Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genast efter min begrafning och sednast en månad efter min dödsdag, skall bouppteckning hållas på all min ägande och efterlemnade så lösa som fasta egendom och qvarlåtenskap af hvad namn eller benämning det vara må. Ridd.directrn i Stockholm bekommer Irenne månader efter bouppteckningen sextusende riksdaler, som genom dess höga försorg uti evärdeliga tider fruktbare göras med lern proc. ranta årligen, och hvilken ränta genom hoghem. direchs föranstaltande tillställes den uliSvea och Götha Wendes Rike varande bevisligen fattigaste, dock ärbara Fröken von Liewen, och kommer min syster Mariana L. von Liewen att vid första ränteforfallotiden läntepenningebeloppet emottaga och sedermera allt framgent i sin lifstid årligen uppbära och åtnjuta, men efter hennes död äger H. direct:n låta i Svenska allmänna tidningarna kungöra, alt denna under benämning von Liewenska räntepenningepensionen är vorden ledig och att behörigen ogifta Fröknar von Liewen dertill kunna sig såsom sökander anmäla inom trenne månader efter kungörelsens dato hos H. directm, samt jemte ansökningen bifoga tvänne välkände trovärdige adelsmäns bevis öfver deras fattigdom och öfriga förhållanden, hvarefter H. directin äger saken pröfva och utnämna pensionärskan, som genast derefter i behörig ordning, och så länge hon lefver ogift, kommer alt i sin lifstid åtnjuta pensionen. Skulle, vid pensionens successiva ledighetsblifvande, flera lika fattiga Fröknar von Liewen sig dertill anmäla, så blir alltid den prioriterad lill pensionens erhållande, som med mig närmast i skyldskap anses, och i den händelse att de till mig lika skylde räknas, sker dem inför IL directtn lottning emellan; linnes ingen fattig Fröken von Liewen till, eller sig icke behörigen documenterad , å föreskrifven tid och ställe, anmäler, så äger högbemälde direction rättighet för den gången hugna en ärbar fattig fröken af annan friherrlig .Svensk ätt med denna von Liewenska pensionen, såvida hon i rättan lid gjort behörig ansökning och dervid presterat gällande bevisen.
Dom och de som enligt §. 107 ställas under Opinionens. I anseende till det som nämndes, att det såg ut som om Götha Canal-Bohg ville äga afgörande rätt framför Riksens Ständer, så vore visst bäst, så snart, saken anses tvistig, att underkasta den laglig Domstol, men denna vore då hvarken Bolaget eller Riksens Ständer. Vidare sades, att då Betänkandet om Disconterna förekommer, blifver tid att tala om den omtalta ersättningen för Privilegium, och att dfen Glausel, som bär är, endast är gjord för att ej försumma sig; har detta varit Utskottens mening, så är det visserligen ej värdt, att lemna någon uppmärksamhet åt denna Clausel, utan bör då frågan om Discont-ersättning nu förfalla. Vidare önskades, med afseende på ett mitt yttrande härom dagen, att Banquen må kunna betala berarne i det höga Spel som Canal-Directionen spelar: Jag önskar i afseende på många andra ställningar vid denna Riks* dag, att mången ej må alltför dyrt få betala de betar som vi göra. Baron Staels Förslag har varit det conseqventaste jag ännu hört af dem som anse Ca* nal.Byggnaden onyttig för Slaten. Herr Påhlman: I den tankan, att det vore önskeligt att hvarken Canal-Directionen eller Riksens Ständer pröfvade och afgjorde den förres rättigheter och skyldigheter, instämmer äf - Ven 30 April. 621 ven jag. Min öfvertygelse är den, att om Sveriges Lag blifver Skiljoman, får Canalen ingen ersättning. Den kan då ej fullbordas. Och 1 sådant fall borde ej heller medgifvas något ytterligare bidrag af Staten. För att närmare utreda sammanhanget emellan Discont-vinsten och Banquens årliga Byggnads-biträde, utbeder jag mig få erinra, att när understödet af 300,000 R:dr beviljades, var detsamma grundadt på en uppgjord Arbets-Plan, enligt hvilken Discontvinsten också påräknades, likasom Actie ägarnes insättningar. Detta bidrag från Banquen beslöts alitsa med vilkor att de öfrige Sumtnorne skulle utgå till den Summa de i Calcul voro påräknade, hvarförutan samma Plan icke kunde följas.
s 3oa3og, bif. af Adeln, IX s 78, af PresteStåndet, IX s 82, af BondeStåndet, IX s 86, af BorgareStåndet, IX s 91. Underd. Skrifvelse, X 1. s 164—167. L. Ladugårdsskötsel^ upphjelpande, om. Statsoch Ekon. Utskottens Betänkande, IV 3. s 157—162, bif. af PresteStåndet, s 58o, af BorgareStåndet, IX s 585, af BondeStåndet, IX s 5g5, af Adeln, ix s 596. Lagersvärds (Cl. J.), i anledning af Svenske Ministern, fordran. StatsUtskottets Betänkande, IV 1. s 545 — 557, återrem. af Adeln, IX s 155, bif. af BorgareStåndet, IX s 174, af BondeStåndet, IX s 176, af PresteStåndet, IX. s 200. SI197 — 1200, bif. af Adeln, IX s 337. Lag, angående en, för åhörare inom RiksStåndens Plena eller Riksens Ständers Plena Plenorum. Motion, remitt. till Lagutskottet, 11 s i3o2. Utskottets Betänkande, Vll 1. s 146 — 149. bif. af BondeStåndet, IX s 235, af PresteStåndet, IX s 243, af BorgareStåndet, IX s 277, återrem. af Adeln, IX s 3o5. Ålerremissen besvarad i Betänkandet 170 om offentlighet af RiksStåndens öfverlägga ningar. LagCommitteens arbete, angående påskyndande af; Motion, remitt. till LagUtskottet, 11 s 1208.
Det bodde många svenskar i Nizza det året, men Lindner undvek dem alla. Hans hustru gjorde flera bekantskaper och blef som vanligt beundrad för sina storslagna egenskaper, för det sätt, hvarpå hon ställde och styrde med allt, men först och främst för det beundransvärda tålamod, hon visade sin kinkige, tråkige man. Till ingen enda af landsmännen slöt sig Lindner. Däremot hade de knappt varit två veckor i Nizza, innan han framlämnade det rekommendationsbref, han medförde till en fransk kollega, som bebodde en villa i deras grannskap. — Jag känner er genom edra arbeten, var det första den berömde historikern yttrade. Ett par af Lindners monografier hade i öfversättning utkommit i Frankrike. Jag håller på med Mazarin, och ni? fortsatte mr de Bex. Lindner svarade undvikande: Jag funderar på att göra en kulturhistorisk skildring af drottning Christinas tid. Jag har alltid önskat skrifva den efter nya källor, den är inte gjord; men för tillfället är jag förbjuden att arbeta. De började ett intressant meningsutbyte i mr de Bex’ trädgård, där orangerna stodo i blom, fortsatte det under en promenad nedför den kalkdammiga chausséen, genom stadens soldränkta boulevarder, fram under »promenade des Anglais’» palmer, nere vid hafvet. Jaså, ni är öfveransträngd och skall hvila er, sade fransmannen, nåja, skrif inte, men kom in till mig endera dagen, så skall jag visa er några papper, som skola intressera er; något, som ni kan använda till er drottning Christina. Lindner tackade hjärtligt för anbudet och den angenäma promenaden. Men han hade en känsla, som om han stal sig till mr de Bex’ intresse, han skulle väl aldrig skrifva sin drottning Christina — numera. Hur som hälst, det var en intressant bekantskap, det låg något uppmuntrande och upplifvande i mr de Bex’ väsen och sätt. Ett par dagar senare blef Edith illamående. — Det går nog snart öfver, du förkylde dig väl på utflykten i går, sade Lindner. Edith var emellertid orolig och greps af sitt vanliga bekymmer: Bara jag inte blir sjuk, hur skall det då gå! På eftermiddagen skickade de efter läkaren.
Detta torde bevisa, att frågan om den omedelbara nyttan af Banquens publicitet kan blifva en sak för sig — men verkningarne af ££ dermed sammanhängande förändring i dis - 122 Banco-Utskottets Beliinkanden. positions-sättet öfver Banquen, åtminstone i opinion, en helt annan: och det så mycket heldre, som Sveriges Banque, obegränsadt beroende af Riksens Ständers disposition allena, icke kan jemföras ined någon annan allmän Clredit-inrättning, såsom icke underkastad någon ansvarighet för sine utställde skuldförbindelser till samhället eller till den öfriga verlden, blott dess förvaltning fortgår efter de oantasteliga principalernas beslut; det var utan tvifvel också föreställningen om detta allmänna förhållande, som föranledde till följande af Banco - Utskottet, vid förra Riksdagen, gifne yttrande: ”För öfrigt torde Stats.läran och er’’farenheten gemensamt gifva vid handen, att ”sådane beslut, som genom bibehållen jemvigt ”mellan alldeles motsatta åsigter och intressen, ”närmast förvara det helas del, och med de”ras återhållande kraft befästa ordningen, ej ”mindre uti politiska än financiella ämnen af ”vigt , möjligare kunna fattas och till verksamhet bringas, genom ett inskränktare antal ”än af ett talrikare, hvilka principer derföre ”ock uti Rikets Grundlag synas hafva blifvit ''antagne, och uti den för Constitutions samt ''för BancoUtskottets områden anvista verksamhet tillämpade.” Begge dessa förhållanden i Styrelsen öfver Banquen äro emedlertid ofiillkomlige. Det bör å ena sidan icke skäligen kunna fordras, att Rikets Ständer skola, med kraften af sitt [gillande, befästa förslag, grundade på förutsättningen af förhållanden, som de icke känna; men det lärer lika litet, Banco-Utsiottets Betänkanden.
Frih. Cederström, Jacob: Sedan R. o. Ad. nyss afslagit de der orden ”i behörig ordning antagne” för gerningsmän och sockenhandtverkare, så finner jag för min del betänkligt om detta förslaget skulle bifallas; ty nu ifrågavarande personer äro sådane handtverkare, och § komme då att på dem tillämpas. Hr Printzenskjöld: Afven jag anser för min del den föreslagna beskattningen öfverflödig, sedan R. o. Ad. afslagit den restriction i en föregående beskattningsgrund, som Utsk. hade tillstyrkt. Frih. Raab: Enligt den föreställning man gjorde sig om hvad en handtverkare eller gerningsman ville säga, så skulle en sadan vara en helt annan person, än den som antogs till gards-smed eller gårds-snickare, och då hevilla.stadgan utsätter Den 30 November e. m. 589 i afgift Tor en gerningsman 1 r:dr b:co, och denna afgift onekligen är alt anse för hög för en gårdseiler by-smed, så skulle jag tro, att man åtminstone vann det ändamål alt afven få den classen af bandtvekare beskattad, om man bifölle förslaget, än om man afslog detsamma, hvarföre jag anhåller om »ronos. lill bifall derå. Frih. Cederström, Jacob: Om vid en gård en dräng finnes, som kan smida, så är han visserligen under cathegorien att kunna benämnas gårdssmed; men är lian ej såsom sådan antagen, utan belt simpelt som dräng, så har han icke någon befallning som smed, utan hr i husbondens bröd och smider vid gården då det behöfs. I denna egenskap kan ej honom någon bevillning som gårdssmed åläggas; hvaremot förhållandet är helt annorlunda med en gerningsman, som bor i sitt eget bern och försörjer sig med sitt bandtverk, lian må vara till gerningsman af socknen anlagen eller icke. Frih. Cederström, Thure Fredr.: Afven jag för mili del tillstyrker, alt R. o. Ad. måtte afslå den förevar, punkten af Beviiln. Utsk:s betänk.
Detta förhållande beträffande ifrågavarande behållningars (kassors eller fonders) tillkomst, beståndsdelar och olika belopp vid de särskilda regementena och korpserna, hvaraf synes följa, att de icke såsom samfälda för dem kunna betraktas, samt den omständigheten, att beklädnads-bidragen möjligen i en framtid åter kunde komma att af rotehållarne (soldaterne) öfvertagas, synes påkalla att behållningarna, sådana de befinnas vid 1857 års slut, blifva på ett ställe, fastän med särskild specifikation för hvarje regemente eller korps, sammanförda sålunda, att deraf utvisas det belopp, hvarje regementes eller korps’ Beklädnads-direktion vid nämnde års utgång egde och hvilket belopp, dock med beräkning af tiden för regementets eller korpsens förseende med ny btklädnad, synes böra utgöra en för regementets eller korpsens beklädande påräknelig befintlig tillgång, att från det nya stats-anslaget »till lifoch släpmunderingar vid rotehålls-regementena» återlemnas för den händelse, att rotehållarne (soldaterne) skulle framdeles komma att åter öfvertaga beklädnads-skyldigheten. B) Eactra Stats-anslagen. Ofver dessa anslag lemna räkenskaperna följande redovisning: (Se Bil. Litt. I.) § 18. Enligt kassa-redogörelsen öfver Slite hamns fästnings-byggnad, hafva medel till denna byggnads fortsättande under revisions-året dels blifvit levererade från Krigs-kollegii Fortitikations-afdelning med 17,868 R:dr 5 sk. 4 rst., dels erhållits genom influtne 3,192 R:dr 32 sk. 3 rst. för försäljning af diverse persedlar, och dels genom förskott från Kongl. Ingeniör-korpsens kassa och från landtränteriet i Wisby med tillsammans 3,200 R:dr, eller med ett sammanräknadt belopp af 24,260 R:dr 37 sk. 7 rst.
Fonden till utlåning med omsättningsrätt eller, såsom den från äldre tider benämnts, allmänna diskont-fonden, fastställdes vid sednaste riksdag till 8,000,000 R:dr Banko, med åliggande för Fullmäktige att årligen från och med 1855 i-5 på hvarandra - Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. 53 andra följande är deraf innehålla 200,000 R:dr. Denna innchållning är för alla 5 åren 1855, 1856 och 1857 med 600,000 R;dr verkställd å den andel af fonden som varit till Banko-diskont-verket i Stockholm anvisad, hvarigenom, äfvensom medelst öfverflyttning till andra låne-rörel segrenar af ytterligare 320,000 R:dr, ifrågavarande fond blifvit till 7,080,000 R:dr förminskad och på de särskilda diskont-verken sålunda fördelad att Banko-diskont-verket, åt hvilket Banko-reglementet anvisar R:dr 4,900,000: nu innehar 3,980,000 Låne-kontoret i Götheborg „ „ 2,000,000: „ 2,000,000 Låne-kontoret i Malmö „ „ 1,000,000: „ 1,000,000 Låne-kontoret i Wisby „ „ 100,000: , 100,000 Sgr Banko 8,000,000: 7,080,000 Då, såsom nyss är sagdt, Rikets sednast församlade
Detta kan icke nu verkställas, då manskapet anvärfves direkte till tygstats-kompanierna och således endast der kan tjenstgöra. Artilleribrigaderna. Första artilleribrigaden innefattar befäl, stamtrupp och civilpersonal för: 8 åkande fältbatterier, (förlagda i Stockholm). 2 fot » ( » i Sundsvall). 2 depötkompanier fästningsartilleri, (förlagda å Vaxholm). Staber, parker och stamtrupp till reservartilleriet. Andra artilleribrigaden innefattar befäl, stamtrupp och civilpersonal för: 6 åkande fältbatterier, (förlagda i Göteborg). 2 fot » ( » å Carlsborg). 2 depötkompanier fästningsartilleri, (förlagda å Carlsten). Staber, parker och stamtrupp till reservartilleriet. Tredje artilleribrigaden innefattar befäl, stamtrupp och civilpersonal för: 5 åkande fältbatterier, (förlagda i Kristianstad). 2 fot » ( » i Landskrona). Staber, parker och stamtrupp till reservartilleriet. Hvarje batteri består af 6 kanoner under befäl af 1 kapten. Till hvarje åkande (eller ridande) batteri höra följande officerare: 1 kapten, batterichef, 1 kapten, park chef, 1 löjtnant och 2 underlöjtnanter, afdelningschefer. Till hvarje fot-fältbatteri höra följande officerare: 1 kapten, batterichef, 1 kapten, parkchef, 1 löjtnant och 1 underlöjtnant, afdelningschefer. Till hvarje depötkompani höra följande officerare: 1 kapten, kompanichef, 1 löjtnant, 1 underlöjtnant. Med iakttagande häraf fördelas officerarne emellan artilleri-brigaderna på följande sätt: Till första artilleri-brigaden hörer: 1 öfverste, förande brigadbefälet i 3 andre regements-officerare f officerare till: 8 åkande batterier 2 fotbatterier 2 depötkompanier staber och parker Till andra artilleri-brigaden hörer: Regements-officerare. Kaptener. Löjtnanter. Underlöjtnanter. Löjtnanter. Underlöjtnanter. Kaptener. Löjtnanter.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propoSitill bifall å StatsUtsk:s utlåt. Ropades ja och nej. Den 12 Maj f. m. H. Ex. framställde derefter propos. till afslag å samma utlåtande. Hopades starka ja, blandade med nej. H Ex. förklarade, att han funnit ja vara den rådande meningen vid svaret a den af H. Ex. sednast framställda proposition. Hr von Hartmansdorff: En anmärkning har blifvit gjord, utan att vederläggas, den nemi., som Hr af Harmens framställt. Det torde förtjena att tagas i öfvervägande af StatsUtsk, om icke utslag i anmärkningsmål borde, då anmärkningen ogillas, varda utlemnade utan lösen. Jag får således anhålla om återremiss, . Gr. Cronhjelm: Om den siste talaren hade tagit närmare kännedom om bevilln:sförordn. sk ville lian hafva funnit, det han icke haft anledning till sina tvenne sista yttranden, Hvad det förra angar, hör det ej hit att derom yttra sig, Sedan utlåt., enligt Hr Landtnäs förklarande, är afsiaget; men hvad den sista anmärkningen beträffar, att den, som klagar och vinner, skulle hafva sitt utslag fritt från lösen, så är den saken redan bestämd; den skattdragande, sorn vinner, har alltid utslaget kostnadsfritt. H Ex. Hr Gr. p. Landtm, yttrade, det H, Ex. ansåg sig böra ytterligare förklara, att 'H. Ex, vid svaret 3 dess sednaste propps, funnit ja rådande, i följd hvarafStatsUtsk:s utlåt. N:o 66 blifvit af R. o. Ad. afsiaget. Hr von Hartmansdorff: Jag får då blott göra den anmärkning, att jag ej hör, att, då flera propositioner af Hr Landtm, göras, det alltid är den sista, som med öfvervägande ja besvaras. Företogs till pröfning StatsUtsk:s d. 2 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
Folknummern har ökat sig med 5r)8, deraf 224 äro (ödde Lundsli, i Malmöhus Län Feniurs-B cral telse. 4 26 — utöfver de dödas ania], samt ålerstoden lil] Staden inflyttade, för det mesta Familjer, tillhörande Slåndspersons-Classen, som för beqvämlighet i afseende på barn-uppfostran företrädesvis valt Lund till boningsplats. Innevånarne hemia sin mesta bergning af åkerbruk och af de inkomster som härflyta från Univeisiletet; och någon synnerlig tillväxt i näringarne har i allmänhet icke ägt rum. Tvänne Färgerier, af hvilka det ena blifvit betydligen förbättradt och utvidgadl, samt Boktryckeri med Stilgjuteri och snällpress, i Snusoch a Kard-Fabriker samt r Tegelbruk, äro de enda Fabriker som förtjena att anmärkas. Flera kostbara byggnader äro under tiden ånyo uppförde, deribland må nämnas ett grundmuradt trevånings Stadshus, inredt för värdshusrörelse och mottagande af resande, samt ett Fattighus, äfven grundmuradt, och på nedra botten inredt till a arbets-salar och turn för kok-inrättning, samt på öfra lill en sal för Fattig-Skolan och rum för Läraren. 65 äldre fattighjon och 34 barn erhålla mat vid Kok-inrättningen, och emot lindrig ersättning Lil 1 handahålles äfven kost åt andra behöfvande. Arbets-lnrättningen börjades i836, och fortsattes sålunda, att 24 flickor undervisas i åtskilliga handarbeten. Af de /\oo R:dr Banco, som Eders Kongl. Maj:l under vistandet i Lund förlrdet år i nåder förärat Stadens fattige, har Directionen användt större delen till inköp af matvaror, hvilka under förflutna svåra och dyra lid blifvit till behöfvande utdelade. Stadens torg är genom inköp af tomter utvidgadt, och hvartill enskilta redan bidragit med 2000 R:dr och under följande 8 år komma att tillskjuta 4ooo R;dr, allt Banco. Academie-byggnaden har äfven blifvit ombyggd och förskönad.
St:r blifvit beviljad; att denna belåning-srätt skall ökas till 20 procent, sedan Bolaget insatt halfva beloppet af hela den äskade insättningssumman, samt tili 25 procent jemväl A primitiva Actie-Capitalet, då Canalen blifvit fullbordad, — alla dessa beläningar under vilkor, att antaglig borgen tillika fordras, dock endast för den brist, som, vid hypothekens försäljande, till lånets liquiderande, möjligen skulle kunna uppkomma; med den föreskrift tillika, att, efter hvarje af här ofvan för insättningen bestämda terminer, icke några andra Actier få belänas, än de, för hvilka den för året förfallna Actieinsättning, efter procent å gamla Actierne, blifvit, enligt Canal-Directionens bevis, fullgjord; samt b) att Bolaget, om Canalen blifvit inom 1834 års slut fullbordad, må erhålla afskrifning och eftergift för, ej mindre det vid innevarande Riksdag beviljade bidrag af 845,334 R:dr B:co, än ock för .Statens hela aldre fordran hos Bolaget; emot det att CanalBolaget, å sin sida, dels afsäger sig alla anspråk på ersättningar från StatsVerket, af hvad namn och beskaffenhet de vara må, dem Bolaget möjligen kan förmena sig äga, dels ock förbinder sig att allt framgent Canalen underhålla, utan något Statens bidrag dertill; men skulle Bolaget antingen vägra att uppfylla de vilkor, R. St:r sålunda funnit godt att Bolaget föreskrifva, eller ock underlåta att intill 1834 åt's utan något ( 28 ) Statens vidare betungande, bringa Canalen till fullbordan, på sätt ofvan stadgadt är, skall Statens fordran för så väl det nu beviljade yttersta understöd af 845,334 R:dr Banco, som för alla de summor, hvarmed Staten tillförene till Canal-arbetet bidragit, oförändrad qvarstå; Staten i bägge fallen för all framtid förbehållen den andel i utdelningen af Canalens blifvande inkomster, som 22 <j. j Bolagets Privilegium försäkrar och bestämmer, J. Su
KYRKOFADERN PAPINIANUS 47 VOX POPULI 56 EN KOPP TE 77 SANN HISTORIA 93 SYNDENS LÖN 105 ATT DÖDA 149 EN HERRELÖS HUND 158 TUSCHRITNINGEN EN aprildag för många år sedan, på den tid då jag ännu undrade öfver lifvets mening, gick jag in i en liten cigarrbutik vid en bakgata för att köpa en cigarr. Jag valde ut en mörk och kantig El Zelo, stoppade den i mitt fodral, betalade den och gjorde mig färdig att gå. Men i detsamma föll det mig in att visa den unga flickan, som stod i butiken, och hos hvilken jag ofta brukade köpa mina cigarrer, en liten handteckning i tusch, som jag tillfälligtvis hade liggande i plånboken. Jag hade fått den af en ung konstnär, och i mitt tycke var den mycket vacker. »Se här,» sade jag, och räckte henne den, »hvad tycker ni om det här?» Hon tog den i handen med nyfiket intresse och såg på den mycket länge och mycket nära. Hon vände den på flera olika håll, och hennes ansikte fick ett uttryck af ansträngd tankeverksamhet. »Nå, hvad betyder det?» frågade hon till sist med ett vetgirigt ögonkast. Jag blef en smula häpen. »Det betyder ingenting särskildt,» svarade jag. »Det är bara ett landskap. Det är mark, och det där är himmel, och det där är en väg ... En vanlig väg ...» »Ja, det måtte jag väl se,» fräste hon till i tämligen ovänlig ton; »men jag ville veta hvad det betyder.» Jag stod rådvill och förlägen; jag hade aldrig kommit att tänka på, att det skulle betyda någonting. Men hennes föreställning stod icke att rubba; hon hade nu en gång fått för sig att taflan måste vara något slags »hvar är katten? Hvarför skulle jag annars ha visat henne den? Till sist satte hon upp den mot fönsterrutan för att få den genomskinlig. Troligen hade man någon gång visat henne ett slags egendomliga spelkort, som under vanlig belysning föreställa ruter nia eller spader knekt, men som, då man håller dem upp mot ljuset, föreställa någonting oanständigt. Men hennes undersökning gaf intet resultat.
Hvarföre tala om din kärlek till de dina, din tillgifveiihet för anförvanter, då du ärat min moder lika som dina egna föräldrar, för henne sörjt icke mindre än för dina egna anförvanter, då du öfver hufviid i otaliga ting varit de qvinnor lik, som hålla på qvinlig ära ?n " Då alla goda qviiinors lof plägar vara enkelt och sig likt, emedan de gåfvor de af naturen erhållit och genom egen omvårdnad bevarat, icke behöfva någon iniingfald, och det gör till fylles, att alla visat sig värdiga af samma goda rykte. och emedan det för en qvinna är svårt abt förvärfviz ett nytt pris, då hennes lif är mindre nnderkastadt vexlingar, så må- ste de nödvändigt fara efter det för dem alla gemensamma: för att ej genom underlåtande af något af de rät ' tfärdiga biiden skämma allt det öfriga. Så mycket större pris har min käraste moder viinnit, som hon i blygsamhet, rättskaffenhet. kyskhet, lydnad: husligt arbete, omsorg och trohet varit alla andra rättskaffens qvinnor lik och ingalunda stått någon efter. " Dessa senaste inskrifter visa oss, hvad Roinarne förstodo med sann qvinlighet. Under kejsartiden var emellertid qviiinan, särskildt den, som hörde till de högre stånden, ingalunda med sin verksamhet inskränkt till det egna hemmet, meii den verksamhet hon utom detta öfvade betrakt ades tydligen som något, hvilket låg vid sidan af hennes qvinlighet, likvisst utan att nödvändigt på denna gör ett intrång. Såsom redan blifvit nänindt, gjorde den romcmka keisartideiis qvinna redan vid en tidig $Ider bekantskap med litteraturen och det var vanligt: att hoii äfven sederinera sysselsatte sig med denna. Det finnes otaliga bevis för qviiinornas intresse för den sköna litteraturen, för filosofi och andra vetenskaper. Mången författare tillegiiade dem sina verk och hyllade deras intelligens. Qviiiiior funiios, som egiiade sig med flit åt studier, men de lära icke alltid haf ' va varit behagliga.