Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tillägg till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 21. W:o ÄI. Ank. till Exp.-Utsk. den 3 Jan. 1863, kl. 2 e. m. Emot detta Betänkande har anmälts Reservation: af Riksdagsfullmäktige Ola Jönsson från Malmöhus, Jöns Persson från Blekinge o< Olof Olsson från Wermlands län. i tlMH » • lith. till R St. Stockholm, tryckt hos Sam. Rumstedt, 1863 Allmänna Besvärs»eli lik o n o mi-Ul skulten telänkande lS':o 31, 1 u\:o 31, Auk. till Exp.-L't»k. din 13 Jaa. ISO3, kl. 3 e. m Bntänkande i anledning af väckt motion (N:o 93) om tillägg till 5 § i Kongl. Förordningen, angående allmänt ordnande af Presterskapets inkomster, den 11 Juli 1863. Till behandling af Ailmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har från Höglofliga Ridderskapet och Adeln blifvit remitterad en derstädes af Herr Grefve Taube, H. E., väckt motion hvari han hemställt, att Rikets Ständer måtte för sin del besluta samt hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det 5 § i ofvanberörda Kongl. Förordning måtte erhålla följande tillägg. »Ar bostads-boställe af den storlek, att derifrån kan skiftas eller författ»ningsenligt afsöndras en lägenhet, tillräcklig att förse löntagare med hans behof »af jordbruksalster, må skifte eller afsöndring ske och återstoden af bostället i »stadgad ordning utarrenderas, då församlingen, på Domkapitlets yrkande, dertill »samtycker och åtager sig bestridandet af de med åtgärden förbundna kostnader. »Arrende af sådan jord, som i denna punkt oinförmäles, må ej kunna till annan »församling öfverflyttas.»
Vid nu ä nyo skedd föredragning af Stats-Utskottets hvilande Utlätanden; N:o 119, i anledning af inkomue anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 44, om förändring i tiden tor leverering af Kröno-Arrenden ; N;o 74, i fräga örn försäljning till Skatte af Indelningarne vid Adels-Fane-Reg<mentet, i den moa nuvarande innehafvare afgä; N:o 76, i fräga om Stats-Verkets rätt till öfvermäls-kappar ä deri Kcclesiastique - Staterne anslagna KronoTionde-Spanrjmäl; samt N:o 61, i fräga om öfvtrlätandet af en Kronan tillhörig Tomt ät Oelreikska Enkhus-inrättningen i Landscrona, fann Bonde-Ständet för godt att lata bero vid hvad Utskottet hemställt i förstberörde Betänkande;!, N:s 44, 74 och 76; hvarjemte Utlätandet, i hvad det rörer N;o 61 , lades till Handlingarné. S. D. Nar riu ä nyo föredrogs Stats-Ut rkottets, pä bordet hvilande Utlätande, N:o rt2', öfver de hos Höglofl, Ridderskapet oell Adeln samt Prot. Utdrag den 12 Junii 1829. 61 Högvördige Preste-Ståndet gjorda anmärkningar vid Betäukandet, N:o 16, rörande aflidne Kamereraren vid General-Sjö-Tulls-Contoiret And, P. Evers' Systerdöttrars remitterade underdåniga ansökning om befrielse från Sterbhuset ådömd ersättning af Bevillning, som af Evers i lifstiden icke blifvit behörigen beräknad och innehållen å f. d. General-Tull-Arrende-Societetens Fullmägtiges löner och arfvoden, fann Bonde-Ståndet, som godkänt Betänkandet N:o 16, för godt att lägga Utlåtandet, N:o 112, till Handlingarne.
Företogs val af sex Revisorer, för att å R. o. Ad:s vägnar deltaga uti den innevarande år blifvande revision af Stats-, Råneo och Riksgälds-verkens tillstånd, styrelse och förvaltning; och hefunnos, efter valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: y 2 Den 25 April f. m. Gr. von Platen, Ballzar, Cabinellskammarherre, med 62 röster. Frih. von Nolcken, Carl Adam, Possessionat, 6! „ Frih. Lagerfeldt, Israel Adam, Hofmarskalk, 64 „ Hr Stuart, Fredr. Christoffer, Kammarråd, ... 64 , Hr Oxehufvud, Olof Philip, Lagman, 62 „ Hr Ehrenstam, Joli. Fredr., Capitaine, 63 „ Anställdes val af sex Revisorer, för att å R. o. Ad:s vägnar deltaga uti den år 1847 blifvande revision af Stats-, Bancboch Riksgälds-verkens tillstånd, styrelse och förvaltning; och heftinnos dertill, vid valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde: Gr. Gyldenstolpe, Adolph Fredr. Nils, Öfverkammarherre, med 51 röster. Frih. Rappe, Axel, Kammarherre, 57 , Frih.
Såsom förberedande åtgärd till vinnande afen länge önskad, i ekonomiskt och politiskt hänseende lika vigtig tullförening med Norrige har ock Riksdags-fullmäktigen Niis Larsson från Jemtlands län, med hvilken flera af Bonde-ståndets ledamöter sig förenat, tillstyrkt alt, Bevillnings-Ulskottels Betänkande, N:o 3. jemte-förbudens upphäfvande, införsels-afgiflerna i det tulltaxe-förslag, som Utskottet bade alt utarbeta, mätte bestammas i möjligaste likhet med Norrska tulltaxans, särdeles i afseende å de artiklar, som voro föremål för oloflig införsel öfver riksgränsen och nu framkallade en demoraliserande trafik samt tillskyndade Norrska Stats-kassan stor vinst på Svenska Stats-verkels bekostnad; varande jemväl i motioner af Riksdags-fullmäkligen Anders Jansson från Westerås län, med hvilken äfven flera ledamöter af Bonde-ståndet instämt, och G. Hullman från Orebro län, ehuru hufvudsakligen angående endast upphäfvande af inoch utförsels-förhuden å tackjern samt utförsels-förbudet å malm, ett fullständigt frånträdande af det hittills följda prohibitiv-systemet yrkadt, såsom enda medlet att bereda en rättvis och billig fred emellan alla interessen.
Utskottet, som hufvudsalsligen delar dessa åsigter, får alltså hemställa: 12:o. att norra stambanan må framdragas till Saltsjön samt bangård för densamma anläggas vid eller i närheten af Ladugårdslandsviken. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87. 37 Hvad slutligen angår Riksdagsfullmägtigen Jan Anderssons från Stora Kopparbergs län yrkande, att Rikets Ständer, utöfver hvad Kongl. Maj:t i Sin nådiga Proposition föreslagit, måtte bestämma norra stambanans sträckning förbi Sala till Brovallen samt dertill anslå erforderliga medel, så, enär frågan om lämpligaste rigtningen för en stambanas fortsättande från Sala samt bestämmande af den ändpunkt, till hvilken densamma borde dragas, icke ännu är så utredd, att Kongl. Maj:t funnit Sig derom böra till Rikets Ständer göra någon framställning, har Utskottet ansett sig nu endast böra hemställa: 13:o. att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes låta verkställa erforderliga undersökningar för utrönande af lämpligaste sträckningen för norra stambanans fortsättande från Sala. Sammanbindningsbanan genom Stockholm.
Jag anhåller om propos. i den syftning, jag haft äran framställa. 12 Den 5 Augusti. Frih. Wrede: Jag får erinra derom, att §:n, sådan den lyder i Utsk:ts Betänk., är lika med K. M:s Propos., med undantag af att ordet »tillsvidare)) är uteslutet. Anledningen härtill är den, att man ansåg lagen, liksom hvarje annan mensklig institution, endast vara tillsvidare, samt att således detta ord var öfverflödigt. Hvad åter Hr Ros’ anmärkning beträffar, att §:n innehåller tillstånd för hvarje Svensk man att jaga på öfverloppsmarker, så har Chefen för Finans-I)ept:t upplyst att det icke är skäl att göra någon inskränkning i jagträtten på dessa marker, dels emedan jagten deruppe i Norrland är ett näringsfång, och dels emedan det vore nästan omöjligt att deruppe få jagtförbudet respekteradt. På dessa grunder har Utsk:t vidhlifvit den K. Propos:n, hvadan jag också får yrka bifall till §:n oförändrad. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till §:n oförändrad och dels bifall till densamma med uteslutande af orden »och kronan efter afvittring tillfallen öfverloppsmark», framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till §:n utan förändring, och då dervid svarades många ja, jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Hr Ros begärde votering. Uppsattes och justerades följrde voter:s-propos.: »Den, som bifaller 4:de §:n i Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts förslag till Jagtstadga, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. §:n med uteslutande af orden »och kronan efter afvittring tillfallen öfverloppsmark.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 24. Nej - 7.
Det hästa beviset härföre är, att om vi nu vilja höra efter öfver allt i landet, så finnes der redan en sådan skarp inverkan å rörelsen i form af en mångenstädes ganska tryckande penningebrist, till följd af den betydliga silfverutvexling, som under de sednare åren har skett. Och enl. min lanke, behöfs det icke att öka denna tryckning, genom alt draga in sedlar med att reservera vinsterna, hvilket medel hör gömmas tili dess allvarsammare fara är å färde, än som nu för Banken finnes. Men om Banken till sitt konsoliderande, vill reservera sina vinster, för att dermed göra en sedelindragning, så sker detta bäst och utan skada för rörelsen, vid sådana tillfällen då det är öfverfullt af penningar i landet, såsom det verkligen förhöll sig år 1847, emedan då var ganska stor tillgång, icke blott på mynt, utan äfven å medel till utlåning, i följd både af de särdeles gynnsamma handelsförhållanden, som hade egt rum, och de större hypothekslån, som i utlandet hade blifvit uptagne; —hvilket dåvarande öfverflöd i myntoch lånetillgångarne bäst uptäckes, om man vill kasta ögat på de upgifter om Bankens ställning, som årligen offentliggöras. Deraf visar sig nemi., både att Bankens utelöpande sedelstock var mer än vanligt stor, och att hos Banken in - Den 15 Mars f. m. 453 nestodo, så väl enskilda personers eller allmänna kassors tillhörigheter, som ock Bankens egna medel, hvilka icke kunde utlånas. Vid sådana tillfällen är det skäl göra en indragning i sedelstocken, ty densamma kan då ske till stor styrka för Banken, men utan menliga följder för rörelsen; — och derföre, om man skulle vara så lycklig, att träffa på vid ännu en riksdag å nyo så rikliga penningelillgångar, dä bör man lämpligen stadga att, för att konsolidera Banken, en del af dess vinster skola der reserveras.
S. D Vid förnyad föredragning af Statsutskottets den 15 dennes 3fgifne, samt den 23 i samma månad på bordet lagde, Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar vid Ut^ skottets den a sistlidne April tneddeldte yttrana de, angående Herr CanzliRådet N. af Wetterstedt och Herr Assessoren Thure Adlerbrants ansökning om införsel i Kungsgårds jord för Bytes och Skatterätts-fordringar, beslöt Rid* derskapet och Adeln, att samma Utlåtande gilla, samt instämde tillika uti den »f Högvördige Preste-Ståndet den 23 dennes dervid tillsgde önskan, att bemäiio fordringsägare med "Dea 27 Maji, 509 skyndsammaste måtte erhålla vederlag och erj sättning för deras obestridliga och af Statsutskottet godkände Bytesoch Skatterätts for 4 dringar. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af ConstitutionsUtskottets den 15 dennes aflåtne, samt den 23 i samma månad på bordet lagde, Memorial, innefattande Utskottets förklarande, att de af Utskottet den 13 6istlidne April upp* gifna 2:n@ alternativa förslag till ändring uti 4 § Regeringsformen, borde, enligt 56 §. i samma Grundlag, hvila till nästa Riksdag, för att då hvart efter annat till antagande elier förkastande framställas j fann Ridderskapef och Adeln för godt, att, under förblifvande vid dess den 27 sistlidne April fattade beslut, hvarigenom ardra alternativet af Ridderskapet och Adeln är vordet antaget, Utskottets ifrå-j gavarande Memorial afslå. Ut supra. S. D< Då nu å nyo föredrogs ConstitutionsUtskottets den 15 dennes aflåtne, samt den 23 i samma månad på bordet lagde, Memorial, i anledning af Ridderskapets och Adelns dea 11, 27 och 30 sistlédne April, samt den 4 dennes till Utskottet remitterade anmärkningar vid Utskottets tid efter annan afgifne Förslag till ändringar eller tillägg i 7, 9 och 107 §.
Sparre stött sig på mitt yttrande, att han tillål it sig upläsa en reservation af 2:ne ledamöter i Högsta Domstolen, så får jag förklara, att, i händelse det ligger något stötande i mitt uttryck, undskyller jag mig med obekantskap med Svenska språket. Hr Adlerceutz: Det vill förefalla mig, som hade Utsk:t, genom den ifrågav:de §:ns inskjutande efter den 53:dje, velat betaga den sednare all verkan, men låtit den ändå qvarstå endast för att slå blå dunster i ögonen på dem, hvilka önska se utmaning till envig beläggas med straff. Jag kan nemi. icke inse, huru någonsin ansvaret efter 53 §:n skulle komma att tillämpas. Följer verkligen envig på utmaningen, då ådömes ansvar för den Jullbordade handlingen och påföljden för utmaningen förfaller. A andra sidan är ock klart, att då ett frivilligt återkallande af den gjorda eller antagna utmaningen uphäfver ansvaret för sjelfva utmaningen, så har man rättighet att, intilldess duellen kommer till verkställighet, följaktligen äfven sedan åtal blifvit väckt, göra detta återkallan - de. Jag tror således att det är alldeles nödvändigt, om 53 §:n skall hafva någon betydelse, att den 54 borttages, och jag önskar så mycket heldre detta resultat, som jag anser bästa medlet till undanrödjaude af dueller vara att förekomma sjelfva aftalet, att ställa så till, att redan deri ligger karakteren af brottslig handling, hvilket gör att den laglydige vaktar sig för framställandet eller antagandet af en utmaning. Gr. Sparre: Det är blott för att vederlägga den siste ta laren, som jag begärt ordet. Han har sagt, att man icke borde tilltalas för en utmaning eller antagandet af en ufmaning, enär det alltid står en öppet att återtaga den. Det tror jag är en oriktig upfattning; det vore ju uppenbart en orimlig tolkning af 53 §:n. Då skulle man ju på en gång kunna bestraffa utmaningen och icke bestraffa den. Meningen är naturligsvis, att den, som bevisligen utfärdat eller antagit en utmaning utan att frivilligt återtaga den, innan tilltal skedde, han står i ansvar efter 53 §:n.
Hans ögon voro fuktiga, hans stämma skälfde af undertryckt rörelse, och när han lade boken ifrån sig, runno tårar ner för deglödande kinderna och hängde« — så tyckte åtminstone konsulinnan — som stora daggdroppar i de guldglänsande mustacherna. — Bra vo! utropade konsulinnan och klappade i sina små händer. Det var det skönaste, jag hört på länge. » Det fins ej sinne så förslitet, Som qj har barn aögat kärt, Det fins ej barn, om än så litet, Som ej år millioner värdt. » — Ah, det är verkligen vidunderligt vackert! Ni måste låna mig den der boken, så att jag kan få skrifva af » Mitt döda barn. » — Gerna! ooh vändande hnfvudet mot Ånna Liberg sporde han: bvad tycker ni om dikten, fröken Liberg? Den unga flickan spratt till. — Bra — a, stammade hon. — Jag vet knapt någonting så vackert som detta poem, sade borgmästaren, men det kommer sig måhända deraf, att jag afgudar barn. — Ja, barn äro en Guds välsignelse, utbrast konsul-innan, och fast jag har fem småttingar skulle jag ej för alla verldens skatter vilja mista en enda af dem. Anna Liberg sneglade bort till konsulinnan. Annars brukade hon säga, att barn voro äktenskapets förbannelse, ty de röfvade all den tid, som borde egnas åt ideela kra£ Och många gånger hade Anna sett långa, röda strimmor på småttingarnas kinder — märken eftef uppmuntringar, som mamma, delade ut med frikostig hand, när småttingarna störde hennes lugn. Hvarför satt hon och ljög borgmästaren rakt upp i ansigtet? Och hvarför bytte hon nu för tiden om toalett hvar och hvarannan dag — hon, som annars slet samma klädning vecka ut och vecka in, ända tills garneringarna hängde i trasor? Och hade hon inte skaffat sig nya löständer? Och svärtade hon inte ögonbrynen? Och voro inte de röda fläckarne på den mattgula hyn smink? Ah, Anna Lidberg kände en sådan brinnande lust att gå bort och stryka handen öfver hennes ögonbryn och kinder. — Svärmar ni också ^för barn?
Uti en till Stats-Utskottet under den 6 innevarande månad allålen Nådig Skrifvelse, har Kongl. Maj:t behagat gifva Utskottet tillkänna, att sedan, i anseende till den årligen stigande ångbåtstrafiken å Mälaren och i följd deraf nödig befunnen förlängning af den vid Riddarholmen befintliga lagstagebro, Stockholms stads Di ätsel-Commission hos Riks-Marskalks-Embetet anhållit, att den plats å Riddarholmen, som for det närvarande af den Kongl. Fatburen upptages, måtte varda till staden upplåten i utbyte mot någon staden tillhörig, för samma ändamål tjenlig, lokal, samt det förslag härefter blifvit, med anledning af Drätsel - Commissionens förrberorde anhållan, genom Öfver-Intendents-Embetet framstäldt, att, då, enligt Kongl. Maj:ts under den 10 Juli sistlidet år meddelade beslut, de å tomten till Commerce-Collegii hus å Riddarholmen befintliga stallar ej vidare komrne att till begagnande för Hofvets räkning afses, hvarigenom hela nedre delen af denna tomt blefve ledig, den Kongl. Fatburen kunde dit förflyttas, med. skyldighet för Drätsel-Commissionen att bestrida de för en sådan förflyttning och Fatburens nya inredning erforderliga kostnader; så hade, efter erhållen del af detta förslag, äfvensom af en sedermera uppgjord beräkning ötver kostnaderne för de omförmälde stallbyggnadernes förändrande och inredning till Fatbur för Kongl. Hofvet, Drätsel-Commissionen, uti underdånig skrifvelse af den 19 sistlidne Mars, fästat Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet å de fördelar för det allmänna, som genom
281 gen behöfva längre tid till det sednare. Herr Friherrens beräkning af 12 timmars läsning i veckan under loppet af 5 månader vid Läroverken, såsom ej svarande emot 30 timmar i veckan under 11 månader, torde kunna jämkas då man besinnar, att Coursen genom Sko. la och Gymnasium fordrar egentligen 12 år, hvilket väl måtte uppväga KrigsAademiens fyra år. Hvad åter den olägenhet angår, sorn Herr Friherren 6ynes befara af dessa Läroverkens ferier, så tror jag ej att den är mycket betydande, ty äfven de kunna och böra användas af en flitig yngling, och man har icke försport att en snäll yngling genom dem blifvit försämrad; en lat eller oduglig deremot förbättras ej deraf, att han utan recreation oafbrutet måste hänga näsan öfver boken. Jag för min del kan således icke inse; att en snäll Gymnasist skulle blifva mindre skicklig Militair än en yngling, uppfostrad en. dast och allenast för Krigsgtåndet vid en KrigsAcademiej ty hvad sorn återstår att inhemta af Krigskonsten, skall väl nödvändigt inplantas genom öfning i tjensten, hvilken merendels sedermera lemnar tillräcklig tid att fortsätta de studier sorn höra till yrket j och vi se ju dessutom många af våra unga Officerare med beJ römvärd flit egna sig åt de studier sorn höra dit, samt prestera examina som hedra dem sjelfva och det upplysta tidehvarf i hvilket vi lefva.
Makt förråder krigsfolk eller andra invånare i något af de förenade Rikena, eller land, stad, fästning, pass eller annan försvarspost, tyghus, magazin, vapeneller proviantförråd, fartyg, krigskassa eller annat dylikt, som tillhörer något af de förenade Rikena eller Makt, som med dem i krig förbunden är, eller något sådant, i förrädlig afsigt, förstörer eller förderfvar; eller 2. förleder de förenade Rikenas eller med dem förbunden Makts krigsfolk att till fienden öfvergå, eller till uppror eller annan trolöshet; eller 3. i förrädlig afsigt hindrar användandet af de förenade Rikenas eller med dem förbunden Makts krigsfolk emot fienden; miste lifvet. 7 §. Gör någon försök till brott, som i 5 eller 6 § sagdt är, utan att brottet till fullbordan kommit; dömes till straffarbete på lifstid eller från och med sex till och med tio år. Har han, af egen drift och ej för yttre hinder eller annan tillfällighet, afvärjt all skadlig verkan af försöket; varde dömd högst till straffarbete i två år. 8 §. Om stämpling eller uppmaning till förräderi, som i 6 § omtalas, gälle ock hvad i 2 och 3 §§ sagdt är. 9 §. Svensk eller Norsk man, som i krigstid understöder fienden med krigsförnödenheter eller lifsmedel, eller för honom uppenbarar krigsmaktens ställning eller rörelser eller något rådslag eller beslut derom, eller genom teckning eller annorledes meddelar honom underrättelse om försvarsverk, hamn, farled eller väg, eller bedrager krigsmakten med underrättelse, den han vet falsk vara, eller i förrädlig afsigt hyser eller döljer fiendens spejare eller krigsfolk, eller åt fienden värfvar eller anskaffar sådant folk, eller på annat dylikt sätt honom tillhandagår, dömes till straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och med tio år. 10 §. Har någon gjort försök till brott, som i 9 § sagdt är, och blef endast genom omständigheter, som voro af gerningsmannens vilja oberoende, brottets fullbordan förhindrad; varde dömd till straffarbete i högst tio år. 11 §.
Detta senare synes således kunna uppdragas Förmyndare af hwad Ständ han wara mä. Wid Förklaring. Om Ättemän med iakttagande af Z §:s föreskrifter, intagit Hufwudmannens säte, bör det ejwara denne senare, hwilken^möjligtwis af giltige ffäl ej sä snart som Atteman kunnat sig infinna, betagit att för annan Ätt säsom befullmägtigad sitta. Annat är om han fullmagt utgifwit. En hufwudman är född Representant, derigenom att han genom en annans befullmägtigande disponerat om sin medfödda rätt, bör han anses ej hafwa welat af ägande Riksdagsmanna rätt sig begagna. Hwad 2 Mom. beträffar, sä och i händelse den hittils gällande ordning i sä mätto förändras, att icke ett wistl antal Elcct.rcr och Utffotts-Ledamöter nödwändigt mäste tagas af fordna Första Clatzen, synes ingen ting hindra, att en Adelsman, eburuwäl han intager ett annat säte, qwarblifwer i utöfning af det honom uppdragne förtroende, likwäl med undantag af Bänkmansffapet. Wid 8 §. Förklaring. Af den förra redaktion synes säsom angick stadgande» endast Hufwudman, dä det likwäl bör gälla för hwilken Adelsman som helst. Wid 12 §. Förklaring. Det finnes icke nägot stadgande, som uteffuter till Greflig, eller Friherrlig wärdighet upp - 2A2 Den 22 September. upphöjd, frön desi förr ttll äfwentyrs innehafde Hufwudmanna-rett, innan han för den nxa wärdlgheren Intro duction tagit. Wid iZ §. Förklaring. Zlfwikande utur Riket, är i sig sjelf en otillåten Handling, som ej förändras t.ll sin egenffap genom ansökning om Konungens Lejde-Bref, hwarföre detta i den gamla §. upptagne wilkor torde böra uteflutas. Wid 14 §. Förklaring.
20659) [315] En medelålders, anspråkslös tyska, hvilken fiere år vistats i Frankrike och England, senast nu i Sverige, först som lärarinna, senast som sällskap och biträde vid små bestyr i huset, önskar nu erh. plats hos äldre personer el. äldre herre för att föreläsa, bitr. vid korresp. o. lättare hushållsbestyr. Talar o. skrifver fullt ledigt de nämda språken. Upplysningar o. förfrågningar besvaras af frkn Hedda Wästfelt, 3 Klara Vattugränd, Stockholm. (G. 3905) [316] E n ung ' v e r m l ä n d s k a, som förut haft anställning som lärarinna, önskar plats som barnsköterska i bildad familj. Svar snarast möjligt till » F. Ä. », Karlstad, p. r. [328] En anspråkslös flicka, van vid husliga göromål, sömnad m. m. samt äfven handel, önskar sig plats i familj. På lön fästes mindre afseende, mera på ett vänligt bemötande. Goda rekommendationer finnas. Svar torde sändas t. » Augusta », Iduns byrå, Stockholm .. [333] DIVERSE. Doktor A. Afzelius I.illa Vaduiialan 24. Behandlar För 200 kronor kan en flicka på 6 månader få lära hvad till finoch hembageri hör. Adress: Fröken II. Rundqvist, Strengnäs. [332] företrädesvis magoch hudsjukdomar. Praktiserar 1 juni — 1 sept. vid H j o vatten kuranstalt. PLATSSÖKANDE. En bildad flicka, som fiere år delas i vanliga skolämnen, språk, musik och handarbeten. Löneanspråk o. bepraktiserat i Iandthushåll och som är kunnig i alla hushållsbestyr, linneoch tyg torde sändas, märkt » Håby », adr. klädsömnad samt finare handarbeten, Håby och Qvistrum. [344] önskar plats till hösten. Svar till » F — a, 27 », Iduns redaktion.