Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
ter nppgick till 36, rliirvid: -: frnn Sverige, 10 frfin Sorge och 1 1 hvardera frdn Danrnark och Finland. Att Sverige r a r fitdigast. representeradt, berodde pA t v i o~.ealrcr: dels s p l i t t h g e n i fern olika hogslcolor, (om man riiknar mod h ' aroli~xdra institutet), hvilket tydligt forsvirar sanman hillningen; dels dtrn 1c: ~ralrt~ii~istish 0111stiiudigheten, att Sverige, trots sitt ofverliigsna iuriuarttqtal har minstu antalet kvinljga stnderande, d. v. s. sammunlagdt endast omkriug TO, dB Finland Atmiastone har 200, sorn verkligen fortsiitta s i m stndier, och Korge och Damnark niira 100 hrardera. En helt naturlig foljtl af den hogre flickundervisningens relativa dyrhet hos oss. h a - Sarntliga Iwinliga deltugare buro siua resp. st; tndentmiiswor, ntom danslrolma, soul nojt sig mcd att satta c ' lmskii kolrardeil i sina sommarhsttar, men rnsste lofva hot ocli biittring till niistu mijt~, vid &amp; fventyr ntt eljes jute bli mottagnn. Fiiktiskt erbjodo de lniinga mossorna en stdtlig anblicli till~ammilus med Ijusa somm; ilatoi letter. SSirskildt tycktes norrmlnnens artistiska;. sortr tiusfiehe. gonternd p,S alla hU1, och man bytte @ ma till sig en dylilr: for att liira sig graciost och eMer alla Ironstens regler nppbiira silkestofsm pi. hiigrn aseln.
Då lockade igelkotten den andra kungadottren med sig och det gick henne på samma sätt. Sist fick han den yngsta att följa efter och då de kommit till stickelbärshäcken sade han, att antingen skulle prinsessan kyssa honom eller krypa genom den taggiga häcken. ”Usch, ditt lilla otäcka djur! – det vore just rart att kyssa dig!” sade hon. ”Hjelper inte,” svarade han och hjulade rundt så att hon icke kunde komma ur stället. ”Undan med dig!” sade hon och ville sparka, men taggarne stodo som spjut, och hon vågade icke röra honom. ”Kyss mig, lilla prinsessa!” ropade han och rullade runt. ”Usch, du har ju ett tryne,” sade hon, men kunde icke hålla sig för skratt. ”Kryp genom stickelbärsbusken då!” ropade igelkotten. ”Han rifs så,” sade prinsessan. ”Nå så kyss mig!” ropade igelkotten. ”Ja, men då vill jag hålla näsduken emellan,” sade prinsessan. ”Ja, gör det,” svarade igelkotten, fällde ned taggarne, satte sig spakt på marken och såg riktigt menlös ut när prinsessan lyfte upp honom. ”Fy, du är ju luden i ansigtet,” sade hon då hon lade sin spetsnäsduk öfver hans nos, men snabbt som blixten drog han näsduken undan med sin tass och kysste prinsessan midt på munnen. Då löstes den förtrollning hvari han varit bunden, och han blef den ståtligaste prins man någonsin ville se. När han härnäst kysste prinsessan var hon hans trolofvade brud och brydde sig icke om att lägga näsduken emellan.56 (Else Sjöberg.) H. Herr Doktor m. m.! I förlitande på Edert varma intresse för allt som rör ”de nordiska folkens lif” tager jag mig friheten att, ehuru obekant, vända mig till Er angående några skånska folksagor, till hvilka jag ju förr dess hellre önskar få förläggare. Född och uppfödd i Skåne, har jag redan som barn lärt mig att älska de sagor och sägner, som ännu qvarlefva på folkets läppar, men hvilka – nu då läsningen undantränger de muntliga berättelserna – snart torde dö alldeles ut. De sagor jag har att erbjuda äro sju – men korta.
R:dr 3,500: — 10:o. Upsala län, med en befolkning af 90,828 personer, bar två ordinarie Provincial-läkare, stationerade uti Upsala och Enköping, fern Distrikt-läkare, med befordringsrätt, i Bro och Håbo, Wessland, Örby, Leufsta och Gimo, de tre förstnämnda, sedan flera år obesatta, två Stads-läkare, af hvilka den ene tillika är Provincial • läkare och en Bataljons-läkare, som derjemte är Stads-läkare, att anlita för den allmänna sjukvården, hvarförutom vid Söderfors och Österby anställde Bruksoch Gruf-läkare vid inträffande farsoter, då de derom blifvit anmodade, fullgjort alla en publik läkares åliggan Transport R:dr 34,500: — 24 Bil. till Kongl. Majlis Nåd. Skrifvelse N:o 51. Transport R:dr den och Medicinska Fakulteten vid Upsala universitet jemväl lemnat tillgång på läkare för enskild sjukvård. Uti den 30 September nästlidet år afgifvet förslag till ordnande af länets sjukvård, har Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande förklarat en tillökning, i Provincial-läkarnes antal vara erforderlig och alternativt föreslagit, dels med ”uteslutande hänseende till länets areal och gränser mot andra län," tre nya Provincial-läkares anställande, nemligen i Tierp eller Tolfta för Örbyhus härad med en befolkning af 14,514 personer; i Tegelsmora eller Dannemora för Olands härad med 17,980 personer, och i West-Tibble för Håbo och
— Och mångå gånger har det blifvit bevisadt att roende fartyg i jemförelse med seglande äro dyrare, då Artilleri-styrkan tages med i beräkningen. De roende fartygen fordra också mera folk än de Seglande. Och blir det fråga om att använda ångkraft äfven på dessa mindre skall fördelen af de stora Krigs-skeppen, äfven hvad kostnaden angår, på ett ännu mera i ögonen fallande sätt blifva ådagalagd. — Härom är jag i tillfälle att med största nöje och beredvilighet lemna såväl Gr. Anckarsvärd, som hvilken annan det åstundar, närmare upplysningar, men vill nu ej dermed uptaga R. o. Ad:s tid. Man framhåller' så gerna f. d. Arméens flotta. — Och äfven Gr. Anckarsvärd har gjort detta: men utan att taga i betraktande de olika förhållanden som under dess tillvaro egde ruin. — Likasåväl sorn att tala om hvad denna Flotta, inrättad till Finlands försvar och sammansatt af helt andra Fartygs-certer än nuvar:de Kanonslupar och jollar, hvilkas nytta och behöflighet vid vissa tillfällen jag aldrig bestridt, ehuru jag å andra sidan aldrig kan gå in på att uteslutande å dem grunda Sveriges sjöförsvar; likaså, säger jag, som att tala om hvad denna f. d. Arméens flotta uträttat, kan man tala om hvad Gustaf den Andre Adolf uträttade med sina läderkanoner. — Jag betviflar dock att någon nu med dem vill göra detsamma om igen. Ett land som kan sätta i fråga, och som det vill synas, utan tvekan bevilja 100:tals millioner lill Jernvägar kan ej förebära bristande förmåga att bekosta hvad till ett kraftigt sjöförsvar erfordras. — Att Sverige i allmänhet ieke stort frågat efter sin flotta, utom vid de tillfällen då dess användande varit för handen, än en bedröflig sanning. —• Närmaste beviset, härför är att, då det vid 1850 och 51 årens Riksdag lyckades parera undan Gr. Plåtens då gjorda försök att i grund utrota Sveriges seglande sjö-försvar, hörde man vid sednasle
Hvarje planta i naturen, hvarje ädel känsla i menniskans bröst utvecklas i dagen, och fredas af dess strålar. Den långa natten tyckes vara förliden. Morgonväckten är ropad. Det är tid att öppna för Seklets ljus. Det beglänser redan Staternes politik och cabinetternas planer, må det då gerna skaka sin fackla öfver våra rådslag. Det skall inom detta rum icke upptäcka aristocratens hersklystnad, och syftning till välde, det skall mötas af fosterlandskänslan, som kanske med olika åsigter, och på. olika vägar, likväl sträfvar till det gemensamma målet af allmänt gagn. Hvad rädas vi då vid våra discussioner, att vi så tillsluta våra dörrar? Redan har ett RiksStånd bland våra medbroder höjdt offentlighetens fana, och jag frågar detta ädla Hus, det första i Staten, det första i uppoffringar, höfves det dä oss, att stanna qvar i bakgrunden, bland skuggorna af taflan? Hvad skulle Scandinavien och verlden, och efterverlden säga derom? Värdigare synes mig, att ett Svenskt Riddarhus rådplägar inför en Svensk allmänhet; värdigare att inbjuda offentligheten till sin gäst, och att låta clectriska gnistror af fosterlands - Den ) 7 Martn'. 797 känslans heliga eld spraka ut ibland folket. Här må detta folk linna en plantskola för sin nationalanda, lör sin kärlek till Konung och Fädernesland, och för den högsta bildningens högsta dygder. Våra öfrige MedStänder skola följa oss efter, lifvade af samma anda} reglarne skola falla från våra portar, och Svenska folket skall icke mer misstänka , att Ståndsintressets Damön håller deras ombud slutne inom bommar och lås. Herr Dalman, Lars Johan:
Ty aktenslrclpet ar dock, saga h a d nnan vill, lrvinnans viktigaste och rikaste lifsonirbcle. Hitintills hade aktenskapet hojts i och genom 1-na.nuens z~tveclrling; i sainma m&amp;n ban blef rnindre brutal, blef hans nppfattning izf Bktenskapet mern Sidel. Men det synes som om ut-. ' - veclrlingen 1x3 dennn vag icke kunde komma liingre, nu behofdes ett annat moment, det vczr lwinnan, sorn slrnlle hoja aktenskapet dHrigenom. att hon I b d e siitta viirde pb sig sj3i.K Oc11 det har hon lart genom Irvinnororelsen. Hon har lart att akta sin person for hogt for att skanka bort den uzot visshet om dagligt brod, och hon behofver det icke heller. Ty genom de tillfdlen till sjiilfstiindigt arbete, som oppnats genom Irvinnororelsen, har iiktenslrapet fijr benne numera blifvit en frivillig salr, hvilket det - djnpare sedt - icke var forr. ICvinnan stod icke fri i forhbllande till Bktensknpet .sb liinge hon visste, att hon som ogift utsatte sig bbde for socialt foralzt och for att lida nod. D % hette det, n&amp;r den iclre iilslzade friaren kom:)) Jag inliste m j i alla fall gifta mig med n&amp;gon, hvarfor inte si3 garna med denne?)) Det 1; gger n&amp;got uppfostrande for mannen i inedvetandet att kvinnan iclre iir dldeles beroende af honom for att taga sig ut i ' viirlden, och vi kunua hoppas, att det gamla uttrycket: shan trlger sig en hustru)), a.llt, nler ekall vilm for det Sidlare: ~ h a n v. i m e r sig en bnstrn.))
En insändare har uti aftonbladet för d. 5:te dennes dels från militärisk theoretisk synpunkt, hvilket vi ej alla kunna bedöma, då vi ej alla innehafva mili lärvetenskapernas theori, dels från militärisk praktisk synpunkt, hvilket är tydligt för enhvar af oss, då han grundar sina skäl på historiens erfarenhet, visat, alt ingen flotta kan ligga säker uti ålarstrands hamn utan att de derutanför liggande öarna Koön och Klöfverön befästas, hvilket dels icke uti den K. propos: a blifvit föreslaget, dels skulle medföra utomordentliga kostnader; och att äfven, med användande af de kostnader, hvilka nämnde öars befästande sktdle medföra, vestra sjöförsvarets lnifvudstations bibehållande i Götheborg vore lämpligare än dess förflyttande till Marstrand, emedan det dä ligger närmare till hands att försvara det dyrbaraste vi på den kusten äga, Götheborg; kostnaderna för nya varfvets etablerande skulle vara förspillda; vid en hastig utrustning finnes tillgång på dertill passande sjövandl arbetsmanskap i Götheborg, men icke så vid Marstrand; och slutligen, den redan i skjul pä nya varfvet i Götheborg stående skärgårdseller arméens flotta skulle, om den för en flyttning till Marstrand sattes i sjön, inom kort uppruttna. När härtill kommer det hufvudsakliga skälet, att vi icke hafva skärgårdsflottan blott för att äga en sådan och hufvudändamålet med den ej är vunnet derigenom, alt vi kunna göra den helt och hållet oåtkomlig för fienden; ty då anser jag den bäst i förvar, om den endast funnes på papperet eller ännu stöde qvar i skogen, utan ändamålet Den 12 Januari. 93 med den måtte vara, att kunna möta en fiende och försvara vära tillhörigheter, och det är klart, att den, stationerad i Götheborg, är bäst till hands att försvara denna stad, del dyrbaraste vi pä den kusten äga, så synes det vara allt skäl, alt skärgårdsflottans station bibchålles i Götheborg, der den för närvar, är.
Jag vill blott , i anledning af hvad hg? blifvit yrkadt om rättighet att begagna endast en 9° kannors panna, exempelvis nämna, atf då de fleste större Possessioner bestå af flera mindre Hemman och efter Utskottets förslag är tillåtit att å hvarje §ådant Hemman nyttja pannor i mohn af Hemmansvärdet, så blir följden, att man, i stället för att begagna tvänne 9° fannors pannor på ett ställe, bygger tvänne serskilta Brännerier med en sådan uti fivarje. Pen i detta afseende tillstyrkte förändring leder således icke till någqt annat ändamål, än att tillskynda åt&killige epskildte Landtman, tom i förtroende på beståndet af Riksens Stärn ders beslut nedlagt betydliga kottnader, en säj* ker förlust. Den föreställningen att Brännvin^’ I Den 8 Maji, /. m, 203 tillverkning skulle genom nämnde inskränkning så minskas, att den osedlighet, hvartill en stor consumtion af denna vara leder, derigenom äfven minskades, äger icke den minsta grund. Herr af Brinckman har i detta fall anfört ett ganska rigtigt skäl. Då med en mängd mindre p noor lika mycket B’änpvin kan tillverkas, sorn med få större, och då exempel gifvas, att på Hemman, som hafva flere Aboer, ett vida större kannrum vanligtvis begagnas, än på en sammanslagen Egendom^ så kan man lätt finna, att minskning i d-n tillåtna kannerymden endast leder till större åtgång af Skog, Säd el1 r Ppiatoes, men icke ti}l nupskad production eller consumtion af varan. Jag förnyar mitt tillstyrkande af bifall på andra alternativet. Herr Strussenfelt, Michael: Ingenting har varit mera underk -stadt förändringar, än Bränn, yinsbränningep. Jag tror, att i stället för att nå ändamålet , nemligen å ena sidan att inskränka Brännvinsbränningen , pch å den andra hindra införskrifning af denna vara , har Intetdera genom de många Författningarne yunnits.
Värda vi voro vård af gudar. » Skagul gifver till svar — där hon sitter uppe på sin stilla springare — att full rättvisa skett kungen, enär han stupat segrande: » Vi det vållade, att du valplatsen behöll och fienderna dina flyktade hän! » » Rida vi nu skola — kvad den höga Skagul — till gudars gröna hem Befängda historier om Iduns Chicagotäfling 1893 själfva i Idun lämna, och upprepa till yttermera visso, hvad vi förut betonat: att prisnämndens granskningsarbete oafbrutet och med största möjliga skyndsamhet fortgår; samt att vi ha bästa hopp att inom någon af de närmaste veckorna kunna offentliggöra resultatet. Red. af Idun. m s » Det är hälsosamt. » länder denna titel har helt nyligen utgifvits ett &amp; ~£^ litet tyskt arbete af Alfons vom Rhein, som innehåller en sammanställning af viktiga lefnadsregler, hvilka synas vara väl betänkta och aflattade samt värda att behjärtas. Författaren har grupperat sina lärdomar i fem afdelningar: Näringen — Klädedräkten — Bostaden — Vanorna — Arbetet — Kroppens vård. Vi skola gifva våra läsarinnor in af denna praktiska lelnadsvishet i dosis af ett kapitel åt gången och begynna då i dag med Näringen. Det är hälsosamt att förtära så blandad föda som möjligt, d. v. s. hvarken uteslutande vegetabilisk eller uteslutande köttmat. Bäst är blandningen, om näringsmedel ur växtriket få vara öfvervägande i vår dagliga diet. Det är hälsosamt att ordentligt tugga födan. Magens arbete blir därigenom väsentligt underlättadt, då den föda, som blir grundligt söndertuggad, ordentligt kan genomfuktas af den för smältningen viktiga saliven. Det är hälsosamt att icke dricka under måltiden eller åtminstone blott helt litet. Man bör hellre dricka före eller ett par timmar efter. Genom mycket drickande under måltiden blir magsaften starkt utspädd och matsmältningen försvåras. Det Det är hälsosamt att hålla måtta i mat och dryck. är hälsosamt att upphöra med ätandet, medan det ännu smakar som bäst. Magen har då, enligt hvad erfarenheten lär, fått lagom och kan bekvämt tillgodogöra sig den inmundigade kvantiteten.
I teorin erkände nog Wallenberg så val som någon annan behofvet och gagnet af en stark stats-bank; men i praktiken glömde han det blott allt för ofta, då det gälde att se sina skötebarn, de enskilda bankerna, till godo. Äfven i de fall, der han ej hade bankerna i sigte, at-sag hans verksamhet såsom riksdagsman hufvudsakligen vår ekonomiska utveckling; och det vore i hög grad orättvist att förneka, att den varit till mycket gagn derför. Allt hvad som kunde lända till att främja det fria utbytet och vårt deltagande i den allmänna samfärdseln folken emellan hade i honom en lika nitisk som energisk förkämpe. Derför var han också på sin tid en af de kraftigaste försva-rarne af det Gripenstedtska frihandelssystemet Men hvaije sträfvan att vidga och lätta den mellanfolkliga beröringenfar med nödvändighet en viss kosmopolitisk karaktär. Der-for var ock Wallenberg en af de förnämste kämparne inom vsirt fädernesland för de storartade planer till universella sammanslutningar till samfardselns lättande, sonri ångans och elektricitetens tidsålder med oemotståndlig makt breda sig ut öfver verlden. Länge kämpade han nästan ensam för vår anslutning till ett universielt måttoch vigtsystem, och slutligen lyckades han äfven genomdrifva, att det metriska systemetgenom konungs och riksdags beslut vardt infördt i Sverige. Mot metersystemet har anmärkts, att dess enheter äro allt för stora och oviga att räkna med och att dess mycket omordade vetenskapliga grundval i sjelfva verket icke är mycket att bygga på. Men det är nu en gång i bruk bland flera hundra millioner menniskor, och således det enda, som för närvarande har någon utsigt att i sinom tid blifva antaget öfver hela jorden. Icke fullt så stor framgång hade hans sträfvanden för anslutning till ett allmänt myntsystem: Äfven här önskade han en anslutning till det franska myntet med franc ’ eu såsom räkneenhet, och på samma gång öfvergång till guldmyntfoten. Han lyckades också genomdrifva det senare, och på hans förslag påbjöds ut-myntning af svenska tiofrancs-stycken i guld, de på sin tid så mycket omtalade karolinerna.
Nov. 2 A. P. i32, 290, 33r. —■ angående de föreskrifter, som uti Instructionen för BancoFörvaltningen må lemnäs, angående utlåning på fast egendom intill nästa Riksdag. Dec. 2 A. P. 45, 53, 204. — angående förslag till reglementariska föreskrifter i afseende på Odlingslånen. Dec. 2 A. P. 47» *66, 172, 187. — öfver den i Konungens Proposition rörande understöd för Götha Canalverk särskilt väckte fråga om beläningsrätt för CanalBolagets actier, samt rörande actiers och 51 publique pappers beläning i allmänhet. BancoUlskottets Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag, i anledning af skiljaktigheter i RiksStåndens beslut öfver Utskottets förslag till reglementariska stadganden för de i Rikets Vestra och Södra Landskaper blifvande DiscontContoir. Dec. P. 412, 454» 475* — öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande i afseende på BancoDiscontStyrelsens sammansättning och det reglementariska för samma DiscontVerks förvaltning. Dec. 2 A. P. 27, 36, 5o. — om förändring i nu gällande beläningssätt och beläningsvärde å guld och silfver i Banken. Dec. 2 A. P. 187. — i anledning af anmärkningar vid Utskottets Memorial, angående förrättad Revision öfver BancoDiscontVerkets förvaltning och räkenskaper för år 1822 och någre föreslagne stadganden för framtiden, som med samma Verk äga gemenskap. Dec. P. 6. — angående någre nödige ansedde förklaringar och ytterligare controller i afseende på Bankens Cassör 5 jemte en årlig ersättning af 200 R:dr för CassaCommissariens derigenom ökade arbete och möda. Nov. 2 A. P. 703.
Län förslag till stadgande, rörande tiden inom hvilken utmätning bör verkställas, med flere dithörande ämnen, anser jag nödigt reservera mig, synnerligast hvad angår 3-'dje punkten af Betänkandet. Uti denna punkt har Utskottet egentligast afhandlat tiden, inom hvilken utmätt fast egendom bör vara försåld och köpeskillingen redovisad och betald, men Utskottet har förbigått de för en slik försäljning föregående, nödige och med kostnader förenade, förberedande åtgärder, hvilka Utskottet behagat hvälfva på under-executorn genom uttrycket: att det skall åligga vederbörande under-executorer att foga nödige anstalter till försäljningen , utan att föreslå hvilken — Executorn eller den sökande Borgenären, ™, bör förskjuta kostnaden för dessa anstalter, eller, bättre sagdt, åtgärder. Enligt Kongl. Förordningarne den 17 Februarii 1748 och den 4 Mars 1732, bestå dessa förberedande åtgärder, innan fast egendom kan till försäljning utmätningsvis utlysas, deruti, att från Domstolen i orten der egendomen ligger, skall skaffas bevis, som styrker, ej allenast egarens laga åtkomst till den utmätte fastigheten, utan äfven beloppet af den gäld, för hvilken fastigheten häftar eller är intecknad, och att någon, under åberopande af arf eller annan orsak, ej gjort egarens rätt stridig med sådane bevis, att klandret måste förvisas till Domstolen. Sedan dessa bevis införskaffats, skall Konungens Befallningshafvande till egendomens försäljning genom offentligt utrop utsätta viss dag. Dessa förberedande åtgärder tillhör otvifvelaktigt kronofogden å landet, i afseende på fastighet der, att samla och, efter verkställd utmätning, till Konungens Befallningshafvande insända, hvilken åter tillhörer utsätta dag till fastighetens försäljning. Nu fås likväl dessa bevis hos Domaren icke, utan emot stadgad lösen.
Samma äfventyr vare äfven den underkastad, hvilken samtidigt söker flera klockareoch orgelnist-belällningar, lill hvilka förslag icke upprättas, eller någon sådan samtidigt med en, hvartill förslag eger ruin. § 5- Deri, som inom behörig lid sökt, men före samma tids utgång sin ansökning hos pastor icke vederbörligen återkallat, kan eller får ej sedermera sin ansökning återtaga eller förslaget sig afsäga, utan böra alla de en gäng loreslagne komma under omröstning vid valet, den händelse likväl undantagen, att en sökande eller föreslagen, genom sjukdom eller annan tillfällighet, bevisligen blifvit urslåndsatt all sysslan föreslå, då pastor må pröfva bans skäl och förslagets afsägelse medgifva; börande pastor, i detta läll, af de öfrige sökande med den skickligaste fylla förslaget eller, om sä nödigt är, enligt 7 §, ny ansökningstid till det ledigblifna rummel kungöra. § 6. Öfver de vid ansöknings-handlingarne fogade borgensförbindelsers antaglighet skall pastor inhemta församlingens yttrande vid sockenstämma; men pastor ensamt till - 12 Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Ulsh. Betänkande N:o 47. kommer pröfnings-rälten af alla öfriga de sökandes betyg, hvilka, då de befinnas underhaltiga, icke må lill förslags-rum föranleda, äfven om endast ett otillräckligt antal sökande sig anmält. § 7. Inom en månad efter ansöknings-lidens utgång skall pastor, i händelse tillräckligt antal af kompetente sökande sig anmält, föreslå församlingen de 3:ne mest tjenlige och skicklige; men i brist af fullt antal behörigt dokumenterade sökande kungöre pastor, pä sätt i § l sögs, ny ansökningstid, eller hvars förlopp förslag upprättas, äfven om icke flere än en eller hänne sådane sökande sig anmält. § 8. Det upprättade förslaget skall pastor nästföljande Söndag från predikstolen kungöra församlingen och, derest icke inom 30 dagar derefter besvär blifvit anlörda, kalla de loreslagne, att, på af honom föreskrifna Söndagar, offentligt prof aflägga, hvarom dessutom särskildt bör 14 dagar före första plöfvel i församlingen kungöras.
Utskotten erkänt billigheten af en löneförbättring för Rector Scholae i Hudiksvall, men det oagtadt, med anförande af skäl, som förekomma mig ganska otillfredsställande, afstyrkt bifall till den om löneförbättring väckta motionen, så föranlåtes jag emot Utskottens beslut mig reservera. Utskotten åberopa Höglofl. Stats-Utskoltets af Rikets Höglofl. Ständer gillade vägran att anslå begärda löneförhöjningar för Rectorerne vid Gefle och Nyköpings Skolor samt 2:dre Apologislen vid Westerås Skola, men förb ise, att denna vägran var grundad på serskilda omständigheter, som här icke äro för handen. Utskotten förbise, att Hudiksvalls Skola blifvit beröfvad sitt ursprungligen vida större löne-anslag, nemligen 40 tunnor Reclors-lön och hela Con-Rectors-löuen, som utgjorde 82 tunnor; att Rector Scholae i Gefle, ehuru biträdd af en Gon-Rector, som lill nära hälften förminskar hans arbete, jemfördt med Reclors i Hudiksvall, ändock åtnjuter en fullt berglig och vida större lön, än Rector i Hudiksvall; att förhållandet äfven i Nyköping måtte vara detsamma, enär derstädes, enligt sednaste Skol-Revisions uppgift, årliga lönebeloppet för lika många lärare som vid Hudiksvalls Skola uppgår till 2490 R:dr, men för Hudiksvalls lärarepersonal endast till 1890; samt alt en Andre Lärare-befattning vid en Apologist-Skola, såsom varande af långt mindre vigt, arbetsamhet och ansvar, än en Reclorsbeställning, hvarken kunde eller borde påräkna ett behjertande i samma mon, sorn den sistnämnda. Det är visserligen sannt, att då G800 R:dr årligen blifvit satta till Kongl. Maj:ls disposition för Elementar-Läroverkens tillfälliga behof, Kongl.