Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till antalet af sådana, fria människor förnärmande föreskrifter, kan med allt skäl hänföras, den nu ifrågavarande, hvars yrkade förändring elier upphafvande visserligen icke är förtidigt. Är icke Allmogen i Blekinge och Skåne, såsom Svenska Undersåtare , lika så väl berättigade till det beskydd, att redeligen få sig försörja, som de i Carl krona Stad; eller bora de förra ännu längre hindras fran utöfningen af fria Mäns ostrioiga rättighet, för att bereda lindriga Vedpriser åt de sednare. Är icke Skäne och Blekinge Svenska Provincer för hvilka Hafvets begagnande bör vara gemensamt med aila Öfriga? Det lärer böra tillskrifvas tidens sällsamheter , att under det otanteliga Summor uppoffras - Den 4 Amil. offras för aft bygga en Canal, fortfar förbudet att begagna Hafvet till lättad afsättning 2:ne Svenksa Proviuser emellan , och att en som yrkat den förra, nemligen, Canal-ar.läggningen, försvarar förbud nsot Hafvets begagnande. Såsom skäl för fortfarande förbud har äfven blifvit yttrat att ^kogarne i Blekinge redan äro uthuggna. Häremot Or jag er eta, att då det är solklart, att den som ingen Skog har, kan icke eiler någon försälja, bl fver förbudet deremot icke de<s drindre lika onfriligt. Det är bedröfligt att höra Statsmän, som ännu olif ntenteligen framträda såsom Föifäcktare för Styrelsens förmynderskap öfver den enskilta industrien. Många yrkade på Proposition. Grefve Cronstedt, Clas: Ändamålet med en Lag bör vara att förekomma förbrytelser och ej lemna uppmuntran till deras begående. Jag känner, atti oaktadt förbuden mot veds utförande från Blekinge till Skäne sådant likväl årligen sker , på det sätt, att Bönder och afven andra med sin3 Båtar och små Jakter se,-la. till Bergqvara i Caimare Län, och der skaffa sig betyg, det de lastat ved derifrån för att gå till Skåne, hvaremot Författningarne ej lag. ga något hinder och hvarigenom Kronan förlorar de Tullafgifter, som eljest bordt erläggas.
Det är just från denna grund jag utgått, och det är för den åsigten jag hämtat stöd derutaf, att Ilr Statsrådet, med afseende på materielens olika sammansättning, kommit till olika slutbelopp af underhållskostnaden. Då bu H. Ex. Hr Frih. o. Landtm., hemstälde om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. i förevar, mom. hemställt ropades starka ja, blandade med nej; hvarefter H. Ex. förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande. Mule punkten, ang:de rättighet för K. 31., alt vid de tillfallen, då stegradt fris u froviantartiklar kan göra den förhöjda portionsskillingen otillräcklig, till bristens fylland e disponera det på 4:de hufvudliteln upförda anslag till durchmarsch-kostnader; 15:de punkten, ang:de anslaget till båtsmannens förseende med kojer och täcken; och 16:de punkten, ang:de förslagsanslaget till båtsmans beklädande. R. o. Ad. biföll hvad Etsk. i dessa punkter hemställt och tillstyrkt. Utsk:s näst efter 16:de punkt gjorda anmälan, om 60,160 r:drs ajföring från anslaget till flottans underhåll och nybyggnad samt upförande under titeln beklädnad åt mariner, kämmerer, matroser och skeppsgossar, ansågs icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. 17:de punkten, ang:de förhöjning af anslaget till exercis för flottans bemanning; och 18:de punkten, ang-.de förändring af anslagsrubriken ”oförutsedda utgifter” till benämningen ”extra utgifter”. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter tillstyrkt och hemställt. Utsk:s näst efter 18:de punkten förekommande anmälan, om från anslaget för flottans underhall och nybyggnad till hufvudrubriken diverse anslag, öfverflyttade anslagssummor, ansågs icke erfordra annan åtgärd, än alt läggas till handlingarne. 19:de punkten, ang:de reglering i afseende på de s. k. Ijuspenningarne.
Proposition N:ö 114. till Docent i Astronomi vid Upsala universitet, hvarefter han Sr 1824 befordrades först till extraordinarie Observator vid nämnda universitet och derefter till Adjunkt vid Hernösands Gymnasium, der han, Sr 4833 såsom Lektor i Grekiska och Hebreiska språken anställd, sedermera i sådan egenskap tjenstgjort tills han den 14 Februari 1848 af Kongl. Maj:t i nåder utnämndes till Biskop. Den rättighet, som numera tillkommer de fleste civile äfvensom militäre tjenstemän att sedan de uppnått en högre ålder och varit någon bestämd längre tid i Statens tjenst anställde, vid afskedstagandet undfå pension af allmänna medel, denna förmån har uppå skäl, hvilkas giltighet ej kan ifrågasättas, icke blifvit till medlemmarne af Preste-Ståndet utsträckt, men förhållanden kunna dock understundom förekomma, de der, ehvad de betraktas ur synpunkten af det allmännas egen fördel eller den enskildes billiga förväntan, påkalla ett undantag ifrån den allmänna regeln, och så beskaffade undantagsförhållanden synas Kongl. Majrt vara i afseende på Biskop Bergmans omförmälda ansökning för handen. Enligt hvad det ingifna läkarebetyget utmärker, utgör den sjuklighet, hvaraf Biskopen länge lidit, icke allenast ett hinder för honom att med full styrka bestrida det vigtiga embete han, med hörsammande af den samfälda kallelsen af stiftsbröders odelade förtroende och sin Konungs önskan, för 45 år tillbaka emottog och hvilket han, deråt offrande själens alla krafter, bestridt på ett sätt, som af Kongl. Maj:t med nådigt välbehag ansedt, förvärfvat Biskopen stiftets tillgifvenhet och allmän aktning, utan denna sjuklighet hemtar ock näring af de omsorger embetet pålägger och blifver derigenom utan hopp om förbättring. De till Biskops-embetet hörande lika mångfaldiga som maktpåliggande värf och åligganden, hvilka äfven äro af beskaffenhet att, vid förfall för Biskopen, i vissa hänseenden icke få och till andra delar icke utan stor svårighet kunna af stiftets
Märkvärdigast är likväl att, sedan det är visadt, huru i t vänne fall, der det sista Konstitutionsutskottet funnit de tillstyrkanden, som någre ibland de anklagade i underdånighet afgifvit, böra vid RiksRätt beifras, dessa dock varit öfverensstämmande med Kongl. Maj:ts uti andra lika beskaffade mål fattade nådiga beslut, för hvilka rådslagen blifvit af samma Konstitutionsutskott godkända, 333 kända, hvarvid inträffat de besynnerliga omständigheter, att berörde oklandrade beslut beredt Ledamöter af det eljest stränga och efter anledningar till åtal sorgfälligt forskande Utskottet sökta fördelar; så har Hr Justitieombudsmannen äfven vägrat att å dessa förhållanden, såsom icke utgörande ämnen för bans embetstalan, fästa uppmärksamhet (ss. 199, 276). Man har ingalunda fordrat, såsom Hr Justitieombudsmannen dock tyckes vilja låta påskina, att hans, redan tillräckligen utsträckta, embetstalan bordt omfatta äfven andra föremål, än dem, som Konstitutionsutskottet honom anvisat; men man har väntat, att han icke skulle anse de grundlagsbud tydliga och uppenbarligen öfverträdda, om hvilkas rätta förstånd och tillämpning föregående Ständer och Konstitutionsutskott samt jemväl det nu anklagande Utskottet ådagalagt sig hysa samma begrepp, sorn de trott sig likaledes vara berättigade att hylla, hvilka afgifvit de klandrade rådslagen. När Hr Justitieombudsmannen icke velat inlåta sig i någon diskussion Öfver de allmänna rättssalser, som blifvit grundade på tydliga och bestämda lagbud, må det ej förundra, att han lem nät utan uppmärksamhet det anspråk på billighet, sorn är framstäldt då det ansetts hafva ”tillkommit, om ej ovillkorligen ålegat, Konstitutionsutskottet, utöfvande vid pröfningen af Konungens Rådgifvares handlingar ett slags Jurybefattning, att bedöma, huruvida icke dervid anmärkta förmenta afvikelser från i Grundlagarne föreskrifna former varit ländande till allmänt gagn och vid sådant förhållande bordt lemnäs obeifrade.
Äfwen härigenom wunnes en ny grad afrättwisa, ty dä agaren af roterad jord genom Författnin» gen äger afdraga a sin bchällna inkomst kostnaden för sin Notekarl, stall alltid genom den af mig föreflagne method, tyngden drqbba härdare Innehafmaren af den orotcrade i män af den större inkomst han deraf äger. Det wore efter min tanka endast, dä denna ökade magt ej af Kongl. Majt ansägs tiklräckelig, som den af Utskottet föreslagna method till Armecns förökning, antingen genom rotering ä oroterad jord, ut, skrifning eller lottning, borde widtagas; torde hander blefwe Lesje sednare utwaaar till wcrkställigheten dä onödige, men alltid i den mahn gagnande, som de skulle gifma fienden en hög tanka om wär National - esprit och Swensta folkets fasta föresatt? att häldre begrafwas under gruset af Fosterlandets ruiner, än upphöra strida för desi frihet, för desi sjelfständighet. Sluteligen önskade jag, att dä Riksdagen nalkas sitt flut, da nägot hwar önskar älerkomma till sitt, för nära ett är sedan kemnade hem, och ett fvrhastadt beslut skulle rnöjeligcn mälla de största olägenheter och satta Kongl. Majt i omöjlighet art -vidtaga oe mast gagneliga Författningar, om de i nägot fall ej öfwerensstamde med de grunder Ständerna owkllkorligcn stadgat, wi kemnade till Konungens wishet, till desi Faderliga omwärdnad att med sitt Stats-Näd utse de säkraste, rättwisaste och bästa medel lill landets förswar, och endast med det förbehåll, att Författningen härom, tvid nästa Riksdag, af Ständcrne starstädadcs och att »verkställigheten af nu tagne beslut uppstötcs i likhet med hwad Kongl. Majus Näöiga Proposition inne häker, 4iv Den iZ April. häller, till desi Riket hstadt eller angripit, kräfwer Fosterlandets
Dom androgs , att örn i allmänhet är antagit, det intygande som vanligen i köpebref lemnäs, öfyer betald köpeskilling t icke in - Den II jfagusti e. m. nefattade Bevis, att contant betalning blifvit erlagd; så oell enär säljaren såsom i förevarande fall lemnar i ett qvitto , (som icke är något utdrag af köpebrefvet utan en särskild handling) det intygande, att fulla köpeskillingen blifvit betald, så måtte ett sådant intygande innefatta någon ting, och detta kan aldrig vara annat, än att betalning blifvit lemnad med contant eller annan valuta, men icke medelst köparens skuldsedlar , sorn i dylikt fall, på en gång skulle utgöra både betalning och förbindelse till betalning och att dessutom köpecontractet utvisar, det första afbetalningen å köpeskillingen var betingad att verkställas den i8:dc Julii j8i4 med 4,125 R:dr Banco; och då Herr Majoren J. A. von Matern den ao i samma månad qvitterat fulla köpeskillingen för hemmanet Rud, måtte Väl derigenom anses intygadt ej blott, att berörde summa blifvit érlagd, utan ock att återstoden af hvad för samma hemman belöpte redan blifvit säljaren godtgjord, utan att någonsin bordt befaras, det säljaren vidare kunde äga anspråk för resterande köpeskilling eller derföre söka inteckning , i synnerhet som rättighet dertill icke uti köpecontractet blifvit förbehållen samt att det alltså syntes ostridigt, det Majoren J. A. von Matern aldrig borde kunna tillgodo njuta någon sådan förraonsrätt, äfvensom att, i följd deraf, en lika förmonsrätt ej eller kunde äga rum i afseende på de af CommerceRådet Norström bevakade fordringar, hälst hans rätt i detta fall måste vara enahanda med den Herr Majoren J. A. von Matern såsom säljare, på grund af samma köpeskilling Reverser^ ägde; och an - Ven II Augusti e, m. 157 hölls af dessa skäl i underdånighet om den ändring uti HofRättens Dom , att RiddarhusCassan inåtte tillerkännas rätt utbekomma dess i hemmanet
Nu hemställer jag till I.C o. Ad., huruvida det icke här var sjelfva författn:ne och icke Embetsverkets organisation, som vållade den stora omgången; och de likartade fallen af andra slag äro otaliga. Emellertid kunde den näringsidkande icke alltid urskilja detta, utan man sade, att det är förskräckligt hvad det går långsamt i Emhetsverken i Stockholm. Derföre vill jag visserligen icke neka, att äfven nu detta stundom kan vara fallet; men jag tviflar på att det onda skulle kunna afhjelpas genom indragning af några Ijenster, och jag är i det fallet fullkomligt ense med Hr Gripenstedt, att, omså skulle ske, kunde endast blifva fråga om några af de mest underordnade, såsom Notarier och Kanslister. I dess ställe måste jag säga, att i några Verk, såsom t. ex. KammarColhm, äro embetsmännen så öfverhopade af göromål, att deraf kommer långsamheten i dessas behandling; och der behöfdes det snarare tillökning i ledamöternes antal och således högre anslag för Verket i det hela. Hvad åter beträffar svårigheten, att sätta de lägre Emhetsverken i sammanhang med V. H. 9 ina Den 4 April e. m. DepartementalStyrelsen, och det påståendet, att sådant icke låter sig göra utan MinisterStyrelse, samt att denna åter icke låter förena sig med oberoende och sjelfständighet hos embetsmännen, utan nödvändigt kräfver deras afsättlighet efter godtycke, så ber jag att helt och hållet få bestrida detta påstående, helst detta kan ske på grund af ett bestående förhållande, som har en lång erfarenhet för sig, nemi. förhållandet med våra landtregeringar. De bestå af en Landsfr., LandsSekret. och LandsKamr., som tillsammans bilda en fullkomlig MinisterStyrelse; och jag tror icke, att man äfven i andra länder skulle kunna upvisa någon mera enkel och ändamålsenlig organisation. Det är sannt att man nu' vill göra den ännu mera ministeriel! genom att tillägga Landsh. rätt att suspendera sin Kam:re och Sekret.
Se Dockbyggnaden. — för att af Chefen för Itiks-Archi vet disponeras till bestridande af kostnader för utgifvande af offentliga handlingar rörande ( 14 ) fäderneslandets historia, angående beviljande af. Se Offentliga handlingar. Anslag, till Arméens pensionscassa att användas för CapilaineV pensionernas tillökning, om. Se Armeens pensionscassa. — för Athenaeum i Gefle. Se Athenaeum. — till Armeens pensionscassa för upprätthållandet af åliggande pensionering. Se Arme'ens pensionscassa. — af 100,000 R:dr bko att anvisas till Kongl. Majlis disposition, till bestridande af nödige utgifter för aflöning och underhåll af den till flufvudstaden inkallade Garnisonsförstärkning. lii. R. 232. IV. B. 53. A. 150. E. 175. — för tillfälliga statsbehof, angående allmänna bestämmelser rörande utgåendet och användandet af de vid innevarande Riksdag anvisade. Se Stats-Utskottets Betänkande N:o 284. — af Kronohemman att derå uppföra skoleoch fattighus. Se Kronohemman. — till Gymnastiska central-institutet. Se Gymnastiska centralinstitutet. — till lön åt ytterligare en tjensteman vid Kongl. Bibliolhekel. Se Stats-Utskottets Betänkande!) N-.ris 124 och 207. — för en Båkoch lots-inrättning å de genom Götha Canal för enade insjöar. Se Lotsoch Båk-iurättning. — för Bålsmännens beklädnad, angående ärligt. Se Stats-Utskottets Betänkande N:o 74. Apothek, om anläggande deraf i Hemsö socken pä Gottland. Se Hemsö socken. Arbeten, som genom allmänna medel blifvit understödda och utförda, angående underhållet af dem. I. 380. R. 381.
Skulle nu ej redaktören, som ju är en damernas vän, vilja göra oss den stora tjänsten att framföra vårt varma tack till fru Lovisa för det nöje och den nytta hon beredt oss genom sina bref, ty nytta hafva vi af dem, större nytta än de vägledningar som säljas vid ingången. Tacka henne äfven, herr redak tör, för orden om de lefvandc bilderna, de voro ju som tagna ur tusendens tankar och hjärta. Vill nu redaktören öka sin stora godhet, så låt mig, genom Idun, få veta om fru Lovisa bryr sig (om än det allra lilla minsta) om mitt enfaldiga tack, ty det är många, många, som genom mig sända henne sitt varma tack, och de vilja veta sä- kert, om jag dclgifvit fru Lovisa deras och mitt tack och varma erkännande, oeh bästa sättet anse vi vara genom » vår » tidning. Snälla redaktörn, öfvertala henne att låta oss få mera af sin penna i vår tidning, det blefve så trefligt i vinter. Med hopp, att redaktörn anser mitt lilla uppdrag och min bön om tjänst som kärt besvär har äran teckna Med högaktning Nonländska i Stockholm. Litteratur. Konung Oscar I I, biografisk skildring af d:r Josef Linck, är titeln på ett arbete, som i dagarne utkommit med anledning af h. m:t konungens förestående jubileum, och som synes förtjänt af stor uppmärksamhet. Arbetet, som utgör en ståtlig volym om mer ön 400 sidor stor 8:0, omfattar de olika sidorna af konungens mångfaldiga verksamhet, alltifrån hans uppfostran och ungdom till hans senaste värf som unionskonung, och innesluter äfven en skildring af hans privatlif och hofhållning. Samtliga uppgifter, som förekomma i arbetet, synas vara hämtade ur de bästa källor. Bland i texten befintliga citat och anföranden må särskildt nämnas de utdrag ur konungens som manuskript tryckta » Reseminnen », hvilka med den höge författarens särskilda tillåtelse meddelas. Arbetet är försedt med talrika, fint utförda och upplysande illustrationer.
Då nu ånyo föredrogs Slatssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsktns den g dennes på bordet lagda betänk. N:o 124, i anledn. af väckt fråga om ersättning lill rotehållarne vid Dalregtlet för slitning af soldaternes klädespersedlar under arbelsconunenderingar, blef det ånyo lagdt på bordet af Hrr v o n Hartmansdorff, A u g. , och von Rosen, Georg. Föredrogos ånyo och biföl los Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsktns den g dennes på bordet lagda betankanden t Nto (25, i anledn. af väckt fråga om ersättning till rotehållare vid Jönköpings regtte för åbragta kostnader under en ar be tscom mender ing af regttet till Trollhätte canal; Nto 126, i anledn. af vackt fråga om allmän frihet tili hemlniug af tjäruved å Kronans skogar i Rikets nona Ian. Den 23 Januari e. ra. 399 Vid förnyad föredragning, biföll R. o. Ad. BancoUtskts den 9 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 136, öfver väckt fråga om inköp af ett hus för begagnande af lånecontoret i Götheborg. Ånyo föredrogs Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.- Utsk :ns den g dennes på bordet lagda utlåt. N:o 28, i anleda. af gjorda anmärkntr vid Utsktns betänk. Kto 3, ang:de grunderna och villkoren för hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman. Begärdes ånyo på bordet af Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, och Frih. Ridderstolpe, Fredr.
Ridderskapet och Adeln har Ekonomi Utskottet fått emottaga ett Memorial af Friherre Ankarsvärd, C. IL, hvars hufvudsakliga innehåll är en åsyftad förändring af Examina med dem, som skola in - Besvé och Ekon. Vtsk. Betänkandcn. 675 träda i Civila Ämbetsverken. — Hvad Friherren yttrar om den akademiska undervisningen, innehåller dels strödda reflexioner* som icke innebära något förslag, dels Badana anmärkningar mot den förmodade bri8tfälligheten af medborgerlig bildning vid Högschoian, som af dem, hvilka i ämnet talat, blifvit upplyste och nöjaktigt besvarade. Den hos sökande till förutnämnde Ämbetsverk saknade grundläggning till civilistiska kunskaper anser Friherren icke kunna botas genom nya lärostolars tillskapande, Ökade kunskapsfordringar, samt skärpta vilkor och stränga controller, i afseende på Cancelli-, Hofrättsoch Cametalexamina, emedan erfarenheten nogsamt skall hafva visat otillräckligheten af dylika cortectiver, för att ej än en gång missleda till nya försök dermed. Vaknar deremot efter hand behofvet af ifrågavarande kunskapsämnen till allmänlighetoch denna tidpunct tror Friherren icke vara långt borta — då skall detta väckta behof snart nog, och Utan direct åtgärd från statens sida, medföra sitt eget tillfredsställande, och önskar Friherren derföre, att man ej här ville göra mera än blott undanrödja hindren för den enskilda omtankans fria verksamhet. Förslaget blir således: att inträdet i de Civila Ämbetsverken, i Konungens Cancelli, Hofrätten och Rikets Collegier, såsom Auscultnnt, och dé derifrån härledda rättigheter, måtte förklam 6j6 fiesv. och Ekon. Utsk. Ectllnkandtn. ras öppet får hvar och en efter unclergSn• gen och godkänd pröfning i det särskildta verk, hvartill den sökande sig anmäler, utan nödvändighet af någon vid universiteter ne föregången Examen eller der tillbragt lärotid; samtattRiksens
Det allmänna BrandsörfäkringsWerket är wifterligenen högst nyttig inrättning, och säfom innehafware afen betydlig aftecurerad Egendom, är jag äfwen Jnterefterad uti Werkeks bestånd; men jag kan derföre icke tillstyrka en winst at detsamma till RiksgäldsContoirets förfång, som i sin mohn betungade ost alla—Stats. Utskottets Betänkande i förewarande amne finnes wara sä öfwertygande, att det icke med giltiga stal synes kunna »vederläggas. Jag wilk dock i korrthet anföra ralla samman» hanger. — Med den för detta warande Kongl. RiksgäldsDireclionen träffades den öfwerenskommelse, att alla Brandförsäkrings.medlen, frän samtclige Höfdingedöme»; stufle successivt af Directionen emot tagas, Den i8 November. 8Z tagas, emot Z procents artig ranta, och att »vid förefallande brandskador efter behof utbetalades de re» qvirerade summor. Dä RikögaldsA?erket sedan kom under Riksens Ständers styrelse, fortfor» samma ömsesidiga wilkor. Om ock wid större timade eldswädor, betydliga summor pä en gäng erfordrades, blef utbetalningen icke sivär, sa lange RiksgaldsContoiret dagligen kunde mynta penninge representanter. Wid nu förändrade stallning up fylles förbindelsen med mera swärighet; men det blef härmed icke nog. BrandförsäkringsWerkets deltagare funno, att deras inflytande penningar med än. nu större förmohn kunde hos private Läntagare, emot Intekning utsättas a 6 procent. En proposition gjordes derpå af BrandförsäkringsDirectionen till RiksgaldsContoirets Herrar Fullmagtige, att med medlens emottagning och ränte: beräkning skulle fortfaras som förr; men att DirectioNen ägde att ut» assignera hopsamlade penninge,summor, da de med säkerhet hos private Läntagare kunde förräntas a 6 procent.
Väl hade jag kunnat behöfva er ibland, till hjelp för korna; det har nu dock allt gått för sig. Men kan J nu ge mig tröst, kan J förutsäga mig huru det skall gå med herr Erik, skall det kunna bli fara för hans lif?" "Jaså, stora frun har sorg och bekymmer, så väl som lilla mor Annika. Hi, hi, hi, jo, jo. Annikamor har varit långa vägar. Jo, jo, der det börjar lukta blod, hämdeblod för hennes hjertas barn, dit vandrar Annika, för att njuta af den söta doften. Roligt att se hur den förbannelsen, mor Annika läste öfver det blod som Flemingen gjöt, hur den svällde, hur den jäste, hur den drar blod ur alla dem, som komma slägten nära. Jo, jo, vid Stockholm såg jag så fager, ung blod, det fick Flemingens flicka till rosor öfver sitt hjerta. "Annika har vandrat, hon har sett hur hertigen slagtat de finska herrarne. Jo, jo, blod vankas det! Skall det vara mera af sorten? Åh jo, åh jo, inte skall det sparas, nog skall det bestås." Fru Metta kände bäfvan vid gummans ord, utan att rätt förstå hvad de syftade på, men hon skyggade för att på något ovänligt sätt tilltala henne och sade blott: "Kära mor, tala ej så der ohyggligt, när jag frågar om herr Erik." "Åh hå, herr Erik, herr Erik, honom går ingen nöd uppå. Han var den ende, som lindrade fängelset för min lille gosse, han var god mot min Bengt, honom skall intet ondt få komma vid, nej nej, icke låter Annika sina vänner komma till skada, nehej, hvarken herrar eller kreatur. Åh håh, god var han alltid mot gamla Annika; frågade när han mötte mig på gatan, och fast många hörde det, så frågade han: 'Nå, mor Annika, hur är det med er, behöfver ni något?' Nehej, herr riddare, svarade jag och neg, nehej, herr riddare, i dag behöfver jag ingenting. Ånej, ånej icke skall något ondt få ske honom." Sigrid hade dragit sig undan i det andra rummet. Henne syntes Annikas beteende stöta på signeri, och hon ville dermed intet ha att göra.