Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
– Tala icke derom pappa ... Den saken ha vi redan klar. MARIONETTERNA. I den luftiga salen i bottenvåningen af en bland Djurgårdens täckaste villor skulle en främling, om han inträdt straxt efter middagstiden den 16 Juli år 1852, hafva anträffat en högst behaglig familjscen, hvilken tycktes andas den fullkomligaste husliga lycka. Till en början visade sjelfva rummets inredning att dess innevånare voro i besittning af det ekonomiska oberoende, som lär vara ett nödvändigt vilkor för all jordisk sällhet af något solidare art. I anordningen af en mängd småsaker, i valet af färger för möbeltygerna och fönsterdraperierna, i ett par taflor, som prydde ena väggen, i det helas harmoni funnos dessutom tillräckliga anledningar att hos familjens medlemmar förutsätta den naturliga smak och det bildade sinne, utan hvilka man ej kan rätt njuta af sin förmögenhet. Framför divanen stod ett rundt bord, betäckt med en snöhvit duk, hvarpå en kaffekanna af drifvet silfver, ett mästerstycke af Möllenborg, höjde sig bland de genomskinliga kopparne af gammalmodigt ostindiskt porslin och de andra eleganta tillbehören vid en komfortabel kaffe-servis. I ett hörn af divanen lutade sig grosshandlaren August Marin, en familjfader på sju och tjugu år med ett rundt, fylligt, rödblommigt ansigte, blå ögon med en öppen, trovärdig blick, lagom stor mun med de friskaste tänder och en för öfrigt välskapad, om än något fetlagd lekamen. Hans unga fru var en liten tjusande blondin, smärt, nätt, lätt, fin och luftig som en älfva, med lifliga och behagliga rörelser, förtrollande leende och eldiga blickar. Hon stod lutad öfver kaffebordet och sysselsatt med att hälla i den aromatiska drycken. Ett litet stycke från bordet stodo tvänne små täcka barn om 5 à 6 år, en gosse och en flicka, bägge blåögda och gulhåriga, med friska rosor på kinderna, och armar så runda och svällande som de bäst lottade cherubimers. Här, om någorstädes, borde väl lyckan ha slagit sig ned.
Betänkande den 28-de sistledne Februari, angående utwägar till förekommande af^de olagenbcteter som i ätskillige traclcr af Skäne genom flygsand förordsakas. ve suxis. S. D. Med bifall till nya Redaction och de smärre förändringar, som Högloft. Ridderffapct och Adeln enligt inkommet Protocolls-Utdrag af den 14 dennes»beslutat, blef Lag-lltflottets ocn t6 sistledne Fcbruarii afgifne Memorial femte bifogadt förflag till answarighets Lag för Banco-Fullmägtige i öfrigt af Bonde-Ständet gilladt och antagit. vt supra. S. D. Bifölls bwad Sats-Utffottet i Memorial den 5 Vennes yttrat till afstag ä Herr levlm-rk-lllt^ Motion om indragning af den Städcrne förundta Tolag. vt suxra. S. DSedan Bonde-Ständet till noga yröfning förehaft Riksens Högloft.
Prop. JVå 103. 11 göra nådig framställning om anvisande åt sökanden, efter afskedstagande!, af en lifstids-pension å 1,000 Riksdaler Banko. I detta afseende förekommer, att Kasten, född den 29 September 1799, har från sin tidiga ungdom egnat sig åt jagtväsendet och skogsvården, först vid den Kongl. Djurgården och derefter, från år 1829, i statens tjenst, der han sistnämnde år anställdes såsom landtjägare i Stockholms län; att han, efter en utländsk resa för vinnande af ytterligare förkofran i sitt yrke, och efter genomgångna prof, tjenstgjort i aderton år, 1826—1844, såsom lärare vid Skogs-Institutet, på ett rättskaffens, nitiskt och förtjenstfullt sätt, samt derunder för sina undervisningsämnen författat lärokurser, som allt sedermera blifvit vid undervisningen begagnade; att Kasten samtidigt med sin lärare-befattning, hvarunder han år 1838 befordrades till Jägmästare i Stockholms län, deltagit i uppmätning af samma läns allmänningar samt deras indelande til! trakthuggning, hvarvid Skogs-Institutets elever jemväl, till öfning i yrket, biträdt; äfvensom för Öfrigt hans oförtrutna nit i Jägmästaretjenstens utöfning är af Kongl.
I fråga om Götheborgs Discont, har jag äfven Varit af olika tankar med pluraliteten i Ut-i skotten, således, att jag ansett Staten icke böra' dermed taga annan befattning, än att m dgifVa lindriga' återbetalningsvilkor af Banquens Förskott till densamma, under vilkor att Directionen , Uti hvilken ett Banquens Ombud torde inträda, småningefm indref Fordringar» ne af sina Gäldenärer. Uti denna Discont, alf Ridd. 0. Ad. Prat. IV. B: II Afd. 27, 21u Cl» Den 17 Martil, t. m. full tillgång, och sannolikhet att ActieÅgarne få betydligt örverskott. Statens betattning med denna Discont skulle således, på sätt Utskotten föiesiagit , ieke gagna antingen Gäldenärer, Borgenärer eliex ActieÄgare, utan snarare lemna de två senare anledning till klander af en befattning, som man utan behof och opåkallad åtagit sig. Jag anser det således vara bättre, att Götheborgs Disconts utredning får på stället qvarblifva och af dess Direction under ofvannämnde vilkor besörjas. Herr Aukarsparre, Ingemar August: Med erkännande af HÖgloflige Stats och BancoUtskottens skäl att Staten bör öfvertaga FilialDisconterne och besörja deras Utredning, såsom enda säkra medlet att verkligen få dem utredda, och dermed, så vidt ske kan , hjelpa den iråkade orrdan , får jag dock göra några Anmärkningar vid det föreslagna Utredningssättet.
Nog måste jag ändå titta litet i den, tänkte hon, stälde ljuset vid sängen, kröp upp i den och begynte läsa: „Betsy eller ett brustet hjerta“. Gång efter annan kom hon ihåg sin mors förbud att läsa något utan hennes tillåtelse. Men mamma sof ju nu, inte kunde hon väcka henne för att begära hennes tillåtelse, och inte var det nu så farligt med en enda gång. Hon skulle berätta alltsammans i morgon. Ju mera hon „tittade“, dess mer fastnade hon. Boken var en af de många, hvilka icke innehålla något direkt omoraliskt, men hvilkas hela anda är som ett omärkligt gift för unga sinnen. Flärd, lättsinne, koketteri och lek med kärleken möta dem på hvarje blad, men äro så skickligt dolda under täckmanteln af goda egenskaper, att de ej lägga märke till dem. De läsa med förtjusning om huru hjeltinnan firar triumfer genom sin skönhet, krossar männens hjertan och slutligen lyckliggör en mindre nogräknad man med sin lilla omtvistade hand. Att hon framställes som en varelse, endast skapad att behaga, och endast lefvande för uppgiften att blifva gift, det se de ej, förblindade som de äro af bokens färgrika skildringar och intressanta konflikter. Bella läste med stigande spänning. Hon var alltför kritiklös för att spåra det ohelsosamma i detta slags läsning. Slutligen, när hon hörde klockan slå fyra i matsalen, slog hon igen boken, skrämd och flat för sig sjelf, och släckte ljuset. Men bilderna från boken förföljde henne, och dess intrig höll henne vaken. När hon följande morgon steg upp klockan 9, såg hon så blek och utvakad ut, att hennes mor förebrående frågade hvarför hon dansat så länge qvällen förut. Jag kom hem strax efter 1, sade Bella skamsen, men jag låg och läste till klockan 4 och ville ej sedan kunna somna. Läste? Oförståndiga barn! Du har ju lof i dag och god tid att läsa. Nej, mamma, jag läste en bok, som Jenny Stenman lånat mig. Hon försäkrade mig, att du icke skulle ha något emot den. Fru Palmfelt såg missnöjd ut. Du vet ju, att jag inte tycker om att du läser något, utan att först fråga mig. Hvad heter boken? Bella nämnde titeln.
För verkställande af en utaf behofvet påkallad utvidgning af så väl Veterinär-Inrättningen i Stockholm, som den genom enskild donation stiftade Veterinärinrättningen i Skara, har Kongl. Majit äskat uppförande å Stat af årliga anslag, för den förra Inrättningen af 2730 R.dr och för den sednare af 1400 Ridr, eller tillsammans 4130 Ridr. Såsom af merberörde Statsråds-protokoll inhemtas, hade, uppå underdånig framställning uf Föreståndaren för Veterinär-Inrättningarne i Stockholm och Skara samt Kongl. Sundhets-Kollegium, Kongl. Majit den 13 December 1830 förordnat cn kommitté för utarbetande af förslag till reglering af Veterinär-undervisningen samt förvaltningen af de för Veterinär-läkares bildande befintliga läroanstalter; hvarefter och sedan ett sådant förslag samt reglemente m. m. blifvit uppgjorda, Direktionen för Veterinär-Inrättningen i Skara deröfver yttrat sig och Sundhets-Kollegium afgifvit underdånigt utlåtande i ämnet. Enligt den på grund häraf gjorda lönereglering erfordrades vid Veterinär-Inrättningen i Stockholm ytterligare en Lärare, hvarigenom antalet af de nuvarande, af hvilka en, som tillika vore Föreståndare, hade 2000 Ridr, en 1000 Ridr och en 666 Ridr 32 sk. i lön, skulle ökas till 4, deraf 3 ansåges böra vara Professorer, med lön af 1600 Ridr hvardera, samt den fjerde Adjunkt med 800 Ridr lön. Dessutom skuHe en af Professorerne, i egenskap tillika af Föreståndare, åtnjuta ett arfvode af 400 Ridr samt Instruktions-sinedens aflöning höjas från 300 till 600 Ridr, de tvänne Stalldrängarnas från 500 till 400 R.dr, anslaget till diverse utgifter från 1230 Ridr till 1466 Ridr 32 sk., samt för protokollsföring m. m. bestämmas ett belopp af 153 Ridr 16 sk., hvarjemte de å den gamla staten till elevers underhåll upptagna 1920
Kongl. Majrt föiblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. R, Martin , Kong!. Majus Nåd. Proposition N:o 5/J. 5 Utdrag af Protocollet öfver Justities-År enden } hållet inför Hans Majit Konungen uti Stats-Rddet d Stockholms Slott den 12 April i8'ö4} Närvarande: ’ Håns Excellence Justitia Ståts-Ministern Herr Grefve Rosenblad. Hans Excellence Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Gretve af Wetterstedt, Stats-Råden: Hans Excellence Herr Grefve Mörner3 Hans Excellence Herr Grefve Lagerbjelke 3 Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm: Herr Grefve Adelsvärd} Friherre Åkerhjelm5 Justitiae-Råden von Lindecreutz och Engelhart} JusliliaE-Cancelleren Bergenschöld, Hans Excellence Herr Grefven och Juslitiae Stats-Ministern anhöll, att få fästa Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet på den framställning till Rikets Ständer, hvilken, rörande det af Lag-Comiteen upprättade och af Högste Domstolen granskade förslag till ny Civil-Lag, Kgl. Maj:t, uti Berättelsen till Rikets Ständer, om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit sedan’sista Riksdag, förklarat Sig vara sinnad afgifva; och förmälte Hans Excellence vidare, att lian till sådan framställning upprättat ett project, hvilket, efter Kongl. Majrts dertill lemnade Nådiga tillåtelse, Hans Excellence i underdånighet uppläste. Justitiae-Cancelleren yttrade i underdånighet, att lian så mycket hellre tillstyrkte, att det utarbetade Lagprojectet meddelas Rikets Ständer, som han ansåg denna utväg
För att komma till ett sådant resultat har Utskottet alltså sönderdelat Presteoch Borgare-Ståndens beslut derhän, att detsamma ansetts innefatta, dels och särskildt, berättigande lör solidariska bolag att erhålla kreditiv, och dels utvidgning af denna rättighet till bolag med inskränkt ansvarighet. Den förra delen af det sålunda afhuggna beslutet har Utskottet derefter sammanparat med de andra båda Riks-Ståndens. Men tager man sig för att sålunda på ett sätt sönderhugga ett slikt beslut, så ser jag intet hinder hvarför man ej lika väl kan göra det på olt annat. Man skulle då kunna säga, att som alla Riks-Stånden beviljat bolag kreditivrätt, men blott två Stånd härför gjort till vilkor, att bolagets delegare skola vara solidariskt ansvarige, så är såsom Rikets Ständers beslut att anse, att alla de bolag, hvilka icke utgifva egna banksedlar, äro berättigade till kassakreditiv, hvaremot frågan om inskränkningen i vilkoret för kreditivrätten, såsom endast antagen af två Stånd, hade förfallit. På sådant sätt skulle man ur Riks-Ståndens beslut kunna draga tvänne, hvarandra alldeles motsatta slutföljder. Utskottet har likväl förut vid frågans behandling utgått från en helt annan åsigt. Och med fullt skäl kan ifrågasättas huruvida de Riks—Stånd, som beviljat kreditivrätt äfven till bolag med inskränkt ansvarighet, ansett det med billighet och rättv sa öfverensstämma att, då Bankens säkerhet beror icke på den solidariska ansvarigheten, utan på borgen eller hypothek, ifrågavarande förmån bör tillerkännas något bolag, om den ej utsträckes äfven till sådana, som icke äro solidariska. Då Riks-Ståndens skiljaktiga beslut derföre till Utskottet inkommo beslöt Utskottet (se Memorialet N:o 19, 2:dra punkten) i motsats till den åsigt, som Herrar Lindström och Ribbing uttryckt i deras reservation, att icke stycka frågan, utan göra en inbjudning till Stånden. Utskottet var således då af den mening, att ehuru, liksom ännu, endast två Stånd utsträckt kreditivrätten till icke solidariska bolag, så borde frågan derom ej förfalla. Nu har Utskottet dock beslutat motsatsen.
Intressemedel, (bestående hufvudsakligen af räntan å Lappmarks ecklesiastikverks år 1835 till Rikets Ständers riksgäldskontor öfverlemnade fond,) hafva, enligt hvad räkenskaperna utvisa, förut motsvarat det i riksstaten hittills beräknade belopp och utföras derföre fortfarande med 5,000: — Summa ordinarie inkomster R:mt R:dr 8,447,358: — E\tra ordinarie inkomsterna, hvilka, jemlikt 60 § Regeringsformen, utgå såsom bevillning, äro: A) Tullmedel, hvilka numera i öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid senaste riksdag uttryckta önskan och enligt Kongl. Maj:ts nådiga beslut den 29 December 1860 skola i riksstaten upptagas till deras brutto belopp. De hafva uppgått år 1858 till Runt R:dr 10,125,012: — » 1859 » » b 13,004,971: — » 1860 » » » 13,826,933: — och » 186-1 » » » 15,354,076: — Då året 1858, under hvilket den inträffade penningkrisen utöfvade en så betydlig inverkan på handeln, måste betraktas såsom bildande ett undantag i afseende på tullinkomsterna, torde dessa inkomster för den närmaste framtiden rättast böra uppskattas med ledning af förhållandet under de tre senaste åren 1859, 1860 och 1861.
Siänder framlagdt, för att af dem discuteras och antagas, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, atl E. K. M. läcktes, med fästadt afseende så väl å vårt lands förhållanden, som å hvad inom andra länder blifvit i afseende på bränvinstillverkningen och beskattningen tillgjordt, låta af sakkunnige män utarbeta elt förslag till författning, omfattande såväl nödiga reglementariska föreskrifter för brävinstillverkningen, som den grund för beskattningen å densamma, hvilken kan anses innefatta den säkraste controll, och att 35o Expeditions-Utskollets Förslag till und, Skrifvelset N.-o 14S E. K. M. derefter täcktes i ämnet afgifva Nådig Proposition till Rikets nästsammanträdande Ständer. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 26 Mars 1845. Uppläst oell godkändt hos Ridd. och Adeln den 17 Mars 184$. Preste-Ståndet den 17 Borgare-Ståndet den 17 Bonde-Ståndet den 26 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Ränteförsäkrings-j Lif-ränteoch Lifförsäkrings-anstalters inrättande i Sverige. (Allm. Besv. och Ekon.-Utsk:ns Bet., N:o 89 och Uti., N:o 129.) S. A. K.
Om så är, att förhållandet med dessa skogar är detsamma som med andra rekognitionsskogar, hvarom K. Mits Kungörelse af år 1811 stadgar, så torde tvekan kunna upstå om rättmätigheten af det anspråk, söm StatsUtskit här tillstyrkt « K. Stir att uttala, nemi. att K. Mit skulle gå i författning derom att innehafvaren ålägges redovisa för de afgifter, som kunna utgå af de hemman, hvilka finnas på skogarne anlagda. Af Betit synes också att på dessa allmänningar finnes ett visst antal tild skogsmark, som för Hålahults allmänning upginge till 1,016 tild 17 kappland, och för östra allmänningen till 2,536 tild 12 kappland, samt dessutom 1,424 tild hemmansoch torpegor. Utskit har i sitt resonnement, pag. 21, antagit, att dessa hemmans utgörande af åtskilliga tjenstbarheter till Dylta gård icke skulle öfverensstämma med privilegierna, äfvensom att, när den upodlade jordrymden icke användes för det ändamål, hvartill den blifvit åt bruksegaren uplåten, afkastningen deraf, under den förm jorden nu uptager, rätteligen borde tillfalla staten. Det är likväl ingalunda klart och Utskit har icke de upgifter, hvarpå det stödt sitt resonnement att dessa inegor skulle vara jordegarens eller innehafvas af nuvide innehafvaren af allmänningen. På dessa s. k. rekognitionsskogar finnas ofta s. k. alimänningshemman, uptagne långt innan rekognitionsskogen tilldelades bruksegaren. Jag vill lemna osäkert om förhållandet med denna skog är olika med öfrige rekognitionsskogar, som enl. Förordningen den 4 Februari 1811 af bruksegarne; få till skatte lösas, men kollegiernas i frågan afgifna utlåtande gifva åtminstone icke anledning antaga att förhållandet är annorlunda.
— Oä de öfrige Ständens Ledamöter och Sländs-Personer icke dela Stads-Privilegierne med Borgerskapetr dä be icke begagna sig af Handels - och Handtwerkcriers utöfning: dä de ej njuta nägot af Kronans till Borgerikapct gjorde förläningar i Jord, Fj, fkerier och andre Lägenheter: dä de icke hafwa nägo» förmän af de Borgerffapet i Räder förunnade Källarfriheter, Accis-andelar, Tolag, Tomtören, Gerningsören, Auctions-provisioner, StändHamnWägareMätarcvch Packare - penningar med flere Articlar; sä lärer icke eller wara nägon anledning att i afseende pä alla deka förmäncr wilja Slägga bein deltagande uti Borgeliga oners, sä mycket mindre som desse Ständs-Personer betala till Stöderne serskildt fbr alt hwad de af Städerncs tilhörighetcr njuta, säsom Tomtören, Wretffatt, Betespcnningar med flere titlar; äfwcnsom de icke sakna deltagande mera och mindre direcle uti erläggande af , Den 2 October. Acciser, Tolag, HamnWägareMälareoch PaLare, penningar, sann Auctions-provifioner. Dä skäl till deltagande uti inqwarterings skyldigheter för personer af alla Ständ utom Borgerskapek icke kan hemtas ifrän ätnjutandek af Borgeliga förmäner, sä lära de ännu mindre kunna igenfinnas uti blotta ägandet af Hus eller Gärd i Staden.
Ad. sig om godkännande af 62 § med följande förändrade redaction af 1 morn.: "Alla i denna förordn. utsatta böter fördelas sålunda, att målsäganden, der han saken vid domstol sjelf utförer, tillfalla tre fjerdedelar och en fjerdedel den församling, inom hvilken brottet skett,att användas antingen till fattigvården eller till skolinrättningar. Varda förbrytelserna hos fiscaler eller kronobetjente eller andra för tillsynen behörigen tillförordnade personer angifna, samt målen af dem, på sätt 58 § innehåller, instämda och utförda, då skall målsäganderätten, eller trefjerdedelar af böterna, tili hälften emellan angifvaren och åklagaren fördelas.” 63 §. BondeSt. hade ogillat detta förslag och i stället antagit det af Utsktn uppgjorda förslag till denna § i betänk. N:o 6 med den förändring, att sista meningen i 1 morn.: börande K. M:s och Kronans rätt icke förr utgå, än målsägande sin andel njutit, skulle uteslutas. Hr af Billbergh: För att icke uppehålla tiden får jag emot antagandet af 63 § endast åberopa de skäl, Hr Stuart i sin reservation anfört. Skillnaden emellan hvad förut varit stadgadt och Utsk:ns förslag är den, att böterna hittills blifvit förvandlade till fängelse efter samma grunder som i tullförfattningarna, då deremot Utsk:n nu föreslagit deras förvandling till vatten och bröd. Men att hafva strängare ansvar för brott emot bränn vinsförfattningen, än emot tullförfattningarna, anser jag oriktigt. Jag hemställer således vördsamt, att R. o. Ad. måtte qvarblifva vid det gamla stadgandet, som är enahanda med Utsk:ns förslag i första betänk. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag kan ej finna den öfverensstämmelse, som förmenas vara emellan brott Den 29 Januari f. rn. emot brännvinsförfattningen och tullförsnillning. Om sådan öfverensstämmelse ej kan ådagaläggas, så skulle jag tro, att Hr af Billberghs slutsats förfaller.
Fullmäktige böra söka upptaga ett dylikt lån; hvarjemte och då Fullmäktige funno det för ändamålets vinnande vara nödigt utsända deputerade, för att å utrikes ort underhandla såväl om sättet och viikoren för obligationernes försäljning, som ock om möjligheten att af de bankirhus, hvilka öfvertoge försäljningen, erhålla lämpliga förskotter, Fullmäktige uppdrogo åt Presidenten Akerman och Grosshandlaren Berg att, i egenskap af Fullmäktiges Deputerade, afresa till utrikes ort för att söka bringa det sålunda väckta förslaget till verkställighet. Jemte det Fullmäktige närmare bestämde beskaffenheten af och gränsorne för det åt Deputerade lemnade uppdraget, förklarade Fullmäktige att, derest tillfälle skulle erbjuda sig att med ett eller flere bankirhus afsluta om öfvertagande af hela lånet för egen räkning, Deputerade derom företrädesvis borde träffa aftal, under vilkor, att ett sådant lån i ränta och amortering icke finge kosta Riksgäldskontoret mer än högst ."4 procent å nominella beloppet under 40 år, dervid dock Deputerade skulle ega att, i händelse af behof, medgifva en rabatt eller provision för en gång af högst 2 procent å samma belopp; och slutligen uppdrogo Fullmäktige åt Deputerade att vidtaga ändamålsenliga åtgärder för erhållande i Hamburg eller Altona af en kredit för Hiksgälds-kontorets räkning å 4,500,000 mark Hamburger Banko, på billigaste vilkor, som kunde betingas, för successiv indragning i vexlar af det belopp, som framdeles kunde blifva bestämdt, samt med vilkor att de å en sådan kredit lyftade medel borde till fullo inbetalas inom den l Juli 1858. Två dagar elter sedan Fullmäktige fattat förenämde beslut, eller den 4:de sistlidne November, frngo Fullmäktige emottaga dels från handelshuset Johns & Komp. ett fast anbud å öfvertagande af hela den erforderliga lånesumman, 20,000,000 Riksdaler Riksmynt, dels från Stadsmäklaren J. Holm ett erbjudande, att på vissa uppgifne vilkor såsom kommissionär öfvertaga lånets anskaffande.
Är Om riksdagen, såsom man kan hoppas, godkänner detta förslag, har den husliga ekonomien tagit plats han ett snille, bryter det nog fram äfven utan mitt åtgörande, i annat fall kan han j u bli bland de officielt erkända läroämnenas antal. Att det i sådant fall snart skall tränga sig fram till skomakare; det är ett hederligt yrke och flickskolorna i landet, därom kan man vara förvisbättre, än att han svälter ut sig på den lärsad Rektorn vid högre lärarinneseminariet ger det nya läroämnet en synnerligt vacker rekommendada banan som andra narrar före honom. » tion. Det skulle enligt hans åsikt gifva bättre förutsättningar för utöfning af det husmoderliga kallet, komplettera den teoretiska och estetiska utbildning, som våra högre flickskolor meddela, och bereda nö- dig omväxling i arbetet, särskildt för tiden mellan det 14:de och det 16:de lefnadsåret, då flickorna vanligen visade mindre håg för studier. Han anför också, att på många ställen i landet intresset för det nya läroämnet redan vaknat, men att man saknade kompetenta lärarinnor. Slutligen förekomma i statsverkspropositionen en del för kvinnliga biträden i statens verk viktiga förslag angående löneförhållanden. En nyhet bland dessa är den af generalpoststyrelsen föreslagna och af k. m:t gillade reformen, att kvinnligapostfunktionärer skulle få rätt till ålderstillägg, hvilket de förut ej haft. Generalpoststyrelsen betecknar den föreslagna anordningen såsom rättvis och billig och tilllägger ytterligare några uttalanden, som för postverkets kvinnliga biträden äro ganska smickrande. Styrelsen säger nämligen, att så väl omfånget och beskaffenheten af kvinnans arbete i postverkets tjänst som hennes förmåga att fullgöra detta arbete tala för, att hon ej bör utestängas från denna förmån. Och civilministern instämmer med generalpoststyrelsen. I öfrigt inrymmer den kungliga propositionen de för hvarje år kommande anslagen till löneförbättringar åt lärarinnor vid folkskollärareseminarierna och vid högre lärarinneseminariet m. m. samt till det gradvis pågående införandet af slöjd såsom undervisningsämne vid våra folkskollärarinneseminarier. H.