Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
V7ill man klandra testamente, göre det inom natt och år, sedan han derom kunskap fick, som i 1 §. sagdt är”; och uti 4 §: ”£j må någor annor, än närmaste arfvinge klandra testamente, och hvad af honom varder samtyckt eller försummadt, derå måga sedan fjermare arfvingar ej tala”.__ Enligt motionärens mening, hade lagstiftarens afsigt med föreskriften om testamentets uppvisande för domaren, icke kunnat vara någon annan än den, att bereda offentlighet åt dessa handlingar, och såmedelst sätta den, hvars rätt derigenom vore 38 La "-TJI skot tets Betänkande * LL.-o 3 5. förnärmad, i tillfälle alt den bevaka; och skulle deråt följa, alt hvarje testamenlariskt förordnande, som blifvit inom föreskrifven tid inför domaren upp vi st och derefter af testators närmaste arfvinge utan inskränkning godkändt, borde lända till efterrättelse. Inom lagskipningen både emedlertid olika åsigter i denna del egt rum. Så t. ex. både i det fall, då två makar om sin egendom gjort det förordnande, att densamma skulle af deras barn, så länge de lefde, besittas, men derefter tillfalla desses barn eller testatorernes barnbarn, förordnandet, i händelse samma handling icke blifvit bevakad af testatorernes barn, utan blolt af den testator, som den andra öfverleft, än ansetts icke kunna gälla för barnbarnen, och än blifvit förklaradt giltigt.
Banko, inköpta för pari-kurs ... „ Wermlands Hypotheks-Förening, å 4 procent, å 130,500 R:dr, inköpta för „ Smålands och Hallands Hypotheks-Förening, k 4 procent, å 169,300 R:dr, inköpta för „ D:o d:o, k 4 proc., å 244,000 Mark Hamburger n Banko, inköpta för „ Östgötha Hypotheks-Förening, ä 4 proc., å 932,700 R:dr, inköpta för „ D:o d:o, k 4 proc. å 462,000 Mark Hamburger Banko, inköpta för R:mt R:dr. 11,685,171: 65. Till följd af utlottniug, hafva i afräkning å ofvanberörde obligationer influtit : å Riksgålds-Kontorets, för 1860 års jernvågslån R:dr 30,933: 3 3. „ Wermlands Hypotheks-Förenings å 4 proc. 4,000 R:dr, till ett bokfördt vårde af „ Smålands och Hallands Hypotheks-Förenings 500 R:dr, till ett bokfördt vårde af „ D:o d:o k 4 procent, Mark Hamb. Banko bokfördt vårde af hvarjemte, efter föregången uppsägning, till Banken inbetalts: å Skånska Hypotheks-Föreningens k 5 procent r 200,000 — Bankens tillgång i obligationer utgjordes sålunda den 5 nåstlidne September af: Riksgålds-Kontorets för lån till 1808 och 1809 arens krigskostnader å 4 procent . R:dr R:mt 2,904,000: - Transport 2,904,000: — 11 Riksgålds-Kontorets för 1860 års jernvågslån, å 4} proc., 1,548,400 Thaler Preuss, kurant, inköpta för Arméens Ackordsamorterings-fonds, ä 4 procent
Bider skåpet och Adeln. S. D Remitterades till Statsoch Banco Utskotten: Tvenne Memorial af Friherrarne Stael von Hollstein, Corfitz Ludvig, och Anckarsvärd, Carl Henric, angående yrkad undersökning om Götha CanalDiscontDirections förhållande i afseende på den till Canal Arbetets fortsättande gjorde försuäckningjtf 1,100,000 R;dr m. m« 543 ProtokollsUtdrag d. 4 April 1818- Från Hedervärda BondeStåndet. S. D. F ann BondeStåndet för godt alt förena sig uti Högvördige PresteStåndets genom nu ankommit ProtocolIs.Utdrag af den 24 sistledne Mars meddélte Beslut angående dels anmodan till StatsUtskottet att till RiksStånden ingifva förslag till tjenlige föreskrifter huruledes StatsVerkets förskott till tryckning af RiksStåndens Ptotocoll och dertill hörande Bihang vid nu påstående och följande Riksdagar , må varda behörigen redovisade, samt dels användande af de återstående i behåll varande exemplaren af berörde Bihang för 1815 års Riksdag; Hvarom så väl Respective MedStåndeti , som ock StatsUtskottet skulle vördsamt och vänligen underrättas. Frän Högvördige Fr este Ståndet. S. D. Sedan Kongl. Majit uti Nådig Skrifvelse af den 4 dennes tillkännagifvit, det Kongl, Majit till första dagarne af nästkommande Maji behagat utsätta Dess Kröningsoeh HyllningsCeremonier , och att således denna Riksdag, ehuru lagligen till ända lupen den & innevarande April, kom me att förfara intill dess nämnde Ceremonier ägf rum , och derjemte i Nåder täckts förklara, att Kongl. Majus liflig* omsorg för Folkets trefnad och val gifver Hans Majit rättighet alt hoppas och att begära, det Rikets Ständer, under den ännu återstående Riksdagstiden må fortsätta
N:o lil. underkasta sig en trycket lång, kostsam och högst osäker omväg öiver de vid öns midt belägna färj platserna. Undersökning för hamnanläggning å norra delen af Ölands vestkust har nu blifvit anordnad på bekostnad af öns innevånare, och får jag, som, då undersökningen blifvit verkställd, skall hålla densamma rörande handlingar vederbörande Utskott tillhanda, härmed föreslå, att Rikets Ständer för en hamnanläggning å norra delen af Ölands vestra kust måtte anslå erforderliga medel. Stockholm den 11 November 1865. C. J. Svensén, från Calmar län. Uti förestående motion instämmer: E. J. Rudberg, från Öland. H:o 119. Af Per Nilsson från Malmöhus län, jemte öfrige riksdagsfullmägtige från detta och Christianstads län, om skattelösen af alla inom Lunds Stifts varande domkyrkooch kyrkohemman med flera, lägenheter. Under nära ett halft århundrade hafva strider och skriftvexlingar fortgått om de så kallade Halländska kyrkohemmanen, hvilken fråga dock erhöll sin lyckliga lösning vid sistlidne riksdag i följd af Kongl. Haj:ts nådiga Proposition N:o 100 samt motion inom Borgare-Ståndet N:o 266 och inom Bonde-Ståndet N:o 364, hvarefter Stats-Utskottet afgaf sitt utlåtande under N:o 122, och derefter utfärdade Rikets Ständer sin underdåniga skrifvelse N:o 106, hvarefter arrendatorer och åboer erhöllo skatterätt till ofvannämnda kyrkohemman. Då nu Skåne, Halland och Blekinge på en gång afträddes från danska till svenska riket, och samma grunder till eganderätt för de Halländska kyrkohemmanen icke lärer kunna bestridas äfven finnas för de skånska domkyrkooch kyrkohemmanen, så voro, hvad de skånska domkyrkohemmanen vidkommer, under förra århundradet, från 1718 till 1736, två tredjedelar af domkyrkans hemman öde och utlemnades då till åboer Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
Ovand talare, sorn jag är, hade jag visserligen icke tänkt att nu här uppträda. Jag hade likväl önskat, att få uttala några ord i anledn. af eli här för några dagar sedan utaf en talare begagnadl yttrande, alt han icke fruktade, att det sanna icke skulle bereda sig en säker väg; men sedan jag hört, att icke allenast den protestantiskt Evangeliska läran, hvilken jag åtagit mig att predika, blifvit lemligen hårdi angripen, utan äfven fada af en talare upprepas, men icke fullkomligt utvecklas, så anser jag mig pligtig all här uppträda. Ämnet är likväl af den vigt, att jag icke kan i få ord besvara de gjorda framslällningarne, och jag får derföre hos Hr Gr. o. Landtm, vördsamt anhålla, att, vid justering af detta prot., i ett kommande plenum få afgifva fullständiga anmärkmr. Gr. Mörner, Otto Gabriel: Delta vigliga ämne har redan af Here talare på detta rum blifvit med den öfverlägsna skicklighet hehandladt, att min åtgärd visserligen kunde vara öfverflödig. Jag kan likväl icke neka mig, alt öppet instämma i Frih:ne Hamiltons och Cederströms, Claes Rudolf, yttranden. De hafva fästat Riddarhusets uppmärksamhet derpå, att delta ämne är för högt att utgöra föremål för lättsinnig diskussion, och alt religionen borde vara fredad mot försöket alt göra den till ett experimentalfält, helst vid ombyte deraf ofta timliga afsigter komma i beräkning, för hvilka man icke så noga kan göra sig reda. Alt tillrättavisa öfverlöparen har varit alla tiders bemödanden, och torde äfven framgent blifva det. Vi kunna i detta ämne mera än i något annat hemta lärdom af erfarenheten; huru fruktansvärdt har ej vårt fädernesland varit sönderslitet af religiösa tvister, och huru rikt lugn har det ej i detta hänseende på sednare lider åtnjutit. Huru åter tillståndet är i Norra Amerika, till följe af 33 * 516 Den 29 December f. m. den der rådande obegränsade religionsfriheten, är icke eller obekant; allt är der anlagdt på spekulation, och den prest drager till sig de mesta åhörarna, som kan lifligast anslå lidelserne.
För öfrigt anse Comiterade, att förvandlingen af vederlaget för ofvannämnda serskilda dagsverksskyldigheter, der detsamma är bestämdt före allmänna ränteförvandlingens utförande, bör i sammanhang dermed verkställas, men annars för sig gå, så snart dagsverkenas antal blifvit faststäldt; samt, i händelse dess utgörande in natura äfven derefter fortfar, den derför belöpande lösen afföras på enahanda sätt, som för likartadt fall här ofvan blifvit i underdånighet föreslaget. Uti Färentuna Härad af Stockholms Län utgår, under namn af 17-§•_ Angående Drängespann, en för befrielse ifrån Rotering faststäld afgift af Två gtiser* vVränteTunnor Spanmål för hvarje helt hemman; och då denna således är af förvandlingen, grundskatts natur, anse Comiterade densamma jemväl böra i sammanhang med hemmansräntorna förvandlas. Beträffande de hemman, hvilkas räntor äro till större eller mindre del indelta; så, om än någon dylik indelning kommer att fortfara efter den tid, som för ränteförvandlingen bestämmes, bör dock sådant, efter Comiterades åsigt, icke hindra, att äfven dessa räntors förvandling, i sammanhang med de öfrigas, verkställes, utan att likväl detta må rubba räntegifvarens skyldighet att gamla räntan till indelningshafvaren utgöra, så länge den sednares rätt till dess åtnjutande fortfar.
Här var allting inrättadt efter hennes egen smak, hennes hushåll gick på det sätt hon sjelf hade bestämt. Hennes tjenare höllo af henne och voro glada och uppfriskade af att se henne igen. Der lågo ett par nya böcker, som hade kommit under hennes frånvaro och som hon började skära upp. Hon satte i gång ett par handarbeten och köpte sig nya noter. Rummen voro så vackra och solljusa och så — framför allt — trädgården! Den var endast liten och omgifven af ett högt staket, alldeles öfverväxt med klängväxter och med en tät häck innanför. Ingen kunde se dit in, och den inneslöt ett helt litet paradis för Nina. Der funnos två stora lönnar med tjocka stammar och präktiga kronor, under hvilkas skugga hon hade sin arbetsstol och sitt bord. Längre ned växte en rad gamla lindar, som ännu knappt hade börjat slå ut, men som längre fram på sommaren gåfvo en utmärkt skugga. Och så funnos der några äppleträd och körsbärsträd, som just nu stodo i knopp, och en lång yppig häck af syrener, lilas och hvita, persiska och vanliga syrener, och deras tid började nu snart. Knopparna svälde för hvar dag, och på den ljusgröna gräsplanen glänste de röda tulpanerna mellan blå och hvita hyacinter; — narcisser stodo i långa rader och doftade och auriklarna kröpo fram i stora, kraftiga klungor. När Nina om morgonen kom ut på de finkrattade gångarna och all denna blomstervällukt slog emot henne, bofinkarna sjöngo och svalorna hveno, var det för hvar gång samma öfverraskande glädje. Hon gick långsamt omkring och såg på allt, som den sista natten hade uträttat. De späda poppelbladen kommo blanka och bruna fram ur hölstret, blodalmen fick stora, kraftiga skott, oxelbladen voro hvitgrå och ludna, och bredvid dem lyste de små bokbuskarna i ett skinande grönt. En förmiddag gick Nina der, utan hatt, med parasollen öfver axeln, då jungfrun kom och räckte henne ett visitkort: »Henrik Tofte, v. häradshöfding.» »Låt honom komma!» sade Nina. Strax derpå kom Tofte med raska steg öfver verandan och ut i trädgården. Båda två logo.
Till hvilket o fan teli g t belopp skulle icke då denna belåning, och de derföre utgifna sedlarne stiga?” Jag önskar derföre, att man dels icke måtte allt för lätt gå in på de nya förslagen, och dels att man icke allt för vidlyftigt må sönderplocka ett Betänkande, livar - Den 7 December f. m. om öfverläggningarne hos oss aldrig vilja taga slut, linder det saken redan för längesedan blifvit Is os de öfrige trenne Stånden afgjord, oell i allt fall torde böra förvisas till förstärkt BancoUtskott. Jag instämmer i Utskottets afstyrkande, och anhåller, att man icke må öfverlemna allt för mycket åt Banco-Fnllmägtiges bepröfvande, dem jag annars måste beklaga. Grefve von Rosen: Med afseende på hvad den siste Talaren anmärkt om lättheten för utländningcn att hittransportera säd för att få den belånad, får jag upprepa, hvad jag förut erinrat, nemligen, att sådan rontroll deremot finnes i Tullförfaltningarne och den höga tull hvarmed utländsk spannemål är belagd, i jemförelse med det pris, hvartill den här kan säljas, att det icke är tänkbart, det utländningen skulle finna någon uträkning vid att hitföra sin spannernål och betala den höga tullen, för afl få varan till halfva värdet belånad. Det är således endast för Svensk ritorr spannernål, upplagd i magaziner, som anstalten skulle kunna användas, och jag är öfvertygad, att den skulle medföra så mycket större nytta, som den icke blott skulle vara fördelaktig för jordbruket och landet, utan äfven uppmuntra Köpmannen att hilda spannemålslager för missvextår, så väl här, sorni England, och sålunda försäkra oss om tillgång på spannemål i behofvets stund, samt bereda Köp - Den 7 December f. m. 235 mannen tillfälle att begagna conjnncturen, i motsatts mot förhållandet sistlidet år, då våra köpmän, i brist af samlade lager, ej him no att utföra sin speculation, innan den gynnande conjuncturen i England var förbi.
Genom denna åtgärd och de tryckta förteckningarne kunna långifvare genast veta om det nya stadgandet, jag här ofvan föreslagit i afseende på Inteckningens giltighet är förden egendom, hvari Inteckning erbjudes, gällande eiler icke, och torde genom detta stadgande, hvilket har någon likhet med det Kongl. Förordningen den i Junii 1748 om försträckning af Brandförsäkringsskilling innehåller, vinnas, att hvarje förmyndare skyndar med afgifvande af redogörelse, emedan han i annat fall ej kan med säkerhet påräkna lån å sin fasta egendom. Af hvad jag förut nämnt angående Förmyndares vård om myndlings person är lätt att finna det jag ej föreslår någon ändring i nu gällande sätt att förordna förmyndare, utan Den 17 Februarii, 427 önskar, att sådane hädanefter sorn hittills må af Domstolarne utses; och mitt förslag rubbar således icke den del af Adelige Privilegierna sorn legat till grund för stadgandet i 8 Cap. 2 §. RättegångsBalken, att HofRätt må förord* na förmyndare för deras barn och arfvingar, som frälse äro. I fall mitt förslag antages skall den motvilja att blifva förmyndare , som i anseende tills ansvars-skyldigheten för myndlingens e~ gendom och svårigheten att såsom Förmyndare erhålla län mot inteckning i sin fasta egendom, hittills varit rådande troligen försvinna, Och då tillsynen öfver myndlingens person och utJ tagande från FörmyndareKammaren af den del utaf honom tillhörige medel som till hans årliga underhåll erfordras, komma att utgöra Förmyndares enda befattningar; ka*1 jag ej finna att elen ersättning som egenteligen för ofvannämnde ansvar och olägenhet hittills varit Förmyndaren tillerkänd, skäligen bör äga rum 6edan FörmyndareKammare blifvit inrättade, hvaremot någon ersättning bör Hamrarne tillkomma.
Skiftesmännen afgifva icke något Utlåt., de säga icke att rågången går här eller der, de gifva icke företräde åt en viss rigtning af rågången, utan de afteckna endast ställets belägenhet till vägledning för domaren vid frågans afgörande. Vid sådant förhållande torde R. o. Ad. finna, att det icke kan bestämmas någon tid, inom hvars förlopp tvisten skall anhängiggöras, emedan, derest viss tid bestämdes, någon påföljd för underlåtenhet, alt denna tid iakttaga, ej kunde drabba den försumlige, då något utslag icke är gifvet. Man kon dessutom i annat fall icke utsätta någon aftald tid, än att ett yttrande år afgifvet, och här är ju icke något yttrande afgifvet. Skiftesmännen uprita endast på kartan belägenheten, men det finnes icke någon rågång, hvilken, så vida delegarne icke derom sig förena, endast kan af domstolen bestämmas. Ulsk:n hafva derföre ansett, att någon viss tid icke kunde bestämmas, utan att rättegångs anställande borde öfverlemnas åt dem, som äro intresserade i saken. Vid ett skifte torde det väl alltid inträffa, att någon af dem, hvilka saken angår, äro angelägna om alt få rågången afgjord. Jag anhåller om bifall till Utsk:ns förslag. 10 Den 13 November. Frih. Raab: Det är visserligen mycket lättare att påpeka olägenheter och brister, än att afgifva förslag lill desammas afhjelpande. Gr. Sparre har sjelf medgifvit, att olägenheter i förevande hänseende förefinnas, samt att de äro ganska betydliga. Det förhåller sig, såsom Gr. Sparre säger, att det är landtmätaren som utstakar linierna, hvilka komma att utgöra den tvistepunkt, hvarom rättegången skall föras, och på den sidan, der man fruktar mest, lärer väl ingen vara angelägen om att stämma. Nu länke man sig ett skifteslag beslående af bönder, hvilka icke kunna komma öfverens om rågången. Landtmätaren reser bort och del blir ganska svårt för dem att ingå i rågång samt att vidare utföra saken. Jag tror derföre, att man genom lagstiftning bort bestämma sättet, huru denna tvist i sammanhang med skiftet skall blifva gjord till föremål för domstols pröfning.
— Nto g5. angående eftergift af Kronans rätt till ett efter Comministern Wetterströms enka fället dana-arf. xiii. 473. — N:o 96. angående pension å allmänna indragningsstaten åt f. d. Statssecreteraren Danckwardt. XIII. 4?8- ■—• Nto 97. angående understöd för ullsorteringsanstalter i Götheborg och Malmö. XIII. 47^. — Nto 98. i fråga om upphäfvande af allmänna lagens stadganden i a5 cap. 7, 11 och 16 §§ R.ättegångs-balken med flera föreskrifter angående summa appellabiIis. XIII. 478. — Nto 99. angående ändring i 5 cap. 4 § StrafF-balken. XIII. 478. — Nto 100. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om fortfarande tills vidare af anslaget för Rikets Allmänna Ärenders Beredning. XIII. 612. — Nto 101. angående underhållande på Statens bekostnad af vissa delar utaf den sedan år 1812 emellan Wermland och Jemtland anlagda nya väg. XIII. 6tr. — N:o t02. angående ett för Adjuncten i historien vid Upsala Universitet anslaget arfvode, så länge han ombesörjer de Professoren E. G. Geijer åliggande examina och tentamina. XIII. 6(1. — Nto io3. angående f. d. Landshöfdingen, Statsrådet af Wingårds underdåniga anhållan om befrielse från ränta för en del honom till ersättning ådömda baianceniedel. XIII. 611. —• N:o 104. angående öfverlåtelse till kyrkoherde-bostället i Westra Tollstads socken af Kronoängen Skinnarvrån. XIII. 611. — Nto io5. i anledning af framstäldt förslag, alt halfva tulluppbörden för inkommande utländska stenkol må till understöd för Höganäs stenkolsverk anvisas. XIII. 611. ■— N:o 106. angående tillverkning vid Rikets Ständers Pappersbruk
Vid fortsatt föredragning af Sammansatta Staisoch Banko-Ulskottels Ullålande, Nio 24, i anledning af Kongl. Majils nådiga Skrifvelse med förslag angående förändrad organisation af Hypotheks-inrätlningarne i Ifiket, blefvo såväl del å sidorne 19 och 20 förekommande ”Öfvergående Stadgande”, som Utskollets förslag tdl förordning angående de allmänna grunder, som vid Hypolheks-föreningars bildande och framtida verksamhet skola lill efterrättelse gälla af Ståndet återremitterade; och skulle den om sistnämnda förslag förda diskussion lill Utskottet medfölja. Utskottets, pag. 50, gjorda hemställan bifölls, hvaremot Ståndet a/slog Utskottets framställda förslag, att den i Ilikels Ständers Bank till utlåning mot pant i faslighet på landet, nu anvisade fond. stor 7,509,000 R.dr Bunt, måtte under uppgifna vilkor på Allmänna Hypolheks-banken öfverföras. S. D. Föredrogs och bifölls Sammansatta Stalssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 25, i anledning af väckta motioner om Statsanslag för anläggning af åtskilliga lelegraflinier inom Riket. Den 15 September. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Expedilions-Utskotlels den 12 dennes bordlagda förslag Nio 125 till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse i anledning af Kongl. Majlis nådiga Proposition angående Leckö Kungsgårds användande för ekplantering, blef delta Skrifvelse-lörslag af Ridderskapet och Adeln ogilladl; hvarjemte Ståndet beslöt förständiga Stats-Utskollet alt inkomma med förslag till voterings-proposition i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut öfver Utskottets Utlåtande Nio 74. S. I).
Ut - Lag~Utskottets Betänkanden. 3g Utskottet har vid öfverläggning till det beslut härvid borde fattas, ansett det så mycket mindre vara möjeligt att föreskrifva hvad antal personer böra vara vid en behörigen utsatt och kungjord utmätnings-Auction närvarande, innan den må företagas, sorn dels sådant måste bero af Utmätningsmannens urskilning och utrönande så väl huruvida de, hvilka vid Auctions-tillfället sig infunnit, ditkommit i ändamål att verkställa handel af den till utrop stälde lösa egendomen, som ock af de flere sig dervid företeende omständigheter, hvilka kunna föranleda till säker kännedom deraf att försäljningen utan skada hvarken för fordringsägaren eller gäldenären kan för sig gå, dels ock, att ett så beskaffadt stadgande oundvikeligen skulle lämna runi och tillfälle till illusioner bade af utmätningsmannen och gäldenärent likasom ock Utskottet funnit, att då det ansvar utmätningsmannen sig ådrager om han af egennytta eller annat vållande tillskyndar fordringsägaren eller gäldenären? skada, bör mätas i den mon sorn hans förfarande härvid finnes vara brottsligt, .Lagens stadgande uti ofvan omförmälte 4 §. af 5 Cap. Utsöknings-Balken synes lämpligast bestämma vidden af berörde ansvarighet, då deruti föreskrifves, att Utmätningsmannen skall, jemte ersättande af skadan, plickta, som saken är till, hvarigenom till Domarens pröfning är öfverlärnnadt att efter öfvervägande af omförmälte förhållande utstaka botes beloppet. På desse skäl har Utskottet altså icke funnit sig äga anledning tillstyrka bifall till hvad ' 9 pa Lag-Utskottets BetaniandéflP på sätt förenämndt är, blifvit föreslagit; Hvilket dock Riksens Höglofl. Ständers vidar® skärskådande underställes. Stockholm den i z Januarii 1818* N:r 10.
St:s underd. 72 Den 20 September f. m. skrifvelse M 448 af d. 13 Mars 1830 har bland annat följande innehåll: ”Jemte det It. St. om E. K. M:s Nådiga sanclion å delta beslut i underd:hel anhålla, så alt, på förut öjligt sätt, E. K. M:s Nådiga Aulorisation må bl i f va Fullmägtige i Itiksg:s-koul. meddelad, till de åtgärder, som i afseende på lånets uptagande blifva af nöden, få II. St. tillika till E. K. M:s Nådiga bepröfvande i underdthet öfverlemna, när början med låuets uptagande må göras.” Men det gick med detta såsom med andra förhastade förslag, det gick aldrig i fullbordan; och detta är min tröst äfven i afseende på närvande förslag, ifall det skulle bifallas. It. St. förklarade nemi. vid näst följande Riksdag, all hela förslaget icke allenast var olämpligt, utan äfven skadligt. Jag torde för R. o. Ad. få upläsa de få ord, som röra denna fråga, och hvilka förekomma i R. St:s d. 18 Aug. 1834 till Konungen afgifva underd. skrifvelse M 97. De lyda sålunda: ”1 anleda, af E. K. M:s derom gjorda Nåd. framställning, beslöto It. St. vid sista Riksdag, att för Statens räkning ett lån af högst 2 milhr i Svenskt specie efter gamla myntfoten skulle af Riks g:s-kont. uptagas, för alt, emot inteckning i jordegendom å landet och i städerne, åter utlånas.