Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer måtte för anskaffande af ridoch anspannspersedlar anvisa ett extra anslag å 50,373 R:dr 40 öre, att af Riksgälds-kontoret utbetalas. * 30:o. Då ett positionsoch belägring s-artilleri för närvarande nära nog helt och hållet saknades, oaktadt detsamma inom ett land med Sveriges skaplynne ofta kunde finna ett vigtigt användande, har Kongl. Maj:t nu föreslagit att till anskaffande af 30 stycken 4,1-tums refflade tackjernskanoner med nödiga lavetter och föreställare samt spetsprojektiler, måtte anvisas ett belopp af 73,500 R:dr. Lika med Kongl. Majit anser Utskottet det vara vigtigt att ett positionsoch belägringsartilleri finnes för arméen att tillgå: men då det icke torde böra möta några synnerliga svårigheter, att, i händelse af trängande behof, inom kort tid komplettera en dylik materiel, har Utskottet ansett, att till besparing i Statsverkets för många andra vigtiga företag hårdt anlitade tillgångar, någon nedsättning i det af Kongl. Majit äskade beloppet må kunna ega rum, hvadan Utskottet hemställer, att Rikets Ständer måtte, i anledning af Kongl. Majits förevarande nådiga framställning, till ett positionsoch belägringsartilleri om 15 refflade tackjernskanoner med tillbehör, lavetter, föreställare och spetsprojektiler anvisa för år 1867 ett belopp af 36,750 Ridr. 31:o. Till anskaffning af 7,000 stycken infanterigevär har Kongl. Majit nu äskat ett extra anslag af 320,250 Ridr.
Efter min åsigt har Utsk:t i förev:de häns:de förfarit i rak strid emot § 75 R.O., och anhåller jag att med några få ord få bevisa denna min åsigt. 7 5:te gm R.O. lyder som följer: »Till grundlags stiftande, uphäfvaude, förändring eller förklaring fordras alla RiksStms sammanstämmande beslut och Konungens sanction. För beslut i alla öfriga ärenden, de mål undantagna, hvarom i R.Frns §§ 66, 69, 70, 71 och 72 särskildt förordnadt är, galle, jemte Konungens samtycke, 3 Stånds mening; men skulle två Stånd stanna mot två, förfalle frågan och förblifve vid det, som tillförene stadgadt varit, utan att samma fråga må kunna vid den riksdagen å nyo väckas eller uptagas. Är åter frågan af sådan beskaffenhet, att den ej kan förfalla, 166 Den 15 September f. m. gånge såsom i 73:dje <§'n R.O. stadgadt är.» Jag förmodar att det är på grund af 69:de gm R.F., som Utsk:t upst.ällt voter.- propos. i förev:de ämne. Det heter nemi. i g 69: »Då StatsUtsk:ts förslag rörande allt Statens reglerande eller bevillningars derefter lämpade hela belopp eller hvad till Riksg kon:ts utgifter och inkomster hörer, eller grunderna för Riksg.komts styrelse och förvaltning, hos R. St:r till pröfning förehafves, galle hvad ang:de behandlingen af Utsk:t.s afgiftie förslag uti R.O. stadgas.»
Genom den förändring i åsigter, rörande förhållandet emellan husbönder och tjenstehjon, en sednare tid medfört, enligt hvilka åsigter det patriarkaliska förhållandet dem emellan kan anses hafva upphört och öfvergått till ett mera juridiskt; genom de förändringar i bestämmelserna om laga försvar, som Kongl. Förordningen den 29 Maj 1846 om försvarslösa och till allmänt arbete förfallna personer innehåller, samt genom de tid efter annan vidtagna färändringar i sjelfva legostadgan, har densamma förlorat det inre sammanhang och den sjelf - 6 Sammans. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande iV:o f. öfverensstämmelse, en lag bör ega, och stadganden, grundade på helt olika principer, hafva deri numera plats bredvid hvarandra. Ett sådant förhållande kräfver otvifvelaktigt rättelse, och behofvet häraf har såväl vid denna sorn flere föregående riksdagar framkallat en mängd motioner; men just emedan de principer, hvarpå 1833 års legostadga hvilar, äro snart sagdt motsatta nu gällande åsigter i detta hänseende, anser Utskottet partiela förändringar i densamma mindre lämpliga, enär de alltid qvarlemna något af det utdömda gamla. De yrkanden örn en fullständig omarbetning af legostadgan, sorn, på sätt här ofvan förmäles, blifvit framställda, synas Utskottet derföre fullt berättigade. De grundsatser, på hvilka Herr von Möller ansett en ny legostadga böra byggas, äro hufvudsakligen öfverensstämmande med dem, som redan gjort sig gällande i den Preussiska »Allgemeine Gesinde-Ordnung» af den 8 November 1810 och den Danska »Tyendelov» af den 10 Maj 1854, om hvilka Utskottet tagit kännedom och hvilka synas Utskottet tidsenliga. Likaså anser Utskottet Herr JVolffells förslag om upphäfvande af husbondes skyldighet att vid tjenstebetygs meddelande yttra sig om tjenstehjonets frejd förtjent af uppmärksamhet. Husbonde är nu vid ansvar förpligtad att i berörda hänseende meddela yttrande och tillika förbunden att, vid påfordran, leda sanningsenligheten af det lemnade vitsordet i bevis.
Mörner, har ansett denna punkt icke slå i något oskiljaktigt sammanhang med den första, så ber jag alt i detta afseende fä fästa Grefvens uppmärksamhet derpå, att den första punkten innehåller frågan, huruvida Kronan bör deltaga uti aflöningen af fjerdiugsmannabefattningen. Denna punkt åter innehåller frågan, huruvida säterier, rå- och rörshemman skola deltaga i denna befattnings utgörande. Är den ett municipalbestyr, så böra alla inom communen befintliga egendomar, således äfven säterier, deruti deltaga; är den åter ett kronobesvär, sä äro säterierna genom adeliga privilegierna derifrån befriade, men det kan deremot då komma i fråga, huruvida icke Kronan borde bidraga till lönen. Således tror jag, att dessa punkter stå med hvarandra i oskiljaktigt sammanhang, enär begge bero på afgörande af den frågan, om befattningen är ett municipalbestyr eller ett kronobesvär. Denna fråga åter tror jag lätt nog kan lösas, om man gör sig reda för hvad ett municipalbestyr egentligen är. Jag förmenar, alt det är ett åt communen gifvet uppdrag alt sjelf utföra vissa åligganden. I äldre tider var det communerna uppdraget att sjelfva upptaga skatterna, och de utförde detta till en del genom fjerdingsmän, hvilka således då utöfvade en municipalbefattniiig; men förhållandena hafva derutinnan under tidernas lopp till den grad förändrats, alt fjerdingsmännen för communernas räkning nu mera hafva intet enda uppdrag att utföra, utan alla deras göromål äro för Kronans räkning, och det har äfven här blifvit ädagalagdt, att länsmannen skulle räka i mycken förlägenhet, om han icke kunde påräkna fjerdingsmannens biträde. För min del anser jag det således fullkomligen ulredt, att fjerdingsmannabestyret är ett kronobesvär, men att den första och den nu under handläggning varande punkten hafva ett oskiljaktigt sammanhang med hvarandra, samt att återremiss derföre bör äga rum. 380 Den 20 November f. m. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.:
Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att få svara på tvänne invändningar. Den ena, alt läkarebefallningarlie i Kronans tjenst icke måtte vara sämre än de enskilda, emedan de äro begärligare. Jag liar sagt, att vissa äro det oaktadt lönens ringhet, emedan stationerna äro så fördelaktiga. Dit bana tjensteåren vägen. Gifver man nn dem äfven åt enskilda läkare, så vill ingen för tjensleårs förvärfvande gå till mindre fördelaktiga bes'allningar i Kronans tjenst, utan hon får de sämsta på de Hesla ställen. De få platserna, sorn äro de bästa, blifva nog under alla förhållanden eftersträ(vade af de skickligaste. I Utsk:s betänk, står det visserligen, att den enskilde läkaren, som får åtnjuta tjenste irsberäkning, skall vara skyldig att ställa sig till efterrättelse vederbör, embetsuivndighelers föreskrifter. Men skyldigheten oell skickligheten alt göra en medicn-legal besigtning äro tvänne högst olika ling, sorn icke al II id förenäs. Man kan visserligen saga, att läkaren skall, för att få utöfva sitt yrke, vara skicklig; men det vill icke säga mera, än att han skall äga minimum af skick lighet. Det är graden deröfver, som jag velat åt Kronans tjenst bibehålla. Frih. Hamilton: Jag borde visserligen låta bli att yttra mig, sedan den siste värde ledamoten sagt, ali det kumle vara likgiltigt hvad li. St. önskade, emedan K. M. icke skulle fästa något afseende derpå. Till skäl derför anförde den värde ledamoten, all han ansåg denna önskan vara oriktig; men som jag icke anser detta vara så cathegoriskt, alt icke Utsk:s förslag skulle kunna vinna afseende, så anhåller jag att nu uti frågan få yttra några ord. Ilar har blifvit sagdt, att Ulsk. i sitt förslag icke tagit i betraktande de enskilda läkarnes skicklighet, utan endast de ras skyldighet att fullgöra de å ligganden, ilian ansett dem böra tillhöra. Jag tror alt uti Sundhets-cnllegii compelencehelyg ligger ett vitsord om läkarens skicklighet, och att skyldigheten skulle föreskrifva honom att använda delina skicklighet vid erhållande order.
M:t velat medgifva åt brän vinsfabrikationen och mindre vid den fråga, som åtminstone inom de andra Stånden sannolikt kommer att blifva mest debatterad, nemi. om förhöjningen af tillverknings-afgiften, och då jag önskat att de yttranden, som komma att åtfölja remissen af den Kongl. Proposm, blifva fullständigare, specielt med afseende å denna punkt, är det derom jag egentligen vill yttra mig. Jag föreställer mig, att såväl våra bränvinstillverkare som jordbrukare med tacksamhet emottaga den Kongl, gåfvan af större frihet i bränvinsnäringen, men att deremot den Kongl. Proposms finansiella sida, den om skattens förhöjande till 75 öre, icke kan annat än hos dem väcka ogillande. Denna lilla öresumma kommer att inbringa ända till 3| million (tillverknings-skatten och försäljnings-skatten sammanräknade), hvilka hufvudsakligen skola 74 Den 13 Januari. tagas ur arbetarnes fickor, och då kari det väl vara skäl att uärmare fästa sig vid denna punkt. Bränvinsbränningen skall enligt K. M:ts förslag bära en skatt af 200 proc., men, enligt den Franska traktaten, endast 3| proc. tull åsättas en del från utlandet inkommande varor, som äfven äro föremål för inhemsk industri, och med skäl torde rättvisan af dessa förhållanden kunna ifrågasättas. I förbigående vill jag erinra om Frih. Cederströms motion, att bränvinsskatten och tullen å bränvin och spritdrycker skola af Bevilln.-Utsk:t behandlas på samma gång, för att vinna öfverensstämmelse dem emellan. Jag fruktar dock att, när Franska traktaten skall behandlas, det torde blifva svårt att rycka ut någon särskild del af densamma. Här har man vid riksdagarne under loppet af 9 år oupphörligen talat om konsumenternas rätt, och aldrig har man hört nationen framställas såsom annat än en nation af konsumenter eller köpmän. Likväl, då det varit fråga om den fattigaste delen af nationen, hafva alla varit ense om att pålassa denna ökade skatter; mendet torde vara skäl att äfven dervid något tänka på huru den så mycket omordade konsumenternas rätt i sjelfva verket blifvit tillgodosedd i detta fall.
Företogs till pröfning StatsUtskottets den 7 sistlidne November under N:o 327 afgifne, och den \ dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, rörande liqvidationer af åtskillige Medborgares i de förenta NordAmerikanska Staterna fordringsanspråk hos Svenska Statsverket. Grefve Horn s Claes Fredrik: Sedan trenne RiksStåud redan bifallit förevarande Utlåtande, finnér jag, att en återremiss icke leder till något ändamål. Hvad StatsUtskottet egentligen bordt göra, hade varit alt remittera frågan till ConstitutionsUtskottet, emedan hela åtgärden, hvarom Utlåtandet handlar, visar, huru de diplomatiska ärenderna i senare tider hos oss varit bedrifna. 55 H. 3 34 Den 28 December f. ui. Jag tror nog, att StatsMinistern för Utrikes Ärenderna haft full anledning alt framställa inför Regeringen någon farhåga, i fall man icke godkände de Americanske fordringsägarnes anspråk, helst sedan de blifvit så liögst betydligt nedsatte; men det tyckes vara, om jag så får säga, något mindre passande, att Svenska Regeringen, sedan den tillerkänt dem hopp om ersättning för de uppbringade Skeppsiasterne, för enskild del begagnat de medel, som sedan inflöto för dessas försäljning, så att den medgifna ersättningen icke kom i fråga, förr än på fyrfaldiga och många gånger upprepade framställningar. Jag anhåller derföre om proposition till afslag å Utlåtandet, emedan jag icke anser, alt Ridderskapet och Adeln bör gilla ett sådant förfarande. Herr von Hartmansdorff> August: Sedan trenne RiksStånd redan bifallit ifrågavarande Utlåtande, hemställer jag, om det är värdt att ingå uti någon discussion öfver ämnet. Resultatet är i alla fall redan bestämdt. Herr Cederschjöld_, Pehr Gustaf:
— Men ”blifva åter," såsom det slutligen stadgas i oftanämnde 56 §. ”något Stånds tankar, i ”någon eller några delar skiljaktiga ifrån ”de Öfrigas, och samma Stånd sig icke ef"ter de Öfrige fogat;” hvilket just nu är händelsen; "varde Constitutions-Utskottet, genom ''val af Riks-Stdndens plena, till slutlig jemk”ning förstärkt till ett antal af 20personer Bih, till Riks.St, Prot, 182S—l83o, 3 Sami. a 29 cle Ii-.t. lo Bil till Constlt.-UtsL Memorial N-.o 69; ”af hvarje Stand, hvilka genom samfdlldt, ”icke efter Ständ, anställd omröstning skilj”aktigheterna fotena, och det dymedelst full”ständigt beredda Utlåtande hvite sedan till ”Rikets Ständers af görande, som of van sagdt iiär.'* — Ändamålet med förstärkningen är sålunda alt sammanjemka de skiljaktiga meningarne till ett ”enahanda Utlåtande.1' Och med detta Utlåtande kan icke förstås någonting annat än sjelfva det slutliga af Rikets Ständer godkända Redactions-förslaget', helst det är berörde Utlåtande, som sedan skall hvila tili ”Rikets Ständers afgörande" vid nästa Riksdag. — Det först uppgifna Grundlagsförslaget måste således kunna förändras genom Riks-Ståndens eller det förstärkta Constitutions-Utskottets beslut; och jag kan ej föreställa mig någon annan afsigt roed Utskottets förra jemknings-memorial i detta ämne, än att hafva velat sätta RiksStånden i tillfälle alt kunna förena sig om vissa förändringar i Utskottets första förslag till ny Tryckfrihetslag. Utskottets förfarande, denna gång, synes således stå i uppenbar strid mot afsigten ined nyssnämnde förut afgifne jemknings-memorial; och Utskottet vill nu förhindra det förstärkta Constitutions-Utskoitet att kunna tillvägabringa en förändring i Grundlagsförslaget, hvilken förändring Utskottet förut hade öfverlemnat åt Rik§-Stån;’ den att sjelfve åstadkomma.
Nu är det dock ett fosterländskt intresse, ej allenast i det hänseendet, att vexelverkan emellan en del och det hela samt emellan det hela och dess delar är obestridlig, utan ock derföre, att bibanan på ett naturligt sätt sammanbunde staden och trakten deromkring med hela det öfre landet, dit den kunde aflåta sina produkter, och derifrån ur första hand hemta sina förnödenheter. Om således det vid denna riksdag visar sig, att anslag beviljas till andra bibanor, så vågar jag vördsamligen anhålla, att den föreslagna bibanan emellan staden Christianstad och Hessleholm också deraf må komma i åtnjutande. På grund af hvad som anfördt blifvit, anhåller jag: att Rikets Höglofliga Ständer ville af Statens medel bevilja två tredjedelar af anläggningskostnaden för en jernbibana från Christianstad till Hessleholm, eller 720,000 R:dr R:mt, hälften såsom anslag och hälften såsom lån på möjligast bästa vilkor. Kostnadsförslag och öfriga erforderlige handlingar blifva genom behörig person i sinom tid inlemnade till Höglofliga Stats-IJtskottet, dit denna motion torde blifva remitterad. Stockholm den 28 November 1862. J. Ternström. Motioner i Preste-Ståndet 1862. Af Kyrkoherden J. Ternström: Om förändrad lydelse af 1 mom. 28 § i Kongl. Maj:ts nådiga Förordning den 7 December 1860, angående vilkor en för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker. Att Kongl. Maj:ts nådiga Förordning den 7 December 1860, angående vilkoren för försäljning af bränvin ocb andra brända eller distillerade spirituösa drycker, hvilken utan tvifvel afsåg inskränkning af bruket utaf sådana drycker, verkat välgörande, i det den försvårat åtkomsten af den, det är en glädjande erfarenhet, åtminstone på den ort jag tillhör. Dryckenskapen är nu mera sporadisk än endemisk. Den 14,] millioner kannors starka tillverkningen torde dock icke öfverallt vittna om ett lika lyckligt förhållande.
Vid ofvannämnde Betänkande, hvarigenom Banco-Utskottet, på grund af de i 4 Bancoo. Lag-V t skottens Betänkande N:o 4]* ämnet utredde förhållanden, funnit sig föranlåtet tillstyrka: ”det någon serskild auto"risation för Banco-Styreisen, till inställelse *’af Banco-Auotioner, icke må, så länge nu rvarande 18 och i g §§. uti 1818 års I11- "tecknings-Lag ega gällande kraft, af Rikets Ständer mcdgifvas,” hafva hos dc Respective Riks-Stånden anmärkningar blifvit gjorde, af del; hufvudsakliga innehåll: att Utskottet, i frågan, hört endast Bankens Cornmissariat, och icke Banco-Fullmägtige; att, ehuru det numera vore förgäfves att vilja söka afhjelpa det enskilda lidande, som skall hafva föranledt motionen, hvilken afsåge en slags allmän inställelse i dylika fall, intill dess ny Lag hunne stadgas, någon åtgärd likväl under tiden kunde tagas med de Auctioner, der endast Bankens rätt, utan att vara blandad mod andras, då något icke stöde att göra, vore i fråga,—- i anledning hvaraf Banco-Utskottet tillsammans med Lag-Utskottet borde uppgöra ett Förslag; att motion blifvit gjord om ändring i 18 och ig §§. Intecknings-Lagen och till Lag-Utskottet serskildt remitterad; att ålskillige uttryck kommit att inflyta i Banco-Utskottets Betänkande, hvilka kunde vara bindande i sjelfva Intecknings-frågan; att en motion, remitterad gemensamt till Bancooch Lag-Utskotten, blifvit gjord \
I förra fallet, och om den Skattstyldiges uppgift wärst origtig, stall hända att Staten sär af honom antingen en större eker mindre Bewillning än den bordt fä, hwilset stall stöda antingen honom eller ock Staten, och hwilket hwarken bordt stje och ej lätteligen ssjedt om Formulairet kill Taxeringen warit mer vmständejigt än det nu antagne, emedan det i thy fall hade warit lättare att finna huruwida Uppgiften warit sann eller icke, och med anledning deraf söra dess Författare till sinnes de twifwelsmäl som hade uppställ innom Committeen var Uppgiftens rättskaffenhet. I dtt sednare fallet nemligen om Lommltteen misstror den Skatlsklstdiges uppgift, sä älMr det Emmftttrli slk taxera boum - Den 5 Januarii. Z4Y nom högre an som hans uppgift gifwit anledning kill Utom det att ett sädant Commnteenö sökhällande fvrrädcr mifltreende, som nägvn gäng tvide förolämpa, kommer det äfwen den Skottstoldige bäre pä beswär och omkostnad för att winna rättelse wid Compromitz Rätten, hwlikct hade kunnät lörckommaS i de fleste fallen om Formulairen till Taxeringen ej warit sä gansta summarlste. Det är ju en af alla hederligt sinnade menmstor erkand gruodsttts. Man bör förekomma alla fel, häldre och med mer sorgfällighet an framhålla, anklaga och stross; den lvm felat? Ännu ert stäk emot en sä summanst uppgift till Berednings och och Taxerings - Eommitteeme, som den antagne och nu gillade.
Den innehåller, att Ståndspersoner med flera å Landet boend-e &c. Ett så obestämdt uttryck kan omöjligt nyttjas i en BeviilningsStadga , då icke alla skola betala ; hvilka äro då de flere, som skola, och hvem skall pröfva och afgöra detta? Också har KammaiRätten i sina anmärkningar visat, att de ingen säker grund haft att gå efter, då den från efterräkningen undantager alla Drängar hos Hemmansägare af Allmogen , men beskattar dem , som tjena hos Possessionaten, hvilka således erlägga dubbel Beskattning, först för Jorden , och sedan för Personalen, i likhet med Städerna. Att detta aldrig varit Ständernas mening vid 1810 å>-s Riksdag, måste lätt kunna inses, och det hade varit lyckligt , om ej , genom detta Beslut, Allmänheten fått ett mindre fördelagtigt omdöme om Riksens Ständers åtgärder. Friherre Stael von Holstein förklarade derefter, det han, i anseende till enskildte angelä.' genheter, vore nödsakad, att från Rikdagen afresa och således måste afsäga sig det af Ridderskapet och Adeln honom uppdragne förtroende att vara Ledamot i det förstärkta Statsutskottet, hvilket han ansett sig böra anmäla, pä det någon annan måtte i hans ställe till Ledamot af det förstärkta StatsUtskottet väljas. Herr Grefven och Landt Marskalken yttrade: det han vore öfvertygad, att Ridderskapet och Adeln, lika med Herr Grefven och Den 8 Maji , /. m. 185 LandtMarskalken, skulle önska , det Friherre Stael von Holstein måtte fortfara, att deltaga både uti Ridderskapets och Adelns öfverläggningar och uti det förstärkta Statsutskottets ; men om sådant, i anseende till Friherre Stael von Holsteins enskilte omständigheter , icke vöre n ödigt, trodde Herr Grefven och Landt* Marskalken dock, det någon ny Ledamot, efter Friherre Stael von Holstein, icke torde behöfva utväljas, hel 1st Ridderskapet och Adeln utsett sex Suppleanter uti det förstärkta Statsutskottet. Herr Munch af Rosenschöld:
Här undersökas alla tvistemål och alla de brottmål, som icke angå häktad person. I händelse parterne förlikas, eller de, å ömse sidor, åtnöjas att låta bero vid stadseller härads-rättens dom, utfärdas i ena fallet fastställelse å förlikningen och i det andra dom, hvaremot ej får vädjas. Alla öfriga tvister och brottmål, som hos stadseller härads-rätten förevarit, skola af domaren föredragas hos länets domstol (öfverrättenj), kallad Landstings-rätt efter analogien af Landshötdinge, Landskansli, Landskontor. Ting kan den sägas hålla, så vida sessionerne fyra gånger om året afslutas. Hos densamma upptagas omedelbarligen alla de brottmål, som angå häktad person. De nu varande stadsoch härads-rätter försvinna. Der stad i domsagan finnes, bör tingsstället vara i staden. Vid länets indelande i domsagor bör naturligtvis häradsindelningen bibehållas, så vidt ske kan.” 8 LagUtskottets Betänkande, N'-o 25. ”Landstings-rättens tio ledamöter utgöra två afdelningar, hvilka vexelvis hålla sessioner; men i plenum sammanträda båda afdelningarne, för att handlägga verkets egna angelägenheter och sådana ärenden, hvari eljest samfäld åtgärd fordras. Den, som i afdelning föredrager, är ordförande; men i plenum förer äldste ledamoten ordet. Tingen hållas fyra gånger om året, så i stadsoch härads-rätterne, som landstings-rätten. Hvardera af dennas afdelningar sitter fem veckor, och deltager sjette veckan med andra afdelningen i plenum, när sådant behöfves, men använder tillika denna vecka att afsluta expeditionen för sin session. Den efterträdande afdelningen upptager dessutom under denna vecka endast de brottmål, hvilka då kunna, såsom omedelbarligen tillhörande landstings-rätten, göras anhängiga, men börjar för öfrigt icke sin session förr än följande veckan, hvarefter denna session äfven räcker fem veckor. Med dessa elfva veckor är qvartalssessionen för båda afdelningarne slutad, och lemnar tolfte och trettonde veckorna lediga såsom ferier.
S. D. Föredrogos och godkändes dels Expeditions-Ulskottets förslag till de 6 första §§ i Riksdags-beslutet, dels samma Utskotts förslag till Rikets Ständers Underdåniga skrifvelser till Kongl. Maj:t: N:o 145, angående anslående af f. d. profoss-bostället vid Westgötha regemente Backabo N:o 5 Thorbjörnsgården till boställe åt en särskild länsman i vestra distriktet af Gudhems härad och Skaraborgs län; N:o 146, i anledning af Kongl. Maj-.ts Nådiga Proposition, angående använ dandet af influtne medel för ett exporteradt och i Tripoli försåldt parti krut; N:o 147, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om beviljandet af en gratifikation till vedergällning åt Kapitenen A. Hahr, i och för utgifvandet af hans general-karta öfver Sverige; N:o 148, Prol.-Utdrag den 4 November 1857. 617 N:o 148, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående afsöndring af jord från Hautboistbostället Ingeshult vid Elfsborgs regemente till plats för en folkskola i Seglora församling af Elfsborgs län; N:o 149, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående öfverlåtelse på Jerlåsa församling af Kronans rätt lill dana-arf efter Seraphia Lindskog; N:o 150, angående förändradt sätt för utgörandet af kronolionde-anslagen till kyrkoherdarne i Nöbbelöfs och Ottarps pastorater i Malmöhus län; N.o 151, angående tillstånd att till häradsköfdinge-boställe använda f. d. ryttmästare-bostället Hörrum m. m.; N:o 152, i anledning af Kongl. Maj-.ts Nådiga Proposition, angående Landshöfdingarne, Friherre It. F. von Krcemers, Grefve G. E.