Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Öppet b r e f till fru Petterkvist från en af folkköksvärdinnoma. — TjSnarinnorna o c h sedligheten! af Eva W — g — Ur notisboken. — Teater och musik. — När frukterna falla; skiss f ö r Idun af Fredrik Nycandsr. — Tidsfördrif. Jubileums-aritmogryf. 1-5 2 — 5 3 — 5 2-5 Syrsorna sjunga där utanför i verandans vildvin; den gula dagern silar sig in i rummet, och man hör dofva suckar från trädgården. Timmarne gå, snart är middagstimman. Den gamle herrgårdsmannen har sagt till, att ingen får störa honom. Han vill vara i ro. Men nu är middagstimmen, och nu gläntar en hand på dörren och en ung flicka visar sig! Hon är lik moderns porträtt på väggen. Fadern sitter med ryggen mot henne. Hon smyger fram på tå och har ett ljust leende kring sina läppar. Men när hon kommit fram till honom och ser honom i ansiktet, blir hon plötsligt blek, leendet bytes i ett uttryck af skrämsel. Hon vill skrika, men intet ljud kommer öfver hennes läppar, ty allt är så stilla. Hon sjunker ned framför honom, lutar hufvudet i händerna mot hans knä och gråter. en stilla kärlekens gråt öfver den gamle älskade fadern, hvars ro ändtligen kommit. skall nu lösa honom från en tillvaro, hvars mening han aldrig fattat, han skall nu få förklaring på så mycket. T y han tror, att lifvet skall fortsätta efter detta lif. Han har af sina olyckor lärt sig t r o detta, ' och hans döda väna hustru har också lärt honom det. T y hon har varit hans tröstande ledsagerska. den enda ljuspunkten i hans tillvaro, hvars frågetecken snart skall utplånas. Han sitter och tänker på allt detta, medan papper efter papper vandrar genom hans darrande händer. Han tänker på, huru godt han skall få det, när hans hjärta icke klappar mer och han kanske skall se sin väna, döda hustru igen. T y det har hon sagt honom. Man hör blott det lätta skramlandet af papperen. Och han tänker på barnen, som han nu ställer det väl för. Han skall lefva i deras minne som en ljus bild, liksom den älskade modern.
I öfverensstämmelse härmed tillstyrker Utskottet, 5:o alt, till framtida iakttagande af dem, som önska att komma i åtnjutande af de anslagsoch lånebelopp, hvilka under innevarande riksdag kunna till understöd för allmänna arbeten å Riksgälds-kontoret anvisas, följande föreskrifter mätte af Rikets Siänder beslutas: a) Till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning och fastställelse skall i underdånighet ingifvas arbetsplan, upptagande tiden både när företaget skall börjas och när det kan anses böra blifva fullbordadt. b) Då fråga är om vägars anläggning eller förbättring, bora veder - Slats-Utsko'.tets Utlåtandej N:o 196. 7 börande menigbeter alltid före arbetets begynnelse höras, för att angående företagens lämplighet sig utlåta. c) Då arbetens utförande öfverlemnas till menigbeter, bolag eller enskilde, bör alltid kontrakt härom uppgöras, och de deruti förbinda sig att, efter fastställd plan, fullborda arbetet, utan att framgent väcka anspråk på något ytterligare bidrag af staten. Derest Kongl. Maj:t vid närmare granskning skulle i nåder finna, att menigheter, bolag eller enskilde böra lemna större bidrag till något arbetsföretag, än som af Rikets Ständer vid statsanslagets beviljande blifvit förutsatt, är Kongl. Maj:t oförhindrad alt derom förordna, eller, om vederbörande ej skulle vilja derpå ingå, då helt och hållet inställa företaget. d)
Majit år 1858 i nåder förordnade Jernvägs-undersöknings kommitlées beräkningar, skulle kostnaderna för södra stambanans anläggning i den af Kommittéen föreslagna och af Rikets Ständer sedermera antagna ofvanberörda sträckningen komma att utgöra: frän Finjasjön till Nässjö, 18 mil R:dr 11,526,41 1: — » Nässjö till Tenhult, 2,14 mil » 1,479,120: — » Tenhult till Jönköping, 1,50 mil » 1,324,000: — » Jönköping till Stråken, 3,26 mil » 2,532,520: — samt fullbordandet af linien från Stråken till Falköping » 826,000: — Summa R:dr 17,688,051: — och om härifrån afräknades ofvanberörda, af Rikets sednast församlade Ständer anvisade 7,440,632 R:dr, skulle af hela den beräknade kostnaden vid 1863 års slut återstå 10,247,419! R:dr, eller i rundt tal 10,250,000 R:dr, hvilken summa Kongl. Majit nu äskat må för fortsättande och fullbordande af berörda stambana i den vid sistförflutna riksdag beslutade sträckning varda anvisade att utgå utaf den summa af 26,315 000 Ibdr, som Kongl. Majit, enligt särskild nådig Proposition om anskaffande af medel till jernvägsbyggnader (införd under 46 i 1:sta Sami. af Rih. till Ris St. Prot.), pröfvat böra, jemte blifvande räntevinst på statslåne-fonden, afses för Statens jernvägsbyggnader till slutet af nästkommande statsregleringsperiod. Som likväl — sedan de för vestra stambanans fullbordande af Statsverket under år 1862 förskjutna medel blifvit af 1863 års anslag ersatta, samt ett under *) Denna del af södra stambanan öppnades den 1 December 1862.
Borgare-Ståndet, efter inbjudning, sig förenat; hvaremot de tvänne öfrige Stånden antagit Utskottens förslag ulan förändring. Hvad angår Borgare-Ståndets beslut om beskrifningen af 2:dra, 3;dje och 4:de Classens redskap; så enär de trenne öfrige Stånden gillat Utskottens förslag i denna del, finna Utskotten Borgare-Ståndets serskilda mening härutinnan böra förfalla. Då samtlige Riks-Ståndens beslut sammanstämma deruti, att lösa halsar icke böra till någon redskap få begagnas, och Utskotten icke anse otjenligt, alt någon control emot missbrnk deraf eger rum, hemställa Utskotten, om icke Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet skulle finna för godt att biträda de tvänne .öfrige Ståndens beslut derom; ' men som Utskotten anse olämpligt att stadga ett ovillkorligt förbud emot lösa halsars innehafvande, föreslå Utskotten, att sista momentet af denna §. må erhålla följande lydelse: ”lösa halsar må icke lill någon redskap begagnas, och i följd deraf icke heller oförseglade innehafvas.” ,4 §. Högv. Preste-Ståndet har gillat denna § , med det tillägg, att kopparslagare i köping bör åläggas samma skyldighet som för desse handtverkare i stad eger rum; och har Vällofl. Borgare-Ståndet beslutit den föreskrift böra iakttagas, att den, som tillverkar, reparerar eller förändrar bränvins - HevillaLagsamt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsh Memorial JV.-ö i3. g bränvinsredskap, skall derå utsätta sitt namh och årtalet, när tillverkningen, reparationen eller förändringen skett; hvaremot de tvänne öfrige Stånden, utan förändring, antagit Utskottens förslag.
Då Kongl. Maj:t i de 2:ne lägsta lönegraderna kan lemna tillstånd till befrielse från föreskriften i Kongl. Maj:ts Cirkulär den 9 November 1860, 3 punkten, der det förbjudes alt två eller flera embeten eller tjenster med lön på Rikets stat må förenäs, så har för Kammarskrifvarne i Kammar-kollegium, i olikhet med lista gradens tjenstemän i allmänhet, denna utväg till löneförhöjning blifvit slängd, enär Kammar-kollegium, uti skrifvelse lill Kongl. Majit den 18 Januari 1861, uppgifvit Kammarskrifvarnes tjenstgöring, i motsats liil Kanslisternes inom samma verk, vara så beskaffad att någon annan Statens tjenst dermed icke kunde förenas, och Kongl. Majit den 19 April samma år giilal delta yttrande. För att i någon mån lemna ersättning för den missgynnsamma ställning, hvaruti dessa tjenstemän sålunda kommit, liar Kammar-kollegium väl, lili skrifvelse af den 15 nästlidne Augusti anhållit alt halfva antalet af Kammarskrifvarne måtte tilldelas, efter ålder i tjensten, en årlig lön af 1,600 IV.dr, men hos Kongl. Majit icke dei till vunnit bifall. Denna begäran, som grundat sig dels på ofvan amärkla förhållande och dels på den omständigheten, alt i Kammar-rättens stat finnas upptagne 15 Kammarskrifvare med 2:ne lönegrader, nemligen 7 med 1,600 R:dr och 8 med 1,000 R:dr i årlig lön, synes mig i alla afseenden billig och, för undanrödjandet af det uppkomna missförhållandet emellan likartade och iikgradiga tjenstemäns aflöning i högsta Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 537 högsta måtto af behofvet påkallad, helst otillräckligheten i Stockholm af den lägsta lönegraden, eller 1,000 Ridr, af litet hvar torde inses.
Den 7 Julii. 153 nefattande Ståndets beslut, i anledning af Stats* och BancoUtskottets förslag till sammanjemkning af några skiljaktigheter uti RiksStåndens beslut, angående allmänna penningerörelsen och myntvärdets upprätthållande, med inbjudning till de öfriga RiksStånden, att med BondeStåndet förena sig deruti, att creditivet till JernContoiret, 600,000 R:dr, må delas i Wänne lika delar, hvaraf 300,000 R:dr skulle blifva under JernContoirets disposition, och de öfrige 300,000 R:dr anslås ti il Odlings-Lånefondens förstärkning; men som Ridderskapet och Adeln redan bifallit Statsoch BancoUtskoftens ofvanberörde jemknings-förslag , fann Ridderskapet och Adeln nu för godt, att vid Dess derom fattade beslut förblifva. Upplästes Hedervärda BondeStåndets ProtocollsUtdrag af den 22 sistlidne Junii innehållande det beslut, att särskilta Utskottets, angående föreslagen ny reglering af Statens Embeten och Tjenster, afgifne Utlåtande, jemte de hos RiksStånden dervid gjorde anmärkning gar och förefallne discussioner måtte, genom nämnde Utskotts försorg, särskildt och tillhopa på allmän bekostnad till trycket befordras 3 uti hvilket Beslut de öfrige RiksStånden blifvit inbjudne, att sig med BondeStåndet förena3 men som ifrågavarande Handlingar dels uti RiksStåndens Protocoller vid innevarande Riksdag, dels uti Bihanget dertill varda tryckte, och således lill Allmänhetens kännedom öfverlem* 154 Den i Julii. nade, ansåg Ridderskapet och Adeln någon särskild tryckning deråt icke erfordras. Vid föredragning af Vällofl. BorgareStåndets den 4 dennes aflätne ProtocolUUtdrag, innehål' lande Ståndets inbjudning till de öfrige RiksStanden, att med BorgareStåndet sig lorena deruti, att i det uii Bevillningsutskottets Memorial
Denna punkt har blifvit så fullständigt utvecklad, att jag icke har mycket att tilllägga. Jag vill blott nämna, att om jag å ena sidan anser att staten icke bör tvinga enskildta jordegare eller kommuner att afstå sin jord kostnadsfritt, så anser jag å andra sidan att lt. St:r äro oförhindrade att fatta ett beslut, hvarigenom kommunerna skulle finna det med sin fördel förenligt att göra denna uppoffring. I sådant afseende ber jag att få föreslå, att R. o. Ad. för sin del måtta besluta, att. de härader och städer, som erbjuda sig att frivilligt öfverlåta jord åt jernvägsanläegningarne, skola få en mot dennas värde svarande penningesumma såsom ränlefritt lån med amortering på 30 år. med det vilkor alt dessa penningar användas till att förbättra och anlägga landsvägar och avenuer till jernvägsstationerna eller på annat sätt till upphjelpande af kommunikationerna i allmänhet. Jag anhåller om Hr Gr:s o. Landtnäs propos. om bifall till mitt förslag. Frih. Cederström, Rudolf: Jag vill icke sä mycket fästa mig vid den af flera talare påpekade orättvisan af förslaget samt svårigheten att verkställa detsamma. Jag vill fastmer lästa mig vid den omständigheten, att, om Utslcts förslag antages, så är gifvet, att den bana, som ifrågasattes, skall komma att genomlöpa de mest ofruktbara trakter, emedan jorden derstädes, utan någon särdeles stor uppoffring, kan afstås, då deremot i sådana trakter, som äro fruktbara och der jernvägen skulle göra den mesta nyttan, blir denna öfverlåtelse svårare att åvägabringa. Således tror jag, att det i detta hänseende vore oförsigtigt och kanske vådligt, att antaga Utsk:ts förslag; hvarföre jag anhåller om afslag på den ifrågav:de punkten. Frih. af Ugglas: Då diskussionen redan varat temligen länge, så vill jag vara helt kort. Jag ber blott att få fästa mig litet vid det förslag, som Hr Bohnstedt framställt.
Men när hon hade gått ett litet stycke, flög den unge herren fram ur berberishäcken och röt med vanvördigaste ursinne: – Ih, du kärring, marsch! Jag är hertigen af Holsten. Men aldrig ett ord därom! Mor Malin blef så häpen, att hon bara vände sig rundt åt alla sidor och slog sig på knäna. Ännu då hon kom tillbaka in i huset slog hon sig på knäna och kunde icke fatta, att just hon i sitt ringa tjäll skulle få upplefva något så stort och besynnerligt. Det hände sedan ofta i de ljusa sommaraftnarna, när kastanjerna stodo utan en vindfläkt, att hertigen kom till malmgården. Lusthusdörren blef aldrig öppnad, hur inställsamt han än visste att knacka, men han satt på fönsterkarmen, och mor Malin, som allt emellanåt fick sig en blank dukat i kjortelsäcken, uppdukade där både saft och vin och en gång till och med en russinkaka, på hvilken hon skrifvit med ägghvita: Större Printz ej Jorden mints. Just den kvällen dröjde hertigen längre än eljes, och inifrån lusthuset ljöd klaveret. Då han slutligen reste sig för att gå, sade han: – Makt, makt? Nåja, därefter ropa alla. Hvarför skulle du ensamt tiga? Kår du för att far din spelade bort sin sista souvereign! Ade, ade! Bommar du på lejonet, så lofva, att du härnäst håller dörren öppen för vargen! Hertigen stod framför fönstret. Det var tyst och stilla, ty nere i härberget hade redan alla gått till sängs. – Du svarar inte! – fortsatte han. – Är det blyghet? Svara då med tecken! Ett slag på klaveret betyder ja, men knäpper du med de små fingertottarna, betyder det nej, oåterkalleligt nej. Han gick dröjande nedåt gången. Natthimmeln var ljus och marken utan skuggor, och han trefvade i en stickelbärsbuske utan att kunna hitta någon kart. Då ljöd sakta ett ackord från klaveret. Han tryckte hatten på hufvudet och drog kappan om sig och skyndade med muntra steg ur malmgården. Sedan den natten gick mor Malin förgäfves och väntade att i skymningen få öppna porten för den höga herren.
Ropades Nej, Hvarefter Hans Excellence yttrade, alt ' då ifrågavarande Utlåtande icke innehöll någon hemställan, eller något tillstyrkande af Utskottet, som kunde blifva föremål för bifall eller afslag, utan endast innefattade anmälan derom, att den af Herr Hjerta äskade upplysning igenfunnes uti JustitiasOrn - Dun 33 Julii e. tfl. budsmannens EmbetsBerättelse, ansåg Hans Excellence för dess del, att, sedan Ridderskapet och Adeln med Nej besvarat den af Hans Excellence nyss framställde proposition lill återremiss, någon annan åtgärd nu mera lämpeligen icke därvid kunde äga rum, än att detsamma lades till handlingarne, i anledning hvaraf Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln hiföll, att förevarande Utlåtande endast finge läggas till handlingarne. Herr Hjerta: Just det skäl, som Herr Grefven och LandtMarskalken anfört, för Utlåtandets läggande till Handlingarne, bevisar bäst, att Utskottet felat vid behandlingen af ämnet, och att jag således har grundad anledning till anhållan om återremiss. Jag begär bestämdt yttrande af Utskottet, om icke en förnyad skrifvelse bör afgå. För de Herrar, hvilka med någon den ringaste uppmärksamhet följa de allmänna ärenderne, och känna, huru det i de eröfrade Provincerne tillgår med Kyrkans medel, torde det visserligen visa sig vara af stor vigt, att en sådan skrifvelse afgår. Jag begär på denna grund ytterligare återremiss, och, i händelse den vägras mig, votering. Herr Rosenblad: I anseende till den siste värde Talarens förmodligen till mig ställde insinuation, får jag svara, att jag 37® Don i3 Julli e. m. fullkomligt känner, huru det i Skåne, Halland. och Blekinge tillgår med Kyrkomedlen, sedan de öfverflödige Kyrkolnspectorstjensterne indrogos. Det tillgår nemligen ganska bra, och medlen stå så val under Municipalstyrelse, som under Auctoriteternas uppseende.
S. D* .Remitterades till Banco • Utskottat : I:o Erik Svenssons från Bohus Län Memorial, örn nedsättning i räntan och utsträckning af inbetalnings-tiden för Discont-Lån, Z'.ö Nils Pehrs foris från Malmohus Län Mq« Proc, Ucdr> d. 10 Dec. usS, morial, om foa adr lag i det nu gällande betalningssätt för fastigbets-lån i Banken, Stats - Utskottet: 1:0 Erik Andersson Bångs från Jemtlands Läa Memorial, att Kronofisken i Herjeådalen må få lösas till Skatte, Slo Olof Jaiissons från Calmare Län Motion, om Boställe till Häradsskrifvaren i Tunaläns, Sefvedes och Aspelands Häradera Fögderi, 3:o Anders Svenssons från Hallanda Län Memorial derom, att Fjerdingsman ej må aflöna* af Staten. 4:0 Samuel Jönssons och Pehr Jonssons från Calmare Län Memorial, om rättighet för de af Allmogen på Oland, sorn icke hafva barn, att till Skatte få inlösa sina innehafvande Krono-hemmansdelar. 5:0 Daniel Anderssons från Carlstad* Län Memorial, om anslag af allmänna medel lill minskning *f eB hacke emellan Gäst* Prot■ Utdr. d. xo Dec, isst. 165 gifvaregårdarne Malöga och Lillnor inom Grumt Härad af Wermland, 6:0 Botvid Jonssons från Östergöthlands Län Memorial, att, när författningar till en del ändras, de samma må helt och hål. let omtryckas. >7:0 Johan Bengtssons från Vester-Norrlands Län Memorial, om skyldigheten för Staten att bygga och underhålla fängelserne i Länet samt jemväl löna fångbetjeningen. 8:0 Pehr Pehrssons från Christianstads Län Alemorial, om förhöjning af Krono-Skjuts» legan. <3:0 Pehr Pehrsson Lundströms från Vester, bottens Län Memorial* om anslag af allmänna medel till uppförande af ett Carlius i Skellefteå.
Derjemte och under åberopande af sitt den 22 nästlidne Augusti afgifna utlåtande i anledning dels af Kongl. Maj:ts Refallningshafvandes i Norrbottens, Westerbottens, Westernorrlands, Jemtlands, Stora Kopparbergs och Gefleborgs län gemensamt, dels af Kongl Maj:ts Befallningsbafvandes i Jemtlands län särskildt gjorda, nu föredragna underdåniga framställningar rörande nödvändigheten och nyttan af att särskilda medel blefve tillgängliga för utdikningar inom nämnda län, i ändamål att afleda frost från redan odlade egor, på samma gång som lägenheter skulle beredas till -framtida odlingar, hvilka medel Kongl. Maj:ts Befallningshafvande föreslagit att anvisas med 50,000 Riksdaler årligen lill hvartdera länet samt till vederbörande jordegare utgå utan återbetalningsskyldighet, hade Styrelsen för omförmälda norra län; jemte Wermland, antecknat en särskild utdikningsfond af 450,000 Riksdaler, att under nästa statsregleringsperiod kunna, dels i form af anslag utan återbetalningsskyldigbet, dels ock såsom lån, af Kongl. Maj:t till ifrågavarande ändamål användas. Beträffande derefter anslag till reseoch inspektionssamt undersökningsoch expenskostnader för allmänna arbeten, för hvilka behof vid sednast förflulne Riksdagar anvisats 25,000
Bara yrvakenhet och undran och en nyfikenhet O, en nyfikenhet! »Kurtis är någonting rysligt», slutade jag min första föreläsning med — »ett riktigt skadedjur, som gör lika mycket ondt åt kärleken som Pollyx-oxen åt vinet. Den tar för sig af det allra bästa och skäraste som finns och skämmer hela skörden, och så —» » Hvilken skörd?» frågade hon nyfiket. Nej, det där var för fint, det var tydligt —! Så gaf jag henne en dufning till, som i enkel tydlighet ingenting lämnade öfrigt att önska. Nu hade jag träffat rätt. Hon vred sig som en moralisk mask, tydligen alldeles upprifven och ångerfull. »Och nu minns du», sa jag, torkande mig i pannan, »att man aldrig kysser en karl för att känna hur det känns!!» »Hvad kysser man dem för då?» frågade hon kvickt, medan hela ansiktet blef spändt i väntan igen. Och ändå har hon aldrig haft tillfälle att fördärfva sig med någon annan bok än »En Moders Belöning». Jag riktigt hissnar, när jag tänker på hur hon skulle ha varit, om hon växt upp vid modärn lektyr! Såvida inte de som ingenting vet inte är de allra värsta? Kanske att jag, i stället för att gräla, bordt ha upplyst henne om Guds stora, oändligt vackra tanke med kärleken? Men jag visste ingenting, barnen visste ingenting hvarför skulle då hon behöfva veta någonting? Nej, hålla efter henne är nog det enda som behöfs — men tröttsamt är det — otroligt tröttsamt! Senare: Måtte inte Maja vara en naturligt medfödd kokett till på köpet! Det skulle bara fattas det! Jag tycker att provisorn luftar sig åt det här hållet oftare än han har skäl till — likaså järnkramhandlaren, som jag inte låtsar se, efter han är ett så förmöget parti. Och jag som trodde hon skulle vara bondblyg! Emellertid har jag beslutat att låta henne vara i fred efter detta — så vida det blir möjligt. Kärleken kan ta miste, gå krokvägar, ja till och med dåliga vägar, men aldrig vägar som förer från målet — om bara inte folk lägger sig i. Ingen människa lade sig i mig och Ruffen, och har något kunnat gå bättre!!
Behandlingen af beslut rörande Grundlagarne är i detta fall alldeles olik den af alla andra Riksdagsmål, undantagande Privilegii-frågor, vid hvilka, antingen de fordra Konungens sanction eller ej, tre Stånds sammanstämmande tankar utgöra Riksens Ständers beslut. Den nödvändiga enstämmigheten mellan Konungen och Riksens Ständer vid Grundlagsfrågors afgörande är ett af de fundamentala stadganden, hvarigenom j|.lagstiftningsmethoden för Konung och Ständer är bestämd. Det innefattar en borgen för alla de lagstiftande rösterna, att ingen lag mot : någonderas^vilja må kunna påbjudas; det har äfven synts ConstitutionsUtskottet vigtigt, att ej något stadgande måtte medgifvas, i följe hvaraf, genom ett preliminärt Memorial N:o 5. 805 beslut, Konungens och hvart Stånds enskilda rätt att besluta öfver ett lagligen beredt förslag till ett stadgande i Grundlagarne skulle kunna förnärmas. Om genom beräkningen af tre Stånds pluralitet detta skulle kunna inträffa, tror Utskottet lätteligen kunna hända, att mål, hvilka till afgörande fordra Konungens och alla Ståndens enhälliga röster, det vill säga alla fem rösternas enstämmighet, genom tre Stånds beslut kunde på obestämd tid, och flera gånger från en tid till annan, till afgörande uppskjutas, och derigenom ett af Grundlagens hufvudstadganden göras overksamt, ehuru tillfällen kunde gifvas, då det vore af stor vigt att genom ett bestämdt afgörande af hvilande förslag antingen antaga verkliga och af behofvet påkallade förbättringar, eller genom förkastandet af sådana förslag, hvilka ännu icke för sig vunnit den allmänna rösten, undanrödja all farhåga i opinionen för de förut gällande Grundlagsföreskrifternas vansklighet. Vid jemförelse mellan för handen varande fråga och de stadganden, 49 § Riksdags-Ordningen i afseende på allmänna frågors behandlingssätt innehåller, har Constitutions-Utskottet äfven trott deraf kunna hemtas ett ytterligare stöd för de tänkesätt, Utskottet nu yttrat.
15 ståndpunkt, som vårt jordbruk nu intager, dess årliga behof till utsäde ej kan räknas lägre an till 2,400,000 tunnor spanmål, med ärter och bönor, samt 1,300,000 tunnor potatis, och att detta belopp alltså utgör det minsta, som af hvarje års skörd måste reserveras för det kommandes utsäde. Af de spridda uppgifterna antydes jemväl ett ej ringa behof till utsäde af andra odlingsföremål. Ifrågavarande tabell utvisar vidare, att hafre är det mest, hvete det minst använda sädesslaget, och att inom landet i sin helhet råg odlas betydligt mer än korn. I afseende på hela absoluta utsädesmängden af egentlig säd jemte ärter och bönor intager Skaraborgs län rummet näst efter Malmöhus, och efter Skaraborgs synas följa i ordningen Elfsborgs, Calmar, Wermlands, Östergötlands, Christianstads, Jönköpings o. s. v. intill Jemtlands län, som ännu står lägst i detta hänseende. Detta förhållande, som beror bland mycket annat äfven af de olika sädesslag, som i olika län företrädesvis odlas, ställer sig alltså olika, när man vid jemförelsen afser blott ett visst sädesslag. Hvete odlas sålunda till största mängd i Malmöhus län, hvarefter närmast i ordningen synas följa Östergötlands, Södermanlands, Stockholms, Skaraborgs, Upsala, Calmar län o. s. v. Odlingen af detta sädesslagvisar sig mot norden nästan helt och hållet sluta med Gefleborgs län, ehuru försök dermed ej äro främmande föide nordligare länen. I afseende på odlingen af ray tyckes Calmar län i qvantitativt hänseende stå främst, hvarefter närmast följa Malmöhus, Skaraborgs, Östergötlands, Christianstads, Stockholms, Södermanlands, Orebro o. s. v. Äfven i Norrbotten ingår bland odlingsföremål råg till och med till större mängd än i Jemtlands län.