Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den, som af flera districter blifvit vald, ege sjelf bestämma från hvilketdera han kallelsen emottaga vill. 35 §. Underlåter embetseller tjensteman att, i öreskrifven tid och ordning, iagttaga hvad honom efter denna Lag åligger, straffes efter omständigheterna med böter, suspension eller tjenstens förlust. 36 §. Söker embetseller tjensteman alt med lockande, tubbande eller hot obehörigen inverka på valet, miste embete eller tjenst. Gör det annan, bote frän 5o till 5oo R:dr. Samma lag vare, der någon säljer eller koper röst eller annorledes valfriheten stör. Den, som köpt eller sålt röst, vare dessutom underkastad den påföljd, som 5 fj utsätter. Hor till Constitutions-UtskoUcls Memorial, N'.o 85. 13 37 §. Protocoll och handlingar, som Riksdagsmannaval angå, förvaras hos va/för rättaren. 38 §. Vill någon klaga öfver beslut, som vid vallängds granskning är fattadt, ingifve inom ätta dagar derefter sina, till Länets Profnings-Coniitc stahla, besvär till Landshöfdingen, som infordrar vederbörande Ordförandes, och, om besvären angå annan mans valrätt, äfven dess förklaring, och öfverlemnar derefter, handlingarne till Pröfnings-Comiteen. Öfver Pröfnings-Comitéens Utslag ega besvär icke runi. Stockholms Stad anses såsom ett Län. Besvären ingifvas till ÖfverStåthällare-Embetet. 39 §. Besvär öfver val af Riksdagsmän eller P almän eller Suppleanter för de senare, eller öfver beslut, sorn vid sådant val fattadt är, eller öfver annan lagstridighet vid sådana val, ingifves ti 11 Riksförsamlingens Första Kammare, dagen efter sedan den sammanträdt. Kammaren eger sedan pröfva frågan.
St:r måtte täckas antingen i stat upföra ett bestämdt årligt anslag till Lazarettet, i det närmaste upgående till hvad en tullafgift af 3 rst. b:ko å hvarje skålp:d till Riket inkommande Tobak nu skulle utgöra, eller ock på annat sätt bereda Lazarettet en deremot svarande inkomst, i hvilket sistmde afseende en lätt utväg för ändamålets vinnande otvifvelaktig! vore att, på sätt till förmån för allmänna Barnhuset härstädes vid sistförflutne Riksdag ägt rum, genom lämpligt ökande af stämpelafgiften å Spelkort, som nu till en ringa del tillfaller SerafimerOrdensLazarettet, tillvägabringa det åsyftade understödet. Om nämnde stämpelafgift, enl. sednaste Riksdagsbeslut fastställd till 12 sk. b:ko eller 37^ öre r:mt, nu höjdes till 50 öre för hvarje kortlek, samt denna tillökning i afgiften, eller 12^ öre, ansioges till SerafimerOrdensLazarettet, skulle, enär antalet af i Riket tillverkade kortlekar kan antagas årligen upgå till icke mindre än 200,000 stycken, på detta sätt en inkomst af omkring 25,000 R:dr r:mt, utan allt Statens betungande, kunna beredas; att de som spela deraf skulle känna sig betungade, är icke att befara; och vore det än så, betydde det väl föga. På grund af hvad här ofvan blifvit anfördt föreslår jag alltså vördsammast, att R. H. St:r måtte besluta: l:o Att till fyllande af den brist, som under åren 1854, 1855 och 1856, till följe af stegrade varupriser, upkommit i K.
Vett och sinne gå bort, fördvälmas i dvas och i glömsko, Krafter, och allt, fiker hän; och döden kikar ur ögon’: Döden – är yttersta målet, hvari vi samkas och ändas! Detta är det melankoliska slutet af ett skaldeverk som föröfrigt, alltigenom, andas ett ej mindre gladt, än djupt allvar. Man kunde häri tycka sig finna en flägt af den sorgsenhet, som i flera berömda lärodikter, förr eller sednare, frambryter liksom genom en ovillkorlig öfverrumpling; alltifrån Hesiodi, der den genomtränger Skaldens hela verldsåsigt. Också förekommer hvarken hos Xenophon, eller hos Silius, någon antydning till denna skildring af Ålderdomen, med denna slut-hänvisning på Döden. Förträffligare målning af sitt ämne, än den förra, finnes troligtvis ej på något språk; dock får man dervid ej glömma sista Capitlet af Salomos Predikare, hvarifrån han, synbarligen, hämtat första anledningen. Skalden har med denna tafla velat säga: det dystra tillstånd, som här skildrats, förestår menniskan såsom åldrig, hurudan än hennes lefnad varit; betänke man då, huru olycksalig annalkningen till jordlifvets gräns måste kännas för den, som förspillt det i snöda lustars rus, för idel förgängliga och lumpna ändamål, med sitt Sjelf till afgud! Men det sorgliga häraf upplöses i den högre glädje, hvilken, såsom det helas usus practicus, skulle uppfylla hjelte-ynglingens själ, i den mån han med afgjord kärlek och oförtröttlig verksamhet beträdde Dygdens bana. Hade han icke nyss hört henne yttra: Dygd står i manna-mod, sig låter af ingo förfära; Motgång, sorg, fejd, vattenoch elds-nöd, dunder och dödar, Aktar hon allt för lek: hon vinner, och segrar i döden Ser du, min Hercule, nu den gudomliga Dygdenes höghet? Någon ytterligare vink behöfves icke.
Protocoll, hållna hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1828 och 1829* Tjugondeförsta Häftet. STOCKHOLM. Tryckta hos Johan Hörbergt 1831. Tisdagen den 14 April 1829. Plenum klockan half till g Förmiddagen. Sedan io3 §. i RegeringsFormen och 64 §. i Riksdagsordningen samt 41 > 42» 4^ och 44 §§• i RiddarhusOrdningen blifvit uppläste, företog Ridderskapet och Adeln val af 12 Ordinarie Ledamöter och 4 Suppleanter, hvilka, å Ridderskapets och Adelns vägnar, borde deltaga uti den Nämnd, som, enligt io3 §. i RegeringsFormen, skulle äga, att döma, huruvida Högsta Domstolens samtelige Ledamöter gjort sig förtjente, att i deras vigtiga kall bibehållas. Valet fortsattes, hvarunder Hans Esccellence Herr Grejven och LancltMarskalken öfverlemnade klubban till Grefve Mörner> Carly samt bortgick. Efter val-förrättningens slut, befunnos följande Herrar, genom de fleste rösterne, hafva blifvit utsedde till Ordinarie Ledamöter; N:o 48- Grefve Piper, Carl Claes, i86röster. — 115. — Lagerbjelke, Axel, 288 — •— 220. Friherre Palmstjerna, Carl Otto, 195 — 4 Den 14 April. Friherre Stjerneld, Algernon, 191 röster. — 246. — Manderström; Full mägtig Herr Franc Sparre, Bengt Erland , 176 *—■ 318. — Liljehorn, Gustaf, i65 329. — Adlerbeth, Jaeob, 222 —- — 1096. Herr Engelcrantz ;Full mägtig Friherre Ridderstolpe, Gustaf, 187 1117. — Cederschjöld, Pehr Gustaf, 171 — i3o4- *■*“ Kuylenstjerna, Gu staf Wilhelm, 166 1662.
Sl:rs archiv, hvilken likaledes efter samma tid egt rum af Consl:s-, Bevillms-, Lag-, Allm. Besv. o. Ekon. samt Exped:sUtsk:ns prol:r och handlingar för riksdagarne från och med 1809 till och med 1828—- 1830, icke undergått någon annan väsentlig förändring, än alt en mängd dels i skåpen och på hyllorna npställda, dels i kistor förvarade konvolut och andra oinbundna handlingar, blifvit, till följd af R. o. Ad:s beslut vid 1844—1845 samt 1847'—1848 årens riksdagar, såvidt möjligt varit, ordnade, och dels inbundna, dels häftade samt med närmare specificerade rubriker och numror försedda; hvarefter numera en fullständigare katalog, med vederbörlig hänvisning till de ställen, der handlingarne återfinnas, blifvit uprät tad - Den 9 Juli f. m. 369 tad och renoverad, hvilken uptager ej mindre de handlingar, sora åro i archivet uti serskilda skåp och på med numror och utmärkande tryckta etiketter försedda hyllor upställda, än äfven dem, hvilka ännu förvaras i kistor. Af de, sedan den sednaste inventeringen utur kistor uptagne samt inbundna och förtecknade handlingar, böra serskildt nämnas, de under tiden mellan 1719 och 1772 hållna prot. och acta uti de af R. St. förordnade serskilda Undersöknings-kommissio?ier, samt handlingar rörande 1741 —1742 arens fälttåg i Finland; hvarjemte en serskild förteckning blifvit upgjord å de ännu i kistor förvarade dels på pergament dels på papper skrifna handlingar, såsom orininaler till åtskilliga rikets Fundamental-lagar och Riddarh.Ordmr; — framfarne Konungars och Drottningars försäkringar, Val-acler m. m. Riksdagsbeslut frän 1710 t. o. m. 1772.
Jag skulle tro, att i allmänhet, i skoglösa Provincer, såsom Skåne, Halland, Westergöthland m. fl., fordras en större flyttningshjelp, än i de öfriga, oeh jag anser den princip böra följas, för att Den 6 April e. m. 333 hafva någon grund att gå på, att en uträkning verkställdes uppå hvad som tarfvades härtill uti materialier, spik, virke, mursten ra. m., och hvilket sedermera komme att utgå i likhet med brandstod, nami. proportionaliter fördelat på Delägarne, hvarigenom en stor besparing af penningar skulle komma att äga rum, så mycket nödigare, som jag tror det bästa vore, att allt, hvad i dagsverken och körslor kunde bestämmas, borde utgå i contant efter markegångspris, om Delägarne sådant åstundade, emedan man vet, huru liten nytta åstadkommes af de dagsverken, som in natura utgöras. 17 Cap. 1 §. innehåller: Vid alla under Landt mäter i-för rättning förefallande sammanträden skall Protocoll af Landtmätare hållas j deruti han redigt och fullständigt samt under sina rätta dagar och i serskildta j hela förrättningen igenom löpande paragraf er j antecknar allt, hvad i hvart och ett ämne anföreSj af handlas och beslutes. Det Protocoll bör inom åtta dagar ef ter hvart hållit sammanträde _, uppläsas och med Landtmätares, Gode Mäns samt närvarande Delägares påskrifter förses. Jag tror, att här borde äfven en observation göras, att Protocollet borde genomdragas och förses med Gode Mäns sigill. I 18 Cap. 6 §. sista Mom. står: Förekomma vid ett sammanträde flere Skiftes - 334 Den 6 April e. m. maij 'varde kostnaden dertill emellan Delägarne i alla målen fördelad, efter sorn skäligt prof vas. Det är orden, skäligt profvaSj som jag anser nog godtycklige, oell hvilka borde få en annan redaction, såsom till exempel: I mån af det ägobelopp_, som skiftadt blifvit.
Vakt' mästarts vid Banco - Discont. G. Hes* selgrens Enka Inga Sophia Ljunggren (Prot. den 1 Febr. >827) 75: — Till afl. Registrat:s vid Lån-Contoiret i Götheborg C. Hageliens Enka A. B. Fullmagtige, sorn funnit sig äga de mest talande skäl, för den tillstyrkan, att oinförmälde JNadegåfvor, på lika sätt, måtte hädanefter fortfara, få endast i sammanhang dermed erindra att, i fall utbetalning af 100 R:dr till Bokhållaren Schös, för nästa år 1829, enligt hans der - 1 Öfverföres 5,000:, F 74 Berättelse Öfverfördt 5,000: om ingifne och med Fullmägtiges serskilda Utlåtande åtföljde Ansökning beviljas, det ifrågavarande anslaget dermed upphör; äfvensom att i den händelse, en af Enkan Hökenbäck hos Styrelsen af Banco-Statens Enkeoch Pupill-Cassa ingifven men ännu icke slutligen pröfvad Ansökning, om erhållande af Pension derstädes (ehuruväl hennes man i lifstiden ej skall i allo uppfyllt de i sådant afseende erforderlige prestanda), kommer att vinna bifall, den för henne skeende Anordning på Fullmägtiges Dispositions-Räkning, i omedelbar följd deraf upphör. 3:0
I Penningar, inheräknadt 150 D$)catcr för Ädelforss Guld-Verk, å 93 sk. per Ducat, 1267 Tunnor 8 kappar Spannemål, eficr Stats-pris, å 1 R:dr 16 sk. Tunnan. Kronans Tionde - Silfver,'Myntarelön och Slagskatt af Sala Bergslag . 2000: — Dito — af Löfås Silfververk . 20: — Koppar-Räntan och Slag.skatten, 494,!. Sk:pd. på Förslag, å ,50 R:dr Sk:pdet . Tiondeoch Hammarskafts-Jerti^ på Förslag 3809 Sk:pd. Dylta Svafvel - Biuks Tionde, på Förslag ... Kalkugns-afgift på Gottland, dito Boskaps-penningar och Åkerskatt af Stockholms Stad, efter Contract, .. Avesta Kopparoch Maaufactur-Tull, på Förslag. . Mantals-penningar, på Förslag Lagmansoch Häradshöfdinge-Räntan, på Förslag .. ^ Charta: - Sigillatas - Recognitions-afgift, på Förslag . Kronans andel af Sakcren. samt Konungens Ensaksoch Vites-Böter, på Förslag Krutoch Saltpeter förfäljnings-medel, på Förslag . lndragne och Besparde Militiae Löningsoch Boställs-Räntor, hvaraf cn del ingått till förre Cjj^neral-För råds-Cassan, på Förslag’ Kneckte-Rotefrihcts-medel, på Fötslag . , • . Utskrifning?-penningar i Skåne och 'Halland, på Förslag Cavalierieoch Dragone-Regemcntcrnes Häste - Vacance • Spannemål, nemligen: Kongl. Lif-Regementet 500 Nummer. Förre Östgötha Cavalierie 1000 —, — Summa 1500 Nummer, å 7^. Tunnor, »>,250 Tunnor. Bohus-Läns Dragoner 400 Nummer, å 5 Tunnor 2000 Tunnor.
Jag har velat yttra detta till prot. endast på det att denna omständighet icke skulle vara helt och hållet .af R. o. Adts ledamöter förbisedd. H. Ex. Hr Gr. Mörner: Jag har endast begärt ordet för att förklara, att 1720 års Reg.form visserligen hade en stor del uti de olägenheter, som sedermera uppkommo. Man har äfven trott, att de tätare riksdagarna till någon del befordrade dem, emedan, genom riksdagarnas oftare återkomst, mera sammanhållning ägde rum af partier till beredande af planer och deras utförande, hvilket deremot blefve i samma män svårare,som perioden emellan riksdagarna förlängdes; men derföre har det icke varit min mening, att tidpunkten för R. St:s sammanträde skulle vara obestämd. R. St:s sammankomst på en bestämd tidpunkt, utan alltför långa mellanskof, är en af de förträffligaste och säkraste garantier för den constitutionella frihetens och samhällskickets bestånd. Derföre här jag ej velat eller kunnat sätta i fråga, att perioden för Ständernas sammankomst skulle aflägsnas. Men jag har trott, att den period, sorn nu uti grundlagen är stadgad, vore en medelväg emellan de alltför täta och mycket aflägsna riksdagarna, och jag har trott, att det vore den medelväg, man icke borrie vika ifrån. Jag har hört mycket sägas om ofullkomligheten af vårt statsskick, och att våra riksdagar icke kunna uträtta något godt. Jag tror ej, att det tillkommer mig att i den delen yttra mig; men jag lemnar till historien och andra landers erfarenhet att bedöma, om uti en ställning, sådan som 1809, en lagstiftande corps bevisat mera måtta, mera återhållsamhet och måhända mera klokhet. Jag lemnar till historien att döma, om icke det, som sedan blifvit af R. St. gjordt, väsendtligen har bidragit till Rikets bästa, och 0111 icke historien i en framtid skall ådagalägga, att vi sedan 1809 i flera vigtiga fall verkligen framskridit på ett ganska märkbart och berömvärdt sätt.
N:o 20 framställda grundlagsändringsförslag, ang:de utlänsk undersåtes rätt att i Riket förvärfva och besitta fastighet; Sammansatta Bevilln.-, Lagsamt Allm. ISesv.- o. Ekon Utskottet: N:o 8, i ani. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut beträffande §:n 26 i Utsk:s förslag till Förordn. ang:de vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker. Till följd af utfärdad kallelse till plenum plenorum kl. 2 denna dag, afgick, sedan de Härolder, som borde gå framför R. o. Ad., sig inställt, Hr Gr. o. Landtm, jemte R. o. Ad. kl. J på 2 till Rikssalen, der Svenska Ledamöterne i den af K. M. Nådigst förordnade InterimsRegeringen H. Exc. Just. StatsMinistern Hr Gunther samt StatsRåden Hrr Wallensteen, Gripenstedt, Gr. Mörner, Ulner, Gr. Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist och Erih. af Ugglas aflade den medelst RiksAktens 9 § föreskrifna ed, hvilken förestafvades af R. St:rs Just.Ombudsman. Enl. före afgången från Riddarhuset fattadt beslut åtskiljdes H. R. o. Ad. sedan plenum plenorum blifvit afslutadt kl. på 3 e. m. In fidem protocolli, Alberl Munck. Onsdagen den 16 September 1857. Plenum kl. 10 f. m. Justerades pleni-prot. för d. 15 sisth Juli e. m. Frih. R ud e n sc h i öl d, Thorsten: Jag anhåller att blifva befriad från min plats i Ekon.Utsk., emedan jag nödgas företaga en resa, men att, detta oaktadt, blifva bibehållen vid min riksdagsmannarätt. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr
Betänkandet No :6- 5 delse sistnämnde rätt skulle anses böra fortfara, samma rätt kundé inskränkas i öfverensstämmelse med hvad lagkommitteen, enligt dess förslag till civillag, ansett böra ega rum. Hvad sålunda blifvit föreslaget och hemstäldt har Utskottet tagit i öfvervägande; och då den i 17 kapitlet Giftermåls-balken bestämda rättighet för efteriefvande maka, att af bo oskifto taga hvad den helst vill af lösören, dock ej mer än tjugondedelen deraf, eller, om bo är fattigt, sin fästningaring, dagliga säng och nödiga gångkläder, ändå att det något öfver tjugondedelen stiga kunde, icke är inskränkt til! endera makan, utan tillkommer hvilkendera af dem, som den andra öfverlefver, och således är lika för båda, lärer borttagande af omförmälda, under benämning ”fördel af bo oskifto, " i lagen upptagna rättighet icke erfordras för uppnående af det med förslaget om rättighetens upphörande antydda mål, eller till vägabringande af fullkomlig jemlikhet i makars rättigheter. Men deremot förnekar icke Utskottet att, om för befordran af en sådan jemlikhet, alla andra förhållanden måste vika, giltig grund linnes för förslaget, att den i lagen hustru förbehållna rätt till morgongåfva mätte upphöra, enär någon motsvarande förmån ej är tillagd mannen. Frågan att, genom borttagande af denna hustrus enskilda förmån, såmedelst häfva olikheten i makars rättigheter, är ej heller ny. Senast vid sista riksmöte kom densamma under pröfning, i sammanhang med förslaget om införande af den lika giftorätten. Men ehuru jemlikhetsprincipen i senare fallet gjorde sig gällande, ansåg man likväl hustrus nu ifrågaställde rätt med någon jemkning böra fortfara; och skälen dertill lågo dels i den bekymmerfulla ställning, hvari en hustru, genom förlusten af sin man, i allmänhet försattes, och dels i den omständighet att i de stånd, der makars giftorätt alltjemt varit lika, hustru njutit morgongåfva, utan att fråga skall blifvit väckt om förändring deri. Att dessa skäl ej äro utan vigt, torde vara obestridligt.
St:s godkännande eller förkastande; men uti 1815 års riksd.beslut finnes denna nya criminallag eller lagförklaring icke med ett enda ord omnämnd. Då Konungen genom ett påbud af d. 17 Mars 1811 åt 11. K. II. Kronprinsen öfverlemnade Riksstyrelsen, ansåg man sig icke vid 1 8~i2 års riksdag kunna underlåta att förelägga 11. St. denna författning, som af dem äfven godkändes uti 1812 års riksd.beslut under nedanskrifna uttryckliga tillägg: — ”bafve "vi, laglige tolkare af Svenska folkets tänkesätt, !’åt dettabeslutvelat lånaNationa 1-representatio”nens erforderliga bifall.” Då National-representationens bifall erfordrades för det K. påbud, hvarigenom en ålderstigen och sjuk Konung, under vissa lider, till Thronföljaren öfverlemnade Regeringsmakten, så synes R. St:s medverkan vid iSi5 års riksdag åtminstone varit lika nödvändig, till vinnande af lagform för deri ovanligt stränga lag, som innefattas uti den här åberopade 1812 års författning emot gemenskap med den fd. K. familjen. i8o Den 7 Mar» f. ra. Jag stödjer mitt omdöme i detta hänseende å Reg.F:s 87:de §, som uttryckligen stadgar: ”R. St. äga gemensamt med Konungen makt att stifta allmän civil-, ”criminaloch kyrkolag, och att sådanförut stif”tad lag förändra och upphäfva. Ej må Konungen ”utan R. St:s samtycke, och icke Ständ erne utan ”Konungens, någon ny lag göra eller gammal afskaffa. Det ofvannämnda påbudet af d. to Dec. 1812 är otvifvelaktigt en ny criminallag; men skulle det blott vara att anse såsom en förklaring af 12 §:n i 1810 års riksd.beslut, så säges åter uti Reg.F:s 88:de §: ”Med förklaring öfver ”civil-, criminaloch kyrkolag f ö r h å 11 e s s o m m e d ”sådan lags stiftande”; hvadan nödvändigheten af R.
Han ville blott kortligen gifva tillkänna, det han ansåg den princip, som genomgår de uppgjorde förslagen både till Val-lag och Regeringsform, vara lika litet öfverensstämmande med Svenska folkets önskningar och behof, som med de 3:ne Riks-Stånds meningar, hvilka förkastat densamma, och att fördenskull ett jemknings-arbete, som, lill följd af omröstnings-resultatet i Förstärkta Conslitutions-Utskottet, likväl måst byggas på samma opracliska grund, icke egde mycken utsigt för sig till ett allmännare bifall. För öfrigt ville Biskopen, hvad det formella af jemnknings-frågans behandling angår, hufvudsakligen instämma i Herr Contracts-Prosten Hallströms reservation; äfvensom, livad sakfrågor beträffar, först i de aure hufvud-moment, som blifvit utvecklade i Inledningen till Hr Doctor ThomanderSj reservationsvis framlagda, Sammanjemknings-försök, hvaruti de ifrån Utskottets förslag afvikande Grundlags-parägvaferne med sina motiv, af Biskopen ansågos ganska tänkvärda , — och ändtligen äfven i flera delar af Herr Grefve Spens’ anförande, synnerligast Hor till Conslitulions-TJtskoltcls Memorial, N;o 85. 47 punkterna N:ris 3, 6, 7, 8 och g, samt derjemte i de 3:ne första punkterna af Prosten Ödmanns reservation. Af Herr fVcern: ”DA jag icke kunnat instämma i heslutet om sättet att första gången bilda en Öfre kammare ; samt anser högst otjenligt att uppdraga densamma så stor magt, som Utskottets majoritet åsyftat, föranlåtes jag att serskildt anmäla grunderna för min reservation. I min tanka innefattar det ett kringgående af, om icke stridighet emot, Förstärkta Constitutions-Utskoltets decision, när man vill låta nuvarande Riks-Stånden, enligt bestående former, alltså hvartdera för sig, testamentariter förordna en nämnd af sina utvalde ledamöter, för att tillsätta en egen kammare, utrustad med halfva representiva magten.
De dervid förekommande upgifter skola hämtas från Stater, vid sidan af hvilka det icke torde vara förmätet att ställa de förenade rikena Sverige och Norrige, då man betraktar dem nr politisk och commerciell synpunkt. Hvad således först de förenade rikena beträffar, så bafva de tillsammans f. n. 7 Diplomatiska embetsman med Ministers-rang, deruti dock icke inbegripeu Minister-residenten uti Hamburg, som endast åtnjuter traktamente såsom Charge' d’Affaires. Gå vi nu lill anslagen för Diplomatiska behof, så finna vi att Sverige och Norrige med 4,656,000 innevånare, för ifrågavar. ändamål årligen lemna 330,000 r:dr b:co, då deremot Belgien med en folkmängd af 4,335,000 lemnar 650,000, Bayern med 4,504,000 —480,000, Danmark med 2,195,000 — 400,000, Holland med 3,247,000 — 532,000 och Portugal med 3,410,000 — 720,000 r:dr b:co. Af dessa uplysningar täckes del Högh Ståndet inhämta, att de förenade rikenas Diplomatiska representation, långt ifrån alt lysa med stora anslag, tverlom innehar eli bland de mäst anspråkslösa och minst kostsamma deribland. Slutligen torde äfven få nämnas att jag i det föregide endast fästat mig vid de förenade rikenas nuvarande politiska och commerciella ståndpunkt. Jag bar icke vidrört deras historiska betydelse, ehuru vi veta att stora minnen äro fästade vid vårt land och att detta ännu i utlandet har ett högt och aktadt namn. Våra utrikes re sande skörda ännu frukten deraf i allmän aktning och välvilja. Dessa minnen böra icke missvårdas; och om vi icke kunna öka glansen deraf, så böra vi åtminstone söka att åt våra efterkommande öfverlemna dem i samma oförminskade mått, som vi dem af våra förfäder emottagit.”
Jag tror mig ej mycket orätt beräkna, då jag påstår, att al de 2j,ooo gevår, sorn lära vara i bruk för ständiga armeen oell i5,ooo för beväringen, summa 38,ooo, dessa samtligen icke öfverhufvud begagnas i mera än 24 dagar om året. Att nu TL:del eller livart trettonde gevär skulle genom delta bruk årligen utslitas, måste förutsatta, att ett gevär försiiles på något öfver 3oo dagar. Antagom ett helt år: och satsen skall inför liela Europas ögon blifva en löjlighet. Och hvar är väl då hela den i 1817 års throntal lofvade fördelen, att gevärspussevolancen skulle lemna landet fulla förråder? Betänker man nu att factorierna levererat, jag vill blott antaga, 3ooo gevär årligen sedan i8i5, så borde på 26 år finnas minst 78.000 nya gevär anskaffade. Men sedan 182g har Regeringen fått och enl. till Utsk. lemnade uppgifter begagnat 702.000 r:dr, som efter 20 r:dr pr gevär bort lemna 35,200 gevär på de sista 10 åren, alltså 5,200 mera, än efter delta öfverslag. Det borde alltså nu finnas öfver 83,000 nya gevär tillverkade sedan 1815, utom de hvilka förut funnos i föi raden. Det är bekant, alt emellan 3o och 4o lusen Engelska gevär emottogos i afräkning på subsidierna, att förråderna af Svenska gevär 1815 a 11 sågos både stora ocldgoda. Jag frågar då: huru är det möjligt, att nu, på sätt för Utsk. blifvit uppgifvet, endast 74,520 brukbara och 5,245 reparabla skulle finnas i förråden? I de till Utsk. lemnade uppgifter förklaras, alt 8284 eevär af utländsk modell finnas brukbara i förråden oell 8297 reparabla, af samma sort och brukbara till exercis. Det är gifvet att dessa äro Engelska, af de åren 1812 och 1813 erhållna, som jag tror omkring 36ooo st.