Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad derefter angår motionärens framställning derom, att rust-tjenstbevillningen måtte så väl för ifrågavarande som andra Presteboslällen upphöra, äfvensom att alla åt Comministrar anslagne boställen och stomhemman måtte flått afrad och Kronotionde befriås, så enär något skäl icke blifvit u niord t för en sådan skattelindring, samt verkställigheten deraf skulle bereda en minskning i Kronans af ålder utgående och påräknade inkomster, äfvensom, om icke innefatta ett ingrepp i nuvarande räntetagares rätt, åtminstone medföra en rubbning i deii ordning, hvaruti räntorne af dem uppbäras, få Utskotten hemställa, alt motionen äfven i denna del icke målte någon åtgärd å Rikets Ständers sida påkalla. Stockholm den 20 Mars 1845. Statitunt Allm. Bern.- och Ekon.-Vtskotlent Utlåtande, N.o g4• »i N:o 94. Ank till Exp.-Utsk d. 20 Mars kl. S e. m. Utlåtande, angående föreslagne åtgärder, till beredande af en omedelbar Post-communication emellan Sverige ock England. Uti en bos Välofl. Borgare-Ståndet väckt, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion, har Herr C. Er. PVcern anfört, att en direct och jemn communication med England, Veridens storsta Handelsstat och af nämare af flera bland landets betydligaste export-artiklar, måste för Sverige i allmänhet och serdeles Rikets Vestra Landskaper vara af högsta vigt och angelägenhet, icke blott med afseende å den derigenom lättade postgången, utan oek för det sålunda beredda tillfälle att kunna de begge länderna emellan föra personer och varor. En sådan gemenskap bade också sedan långliga tider tillbaka varit med England underhällen, medelst seglande paket-fartyg, men denna Communications-anstalt hade upphört, såsom icke motsvarande sitt ändamål, sedan, genom ångkraftens allmännare an vändande, större säkerket och hastighet i postoch passagerare-farten vunnits, än med seglande fartyg kunde åstadkommas.
Vid anblicken häraf torde väl icke finnas mången läsare, som ej vore frestad till utropet ”Davus sum, non Oedipus; och utan hufvudbry skulle knappt Oedipus sjelf gissat de vid tryckningen utplockade, men i Lunds universitets-exemplar handskrifna ord, genom hvilka meningen blir denna: ”Nu för tiden äro på alla ställen Statens interessen och de enskildes söndrade. Hvars och ens interessen äro icke allas, det är, intet allmänt. Europeiska politiken återfordrar exprès menniskans förnedring, en glömska af dess värde och ett qväfvande af alla en medborgares höga dygder” m. m. Man kunde spörja, hvad nöje det var för prenumeranterne, att gissa dylika gåtor, och för Philipson, att icke hellre tillbakahålla sina uppsatser än låta dem framträda i sådant skick. Men tydligt är, att han, vid dylika tillfällen, med egen hand underhjelpte den censurerande utstrykningen eller utprickningen, för att, om icke genom annat, åtminstone genom luckornas mängd och typographiska barockhet gyckla med Regeringen och väcka ond blod hos läsare, om hvilka han tillräckligt visste, att deras klubbsamqväm dymedelst ideligen erhöllo nya och angenämt kittlande ämnen. – Mera oväntadt måste synas, att ”Patriotens” öde, ett år sednare, drabbade tidningen ”ExtraPosten”; utgifven af ett sällskap, hvars hufvudman var Leopold. Ty väl tillhörde Leopold, i sina philosophiska grundsatser, den tidens Liberalister: men på ett sätt, som ej hindrade honom vara en den afgjordaste Monarkist; och hade han än fästat några ögonblicks förhoppningar vid t. ex. Necker och den första fransyska National-Församlingens sammanträde, så röjde han dock alltid, så långt han tillbaka kan följas på spåren, mot Revolutionens egentliga skaplynne en bestämd antipathi. Likafullt rigtades, ofvanifrån, äfven på detta blad sneda och misstänksamma blickar.
»Förbannadt obehagligt det här, tant Lova! Hur ska det nu gå med min pjäs? Ingen människa stöter sig med Johanson. Att han inte var någon tévattenslitteratör, trodde jag tant Lova begrep. Att bli mästrad af brackor är förbannadt obehagligt, och jag undrar visst inte på att han tog sin matts ur skolan. Jag ska säga tant Lova, att Johanson är så öfverlägsen oss allesammans, att vi har största skäl se upp till honom. En sådan människa som han måste skapa sin egen moral, och att han lefver efter hvad han skapar, är förbannadt duktigt. För öfrigt är han ovanligt ordentlig i affärer och hjälper en gammal moster, om det duger! Jag får be om ursäkt om jag skrifver ohöfligt, men jag är så arg, så jag kan inte annat. För öfrigt antar jag, att tant Lova, som så styft håller på sin rätt att tala ut, väl ingenting lär ha emot om andra begagnar sig af samma rätt. Villy.» Jag stirrade på brefvet, till dess både ögonen och hjärta sved i kapp. Så drog jag till mig ett pappersark och skref, fast jag såg allt som i en dimma: »Tro mig, min gosse, du ser på den där herrn från galen ände. Betrakta honom, inte nedifrån och upp, utan uppifrån och ned, så får du rätt syn på honom. Hvad det angår att ingen stöter sig med honom, är det ett fullkomligt misstag. Jag stöter mig med honom och det så mycket jag någonsin orkar!! Du tror att han kan vilja skada din pjäs af hämd, och ändå — —» Men här föll pännan ur handen på mig och jag började att stormgråta. Hvad brydde jag mig om hurudan redaktören var! Men Villygossen — min rara Villygosse! Det kändes presis som om nålen, jag burit i kläderna så länge, gått rakt in i hjärtat med ens! Dagen därpå: Jag har hållit på hela förmiddagen att skrifva till Villy och allt hvad jag skrifvit har jag brännt upp. Nyss skickade jag ändå af ett bref, men det innehöll bara fem ord: »Håll ditt hjärta rent, Villygossen!» Det var allt jag kunde åstadkomma till sist. Några dagar senare: »Hur är det med dig, gumman lilla?» frågade Ruffen i morse.
December 1863. hvarjemte för rörliga materielens tillökning anskaffats: 5 stycken lokomotiv, deraf 2:ne af ny konstruktion med alla hjulen hopkopplade, afsedda för tyngre godståg med ringa hastighet, 4 stycken 3:dje klassens personvagnar och 44 stycken godsvagnar af inhemsk tillverkning, hvartill modellen, försedd med sidobalkar af valsadt jern, blifvit från Hamburg införskrifven. Sedan Rikets Ständer beslutat, att af de medel, som vid då pågående riksdag blifvit för statens jernvägsbyggnader anslagne. en summa af 750,000 R.dr skulle under loppet af år 1863 få användas till förberedande arbeten å de nya jernvägsstambanor, till hvilkas påbörjande anslag beviljats, nemligen: östra stambanan mellan Katrineholm och Norrköping, norra stambanan mellan Stockholm och Upsala, nordvestra stambanan såväl mellan Laxå och Kristinehamn sorn mellan Arvika och norska gränsen, samt sammanbindningsbanan genom Stockholm, så påbörjades omedelbart efter det Styrelsen erhållit del af detta Rikets Ständers beslut, de noggrannare detaljundersökningarne, som städse måst föregå jernvägsliniens definitiva utstakning, ordnades administrationen på de olika arbetslinierna, börjades iordningställandet af arbetsstationerna och materialoch instrumentalförråden, hvarjemte, i mån som arbetsplanerna hunno uppgöras och af Eders Kongl. Majit fastställas, sjelfva arbetet å marken påbörjades, allt i enlighet med hvad här nedan för hvarje särskild bana finnes anfördt: Östra stambanan: De särdeles stora terrängsvårigheter, som möta för en jernvägsanläggning mellan Katrineholm och Norrköping, hafva gjort särdeles noggranna och vidlyftiga detaljundersökningar nödvändiga för att erhålla en jernvägslinie med fördelaktigare krökningsförhållanden än den förut utstakade, som legat till grund för Eders Kongl. Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer rörande anslag till ifrågavarande stambana. De utförda undersökningarne visade äfven, att jernvägen kunde framdragas utan att kurvor med mindre radie än 2,0r'0 fot behöfde användas och utan att den beräknade anläggningskostnaden derigenom öfverskreds. Jernvägsliniens rigtning, sådan den af Eders Kongl. Maj:t blifvit fastställd, är följande:
Då det likväl är af en stor vigt för bedömandet af denna vigtiga del af statsförhållanderne, att ega tillgång till klar och säker jemnförelse emellan tidpunkten, då vårt nya statsskick började och nu, får jag föreslå, att 11. St. måtte hos K. M. anhålla att K. M. måtte i nåder låta utarbeta en jemförelse emellan Statsoch Riksgälds-verkens alla inkomster och utgifter år 1809 och nu (för förstnämnda är dock icke inberäknadt krigskostnaderne) äfvensom af de serskilta bördor, såsom rotering o. d. m. som serskildt till fördel för Staten (ej någon enskildt kommun) åligger de skattskyldige, bestämdt utvisande i hvad mån någon skatt eller statsbörda tillkommit, uphört, ökats eller minskats. 2:o Såsom allmänt är bekant, öpnas med instundande år en Vérldsexposition i London af de förnämsta slöjdalster, hvilken lärer komma att räcka till September. Från alla verl dens delar ditföras det förnämsta, dess konstflit eger att erbjuda, och från' flera länder t. ex. Amerika och Frankrike ditströmma härar af teckniska vetenskapsmän, industri-idkare och handtverkare för att lära. Till och med i det lilla Danmark oaktadt de stora upoffringar det nödgats göra för försvaret af sitt sjelfbestånd, har man med framgång öpnat subskription för att kunna ditsända en dylik beskickning. Otvifvelaktig! blir der äfven för vår konstflit mycket att lära. Jag får sålunda föreslå: ”Att R. St. måtte till Konungens disposition ställa 5000 r:dr b:co alt användas till understöd för teckniska vetenskapsmän, skicklige industri-idkare och handtverkare, som besöka den stora slöjd-expositionen i London”. - Men då denna snart börjar, så får jag vördsamt hemställa, att om II. StatsUtsk. skulle gilla den tanka, som ligger till grund för denna min motion, densamma snart mätte företagas till afgörande. Remitterades till StatsUtsk. Hr
Vrausport 3,411,000. 33:c> v>3 sista 8tats-regleriugen be räknade 011 357,000 R.dr, bafva under ären 1833—1837 i medeltal inbringat 374,091 R:dr, men, i följd al den loria sä kallade (u>u^li-Oet,ubreiiS förvandling i stämplad pappers-algift, frän är 1835 uppgätt tor 1836 till 422,508 R:dr oell för 1837 till 418,124 R:dr, bvadan inkomsten »k Obartie-8igillatW-medel nu anses kiinna beräknas till 400,0<X1 34:o F^än-runsörä/rnrngs-a/gr/ten, vid 1830 ärs Riksdag beräknad till 460,000 R:dr oeb vid 1835 ärs 8tats-reglering sörlind till 750,000 k:ctr, bibeliälles vid Utnämnd» förslags-belopp 750,000. eburu denna inkomst-titel utgjort tor är 1836 endast . 705,166. oell för 1837 729,181. 35:o anses lior», i enligbet ined beräkningen vid sista 8tats-reg1eriugen, utföras till 119,150. 8unnna 4,680,150. eller, tillsammans med 8tats-Verkets Ordinarie inkomster, ett total-belopp af ätta millioner sjubundra tjugoätta tusen 8,728,000. Riksdaler, utom det ifrån Rikets 8tänders kiksgälds-Oontor af Levillniugsmedlen lemnade ludra för 8tat8-bebokven8 fyllande, utgörande tor 1836 oell följande ären, 1,145,190 Riksdaler ärligen. Utöfver de vid sista 8tat-regleringen päräknade:
(Se Bilagan Nio i.) Grefve Lagerbjelke, Axel, anförde skrifféilgen. (Se Bilagan N:ö 2.) Grefve von Schverin, Fredric Bogislans i uppläste följandet (Se Bilagan N:o 3.) Herf Rosenblad, Bernhard: Sedan jag an mälte mig; hafva så många yttrat sig Cm grundfcattscn , att jag anser öfverflödigt att tillägga tuera, än att jag med få modificationer gillar Utskottets Betänkande, i afseende på grundSattgerne, men icke i afseende på formen. Då Utskottet på flera ställen yttrat sin tanka rörande - jyen 28 Juni i e. m. rande handeln i afseende på främmande makter och 04 §. Riksdagsordningen bestämt sager, det tillhöra allmänna Besvärsoch Oeco* comieUtskottet att anmärka brister och före' slå förändringar uti den allmänna hushållningeo, så tror jag det äfven vara Obestridligt, att samma Utskottet borde hafva handlagt detta mål. I anledning af hvad Herr Tham anfört såsom ett praejudicat, angående Landt-Tullea och att Kongl. Majit sjelf i detta ämne ej ansett sin sanction nödig, torde jag få nämna, att Landt-Tullen bestämdt finnes upptagen uti 60 §. Regeringsformen såsom Bevillning och den upphäfdes endast i afseende på den inkomst eller Bevillning Staten på detta sätt yrkar. Men rörande bevaknings och andr* hushållsanstalter, sorn dermed stodo i gemenskap, har Kongl. Majit obehindradt sedermera förordnat. Deremot har Sjö-Tullen afseende ej blott på afgifternes erläggande, utan äfven på hushållsanstalterne inom Landet, och på Rikets förhållanden till utländska magter. Med Grefve von Platen instämmer jag fullkomligen deruti, att man förgäfves väntar några betydliga frukter af en fri handel eller någon oeconomisk anstalt så länge grunden för all säkerhet uii industriella företag saknas, nemligen ett stadgadt mynt, hvilket således först bör sökas.
>Hr Gr. o. Landtm, hemställde sedermera om R. o. Ad. jemte det nu lemnade bifallet till Utsk:s Utlät, behagade uttala ogillande af de deri anförda motiver, och ropades härvid starka Nej, blandade med mänga Ja; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ansåg Nej hafva varit öfvervägande. llr von Kraemer hegärde votering. Upläsles lill justering och godkändes följande voteringspropos. : Deri. som anser R. o. Ad. vid dess beslut om bifall till Riddarh. -Utskrs Utlåt. N:o 6 böra uttala ogillande af de för Ulsk:s afstyrkande anförda motiver, röstar •Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. något yttrande röride berörde moliver icke erfordras. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 32. Nej — 66. Hr Mannerskantz, Adol! Fredr.: Instämmande i llr v. Kraemers yttrande, anhåller jag att få reservera mig emot det beslut R. o. Ad. nu fattat. Anmäldes och lades på bordet nedannåmnde från Utsk:n inkomne Betänk:n, nemi. från Bevillnings-, Lagsamt Allm. Bes v.- o. Ekon.-Utsk:n: N:o 1, i anledn. af väckt motion om tillåtelse för vissa personer att tillverka bränvin från d. 14 Febr. till d. 14 Mars innevarale år: Allm. Besvärsoch Ekon.-U tskottet: N:o 21, i anledn. af väckt motion om ändring i Rese-reglementet d. 31 Oct. 1851; 252 Den 31 Januari. N:o 22, i anledn. af väckl motion om åtgärders vidtagande lill förbättrande af vindbryggan och segelleden vid Almare-släk; N:o 23, i anledn. af väckt motion om tillägg till 9 § i K. M:s Nåd.
Staten som härigenom i en framtid skulle blifva betydligen ökad, borde vara skiljd ifrån Militaire-anspråk, dels Generalerne alltid voro delägare i Armeens PensionsCassa och således derifrån er höllö sådan Pension, som, då nya PensionsStaten derstädes kunde sättas i verkställighet, syntes vara tillräcklig, och dels denna förmon för Generalerne skulle leda till fastställande af enahanda grund för pensioner genom alla grader af hvilka de högsta sist borde komma i betraktande. Å andra sidan bar deremot, hos H. R. o. A. af Herr Grefve Brahej /!/. 4 B. 7 gB Stats-Utskottets Herr Grefve Posse, C. H. , Herr Friherre af Nordin, C. J., Herr Friherre v. Duben, J. C., Herr v. Platen, A. C., Herr Uggla, C. TV., och Herr Dorchimont, TV. A., hos H. Pr ds teStåndet af Herr Biskoppen Faxe och hos V. BorgareStåndet af Herr Aspelin, blifvit anmärkt, att dessa pensioner borde vara till antalet oinskränkte, såsom med Landshöfdingepensioner är förhållandet. Utskottet, sorn ansett Statens knappa tillgångar ej böra i detta afseende med flere Pensioner, än de 2:ne föreslagne, belastas, har derjemte förmodat, att, då endast 3:ne pensionerade Landshöfdingar för det närvarande linnas, ehuru antalet af Landshöfdingelöner på Stat är 24, proportionen af 9 effective Generaler emot 2 pensionerade, skulle kunna bära sig; och då Utskottet anser det med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att någre så beskaffade pensioner för Generaler finnas att tillgå, får Utskottet, oagtadt hvad deremot blifvit anmärkt, dess förra förslag härmedelst förnya. 3:o GeneralAdjutantsExpeditionens generela anslag till Adjutanters arfvoden, ved och ljus samt skrifmaterialier m. m., af Utskottet föreslaget till 4j000
Del af Det minDre (EreDitroet, eiler en half billion Cili £i)Oltlil; NifSDaler, h^ben Nifets feDnaf förfamlaDe ©tätiDer beroiljat för attDra angelägna änDantål, än för Dvifcts förfroar, till Det mefa tneD» tagits af De fofnaDer, hwilfa roarit en följD, Dels af roiDtagna an» 20 (falter till 0)olera-.farfotenö aff>5Uant>e frän 3U£et, odj belö of fjuf-. bontenS utbrott inom (anbet, fann ptterligare mebel för famma anbo* mål nu ecforbraS; f)afme <3Bi, enligt beröm af ^ongf. «8tej:t gjorb “iftåbig framjtällning, berföre anroifot ett ferjfilbt QErebitro af 500,000 Sviföbaler, att från 3vifögälb$-.£ontoret utgå, i ben titon Äongl. ?9Jaj:t finnée fåbant nöbigt, fann meb förbehåll od) milfor i öfrigt, font uti <2öår unberbåniga ©trifroelfe af ben 10 $}or>ember 1834 närmare omförmäla^. §.
Vidare är att lägga märke vid, och jag beder eder, Den 17 Mars 1. m. 187 Mine Hrr, upraärksamraa denna vigtiga omständighet, att Noriges Grundlov, med alla de förändringar, sora från Svensk sida åstadkommits, och sådan han nu är, var redan före d. 4 Nov. af Sveriges Konung godkänd. Sveriges Konung och Sveriges folk förklararade ju dermed huru Grundloven skulle förstås, och erkände så högtidligt som möjligt denna likställighet. Huru kan det nu falla Ekon.Utsk:t in att, 4 5 år derefter, advokatorisk! neka för det öpna, ridderliga tillbud, sorn det Svenska folket gjorde brödrafolket, på hvilket det då trodde. Åtminstone må det ej kunna komma ifråga, att K. o. Ad. skulle vilja, genom förnekelse al hvad Konung och föreg:de St:r högtidligen förklarat, utfäst och kasserat, ådagalägga att uti dessa löften, uti det broderliga handslag, som då gais, låg ett svek — det vore ett grymt förnärmande mot våra föregångare, hvartill jag hoppas vi ej skola göra oss skyldiga. Men slutligen, Mine Hrr, kan jag ej i denna fråga undgå att framhålla en inkonseqvens, sorn Utsk:t låtit komma sig till last. ] fråga om 14 g Noriges Grundlov, liar Utsk:t icke velat bygga på det bestående och stadfästa fördraget, utan har genom en hårdragen slutledning kommit till sitt resultat i 3:dje punkten på grund af de förhållanden, som föregingo slutliga förenings fördragets ingående, — der bygger Utskit på den förmenta andan. Här åter förnekar Utskit all betydelse åt alla de försäkringar och förklaringar, som föregingo fördraget, och vill uteslutande bygga på bokstafvera Jag ber nu få upläsa 2 strofer: »Det bör dessutom erinras, att då obestridligen någon allmän likställighetsgrundsats icke finues i Noriges grundlag uttalad, och, enl. hvad ofvan är visadt, KiksAkten, som icke heller innehåller någon sådan allmän förklaring om likställighet, tillkommit på framställning af Sveriges K.
Tidskrift för folkundervisningen, nr 1. Svensk lgraretidning, nr 8 1 1. - Idiin, nr 1-1 1. - Helsovannen, nr 1-6. - Jordemodern, nr 1-3. - Sedlighetsvh~nen, nr 2. - Slöjdundervisningsb1adet, nr R. - Verdandi, nr 1, 2. - Svensk bokhandelstidning, nr 1-11. - Nya bolrhandelstidningen, nr 7-1 1. - De svenska lendsmZblsn, nr 3 ' 7, 38. Nylaende, nr 2-5. - Kvinden og Samfundet, HIP 2. - Hvad vi vil, nr 4-6. - Hemmet och samhikllet, nr 2, 3. - Koti j a Yhteiskmta nr 2. English woman ' s review, nr 2. Women ' s suffrage journal, nr 3. - Womans journal nr 6-9. Das 3Ingazin far die Litteratur des Inund Auslandes, nr 7- 1 1. - Deutsche EIausfrauenzeitung, nr ' il l. Neue Bahnen, nr 4, 5. - La citoyeane, rr. - A Fredrika-Bremer-Förbundets byrå, Stockholm, finnas anmiilda knnliga arhe tssijkiiiide sás~iii: 1ekt.ioiisgifvare i språk, svenska iirniien? musik? uáng, ritning och målning, handarbe t en in. in., srewka och ri tliinilska l iirarinnor för hem och skolor, kontaorsoch skrifhitriideii, husförest~ndarinnor, sallskap och bitriiden i hem, förclaserskor, gymnaster, sjuksköterskor m. A. Lycklig du! Jag såg dig le i döden, fast Zapparnes s7ctir72et svann och brännande feberglödelizl i somnande blicken brann. Oc72 när dina ögon lycktes att nzer ej s7cåda Gzcds dag, ett solva~rnt skimmer mig tycktes bestrala bleknade drag.
Hvarföre skulle då 11. o. Ad. äfventyra att nu fatta ett annat beslut än det, hvaruti Ståndet" redan stadnat, då det förklarat sig icke kunna i Sakens närvar, skick antaga hvarken StatsUtsk.'s förslag eller BondeSt:s inbjuda.? Slutligen bör jag säga, att om också det kommer dertill, att StatsUtsk. ingifver ett förslag, som vinner B. St:s bifall, eller om B. St., i fall detta förslag ej kan antagas, till K. M. öfverlemna att låta utarbeta ett sådant, så blir af allt detta, efter min tanke, likväl ej annat än palliativer. Den enda åtgärd, som kunde föra till någon verklig påföljd, vore det afgörande steget alt förklara, det räntornas utgörande in natura skall upphöra, och att de skola betalas med penningar. Men vågar man icke detta steg, som måste hafva sina stora betänkligheter, så befarar jag för min del, att man blott kommer att göra sig mycket besvär för att få en författning, som årligen föranleder ett slags inbördes krig i hvarje län emellan räntetagare och räntegifvare. Man säger, att denna strid redan är för handen; men den skulle efter det nu gjorda förslaget blifva mycket starkare. Jag har velat nu uttala denna mening och tillstyrka B. o. Ad. att vid-^ blifva sitt beslut, emedan jag tror mig förutse så många olägenheter af en annan åtgärd, att det synes mig bäst för hvar och en, som har eller kan komma att hafva med den saken alt göra, att på förhand hafva varnat för hvad som troligen förestår. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Den siste värde talaren har sagt, att B. o. Ad. icke borde anse sig bundna af det vilkorliga beslut, B. o. Ad. sednast i denna fråga fattat, och han har ledt sig till detta resultat från den förutsättningen, att i annat fall all öfverläggning i denna fråga vore öfverflödig. Jag kan icke godkänna denna argumentation.
Lisp. för torr Rig, är dock Hemliga bl skottet as den tankan, at afgiften ej betalas högre, än med 16 si. psr Lispnno; men wid lägre Markegång efter Mmkrgangsprisek. Wiv totalt förbud mot Bränwinsbränuing, bemlas denna afgift med et wisit stadgadt pris af blott 12 si. för hwarje Lispund. För rrenne nränaders tilläten Bränwinsoränning om äret, bör ingen mi ad stning i afgiften äga rum, utan densamma oafkorrtad til Staten inga. Hurmvida dc Landsorter, som för svagare Sidestilgang hittils stola njutit någon lindring, maga än widare bibehällas wid undantag, ankommer pä Kongl. Majtts egen nådiga pröfning. 4:0. Som Kongl. Mrj:t i mader behagat förklara at Bränwinsbränningen endast mä utöt -as inom de första Z och de sidsta g Manader as Äret, såsom för BränwinsbranningS förrättande egentellgen tjenliga; sä tror Hemliga N sköttel sig böra hemställa, om icke, dä inskränkning i Bran vinsbranningen til Trenne Manader i näder pröfwas nödig, en af Lesia manader mä utsättas ifrån den ,5. Oktober til den 15 blovember cm Hösten, samt de T-nanne återstående ifrån den 1^5. kebruarii til den 15. ^pril om waren, såsom Årstider pä hwilka Landtwannen wanligen är i största behof as dranken til kreaturens gödning och framfödande. M instrankning i Bränningstiden, som Landet undergår,^ bör äfwen iakttagas för Städerna med deras Bränwinstilwcrkning, hwilken utöfrvaester de för Lem bestämda grunder - >> ! 727 .?:o.
Revisorerne hafva, såsom tillförene öfligt varit, i den ordning Protokollen utvisa, enligt uppgjorda verificerade förteckningar, inventerat Bankens alla Kassor och öfriga förvaringsrum, hvarvid behållningarne i guld, silfver och kopparmynt befunnits, som följer: Silfver. Myntadt efter 1664 års myntfot: hela Riksdaler två tredjedels d:o en tredjedels d:o en sjettedels d:o en tolftedels d:o en tjugufjerdedels d:o . — Utländskt mynt, förvandladt i Riksdaler Silfver: Spanska Piastrar 1,066,778: Franska Fem-Francsstycken 403: 690,243: 45. 5. Summa Dukater 37,668,%. Besigtning af Bankens hus m. m. Inventering af Revisorerne. Af nya prägeln: uti 4 skiliingar Summa B:ko R:dr 28,100: — Besvär icke anförda. §• 4. Af Bankens Embetsoch Tjenstemän äro besvär öfver förment lidande vid befordringar eller andra dem rörande af Fullmäktige vidtagna åtgärder och beslut ieke hos Revisorerne anförda. §. 5. phanfåtUi Sedan Herr Stats-Rädet m. m., Grefve C. G. D. Mörner anmält det, kats ständers genom bans utnämnande lill Stats-Råd, för honom uppstådda binder att fort Julljjs°jflm~ farande vara Suppleant åt Rikets Ständers Justiliae-Ombudsman; hafva Banko-Fullmäktige, enligt Regerings-Formens 98 §., gemensamt med Fullmäktige i Rikets Ständers Riksgälds-Kontor, under den 20 November 1851, utsett annan person att Justitiae-Ombudsmannen efterträda; hvarvid valet fallit på Herr Hof-Rätts-Rådet m. m. C. H.