Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
”är du nu här igen, din infama karl, som belackar mig öfver hela landet i dina förb–e visor”? En annan likaledes redan bortgången vän 88, som blef Stockholmsbo först under de sista åren af Bellmans lefnad och vid den tiden ännu var föga mer än yngling, lyckades utkunskapa hennes hem och för sitt besök påhitta någon förevändning, hvaraf all misstanka och vresig skygghet blef förebyggd. Sannolikt bidrog ock den omständighet, att han var en ung och bildskön Kongl. Sekreter, ej litet till det bevågna mottagandet; och då hon af en (åtminstone vid hennes nuvarande ålder) så ovanlig gäst såg sig bemött med en för henne än ovanligare belefvenhet, ville hon ej försumma tillfället, att framställa sig såsom en högst aktningsvärd person. Till hans fägnad bragte hon derföre sjelf, efter icke lång stund, samtalet på den ”otäcke” Bellman och hans ”fula visor”; samt bedyrade, i ett temligen städadt språk, att dessa skändliga visor hade utan ringaste grund störtat henne i vanfrejd. Hennes anlete röjde då ännu omisskännliga spär af en fordom ej obetydlig fägring: men det var nu magert, spetsigt, och de mörka ögonens liflighet hade antagit en skärpa, hvilken de förgäfves bjödo till att förljufva. Tvifvelsutan var det under den fordna goda tiden, som Bellman gjorde den för henne förmånliga handel, hvarom berättelsen har Leopold till sagesman. En dag nämligen, då de möttes på gatan, bad hon honom om ett penninglån, för att köpa en blå salopp, i stället för den ”med pontak öfverslagna”, som han kände till och hon ej mer kunde bruka; den funnes i ett närbeläget klädmäklarstånd, vore särdeles välbehållen, och kostade blott fyra plåtar. ”Gerna”, svarade Bellman, ”om jag ägde fler än två! men låt oss i alla fall gå dit”.
Allmänna Besvärs» och Ekonomiutskottets pluralitet funnit för godt, att ändra Afdelningens förslag, och, £ stället för att afstyrka, tillstyrkt Herr Ribbings Motion, om Canventioners upprättan» de vid Consistoriella pastorat, äfven under Pastors ledighet, föranledes jag, att mot detta Beslut mig reservera.” ”Då PresteStåndet med eftergift aE de privilegier, som försäkra det om orubbada lönevillkor, accederade till frivilliga conventioners träffande, var väl icke Ståndets mening, att om Presträttigheter kunde uppgöras, bindande aftal under Pastors ledighet; qch föreställer jag tnig, att en sådan ut - 1230 Besv. ock Ekon. Utsk. Betänkanden. vidgning af frågan icke kan ega rum, utan PrestStåndets begifvande. Författningarna af 1816 och 1819 upptaga icke heller något fall, der icke Pastor är närvarande, hvilket väl ock synes så mycket mera lämpligt, som han är part, hvars talan ulan hans anmodan icke lärer vid sådant tillfälle kunna föras af Consistorii-Fullmägtigen, hvilken i allt fall har sin särskilda förrättning att vara i allmänhet ekklesiastiskt ombud, likasom kronan har sitt särskildta. Genom det föreslagna brytes således den ordning, som enligt sakens natur fordrar två contrahenter och dessutom controllerande Ombud. ”Utskottets pluralitet invänder väl, att den, hvars rätt conventionen närmast rörer, bör äfven vara berättigad, att densamma personligen öfvervara, synes upphäfven af stadgandet, att conventioner kunna fastställas ända till 50 årj men utom det, att af Konungen stadfästade conventioner sällan äro utsträckte öfver 30 år, att ock denna tidsrymd, antingen en Pastors ämbetstid eller om den skjuter öfver in uti en efterträdares, hindrar sådant icke denne att efter dess förlopp tillvägabringa ny convention; rarandes det, emot hvad Utskottet förmodat, det sällan vid tillträdet, men först efter Pastors ämbetsutöfning under något år, och sedan en närmare bekantskap mellan honom och församlingen är gjord, ett så” Besv. oth Ekon' Utsk. Betcinkanden.
Oin en person Iios Notariatafdelningen deponerar obligationer, inkasserar Notariatafdelningen. vid förfallotiderna kuponger och tillliandnli~ller deponenten influtna medel. Vidare efterser Notariatafdelningen utlottningar at obligationer och underrättar deponenten i god tid, ifall en deniie tillliörig obligation blifvit utlottad, samt lämnar förslag till ny placering af det ledigblifna kapitalet. Oin inteckningar deponeras hos Notariatafdelningen underrättar Notariatafdelningeii gäldenären darom att rantorna % inteckningarna skola till afdelningen inbetalas, livarefter de medel, soni inflyta, till deponenten redovisas. Vidare tillser Notariatafdelningen att inteckningarne blifva .i vederbörlig tid förnyade. Om en hos afdelningen deponerad inteclmiiig genoin iiiiderliten förnyelse skulle förfalla, ersätter Stock.liolms Enskilde Bank därigenom uppkoniinen skada. Förvaringsafgift: 50 öre för år pr 1,000 kronor af depositionens viirde, dock ej under två kronor. Upplysningar om detta för Sverige nya försakringssatt lemnas å bolagets hufvudkontor i Stoekholm, 10 Vasagatan, 1 tr., och i öfrigt af ombud för. (G. Allmänna Liff ' orsakringsbolaget. Alla slags verktyg för liiderplnstik aitljzs billipast hos PER FROM, Stor@khcslm, 54 ~Wtistea * ~a~a~eazePsg@~fnaz Sd, OBS. ORS.! Prisbelönts af Driikt-Re5) rnifiireningen. fason. m Reparationer A l l t arbete iitföres noggraiinb; och af Wstc nrterlell. m verkställas val och på bestämd utlofvad tid. Skodon tillverkas afven efter modzrn P. GUST. PETTERSSON, á 2 Drottning~atan 52. __C_ - andskaff#r Stockholm, ArseiinPsgatari 8. Svenska, Engelska, Franska och Q s! ~ proinenadhandskar, saval fodrade som ofodrade. Balhandskar.
Det har afven blifvit yrkadt, att Pastorerne borde aflemna a5 procent af de så kallade likstolarne och andra smärre inkomster, till bidrag för folkundervisningens befrämjande. Härvid få Utskotten upplysa, att conventioner emellan Pastorerne och deras församlingar numera blifvit på många ställen upprättade, till följd hvaraf likstolarne och öfrige mindre intrader dels upphört, dels blifvit nedsatte till vissa bestämda belopp, hvari någon ytterligare nedsättning hvarken vore billig eller lämplig; och då det torde böra förmodas, att dylika conventioner komma att ingås på öfriga ställan, der detta ännu icke skett, samt härtill kommer, att någon säker och bestämd inkomst genom den föreslagna åtgärden svårligen kunde påräknas, helst dessa intrader ofta erläggas i persedlar och såsom frivilliga Statssamt Allm. Besv.- och O eron.- Utsl:s Utlåtande JS:o 40- 5 gåfvor, så anse Utskotten sig icke kunna tillstyrka, alt å frågan liärom må fästas afseende. 5:o I afseende på de anmärkningar, som blifvit gjorde vid Utskottens afstyrkande, rörande frågan om creditiv, samt .om Landshöfdingarnes befattning med subscription af medel, tro Utskotten sig endast böra åberopa de skäl, som Utskottens Betänkande i dessa delar innehåller. 6:0 Hvad slutligen angår det, af de flesta Bonde-Ståndets Ledamöter understödda, förslaget, att åtminstone ett extra nådår af lediga Prestlägenheter borde tillfalla Folkskolorna, så hafva Utskotten visserligen åt detsamma »gnat all den uppmärksamhet, som ämnet förtjenar, men, efter öfvervägande af de följ ler, som af en sådan åtgärd skulle inträffa, anse Utskotten dessa så vådliga, att, enligt Utskottens tanka, detta förslag icke kan tillstyrkas. Utskotten tro sig härvid böra fästa Rikets Höglofl.
Ingen god Medborgare lärer kunna neka, att i jemförelse till den förs öring, som ymnigt varit utbredd öfver andra länder, har vårt 244 Den 13 April. Rike, genom vår vördade Konungs och Kronprins^ kloka politique, åtnjutit snart sagdt alia lugnets förmåner} men att resultatén deraf skola vara föi Landet lika med deni, der förödelsen öfversvämmat, är en lära af en högst problematisk egenskap. Det kan icke nekas, att de skakningar som öfvergått viridén i sednare tider, äfven bordt medföra en rubbning i allmänna och enskildta förhållanden j men det kan icke nekas, att just dessa skakningar erbudit åt vårt Land oberäkneliga fördelar, hvilka, om de varit väl begagnade, säkert hade ledsagat oss på en annan ståndpunkt, än der vi nu befinne oss. Hvar äro de nyttiga följderne af den florianta Transito handel, sorn i några år monopoliskt tillhörde vår local? Kunna de jemföras med skadan af den undervigt vår handel lidit, och spridningen af dessa utländska öfverflödiga varor, som, likt gräshopporna i Egypten, öfversvämmat vår Svenska jordyta, och qväfvande all inhemsk idoghet, oundvikligen skola framkalla armod och elände öfver hela Riket? Flere värde Ledamöter af detta RiksStånd hafva redan i detta ämne visligen yttrat sig. Jag har endast i förbigående velat nämna härom, emedan jag ej kan fullkomligen dela Hr Grefve Mörners tanka, att ställningen i anseende till vår inre hushållning oumgängligen varit påkallad af Tidehvarfvets fordringar, utan snarare, och kanske ovedersägligen, genom en öfverdrifven import, synnerligen af sådana varor, sorn vi sjelfve kunnat fratnal - Den 13 April. 245 strå. Det är ifrån denna synpunkt jag betraktat ämnet och hämtat anledningen för mitt yrkande af en förbättrad Magazinslnrättning. Det är visserligen sannt, att saknad tillgång på penningar är ett stort hinder för Spannmåls-afsättningen, och medförer den verkan , att consumenter ofta få köpa på credit , då naturligtvis en höjning i priset skall uppkomma.
Jag instämmer fullkomligt med den siste värde talaren, väl icke i de betänkligheter, han yttrat i afs:de ä vårt förhållande till brödrariket Norige, ty derpå kan det icke hafva någon inverkan, men deruti, att man striickt försigtigheten allt lör långt. Jag kommer derföre att rösta mot förslaget. Hr Cederschiöld, Robert Theofron: I motsats till de båda siste talarena, får jag tillstyrka bifall till det framlagda förslaget. Det finues viii knappast bland de beslut, K. M:t eger lätta, något af mera vigt än det att blifva regerande Furste af utländsk Stat. Det måste då också vara i sin ordning, att R. St., om sådant skulle ifrågakomma, först derom tillspörjas, innan det sättes i verket, helst egenskapen af regerande Furste i eu annan Stat skulle kunna förmiuska K. M:ts förmåga att, som sig bör, föra regeringen i Sverige. Den förste talaren i denna fråga har yttrat den betänkligheten, att förslaget kunde innebära något hinder för Konungen af Sverige att tillika varn Konung i Norge, utan att R. St. dertill uttryckligen lemnat sitt samtycke. Jag får då påminna, att Konungen af Sverige redan genom denna Siu egenskap tillika är Konung i Norige; och härtill hafva li. St. redan eu gång för alla lemnat sitt samtycke. Detta inses så mycket klarare deraf, att R. St. i Grundlagen intagit föreskrifter derom, huru förhållas skall, då Konungen uppehåller sig i konungariket Norige. — Jag önskar lifligt, att detta förslag måtte bifallas, emedan jag anser det vara af stösta vigt, att beslut af så genomgripande betydelse icke må kunna lättas, innan R. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 PROTOCOLL, HÅLLNA HOS HÖGLOFLIGE 3Etta>a>MSÄÅ$aa &D21Läf» VID JTaötrma tttHfttagai i &t0<hlplm Åren 1853—1854. Sjuna# Häffer. STOCKHOLM. Måndagen den 1 Maj 1854. Plenum kl. ^ 10 f. m.
Jag får äfven ånyo fästa uppmärksamheten derpå, att mitt yrkande, alt den blifvande lagen skall komma att gälla äfven för redan inrättade banker, åsyftar helt andra lagbestämmelser, än de nu af Utsktn föreslagna, hvilka Utsk:n anse endast skola komma att gälla för blifvande banker. Orsaken dertill att denna fråga, som nu kommit under öfverläggning, ej torde kunna så redas att de skäl jag framställt blifva godkända, är den, att Utsk:n ej tagit i öfvervägande den framställning jag i min motion gjort om angelägenheten af att lagen klefve gällande äfven för de redan varande bankerna. Hade de sammansatta Utsk:n upptagit och ulredt denna framställning, så hade RiksSt:n nu kunnat vara i tillfälle att bedomina förhållandet, hvilket nu möter stora svårigheter. Jag kan ej heller undgå att anmärka, att jag uti min motion äfven sökte visa, att i afseende på hypotheksföreningarna mycken tvetydighet äger rum, enär delägarne deruti tro sig ej stå i någon solidarisk ansvarighet, på grund deraf alt bolagsreglorne innehålla, att de äro med actiecapitalet ansvarige, men deremot så väl allm. lagen som 1824 års förordning säger, alt de skola ansvara en för alla och olla för en. Ehuru ett år nu förflutit, sedan min motion väcktes, så har likväl ej något utlåtande öfver denna de! deraf inkommit. Om så bade skett, så hade man troligen bedömt saken annorlunda än nu. Antager man Utsk:ns förslag, hvaruti både 1824 års förordning och bolagsreglorne åberopas, så vet jag icke hvad som är lag eller icke lag. 1824 års förordning innehåller bestämdt det stadgande, att i alla bankbolag skola delägarne vara ansvarige en för alla och alla för en, och således vet jag ej, då ninn nu tillika åberopar bolagsreglorna, som innehålla andra föreskrifter, livilketdera som skall vara gällande till efterrättelse, i händelse fråga derom skulle uppstå. Här har en anmärkn. blifvit gjord af en värd talare, att K.
Spånad och strumpstickning hafva redan förut blifvit brödlösa arbeten. Och för en enka med några barn är det redan nära en omöjlighet att med handarbete lifnära sig“. „Men, min söta Helene“, inföll Amelie, „nog gör du dig då bra onödiga bekymmer. Om än din man skulle dö före dig, så har du ju en god pension. Hvad jag tycker det är underligt att så der alltid knota och sörja i onödighet. Jag för min del tycker att allt går rätt bra som det går“. Några år hafva förgått sedan detta samtal upptecknades. Ett och annat förhållande har sedan dess något förändrats, men glasmästarfrun har gått bort utan att hinna få veta det hon snart kunnat oantastad få insätta sina rutor och att verlden ändå torde stå. Monne den ej äfven kommer att stå i en framtid, då mången facett visserligen fått en mindre skef form? Jasminen. Du lär väl tro, att du är lika grann som jag, för att du har en ny och glänsande klädning på dig, och en fin broderad krage fäst kring halsen med en guldbroche, och ditt hår kammadt så nätt för spegeln? Men se, så grann som jag är du ändå inte, ty min klädning är så hvit och skär, som om den vore väfd af liljedoft och huru fin din krage än är, så är min af ännu finare väfnad och hel och hållen af gullstrån. Vill du höra min historia? Jag stod helt glad och vexte bland mina syskon och tänkte allsicke på den stora vida verlden. Då ropade gossarne: „Blommorna skola få fara på lustparti på sjön, som stora systrarna häromda’n“, och så plockade de oss och satte oss i båten; och den var klädd med guldpapper och det var grannt, och ett grässtrå hade vi till vimpel“. „De måste ha herrar med, icke kunna de komma tillrätta annars“, skrek Ludvig; och så plockade gossarne små glänsande skalbaggar och lade dem ock i båten.
St. bevilja det äskade årliga anslaget att ulgå från 1852 års början, likväl med sina intill dess otillräckliga inkomster, konime i än större förlägenhet än då förskottet begärdes och beviljades, samt således saknar tillgäng till dess godtgörande, hvilken godtgörelse synes lämpligast kunna ske genom R. St:s medgifvande af summans afförande i liqvid med Riksg:s-kont., på öfverskotten å Statsverkets inkomster; om bifall hvartill jag på det ömmaste anhåller. Jag gör mig den förhoppning att StatsUtsk. och sedan R. St., vid behandlingen af hvad uti den K. proposrn blifvit föreslagit, så tillvägagå, att möjlighet beredes för Hospitaisförvaltningen, att på ett ändamålsenligt och med tidens fordringar öfverensstämmande sätt söka mildra de af sinnessjukdom träffade olyckliga medmenniskors tillstånd; och anhåller vördsamt att detta mitt anförande må få åtfölja den K. proposrn till StatsUtsk. Hr von Hartmansdorff, Äng: Jag vill icke bestrida be viljandet af det anslag Konungen äskat; men tror mig böra fästa StatsUtskrs upmärksamhet derpå, att om vederbörligt gagn skall vinnas mot de kostnader, sorn här ifrågaställas för Hospitals-vården: så bör denna ställas under en sakkunnig styrelse. Fordom ansåg man vanligtvis dåren vara i den olyckliga belägenhet, att man icke hoppades på hans vederfående eller ens förbättring; utan när lian iemnades till Hospitalsvård för framtiden, afsågs egenteligeri hans underhåll för lifstiden. Så länge omständigheterna voro sådana, kunde man anse likgiltigt om något annat väsentligen afsågs än hushållningen med de medel, som användes så att dessa måtte blifva tillräckliga för alla de dårars försörjande hvilka anmältes. I sednare tider har man gått mera ömsint till väga och användt större bemödanden att lill förnuft återställa dem, som varit nog olyckliga att förlora sina sinnens bruk. Följden deraf har blifvit att vården om dårar bordt och måst främst ställas under läkares tillsyn.
Theod.: ”Med det undantag, som af Herr Nordenanckar blifvit gjordt, instämmer äfven jag i Herr Gripenstedts reservation, äfvensom jag förenar mig med Herr Bogeman i hvad af honom blif - Banco-Utskottets Betänkande, A7:o 15. 17 blifvit anfördt emot det Utskottets förslag, sorn åsyftar ändring af 1 § i Myntbestämningslagen; ett tillstyrkande, som jag hvarken i sak kan gilla eller anser vara formenligt tillkommet.” Af Herr Skogman, C. D.: ”Då jag i några hänseenden är af olika mening med Banco-Utskottets pluralitet, i frågorna om räkne-enheten och dess delning, anhåller jag att få afgifva följande reservation: 1:0 Frågan om räkne-enheten:
En förvexling af begrepp synes hafva gifvit anledning till den hufvudsakligaste anmärkningen eller den, som blifvit framställd emot förslaget, derom att den rätt, der ansökning om inteckning göres, skall pröfva samma ansökning, oansedt gäldenären under tiden gör konkurs, i hvilken händelse frågan, enligt gällande lag, bör öfverlämnäs till konkursdomaren för pröfning af den sökta inteckningens verkan. Att meddela inteckning är nemligen något helt annat än att pröfva hvad rätt en meddelad inteckning medför, då tvist derom emellan borgenärer yppas. Det förra är blott en formel actus. då det sednare åter innebär ett bedömande af hvad verkan denna formella actus må medföra i hänseende till andras rättigheter; och derföre har man ock i flere länder ansett sjelfva intecknings-åtgärden, såsom endast en inregistrerings-åtgärd, dermed domaren ej har att skaffa; hvaremot pröfningen af åtgärdens verkan blifvit öfverlemnad åt domaremakten.
De få sakta steka i en kastrull med slutet lock och spädas med buljong, tills köttet är mört, då trådarne borttagas. Så- sen afredes litet, innan den anriittas. Man kan äfven knyta en liten tunn späckskifva omkring hvarje rullad. I så fall spädes med grädde under stekningen. Elina. D:R E. STÅNGENBERG ANNONSER BÖRA, GÅSLEFVERPASTEJ. Buljong med klimpar af vildt. Ofverblifvet stekt kött af hare eller fågel jämte litet smör, 6 till 8 ägg och litet grädde, stötes fint, kryddas efter smak; fylles därefter i små formar, förut smorda med smör, som ställas i varmt vattenbad (en flat kastrull med vatten), men utan att få koka, hvarefter de få kallna. TJppstjälpes och skares i runda skifvor, som läggas i soppskålen, hvarpå hälies varm klar boljong. Kroketter af kabeljo. Kokt kabeljo hackas, fräses med smör, peppar, salt, lagerblad och litet mjöl, spädes med grädde, kokas ett par minuter och får kallna. Däraf formas aflånga bollar, som doppas i vispadt ägg, rullas i rifvet bröd och stekas gulbruna i het flottyr, garneras med stekt persilja. Kokt refstycke å la royale. Ur ett refstycke med tre refben af oxe borttages ett refben på hvardera sidan, så att endast det mellersta med tämligen tjockt med kött kvarsittande behålles. Detta späckas, omlindas, kryddas med salt och peppar oeb kokas 3 timmar i buljong jämte en kalfiägg och, om man så vill, äfven en kalffot. Därefter iläggas morötter, skurna i lika stora bitar och kokningen fortsättts å nyo 2 till 3 timmar till dess att köttet är fullkomligt kokt, då det upplägges, garneras med morötterna omvexlande med garnerad lök. Såsen silas, skummas, hopkokas och serveras särskildt i skål. O. H. LITEN Oöthes förlag i år liksom i fjor utgifna. Vi hänvisa för öfrigt till annonsafdelningen.
Länsträdgårdsmästare. 13 Beloppet af liela skörden för år 1860 skulle, enligt de här förut omförmälda genom Hushållnings-sällskapet införskaffade upplysningar, hafva utgjort: af hvete 619 kubikfot, råg 44,202, korn 496,064, hafre 19,064, blandsäd 72,864, ärter 62,574 och potatis 673,445 kubikfot. Att dessa qvantiteter likväl icke oväsentligt understiga de verkliga kan ined fullkomlig säkerhet antagas. De för år 1861 inkomne upplysningar till Hushållnings-sällskapet synas redan antyda något sådant. Annu tydligare framstår detta vid en jemförelse med den årliga förbrukningen. Denna uppgafs till Finans-Komitén utgöra 2i tunnor spanmål för hvar person i Jemtland, samt U tunna i Herjeådalen. Enligt de i samma hänseende till Flushållnings-sällskapet sedermera inkomna uppgifter — hvilka likväl sinsemellan förete så betydliga skiljaktigheter, att då spanmålsförbrukningen för person från en socken uppgifvits till endast 6 kubikfot samt från åtskilliga andra till 8, 10, 11 och 12 kubikfot, så har deremot från öfrige socknar inom Jemtland uppgifvits 13, 15, 16, 18, 19 och till och med 20 kubikfot såsom person-förbrukningen öfverhufvud — skulle också, om medeltalet af dessa uppgifter tages till grund, deraf framgå en årlig förbrukning för hvar person af nära 2i tunnor spanmål. Med antagande således af denna förbrukning inom Jemtland samt 1^ tunna för person inom Herjeådalen, skulle länets hela spanmålsförbrukning för folkets omedelbara behof uppgå till sammanlagdt 900,900 kubikfot, oberäknadt en uppenbart alltför lågt uppgifven utfodring till kreaturen af 18,216 kubikfot, eller tillsammans 919,116 kubikfot, hvilket belopp likväl med 204,614 kubikfot och således omkring 30 procent öfverstiger hela den uppgifna skörden.
Råkar bolaget i konkurs inom ett år från det delegare efter denna § utesluten blef; vare han ej genom uteslutandet befriad från nyssnämnde betalningsskyldighet, såvidt borgenärers rätt angår; och skall förthy å betalningsskyldigheten afgifven skriftlig förbindelse icke i detta fall återställas förr, än sagde tid förflutit. § 7. För bolag, hvars aktier ställas till viss man, bör bolagsordningen innefatta föreskrift, huruvida den, som genom öfverlåtelse, arf eller på annat sätt blifvit delegares länsinnehafvare, må, efter skedd anmälan, inträda i bolaget, eller om han är skyldig alt, efter aktiens inbetalda belopp, eller annan grund, för aktien taga lösen, § 8. Bolaget välje syssloman, en eller flera, att utgöra bolagets styrelse, för de företag, hvarom bolaget sig förenat, samt att å bolagets vägnar lala och svara. Alla skriftliga afhandlingar, som bolagsstyrelsen för bolaget ingär, skola undertecknas å bolagets vägnart och med utsättande af dess antagna benämning, vid äfventyr, alt eljest styrelsens ledamöter, som afhandlingen underskrifva, skola för fullgörande af bolagets derpå grundade förbindelse ansvara såsom för egen skuld, en för alla och alla för en. § 9. Innan bolaget upplöses och alla dess gällande skulder blifvit godtgjorda, må icke bolaget af tiilgångarne göra vidare utdelning emellan bolagsmännen, än att, enligt sista bokslut, och det ej äldre än för nästföregående år, öfverskott finnes, i visst förhållande till teckningssumman, hvilket bolagsordningen bestämmer. Medlemmar af styrelsen eller bolaget, hvilka i något häremot stridande beslut deltaga, varén, i händelse af brist hos bolaget, skyldige ansvara ep för alla och alla för en för återbäring af hvad för mycket utdeldt blifvit. Yaren ock alltid medlemmar af styrelsen eller bolaget, hvilka i annan måtto öfverträda den af Konungen stad fästade ordning, skyldiga ersätta all genom sådan öfverträdelse uppkommande skada, en för alla och alla för en. § io. Utom i de fall, hvarom här ofvan stadgas, skola aktie-egare, hvilkas bolags-ordning blifvit stadfästad af Konungen och efter §‘ i hos Rätten anmäld, Kongl. Maj. Is Nåd.