Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uragtlåter föredragande att till Stats-Rådets protoci 11 gi ra för estäUning emot sådant Konungens beslut, hvilket han finnér st utande emot Regerings-lcrmcns bokstcfliga föreskri/1, och, oagtadt honungens ändock fortfarande jr hands, a t et säd ar t beslut skall utfärdos, han ej då utöfvar sin rc, t igbet och pligt att contrasignation derå vägra, vare lag samma; likasom om han embeiet återtager förr, än Rikets Ständer hans förhållande pr öfva t och gillat. Lider någon skada till lif, ära elter personlig frihet, eller mister gods, löst el e" fast, utan liga ransaka rg och dom, cd ier lifver någons frid i hans hus störd, eller någon Joe visad från ort till am an,- 16 Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 179. derigenom, att föredraganden contrasignatton ej vägrat, straffes ha 2 dessutom för sådant lagstridigt förhållande, på sätt allnänna Lagen i t Cao. 12 §. Rätte gångs-Balken stadgar för domare, som vrång dom fäller. 9' Stats-Råd, hvilken, af Konungen dertill utsedd och förordnad, täger säte oell röstar i Högsta Domstolen öfver mål, so n från Krigsdomstolar ne dragas under Konungens pröfning, vare för sådan domare-bejattning underkastad domare-jäf och ansvar, enligt L rg och laga jstadgar, lika med annan ledamot af Högsta Domstolen. $. 10. Enär någon af de i denna Lag omnämnde embetsman tilltalas, som redan ur tjenslen blif vit endtledigad eller afsked tagit, och varder om begångneförbrytelser öfvertygad, vare han förfallen till enahanda ansvar, såsom vore han verkligen tjenstgörande, och svare förlusten af hvad han i pension eller andra förmoner af Stats-medel kan innehafva. emot förlusten af embetet, om han det ännu innehade. Stockholm den 16 Februari 184*- Res ervationer.
Denna summa, delad på de 5o Domsagor, som då voro Kongl. HofRätten underlydande, gör 14 R;dr 28 sk. 9 och tre femtedels runst. för hvardera, och således för de 1 o Domsagor, sorn genom Skånska HofRättens instiftande, skilldes från Götha HofRätts Jurisdiction, en sammanräknad summa af i46 R.dr Banco, hvilket, efter mitt sätt att se, är det enda rätta, sorn i ersättningsväg kan tilldelas AdvocatFiscalen i Kongl. Götha HofRätt. r Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att ehuru flere Ledamöter önskat, alt de i Statsoch LagUtskottens Betänkande upptagne (vänne ämnen, angående Christianstads Hofr Rätt, samt om den Advocat-Fiscalen i Götha HofRätt tillagde sportel-ersättning, måtte särskilt behandlas, ansåg Herr Grejven och LandtMarskalken likväl, att då Utskotten afgifvit ett gemensamt Betänkande, det vore med torrnen enligast, att detsamma helt och hållet, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitterades,' i följd hvaraf Herr Grejven och Landt-Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att Betänkandet finge, jemte de så väl den 25 dennes, som i dag dervid framställde anmärkningar, till Utskotten återförvisas. Ropades Ja. 602 Den 27 Maji f m. Företogs till profning Stats-Utskottets den 20 dennes under N:o 160 afgifne, saint den'23 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, om ändring i föeskrifterne för Hammarskattens utgörande. Herr von Hartmansdorff, Auguft: Då för någon tid sedan ett Betänkande förevar, angående Tiondeoch Persedel-Tackjernet, gjorde jag den hemställan, att de skattskyldige borde äga rätt, att deltaga i prisets sättande derå, vid ide allmänna markegångs-sättningarne, och Betänkandet blef, i anledning deraf, återremitteradt.
Jo ganska bestämdt den, att Lagskipningen i Landet måste vara i stort förfall. LagComitéen bar i öppen dag lågt och för hvars mans ögon, att HofRätterne förordna till Domaregöromåls förvaltande personer som de icke känna och som äro utan kunskap och skicklighet, LagComitéens beskrifning olver dessa Dm 15 Juni. e. m. 357 personers inträde och framskridande på denna vigtiga bana, är märkvärdig. Det nämnes att ett stort antal ungdom inställer sig vid HofRätterna, men der blott qvarstadna ganska kort tid, och det ofta blott för att låta inskrifva sig i HofRättens Auscultantslängder 5 vidare, att desse, för sin utkomst, stadna på Landet, derstädes biträda vid UnderDomstolarna, samt användas till förrättande af Domare.göromål, utan att HofRätten närmare känner dem, hoc est, icke vet 0111 de äro skicklige eller oskicklige; ytterligare, att dessa få begreppen besväras af ett slags ensidighet, efter de speciel* åsigter, som inom en sådan inskränktare krets varit gällande. Denna mening är ganska mystisk till ordalagen; man måste i sådant fälb försöka att gissa till den rätta. Ensidighet och väld lärer utmärka samma sak; de dömma således icke enligt Lag, utan särskildta motiver verka på deras åtgärder, allt efter sora brukligt varit inom den inskränktare kretsen^ med dessa speciella åsigter anser jag således menas hvad som omnämnes i 1 Cap. 12 §« RättegångsBalken, Då menniskors välfärd så hufvudsakligen beror derpå, att kunnige och oväldige perso-* ner förvalta det, i min tanka, vigtigaste Em-* bete i ett samhälle, Domare-embetet, så följer deraf, att det också är den största och vådligaste oordning i en Stat, att dertill förordna personer i flera afseenden oskicklige, och således lemna till pris åt okunnigheten och godtycket det heligaste en menniska äger 358 Den 15 Juni. el m. heder, lif och välfärd. Jag förmodar, i anledning af hvad nu anfördt blifvit, att Höglofl.
V. U. 481. A. 628. VII. U. 32. A. 134. E. 335. — husbehofs-, angående. I. R. 339. IV. B. 164. A. 287, 347, 457. A. 548. V. U. 481. A. 628. VII. U. 32. A. 134. E. 335. — och försäljning, angående underdånig skrifvelse lill Kongl. Majit i fråga om förändring af lagstiftningen derom. VII. B. 334. A. 353. VIII. E. 393. Bränvinsbränningsbevillning, angående restitution eller afkortning af. Se Restitution. Bränvinsbränningsförfaltning, om förändring i nu gällande. I. R. 391. •— angående antagande af Utskottens förslag till 41 §. IV. 457. A. 548, 575. — angående antagande af 11 § i Utskottens förslag till, m. m. V. A. 47. 5 ( 34 ) Byggnadslån, angående åtskilliga husegares i Wexiö ansökning om lindring i betalningsvillkoren för. V. B. 697. A. 703. VI. E. 234. —- beviljade brandskadade städer, angående liqvidationsoch bokföringssättet af. V. B. 697, 703- VI. A. 5. E. 312. Byggningabalken, 5 Capillet, 5 §, om tillägg till. V. B. 381. A. 628. — 10 Capillet, 8 §, angående upplifvande af. I. R. 441. VII. E. 336. — 26 Capitlet, 1 §, om förändring af. Se Kyrkobyggnad. — 26 Capitlet, 2 §, angående byggnadsskyldigheten ä prestgärdar på landet, om ändring och förklaring af. V. B. 381, 628. A. 640. X. U. 459, 507. A. 538.
Kronobetjejiingen borde på stället erlägga betalningen för all slags kronoskjuts, innan de skjutsande hemresa, på det de sedermera icke må behöfva onyttigt förspilla tiden genom inställelse lill skjuts-penningarnes emottagande, och de händelser för framtiden förekommas, som någon gång skola inträffat, att genom Krono-Betjeningens vårdslöshet, dödsfall eller obestånd, icke alla Kronoskjutsande undfått sin betalning; att, fastän Kronans manskap, enligt Författningarne, icke skall få fortskaffas med kronoskjuts, det likväl uti Utskottets Betänkande pag. 7 influtit, att Kronans effecter och manskap böra med skjutsning i fredstid fortskaffas, och hvarföre yrkas, atb detta medgifvande *2 Be,sv. och Oecon. Utsk. Bende. IV:o 142. bor i afseende på manskapet utgå, samt i stallet begäres en noggrannare tillsyn, under Landshöfdingarnes ansvar, öfver verkställigheten af hvad Författningarne sålunda föreskrifva; att Kronoskjuts-fördelningen ej borde, såsom stundom skall hända, få bero på Kronobetjeningens godtfinnande, utan verkställas jemliktLaridshöfdingens föreskrift, sorn för lagligheten och behörigheten deraf allena borde ansvara; att krono-transporter måtte få verkställas äfven med oxar, så att smärre hemmansdelar icke försättas i nödvändighet att derföre hålla hästar; att tillökning i legan för kronoskjuts icke borde ega rum; att vilkoren för kronoskjuts borde vara lika i krig som fred; att Utskottet underlåtit uppgifva någon af de omständigheter, som under fredstid kunna göra transporter med kronoskjuts nödvändiga, och sluteligen att uti sammanfattningen af Betänkandet vid slutet af första punkten skulle förefinnas en tvätydighet, om nemligen de förr vanliga förhållanden med kronoskjuts skola i krigstid inträda, både med afseende på betalningen och på sättet för skjutsens jiraesterande, och hvarföre det har blifvit hegardt, att Utlåtandet härom måtte erhålla en större tydlighet. I anledning af hvad sålunda anmärkt blifvit, får Utskottet anföra, att då en viss Bes7». och Octon.
Nu kommer härtill, att alldenstund de sednaste statslånen äro uptagne i Thaler pr cour., har Thalern för banken och Svenska statsverket ett stort värde, och det är af vigt att få en bestämd noterad kurs på Thalern, enär det är med det allmännas fördel förenligt att dessa obligationer, ställde på Thaler, kunna komma i Svensk mans ego och vara löpande i Sverige. Det är visserl. sagdt att bankofullmäktiges affärer i Thaler på Berlin skulle vara obetydliga nu för tiden, men detta förklaras just derigenom, att hvar och en som vill göra liqvider i Saxen, Preussen eller de delar af Tyskland, med hvilka ganska betydlig handelsrörelse eger rum, men med hvilka ingen omedelbar transaktion f. n. kan inledas, de anlita den utvägen att draga sina vexlar på Hamburg. Det är således lätt att inse, att om det finnes en behållning af Thaler liggande antingen i R. Stms Bank eller på sådana orter utomlands, hvarest vexlar från R. Stms Bank kunna erhållas, eller ock derest det finues tillfälle att draga in sina egande fordringar i thaler, kan vexelrörelsen i denna myntsort blifva ojemnförligt större hädanefter än hittills; och då R. St:rs Bank är skyldig att med silfvervaluta inlösa sina utelöpande sedlar, sä är det i sin ordning att banken söker erhålla och hafva till sin disposition det mynt, som f. n. är det mest gångbara. Vidare anser jag mig böra fästa upmärksamheten på den omständigheten, att då årliga liq vider mellan Riksg. Kontoret och Banken framdeles kommer att ske i och för ränteliqvid och amorteringsbidrag för den del af jernvägslånet, som banken innehar, så är väl nödvändigt att det här finnes en bestämd kursnotering å Preussiska Thaler, och då nu de begge statslånen skola amorteras under 38 år, så har man en lång framtid för sig, hvarunder thaleraffärerna böra upmuntrasoch fortgå. Det måste för R.
Och sotn Utskottet förblifver vid sin åsigt i hnfvudsaken, får det, till fullständighet i formen, nu åberopa samina förklaringar, hvilka i Betänkandet redan Liifv.t 5g4 Sta ts-TJtskottets antydda genom utsättandet af den pagina i Revisionsberättelserna der de igenfinnas. Oell har, då Betänkandet ingick, erforderligt antal exemplar af Revisionsberättelserna äfven inom RiksStånden blifvit utdeldt. Sto Innan Utskottet besvarar de anmärkningar, som blifvit gjorda i anledning af Utskottets yttrande rörande beviljad löneförhöjning åt Öfverste Hallencreutz, får Utskottet här upptaga ett af Hr v. Hartmansdorff framställdt och efter hans åsigt i förevarande fall tillämpligt förslag, att nemligen R. Stms Fullmäktige i RiksgäldsContoiret skulle äga att , när Revisorerne anmälte det någon summa hade, emot R. Stms föreskrift, blifvit använd eller åt någon anordnad utan redovisningsskyldighet, af årets Statshristsumma innehålla ett motsvarande belopp. Utskottet kan icke understödja detta förslag först . och främst utur det skäl, att öfverlemnandet af en sådan magt åt Fullmägtige i R:g:sContoiret skulle innebära en rubbning af de i gällande Grundlagar meddelade stadganden rörande controllens utöfvande å StatsVerks-förvaltningen och bestämmandet af påföljden för de afvikelser från gifue stadganden, som dervid upptäckas och beifras. Men Utskottet hemtar i öfrigt skäl, att afstyrka berörde förslag dels deraf, att en sådan rätt att göra innehållning å den för StatsVerkets behof bestämdt påräknade Summa, skulle, då den för större belopp ifrågakomme, föranleda antingen till R. Stms sammankallande eller ock till öfverskottsmedels eller andra från Regeringens disposi - Betänk an den, N:o 3 r 9. 5cf5 tion nu undantagne fonders ålitande till fyllande af ordinarie Statsbehof, dels ock samt liufvudsakligast af svårigheten om .icke omöjligheten för Fullmägtige alt bedöma då ett sådant Correctif borde vidtaga.
Chagrins d:o, se Litt C. — Fisk-skinn, se Litt F. — Fårskinn garfvadc elier så kalladt Logar-läder L. V. 2 5;: r. fftRmptras 1 29 — Läder, mer eller mindre boredt. — Färgade ellergtryckte^skinn, ailä slag, L, V. 3o. 1. — Hvita skinn, V. 25, 1. — Juftcr, alla slag, V. 3o. 1. — Kalf och andra skinn till öfverläder, här ej nämnda, V. 25. >. .— Klippings-skinn, L. v. 25. 1. — Mentadé hudar och” skinn, v. 30. 1. Saffiansskinn, v. 3o. r. Smordt och Passerläder, V. 3o. 1. — Sämskadc hudar och skinn, L, V. 3o. 1. — Skjelskinti, Y. 25. 1. —. Oberedt: Hudar, se Litt. H. — Skinn, se Litt. S, Lärfter oell Linnetyger, se väfnad af Linne. Lök, alla slag, , V. 5o. 1. —- Blomster, se Litt, B. M. Machinerier, V. 25. I, Magnesia, 10. Magnetsten, oinfattad, 10. i. — infattad, V. 25. I. Madrasser, stoppade med Tagel, V. 5o. 1. med andra slag, V. 5o. 1, Macrill, se Fisk. Manchetter, med eller utan spetsar, samt sydde eller broderade L, V, 20. — 30 — Malm eller Minera, alla slag, v. 100, Manchester, se väfnad af Bomull. Mandel, alla slag, 3o, Credit-upplag 5oo Skal, 3o. Mango, L. V. 5o. Manna, 10. — Gryn, se Gryn, Manufactur, Handtverkeri och andra slöjdevaror, heleller halffärdige, af alla namn och slag, ej specificerade, L.
S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 53, i anledning af väckta motioner om utvidgande af de rättigheter, som äro Mosaiske trosbekännare här i riket tillerkände, blef dess första moment utaf Ståndet afslaget; hvaremot andra momentet godkändes. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 56, i anledning af väckt fråga om skyldighet för postmästare att, utan ersättning, afsända allmänhetens bref från postkontoren till landsorten m» m. S. D. Ett af Anders Medin från Kronobergs län ingifvet anförande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling samt om förändring i nu gällande stadganden i afseende på indelda räntors utgörande m. m., blef till Stats-Utskottet remitteradt. S. D. Anmäldes och upplästes det å sisllidne dag hos Rikets Ständers Herrar Elektorer till val af Kommitterade för tryckfrihetens vård hållna protokoll. Ståndet beslöt att lägga berörde protokoll till handlingarne och öfverlemnade till Expeditions-Utskottet att för de utsedde Kommitterade upprätta förordnanden. Den 19 Mars. Från Högloft.
Proposition JV.o £. 14:o Ilvad härutinnan stadgas skall icke i någon mån inverka på frälseräntors beskaffenhet eller utgörande, med mindre vederbörande äro om förändringen ense; i hvilket fali behörig uträkning må lösas hos Häradsskrilvaren samt stadlastas af Kongl. Majits Befallningshafvande. 13:o Såvida Rikets Ständer lemna sitt bifall till Kongl. Maj.-ts Nådiga proposition rörande salpeterhjelpen i Småland, biar för Kronobergs, Jönköpings och Calmar Län iakttagas, att denna utskylds beiopp afdrages från persedelräntorna, utan att någon förvandling deraf må ega rum, samt att det belopp, sorn deraf framdeles skall utgöras, tillägges penningeräntan. 16:o I händelse Rikets Ständer lemna bifall till Kongl. Majits Nådiga proposition om antagandet af ^ Riksdaler Silfver Specie till räkne-enhet och denna enhets fördelande uti hundrade-delar, så böra, ehuru med bibehållande af de uti föregående punkter bestämda beräkningsgrunder, likväl siffrorna lör de nya räntornas belopp uppföras i enlighet med ofvannämnda, af Kongl. Maj:t afgifna förslag, och till följe deraf minsta enheten i penn ingeräntan, i stället för en skilling, blifva två etthundrade-delar af den Riksdaler, som antages till räkne-enhet. Upsala Län. Af nuvarande räntepersedlar ansåg Kongl. Maj:t lämpligen kunna komma i fråga att såsom särskilda skattetitlar bibehållas; Span mål, Smör, Hö, Dagsverken, samt dessutom Penningar; •och att alla andra nu befintliga räntepersedlar skulle till ständig penningeränta förvandlas. Flertalet af de i Länet valde Deputerade, som, vid sammanträde den 2 April 1832, förklarat sig för en sådan ränteförenkling, att alia räntor måtte med penningar lösas efter ett medelpris af tjugu års markegång och bestämmas till ett oföränderligt penningebeiopp efter myntlagen af den 1 Mars 1830, hafva, vid förnyadt sammanträde den 18
Vid 33:dje punkten 3 morn., angående minimum för lån från Handelsoch Näring s-diskont-f‘onden: Banko-Ulskottets Betänkande JK 25.\ «3 af Herr Riks-arkivarien Nordström, som ansett enahanda minimum böra bestämmas för län mot hypothek af sä väl löpande förskrifning eiler accepterad invisning, som aktier och publika papper. Uti denna reservation hafva instämt Herr Grefve Lewenhaupt, C. M. C., Herr af Wirsén, C. Th., och Riksdags—fullmägtigen Olaus Eriksson från Götheborgs och Bohus län. Vid 35:te punkten, angående vågförda effekter, som hos Banken och Lönekontoret i Götheborg få belånas: af Herr C. Ekman, som ansett den här intagna specifikation på belånbara effekter vara olämplig och böra uteslutas, samt i stället endast stadgas, att till belåning antages: »smidt och valsadt jern, jern-manufaktur, stål, messing och koppar af alla slag samt alun och bly.» Vid 41:sta punkten e), angående räntan för medel, insatta på uppoch afskrifning s-räkning : af Herr Friherre Tersmeden, WF., Herr von Ehrenheim, P., och Herr G. Lallerstedt, hvilka ansett räntan för dylika medel böra af Fullmägtige få bestämmas till högst 2 procent. af Herr A. O. Wallenberg: »Det har varit nödvändigt att med en premie, i form af ränta, uppmuntra allmänheten att begagna bank-räkning. Men ju förr uppoch afskrifnings-räkningen återföres till en verklig giro-räkning, desto bättre; och det torde vara utom allt tvifvel, att Riks-banken får högst betydliga summor på denna räkning äfven till en lägre ränta, sedan det medgifvits kassor m. fl. att begagna denna beqvämlighet. Lika säkert är att Riks-banken i delta, som i de Hesta andra fall, bestämmer räntan, som gifves eller tages af de enskilda bankerne, af hvilka likväl en och annan redan nedsatt uppoch afskrifnings-räntan till två procent.
S5anco. * t5 9t:br flr. 9t:br fl. r. Drbinarie Slänta . ^mantalspenningar . _ . SagmanS orf; öbäraböböfbingc' Slanta SrränminSafgift för 00 fannors panna Slote»acance Stats s öontoireté öirculatre* Saref b. 8 3'inuarii 1835 . Sillman 33et»illmng: öfter ltfla SIrt. a 44 ff. Dito a 22 ff. öfter 2:bra 2(rt. för ögenbom ömbete od; 5Ejcnff Sif Slrrenbatorer ocf; 23rttfare fför ^crfoner ocf) Sflörclfe 9litft Slfgift för Öa Scfcn för Debet Debet*@ebeltt fpectftcera» till f>it>ai*jc pcrfebcl, od; prifet borå efter iSiaefcgang utfättaé, enligt Song!. Slefoiutioncn ben 4 december 1794. o Silla fcrfftlba afgifter, forn funna Remman påföraö, böra äftocn i 25ebct-'@cbe(n utfät* ta-3, få att en baft en fåban för året åt f;u>arje bctalanbe mcbbelaé, enligt Söcn>illnings>©tab* galtö 4 Tift. 108 §, (9) 35i!). till 91. ©t. ^rot. 1834 & 1835. 10:be ©ami. 1 2tfb. 2 SBanbet. ä3eroiffningS
Men dymedelst att allt hvad räntegifvare nu erlägga hädanefter blefve kronan behållet, och någon forlön således icke vidare af dem utgåfves, måste Statsverket också vidkännas en större utgift, än som motsvaras af de inflytande räntornes belopp; — hvarjemte icke bör förbises den omständigheten, att, om räntegifvare bibehållas vid nu egande rättighet att leverera räntepersedlarne in natura, staten torde, när goda skördar inträffa, få emottaga ett större qvantum spanmål än hitintills, hvarigenom utvidgning af kronans magasiner samt, på vissa orter någon tillökning i magasins-förvaltare-personalen kunde blifva erforderlig. Svårigheten att afsätta den levererade spanmålen, omkoslnaderne vid dess försäljning och' förlusterne då den en längre tid bl i fver qvarliggande, torde ock stundom förorsaka förökad utgift eller minskad behållning för Stats-Verket. Utskottet är nu icke i tillfälle alt fullständigt och med tillförlitlighet utreda beloppet af de under indelta ordinarie räntan samt krono-tiondespanmålen till löntagare anordnade summor, skiljdt från hvad som utgår till verk, inrättningar och rusthåll, emedan uti de häröfver befintliga uppgifter befinnes summariskt hopräktnadt, så väl det till dessa ändamål anslagne belopp, som boställsräntor och hvad som ulgöF rusthållens egna ursprugliga hemmansoch jordeboks-räntor. För bestämdt utrönande af desse förhållanden erfordras en noggrann undersökning i orterne, men Utskottet har emedlertid, ehuru blott genom approximativ, öfverslag, trott sig finna, att 6 Stats-Utskottets
Stånd i denna fråga vidblifvit sitt beslut eller icke. Hr von Hartmansdorff: Strecket, som förekommer uti prot.utdr. lärer betyda, att PresieSt:s beslut omfattar de flera voter:s-propos:r som förekomma under den första siffran till och med den sista, således äfven voter:s-propos:n N:o 341. Jag hemställer, alt R. o. Ad. måtte antaga inbjudningen. R. o. Ad. antog Utsk:s inbjudning till godkännande af dess förslag till eventuel införselstull för ifrågavar. plåtar, och ansåg voter:s-propos:n N:o 341 till följd deraf hafva förfallit. c) Fläder. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att nyssomförmälda otydlighet i PresteSt:s prot.utdr. ägde rum äfven i afseende på nu förevar, fråga om eventuela införselstullen å nu till införsel förbjudna slag af kläder. Hr von Hartmansdorff: PresteSt. lärer verkligen hafva antagit inbjudningen i fråga om voler:s-propos:n N:o 342. Jag hemställer då, alt R. o. Ad. jemväl måtte antaga henne; men att Ståndet deremot måtte vidblifva sitt beslut, rör:de tullen å nya kläder, hvarom förmäles i propos:n N:o 342. I anledn. häraf erinrade Hr Gr. o. Landtm, att voter:spropos:n N:o 342 blott rörde konlra-proposm, och att densamma, derest den ifrågavar. inbjudningen af R. o. Ad. antoges, komme att jemte l:sta alternativet af 343:dje voter:s-propos:n förfalla, men att sistnämnde voter:s-propos. i öfrigt i allt fall qvarstode, såvida icke äfven BorgareSt. frånträdde sitt i ämnet fattade beslut. Den 17 Juli. 133 Hr von Hartmansdorff:
Utskottet, som i detta fall ansett sig icke böra tillstyrka någon afvikelse från den åsigt, hvilken sedan föregående riksdagar hos Rikets Ständer gjort sig gällande derom, att arbeten af ifrågavarande beskaffenhet, afsedda att närmast gagna dem, som i företaget äro intresserade, böra understödjas endast medelst lån, har alltså icke kunnat tillstyrka, att större eller mindre del af det ifrågasatta statsbidraget må beviljas såsom anslag utan återbetalningsskyldighet. Deremot och med afseende å hvad upplyst blifvit om delegarnes obemedlade ställning och svårigheten för dem att i någon större mån kunna åstadkomma de kontanta bidrag, som för arbetets utförande erfordras, har Utskottet, som funnit vidden af den förbättrade mark, hvilken genom detta företag skulle vinnas, vara i förhållande till kostnadssumman ganska betydlig och arbetet alltså af allmänt understöd förtjent, trott sig kunna föreslå detta understöd till något högre belopp än hvad för arbeten af dylik beskaffenhet eljest plägar beviljas; och får, i anledning af Riksdagsfullmägtigen Rudbergs motion, Utskottet alltså hemställa, 41 :o att Rikets Ständer, för utdikning af Långebro mosse på Öland, måtte bevilja ett lån å Tolftusen R:dr under de vilkor, som för andra dylika lån vid innevarande riksdag varda bestämda. Sänkning af Jemte förmälan, hurusom genom Wagnsåns öfversvämningar stora skador för Wagnsan i orsakas för de jordegare inom Wester-Fernebo socken, hvilkas åkerfält och ängar Westmanligga i närheten af nämnda å, har uti en inom Bonde-Ståndet väckt motion (N:o lands län. 284) Riksdagsfullmägtigen J. Myrberg från Westmanlands län anhållit att Rikets Ständer för sänkning af nämnda å måtte bevilja ett anslag utan betalningsskyldighet af 93,135 R:dr eller det belopp, hvartill kostnaden för detta sänkningsarbete, enligt afgifvet förslag, skulle uppgå.