Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I stället för att ideligen springa började han kasta sig, slänga sig, hjula, snurra på sin bak, såsom björnar pläga göra, då de förfölja en jägare, som fattat post vid ett träd och som de icke hinna eller träffa med språng på alla fyra. Jag berättar som mig är berättadt. Så kastade han sig omväxlande på framfötterna, och bakfötterna, men emellan hvarje gång stack han Salmon med sina hvassa, ilskna små ögon. I torparen från Nysvedjan kokade det. Icke af rädsla för björnen, men af aggande oro för mor hemma i stugan — med tre gråtande barn omkring sig i väntan på det fjärde, som ... ja, det var icke godt att vara ensam och fattig midt på skogen långt från människor och hjälp i nödens stund! Nåde Gud den fattiger är i denna världen! Salmon gled kring furan, och hans tankar gledo med: — och då han sprungit från sin stuga med öronen fulla af jämmer, med ängslan vaggande i oroliga vågor i själen, hade han känt sig som ett rullande grått viternystan, som kastas fram af trollformler och osynliga händer efter en mörk hemlig stig. Det hade nog funnits inom honom det, som kastade honom fram denna ljusa midsommarnatt. Och nu var han spikad fast på Hästberget, hans eget gamla Hästberg, där han pröfvat så mycket af fara och tur Björnen rullade sig, och Salmon gled med armarne slagna omkring furan. såsom den där gången — han kunde se platsen hit — då han räddat sitt lif med ett skott, då björnen redan stått framme vid skidornas brätten. Eller då en gång Nalle låg på en nyss rifven kviga och tuggade på hennes jufver, medan hon ännu lefde. Hon hade slängt sitt hufvud, så att skällan hade pinglat så besynnerligt, icke såsom från ett betande djur eller ett idislande ja den björnen hade visat tänderna ... sprungit ett stycke in i grantjålen men kommit rytande tillbaka emot Salmon och hans följeslagare. Salmon hade stött en torr granruska i hans gap, och kamraten hade stått med deras enda vapen, en yxa, i högsta hugg: »kom — du — din — arme — hundra — tusan! »... och björnen hade vändt.
Sedan Kongl. Krigs-kollegium under den 20 Juni 1850, efter det chefen för Götha artilleri-regemente, äfvensom Fortifikations-befälhafvaren i Götheborg hörde blifvit, med underdånigt utlåtande i frågau inkommit, samt Kongl. Maj:ts befallningshafvande i Götheborgs och Bohus län, med anledning af hvad Kongl Krigskollegium i ämnet anfört, under den 21 September samma år insändt ett af magistraten den 7 i samma månad nfgifvet underdånigt yttrande, deruti magistraten, å stadens vägnar, ytterligare medgifvit, att, i enlighet med förbemälde regementschefs af Krigs-kollegium understödda begäran, den emellan Götha artilleri-regementes äldre stall och nuvarande upplagsplatsen för gödselsamlingen anlagda gränd eller gata finge till 12 alnars bredd utläggas; så har, vid sådant förhållande, och då Götheborgs stad, endast för att åt det tillämnade nya sjukhuset derstädes bereda en lämplig omgifning, föreslagit det omförmälda tomtebytet, och dervid i stället för den af Götha artilleri-regemente nu begagnade, för det ena stallet serdeles olämp1 gt belägna, plats till gödsel-upplag, erbjudit en tomt af lika areal, men af högre varde, samt derutöfver ytterligare medgifvit, att den plats, som af Kronan skulle afstås, finge, enligt regements-chefens begäran, minskas med hvad, sora erfordras för att kunna till 12 alnars bredd utlägga den bakom det äldre artilleri-stallet befintliga gränd eller gata, Kongl. Maj:l uti aflåten nådig preposition, som blifvit från samtlige Riks-stånden till Utskottet remitterad, behagat föreslå Rikets Ständer att till det ifrågaställa tomtutbytet emellan Kronan och staden Götheborg, uppå ofvanberörde af stadens magistrat föreslagna och medgifna vilkor, samtycka. Då, på sätt den nådiga propositionen, samt dertill hörande handlingar i öfrigt upplysa, såväl Kongl.
SDlajitö egne tanber aflemnaö; i 28 Seftamentett till Slafar, barn od) (pffpflfon fatnt fromma ©ttftelfer, äfrocnfom fåDatne §eflamentati(fa Diöpoftt tonér, i contant ellet mätDe icfe uppgå till 300 9l:Dr; UppbötDömäné befmär, fe SSefmär; Ut fp ning, anföfningat Derom; (3öal/ §uHmafter od) ^oterfng&feDlar Dertill; men i mål angående öf* merflagaDe olagligbeter, fe 93teftmal; <2öarggåtDarS anlägganDe, frågor Derom; 983eDerbäftigbetö Der anDra npttja 7 k 8; od) miDare i enabanDa proportion; jfolanDe, när brutna ellet ojemna ffillingtal härigenom upfomma, fåDan charta npttjaö, forn ej unDerfliger 50 procent af fullt ffillingtal. Slen miD De tillfällen, Då meD någon ©tånDöperfon tmiflaö, miDfänneö Slllmogen lifa djarta meD Defj meDerpart. $lll annan eftergift, forn i fätjftlDa författningar fan mara meDgifmen, är härigenom upljäfmen. 29 §• C^afteving af Contuacter, Bope»afbanbltntjai* od?
Är lasten skadad eller af lätt förderflig beskaffenhet och kan skada å densamma genom uppehällei befaras, förfare befälhafvaren såsom i § 179 sägs. 28 § Vägrar den, till hvilken laslen enligt konnossementet ställd är, att, vid fartygets ankomst till lossningsort, densamma emottaga, eller vistas han ej å den ort och bar ej ställt ombud för sig. eller uppehåller han eljest fartyget med godsets lossning utöfver den liggetid, som i denna lag stadgad eller vid fraktaftalet öfver enskommen är, eller förekommer anledning till osäkerhet för gäldande af frakt och andra omkostnader, eller har lasten blifvit nedsatt, såsom i § 98 sägs, då anmäle befalbafvaren förhållandet genom protest hos notarius publicus eller annan behörig tjensteman på stöllet och ege sedan, efter klarering af tull och andra afgifter, att, der ej lossning redan skett, godset lossa, och genom offentligt utrop låta försälja så stor del deraf, sorn till allmänna umgälder, frakt, ersättning för öfverliggedagar, haveribidrag samt ytterligare uppehåll och nödiga kostnader fordras; besörje ock, der egaren ej på stället är, del öfriga godsets uppläggande under säker vård för hans räkning, och kungöre det honom på det i orten brukliga sätt. Är, efter försäljning af gods, köpeskillingen otillräcklig att betacka derå betingad frakt; vare befraktaren för bristen ansvarig. § HB. Befraktaren vare berättigad att öfverlåta de rättigheter, fraktaftalet innehåller, å annan man, men är fortfarande förpligtad att ansvara för de föibindtdser, det ålägger. § 117. Leger redaro ut sitt fartyg till annan, för att det föra eller föra låta, anses denne såsom redare, och fartyget baftar för de förbindelser, han i denna egenskap till tredje man ingår. § H8.
Då Öland ställdes under serskild Länstyrelse, förordnades han såsom LandsKamererare derstädes, men den serskilta Styrelsen upphörde; och hans tjenst indrogs, utan att lian erhöll någon pension. Han sökte då pension såsom Kronofogde; men den ProvineialLäkare på Öland, hvilken skött honom, hade aflidit, och han kunde icke erhålla något sjukdomsbetyg, hvarigenom han gick i mistning af pensionen. BorgareStåndet har beviljat honom 3oo R:dr i årlig pension; jag skulle önska, att Ridderskapet och Adeln gjorde detsamma, så mycket heldre, som jag är öfvertygad, att Wahlströms ömmande omständigheter förtjena afseende. Jag anhåller, att Herr Grefven och LandtMarskalkeu ville inhämta Ståndets tanka härom. Den 16 October f. m. 3o3 Hans Excellencc Herr Grefven och LandtMar skalken gjorde proposition till bifall af i^ide Punkten. Ropades Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln, med afslag å Utskottets i denna punkt meddeldte yttrande, fann för godt tillägga f. d. LandsKamereraren Assessoren Wahlström en ärlig pension af 3oo R:dr B:co. Bifölls. i8:cle Punkten. Angående tillökning i anslaget för lönlösa Officerare. Denna punkt blef af Ridderskapet och Adeln godkänd. ig:de Punkten. Angående Löne-ersättning för ÖfversteLieutenanten de Mottoni. Herr Toll anförde skriftligen:
Hwad först angar första, kckomemet i föregående kunck, sä enär Utffvtters Ledamöter i allmänhet sa wäl soin i synnerhet flere af dem, hwilka sjelfwe såsom Embetsmän wid dylika Mönstringar haft befattning kanna, det ingen Mönstring rätte - ligen Den 8 Mars. 375 lizen kan hällas, der ej com^Znis-Fullmägtige äro tilstädes, tror Urstoltet sig ej böra tiistyrka något, som redan är ifrån begreppet as en 6ensra1- Mönstring ostiljagtigt. Hwad dernäst beträffar den äffade stamman Rust> eller Rotehallarne emel* lan före Mönstringen, sa finner Urstottet detsamma wara ett sadant OLconomicum, hwart och ett Regementes och Lompzgnies Rust* och Rotehållare angående, som ma pa deras eger behag ankomma, och hwilket, såsom en skyldighet alagdt, skulle kanske wara mera betungande än nyttigt: hwad ändteligen är anfördt om det ?rotocoll, som wid Mönstringen hallas borde, sa anser Utskotter fig deraf ieke hämra skäl ar förestå ändring uti det hittilS wid Mönstringar brukeliga?rotocoll8-sätt, medelst Mönster-Rullas och Menings förande, derutur Utdrag ä Lands-OgncLllicrnL fäs, och hwilka Utstotter anser, utan någon ändring, fullt upfylla sitt ändamål. "n:o. Åtwid Mönster-Herrars tilförordnande borde iagttagas, det ingen förordnades at mönstra ett indelt (,'avrrlleris, som ieke sjelf en längre tid tjent wid ett sädant Regemente, samt at enahanda förhållande borde iagttagas wid MönsterHerres rilsörordnande för ett Infanteri; afwensom ac wid Lsvalleris-Regementes Mönstring ej Regementets, men at fran annar ställe anstaffad edswuren Hofstagare stulle pakallas".
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. bi Lille, att Gr. Cronhjelms förslag till Ridd.Utsk. remitterades, samt alt, med beslut om utsättande af ny ansökningstid till Ridd.- secret.tjensten skulle anslå till dess R. o. Ad., i auledn. af Gr. Cronhjelms förberörde förslag, lättat sitt beslut. Ropades ja. T. f. Ridd.secrehn inkallades och återtog protocollsföringen. In fidem, Knut Bosin. 204 Den lif O c t ober. Lördagen den 19 October 18Vi. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 10 prot.utdr. för d. 17 dennes f. och e. ni. Upplästes Gr. Cronhjetms, Polycarpus Erik, följande d. 17 dennes e. m. väckte och till Ridd.Ulsk. remitterade motion, sorn un blifvit skriftligen inlemnad: Genom beslut af denna dag, har H. R. o. Ad. stadgat, att Ridd.secretrs conlanta lön hädanefter skall fortfarande med 1,200 r:dr b:co utgå.
Nådiga resolutioner, och hvilken utgjort hufvudsakliga skälet för den sökta rättighetens medgifvande, nemligen att pressjäst icke utan förlust skulle kunna tillverkas utom i sammanhang med bränvins-bränning, ej vore med verkliga förhållandet, enligt hvad erfarenheten numera gifvit vid handen, fullt öfverensstämmande, enär pressjäst, kunde, icke blott utan förlust, utan äfven med en skälig vinst tillverkas, derest mäsken, sedan jästen blifvit afskummad, i stället att tillgodogöras medelst bränvins-bränning, uppfodrades på gödkreatur, då mäsknings-massans penningevärde skulle fullt ersättas och äfven vinst uppstå genom den hastiga gödning, som dymedelst åstadkommes, hvilken vinst blefve större, ju högre kreatursoch kött-prisen vore i förhållande till spanmåls-prisen, såsom t. ex. för närvarande vöre händelsen, åtminstone'i hufvudstaden; att missbruk af den rättighet, som genom de Nådiga resolutionerna blifvit medgifven, vore svåra om icke omöjliga att förekomma eller kontrollera, samt att, som vigtiga orsaker föranledt den inskränkning i bränvins-bränningen i allmänhet innevarande år, hvilken genom E. K. M:ts Nådiga Kungörelse den 1 sistl. Juni egt rum, så måste samma skäl äfven vara tillämpliga på den nu ifrågavarande bränvins-tillverkningen, hvilken, i alla afseenden öfverflödig, skulle, i samma mån fördelarne deraf blefve större för de få dertill berättigade, väcka så mvcket mera missnöje hos alla andra bränneri-egare. Och få, på dessa skäl, Rikets Ständer underdånigst anhålla, det täcktes E. K. M:t i Nåder pröfva, huruvida icke, under nuvarande förhållanden, all bränvins-bränning i sam - Expedilions-Utskottels Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 86. 145 i sammanhang med pressjäst-tillverkning borde upphöra, samt, i sådant fall, de under helt andra förhållanden utfärdade Nådiga Resolutioner, hvarpå dylik bränvius-tillverkning grundar sig, varda, så fort ske kan, återkallade.
Ståndet hiföll den del af Utskottets hemställan, som innefattar tillstyrkande, att Rikets Ständer må å Riksgälds-konloret anvisa och till Kongl. Maj:ts disposition ställa dels en summa af 118,170 R:dr 45 öre, att, efter i Utlåtandpt angifven grnnd, såsom 'gratifikationer tilldelas i tjenst varande under-officerare och deras vederlikar vid Garnisons-regementena, vid Artilleriets tygoch handtverksstater samt vid Flottan och Marin-regementet, dels en summa af 63,000 R:dr att likaledes gratifikations-vis för detta år fördelas mellan nuvarande personalen vid Flottans handtverks-, timmermansoch maskinist-stat, äfvensom att Rikets Ständer 446 Prot.-Utdrag den 22 Juli 1857. medgifva, att ett belopp af 513 R:dr, allt Riksmynt, må få på enahanda sätt till under-befäl m. fl. vid Artilleri-batteriet i Norrland utgå af Norrbottens Hästjägaresqvadrons-fond; hvaremot Ståndet återremitterad^ den del af Utlåtandet, deri Utskottet för öfrigt afstyrkt bifall till de gjorda framställningarne om löne-förhöjning för innevarande år åt embelsoch tjenstemän m. fl., tillhörande stater och korpser under 2:dra, 5:dje, 4:de och o:te Hufvud-titlarne, med föreläggande för Stats-Utskoltet att, efter fullbordad behandling af Slats-regleringen i sin helhet, i ett sammanhang inkomma med utlåtande i frågan om löne-förhöjning för innevarande år åt embetsoch tjenstemän m. fl., tillhörande stater och korpser under Riks-statens samtlige Hufvud-tillar. N:o 82, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition om uppförande af en hufvudsakligen för Postverket afsedd byggnad å Kongl. Maj:ts och Kronans intill Kongl. Opera-huset i Stockholm gränsande tomt. Bifölls. S. D.
Det finnes Svensk lag tillräckligt derpå, åtminstone till dess att vi få någon bättre; och att likasom gifva en lagförklaring åt domaren hvad afseende han bör fästa på köpares och säljares erkännande, synes mig vara alldeles onyttig. Äfven den i samina mom. föreslagna edgången afslyrker jag, och för att resumera min tanke om liela saken önskade jag afslag å hela betänk.; men vill man hafva ett förklarande öfver den författning, som sista riksdag vidtogs, så borde man, med afslående af de begge sista mom:n, behålla de tvänne första, dock till redactionen hellre följa civil-lagförslaget än Utskottets. Frih. Cederström, Anders: Ehuru ung den författning är, Ilvars upphäfvande föreslås, så har den dock visat sig så skadlig, att i nästan alla landsorter man funnit de menliga verkningarna af densamma. Det bästa beviset derpå torde man finna i den mängd motioner, som inom B011- deSt blifvit väckta om författningens upphäfvande eller förändring. Frih. Boye har anmärkt mot Utskrs förslag, att det icke skulle egentligen vara den föregifue ägaren till den lösa egendomen, som vore skyldig att uttaga stämning, utan all delta ålåge borgenären; men I.agUtsk. har ansett, att så beskaffade afhandlingar, som dessa, hvarom här är fråga, äro af natur, att ingen lagligen kan vara skyldig alt veta eller förmoda alt lösegendomen tillhörer någon annan än den, i hvars vård densamma befinnes, så att om någon annan föregifver sig vara ägare dertill, borde det vara denne, som skulle bestyrka sin uppgift. Ett sådant bestyrkande kan ej ske annorstädes än vid domstol, och Utsk. bär, som sagdt är, ansett alt af dem sorn göra anspråk på en gäldenärs lösa egendom den, som vid utmälningslillfället bevisat sig hafva bästa rätt dertill, bör anses såsom ägare, intill dess annorlunda genom loga rättegång kari utredas; och då vid dylika tillfällen creditoren alltid lagligen styrkt sin rätt inför antingen domstol eller K.
Det jordiska af den lilja med himmelsk dagg på bladen, som Esaias Tegnér med ofvanstående dikt beredt en ovansklig minnesplats i sitt skaldskaps ständigt grönskande örtagård, är nu falnadt härnere, men det, som är af Gud, har till Honom återvändt. Erik d. 14:desoch Katarina Månsdotters enda dotter Sigrid blef, som man vet, gift med Henrik Klasson Tott. Ser man i Adelns Ättartaflor, skulle ätten utslocknat med deras sonson, grefve Klas Tott, drottning Kristinas ryktbare gunstling; men slägttraditionen vill veta — och för oss har uppgifvits, att bevis härför lära finnas i det Bergendahlska familjarkivet å Lerum • — att ättlingar af Sigrid Wasa och Henrik Tott nedgått i de ofrälse leden under det antagna namnet Brinck, en vestgötaslägt, som ännu blomstrar i flerfaldiga ättegrenar. * Grosshandlaren i Göteborg Magnus Prytz ingick äktenskap med en ättling af denna familj Brinck, och deras dotter Hilda föddes 1810. * * Hon uppväxte, allt rikare på inre och yttre skönhet. Och i mera strålande nordisk fägring, Wasa-fägring, glänste ej själfvaste Cecilia Wasa än den 22-åriga * Tillhörande dessa förmodade Vasaättlingar finnas flere af vår svenska samtids bekanta personligheter: tonsättaren Andreas Hallen, skriftställarne Birger Hallen och Klas Ryberg m. fl. * * Hennes broder Måns Prytz blef Göteborgs Handelsoch Sjöfartstidnings grundläggare. En hennes kusin var den bekante spirituelle] författaren och tonsättaren auditör J. Rosén. IDUN A l l t skönt, s o m uppblommar på j o r d e n s rund, Skall i dag eller m o r g o n dö, ungmö, Hilda Prytz, som 1832 för lifvet räckte handen åt den då 46-årige framstående köpmannen och politikern, kommersrådet Olof Wijk.
Staten anser sig kunna erbjuda honom, men att man deremot hör undvika att sätta den utländska medtäflaren i en bättre ställning än den förre innehar. Det. är säkerligen utlänningen som kommer att af förändringen skörda största vinsten, derigenom att företrädesvis det bättre tackjernet, hvilket han betalar högst, blir föremål för export, och vi få sjelfva behålla det sämsta. Det kan icke vara med billighet öfverensstämmande att, under det den Svenska jernförädlaren nödgas att med dryg kostnad och mycket besvär på hjuleller släddon samt ofta på långa vägar från Bergslagerne hemta tackjernet, man skall företrädesvis vinnlägga sig om att ställa så tili att utländningen må kunna få samma jern för möjligen billigaste pris, så att det tilläfventyrs kan komma att kosta honom i hans hemort mindre, än hvartill det skulle stå mången Svensk egare af jernförädlingsverk, hvilket förhållande kan antagas kunna inträffa med åtminstone åtskilligt af det tackjern, som kan komma att i st. f. barlast utföras till England. Jag beklagar sannerligen att ett 15. St:rs beslut finnes, som sammankedjar frågan om hammarskattens borttagande med den, som nu är under öfverläggning. Man borde icke söka att på sådant sätt genom köpslagare vinna den Svenska jerntillverkarens samtycke till förslaget, utan man hade bort utan allt förbehåll befria honom irån förstnämnde afgift, på samma gång man lemnat honom tid att bereda sig på en konkurrens, mot hvilken han ej hittills kunnat eller haft ani. att rusta sig. Jag tror derföre att man ej behöfver vara så angelägen att minska Statens inkomster genom vidtagande af åtgärder at den betänkliga beskaffenhet, som de, hvilka nu blifvit ifrågasatte. Här har blifvit upgifvet såsom angeläget att åstadkomma en viss stadga i tullsatserna, men huru står detta tillsammans med förfarandet i afs:de på tullen för art. tackjern? Då för icke längesedan det var fråga om att tillåta exporten af tackjern, förespeglades, att den tull, som då bestämdes, skulle blifva beståndande i många år utan rubbning i det förhållande, som man då önskade få infördt. Nedsättning af tullen skedde dock redan vid förra riksdagen och nu är en ytterligare sådan föreslagen.
Christelig själavård, samt att hos mängden af denna Finska Colonie ännu råder okunnighet i Svenska och Norrska Språken, Då denna fråga rörer en af Samhäl!s-inrättningens dyrbaraste förmåner , till hvilken alla böra anses lika berättigade, antingen de härkomma ifrån folkstammar, hvilka ursprungligen tillhört Samhället, eller sådapa, som sednare blifvit med detsamma iuförlifvade, utan att de genotn olikhet i Språk eller iocala hinder böra derifrån i mer eller mindre man utestängas; alltså och ehuru ofvan uppgifna omständigheter icke äro så behörigen styrkta, att något bestämdt bifall derpå skulle kunna grundas; få Riksens Ständer likväl med anmälan af förhållandet hos E. K. M. i underdånighet begära, att E. K. M. täcktes, så fort ske kan, anbefalla en noggrann undersökning deröfver, att på stället förrättas'af cjäfvige , samt uti både Finska och SvenskaSpråken kunnige personer, hvarefter, och om de anförde uppgifterne skulle till större eller mindre del finnas med verkligheten öfverensstämmande, nödiga åtgärder, tili beredande af en fullständig Ileligions-undervisning och oafbruten själavård för pmförrnälde Finska Colonister, tor. de i Nåder vidtagas, vare sig genom dem meddelad tillåtelse att utgöra egna Församlingar, pikang till Atht-St, Prat, lo:de Sami, xgrå, 20 $o6 tlnderdånlgä Skrif velter'. genom anställande af Prester, kunnige i Finska Språket, genom Capellers uppbyggande, eller genom hv.ilken annan utväg E. K. M., efter omständigheternes föranledande, kan i Nåder lämpligast finna. Riksens Ständer framhärda etc. N:o 123: 1 Uppl. o. godk-hos. Ridd. o. Ad. d. 29. Preste-Ståndet. d. a. Aug.
Kils, begärde fä anmärka, ali wid Kongl. KngsAocademien alla tjenster, utom twenne, nemligen Gouverneurens och Profetzorns, till» sältas genom constitutorial. Fr herre LoZerström, ssacob. Trodde att votering öfwer detta mål icke kunde förwägras. Herr Grefwe» och LandtNarfkalken. yttrade. sig anse votering icke i sakens närwarande flick kunna äga ruin. Friherre Legerström, jacobi Utbad sig fä erindra, att pä detta Riddarhus redan förut more roteradt öfwer andra Betänkande» sedan anmärknin, gar wid dem blifrvit gjorda. Herr Grefwe» och LandtNarfkalken: När Högloft. Ridderflapet och Adeln ändä äterfar mäler frän StatsUtflottet, och den nu rädande tonen nogsamt synes lillkannagifwa, att saken lärer komma att 698' Den 14 November - affläs, hemställer jag, om icke den samma nu mätte utan votering fä ätersörwisas. Zerx kLKIman. Dä jag nvff hörde den uttydning göraS as stadgandet i 56 § Regeringsformen, att äterremifl ej borde aga rum, oagtadk gjorda anmärk, ninaar, enar Stondet till det insända utlätandet gistvik enhälligt bifall eller afflag, sä synes mig deraf följa, att när beslutet, såsom nu, icke ar enstämmigt, hör mälet äterförwisaS. Zerr Lilverllolpe, Oullak Abraham; Att det» ta staogande i Regeringsformen icke alltid bliswit sä sörslätt, .kan synas af flera exempel wid denna Riksdag; jag will allenast nämna, att i frägan om Statsoch Justitiä-RädenS Löner, wi voterade, som jag tror pä den wärda Ledamotens svin sist talade egen begäran om äterremifl ffulle aga rum eller ej.
Ön Guadeloupe till Kongl. Majit och Dess Efterträdare på Svenska Thronen, enligt Successions-Ordningen af den 26 Sept. 1810, emedan Hans Stor-Brittanniska Majit, igenom öfverlemnande! af denna Franska Colonie såsom varande en ultra marinsk besittning, trodde sig finna ett sätt att visa sin personliga tillgifvenhet för Kongl. Majit och Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen och att hålla den sistnämnde, åtinindstone till en del, skadeslös för de förluster af doiationer. och annan Egendom som Hans Kongl. Höghet, sedan han kallades till Svenska Thronföljden, lidit igenom det Politiska Systeme, som Sverige antog, och den afsägelse, som blef honom ålagd i dess åt Rikets Ständer afgifna försäkran. Då sedermera On Guadeloupe afträddes till Frankrike, skedde sådant ej med annat vilkor, än att Engelska Ministéren försäkrade Hans Majit Den 8 0 Juli. Maj:t om ett skadestånd, och det var igenörri en, den 13 derpäföljande Augusti, i London afslutad Tractat, sorn Kongl. Majit sarntyckté att, såsom motsvarande ersättning, emottaga 24 Millioner Francs. Bet är hälften af denha summa , som KgU M aj:t och Hans Kongl. Höghet Kipn-Prinsert nu erbjuda såsom en gärd åt Nationen, öfvertygade, att Rikets Ständer skola anse den sorti en igenom närvaiande dyhastie Nationen beredd Och hemfallen fördel. Sorn Kongl. Maj:t och Hans Kongl. Hög» het Kron-Prinsen tro, att hela beloppet af den först ofvannämnda summa skall Vara tillräcklig att inlösa ej mindre Svenska skulden i Holland 4 Brabant och Genua, hvaraf blott en tredjedel är erkänd, än äfven de till sitt fuila belopp faststälda skulderna i Hamburg och Leipzig t så hafva de beslutit att dertill använda nämnde 84. Millioner Francs, för att sålunda på en gång döda all Sveriges utrikes Gäld.