Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nauckhoff föreslagit, enär de andra Stånden nied samma rätt som vi äga all besluta, huru It. St. finna för godt att uppställa bevilln.stadgan och de stadganden, sorn dermed aga gemenskap. Sedan R. o. Ad:s beslut ar falladt och de öfriga Stånden äfven fattat deras beslut, så kommer R. o. Ad:s beslut, i händelse vi bifalla förslaget, att ingå bland de särskildta besluten, hvilka af Bevilln.Utsk. skola tillämpas och sammanjemkas ; hvarföre jag tror, att det vore både öfverflödigt och olämpligt alt göra något sådant tillägg, sorn Frih. Nauckhoff föreslagit. Frih. Sprengtporten: Den värde talaren, som yttrade sig näst före den sista, har redan fästat R. o. Ad:s uppmärksamhet på den ömtåliga fråga, som här är föremål för öfverläggningen. A ena sidan kan man väl icke bestrida, att, 0111 Svenska folket har rättigheten alt beskatta sig sjelft, denna rättighet är fullkomligt illusorisk, om det icke får tillika stadga på hvad sätt dessa medel skola utgå. Det är således alltför svårt och nästan alldeles omöjligt, att efter theorien uppdraga en gräns emellan de stadganden i bevilln.- förordti., som äro af be vill ningseller ekonomisk natur, ty hvad den ene anser vara af bevillnings, anser den andre vara af ekonomisk egenskap. Detta är 2:ne saker, som hänga så nära tillsammans, att det är alldeles omöjligt, såsom jag förut yttrat, att uppgöra någon sådan bestämmelse. Jag hemställer derföre till R. o. Ad., om det må anses lämpligt att här väcka sådana frågor, att framkasta sådana svårigheter, som ingen kan lösa, och som otvifvelaktig!, om R. o. Ad. skulle företaga sig att behandla denna ömtåliga fråga på annat sätt, än den blifvit behandlad allt sedan år 1809, i3.j Den 7 Octo ber f. m. just derföre alt det är så svårt att lösa den, skulle kasta oss in på samma liana af svårigheter, som vi förut befunnit oss på, utan alt vinna något ändamål och utan någon utväg att reda förhållandet.
Dervid skall jag bjuda till att hålla mig vid saken, samt att icke öfverskrida de gränser, som jag anser all grannlagenhet fordra. Att motionären icke sjelf gillar Utsk:ts Betänk., är ett förhållande, som ingalunda förvånar mig. Detta ogillande har nemligen en temligen naturlig förklaringsgrund i författare-egenkärleken, som vanligen, då den blifvit sårad, icke med nog klar och oförvillad blick bedömmer egna förslag. Hvar och en annan person, som behagar genomläsa motionen och vill opartiskt bedömma densamma, skall dock, — jag vågar hysa den förhoppningen, — omfatta den åsigt i frågan, hvartill Utsk:t kommit. Frågan gäller här icke att afgöra, huruvida Hr Stjernsvärds vid 1847 och 1850 årens riksdagar afgifna förslag till förän - Den 20 December. 535 drud organisation af landlförsvaret kunna vara nyttiga och tillämpliga på Svenska förhållanden. Hvad sorn här utgör föremål lör R. o. Ad:s öfverläggning, är motionärens hemställan, att R. St:r måtte till K. M. öfverlemna de af motionären vid nämnde riksdagar afgifna förslag till förändrad organisation af landtförsvaret. med nriderd. anhållan, att den för detta försvars ordnande af K. M. förordnade komité måtte anbefallas att, i hvarje ämne för sig, granska såväl berörde förslag, som de mer omfattande förslag till förändring eller tillökning i landtlörsvarel, hvilka vid innevjde riksdag inotn de olika Riks-Stånden blifva väckta, samt till K. M. inkomma med fullständiga yttranden deröfver, för att R. St:r vid nästa riksdag, i sammanhang med komiténs eget Retänk., delgifvas. Huruvida det skulle vara skäl att, ifall R.
R.dr 62 öre och, ehuru derefter i stigande, dock år 1857 icke ökats till högre belopp än 95,466 R:dr 66 öre, hvaraf den slutsats torde kunna dragas, att den särdeles höga utgiften sistlidne år varit beroende af tillfälliga omständigheter, såsom anskaffning af större och följaktligen dyrare beklädnadspersedlar, samt jemväl antagas kan, att ofvanberörde kostnadsberäkning, såsom till en del grundad på de under rustnings-åren 1854 — 1856 högt uppdrifna prisen, utfallit högre, än hvartill af nu gällande i allmänhet billiga pris på beklädnings-artiklar, anledning kan hemlas för den närmast kommande tiden, finner jag mig, vid dessa förhållanden och i betraktande tillika deraf, att detta beklädnads-anslag vid sista Riksdagen, på Kongl. Maj-.ts Nådiga framställning, förhöjdes från 90,240 R:dr till nuvarande, här förut uppgifna belopp, nu icke böra i underdånighet förorda Förvaltningens förslag om detsammas ytterligare förhöjande.» »3:o Diverse anslag. Äng. anslaget Det vid förra Riksdagen på femte Hufvudtiteln uppförda förslags-anslag * * ■! d’Fiol "^248.585 R;dr 75 öre Riksmynt till Gemenskapens vid Flottans korpser naturan a turaunderhåll har, efter hvad Förvaltningen af Sjö-ärendena i underdånighet anmält, år underhåll, jggg jet första af dess tillvaro, lemnat något öfverskott, hvilket förhållande dock, såsom afven Förvaltningen ansett, destomindre bör leda till anslagets nedsättande, Bil. M 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. JYs 1, om Statsverket 1859. 61 som dels de nya malhållningsgrunderna icke kunnat frän Årets början vid alla de nämnda korpserna tillämpas och dels utgifterna frän anslaget bero af år efter år vexlande pris på de i korpsernas spisordningar ingående proviant-artiklar, och således för att tillförlitligen kunna bedöma anslagets större eller mindre tillräcklighet, en längre tids erfarenhet erfordras.
Ståthållarens underdåniga anhållan, att Stockholms Stads Gassa matte befrias från den Stadens Krono UppbördsVeik åtföljande ordinarie aflöning och densamma på Kronans Stat öfverföras; så har Stats-Utskottet icke kunnat undfalla, att uppbörden af allmänna medel uti Rikets öfriga Städer besörjes genom Magistraten, utan någon annan gra* vation för Staten, än den proCent, sorn utaf taxerpde Bevillnings-beloppet , jemlikt 1812 års Stadga, får innehållas. Men enär, på en annan sida, är obestridligt, att, i anseende till de skiljaktiga omständigheter, som inträffa, på Stockholms Stad och hvilka till deras beskaffenhet uti H ans Excellences Herr Grefvens och ÖfverSiäthållarens underdåniga skrifvelse närmare utredas, särskild Betjening, i och för Mantalsskrifningen samt Uppbörden af allmänna medel i Stockholms Stad måste tillförordnas och a Hönäs; anser Stats Utskottet både rättvist och billigt, att Stockholms Stads Cassa lindras från denna Betjenings ordinarie aflöning , jemte de af H ans Excellence Herr Grefven och Öfver-Ståtbållaren i underdånighet föreslagna förhöjningar uti Den li Juli. 1065 uti vissa å nu varande Stater uppförde löner; och att beloppet häraf, utgörande, enligt hvad ofvan anfördt är, tillsammans Sju Tusende Sex hundrade fyratioatta R dr B:co, uppföres på RiksStatens Andra Hufvud.titel , och beräknas ifrån nästkommande 1816 års början, samt qvartaliter frän Kongl, Stats-Contoiret utbetalas; hvilket Utskottet alltså får vördsamligen tillstyrka ; hvaremot de 8 \
Ståndens garantie och vård fynes fordra grannlaga behandlande, för att icke i en framtid, efter en förändrad Reprefentation, kunna genom mifstydning blifva anfedd fåfom en Riket tillhörig difponible egendom; men enär, efter den här föreflagne inrättning, alltid ett visft antal af de Folk - kläder, forn utgöra de fyra Riks-Stånden, måfte blifva till inträffande Riksmöten valde, 1'å kunde deffe perfoner anfes berättigade att färlkildt taga befattning med Bankens vård. Denna inrättning bibehöll derigenom få mycket mer fin form och egenlkap af Bolag, och den vanliga nyfsnämnde benägenheten att anfe Banken låfom en för Riket efter behag difponible egen - — 44 — dom Ikulle till flor del förekommas. Likväl ** lemnar jag derhän, om några Sörre betänklig, heter vid en ladan arrangement Amile lig yp* pa, och hvilka jag ej förefcr, då jag nu kanjfke nog iiahigt framkallat denna idée. Sluteligen och hvad angår tiden att bringa till verkftällighet den förändring i Reprefentationen, hvarigenom de hittills Oreprefenterade fkola komma i åtnjutande af en förmon, forn man mältan kan fäga blifvit dem högtideligen lofvad både genom den Allmän* na rollen och Riks - Ståndens utlåtande; få anfier jag dermed icke utan en uppenbar obillig* het kunna längre uppfkjutas. Trenne Riksstånd hafva näftan uttryckligen beftämt en fådan rättighets åtnjutande vid näfta Riksmöte, och att det fjerde Ståndet hyfer famina känfla för billighet och rättvifa", derom kan man ej tvifla. Men fättet för en fådan förändring är ännu obellämt.
Skräddaren t. ex. anser, att kläde må införas, men icke sydda kläder o. s. v. Någon skiljedomare måste finnas, som jemnar emellan de olika interessena, öfverensstämmande hvar inom sitt yrke, men skiljaktiga sins emellan, uti hedömmandet af den verkliga billiga fördelen. Hr v. Hartmansdorffs jemnförelse emellan Tullstyrelsen och Hallstyrelsen har jag icke förmått fatta, emedan jag icke hört, det någon tvist varit om den enas eller andras större eller mindre redlighet. Måhända har den afseende på Frih. Boyes jemnförelse emellan den större eller mindre frestelsen för vederbörande tjenstemän, att understödja tullförsnillaren eller lurendrejaren, och dervid han ansett förra fallet vara mera frestande; men denna slutsats torde förfalla vid blotta erinran derom, att frestelsen alltid måste kunna stegras i samma mån den i frågavar. vinsten är större eller mindre. Hr v. Hartmansdorff har ganska riktigt urskiljt, att tvisten egentligen gäller frågan om sättet att tillvägabringa det säkraste och rättvisaste skydd. Då det är gifvet, att lurendrejeri aldrig kan förekommas, måste väl skyddstull till sin princip vara bättre och genom tullafgiften innefatta starkare skydd för producenten, bereda det mera i verkligheten, än då, såsom i förra fallet, varan antingen införes, utan att tull derför erlägges, eller endast är skyddad med lurendrejarens assuranceprocent. Vidare har Hr v. Hartmansdorff, emot mitt åberopande af besluten vid 1823 och 1828 årens riksdagar, sagt, att dessa beslut icke haft någon påföljd. Jag skall blott i korthet upptaga detta, idet jag endast hänvisar till tableauen lit. C. vid betänk. Deraf kan inhemtas, huru många förbud sedan 1823 blifvit lossade.
Godkändes med tillägg af: »28 § i» näst efter orden »momenten al» på första raden af den löreslagna författningen. Betänkande JVs 51 i anledning af väckt motion om bestämmande af tid för klander emot tilleller afträdeshusesyn å kronojord. Betänkande JM 82, i anledning af väckt motion om giltigheten af vitén, utfästa för fullgörande of enskilda emellan slutade aftal. Bifölls. Utlåtande JM 83, i anledning af väckt motion angående beräkning af boupptecknings-arfvode för fast egendom. Godkändes; och Memorial JM 54, i anledning af återremisser af Utskottets Utlåtande JM 42, öfver väckt motion om utvidgad religionsfrihet. Med ogillande af Utlåtandet JM 42, lade Ståndet Memorialet JVS 54 till hand lingome. Från Hedern. Bonde-Slåndel. S. D. Föredrogs ånyo Bevillnings-Utskottets Memorial, JM 16, i anledning af Biks-Ståndens skiljaktiga beslut, angående allmänna bevillningen. Ståndet, som vidblef sina i afseende å bevillningsförordningens 16 och 25 <§§ förut lattade beslut, godkände såväl de under dessa §§ uppställda, som jemväl öfriga af Utskottet i förevarande memorial föreslagna voteringspropositioner. Följande delar af memorialet, hvilka icke påkallade någon åtgärd från Bonde-Ståndets sida, nemligen: Utskottets hemställan fpag. 2), rörande det särskilda beslut, som i afseende å förordningens 2:dra § blifvit af Ridderskapet och Adeln fattadt; vidare Utskottets anmälan, rörande 2o:te §; samt slutligen Utskottets yttrande (öfverst å pag. 6) i fråga om 4:de § af instruktionen för taxeringsförrättningarne, lades till handlingarna; och blef, hvad Utskottet i memorialet för öfrigt yttrat och hemställt, af Ståndet godkändt och bifallet. S. D.
Ridr, att med 100,000 R:dr årligen utgå, då behofvet för åren 1835 och 1836 skulle fyllas af be - Stats~ZJtskottets Utlåtande > N.o 435. 21 rörde reserverade behållning, men oagtadt Kongl. Maj:t sålunda beräknat tillverkningens belopp till 5 000 stycken gevär årligen, hafva Rikets Ständer, på sätt deras underdåniga skrifvelse af den 22 Januari 1835 gifver vid handen, ansett behofvet kunni fyllas med en årlig tillverkning af 3,000 stycken samt på sådan grund anvisat en summa af 180,000 R:dr, att med 60,000 R:dr utgå under hvartdera af berörde trenne år. I följd af delta förhållande har äfven, enligt hvad Rikets Ständers Revisorers år 1839 afgifne berättelse utvisar, en betydlig summa af det vid föregående Riksdag för gevärs-fabricationen beviljade anslag funnits vid 1837 års slut uti Stats-Verket innestående, enär först under nämnde års lopp någon del af berörde anslag behöft disponeras; men för närvarande, helst sedan anslaget förar 1840 blifvit af Rikets Ständer nedsatt till 36,000 R:dr, hafva alla förut befintliga tillgångar blifvit för behofvet tagne i anspråk, och någon tillgång för detta behofs fyllande kan ej eller vara att påräkna af det för Krigs-Collegii Departement beviljade ordinarie stats-anslag, hvilket, enligt hvad Collegii stats-förslag utvisa, väl finnes afsedt bland annat till gevärs-förrädens behöriga vårdande samt reparationer, men deremot icke till anskaffning af nya gevär. Vidare får Utskottet upplysa, att, utom de till armeens och beväringsmanskapets begagnande utlemnade gevär, enligt en af Kongl.
Fördenskull är medlarinnan mellan Gud och menniskor, kyrkan, genom sina tjenare den enda säkra och enda egentligen berättigade läkarinnan. [”Operatio sanandi est in ecclesia per verba, ritus, exorcismos, aquam, salem, herbas, idque nedum contra diabolos et effectus magicos, sed et morbos omnes”]. Presten botar å kyrkans vägnar och i Guds namn medelst bön, handpåläggning, besvärjelse, reliker och invigda naturliga medel, särdeles vatten, salt och olja. Härunder handlar presten såsom det synliga ombudet för en osynlig högre läkare, nämligen det helgon, som af Gud förordnats att vara sjukdomens ”nödhjelpare.” Hvarje plåga har nämligen sin nödhjelpare i helgonens leder: S:t Valentin botar fallandesot, S:t Gervasius rheumatiska lidanden i arm och ben, S:t Michael de Sanatis kräfta och bölder, S:t Judas hosta, S:t Ovidius döfhet, S:t Sebastin smittsam feber och giftiga bett, S:ta Apollonia tandvärk, S:ta Clara och S:ta Lucia rinnande ögon o. s. v. Legenderna förtälja förvånande ting om S:t Damianus, S:t Patricius, S:t Hubertus såsom läkare. Den förfärliga vattuskräcken har i den sistnämnde funnit sin besegrare. Uti det efter honom benämnda klostret i Luxembourg botades under många århundraden efter hans död vattuskräcken på det sätt, att den bitne, medan gudstjensten förrättades, infördes i kyrkan och knäböjande fick ett hår af hans mantel intryckt uti en för detta ändamål gjord rispa i pannhuden. Till deras bästa, som bodde fjerran från klostret, invigdes och såldes ”Hubertus-remmar” och ”Hubertus-nycklar,” som glödgade lades på såret24. Liknande läkesätt kunna anföras i hundratal. Bland alla sjukdomar eger ”besattheten” den märkvärdigaste platsen i kyrkans häfder och kräfver såsom läkemedel de aldra mägtigaste besvärjelser.
Att dock det sednare ej uppgått till erforderligt qvantum inhämtas af Kongl. KammarCollegii till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga Betänkande af den 9 Julii 1816, hvaruti föreslås, att en för åren 1809, 1810 och 18II uti utfäst lefverering sig yppad brist af Tvåhundrade Tjugufem Ducater, eller Sjutiofern Ducater om året och för år igl2 af Femtio Ducater, tillsammans för Fyra år Tvåhundrade Sjutiofern Ducater, kunde betalas genom på de följande Sex åren fördelad lefverering utöfver de årliga Etthundrade Ducater; saint derjemte, att, då Kihlström ställt vederhäftig borgen så väl för Inventarier som öfrige förbindelsers uppfyllande, han enligt primitiva Contractets lydelse, ej måtte förr än vid Arrende-årens slut ansvara för af Hedberg förskingrade Inventarier till ett värde af Femtusende Tvåhundrade Aderton Riksdaler Tjugu Skilling Banco. BergmästareRelationerna upptaga vidare: För år 18I3, 5io Skepp. Malm; uppgift af erhållit Guld saknas. För år 1814, 636 Skepp. Malm; Guldtillverkningen loo|- Ducater. För år 1815, 4860 Skepp. Malin; Guldtillverkningen 26 Lod Vict. vigt *'). För år 1816 saknar jag all annan upplysning om Verkets drift än den här ofvanföre af *) Denna vigt häller 32 lod pä marken, hvaremot Guldvigten endast håller 16. a64 jjustitiesOmbtidsm. EnhetsBeråttelser. V ;v*-/ -'-v, /. 1,'- xnig på stället af Arbétarne inhämtade, att , sedan Maji månads början Tre Tunnor stig af samma Arbetare ansedde att gifva en half I>upat af Tunnan, voro. tillverkade
Sedan Kollegium derefter uttalat sin åsigt om hvad som skulle erfordras för tillsyn å arresterna vid mötesplatserna med tillhörande materiel, mathållning och renhållning m. m., och i sådant afseende hemställt att dessa bestyr måtte öfverlemnas åt Regements-vaktmästarne, för hvilka bostäder i arrestbyggnaden jemväl borde beredas, samt derjemte framställt förslag, dels angående sättet för bestridande af kostnaden för arrestanters och bevakningens underhåll, dels ock rörande den ersättning, som ansetts böra hyresvärd tillkomma för upplåtande af arrestlokal och husrum för bevakningen, för tillhandahållande af de för dessa lokaler erforderliga inventarier m. m., hade Kollegium tillika upplyst, att, utom ofvannämnda 25 nybyggda och inredda arrester, tvänne tillbyggnader för tillsynespersonalen eller vaktmäslarne vid arresterna för Wermlands Infanterioch Fältjägare-regementen erfordrades; och skulle alltså, med tillägg af 2:ne arrester på Herrevadskloster för Skån - Stats-Uiskottets Utlåtande JV? 66. 33 ska Kavalleri-regementena och 1 arrest pä Ränneslätt för Smålands Husar-regemente, antalet arrestlokaler, för hvilka inventarier måste anskaffas och underhållas, utgöra 30. Vidkommande slutligen de kostnader, som beräknats uppkomma till följd af berörda förslag, hade Kollegium förmält dessa blifva af 2:ne slag, nemligen sådana, som för en gång ifrågakomma och de, hvilka Statsverket årligen finge vidkännas. 1 sådant afseende skulle, enligt af Ingeniör-korpsen uppgjorda alternativa förslagsritningar och kostnadsförslag och under antagande af att omkring hälften af byggnaderna komme att uppföras af sten och hälften af trä, kostnaden för en gång utgöra: för 11 byggnader af sten, å 8,350
H a n gjorde sig lös o c h tog vä- gen fram m o t Norrbro. Där vid broräcket stannade han o c h såg ned i det svarta vattnet. I Redigeras af Sophie Linge. Bidrag mottagas med Etthundratretton tacksamhet. personnamn sig i dölja Naturens röster. Göken höres gala ur asplunden och i dunkla skogssnår i varm junidag. Nyfiken spörjer tärnan naturspåmannen, o m hon snart blir brud, men han narrar henne ofta. I juli aftager hans sång o c h han flyttar sedan härifrån, m e n en annan sommar i aftonens frid aktar man drömmande åter på hans rop. Med snabba vingeslag — darrande vore rätt ord — o c h under klara, höga drillar stiger lärkan m o t den solvarma rymden, pilsnabbt störtar hon sedan sig ner m o t åkern, alltid väljande sig genaste vägen till sina små, s o m hon mången gång fann ynkligt / skrikande i boet. Också i solgasset — eller enligt den högre uttryckskonsten — i azurblå eter — sväfvar svalan på lätt vinge — ger då o c h då till ett högt kvitter; jubel samt 1 efnadslust ligger däri. Svalorna strida tappert m e d höken ibland. Sitt b o bygga somliga i lador, andra under bondens tak. Här taga de sitt residens hvart år. Lycka, ro, lust och hemtrefnad ammas i deras hägn. _ - ^rastens växlande rika sång tonar d a i kvällen. A c k, han tjusar alla! Andra fåglar tura m e d honom att fylla dal o c h höjd m e d klingande, i l d a, vidt ljudande sånger. Har V 1 hans öron ljödo de melodier, s o m Tatjana spelat på fiolen — de underliga, bizarra öfvergångarna från skratt till gråt. Och han mindes hennes ord — » A h! Den s o m fick dansa och ha roligt just så här, lefva just så här! » Skulle det då bli hennes lif — först svallande glädje o c h sen sorg? Vattnet dävnedanför låg så stilla, det var så djupt, kallt o c h hemlighetsfullt. M e d en rysning vände han sig bort.
Äfven här är det på lyxmöblerna som ornamentiFig. 11. Sekretär från 1700-talets slut. Gustaviansk. ken rikast framträder; i marketeriarbetet på byråar och skåp, i de förgyllda sniderierna på speglar och spegelbord, pendyler och gueridoner. Men äfven denna stil erbjuder (DUN 7.898 i sina enklare former en mängd möbeltyper, hvilka äro både praktiska och vackra. Jag erinrar här särskildt o m dessa byråar, chiffonierer, skrifbord o. s. v. i mahogny utan inläggningar, men med enkla, vackra mässingslister kring lådor och skifvor, hvilka numera vunnit en sådan popularitet hos oss, att de ej längre kunna motsvara efterfrå- gan, utan i massa imiteras — mer eller mindre troget. Dessa möbler, som hafva taget betyda icke blott att därvid använda sådant bohag, som tillhörde tiden i fråga, utan äfven att anordna detta bohag så som på den tiden var bruk. Båda delarna äro Fig. 14. Stol från 1800-talets b ö r j a n. Spegelbord från 1700-talets slut Gustavianskt. ett synnerligen hemtrefiigt tycke, äro förelöpare till den » mahognystil », som i och med empiren blef härskande från början af vårt århundrade. Empirens helförgyllda möbler med dess gripar och andra klassiska fabeldjur, dess segergudinnor och lagerkransar voro skapade för kejsares och furstars gemak och passa ännu i dag bättre där än i enkla, borgerliga hem. Men så är ej fallet med dess mahognymöbler, hvilka hos oss fått en så alldeles säregen prägel, att man väl kunde vara berättigad gifva stilen ett svenskt namn, som då skulle vara Carl Johans-stil. Dessa möbler torde väl för den nu lefvande generationen bredvid sitt konstvärde äga ett affektionsvärde större än någon föregående stils, de tillhöra den tid då våra mormödrar » satte b o », och för Fig. 13. Chiffonier från 1700-talest slut. 93 detta nu så mycket brukade och missbrukade begrepp i en vidsträcktare mening, så innebär det ej att en möblering skall vara historiskt riktig, utan estetiskt riktig.
Emellertid ' bör Utskottet för Rikets Ständer gifva vördsamt tillkänna, att Utskottet, till undanrödjande af de hinder, som för verkställigheten må kunna möta. under denna dag anmodat Banko-fullmäktige att, med anmälan om Utskottets beslut alt hänskjuta ärendet till Rikets Ständers pröfning, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, dels om alla åtgärders inställande för utarrendering af Lagmansbostället Näsby, intill dess frågan om det föreslagna boställs-bytet blifvit slutligen afgjord, dels ock att, vid återbesättande af den nu lediga komministers-sysslan i Botkyrka och Salems församlingar, hvartill, enligt hvad Utskottet inhemtat, ansökningstiden tilländagår redan den 9 instundande November, måtte fästas det förbehåll, att blifvande innehafvare är skyldig att underkasta sig den förändrade reglering i afseende å boställe, som kan varda bestämd. Stockholm den 15 Oktober 1837. Ranllo-Ulskottets Memoria! S Reservation: Af Herr Doktor Sandberg: »Då den här föreslagna tillökningen af en större jord-egendom till Tumba bruk synes mig komma att blifva mera betungande för Riks-banken, än som motsvaras af den vinst och fördel deraf kan hemtas, får jag reservera mig emot föregående betänkande, på följande skäl: Då man fäster sig vid Tumba bruks egentliga ändamål, är det ju icke något annat, än att förse Riks-banken med dess behof af sedel-papper. De öfriga arbeten, som der för närvarande utföras för andras räkning, äro tillfälliga och kunna när som helst upphöra. Om man för 100 år sedan icke hade någon annan utvägalt få sedel-papper tillverkadt för Bankens räkning, än att inköpa ett obetydligt vattenfall på öfver 2 mils afstånd' från Stockholm, är sådant lätt förklarligt.