Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk:ns förslag uti 18 §:n deraf tyckes förutsätta motsatsen och utgöra en lagförändring. ig §:n innefattar deremot ett undantag från stadgandet uti i5 cap. 9§:n Handels-b:n, enär det synes olämpligt, att, ifall en delägare råkar i concurstillstånd, hans concursmassa tilläfventyrs under många års tid skulle fortfara att vara delägare i banken. 28 §:us stadgande, att directionens ledamöter, utom den solidariska ansvarigheten, jemväl äro underkastade criminelt ansvar, ifall de finnes vara vårdslöse eller bedräglige gäI — denäner, kan visserligen uteslutas, enär denna ansvarighet i alla fall äger rum; men det bar synts mig bidraga till förekommande af missförstånd, samt befordra den öfvertygelse hos allmänheten, att den är genom lagen tryggad för vårdslöst och bedrägligt förfarande vid bankens styrelse. 20 §:n. Om det skulle inträffa, att en bank, hvilkens sedlar icke vid uppvisandet inlöstes med penningar, sedermera lyckades att fullgöra sådant, innan landshöfdingen kommit till slut med sin undersökning; hvadan landshöfdingen tillät banken att med sin rörelse fortfara; men enahanda förhållande derefter hvarje 8:de eller |/[-de dag inträffade och klefve fortfarande: månne det vore rätt och nyttigt, att en sådan hank finge längre begagna sitt privilegium? Hufvudvillkoret derför vore brutet, och jag skulle tro det då vara bäst att indraga privilegium. Förlust deraf har således blifvit af mig föreslaget. 3o §:n. Island de föreskrifter, som, efter mitt omdöme, mest skulle bidraga att förekomma bankerues obestånd, är den af mig föreslagna: att hvarje bankens fordringsägare kan vid domstol föra talan derom, att bolaget eller dess direction icke iakttagit hvad lagen för enskilda banker föreskrifver. Svårligen skulle i sådant fall någon öfverträdelse vågas, och allmänheten tryggas för förluster, som annars läll kunna uppkomma. Uti 32 §:n har jag, i likhet med det vid sisth riksdag uppgjorda förslag, upptagit att creditsedlarne skola njuta förmånsrätt framför andra bankens räntebärande förbindelser.
Om vissa friheter för hemmanoch lägenheter, som i sedna\ re tider anslagits till — 4 i 84 — b. 29 Juli b. 29 Juli b. 31 Juli b. 29 Juli 102 20 » Om ändradt sätt för utgörandet af — 8 — 93 — b. 16 Juni 3 Juni g. 27 Maj b. 3 Juni 88 63 Presl-möte, om ändring i K. I anledning af gjorda anmärkningar — 6 2 6 — 24 Febr. a. 24 Febr. g. 24 Febr. 22 Febr. Förslag tili sammanjemkb. 3 Mars ning af olika beslut — 6 2 7 — 4 Mars 3 Mars 3 Mars Svar på återremiss — 6 2 8 — a. a. 9 Mars a. a. 8 Mars a. a. 9 Mars a. a. 9 Mars 260 32 Proposition, Kongl. Maj:ts., angå- ende Stats-verkets tillstånd och behof 1 4 1 2 — a. a. 5 Nov. a. a. 5 Nov. a. a. 5 Nov. a. a. 5 Nov. » Angående Bonde-ståndets Talmans vägran af — 3 — 61 — a. a. 5 Jan. a. a. 5 Jan. a. a. 4 Jan. a. a. 19 Dec. Propositioner och skrif velser, Kongl. 1 Maj:ts till Ständerna — 1 Proste-Tunnor, om kronotiondeanslag för fyllnad af 2:ne inom Norrköpings kontrakt briTiteln. stande 93 4 1 148 12 Se Åttonde Ilufvud48 — P. Protokoll och Bihang, Riks-ståndens, angående trycknings-kost naden för » angående öfverlemnande lill Danska Riksdagen af ett exemplar utaf. » Se vidare: Bihang. Protokoll, angående granskning af de i Stats-rådet förda Protokolls-utdrag, innefatt:de Riksståndens remisser och beslut Provincial-läkare, om lönförbättring åt, se: Läkare. Q. Qvarnar, om befrielse från grundräntor för tullmjöloch sågQvinnas rätt att vid viss ålder vara myndig, se myndig. R.
Bok ioch Ek D:o 36 sk. D:o — D:o 3: 16. D:o «4 sk. D:o — D:o 3a. Tall D:o 16 sk. D:o — D:o 1: D:o. Andra slag D:o 24 sk. D:o — D:o 2: 16. D:o. rar Ja; den det ej vill , vo ter Nej; Vinner Nej, kommer så väl insom utförsel-tullen å Ved att utsättas sålunda, nemligen för Al 36 sk., Björk i R:dr, Bok och Ek i R:dr 24 sk., Gran 3a sk., Tall 36 sk., samt andra slag 36 sk. per famn. Trädvaror: alla, ej specificerade. Den härå af Utskottet föreslagne tu 11-bestämmelse är gillad af samtlige Riks-Stånden; och har Borgare-Ståndet derjemte ansett ifrågavarande artiklar böra förbjudas till införsel. 'Tågvirke _, nytt. Samtlige Riks-Stånden hafva gillat den härå af Utskottet föreslagne tull-bestämmelse; hvarförutan Borgare-Ståndet beslutat, alt denna artikel borde förbjudas till införsel. Tågvirke: sådant, hvarmed Svenska fartyg varit nödsakade, att, i stället för bevisligen förloradt, sig å utrikes ort förse, då samma tågvirke vid hemkomsten finnes obruka dt. Utskottets förslag, att införsel-tullen härå skulle bestämmas till 24 sk. per LU., är bifallet af 3:ne Riks-Stånd; men då Borgare-Ståndet bestämt samma tull till 2 R:dr per LUr, så, i händelse Ståndet vidblifver detta beslut, uppkommer i följd deraf följande votering: Bevillnings-Ulskottets Memorial JV.o 4.9- 3? 62:o. Den, som bifaller Utskottets förslag, att ifrågavarande tågvirke belägges med en införsel-tull af 24 sk. per Lté., voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; Vinner
Med anledn. af den discussion, som nu pågått, vill jag taga mig friheten att yttra några ord öfver de grunder, hvarifrån man bör utgå, för att finna det man famlar i mörker, då man söker att bestämma en siffra för det myntcapital, som erfordras för ett belt folk. Utsk. har föreslagit denna siffra till 22 millioner r:dr för hela Sverige. Om jag af de 3 millioner och några hundra tusen innevånare, som Sverige äger, icke räknar mera än 1,500,000 arbetare, som icke äga något annat capital, än sina händers arbetskraft, och om jag icke räknar hvart och ett af dessas dagsverken till mera än 16 sk., så torde det dock blifva något svårt alt, roed det af Utsk. föreslagna rörelsecapitalet, sätta dessa arbetares kraft i rörelse under ett helt års 300 arbetsdagar, hvar - 560 Deri 19 December. förutan åter någonting, vare sig till varualstring eller bergning af gröda, icke blir öfver åt deras hustrur och barn och för dera som använda dagsverkarne; hvadan brist pä rörelsecapital förekommer, tillverkningarne afstanna och grödan blifver obergad. I st. f. att framlägga en klar och enkel grund, hvarefter värt bancoväsende bort ordnas, har Utsk. försökt ali, såsom hittills skett, reglementera vissa tusendels eller milliondels r:dr på hvarje särskild näringsgren, och man tror sig kunna genom lagar bestämma, huru stora capitaler böra vara att tillgå för en eller annan slags näring. Det finnes likväl ingen financeförfattare med något namn för duglighet, som icke har erkänt omöjligheten att bestämma sådant. Det måste alltid bestämma sig sjelf, emedan en idkare af en productiv näring, som finner tillfälle lill större afsättning än vanligt på sina producler, och som kan fä tillfälle att genom län, vare sig af en enskild man, en publik cassa, eller en statsbank, erhålla det erforderliga större rörelsecapitalet, skall icke ensamt för sig sjelf vinna förkofran, utan ovillkorligen jemväl för samhället bereda rikedom, i del han ät arbetskraften skaffat ökad förtjenst och del utan all myntet bör förlora något af dess värde. Jag är icke bland dem, som önska rubbning i myntvärdet.
S. D. Ånyo föredrogs Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande N:o 42, i anledning af väckta motioner om åtskilliga förändringar i gällande Lego-stadgan den 23 November 1833 samt de deremot svarande §§ i allmänna lagen. Första yttrandet, eller det, hvarmed sidan 4 slutas och sidan 5 begynnes, återremitterades, andra och tredje yttrandena biföllos, samt fjerde yttrandet afslogs. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande N:o 202, i anledning af väckt fråga om tillökadt tionde-anslag till Dom-kvrkan i Hernösand. Frän Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Efter skedd föredragning af Slals-Utskottels Utlåtande N:o 196, i anledning af väckt fråga om utverkande af nådig be fallning till vederbörande embets-verk att meddela Stats-Utskottet general-förslag öfver Arméens och Flottans samtliga förråder, lades samma Utlåtande med ogillande till handlingarne. S. D. Föredrogs Stats-UIskottets Memorial N:o 197, med förslag till sammanjemkning eller voterings-propositioner i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut uti åtskilliga till Riks-statens Åttonde Hufvud-titel hörande frågor, dervid Ståndet fattade följande beslut. Sedan upplyst blifvit, att de af Utskottet föreslagna voterings-propositionerna i 1, 3, 9 och 51 punkterna samt Utskottets anmälan uti andra punkten blifvit godkände af 3 Stånd, ansågos Utskottets åtgöranden härutinnan nu mera icke föranleda annan åtgärd, än att med ogillande läggas till handlingarne. I allt öfrigt gillade Ståndet hvad Utskottet föreslagit och anmält, med undantag af Utskottets hemställan i 12 punkten, vid hvilken Ståndet lät bero, samt i fråga om 15 punkten, rörande hvilken Ståndet lemnade enahanda förklaring, som Högvördiga Preste-Ståndet enligt Protokolls-utdrag
Själfva iddeii liar författaren, såsom redan titeln » Titanias angifver, liemtadt ur % E n TS !iidsominarnattsdïöm », nie11 han liar omdanat Sliakspeares fantasibild samt tillämpat den p % verkligheten och nutiden. Boken inledes ' med en skildring af och sägner on1 det gainla. skånska herresätet Norrbyliolm, som i flera släktled innehafts af den grefliga släkten Wiede. Den egentliga handlingen börjar i slutet af 1850 talet, två inhader före den blifvande h~ifvudpersonens, Maria Lindenow, födelse. Hela skildringen af det gamla grefveparet Wiede och lifvet i deras hem, där en atmosfer af förfining och kärlek råder, utför författaren stäinningsfiillt och ined god lokalfärg. Hos denna släkts adla, djupt kännande, nästan till exaltation älskande kvinnor finnas förutsättiiingariie och de ärftliga anlagen till denna förmåga af hängifveii karlek, som iiar sin. kiilinen hos Maria Lindenow. Författaren öfvergår sedan till en teckning af de omständigheter, iilicler livilka Maria iippväxte. Särskild omsorg ä r nedlagd på skildringen af modern och lienoes hjärtas historia. Vid tolf $rs Alder sändes Maria till en pension i Scliweitz, där hon blir intim viininna nied Gerda Du Camp, livilkelis bariidomslieni Aspiiige i Sinåland ligger iiiira det stalle, där Marias minera omgifta inor och styffar äro bosatta. a t t e n Dn Canip ar en gammal slakt, som ined hvarje generation allt iner degenererats. De sista attlingarne liafva haft mycket klent utvecklade hjärnor och dartill varit lieinfallna A t dryckenskap. Den vid berikttelseiis borjaii varande linfv~idinaiinen, Gustave Du Camp, a r intet undantag harifrån, tvärtoin liar ätten genom honom Bter gatt ett steg utföre. Meii lian ar ett.
Sakens nu varande skick blifver ännu klarare för den, som behagar taga kännedom af 9 §.| i Riksdags-Beslutet af den 2 Maji i8ro, hvilken förmår: Att idkandet af all Borgelig Näring, emot åtagande af deremot svarande Borgelig tunga, blir en rättighet för alla Medborgare-Classer. Yttersta tillflyckten för SkråMästarens Advocatur, att med Borgelig tunga förstås Borgare-tung3 förtjenar ej något afseende. I Sverige betyder Borgelig tunga det samma som skatt till Staten. I annat fall skulle det äfven heta Adelig tunga, Ståndspersoners tunga, Prestelig tunga och Bonde-tunga till skillnad från Borgelig om dermed kunde förstås blott Borgares tunga. Jag drager af allt detta den slutsatts, att inga Privilegier lägga hinder i vägen för upphäfvandet af de så länge öfverklagade band, hvilka fjettra en loflig, oemotsägeligen nyttig och af allmänna Rosten länge påkallad, Närings - Den 3 3 December. frihet. Ordning i Städerna Mästare och Lärande emellan mä gerna bibehållas, men ingenting bör kunna förmena hvem som helst att idka hvilket tillåtit Handtverk eller Näring han behagar, endast han anmäler sig hos Styrelsen i Orten, vare sig på Landet eller i Staden, och betalar till Staten i förhållande till sin Rörelse och förtjenst, samt dessutom, den som bor i Stad deltager med dess öfriga Innevånare i Utskylder i och för Stadens och dess Embetsmäns skuld. Den invändning häremot, som torde kunna synas kraftigast, är, att om Näringsidkare i följd af en upplåten vidsträcktare Näringsfrihet, flyttade frän Städerna på Landet, skulla genom de Contribuerandes förminskning , tillgångar komma att saknas tiil de nödvändiga Staasutgifter till underhåll af allmänna Anläggningar, Byggnader, Broar m. m.; men derpå svaras, att om cn sådan Näringsfrihet upplåtes och verkeiigen medförde en sådan verkan, blefve det Regeringens omsorg att pröfva huruvida detta underhåll ytterligare billigen kunde åläggas en i sina tillgångar försvagad
Hvad härefter vidkommer de för åren i834 och i835 afgifne Räkenskaper för det vid 1828—i83o årens Riksdag beviljade Extra Stats-anslag lill försvarsverkets iståndsättande, till den del deraf, som varit ställd under Artilleri-Afdelningens förvaltning, så hafva Revisorerne, i afseende på den utur 1834 ^rs Räkenskaper verkställde afföring af 12,000 R:dr, balancerad sedan år i83o såsom fordran hos Carl Gustafs Stads Gevärs-Faktori för förskott å samma års gevärsleverance, ansett denna afföring, enär derigenom 12,000 R:dr af Extra anslagsmedel ur Krigs-Collegii Räkenskap försvunnit, icke behörig, utan förskottet böra fortfarande balanceras, till dess liqvid skett om dea leverance, hvarå det samma var lemnadt. Då den af Collegium vidtagne, utaf Revisorerne nu anmärkte åtgärd att afföra eller under levererings-titel till redovisning af Directionen öfver Carl Gustafs Stads Gevärs-Faktori öfverflytta ifrågavarande 12,000 R:dr varit en följd af den nämnde Direction, jemlikt ofvan åberopade Kongl. Bref af den 27 Junii 1826, åliggande omedelbara redogörelse-skyldighet inför Kammar-Rätten, samt följaktligen den utaf Rikets Ständers Revisorer omförmälde liqvid för ifrågaställde 12,000 R:dr bör igenfinnas uti förre Faktori-Styrelsens Räkenskaper, kan Collegium icke dela Revisorernes åsigt derom, att beloppet borde återupptagas och balanceras i Räkenskapen för Extra Statsmedlen. Likväl och på det Rikets näst sammankommande Ständer må kunna erhålla tillförlitlig kännedom om förskottets behöriga användande, får Collegium i underdånighet alternatift hemställa antingen alt Eders Kongl. Maj:t, i sammanhang med det underdåniga utlåtande öfver Revisorernes anmärkningar vid i834 och 1835 årens Räkenskaper för Carl Gustafs Stads Gevärs-Faktori, som Eders Kongl.
Af dessa slutledningar synes mig följa, att de frågor, som röra sambandet mellan Sverige och Norrige, kunna vara verkliga Constitutions-frågor, utan att derföre nödvändigt behöfva behandlas på det sätt, som dc rent Svenska eller de rent Norrska. Bilaga A till Mern. N:o 2. 767 Förutsättes denna slutsats, så uppkommer i ordningen den frågan, huruvida de det böra? Till utrönande häraf torde först böra urskiljas, hvad det är, som sammantaget af hvardera utaf dessa 3:ne slags Gruiullags-stadganden constituerar? Sammantaget af de Svenska Grundlags-stadganden, det är Svenska Constitutionen, constituerar till full och ovilkorlig samhällighet, till ett Folk, med likhet i rättigheter och pligter, med en Representation och en Styrelse, de menniskor, som bebo det Svenska området; likaså Norrska Constitutionen, de menniskor, som bebo det Norrska. Hvar för sig bestämmer således den inre samhällighets-form, som constituerar hvartdera områdets olika folkmassor till en Stat, existerande i och genom sig och utan gifven gemenskap med någon annan. Men hvad är det, som sammantaget af nu förevarande stadgande är ärnadt att constituera? Visserligen hela massan af Skandinaviens inbyggare, men icke ännu till ett fullständigt helt, utan till partiel och vilkorlig samhällighet, till 2:ne Folk med betydande skiljaktighet i rättigheter och pligter, med hvar sin särskildta Representation — med enhet blott i sin Styrelse. De utgöra således den Svenska Staten, och den Norrska Staten, ännu icke den Skandinaviska: de äro förenade, de äro icke hopsmälte. De äro sammanbundne, till det yttre genom gemensamhet i kraft till upprätthållande af bägges sjelfständighet, till det inre genom hörsamheten åt en gemensam verkställande myndighet; de äro särskilda i allt annat, i allt hvad som kommer under namn af borgerlig frihet, af inre lagstiftning, af oeconomiska, af financiella förhållanden.
det vådliga i att staten skulle legalisera religions-löshet hos sinä medlemmar, fortsätter han med dessa ord: “ Den ärade motionären yttrade, för en stund sedan, om jag eljest förstod honom rätt, att liksom de hedniska folken, till exempel romarena, yfdes öfver sin religion, ehuru den var falsk; — så sker det ännu i våra dagar. — Men jag ber att härvid få erinra honom att just så länge, som romarena trodde på sin, låt vara bristfälliga religion — så länge var staten stark och blomstrande, men då religionen började att mera allmänt missaktas, då gick staten allt mer sin undergång till mötes. Så länge romarena trodde, ja det är en sak för sig, som ej berör den föreliggande frågan. Här är ju ej fråga om faktiskt befintlig otro, utan om legaliserad. Och härvid må erinras, att någon legaliserad otro väl ej var vanlig hos ro-mame, der höll man ju i stället strängt på statskyrkan, hvilket kan bevisas bland annat genom åtskilliga af historien omtalade förföljelser mot en sekt, kallad kristianer, hvilken af de ortodoxe romame betraktades som religionslös och samhällsvådlig. Exemplet tyckes oss alltså af talaren vara mindre lyckligt valdt. Hr Lyth yrkade naturligtvis afslag å motionen. Kom så hr Magnusson, ur hvars anförande vi citera detta kuriosum: “ Jag respekterar motionärens åsigt, men jag vill icke följa hans stråt — det är mig omöjligt — ty om vi följde den, så fruktar jag, att vi finge se besannadt det gamla ordspråket: när satan söndrar sig mot sig sjelf, så falla hus på hus. Om den ' ene medborgaren söndrar sig emot den andre, huru skall det då gå med Svea land? “ Det är onekligen bittert för Svea land att på detta sätt jämföras med satan, men hvem annat än Svea land kan jämförelsen rimligtvis gälla? Hr G. Jonsson, med hvilken flere instämde, yrkade bifall till utskottets förslag. Derpå kom hr Jöns Rundbäck fram med ett anförande, hvars make man lyckligtvis får letaefter.
Man har emot detta inkast anfört, att dett som talar inför 500 personer, till en stor del okände och vanligen utgörande det mest upplysta och vördnadsbjudande fäderneslandet äger, kan tala inför io<? till, dä dessa i alla fall en gång kunna läsa hans tal tryckt. Man har å ena sidan sagt, att talareskickligheten är i Sverige för litet uppöfvad; man har påmint om saknaden af undervisningsan»tallter för talarekonst; att här ej, såsom i England, någon debattering af allmänna ärenden hör till det offentliga lifvets bruk; att således svårligen inom en menniskoålder klanderfrie irnprovisatörer vöre att förvänta. Men deremot skulle å den andra kunna svaras, att det enda rätta sättet att tala, är, då sak och sanning framställas, och att det är just känslan deraf, sorn både hos Representanter och allmänhet bör utbildas, innan det constitutionella samhällslifvet kan visa hvad det förmår åstadkommaj att de pvane Dalarne sjelfva icke äro ens duglige Representanter, om de tiga med en nyttig sakåsigt derföre, att de misstro sin talarekonst; och dessutom kan, efter lemnadt tillträda af åhörare, så väl den vane som ovane Talaren, emellan tvenne särskildta debatter öfver samma amne, inhämta vigtig» upplysningas toen II Martil, af medborgare utom Ståndet, som nu ofta forst lära känna hvad sorn förefallit, sedan beslut redan är fattadt. 2:6* Lemna dt tillträde åt åhörare skulle stå i strid med de talandes justerings-rätt. 58 §* Riksdagsordningen förvarar Riksdagsmannen rätt, att vid Protocollets justering göra tillägg, hvarigenom ingen ändring i beslutet uppkommer, samt stadgar, att med Ståndets bifall, och den talandes eget begifvande, må uteslutas dess egna uttryck och äfven deliberationer, som deraf följdt.
N;o 38. angående dels anstånd för innevånarne i vissa orter af landskapet Dalarne med betalningen, dels afskrif - ( 92 ) ling af skuld för undsättnings-spanmål. X. i3. XI. U. 6a. XII. A. i32. Jxpeditioner till Kongl. Maj:t, Rikets Ständers: — N:o 3g. angående förändring af författningarna om grunderna för befordran till civila embeten och tjenster. X. i3. — N:o angående befordringsrätt för läkare, som äro antagne för sjukvården inom mindre samhällen på landet. X. .3. — N:o 4'- angående upphäfvande af Kongl. GeneralTullstyrelsens cirkulär den io Februari 1838 och dervid gjordt tillägg af den 3o Juli samma år, rörande controll vid aflastning från Norroch Westerbottens Län af lax och smör. X. i3. — N:o 42. i anledning af återremiss å ExpeditionsUtskottets skrifvelse-förslag N:o 38, angående dels anstånd för innevånarne i vissa orter af landskapet Dalarne med betalningen, dels afskrifning af skuld för undsättnings-spanmål. XII. i32. •— N:o 43. om upplåtande till Upsala central-hospital af några Kronoparken Åsen och Ulltuna kungsladugård tillhöriga jordar. X. 23 1. — N:o 44- °m inskränkning i det nu föreskrifna domföra antal nämndemän. X. a3i. — N:o 45- i anledning af väckt motion om förbud mot lifgifvande af skuldsedlar, ställda till sedelhafvaren, m. m. X. 23i. — N:o 46. i anledning af väckt fråga om upphörande af spö- och risstraff för vissa brott, m. m. X. 231.
Gälde det uteslutande det literära området, så kunde väl en dylik affärsmessig konkurrens låta tänka sig, men då partierna tillika äro politiska, då det ena sträfvar att undantränga det andra från makten, då är det svårt att förstå huru denna konkurrenslag i tre §§ skall tillämpas. För öfrigt vill jag påpeka att den allmänna opinionen skulle få $n icke ringa sysselsättning med att öfvervaka att denna konkurrens skulle hålla sig inom ärliga gränser. Den skulle ständigt få stå på vakt som en skyllerkur, för att stäfja öf-vergrepp från de konkurrerandes sida. Att särskild t från det håll förf. representerar detta förslag dessutom har föga utsigter att blifva antaget, synes af flere fakta, hvarigenom sjelfva ' principen helt och hållet förnekas. Beträffande svenska språket har Uusi Suometar förklarat, att detta tungomål, på hvilket J. L. Runeberg har diktat sina odödliga qväden, ej för Finland eger någon annan betydelse än tyska, franska eller hvilket annat språk som helst. Rörande svenska och finska skolor läses i samma blad, att det elevantal, som framträder vid fri konkurrens, icke är tillfyllest för att utgöra grunden för en skolas behöflighet. Ännu senaste vår diskuterades * i den fennomanska pressen ett förslag att införa det irländska Goycotteringsväsendet i Finland, sålunda att allmogen skulle tillhållas att vid sina uppkök uteslutande vända. sig till fennomanskt sinnade köpmän, för att derigenom vålla motståndarnes ekonomiska ruin. Och så vidare.Skulle hr Meurmans broschyr kunna förbyta denna fi-endtlighet och hatfullhet hos hans meningsfränder till en ärlig konkurrens, en ädel täflan, då vore visst mycket vunnet. Hätska uttalanden i början af året i den fennomanska pressen visa dock, att han ej vunnit något gehör hos sina partivänner, och mot motståndarne har han utfarit alltför besinningslöst, för att de skulle vilja räcka honom handen. Broschyrens betydelse inskränker sig sålunda till att vara den första om också rudimentära tanke på en försoning med motståndarne från fennomanskt håll. Måhända har den dock utsått ett och annat frö, som kan bära frukt och framträda i mera positiva förslag i samma riktning.