Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då dervid händt, att, genom gillandet af tvänne på olika tid gjorda förslag, vid deras sammanförande samma föreskrift tvänne gånger blifvit upprepad, har Utskottet trott sig på det sednare stället böra borttaga densamma, och derföre uteslutit den i Memorial Nio 7. 847 förslaget uppgifne meningen: Härvid iakttages hvad Riksdags-Ordningen föreskrifver till undvikande af paria vota, hvilket redan förut är innefattadt i citationen af 69 och 97 §§. Sluteligen får Utskottet anmäla, att, sedan Riksens Ständer granskat, justerat och gillat dessa nu framgifna redactioner, desamma lära till Riksens Ständers Expeditions-Utskott böra remitteras, för att åtfölja Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t, till vinnande af Nådig sanction å Riksens Ständers beslut och Grundlagarnes omtryckning efter alla vid denna Riksdag beslutna förändringar. En Ledamots särskilda mening åtföljer detta Memorial. Stockholm den 30 Junii 1815. På Högloft. Ridderskapet och Adelns Ledamöters vägnar Rudolf Cederström. På Högv. Preste-Ståndets Ledamöters vägnar C. v. Rosenstein. På Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar J. Wegelin. På Hederv. Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar And. J:son Hyckert. G. A. Silverstolpe. 848 Riksdagen 1815. Bilaga till Mern. N:o 7. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Högloft. Ständers ConstitutionsUtskott den 27 Junii 1815. Företogs granskningen af den ifrån Beredningen öfverlemnade utredning af de §§ i Grundlagarne, hvilka till följe af Riksens Ständers nyligen fattade beslut böra undergå ny redaction.
Att upphandlings-methcden icke alltför mycket måtte försvåraS, hvarigenom inga upphandlingar ske inom egen gräns, utan allt införskrifves från utrikes orter; får Utskottet anföra, att det i sitt Betänkande så litet som möjligt, med iakttagande af nödiga försigtighetsmått, velat inskränka friheten vid upphandl ings-methoden, och derföre äfven, vid alla enskilta omständigheter, öfverlernnat omsorgerna hartvid * till Den 7 Julié 915 till Kongl. Maj:ts Nådiga godtfinnande; och ha£ Utskottet äfven förmodat att, i likhet med flera äldre utfärdade Författningar, Kronans förnödenheter, så vidt ske kunde, alltid skulle inom Riket upphandlas; hvilket stadgande Utskottet anser vara af högsta vigt för den inhemska industrien och Statens derpå grundade oeconomiska välstånd. 3:0 Att upphandlingarne ske å mindre partier, på det ett större antal concurrenter kunde bereda lindring i priset; hvilken erinran Utskottet ansett ej böra leda till några bestämda föreskrifter i denna del, då detta helt och hållet beror af särskilta omständigheter, som ej förut kunna med säkerhet beräknas. Hvilket dock till Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning öfverlemna*. Stockholm den 4 Juli 1815. På Höglofl. Riddersk. På Högv. Prest-Ståndets Uedamöters vägnar Bryn. Hesselgren. och Ad. Uedamöters vägnar A. Lantingshausen. På Vällofl. BorgareStåndets Uedamöters På Hederv. BondeStåndéts Uedamöters vägnar Rik Mänsson. vägnar And. Fredin. M. M. Rosbeck, Vörd - D<m 7 Juli. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. den 7 Juli» Högvörd. Prest Ståndst den, 7 Vällofl. Borgare-Ståndet den 10 Hederv. Bonde-Ståndet den 7 Vördsamt Memorial! rian samteliga Respectiva Riks-Stånden har till Lag-Utskottet blifvit <öfverlemnad Kongl.
Utdr, ä, 10 Nav. 1S23, S, D. "Vid förnyad föredragningaf LagTJtskottets den 6 dennes på hordet lagde Utlåtande N:o 213, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o i53, öfver åtskilige af FiscälsÄmbetet i Riksens Ständers Bank väckte frågor, blef första Betänkandet godkändt, hvadan sednare Utlåtandet lades ad acta. S. D. Då nu å nyo föredrogs Lag-Utskottets den 6 dennes på hordet lagde Utlåtande Ps:o 212, öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o i58, angående förestagna ändringar i Concourslagen, fann BondeStåndet för godt, att, under åberopande af sitt bifall lill första Betänkandet, godkänna den i sednast afgifna Utlåtandet föreslagne rättelse. S. D. Ankom och föredrogs Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets, under N:o 208, afgifne Memorial, rörande RiksStåndens Prat Uldr. d. 10 Nov. 1S23, gj olika Beslut, i anledning af Betänkandet N;o 60, angående nödvändigheten af krönta kolskrindor, m. ni.; och fann BondeStåndet skäligt godkänna Utskottets förslag till de olika Beslutens sainmanjemkande. S. D. I anledning af gjorde anmärkningar återremitterades Stats, Bancosamt Alim. Besvärsoch EkouomiUtskoltens Utlåtande N:o 5y5, rörande anslag för Slrömrensningar samt öfver åtskiliige dermed gemenskap egande Motioner. S. D. Vid föredragning af Allm. BesvärsTJlskottets under Nio 309 afgifne Memorial, rörande Biks-Ståndens skiljaktiga Beslut i frågan om en köpings anläggande i Fryxände Socken af Carlstads Län, fann BondeStåndet för godt, att med bifall lill berörde Memorial, besluta, det ina Judar icke .tillåtas att i nämnde köping sig nedsätta. Prof, Utdr, d, 10 Nov. 1823.
Departements-chefen, Stats-rådet Gripenstedt, föredrog i underdånighet följande mål, nemligen: 31:o. En utaf aflidne Landshöfdingen i Skaraborgs län, f. d. Stats-rådet ni. m. Auders Peter Sandströmers enka, Clara Sandströmer, född Lidbeck, i underdånighet gjord ansökning, att nådig framställning måtte till Rikets nu församlade Ständer allåtas om beviljande för henne af .en årlig pension; varande denna underdåniga ansökning åtföljd af ett utaf Utredningsmännen i framlidne Landshöfdingen Sandströmers sterbhus den 1 1 / 4 Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse N:o 135. innevarande månad afgifvet edeligt intyg om boets ställning vid dödsfallet den 1 i samma månad, enligt hvilket intyg behållningen utgjorde 2,483 K:dr 16 sk. banko, utom lösören och inventarier, jemte afkastuingen af Landshöfdinge-boställena Marieholm och Cathrineberg för den tid samma afkastning af sterbhuset åtnjutes; kunnande dessa sednare icke ännu till beloppet uppgifvas. Med afseende å de utmärkta förljenster, framlidne f. d. Stats-rådet, Landshöfdingen Sandströmer under sin verksamma lefoadsbana ådagalagt i de honom uppdragna vigtiga befattningar, samt å det efterlemnade boets ringa tillgångar för bans enkas och tre omyndiga barns behof, tillstyrkte Stats-rådet i underdånighet, det Kongl. Maj:t täcktes hos Rikets nu församlade Ständer göra nådig framställning derom, att en årlig pension af Ett Tusen Femhundra Riksdaler Riksmynt måtte Landshöfdingen Sandströmers enka tilläggas, att från och med nästkommande år utgå från Allmänna Indragnings-staten. Hvad Stats-rådet uti ofvanstående trettioett mål uuderdånigst yttrat och tillstyrkt, fann Hans Kongl. Höghet Kronprinsen godt till alla delar i Nåder gilla och bifalla. Ex protocollo L. L. Fries. Kongl. Maj:/# Nådiga Skrifvelse N:o 1S€.
Då emellertid af den företedda kartan visar sig, att den afsedda utvidgningen ej kan ega rum annorledes än medelst användande af större eller mindre del af läslningsområdet, deraf åter upplåtelse, om än mot ersättning, ej torde kunna medgilvas i annan eller vidsträcktare mån, än marken för fästningens behof kan undvaras, men, med föranledande af de i sednare lider från fästningsområdel gjorda upplåtelser lill enskilda personer och bolag, det kan antagas, alt, under de, sedan likartad fråga sednast förevar, tilländagångna åtta åren, förhållanden må hafva inträdt, som tilläfventyrs kunna medgifva en vidsträcktare upplåtelse, än som i följd af då gjord framställning sedermera egt rum, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla alt, derest Eders Kongl. Maj:t, efter Eröfning, om och i hvad mån ifrågavarande egolotter kunna vara för försvarsverkets ehof nödvändiga, och sedan vid ärendets ytterligare utredning sig visat alt behofvet af mark i och för Landskrona stads ändamålsenliga utvidgning ej kan på annat sätt afhjelpas, skulle finna lämpligt, att ifrågavarande område antingen hell och hållet eller till en del finge, mot beredande af full ersättning ät Staten, till Landskrona stad upplåtas, Eders Kongl. Maj:t i sådant fall behagade till Riksdagen derom aflåta nådig Proposition. Rikets Ständer framhärda etc. Slockholm den 7 Mars 1866. Preste-Ståndet den 2 8 Borgare-Ståndet den 2 8 Bonde-Ståndet den 7 Mars — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående eftergift af 1863 års arrende för kungsladugården Åhs Moster i Hallands län. (Stats-Utskoltets Utlåtande N Enligt hvad inbemtas af en till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition af den 7 November sistlidna år, har E. K. Maj:ts Befallningshafvande i Hallands län uti un - 32 Expedilions-Ulskottets Förslag lill underd.
Fru Igeldorf gick sin måg till mötes; i deras helsning uttalade sig ömsesidig aktning och välvilja. Den unga flickan hjelpte honom beställsamt af med resskärpet och vargskinnspelsen, sägande: «hvad söta pappa låtit oss länge vänta, mamma kom hit redan middagstiden.» «Jag nödgades uppehålla mig längre i Lovisa än jag ärnat,» svarade han, och gaf dervid sin fru en äktenskapligt kall kyss. «Saken var den, att jag der träffade flere bekanta, ibland andra «Hertola herrn» och hans bror sjökapten Lurhjelm.» «Är han vinterliggare der?» frågade gamla frun. «Nej, hans fartyg vintrar nu som i fjol i Borgå, och Kapten sjelf på lilla Rönnbacka,» var svaret. Blyg och rodnande frågade den unga flickan: «var Ottilia med sin farbror i staden, pappa?» «Nej lilla näsperla! Hvad hade hon der att göra! Men jag kan ändock helsa dig ifrån henne. Bröderne Lurhjelm och jag följdes åt på hemvägen; Matthias och jag frukosterade på Rönnbacka, ty vi reste tidigt från staden. Unga fröken var en rätt treflig och omtänksam värdinna.» «Snälla Ottilia!» anmärkte den unga flickan med barnslig glädje. Unga frun som hitintills suttit tyst och orörlig, erinrade nu, icke utan en viss skärpa i tonen, «en länsmansenka förestår ju deras hushållning?» «Alldeles, men vi inträffade mal à propos, ty fru Palman hade att syssla i köket och hann icke med oss» svarade hennes man. «Det var ju äfven på brådaste julafton,» inföll hans svärmor, och bjöd honom en ressup. «Petter kom icke med?» frågade hon sedan. «Han sade sig vara hindrad,» blef det korta svaret. Nordenskans stoppade sin stora sjöskumspipa, satte sig sedan jemte fruntimren framför eldbrasan och fortfor under korta uppehåll: «middag åt jag på Hertola. Dit äro vi allesammans bjudna till nyårsafton. Gör nu inga invändningar, kära Margreta, ty jag har gifvit mitt hedersord, att både du och Leonna skola infinna er der. Laga er bara i ordning.»
Enär, på sätt motionären anfört, genom bibehållande af den bestämmelse, nu gällande Bevillnings-Förordning uti 143 §. upptager, angående beräknande af viss procent utaf bevillnings-summan inom hvarje Län, till Bcvillnings-Ut skot tets Betänkande, K.o 28. 15 uppmuntran för uppbördsman och redogörare, samt till andre uti nyssnämnde §. afsedde ändamål, skulle inträffa, att, genom den af Utskottet föreslagna nedsättning uti bevillningen, uppbördsmän och redogörare förlorade uti inkomster, utan aLt erhålla minskning i deras trägna göromål, samt härtill kommer, att nämnde tjenstemän jemväl skulle erhålla en mindre andel uti den nu bestämda procenten af bevilinings-summan, om Rikets flögloflige Ständer bifalla, hvad Utskottet föreslagit, i fråga om ett förökad t antal ledamöter i Pröfnings-Comiteen, hvilka ledamöters skjutsoeh tractaments-kostnad äfven skall utgå af den uti 121 §. i Utskottets förslag till ny Bevillnings-Stadga bestämda procent, finner Utskottet Herr Christiersons forrberörde framställning vara på billighet och rättvisa grundad; men, innan de af Utskottet föreslagne nedsättningar i bevillningen blifvit af Riks-Stånden pröfvade och godkände, sam t bestämdt är, lill hvad belopp nuvarande bevillnings-afgifter varda nedsatte, anser Utskottet sig icke kunna något hufvudsakligt utlåtande öfver Herr Christiersons väckta motion meddela, utan får allenast hänvisa, till hvad Utskottet uti Ullåtgndet N:o 27, i anledning af erhållen återmiss å Betänkandet N:o 12, angående grunderne för den blifvande allmänna bevillningen, uti förevarande ämne yttrat. Stockholm den 3i Augusti 1840. TRYCKT HOS J. A. WALLDÉN, 1840. Bevil/nings-UtskoCtcts Memorial, N\o 29.
St:s StatsUtsk. rem i Herad t; men då detta mitt und. memorial blott vidrörer lmfvudfrågan, men ej utvecklar mina åsigter i deras helhet, och du dessutom här blifvit yrkadt, att alla motioner rör:de dessa vigtiga inrättningar böra i ett sammanhang bedömmas, begagnar jag den mig ännu medgifna mo.tionsrätten, att vördsamt fästa R. o. Ad:s samt resp. MedStms uppmärksamhet på detta i jordbruksintresset särdeles vigtiga förslag. Derigenom att blott det traditionella och urskilningslösa jordbrukssättet nu allmänneligen begagnas, isynnerhet af allmogen , som saknar ti lfa 1 le att lära något bättre, men har den vida öfvervägande största delen af Sveriges jord under sitt bruk, händer, att god jord nu per medium gifver 6:te kornet i äring, då den, väl odlad, skulle med mindre arbete kunna gifva det 8:de ä io:de kornet, hvilken inkomst vanligen lemnäs upplysta och driftiga ståndspersoner. Differensen utgör en nationel förlust, så stor, att hela den beskattning skulle rikligen'kunna dermed b e t ä c k a s, som nu utgår af jordbruket. — Är det icke då staten väldigt, att directe understödja denna näring, som är samhällsbyggnadens hörnsten? Och månne icke statens på det hela ganska måttliga och inskränkta uppoffringar, medelst ett sådant understöd, skola mångtusenfaldigt ersättas?
Våra sparbanker, som uptaga just de små besparingarna, räkna nu ett kapital af omkring .20 millioner. Detta utgjorde 1834 blot t 2 millioner, och har således ökat sig med ungefär en million om året, eller nära det belopp, som nu vöre meningen att för Statens räkning uptaga. Dessa sparbanker äro visserligen högst förträffliga inrättningar, emedan de mottaga besparingarne äfven till de aldraminsta belopp, men deremot finnes det ett maximum, hvarutöfver de icke få gå. Den som sål. genom stor sparsamhet kunnat samla en liten summa af 300 Rdr, — i vissa sparbanker något större belopp —, är utestängd från fördelen att insätta densamma i sparbanken, och måste placera dem på annat sätt, genom utlåning mot borgen, hvilket bedröfliga system är alltför mycket rådande i vårt land. Jag har, till följd af embetspligt, varit Ordf. i 3 Sparbanks Direktioner. Tvenne af dessa kunde jag ej med så stor upmärksamhet följa, men i den tredje deltog jag så mycket mera, och af intresse för saken bevistade jag nästan hvarje sammanträde. Det visade sig då, att sparbanken hade högst obetydligt af sina medel i inteckningar, utan största delen utsatt i små summor på 2, 3, 400 Rdr. Detta utbjudande af penningar i små poster är ingalunda att betrakta som en lycklig omständighet, ty det endast inleder till trassliga penningetransaktioner och bidrager till upmuntran af borgenssystemet. Der funnos på samma ort åtskilliga olika kassor, och nästan i alla återfann man samma namn på reverserna, blott med den skillnad, att i den ena kassan stod A som låntagare, och B och C som borgensmän, i den andra B som låntagare och A och C som borgensmän o. s. v. Om man sål., som nu är föreslaget, skulle bereda tillfälle att säkert placera, mindre summor, och gjorde det småningom, tror jag att sådant skulle leda till ganska lyckliga résultater, utan att förorsaka någon våda. Men, säger man, dessa medel tagas ifrån industrien och näringarna, och ryckas ur den allmänna rörelsen.
Bry er ej heller om att deras hem slutligen liknade de venezianska köpmännens, att de samlade cæsarers och kalifers prakt i sina förlustelseställen, att många af dem i sitt köpmansvansinne till och med spådde att världen tusen år efteråt skulle vara ett slags Amerika, befolkadt af schackrare. Bakom deras svarta rockar och styfva skjortbröst skrek hjärtat efter räddning, efter den längtade solmorgon, då gamlefars slutna blommor ännu en gång skulle slå upp sina ögon. Måhända bedrar mig det skrifna ordet. Kanske var det blott jämförelsevis få som kände det så. Men voro de också bara femtio eller hundra, bland de hundrade ville jag ha stått för att få verka och önska och böjas till jorden – hvar stund nära att skratta åt min egen oförmåga. De stego till helvetet för att smädande hämta facklor och virke till brand. De gingo till historiens rustkamrar och ända till templen på Indiens berg för att få dricka sig otörstiga vid lifsens källsprång. Några få af dem kommo tillbaka med vatten i händerna, och, medan århundradets sol gick ned, hällde de längtansfullt det vattnet på sagans tulipaner och ljustillbedjandets solros och på alla gamlefars blommor. De kommo med kläderna rifna och håret grånadt – men glömska växte snart öfver de långa vägar, som de varit nödda att gå. FÄRGERNA. DE YNGRE målarna begynna mer och mer att framställa det nordiska landskapet i starka färger. Mången skakar förvånad på hufvudet åt dessa nyheter och har svårt att göra sig förtrogen med en bild, där man ser våra skogssjöar och klippor i en färgprakt, som af häfd uteslutande tillmätes södern. Under en snabb resa söderut, då intrycken hastigt aflösa hvar andra, kan du pröfva frågan med ganska enkla medel, äfven om ett mer vetenskapligt tillvägagående naturligtvis bättre skulle precisera resultatet. Det är dock knappast nog att blott och bart nöja sig med en blick på det förbiilande landskapet. Samla hellre detta i en spegel, som placeras i ett mörkt hörn af vagnen eller rummet! En vanlig spegel är dock för hvitaktig och därför betydligt sämre än en glasskifva, som på afvigsidan täckts med ett svart papper. I nödfall kan till och med papperet undvaras.
Varande Fullmägtige för deras befattning Rikets Ständer, Banco-Utskottet, och de emellan Riksdagarne sammanträdande Revisorer Biwc o-Vts kottet t Memorial 1\JU> lia allena redo skyldige, och kunna icke derför, utan efter deras beslut, eller ock emellan Riksdagarne och Revisionerne, af Rikets Ständers Justitia?-Ombudsman i laga ordning till ansvar ställas.1' Stockholm den 8 April 1835. Ankom till Ex,p.-Utsk. den 9 April, Memorial, till svar å de ifrån Vällofl. Borgare-Ståndet ankomne återremisser ä Utskottets Betänkande N.o g8 samt Memorialen JV:ris 100, 111 och u6. Från Välloflige Borgare - Ståndet äro lill Utskottet återremitterade Betänkandet N:o g8, i anledning af Herr Rosenblads förslag lill reglementariska föreskrifter, angående Sedelslockens framtida beräkning, samt Memorkilen N:ris roo, lii och i 16 , med förslag, dels till reglementariska stadgande!!, motsvarande 4 Afd. af Art. 3, dels till reglementariska stadganden, motsvarande i Afdeln. af Art. 5, dels till vissa förändringar i de föreskrifter, som innefattas i 2 Afdeln. af sistnämnde Ali. i i83o års BancoReg lera en te; och får Utskottet, i anledning häraf, vördsamt tillkännagifva, att så väl förstnämnde Betänkande som öfrige oraförmälde Memorial redan vunnit bifall af öfrige 3:ne Riks-Slånd; hvadan något ytterligare Utlåtande från Ullkottets sida, i anledning af de inom Vällofl. Borgare-Ståndet vid samma Betänkande och Memorial gjorda anmärkningar, icke erfordras. Stockholm den 8 April i835. Banco-Vt skott ett Memorial N:o ia3. N:o 123» Ankom till Exj>..~XJtsk. den 9 Aptit. Memorial» med öfverlemnande af förslag till Instmction för Rikets Ständers Banco-Utskott vid nästkommande Riksdag.
Hvad angår, att BiksgäldsGontorets Full mäktigs fått sig uppdraget, att besörja tryckningen, är detta derföre, att kostnaden förut bestreds af ”Öfverskotten” på in* komsttitlarne. StatsUtskottet har i ett Betänkande som Ständerne redan gillat, hindrat dessas anländande af Begeringen. Som de lill Riksgälds - Den 29 October f. m. Contoret inga, har alitsa detta Verk medlen, och kan således bäst ombesörja tryckningen* I öfrigt anser jag mig böra försäkra, att i förslaget till den nya Instructionen inga andra, föreskrifter, ej en gång uttryck finnas, än de, som förekomma i 68 §. Riksdagsordningen och i den gamla Instructionen, utom den punkt, hvaruti uppräknas, hvilka de Verk äro, som skola undergå Revisorernes granskning. Anledningen till denna föreskrift, innefattad i 3 §., anser jag mig böra vidröra. Riksens Ständers Statsutskott emqt-. tog af S.tatsContorets Ombud en Promemoria an^ gående en ny Instruktion för Riksens Ständers Revisorer. Detta kunde väl synas mången underligt, emedan Ombudet endast äger afgifva de upplysningar man af detsamma kan finna sig befogad begära; men förslaget var likväl i manga delar bra, Man fann dock, att genom dess an» tagande, granskningsrätten skulle blifva eftersatt; hvarföre Utskottet ansåg sig ej höra begagna mera af detsamma än det, som finnes inryckt i 3 Det förefaller måhända besynnerligt, att nu specificera Verken, då sådant i den gamla Instructionen ansetts öfverflödigt; rnen då denna punct är af den beskaffenhet, att, i fall Konungen gil-, får Ständernes underdåniga anhållan om Kassor-* nes Revision, den gör Instructionen fullständig, och i annat fall Konungen icke lär till allmän efterrättelse utlärda Inxtrwctionen, synes detta Utskottets förslag vara ganska passande.
Vid bedömande af den garanti för allmänhetens rätt och säkerhet, som vinnes genom den solidariska ansvarigheten, får ej förbises, hvad Utskottet redan i dess förra Betänkande framhållit, nemligen, att denna garanti icke så mycket är att söka uti den större massa materiel förmögenhet-, hvarmed ett solidariskt Bank-bolag ansvarar för sina förbindelser, som fasthellre uti den redbarhet vid rörelsens bedrifvande, denna ansvarighet framtvingar sålunda, att män, som i en bankrörelse riskera hela sin förmögenhet, häraf manas att åt rörelsen egna all den ständiga vaksamhet, uppmärksamhet och försigtighet, som en dylik rörelse ovilkorligen kräfver. Derigenom att de solidariska bolagsmännen sätta sitt ekonomiska väl på spel för det gemensamma intresse, som förenar dem, får den solidariska ansvarigheten sin inre egentliga styrka. Men mången solid och redbar man tvekar att inlåta sig i ett solidariskt Bank-bolag med personer, hvilka han icke vet ega samma egenskaper. Då det således är af yttersta vigt för de personer, hvilka med hvarandra ingå i solidariskt bolag, att nogsamt känna hvarandra, kan det Bankooch Lag-Utskottets Utlåtande N:o 6. 7 ock vara cn fördel, att de icke äro alltför många, emedan derigenom förvärfvandct af nyssberörde kännedom i väsentlig mån försvåras.
Lånen, oni än till någon del lemnade till Näringarne, de disponible tillgångarne allt för mycket medtagits med uppkommande tillika af ett större behof för nävarandc, än eljest bordt äga rum. Utskottet, som tagit noga kännedom om g:de HufvudTitelns tillstånd, får upplysa, att jemlikt hvad K. M:ts under d. 22 sisth April till K. StatsContorel aflåtne Nåd. Skrifvelse, ang:de dispositionerne å Titeln lör innevarande år innehåller, erfordras! 1:0) till godtgörande medelst afskrifning eller utbetalning af förut anvisade flerfaldiga utgifter för år 1828 och föregående åren, på sätt K. StatsContoiret uppgifvit R;dr 44>79^: >7- 2- 2:0) Anslag, som utgå detta är 45- f • och 3*o) Anslag, tillhörande Titelns reglering för år 182g, som dels äro förslagsvis beräknade, dels ej utgå förr än år i83o „ 60, [66: 32. - Tillhopa I5:eo lt:dr i5o,45o: 44- 3. eller 42j43o R:dr g sk. utöfver den, enligt företedde Galculer, påräknade disponibla tillgången för året: li viken skil nåd jemte de ytterligare utgifter till mindre betydligt belopp,som serskildt kunna i Nåder anvisas attinnevarande år på Nionde HufvudTileln utgå, komma, enligt K. M:ts tillika meddeldte Nåd. Förordnande, att, iden inom desamma icke kunna godlgöras genom besparin - Betan kanden, N:s 2O2, 253. 24t gar å FörsIagsSummorne, ersättas af nästa års anslag under nämnde Titel. Blifvande Förtekning på förevarande