Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» Du kan det ändå bättre än själfva Totti, » tyckte Leonard uppmuntrande, » så nu kan vi börja riktigt. » Han drog ned den hvita blusen om sin knubbiga byst och ordnade sjömanskragen. När det gäller riktigt på fulla allvaret, så kan ju det yttre också vara af sin icke så lilla vikt. » Nu sätter jag mig nära invid dig, och så flyttar du dig lite ' längre bort, och så tittar du upp — så där, du vet! Sen så säger jag: » Aldrig, aldrig i hela vida världen! » för det sa ' farbror Algot, just när kattungen sprang, så att jag kunde höra, hvad de sade. Då säger du: » Jo, pytt också! » Det skall vara så, för så gjorde Tora! Så ja, Lilly, nu gjorde du det riktigt bral Men nu kommer det värsta. Då sa ' farbror Algot: » Tora, Tora, hur kan du ha hjärta att säga och tänka så? » Hans röst var så tjock och grof, att det lät, som om den kom här nerifrån. » Leonard visade med sin feta, lilla näfve på sin rosett, och Lilly förstod fullkomligt, att farbror Algots röst nog varit ansenlig. » Då blef Tora röd som en kokt kräfta, och ögonen blefvo så, att man kunde tro, att hon skulle börja tjuta. &gt; » Skall man inte säga gråta, Lellan, » frågade Lilly i tillrättavisande ton. • » Äsch — du förstår ju, hvad jag menar! Du som är en flicka, skall naturligtvis alltid säga gråta, men med en pojke är det inte så noga. Men nu skall vi hålla på, tills det blir slut. Och nu är det det värsta, Lilly: nu skall du bli röd och tårögd också! Jo, nu vet jag!!! Du är så blek, men du kan godt nypa i kinderna! Nyp riktigt, riktigt hårdt, så att det gör duktigt, duktigt ondt! Då får du nog tårar i ögonen_och blir kanske lika röd, som Tora blef. » Lilly var lydig som vanligt och nöp med all den kraft, hon hade i sina späda händer. Inom sig fruktade hon, att Lellan skulle finna sig föranlåten att gripa in, och det var klokast att göra sitt bästa att förekomma detta.
Ridderskapets och Adelns tåla - 148 Dm g Juni. mod, får jag sluta, under en önskån, tolkacl af ett för Fosterlandet varmt hjerta, som lågar af känslor, hvilka blott kunna tillhöra en Svensk Friboren Man: att vi alla måtte hafva till våra handlingars föremål: rättvisa och allmän uppmuntran. Som dessa båda Dictamina stodo i full. komligt sammanhang med Friherre Anders Cederström* den ii Maj till Bevillningsutskottet hänvisade anförande, innefattande Förslag till ett förbättradt Bevillnings-sätt, blefvo de äfven till Bevillningsutskottet remitterade, med anmodan att sitt yttrande öfver berörde förslag afgifva på samma gång som Utskottet med sitt project till BevillningsFörordning till Riksens Ständer inkommer. Vid förnyad föredragning af OeconomieUtskottets den 29 Maj på bordet lagda Be. tänkande, i anledning af en yrkad beqvämli» gare Post-inrättning å landet, blef detsamma, uppå gjord proposition, bifallet. Upptogs till afgörande OeconomieUtskot^ tets den 3 dennes första gången upplästa Betänkande angående allmänna Skogshushållnin* gen, samt väckt fråga om SkogsBetjeningens och JägeriStatens indragning. Friherre Stael von Hollstein, Corfitz Ludviga Det ämne, som nu är under öfverläggning, Den 8 Juni. 149 ger mig anledning anföra något, som väl enskilt rörer Skåne, men är för det landet af s^or vigt. Förfäderne hafva grannt insett, att detta land med tiden skulle blifva alldeles skoglöst, och derföre hafva, genom Styrel, sens försorg, på flera ställen, planterngar af Bak blifvit af samfälte Byar och Socknar in* stängde och vårdade, och det med den framgång, att nu finnas de vackraste parker tätt bevuxna med träd af till och med arras tjock* lek.
Nådiga disposition affi ■yisade creditiv för inköp af mynthara »petallet nu kummer att upphöra; så ega Herrar Full magi i ge, att til! en början låta såsom af» betalning på den summa af 920,000 Frdr, hvilken, af detta cteöitiy i ett för allt blifvit anordnad, öfverföra, ders odisponerade gunima, s£ 465,000 R:dr, sorn under titel; Kongl, Allmänna Magasins Direftionens lis positions - rakning for me,dd lill silfver uppköp, ibland skuld pöst e$-ne i Banquens Bokslut balarmerås För deri fordran sorn dereftes; återstår, kominer Äanquen att efterhand genom lim tinna Magazins Inrättningens nu, varande elle» blifvande Styrelses, försorg goth göras;, och må ensstämmelse med de vid förr* Riksdagen gifne förordnanden emottaga; 3) I>et silfver, sotn, genom Kongl. Allmänna MagazinsOirectionens försorg utrikes, kunnat anskaffas; hvilket å ränningen i Banquens beeker afföres. Kongl*. Ipbrectionen tillgodo, efter det varde, hvartill, Enligt vetificerade räkningar å Coursförhålla.n.» d.et och upphandlingskostoadea, saiproa, silfver för Magaz-inslnrättningen sig bestiger. 2) Verksilfver sorn, föj ^llmanna Ma gas; in sDjrec t Jonens Räkning kan vara inom Ifiket, uti liqvidör ont köpt spannmål, utur inrättningens förråder, emottaget efter de genom öirectio.nens, försorg för hvarje qvartal faststälda priser. Och beräknas sådant silfver af Banquen vid liqviden, efter samma värde i Bancosediar, hvartill Magazinslniättniiigen detsamma anta,* Bcm$o-Utskottets. Belänkanden.
Den, sorn icke har lön på ordinarie stat, utan är extra-ordinarie och lönlös, vare icke till ständig inqvartering berättigad; men åtföljer han tågande trupp, njute inqvartering efter graden af den tjenst han bestrider. §• 7- Vid inträffande befordran skall den högre inqvar. Huru inqvarte . .. r . . , - , ... ° r>. i ring beraknas Tid teringen godtgoras Irån nasta månads början etter den, befordran, i hvilken fullmagten är daterad; men för den föregående tiden af året efter den fullmagt och lön, som den befordrade då innehaft. Sker befordran till embete eller tjenst, hvarföre inqvartering icke bestås, skall inqvarteringen upphöra, då embetet eller tjensten tillträdes. 4 ' §• 8. FÖrdem, sora varit i verklig tjenst, men aflidit eller Huru inqvarte /». ii • # • J * » i ..i i TinS bceraknas för blifvit afskedade, må Inqvarteringen icke beraknas längre dem, sorn aflida elan lill den månadens slut, då afgången inträffat. ler afskeda*. §• 9" Vid commendering till lands eller sjös måge de ogifta njuta inqvartering för sex månader, räknade från Zm. soTcommenoch med nästa månaden efter coramenderingens början; <*eras. men ingen inqvartering för den tid, som öfverskrider dessa sex månader; egande de efter fulländad commendering, att med början af nästa månad, efter skedd återkomst eller inmönstring, inqvarteringen tillträda. De deremot, som hafva hustrur eller oförsörjda barn, hvilka äro hemma hos fadren, njuta full inqvartering under commenderings-liden. Tvänne innehafTande tjenster berättiga ej till inqvartering för mer än den ena. Extra-Ordinarier äro icke till ständig inqvartering berättigade. 12 Staissamt Allm. Besv. och Oecon.-Vtsk.
R:dr, ett lån af Staten, stort 3o,ooo R:dr, måtte ett blifvande Bolag meddelas, uppå Tio års tid, emot 3 procents årlig ränta; och då,'genom den sålunda ifrågaställde ÅnglUrlygscommunicationen emellan Stockholm och Städerne vid Bottniska viken, icke allenast den af R. St. vid föregående Riksdagar afsedda fördel af Kronans manskaps och effecters transporterande sjöledes till stor del skulle kunna skyndsamt och beqvämt åstadkommas, med lindring i skjutsnings-skyldigheten för invånarne i Rikets Norra Provincer, utan äfven dessa sistnämnde beredas en lättad comtnuiiication med Hufvudstaden och sinsemellan med fördelaktig inverkan på handel och näringar; Så, och enär tillika härvid förekommer, att det ifrågaslälhla lånet icke föranleder till någon förlust för Staten, få, hos E. K. M., R. St. i underdånighet hemställa, att en lånesumma af Trettio Tusende Riksdaler må, emot derför ställande nöjaktig säkerhet, till ifrågavarande företags utförande, meddelas af anslaget under RiksStatens Nionde HufvudTilel, så vidt tillgång deraf för samma låns utgående kan förefinnas. Rikets Ständer framhärda etc. 16 Exp. Utsi. Förslag till tind. Skrif v. Niv 245, N:o 245. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adelxx d. 18 Nov. 1829* Preste-Ståndet d. 18 Borgare-Ståndet d. 20 — Bonde-Ståndet d. 25 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse angående verkställd granskning af Hospitalsoch Barnhus-fonden samt Lazarettsoch Curhus-räkenskaperne. S. A. K.
Trenne undersökningar hafva således blifvit gjorda i topografiskt afseende. I statsekonomiskt hänseende äro äfvenledes flera undersökningar gjorda för denna bana, än för någon annan; och jag ber att i detta fall få hänvisa till en af Hr Henschen afgifven reservation, der åtskilliga sifferupgifter finnas meddelade. I afseende på hushållsprincipen tror jag, att man ganska väl kan bevilja det begärda anslaget, utan att Staten derigenom ådrages någon vådlig utgift, emedan det, så sannolikt som med siffror kan bevisas, tyckes kunna antagas att denna bana skall bära sig sjelf. Jag tror således, att majoriteten kan bifalla anläggandet af denna bana, utan att begå någon inkonseqvens, och anhåller således, på grund af hvad jag nu haft äran yttra, om bifall till StatsUtsk:s framställning i denna punkt. Hr Cederschiöld, Robert Theophron: Då jag redan i går uttalade den åsigt, att R. 8t:r begått ett stort misstag, då de beslutat att direkte utföra s. k. stambanor, och att detta misstag föranledt de olyckliga strider, som deröfver up - 116 Den 10 Juni f. m - stått, samt jag derefter äfven uttryckt den önskan, att raan borde så fort som möjligt rätta detta misstag, men att om så icke kunde ske, borde man ändock så litet som möjligt fortgå på den beträdda banan, så följer deraf att jag, för min del, yrkar afslag å den nu ifrågav:de punkten. Det är gifvet, att om man bifaller densamma, så liar man ingått på systemets väg, oell hvar oell en, som är anhängare till detta system, skall derigenom naturligtvis kunna åbe ropa detta bifall såsom ett skäl, att man bör bifalla allt. Återgången blir da svårare, än om vi stanna vid de banor, som redan äro började. Det är derföre som jag velat, att några anslag icke må gifvas åt andra banor, än dem från Götheborg oell Malmö. Då jag hört klander framställas mot majoriteten derföre, att den i går beviljade större anslag, än det som Utsk. ifrågasatt, får jag, för min del, öppet tillkännagifva, att jag i denna punkt röstat för Utsk:s förslag.
Ridderskapet och Adeln, för dess del, redan vid 1828—i83o årens Riksdag ansett honom böra förunnas, sig utlåtit, att, hvad beträffade den anmärkning, alt frågan icke på grundlagsenligt sätt skulle blifvit af Rikets sistnämnde år församlade Ständers Banco-Ulskott behandlad, funne Utskottet sig icke tillsländigt ingå i någon pröfning, huru 4 Banco-TJtskotlets Utlåtande , N:o 11. dermed sig måtte förhålla, och att för öfrigt, om än å ena sidan antages, att möjligen mindre klarhet och bestämdhet uti de författningar rörande Banco-Auctioner, hvilka bordt Öfverste-Lieutenanten Adlerstam lill efterrättelse tjena, kunde i någon nion hafva föranledt de förluster, ÖfversteLieutenanten fått vidkännas genom den senast vidtagne försäljningen af egendomarne Norrkärr och Strömsvik; likväl då å andra sidan i betragtande toges, ej mindre att en bestämd försummelse af Öfverste-Lieutenanten Adlerstam, eller hans, oagtadt erhållen anmaning, fortsatte åsidosättande af föreskrifne årliga inbetalningen på det i fastighelerne intecknade BancoLån, varit orsaken dertill, att fastigheterne mäst den 18 Mars 1824 å BancoAuction försäljas , än äfven att, vid den då verkställde försäljningen på uppoch afslag, ej högre anbud å samma fastigheter skett, än det af ÖfversteLieutenanten Adlerstam sjelf gjorda, 8,g5o R:dr, samt, vid sådant förhållande, Rikets åren 1828—i83o församlade Ständer mäste anses hafva gjort allt hvad, af deras medlidande högst bordt förväntas och med något sken af billighet kunnat begäras, då Rikets Ständer, af deltagande för ÖfversteLieutenant
Utffottö Ledamöter, ,nä icke någon af förenämnde personer deltaga. Ej mä någon,!af hwilken Idkksins Ständer kunna fordra redo och answar, inwäl,as i Utskott, der rcdowisning, för hans egna göromål 06) Embeks äkgärder kan förekommabörande för öfrigt och i allmänhet iakttagas, att i mäl, ion» persoiiligcn rö« ra cn Ledamot af något Riks Ständ, mä han mäl i Ple. Dm rz December. 8^5 plena eller Utskott öswerläggningarne, mcn cj best. ten österwåla. ^ §- 42. Finner Utskott sig behöfwa af näwn Korum gens Embeksnian cll>>r af nägbt publikt Wrrk inhämta rnunteliga elier stristeliga stplysningar, degäce g - onr sin Ordförande hos HosCancellerm, Konungens Nådiga befallning lill wederbörande,' om de äskade u.: derrältclsers meddelande.
Hvad Rikets Ständer härvid beslutit, har uti nådigt bref af den 21 December 1840 blifvit StatsKontoret lill behörig efterrättelse meddeladt. 2*3: o angående traktamente för städernas magistratspersoner och borgare vid syner och andra förrättningar för Kronans räkning (150). Öfverlemnad till LandtförsvarsDeparlementet. 2f4:o angående förnyad besigtning och skattläggning af utmarkerna på Öland (139). Kongl. Majlis Befallningshafvande i Calmar län, sorn erhållit nådig befallning att låta genom landtmätare och vederbörande skattläggningsmän noga undersöka markens beskaffenhet och dervid föreslå den eftergift af eller lindring uti ulmarksskatten, som kunde pröfvas böra äga rum, har, med öfverlemnande af undersökningsoch skattläggningshandlingarna, uti skrifvelse den 20 Juni 1844 i ämnet afgifvit underdånigt utlåtande och dervid tillstyrkt, att den vid skaltläggningsförrällningen föreslagna ränlenedsättningen, tillsammans utgörande 774 tunnor 26^- kappar hälften råg och hälften korn, måtte i nåder bifallas, och den qvarstående räntan, i och för kronoräkenskapernas förenkling och till lättnad för räntegifvarne vid liqviden, fastställas till utgörande för hvarje hemman eller hemmansnummer i jemn t tunneeller kapptal med uteslutande af bråken, hvarigenom äfven en ytterligare, ehuru obetydlig lindring skulle heminansinnehafvarne tillgodokomma. Medelst nådig remiss har KammarKollegium sedermera blifvit anbefalldt att underdånigt utlåtande i ämnet afgifva. 2? :o om förändrad aflöning för Tullverkets tjenstemän och betjening samt upphörande af sportler och cxpeditionsafgifter (155). Nådig Kungörelse angående upphörande af de såsom hufvudsaklig^ bidrag till Tulltjenstemännens aflöning påbjudna sporlelafgifter har under den 3 DeBih. till R. St. Prof. i844- 2 Samt. ^ 50 Bil. tilt II. St.
Majus Nådiga Kungörelse den 9 December 1812, angående en viss pra?scripxionstid , inom hvilken de, som hos Stats-Verket äga någon fordran , böra till utbekommande deraf sig anmäla, under den 27 April detta år helt och hållet afslå allt godtgörande af en såmedelst öfver tiden uteblifvan och fördröjd ersättnings-reqvisition. Detta bekymmersamma förhållande sätter Landshöfdinge-Embetet i nödvändighet, att så väl efterse hos hvilka vederbörande ifrågavarande försummelse inträffat, som ©ck j »m möjeligen vederbörandes såmedelst å lagda - 928 Den 7 Juli. lagde åtgärder skulle, inom den i Eders Kongl. Majus Nådiga Kungörelse u satte prasscriptionstid , kunna åstadkommas. Då förekommer väl för åren 1812 och x 8 1 3, å ena sidan, att så väl vederbörande Mantals-Cömmissarier, såsom fordringsägare , försutit samma prasscriptionstid för uppgifvandet af sina Mantalsskrifnings arfvoden till Konungens Befallningshafvande, sorn ock, att Bands Contoiret åsidosatt, att, inom anbefalld tid, samma förskotter utur Bandt-Renteriet, och M antals - Commissariernas återstående fordringsbelopp , behörigen till ersättning af Högloft. Kongl. Stats Contoiret anmäla; äfvensom, å andra sidan , det otvifvelaktigt finnes, att den i Eders Kongl. Majus Nådiga Kungörelse anbe* falte prsescriptionstid för dylika fordringars anmälande till ersättning är alldeles otillräcklig för sitt ändamål. Detta vill Bandshöfdinge-Embetet underdånigast söka styrka; förthy 1S14 års
F ebni a lii f. ni. ne ägde räll att lemna föreskrifter, hvilket är dem genom orden uttryckligen betagit. Grefve af Wetterstedt har trott mig finna, att detta förslag vore en inskränkning af den revisions-rätt, som är Rikets Ständer förbehållen. Det kan jag ej frångå- Hvad åter den bevisning angår, hvarigenom jag skulle öfvertygas derom all, i afseende på granskningen af åtskillige cassör, detta förslag innehöll ett begifvande, och ej någon inskränkning, så får jag medgifva det. Men jag hemställer, om detta begifvande uppkommit genom en Styrelsens godvilliga åtgärd, om det ej är en följd af Rikets Ständers fortsatte yrkande, som man slutligen måste komma till det begifvande, att Rikets Ständer ej haft så orätt i sin Grundlagstolkning vid förra Riksdagar, då man ifrån Styrelsens sida ej förstått Grundlagen, eller kunnat deraf hämta ett sådant resultat, som det, hvartill man nu änteligen kommit. Grefve af Wetterstedt har gjort anmärkning emot mitt uttryck, att man ej borde söka att eludera Grundlagen. Jag har verkligen fällt detta uttryck. Jag hämtar stöd för den meningen derifrån, att det ej kan vara annat än ett eluderande eller missförstånd af Grundlagen, då man från /|2 §. Riksdagsordningen vill hämta anledning att utesluta Rikets Ständers Revisorer ifrån samma rätt, att granska prolocoller och handlingar, som StalsUtskoltel har, ända till den tid, då de sammankomma. 76 Den 9 Februari i f. m. Grefve af 'Wetterstedt säger, att han är osäker, om han rätt fattat conclusionen af mitt yttrande om följden, i fall Rikets Ständer göra en Grundlagsvidrig instruction. Han har fattat den så, att om Rikets Ständer utfärdade en Instruction, som Embetsmännen ej kunde lyda, så kunde ingen verkställighet följa derpå. Jag skall söka göra mitt yttrande så tydligt som möjligt.
Jag tillåter mig derföre åberopa bilagda tabell öfver införseln och utförseln af hvete, råg, korn och hafre, malen och omalen, från och med 1838 till och med 1862 samt anmärker ur denna tabell, hurusom utförseln af alla dessa spanmålsslag, sammanräknade, under den första af de 5 feinårsperioderne 1838—1842, 1843—1847, 1848—1852, 1853—1857 samt 1858—1862 i medeltal understigit införseln med 75,418 tunnor; men deremot under alla de följande femårsperioderne i medeltal öfverstigit införseln nemligen: under 2:dra femårsperioden med 233,696 tunnor, » 3:dje d:o » 154,807 » » 4:de d:o » 666,818 » och » 5:te eller sista » 1,230,920 » Det må vä! medgifvas att dessa förhållanden förnämligast uppkommit genom betydligt öfvervägande utförsel af korn och i synnerhet hafre; men icke heller bör förbises att äfven hvete under trenne af dessa femårsperioder, den 2:dra, 4:de och 5:te, lemnat överskjutande utförsel med respektive 3,033, 10,526 och 26,138 tunnor samt att af råg under tvänne femårsperioder, den 2:dra och 4:de, utförseln öfverstigit införseln med respektive 16,209 och 75,256 tuunor. Ett annat förhållande, om också ännu icke framstående med stora sifferbelopp, är dock synnerligen egnadt att vid förevarande frågors oväldiga bedömande tilldraga sig Rikets Ständers uppmärksamhet: jag menar den under aldra sista tiden med allvar inledda utförseln af kreatur och ladugårdsprodukter. Att sådan utförsel kan med fördel bedrifvas blir med hvar dag mera obestridligt, och den första lika naturliga, som för jordbruksnäringen lofvande följden häraf måste blifva betryggad jemnare och fördelaktiBih. till R.
Snarare hade han (om han velat hålla sig ensamt till djurverlden) bordt välja vissa af de vilda djuren, som äro ursprungliga infödingar och dymedelst mera lämpliga för en charakteristik af ett lands naturphysiognomik. Men detta är en blott småsak. Värre är det med några vissa tendenser, som uppenbara sig i samma uppsats. Herr Furumo utgår nemligen uppenbart från det axiomet, hvilket också återfinnes i uppsatsen om Folknöjen, att om det finns någon bra karl i herreståndet, och om det finns någon dålig i folkclassen, äro bådadera att betrakta såsom undantag. Detta tyckes mig i hög grad vara orättvist. Jag vill dermed inte påstå, att herrskapsclassen just är moraliskt bättre: jag tror blott, att vågskålen i detta fall står temligen jemt. Men denna Richards åsigt kommer sig deraf, att mannen icke särdeles känner svenska allmogen, åtminstone från dess inre sida 7. Pappa, Pappa, inföll Henrik; nu fruktar jag att min far är alldeles för orättvis: just denna slags kännedom skulle jag ändock tro vara Herr Furumos starkaste sida. Du menar således, att jag, som yrkar motsatsen, icke skulle känna allmogen? Hvad? jag, som lefvat så godt som hela min tid på landet, som råder öfver sextiotre bönder, hundradesexton torpare, och öfver drängar, grufbrytare, kolare, smeder flera än jag i hast kommer ihåg, jag skulle icke känna allmogen? Så pröfva då sjelf, min son! Furumo har begått det visserligen alltför vanliga misstaget, att slå ihop hela allmogen i en enda klump, och behandla dem alla öfver en bank, derföre att snitten på deras klädnad ungefär är densamma. Men nu vill jag säga eder, och den, som icke tror mig, må sjelf närmare göra sig underrättad, att det inom det så kallade folket på landet gifves en långt starkare ståndsskillnad, en skarpare rangordning än inom både herreoch medelclassen. Bergsmännen och bönderna, som äga jord, äga drängar och torpare under sig, samt fara till staden och kyrkan i egna vagnar och med egna hästar, skulle man kunna kalla detta stånds adel.
Landtm, samt H. Ståndet hemställa huruvida icke, då betänk. n:o 9 innehåller ett dylikt förslag, sora rörer sedelmyntet i allmänhet, nemi. återutgifvandet från Banken af sedlar å 16, 12 och 8 sk., det vore lämpligare alt omvända den ordning, sora BankoUtsk. här iakttagit, och sålunda först afgöra utlåt. n:o 9 och sedan n:o 8. Jag tager för gifvet att begge bifallas, men formen vore på så sätt bättre bibehållen. Hr Ribbing, Arvid: Då man har vädjat till dem, som bo i landsorten, huruvida de voro mer eller mindre angelägna att i allmänna rörelsen utbekomma de till ett visst belopp slagna småsedlar, som i Banken förvaras, och då det icke är fråga om alt slå några nya, så, och med kännedom om, att, i den landsort der jag bor åtminstone, äfvensom med kunskap om huru det annorstädes sig förhåller, dessa sedlar äro ganska väl kända, hvarom äfven man kan blifva öfvertygad genom det förhållande, som Den 5 Februari. 335 Hr Björnstjerna gifvit oss kunskap om, att nemi. en stor mängd af dessa sedlar med begärlighet blifvit uttagna, synes det mig också vara klokt att använda de sedlar, som f. n. ännu finnas. Man bör komma ihåg att här är fråga om småsedlar. I st. f. alt tala om konseqvens m. m. dylikt, som gerna kan uteslutas, borde man hålla sig endast till sjelfva saken. För min del skulle jag tro alt dessa småsedlars utsläppande i allmänna rörelsen skulle åstadkomma ganska mycken lättnad, och utgöra ett öfvergångsmedel, hvarigenom sjelfva silfvermyntets obehaglighet, som på många ställen upkommer derigenom att man ofta saknar detta bytesmedel, skulle motarbetas. Jag för min del tror icke att Baukens säkerhet lider hvarken af det ena eller andra, då det är fråga om ett så obetydligt belopp som detta, och förundrar mig öfver att man kan i så hög kurs tala om en sådan fråga. Jag tillstyrker att sedlarna måtte få ulgå enär de blifvit slagna. Gr. Liljencrantz, Gust.