Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af hvad Herr Danckwardt yttrat om concequencen för Bidderskapet och Adelil att bifalla detta Utlåtande, enär Ståndet redan antagit en begränsad hemmansklyfning i allmänhet, får jag endast upplysa, att fråga då varom införande af en ny rättighet; och att nu deremot frågan är om försvarandet af en gammal. Skillnaden är således ganska betydlig; och jag tror, att just consequencen fordrar, att vi äfven bibehålla denna sak, sådan den förut varit, blott med det tillägg, att hemmansklyfningen må åtföljas af motsvarande onera, och att vi befria Säteriägare från skyldigheten att underhålla Säteribyggnader. Friherre Wrangel: Jag anhåller om tillgift för min ihärdighet att till det yttersta för - Den 29 Augusti f. ni. försvara min mening. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Don 29 Angnst! f. m. 301 N:o 169, i anledn. af väckt fråga om beviljande af anslag till Magister M. Wiberg, såsom honorarium för en af honom up-^ funnen räknemachin; N:o 170, i ani. af vackt fråga om sammanfattning och skiljande från VesterNorrlands Läns arkif af de allmänna handlingar, som röra Jemtlands Län. Sammansatta Statsoch BankoUtskottet: N:o 24, i anledn. af K. Skrifvelse med förslag ang:de förändrad organisation af Hypotheks-inrättningarne i riket. Lagutskottet: N:o 47, i anledn. af väckta motioner om förändring i Domkapitlens organisation. Uplästes och godkändes Exped.Utsk:ts under N:o 121 afgifne förslag till R. Stms underd. skrifvelse till K. M:t ang:de tullbevillningen. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:ts den 18 och 28 dennes bordlagde Utlåt. N:o 15 2, ang:de regleringen af utgifterna under RiksStatens 9:de Hufvudtitel. l:sta—4:de punkterna.
Stats-Contoiret inbetalt 1,533 R:dr 13 sk. 7 r:st., utgörande återstoden af Adelsfane-Regementets i Wermland indrifue hemmansräntor för år 1820, hvilka räntor numera blifvit till Stats-Verket öfverlåtne, och E. K. M., genom Nådig Skrifvelse den 7 Februari 1835, förklarat, att Stats-Rådet af Wingårds ansvarighet för ifrågavarande balans-medel upphört, Kongl. Krigs-Collegii Advocat-Fiscals-Embete i executiv väg sökt att af StatsRådet utbekomma ränta å berörde 1,533 R:dr 13 sk. 7 r:st. ifrån den tid medlen till Landshöfdinge-Embetet influtit, intilldess betalningen deraf i Kongl. Slals-Contoiret erlagls, på anförde skäl,' anhållit om befrielse från utgörande af omförmäldte räntebelopp; och har E. K. M., sedan Kongl. Stats-Contoiret blifvit i ämnet bordt och sig afstyrkande yttrat, uti till Rikets Ständers Statsutskott aflåten Nådig Skrifvelse af den 24 sisth Mars, enär frågan om den af Krigs-Collegii Ad vocat-Fiscals-Embete yrkade rönte-beräkning berodde på en närmare förklaring af Piikels Ständer , rörande tillämpningen af deras vid 1828—1830 årens Riksdag fattade beslut, i afseende på Stats-Rådet af Winga reis ansvarighet för f. cl. Lands-Secreteraren Klemans balans, tilJ Rikets Ständers pröfning och afgörande öfverlemnat, huruvida eftergift af ifrågavarande ränta, i likhet med hvad Rikets Ständer för andra stats-medel, hörande lill Klemans\& balancen, förut beviljat, må Stats-Rådet af Wingård förunnas. Rikets Ständer hafva tagit detta ärende i öfvervägande; och då StatsRådet af Wingård, genom E. K.
Pr este-ståndet har beslutat, att emot upphörande af terminspenningar[till lärarne, en skol-afgift af 5 r:dr banko för terminen skall af hvarje lärjunge erläggas, med det undantag allena, att medellösa från denna afgift alldeles befrias. Den af Utskottet tillstyrkta tillökning af 90,000 r:dr i anslaget till elementar-läroverken är bifallen af ståndet, som jemväl dels godkänt Utskottets hemställanden å 8:de sidan af utlåtandet N:o 207 samt å 9:de sidan rörande förändrad lydelse af 3:dje momentet, dels gillat 4:de, 7:de, 8:de oeh 9:de momenten, men deremot ansett 5:te momentet böra utgå. Sjette momentet skulle erhålla enahanda lydelse, som af Ridderskapet och Adeln blifvit för detta moment antagen och ofvanföre finnes angifven. Med ogillande af Utskottets förslag i 10:de och ll:te momenten, har ståndet beslutat, att Rikets Ständer skola hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, vid en ny reglering af elementar-läroverken, en sådan förändring i deras styrelse måtte i nåder vidtagas, att sakkunnige personer, äfven utom ecclesiastik-staten, derutijfmå kunna intagas. Vidkommande den vid utlåtandet N:o 124 fogade öfvergångsstat, har ståndet ansett densamma icke nu kunna definitivt antagas; utan skulle frågan derom till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnas, med anhållan, att Kongl. Maj:t matte täckas, efter vederbörandes hörande, densamma ie;lera. Borgare-ståndet, som godkänt 21:sta punkten af utlåtandet N:o 124 i dess helhet, har, vid föredragning af utlåtandet
Farväl, farväl!" och bort hastade mor Annika och försvann för Sigrid i skogen, dit Sigrids blick följde henne, ehuru hon med sina tankar icke uppfattat gummans ord, ty de voro helt och hållet upptagna af de rysliga nyheter, hon just hade hört. Sigrid begaf sig, full af ångest, till sin far. Hon berättade honom först, att mor Annika hade uppgifvit, det man trodde herr Erik vara död och att hans egendom förklarats förbruten. "Ja så, säger gumman sannt, så är jag således död! Nå, det går an att jag ej känner mig dess värre, och den döde söker ingen efter. Godsen, nå, det måste väl så vara, det kan ej hjelpas. Mina armar äro ännu starka. Men mor Metta, det är allt bra tungt för henne, och du, kära barn! Herr Enevald måtte dock väl icke rygga, för det du är fattig. Nunnans lilla gods lär väl bli allt, hvad du äger. Det kostar på högmodet att ej ha något att lemna dig. För mor måtte väl någon utväg bli; så må vi dock tacka Gud att det gick så, som det gick, för mig. Men visste hon intet säga om våra vänner, som lemnade qvar i faran?" "Ack, fader, rysligt sladdrade hon tillsammans om blod och mord. Jag bäfvar att säga det hon sade. Jag vet ej om man bör tro henne." "Dödade?" frågade herr Erik dystert. "Alla", svarade Sigrid, i det hon sammanknäppte sina händer. "Johan Fleming?" "Fader, äfven han." En lång tystnad rådde. Ingendera sade ett ord. Slutligen bröt Sigrid tystnaden. "Fader, här är ett papper, som mor Annika gaf mig, det lär innehålla närmare upplysningar." Tyst uppsökte Sigrid de elddon, hon försett sig med, för att stundom få ljus upptändt. "Läs, mitt barn, hvad det är." "Det tyckes vara uppsatt af gamle Johan Bertilsson, som det synes, för fru Ebbas räkning."
Af dessa skäl anhåller jag om afslag å Utsk:s tillstyri kande angtde und. skrifvelse till K. M om förändring af de K. slottens administration, på sätt Utsk. föreslagit. Uppå derefter framställda särskilda proposrr, blefvo så väl de anslags-summor, som Utsk. för de K. slotten föreslagit, som Utsk:s förslag till deras fördelning på de tvänne j olika afdelningarna, af R. o. Ad. bifallna; hvaremot det, som i öfrigt i afseende på de K. slottens förvaltning och inseendet deröfver blifvit hemstäldt, blef af R. o. Ad. afslaget. R. o. Ad. biföll derefter, uppå derom framställd propos. alt indelningar och spanmål in natura under denna hufvudtitel skola bestämmas till samma belopp, som sednaste Ständers riksstat upptager. Gr. Anckarsvärd uppläste följande: Då jag vid riksdagens början uti afgifvet förslag till statsreglering och dermed sammanhang ägande ämnen, mötte det med våra riksdagsformer så oförenliga behandlingssätt, att mitt förslag till någon del undertrycktes genom vägrad remiss till vederb. Utsk., lemnades mig likväl den utväg öppen, att genom mina motioners meddelande med de öfriga Stånden få dem upptagna; hvilket äfven ägde rum så väl inom Borgaresom BondeSttn ; hvadan deras grundlagsenlighet icke mera torde kunna ifrågasättas. Jag hade vid regleringen af första hufvudtiteln önskat en nedsättning uti anslags-summan för K. M:s hofhållning, af de etthundratusen riksd., hvilka R.
Vi återvända till den sopade salen, som nu skall undergå torrdamning å möblerna, men röra först om ett slag i brasan, som ännu glöder hett. Damtrasan föres lätt öfver de väggprydnader, som tilläfventyrs befinnas å väggar, panellister och panelsoffhyllor, i form af krukor, vaser, koppar, skålar och kannor m. m. m. m., därefter afdammas den med sina » buteljbottnar » utsirade kakelugnen och så vidare buffeten med sina eleganta och tidsenliga damgömmor sniderierna och slutligen stolar och bord. Blomsterbord, om sådant finnes, måste bäras ut i kök eller förstuga att ordnas och spritas, om ej hvarje dag, så ett par dagar i veckan. På släta och polerade ytor bör man aldrig föra damtrasan fram och åter, utan endast från en sida till en annan, ty annars suddas dammet tillbaka, där man först tog det, och ytan blir fläckig. Man bemöde sig att vid all damning så mycket som möjligt i damtrasan » fånga in » dammet och ofta genom fönsteröppningen afslå det, såvida ej vinden ligger på, t y då kommer allt dammet in igen. I stället göre man sig då besvär gå ut på balkongen eller i värsta fall i förstugan att afbörda damduken dess innehåll. Sängkammaren, där man alltid borde tilllåta bäddarnes ordnande för natten redan på morgonen, och barnkammaren äro kinkiga rum att göra daglig städning uti, såvida de äro helt mattbelagda, enär där antingen icke bör sopas, utan endast stråkvägarne tvättas med grof, fuktig handduk och själfva sopningen ej ske oftare än en gång i veckan; eller ock bör man taga ut mattorna en eller par gånger oeh piska dem grundligt, då sä- kert alls ingen sopning blefve af nöden. H a r man däremot endast gångmattor och i öfrigt bart golf, så skall som regel stipuleras, att dessa dagligen skakas i fria luften, oeh blir man blott van vid denna ordning, så går det nog bra att finna sig däri. I barnkammaren borde golfven, åtminstone i förmögnare hem, vara heltäckta med korkmatta, enär den är så obeskrifligt lätt att hålla damfri genom daglig aftvättning.
I afseende på frågan om mundtliga stämningar genom Nämdeman, som skulle äga att blott på Den 15 Juni. e. ni. 363 partens tillsägelse verkställa kallelsen, får jag anmärka, att då Lagen i 11 Cap:s 1. §.-Rättegångs-Balken stadgar: ”vill man till annan kära, då äger Domaren utfärda skriftlig stämning;” och vidare i 2. §. att ”i ringare mål äger mundtlig stämning rum” är det häraf tydligt, att det är Domaren och icke Parten som skall utfärda stämningen, och som Domaren icke kan på en gång vara närvarande i de särskilda delarna af dess Domsaga , är det ett vedertaget bruk att han befullmägtigar vissa ombud, som å hans vägnar besörja stämningars utfärdande; men hos en af dessa bör hvar och en kallelse till Domstolen anmälas, innan den kan äga laga kraft. Om Nämndemän blott på partens tillsägelse skulle äga att muntligen stämma till Tinget, skulle derigenom tvänne olägenheter uppkomma; dels ägde man ingen annan upplysning hvarom stämdt vore, än Nämndemännens minne om de ord Käranden nyttjat, och jag.fruktar att flera tvister skulle uppstå blott derom , hurudant slämningspåståendet vore; dels klefve Domaren satt i okunnighet om, hvilka mål vore till Domstolen instämda, kunde icke i vederbörlig ordning uppropa dem till föredragande, och följaktligen satt ur stånd att iakttaga hvad Författningarne härom föreskrifva. Angående åter Vadskillingars belopp, instämmer jag fullkomligen med Utskottet; men i förenämnde tvänne omständigheter anhåller jag att Betänkandet måtte återremitteras. 3^4 Den 15 Juni. e. m. Uppå af Herr Grefven och Landt Marskalken framställd fråga om Ridderskapet och Adeln ansåge de gjorda anmärkningarna vid Utskot. tets Betänkande fordra dess återförvisande; svarades Nej, biandadt med några Ja; och då Herr Landt Mar skalk en derefter proponerade bifall till Betänkandet, blef detsamma af Ridderskapet och Adeln anlaget.
Jag hemställer dock huruvida man med fullt allvar kan påstå detta. Hvar och en som känner verkliga förhållandet kan äfven vitsorda alt hvad som egentligen brister oss är just kommunikationsmedel. Hvar och en känner nemi. de outtömliga rikedomar vi hafva i våra malmstreck, och våra skogar, men man vet också att dessa just, i anseende till transporternes svårighet icke lemna någon särdeles stor afkastning. Örn dessa alster nu kunde på jernvägar transporteras fram till afsättningsorten, så skulle de kunna lemna en riklig afkastning. Jag anhåller dessutom att fä fästa uppmärksamheten derpå att så snart en jernväg uppstått i ett land, så är det ganska naturligt att trafiken på denna jernväg till en början kommer att utgöras förnämligast af de alster, som produceras i grannskapet af densamma. Snart finner man då fördelen af att anlägga mer eller mindre långa sidobanor, som sätta de aflågsnare orlerne i beröring med jernvägen. Dessa sidobanor äro till en början ganska enkla. Dragare begagnas i st. f. ångkraft, ty en enda häst fortskaffär ulan svårighet 15 å 20 tunga vagnar. Emellertid tilltager rörelsen, sidobanorna förlängas, personal trafiken å dem ökas och snart förvandlas äfven en och annan af dessa till riktiga jernvägar, genom den mägtigaste af alla driffjädrar, orternas eget intresse. Detta är den naturliga tillkomsten utaf dessa sidobanor; ty i samma män som trafiken ökes omkring hufvudlinien, tilltager äfven antalet af sidolinier och på sådant sätt blir en jernvägslinea gagnande ej blott för de socknar med hvilka den står i direkt beröring, utan för alla de delar af landet, som med densamma kunna sätta sig i samband. Man har här talat om huru föga städerne Orebro och Stockholm vunnit genom den tillökta kommunikationen medelst ångfartyg. Utan att nu vilja ingå i bedömande deraf huruvida dessa städer vunnit eller icke, på berörde kommunikationsmedel, så är det åtminstone säkert att det omgifvande landet derpå vunnit högst betydligt.
Böckerna se ned på mig från sina hyllor, de påminna mig om, att de varit mina gamla, trofasta vänner, de enda jag någonsin haft, och jag tycker, att från deras leder ljuda röster, hvilka mana mig till sig, röster, som hviska, att mellan dem och mig är icke allt förbi. En dag skall vår vänskap och vårt umgänge börja å nyo, och jag skall åter i fullt mått kunna smaka ensamhetens stora, obeskrifliga fröjd. Men innan dess vill jag samla spillrorna af mitt splittrade lif, samla dem noga, sätta dem samman bit intill bit, på det att bilden af det lif som varit måtte bli så klar och så sann, att jag kan förstå mig själf, förstå de makter, hvilka slogo detta lif i stycken, förstå dem så helt, att jag aldrig åter råkar i deras våld. Från mitt fönster här ser jag ut öfver den vida slätten, bakom hvilken höjer sig Lidingöskogens mörka rand. I det sista huset på Valhallavägen har jag min boning och här är tyst och stilla, som bodde jag på landet och den stora staden vore långt borta. Denna utsikt är vacker och vid. Den borde komma mina tankar att flyga och mina pulsar att slå. Belyst som den ligger af aftonsolen, den härliga majs första sol, har jag sett den i tvenne år af mitt lif och den borde tala till mig, som ingen människa på jorden kan tala till en annan. Men den gör det icke. När jag ser ut öfver denna underliga slätt, denna torra hed, flyttad midt in i Stockholms skärgårdsnatur, har jag en hemsk känsla af, att den ligger där och tiger emot mig, sluter till sin mun som en människa i vrede eller sorg. Jag har kanske sett denna slätt med dess mörka skogsrand för ofta. Jag har sett den under det år som gått, under det år, hvilket gömt mitt öde i sitt sköte och fullbordat dess utveckling. Den minner mig om allt, som jag stängt ute, när jag drog ned gardinerna i min våning och stoppade nyckeln i min låda. Jag vill ej se på den mera. Ty den är hemsk när den tiger, men själfva tystnaden gör på mig ett spöklikt intryck, som om den kunde börja tala. Därför böjer jag mig ned öfver mitt papper, böjer mig ned för att bättre kunna se in i mig själf. När det blir mörkt, blir jag lugnare.
Prot. 1659 & 1660. 8 Sami. 43 lläft. i 2 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-UIskottets Memorial M 194. »råde bosatt, som der är för inkomst af fastighet, näring, lön eller pension till allmän »bevillning taxerad, äfvensom hvar och en som, utan att vara i kommunen bosatt, der»städes är för fastighet eller näring till bevillning lagd.» Detta Utskottets förslag har blifvit godkändt, af Bonde-Ståndet, äfvensom af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndel, af dessa två sistnämnda Stånd dock med ändring af orden: »som der är för inkomst af fastighet, näring, lön eller pension till allmän bevillning taxerad» — till: »som der är för fastighet eller inkomst till allmän bevillning taxerad»; hvarförutom Ridderskapet och Adeln vid §:s slut tillagt orden: »Härifrån undantagas de vid Kongl. Maj:ts beskickningar hos utländska magter anställde embetsoch tjenstemän, hvilket tillägg dock, såsom endast af ett Riks-Stånd beslutadt, icke kan föranleda någon Utskottets åtgärd. Deremot har Preste-Ståndet, med ogillande af de ändringar Utskottet tillstyrkt, för sin del antagit §:n, sådan den lyder i de Kommitterades förslag. Då den förändring af §:n, som blifvit gmensamt antagen af Ridderskapet och Adeln och Rorgare-Ståndet, engentligen endast beträffar §:ns ordalydelse, men icke syftningen af det deruti innehållna stadgande, har således i sjelfva saken Utskottets förslag blifvit såväl af bemälda tvänne Stånd, som af Ronde-Ståndet, godkändt; hvadan och då, i fråga om §:ns ordalydelse, af dessa tre Riks-Stånd tvänne äro ense om samma mening, Utskottet vördsamt inbjuder Ronde-Ståndet att, i afseende på §:ns redaktion, antaga den af Ridderskapet och Adeln samt Rorgare-Ståndet beslutade ändring i Utskottets förslag.
Skrifvelse, N:o 175. sjöns vallen genom fördämningar hindras från att intränga, hvarefter den sålunda från allt annat valtenlillopp, än nederbörd, befriade sjön skulle genom ett uppfordringsverk länsas och fortfarande hållas vattenfri, så alt vattenytan i de uti sjön upptagna afloppsdike!) hölles fyra löt under Östersjöns medelvattenhöjd. Den areal, som härigenom skulle befrias frän vatten, uppginge til! 2,300 tunnland, som blefve odlingsbara, hvarförutan 700 tunnland högländare mark skulle förbättras, så alt omkring 3,000 tunnland utgjorde hela den jordrvmd, som här vore i fråga att från öfverflödsvalten befria. Under behandlingen af detta ärende hai jemväl hos Rikets Ständer blifvit företedd en af E. K. Maj:l den 10 sistlidne April meddelad stadfästclse-resolution å ett, på åtskilliga uppgifna delegares vägnar, till Rikets Ständer iniemnadt “Reglemente för Wesans kärroch sjöuttömningssamt odlings-bolag“, hvars ändamål vore, alt genom dammbyggnader hindra hafsvatlen frän all inströmma i sjön Wesan och öfversvämma deromkring belägna kärr och sidlända egor; att genom afledning och utpumpning uttömma det valten, som från andra håll dilkommer; samt att vidtaga förberedande åtgärder till undanrödjande af hvad sorn kunde hindra del afsedda ändamålets rättsenliga befrämjande, allt i öfverensstämmelse med det ofvan omförmälda, af Löjtnanten Åkerman uppgjorda förslaget. Enär den uti ifrågavarande framställning afsedda sjöuttappning sannolikt kommer att medföra ganska betydliga fördelar, säväl genom vinsten i tillökad och förbättrad jord, som genom sitt inflytande i sanitärt hänseende; hafva Rikets Ständer lör ultappning af sjön fVesan i Listers härad afRlekinge län beviljat ett län af Femtio Insen R:dr, under de vilkor, som för andra dylika statsbidrag varda vid denna riksdag stadgade. 22:o.
H:r fl. Anna Tillkännagifves att Gud efter sitt allvisa råd behagat hädankalla vår älskade moder Ottiliana Mathilda Holmgren, född Hagberg, i Kristinehamn den 31 mars 1888 kl. 11 f. m., i en ålder af 70 år, 8 månader och 17 dagar, djuptsörjd och i vördsamt och tacksamt minne bevarad af oss, barnbarn, måg, syster, slägtingar osh vänner. Sv. Ps.-b. [200] Anna oeh Gösta Holmgren. LEDIGA PLATSER. Lärarinna. En medelålders lärarinna med vana vid undervisning i religion, svenska språket och musik sökes, för att under sommaren, på landet i närheten af Venersborg, undervisa 6 barn från 7 till 16 års ålder i förutnämda ämnen. Närmare meddelar postmästaren Thure Wikander i Mariefred. (G. I ett landthushåll finnes plats för en allvarlig och duglig hushållerska. Svar sändes under adress » A. O. » Norrtelge. På lön göres ej anspråk, endast på vänlig! bemötande. Svar till » L. W. » å denna tidnings byrå. fa ») En ung flicka. som med högsta betyg genomgått folkskolelärarinneseminarium och tre år tjenstgjort i en privatskola, önskar till hösten plats i elementareller annan flickskola. Hufvudämnen: sv. språket, bist., geogr., tyska och eng. Den sö- kande, som äfven undervisar i musik och sång, önskar i brist på dylik plats anställning i familj. Svar till » Elly » torde snarast möjligt insändas till Iduns redaktion. [243] IT — a. Breflåda. E. II. B. Stockholmska fr. Småland; Mimmi; A — m; Nora: Agnes; — M. —; A. B.; E. A.; S.A. ; Mina; Elin ro *, fl. En mängd insändarrnnor. Redaktionen. A f Eva Wigström. — Vår. S k i s s a f K Fällgiiist. P o e m af Jacques. A f Amelia. — Teater och musik. — Ur p r e s s e n. — B o s t a d e n. — M ö b l e r n a.
Den 1 Maj. åtgärd vidtages till förebyggande af de skadliga följder, som i fall de af Utsk. redan föreslagne vilkor för bränvinstillverkning gillas, skulle upstå utur denna tillverkningsdrift enl. nu gällande författning, under ett par månader straxt före den nyas inträde i verksamhet. Men Utsk. säger derjemte, att ”den gällande förordningen tillförsäkrar rikets innevånare att intill årets slut tillverka bränvin på de stadgade vilkoren, hvaruti intet annat förbehåll om undantag finnes, än om högst vigtiga omständigheter föranleda inställande deraf”. Nu är det visserligen sanni, att den omständigheten, det Serskilda Utsk:s förslag till ny bränvinsförfattning blifvit ,af K. Ständer så godt som antaget, är en högst vigtig omständighet; men den kan väl icke 1111 åberopas, enär dessa vigtiga onäständigheter skola väl och hafva allt hitintills egt sin grund endast i skördens beskaffenhet. Det vöre således i min tanka en inconseqvens att förorda bränvinsbränningens inställande under hösten blott med anledn. deraf, att Serskilda Utsk. och R. St:r vidtagit en genomgripande reform i lagstiftningen för ifrågavande näringsgren. Utsk. yttrar vidare att ”det enda, sorn med full lagenlighet och billighet kan, under innevande år, för ändamålet vidtagas, lärer sålunda vara om brän vinstill verkningen varder inställd under de båda höstmånaderna”. Hvad lagenligheten beträffar, så vill jag icke bestrida att densamma visserligen kan på sitt sätt förefinnas. Men hvad deremot billigheten angår, så bekänner jag att jag derutinnan hyser alldeles motsatta åsigter med Utsk. Ty icke är det billigt, att derföre alt man antagit en så förhöjd beskattning, som från 1 sk. ända till 16 sk. b:ko pr kanna, de, som befatta sig med denna näring skola bestraffas derhän, att de icke fä densamma utöfva. Det är icke bränvinstillverkarne, som dekreterat detta beslut, och det är icke jordbrukaren, som bör drabbas af dess följder. Jag tror således, att billigheten krafvel', att man iakttager äfven andras rätt.