Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Danmarks skeppsvarf äro åtminstone jemförliga med Carlskronas Örlogsvarf. Icke dess mindre inhemtar ingen skeppsbyggmästare för handelsflottan der sina kunskaper; måhända alt en eller annan lärare tager undervisning der, men han prakticerar först vid skeppsvarf omkring 6 år vanligen såsom elev. Under denna tid fortgår den praktiska ölningen jemte den theoretiskä undervisningen ; från denna skola utgår hail såsom fullständig skeppsbyggmästare för handelsflottan. Jag vädjar till hvar och en, luiru det stod till med våra skeppsbyggnader förr än några specul,anter oell skeppsredare folio på den tanken att införskrifva Danska skeppsbyggmästare; de stodo förut på den lägsta ståndpunkt. Det var då knappt någon enda Europeisk nation, med hvilken vi kunde jemföra oss. Då införskrefvos några Danska skeppsbyggmästare. Från den tiden hafva fartygen erhållit nytt utseende; detta bevisa de vackla fartygen på strömmen, ej att byggmästare kunnat förut bildas i Carlskrona. Anledntn till min motion var den, att jag förut varit närvar, vid byggandet af våra fartyg för handelsflottan vid våra varf. Jag har sett skilnaden härvid på de flesta ända upp till Haparanda. Jag har sett, att de som hafva skickliga Danska skeppsbyggmästare, stå åtminstone ao år framför de andra. Äfven har jag sett med viss förtrytelse, att det blott är en utländning vi hittills hafva att tacka för de framsteg vi gjort, men denne utländning är mycket jaloux ; man kan knappt, åtminstone ännu icke, säga, att en en enda utmärkt der blifvit bildad. Jag känner en Dansk, sorn, då han varit här två år, gick bort; de öf rige Danske skeppsbyggmästarne kunna åter snart lemna Sverige; då stå vi åter på samma punkt. Jag upprepar ånyo hvad jag förut anfört, att om vi skulle inskränka oss till Carlskrona, så är det förgäfves alt dertill använda några medel utaf Staten, emedan intet resultat deraf kanfas. Om landet skall vidkännas denna nya utgift, om Ständerne skola göra nya anslag, måtte afsiglen dermed vara , att man vill vinna något resultat genom dessa penningar.
Det är väl sanni dä man blott betraktar förhållandet för ett år, men då man ser saken mera i stort t. ex. för en lid af 10 år, så finner man, att ehuru konsumtionen naturligtvis varierar för olika år, så kan den dock med temlig säkerhet för en längre lid beräknas, och således är det den kände konsumtionen, som i allmänhet bestämmer produktionens belopp. Jag tior således att genom tillåtelse för de större brännerierna att bränna huru mycket som helst, skulle icke någon bränvinsflod kunna upkomma, hvaremot det bestämdt skulle minska bränneriernas antal. Jag anser således ali borttagandet af det i §. 5 bestämda maximum skulle vara alt conseqvent fortgå på den bana man här velat beträda. Jag får derföre föreslå att den 5:te §. får följande lydelse: ”Den minsta tillverkning på dygn i större bränneri, för hvilken anmälan får ske, vare 300 k:r sexgradigt bränvin, allt i medeltal under månad räknadt.” Härigenom äro således endast fyra ord i Utsk:s förslag uteslutna. Jag anhåller om Hr Gr. och Landlm:s propos. på bifall till detta förslag. Gr. von Platen, Ballzar: Jag bar redan yttrat mig nog såsom jag tror för att R. o. Ad. skall känna min åsigt om lämpligheten af all göra denna näring så fri som möjligt. Jag har likväl ansett mig böra underordna denna min åsigt deras, sorn haft mera erfarenhet än jag i dessa frågor. Jag anser således att f. n. är icke något annat alt göra än att tillse alt man på den väg, som vi anse vara den lättaste, må komma lill del mål, som vi gemensamt eftersträfva, nemi. en starkare concentrering af denna tillverkning pä färre bänder. Åtskilligt har blifvit yttradi för alt förleda R. o. Ad. att icke vidhålla hvad Utsk. i denna punkt föreslagit i afseende på minimum. Deribland har äfven blifvit anfördt, att man i andra länder tillförene skulle hafva haft ett sådant minimum roen irångålt detsamma och kommit ned till 40 kas panna.
» KRISTIAN I l: S » FÖRFATTARE. — lagerkrans åt h r Skånberg tog sig uttryck inropningar af de spelande o c h efter sista författaren, var således i allo välförtjänt båda g o d lifslängd åt dramatiska teaterns gram. Äran af att hafva introducerat detta storverk h o s o s s tillkommer just sagda sällskap, s o m gaf detsamma första gången på våren 1894 under hr Hallens ledning. L e t underbart härliga o c h djuptänkta verket erhöll nu liksom då ett förträffligt utförande, denna gång m e d hr Stenhammar s o m dirigent. På såväl körer s o m solister ställer kompositören s o m bekant här nästan omänskliga anspråk. Svårigheterna besegrades dock på det hela taget väl, o c h särskildt förtjäna solisterna erkännande. Och en ypperligare oratoriekvartett än dessa — fruarna Caroline Östberg och Davida Afzelius samt hrr Max Strandberg o c h Salomon Smith — lär man väl h o s o s s få leta efter. 7 I D U N 1899. — IIIIIIIIIIMII Att ingå på någon utförligare redogörelse för det storslagna verket nekar oss det knappa utrymmet. V i kunna endast nämna, att inledningssatsen » K y r i e », men ännu mera &gt;Sanctus&gt; m e d det underbart vackra » Benedictus », där h r Zetterqvists violinsolo gjorde sig förträffligt gällande, särskildt tycktes slå an. D o c k funnos flere delar, hvilka både på grund af sitt innehåll o c h sitt utförande borde framhållas. D e n fulltaliga publiken var tydligen djupt gripen o c h lifligt intresserad. Tilläggas b ö r, att k. hofkapellet har all heder af orkesterpartiets utförande. Sällskapets beslut att återupprepa konserten på torsdagen A N 3 E vi m y c k e t välbetänkt. HYLIN FABRIKSAKTIEBOLAG KONGL. SKGEKSTAU LINDESJÖÖ.
Vatt i hvarje socken eller större sköldistrict skall finnas en skolstyrelse, begående dels af kyrkoherden, såsom ordför. och ansvarig lör det prot., som vid styrelsens sammanträden föres, och dels af ledamöter, hvilka af församlingen väljas; hörandes denna skol-styrelse icke allenast vaka deröfver, att undervisningen inom socknen samvetsgrann! besörjes, utun också hafva inseendet öfver alla de angelägenheter, som med skolan stå i beröring;” ”2:0 att åt biskopen och domcapitlet inom hvarje stift uppdrages att, i förening med dem i allmänhet anförtrodda vården 0111 undervisningsverken, sorgfälligt tillse verkställigheten af anstalterna för folkundervisningen, samt vaka öfver deras ledning och utveckling till den vigtiga bestämmelse, som dermed åsyftas;” ”3:o att berättelser om förhållandet med folkundervisningsanstalterna af kyrkoherdarna, hvar för sin församling, årligen ingifvas till biskopen i stiftet, sorn dem insänder till Chefen för Ecclesiastik-departementet, jemte eget utlåt, i ämnet, med föranledande af dessa berättelser och den kännedom, biskopen för öfrigt inhemta!.’’ Jag har visserligen hört anmärkas och äfven sjelf gun-, ska noga betänkt den omständighet, att kyrkoherden någon gång möjligen kunde vara mindre passande till ordför. uti en skol-direction, och att det derföre vore bättre, alt directionen inom sig valde ordför., under den förutsättning, att kyrkoherden alltid skulle vara säker örn att blifva vald, såvida lian ägde skicklighet dertill. Härvid äro dock ganska, många betraktelser all göra. För det lörsta tror jag, alt man börså väl här, dåden, som egentligen borde vara ordför. i en sådan styrelse som skol-directionen, är församlingens lärare, sora äfven vid alla andra tillfällen ställa sa lill, att han ej blir missnöjd.
Kan man det icke — och möjligheten är genom sorglig blindhet försuten — månne väl då det veto, hvarje Stånd tillkommer, eger kraft att i längd betvinga den opinionens makt, som, med hvarje stund striden fortgår, växer starkare? Måste åter denna fråga besvaras med nej, blifver det föreliggande förslaget förr eller sednare lag, är väl då striden berättigad, en strid, hvilken, liksom hvarje inre sådan framkallande passioner, kan blifva olycklig lör fäderneslandet och döfva dess bästa, dess ädlaste krafter? Jag tror det ej. Jag röstar för förslaget. Talrika bifallsrop följde på detta yttrande. Hr von Troil, Samuel Gustaf; Det gifves ögonblick i nationernas lif, då likgiltigheten skulle vara ett oförlåtligt fe), tystnaden en svaghet, och då hvarje god medborgare, synnerligast om han förut mera verksamt deltagit i det allmännas angelägenheter, måste uppträda för att med öppet vizir uttala sin mening. Ett sådant ögonblick är det närvarande, då den utan tvifvel vigtigaste fråga, som under ett halft århundrade varit R. 202 Den i December. St:rs pröfning underställd, kommer att af eder afgöras. Äfven jag liar derföre, ehuru frånvarande under föregående delen af Riksdagen och främmande för de bearbetningar, som från ena eller andra sidan egt rum, äfven jag har ansett mig pligtig att vid delta tillfälle infinna mig för att med eder dela det ansvar, som afgörandet af denna fråga kommer att medföra, och jag har begärt ordet, icke för att ingå i en fullständig utveckling af detta ämne, som för eder alla, Mine Hrr! bör vara nogsamt bekant, utan endast för att angifva de skäl, hvarpå jag grundar mitt blifvande votum. Mine Hrrl Vi befinna oss här i den ställning, att vi obetingadt måste rösta för eller emot. Någon medelväg gilves icke, någon förändring i detta förslag kan icke vid denna Riksdag tillvägabringas. Hvar och en måste derföre noga pröfva, huruvida de betänkligheter, han emot förslaget hyser, äro af den beskaffenhet, att han måste förkasta detsamma, eller om de icke i mer än ett afseende uppvägas af förslagets lörtjenster.
Om civil myndighet lilIstädeskommer och icke gör sin pligt, bör äfven då den militära myndigheten öga att handla, och må sedan confliclen emellan båda makterna lagligen slitas. Men icke må oordningen få fritt lopp derföre, alt god vilja eller beslutsamhet eller mod brustit hos den civila myndighetenIcke må lagens redaclion föranleda dertill , att vapnens användande på egen hand alltid och ipso facto blifver hos den icke uppmanade militärbefälhafvaren eli brott. Della bör hvarje gång blifva skärskådadt, innan det af lagen fördömmes. Hafva menniskolif blifvit genom upproret spillda, liar samhällsordningen tagit obotlig skada , då gagnar det föga att man sedan öfverensskonuner derom, att den civila myndigheten stannat hitom pligten. Hr von Hartmansdorff: Frih. Cederström, Anders, liar trott att här borde uttryckligen slå den civila myndigheten å stället, dels emedan den militära, ehuru han icke bestämdt uttalat det, kunde vara mera obetänksam än den civila, dels derföre, att del kunde hända, att hvilken närvar, embetsman som helst toge sig en sådan myndighet. Han har förmodligen tänkt sig resande eller andra , som tillfälligtvis vore på stället. För min del har jag, vid sådana tillfällen, lika mycket förtroende till de militära , som till de civila myndigheterna, och, om jag får uttala det, utan alt förnärma öfriga civilister, nästan mera förtroende till de militära, emedan de äro beslutsammare och veta bättre att urskilja när någon fara är å förde. Jag tror icke att man behöfver befara, det resande skulle blanda sig i saken , då bär uttryckligen nämnes myndigheten å stället. Om det nu står den offentliga myndigheten å stället, så skall det nödvändigt vara den, som är antingen militär eller civil embetsman å stället. Jag går till och med så långt, som Frih. Cederström icke velat gå, i det jag anser lätt väl vara , om presten på stället äfven ville yttra sig, 0111 det skulle bcliöfvas. Jag har sett ett ganska betydligt upplopp, för att icke säga ett bestämdt uppror, i Norrige.
N:o 256. att om den föreslagna jernvägsanläggningen emellan södra stambanan samt Carlskrona och Calmar, kommer att utföras, det synes i hög grad orimligt att trafiken emellan dessa orter samt Stockholm och de norra orterna, skall ledas vester om sjön Wettern; att likaledes för den betydliga industri, som bedrifves inom Norrköpings samhälle, den under byggnad varande sträckan till Cathrineholm, visserligen är af stort gagn, för såvidt densamma underlättar kommunikationen med Stockholm och de norra orterna, samt Nerike och i allmänhet de trakter, som ligga utefter vestra stambanan, men att deremot hela den tillförsel Norrköping eger från Östergötland och Småland, och i allmänhet de södra orterna, icke har något gagn af jernvägen till Cathrineholm, då väglängden från Norrköping till Nässjö öfver Cathrineholm utgör 30,1 mil, men vägen från Norrköping öfver Linköping och Mjälby till Nässjö, icke uppgår till fullt 15 mil, hvadan afståndet emellan Norrköping och alla orter söder om Nässjö är 15 mil längre än det blir, sedan östra banan blifvit fullbordad; att Staten genom afbrott af arbetet å östra stambanan — ett arbete derom meningarne väl torde vara eniga, att det snart åter kommer att vidtaga, — sjelf skulle tillskyndas en icke oväsendtlig förlust. För att nu återkomma till frågan om nordvestra och nona stambanans fullbordande, så lära väl undersökningarne i afseende på den förra banans sträckning redan vara verkställda eller hinna afslutas så tidigt, att Rikets Ständer i fråga om denna bana kunna fatta sitt beslut. Men hvad åter angår norra stambanans fortsättande från Upsala, så synas meningarne om jernvägkommunikationernas lämpligaste rigtning norr om Stockholm ännu vara så delade och frågan derom så outredd, att något annat beslut i detta afseende vid innevarande riksdag svårligen torde kunna fattas än att anvisa nödiga medel för en fullständig undersökning till utredande af alla dermed sammanhängande och på beslutet derom inverkande omständigheter.
Folkets nit för konungen uppdrefs till den yttersta grad af den honom öfverhängande fara. Det var det ögonblick, han hade afvaktat. Han uttågade ur slottet, åtföljd af en obetydlig tropp, men som ökades vid hvarje steg och blef oöfvervinnelig. Folk, högre och lägre, af alla stånd, ämbetsmän, regementer, alla tillföllo honom, alla trängdes kring hans person. Han var enväldig om makten, så snart han sig visat, och makten af motpartiet krossad för evärdeliga tider. I en ålder, då gårdagen utplånas ur minnet, är efter trettio års förlopp hvar(t) ögonblick af den 19 augusti 1772 ännu lika närvarande för min inbillning, som det varit för mina sinnen. De minsta omständigheter däraf äro icke utan intresse, och jag gör mig ett nöje att anföra några, af hvilka jag varit ett vittne. En af mina vänner, åt hvilken en mindre detalj af revolution blifvit anförtrodd att verkställas, hade gifvit mig tillkänna dagen, när detta stora skådespel skulle öppnas. Isynnerhet angelägen att iakttaga det intryck, som första tidningen därom skulle göra på motpartiet, och dess förhållande därvid, infann jag mig tidigt om morgonen af den utsatte dagen i sekreta utskottet, där de förnämste ledamöterne voro samlade. En allmän oro röjdes i deras mörka uppsyn. En ledamot af borgareståndet, den bekante Lundblad, borgmästare i Sigtuna108, begärde att underrättas, hvad anstalter blifvit vidtagne mot någon våldsam åtgärd mot ständerne, den man hade all anledning att frukta. Kammarherrn baron Essen109 försäkrade ledamöterne, att något sådant våldsamt företag ej var att befara, att rådet däremot tagit de kraftigaste anstalter, och att de vakthafvande vid slottet voro anmodade att hindra det minsta försök, som därtill kunde vågas. En sådan försäkran af en den klokaste och mest upplyste bland ledamöterne var oförmodad att höra. Jag ansåg revolution såsom förekommen och fruktade däraf de svåraste följder. Men säkrare upplysningar meddelades åt utskott(et) efter en kort stund. Man underrättades, att både officerare och manskap af lifgardet svurit konungen trohet och åtföljt honom till artillerigården.
Det är visserligen ej utan farhåga jag in-, täger den plats, som af så många upplyste och af Fäderneslandet högst förtjente män för mig innehafts. Jag kan ej för mig dölja de svårigheter, som äro oskiljagtige från det kall mig blifvit anförtrott, och da troligen misstag a£ mig vid flere tillfällen komma att göras, är mitt enda hopp att Höglollige Rklderskapet och A-? deln med öfverseende godhet ursägtar dessa brD ster, då jag heligt vågar försäkra Eder Mine Herrar, att de aldrig skola härröra af uppsåt, utan endast af den oerfarenhet, sorn möjeligen hos mig kan äga rum. Syftemålet för alla mi-; na gerningar skall vid hvarje tillfälle blifva, att genom mitt handlingssätt för Flögloflige Ridderskapet och Adeln ådagalägga redlighet i uppsåt, orubblig föresatts, att på hvad inig ankom^ mer befrämja mitt Fäderneslands väl, ett oryggeligt beslut, att efter samvete och pligt följa de föreskrifter mig enligt Rikets Grundlagar åligger, att med sanningens och upprigtighetens språk alltid söka befrämja det Allmänna bästa och derigenom göra mig förtjent af Högloflige Ridj 6 Den 2 o Januarii, derskapets och Adelns dyrbara förtroende och välvilja. Det är ej min lott mine Herrar att med vältalighetens vackra språk kunna för Högloflige Ridderskapet och Adeln framställa mina tankar såsom jag vid detta tillfälle önskade, men jag vågar försäkra Eder mine Herrar, att uppfyllandet af det som heder och samvete fordrar, alltid skall blifva det rättesnöre som skall leda mitt uppförande, och den väg, sorn jag skall vandra, och hvarifrån intet i verlden skall kunna förmå mig att afvika. Måtte de beslut, som vid detta Riksmöte fattas, leda till vårt Fäderneslands sällhet, måtte alltid våra öfverläggningar bära stämpel af lugnet och enigheten, och derigenom ännu mera befästa det hopp vi göra oss, att så väl för närvarande som äfven för kommande tider, sällheten och välmågan skola blifva Medborgares lott och det af oss alla älskade Fosterland tilltaga i välstånd och anseende.
- Ad te suspiramus gementes et flentes In hac lacrymarum valla. AUGUST STRINDBERG DEN OKÄNDE (reser sig; går emot Modren). MODREN. Dig likgiltigt. Blif der Du är! En menniska föds, en annan dör; allt är DEN OKÄNDE. jag inte vill, så skall jag. Nu önskar jag komma in. MODREN. Nu är barnet hufvudpersonen. Hon vill icke se Dig; och för öfrigt är din härvaro öfverflödig. Hvem vet! När jag vill komma in, får jag inte, och när DEN OKÄNDE. För Er, ja, men jag fortfar vara hufvudpersonen för mig. MODREN. är fara för lifvet. Läkaren har förbjudit hvem det vara må att träda in, ty det DEN OKÄNDE. Hvilken läkare? - MODREN. Nu äro dina tankar der igen! DEN OKÄNDE. mig förstå att barnet ej kunde vara mitt! Dermed gjorde Du din mig i hjertat! Du är näst den uslaste menniska jag känner! MODREN (till systrarne). Systrar! Bedjen för den olycklige. DEN OKÄNDE. Lemna plats så jag får komma in, för sista gången gå undan. MODREN. Lemna Du detta rum och detta hus. DEN OKÄNDE. ter färdig skicka länsman efter mig, såsom hafvande förlupit hustru och barn! Om jag skulle göra som Du säger, så vore Du om tio minuJa, och Du har ledt dem dit! För en timme sedan lät Du TILL DAMASKUS dotter till sköka, men det betyder för Dig intet blott Du fick stöta MODREN. känner. Det skulle då endast vara för att sätta in Dig på asylen, Du Till Damaskus. Till Damaskus. - PIGAN (in från fonden). Frun ber herrn om en tjenst! DEN OKÄNDE. Tala! PIGAN. i rummet. Jo, det skall ligga ett bref i fruns klädning, som hänger här AUGUST STRINDBERG DEN OKÄNDE (ser sig om; marker den gröna klädningen; nalkas och upptager ett bref ur fickan). alltså tillgripet! Det är vackert!
Discontens uplösning behålla insatt» ningscapikalek emedan staten behöfwer penningar, emot åtagande af en obestämd betalnings skyldighet och lag ränta, men om jag suxponerade möjelighekeN af en sadan motion, kunde icke dä af Constikulions-Utskottet, skäligen begäras ett ykrande om lagligheten af ettflikt yrkande? skulle det äter wägras och frägan till Utskott remitteras, sä frägaS: hwart skulle en sadan taga wägen? Icke kunde den gä till Allmänna Beswärs, och Oeconomiä-Utskottet ehuru den wcrkeligen innefattade beswär för den som skulle mista sina penningar och Meconomiä för den som erhölll dem. skulle äter de för särskilta omständigheter och särskilte assigter, mycket anwändbara särskilta Utskott, fä ett sädant mäl till handläggning, sä skulle ätminstone icke derigenom actie ägarne biifwa »ryggade för bik ehällande af deras rätt, mea s alla fall af hwad innehall, som hälst etr beiäm Den z Junti. 481 kande derom knndr inkomma till Niks-Standen, sä synes obilligheten ligga i öppen dag af lar, nittio hundrade delar af representationen som icke äga oetter i Niks-Disconren skulle aga, att ester godtfinnande disponera om andras penningar, genom något beslut, som knndc kränka ägande eller nyttjande rätten deraf. Jag har nämnt detta exempelwis ehuru sädant ej kan inträffa för att derifrån leda ett lika resultat i anseende til! cxrra roteringen, som obetydeligen rörer andra än del mindre antalet af ägare till Säterier och Nä-och Rörshemman, och för alt wisa tiröjcttghercii af en madeliosäkerhet. Ett lika förhållande skulle äfwcn inträffa, om majoriteten ibland Riksens Ständer, skulle efter Bondeståndets yrkande, pålägga ett ringa antal Säterioch Frälseägare, skattehemmanens skatter och skyldigheter, och till kältande af statens, således egne börder, afhända nystnämnde deraS medborgare en betydlig del af dest förmögenhet.
L0 nst i t u t 0 ri al för Riksens Ständers ^-tUri^-OmbudS. man och dest 8upglcant. D. p. 77 g, 574. — för Comniitterade till Tryckfrihetens wärd. l. D. p. 582. D. E. Expedi ti 0 as. Ut sk 0 t tet; Memorial: Om undfående i god tid af Skäydens ProtocollsUtdrag samt Utskottens Detänkanden, m. m. I. B. p. 51. O>» dagen för Riksens Ständers nasta Sammankomst. B. p. 7;. I anledning af äskade förändringar uti Utskottets Förslag lill Riksdags-Beslut, m. m. m. B. p. i)i. Angående förändringar och tillägg till Bewillnings-Förordningen, m. »1. lil. D. p. 264. Angäende underdåniga skrifivelscn till Kongl. Majit, rörande Pcnsions-Staten för blesterade Officerare och Uyder-Officerare. lil. V. p. ;n. A ; ^ ä. Trsckte ,'erffildt wld slutet at Andra Bandet. 5'. - H I. Instruktion, för Banco-Urskotret. I. B, p. 62. Iustitjä-cvmbudsman, Nikiens Ständers; Dest Em< beees Berättelse, IBp. 12. Ded Memorial, ang:dc desi behlriga »vistelseort, bä Riks» dag annorstädes an i Hufwudstaoen hålles. 1. B. p»5. R. Rsngl. Maj:to Otädiga Skrifrvclser till Riksens Ständer: Om walet af ett Hemligt Utskott. I. B. p. 5. Atlgäende Riksdagens afstntande och Kongl. Maj-ts äter, resa till Ltockkolin. m. B. p. >90. Dito till Herr Landt-Marskalken; angående Riksdagsmannen Oxelberg. I. B. P. 292.
Och får Utskottet slutligen tillkännagifva, att utredningen, hvilken på det hela utfallit vi« da fördelaktigare för Banquen än som kunnat påräknas, och från och med år 1817 till närvarande tid inbringat i ett för ålit 686,000 R:dr, äfven under det nu granskade året befunnits vara besörjd med nit, drift och omtan. ka för Verkets säkerhet och bästa; i följd hvaraf Utskottet, med afseende å Ranquens andel i Verket, låtit meddela Directionen en i vanliga ordalag författad fullständig Decharge. Rörande Banco Discontens jemväl fulländade Revision, och någre med samma Veik gemenskap egande Reglementariske Stadganden för framtiden, inkommer Banco Utskottet oförtöfvadt till Rikets Böglofl, Ständer med särskild anmälan. Stockholm den 16 Äng. 1823. Ankcm den 2 Sept. Memorial till Rikets Högloft. Ständer, med generelt Förslag till Reglementariska Stadganden för de särskilta Afdelningar af BancoD iscönten, sorn Statsoch Banco-Utskotten tillstyrkt böra inrättas för Rikets Västra och Södra Rands/iaper. C Bredan Stats och Banco - Utskotten uti deras till Rikets Ständer afgifne Utlåtande, In:o s>6 Bitt. Banco Utskottets Betänkan den. 719 latt.