Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse, N.o 186. på elt salt, som upphjelpt näringar och slöjder utur deras, under några års frimästareskap, iråkade förfall och beredt deras idkare framgen bergning och trefnad. Mera bevis torde ej behöfvas för värdet af dessa så länge beståndande Författningar och klokheten i deras institutioner. Om under tidens längd några förändringar deri blifvit behöfliga, hvilket, långt ifrån altafBargare-Ståndet bestridas, är hvad detta Stånd redan år 1812 hos Kongl. Maj:t underdånigst framställt, med anhållan, att alla då gällande Författningar och reglementen rörande handel och näringar måtte öfverses samt så jemkas och förändras, som behofvet kunde fordra och en vunnen erfarenhet föranleda, så synas likväl de flesta grunddragen ännu vara antagliga och värda att bibehålla. ” Ytterligare och, i anledning af ofvannämnde hemställan, allemnade Borgare-Ståndet i underdånighet den 23 Januari 1830 serskilde, vid då hållen Riksdag utarbetade, förslag till Handelsoch Ilandtverks-ordningar samt till Författning, rörande de handtverk, som utan burskap få å landet idkas, hvilka förslag i åtskilliga hufvudsakliga omständigheter äro skiljagtige från de af Rikets Ständer uppgjorda; och uttryckte Borgare-Ståndet dessutom sin åsigt öfver förevarande, på E. K. M. beroende, vigtiga ämne, uti serskild underdånig skrifvelse af den 21 December 1829, hvarutur nedanupptagna moment blifva införde, nemligen: ”att en hvar vore berättigad att, till sin förkofran, använda förvärfvad arbets-förmåga och vunnen skicklighet, med uteslutande äfven af det i äldre Författningar föreskrifna vilkor af bestämda lärooch gesäll-år, blott den sökande, vid viss uppnådd ålder, före inträdet i det borgerliga yrke, han valt och hvaruti han ämnar sig bosätta, aflägger antagligt och godkändt prof af sin kunskap och skicklighet inför vederbörande myndighet.
M. tillerkänt oss andra inkomster än de på slottsstat uppförda löneanslagen, som icke uppgå till högre belopp än för Dalarö 35o r:dr, Waxholm 45o, Carlsten 600 och för NyElfsborg 5oo rtdr. Vi torde således hafva lagliga anspråk på, att icke, utan motsvarande ersättning, blifva fråntagne de löneförmåner, hvartill våra fullmakter berättiga oss. StatsUtsk. har i sitt betänk, anfört, att den comité', som varit nedsatt att reglera föreskrifterna för handeln och sjöfarten, i sitt betänk, af den i5Maj 18)9 icke tillstyrkt någon ersättning till commendanterne för förlorade inkomster. Jag liar i afseende härpå af en aktad amiral, som tillika är medlem af detta Hus, erhållit den upplysning, att denna comité' icke ägt att befatta sig med reglerandet af några löner. Man har äfven sagt mig, alt commendanterne sjelfve bort ingå till K. M. och begära ersättning för sina förlorade inkomster; men jag föreställer mig, att i sådan händelse K. M. skulle hafva svarat ! Mine herrar ! Jag beviljar eder ersättning, men hvar skola medlen dertill tagas? Vänden eder till R. St. att de måtte anslå dem, Jag hemställer lill StatsUtsk. och isynnerhet till dem, som hafva läst conunendantsinstructionen af år 1796, örn, med afseende på de åligganden sorn en eommendant har sig uppdragna, oell med afseende på den värdighet lian innehar, lian kan vara soulagerad med en inkomst af endast några hundra r:dr, då t. o. m. en vaktmästare uppbär lön af i5o r:dr. BondeSt. bär bifallit StatsUtsk.-s betänk.; men PresleSt. och, efter livad jag nu hör, äfven BorgareSt. hafva återremitterat detsamma. Jag vågar derföre anhålla , att äfven R. o. Ad. ville återremittera betänk., samt att StatsUtsk.
231 Jag beder eder nu, Mina Hrr! att taga en hastig öfversigt af några andra anmärkningar mot åtskilliga §§ i det Kongl, förslaget. Det hade varit glädjande, om förslagets försvarare hade närmare angifvit, att Prinsar af den Kongl, familjen, som ega fastighet, hafva representationsrätt. Beträffande lista §:n, så säges deri, att båda hamrarne hafva i alla frågor lika behörighet och myndighet; men sammanställes denna § med § 65, så finner man, att detta icke är förhållandet, ty enligt sistnämnde § bero de vigtigaste besluten rörande statsutgifter eller bevillning, Riksbankens eller Riksgäldskontorets styrelse eller förvaltning, inkomster och utgifter, samt i följe häraf grundlagsförändringar, i allt hvad desamma af bevillning och taxering bero, på en majoritet af högst 151 ledamöter i andra kammaren, men äfven mindre. Man vill anse detta vara rätt, och jag har hört aktade talare försvara det, men den lista §:n blir dock ingen sanning. Stadgandet i 12:te §:n, att ledamöterna i första kammaren icke skola erhålla något arfvode, anser jag vara högst vådligt, ty då der kunna, på sätt jag förut visat, inväljas personer med endast skenbar (örmögenhet, kan denna § inkasta Riksförsamlingen i frihetstidens för fäderneslandet så vådliga korruptionssystem. 17:de §:n föreskrifver, att vid såväl Elektorssom Riksdagsmannaval hvarje röstande har en röst, men då man enligt kommunallagarne vid kommunalstämmor röstar efter fyrktal, synes mig denna olikhet högst oklok och orättvis; här finnas nemi. socknar, som egas af en eller två personer: dessa kunna öfverröstas af sina egna betjenterl! Enligt 23:dje §:n tillkommer hvarje ledamot i andra kammaren 1,200 rdrs arfvode; jag tror dock, att det nuvarande aflöningssättel är bättre, ty om ock ärendernas gång genom det föreslagna stadgandet påskyndas, lider dock deras behandling dera f.
345 ende på alla de Handlingar, hvilkas förvarande kan i framtiden gifva en annars saknad nödig upplysning; af hvilken beskaffenhet Utslag och Protocoll äro uti Civila tvister i allmänhet, emedan sjelfva ordalydelsen utaf aflagde vittnesmål eller företedde Handlingar, hvilken Frotocollet utvisar, ofta innehåller upplysningar af framtida vigt för mångens egande-rätt, och hvilka upplysningar blotta Utslaget icke angifver, eller åtminstone ej med nödig utförlighet omtalar; Men då deremot förhållandet är annorlunda i Brottmål, der namnet på den tilltalade, brottet, hvarföre han varit till ansvar ställd , uppgift huruvida han blifvit friad eller fälld, samt, i senare fallet, till hvad ansvar, äro de enda upplysningar, som någonsin utur en ransakning kunna behöfva inhemtas, och hvilka miste finnas uti sjelfva Utslaget, i synnerhet om framföre detsamma vid renoverandet tecknas en korrt uppgift på Parternes namn och den förbrytelse, hvarom fråga är, hafva Riksens Ständer, för deras del, funnit ransakningarne i Brottmål kunna, utan olägenhet, från de renoverade Exemplaren af Domböckerne uteslutas, hvarigenom mycket onödigt pappers-ödande skall undvikas, och de massor af papper icke obetydligen minskas, som, i egenskap af renoverade Domböcker, årligen till Rikets Hof-Rätter ingå. På dessa grunder föreslå Riksens Ständer i underdånighet, att, genom allmän författning, må stadgas: Att vid Utskrifningen af Under-Rätts allmänna Sakprotocoll och Dombok, som, enligt Allmänna Lagen, skall till vederbörande HofRätt insändas, ma uteslutas, jemte ransakningar 346 Underdåniga Skrivelser. och Utslag i underställdte mai, hvarom särskildt är stadgadt, jemväl undersökningen uti alla andra Brottmål; Dock böra Ut,lagen i dessa mål, jemte en korrt Rubrique för hvarje, alltid ulsjtrifvas. Riksens Ständer framhärda eic, N:o 361, Uppl. o. godk. hos Ridd. ou Ad. d. 29 Nov. 1823.
Härå meddelade Rikets Ständer till svar, att då Rikets Ständer ej tilltrott sig att bedöma, huruvida den ifrågaställa tillökningen af Gardesregementenas befäl innefattade det lämpligaste sättet att afhjelpa det förevarande behofvet eller om icke annan ändamålsenligare och måhända till större besparing ledande utväg skulle framdeles kunna beredas, dervid det ej torde böra lemnäs ur sigte att, derest en förändrad organisation i ofvannämnda hänseende komme till verkställighet, Lifbeväringsregementets nuvarande Officerare, så vidt de dertill finnas lämplige, fortfarande för ifrågavarande tjenstgöring blifva använde eller på annat sätt vid Arméen anställde och sålunda vinna den befordran, hvarpå de kunna hafva anspråk, utan att Statsverket för deras aflöning behöfver vidkännas särskilda kostnader; så hade Rikets Ständer, utan att då ingå i pröfning af det förslag, Kongl. Majit framställt för anskaffande och underhållai>de af erforderligt befäl vid vapenöfningarne med Stockholms Stads och Läns beväringsmanskap, ansett sig böra till Kongl. Majit öfverlemna att i sådant hänseende vidtaga lämpliga åtgärder, dock med vilkor att kostnaderne för en förändrad organisation icke må öfverstiga det af Kongl. Majit äskade belopp 24,480 Rdr årligen, samt att sådan förändring verkställes endast i den mån tillgång för utgifterna genom inträffande afgång på Lifbeväringsregementets stat kan beredas: i följd hvaraf, och då Rikets Ständer icke hade sig bekant, till hvad belopp besparing på Lifbeväringsregementets anslag då genom inträffad ledighet uppkommit, detta anslag blef å 4:de HufvudTiteln tillsvidare upptaget till oförändradt belopp 31,911 Rdr 50 öre.
Jernplåt » 26,40 » 7,50. (nära £:del) Gjutgods i öppen form >. förbud » 3, pr 100 kil. l):o finare » d:o » 6, a Smidt jern var förut till införsel förbjudet, utom ankare, derå tullen blifvit nedsatt från 13,80 till 8, och kettingar från 49,44 till 8, samt verktyg från 66 till 10. Spik, förbjuden förut, får nu införas mot tull af 8 pr 100 kil., och samma förhållande är med skrufvar, bultar och muttrar. Stål, som förut var belagdt med så hög tull, att det icke kunde införas, har nu fått tullen nedsatt sålunda: Stål i stänger från 39,60 till 13 eller |:del. Handstål » 66, » 13 » i:del. Stålarbeten » 223,44 » 32 » }:del. Knifsmide, förut förbjudet, får nu införas mot 15 proc. tull. Exporten af jern och stål under förra året hade ökats med 11,75 proc., hvilket visst icke kan anses betydligt, men dock är ett steg framåt. Den 7 Februari f. in. 341 Hela vår export, som hittills utgjort 9 millioner om året, har sannolikt ökats med nära 3 millioner. Förhållandet visas häst af vexelbeloppet, som från 18,420,009 uppgick till 27,755,000 rdr. Hvar och en måste derföre medgifva, att alla de lättnader, jag nu uppräknat, medföra en högst betydlig vinst för nationen. Men, säger man, de tullnedsättningar, vi å vår sida måst medgifva, medföra så stora förluster för våra näringar, att de icke kunna bära dem, utan måste gå under. Det är sannt, att denna tullnedsättning, som beräknats uppgå till 2,600,000 rdr om året, är ganska betydlig.
Rmt, enligt hvad hilagde förslag deröfver (Litt. Z.) vidare utvisar.» Angående »Med Arméens aflöning står äfven i sammanhang den tr akt arnent eber åkning, cnsBejni'ochS°m ^rm^ens Befäl och tjenstemän skall tillämpas vid extra kommenderingar. tjenstemän Traktamentet, som i dylika fall utgår, beräknas för närvarande efter högst skiljtraUtanente Krunder, till följd af författningar och föreskrifter, i allmänhet utgifna och vid extra meddelade före nu gällande rese-reglcmente af den 31 Oktober 1851. Sålunda kommendetillämpas för särskilta slag af kommenderingar så val nämnde rese-reglemente, som nngai 1807 och 1827 årens rcse-reglementen, vidare Tåg-ordningen och flera andra beräkningsgrunder.
Men deremot kan jag icke dela Utskottets åsigt, att denna undersökning skulle verkställas genom en komité, såsom genom ett räfste-ting, utan hade jag velat att densamma skulle betraktas som ett vetenskapligt uppdrag och öfverlennäs till någon af professorerna i stats-ekonomi vid* rikets universiteter. På denna väg tror jag, att man lättast skulle kunna undvika det ensidiga betraktelsesätt, som söndrar stad och landsbygd utan att besinna det samband, som bör vara emellan båda, eller gifva akt derpå att det ena är till för det andras skull, och att båda behöfva hvarandra.” 5:o af Herr P. H. Hesselgren: “Då jag icke, i likhet med Utskottets pluralitet, kunnat upptäcka de stora förtjenstcr, vare sig i historiskt, statistiskt eiler ekonomiskt afseende, ifrågavarande motion skall innefatta, men deremot funnit densamma hafva en "politisk syftning'', hvilken, ehuru den bordt vara för ämnet främmande, dock torde hos många hafva vunnit sympatier, har jag, ”som pä det högsta ogillar della motionens hufvudsyfle", icke eller kunnat dela den åsigt, på grund hvaraf nedsättande af en komité, till frågans utredande, blifvit tillstyrkt. Skälen dertill har jag velat hemta från den dyrköpta erfarenhet, svenska folket i detta fall redan eger. Alltsedan det nuvarande statsskickets införande, eller från år 1809, har, tid efter annan den praxis vid riksmötena gjort sig gällande, att då någon mer eller mindre vigtig fråga, hvars utredning ansetts erforderlig, uppstått, den vanligen blifvit, i sådant ändamål, hänskjuten till en komilé, och emot detta sätt att gå till väga med reformer vore icke något att anmärka, om de blott ledde till något mål, men då man vet och erfarit att, sedan dessa förberedelser blifvit gjorda, det derå nedlagda arbete gång efter annan - Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 59.
Hvad som bör lugna dem, som gjort denna anmärkning, är att byggnaderne äro särdeles väl och varaktigt upförda, och att räkningarne med verifikationer öfver de samma blifvit granskade så väl af Institutets som af R. St:rs Rivisorer utan den ringaste anmärkning. Men härmed må nu vara huru som helst — jag lemnar derhän om anmärkningen är grundad eller ej — ett vet jag dock för visso, och det är, att då fråga upstår om att befordra modernäringens, Svenska jordbrukets lyftning och fördelar — denna hjelpkälla för alla Statens inkomster, då gäller företrädesvis och med hela sin kraft den gamla regeln, att vill man ändamålet, måste man också vilja medlen! Hemitterades jemte yttrandet till StatsUtskd. Till sistnämnde Utsk:t remitterades jemväl följande, d. 31 sistk Mars bordlagde och nu föredragne Nåd. Propositioner: i fråga om ersättning till Sala silfververk för dess förlust i händelse af skatteförenklingens tillämpning på de till silfververket anslagne räntor af det s. k. Salbergs län; om anslag i anledn. af ifrågasatt förstärkning af K. M:ts Högsta Domstol; angående indragning till Kronan af det Kronofogden i Gottlands Läns södra fögderi på lön anslagne bostället Luxe, mot kontant ersättning till boställshafvaren; angående dispositionen af medel, som influtit för skedd expropriering af jord från den Landshöfdingen i St. Kopparbergs Län på lön anslagne kungsgården Noret; om rätt till pension å allmänna IndragningsStaten för sinnessvage, KapitenLöjtnanten vid Flottan J. H. Stålhammar vid afskeds erhållande; angående pensioner å Rikets Allm. IndragningsStat för åtskilliga till frami. H. M. Konung Oscar I:s Hofstat och betjening hörande personer; Den 4 April.
M lö - der nntagit det af Kongl. Majrt vid ifrågastäldt utbyte af nämnda afgift emot statsanslag fästade vilkor, att, derest vid en blifvande riksdag ersättnings-anslaget skulle utan Kongl. Majlis samtycke borttagas eller förändras, det dä skulle ankomma på Kongl. Maj:l att förordna det den ifrågavarande algiften ånyo borde enligt förut gällande stadganden uppbäras; och att följaktligen tross-passevolans-fondens samlade kapital, om än räntan deraf, i förening med det för Rusthållarnes afgilt beviljade årliga vederlag, ej kunde anses tillräcklig för bestridandet af kostnaderna för komplettering och underhåll af Rusthålls-regementenas tross under fredstid, dock utgjorde en för Kongl. Maj:! och Kronan högst nödig tillgång att för sådant ändamål kunna påräknas under den då ännu fortgående anskaffningen af nya tross-effekter och synnerligast i händelse af krigs utbrott, hvadan Kollegium för sin dei funnit det lör Arméens tjenstbarhet i denna del vara äfventyrlig! om fondens kapital blefve sfi användt, att detsamma icke alltid vöre disponibelt eller uppsägbar!; Förenade Mötes-passevolans-fonden. att, sedan Rikets Ständer vid 1840 års riksdag, i sammanhang med fattadt beslut derom, att den på 1 5 års tid af Rustoch Rotehållare vid indelta Arméen åtagna och från 1830 års början utgångna mötes-passevulans-afgiften till Kronan för manskapets underhåll och sjukvård under mölen, marscher och mönstringar, skulle med 1841 års början upphöra och anslag till indelta Arméens vapenöfningar å Riks-stat uppföras, jemväl beslutat att till Kongl. Maj:ts fria disposition öfverlemna den af besparingar bildade s. k. nya mötes-passevolans-fonden, för att gemensamt med deri gamla och 1829 års mötes-passevolans-fonder, efter Kongl.
Ständers Reslof, likasom QvarnTulls afgiften af Stockholm, Götheborg och Cai Iskrona, särskildt af Rikets Stä. der med 15,000 Rair directe årligen utgöras till Statsverket, dit den i de öfver Bevillningen 18 1 5 och 1818 upprättade Förslag blifvit anvist, finner Utskottet några så beskaffade omständigheter icke vara anföule, som kunna leda till ändring uti Riksens Hoglofl. Ständers vid de sednaste Riksdagarne i detta ämne fattade beslut, eller sig kunna tillstyrka denna afgifts upphörande eller intagande i deri allmänna BevilIningen: men emedan något stadgande härom hvarken influtit i RiksdagsBesluten eller den allmänna Bevillnings. förordningen, ej ( Iler blifvit genom särskildt författning kungjordt; ty anser BevillningsUtskottetf det bör» till undvikande af de olägenheter sort uppstå Bevillnings-Utskottets Beiitnft anden; 369 Uppstå, då flera års afgifter på en” gång inkräfva*» ten särskild föreskrift derom i den blifvande . Be-. Vilinings-förordningen intagas. Dock vatder allt detta, jemte bifogande af 'de särkilda meningarne, till Riksens Höglofl. Stan» 'der vördsammeligen öfverleixmadt. Stockholm den 26 julil 1823. 'Transumt af Protödollet hältet uil Riksens HögloftStänders Bevillningsutskott nedan* hämnde dagar i Julii månad 1823. TJen 26 Julin Emot Beslutet resétSferade sig Herrar Eimi nelius , Huldt, Hammar , Ståhle , Danielsson , Wallström och Beckman. Ditti 2§ Julit. S. D. Justerades Betänkandet till Bespecdva jRiksStånden j i anledning af väckte motioner, orri Salu-Accisens upphörande för Sräderne. Hvarefter Herr Ståhle änhöll, att så val hans , sorn de öfrige Xedamöternes af Vällofl.
Stockholm den 29 November 1862. C. F. Ridderstad. Unity. **) Lloyd, bland andra. Motioner i Borgare-Ståndet 1862, ,JW 226. JW 226. Af Herr Ridderstad: Angående löneförhöjning för de fem i /jens ten äldste Kammarskrifvarne i Kongl. Kammar-kollegium. Hyllande den åsigt att den person, sorn i Statens tjenst användes och för densamma är behöflig, äfven af Staten skall erhålla den ersättning hans arbete förtjenar och för hans existens är nödvändig, går jag nu att till Rikets Högloflige Ständer öfverlemna ett förslag, som jag hoppas skall vinna behjertande. Hvar och en, som har kännedom om lefnadskostnaden och andra förhållanden i hufvudstaden måste erkänna, att en årlig inkomst af 1,000 R:dr R:mt är alltför ringa för en i Statens tjenst anställd tjensteman, som nödgas der uppehålla sig. Detta synes också blifvit be hjertadt vid utfärdandet af Kongl. Maj:ts Cirkulärbref den 9 Nov. 1860, som uti 3:dje punkten stadgar att »två eller flera embeten eller tjenster med lön på rikets Stat må i allmänhet icke hos samma personer förenas; dock må undantag härifrån ske inom de tvänne lägsta, lönegraderna, så vida Kongl. Maj:t, efter vederbörandes hörande, dertill lenman bifall. Till följd af detta undantag hafva också de flesta Embetsverk hos Kongl. Majit i underdånighet hemställt att der anställde tjenstemän, hvilka i andra Embetsverk innehafva tjenster måtte få desamma förena, och har Kongl. Maj:t härtill lemnat nådigt bifall.
N;o 41 64S BevillningS'Utskottets Bttänkanden. orsak i 9 Morn. af denna §. uteleninat den iler. om meddelade föreskriften. Till kostnadernes bestridande vid Taxerna» garne m. m. finnes i 1818 års Bevillbingsstadga en viss Procent af Bevillnirigen anvist. Denna liar Utskottet i allmänhet funnit tillräcklig, \t«- dantagande hvad Norrbottens Dan angår; der des. sé medel , på sätt Höglofl. StatsUtskottet i sitt den 16 sistlidne Maji aflåtne Betänkande i detta ämne närmare utreder, ej förslå aili betäckande af nödige omkostningar i och för Bevillnirtgsarbetet. Af detta förhållande , hvarom BevillningsUtskottet erhållit underrättelse, har Utskottet liemtat anledning att utöfver den vanliga BeviilningsProcenten till meraberörde kostnaders bestridande i nämnde Län anvisa af Bevillningsmedlen 220 R:dr årligen. Dock har Utskottet, till före-, kommande af efterräkningar för framtiden, noga bestämt att PröfningsComiteerne endast må bestäm» ma och fördela den Procent, sorn af Taxerings, -årets bevillning sig belöper. $• 7. Med bibehållande af förr gällande 'grunder har Utskottet -föreslagit en förändring eller rättare förflyttning af de i slutet af 2 :dra samt 3:dje Morn. förekommande stadganöen, endast med den hufvudsakliga skillnad att Utskottet hänvist dem , sorn åt PröfrtjngsComiteernes åtgärder icke nöjas , att sin talan fullfölja i Kongl. .« Maj:ts och Rikets KammarRätt, dit äfven vederbörande skola de i Landsorterne likaledes anförde Besvär insända. — Till hvilken ändrig Utskottet hemtat anledning Bevillningsutskottets Betänkanden. 643 dels deraf att så beskaffade besvär, som till sia natur äro rättsfrågor, synas med mera skäl böra behandlas af ett Rättegångsverk, sorn Kongl.
En mängd flaggor och vimplar af alla färger svajade från dess smäckra master för den friska vinden; portarne i bastingeringen voro öppnade och visade dess fruktansvärda tandrad af blank metall: alla ändar voro väl instufvade, löpande tågvirket hårdt ansatt och rårna sorgfälligt brassade. Behagfull och likväl fruktansvärd hvilade den vackra briggen så lätt och luftigt på vattnet, som om den varit färdig att höja sin köl öfver de små solglittrande böljor, som lekte deromkring. Då Vanloo nalkades, mannades rå, ett väldigt hurrarop höjdes, och de män, som beklädde befälsposter ombord, samlade sig vid fallrepstrappan, för att emottaga sin kapten. Vanloo trampade sitt kära däck med en ynglings glädje. Han granskade allt från kölrummet till masttopparne, och allt var i bästa ordning. Derefter utdelade han några ordres, bland hvilka äfven var den, att manskapet skulle lemna sina qvarter i land, uppgöra sina affärer derstädes och flytta ombord, för att i hvarje ögonblick vara färdigt till afsegling. – Kapten, sade Sigurd, i det han pekade på ett fartyg som låg förtöjdt på något afstånd från Algernon Sidney, längre ut från stranden, – kan ni gissa, hvad detta är för en sjöbjörn? Det fartyg, på hvilket Sigurd fäste sin kaptens uppmärksamhet, var tackladt som brigg och bar holländska flaggan. Det var högriggadt, plattdäckadt, något längre och smalare än Algernon Sidney, samt försedt med en hög, bugtig akter. Vanloo svarade: – Den är apterad för snabbsegling, men aktern är nog hög, och kranbalkarne ligga för långt akterut: den kommer att stampa starkt i sjögång. Hvad är det för en gynnare? Den ser mig misstänkt ut. En Holländare är det icke, ehuru jag ser den bära holländska flaggan. – Briggen heter Scylla, kapten, och har en lika hvass tandrad som Algernon Sidney. Gissar ni, icke kapten? – Ha, jag förstår ...