Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse, N:o 180. vid anställda undersökningar jordrymden befunnits till större delen innehålla berg och således vara till begrafningsplats oanvändbar, hvadan komiterade, hvilka för öfrigt ansågo att de der befintliga lemningarne efter det under Konung Gustaf I:s tid till slott förändrade, men sedermera genom vådeld förstörda Johanniter-klostret icke borde helt och hållet utplånas, anhållit, att, för beredande af nödig tillökning af nämnda begrafningsplats, en jordrymd af 2 tunnland 3,7 kappland, eller 11 qvadratrefvar 84 stänger, utmärkt på en af vice Kommissions-Landtmätaren O. F. Spangenberg upprättad och af sökanderna bifogad karta, måtte få från Eskilstuna kungsladugård afsöndras, i hvilket afseende företetts en af Rådmannen P. G. Schotte, som nu under arrenderätt innehade nämnde kungsladugård, afgifven skriftlig förklaring, att han för sin arrendetid medgåfve denna afsöndring; hvarjemte komiterade hemställt, att den af E. K. Maj:t till begrafningsplats redan upplåtna, men dertill otjenliga marken måtte, för att genom trädplanteringar förskönas, få af församlingarna fortfarande bibehållas emot skyldighet för dem att från ytterligare förstöring skydda de återstående minnesmärkena efter ofvannämnde kloster och slott; och har E. K. Maj:t, efter vederbörandes hörande, nu i nåder föreslagit Rikets Ständer att för deras del medgifva, det ofvan omförmälda jordrvmd, utgörande 11 qvadratrefvar 84 stänger, af Eskilstuna kungsladugårds mark, måtte, mot afgäld enligt Kongl. Förordningen den 19 December 1827, åt nämnda församlingar till utvidgande af deras begrafningsplats för alltid upplåtas, med rättighet för dem att den lör enahanda ändamål genom nådiga Brefvet den 29 September 1854 beviljade jordafsöndring derjemte fortfarande bibehålla, under vilkor dels att å densamma verkställa trädplantering, dels ock att behörigen vårda berörda derå befintliga minnesmärken.
128 HELENA. otåligt.) Se så, gå nu! Ja, du var uppe så länge i går. (Nervöst, (Sten går långsamt till vänster. Helena ser åter ned i sin bok. Richard betraktar henne; efter någon tvekan går han närmare henne.) RICHARD. Stör jag dig? HELENA (ser upp). Nej, jag satt bara och RICHARD. Hvad är det för en bok, du läser? HELENA. tittade bara i den. Åh, det är visst Elisas, den låg här. Jag RICHARD. velat få tala med dig. Så mycket bättre, jag har hela dagen HELENA. Om hvad då? RICHARD. Om hvad som bände i går afton. HELENA (nervöst). Jag har ju redan bedt dig om ursäkt. 129 RICHARD. min vilja. Jag vill, att du skall glömma det, och jag ville säga dig, att du ändå hade rätt i HELENA (afbrytande). talar vi inte mera om det. Du sade ju själf, att i dag är inte i går. RICHARD. Det var du, som sade det. HELENA. något! Jaså. Nå ja, lika godt. Berätta mig RICHARD. Hvad? HELENA. Hade ni inga äfventyr på vägen sedan? RICHARD. Nej. HELENA. Åh nej, det händer inga äfventyr numera! RICHARD. äfventyr. Säg icke det! Jag tycker hela lifvet är ett Hvad som helst, bara det är något nytt! Nej, jag hade orätt, alldeles orätt! Och så Det är just det, Helena. Det var mot något. Du hade rätt i att Torsten och jag 130 HELENA. Där det icke händer något, ja. RICHARD. allt sedan i går! Hur kan du säga det! Hvad har icke händt HELENA (ser nyfiket på honom). Hvad har händt då? RICHARD. samma sätt i dag som i går? Säg mig, Helena, tänker du alldeles på HELENA. Åh, tankar! RICHARD. det är de som försiggå i våra tankar. HELENA. på att tänka! Hvad gagnar det att tänka?
Arbeta måste hon j u också för sitt uppehälle, ty det lilla kapital, mannen efterlemnat, ville ej räcka till ens nu — och hur skulle det då blifva framdeles, när Gunnar blef äldre? Efter många funderingar och olika planer lärde hon sig att fotografera samt satte upp en atelier, och, som hon arbetade med outtrötlig flit och noggrannhet, blef hon allt mera anlitad. Gunnars ömtåliga kroppskonstitution hindrade honom från att föra ett rörligt lif tillsammans med kamrater — kanske kände han ej heller någon böjelse härför — och modern blef under de första tio åren af hans lefnad ej endast vårdare och vän, utan lärare och lekkamrat. Äfven när han kom i » storskolan », hjelpte hon honom med lexläsningen, och när han kunde mer än hon, var hon ändock sporren, som dref honom framåt. Hennes ögon talade så lifligt om glädje och sorg, och hon tog det så häftigt, då hans betyg voro dåliga, liksom hennes fröjd öfver hans framsteg var så stor, att den dref honom framåt mer än allt annat. Hon lefde endast för honom, och otacksam var han icke, men tog det i alla fall, som en naturlig sak. Hvilken märkvärdig förmåga egde hon ej att gissa sig till hans intressen, elda hans håg, väcka hans ambition, hans längtan efter att blifva nyttig och framstående, och hvilket allvar, och ändock hvilket lif, i hennes samtal! Hon höll honom så att säga alltid vaken, med blicken alltid riktad på ett mål, och i hennes kärlek, som röjde sig i den minsta småsak, blandades aldrig denna allt för vanliga slapphet, som kelar äfven med felen. Han vande sig vid att rådfråga henne i allt liksom att gå till henne med sina bekymmer och sin glädje, ty hon kände det så varmt och tog det alltid som något alvarligt. Hvem vet också från huru många frestelser denna förtrolighet med modren, denna kunskap om hennes gudsfruktan och lifsåskådning bevarade honom? Hon var en entusiast i allt — i sin känsla för det goda och sköna, liksom i sin harm öfver det onda och lumpna — och hade lärt honom att se allt med sina ögon.
De år i8a3 af Konungens Befallningshafvande afgifne berättelser ägde äfven till en del ganska stort intresse,men sammanskrifne af25 serskilde personer, efter olika åsigter och uppfattning, kunde de icke lemna den helhet i öfversigten af Rikets ställning, som varit önskelig, så väl för Rikets Ständer, sorn för allmänheten. Då jag nu förenar mig med Herr Tham, i den önskan, att de senast afgifna så kallade Den 18 November e. m. *97 Femårs-berättelser måtte i deras liela vidd blifva tryckte och bland RiksSlånden utdelade, gör jag derföre det tillägg, att ett af någon offentlig auctoritet, med ledning af nyssnämnde Berättelser, författadt sammandrag, omfattande hela Riket, likaledes måtte blifva tryckt och utdeladt. Lades på bordet. Föredrogs å nyo och remitterades till ConslitutionsUtskottet Kongl. Maj:ts den i3 dennes aflåtne och den 17 derpåföljde på bordet lagde Nådiga Skrifvelse lill Rikets Ständer, angående utnämnandet af BondeStåndets 2:ne Notarier. Å nyo föredrogs Herr von Qvantens Carlj den i3 dennes på bordet lagde Motion, att en gemensam Klubb, för alla fyra RiksStånden måtte på Statens bekostnad varda inrättad. Grefve HamiltonJolin, uppläste följande: Jemte det jag förenar mig med Herr von Qvanten i afseende på inrättandet af en allmän Klubb, får jag vördsammast hemställa, om icke stora Beurssalen med närbelägne rum kunde betingas till nämn - Den 18 November e. m. de ändamål, och att, i fall denna local dertill uppläts, alla fyra Stånden kunde, för att öfverlägga om sina angelägenheter, åtminstone samlas aine gångor i veckan. Jag anhåller om Herr Grefvens och La lid tMarskalkens proposition å Remiss häraf tili det blifvande StatsUtskottet. Herr Roseriqvist Fredric Leonardy anförde skriftligen:
Den, som anser, att till contra-proposition i hufvudvoteringen om Jern: gjutet: Kanoner, Stycken, Nickhakar och Mörsare, ostämplade och oborrade, Hällar öfver 1 \ Bevillnings-Utskottets Memorial, N\o 41, tums tjocklek samt Lod och Lödjor öfver i skeppunds vigt stycket bör antagas Preste-Siåndels beslut, att denna rubrik väl bör fördelas i 2:ne med 9 R:drs värde skeppundet stapelstadsvigt, 4 R;dr införselstull och förbud mot utförsel å den ena, nemligen: Kanoner, Stycken, Nickhakar och Mörsare, ostämplade och oborrade, samt 9 R:drs värde och förbud mot både inoch utförsel å den andra, eller Hällar öfver 1 \ tums tjocklek, samt Lod och Lödjor öfver 1 skeppunds vigt stycket, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, blir serskild omröstning nödig till utrönande af, hvilketdera Borgareeller Bonde-Ståndets beslut bör blifva contraproposition , nemligen: i35:o. Den, sorn anser, att contra-propositionen bör utgöras af Borgare-Ståndets beslut, att fördelning i a:ne rubriker icke bör ega rum, utan att, med ett gemensamt värde af 9 R:dr Sk© St. v., förbud mot inoch utförsel bör stadgas å den ifrågavarande artikeln i dess helhet, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, blifver Bonde-Ståndets beslut, att artikeln skall delas i ofvannämnde a:ne rubriker med 9 R:dr värde Sk© och 4 R:dr införselstull samt förbud mot utförsel å den förra, och 9 R:dr värde, 4 R:dr sk. inoch 2 R:dr 24 sk. utförselstull Sk©, allL St. v. å den senare rubriken, contra-proposition.
Blandsäd. a Summ a. f Sädes-afkasthvarje hemman. -afkastningen. af Potatoesgen på hvarje emman. ■apets Tionde, till 3o:de delen -afkastningen, utgör. af Prästernes onde på hvarje hemman. i Upsala Län ... 20>99I 109,601 128,833 18,004 24,o35 t' 00 0 312,335 88 81,298 22 10,4l I 3 i Stockholms Bohus > Medel-afkastning, beräknad efter Utsädet på all Stadsjord i Riket, enligt Landshöfdingarnes fem-års-berättelser. *13 O ST c 0 V Prästerska räknad till desa fk astli Städerne tr. ET: < Ct* cnT w 0 SO r* 0 3 Q. V. ta: Qa ■ zn B 1 03 pr 03 Vi ET 3* C/q n 3 :5 m I ? * Ol“ » w - cL H -S-s -5‘ SjfsJ Dito i Skaraborgs Dito i Kronobergs Dito i Jönköpings Dito i Westmanlands Dito . — i Nyköpings Dito i Elfsborgs Dito . i Calmar Dito med Öland i Stora Kopparbergs Dito i Örebro Dito ... i Wärmelands Dito . i Gefleborgs Dito i Westernorrlands Dito _ i Westerbottens Dito i Gottlands Dito i Malmöhus Dito i Christianstads Dito i Blekinge Dito i Hallands Dito i Götheborgs & Bohus Dito i Jämtlands Dito i Norrbottens Lärare i Krigskonsten, tillökning Adjuncter Docenter Secreterare Notarier Ganzlister . Bibliothekarier med skyldighet att hålla föreläsningar . Vice Bibliothekarier dito Amanuenser Stallmästare Tillökning af 1 dito Språkmästare Tillökning af 2 dito Ritmästare Musik-Directeurer Dansmästare Fäktmästare och Gymnastik-Lärare Den närvarande Staten upptager i5o. Tillökad personal I0- 1G0 Gymnasie-Stat er ne. Lectorer Adjuncter, som tillika bestrida Bibliolhekarie-tjensler 12.
Ständers egert pröfning vördsamt öfverlämnäs. Stockholn! den 18 October 1823. 84 LagUtskottets Betänkanden. Utdrag af Protocollet hållet uti Riksens Högloft. Stånders Lag sa?nt Allmänna Besvärs och EkonomiUtskotts Plenum den 18 Octob. 1823. S. D. — Herr Ribbing yttrade: "Då Utskotten, efter min tanka, Jemnat detta mål i lika outredt skick, som de detsamma emottaga, så att obestämdheten qvarstår, till hvad belopp delegare i Brandstodslag skola lemna bidra till brandskadade, vid de tillfallen då Brandstodslaget blifvit brutet, genom visse delegare? afgång till det Allmänna Brandförsäkringsverket, så får jag deremot reservera mig, och i stället föreslå, att sedan hemman frångått Brandstodsförening, det må vara de öfrige medlemmarne inom Brandstodslaget öppet, att antingen qvarstå i föreningen, sådan som den är ingången, så att hvar och en erlägger så stor andel, som på honom belupit, i händelse intet hemman frångått föreningen, och skulle detta förhållande afven ega rum, når ingen sammankomst eller öfverenskommelse vore gjord, efter det hemman afgått; eller ock egde Brandstodslaget, efter godtfinnande å nyo göra öfverenskommelse sins emellan, eller söka förening med andra Brandstodslag. Ut supra. Ex Protocollo, Joh. Jac. Kleman, LagUtskottets Betänkanden, 85 N:o 211. Ankom den 7 Nov. 1823. Riksens Högloft. Stånders Lag sa?nt Allmänna Besvärs och EkonomiUtskotts Utlåtande, i anledning af väckt motion om ändring i gällande föreskrifter t angående vården och förvaltningen af Kyrkornes Fastigheter och medel samt granskningen af redogörelserne derföre. Ledamoten af Vållofl. BorgareStandet Herr Cronius, J. H. har, uti Memorial, som till detta Stånd blifvit ingifvet och derifrån till Lagutskottet remitteradt, velat fåsta Riksens Höglofl. Stånders uppmärksamhet deruppå, att, genom 6:te §. i Kongl.
Om åter intet hopp att på ålderdomen vinna pension, qvarhåller läraren på denna sin plats, så sysselsätter han sig en längre eller kortare lid, allt efter omsländigheterne, med barnens undervisning, och sedan riktar han sin verksamhet åt något annat håll, och lemnar lärarebefattningen, hvilket i min tanke vore det rättaste. Vidare kan man anse det vara ganska betänkligt att af folkskolans lärare inom hvarje stift bilda en bestående korporation, och föranleda denna korporation att välja en direktion, som kan gifva deras verksamhet en bestämd riktning i ett eller annat afseende, hvilket måhända under vissa förhållanden icke skulle vara öuskligt. Af dessa skäl anhåller jag att R. o. Ad. måtte återremittera detta utlåt., på det att Utsk. måtte få tillfälle att ännu en gång taga detsamma i öfvervägande. Frih. Stjernstedt, Äng. Wilh.: Icke heller kan jag instämma i den åsigt, StatsUtsk. här har uttalat i afseende på bildandet af en fond till understöd och hjelp för pensionering af folkskolelärare. Den ifrågasatta summan skulle snart visa sig vara alltför otillräcklig för ändamålets vinnande och vid påföljande riksdagar skulle man otvifvelaktigt erhålla ytterligare påkänningar för Den C Augusti. 113 för att förmå Staten att gifva ökade bidrag för samma ändamål, hvilket allt synes mig vara att beträda en farlig bana. Jag vet icke ens huruvida lillgångarne vid denna riksdag medgifva afsalia ndet af den summa, som här är föreslagen. Lika med Frih. Palmstjerna tror jag dessutom att det tillhör kommunerne att taga initiativet i en sådan fråga som denna, hvarföre jag får yrka afslag å nu föredragne utlåt. FIr von Troil, Sam. Gust.: Ehuru jag icke låtit anteckna mig som reservant emot ifrågavar:de utlåt, så får jag inför R. o. Ad. tillkännagifva, alt jag inom Utsk. sökt göra den mening gällande som här blifvit af de tvenne siste värde talarne frarnsläld.
Då Canalen utgör en så vigtig del af Banquens och Discontens säkerhet , och denna säkerhet naturligen försämras eller fötbättras, allt efter sorn Arbetet uti oafbruten plan fortsättes eller ej ; så får jag , då allra yttersta tiden är inne, till nödiga förberedelser härföre, anhålla, att det redan förut äskade förskott måtte beviljas, hellst då, med högst fa Undantag, alla synas öfverensstämma uti meningen om Byggnadens fortsättande; hvilket jag nödgas förklara ogörligt för i Sommar kan äga rum , om ej Directionen med allraförsta erhåller nödiga Medel, efter förut aflemnåd beräkning ; då likväl genom en Sommars förlust, hela planen till betydlig kostnad och skada förryckes. Till säkrare utredande uti denna afgörande tidpunct af alla Canalens förhållanden, föreslår jag äfven, om icke, i likhet med hvad fördom vid dylika tillfällen 6kett, Medlemmar af alla fyra RiksStånden måtte utses, för att örvervara ml med första på Canal Linien förefallande Revlsion, som, enligt Reglementet, årligen förrättas J Anhållandes jag, att detta måtte till 164 Den 17 Martil , e. m. derbörande Utskott remitteras och de andra MedStånden communiceras, för att på förhand Och serskilt deröfver afgöra. Lades på Bordet. Grefve von Platen yttrade derefter munteligen: En Ledamot har i dagens Pleno klandrat Götha CanalDirectionens, äfvensom dessDiscontDirections vidtagna åtgärder, samt dervid yttrat uttrycken : Oredlighet, Bedrägeri, Tillgrepp samt ett i flere afseenden brottsligt för hållan - de.
Stats-Utskottet har ej tillstyrkt allt hvad som blifvit begärdt, utan blott att ett års nedsättning, utöfver de redan beviljade 10, måtte mcdgifvas; och att ytterligare eftergift skulle hero på kommande Ständers pröfning. Afslås nu Utlåtandet, så gifves visserligen eli svar på Utskottets framställning. Men som den är olika med ansökningen, hvaröfver Kongl. Majit begärt utlåtande: så saknas ett egentligt svar på Kongl. Majlis fråga. Jag hemställer derföre, om Ridderskapet och Adeln icke skulle vilja återremittera Utlåtandet, på det vi, när det sedan återkommer, må kunna göra de förändringar, som finnas lämplige, för att gifva en fullständig behandling åt frågan, och ett rigligt svar ät Kongl. Majit. Herr Lefren: Jag instämmer till alla ii8 Den 2 Mars e. na. delar med Herr von Hartmansdorff i formen. Saken är mig likgiltig. Sökandens begäran är af Utskottet hvarken tillstyrkt eller afstyrkt; ty Utskottet har gått en alldeles egen väg. Om nu Ständerna afslå Utskottets åtgärd, saknas likväl svar på hvad sökanden begärt. Saken kommer deremot i sitt rätta skick, om den återremitteras. Grefve Spens: Jag anhåller ödmjukeligen att få uplysning, huru Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken upfattat Ridderskapets och Adelns svar på den af Hans Excellence sist framstälde proposition. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att sora, enligt 56 §.
December sistlidet år, innefattande dels bemälda Riks-Stånds vid pröfning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, M 11, i anledning af väckt motion, rörande ordnande af lasarettsoch kurhusväsendet i riket, fattade beslut, hvarigenom Utskottets första yttrande blifvit godkändt och dess sednare hemställan antagen med följande förändrade lydelse: »det måtte Rikets Ständer i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit anhålla, att Kongl. Majit täcktes låta genom särskildt förordnade sakkunnige män utarbeta förslag till de förändrade instruktioner, som Annas vara af behofvet påkallade för direktioner och tjenstemän vid länslasaretter och kurhus;» dels inbjudning till de öfriga RiksStånden att i sistberörda beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena. Denna inbjudning blef af Preste-Ståndet antagen. S. D. Föredrogs ånyo meddelat utdrag af Höglofliga Ridderskapet och Adelns Protokoll för den 14 innevarande månad, hvaraf inhemtades, att bemälda Riksstånd, vid pröfning af Stats-Ulskottets Utlåtande, M 21, afslagit Utskottets i § 27 gjorda hemställan och för sin del beslutat, att till Kongl. Majit skulle aflåtas underdånig skrifvelse i enlighet med 1B60 års Revisorers uti nämnda g omförmälda förslag, äfvensom .inbjudit de öfriga Riks-Stånden att i samma beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena. Preste-Ståndet, som icke antog denna inbjudning, lade, med vidhållahde af sitt i frågan fattade beslut, förberörda Protokollsutdrag till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Banko-Utskottets Utlåtanden: M 14, i fråga om årligt anslag till inköp af böcker för läsebihliotheket vid Tumba; JS.2 16, i anledning af förre Notarien B. J. Bergers ansökning om föihöjdt årligt understöd; J\l 17, öfver förre Notarien i Banken G. E.
Ty den iakttagelsen är allmän, att i oskiftade byalag och å kronans marker eller allestädes, der skogen icke utgör enskildes afrösade område, framträder den starkaste skogsförbrukningen. Medan råskilnader mellan kronans marker och byarne saknades, betraktades det som en häfdvunnen rättighet för allmogen, att från de förra hemta afytterliga produkter till salu, för att derigenom afhjelpa den brist uti lefnadsförnödenheter, som jordbruket ej mäktade fylla. I den mån odlingen fortgick samt allt flera byar fingo bestämda områden, fanns det dock nödigt, att genom lag närmare reglera denna allmogens sjelftagna försörjningsrätt. Det var likväl först 1830 och följande sju årens svåra missväxter, som klart ådagalade kronoskogarnes oumbärlighet för allmogen, emedan det derunder visade sig, att oaktadt de rikliga undsättningar, som staten för orten disponerade, skogarne ändock, på samma gång de höllö irmebyggarne i verksamhet, beredde den naturligaste utvägen att ersätta hvad skördarne nekade, och till följd häraf utkom på Rikets Ständers hemställan Kongl. Brefvet den 11 April 1844, hvarigenom jordbrukaren berättigades från krononybyggen och hemman samt kronans marker emot afgift, hvilken utgått efter markegång, till salu hemta skogsprodukter. Det synes likväl som i en ort, der spanmålsproduktionen jemväl i goda år sannolikt ännu länge blifver otillräcklig för befolkningens behof, och der missväxter mer än annorstädes äro att befara, att fasan af sju missväxtår icke bordt afbidas såsom bevis, att skogarne äro jordbrukarens naturliga hjelp och undsättningskälla. Ett enda sådant år vore, utan dylik näringsutväg, nog att sätta befolkningen i största förlägenhet, hvarpå 1856 års missväxt leinnar ojäfaktigt vittnesbörd, i det att oaktadt förtjensten från skogarne var jemn och betydande samt allmogen undsattes med inoch utländska gåfvor äfvensom med statslån, utskylderna, såsom kameralafdelningen närmare upplyser, till stor del dock blefvo utestående. Häraf synes den slutsatsen böra dragas, att
Men jag säger upriktigt att jag hade hoppats, att BankoUtsk:ts nu gjorde förslag ej skulle åtminstone af någon af våra Fullimge motarbetas, så som nu varit fallet. En föregående talare, Frih. Tersmeden, har redan anmärkt, att det är helt olika förhållande mellan den hittills bedrifna belåning af silfver och guld och belåningen af andra metaller; han har mycket riktigt sagt, att om guld och silfver här i landet vore en handelsvara, hvaraf större tillgång funnes, hade man fullt skäl att belåna dessa, likasom man nu belånar jern och koppar. Men sora guld och silfver, ehuru af ojemförligt större värde, hos oss icke förekomma annat än i bearbetad forin, till prydnader och husgerådssaker, så vet jag sannerligen ej, om belåning häraf hos Banken medgifves, hvarför man icke lika väl kan tillåta belåning af andra husgerådssaker, såsom kläder, kopparkastruller o. d. Jag gillar fullkomligt, hvad Gr. Lagerbjelke nyss yttrade, att detta beiåuingssätt, i st. f, att konsolidera Banken, mycket lätt skulle kunna, om det bedrefs i större skala, blifva för Banken menligt. Ty man kunde i sådant fall föreställa sig, att, under en tidpunkt, då Banken har ondt om metallisk valuta, man strömmar till från alla landsändar och söker lån på silfver och guld. Banken kunde då komma att utgifva sedlar för några millioner och undfår visserligen i st. mycket värderika panter af bearbetadt guld och silfver, men får ej disponera dem förr, än om lånet icke vid dess förfallotid eller efter 6 månadef Den 21 Januari. Återbetalas. Desamme personer, sora ena dagen utfått sedlar för sina panter, kunna dock ett par dagar efter belåningen strömma till, för att få de erhållna sedlarne utbytta mot silfvermynt. På så sätt kan Banken få ge ut silfver för flera millioner, och under fi månader ej af den erhållna panten hafva annan fördel, än glädjen att få se den.
Revisorer icke funnit förfarandet nied 4^8 Den 17 jFebruarii, spannemåls upphandlingen 1821 förtjena till Riksens Ständers skärskådandeöfverlcmnas Ali sp nnemål: upphandling detta år, likasom det föregå; ndv, äsy tade höjande och upprätthållande al de tå enormt fallne spannemåisprisen: det visar tig härvid 1 högsta måtto an* märkningrv irdt, att upphandiingame ej började lött än b månader efter skörden, eller i slutet af Mars månad. hvaraf det synes tydligt, att hjelpen <j gagnade de n äst behöfvande, hvilka denna tidpunkt säkerligen hade utsållt sitt öfverskott; utan blott speculanten och den större producenten: men hvad sorn synes ännu märkvärdigare, är att denna upphandling fortsattes unds-r loppet af Maj, Juni och Julii månader, eiler m< d ett ord så länge några disponible medel funnos för upphandlingens fort-* sättande. Att söka uppdrifva priserne vid den årstidy då varan äger sitt naturliga maxiwiprist synes vara så stridande emot all princip att. detta förfarande visserligen förtjent att anmärkas, såsom alltid ledande till det resultat att möjligen så medtaga inrättningens tönder, att den, vid en inträffande rikare skörd icke kunde fortsätta upphandlingen till prisers upprätthållande vid den tidpunkt, rom straxt efter skörden är minimipriset och som egenteligen är som skulle påkalla cn sådan åtgärd; och då detta är hvad som inträffat under hösten l83t i följd af upphandlingen under sommarv ånademe, så synes ett sådant förhållande hafva berdt fästa Herrar Revisorers uppmärksamhet till någon påföljd, och jag kan ej undgå att så mycket ineta fästa min upp - Den 17 Februarii, 439 märksamhet härvid, som det synes att upphandlingarne börjats på Regeringens befallning, och till följe äfen sadan äfven blifvit fortsatt under loppet af Maj, Junii och julii månader, eller så länge upphandlingsfonden varade, och detta oaktadt MagazinsDirections hemil ällan om dess upphörande. Cassan var också al* deles uttömd, då Landsböfdingame i flere