Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utom den controll, som jag nu omnämnt, torde måhända äfven böra loreskrifvas en annan, eller att, när prolocollerna inkommit till hofrätten, förmodligen vid ungefär samma tid, som landsböckerna komma in till Kammarrätten, borde ifrån hofrätten, således oberoende af den controll, som äger rum i provinserna, en förteckning insändas till Kammarrätten öfver de handlingar, som bort med charta beläggas, för alt tjena till ledning vid Kammarrättens granskning. Jag hade likväl trott, att en annan utväg skulle finnas, hvarigenom man icke fästade säkerheten vid någon viss vederbörande, han må nu vara domare eller kronofogde eller hvad man vill benämna honom, samt att denna controll skulle vinnas säkrast genom det enskilda intresset, om man förstod att framkalla detsamma. Detta skulle i min tanka ske genom ett stadgande, att ingen handling, som vill åberopas såsom grund för en afhandling eller såsom ett bevis, skulle gälla inför domstol eller annan auctoritet, såvida den icke är frän början vederbörligen cbarterad. Man skall möjligen invända häremot, att derigenom skall antingen det sätt begagnas, sorn nu understundom äger rum, nemi. att handlingen skrifves på charla sigiilata eller också kommer charteringen, såsom nu, icke att verkställas förr än handlingen skall inför någon auctoritet produceras. Denna invändning förfaller likväl, om man, tillika med det stadgande jag nämnde, äfven föreskrifver, alt charlan, som skall vara bilagd, bör hafva samma årtal i vattenstämpeln, sorn sjelfva handlingen, samt alt vid hvarje års slut hos eliartmsigillalmförsäljningsmanuen ombyte skall ske af chartaiförrädet, och del gamla förrådet förstöras. Härigenom skulle visserligen någon kostnad uppkomma, enär cu mängd chartor derigenomblefvo onyttiga och äfven sjelfva tillverkningskostnaden ökades; men denna kostnad tror jag klefve ganska ringa, jemförelsevis mot dea lön ål controllanter, som härigenom kunde undvikas, och derigenom vunnes äfven säkerheten all fä chartasigillata på alla handlingar, der den borde finnas och lill vederbörligt belopp.
Jag kallar åtgärden vågsam, ty ehuru Kreditförenrn visserl. bestod af förmögna och solida personer, hemställer jag dock, om det varit dem möjligt att betala de millioner, för hvilka de fingo skuldsätta sig hos Banken, såvida icke genom det sedan uptagna 78 Den 1! Januari f. m. utländska länet penningar kommit in i landet. — Man har, soni stöd för Fullm. i afs. å deras bristande förutseende, åberopat den af RgsKontorets Fullm. afslutade John’ska låneaffären, men dermed var förh:t rätteligen helt annorlunda. Den ena efter den andra af låne-spekulanter, som förut anmält sig, hade dragit sig tillbaka, då Hr Johns upträder och erbjuder sig att öfvertaga lånet, efter hvad man af vissa föregåenden hade all anledning förmoda, såsom agent för ett stort Bankirhus i utlandet. Han upfordrades dessutom att ställa säkerhet för fullgörandet af sin förbindelse, och Fullm. i Riksg.- Kont. stärktes ytterligare i sin förmodan om hans agentskap, då han, samma dag som kontraktet underskvefs, företog en utländsk resa. Hvad som sedermera inträffade, gjorde visserl. hela denna affär om intet, men, så vidt jag vet. medförde detta icke den ringaste förlust för Staten. Endast de, som haft besvär med uppgörelsen. sågo sin möda förspild. Jag hemställer altså, huruvida detta Riksg.Kont:ts ingående i aftal med Hr .Johns, genom hvilket någon förlust icke ens kunde upstå, kan lämpligen jemföras med Bankens inköpande af dåliga vexlar. Jag vill icke längre upehålla R. o. Ad., utan slutar med att förklara min åsigt vara, det Banko* Utsk:t fullkomligt gjort rättvisa åt Fullm. i de stycken, i hvilka de förtjenst ett sådant erkännande, och Irland hvilka jag äfven räknar deras lika djerfva som lyckligt geromförda transaktion med Kreditföremn, men att Utsk:t tillika haft fullt skäl och förbindelse att anmärka de afsteg från gällande regim., hvartill Fullm. gjort sig skyldiga. Flere Ledamöter tillkånnagåfvo sitt bifall härtill. Hr Flach, Johan Fredrik Philip:
Med inberäkning af dessa anvisade förstärkningar användes för Handelsoch Närings-Disconternes utlåning en summa af tillhopa R:dr 3,390,000: utom ofvanomförmälde reservfond af „ 200,000: Deraf innehar Banco-Disconten 2,040,000: Låne-Contoret i Götheborg „ 1,000,000: och Låne-Contoret i Malmö 350,000: 45 Genom den uti 3 § litt. C. härförut omnämnda nya upplåning, som började nied Maj månad innevarande år, har, emot 3 procents ränta oell 6 månaders uppsägning, till och med den 2 sistlidne September influtit, nemligen: i Stockholm R:dr 266,250: i Götheborg „ 50,000: och i Malmö „ 10,000: eller tillsammans R:dr 326,250: Af hvilket belopp endast 2,250 R:dr blifvit till återbetalning uppsagde. Desse upplånade medel hafva blifvit ställde till Stockholms Handelsoch Närings-Disconts disposition, och hvad vid Låne-Contoren influtit, har användts för hvartdera Contorets discontering för Handeln och Näringarne, emot återbetalning utaf samtlige Disconterne af motsvarande summor af Bankens till dem lemnade förlagsmedel.
VIII. A. 129. E. 223. — N:o 92. i anledning af väckta motioner om revision oeh reorganisation af hospitalsanstalterna i riket. VI. B. 105, 109. A. 168. VII. U. 322. VIII. A. 129. E. 177. -— N:o 93. i anledning af väckt motion om framläggande af Unions-comiteens förhandlingar inför Bikets Ständer. VI. B. 105. A. 109. IX. U. 353. A. 359. — N:o 94. i anledning af väckta motioner om fri disposition och fördelning af härads-allmänningarne på socknarne. VI. B. 105. A. 109. — N:o 95. i anledning af vackt fråga om utfärdande af fullmagter för Kronolänsman. VI. B. 106. A. 109. — N:o 96. i anledning af väckta frågor om förändrad reglering af presterskapets löningssätt, om prestboställenas utarrenderande, om delning af de större pastoraten, om indragning af åtskilliga ecclesiaslika beställningar, om upphörande af förhöjd årsberäkning, om förändrade bestämmelser i afseende på adjunkters missivering och lönevilkor, om klockares och kyrkovaklares löner, m. fl. härmed sammanhang egande ämnen. VI. B. 559, 584. VII. A. 3, 42. VIII. U. 56. A. 165, 166. IX. E. 587. A. 594. — N:o 97. i anledning af gjorda anmärkningar vid Ilandelssamt Fabriksoch Handtverks-ordningarne af den 22 December ( 11 ) 1846. VI. 13. 434, 459. A. 522. VIII. U. 56. A, 165. E. 252.
Inblandar i hvartannat ord af sin conversation, de galnaste fransyska ord, så det verkeligen ofta gör mig bryderi att rätt fatta hennes gåtlikt uttalade meningar. Till all lycka har dock Hofrådinnan visligt afstyrt Mamsell Araminthas ofta förnyade förslag att äfven på barnen öfverflytta sin språkkännedom, förmodeligen af orsak, det gouvernantens ofullkomlighet legat i för öppen dager. En radical motsatts af denna finner du i Mamsell Stin-Lovis B., en syster till Hofrådet, hvilken väl äfven redan af 40 bistra vintrar låtit sig öfversnöga; på hennes skuldror hvilar egentligen hela, så väl yttre som inre oeconomien; hon är i köket, i källarn, i skafferiet, i fisk-, köttoch spannemålsbodar etc. en oumbärlig person; hon anordnar, commenderar, bastunerar, vid behof, alla sitt skrå tillhörande tjensteandar, med obehinderlig magt. Hon är väl till sitt lynne stundom något olustig, och trätgirig, samt vid dylika tillfallen ej rätt god att ses i munnen, men befinnes dock öfverhufvudtagit en ganska medgörlig godhjertad varelse, samt hedrar i stolt medvetande af sin förmåga, hvad kokkonsten beträffar, på det aldra yppersta, högmögna Mamsell Wargs odödliga minne. Dessa båda sistnämnda personer äro de enda, hvilka i denna älskvärda famille ej kunna fördraga hvarandra; hvarföre tredje person ej må undra öfver att vid bordet alltid finna Mamsell Araminthas portioner utgöras af de minsta och mest vårdslösade.
Utlåtande, i anledning af vackt motion om tillåtelse får egaren af Tofta kronoskattehemman att få till skatte losa Adelsö kronopark. 8 Stats-Ulsliottels Utlåtande, M 129. till skatte lösa den hemmanet frånskiljda skogen, helst en densammas värde fullt motsvarande köpeskilling erbjödes, hvarigenom kurtgsgårdarnes nu egande inkomst af skogen blefve för alla tider betryggad, dä deremot, om nuvarande arrende måste fortfara, skogen vid arrendetidens slut skulle, enligt hvad vid derå hällne besigtningar utrönts, vara helt och hållet nedhuggen och den återstående bergiga stenbundna marken icke gifva någon afkastning förrän i en aflägsen framtid. Af motionen bilagde och i öfrigt tillgängliga handlingar har Utskottet inhemtat, att Tofta hemman, som fordom utgjort 3 mantal säteri, vid Carl XI:s reduktion tillföll kronan samt skattlades år 1696 och förmedlades till 1 mantal, hvarefter räntan år 1699 ytterligare nedsattes till det belopp af 44 daler 19 öre eller 14 R:dr 41 sk. 6 rst., som den ännu utgör och hvaruti ingå 14 daler 6 öre för muhlbete, fångsoch timmerskog m. m.; hvarjemte vid 1699 års skattläggning upptages: »skog till alla nödtorfter tjenlig, men åboen är beskränkt den intet vidare att bruka än till byens reparation och vidmakthållande»; äfvensom de vid denna tid upprättade karior öfver hemmanet inom dess rågångar upptaga en betydlig skogsmark.
Utsk. sade nemi. då: ”att, ehuru det är af den mest maktpåliggande vigt, alt icke allenast beloppet af hvad den omyndige äger, varder genom räkningen till siffran bestämdt utredt, utan äfven uppgift lemnad uppå hvem, som innehafver hans medel, och all den säkerhet, som för omyndigs medel blifvit ställd, behörigen granskas, någon föreskrift likväl ej influtit i förslaget om skyldighet för förmyndarne att för denna säkerhet redogöra; att, oansedt påbudet om förmyndareräkningens ingifvande till rätten i vissa fall skall ofta blifva overksamt, derest rätten ej erhåller kännedom, om myndlingen äger fränder, som kunna räkningen granska, om förmyndaren tillställt dessa räkning, och om de vägrat att den granska, samt om del förhållande således inträffat, då räkningen bör till rätten inlemnas, förslaget dock ej innefattar något stadgande, som sätter domaren i tillfälle att controllera, om förmyndaren fullgjort den honom ålagda treåriga redogörelsen för fränder, eller när samma redogörelse bör hos rätten ingifvas; samt att rättens i gällande lag bestämda pligt att, derest anmärkn. skulle af fränder eller gode män göras emot förmyndarens förvaltning, tillse, att den omyndige rätt sker, blifvit ulan uppgifven orsak förändrad till en blott skyldighet att pröfva, huruvida annan förmyndare förordnas bör, hvilken förändring destomindre torde, enligt Utsk:s tanka, kunna anses i allo ändamålsenlig, som i de flesta fall sannolikt rättelse kan vinnas, utan alt anmärkte felaktigheten hvarken bör eller behöfver föranleda till annan förmyndares tillsättande, derigenom tilläfventyrs verklig skada och olägenhet skulle tillskyndas den omyndige. Omförmälda nåd. förslag innefattar således, enligt Ulsk:s omdöme, ej så tillräcklige föreskrifter, som erfordras, och då Utsk. ansett detsamma böra i nu anmärkta delar förändras och förtydligas, har Utsk. tillika funnit, alt, såvida någon verklig nytta skall vara alt förvänta af den i frågasatte inrättningen utaf
Skrifvelsey N.o 2. 405 Kongl, och Hvitf eldska stipendii-Jonden Jemte anmälan, att, så vidt kändt vöre, kuratorerne för Kongl, oell livitfeldska stipendii-iurättningen, oaktadt derom redan år 183(1 erhållen nådig Befallning, ännu icke afgifvit underd förslag till instruktion för inrättningens styrelse och reglemente för utlåning af dithörande medel, hafva revisorer ne, i afseende på fondens förvaltning, hufvudsakligen erinrat, att, då stipendiiinrättningen under full egande-rätt innehade tvänne säterier af tillsammans G mantal och dessutom 141 mantal inoch ufsockne-frälse samt, vid 1843 års slut, en penninge-behållning af 22,171 r.-dr 42 sk. 8 r:st, syntes den årliga behållna inkomsten af blott 10,000 ä 11,000 r:dr i förhållande dertill alltför ringa; att endast vid pass hälften af ifrågavarande behållna inkomst an vänd ts för inrättningens egentliga föremål, eller underhållande af obemedlade studerande ynglingar, hvaremot, i strid mot det af enkan Hvitfeldt„ angående stipendii-inrättuingeu upprättade testamente, arvoden åt lärare med flere vid Götheborgs gymnasium samt bidrag till bib iotheket derstädes af fonden utgått; att förvaltnings-kostnaderne syntes uppgå till alltför högt belopp, samt att medel vöre utlåntn emot säkerhet af allenast en löftesman.
Regerings-Formen samt 29 § Riksdags-0rdningen utstaka, linner således ConstitutionsUtskottet, hvilket, i denna egenskap , det väsendtligen tillhör att behandla frågor om förändringar af Grundlagarna, sig icke tillständigt att taga närmare befattning med målet, utan nödgas vördsamligen återlemna det, uti dess närvarande skick , till Riksens Ständer, för den åtgärd , som vidare må pröfvas erforderlig och lämplig. Stockholm den 27 Februarii 1823. Ankom den 21 Mars 1823. N:o 4 Constitutions-Utskottets Utlåtande till Höglofl. Ridderskapet och Adeln, i anledning af Herr Lag■ mannen Grefve J. II. Gyllenborgs Memorial, rörande sättet att inom Utskottet verkställa Läsningen af Stats-Rådets Protocoll. Hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln har Herr Lagmannen Grefve Johan Henning - ConstitucionsVt skot tets betänkanden. 9 ning Gyllenborg, med framställande af åtskillige anmärkningar mot ConstitutionsUtskottets organisation pä Tre Divisioner, för läsningen af i Stats-Rådet förde Protocoll öfver Regerings-Ärenden, tillika föreslagit det Utskottet måtte anmodas att antingen in Pleno förrätta denna läsning, eller ock begära en sådan förstärkning, att hvarje Division komme att bestå af Tjugufyra Ledamöter ; Och det är i följd af Höglofl. Ridderskapets och Adelns härå den 18 nästlidne Februarii beslutna Remiss , som Utskottet, hvilket först den 15 dennes erhållit del af undertecknad von Plåtens och Herr Revisions - Secreteraren Friherre Ludvig Boyes i Remissen åberopade muntliga Anförande, nu får afgifva sitt vördsamma utlåtande i ämnet. Första skälet, hvarföre Utskottet, till läsning af Stats-Rådets Protocoll, formerat sig på Afdelningar, ligger i den hvarje Utskott af Gruudlagen oförvägrade och af allmän Praxis tillerkända rätt att, efter behof och omständigheter, reglera sina inre osconomica och deribland arbets-methoden.
I)e två å samme Fond anslagrie UndervisningsStipendier hafva åtnjutits af nämnde Kammarjunkare och hans broder Nils August Coijet, hvilken sednare till årets slut innehar ett af Stipendierne; och liar i början af innevarande år det andra varit såsom ledigt kungjordt, utan att någon sökande dertill sig anmält. Efter denna i vanlig ordning lemnade redogörelse för utdelningen af de på åtskilliga Riddarhusets-Fonder anslagrie Stipendier, öfvergår Direktionen till den framställning angående nya Stipendiat-Reglementens fastställande, som Direktionen uti § 1 förmält sig skola afgifva. Sedan genom Kongl. Majds den 11 sistlidne April utfärdade nådiga Stadga angående afgåogsexamen vid Rikets högre Elementar-läroverk blifvit förordnad!, att den examen, hvilken för närvarande vid Universiteten aflägges af dem. som vilja blifva derstädes såsom studerande inskrifna, skall från och med 1864 års början upphöra och ersättas genom afgångsexamen, undergången vid något af Rikets högre Elementar-läroverk, har Direktionen, enär det uti Reglementena lör Riddarhusets Stipendiater finnes såsom ett af vilkoren för erhållande af Stipendium föreskrifvit, att Sökanden skall förete betyg öfver nöjaktigt genomgången fullständig Studentexamen, ansett sig hora vid denna Riksdag afgilva förslag till en i öfverensstämmelse med nämnde Stadga förändrad föreskrift uti berörde hänseende, så att densamma kunde samtidigt med Stadgan komma alt lända till efterrättelse.
Vid sin hemkomst från Afrikaresan utgaf hon en reseskildring rörande denna; boken utkom anonymt och väckte ej mycket uppseende. Detta var hennes första literära försök. Men en annan tilldragelse inträffade, som kom att erhålla betydelse för hennes lif. Det stora revolutionsåret 1848 upptände, En person finnes dock, som vågat det djärfva som väl bekant, en flammande eld i en stor steget att för alltid bosätta sig på det sköna, del af Europa: folkens enhet, folkens frihet, tvistuppfyllda Kreta. Det är en kvinna, en nationaliteternas rätt ljöd det såsom stridsberömd, förnäm dam, baronessan Marie Espé- lösen. Och det i århundraden i många små- rance de Schwartz, i södra Europa, ja i hela riken splittrade, af Österrike kufvade Italien Europa, med undantag kanske af vårt Sverige, sökte ånyo, liksom förut 1820 och 1830, att känd och aktad under författarinnenamnet befria sig och varda ett rike. Försöket missElpis Melena (af grekiska orden elpis Endast » den eviga staden », Påfven, känd och aktad förnämligast för sitt srora Pio Nono, flydde, och » republiken R o m » prolifsarbete i humanitetens och folkfrihetens klamerades. För att störta denna unga reputjänst, för allt, hvad hon verkat för de beblik ryckte franska, österrikiska och neapotryckta folkens frihetsstrider, för svagas och litanska härar mot staden för att belägra sjukas värn, för de misshandlade djurens densamma. skydd. Försvaret af Rom och den romerska repuDet dröjde dock några år, innan hon personligen gjorde hans bekantskap. Äfven hennes andra äktenskap var olyckligt, och år 1854 upplöstes det genom skilsmessa. Elpis Melena fortfor dock att bo i Rom, där hennes börd och begåfning gåfvo henne plats inom den högsta societeten. Ehuru hon, protestant, republikan och garibaldist, sågs med allt annat än blida ögon af den påfliga curian, tillhörde dock flere af Pio Nonos mest framstående kardinaler, t. ex. Bedini, Gaude m. fl., hennes närmaste vänkrets.
Statens tillgångar tagas i anspråk för så mångfaldiga andra magtpåliggande behof, hafva Rikets Ständer funnit sig icke kunna E. K. M:ts Nådiga framställning bifalla i vidsträcktare måtto, än att en summa af 5,000 R:dr nu beviljas, att från Riksgälds-kontoret utgå under hvartdera af åren 1855, 1856 och 1857, samt användas tili inköp af saknad äldre litteratur vid ifrågavarande 3:ne Bibliotheker. 7:o. Till utgifvande af sådane i Riksarkivet samt andra allmänna och enskilda samlingar befintliga skrifter och handlingar, hvilka vore af vigt för landets historia och offentliga förhållanden, är af E. K. .'»1:1 äskadt ett anslag af 6,000 R:dr, att utgå under tre år med 2,000 R:dr årligen; Och hafva, med bifall till denna Nådiga framställning, Rikets Ständer å Riksgälds-kontoret anvisat en summa af 6,000 R:dr till utgifvande af äldre historiska skrifter och handlingar, att utgå med 2,000 R:dr under hvartdera af nästkommande 3. år. 8:o. Vid sistlidne riksdag blef, jemte ett anslag af 1,000 R:dr till nödige resor för att icke allenast inom riket i allmännare större och mindre bibiiothek samt hos enskilde personer, utan äfven i främmande länder samla handlingar till en ny del af Svenskt Diplomatarium, en summa af 600 R:dr, fördelad på 3 är, utaf Rikets Ständer anvisad, för att dermed bekosta afritning af qvarvarande sigiller vid original-handlingar, som redan blifvit i Diplomatarium tryckte; och bar E. K. M:t nu begärt, att berörda anslags-belopp af 600 R:dr måtte för, ytterligare 3 år beviljas.
Den till någon del förändrade sträckning, uti hvilken banan vid öfvergången från Östergötland till Småland sedermera blifvit af Kommittén utstakad, har varit en nödvändig följd af förslaget att bestämma Nässjö till föreningspunkt mellan södra och östra stambanorna; och då Rikets Ständer vid sednaste riksdag gillat förslaget att framdraga södra stambanan lill nämnda punkt, samt, hvad angår den väckta frågan att leda östra stambanan öster om sjön Sommen, på sätt här ofvan förmäles, upplyst är, att betydande lokala svårigheter härför möta och att banans förläggande i denna rigtning äfven skulle fördyra anläggnings-kostnaden, har Kongl. Majit ansett den af Jernvägskommittéu för ifrågavarande stambana föreslagna sträckning böra antagas. De många vigtiga fördelar, som genom den östra stambanans Kongl. Maj.is Nåd. Prop. M 47. 7 anläggning skulle för det allmänna uppkomma, kunna icke af Kongl. Maj:t förbises. Så länge denna bana ännu icke kommit till verkställighet, är Östergötland, en af rikets bördigaste och mest befolkade provinser, med dyrbara industriela anläggningar, betydande jernoch kopparverk samt rika odlingstillfällen, i saknad af all jernvägsförbindelse med det öfriga landel. Den vattenkommunikation, prqyiusen eger i Göta kanal, ehuru för vissa trakter af väsendtlig vigt, kan dock endast i ringa mån uppväga de fördelar, som en under alla tider af året tillgänglig jernvägs-kommunikation erbjuder. Men ej blott för Östergötland, utan äfven för en stor del af Nerike, Södermanland och norra Småland utgör östra stambanans anläggande en fråga af stor framtida betydenhet. Medelst denna bana skulle nemligen för dessa orter beredas en lätt och beqväm förbindelse med Norrköping, hvilken stad sålunda komme att blifva den naturliga stapelorten för en betydande öél af dessa landskap. Den vestra stambanan skulle ock härigenom otvifvelaktig! tillföras en stor både personaloch varutrafik, och Statens inkomster af denna bana sålunda i samma mån ökas.
— Ingrid hade sett rätt; Henrika var verkligen sysselsatt med att studera henne, hufvudsakligast för att finna ut, från hvilken sida väckelsen skulle nalkas henne. Ty hon hade med allvar gripit sig an med att fullgöra sin pligt mot Kurts dotter. Om hon aldrig förr gjort något direkt och personligt försök att bana väg för den Helige ande till ett menniskohjerta, så var nu stunden inne att göra det. Hon fick ej låta afskräcka sig af sin brist på sjelfförtroende, sin misströstan om sin egen förmåga att inverka på en medmenniska, sin känsla af tafatthet och tung Och hon kände denna pligt så mycket starkare bindande och bjudande, som hon visste med sig, att hon från första ögonblicket fattat antipati mot denna unga flicka. Just derför ville Gud, att hon, för att försona detta, skulle bevisa Aimées barn den största välgerning, som en menniska kan göra en annan: taga henne vid handen, leda henne fram till Jesus, som, enligt hvad hon påstod, vandrade tusen millioner mil bort ifrån henne, och lägga henne i hans armar. Hennes tröghet, inbundenhet och handlingsskygghet skälfde och vredo sig i ångest inom henne, då hon tänkte på det stora omvändelseverk hon åtagit sig; men det fans ingen appell, hon hade brottats med Gud i bönen, och han hade bringat henne ner på knä och fcefalt henne: du skall 1 Men från hvilken sida skulle hon komma åt denna i kärlek till verlden snärjda varelse, som säkert bar på så onda anlag efter modern? — Modern! Ja, den afgudabilden må- ste först störtas ner från altaret i flickans exalterade själ, innan Frälsaren kunde hålla sitt intåg der; förr blefve hon icke tillgänglig för ordets upprifvande kraft. Satt hon der icke dag ut och dag in med de härligaste väckelseskrifter framför sig, skrifter, der hvarje ord var ett ljungande, tveeggadt svärd, som klöf själen midt i tu, och hon dåsade öfver dem som öfver en gammal tidning, vände bladen liknöjdt och lät tankarna irra på andra håll?
Remitterades till Stats.wssvttet, samt tilläts Författaren att sitt Diktamen med de öfriga Ständen kommunicera. Herr Lilverllolpe, 6uil»s -chrgh.iw: I Plenum den iz Zanuarii uppläste jag «tt Dicwmen hwari sörrflvgs upphaiwande af der fä kallade xrvduct'placattt. Jag dar sekermera tillfälligkwis genomläst Borgare, Skär dus Priwilegier och till min forund^n ituinlt, att denna blott Ali-» männa O-conomstka lö^attninq är, elt detta Ständ tillhörigt priwileomm. Dä det är min öfwertygelse atk priwlleMc wät friwlkiigt kunna cederas, men ej näsen innehafware offordras, eller ens proposition derom göras, sär lag förklara, ott om jaa löt ut känt detta, hade jag ej gjort wot'vn om produclplacatets upphäkwande. Jag cmhäller derföre hvö Herr Grcfwen och LandlMarffalken ott mitt oswannämnde Dlctamen mätte fa sä om förloUit oiiles, fä wäl l osjeende pä den derä gjorde Rem,jje„ till Allmänna Veswärs» och Oeconowie» U.stvtlet, >gmt vä all öfwerlägg» ning derom hos Högloft. Ridderstapel och Adeln Herr Grefwen och LandtlNarftalkei, gjorde Prvposillvn l enilZhet med Herr LillvLrltolpes begäran, hwilken Bifölls. Herr Den 27 Iauuartk. 109; Herr , jonss, inwände att Bor gare «Srändst kunde kanske haflva lust atk Maga sig det.a Prnviiegmm. Hern.- ZilvsrstoIsiL erindrade, att sädant more desi ensak, men alt han ej will göra nägon motion innehM'de en fordran af nägvt annat