycket uppfördes första gången den 7 mars 1887, och af dess rollinnehafvare är fru Ellen Hartman den enda, som alla gångerna utfört Siris roll i stycket; de öfriga rollerna och deras innehafvare ha varit: Häradshöfding Eskilsson hrr Lagerqvist o c h Örtengren, Birger hrr Hartman och Skånberg, notarien hrr Grip och Bergqvist, Ida fröken Svensson (nu fru Hamrin) och fröken Bäckström, Nilla fröknarna Åhlander och Paldani.
- Mellan honom och de rättrogne, min lysande herre. - Mellan en laglig myndighet och en uppstudsig folkhop? Jag svär vid Gud och kejsaren, att du skall hängas med första bästa rep som folkuppviglare och orostiftare, om du icke genast drager hädan och lagar, att packet följer dig. Under detta samtal fortforo ropen: Ut med kättarne! Leve prokonsuln! Död åt hedningarne! Prästen stod slagen med häpnad och följde med ögonen Annжus Domitius, medan denne genom vestibulen gick in i aulan. Aulan företedde ingalunda den anblick av förvirring, som man under sådana omständigheter kunnat vänta. Under portiken, som skyddade mot det fallande regnet, befann sig kring Hermione ett talrikt sällskap: filosofer och retorer, som tillhörde högskolan i Aten, de flesta lärjungarne i Akademia, krigstribunen Ammianus Marcellinus och några av Atens anseddaste medborgare tillika med deras familjer. Åt de förföljda kristianer, som funnit tillflykt hos Krysanteus, var husets övre våning upplåten. Husets samtliga tjänare och tjänarinnor voro samlade på fruntimmersgården. Annжus Domitius' ankomst väckte stor och angenäm överraskning. Än mer det sätt, varpå han uppträdde. Krysanteus, som gått honom till mötes, slöt han med hjärtlighet i sina armar. Därefter hälsade han sällskapet, skyndade till Hermione och förde hennes hand till sina läppar. - Och vi, som trodde dig vara i Korintos! utbrast Krysanteus. - Mina ädla vänner, jag skulle också varit där, om ej en aning ... jag må väl säga: en ingivelse från gudarna ... kallat mig tillbaka till Aten. Jag kommer i en olycklig, eller rättare, i en lycklig stund. Vårt annars så lugna, glada och sköna Aten är, som jag funnit, i händerna på brottsliga uppviglare, vilda trosgalningar. Varen lugna, mina vänner! Inom en timme skall ordningen vara återställd. Till dig, Krysanteus, kan jag icke nog varmt frambära min tacksamhet för den fristad, du öppnat åt sådana medborgare och kejsarens undersåtar, som annars skulle fallit offer för det teologiska raseriet.
Lag; hvartill äfven kommer att, oaktadt det, i ofvanberörde 16 §., lofvade skydd för person och egendom, utgifvare!!, genom skriftens indragning och förbudet att vidare framträda som Redacleur, förlorar gods samt möjligen, örn än blott relatift, ära och välfärd, utan ransakning och dorn. Icke mindre klart och väsendtligt strider, mot meromfprmälde 86 dea i 5 §. af Tryckfrihets-Förordningen inlagda, för Svenska Lagstiftningen och Lagskipningen i öfrigt främmande Jury-inrättning. Samma 86 §. försäkrar åt skrifters utgifvare den rättighet att kunna tilltalas endast inför laga Domstol; men åtal vid laga Domstol förutsätter ock laga rättegårigsformer, och förbehåller åt den anklagade alla beneficia juris, bland hvilka det hufvudsakligaste är appell till högre Rätt. Nu åter dörnes, efter nämndens utsago, den tilltalade oåterkalleligen i första - instantien, och, hvad söm är märkligast, icke af Domstolen, knappt af nämnden, utan egentligen af åklagaren, hvilken, i den till nämnden framställda frågan, på förhand bestämmer ansvaret eller frikännelsen. Då dessutom förbrytelser medelst tal eller skrift tillhöra vanlig Brottmålsdomstols pröfning, och då det tryckta nödvändigtvis förut varit, om ej taladt, åtminsone skrifvet, synes den härutinnan skiljaktiga rältsbehandlingen af enahanda lagöfverträdelser nog mycket afvika från allmän Lag, den Tryckfrihets-Förordningen dock, med hänsigt till de flesta ansvarsbestämmelser, vördar och antingen åberopar eller tillämpar.
Maj:ts Nådiga Proposition, i afseende å Ekeskogarne i Riket, jemte flera i detta ämne väckta enskilda motioner; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit, den 21 Sistlidne Maji, samt den 4 och x5 sistlidne Junii eftermiddagarna, af Ridderskapet och Adeln bifallne, Utskottens ifrågavarande Utlåtanden borde läggas till Handlingarne. S. B. Remitterades till hillmanna Besvärsoch Oeitorlornie-Vtskottot t Herr Gr'efve Horns, Claes Fredrih, motion^ att, i den händelse Husbehofs-bränvinsbränninr Trot. Utdrag den 3o Julii 1829. 9g gen framgent kommer att såsom en Landtbruks-^ näring beskattas, Rikeis Ständer mätte besluta en underdånig hemställan till Kongl, Majit, att Husbehof* bränvinsbränningen icke må i något fall och under intet vilkor inställas, inskränkas eller förbjudas, hvilket stadgande borde i bilf-* yande Bevillnings-Förordning intagas. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets, den i4 iistlidne Februarii, under N:o 61, afgifna och, den 19 i samma månad e. m, på bordet lagda Utlåtande, i anledning af vackt fråga om vägning ef hö i stället för Parmmätning, samt oin begagnande af krönta Tunnor vid försäljning af Brännkohl, S, D. Föredrogos å nyo och bi föll o 3 följande Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens, den if dennes, afgifna och, den [19 derpåföljde f, m., på bordet lagda Utlåtanden:
Friberren vara med värman af sin obestridligt rena fosterlands känsla omfattad, och jag anser för en är» att härmed få till alla delar förena mig. Jag finner att det vore ensamt dessa Industriers upphjelpande och denna tilltagande näringsfrihet uti allt som skall framte dé resuhfter* hvilka nu för min fattningsförmåga icke finnas inom oss. Vi se med upp närksamhet pä Sveriges Fabriker, ingen kan annat än und sann tacksamhet beundra den fullkomlighet* hvartill de blifvit bragte och med förundran åter på flere ställen förnimma huru litet de löna sine Förlagsman, hvilke, om ej det allmännas Understöd rriellankom desto fötr gingo förlorade. Sven ke Ktädesfabrikerne anlagde för att i finare klädestill verkSingar uppmuntras genott! prerogati ver till concurence m d de Franske Tyske och Engelske kläden, hafva vållat, det flera införskrifningaraf d Spanska finare Fårfacemä ägt rumj dess3 ehuru ömtåhge och alltid af climat och beten aftagande Fårslagen, hafva kostat betydliga förlagssummor; dess återuppsättande flera gångor, än mera, och man underhåller dem ännu med sorgfällighet utan att denna Ull är afsättlig till sitt rätta värde. Under allt detta tillverkar England nästan ensamt gröfre kläden af den sort Ull som kun * de utan olägenhet i Sveriges magrare trakter Den 22 April f, m. upprätthållas och hvarigenom dess handel nästan uteslutande ensamt förser större delen af Europas Arméer. Man skulle af dylika resultater snart beräkna vinsten af hvad ett landsom Sverige bör med fördel tillverka, och finna hvilka fabrikationer böra uppmuntras. Genom Industriens lif och uppkomst skulle jag vilja förutse den möjlighet" att magra trakter, som endast hade tillgång å beten skulle uteslutande lemna åkerbruk för att uppföda tjenlig Fårafvel och förse sig med Väfstolar, för att i concurence med de engelske gröfre och Commisskläden genom premier uppmuntras till export.
Men med fullt erkännande häraf, tror jag likväl, att det finnes ett annat system för myntregleringen, som eger flere ganska väsendtliga fördelar framför det föreslagna, och som derföre heldre borde antagas. Detta system är icke min uppfinning; det havredan vid föregående Riksdagar blifvit framstäldt, och består helt enkelt deruti, att, jemte decimal-systemets införande, mynt-enheten måtte bestämmas till ett värde, som motsvarar 24 sk. R:gls, enligt närvarande räkning. Denna myntenhet borde få en ny benämning, hvilken lämpligen kunde blifva Kr otia. Jag ber nu att få göra en noggran jemnförelse mellan detta mynt-system och det, som af Utskottet blifvit föreslaget. Utskottet föreslår, att den nya myntenheten, i värde motsvarande en R:dr R:gls, skall kallas en Riksdaler, och att hundrade-delen deraf, hvars värde blir nära lika med två styfver, skall heta en Cent. Enligt det system, som jag förordar, skulle enheten få ett värde af 24 sk. R:g!s; dess benämning skulle blifva Krona, och hundradedelen deraf, som med den högst obetydliga differencen af 4 procent, blefve lika med vår nuvarande Styfver, skulle bibehålla detta namn. L afseende på benämningarne finner man således, att hvartdera systemet skulle komma att ega en ny och en gammal, och det kunde deraf tyckas, som vore de härutinnan jemngoda. Skillnaden är likväl icke så oväsendtlig. Den benämning, som Utskottet bibehåller, eller Riksdaler, motsvarar för närvarande 3:ne olika värden, och om det äfven medgifves, att ett af dessa är det vanligaste, som dermed betecknas, så återstår likväl nog obestämdhet, för att göra det tvifvelagtigt, huruvida det är någon vinst eller icke att bibehålla det gamla mångtydiga namnet.
n 3i i i835 ars Ridd.Ordn., enligt Utskts föreslagna ändring deri. Tillägg. D e 11 i April. 5i som i i mom. g §:n föreskrifves. 7* Under påstående votering Svarar mot §:n 32 i 1835 böra tryckta voteringssedelårs Ridd.Ordn. alltid finnas att tillgå på särskildta ställen i Riddarhussalen, och får emellan de med ja och nej tecknade någon skilnad i öfrigt icke finnas. 8. Sedan voter:s-och valprotm Svarar mot §:n 34 i ,835 äro slutade, öppnas sed larne års Ridd.Ordn af ordform, samt granskas af honom och dem, sorn vid bordet sitta, ibland hvilka fyra föra hvardera särskildt prot., som, efter fulländad votering eller val, collationeras. Derefter upprättas ett omröstningseller val-prot., hvilket undertecknas af alla dem, sora vid bordet sitta, och genast uppläses. 9- Till ordnings vinnande vid Svarar mot ordn.stadgan R. o. Ad:s sammankomster af d. uS Nov. 1823. stadgas: 1:0 Den som stannar på gången, sedan Landtm, öppnat plenum, och ej då genast intager sin bänk, eller sedermera finnes på gången stående, er lagge trettiotvå slullingar. 2:0 För den sorn talar lill prot., uppläser dictamen eller mern. från annan än egen bänk, vare lika afgift. 3:o Den som lutar sigemot skranket framför Landliutsbordet, erlägge en riksdaler. 4:o För den sorn vid val eller votering, innan hans bänk blifvit uppropad eller sedan han sin röst afgifvit, står inom skranket eller der fram - 5a Den i April. manföre eller i skrankdörren, vare lika afgift. 5:o Den som gifver sitt bifall tillkänna genom handklappning eller sitt missnöje genom hvissling eller stötning i golfvet, erlägge sex r:dr trettiotvå sk. 6:0 Den som förlorar sin pollett och uti gär en annan, må den erhålla, emot erläggande af trettiotvå sk. 7:0
Föredrogos och biföllos Särskilda Utskottets den 16 dennes f. m. på bordet lagda Betänkanden: N:o 16, i anledning af motion om konsumtions-afgift för alla. som icke afsäga sig bruket af bränvin; och N:o 17, i anledning af motion om förlängd bräuvins-tillverknings-tid under instundande höst. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Konstitutions-Utskottets den 16 dennes f. m. på bordet lagde 366 Prot—Utdrag den 18 Augusti 1854. Memorial N:o 39, med infordradt utlåtande, angående Talmannens i Bonde-Slåndet vägran af proposition på ett inom Ståndet väckt yrkande i afseende på behandlingen af Särskilda Utskottets Memorial N:o 11. Från Högt. PresteStåndet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets följande Utlåtanden: N:o 194, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition oin upplåtelse åt enskild person af norra delen af Konung Carl XIII:s torg i Hufvudstaden, till bebyggande och disposition under viss tid, emot tomtöre-afgift, återremitterades. N:o 207, i anledning af väckt motion om bidrag af allmänna medel för tillvägabringande af ändamålsenlig kommunikation emellan Sveriges fasta land och Gottland, återremitterades. N:o 223, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående ifrågaställdt utbyte af Kronan tillhörig jord emot enskild mans, i och för utvidgning af Andra LifGrenadier-Regementets lägerplats Malmen, bifölls. N:o 224, i anledning af väckt motion om tillägg i de angående markegångs-sättningen antagna bestämmelser, bifölls.
Detta har varit utgångspunkten för Utsk., Och försvarar, såsom jag tior, helt och hållet Utsk:s åtgärd. Dän här äfven af Hr Cederschjöld blifvit så fullständigt utredd Och understödd, att jäg tror mig dervid ej böra något vidare tillägga. Hvad sjelfva flågan angår, så, örn en gemensam tanke af R. o. Ad. borde uttryckas öfver det nu under öfverläggning varande förslaget, skulle jag för min del tro, att Hr Cederschjölds förslag omfattar så stor del af Hr von Hartmansdorff*, och Verkligen gör det så mycket fullständigare, att jag för min del hellre vill sluta mig lill Hr Cederschjölds förslag till gemensam tanke, än jag skulle vilja biträda Hr von Harlinansdorlfs förslag, hvilket ej innefattar de delar af Hr Cederschjölds, sorn jag skulle anse utgöra ett ganska nyttigt tillägg och en fördelaktig modification af förslaget. Hr Den a December f. m. 63 Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att emot IItsk:s förslag hade åtskilliga anmärkn:r blifvit gjorda: en innehölle att förslaget icke vore behölligt, den vore framställd af Gr. Frölich; den andia vore af Hr von Hartmansdorff, innehållande att förändringen i första inom. af 106 §:n hörde/blifva så lydande: ’’så framt ej Utsk. linner sig böra underställa R. St. de skäl, på hvilka del anser åtal kunna förfalla, då R. St. äga, antingen att låta dervid bero eller målet till Utsk:s handläggning åter förvisa; i begge fallen endast genom omröstning med ja och nej, då Iva Stånds instämmande med Coust.Utsk. anses utgöra R. St.-s beslut.” Den tredje meningen vore af Hr Cederschjöld, att förändringen skulle lyda så: ”Skulle sådana omständigheter förekomma, att Utsk. anser alt åtal borde förfalla, underställe Utsk. sina skiil R. St:s pröfning. Underkännes denna hemställan, förvise Utsk. åtalet till Riksrätt. R.
Säväl på grund häraf, som af det jag vid sednaste plenum hade äran yttra, anhåller jag om Hr Gr:ns o. Landtmms propos. å afslag å Hr Adlersparres begäran. Den 96 November f. m. 169 Frih. Stjernstedt, Joli. Wilh.: Jag vill icke yrka afslag å ifrågavarande Mein., och tror mig icke eiler ega rätt att bedöma de motiv, som föranledt Hr Adlersparre att afsäga sig sin plats. Men Hr Adlersparre är en i pekunier! afseende oberoende person, och jag tror icke han kan hafva så mycken sysselsättning, att han icke godt skulle kunna egna sin tid åt Utsk:t. Afven förmodar jag att de personer, som tillsatte honom, på förhand förfrågat sig, hnruvida hans tid kunde medgifva honom att vara närvarande under en del af riksdagen. Vore han här närvarande, skulle jag således hemställa till honom, om han icke skulle vilja återtaga sin ansökan. J viss mån biträder jag hvad Hr von Francken yttrat; och granskar man listorna på R. o. Ad:s Utsk:s-ledamöter, skall man finna att Utsk:n vid riksdagarnes slut vanligen äro besatta med en mängd andra personer, än deni, som vid riksdagens början der tagit plats. Det är således så mycket mera skäl att önska, att de, som åtagit sig en dylik befattning, dermed fortfara och icke lemna riksdagen redan i dess början. Man har således att befara att de, som under riksdagens lopp der inträda, icke skola vara så skicklige, som sina föregångare, emedan de sakna den erfarenhet, de förra hunnit förvärfva. Skulle min farhåga i afseende på dessa förhållanden vara öfverflödig, vore så mycket bättre. Dessa voro också de hufvudsakliga skäl, Hr von Francken i sista plenum anförde, hvarföre han icke ville att man alltför lättsinnigt bifölie sådana afsägelser, som kanske rätt ofta kunna komma i fråga På denna grund anser jag att hvarje sådan afsägelse bör öfvervägas, och derför har jag velat ytlra dessa ord. Frih. Cederström, Rudolf: Då Hr
Jag begärde egentligen ordet för att erinra, hvad Hr v. Hartmansdorff redan anmärkt, att Exped.Utsk:s betänk, i detta ämne redan en gäng blifvit återremitteradt och således ej nu kan återremitteras; men den rätta formen tror jag derföre vara den, att 11. o. Ad. beslutar anmoda Exped.Utsk. att, i anledn. af det sist ankomna prot.utdr. från PresteSt., som, på sätt Hr Cederschjöld upplyst, bifallit Constit.Utskrs förslag i sin helhet, intaga de bifallna mom:n bland de grundlagsförslag, som skola hvila till nästa riksdag. Exped.Utsk. blefve då, enligt min tanke, nödsakadt att åtlyda ett sådant beslut, i fall, såsom jag får föreslå, R. o. Ad. på samma gång beslutar att inbjuda de öfriga Stånden att instämma i detta åläggande för Exped.Utsk. Om en sådan propos. får jag således hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla, sedan R. o. Ad. beslutat i den anda, hvari Hr Cederschjöld och Gr. Horn yttrat sig. Då Hr v. Hartmansdorff börjat sitt yttrande med en erinran derom, att denna strid här utan något resultat blifvit så länge förd, så torde jag tillbaka få erinra Hr v. Hartmansdorff derom, att han synes glömma, att den haft stora resultater för den mening, han sjelf vid alla tillfällen här förfäktat, emedan Constit.Utsk. derigenom, att ingen grundlagsförändring i förevar, ämne blifvit beredd, fått sin mening de facto gällande, så att det endast är för den åsigt, hvilken jag jemte några andra ledamöter försvarat, som striden icke medfört önskadt resultat. Gr. Horn: Tvenne värda ledamöter hafva Upplyst mig derom, att Exped.Utsk. från PresteSt fått emottaga ett prot.- utdr., som utvisar, att PresteSt. bifallit Constit.Utsk:s förslag i dess helhet.