Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Norrige förekomna fråga om en ny bränvinslagstifning, anser jag vara fullkomligt tillförlitligt, hvarföre jag för min del förmenar att bifall till Utsk:s förslag vore önskvärd!. Jag får således vördsamt tillstyrka, att hvad Utsk. i detta fall föreslagit måtte af R. o. Ad. godkännas. Visserligen medgifver jag att, på sätt tvenne Grefvar yttratj det i och för denna fråga tillsatta serskilda Utsk. torde ega inom Sig tillräcklig språkkunskap för att kunna, utan fara för misstag, både läsa och förstå de Norrska Komiterades Betänk., men sådant är icke förhållandet med alla, och minst med just den del af Den 25 Januari. 203 befolkningen, som i annat fall skulle underlåta att taga kännedom om ifrågavande Betänk. Kostnaden för öfversättning och tryckning af detta Betänk, är jemförelsevis med den nytta, som genom dess spridande i landet skulle åstadkommas, högst obetydlig, hvarföre denna omständighet icke bör utgöra något slags hinder för bifall till Utsk:s Betänk. Hr Adelborg, And. Otto: Då del ämne, som utgör föremålet för det serskilda Utsk:s behandling, är i närvande stund ett af de vigtigaste för landet, tror jag ingalunda att man kan gå för långt i bemödande att inom representationen sprida ljus och kunskap deruti, helst då endast en ringa del af de medlemmar, som komma att behandla denna fråga, äro bränvinsbrännare, och således deruti fullkomligt okunniga, samt Hrr bränvinsproducenter sjelfve kanske icke alltid ega fullt tillräcklig kännedom örn denna sak, sedd utur djupare Statsekonomisk synpunkt. Jag anser således den nu föreslagna åtgärden vara af mycken nytta såsom en ledning för det allmänna omdömet, och tror att derigenom nedlägges ett frö för utveckling af nödig kännedom i ämnet som, långt ifrån att vilseleda, kommer att reda de åsigter och begrepp, efter hvilka man nu bör handla. Då man vill framlägga den Norrska bränvinslagstiftningen såsom ett föremål för 11.
Uti denna ifrån Bonde-Ståndet lill Stats-Utskoltet remitterade motion, har bemälde Riksdagsfullmäktig föreslagit, att, enär den inom Herjeådalen nu löpande allmänna vägen emellan Wemdulens by, förbi Glissjöberg, Lindsan, Rannsjö och Wiken lill Sveg, är backig och svår att både underhålla och färdas, en ny väg, emellan förstoch sistnämnde orter förbi Hån, Remmet, Dufbergs och Öfverbergs byar, måtte anläggas, medförande denna föreslagna väg-anläggning, utom andra uppgifne fördelar, äfven den, att blifva mil kortare sami; alldeles jemn; och har Motionairen, jemte anmälan, det ortens invånare gro villiga att, på billiga vilkor, åtaga sig uppbrytning af större eller mindre del utaf den nya vägen, anhållit att, för utförandet af denna den enskilda förmågan öfverstigande anläggning, bidrag af Statsmedlen måtte meddelas. Men då all upplysning saknas, huruvida denna väganläggning är af den allmänt nyttiga beskaffenhet, att bidrag dertill af Stats-Verkets medel kan komma i fråga, samt det är ortens inbyggare obetaget att, i händelse de anse ifrågavarande väganläggning vara af högsta behof påkallad, derom hos Kongl. Maj:t göra underdånig anmälan, som, i händelse företaget finnes förtjent af allmänt understöd, antingen meddelar sådant af, till Dess Nådiga disposition ställde medel, eller ock i ämnet till Rikets Ständer aflåter Nådig framställning, finner Utskottet sig böra tillstyrka, •/ att Svett Jonssons ofvanberörde motion må lemnäs utan afseende. Stockholm den 16 Maji 1834* STOCKHOLM, Ecksteinska Tryckeriet, 1S34- Stati-Uukotiets Uti. N:o io6. i N:o 106. Ankom till Exp. Utsk. den 17 Maji kl. 1 e. m.
Den i6 Iutti. i Utskottets betänkande, hwillen genom en förbättrad redaktion wid äterremisi af betänkandet, sä mycket säkrare kan päräknas, dä Utskottet ej haft för afsigt att förolämpa Canal-Direckion öch blir underrättat vm de gjorde anmärkningarne. Med brobyggnaden är tillgänaen sadan, att Hrradsboerne ej welat igenfylla Canalen, vin ej Laänquen nekat akt för Tumba bruk deltaga i brobyggnads kostnaderna med', om jag rätt minnes, 200 R:dr; sedermera rmgafs ett förslag pä 800 R:dr som af Banquen skulle sörjkjuias, och af Häradet sedermera godtgöras, och siuteligen förslaget att bygga den af sten; men förhållande dermed ar redan kändt ock Riksens Ständer hafna före detta mlätit sig Leröfwer, alt widare uorepande deraf är således onödigt. Hwad äter den ersättningen af 4000 R-'dr beträffar som Häradet skal hofwa utfäst sig att erlägga, har kusin et derom aldrig af Häradsboerne allmänt blifwit tagit — och böra således de sa wäl som alla andra kunna förbindas till bropenningars erläggande. Herr vOn Wslrrenclorkk, Larl, utbad sig, såsom innehafware af egendom ä den ort hwarom nu ar fräga, fa nämna att när fraga vm brobyggnaden inom Swarklösa Hstad wäckrrs, hade samma Härad welat förbinda sig akt i ett för alt dertill erlägga 40,00 R:dr. men med det wilkor, atl Swarllösa Häradsboer stu,le för allid äga rätt att utan bropenningars betalande, den nämnde broen begagna. friherre Ist seneran t2, folaan Willielm: Också jag är inmhafware as egendom i Swai lösa Hä - Deni 6 Julli267 Härad, känner förhällandet med Fittja brobyggnad, och skulle obehörigen blifwa lidande och uppehållen, om bropenningar, derstädes borde betalas.
Till bevis på denna sin förmenta rättighet härmade han i ett lofkväde öfver Dalin i särskildta stycken alla de skaldeslag, som af den odödliga skalden blifvit försökte, och rådbråkade dem alla. Det var denna gallimatias, som han kallade sin ars poetica, och han ständigt bar i fickan för att uppläsas på alla ställen, där han kunde sig intränga. Denna ledamot med sitt ständiga gräl i alla förekommande ämnen gjorde mig ofta ledsen vid akademiens sammankomster, som till lycka icke oftare inträffade än högst en gång om månaden under de mörka årstiderne. Emellertid var jag i ständigt åtnjutande af det tillträde hos konungen, som blifvit mig tillåtit, och uppmuntrades ändteligen af hans ynnest och lifliga snille att äfven deltaga i de med hans smak närmast instämmande arbeten. ÅTTONDE DELEN. Min förnöjelse af ett närmare umgänge med konungen är ej att beskrifva. Det var naturligt, att jag älskade honom mer än vanligt, då jag sett honom uppväxa och flera år lefvat vid hans sida. Mitt interesse var uppstigit till den högsta grad under de svårigheter, mot hvilka han hade att strida första året af sin regering och de våldsamheter, hvaraf han varit hotad. Nu såg jag honom efter erhållen seger och kunde utan förmätenhet föreställa mig, att han med någon vänskap erkände min ständigt visade tillgifvenhet. Det var ej som författare, jag omfamnades, icke ett ord gaf anledning, att mitt biträde för svenska teatren åstundades. Icke eller kunde min konversation, den jag aldrig egt öfver den mest inskränkta, vara något dragande medel till konungens ynnest. Det var då för min egen skuld och såsom egande ett ansigte, med hvilket konungen sig vant, som jag blef inlåten i hans sällskap och kunde således med skäl anse mig däraf hedrad. Konungens mindre sällskap, där han trött af den stora hofsocieteten sig stundom inneslöt, var icke mindre än sammansatt af lärde. Icke en gång ett anspråk på bel esprit var där behagligt; också kunde det kallade sällskapet allra minst därföre misstänkas. Konungen begärde endast någre kände personer omkring sig för att icke vara ensam, och bland hvilka han kunde företaga sig, hvad honom behagade, utan uppmärksamhet.
Halfdan bar henne på sina armar in till en soffa i kabinettet. “Kära min Blända,“ sade han ömt, “har din svåra hufvudvärk åter börjat?“ “Börjat!“ upprepade Blända. “Nej icke börjat men tilltagit, som den naturligtvis måste göra efter så mycket prat och buller.“ “Men hvarför kom du då till middagsbordet, om du ej var fullkomligt återställd?“ “Jag bet mig i läppen och försökte att ej känna smärtan, på det jag skulle kunna göra dig till viljes.“ “Göra mig till viljes! Tror du att du gör mig någon tjenst med att göra dig sjelf sjuk? Har jag någonsin begärt att du skulle göra några uppoffringar för min skull? Jag har ju så mångfaldiga gånger sagt dig att jag ej på något vilkor vill att du skall i någon mån afstå från din beqvämlighet, ty dermed gör du aldrig mig någon tjenst.“ “Seså, bannas icke nu, Halfdan“, sade Blända matt och sorgset. “För kärleken är intet offer för stort, sade du en gång på den tiden då du ... då vi voro förlofvade. Den satsen drifver jag ännu, ser du, fastän vi redan varit gifta flera månader.“ “Kommer du nu, Halfdan, kaffet är inne!“ ropade en frisk och munter stämma i dörren till Halfdans studerkammare. Halfdan såg upp från boken, vände sig om, log och utsräckte handen mot sin unga hustru. Det var längesedan han hört en så glädtig klang i hennes stämma. Hon hade på den sista tiden för det mesta varit allvarlig samt litet stolt och tillbakadragen i sitt sätt mot honom. Blända gick fram till honom, tryckte en kyss på hans panna och lade båda sina händer i hans. “Kom nu och drick kaffe. Men, jag ber, tag först af dig nattrocken. Du vet hur gerna jag såge att den blefve förvisad från matsalen och förmaket.“ “Min kära Blända,“ sade Halfdan något otåligt, men likväl bibehållande hennes händer i sina, “jag lägger mig aldrig i din toilett utan låter dig kläda dig fullkomligt efter din egen smak och beqvämlighet, och då är det väl ej för mycket om jag begär samma tjenst af dig tillbaka.“
Då emellertid jag, i det skick saken f. n. befinner sig, icke är öfvertygad om att dessa fördelar uppväga kostnaderna, och då i alla fall under närvaride omständigheter, då fredslugnet i Europa är betydligen stördt, det icke kan vara lämpligt att, utan fullt allvarsamma åtgärders vidtagande derjemte, verkställa den ifrågaställa uprensningen af berörda farvatten, nödgas jag afstyrka bifall till motionen och yrka antagande af Utsk:s Utlåt., så mycket mer som, om ett bifall till motionen skulle kunna ifrågasättas^ ett icke obetydligt anslag af R. St:r måste beviljas för de framtida' kostnaderna, icke allenast för uprensningen, utan äfven för dess bibehållande samt upförande af fätsningsverk och garnisons underhåll m. m. Hr Liljehöök: Endast med ett par ord vill jag besvara Frih. Raabs åsigt om en försänkning. En sådan är visserligen ganska lätt verkställd, men den måste likväl, för att icke af fienden kunna uprifvas, vara bestruken af en fästning, som icke får vara sä svag, att den af en hand full folk kan tagas. Den måste ligga i grannskapet af försänkningen, och om man dessutom icke har något större och kraftigare försvar för farleden, än att man vid minsta fara skall behöfva göra försänkningar, så egde man ju icke den ringaste nytta deraf. För min del anser jag derföre att de befästningar, som måste anläggas, böra vara af sådan beskaffenhet, att man icke genast hehöfver försänka farleden, då fara är å färde. Jag nämnde förut att uprensningen måste göras så, att kanalen blifver begagnelig för större fartyg; ty de mindre komma alltid att gå genom Södertelge kanal; men jag anser att tiden ännu icke är inne att verkställa en sådan uprensning, emedan forlifikations-arbeten böra samtidigt dermed företagas. O Frih. Åkerhjelm: Sedan föregående talare yttrat sig i saken, anhåller jag endast att få bestrida lämpligheten af det v sätt, hvarpå Frih. Raab velat afväga vigten af de skäl, som för eller emot Betänk, blifvit anförda, nemi. efter de yrken, som hvar och en af dessa talare innehafva. Vid närmare eftersinnande torde Frih.
Bctänkandej IY:o 5/f. diska Nationen att för egen räkning idka fabriksrörelse, ej böra tillämpas på sådane Judar, hvilkas fäder blifvit lill Svenska undersåtare i Nåder antagne, och med enahanda frioch rättigheter som andre Svenske medborgare hugnade. 8:0 Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse af den 10 September 1828, hvarigenom det blifvit förklaradt, att Judar utan Kongl. Maj:ts serskilla Nådiga tillstånd ej äga att afsluta köp om jord, bergsbruk, manufacturinrättningar och andra lägenheter å landet, samt alt i följd deraf domare ej äga alt å dylik till Jude försåld egendom meddela uppbud och fasta, med mindre tillstånd dertill blifvit af Kongl. Maj:l beviljadt. Härjemte hafva genom serskilla Resolutioner Judar erhållit tillåtelse att nedsätta sig i Carlskrona med, såsom det synes, fulla medborgerliga rättigheter. Utskotten anse sig äfven böra tillkännagifva, att vid sislföiflulne Riksdag väcktes hos Rikets Ständer motion om vissa väsendlliga förändringar i Reglementet af år 1782, afseende r:o att Judar, som lofligen i Riket inkommit, må lemnäs tillstånd att ingå i hvad slags handtverk som helst, med rättighet, då de fullgjort föreskrifne vilkor, att vinna burskap och detsamma i ordentlig verkstad utöfva; 2:0 alt dem icke måtte förnekas att söka förkofran och befordran i alla slags litterära och vetenskapliga förelag; och 3:o att det malte lemnäs dessa Judar öppet att bosätta sig hvar helst i landet de önska, med rättighet att bruka jorden och förvärfva den. Rikets Ständer funno likväl icke skäl att i vidsträcktare måtto bifalla denna motion, än att Judar lemnades frihet att besöka och njuta undervisning vid alla publika Skolor samt Gymnasierne och Akademierne i Riket, med vilkor, alt de underkasta sig gällande Skol-ordning och lagar, så att i afseende å undervisningens meddelande något undantag för Judar icke äger rum.
Sedan Utskottet sålunda besvarat alla de förslag, sorn blifvit framstälde till ändring, förklaring eller tillägg uti Concours» Lagen, återstår att meddela utlåtande öf» ver de anmärkningar emot nu gäilandé Formulair för BorgenärsEden, som Herr 938 Lagutskottets B et ätthand ett. Professor Bexells, Herr Borgmästaren Ce* derborgs samt Herr J. U. Winbergs Me* morialer innefattade betänkligheter, hvar* till Herr ProfeSsören Bexell ansett Eds* formulairet gifva anledning, i anseende till sådane Borgenärer, söm bevaka för* dringar för Myndlingar, för obetalda Kronoutskylder eller för andre Coneours-mas* Sor, tror Utskottet icke förefinnas. Ut* skottet anser för sin del Edsformulairet dels Vara för desse Borgenärer lämpad t ef* ter det olika förhållande, hvaruti de, skilj* aktigt från andre Borgenärer, sig befinna, dels ock till innehållet sådant, att ingell tvekan vid Edens fullgörande bor ega rum; och finnér Således af denna anmärk* liing icke skäl , att någon ändring uti Edsformulairet tillstyrka. Hvad Herr Proféssorell vidare, tillika med Herr Winberg, anmärkt emot dell Edsförpligtelse i allmänhet af Borgenärer* lie, att Galdenären fått tillgodonjuta Be* vilhiings-afdrag å Plantan, så anser Utskottet, att enar ett sådant bestyrkande icke är lämpligt, i afseende på fordringar, för hvilka ränta hvarken blifvit föreskrif* ven, beräknad eller fordrad, detsamma i dylika fall icke bör ega rum; och Utskottet tillstyrker således, attén Lagförklaring i Öfverensstämmelse härmed må utfärdas
Posthusens underhåll och onera ... : 3,030: 19. Skrifmaterialier, ved, ljus in. m 14,929: 45. Ersättning till Beskickningar och Konsuler för utbetaldt postporto 675: 32. Förlust på paketposten 19,766: 36. Leverering: Till Civil-statens pensionsinrättning 7,429: 45. Balans till år 1860: Behållning af stenkol 84: 60. Utlånta medel ■ 665,578: 50. Uti den af Kongl. General-poststyrelsen afgifna underdåniga berättelse, angående Post-verkets förvaltning under förevarande revisionsår, lemnäs redogörelse för de af Styrelsen under samma tid vidtagna förvaltningsåtgärder. Bevisorerne, som trott sig böra omförmäla hvad som hufvudsakligen blifvit vidgjordt för befrämjande af postkommunikationerna, få ur denna berättelse meddela följande: l:o. Jemlikt nådig befallning, hafva på olika tider under loppet af år 1859 postexpeditioner blifvit öppnade i Höör af Malmöhus län, vid Slättängs gästgifvaregård i Skaraborgs län, å Fjellbacka fiskläge i Götheborgs och Bohus län samt vid Töreboda jernvägsstation invid Götha kanal inom Skaraborgs län. I sammanhang med o postexpeditionen i Höör inrättade* ock en ny postgång två gånger i veckan emellan Aby och Hörby postkontor öfver Höör, och samtidigt med postexpeditionen i Fjellbacka ordnades dubbel postgång emellan sistnämnde ort och Uddevalla. 2:o.
Utskottet förklarade sig vilja häröfver afgifva yttrande till Rikets Ständer, sedan Utskottet granskat Banko-regle - 4 Banko-Utskottets Memorial N:o 38. men tets föreskrifter, angående Bankens metalliska kassa samt de utvägar, som till bibehållande och förstärkning af densamma må begagnas. Efter det omförmälda granskning nu mera blifvit af Utskottet fullgjord och Rikets Ständer sina beslut i anledning deraf jemväl meddelat, har Utskottet tagit den väckta frågan i öfvervägande och dervid ej kunnat linna annat, än att ofvan uppgifna sätt för användande af reserv-fonden tillhöriga odisponerade medel bör leda till Bankens fördel, emedan Banken derigenom försättes i tillfälle att för berörde medel förvärfva sig en valuta i guld, hvilken, nedsatt på utrikes ort, borde inbringa Banken ränta, och indragen till Banken skulle medföra en direkt tillökning af den metalliska kassan. Enligt hittills gällande föreskrifter, har reserv-fonden varit afsedd att användas, utom till andra bestämda ändamål, äfven i den mån allmänna rörelsen sådant påkallat, till Handelsoch Närings-diskont-fondens förstärkande samt till inköp af räntebärande papper, och härtill skulle reserv-fondens tillgångar, jemlikt Utskottets i det föregående framställda förslag, kunna af Fullmägtige fortfarande disponeras. Det är likväl klart, att Banken, genom att i utlåning fästa reserv-fondens medel, icke åt den metalliska kassan bereder någon förstärkning. En sådan förstärkning skulle deremot vinnas i händelse för omförmälda medel finge köpas vexlar ä Pund Sterling eiler, hvad som är detsamma, ä guld och om denna valuta till Banken inginge. Jemte den omedelbara fördel, som Banken häraf sjelf hemtade, skulle dessa köp äfven leda till gagn för det allmänna genom en ökad lättnad vid enskildes liqvider i utlandet och besparing i sådana kostnader, som under närvarande förhållanden för landet uppstå såsom följd deraf att vexelfordringar i Pund Sterling, för att kunna till Banken afyttras, först måste till Hamburger Banko förvandlas.
Har behörig man gjort undersökning uti salubodar och bodkammare, eller andra rum, der varor bevisligen till salu hållas, eller der varuförsäljning förut under samma innehafvares tid bevisligen skett; böle, derest olofligen infördt gods vid sådan undersökning ej finnes, ifrån fem till femtio Riksdaler. Har han gjort undersökning på de öfriga i 32 § och sista mom. af 33 § tillåtna ställen, utan att något olofligen infördt gods dervid blifvit upptakt; bote ifrån tre Riksdaler sexton skillingar till tretton Riksdaler sexton skillingar, allt Banco. Har han försummat till tre månader. 5jo Expeditions-U shotietS Förslag till und. Skrifvelse, N.-o iQf. § 39. Har behörig man gjort sådan undersökning, sorn 1 mom. i 33 § medgifver, utan att olofligen infördt gods dervid upptäckt blifvit; bote for hvarje serskildt undersökt ruin eller lägenhet, sorn af samma person i samma hus innehafves, ifrån femtio till trehundrade R:dr B:co, eller straffes med suspension från tjenst och lön ifrån två till sex månader, jemte böter till nämnda bsdopp, efter omständigheterna. Beträffande dernäst ofvannämnda Kong!.
Spektaklerne få vi ej försumma; för att se Almlöf spela, bör man snarare försumma att äta och sofva. Vi äro således som oftast der. Men en piga måste du ha, det är sannt, ty du får vid spisen hvarken bränna ditt ansigte eller dina händer. Dessutom måste du alltid vara med mig, då jag är hemma. O Anna, säg, skola vi ej vara obeskrifligt lyckliga? Anna till Axel. Jag hoppas det visst, min goda vän, om just alldeles på det sätt, som du uttänkt, vet jag icke. Jag fruktar, att den som minst passar för ett enkelt herdelif, är just du; dessutom är detta nog besynnerligt sammansatt. Minns du, hvad du engång sade mig, din Farbror gaf dig i handpenningar årligen? Axel till Anna. För tus (jag svor intet), jag kommer ihåg det nu. Fulla trehundrade Riksdaler, jemt min hela, nya lön, och detta var alltid rent slut, vid årets slut. Men englaAnna, som gift skall du få se helt annat, då skall jag bli onaturligt hushållsam, – se på hvar styfver. Anna till Axel. Mycket roligt för din hustru! Gerna bästa Axel, ville jag äfven se på hvar styfver, och töja ut hvarenda en, men med allt det; fruktar jag, om vi följa din plan, att vi småningom närma oss likheten med ett Zigeunerherrskap. Minns du, att du dricker tre koppar Caffe hvar morgon, och då du en afton var hos oss, såg jag, att du ingen föraktare var af en ganska öfverflödig proportion rån och skorpor, till tre koppar The. Axel till Anna. Jag skall hädanefter äta hafversoppa alla mornar, och ölost alla qvällar ... doppa spisbröd, efter du tror det andra blir för dyrt. Du har rätt. Man bör, som patriot, dessutom afsäga sig bruket af alla öfverflöds-artiklar, som ej frambringas af fosterlandets jord. Topp Anna, vi äta (ett år till denna månad), hvar morgon en spilkum hafversoppa, hvar afton en skål ölost, i vårt lilla paradis! Det är dessutom mycket bättre för både hy och hälsa, än det välsignade theoch caffe-pjasket.
Majits nådiga tillstånd får till andra ändamål, än till nybyggnadsföretag och reparationer, efter Konsistorii hörande, användas, och hvilken skall kostnadsfritt förvaltas utaf Rektor jemte en från läroverket och 73 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 169. tYänne från kommunalstyrelsen i den stad, der läroverket är beläget, utsedde delegerade och granskas af revisorer, utaf hvilka Konsistorium utser den ene samt kommunalstyrelsen den andra. 83:o Uti härofvan omförmälda nådiga Proposition af den 13 sistlidne Februarii har E. K. Maj:t till verkställande af nödiga förändringar å Strengnäs läroverkshus äskat ett belopp af 50,000 R:dr; och inhemtas af den nådiga Propositionen, att Domkapitlet i Strengnäs, jemte underdånig anmälan om det oundgängliga behofvet uti ifrågavarande afseende, föreslagit fullkomlig förändring i lärohusets indelning till dess inre, samt hemställt att till förvaringsrum för de betydliga samlingarne och bibliotheket måtte af allmänna medel inlösas och inredas ett domkyrkan tillhörigt stenhus; för hvilket ändamål ritningar blifvit uppgjorda till förändring såväl af nuvarande lärohuset som af nämnda till inköp föreslagna stenhus; och upptoge kostnadsförslagen öfver dessa förändringar följande belopp, nemligen till ändring och reparation af läroverkshuset 42,241 R:dr, ändring af domkyrkans stenhus 10,210 R:dr samt inlösen för Statens räkning af detta hus 20,000 R:dr, eller tillsammans 72,457 R:dr. Då såväl stiftets allmänna som läroverkets enskilda byggnadskassa saknade alla tillgångar, hade Domkapitlet underdånigst anhållit, att E. K. Maj:t måtte till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om anslag af allmänna medel till inlösen af ofvanberörda, domkyrkan tillhöriga, stenhus, äfvensom till verkställande af de föreslagna förändringarne så väl i detta som i läroverkshuset; och hade Ölverintendents-embetet, uti häröfver infordradt yttrande, förklarat sig ej finna anledning till anmärkning mot de uppgjorda ritningsoch kostnadsförslagen.
Deremot hafva vi, i likhet med Kongl. Akademiens i dessförra underdåniga betänkande, icke ansett nödigt, att, på sätt 1826 års förslag innehåller, likare förvaras i Rikets Bergsoch Kommerce-kollegium, Riksarkivet samt ()fver-Ståthållare-Embetet, enär det, hvad hufvudstaden beträffar, synes oss fullt tillräckligt, då sådane, förutom i Kongl. Skattkammaren och Kongl. Vetenskaps-Akademicn, finnas hos Kongl. General Landtmäterikontoret, samt i Rådhuset och Landskansliet. Ej heller anse vi nödigt, att sådane likare utdelas till Landtmäterikontoren, enär ju justerare i allmänhet böra sjelfva anskaffa sig tillförlitliga likare från General-Landtmäteri-kontoret. Någon »rikslikare» för medicinalvigten, hvilken är upptagen i 1826 års förslag, synes icke lämplig eller ens erforderlig, enär ett medicinalskålpund utgör en bestämd, om ock i ett besvärligt bråk uttryckt del af viktualie-skålpundet. Vi skola hafva äran nämna något vidare om medicinal-vigten här nedan. 28 Kongl. Maj:ts Nåd.