Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Landshöfdingen, som var van vid att höra sig lofprisas för allt det han på dessa nio år hunnit göra för Roma kungsgård, kände sig ingalunda belåten. Han visste med sig, att han gjort något stort. Han hade i alla afseenden höjt detta gods, som herrar landshöfdingar på Gotland, allt sedan klostret vid reformationens början blifvit indraget, för det mesta haft och njutit af, antingen i afräkning på sin lön eller på årligt arrende. Han var förvissad om att de, som skulle komma efter honom, ej kunde annat än erkänna sin företrädares oförtrutna flit och möda, och detta till evärdeliga tider, man efter man. Men den nye biskopen satt inne med gamla tankar. Han gaf dem luft i det han sade: — En af kyrkans fäder önskade, att han hade fått se tre ting, ibland dem Romam in flore, det är: staden Rom uti dess gamla härlighet. Jag för min del skulle önska, att jag fått se Roma kloster, medan det ännu stod i sin fullkomlighet. Landshöfdingen rynkade pannan. — Hvad skulle herr biskopen velat göra i ett sådant gammalt munknäste? — Jag skulle velat se det för att sedermera lättare kunna göra dess beskrifning, på samma sätt som man vet vara gjordt med klostret Claravallis, Bernhardinernas första säte och ursprung. Emellertid skall jag intet spara att som oftast i nogaste måtto genomse, nagelfara och utmäta alla ännu kvarstående öfverlefvor och grundvalar samt desslikes utforska af de lefvande hvad de utaf sina döda föräldrar och förfäder hafva hört. Landshöfdingen reste sig. — Med gamla sägner och skrock kan jag ej förnöja, kan däremot visa hur Roma nu ter sig. Lyster det herr biskopen att följa mig uti sommarhuset och se prospekten därifrån på alla sidor? Biskopen följde sin värd till utsiktstornet. Golftiljorna på balkongen knakade, då den väldige baron Grönhagen gick fram mot balustraden och lutade sig öfver den. — Härifrån i rät linie mot norr har jag börjat göra en ny vagnsväg ända bort till Roma sockenkyrka.
Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskoitets Betänkande N:o 76, i anledning af väckt motion om all jords lika beskattning; och Borgare-Ståndet godkände, hvad Utskottet i detta Betänkande hemställt. 198 Prot.-Ltdrag den 29 April 1854. S. D. Föredrogos ånyo och lades till handlingarne Stats-Utskottets Memorialer: N:o 99, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 38; och N:o 100, i anledning af återremfss å Utlåtandet, N:o 51. S. D. Föredrogos ånyo och lades till handlingarne Lag-Utskottets Memorialer; N:o 23, i anledning af återremiss å Utskottets Betänkande, N:o 5, angående antagande af Lag-beredningens förslag till Civil lag; N:o 24, i anledning af återremiss å Betänkandet N:o 12, i fråga öm upphörande af rättigheten att börda jord på landet; och N:o 25, i anledning af återremiss å Betänkandet N:o 6, så vidt det innefattar yttrande öfver väckt motion om upphäfvande af lagens stadgande angående revisions-skillings nedsättande, för rättighet att fullfölja underdånig talan mot Hofrätts dom och utslag i civila mål. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Efter skedd föredragning af Lag-Utskottets nedannämnde Betänkanden och Memorial blefvo Betänkandet N:o 18, i anledning af väckt motion, angående vilkoren för vinnande af lagfart å fast egendom, återremitteradt med anmärkningar; Dito N:o 19, i anledning af väckt motion, i afseende på skyldighet att afstå jord för anläggning af jernvägar; Dito N:o 20, i anledning af väckt motion, om förändring i fällande stadganden, angående den varning, som oeniga makar skola undergå, innan de för oenigheten vid verldslig rätt tilltalas; Dito N:o 21, i anledning af väckt motion, om förändring af hvad 15 kap.
N:o 1 till Kongl. Maj:ts Prop. om Statsverket 1865, 9 Hufvudtiteln. 3 del af deras löner, som utgår af Amanuens-arfvoden, eller 600 Riksdaler för hvardera, förklaras berättigade att från och med månaden näst efter den, då ett sådant förklarande varder dem meddeladt och så länge de icke innehafva annan tjenst å stat än Kanslistbefattningen, å allmänna Indragningsstaten uppbära de belopp, som motsvara hvad de sålunda afstå, nemligen Kugelberg och Thorell hvardera 611 Riksdaler och Hjertström 561 Riksdaler, hvilket sistnämnda belopp dock borde höjas till 611 Riksdaler jemväl för Hjertström, om och när den honom tillförsäkrade rättighet att i sin tur tillträda högre Kanslistiön kan göras gällande; dels ock att bemälde Kanslister må, derest de vilja från sina befattningar afgå, utöfver ofvanberörda, åt dem föreslagna ersättningsbelopp, uppbära jemväl återstoden afsina löner å allmän Indragningsstat, från och med månaden näst efter den, då afsked dem beviljas. Hvad Herr Justitie-Stats Ministern sålunda i underdånighet hemställt och föreslagit, täcktes, uppå tillstyrkan af Stats-Rådets öfrige ledamöter, Hans Maj:t Konungen i Nåder gilla; och skulle utdrag af detta protokoll till Finans-Departementet öfverlemnas, på det att berörda framställning må vid förslaget till reglering af Nionde Hufvudtiteln iakttagas. Ex protocollo G. W. Westberg. Utdrag af Protokollet öfver Justitie-Departements ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott Onsdagen den 13 September 1855, i närvaro af: Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern, Friherre De Geer, Hans Excellens Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Grefve MANDERSTRÖM, Stats-Råden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld, Carlson. Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern anmälde i underdånighet:
P8 Hbgwördiga Preste - Ständets Ledamöters wägnar blicolaus (rLiäell. NaZn. LtsZnelius. P8 Wällofl. Borgare-Ständets Ledamöters wägnar ^nä. b^reäin. (?. I. Lcbönberr. P8 Hcderwärda Vonde-StZndets Ledamöters wägnar Trio Lricston, V. Lncbslon. L. 6. Ingman. k. I. bsetreb zoo Den A Zebruarir N:o Enligt sammandrag af Capital-Rakningarne, frän Landk-TullSoch Accis-Upbörden i Swerige och Finland Lren rZoz, lgoa, iZoZ, 1826 och 1827, har den per medium ärligen upgätt till, Banco R:d. 300^916: ro: z. Derifrän afgä dock följande Summor som icke äro att pärakna och sälcdes ej eller wid en ersättningscalcul för Landt-TullarneS Uphörande kunna komma i fräga nemligen: Dubbel Sjö-Tull erlagd för wahror hwarpä förpassning etc. saknats eller warit felaktig - 852:42: 8. Beslagare och Bö keS-andelar 6504: 20: 5. Hyra af Tullhus i de Stader som arrende, rat Tullen » - !Zi.«2: 2. Försälde gamla Förräds-persedlar - 5:29: — Alagd ersättning af Observations - Procenter 403: 15! 8- Extra Ordinarie Upkörd 72- 6: z. Lönebesparingar genom dödsfall och aVancememer « - 1452:17:11. - 9422:is: i' Lika - Den 5 Lebruaru. Likaledes afgä frän oswannamde inkomst följande ärliga utgifter, som Kronan utöfwer Tull-Betjeningens aflöning haft, men som med Landt-Tullens uphö. rande äfwen förswmna. nemligen:
Betta bruk är en källa till mycken split och oenighet samt otaliga rättegångar mellan föräldrar och barn, och gör de förra för sitt uppehälle beroende af barnen. Det skulle i dylika fall vara nästan omöjligt för en fader att för ifrågav:de brott anställa åtal mot sonen, och jag tror att detta utgör ännu ett vigtigt skäl hvarföre man bör gifva åklagaremakten rättighet att för dessa brott ingripa. Frih. Armfelt: Då äfven jag är af den öfvertygelse, att införandet i denna § af det af Utsk:t föreslagna stadgande i afseende å skyldemän i rätt uppstigande led skulle förorsaka att dylik misshandel aldrig skulle komma att bestraffas, är det naturligt att jag förenar mig i det framställda yrkandet, för så vidt det alser denna del af §:n, men jag skiljer mig så till vida derifrån, att jag önskar det R. o. Ad. måtte bifalla Utsk:ts förslag, med uteslutande af orden »skyldemän i rätt uppstigande led». Skillnaden blefve då den, att orden »å sabbat», som finnas intagna i den K. Proposm, komme att utgå. Såsom skäi för mitt yrkande anhåller jag att få uppläsa de motiver, Utsk:t för denna förändring anfört: »Afven en annan inskränkning har af Utsk:t blifvit i 45:te §:n föreslagen, nemi. den, att allmän åklagare ej skulle få, utan målsegares angifvelse, åtala ringare misshandel, föröfvad å sabbat. Den omständighet, att brottet skett å sådan tid, utmärker nemi. icke att det åstadkommit förargelse hos någon annan än målseganden, hvilket deremot kan. 500 D«n 15 Juli t m. antagas vara förhållandet, då brottet blifvit föröfvadt vid sådant tillfälle eller å sådan ort, som i ll:te kap. 9:de och 12:te§§:na omförmäles.» Hr von Ehrenheim: Mot den föreg:de värde talaren vill jag endast anmärka, att det förefaller mig ganska besynnerligt, att, då sabbatsbrott i och för sig är föremål för åtal, icke äfven misshandel, som skett å sabbat, skulle vara föremål för åklagares åtgärd.
De hade i henne igenkännt en qvinna, tillhörig det band af hedningar, helgerånare och giftblandare, som de samma dag under riddarens, sin herres, och paterns befäl efterjagat. Då grep fruktan Singoallas hjerta, och hon flydde hastigt in i skogen. Pilar susade från bågsträngar; de träffade henne ej, men hon hörde deras dödsbådande susning och flydde ... flydde så fort den flämtande barmen tillät. Ännu länge hörde hon bakom sig förföljares steg och rop; det var dock måhända endast blåsten, som nyss börjat hvina i skogen. Stundom stannade hon förfärad, ty mörkret gäckade henne och lät henne i hvarje besynnerligt formad buske se en fiende. Hon uppgaf då ett skri och tryckte händerna mot sitt klappande hjerta. Derefter flydde hon åter, lik en jagad hind, framåt, utan att veta hvart. Himmelen var betäckt med svarta moln, som ökade mörkret; blåsten tilltog i styrka, regn började falla. Det hven bland klipporna, det rasslade i träden; det var som om hvarje föremål i naturen fått röst, för att hota och förskräcka henne. Väl föllo regndropparne svalkande på hennes heta panna och gåfvo henne styrka att ila vidare; men slutligen öfvergåfvo henne krafterna; hon föll ned i mossan under en gran och försjönk i ett halft medvetslöst tillstånd. När hon vaknade derur och såg sig omkring, visste hon i början icke hvar hon var. Mörkret hade insvept allt i en ogenomtränglig slöja, stormen röt och regnet sqvalade ur brustna skyar. Hon ropade sin faders namn, hon ropade Erlands namn, men hennes röst bortdog bland naturens vilda toner. Då hörde hon ett tjut i sitt grannskap. Det är vargen, tänkte hon; han tjuter af hunger; han skall få äta mig, ty min fader har förskjutit mig, och Erland är förgiftad af Assims moder. Och Singoalla steg upp och gick beslutsamt dit, hvarifrån tjutet hördes. Det förnams nu helt nära ...
Fogelsjö vid Westmanlands regemente, kassans tillgångar sannolikt ej kunde medgifva uppförandet af de återstående 7 karaktershusen, enär, af de 201 med karaktershus försedda boställena, minst '/i0:del eller 20 stycken årligen behöfde mer eller mindre iståndsättas, hvartill åtginge ungefär den summa, som riksstaten anslår i ersättning för reservhernmansräntor m. m. rdr 23,756: 74. och enär å öfriga 136 boställen saknades karaktershus, hvilkas innehafvare författningsenligt åtnjöto inqvarteringspenningar, uppgående årligen till omkring 14,800: — hvarjemte utgifterna till skjutsoch traktaments-ersältningar m.m. enligt Kongl, kungörelsen den 30 December 1863 beräknade förslagsvis till 2,500: — fullt motsvarade årets räntor på kassans utlånade kapitaler; utgörande således kassans årliga utgifter Rdr 41,056: 74. eller enahanda belopp, hvartill kassans inkomster i medeltal uppgått under de sednare fem åren. Bil. N:o 3 a. till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 127 Då, i följd dels af Itegrade pris å byggnadsmaterialier och arbetslöner och dels af den mängd karaktershus, som för ålder och sannolikt i ökadt antal behöfde iståndsättas, militie-boställskassans utgifter blifvit så förstorade, att den genom ofvan åberopade Kongl, bref föreskrifna nybyggnad icke kunde af kassans nuvarande årliga inkomster fullbordas, bär Kollegium hemställt: att, till uppförande af karaktershus utaf trä å kompanichefs-boställena Säfversta och Nordanå vid Helsinge regemente, Stenbo vid Dalregementet, Skinnargården, Tostebohl och Norra Ostbo vid Wermlands regemente, samt Bygdeåborg vid Westerbottens fältjägarekorps, ett extra statsanslag af 90,000 rdr måtte för en gång kassan beviljas, att utgå med 30,000 rdr årligen under den tid, nästa statsregleringsperiod kommer att omfatta.
Dc egare eller innehafvare af jord, som sjelfve densamma bruka, och således icke hafva hos sig anställde Rättare, skola ifrån den för Rättare stadgade Bevillning vara befriade. Kammarjungfrur och Kammartjenare, lika med deni i städerne, § 14. Kamererare och Secreterare, Frälse, i Fyra Glassér: Första Classen .. R:dr 40, — Andra d:o .. — 30: .—. Tredje d:o .. — 20- — Fjerde d:o .. — 15: — Kockar, lika med dem i städerne, § 14. Krögare och Krögerskor, m. fl., se Krögare m. fl. i städerne, § 14. Lotsar och Loisdrängar på landet, i Fem Glassér: Första Classen ... F emte d:o 24. Lupsamlare, i Tre Glassér: Första Classen ... Läkare, se Doctorer i städerne, § 14. Rättare och Ladufogdar, vid landtegendomar R:dr 1: 24. se anmärkningen för Inspectorer, Frälse-. Salpetersjudare, Kronans, fria från afgift efter denna Artikel. Private . • • • • • R:dr 2: 32 Bil till Ber.-Utskottets Betänkande, A’: o 1!. Skcpps-redare och farlygs-egare, å hvad ort oell ställe som helst, taxeras lika med dem i släderne, samt för alia däckade eller odäckade fartyg af minst Fem svära lästers drägt och deröfver, å 4 sk. per läst. Skutoch Båtskeppare, lika med dem i släderne, § 14. Skärkarlar, Strandsittare eller Fiskare utan jordbruk, i Fem Classer: Första Andra T redje Fjerde Femte Smeder, Gårds Classen d:o d:o d:o d:o eller ll.dr 5: 3: 1:
SD. Genom Utdrag af Protokollet un» der den 18 sistledne December, har Hederwärda BondeStändet till BancoUtstottet förwist Riksdagömannerne ^on isrän Blekingen, äsrs ^48 Dett iz I^uuarik. ljLrtz Långströms ifrån Jönköpings Län, ?estr 0« xe>bt?sL8 ifrän Carlskoga/ vcl) longs kst-.!(3iiLl0N8 jfrän Calmars Län, till Ställets Protccol! ingisne ytkr-mdcn, i anledning al BariCoUlfkoltetS under den 6 t samma män^d gjorde hemställan, emot private penningars insättning för Ränta » RiksDiscont Werket, samt om Ranrcheräkningen ä Bankens lill bervie Wcrks uliäningar n-eddelte Bliläbes-SumNa. Uti berörde yttranden yrkas buswud^kligen, Indragning med ol! styndsamhet af Bon^-nö biträde lili Discont rörelsen, hwilken Summa deremot Senast dvroe anwändgs till Landtbrukeis understöd, genom Lä"S u:gi wande pä Fastigheter; wwen stm, att tiden dä en sadan ustäning oftlbart bör t ga stn början, mätte nu af BancoUlffe-ttet blifwa bestämd. Förra delen afBancoUlskottets tillsty-kan, att Private p niiingars insärtnirg för Rama i RiksDlscour. Werket, ej mä fä aga rum, har af Hederwärda BondeSrändet blifwit bnalstn; Räntebcräkningrn ä B »tenö Discont.biträden, deremot, jemte Discont Länens förwandling till FostighetsLän, har Ständet lill BancoUlffottets ytterligare Mläkande äterlörwist. Öfwer sistnämdFörflag, har förut någon anledning till BciucMstolltts särstildte yttrande, sig icke företedc.
Nu hemställer jag, om det är lika stort brott, om en tillfällig folksamling förgiiper sig emot personel' eller egendom, som om sådant sker efter öfverenskommelse och sammansvärjning; om icke detta är vida större brott, än omen folksamling, t. ex. vid en eldsvåda, retad af kronobetjeningen, förgår sig, på sätt uti nämnda mom. af (i §:ii omförmälcs. — Hvad q §:n beträffar, så vill jag medgifva Hr Gr. Posses anmärka., att det innefattar en anomali, att denna § finnes uti ifrågavar. lag, då enahanda stadganden i afseende pä embelsmäns missbruk af Ingar icke finnas intagna uti de särskilda författningar, som af dem skola tillämpas; men hela denna lagen anser jag vara en slags undantagslag, och en lag, till hvilken man, enär den anses böra föregå hela den öfriga föreslagna criminal-lagsliftningens införande i landet, icke utan skäl hyser misstroende; hvarföre det icke heller förundrar mig, att LngUtsk., i enlighet med de anmärkmr som i remissen blifvit framställda, 1111 inflikat en 5, sorn, om den icke gör någon nytta, åtminstone icke Ur skadlig. Den tillfredsställer allm. omdömet och gör det möjligt att få lagen antagen, då deruti förekomma sådana stadganden, som folket kan fordra, nemi. att de auetoriteter, som förgå sig, icke kunna blifva alldeles oslraffade. Redan vid remissen af K. M,:s. nåd. propos i delta ämne motsatte jag mig intagande uti denna lag af 1 1 §:n uti förslaget, motsvarande 5^ §:n uti 6 cap. Missg.-b:n, och som i Utskis förslag återfinnes uti 12 §:n, så lydande: '"livar som ’’i ondt uppsåt diktar eller sprider ikring landet ut lögner ’'ocli falska rykten, de der röra Rikets säkerhet eller kom”mer dermed allmänt buller och oväsende åstad, straffes med ”landsflykt eller fängelse, efter sorn brottet är lill.”
Och lör vidhållande af denna åsigt hemtar Utskottet ytterligare stöd deraf, att just den ledamot af Viillofliga IforgnreStåndet, som framställt ifrågavarande anmärkning, sjelf rätteligen förklarat den slutsats följa af §:ns sisla moment, alt det i §:n bestämda strängaste straff ej borde tillämpas, då ej svår skada af gerningen uppkommit. Men härigenom förfaller jemväl den anmärkning, en ledamot af Ridderskapet och Adeln gjort derom, att Utskottets lörslag skulle i visst lall vara strängare än Kongl. Maj:ts Proposition, — och lär Utskottet alltså för de Riks-Stånd, som återförvisat förevarande §, ånyo framlägga samma §, sudan den i Utskottets förslag lyder. §§ 5-5. Bonde-Ståndet har godkänt Utskottets förslag till lydelse af dessa §§, hvilka bestämma straff för särskilda arter af dråp, hvaremot Utskottets berörde förslag blifvit återremitterade af Ridderskapet och Adeln samt af Borgare-Ståndet, äfvensom, hvad 3 § angår, al Preste-Slåndet. Sistnämnde Riks-Stånd har deremot, med afslag å Utskottets hemställan i afseende å 4 och 5 §§, antagit Kongl. Maj:ts Proposition derutinnan. Återremisseu från Ridderskapet och Adeln är hufvudsakligen föranledd af deri i frågavarande §§, i konseqvens med förändringen af den Irsta, föreslagna straffnedsättning lör den händelse att synnerligen mildrande omständigheter äro för handen, — och synes enahanda förhållande jemväl vara grunden till återremisseu från PresteStåndet. Då emellertid Utskottet ansett sig böra vidblifva sin åsigt i fråga om lörändringen i i j§, följer ock deraf att
Börande således den föreslagna jernvägen blifva en statsbana, hvaremot det under organisation varande bolaget lillförbindes att utan låneunderstöd öfvertaga såväl underhållandet af kanal och chaussé, som besörjandet af trafiken derå med den derför nödiga materielens anskaffande och vidmagthållande. Stockholm den 22 November 1862. Paul Andersson, från Jemtlands län. Häruti instämmer till alla delar Pehr Tjernlund från Medelpad. iSO Motions i Bonde-Ståndet 1862. Af G. Bjerkander från Skaraborgs län, om deltagande i vägars och broars byggande och underhäll efter behållna inkomsten för de nu derifrån befriade. Allmänna lagens stadgande i 25 kapitlet Byggningabalken alt ”alla, som å landet hemman cga eller bruka, skola vägar rödja och broar bygga,” är en å jorden hvilande börda, som i rättsenlig! hänseende kan jemföras med den så kallade skjutsskyldigheten, men är i så måtto oråttmåtigare, som icke den ringaste afgift erlägges af bela den öfriga del af nationen, som vägarne begagnar. Om under fordna lider, då jordbruket utgjorde nästan det enda yrket i vårt land, en sådan lag kunde försvaras, så borde man dock medgifva, att under de förändrade förhållanden, som nu inträdt, denna lag är alldeles olämplig. Frågan bar varit väckt vid flera riksdagar och åtskilliga förslag framställda, dels alt få denna börda belt och hållet aflyftad från jorden och pålagd Slaten, och dels alt få den jemnare fördelad, men hittills utan framgång. Alt Staten skulle öfvertaga väghållningen kunde väl i så målto vara det rälta, som alla då finge bidraga i kostnaden, men då man af erfarenhet vet, att allt hvad Staten skall göra blir dyrt, så torde det väl åtminstone tills vidare vara bäst alt afstå från yrkande härpå.
St:r hafva vid denna riksdag emottagit förslag om en omfattande organisation af banken. Genom finanskomitén har nemi. inkommit förslag till en sådan förändring, hvilken utgår från så olika grunder emot de närvide, att banken skall skiljas i 2 särskilda anstalter, af hvilka i den ena tillträde skall lemnäs för enskilda delegare. Det är att antaga att detta förslag vid en kommande riksdag skall blifva föremål för R. Stirs om - Den 8 Augusti. sorgsfulla pröfning. Vid sådant förhållande liar det synts Utskit, att man icke borde försvåra antagandet af förslaget genom att göra embetsoch tjenstemiinnens inom banken löner fasta. Det kan nemi. blifva fråga om, huruvida deras tjenstgöringsskyldighet kan utsträckas derhän, att de blifva förbundna att tjenstgöra äfven i en bank, sorn icke vore uteslutande R. St:rs, utan i någon mari en enskild. Detta är en fråga, som icke f. n. kan besvaras. Men det synes mig åtminstone icke osannolikt, att så kan blifva förhållandet, ehuru jag för min del icke gillat denna åsigt, emedan R. St:r alltid böra erkänna billigheten af deras anspråk, som länge tjenat Staten eller Banken. Jag tror icke heller, att man i allmänhet kan klaga öfver att Ständerna underlåtit sådant. Att återigen för en kommande riksdag binda Ständerna, har icke synts mig lämpligt. Förhållandet emellan tjenstemännen kan också vara ganska olika. De, som vid en framskriden ålder blifvit öfverflyttade på indragningsstaten, hafva visserligen svårt att inträda på en annan’ bana, men de, som blifva det vid en yngre och kraftigare ålder, böra åtminstone i någon mån kunna bidraga till sitt uppehälle och till att förskaffa sig någon ersättning för hvad de möjligen kunna komma att förlora. Af dessa skäl får jag för min del anhålla om bifall till BankoUtsk:ts Betänk. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H.
Af handlingarne i delta mål inhemtas tillika, att Strömsholms Kungs-Iadugård, om 11] mantal, jemte Qvarnhagsvretarne, Qvarnhagsstranden, Flyet, Holmen vid Flyet och Rigärdsstranden, enligt Kammar-kollegii kontrakt den 28 Mars 1844, blifvit åt Notarien Lundblad upplåten på 30 år ifrån samma års midfasta, emot ett årligt arrende af 133 tunnor 24] kappar råg, 133 tunnor 24] kappar korn, 103 tunnor hafra samt 330 lisp. hö och 5,698 lisp. halm; och ehuru, jemlikt 7 mom. i samma kontrakt, Lundblad ej är berättigad tili ersättning af Staten för ifrågavarande af honom lidna förluster, utan Kronan tvärtom förbehållit sig frihet från att efter inträffad vådeld förse arrendatorn med nya byggnader för egendomens bruk, samt ålagt honom att sådana i afräkning på sin byggnads-skyldighet sjelf uppföra, hafva likväl, på de i den Nådiga Propositionen innefattade skäl, Rikets Ständer velat, med bifall till hvad E. K. M:t i Nåder föreslagit, ej mindre bevilja den af Notarien Lundblad, såsom arrendator af Strömsholms Kungs-Iadugård, begärda eftergift af 1852 års halfva spanmåls-arrende för Kungs-ladugården, utgörande 66 tunnor 28] kappar råg, 66 tunnor 28] kappar korn och 51 tunnor 16 kappar hafra, än äfven, såsom ersättning åt Strömsholms Stuteri för den minskning i dess inkomster, som genom denna eftergift skulle uppkomma, anvisa ett emot värdet af berörda halfva spanmåls-arrende, beräknadt efter 1852 års af Kammar-kollegium för Westmanlands län fastställda markegångspris, svarande kontant penninge-belopp af Eli Tusen Tre Hundra Nio Riksdaler fem skillingar tio runstycken, ali af Riksgälds-kontorets om händer hafvande medel utgå. Hvilket, såsom svar i detta ärende, Rdcets Ständer få hos E. K. M:t underdånigsl anmäla. Rikets Ständer framhärda etc.