Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr 32 öre för åren 1854 med 1867, och 503 R;dr 16 öre för år 1868 11,572: 68. » dito i upprensningen af Säfve å inom Kullings härad, å 5,055 R:dr, emot årlig inbetalning af 8 procent å denna lånesumma, under 14 ^ års tid från 1857 års slut 5,055: — i) dito i upprensningen af Steneby-elfven inom Stene by socken, å 9,750 R:dr, emot dito dito från 1859 års slut 9,750: — » dito i upprensningen af Bredångs-ån i Wäne hä rad, å 2,640 R;dr, emot dito dito från 1861 års slut 2,640: — inom Skaraborgs län: till deltagarne i sänkningen af sjön Osten uti Wadsbo härad, å 8,329 R:dr 50 öre; hvilket lån skall återbetalas genom erläggande, jemte kronoutskylderna, af 416 R:dr 4 öre för år 1879 9,578: 46. » dito i en kanalanläggning genom Kattholmsnäset vid Tidaån samt upprensning af Sågströmmen inom samma härad, å 6,189 R;dr 75 öre; dito dito af 333 R:dr 93 öre för åren 1849 med 1875, och 159 R;dr 72 öre för år 1876 6,170: 46. » dito i sänkningen af sjön Lången och upprensnin gen af Kräftan inom meranämnde härad, å 11,550 R:dr; dito dito af 577 R:dr 50 öre för åren 1850 med 1879, och 576 » Löjtnanten C. J. H.
Beträffande strandegarens rätt och skydd för skada genom flottning af vare sig barkadt eller obarkadt virke, så är ju deras rätt fullkomligt skyddad genom nya vattenrättslagen. Att frågan icke är af någon ringa betydelse torde bäst inses om man beräknar, att under normala förhållanden minst två millioner sågtimmer hvårje år flottas i länets elfvar, och man derjemte beräknar kostnaden för barkningen så lågt som 10 öre för hvarje stock, så är detta likväl en tribut af 200,000 kronor årligen; och då den försämring som genom barkning förorsakas å virket som barkas, med all säkerhet stiger till långt högre belopp, så synes ju tydligt vara, att detta är en allt för kostsam anordning för alt gifva ett tvifvelaktigt skydd för en annan näring. Då emellertid Kongl. Måj: t och Riksdagen i nya vattenrättslagen lemnat denna fråga till länsstyrelsernas närmande bestämmande inom sina respektive län, och jag är förvissad om att vårt läns styrelse icke skall vägra att gå landstingets, skogsegare och industriidkares önskan tillmötes i denna för vårt län så vigtiga fråga, vågar jag härmed vördsamt föreslå: att landstinget beslutar till Kongl. Maj: ts Befallningshafvande i länet aflåta en skrifvelse i ämnet, med vördsam anhållan, att Kongl. Maj: ts Befallningshåfvande täcktes genom kommunalstämmor, eller på annat lämpligt sätt, höra länets invånare om och i hvilka elfvar, åar, bäckar och sjöar eller med andra ord flodområden, länets invånare önska eller påyrka befrielse för barkning af virke, som flottas i allmän flottled, samt att der så, mera allmänt påyrkas Kongl. Maj: ts Befallningshafvande täcktes bevilja befrielse från skyldigheten att barka virke, som flottas löst i allmän flottled. Skellefteå den 31 augusti 1882. Ant. Markstedt.Vidare förtjenar anföras, hvad en insändare yttrar i tidningen Vesterbotten (för den 16 jan. “ Om man haft ett protokoll “ — heter det här — Äupp-. tagande hvad under diskussionen i barkningsfrågan i landstinget anfördes, skuile detsamma vara af icke ringa värde. Man fick ock höra ord och inga visor.
Utom hwad i hosfölsande proseet finnes iakttaget, får tillika med anledning af gjorda crindringar Utskottet föreslå, att tiden, fran hwilken utöfwandct af Justitiee-Oinbudsinannens befattning skall taga sin början, nia räknas fran samina dag, dä den Negcrings-Form antogs, i hwilkcn Embetcts tillwarclsc stadgades, eller frän den 6 Junii 1809. Derjemte, och ehuru Utskottet ej anser sig tillhörande, att projektera någon Statsreglering för de i Justiticr-Ombudsmanncns Expedition biträdande personer, tror Utskottet, för sin del, i enlighet med hwad anmärkt blifwit, att en Waktmästare med lön äfwen bör pä Betjeningsstaten uppföras. Dä Riksens Högloft. Ständer sannolikt ej lära fordra, att Utskottet, sedan de i desi omdöme werkställbara rättelser blifwit föreslagna, ingär i nägon utförlig förklaring i afseende pä öfrige anmärkningar, utbeder sig Utskottet att ibland dcha i korthet fä beswara endast de mest hnfwudsakliga eller inom de Rcspeetivc Niks-Ständcn allmännast förekomnc. Man har dels ansett Justitiee-Ombudsmannen sorn öfwerflödig, dels ock yrkat, att hans Åtgärder mätte sträckas längre tillbaka än frän den tid, dä han genom Grundlagen är nämnd. Den förra päminnclscn torde, såsom egentligen ställd emot Ncgerings-Fornien, ej bchöswa här upptagas.
Likheten med Originalet, bestyrker Lx olkicio k. petrie!. Jnhäftas wid Pag. 154. l-It. H. Calcul, som u'wisar den genom Riksens Högloft. Siänders Slatssamt Almänna Beswärsoch Oeconomie-Utflokts gemuisamma Betänkande angående Allmänna Magazins Inrättningen, äsyftade indragning af Embets-och Tjensteman wid Direcrionen öfwer berörde Werk, tillika med den hädanefter förstagne Staten. Embetsmänncnö Namn. Directionen. r Ordförande 2:ne Ordinarie Ledamöter a 620 - z Ambnlatoriste Dito n 333 R:dr 16 si. i D:o D:o l Extra D:o Cantzlict. i Secreterare , Proto Notarie « 1 Registrator » ^ 1 Notarie 2:ne Dito a 152 R:dr - Z.-ne Canhlister ä 120 R:dr - Advocat Fifcals Contoiret. l A^vocat Fiscal !! Vrce Advocat Fiscal s - Kammar Contoiret. i Kamererare 1 Kammarförwaldt - -> 1 Bokhallare z Kammarskrifware ä 122 R:dr - 1 Dito wid äldre Bokslutet - Casia Contoiret. i Casienr 1 Casta Skrifware Revisions Conloret. 1 Revisions Commistarie - 6 Revisorer a 222 R.dr - Wakt-Betjeningen. i Waktmästare 5 Kammar-Drängar i> 52 Gamla Staten 522 1222 I22o! — 333 ZZZ.!lä 450 Z22 2 l6 252 300 ZOO Nya Indrag Staten - runga r 32 Summa Banco Ifrån Indragnings Summan afgär för den projectcrade förhöjningen L Bokhållarens Lön - Saldo Z22 150 452 252 222 - ZOot ! 122/ - 1Z2 333 1220 116 2Z2 93-5 522 1222 i.
Det skulle icke vara otroligt att han och fjerdingsmannen kunde komma hit hvad det lider. Sjaggo kan nog visa dem vägen, han." "Menar herrn den usla lappen, som jag såg här i går?" frågade Thorsten: "sprider han ut lögner om mig?" "Jag vet icke det", sade Inspectoren i det han tog sin hatt: "Ingen kan se folk längre än till tänderna. Mig angår ingen annan än de, som höra under bruket, men jag har nu uträttat mitt ärende. Skickar ni då, fader Ollikainen edra båda söner till Furuborg, såsom sagdt. Farväl!" Han betraktade Thorsten ännu en gång med liflig uppmärksamhet, helsade honom derefter och skyndade bort. Thorsten kände sig högst orolig. Ollikainen tycktes vara ännu mer än vanligt tankfull. Likväl uppmuntrade han Thorsten med en glädtig uppsyn och sade: "Den arga Länsmannen har kokat en svår soppa åt oss; men var trygg, Herr Thorsten! Så länge jag och mina bussar hafva hufvudet uppe, skall intet farligt hända honom." "Det är ingen fara, som skrämmer mig", svarade Thorsten, "men ovissheten är något så obehagligt, att jag endast vill blifva af med den. Säg mig uppriktigt, fader Ollikainen, kan jag göra ett besök på bruket, för att höra efter huru det står till?" "Det går nog an att få veta det på närmare håll", yttrade gubben: "Vår Länsman kommer snart, kanske ännu i denna dag, hitåt trakten, och vi skola tala med honom sjelf. Men efter han har en annan rock med sig, Herr Thorsten, lägg af den der gröna tills vidare!" Med dessa ord aflägsnade sig gubben. Thorsten begrundade länge hans ord, och ansåg det rådligast att vara beredd till en skyndsam afresa. Han snörde derföre sin skjutväska med sina saker tillsammans och begaf sig sedan ut att njuta af traktens vildhet så länge han kunde. Han tog bössan under armen och gick till pörtet för att först fråga efter Bolla. Det var en stark rök, som rådde i öfre delen af pörtet.
Mäster Sigfrid Aron Forsius och Daniel Hjorth bebodde hvar sitt rum på ömse sidor af samma förstuga, hvarigenom de gjort hvarandras bekantskap och äfven åtföljdes hem ifrån sitt besök i Ståthållarens hus; men åtskiljdes i farstun, för att hvardera ingå i sitt rum. Så snart Daniel hann in till sig, utbröt hans länge återhållna vrede och han brast ut i ett ohyggligt skallande skratt. "Daniel ja, det var så du skulle lyckas; det var så du alltmer skulle närma dig henne, genom städning i skick och drägt! Men hon skrattade ju dock ej, nej, ty hon hånlog! Och fru Ebba, denna qvinna, så stolt och dock så vänlig emot hvar och en! Tillgjordhet, fikande efter menniskogunst. Försök att låta henne ana att vanbördingen vågar älska hennes dotter och den försmädliga nedlåtenhet med hvilken hon i dag afstyrde mannens vidare förolämpningar, skulle snart förbytas till ett ännu hånligare förakt, och hon skulle låta sparka ut mig som en hund. Stolta qvinna, du skall, du måste förödmjukas, huru det än skall ske, hvar jag än skall finna den häfstång som skall sänka detta stolta hus och höja mig ur stoftet. Dominus admirabilis! du tål ej att den fattige studenten bär en drägt som anstår en herre, för att du sjelf ej har vett att kläda dig bättre än en bonde. Ha! hvad hade jag brytt mig om hvad den grofve besten gjort, ett åtlöje som han är för sina gelikar, blott hon ej sett det. Hvad hade jag brytt mig om honom! På honom hämnas mig ju hvarje sidenklädd herre som skrattar åt hans grofhet, på honom hämnas mig ju hvarje, om än så ringa, Stockholmare som talar sin välljudande svenska och skrattar, när den förnäme mannen, i de höge herrarnes bildade krets, talar sin simpla finska brytning. Ja, detta är simpelt, det är sannt, dock talar jag ju sjelf detta samma fula språk, som förråder den simpla härkomsten.
Hofrättens utslag öfversändes till Konungens Bef:h:de i Jönköpings län, för att verkställas. Den af parterna, som med utslaget är missnöjd, må deremot, inom eller sist å 45 dagen härefter före kl. 12 på dagen, hos K. M. uti Dess Just.revision anföra und. besvär, dervid Jöns Svensson bör foga antingen bevis, att de honom å - Den 3i Januari. ådömda böter blifvit nedsatta hos Konungens Bef:h:de, magistrat eller kronofogde i orten, eller ock, om han det ej förmår, intygande om sin fattigdom, meddeladt af domstolen eller domaren eller, om det ej kan ske, af vederbörande kronobetjent eller pastor i den församling, der Jöns Svensson bor, hvarförutan iakttages, att, om den klagande ej egenhändigt undertecknar besvärsskriften, författaren derå bör utsätta sitt namn och yrke, samt fullmagt till besvärens inlemnande dem vidfogas, allt vid äfventyr, att rätt till talan emot utslaget eljest förloras. Actum ut supra. På K. Hofrättens vägnar. A. Leyonhufvud. J. M. Crusenstolpe. Vidimeras Carl Fr. Wåhlin. J. Wick bom. Remitterades till Bevilln.Utsk. Vid förnyad föredragning af Constit.Utskts d. i5 dennes på bordet lagda memor. N:o 71, ang:de R. o. Adrssamt BondeSt:s återremisser på memor. N:o 48, godkände R. o. Ad. samtliga uti nämnde memor. N:o 71 föreslagna, såväl nya som förändrade voter:spropos:r. Till pröfning företogs Constit.Utskrs d. i5 dennes på bordet lagda memor. N:o 72 med föreslagna tillägg till i3 och 17 §§ Riksd.Ordn. i afseende på universitetens representation. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Utsk. har här föreslagit en förändring, hvarigenom valrätten för academierna, vid utseende af riksdagsmän, skulle komma att inskränkas endast till aeademiska consistoriernas ledamöter samt de ordinarie adjuncterna.
Då ålit stadgande saknas om påföljden för vald Ordförande eller Ledamot, som afsäger eller undandrager sig befattningen, utan att dertill vara berättigad , är det föreslaget, att, såsom sådan påföljd, må bestämmas förlust af rösträtt vid socknestämma. Utskotten finna likväl en sådan bestämmelse icke nödig, då den, sorn icke i behörig ordning befrias från honom anfort! odd befattning, ovilkorligen är ansvarig för fullgörandet af 16 Lagsamt Allm. Besa.- och Elcon.-Utslottens Belanlande, N:o 29. dermed förenade förbindelser, och denna påföljd synes vara till fy Ilestgörande för det åsyftade ändamålet. Då stadgandet i 5 mom. af 17 §. om socknestämmas rätt att från befattningen skilja vald Ordförande, vice Ordförande eller Ledamot af Sockne-nämnden, möjligtvis genom missbruk afen sådan magt kan leda till eftertänkliga följder, anse Utskotten, i anledning af derom gjorda anmärkningar, att detta stadgande bör från förslaget utgå. lili r6 §, hafva Utskotten nu infört stadgandet i 35 § om Kyrkoherdes rätt att föra ordet i Sockne-nämnden i mål, som angå folkundervisningen, då detta stadgande står i sammanhang med hvad denna §. innehåller, och misstydning möjligen kunde föranledas af dess afskiljande derifrån, enligt hvad nedan visat sig genom anmärkningar om förmenta motsägelser emellan desse bägge § 18. Af föreskriften om befrielse från vissa communala befattningar för Ordförande och Ledamöter af Sockne-nämnden, har förments följa, alt de, som redan innehafva sådane befattningar, borde vara befriade från deltagande i Nämnden; men Utskotten dela icke denna mening, då Socknenämnds-bestyret måste anses vara af den öfverlägsna vigt, att andra eoramunala befattningar derföre böra vika. § 20.'
Häraf är morn. b, angående fourage-passevolansmedlen, återremitterad! från Borgareeeh Bondestånden, i anledning af erinran, dock endast inom förstbemälde riksstånd, att enär d> t vere en farlig princip, att i riksstaten upptaga nya, ständigt föränderliga förslags - 8 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 219. gustag, hvilka skulle blifva beroende icke af större eller mindre behof, ulan af omvexlande varuvärden, borde förslagsanslag, som alltid försvårade öfversigten af statens behof och tillgångar, så vidt möjligt, undvikas och fourage-passevolanskassans inkomster mot bestämdt anslag utbytas. Som detta moment är af Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet bifallet, och anuiätkningar deremot endast inorr ett Riksstånd förekommit, finnér sig Utskottet böra sitt förra tillstyrkande härutinnan vidblifva. 3:o Militie-boslällskassans medel. Med undantag af hvad som angar sälerifrihets-afgifterne, har denna punkt blifvit af Borgareoch Bondestånden återremitterad, i följd af anmärkning hus förstbemälde Riksstånd, att då det föreslagna sättet för bestämmande af ersättningen till kassan vore vidlyftigt och med mycken omgång förenadt, samt hvarken någon korporations eller någon enskild persons rätt blefve förnärmad derigenom, att denna ersättning en gång för alla bestämdes, lämpligast vöre, att denna ersättning i riksstaten uppfördes icke såsom förslagsutan såsom bestämdt anslag. Deremot är denna punkt bifallen, af Ridderskapet och Adeln ovilkorligen, samt af Presteståndet med den förmenta rättelse, att de i utlåtandet å 4:de raden sidan 12 förekommande orden: “ökas med'’' förändras till: uöltas till".
Derefter skola, utun förmans-rätt sig emellan, gäldas: Ik^rkors, DattigeasZors oeb 8oebne-mugasins fordringar bos derus föreståndare; b ronuns, 8täders oeb /Allmänna ut konungen studtästade eassors, penningeverks oeb inrättningars tordi ingar bos de tjenstemän, som uro satte att derus inkomster uppbära, tor bvud ut sädan uppbörd bos dem innestar, sä oeb enskildas fordringar bos embetseller tjenstemän tor egendom, som dessa, i oeb tor embete eller tjenst, emottagit." fillika töreslär bnngl. Nuj:t, utt, säsom en följd at denna lagtörändring oeb till förtydligande at 2 §. 1 Dup. Ilandels-Dulken, förklaras matte, att bvud sistnämnde lagrum innebäiler om tuddergätva, som ar förvandlad oeb ej i bebäll, ieke mä lämpas till den bändelse, da omyndig tor sudan tuddergutva eger fordran bos föräldrar eller förmyndare, i bvilket lall, etter livad ofvanför om omvndigs loidrun i allmänbet är sagdt, skall ^o,r§/. ^.o 2^. 5 körksrs8; äkven8onl ritt, pä det ökver-körm^ndsre oell andrs vederbörande mä e^a erkorderliAt radrunl att vidtaga de kör8iAtiAllet8lnätt, 80m, mell anledning r»k ikrägavarande lagkörändring, bunna an868 nödiga, den8anlina leke rnä blikva gällande i coneur8- eller körnlän8-rätt8-tvi8ter, 80Nl lio8 vederbörande enlbet8veik redan äro, eller under loppet sk kör.8ta äret ekter det är, dä den n^a köi kattningen blikver utkärdad, göra8 anliängiga. lionel.
Sådant skulle visserligen kunna hända, men först och främst är ojemnheten i denna börda redan nu mycket ojemnt fördelad häraderna emellan, för det andra kunde och borde denna ojemnhet, om den på ett eller annat ställe blefve alltför tryckande, lindras och underlättas genom bidrag af allmänna medel, i likhet med hvad som nu äger rum i afseende å Skollärares aflönande, Kyrkors nybyggnad och flera andra kommunala åligganden, och för det tredje fallet vore det i och för sig icke obilligt om någon del af landet funnes, som icke vore genomskuren af någon allmän väg, i hvilket fall den naturligtvis hade ett mycket afsk iljdt läge, vore föga bebodd och föga bördig, att denna landsdel då vore befriad från deltagande i de allmänna vägarnes underhåll, helst den då hade vidsträckta enskilda vägar att rödja och bålla vid makt, för att kunna komma till och draga någon fördel af de allmänna. Jag anser mig derföre böra föreslå följande: l:o Att indelning af allmänna vägar må ske socknevis. 2:o Att hvar och en jordägare, genom hvars ägor allmänna vägar framlöpa, skall få hela det vägstycke, som ho nom åligger att underhålla, sig tiIIdeladt inom sina ägor, så vida detta vägstycke ej öfverstiger hela den genomlöpande vägens längd, hvaremot denna fördel skall vid taxeringen tagas uti beräkning. 3:0 Att om någon socken skulle genom detta delningssätt blifva utöfver sin förmåga betungad med vägunderhållning, skall den, då sådant blifvit vederbörligen undersökt och bestyrkt erhålla understöd af allmänna medel. Remitterades till Allm. Besv. och Ekon.Utsk. 198 Den 3 December e. m. 3:0. RikdagsOrdn:s 12 § stadgar, att R. och Ad. infinner sig till Riksdag och representantval enl. Riddarhusördnm, hvilken, likasom öfrige StåndsOrdn:r, bör vara i öfverensstämmelse med Grundlagarna författad. Vidare stadgar RiksdagsOrdmn uti 18 §, att »till Riksdagsman må ej i något
Då således någon verkställighet af den åsyftade regleringen, som mycket skulle hafva förenklat Krono-uppbörds-verket, ej är att emotse, och dessa Verks medel kunna å ett särskilt sammandrag hopföras med stats-medlen, till utrönande af Krono-uppbördens belopp på det hela, vore det skäl att i särskildt conto för hvarje Verk införa dess medel och afsluta dess liqvid med Stats-Verket, som skulle anses hafva, såsom skuld till Verken, allt hvad vid årets slut för deras räkning i Stats-Verkets kassor innestode; i följd hvaraf endast Statsmedel komme att i Riks-Hufvudbokens sjelfva afslut, elier kapital-räkningen, ingå, och denna blefve en koncentrerad redovisning för den egenLliga Suts-Verks-förvallningen. Härigenom skulle kapital-räkningen blifva mycket förenklad, ehuru någon tillökning i arbete vid upprättandet af de särskilda liqviderna komme att förorsakas. Om hvad Revisoieine, på grund af Stats-Kontorels hemställan i dess Berättelse till sisla Riksdagen, föreslagit, angående de så kallade Landt-räntornas beräkning i Riks-Staten, såsom inkomster för det år, xjnder hvilket de inflyta, vinner bifall och kommer till verkställighet, skall detta ej obetydligt bidraga till Riks-Hufvudbokens så väl förenkling som tidigare alslutande; och åberopar Stats-Konloret i underdånighet det anförande härom, som i Revisoi emes Berättelse blifvit intaget; kunnande den åsyftade förändringen gå för sig utan all slags rubbning i nuvarande förhållanden med Ki ono-uppbördsoch redogörelse-verket.
Betänkandet i hvad det samma tillstyrker verkställighet af motvädjadt Under-Rätts Utslag i andra än erkände skuldfordringsmål, eller vidsträcktare än min deri behandlade motion åsyftar”. 3:o Herr Cederborg: ”Jag anser den tillstyrkte verkställigheten af Under-Rätts Utslag tillämplig i skuldfordringsmål, utan inskränkning till de erkände”» Bihaug t Hl R A. Brot, i834< 7 S*'nl. x Aflida* i5:de Häftet.. 8 S TO C K HOLM, 1834; hos J. A. Walldcn. Zog-Utskoliels Betänkande J\r:o 84. 1 N:o 84- Ankom lill Exped—Utskoltet dien 10 Julii. Betänkande, öfver Herr G. Holms motion, alt skriftliga ber ätteltelser uti mål, som hos Rådstufvu-Rätt fullföljas, måtte varda af skaffade. Uti Memorial, som Vallöf]. Borgare-Ståndet till Utskottet hänvist, liar Herr G. Hohn, för elen händelsen, att andra Domstols-instantien icke skulle, under nuvarande Riksmöte, af Konung och Ständer upphäfvas, gjort det förslag, alt stadgandet uti 22 Cap. Rättegångs-Balken, angående berättelser uti lagvadda mål vid Rådstufvu-Rätt i de städer, der Kämners-Rält finnes, måtte upphöra, emedan dessa berättelser, såsom endast innefattande en framställning om hvad vid Kämners-Rält förefallit, och en förteckning å de till Rådstufvu-Rälten ingifne handlingar, hvilket allt vore af parterne kändt, kunde anses öfverflödige och ledande till tidsutdrägt, det enda, sorn i de flesta mål med deras fullföljd åsyftades; varande, såsom ytterligare utveckling af skälen härföre, åberopadt innehållet af den motion, som, vid sista Riksdag, blifvit i enahanda ämne väckt och uti dåvarande Lag-Utskotts Betänkande N:o 14 besvarad. Utskottet får häröfver afgifva följande omdöme:
&gt;Hyper-romaiitiskt inidt i r5r realistiska, prosamiittade tid, och formadt af den väldigaste (soinliga saga galnaste) fantasi till en luftig byggnad utan griilid och ined tiniiai-, soin fiirsvinna i inoliien! 2 &gt;Nej B, säger föi9: ii nied si t t orubbliga liign. K.an jag få tag i en bit verklighet och förvandla den till poesi; iii ' jag nöjd. Det fiiins ocksk ett stycke verklighet under alla mina figwer, alla mina karaktärer, likasom under m h g a af de skildrade iifveiityreii. Och i natiirmå.lningen h o r jag medvetet icke afvikit en tiiin från sanniiigeii. För riktigheten af dessa utsagor kunde vi anföra bevis af (?ii stor inangcl aldre och yngre iniin och kvinnor, soni vid liisuiiigen nf Gösta Berliiigs saga kant igen episoder och karaktarsdi-ag fr&amp;n lifwt i deras iiiigrlom, ocli detta ej blott friin l ' eriiiland utan i vidt skilda delar af leiidet, hvilket visar liiiiallnianria. de: if föi8f: ii tiiivauda tuperiia varit. A t t de alhaa flesta af dessa f a t t sin skiftimde omkliidiiad ocli sina historiserade iifrentyr .iiiider diktens och folktrons förenade bearbetning, faller a i sig sjiilft. Meii under allt detta gömmer sig en verklighet, som uppenbarar vissa sitloiaf kultiirlifwt frfin förgkiigna, tider, som ej hittills varit kiiiidzi - ett lif som icke far från-; ~ eii koininit i kannas sitt varde och sin äkthet, fastan q 1 1 ~ och tillfalle eller .haft siiine för a t t iakttaga och beviira deiii $t kommande slakten.
Föredrogs ånyo och remitterades till Rikets Ständers Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott Komminister Svarlengrens den 25 dennes bordlagda motion, angående förändrade föreskrifter rörande pastoral examen, tillika med i anledning deraf nu afgifna yttranden af Biskop Björck oell Doktor Säve. S. D. Remitterades till Bevillnings-Utskottet Komminister Svarlengrens motion, alt folkskole—algiften, som med kronouppbörden inflyter, måtte, oberoende af § 145 i Bevillnings-förordningen, utgå till lika belopp öfver hela riket. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet i Ståndet denna dag framställda motioner af: l:o Kyrkoherden Otterström, om ändring i presterskapets befordringslagar; 2:o Kontrakts-prosten Kullman, om tillägg i gällande rese-reglemente; 3:o Samme motionär, om ändringar i sältet för folkskole-lärares tillsättande; 4:o Komminister Malmborg, om sockenpresternas befrielse från åliggandet att åtfölja dödsfåugar till afrättsplats; 5:o Samme motionär, angående åtgärder till förekommande af orgelverks vanvård; 6:o Samme motionär, att blott examinerade orgelbyggare måtte få verk ställa nybyggnad och vissa reparationer å orgelverk; 7:o Prosten Sondén, angående förändrade föreskrifter i afseende på kyrkors sammanbyggnad. Frän Vällofl. Borgare-Ständet.