Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mit, med fästad uppmärksamhet på frågans vigt för det allmänna, samt då saknaden af bestämda och tillräckligen omfattande lagbud härutinnan medfört betydliga olägenheter, genom hinder, uppehåll och osäkerhet vid utförande af flere nyttiga företag, funnit ärendet böra komma under förnyadt öfvervägande; och har, af sådan anledning, samt i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Rikets Ständers ofvanberörde, vid förra Riksdadagen afgifna förslag, men under iagltagande af den närmare utveckling häraf, som sakens beskaffenhet synts påkalla, och med tillämpning, hvad Kompromiss-Rätt för ersättningars bestämmande angår, af de föreskrifter, som Förslaget till allmän Civi'-Lag i Rättegångs-Balkens 28 Capitel, om serskild Nämnd, innehåller, E. K. M;t, efter Högsta Domstolens och StatsRådels hörande, under den 22 Augusti näsllidne år, behagat i Nåder föreslå Rikets Ständer att, med ändring af de ej mindre i 25 Gap. 1 § Bygg - Expeditions-Utskottets Forsing till uncl. SkrifvelsCj N.O 194- 5ig ntrtga-Balken, sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 19 Februari 1824, än ock uti Kongl. Kungörelsen den 19 Mais samma år, i afseende å väganlägguingar gifne föreskrifter, antaga de stadganden i fråga om jords eller lägenhets afstående för allmänt behof, hvilka i E. K. M:s nämnde dag aflåtna Nådiga Proposition innefattas.
Dekoration Dekoration Bellas och Hannas växande tillgifvenhet för hvarandra fortfor att väcka afund hos några af kamraterna. Bella var som sagdt, allas favorit, och man hade blifvit van att få rå om henne på alla lediga stunder. Nu kunde de icke undgå att märka, att hon var mindre tillmötesgående, än förut; hon hade icke tid med allehanda onödiga upptåg; hon mottog icke alltid deras inbjudningar och var ofta förströdd under deras betydelselösa pladder. Hon var aldrig ovänlig, men hade fått ett sätt att mera oförbehållsamt uttala sitt ogillande af det ena och det andra, hvilket, just emedan det var så olikt henne, icke kunde undgå att såra några. Hon hade, med ett ord, blifvit förändrad och icke i allas ögon till sin fördel. Det barnsligt goda och veka fans visserligen qvar, men det hade blifvit uppblandadt med en liten portion bestämdhet och sjelfständighet, som alls icke klädde henne i en del kamraters ögon. Att umgänget med Hanna förorsakat denna förändring, insågo alla. Men de mera tänkande bland flickorna värderade Hanna allt för mycket för att af egoistiska skäl missunna henne Bellas vänskap. Och de sågo likaså spår af Bellas inflytande på Hanna, ehuru dessa icke på långt när framträdde så ofta och så tydligt. Hennes öfvermodiga sätt hade något förmildrats och hon fälde ej fullt så ofta som förut, skarpa omdömen om menniskorna. Hanna sjelf kände stundom med förvåning att hon hyste ett slags intresse för dem och en önskan att kunna arbeta och lefva för andra. Men hon kände sig blyg för dessa främmande tankar och framkallade sin trotsiga sinnesstämning för att hålla dem på afstånd. Då kom åter Bellas varma, tillitsfulla syn på lifvet och liksom slipade bort de hårda kanterna inom henne. Hon kände, att hon veknade, men var ej på det klara med sig sjelf, om hon skulle anse det som en otillbörlig svaghet, eller som ett menniskohjertats rättmätiga behof att älska och begära kärlek. Bellas mor hade med intresse följt utvecklingen af de begge flickornas vänskap.
Uti den förklaring, som i ofvan omförmälda rättegång blifvit af redogöraren afgifven, anföres: att det köpe-kontrakt, angående jorden vid Dejefors, som skulle med bemätte Grosshandels-bolag vara afslutadt och deruti köpeskillingen jemväl vore qvitterad, under kolera-farsotens härjande i Carlstad förkommit, likasom äfven de öfver dessa förhandlingar förda protokoller, hvilka förvarats af Direktionens Sekreterare Länsnotarien E. Lundberg, som år 1834 derstädess i kolera aflidit, och hade "dessa handlingar sedermera, oaktadt noggranna efterforskningar, icke kunnat tillrättafås; hvadan ej heller något bevis för den uppgifna utbetalningen kunnat företes, ehuruväl ett i målet hördt vittne haft sig bekant och inför domstol intygat, att ifrågavarande medel uti bemälte Grosshandels-bolags böcker för år 1827 elier 1828 varit upptagna och krediterade såsom till bolaget influtna. Genom Kammar-rättens, af Kongl. Majit fastställda, beslut, har förevarande, sedan mer än 25 år tillbaka, dels på utredning i administrativ väg och dels på domstols åtgärd beroende, fråga om redovisning för de af ofvannämnde sluss-anläggnings-bolag uppburna allmänna medel numera blifvit så till vida afgjord, att f. d. Bolags-direktionen är frikänd från ansvarighet inför Kongl. Majit och Kronan för de af densamma, i afseende å berörde arbetsföretag, vidtagna åtgärder.
Det är icke Kamererarens förtjenst, icke heller Direktins, att icke R. o. Adis alla handlingar i kassakistan blifvit bortstulna. Jag tror att Ridd.Direktm och Kamereraren borde vara angelägna om att icke lemna alltför stor offentlighet häråt, ty det torde ändå icke kunna få annan utgång, än att R. o. Ad. får efterskänka denna summa. Hvad Ilr Kamereraren i öfrigt sagt, rörande åtskilliga kassor, bör icke förtjena något afseende, ty om R. o. Ad. efterskänker en förlust, som Wadst. Adl. Jungfru-Stifts-kassa fått vidkännas, lärer intet tvifvel vara, alt ju icke R. o. Ad. på ett eller annat vis derföie lärer komma att godtgöra sagde kassa. Om R. o. Ad. efterskänker denna summa, så blir det också klart att R. o. Ad. beslutar hvarifrån medlen skola tagas, och att det icke kommer att drabba en så beskaffad kassa som Jungfru-Stifts-kassan, hvilken, såsom bildad för välgörande ändamål, är ställd under R. o. Adis vård. Ersättningen måste tagas af kapilations-medlen, eller ock af andra medel, som R. o. Ad. beslutar. Hr Ekenstéen har uplyst att R. o. Ad. betalar denna afgift, men att vi derföre icke hafva rättighet att besluta om densamma. Det lärer likväl icke vara tvifvel underkastadt alt R. o. Ad. såsom Riksstånd eger ali deröfver besluta. Jag önskar alt saken måtte blifva hänskjuten till en kompromiss och icke dragen inför rälta. Hr Rosenblad, Bernh.i I det hela kan jag icke annat än instämma med Hr von Kraemer, som mycket väl utredt förhållanderna både i sak, och beträffande de omständigheter, som böra tagas i betraktande. I anledn. af hvad Frih. Stedingk nyss har yttrat, anhåller jag att ytterligare få tillägga några ord. Hr von Kraemer har nämnt att den räddhåga för publiciteten, för de obehagligheter som en domstolsaktion skulle medföra, skulle kunna blifva likadana genom en kompromiss.
83832) N B Ä T T R E, anspråkslös flicka, som kan deltaga i vården af ett mindre barn, s a m t är villig att gå frun tillhanda i i n o m - bus förefallande göromål, erhåller genast plats i mindre familj i Motala. Svar m e d uppgift om ålder och pretentioner torde ofördröjligen sändas till » I. G. », p. r .. Motala. (937) LÄRARINNA, undervisningsvan, anspråkslös och barnkär, erhåller plats don 1 augusti I enkelt h e m på landet vid sågverk, invid ångbåtsoch i närheten af järnvägsstation, att undervisa 2 barn i vanliga skolämnen, språk, musik och handarbeten. Svar med uppgift å löneanspråk j ä m t e fotografi sändas till » M. », Häfverö-Sund. göromål. Skicklig i linneoch klädsömnad. », Nora. (945) T E N P R Ä S T G Å R D önskas en bättre flicJ_ ka, något v a n vid matlagning och bakning, till hjälp i hushållet m o t fritt vivre och att betraktas s o m medlem af familjen. Svar till » E. M ö r k ö. (934) O T F R I T T V I V R E och fria resor, Önskar sig en 6: 2 klassist af god familj plats såsom informator i en fin, treflig familj på landet. Svar före den 20:de j u n i till » R. », Halmstad, pöste restante. (931) NDERVISNINGSVAN LÄRARINNA, fullk. och skrifv, Önsk. plats i allv. h e m för att undervisa i vanliga skolämnen, språk och musik. Goda rekommendationer. Reflekt. torde hänvända sig till » V — u », Lundsbrunn. (928) T T B I L D A D T, ungt fruntimmer, s o m genomgått tekniska skolan i Stockholm, önskar öfver sommaren plats i god familj, för att undervisa barn och ungdom i ritning, porslinsoch annan målning m. m. Fri resa, fritt vivre j ä m t e någon ersättning i förhållande till arbetstiden önskas. Svar till » T. E. % Eskilstuna. Svar till » M.
Men nu har Cecilia återfått sin jämnvikt och beherskar så till vida situationen, att hon fortfarande ej vill låta honom segra for hastigt. » Ni behagar skämta, baron, och på ett mindre passande sätt, » säger hon torrt. Resen bleknar. » Cecilia, ni vet, att det ej är skämt; ni förstår, att det är allvar; min kärlek till er är ingen känsla, som låter drifva gäck med sig! » » Baron Resen, låtom oss af bryta samtalet; vill ni vara god att sätta mig i land; det börjar blifva kyligt, » tillägger hon ironiskt. Resen är utom sig. » Jag ber er Cecilia, jag bönfaller, hör mig! » » Baron! » hotade hon. Men nu blifver Resen för omvexling ordentligt ond. » Fröken Rudow, » säger han hastigt, » ni betänker ej, att ni befinner er uti mitt våld, här uti båten! » Cecilia biter sig i läppen, men svarar oförskräckt: » Bahl än sedan; ni är j u gentleman! » » H m! » af bry ter Resen, » det beror på, hvad ni svarar, ty, Cecilia, jag har beslutat, att ni skall svara mig, här genast, klart och tydligt, om ni vill blifva min hustru eller ej! » detta är oförståndigt af honom, ty nu är det Cecilias tur att blifva ond. » Ni vill tvinga mig! Nej, och tusen gånger nej, säger jag, hellre dö! » » Nå ja, som ni vill då, » säger Resen med undergifvenhet, hvarpå han slungar årorna och rodret långt ut på hafvet. » Ä r ni vansinnig? » » Alldeles ej, » upplyser Resen. » N u får ni er önskan uppfylld att hellre dö än blifva min hustru, ty snart drifva vi utåt öppna hafvet och ingen ser oss från stranden, så att vi skola snart omkomma. » Detta sista yttras med ett förhoppningsfullt tonfall, hvarefter han går och sätter sig i fören, tänder en cigarett och stirrar i luften. Ihärdig tystnad.
Prinsens förmälning och verkställde utrikes resa; i anledning af återréiniss af Betänkandet, rörande lön-förbättring för Krono-Betjeningen på Gottland och i Bohus Län m. m.; angående Allmänna Magazinslnrättningens utestående fordringar i Finland; oni den till hjelp för Hufvudstadens nödlidande vid Kronobageriet verkställde Bröd-förbakning; samt öfver fem särskilde anmärknings-punkter rörande Allmänna Magazinsinrättningens förvaltning; Stat,s - och BancoUiJkottens: i anledning af Piiksens Ständers Revisorers Berättelser, angående den åren 1820 och 1822 förrättade granskning af Götha CanalBolags, Götheborgs oeh Malmö f. d. DiscontInrältningär; Banco U/Jkottets: rörande de i Banken, emot deposition af BancoSedlar, lyftade Piastrar; LagUtJkoitets: i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänknnden, om hembud, då Frälse-Skattehemman säljas iitpnj pen 30 Ju*usti e, mt börd; rörande ändring uti 25 Cap. 5 § RättegångsBalken; om tjenlige Författningar emot allmänna förbrytareangående tiden att anmäla och styrka hinder för lysning till ägtenskap; om yrkad ändring uti 21 Cap, 5 och 4 Rätte gångsBalken; om grund för fastighets-värde vid Bouppteckningar; och angående yrkad skyldighet för Häradshöfdingarne, att vid hvarje Tings slut meddela Presterskapet HäradsRätternes beslut angående tilltalade och sakfällde eller under framtiden ställde personer m. m : samt Alimånna Befivarsoch OeconomieUt/lwttets: i anledning af återremisser af Utskottets Betänkanden rörande tiden till allmänna vagarnes grusning, och om LandsFiscals tjensterne. Fran\
Inom styrelsen hade den &amp; sikten gjort sig gällande, a t t en festskrift borde ntgif vas, dels för att hugfasta ~ninnet af Förbundets stiftaiide, dels för a t t hos alln~anlieten, Iivaraf en stor del, fortfarande vore okunnig om Förbundets uppiifter, sprida Itliniiedbin oin Iivad Förbiiiidet iinder dessa 1 0 &amp; r iitrattat i kvinnofrågans tjiinst. ~ ö r b n n d e t s ordinarie tillgångar niedgafvo emellertid icke bekostaiidet af en dylik skrift och nian hade därföre, i enlighet med stadgarna, saininankallat förbniidsinedleininarna för att förelägga dem frågan o111 de tilläte a t t den för festskriften erforderliga summan togs från Förbundets fonder. Mötet beslöt enhalligt att ansla ett belopp af 700 kr. för utgifvande af festskriften, och a t t ett eventiielt öfverslrott p5 denna surnina sknlle användas till minskning af en vid 1891 års bokslut uppvisad brist, som oalrtadt årligen verkställda smärre afsltrifniiigar icke aliiiii lycltats blifva slutaniorterad. *: Ett stipendium å 90 kr., afsedt för kvinna, som vill agna sig åt tr.&amp;dg %rdsii~astarejrrket, finnes till ansölcaii ledigt. Kursen kan genomgks vid Norrviliens trädgårdsskola. Aiisölmingar, åtföljda af skol-, frejdeoch prestbetjrg, böra vara till Fredrika-Breiniiier-Förb~~ndets byrå, Stocltliolin, insiiiida före den 1 april iiinevara~ide Ar. Frkn skilda håll. Sverige. Ett kvinligf röstrattsmöte hölls deii 11 februari i Arbeta~.eföreniiigens stora sal, Iivilket vaq talrikt besökt af kvinnor ur skilda sawliällsklasser.
Någon åtgärd i detta ärende har derefter icke blifvit vidtagen, och ej eller egt rum i anledning af Rikets Ständers vid förliden Riks dag i ämnet aflåtne underdåniga skrifvelse; och lärer sådant hafva varit föranledt deraf, att senaste Kyrkolags-kommittéen, uti sin den 29 December 1846 till Kongl. Maj: t i underdånighet aflåtna skrifvelse, med förslag till kyrkostadgar m. m., tillstyrkt - Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 55. 17 styrkt, att Presterskapet för framtiden ma befrias från allt ärligt, eller förnyadt uppläsande af en gång kungjorde författningar. Såsom utlåtande öfver förevarande motion får Utskottet anföra att, då en längre tid troligen kommer att förflyta, innan nådigt beslut i anledning af nyssnämnde underdåniga förslag kan varda meddeladt, samt ett sammandrag af de stadganden, hvilkas förnyade kungörande bör ega ruin, under tiden är af behofvet • påkalladt, I Iskottet anser sig böra hemställa, att Rikets Ständer må till Kongl. Maj:t ingå med underdånig anhållan, det Kongl. Maj:t täcktes låta dels från trycket utgifva samt vederbörande tillställa ett sammandrag af alla de författningar, hvilkas uppläsande från predikstolen, årligen eller vid vissa tillfällen, Kongl. Maj:t kan i nåder pröfva nödigt, dels ock sedermera efter hvarje riksdag utfärda nådig kungörelse, innehållande förteckning så väl å de nya stadganden af ifrågavarande beskaffenhet, hvilka tillkommit, som äfven å äldre sådane, hvilka upphört att vara gällande. Stockholm den 26 Februari 1851. Alik. till E.\[>. Utsk. d. 1 Mars 1851, kl. 9 f. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om skyldighet för Postmästare att, utun ersättning, afsända allmänhetens bref från postkontoren till landsorten m. m.
Voterings-resultat __ 5 — 52 5 a. a. 30 Aug. a. a. 29 Aug. a. a. 50 Aug. a.a. 50 Aug. 60 Riksdagslidning, om utgifvande deraf — 8 — 60 — å. 29 Mars b. 26 Mars b. 29 Mars b. 29 Mars Svar på återremiss — 8 — 85 — a.a. 16 April a.a.l7April a.a. 16 April a.a. 16April Rilisdags-ärenden, Statsråds-Ledamnt derför 2 Riksgäldskontoret, om dess föri 35 valtnings-åtgärder 4 1 61 12 Mars 12 Mars 10 Mars 8 Mars » löneförhättringar-och arfvoden ( 56 vid — 4 1 288 — b. 7 Aug. b. 8 Aug. b. 8 Aug. b. 7 Aug. » förslag lill Reglemente för: angående Kontorets skulder, samt fordringar för utbetalde lån .. — 4 1 508 — b. 16 Aug. b. 13 Aug. b. 16 Aug. b. 13 Aug. — 77 — ro £3 5 • 00 i ro Vi 3 Ridd. o. PresteBorgareStåndet. BondeN:o N:o Sid. Adeln. Slåndct.
En söndagsafton visade han mig sitt porträtt, der han stod aftagen i full uniform — han tillhörde musiken — med bastrumman i ena handen och triangeln i den andra. »Schönes Bild!», sade han sjelfbelåten. Det var den enda tyska han kunde, men att han förstod sig på att använda den, måste erkännas. Ibland såg man äfven en krokryggig, fattigt, ja, nästan uselt klädd gestalt smyga genom folkvimlet. Det var Taorminas rikaste man, som bodde i ett litet kyffe och lifnärde sig med maccaroni och vatten, fast han var egare till flere hus och till Etnas rikaste vinberg. Prester i långa kjortlar och bredskyggiga hattar döko upp här och der, medan tiggarmunkar med obetäckta hufvuden och framsträckta händer tyst anropade de förbigåendes barmhertighet. Under hela den tid jag vistades på Sicilien såg jag ingen enda berusad menniska. Ett glas af landets vin är allt hvad sicilianen behöfver för att förfriska sig; också kan visserligen hans glädje vara bullrande ibland, men den blir sällan rå. Men det är sant: jag har ett litet minne från sjön att berätta också. Jag satt nere vid sjöstranden här om dagen. Vågorna bröto sig korta och höga mot sanden, som var betäckt med hvitglänsande skumtappar, tunga skyar jagade hvarandra öfver himmelen, ibland sönderslitna, som af en glänsande eldtunga; det var solen, som bröt fram för ett ögonblick, för att straxt derpå ånyo begrafvas i hotande rödsvarta moln, som sänkte sig ned på bergen och insvepte hafvets synrand i en tät, skälfvande dimma, som oroligt flyttade sig fram och åter. Sjöfoglarne flögo skrikande tätt intill vattnet, och i luften hördes detta pipande, hemlighetsfulla ljud, som förebådar en storms utbrott. Bredvid mig stod en ung qvinna med ett barn på armen, skuggande ögonen med handen, för att dess lättare kunna följa hvarje rörelse hos en liten fiskarbåt, som långt borta aftecknade sig icke större än en fiskmås mot den mörka bakgrunden, der molnvägg efter molnvägg upptornade sig.
Under de politiska strider som dela tänkesätten inora konstitutionella stater, finnes intet annat säkert värn emot det ena eller andra partiets missbruk af sin makt än lagen; ty respekteras icke denna, så finnes ej heller någon gräns för det mäktigare partiets maktutöfning. Lagen är således inom fria samhällen minoritetens enda skydd. Det må fördenskull icke förvåna någon att minoriteten icke lättsinnigt bortkastar detta skydd; ej heller att den protesterar då den anser sin rätt våldförd. Efter min tanka har det sednare varit händelsen vid behandlingen af den utaf mig i sista plenum väckta motion om upskof lill nästa riksdag med definitivt beslut öfver K. M:s på R. St:s bord hvilande förslag till representationens ombildning. 154 Den 14 December. Denna min motion grundade sig pä ordalydelsen i 81 § R.F:s sista mom. hvilket lyder: ”Om vid riksdag, dä grundlagsfrågor lagligen kunna afgöras, ytterligare npskof föresläs, mä det ej äga runi utan Konungens och alla fyra RiksSlms sammanstämmande beslut.” Af detta grnndlagsstadgande följer oförtydbart min rätt att lä detta förslag i grundlagsenlig ordning behandladt. Sä har likväl ej skett. Utan att nu vidare erinra derom att, fastän jag före början af sista plenum begärde af Hr Frih. o. Landtm, att fä ordet straxt efter prot.justeringen, Hr Landtm, likväl, innan jag blef upropad, redogjorde för hvad i sista Talmanskonferencen blifvit afhandladt ang:de behandlingen af Const.Utsk:s bet. N:o 2 och tillät Frih. C. 0. Palmstjerna att omedelbart derefter sig yttra, och hvarigenom en skenbar anledning erhölls alt i främsta rummet gifva propos. på en af Hr Frih:n gjord framställning, vill jag endast fästa mig vid grundlagens stadgande i afseende på behandlingen af en fråga utaf den vigliga beskaffenhet som den af mig väckta. I sådant hänseende kan det icke förbises att enl. 44 § Riksd.- Ordn. denna fråga ovillkorligen var en allman fråga, emedan den både kunde och borde komma under samtelige RiksStins öfverläggning och pröfning.
– „Jag önskar, .. jag har ... nå det var ju förträffligt!“ (Ett högst fatalt manér har gubben alltid haft, att säga efter mina ord; det gör, att de låta en gång till så dumma). – „Min Farbror ... jag är kär!“ – „Kär, ja det har jag nog sett på din gulsots fysionomi se’n ett halft år, det är kärlekens färg.“ – „Min Farbror mitt hela lifs väl eller ve beror af ett ord. O min bästa Farbror, som“ ... Nu kom en menniska, som jag hade önskat satt på blåkulla, in med tidningarne. „Min gosse, sade Farbror, kom igen om ett par timmar, så få vi talas vid. Nu måste jag kasta en blick på sakernas ställning mellan Turkiet och Ryssland.“ Jag var just icke vid något tålsamt humör; jag tog tidningarne, stoppade dem i min ficka, och sade bestämdt: „Farbror måste först höra mig.“ Han stoppade fingrarne i öronen, spände uti mig sina ögon, som tvenne klor, och ropade: „Ej ett ord, ej ett ljud! gif mig på stunden igen tidningarne eller hör jag aldrig mer på dig“! Jag skrek, han skrek högre; slutligen måste jag arma lilla vestanvind gifva efter för nordanstormen. Farbror blef god igen och jag gick, ty han hade hvarken hört eller förstått mig, sedan han fått ögonen fästade på den kära paragraphen. Snart är en timma förliden. Ännu en till och jag går. O min Anna, mitt enda! Axel till Anna. Turkar och Ryssar, Ryssar och Turkar! hvad äro de och deras interessen för mig? halmstrån, – papperslappar; – och för dessas skull, måste jag här sitta som i en brinnande ugn. Ah! nu Anna! Axel till Anna. Det är förbi! allt förloradt Ej en gnista hopp qvar Jag kan ej se hvad jag skrifver. Anna till Axel. Äfven för mig ... jag fick rakt nej ... och så hårda uttryck! O Axel, nu först känner jag huru obeskrifligt jag älskar dig! Axel till Anna. Förödmjuka mig! Hota mig! Löjligt besatt ... hota att skicka bort mig ... skicka mig ...
Medelst begagnande af denna utväg, hvilken, om den förut blifvit anlitad, tilläfventyrs redan kunnat sätta pensionsbeloppet i närmare öfverensstämmelse med den stegrade lefnadskostnaden, blefve visserligen först efter en längre tids förlopp det ändamål vunnet, att samtliga pensionärerna komme i åtnjutande af de högre pensionerna, men en öfvergång till ett bättre förhållande voro dock gjord och genom den sålunda uppkommande indelningen af pensionerna i två klasser, den fördel under tiden vunnen, att de äldsta pensionärerna blefve hvar i sin ordning uppflyttade i den högre klassen och sålunda komme i åtnjutande af förhöjda pensionsbelopp vid en längre framskriden ålder, då förmågan att medelst arbete bereda sitt uppehälle aftagit eller alldeles upphört. Det torde slutligen i delta hänseende jemväl böra uppmärksammas, att tidpunkten för vidtagande af den nu föreslagna för - 20 änrlrade pensionsregleringen är särdeles gynsam, enär vid det förhållande att antalet af exspektariterna för närvarande endast utgöra omkring 200, den enligt matrikeln yngsta Stiftsjungfrun, om man blott beräknar den årliga afgången till 10, redan efter 20 års förlopp skulle komma att i den lägre pensionsklassen uppflyttas. I afseende å inskrifningsafgifterne bar Direktionen icke funnit någon giltig anledning förekomma hvarken dertill att, med uppbäfvande af de tre nu föreskrifna ålders-kategorierna, bestämma en lika stor afgift för inlrädessökande af alla åldrar, eller att förhöja inskrifningspenningarnes belopp. Till stöd för Direktionens åsigt, att ålders kategorierne böra bibehållas, torde blott behöfva erinras om den vid andra inrättningar af likartad beskaffenhet iakttagna grundsats, att afgifterne för dem, som vid en tidigare ålder stikå inträde, skola bestämmas lägre än för äldre inträdes-sökande. Emot förhöjandet af inskrilningsafgifternas belopp möter åter den väsendtliga betänklighet, att man derigenom skulle försvåra inträdet i Stiftet för det stora antal Adeliga döttrar, hvilkas föräldrar befinna sig i mindre goda förmögenbetsvilkor och derföre nödgas fästa synnerligt afseende å den penningeufgift, sorn med inträdet i Stiftet är förknippad.