Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om BåismänI det föregående har Komitén uttalat sin åsigt om vigten af att Båtsmans . O O CJ _ 11 ens oj ning. ]i;p[]et f(-)r flottan bibehålles. På det emellertid denna institution må för sjöförsvaret blifva af vederbörlig nytta, anser Komitén det vara angeläget, att Båtsmännen bibringas den krigsmannabildning och speciela öfning, hvilken hvarje an nan till krigstjenst afsedd corps erhåller i långt vidsträcktare mån, än hittills varit fallet med Båtsmansstyrkan, och hvilken, i ett land, der en stor del af dem, som tillhöra dess försvar, är underkastad endast en tillfällig tjenstgöringsskyldighet, det måste vara så mycket angelägnare att meddela den fasta delen af trupperne. Hvilka fördelar, som genom en större öfning för speciela ändamål kunna ernås, visa de lyckliga resultat, som obestridligen vunnits genom afdelandet af ett visst antal Båtsmän att, under benämning af Artilleri-Båtsmän, särskilt öfvas i kanoners betjenande, vapenföring samt infanteriexercis, och Komi - 41 ten föreställer sig, att om, efter genomgången rekrytskola, de yngste och för det egenteliga sjömanskapet bäst passande Båtsmännen utvaldes till en särskild klass, samt derefter erhölle vederbörlig undervisning och öfning, dels å exercisfartyg och dels vid stationerne, samt derstädes användes hufvudsakligen för tacklingsarbeten och dylikt, som med det egenteliga sjömanskapet står i närmaste samband, så skulle ett icke ringa antal befarne Båtsmän kunna från Båtsmanshållet vinnas, och detta ändock i sådana, som för den egenteliga sjörensten funnits mindre passande, lemna tillgång både på skicklige arbetare och på manskap för verkställande af nödiga släparbeten. Om derjemte stationernes Underofficers-skolor blefve tillgängliga äfven för Båtsmän och möjlighet till befordran beredd utmärktare individer jemväl inom denna corps, så skulle en nyttig lyftning derigenom gifvas densamma.
10 möjliggöra armé-afdelningars skyndsamma förflyttning till de i strategiskt hänseende vigtigasle orterna, hvilka således böra af stambanorna genomskaras eller beröras; alt, som stambanornas anläggning kommer att medföra högst betydliga kostnader och det med skäl kan befaras att, om än å vissa af nämnda banor en liflig trafik redan första tiden etter d< ras öppnande är att motse, genom hvilken kostnaden för deras underhåll och administration kan fullkomligen betäckas och tillika möjligtvis ett öfverskott uppstå, ett motsatt förhållande likväl torde å vissa andra banor, åtminstone i början, uppkomma, antalet och utsträckningen af stambanorna för närvarande bör inskränkas till hvad behofvet oundgängligen fordrar, hvaremot det torde böra åt framtiden öfverlemnas att besörja utvidgandet af detta stambane-system när en högre uppdrifven produktion sådant påkallar och landets derigenom ökade hjelpkällor medgifva större uppoffringar af staten för kommunikationernas ytterligare förbättring. På dessa hufvudgrunder hvilar det system för anläggning af statens stamjernbanor, som Kongl. Maj:t nu öfverlemnar till Rikets Ständers pröfning. Då Stockholm, dels såsom rikets hufvudstad, dels genom dess i både militäriskt och kommercielt hänseende vigtiga belägenhet, onekligen utgör den punkt, hvilken vid utstakandet af ett systematiskt jernvägsnät för riket bör företrädesvis tagas i betraktande samt tjena lill utgångspunkt, måste i främsta rummet tillses, huru denna punkt, utan alt åsidosätta mellanliggande fruktbara provinsers anspråk och behof af underlättade kommunikationer, må på ändamålsenligasto sätt sammanbindas med Malmö, såsom gränsort i söder, med Götheborg, såsom gränsort och vigt igaste handelsplats vid vestra kusten, med Norriges hufvudstad samt slutligen med Upsala, och de både norr och vester om sistnämnde stad belägna trakter.
Anni sof nu lugnt och Hellu satt bredvid och vaggade träget. När Anni rörde en hand eller vände på hufvudet, började hon sjunga: hss-s, hss-s, aa-a, aa-a, och Anni sjönk åter genast i sömn. Gossarne dröjde länge ute, men Mari hann ännu inte fästa sig dervid, innan Tiina Katri flämtande störtade in i rummet. Hvar äro dina pojkar? ropade hon, utan att säga god morgon. Ute på gården. Hur så? Som de togo ett bröd från mig, nästan ett helt bröd, som jag just hade tagit ut från ugnen och stält i farstun att svalna. Jag hade bara skurit ett litet stycke från ena kanten. Hon höll upp helt andfådd. Gud välsigne! sade modren och slog ihop sina händer. Du borde ändå hålla bättre efter dina barn, fortsatte Tiina Katri. Inte skulle jag räknat på en mindre bit, men som de foro af med hela limpan. Vi skola söka reda på gossarne; de ha väl inte hunnit äta upp den ännu. De gingo ut tillsammans, modren förut och Tiina Katri efter. Modren fick genast syn på Petu, som sprang och gömde sig bak en knut, då han hörde att dörren gick. Kommer du fram derifrån! skrek hon då. Och det genast på fläcken! Gossen måste komma fram. I hans ansigte vexlade fruktan och hopp om räddning. Händerna höll han bak ryggen. Hvar är brödet? Visa hit dina tassar! Petu räckte fram händerna. De voro tomma. Nog skall jag lära dig! hotade modren och gick och tittade bak knuten. Men inte heller der fann hon brödet. Men Ville då? Hvart har han tagit vägen? Petu pekade med fingret mot vedlidret, och qvinnorna gingo båda dit. De sågo omkring sig der inne, men upptäckte ingenting. Ville! ropade modren. Intet svar hördes. Men nu, då ögonen hunnit vänja sig vid skymningen, fingo de sigte på gossen i en vrå. Grälande klef modren öfver vedklabbarne fram till honom. Jaså, du svarar inte, din kanalje, fast man ropar! Ville hade munnen full. Han såg lugnt på dem och åt. I handen hade han ännu ett stycke inkrom af färskt bröd.
Vill man framgå genom upplysning och öfvertygelse, så förstår jag icke, hvarföre man vill neka oss någon ting, sorn hör till upplysningen; och jag öfverlemnar till Högloflige Ridderskapet och Adeln att döma, om det icke ligger en surprise uti, att, då man vet, det tiden icke tillåter tryckning af hela Betänkandet, icke tillåta oss att trye-, ka dess conclusum, utan med vilkor att trycka hela Betänkandet; ty detta vilkor är ju i „ sjelfva verket detsamma, som att ovilkorligen afslå tryckningen. I formen kan jag ej heller finna något hinder, ty för det att, uppå Herr Påhlmans vägran, Grefve Spens’s begäran blifvit en annan dag så afgjord, är icke hinder för Ridderskapet och Adeln att i dag, efter närmare besinnande, bifalla den begäran, som nu är af Herr Grefve Anckarsvärd framställd. Grefve Speris^ Carl Gustaf:
Jag medgifwer, at tiden och sältet at framställa denna lvlotion icke finnes afpassad efter dest wigt, -medlertid mä ej känslan af brister öftverwäldiga af - Den 17 Mars. 859 sigton och wälgörandet at bereda lif, hälftr och krafter ät Staren, agnat den Konung, hwars Högsta Lag är Folkets wäst Stockholm den Mart. 1810. Lt^rnsteclt. Pä Friherre Lftemxt clrs egen begäran skulle detta hwila lil dest Ocouonm Urstorr rs Utlärande, rörande fattige barns försörjande, sörekomme - Grefwe Oe la 6srclie. Innan frägan vm Branwins-Brännings-Rättigheten för inwanare i Stockholm och Götheborg genom Nämnden afgöres, anhäiler jag, det mätte bestämmas pä hwad sätr, i fall det skulle afgöras, sä at desse Städers inwänare ej fä bränna, den derigenom upkommande bristen i Bewillnings-Lumma» stall ersättas. För min del tror jag man kunde föreskrifva, at ^ .s-lairr.Äionr-i', sedan Krono Brans nerierne i Stockholm och Gö heborg blifwit tillätne, förklaras skyldig at betala det upkommande äolicit. Herr Grefwen tilläde, det han tyckte en billighet wara , alden som njuter rättigheten, äfwen bord? ersätta Kronan hwad hon dehförman skulle hafwa. Friherre Oeclerntrnm, s^cob. Ehriru jag i det mästa troe mig kunna instämma i hwad Grefwe ^ Letäla yttrat, anser jag likwal denna - 86a Den 17 Mars. na Motion, säsom en allman fräga , icke nn kunna af Sränder afgöras, uran bör densamma först til Bewillnings-Utskottet
Statsoch Bar.coUtskottens den 14 dennes under N:o 540 afgifne, samt den 17 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde , Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande om anslag af Allmänna medel för Södertelje CanalVerk. Herr von Huherihciufen, MichaelDe anmärkningar hvilka jag, dä detta ämne föna gången förevar, hade äran framställa , äfvensom den särskildta (anka jag bifogat Utskoitens svar på återremissen upplysa, att det egenteligen är formen af anslagen, som jag bestridt. Jag tror icke att den omarbetning Betänkandet i Utskotten erhållit , undanröjt grunden för mina anmärkningar, Men som ingen anledning är att kunna i 4 särskildta Stånd tillvägabringa en likstämmig ändring i formen af låne-anslaget, vill jag inskränka mig blott till den begäran, alt detta anslag, som erfordras jör jullbordun af Aen redan fegeljårdige Canalen må, i likhet med anslaget lill Götha Canal, endast utgå under namn af låne anslag. Herr Hjetta , GuJiaJ-. Jag vågar nu, lika Sfen23 Oelobev /, m. som vid öfverläggningen om anslaget till Götha* Canal, bestrida, att detta anslag skal! kallas låneanslag, så mycket mer som man vä! kan säga R att aldrig SöderTelje CanalBolag för sina Actiepapper kan komma att påräkna någon behållning. Det är således tydligt, att, om man ökar Bolagets skuld af 100,oo0 R.'dr med ytterligare 75 procent, skall hela inkomsten af Canalen åtgå till räntans betalande å denna skuld. Det har derföre varit Utskottens mening med alla dessa anslag, att de icke borde gifvas såsom låne-an~ slag , utan såsom andra bestärnda anslag af Starten ; och jag måste så mycket mer dela denna t3nka, sorn jag icke vet, huru Canalen eljest skulle kunna underhållas. Man kan väl i fram tiden vänta, att den skall bättre bära sig, men dertill fordras en total ombyggnad af Södersluss. Jag inser också, att om
Om 8:de punkten, angående Näs kungsgårds reparationsmedel, gäller hvad om den 7:de blifvit sagdt, dock att här någon ersättning till statsverket, för hvad det komme att afstå, icke vöre att förvänta. 9:de, ll:te, 12:te, 14:de och 16:de punkterna hafva med de 3:dje ett så oskiljaktigt sammanhang, att de torde böra med honom stå eller falla; hvadan endast den anmärkning må här göras, att de alla — den 9:de t. o. m. ordet: »förvandling,» den ll:te, 12:te och 14:de i sin helhet samt den 16:de i hvad den rörer förslaget, att en del tionde skulle förvandlas — äro af lagstiftnings natur samt att omröstning rörande dem således, efter mitt förmenande, icke bort af Utskottet föreslås. 17:de punkten är, i sistberörde afseende, med dem likartad. Med 18:de punkten är förhållandet hufvudsakligen enahanda, som med den 8:de, hvadan jag anser densamma, genom 2:ne Stånds afslag, hafva förfallit. 30 Slals-Ulskollels Memorial, N:o 319. Det uti 20:de punkten framställda förslag, att till tjenstemäns aflönande anslagna räntor och tionde skulle, i den mån nuvarande innehafvares dispositionsrätt upphör, uppbäras och redovisas i sammanhang med krono-uppbörden, innebär jemväl en lagstiftning, som icke blott strider emot Presterskapets privilegier, utan tillika innefattar en rubbning af indelningsverkets grander, öfver hvilka förstärkta Stats-utskottet, enligt 80 § regeringsformen, väl destomindre eger att, med Rikets Ständers rätt, besluta, som dessa inkomsters belopp icke lärer blifva större eller mindre, ehvad det till kronans, eller till andra verks och inrättningars uppbördsman ingår.
Men jag skulle önska, att en sann princip i afseende på spannmålstullen måtte göra sig gällande inom administrationen, så att hvarken någon höjning eller sänkning i tullen måtte äga rum; ty jag tror, att en fixerad spannmålstull skulle vara förmånligast för landet och säkrast förekomma både brist och öfverproduction, emedan derigenom en ändamålsenlig spannmålshandel kunde etableras, hvilket nu icke kan ske, då köpmännen icke kunna göra några säkra beräkningar, enär K. M. i anledning af möjligen falska, möjligen sanna rapporter, men likväl till följd af en sådan rädsla för landet, som måhända kan vara mindre grundad, så hastigt kan nedsätta eller höja tullen, att handlande, som lagt sig på en större rörelse, kunde blifva ruinerade, eller ock göra en alltför stor vinst på landets bekostnad. Jag Skulle således önska, att tullen på spannmål måtte behandlas lika med ali annan tull; och om R. St. vilkorligen lemnade Regeringen rättighet att vid vissa högst vigtiga fall förändra den, ser jag icke, att den minsta våda i ett eller annat afseende kunde uppstå. Man kunde på förhand bestämma, att när spannmålspriset på de mest besökta handelsplatserna höjde eller sänkte sig till ett visst belopp, vore Regeringen auctoriserad att höja eller sänka tullen; och jag skulle tro, att Regeringen sjelf önskar gifva all möjlig stabilitet i detta afseende. Om derföre ett stadgande, på sätt jag nu föreslagit, klefve uttryckt i grundlagen, tror jag, att man tagit ett stort steg för att bereda framgång af den länge väntade och af behofvet högt påkallade lagstiftningen af en fix spannmålstull. Jag vidblifver således min anhållan, att, om återremiss beslutas, äfven dessa anmärkningar måtte få gälla så mycket, som R. o. Ad. anser dem böra gälla. Hr von Troil, Emil: I händelse, såsom jag förmodar, återremiss beslutas, tror jag icke, att något grundlagsenligt skäl hindrar, att de gjorda anmärkningarna fä åtfölja densamma, såvida Ståndet godkänner dem såsom dess gemensamma tanke. Det står visserligen uti 81 §. Reg.F., att frågor 0111 ändringar i grundlagen icke må uti Ståndens plena väckas, utan att de anmälas hos R.
Utskottet får, af sådan ättledning, nu förklara, att, som Utskottet vid handläggningen af förrberörde ämne å den ena sidan ansett sig icke kunna afvika från innehållet utaf Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskottets ofvannämnda Betänkande, såsom redan af frenne Riks-Stånd bifallit, men å den andra sidan åter funnit, att ■utlysning af marknader icke alltid under de serskildte årstider, på hvilka de hållas , kunde lämpligen verkställas på samma tid af dagen som handeln, enligt omförmäldte Betänkande, skulle få börjas; Så har ock Utskottet trott, det lysningen borde inskränkas endast till Kungörande af IVlarknads-Freden, eller att, från den tid lysningen sk jer , hvar och en vid marknaden närvarande bör sig tillvarataga för utöfvande af buller, oväsende och slagsmål, så vida han vill undgå det större ansvar, som med den såmedelst brutne Freden är förenadt, hvaraf Utskottet ansedt det jemväl böra blifva en föjd, att lysning vid Marknadens slut bör verkställas, hvarigenom tillkannagifves, att tillämpning af berörde högre ansvar vid skeende sädane föbrytelser icke då vidare äger rum; Och vid denne åsigt af Utskottets förslag förmodar Utskottet, det ofvanbe* sagde deremot gjorde anmärkning bör förfalla. Lag-TJtskottetS Betänkanden. 499 I öfrigt får ock Utskottet vörsamt anmäla, att dess ifrågavarande Betänkande-, enligt till Utskottet ankomne Protocolls-Utdrag, blifvit bifallit hos Höglofligé Ridderskapet och Adelil den 21, och hos Högvördige Präste-Ståndet saint Hedervärda Bonde-Ståndet den 15 i denne månad, hvaraf läreä- finnas, att målet, likmätigt bi) §. i Regerings-Formen, är afgjordt. Stockholm den 28 April 1818. Riksens Höglofliga Ständers Lag-Utskotts
Likaledes, och då någon annan beräkningsgrund, för utgörandet af den derstädes jemväl i ordinarie räntan ingående så kallade Skatte-Osten, icke fanns, än att den skulle utgå med så stor qvantitet ost, som kunde beredas af en dags mjölkning sommartiden utaf hvarje underhållen ko, samt tillförlitlig kontroll å de nna uppbörd följaktligen saknades, har, pä grund af Eders Kongl. Maj:ts uti skrifvelse till Kammar-Kollegium af den 16 December 1848 meddelte nådiga föreskrift och efter menigheternas hörande, jag uppgjort underdånigt förslag, huru ifrågavarande skatt för framtiden lämpligast kunde utgöras med en viss bestämd qvantitet för hvarje hemmans skatteeller trög-tal; och är detta förslag, så i afseende på den Kronan behåll ne, som de öfrige, presterskapet och kyrkorne tillkommande andelarne deraf, utaf Eders Kongl. Maj:t i nåder faststäldt; hvadan skatteosten numera utgår med ett visst bestämdt belopp, antingen in natura, eller med penningar efter markegång. Herjeådalen är, på grund af äldre utaf framfarne Konungar tid efter annan stadfästade privilegier, befriad från knektehåll, emot erläggande af vissa årliga, så kallade rotepenningar, tillsammans 300 R:dr, som jemte roteskatl, 19 R:dr 25 sk. sk. 6 rst., tillkommen för sedan år 1754 anlagde nyhemman, upptagas i Kronans räkenskaper bland jordeboksoch hemmans-räntan, men äro Jemtlands FäUjägare-regemente anslagne. Den af Eders Kongl. Maj:t år 1846 anbefallde och derefter verkställde nya roteringen inom provinsen Jemtland är numera af Eders Kongl. Maj:t och Rikets Ständer sanktionerad att träda i verksamhet med början af år 1852; hvarigenom således en af ortens vigtigaste angelägenheter blifvit löst på ett sätt, som behofvet länge högt påkallat och tvifvelsutan kommer att medföra en framlida allmän belåtenhet. Något vidare ordande i detta ämne torde vid närvarande tillfälle vara öfverflödigt.
Ständer framlägga resultatet af den sednare i förberörde afseende verkställda undersökningen i sam ma Län , sorn Riksens Ständers egen uppmärksamhet först varit riktad pa. denna icke obetydliga del af Rikets Drätselverk, och den ordentliga redogörelse deruti nu mera vunnits , genom Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t den 2 Augusti 1815» blifvit föranledd. Då, till följe af Kongl. Majtts Befallningshafvandes i Junii månad förlidet år gjorde an* malanotn en hos aflidne KronoFogden Jacob Grönvall yppad balance af 43,617 Rtdr 31 sk. It r:st Banco, Kongl. Maj"t i Nårler funnit nödigt, att, igenom tillförordnad Vice Landshöf» ding , låta Undersöka UppbördsVerkets tillstånd i Götheborgs och Bohus Län , .i.- hela dess vidd, har Herr KariiinarRådet L. Fägersten, som i sådan egenskap i början af derpå följde Augusti månad till Götheborg ankommit, enligt dess i Maj månad innevarande år till Kongl. Majit af* gifne underdåniga Berättelse, funnit de till LandsConroiret derstädes hörande handlingar i stor oordningflere af 1814 års räkningar an* tihgen ofullständige eller alldeles felande: betydliga summor oredovis'e, så väl på 1815 och förre arens medel, sorn ock af åtskillige från Länens Ränteritid efter annan anordnade förskotter åt HäradsFogdar och andre personer, till 3*6 Justitia Ombud sm. EmbetsBtrdtt elser. durchtågsoch dylika omkostnader, samt de fleste till Grönvallska Balancen hörande Räkenskaper , antingen opålitliga eller icke tillgänglige. ■Sedan alla dessa Handlingar och Räkenskaper blifvit infordrade , i ordning bragte och reviderade , samt med hvarje Redogörare i Länet dessutom särskilta undersökningar verkstäldte , hade deraf befunnits : att Kongl. Majit och Kronan tillhörig
Stockholm afsänd större Kontant penninge-remiss, hvarigenom Kassan förminskades, , och hvilken, eftpr hvad sedermera ypplyst blifvit, hufvudsakeligen bestod uti en Handlanden iskallies assignation, sedermera till Direktionen återkommen och af Direktionen ersatt. Vid Bolags-stämman den 14 Juni! 1 fl 15 uttryckte åt sk i 11 i ge Herrar Aktie-egare, uti en då uppläst skrift, hvarmed alla de andra tillstädes varande Herrar Aktie-egarne sig förenade, deras utrnarkta tacksamhet, för det sätt hvarup. på Direktionen verkställt den beslutne indragningen af utlåningarne uti 5 procents Obligationer, samt framförde åtskillige skäl, för nödvändigheten, i afseende på hela Landsorten att erhålla andre låne-til!gångar, sedan sorti orden lyda: Utgifvandet af 3 procents Reverser hell och hältet upphört, hvilken åtgärd skall vara. en följd af den Allmänna Opinionens kraf. Efter att fievisions-Handiingarne uppkommit, och af Riksens Ständer blifvit behörigen Banko-Utskottets Betänkand-en. 339 granskade, hlef af dem beslutit, att till lättnad uti den successiva indragningen af 3 presents Lånen, Malmö Diskont-Verk skulle erhålla ett med 2co,ooo R:dr tillökt Creditiv på Ranken. Direktionen fortfor emedlertid, att den ena gången efter den andra, utlemna utur Kontanta Kassan stora Summor till Handlanden Ståhle. Desse betydlige Summor röjde slutligen sin verkan på Diskontens egen Kredit, och Diskontinrättningens undergång var hardt nära, då Re-» getingen i November 1815 understödde Verket med ett biträde af Sjuhundrade Tusende Riksdaler; hvaremot Inventering af Diskont-Verket och öfverlemnande af nöjakiige säkerheter för Summan anbefalltes. Samma dag om morgonen, då ofvannämnde Inventering skulle verkställas, blefvo Handlanden Ståhles Lån utur Kassan på Direktionens befallning bland Verkets Ordinarie
Jag anser det första beiänk. i denna punkt vara så väl framstäldt samt hvila på så riktiga grunder, att det bör bifallas, ulan afseende på de tvister, som här äga rum emellan den ena oel) andra sidans litet större eller mindre benägenhet att bifalla de anslag, som blifvit begärda. Jag tror att man gjorde rätt ä ömse sidor, att behanda denna fråga endast med afseende på de vigtiga grundsatser, som ligga till grund för Utsk:s betänk, utan att deri inblanda de tvister, sorn hafva afseende på statsanslagen. Jag tillstyrker således bifall till SlatsUtskrs betänk. N:o ga i denna punkt, och anhåller 0111 Hr Frih. o. Landtnäs propos. derå i sinom tid. Gr. Horn: Af Hr Dalmans yttrande påmitines jag derom, att han troligen icke varit bland den hop, som, enligt en viss tidnings uttryck i dag, handlat de sednare dagarna på Huset, (Se D Alb-h.) då han tror att R. o. Åd. redan beviljat alla begärda anslag. Jag deremot påminner mig, i olikhetmed den värda talaren, att R. o. Au1, återremitterat först ett betänk, nemi. N:o ig5, och slutligen lagt ad acta flera frågor, sorn med detta betänk, hafva sammanhang, för att på en gång afgöra vissa anslagsfrågor, rörtde 2:dra hufvudtiteln. Då nu, etd. hvad betänk.
Jag kan icke dela Hr von Hartmansdorff^ logik då han påstår, att om Hr Frih. Tersmedens motion finge hvila på bordet, så skulle derigenom Frih. Palmstjernas förqväfvas. Om Frih. Tersmedens motion får hvila på bordet till nästa plenum, och R. o. Ad. då till motionen svarar nej så har Frih. Palmstjerna rätt att få sitt förslag föredraget och pröfvadt; hvaremot, derest Ståndet svarar ja lill den förres förslag att upskjuta frågan intill nästa riksdag, deraf också helt naturligt följer, att den sednares förfaller. Här gäller likväl icke ett definitivt afgörande utan endast den formella behandlingen; och jag hemställer då, huruvida, om R. o. Ad. nu bifaller Frih. Palmstjernas förslag, hvilket angår Ståndet enskildt, Frih. Tersmedens motion, som rörer alla fyra Stånden, då komme att erhålla den lagliga åtgärden alt, såsom en allmän fråga, hvila på bordet och remitteras till Utskott. Det enda rätta är således, att en sådan remiss sker, hvaremedlertid Frih. Palmstjernas enskilta förslag jemväl hvilar, tilldess sig visat, i hvad man Frih. Tersmedens leiler till något resultat. Man har påstått, alt som Const.Utsk:s mern. N:o 2 är för andra gån - Den 11 December. gen bordlagdt, det ock, derest ej annorlunda förordnas, måste ovilkorligen i nästa plenum förekomma till difinitivt afgörande. Men så är icke förhållandet, ty grundlagen stadgar endast att då saken tredje gången förekommer, den skall afgöras. Men ingenstädes säges, att denna tredje gången ovilkorligen skall blifva i nästa ■plenum. Någon incidens kan ju inträffa då, likasom nu, och en debatt upstå, som så uptar tiden, att Landtm, nödgas afbryta ple num, innan han hinner tredje gången föredraga nugot, bordlagdt betänk. Ja !