Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse N:o 200. Befinnes detta bidrag något år understiga livad ändamålet påkallar, varde bristen uppförd i särskild lörskollsräkning, oell beslute delegarne vid nästa bolagsstämma, huruledes bristen fyllas skall. Uppgår denna brist till en fjerdedels procent af upplånta beloppet, må den ej öfver ett år balanseras, och varde då, genom förhöjning af bidraget, till förvaltningskostnadernas ersättande fylld. § 14. Försummar delegare, som lån erhållit, alt på behöriga, uti Hvpotheksföreningarnes reglementen utsatta, tider full liqvid af ränta, årlig afbetalning pä hufvudstolen och bidrag till bestridande af förvaltningskostnaderna lill föreningen verkställa; ege Styrelsen hvad sålunda förfallet är, sednast vid nästa sammankomst, genom lagsökning utkräfva låta, och vare derjemte den försumlige pligtig alt från oell med förfallodagen dröj sm åls räu la å bela det förfallna beloppet, efter en half procent lör månaden, erlägga. § 15. Delegare, som lån i Hypoteksförening ej sökt, vare likväl pligtig att på det delaktighetsbelopp, för hvilket han i föreningen ingått, hvarje år, räknadt från inträdesdagen, till föreningen, så vida ej derom annorledes i dess reglemente bestämmes, inbetala lika stor procent, som den, hvarefter årlig afbetalning å hufvudstolen af låntagande delegare skall fullgöras, och ege lian ä dessa insättningar tillgodonjuta lika stor ränta, som den, låntagande delegare lill föreningen inbetala; börande likväl räntan vid hvarje års utgång till hufvudstolen i räkning läggas, till dess alt den uppgått till det belopp, för hvilket han i föreningen delegare är, hvarefter ytterligare insättning och ränteberäkning skola upphöra, och beloppet af den då upplupna summan till hans förfogande ställas. § 16- Vill delegare, som i Hypoteksförening lån erhållit, mot återbetalning af lånet derifrån utträda, eller större årlig afbetalning å hufvudstolen, än den i § 13 bestämda, verkställa, ankomine på bepröfvande af föreningens Styrelse, huruvida sådant medgifvas kan.
Med afseende å Öfversten Kreugers långvariga och förtjenstfull verksamhet i det allmännas tjenst samt de till stöd för framställningen i öfrigt åberopade och medelst motionen bilagda handlingar styrkta omständigheter, får Utskottet, som anser Staten böra genom något understöd värna hans enka från ekonomiskt betryck, men deremot finner betänkligt att, så länge modren lefver, jemväl bevilja understöd åt barnen, tillstyrka, att Rikets Ständer måtte tillägga Öfverste Kreugers enka, Carolina Kreuger, född Fries, en årlig pension af 400 Riksdaler. 59:o. Med anledning af f. d. Öfverstelöjtnanten Friherre Ulf Carlsson Sparres den 30 December 1864 timade död och de ytterst knappa omständigheter, hvaruti hans efterlemnade enka samt sex oförsörjda döttrar sig befunne, har Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74. 43 Herr von Knorring, O., uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion (N:o 52), under åberopande af den långa tid Friherre Sparre tjenat Staten, äfvensom den omständigheten att Sparre med särdeles utmärkelse, deltagit i 1813 och 1814 års krig, anhållit, att Rikets Ständer måtte bevilja Friherre Sparres enka, Kerstin Sparre, född Vult von Steijern, en årlig pension af 600 Riksdaler. Af de motionen bilagda handlingarne inhemtas, att Sparre, som redan år 1793 började sin militära bana såsom korporal vid Smålands kavalleri, bevistat fälttågen i Tyskland och Norge åren 1813 och 1814 och derunder deltagit i flera träffningar, samt att han under kriget i Tyskland blifvit hugnad med guldmedaljen för tapperhet i fält, och sedermera under fälttåget i Norge, efter det han i affären vid Ingedals kyrka och Södra Hjelmungen af en kula blesserats i båda benen, med Svärds-ordens riddarekors.
Redskap i denna klass får ej innehålla, ej heller till den fogas, någon inrättning, sorn afser eller kan tjena, hvarken såsom mäskvärmare till mäskens förberedande uppvärmning, eller, såsom rektifikations-apparat, till klarning eller så kallad rektifikation, utan måste afrinningen, för att blifva bränvin, omkokas i samma panna. 8 Beotlin.-, Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Ulskottens Utlåtande, N.-o 3. Andra klassen: Består af enkel redskap med mäskvärrnare. Tredje klassen: Består af enkel redskap vied rektifikations-apparat. Fjerde klassen: Består af enkel redskap med både mäskvärrnare och rektifikations-apparat; hvartill komma Femte klassen, innefattande all sådan redskap, vare sig den så kallade dubbla pistonska apparaten, eller af annan uppfinning, som icke kan hänföras till någon af de föregående fyra klasserna; samt Sjette klassen, hvilken omfattar all redskap, som drif ees med ånga; gällande för denna klass, hvad redskapens sammansättning och förhållandet emellan dess serskilda delar vidkommer, ingen annan af de uti § 12 gifta föreskrifter, än de, som beträffande hatt, rör och halsar uti 1 morn. af samma § förefinnas. Vid redskap i 1 -.sta och T. dr a klasserna får hvarken i mäskvärmaren eller annorstädes lankrum inrättas, ej heller spritångorna, sedan de utgått från hattröret, ledas i uppåt gående riktning. § 18 mom. 2. Utan serskild betalning skall justerare meddela skriftligt betyg, enligt bifagadt formulär, så väl öfver mätning, som öfver stämpling, skolande betyget upptaga en noggrann beskrifning på redskapens beståndsdelar och deras dimensioner, med utsättande af den klass, hvartill redskapen hörer; och skall han vid hvarje månads slut lemna Konungens Befallningshafvande del af de betyg, som under månaden utfärdats. % 26.
Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att, enär förenämnde Nådiga Kungörelse icke uttryckligen bestämmer: det öfverens k om mel ser rörande Presträttigheter, hvilka före år 1810 blifvit afslutade, böra så mycket häldre förblifva orubbade, som genom dem redan äro undanröjde de orsaker och anledningar, hvilka vid sednare Riksdagar föranledt frågan om öfverenskommelsers ingående, Kongb 484 Besv. och Ékon. Vtik. Betänkandetu Majit täcktes genom kungörelses utfärdan* de i detta afseende meddela Nådig förklaring, till förekommande deraf, att en annan tydning åt denna föreskrift icke måtte gifvas; hvaröfver Kongl. Majit under den 12 November 1819 .behagat förklara: att, emedan Kongl. Circulaire Brefvet till samtlige Consistorierne och Kongl Majits Befallningshafvande i Riket, af den 17 Maj r8io, och kungörelsen af den 3 April 1816, icke uti någor måtto röra de föreningar, som kunna vara träffade för utförandet af nämnde Circulaire och Kungörelse, hvadan de äldre emellan vederbörande ingångne och jemväl med behörig fastställelse försedde öfverenskommelser hvarken af Kongl. Majit vunnit stadfästelse eller blifvit till deras bindande kraft upphäfna, har Kongl. Majit icke funnit skäl, att i anseende till dessa utfärda någon annan förklaring, än att så ofta om sådane öfverenskommelser uppstår tvist eller fråga, flen samma bör i laglig väg pröfvas och afgöras. Med tillämpning af hvad sålunda blifvit föreskrifvet, till de nu gjorde motioner, får Utskottet vördsamt anföra, att, alldenstund Högv. FresteStåndet icke kan tillförbindas, att på annat sätt eller i annan ordning, än äldre Kongl, författningar utstaka, uppbära sin aflöning, och i afseende på hvad nu yrkadt blifvit, dels om öfverenskommelsers ovilkorlliga ingående och Bej v. och Ekon. Utsk. Betänkanden.
De yrken, hvartill dess ungdom i allmänhet danas, äro icke riktande, gifva icke den utkomst, som bereder bosättningar; i våra krig skördas dess söner till mera myckenhet än de andra Ståndens, jemförelsevis. Minskning i man tals-penningar? Ett så litet föremål måste ej kunnat ingå i räkningen och föranledt till en så ny och ovanlig lag. Minst kan jag föreställa mig någon vidrighet mot nu varande Embetsmän och dem som kunna vara i belägenhet och äro det att vänta denna belöning. Lagen är icke gjord för ögnablicket, utan att verka beständigt, så länge Rike och folk vara med den nya RegeringsFormen. Likväl, då jag ser, huru sedan och på samma Riksdag, som den antogs, Constitutions-Utskottet fortfarit att försvåra åtkomsten af Adelskap genom tillstyrkande, att adoptioner och naturalisationer icke måtte tillåtas, är man frestad att misstänka något sådant. Det enda land, der i vårt civiliserade Europa barnen icke bära samma adliga namn som deras far, är England, men efterhärmningen är misslyckad. Peererne i England äro annat än våra Adelsmän, Öfverhuset helt annat än vårt Riddarhus. Peerernes barn anses likväl för Adel. Det är något besynnerligt, att samma Riksdag, som här gjorde fidekommiss af namn och värdighet till äldsta sonen i den nya Adeln, afskaffade dem för egendom. För att härma England hade man snarare bordt ålägga den nye adlade att för dem, som honom i värdigheten och representation efterträda skulle, besörja, att de kunde oberoende och med heder i Ståndet inträda. En för Adelskapet skapad fond, genast i början, hade ej kunnat mera än första gången synas en orättvisa, men då vid hvarje generation den äldste sonen gynnas framför sina 644 Riksdagen 1812. syskon med bättre uppfostran, med större förmoner, för att kunna visa sig i verlden och med tiden vid våra Riksmöten på ett värdigt sätt, grundläggas förtrytsamhet och hat imellan syskon. Hos oss, der lagar och opinion icke gifva företräde åt förstfödslorätten, är äfven ur denna grund den nya ordningen illa uttänkt och skall alltid blifva förhatlig.
Redan den omständighet, att Utsk:ts Betänk, hvimlar af reservationer, bevisar att deri måtte finnas något särdeles ungdomsfriskt, ty ungdomen ser aldrig hinder för sina önskningar och aldraminst låter den dem bindas af betänksamhen. Om det således har varit något verkligen upplifvande i det glada mod och den fasta tillförsigt, som karakteriserat Bev.-Utsk:ts majoritet vid denna riksdag, måste man å andra sidan erkänna, att betänksamheten är en dygd i det politiska lifvet och alldeles nödvändig i frågor, som röra samhällets ömmaste förhållanden. Bev.- Utsk-.t har vid denna riksdag ansett sig hafva en mission att uppfylla, den nemi. att offentligen häfda R. St:rs sjelfbeskattningsrätt. Denna uppgift är ett mål, som är värdigt representantens både rätt och pligt, men, då Utslct ansett sig böra på ett så energiskt sätt försvara detta palladium för Svenska folkets frihet, må det tillåtas en representant, som står utom detta 496 Den 25 April f. m. Utsk., att til! Utsk:t framställa den Irågan: Hvilka regeringsåtgärder hafva blifvit vidtagna, som lagt ny lunga och börda på Svenska folket, utan R. Shrs samtycke; hvilka regeringsbeslut hafva emanerat, genom hvilka kronans inkomster blifvit förökade utan R. St:rs bifall? Såsom ledamot af Konst.-Utsk:t har jag fåfängt letat efter svar på dessa frågor i Siats-Rådets prot:r, och då må Rev.-Utsk:ts ledamöter ursäkta mig, om jag anser sådana grundlagsbrott endast existera i inbillningens verld. Det förslag till und. skrifvelse, som Bev.-Ulsk:t nu afgifvit till R. St:r, lyder sålunda: »Den af R. St:r med stöd af R. F:ns 57,60 och61 §§ beslutade tulltaxa jemte underrättelser varda till K. M:t i und. öfverlemnade, för att utfärdas, de sednare såvidt de vinna K. M:ts Nåd. stadfästelse.»
Kungörelse hårom blifvit utfårdadatt afven denna Kun - 17 54 Stats-Ut skottefs JB et änkan den. görelse, af Julii 1818, ej omnämner någon sådan praescriptionsiid ; att Kongl. Majrts särskilda Nådiga Kungörelse om Praescriptionstiden, i September eller Oetober 1818, visserligen blifvit på vanligt sått ifrån Predikstolarne allmångjorcl, men ej, hvad jag vill påminna mig, uti allmänna Tidningarne, och, hvad jag år ganska viss, ej mera ån en gångj omkring 14 månader före pi aescriptiontidens tillåndagående, på förstnämnde sått, som dock Synes hade varit behöfiigt till allmånhetens särdeles den enfaldigare delens påminnande och varnande, heldst desse Assignationer, ej blott igenom deras mångåriga gångbarhet såsom mynt, utan och, hvad Götha-Canals Assignationer angår, igenom deji af Kongl. Maj:st dem förunnade andvåndbarhet i Kionouppbörden, voro mest mojeligen gångse och accrediterade; — att de annu befintlige oinlöste assignationer åro nåstan endast i den fattigare och enfaldigare Glassens hander, och ganska visst ingen uti sådane förmögnare personers, hvilka efter praescriptionstidens slut för en ringa penning dem hafva invexlat, hvilket inom Höglofl. Utskottet blifvit anlördt såsom ett skål för vågrandé af tillstyrkande nu utaf deras inlösen igenom Riksgälds Contoiret, men som destomindre kan befaras, då Prascriptions-Kungörelsen ingalunda lemnat anledning för en sådan speculation; — att Stats-Utskottets Betänhanden. iy55 beloppet är så obetydligt, nemligen R:dr 10,580, det af Gotha Canal Disconts, och R:dr. 7,294, det af Götheborgs
Ad. som besluta för Sverige, •—• det är rikets fyra Stånd sammanlagd!. Hr von Hartmansdorff har med märkliga skäl förordat Utsk:s förslag; börjande alt förklara hvad man äfven kunde vänta, att hau ej gillade det, slöt han sitt anförande med tillstyrkande att det måtte göras hvilande till nästa riksdag, såsom varande det hvilket skulle falla med minsta buller. Jag förstår denna taktik och fruktar alt den länge varit följd på delta rum, och skulle deråt egnat mindre upmärksamhet, om jag ej varsnat, alt så många, utan att hafva önskat förbättringar i förslaget, förordat detsammas hvilande. Jag skulle beklaga om afsigten vore att lägga förslaget på bordet endast till vinnande af lid, för att sedan framdeles afslå det. Sådan är icke min afsigt. Jag anser det vara hvarje representants pligt, liksom hans rättighet, alt söka verka för den lösning af frågan, som han anser vara för fäderneslandet nyttigast. Men jag tror ock, att han ej bör försmå någon förbättring, som leder till det stora målet. Derföre har jag ock förordat det förslag, som jag tror vara det bästa; men jag har såsom jag förr antydt då representationsförändringen var föremål för öfverläggning, dermed ingalunda afsagl mig att rösta för hvarje förslag, som innehölle en förbättring af det nu beslående, och sålunda är min position, den jag öppet erkänner, att jag i främsta rummet förordar det förslag som innehåiles i Hr Brinks reservation. Men om denna min mening ej vinner framgång, anser jag mig oförhindrad att antaga hvilket förslag som helst, må vara att det grundar sig på Ståndsval eller andra principer, om det innehåller någon förbättring mot det nu bestående; men just ur denna synpunkt, är jag instresserad för att de förändringar mätte vidtagas i det nu framställda till sin grund af mig ogillade förslaget, att om del skulle blifva lagdt på bordet till nästa riksdag, det då måtte kunna antagas.
Åt Fullmägtige öfverlemnas, att, med afseende å omfånget af de göromål, som tillkomma Deputerade, bestämma det arvode för be inälde Deputerade, hvaraf de anses hafva gjort sig förjente. De kostnader, som vid uppköp och försäljning af vexlar samt indragning af Silfver in natura ifrågakomma, drabba Vinstoch För lusl-Räkningen. 14:o. Fullmägtige berättigas, att, för Bankens räkning, hafva i Hamburg stående ett belopp af 500,000 Riksdaler Hamburger Banco; varande det Fullmägtige derjemte tillåtet, att, under vintermånaderne, utöfver nämnde belopp emottaga Silfver eller Hamburger-Banco, som antingen blifvit för Bankens räkning i Hamburg nedsatt eller tillgodokorumit Banken, i följd af uppköpte och liqviderade vexlar; dock under vilkor, dels att sammanräknade summan af allt det Silfver, hvilket finnes för Bankens räkning i Hamburg deponeradt, icke får öfverstiga En Million Riksdaler Hamburger-Banco, och dels att Fullmägtige, när årstiden sådant medgifver, sjöledes låta lill Banken indraga det silfver eller Hamburger-Banco, hvilket öfverskjuler beloppet, 500,000 Riksdaler Hamburger-Banco, sorn Fullmägtige äro berättigade alt hafva stående i Hamburg. Banco-Utskottets Memorial> N:o 68. 7 15:o Fullmäglige skola, genom inköp af Silfver från främmande länder, förstärka Bankens Metalliska Gassa, då sådant, ulan lemnadt förskott, för Banken icke medför större utgift, utöfver vexlingsgrunden enligt Myntbestämnings-lagen, än som erfordras för transporten af Silfver från uppköpsorten lill Banken. 16.U Fullmägtige vare förbjudet att inköpa guld till Banken, vid de tillfällen, då tillgången deraf uppgår till en tiondedel af Bankens Metalliska Gassa. 17:o. Fullmäglige berättigas, att, då Bankens säkerhet det kräfver, lill förstärkande af metalliska Cassan, å Utrikes ort upptaga lån till ett belopp, motsvarande högst Tre millioner Riksdaler Silfver.
Antal Tvåhundratio pär brukbara tältdukshyxor 210 Elthundraåttatiofcm st. dito handdukar 185 Tvåhundratio st. dito enmansliltar 210 Trehundrafemtio par dito enmanslakan 350 Tvåhundras) utio st. dito madrassvahr 270 Tvåhundrasjutio st. dito nattmössor 270 Tvåhundrasjutio st. dito putor 270 Femtio st. dito nattrockar 50 Fyrahundra st. dito skjortor 400 Nittiofem par dito strumpor af tältduk 95 Tvåhundranittiofem par dito halfstrumpor af ull 295 Tvåhundrasjutio tre st. dito proviantsäckar 273 Tvåhundra par dito tofflor 200 Tvåhundrasjutio st. dito västar af tältduk 270 Fvra st. dito yxor 4 Ett tusen aderton st nya skålar af förtennt jernbleck (stops) 1,018 Femtio st. dito åderfat 50 Fyratiosju st. dito uringlas 47 Sjutton st. dito kopparpannor (3-kanns) 17 Sjutton st. dito dito (2-kanns) 17 Sexton st. dito dito (1-kanns) 16 Tre st. dito thepannor (å 3, 2 och 1 kanna 3 Femtioen st. dito sjukbårar 51 Nitton st. dito gevärsbårar 19 Nitton st. dito kopparskopor 19 En st. brukbar kopparskopa 1 Fyra tusen alnar nytt bomullslärft 4,000 4 Kongl. Maj:Is Nåd. Skrifvelse, N:o 40. Två st. nya slangsprutor Sjuhundrade st. dito läderskifvor till slaghufvar Fyra st. dito lås med nycklar Atta st. brukbara gröna rullgardiner Tolf st. dito lampor af bleck, med fotter Ett st. dito sigill för Landskrona förråd Sex st. dito stämplar för dito af jern Etthundra st. dito enmans-sängar med saljohlsbottnar och tillbehör .
Resultatet häraf skulle således blifva, alt om delta system infördes i dag, skulle hvem som helst i morgon, försedd med del nya myntet, kunna verkställa alla liqvider i småhandel, utan att man pä minsta sätt ens behöfde upplysa den trafikerande om dea betydliga förändring, som verkligen ägt rum. Jag får tillägga ännu en anmärkn. emot lämpligheten af den enhet, som Utsk. föreslagit. Afven under den förutsätt ning, alt dcciinalsystemet icke skulle blifva infördt, afslyrker jag Utskis betänk., emedan jag tror, alt en r:dr r:gs är en mindre lämplig myntafdelning än 1 r:dr b:eo. I händelse man icke har några andra enheter att välja på, än 1 r:dr r:gs och 1 r:dr b:co, och i händelse jag tager för gifvet, att jag icke kan få någon annan underafdeluingsgrund för enheten, än 48 sk., så skulle jag, med afseende på enheten, gerna öfvergå till antagande af 1 r:dr r:gs, på den grund, att denna r:dr r:gs är den allmännast gångbara; men om man betraktar förslaget sådant det nu är, så gör man sig den frågan: Hvaruti skulle den af Utsk. föreslagna förändringen bestå ? Jo, den skulle bestå deruti, alt enheten bestämdes till 1 r:dr r:gs. Detta vore det ena. Och det andra, att runstyckena försvunno och styfvern i stället infördes i den allmänna handeln. Skulle detta hafva något vigligt inflytande? Månne icke, såsom en värd talare yttrat, det endast skulle vara eli bestämmande genom lag af ett redan existerande förhållande? Denna förändring skulle således icke vara af något slags inflytande på den allmänna handeln. Deremot är det gifvet, att i och med detsamma, som detta blefve ett verkligen faststäldt beslut, sfi skulle alla räkenskaper komma all ändras, och ehuru obetydligt äfven sjelfva reduetionsbesväret, skulle blifva, så är det dock gifvet, alt en förändring, hvilken som helst i afseende 438 Den 23 November f. m. på principen flir en bokföring, särdeles i afseende på myntsorten, medför sina svårigheter.
De vid Mantalsskrifningen med* delde uppgifter otn personers ålder och namn, skola med HusförhörsBoken på stället noga jemn* föras , så att ingen Skattskyldig förbigås ellef slutes utur Mantalslängden’; och när större el* ler mindre del af en Sockens innevånare ar i annat District Mantalsskrifven, bör ett af veder* börande Pastor undertecknadt Utdrag af HusförhörsBoken, till nödig upplysning vid Mantals* Skrifningen företes, hvilket äfvert gäller, då^nå. gen Bevillnings-Utskottets Be t änkan den. 7» g gon fran annan Församling till skattskrifning sig anmäler. Skattskrifvaren skall derjemte söka alla nö* dige upplysningar om de personek> som af honom böra antecknas, för hvilkas säkrare och skyndsam» mare meddelande, .Länsmän, Fjerdingsman och Sexman eller Rotemästare, de tvänne sistnämnde vid lika ansvar, som i 5 morn., angående ute* blifvande från Mantalsskrifningen stadgadt ärj skola vid förrättningen vara tillstädes. Hvarje Skattskyldig skall ovilkor» ligen i Mantal uppföras och taxeras der han bosatt är, till nästa fardag flyttar eller största de* len af året sig uppehåller. Ämbets* och Tjenstemän skattskrifvas och taxeras der de hafva tjenst och lön, så vida de ej å annor ort äro beständigt bosatte. 8 Mom. Alla uppgifter, skrifteliga eller mundteliga, skola i MantalsLängden noga inta. gas, de skrifteliga numreras och nu mern anmärkas i MantalsLängden, hvilka de bifogas. 9 Morn Den upprättade MantalsLängden skall, på sätt Författningarne stadga, å allmän Sockenstämma till granskning uppläsas, och sedan den genom påskrift af vederbörande Pastor, eller den hans tjenst förrättar, samt tvänne närvarande Socknemän, blifvit antingen till enligheten med förhållandet styrkt, eller vederbörligen rättad , med sine Bilagor emottagas af hvarje Församlings Pastor, hvilket allt till Socknens Bered» ningsCotnmittée öfverlämnäs, alt ytterligare granskas.
Jag för min de! kror, ak när Fulin,ägckge emottagit förtroendet af styrelsen öfwer vesta Werk. hafwa de med det samma ingått i de Milkar, sam Ridderskapet och Adeln dermed förknippat: och om de malja afjaga sig detta förtroende, fä stav det dem fritt, och deras rätt är ostörd. Jag wägac allisa Ldmjukeliaen foresta, at ej mer an en af Ridderfkaps's och Adclnö Fullmagkiga ivid hwardsra Wcrket ma kunna resa til Riksdag utom Stockholm. Twänne synss mig nödwändigt böra wara gwar, söv angelagenheten af göromalens förwaltning. Herr Nuncst. ak I^osLnkcbölcl, Lbsvbrarck Om >ag jär vt>ra mm sä effi lid a tanka, sedan sa uplnste Ledamöter nyligen talat, sä tycker jag sar tenö Nmurliga g-nigwara den, at Fullmägtige i Lsncci och Riksgälds Werlen ej kunna betagas rättigheten at bewista Riksdagar; men at dä de wilsta rirdfwa densamma, de da uphöra at wara Fullmäg» tige, ac audre wäljas i ställer, innan de afgä» Herr Q^llenacller, äLmuel ^Scob^ änsag Grefwe iVlärnst ha,iva wal urredc Oeana fråga, och begärde prafwkrivn pä desi yttrande. Herr Klingsporr, 6srär. Sake» är simpel, ar om e» Fullmagkjg will afsäga sig sit Fullmägrigskap, sä ar han Riksdagsman. Ztt ej mara Riksdagsman blifwer et willor, hwarpä Man emottager Fnllmagrigskapet. Friherre 8 ra el Vonbkollstsin^LorsisL Ku ö vig. Hwad Herr Klinglpnrr anfört, sinner jag maka grundadt; men vm alle afsade sig, sä blefwe ingen qwar at bestrida sölwalcmngen.