Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En enda vagn — det var en åkardroska gifvit henne alla sina unga tankar och för— följde med dit u t till kyrkogården. Unhoppningar i utbyte och de kommit hvarder den uppspända suffletten sutto två herandra så nära, a t t de glömde allt i världen, rar. Den ene var prästen — det syntes på utom a t t de voro två delar af samma själ, kragarne och ämbetsminen. Flere gånger som sträfvade mot samma mål och som behade h a n försökt säga några trösteord till höfde hvarandras hjälp och sympati — ja, mannen, som satt vid hans sida, men då då stannade hon kvar däruppe hos honom. Det blef ingen annan förändring, än a t t de han ej fick något svar eller ens ett tecken, som tillkännagaf, a t t denne hörde honom, delade hans sal — eller ateliern — I två uppgaf han tanken a t t trösta och inafdelningar — alldeles som på konstutställskränkte sig nu till a t t observera honom. nigen. Den ena för skulptur och den andra Det var en helt ung man med e t t själfullt för målning. Och så gingo de öfver till hvarann ' och ansikte, men det tärda och bräckliga i hela hans yttre — tillika med den torftiga dräkkritiserade och berömde och skrattade — • ten — talade om försakelse och fattigdom. ja, ibland kunde det gå hett till också och Med ett frånvarande och stelt uttryck växlas hugg — men aldrig så det blef märhöll han blicken fästad på sina magra fingken. Det glömdes snart och var inte ondt rar, som nervöst plockade på öfverrockens menadt. Och k v a d de arbetade sedan! grönsvarta lugg. Vid en krökning af vägen Och kassan hade de gemensamt, och alsåg han upp. De hvita syrenerna på kistlocket skälfde och lyste emot honom i soldrig behöfde han gå u t och ä t a mer. Hon lagade måltiderna på ett fotogenkök inne skenet. En suck af hopplösaste förtviflan banade i skrubben. Det var så lustigt — alldeles sig fram öfver hans läppar — och så komsom förr å t dockorna. Och hvad det kunde smaka!
Detta är ett arbete, som efter min åsigt bör med all kraft bedrifvas, så att kronan ju förr desto heldre måfte komma i oblandad besittning af den skogsmark, som efter verkställd utbrytning återstår. Den andra vägen, hvarpå de Norrländska kronoskogarna konsumeras, är genom skogstilldelning åt sågverken såsom ersättning för s. k. privilegierad stockfångst. Sedan lång tid tillbaka hafva genom särskilda K. Bref en mängd sågverk erhållit rättighet att åtnjuta s. k. stockfångst till visst belopp på kronans marker. Denna stockfångst, eller rätt till utsynins, hvilken blifvit betraktad såsom ett privilegium, var dock från början egentligen ingenting annat, än en försäljning af skogsprodukter från kronans skogar, mot ett bestämdt pris eller den s. k. stubböresafgiften. Det hade naturligtvis varit oförståndigt 182 Den 4 November f. m. att icke på något sätt tillgodogöra dessa skogar, ulan låta dem ruttna ned, och derföre medgafs en viss, efter skogarnas vidd och beskaffenhet bestämd försäljning; men då så kostsamma inrättningar, som sågverk, icke gerna kunde grundas på en alldeles oviss skogstillgång, blef bemälda försäljning eller utsyning, under namn af stockfångst, tillförsäkrad sågverken, stundom endast tills vidare eller med vilkor, men oftast utan all inskränkning i afseende å tiden. Då man emellertid allt mera funnit att en dylik afverkningsrätt, eller så att säga inteckning i kronans skogar, medförde månfaldiga tvister och olägenheter, har, till afhjelpande häraf, slutligen genom K. M:s Bref den 29 Maj 1852 blifvit bestämdt, att af stockfångst-skogarna skola i utbyte mot den sålunda privilegierade afverkningen tilldelas sågverken en häremot svarande, med skogens framtida bestånd förenlig, skogsvidd Detta är grunden till den förut omnämnda tilldelningen af skog från kronans marker till sågverken, hvilken nu fortgår och verkställes enligt nvssberörda författning, hvars bestämmelser likväl visat sig ej ega den fullständighet, som erfordras, lör att förekomma obehöriga anspråk samt missbruk, hvarföre också K. M. är betänkt på att i detta afseende vidtaga nödiga rättelser.
Vanligtvis plägar man icke vara mycket belåten, alt se sina förslag underkända och intet afseende på dem fästadt; men Bevilln.Ulsk. har i detta fall afgifvit så förträffliga skäl, alt jag icke bör påyrka något vidare afseende på mitt förslag; ty grundtanken och syftningen af detsamma har Utsk. rätt väl upfallat, det har erkänt mina åsigter vara de segrande, och det har insett huruledes sjelfva förslaget egentligen blott kunde åsyfta en utväg att om möjligt modifiera eller neutralisera verkan af motsatta nationalekonomiska ide'er, derest de nemi. synts på väg att vinna öfverhanden. Riksdagens utseende vid annalkandet af dess slut är emedlertid i detta fall vida mer tillfredsställande än hvad under motionstiden kunde med någon säkerhet förutses; Utsk. har insett andemeningen af min motion; dess bokstaf må gerna sättas å sido, allenast den förstnämnda råder. Nöjd med den förklaring jag haft fägnaden härom från Utsk:s sida framkalla, skall jag af dessa anledningar gerna se att Ulsk:s förevaride betänk, varder af mina värda Ståndsbröder godkändt. R. o. Ad. biföll Bevilln.Utskrs förevande mern. Föredrogs, men bordlabes ånyo, då begäran af Frih. Stjernstedt, Aug. Wilh., och Frih. Cederström, Rud., StatsUtsk:s i gårdagens plenum första gången bordlagda mern. N:o 308, med öfverlemnande af förslag till de 2:ne första afdelmne af Reglementet för Riksg:sKonl. Vid föredragning af BankoUtsk-.s i gårdagens plenum på bordet lagda mern. N:o 71, ang:de förändringarne uti bokföringen och redovisningen vid Tumba bruk, blef detta mern. ånyo bordlagd! på begäran af Frih. Klinkowström, Rudolf Mauritz, och Frih. Stjernstedt, Aug. Wilh. Föredrogs och bifölls BankoUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda utlåt.
Jag skyndar att ha den äran berätta det Hennes Durchlaucht Furstinnan i går i Nåder behagat utnämna unga Grefve Jaques von Himmel och Jord till ÖfverHofmasmästare i survivance samt Kammarherre, och tillika, i och för Grefvens skull, inrättat Ordens-poets-värdigheten, hvilken beställning Grefven jemte dubbla dekorationen och Möordens anseende erhållit. Grefven är således eröfrad af staten, hvilken trott sig äga de heligaste anspråk på hans snille och talanger; likväl fordrar den ej uteslutande hans tid, och Grefvinnans önskan att öfver sommaren få omfamna sin son på Serafimersholm möter inga svårigheter. (Från Skolmästaren Lurfverus till Gästgifvaren Kantin i Östra Stöp, dat. den 19 Augusti.) Mycken tacksägelse, käraste svåger, för den mig tillsände griskultingen, när jag nu kommer att bläda kålen får jag nog att ge honom så att han skall bli fet innan hösten. Han kom just lagom; k. svåger skulle bara hafva kommit sjelf med och sett all den grannlåt som här varit och hvars make svåger aldrig får se så länge han lefver. – I går åtta da’r se’n kom Hennes höga Nåde Fru Grefvinnan jemte Nådig’ fröknarna och all betjeningen tillbaka från hufvudstaden, men Nådig Grefven, som svåger vet, varit ute och rest, var inte med. Straxt efter hemkomsten anbefallte Nådig Grefvinnan, att ett stort tempel skulle byggas längst bort i trädgården och kläs med löf och granris, och allt folket på godset, ifrån den minsta till den största skulle befallas att lemna skörden och i nya kläder infinna sig vid Herrgården tidigt om morgonen Jacobsmessodagen. En Konduktör ifrån hufvudstaden, som reste på fjäderkärra, hade Nådig Grefvinnan med sig; Han skulle ställa allt i ordning i templet och ha bestyr med hela grannlåten, som tillställdes för unga Grefvens skull och på hans namnsdag. – Allting gick ock så fort som möjligt och blef färdigt just som Grefven skulle komma; hvilket väl var en Guds lycka.
Transport, 1,290,616 52 — 516,287 1 3 1,676,490 Ständige Rotevacance-Af gifter vid Skånska lnfanteriRegimenterne: för 383 N:r å 6 T:r 4,000 50,000 8,230 Vacance-Afgifter af nyroterad jord Rotevacance-Afgift af Utsockne-Frälse-hemman i Halland 52,500 Trosspassevolance-Afgift Båtsmans-vacance-Afgift . , • • • Krutoch Salpeterförsäljnings-Medel Controll-Stämpel-Medel Båkoch Lois-Medel .- Danska Fyrings-Medel, 10,000 R:dr Hamb. Banko, utgörande i Svenskt Banko, circa .. Convoy-Commissariatets Bidrag till Turkiska Beskickningens aflöning Observations-Medel 17,680 56.000 120,000 12.000 93.000 26,650 14,800 10.000 19,180 5*560 Intresse-Medel S:r | 1,725,816 1521 — | 516,287 ! ‘ 1 3 | 1,676,490 1- 1- S p a n rn å 1. Indelt på förslag. Oindelt. Summa. Mått. Värde å 6% R:dr Tunnan. Mått. Värde förslagsvis ä 6V3 R:dr T:n. Mått. Värde. Sjö-Tulls-medel: Stats-Verkets påräknade netto-inkomst . 4,400,000: Tullverkets Stat och omkostnader 800,000: Salu-accis af Städerne Post-medel, påräknade för Post-Verkets Stat och omkostnader Charloe-Sigillatce-medel B ränvins-afgift Penningar.
”Så, har du nu den strunten färdig!” sade han och kastade en föraktfull blick på klädningen. ”Du gläder dig väl att få slå dina krumbugter i den der grannlåten?” ”Ja visst! Jag tänker Götheborgsherrarne nu som vanligt skola se på mig!” ”Men det är väl en, som du hellre vill skall se på dig? Hör, Ella, om jag hade något för ditt eget bästa att be dig om, skulle du neka mig det?” ”Det är svårt att veta! Det kommer an på hvad det vore?” ”Åh-ja, så säger folk alltid,” återtog Anton misslynt; ”och se’n heter det: allt annat, hvad du ber mig om, vill jag göra, men inte det!” ”Men så har jag ju aldrig sagt, söta Anton! Och om det står i min förmåga, så gör jag bestämdt det du vill.” ”Ja, nog kan du, om du bara vill, för det är ingenting annat, än att du skall bli hemma och inte följa med till Götheborg.” ”Åh, gudbevars,” utbrast Gabriella med låtsad förtrytelse, ”huru kan du begära något sådant? Tycker du att jag skulle bli hemma, när jag ej var der i fjol?” ”Håll dig så godt vid sanningen och säg: ’tycker du att jag kan vara hemma, när jaktlöjtnanten reser med!’” ”Nå, än se’n då?” yttrade Gabriella litet spetsigt; ”vore det så illa, om jag funne nöje deri?” ”Du kan också finna nöje i att gå och dränka dig, om du behagar!” svarade Anton tvärt. ”Du är tokig!” ”Ja, visst, det har jag nog hört! Men nu vill jag tala ett allvarsamt ord med dig, Ella: tror du inte att jaktlöjtnanten ernar fria till dig?” ”Nej, det tror jag bestämdt icke!” sade Gabriella, emedan hon visste att han redan gjort det. ”Du ljuger! Du vet att han skall göra’t, så snart det kan bära till; och derföre har ni nu gjort upp att resa tillsamman till Larsmesse marknad, efter det inte gick ihop, när Erika så olägligt var med åt fiskläget.”
Dft billen IS92 afslogs med endast 2s rosters ofvervikt, anssgs detta som en stor triumf for kvinnorostsaken, ehuru mr Gladstone i ett bref till en parltxi~nentsledainot _uttalat sig mot dens&amp;nma. Vid billens behandling upptriidde ernellertid den gamle statsmannen ej emot forslaget, ehnrn han liir hafva rostat for afslag af detsarnma. Ti &amp; terviinda nu till parlamentssesaionen. den 3 febr. S i minga &amp; orare, som lrunde rymmas, voro nnturligtvis narvarnnde och pB dwmernas Iiktare sigos kvinliga representanter for de olika politiska partiema, glommande for dagen all partipolitik Q C ~ piinligt komenterande ined hvarmdra ~ ?ttsikterna for uppniendet 1 ' +) I stiillet faratt hos oss riksdagst ' r~igorna behkndlas af de respektive ntskotten, forvandlar sig i Engl&amp;nd hela Underhuset efter andra liisningen af en bill till lrornite for att diskutera frhgan. af det for alla gemensamma rnlilet: billens t .tagande. Hvad sj5i1,cT.a diskussionen betraffar, kan man utan all pa 6skhet saga, att billens vanner i Underhnset upptradde pA ett vida mer viirdigt satt an dess motstAndare, som genom sitt vbrdslosa, hinfulla och rent af opessande upptradmde och sina misslyckade f orsok till kvickhet snarare tjiinade an skadade den s&amp;, mot hvilken de talade.
Vid förnyad föredragning af Siats-Utskottets den 4 och 8 dennes bordlagda Utlåtande N:o 49, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Andra Hufvud-titel, stadnade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: l.sta punkten Juslilie-Stats-Expeditionen : momentet a) Utskottets förslag afslogs och Expeditions-chefens aflöning bestämdes till 5,500 R:dr R:mt; 230 Proi.-Utdrag den ii Februari 1860. momentet b) Utskottets hemställan, i fråga om lönen för Byrå-chefsbefattningen, afslogs och bestämdes denna lön till 4,500 R:dr R:mt; Yttrande, i anledning a( frågan om Expeditions-sekreteraren Lovéns förflyttning på allmänna Indragnings-staten, lades till handlingarne. Den i slutet af morn. gjorda hemställan, rörande arfvodet för beredning och föredragning af lag-ärendena, bifölls. momentet c) Utskottets häri gjorda tillstyrkanden biföllos under vid slutet af morn. gjord erinran om iakttagande af de förändringar i afseende å summorna, hvartill Ridderskapet och Adelns föregående beslut föranleda. 2:dra, 3:dje, 4-:de. Utskottets samtliga häri gjorda förslag och hemställanden biföllos. Utskottets hemställan bifölls under enahanda erinran, som den vid morn. c, i Usta punkten framställda. 8:de, 9:de och iO:de punkterna: Utskottets, tillstyrkanden biföllos. S. I).
S. D. Föredrogs LagUtskottets den 12 i denna Månad afgifna samt den 19 derpå följande hos BondeSiåndet upplästa Utlåtande öfver Riks» dagsFullmäktigen Pehr Nilssons från Christianstads Län Memorial, angående sökt befrielse från Förmyndares skyldighet, att hvart 3:dje år till-' öka myndling'ais Capital med den under tiden upplupna ränta; och faun BondeSiåndet för godt detta utlåtande bifalla. S. D. Föredrogs LagUtskottets den 12 i denna Månad afgifna, samt den lg derpå följande hos BondeSiåndet upplästa Utlåtande, öfver RiksdagsFullmäktiges från Skaraborgs Län Lars Carlssons, Petter Svenssons och Johannes Anderssons Memorial, rörande förändring af t,. Cap. 4. §. UtsökningsBalken, örn försäljning af i mät tagen lös egendom; och fann BondeSiåndet för godt detta Utlåtande bifalla. S. D. Föredrogs LagUtskottets d. 8 i denna månad afgifna samt den 19 derpå följande hos BondeSiåndet upplästa Utlåtande, öfver Riksdags.' Fullmäktigen Matts Ericssons från Stockholms Län yrkaude, angående ändring uti det genom 14. §._ af Kongl. Förklaringen den 11 December 1766 stadgade ansvar för Hållkarl, som affordrar Resande drickespenningar, eller dem med otidighet bemöter; och fann BondeSiåndet för godt detta utlåtande bifalla. S. D. 62 Prof. Utdrag d. 24 Jan. i 8 18. S, D. Ytterligare föredrogs Lagutskottet! ilen 16 December för lidet år afgifna samt den 15 och i (j i denna Märiad på bordet lagda Memorial, innehållande Utlåtande Öfver Riksens Ständers JustitireOmbudsmans EmbetsBerättelsé
Ehuru Tre Ständ redan bifallit Constitutions - Utskottets yttrande., förmodligen emedan de haft sä god tjd pä sig att pröfwa och stadga sina tankar och derföre hunnit fortare än Ridderskapct och Adeln, torde det dock tlllätaS mig att emot Constitutions - UUkottcls betänkande göra nägra anmärkningar. Derefter upläste Herr biorcisnstolpe följande: Ridderskap^ och Adeln och i synnerhet samtelige Constitutions - Utskottets Ledamöter täcktes förläta, att jag äter uptager kan hända en för andre mäl dyrbar tid, dä jag nödgas förklara Constitutions-Utffot» tets den isede här uplästa och nu till afgörande fbretagne Betänkande uppä min den 21 sistlcdne Julii i ddmsukhet gjorda hemställan, förefalla mig högst obegripligt derutinnan, att ConstitutionS-Utskottet ansett den af mig begärta Expedition frän wära medlemmar - so Den i Septeuiber. ntar uti Hemliga Utikettet säsom uptäckandc hemlighcs ten och sälundg stridande emot Regeringsformen; dä likwäl mitt ofwaniiämude Dictamett icke innchäller detta och Utskottets betänkandes ingrcsjc medgifwer, att jag blott i gtncräla termer och sälcdes icke medelst ringaste hcmlighetsröjande, begärt den Nämnde Expeditionen. Eonstltiitions-Ulstollct lärek k stöd'af den 54 §. uti Regeringsformen fnnnik Hemliga Utskottets Ledamöter endast kill Konungen kunna gifwa e) allenast swar, utan ock alla sken af uplvsning, af den orsak att Konungen ensamt uti detta Utskott framställer där förekommande frägor.
Tvänne medel finnas att afhjelpa det onda och att åter lifva dess rörelse, nemligen att genom antingen en jernväg eller en bättre landsväg sätta den i närmare förbindelse med vestra stambanan. För det första alternativet eller för en jernbana till Moholm äro undersökningar gjorda och Statens bidrag sökt med understöd till och med af en Kongl. Proposition vid 1856 års riksdag, men utan framgång. Då staden och orten nu ansett sig böra förnya sin vördsamma anhållan, upptaga de äfven det andra alternativet till pröfning, och utbedja sig, att åtminstone på detta sätt erhålla hjelp till direkt förbindelse icke med Moholm, utan med Töreboda, som är vestra stambanans utgångspunkt vid Götha kanal. Den nuvarande vägen dit är illa banad, krokig Bih. till E. St. N:o 131. och derigenom onaturligt lång. En blick på hithörande handlingar, hvilka skola meddelas Höglofliga Stats-Utskottet, nemligen på Topografiska korpsens stora karta jemte en nyligen på ortens föranstaltande verkställd besigtning gifva vid handen, att ringa hinder möta för anläggande af en jernvåg eller åtminstone god landsväg nästan i rät linea mellan Mariestad och Töreboda, hvilken farled skulle blifva föga mer än hälften så lång, som den nu begagnade. Kommunikationen mellan Töreboda och sjön Wenern fordrar nu genom kanalen vid Sjötorp omkring 6 timmars tid och på den i flere bugter gående sockenvägen till Mariestad tre timmar, då den deremot på en någorlunda rak landsväg eller chaussé skulle gå för sig på vida kortare tid. Det synes vara af stor vigt, att tvänne så betydande kommunikationssystemer, som å ena sidan sjön Wenern och dermed i samband stående farleder och å andra sidan vestra stambanan af Statens jernvägar sättas i samband med hvarandra på ett ställe, der de äro hvarandra så nära, som på D mils afstånd, och det behöfver ej närmare påpekas, huru en sådan förbindelse mellan två så stora farleder måste blifva nyttig och befordrande på en gång stambanans och ortens rörelse. En särskild vigt har vägen mellan Töreboda och Mariestad såsom postväg och dess förkortande måste följaktligen vara af stort värde såväl för det enskilda, sorn för det allmänna.
På dessa grunder har blifvit framställdt följande förslag till hägnadsskyldighetens fördelning emellan delegare i ett och samma skifteslag: »Sedan ali stängsel, som skifteslaget tillkommit, sä väl i rågångar, som delningslinier m. m., blifvit gifven oell man af skiftets delningsbeskrifning erhållit hvarje delegares uppskattning svärde i ett approximativt tal af tunnland, förvandlas dessa till qvadratalnar och den deraf uppkomna rot blifver proportionen af hvarje delegares anlott i samfällda hägnadssttmmam; hvaremot i fråga om fördelning af bägnadsskyldighet emellan serskilde byar, dervid, enär deras jord icke blifvit taxerad efter samma proportion, uppskattningsvärdet icke kunde antagas till utgångspunkt vid fördelningen, hemmantalet borde utgöra det mått, hvarefter stängselfördelningen borde, enligt ofvannämnde grund, verkställas. I anledning af Johannes Nilssons, Sundstedts och Anders Perssons nu omförmälda motioner, hafva förre Talmannen Anders Eriksson från Örebro län, Anders Eriksson från Elfsborgs län och Nils Jeppsson från Malmöhus län uti muntlige anföranden, deruti åtskillige Ståndets ledamöter från olika delar af riket instämt, anmärkt, att de föreskrifter i fråga om stängselskyldighelen och dess fördelning, som vore lämplige för ett landskap, kunde vara mindre passande för ett annat, enär serskilda lokala förhållanden påkallade olika stadganden. Så vore det i södra delen af riket, der skogarnes ringa vidd medgåfve deras inhägnande, lämpligt att hvarje by, i förhållande till den vidd, den innehar, deltager i stängsels upprättande och underhållande, men deremot skulle det i norra delen af riket, der vidsträckta skogar förefinnas, vara i högsta målto obilligt och orättvist, om, då skog stöter till annat hemmans inegor, skogsegaren skulle vara skyldig alt, i förhållande till jordvidden, stänga emot inegorna; och derföre syntes det ock vara mest lämpligt, att hvarje landskap erhölle sin serskilda stängselförfattning. 6:o af Jakob Lindby från Gottlands län, att den jordvidd, hvarje hemman innehar, vore den enklaste och mest lämpliga måttstock i fråga om hemmanets deltagande i hägnadsskyldigheten.
Den häruti åberopade 4 § af Kongl. Förordningeu den 29 Juni 1833 innehåller, att sedan försvarslös person, som i anseende till bristande underrättelser om dess namn, födelseort och lefnadsomständigheter, är försänd till allmän korrektionsinrättning, blifvit der tillförlitligen känd, underrättelse derom genast skall meddelas vederbörande Konungens Befallningshafvande; och från denna föreskrift är det, som den slutföljd blifvit hämtad, att vidare handläggning hos Konungens Befallningshafvande af frågan om fångens behandling såsom försvarslös berott på anmälan från Korrektionsinrättningen, om hvad verkan det ådömda tvångsmedlet kunde hafva medfört, för att förmå henne till sanningsenliga uppgifter; hvarföre det ej kunde läggas Konungens Befallningshafvande till last, att någon åtgärd i frågan om den häktades ytterligare behandling ej blifvit vidtagen, innan Konungens Befallningshafvande år 1845 erhöll del af Fångpredikantens rapport om det af honom år 1838 med fången hållna lörhör. Att likväl åtalet och skadeståndsanspråket blifvit af mig utsträckt äfven till försummelsen under de sju år, för hvilka således Konungens Befallningshafvande är från ansvarighet befriad, har haft sin orsak i det skiljaktiga begrepp, som jag gjort mig om meningen af omförmälta lagstadgande. Jag har nemligen icke kunnat så förstå detsamma, att Konungens Befallningshafvande vore derigenom befriad från vidare skyldighet att efterforska den i Korrektionsinrättningen insatta fångens omständigheter, i läll samma inrättnings styrelse aldrig lyckades att derom vinna kännedom, och således aldrig derom gjorde någon anmälan. Häraf syntes mig följa, att genom fånges försändande till korrektionsinrättning Konungens Befallningshafvande ej kunde befrias från skyldigheten att taga befattning med allt hvad till frågan om dess försvarslöshet hörde, och således ej heller ansvarsfritt underlåta, att under en hel följd af år aflåta någon påminnelse eller efterfrågan till Korrektionsinrättningens Styrelse, om hvad som i denna fråga kunde der hafva sig yppat.
Kommer så härtill ett föga tilltalande yttre, en tafatthet och något vänsterliserade dekorativa växter. händt i spel och gester, är det ej underligt, om De föremål, som tilldrogo sig största uppmärköfver hela prestationen nästan bredde sig ett skimsamheten, voro en gobelinmöbel i nordiskt mönmer af löje. Något vidare intresse att göra något af ster, en af fröken Adelborg komponerad portiéreArnolds parti märktes ej heller hos sångaren. bård med vårfriska vattenväxter (såld redan förAtt denne, såsom sedermera meddelats, varit insta dagen), en magnifik portiere i götisk stil, öfdisponerad för aftonen, kan väl vara. Det hade versållad med den heliga Birgittas vapen och emellertid då varit bättre att uppskjuta det första florentinska liljor (för öfrigt till färger och mönuppträdandet. Sångaren hade därigenom visat ster i närmaste öfverensstämmelse med den i taktfull hänsyn gentemot publiken. Måhända våras utställda, af kronprinsessan för Birgittas kan hr P. lyckas bättre vid ett följande uppkapell i Rom beställda mattan), en dito med moträdande. Vi vilja hoppas det både för hans tiv af rosor och tistlar, två andra i flamsk och och publikens skull. — Aftonen blef hr Lundgammalfransk stil, två praktfulla dukar med qvists, hvilken som Vilhelm Tell var vid briljant applikationsbroderi, den ena med färgtoner af röstdisposition. Hän hälsades ock med det lifostindiskt porslin, den andra med näckrosmönligaste bifall, särskildt efter tredje akten. Sådant ster i tämligen naturalistiska färger, samt två erhöll äfven fröken Frödin som Matilda, och hon - präktiga braskuddar i renaissancestil. förtjänade det så mycket mer, som hon sannerligen borde hafva haft svårt att hålla kontenansen bredvid en sådan Arnold. Öfriga rollinnehafvare Dekorerad kvinna. Vasamedaljen i guld, fyllde alla väl sina platser, och operan gick i af femte storleken och att i grönt band å bröstet sin helhet bra under hr Hennebergs ledning. bäras, har af konungen tilldelats den bekanta Uvertyren applåderades särdeles lifligt.