Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Eli bestämd måttstock är härigenom gifven för ansvarigheten och borgenären tryggad i sitt anspråk på full betalning, så vidt den kail erhållas ur alla fastigheterna, utan att dessa behöfva hvar för sig belastas med den solidära ansvarigheten för fordringens hela belopp; hvaraf åter härflyter den fördel, att en innehafvare af odelad inteckning, som, efter nu gällande inteckningslag, ej vågar medgifva relax af någon bland de intecknade fastigheterna, skulle kunna göra det utan annat äfventyr, än att frånsäga sig rättigheten att för brist, som skulle utgå ur den relaxerade fastigheten, njuta ersättning i de andra, hvilken rättighet utan våda kan eftergifvas i de flesta fall, då sällan någon fastighet för odelad fordran är öfverintecknad, och då dessutom den, som söker relaxen, alltid bör kunna, om det äskas, skaffa annan säkerhet för något mindre betydligt belopp, som må antagas för det högsta, pvartill den blifvande bristen möjligen kan uppgå. Den modifikation i solidäritets-principen, som Rikets Ständer således härutinnan tillstyrkt, är redan af lagberedningen föreslagen; och, i öfverensstämmelse med beredningen, hafva Rikets Ständer jemväl antagit, att, örn ej gäldenären i sjelfva inteckningshandlingen utsatt visst värde å hvarje fastighet, grunden för ansvarighets-förhållandet skall hemtas från fastighetens uppskattning till bevillning eller taxeringsvärde året näst före det, då inteckningen meddelades; men härvid hafva Rikets Ständer dock ansett nödigt tillägga, att, 0111 för det år, någon uppskattning ej skett, den, som först derefter skedde, skall tjena till efterrättelse, enär det fall kan inträffa, att uppskattning till bevillning å hvarje serskild fastighet ej skett året näst före det, då inteckningen söktes: såsom då en fastighet varder styckad och flera smärre egendomar i flera egares händer uppstå. Om nu hela fastigheten varit intecknad och fordringen skall uttagas ur de serskilda egendomarne, så saknas i lagberedningens förslag ali grund för bestämmande af hvardera fastighetens ansvarighet, emedan något taxeringsvärde ej kunnat åsättas desamma före styckningen och således än mindre före inteckningen.
Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 66, i an* 68 PröU-Utdrag den 5 Februarii 1830.' ledning af anmärkningar vid Betänkandet, N:o 57, med förslag till fördelning af Allmänna Bevillningen, samt till en blifvande Bevill. nings-förordning, stannade Preste-Ståndet i föl-, jande beslut: Ro Frågan om utgående af en FyUnads-afgift, till betäckande af den i och för ersättningen af Salpeter.gärden erforderlige högre Bevillning af 124,000 R:dr, uppsköts, a:o A<t, i stället för den af Utskottet föreslagna samt hittills utgående Fastighets-Bevillning af Två på Tusende R:dr, denna afgift borde utgå med Två Riksdaler 4 sk. 3:0 Att ränte afdraget vid ränte-Iiqvid å intecknadt eller ointecknadt Capital förblifver, enligt förra Bevillnings-Förordningen, a per mille å Capitalet för det förra, samt fem procent af räntan för det senare, hvarvid Ståndet likväl gillade hvad Utskottet föreslagit, att ränte-afdrag först skall komina i fråga, när räntan är till mer än fem för hundradet bestämd* r4lo Hvad Utskottet i öfrigt, uti Betänkandet N:o 57, föreslagit blef med de förändringar dervid, uti Utlåtandet N.‘o 6 6 blifvit gjorde, af Ståndet bifallet. Prot.-Utdrag den 5 Februarii 1830. 69 Från Vällofi. Borgare-Ståndet. S. D. Efter å nyo skedd föredragning af Expeditions-Utskottets Memorial, N:o 354, angående kallelse till nästa Riksdag, beslut Ståndet; att dagen till nästa lagtima Riksdag skall utsättas till den 15 Januarii 1835. S. D, Föredrogos å nyo följande Utlåtanden och Memorial: 1:0 Statssamt Allmänna Besvärsoch Oecor nomieUtskottens '•
Såsom Kongl. Maj:ts förslag innehåller, anser utskottet den nu under rubriken salt upptagna serskilda rubrik »raffineradt» böra Salt. uppflyttas under koksalt och detta indelas i »oraffineradt» med oförändrad tullbestämmelse af 36 sk. per tunna och »raffineradt» med förtullning per skålpund och 8 r:st införselafgift. Då i handeln förekommer s. k. Luneburgersalt, hvilket, äfven i oraffineradt skick, kunde komma att af missförstånd vid tullbehandling anses såsom raffineradt, anser utskottet sig, till förekommande deraf, böra föreslå, att vid hufvudrubriken »koksalt» orden »s. k. Luneburgersalt derunder inbegripet» må inom parenthes tilläggas. Bill. lill R. St. Sadelmakarearbelen, ej specificerade. Salpeter. 50 Bevillnings-UtskotteU Utlåtande, N:o 13. Saxar. Senap. Sirop, Skomakare arbeten. För medicinskt salt, ej specificeradt, har Kongl. Maj:t föreslagit nedsättning från 1 sk. till 6 r:st. införseltull per skålpund. Efter hvad tullspecialerna utvisa, hafva dock ganska betydliga varuqvantiteter blifvit under benämningen medicinskt salt införda; och då de ämnen, som äro att hänföra till medicinska salter, icke böra, såsom sådane, få införas af andra, än Apothekare, samt flera af dessa salter utgöra starka gifter, anser utskottet sig böra tillstyrka, dels att nu gällande införselafgift å medicinskt salt, ej specificeradt, 1 sk. skålpundet må bibehållas; dels ock att rättigheten att införa dessa salter endast må tillkomma Apothekare, efter serskild anmälan hos Sundhetskollegium och af detsamma lemnadt tillstånd.
Embete är af beskaffenhet, att tåla mera inflytande fran Styrelsen ? eller om icke snarare detta sistnämnde Embete af alla minst tå! främmande impuls, så vida det »kall till sitt ändamål verka ? Jag skulle emedlertid förmoda; att denna öfverläggning egenteligen borde komma i flaga, då Instructionen för RiddarhusDirectionen förekommer, och att Grefve Cronhjelms motion då bordt upptagas, såsom en anmärkning vid berörde Instruction. Man hade derigenom feeredt Ridderskapet och Adeln tillfälle, att företaga pröfningen af Instructionen, utan att afbida svaret å Grefve Cronhjelms motion, hvilket, efter denna långa öfverläggning, icke kan så hastigt från RiddarhusUtskottet inkomma, emedan hela discussionen dessförinnan skall utskrifvas. Jag Underställer derföre den Värde Motionairen, om. icke han må vara bäst belåten, likasom Ridderskåpet och Adeln säkert skall vara det, i fall frågan finge i sammanhang med Instructionen afgöras, helst Ridderskapet och Adela hat rätt, att utan åteirenxiss i ämnet besluta. Den 17 October t. m. Herr von Hartmansdorff, Auguft‘. Jag delar fullkomligen deras mening, som tro, att RiddarhusSecreterare-tjensten bör kunna, pl sätt RiddarhusUtskottet jemväl lärer föreslagit i den på bordet hvilande Instructionen för Riddarhusirectionen, med annan tjenst förenas, enär denna senare icke är hinderlig för utöfningen af den förra. Saken är i öfrigt så väl utförd å alla sidor, att föga torde vara att tillägga, och hvad jag egenteligen ämnade säga, har Friherre Cederström redan före mig anfört. Jag vill dock lika med honom vitsorda, att en Svensk Notarius Publicus kan tillika innehafva annan tjenst, och jag är beredd att om så påfordras uppgifva den person, hvarmed detta inträffar. Man har sagt, att genealogiernas uppgörande mellan Riksdagarne kunde tjena till att underhålla RiddarhusSecreterarens verksamhet såsom Embetsman.
Herr Hjerta liar såsom fel bos Fullmägtige flere gångor anmärkt, att de alfort 3-procents-lånet; han tyckes vilja yrka, att denna summa skulle stå såsom skuld, och 3-procents-lånet sålunda vara för Rikets Ständer att tillgå, men jag frågar, om saken ej är densamma, när Fullmägtige betalt en utelöpande räntebärande skuld; och skulle Rikets Ständer finna behof utaf att gora skuld, måtte det vara lättare, när den gamla skulden är betald. Jag hemställer för öfrigt, om de vid StatsUtskottets Berättelse gjorde anmärkningar kunna föranleda till något ytterligare Utlåtande af Utskottet, och om således någon återremiss deraf är nödvändig; kan dermed efter min tanka intet annat vinnas, än Riksdagens förlängande, så anser jag vida bättre, att nu bifalla hvad Utskottet tillstyrkt. Friherre Anckarswärd: Friherre Åkerhjelm har yttrat, att jag år 1827 såsom Revisor ej yrkat någon ansvars-påföljd för Fullmägtige i RiksgäldsContoret, i anseende till deras sätt att tolka stadgandet om Creditivets lyftande. D en 4 Maji e. m. St Jag har ej eller nu yrkat något sådant, men jag har nu likasom, ela frågan förra gången förevar, fordrat, att StatsUtskottet skulle fästa mera afseende vid den tydning, som ägt rum, och som varit en följd ej.af Riksdagsbeslutets otydlighet, men af de tillägg, sorn blifvit gjorde till Riksdagsbeslutet. Hvad åter beträffar ConvoyCommissariatets Creditiv-lyftning, finner jag väl det vara omöjligt, att med så stridiga åsigter tillvägabringa något resultat annorlunda, än alt Utskottet ännu en gång deröfver yttrar sig; men för mig är det obegripligt, att då Rikets Ständer från ConvoyCommissariatet borttogo den summa af 66,666
Chefer, som biträdande Kommissarier och tjenstemän skola i öfrigt, hvar för sig, ansvara för hvad hvar och en tillhör att verkställa, kontrollera eller vårda, och då två eller flere handlägga samma expedition eller ärende, skall ansvaret för den skada och förlust, som tillskyndas Verket, dem emellan sålunda fördelas, att den, som haft första handläggningen, kommer att ersätta en tredjedel och den eller de kontrollerande två tredjedelar; börande ersättningen, då de kontrollerande äro flere, af hvardera med lika belopp utgöras, men skulle densamma icke kunna hos en eller annan af de ersättningsskyldige uttagas, skola de öfrige, en för begge och begge för en, eller en för alla och alla för en, godtgöra bristen. Den, som, enligt instruktionen elier förordnande af Fullmägtige, deras Deputerad eller vederbörande Kontors-chef, förrättar en annans embete eller tjenst, står under tiden i samma ansvar, som ordinarie innehafvaren deraf; men om någon eljest, med Chefens tillstånd, sätter annan i sitt ställe, ansvarar han sjelf för vikariens åtgärder. Dessutom är hvar och en Bankens embetseller tjensteman, likmätigt sin ed, vid eget personligt ansvar, förbunden alt i tid upptäcka och tillkännagifva, om han förmärker något å färde vara, som kan lända Banken till skada eller förlust. Under åberopande af hvad Utskottet anfört i Betänkandet J\s 44, sidd. 8, 11 och 12, till stöd för den af Utskottet uttalade åsigt, att samtliga tjenstebefaltningarne inom Banko-verket böra af Fullmägtige omedelbart tillsättas, får Utskottet tillkän - Banko-Utskottets Memorial M 55. nagifva, att Under-styrelsens bibehållande ingalunda är nödigt i och för förslags upprättande till de tjenster, hvilkas tillsättning nu icke verkställes af Fullmägtige omedelbart.
Att som Kongl, Maj:t funnit närvarande omständigheter kräfva, att Armeens Förråder förstärkas med åtskillige oundgängelige förnödenheter, till hvilkas anskaffande sådane kostnader fordras, som ej kunde bestridas af de på Stat dertill an viste Tillgångar; och Kongl, Maj:t derföre ansett nödvändigt att, för detta vigtiga och angelägna ändamål använda Ett Hundra Tusen Riksdaler Banco af det mindre Creditivet uti Riksgälds-Contoiret, eller af de Fem Hundra Tusen Riksdaler, som, enligt Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse af den i5 Julii 1818 och m § af RiksdagsBeslutet den 21 i samma månad, böra, på Kongl. Maj:ts Nådiga tillkännagifvande, vid utomordentliga tillfällen och behof, till Kongl. Maj:ts Höga Disposition utbetalas; så hade Kgl. Maj:t, efter Dess Stats-Råds hörande, i Nåder velat af Fullmägtige äska, att berörde Summa Ett Hundra Tusen Riksdaler Banco hålles Kgl, Revisorers Berättelse. 4%) Maj:t till handa, för att, under loppet af år 1819, till Kongl. Majrts och Rikets Stats-Contoir, uppå dess reqvisitioner, aflemnas. De ofvan omförmälde, år 1821, lyftade 3oo,ooo Rd. äro utbetalde, i följd af tvänne Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelser, den ena af den 21 Februarii 1821, deruti Kongl. Maj:t i Nåder behagat Fullmägtige tillkännagifva, det Kongl. Maj:t i Nåder funnit nödvändigheten fordra, att anbefalla åtskillige till FörsvarsVerket hörande arbeten och anstalter, hvilka ej kunna bestridas med de Medel, sorn för dylika behof äro uti 1821 års Stat anslagne; Och som Kongl. Majrt af sådan anledning ansett
Hr Gr. o. Landtm, hemställde vidare om R. o. Ad. jemväl i öfrigt bifölle LagUtsk:s betänk. N:o 56, men såväl denna, som den derefter till bifall å Hr doctor Säves reservation framställda propos. besvarades med blandade ja och nej, i anledn. hvaraf Hr Land tm. ånyo hemstälde om R. o. Ad. behagade bifalla nu ifrågavande del af Utsk:s betänk., samt då härvid ropades starka ja, blandade med många nej, förklarade det han trott sig finna att denna propos. blifvit besvarad med öfvervägande ja. Hr von Hartmansdorff: Jemte det jag anhåller om votering, instämmer jag i den tanke Gr. Lagerbjelke uttryckt på det vi må slippa, att votera om contrapropos. Upplästes till justering samt godkändes följande förslag till voterings propos.: Den som bifaller de af LagUtsk. i dess betänk. N:o 56, afgifna förslag till lagförändringar och underdånig skrifvelse, voterar ja; den det ej vill voterar nej; vinner nej, anser R. o. Ad. R. St. endast böra i della ämne besluta en sådan underd. skrifvelse till K. M., som i Hr doctor Säves reservation finnes inlagen. Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 18. Nej — 21. Föredrogs och bifölls StatsUtsbs d. 22 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 209, i anledn. af väckt motion om ersättning af allmänna medel till innebyggare i Refdahls härad för genom öfversvämning liden skada å växande gröda. Föredrogs och lades till handlingarne Statsoch Bevilln.Utskms d. 22 dennes på bordet lagda mern.: N:o 32, i anledn. af RiksStms beslut, ang:de utlåt. N:o 16, ang:de väckte motioner om folkskole-afgiftens fortsatta utgörande samt om meddelande af närmare bestämmelser dervid ; och N:o 33, i anledn. af gjorde anmärkmr mot utlåt.
Jag tror att man äfven deruti har rätt A båda sidor. Frågan är nemi. icke af beskattnings natur, så vidt man endast betraktar rättigheten för den som detta onus nu åligger, att sins emellan träffa öfverenskommelse om bästa sättet att det fullgöra. Frågan är deremot af beskattnings natur, sä vidt den afser att ålägga dem, som icke hafva detta onus, att äfven utgöra detsamma. Det synes mig nemi. vara alldeles obestridligt att om man vill ålägga ett hemman ett onus, som det ej har förut, det må nu bestå uti en natura prestation eller i penningentgift, så är det en beskattning; men det är icke nog att det är en beskattning utan det är dessutom en sådan beskattning, som det ej tillkommer R. St. att befatta sig med. Det är visserligen efter 57 §:n R.F., R. St:s ovillkorliga rättighet att beskatta Svenska folket, enär den innehåller att ”Svenska folkets urgamla rätt, att sig beskatta, utöfvas af R. St. allena”; men hvaruti denna beskattningsrätt består, det. linner man af 59 och 62 §§ R.F. R. St:s beskattningsrätt beslår nemi. deruti att, sedan Konungen up gifvit Statens behof och hvad som tarfvas utöfver de ordinarie inkomsterna så ega R. St. åtaga sig en deremot svarande bevillning. Härtill inskränker sig således R. St:s beskattningsrätt; men deremot utgör det ett bestämdt våld, i min tanke, om R. St. tillåta sig att förflytta onera ifrån den ena jordnaturen, på hemman af en annan jordnatur, som nu äro fria derifrån. Det nu ifrågavar. onus är måhända af mindre betydenhet, men principen qvarstår. Anser man R. St. ega rätt att förflytta ett onus från ett hemman på annat, som icke förut har detta onus, så kan man med samma rätt fullkomligen principenligt vid ett annat tillfälle förflytta alla onera ifrån kronohemman på frälse-hemmanen, eller tvertom, men sådant är i min tanke icke att utöfva en beskattningsrätt, utan att föröfva ett uppenbart våld.
Ridderskapet och Adeln liar till Lag-Utskottet remitterat en motion, hvaruti Herr Hjerta, Lars, hemställt, att Rikets Ständer måtte förnya deras, genom underdånig Skrifvelse den 12 Januari i835, framställde, men af Kongl. Maj:t icke i Nåder antagne förslag derom, att öfver 4 Cap. 1 och 2 §§, samt 5 Cap. 1 §. Jorda-Balken, med dithörande Författningar, borde meddelas den förklaring: ’’att domstol ej må vägra sökt lagfart å köp, skifte eller gåfva, derföre att föregående öfverlåtelse icke blifvit serskildt lagfaren; men att Domstolen bör i uppbuden och fastebrefvet intaga hvad, som till upplysning om förloppet kail behöfva anmärkas.” I anledning häraf får Utskottet tillkännagifva, att, till stöd för ifrågavarande förslag, blifvit uti omförmälde underdåniga Skrifvelse anfördt: att Rikets Ständer, vid öfvervägande af frågan, huruvida uppbud å fastighet må beviljas, då säljaren förut ej med densamma lagfarit, väl funnit, att det instämde med nu gällande Lag, att uppbud och lagfart icke borde meddelas annan person, än den, som vore egare tili fastigheten å den tid, då lagfarten söktes, och således ej för den, som redan afhändt sig eganderätten; och alt, till upplysning om förloppet och för bevarande af tredje mans rätt, det syntes göra tillfyllest, att, på sätt jemväl vanligt tillginge, de flere eller färre personer, hvilka, hvar efter annan, förvärfvat eganderätt till fastighet, utan att dermed hafva lagfarit, till namnen uppgåfvos uti de uppbud derå, som sedermera för siste innehafvaren beviljades, samt uti faste-brefvet; hvadan Rikets Ständer trodde, att serskild lagfart för hvardera öfverlåtelsen icke borde ega rum, helst densamma tillika skulle förorsaka tidsutdrägt och olägenheter; men att, då olikhet i lagskipningen i denna del, efter hvad uppgifvet blifvit, egde rum, en lagförklaring i ämnet vore behöflig. Bih. till R. St.
»Mark, har du aldrig varit – kär?» »Jo, många, många gånger.» »Och alltid lika? Det låg tydlig förtrytelse i tonen. »Åh nej, än mera, än mindre.» Mark betraktade i halfdunklet Isabellas vackra profil och den starka rodnaden på hennes kind; der låg en smula skadeglädje i denna blick. Åter uppstod en paus i samtalet. »Kan din resa omöjligt uppskjutas?» återtog Isabella. »Omöjligt.» »Ack hvad här blir tomt.» Isabella slog sina armar om Kings hals och tryckte sin glödande kind emot hans kalla nos. »Kanske du gerna ville behålla King till sällskap?» frågade Mark i det han gjorde en retsamt likgiltig min och lade nacken på soffkanten. »Mark, du är både elak och tråkig!» »Och ändå ämnar du sakna mig.» »Nej, den som inte bryr sig om mig bryr jag mig heller inte om. Jag skall nog trösta, mig» Isabella reste sig och gick fram till fönstret. Hon stod och blickade ut på gården, der det vackra septembermånskenet gjorde att allt såg så lugnt och högtidligt ut; de stora almarne på gården stodo der så majestätiska och deras blad glittrade emellanåt som silfver. Då hörde hon några milda ackorder från pianot och derefter Marks fylliga, vackra röst sjunga den lilla skotska romansen »Katleen Mavourneen». Hur innerligt sjöng han ej denna sköna, kärleksfulla melodi! Isabella lutade sin panna emot den kalla rutan och tår efter tår smög sig utför hennes kinder. »Vi skiljas för år, och vi skiljas för alltid, och ändå du tiger, Katleen Mavourneen», ljuder det i smältande, längtansfulla toner. Då sången tystnat stod Isabella vid sångarens sida. »Mark, jag kan icke o, Mark! Har du hjerta att lemna mig utan att säga mig ett vänskapligt ord.» »Kära, lilla syster Bella » »Säg stackars Bella, ty jag har skänkt bort mitt hjerta till en som icke vill ega min hand. Sjung romansen en gång till!» Isabella skyndade åter bort till fönstret och gömde ansigtet i sina händer.
Vi«l -lotta föiliäl lande fann Kongl. 5laj:t ej eller någon Ltgärd, i afseende ä cle uncler Dit. a, li, e, cl oeli o därofvan upptagne frågor om löncdordöjningar, för närvarancle döra aga ri m, liel8t enaliancla skäl till löne-löidöjningar äfven förekomme för en 8tor clel af ilen öfriga till Danclt-8taten dörancle personal; dvaremot Kongl. Naj:t, mecl afseende a cle uncler dit. f, g, ooli Ii uppgilne om8täncligliotor, jemlikt 8tats-llädets unilercläniga tillstyrkande, i ljäder desiöt, att i Dropositionen till dikets 8täncler angäende 8tat8verket» tillständ oeli delius följande löno-delopp pä 8tat skulle liegära8 nemligen: lur lläradsski ifvaren i llärjeädalens dugcleri . /joo Itali; lör Kronofogden i Kode oed Darlskoga Idärsders Kög-leri /joo ,» utöfver ller:>8 redan innedalvande löner ä 8tat; tor llä, lldsski ifvaien i 8i8tnämnile Kugcleri , -joo „ iivareuiot dittill» vanliga anoialningar af arfvoclen för cle88e tjensteniän ielce viclare »kulle oga ruin; »amt f>>> Dänsmannen i clet dedötliga n^a Dänsmans cli»triotet i /lcska dläracl af Ö8tergötdlancl8 Dan 200 „ tillsamman» i,/joo d:dr.
Den Nådiga Remissen återställes härjemte, och Serafimer-OrdensGillet framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl Maj:ts anderdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, M.ROSENBBLAD. J. BE LA GARDIE. C. DE GEER; M. BRAHE. JOH. LAGERBJELKE. Stockholm den 5 Mars i842* C. M. Hindbeck. Rtn — 333 — Hevi sorn a vid Kongl. Serafimer-Ordens-Gillet afg foa Förklaring olver Revisorernes anmärkningar vid Hospitals-Räkenftkaperna. Till Kongl. Serafimer-Ordens-Gillet. 1 anledning af Rikets Höglofl. Ständers Revisorers Berättelse ora den år 18.$i förrättade granskning af i83S och i83q årens Hospitals'Räkenskaper, lår Kongl. Ordens-Gillets Revision deröfver, punktvis, ödmjukast afgifva följande Förklaring: n:o (Under granskningen af 183.9 års Wadstena Hospitals Räkning, ilann val Revisionen, alt lösen blilvit utbetald för Konungens fiefaJl. ningsliafvandes ii /Östergöthlands
Om Banken förbindes att till Riksg.cont. betala, hvad sorn öfverstiger grundfonden, måste det vara Bankens rättighet alt dertill använda de tillgångar, som R. St. Jemnat. Samma talare har trott, att dessa vinstmedel kunde bättre användas till uppköp af utländska fondpapper. Jag får blott såsom motstycke föreslå, att de företrädesvis matte användas till uppköp af egna fondpapper. Riksg.cont. har redan räntebärande förbindelser, och vi behöfva således icke gå utom gränsen för att erhålla sådana fondpapper. Remitterades lill BancoUtsk. D«n 4 Augusti e. m. i35 Likaledes remitterades till BancoUtsk. nedannämndc d. i dennes på bordet lagda motioner, nemi.: 1:0 af Hr Lagerhjelm, Pehr, om förändring i 5 § af liancolagen; 2:0 af Gr. Björnstjerna, Magn., om rättighet för Bancofullmägtige att, i händelse de ej kunna erhålla creditiv, upptaga lån på utländsk ort. Bevilln.Utskrs d. 1 dennes e. m. på hordet lagda memor. N:o 27, i anledn. af olika beslut, hvaruti RiksStrn stadna! i afseende på grunderna för den blifvande bevilln., och ]V:o 28. i anledn. af RiksSt:s olika beslut i frågan, ang:de curhusafgiftens fortfarande, blefvo vid förnyad föredragning å nyo begärda på bordet af Gr. Posse, Arvid, samt Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilhelm. Upplästes och lades på bordet nedannämnda från Oecou.- Utsk. inkomna utlåtm: N:o 101. i anledn. af gjorda anmärkningar vid Utskrs betänk. N:o 17, ang:de väckta motioner om upphörande af stapelstädernas skyldighet att hålla upplag af salt och spannmål; N:o 102. i frågan om indragning af biskopsoch domprostsembetena; N:o io3. i anledn. af väckta motioner om åtskilliga förändringar i författningarna, rör:de bergsoch jernhandteringen i Riket. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 10 på aftonen.
Besl. IX: 3ig. 323. 32.8. 352. — förslag till ändringar deri mellan Riksuagarne, se Styrelse, Rikets. Förmyndare, omständigheter uär de förordnas, Remiss II: 442. L. U. Bet. VII: 4ll. Besk IX: 319. 322. 328. 352. Skrif. X: 267. K. M. Svar I: 370. deras förvaltning af Arfsmedel, Remiss II: 45i. ti. U. Bet. VII: 4o. Besl. IX: 56. 61. 65. 67. Förord, Äktenskaps-, K. M, Prop. I: 179. 233, Remiss derå II: 637. 538. tryckning deraf IX: ig3. 223. Bet. VII; 4i8. Skrif. X; 526. K. M. Svar 1: 378. Förstärknings-Manskap, se Manskap. Försäkring för briftld, se Brandstod. Förtekningar, Arbetsoch Fång-, deras insändande till Just. Omb., Remiss 11: 462- L. U. Bet. Skrif. X: 254» K. M. Svar 1; 36g. G. Gallen, Kommerse-llåd, dess Lån, se Collcgium, Bergs-, Kassan derunder. G e s äi 1 er, H a n d t-V erks-, deras kringvandring, se M a nskap, värfvadt. Gods, Krono-, de Schlcgelska i Halland, inlösen deraf, Remiss II: 464. S. U. Bet. B, U. Bet. VI: 646. Skrif. X: 780. i beslag taget, försäljning deraf, se Tull-Verket. Gottland, K. M. B efil: de, dess Kungörelser om Vägens begagnande, Just.