Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Härvid förekommer dessutom, att Rikets Ständer vid 1840—1841 årens riksdag förklarat, att frågan om utbyte af de i 4 § af Presterskapets privilegier omnämnde räntor och tionde emot kontanta anslag, erfordra samtlige Riksståndens godkännande och Konungens bifall; hvaraf Utskottet synes mig hafva egt ett ytterligare skäl att icke derom föreslå någön voteringsproposition. 22:dra punkten, hvilken, med mindre förslagen i 20:de, 25:dje och 26:te punkterna blifva lag, icke kan antagas, måste, på sätt Utskottet äfven insett, derest förstnämnde punkter komma att förfalla, med dem dela ett lika öde. Momentet c. af 24:de punkten, angående indragning till statsverket af tionde och hemmantalsräntor, hvilka utgå såsom ersättning för förluster genom kanalauläggningar, innefattar 3:ne hemställanden af olika beskaffenhet, hvilka alla synas hafva bort, med lika skäl, som öfrige momenter af samma punkt, från Utskottets voteringsförslag undantagas. Det första och sista af dessa hemställanden torde väl möjligen kunna sägas tillhöra nu pågående statsreglering, ehuru ännu beroende af fullständigare utredning och den öfverenskommelse, som med vederbörande kan träffas; hvaremot det andra i ordningen, om hvilket i öfrigt gäller hvad om de 2:ne förstnämnda blifvit sagdt, står med 5:dje punkten i oskiljaktigt sammanhang, 25:te punkten utgöres jemväl af 2:ne serskilda delar, begge beroende på ytterligare utredning och vederbörandes samtycke, den sednare tillika af det beslut, som öfver 5:dje punkten må anses vara eller blifver af Rikets Ständer fattadt. 26:te punkten, hvars första period är af samtlige Riksstånden bifallen, innefattar dernäst (t. o. m. ordet: »indragas»), hemställan om en lagstiftning, emot hvilken samma anmärkningar, som vid 20:de punkten, kunna göras, men som, genom förslaget att äfven augmeutsräntorna skulle till statsverket indragas, utan afseende derå, huruvida vederbörande rusthållare dertill samtycka, våldsamt ingriper uti deras på indelningsverken grundade lagliga rätt.
Under innevarande år hafva blifvit utlottade och försålda 75,700. och tillkommit 8,500. 67,200. hvadan behållningen inventeringsdagen utgjorde 626,100, hvaraf uti Riksgälds-kontoret voro deponerade obligationer till ett nominelt belopp af 80,000 R:dr. Kongl. Tull-verket. Räkenskaperna, i Kongl. Kammar-rätten granskade utan anmärkning, redovisa inkomster och utgifter sålunda: — 45 Debet. Balans från år 1861: Tillgångar 841,849: 13. Uppbörd: Sjötullsmedel: Natt och år ståndne varor 212: 91. • och båkmedel 516,786: 93. Dito, omförde fran sjötullsmedlen, 16,840: 29. Handelsoch sjöfartsfonden,s medel. Balans till åt 1863: Öfverlevereringar och skulder: Sjötullsmedel Summa 15,699,503: 77. K redit. Balans från år 1861: Skulder 2,163: — Afkortningar: Sjötullsmedel Utgifter: Sjötullsmedel: Kongl, Konvoy-kommissariatets andel i tulluppbörden. ... 750,000: Ersättning till städerna för tolagsafgiften 1,026,129: 49. Indragningsstaten Pensionsstaten Begrafningshjelp Årfvoden Reseoch traktamentskostnader Byggnader och reparationer Postporto Yed och ljus m. m Skrifmaterialier m. m Diverse utgifter Gratifikationer Extra utgifter Hemliga utgifter Omföring till fyroch båkmedlen: Lcvereringar: Balans till år 1863: Tillgångar: Fyroch båkmedel 5,230: 56. Handelsoch sjöfartsfondens medel 13,350: 15. Uppbörden af sjötullsmedel utgjorde: Afkortningar och utgifter under samma tid utgjorde: Tabell, tillhörande 1864 års revisionsberättelse, angående statsverket sid, 47. / Debet. Balans från år 1861: Kontant behållning Medieolegala besigtningar.
Så binge utgifvande af annat än vexlar dock är tillåtet, lärer äfven skillnaden böra bibehållas, serdeles som det beror af de kontrollerande sjelfve att öfverenskomma om vilkoren för deras aftal och således jemväl angående beskaffenheten af de fordringsbevis, som vid affärers uppgörande skola utgifvas^ derigenom den fordrande är i tillfälle betinga sig sådana säkerhetshandlingar, som anses förmånligast; och det må ej förgätas, alt, ehuru handeln bör underlättas och skyddas, det likväl vore ensidigt alt för ett serskildt intresse förändra lagar, vid hvilkas stiftande alla medborgareklassers behof och förhållanden tagits i beräkning. Utskottet, som således ej kan biträda motionärens förslag, alt invisningar och reverser till viss man eller ordres må i utmälningsväg tilläggas samma rätt, som vexlar, anser sig ej eller kunna understödja hans i sammanhang dermed gjorda hemställning, att endossement, eller öfverlåtelse å så beskaffade fordringsbevis, måtte medföra full ansvarighet för endossenten eller öfverlåtaren. Enär en sådan ansvarighet eger rum vid öfverlåtelse af vexlar, synes, som skulle denna hemställning vara grundad på förutsättning om antagande af förrberörda förslag. Då i slikt fall Utskottet endast behöfde hänvisa till de skäl, som hindrat ett dylikt antagande, får deremot Utskottet med afseende å frågans nuvarande ståndpunkt anmärka, att omförmälde ansvarighet, likasom borgen i gemen, endast bör bero på samma förhållande, som lagen i allmänhet fordrar för förbindelser, eller uttryckligt frivilligt åtagande, hvartill en öfverlåtelse emedlertid ej kan hän - 9 Lag-Utskottets Betänkande, N.o go, hänföras.
Och Sigurds maka Gudrun glömde all förbittring och all sorg öfver hans död genom »en svekfull dryck», som man räckte henne och som var brygd sålunda: »I ölet var mycket ondt samladt — blad af allsköns träd och brända ekollon, härdens sot och offerdjurens inälfvor och kokt svinlefver; ty detta döfvar hatet.» Af skalden Kormaks saga få vi veta, huru en magisk operation i värkligheten kunde taga sig ut, äfven om den förefaller oss obegriplig. En trollkvinna hade, för att hämnas på skalden, öfvat sådan säjd, att han och hans älskade, den sköna Stengärd, aldrig kunde få hvarandra, eller som han själf uttrycker det i en strof: »Häxan, den trollstarka, säjdat bort från min lefnad all lycka: skalden fick Stengärd ej smycka; sällhet, som nalkats, hon häjdat.» Stengärd äktade sedan en annan skald, Torvald Tinten, hvilket ledde till stor oenighet mellan denne och Kormak. Slutet blef, att Kormak och en af Torvalds bröder utmanade hvarandra till holmgång. Men innan denna hölls, blef det sagdt skalden, att den säkert ej komme att aflöpa ärligt, ty motståndaren skulle komma att bruka trolldomskonster, hvarför det vore bäst, att han själf gjorde detsamma. »Sådant behagar mig icke», svarade han visserligen, men han begaf sig dock till spåkvinnan Tordis, som lofvade att taga sig af honom, ifall han ville stanna i hennes hus öfver natten. Sedan berättar sagan följande: »Han vaknade, i det han kände en hand lätt trefva under täcket uppe vid hans hufvud. »Då han frågade, hvem där var, smög sig någon bort och försvann ut igenom dörren. »Kormak for efter och såg, att det var Tordis. »Hon stod då på det ställe, där striden nästa dag skulle utkämpas, och en gås stack fram under hennes kappa. »Han sporde henne, hvad nu skulle ske. »Hon satte gåsen ned och sade: »Hvarför kan du då icke hålla dig lugn?»
Sedan jag nu yttrat dessa ord, ber jag få förklara, att jag ingalunda förnekar Vigten af Prof. Carlssons förslag, men jag tror, att i en fråga, af sågenomgripande beskaffenhet som denna, hvarken Stats-Utsk. bort tillstyrka eller R. Sl:r besluta vidtagande af någon definitiv åtgärd, endast på grund af enskild motionärs framställning, serdeles då, såsom här är fallet, förslaget är upgjordt i allmänna ordalag. Jag tror, att i förevande fall det varit af yttersta vigt, att ämnet blifvit af vederbörande embetsmyndighet undersökt och sedermera öfverlemnats till K. M. Hr Adelborg, som ifrigt förordat detta förslag, har sjelf sagt, att den begärda summan vore approximativt beräknad. Då Utsk. varit i okunnighet om den rätta summan, och i frågor som denna man bör förfara med största försigtighet, tror jag, att Utsk. icke saknat skäl för sitt förslag. Vid denna Riksdag hafva ganska betydliga anslag i åtskilliga grenar blifvit begärda, och dä man naturligtvis bort i främsta rummet tillstyrka de angelägnaste, men denna fråga om seminariers inrättande blifvit lemnad utan all utredning, har Utsk. icke kunnat svara annorlunda än det gjort. Jag misskänner, såsom jag redan sagt, ingalunda det goda ändamålet, men vi böra ihågkomma, att vid ingen Riksdag hafva så stora anslag blifvit beviljade, som vid denna, vid hvilket förhållande och då i öfrigt ämnet lemnats utan all utredning, jag anhåller om bifall till Utsk:s förslag. -438 Den 26 Juli. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: Lika med Hr von Troil anser jag, att ett Utsk. af en återremiss icke kan vara förbundet att frångå ett förut afgifvet tillstyrkande, men jag måste beklaga, att Utsk. icke fästat mera afseende å det ämne, Prof. Carlssons motion omfattar. Jag kan icke föreställa mig, att ju icke StatsUtsk:s ledamöter finna behofvet och nyttan af en anstalt, sådan som den föreslagne. Ofta heter det, när ett förslag väckes, att man för mycket ingått i detaljer, nu åter invänder man alt förslaget år för litet delaljeradt för frågans bedömande.
Aterburne underhållsoch pensionsmedel 1,321: — Beväringsmanskapets invalidoch pensionsmedel 1,872: 21. Balans till år 1863: Skulder, antecknade inom linien, 91: 75. Summa Kredit. Balans från år 1861: Skulder, antecknade inom linien, 83: — Utgifter: Aflöning 1,600: — Underhåll till f. d. invalider 1,622: 69. — Diverse utgifter 186: 77. Förskjutna räntor å inköpta obligationer 4,555: 55. Balans till år 1863: Utlånta medel T 813,200: 42. Fordringar och förskotter, antecknade inom linien, 26,248: 46. Summa 9:o Allmänna lterärings-fondeu. Debet. Balans från år 1861: Utlånta medel Fordringar, antecknade inom linien, 128: 26. Afgifter för befrielse från vapenöfning 92,663: 2. Kredit. Utgifter: Remisslage å insända medel 52: 98. Leverering till In valid hus-fonden af bötesmedel, tillkommande beväringsmanskapets underhållsoch pensionsfond, 227: 41. 280 39. Balans till år 1863: Fordringar, antecknade inom linien, 1,106: 81. Summa 203,603: 93, § I Uti räkenskaperna för revisionsåret utbalanseras Mötes-passevolans-fondernas, i flere föregående revisionsberättelser omförmälda, fordringar hos nedannämnde personer med följande belopp: hos aflidne Regements-qvartermästaren C. A. von Essens afträdda bo 276: 58. Krigs-kommissarien O. W. Invenii sterbhus 2,573: 75.
Rådstufvurätt gore det för hvar månad, inom fjorton dagar derefter, vid lika bot. År ej anmärkning gjord, som i 4o „5‘ sägs, då någotdera af dessa mål icke förevarit; vare derföre bot, som för uteblifvandet med protokoll. 4 2 Om inteckning af ej mindre lifstidsstädja och undan tagsaft al, än och a/l annan afhandling om nyttjanderätt till fast egendom å landet stadgas särskildt. Slockholm den 19 Juni 1848. Bih. till K. St. Rättelser uti Lag Utskottets förestående Betänkande, N:o 57. 9 sid. 6 rad. uppifr. står: gifver läs: gifva 10 „ 10 „ nedifr. jy utgå läs: uppgå 11 » 14 „ uppifr. jy böra läs: ej böra 13 „ 3 „ >> yy jemväl derom läs: jemväl bland domare derom 16 „ 1 nedifr. yy motionären läs: motionärerne. STOCKHOLM, Ecksteinska Boktryckeriet, 1848. Lag-Utskottets Betänkande, N:o S8. I JfS 58. Ank. till Exp.-Utsk. den 12 Aug , kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af dels Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om antagande af ny Strafflag, med flere tillhörande lagbestämmelser, dels ock åtskilliga särskildt väckta motioner i afseende på Kriminal-Lagstiftningen. Sedan Kongl. Majit till Rikets sist församlade Ständers antagande öfverlemnat särskilda af Lagberedningen utarbetade förslag till dels ny Strafflag, dels ock
Man är förträffligen afpas» sad för en olycklig tid, deltog i frälsningens ära: — några månader framflöto, och den vapenmägtige flydde och föll, krossad under tyngden af de Nationer han trampat: snart andades Europa ny frihet: redan hvilar Sverige, tryggadt och sjelfständigt, med sitt upplifvade krigsrykte och ögat vändt på sin återvunna Hjelte och sist hördes på sjelf va detta rum GrannRikets Sändebud, som i frivilligt offer af sin trohet och sin Krona erkände ännu ett slag af segerkonst Ädelmodets. Så omskapades Europas utseende och Nordens, nästan fortare, än man ens anade möjligheten deraf. Den io Mars. 63 Det är i glansen af dessa bedrifter, omgifven af ärans och ålderdomens myndighet, stödd af en Sons mägtiga arm, och trygg i hoppet på en Sonsons lefvande dygder, sora Eders Kongl. Majestät å nyo behagat kalla sitt Folk till en allmän rådplägning. Mera smickrande och mera betydningsfull var aldrig anledningen dertill, än i närvarande stund, som skall sammanfoga vilkoren för tvärrne aktningsvärda Nationers förening, den naturen beslutit, Gustaf Ericson och två Carlar åsyftat, men Hjelten och Statsmannen först i vår tid mägtade tillvägabringa. Efter halft annat sekels pröfvotid af förluster och omskakningar, har Försynen förbehållit Sverige, under Eders Kongl. Majestäts Regering, att se vinsten gjord af en ny Krona, Scandinaviens sambatid varaktigt, förlorade krafter upprättade och lugnets hopp återfördt Dä, inom trygga stränder och med bortlagda vapen, Svenske män njuta sina närvarande öden och glädjas i utsigten för de tillkommande, så täckes Eders Kongl. Majestät vara öfvertygad, att känslan af deras förbindelser till tacksamhet är lika stor med känslan af deras lyckaBland dessa tacksamhetens förbindelser, har vår tillgifvenhet icke heller underlåtit erinra sig Eders Kongl. Majestäts omsorger för Rikets inre tillstånd: omsorger, som den politiska ställningens omväxlande skick och tidehvarfvets lösa lynne icke bidragit att lätta.
En tredje nuance finnes dock, såsom då något Utskott är motionär, och för sådant fall finnes icke något formulär föreslagit. Man skulle väl härå kunna svara, att Utskotten ej kunna göra motioner utan genom ett Betänkande; men dervid får jag anmärka, att BankoUtskottet under denna Riksdag till Stånden inkommit med en motion, som remitterats till LagUtskottets handläggning. Det är väl möjligt, att denna nuance icke kan behöfva iakttagas. Jag skulle dock ön - Den 17 Mars f, in. ska, att de Ledamöter, hvilka mera än jag cgnat sin uppmärksamhet åt det formella, Ville fästa sig något vid denna omständighet. Kanske är det för sent att i afseende derå vid denna Riksdag låtta något beslut, men tankan har emedlertid blifvit väckt derpå för en kommande. Grefve Gyldenstolpe: Under erkännande af riktigheten utaf Herr von Hartmansdorffs anmärkning, medger jag, att det fall, som han uppgifvit, undfallit Utskottets uppmärksamhet, emedan det högst sällan inträffar. Saken anser jag för min del vara lättast afhjelpt derigenom, att man, vid det formulär Som är uppgjordt för enskildes motioner, sätter: Utskotts och enskildes inom Ständen väckte motioner. Friherre Cederström} Jacob: Jag hemställer, om icke jemväl ett Diarium borde i nummerföljd föras öfver huru de öfrige Stånden i hvarje fråga beslutat. Grefve Gyldenstolpe: Jag tror, alt det af Friherre Cederström åsyftade ändamål vinnes, om man vid a:a och 3:e Afdelningarne tillägger en serskild column, hvaruti bör upptagas underrättelse 0111 de öfrige Ståndens beslut i hvarje ämne; dock torde denna column, på det vidlyftiga beslut deri må kunna antecknas, kanhända behöfva göras något större än de öfrige. 66 H. Herr von Hartmansdorff':
Den sed, som i ett eller annat Stift länge varit öflig, att, utom Valförrättare och Val-Notarie, äfven förordna en Biträdare vid valet, hvilken, i händelse af inträffande förfall för Valförrättaren, egde att dennes befattning Öfvertaga, har af en Stånds-Ledamot blifvit ansedd ”icke böra förbjudas”, hvaremot andre anmärkt* att ”sådant förordnande, i anseende till olägenheten af att på en och samma dag skilja fle - 28 Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Uti. N.-o 60. ra Prester inom etl Contract från sina egna Församlingar, icke i alla Stift vore verkställbart. ” Utskotten tro sig gå allas önskningar Lill mötes genom det tillägg vid §§:nes slut, att det må vara Consistorierne obetaget att, der så lämpligt pröfvas, en närboende Kyrkoherde til! Valförrätarens biträde eller Suppleant förordna. § 16. Då i ett och annat Stift Valförrättaren hittills egt att sjelf utse Val-Notarie, yrkas fortfarande af denna rättighet. Utskotten, som anse det böra på Consistorii pröfning ankomma, huruvida etl sådant val må åt Valförr'ättaren anförtros, föreslå, i öfverensstämmelse härmed, en förändrad redaclion af denna §. § 18. Emot denna § hafva flera Hög v. Preste-Ståndets Ledamöter anmärkt, u}”att förmyndare väl må rösta för pupill, som ej kommit till laga ålder, men icke för den, som af oeconomiska eller andra skäl blifvit ställd under förmyndare. Äfven en högre Embetsman, en Öfver-Ståthåilare, en Biskop, kunde af ett eller annat skäl begära förmyndare, och likafullt bibehålla rättigheten att rösta vid val af Thronföljare, att utnämna till sysslor m. m.; han borde ock derföre få votera vid Prestval, som är en religieus act.” Andra Ledamöter hafva yrkal, Lagsamt Allm. Oec. Utsk. Uti.
Sedan, eni gt ankommet Prolocolls-Utdi ag af d< n 4 innevarande Joni, elen af Riksdags-Fullmägligen Hans Jansson från Elfsborgs Län, bos Bonde-Ståndet väckte hemställan, att Förstärkta Slaös-Ulskollet måtte åläggas attanstäFa votering rörande åtskilige frågor, i hvilka Ridderskupet och Adeln samt Pieste-SlåndeL ogillat Stats-Utskottels fiamställde vote1 ings-proposilioner, nemligen angående Handelsoch Sjofai ts-fonden samt vissa Stats-inkomster såsom Tulloch Post-medlens samt Bränvins-bevillningens ingående till Riksgälds-Contoret, blifvit bifallet af Bonde-Ståndet, som derjemte inbjudit de respective Med-Stånden att jemväl förständiga Förstärkta Slats-Utskoltet att voteringar i omförmälde ämnen ofördröjligen anställa, hvilken inbjudning blifvit anlagen af Borgare-Ståndet, men af Ridderskapet och Adeln lagd lill handlingarne samt af Preste-Stån let icke eller anlagen, under det förklarande af sistnämnde Stånd, att ofvanberörde propositioner, om hvilkas antagande eller förkastande, ajne Stånd stannat emot arne, hafva fullt Grundlagsenlig!, jemnlikt ^5 §. Riksdags Ordningen, förfallit, hvilket förhållande icke inträffat med dem, som endast af ett Stånd blifvit ogillade; så har Stuts-Ulskottet, vid det förhållande, att de omförmälde propositionerne afse sådane frågor, sorn, efter Utskottets åsigt, ii ke kunna förfalla, utan då Rikets Ständers beslut annorledes icke kunnat tillvägabringas., skola, enligt Grundlagen, genom votering afgöras, ansett sig icke kunna undgå alt ställa sig Borg reoch BondeStåndens förutnämnde beslut lill efterrättelse och följaktligen de afgiftte Volerings-propositionerne uti Förstärkt Stats-Utskott till afgörande företaga; och bar Utskottet be lutat, att sammanträde för sådant ändamål bör ega 1 ih.*ill. R.St.
Att författaren vid förhöret inför Domkapitlet vidhållit, hvad han förut i den tryckta skriften framställt, är också det, som af Hofrätten föres honom till last. Han förklaras straffbar för det tänkesätt, han bekännt — icke derföre, att han genom tryck detta tänkesätt kungjort eller i skolan eller kyrkan derefter undervisat, utan endast derföre, att han inför Domkapitlet det icke återkallat. Hvad som vid utöfningen af en sådan straffrätt öfver tänkesätt egentligen bestraffas, kan icke vara sjelfva tänkesättet, hvilket hos ingen låter utforska sig emot hans vilja, utan straffet drabbar endast bekännelsen af ett tänkesätt, verkligt eller föregifvet. Men kan man icke utforska och bestraffa äfven ett förnekadt tänkesätt; och blir följaktligen endast den straffad, som heldre lider för sin tro än förnekar den; så vinnes dock åtminstone icke mer än en obetydlig del af ändamålet. Den som då träffas, är snarare en sådan, på hvars löfte man kan lita, när han lofvar att i sin tjenstutöfning strängt följa den vedertagna läran; och att derutöfver forska i hans samvete, är af desto mindre gagn, som änskönt han icke kan öfvertyga sig om hvarje dogm, R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 1849. 61 hvari han undervisar, dock deraf icke följer, att han anser denna dogm för skadlig eller ens dess omedelbara afskaffande för kyrkan gagneligt. Med godt samvete kan han nemligen undervisa i en lära, som han icke tror, så länge han anser denna lära icke destomindre vara nyttig för dem, som undervisas. Först då, när han finnér en lära, hvari det tillhörer hans tjenst att undervisa, icke kunna ulan skada bibringas hans lärjungar, kan han vara skyldig sitt samvete att afträda från tjensten — icke derföre berättigad att i tjensten utöfva sitt undervisningskal] annorlunda, än han sig åtagit.
Jag vill endast till besvarande uptaga den af Hr Prytz gjorda anmärkn., ronde inconseqvensen af hvad Utsk. yttrat uti den nyss afgjorda delen af 35 § och uti ilen nu föredragna, hvarvid jag får fästa Hr Prytz’s upmärksamhet deruppå, att det är på den nu gällande Bevilln:s-Förordn:s ordalag Utsk. hänsyfta!, samt att, emedan uti densamma ordet ”behållning” icke finnes, Utsk. nödgats i den föreg:de, nyss bifallna punkten begagna ordet utdelning. Hvad sjelfva saken angår, så är jag af olika tanka med de talare, sorn här hafva upträdt. Jag får fästa Frih. Palmsljernas upmärksamhet derpå, att det nu icke är fråga om penningeverken eller de enskilda Bankerna, emedan i afseende å dessa är bestämdt, så väl i gällande som uti den Ståndets pröfning nu underställda Bevillnrs-Förordn., att dessa inrättningar skola erlägga bevilln. efter den ärliga behållningen. Hvad som föranledt Utsk. till den föreslagna åtgärden, är, alt det varit
Bassin, se väfnad af Bomull, Beck, — i Tunnor, 5o. 3. — i Barkar 5o. 3; — Olja, 5o, 3. Ben, .— Elfenben, oarbetadt, 5, — Credit-upplag 5oo Rd. t, — mer och mindre arbetadt L, V, 20, brändt, eller bensvart och bister, z5. — Hvalfisk, oarbetade eller hörder i5. r. arbetade V. 3o. — alla andra slag, oarbetade, 10. 5. arbetade, £. V. 5o. 1, — (Spån, i5. Bernsten, rå och oarbetad jo. arbetad l, V. 15. Bilder, gjutna eller huggna I» V. a5. Bilder. ska Konstnä Bildhuggare-arbete, tectoniskä a ter, Biscuit, se Porcelai Bister, sej Ben. Blod, Ox, Blommor, artificiella, alla slag, Blomster-lökar, Blomster, torkade,' Blonder,^se spetsar. som kunna komma under namn af konststycken, förfärdigade af Sven rer, V. Tullfrie. i af träd, samt Archibeten och ornamen L, V. a5, ne, alla slag, \ 5. L. V. 3o. V. 2 5. i V. to. ilar, 5. i. SIS L. v. 2 5. r. 5o. i. L. 5o. i. Sä 5o, i; — arbetadt, alla slag, — Aska, se Aska. Blyarts, Blyglete eller Silfverglitt, Blysocker, Blår, — Hamp, Cr-edit-upplag — Lin, Credit-upplag io Bleckpulver eller Substance. L. Y. 25. Bokguld, äkta och oäkta, L. V. 25, Boksilfver, äkta och oäkta, j L, V, 25. Bokspån, se Spån. Bokstäfver och stämplar för Bokbindare. L. Y.25. — för Guldsmeder.L. V, 25, Boksvärta, L. V. 5o.