Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har icke velat motsätta mig den siste värde talarens framställningar med afseende å artiklarne fläsk och kött, men med afseende å den nu ifrågav:de artikeln ost, är, på sätt jag under diskussionen haft tillfälle utveckla, förhållandet det, att nära nog alla länder på jorden, sorn hafva någon tull-lagstiftning, hafva densamma belagd med tull. Då nu R. o. Ad:ns beslut i frågan kan anses så knapphändigt som möjligt, enär det fattades med endast en rösts öfvervigt, torde det vara: ganska lämpligt att antaga Ctskits inbjudning, hvarå jag. anhåller att Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa propos. Frih. Klinckowström: I motsats till den siste värde talaren, får jag förena mig med Frih. af]Ugglas i anhållan, att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt förut fattade beslut. Det torde törhända vara bekant, att jag icke gillar det slut, hvari R. o. Ad. stadnat i tullfrågorna, men i likhet med Frih. Cederström respekterar jag de beslut, R. o. Ad. i föregide plena fattat, för mycket, för att jag skulle vilja att man skall använda ett tillfälle, sorn kanske kunde vara gynnsamt, för upprifvandet af ett förut fattadt beslut; Jag har förut. kämpat, för att bevara helgden af ett fattadt beslut, och jag måste göra det äfven nu. Frih. af Ugglas: Jag är Frih. Klinckowström särdeles förbunden för den åsigt, han i denna fråga uttalat. Jag förenar mig med honom och vidblifver mitt förut framställda yrkande. Gr. Liljencrants: Afven jag skulle instämma med Frih. Klinckowström, derest fråga vore om en inbjudning från ett Stånd. Men Bevilln.-Utsk:t har vid detta tillfälle icke gjort annat, än hvad grundlagen uttryckligen ålägger Utsk:t, nemi. att söka sammanjemka Ståndens stridiga beslut. Yore så icke förhållandet, skulle jag icke gjort min ifrågavarande framställning, ty jag delar Hr Frihrns åsigt om inbjuningar i allmänhet.
Vid bestämmande af dessa persedlar för de särskilda länen fästades särdeles vigt dervid, att räntans samfälda belopp icke genom skatte-förenklingen skulle undergå någon förändring, vare sig till förhöjning eller minskning, och att likställighet emellan de särskilda länen måtte vinnas. För sådant ändamål verkställdes noggranna utredningar angående hvarje ränte-persedels prisförhållande under en föregående längre tidrymd, och med ledning af dessa utredningar, utvisande ränte-persedlarnes mer eller mindre benägenhet att stiga eller falla i pris, bestämdes hufvudränte-persedlarne för länen, dervid, så vidt likställighets-grundsatsen dem emellan icke rubbades, afseende jemväl fästades vid landskapens hufvudnäringar och de skattdragandes önskningar. Genom tillmötesgående af dessa sednare blef, på sätt nyss förmäles, just den ränte-persedel, hvars hufvudsak liga afskaffande nu begäres, bestämd att utgöra en väsendtlig de! af länets grundränta, hvarifrån i stället uteslöts strömming och lax. Beträdandet af den bana, motionären föreslagit, skulle föranleda rubbning i ett så genomgripande och grannlaga ämne, som det ifrågavarande, för hvars förenkling och ordnande erfordrats så stora ansträngningar, och enligt Utskottets tanke, medföra de betänkligaste följder. Utom det att det myckna arbete, som nedlagts och ännu nedlägges i och för skatte-förenklingen och dermed sammanhängande ämnen, till en del blefve onyttigt, skulle bifallandet af motionärens förslag föranleda dertill, att representanter frän de öfriga länen komme att vid följande riksdagar, i den man en eller annan ränte-persedel visat sig uti orten företrädesvis vara i stigande, —- anledningar skulle tvifvelsutan ej saknas — begära dess utbytande mot annan persedel, hvars värde varit i fallande eller åtminstone icke stigit i samma mån som den förra. Befunnes sedermera det låga värdet å den tillbytta ränte-persedeln blott härleda sig af tillfälliga förhållanden, hvilkas undanrödjande åter föranledde en prisstegring i högre mån än å den förut bestämda räntepersedeln, vore nästa steg att begära återbyte eller förvandling till en annan persedel, som visat mindre benägenhet att stiga i värde.
Denna underdåniga hemställan från Directionen öfver Allmänna Brandförsäkringsverket hafva dock) enligt deavid fogadt Utdrag af Di - S ta t* - U is k o 1t e ts Betänka n den. rectioriens Protocoll 3-ne ledamöter af Dlractioi:en, Herr BergsRådet af Robson, Herr Comrr:e. ceRådet Zenius och Herr Gancellie Rådet af Wetterstedt afstyrkt, under yttrande af den förmodan, det Brandforsa krings-V erke.t, så lange Stads-fonden, hvarom nu endast är fråga, eger fordringar till betydligt större belopp än deas behof af försträckning, ej skall sakna Credit och tillfälle, att utin Statens anlitande, hjelpa sig unnen blott till fa li g förlägenhet; Hvaremot bin förhåll indet genom stora och täta olyckor, sorn drab, bade sjelfva de H ypothel er, i och med ' hvilkas uppgående i lagor eller forsämtii g. fondens fordringar försvUnno eller minskades, skulle blifva i markelig män ofördelaktigt, Styrelsen öfver Statens Fenninge-Verk icke syntes böra eller kunna underkasta det samma den fara af förlaster, som afholle audre omtänksamme Capitalister eller Cassors Föreståndare från beviljandet al sökt försträckning.
N:o 27, stridande hemmansklyfningar, och i sådant lall hvad lämpligen derom horde stadgas; 2:o enahanda uppgifter rörande afsöndringar af jord eller andra lägenheter från hemman, med afgäld derå till stam-hemmanet; i hvad mån de skett; om de verkställts emot de i nämnde förordning stadgade vilkor, egentligen i afseende å egorvmden och afgälden; verkningarne af dessa afsöndringar; samt om och hvad sladganden för en närmare efterlefnad af förordningen i denna del kunde anses nödige, allt på sätt i förra punkten funnes anfördi; 3:o om förpantningar af jord från hemman, såsom tillförene i allmänhet inom Riket skett, verkställdes, eller hvad andra sätt lill jordafsöndringar begagnades, deras allmänna beskaffenhet och viikoren dervid samt verkningen deraf, såsom i föregående punkter upptages; och 4:o i hvad mån mindre torp och backstugor med ringa eller ingen jord på hemmans egor de sednare 20 åren tillökats; verkningarne deraf såsom ofvan anfördi är, och särskildt vid jemförelse emot dem af hemmansklyfning, afsöndring eller jordförpantning från hemman; och om nödvändigheten ansåges kräfva någon inskränkning i hemmans-egarnes räll, att dylika torp och backstugor anlägga, eller några särskilda vilkor dervid borde lästas, onh i sådant fall hvilka föreskrifter derom lämpligen borde meddelas. Af hvad
Hon bör då afgöras enligt 114 § Reg.F. Jag har sagt mig anse detta sednare vara förhållandet. Skälen för denna min åsigt liar jag äfven uppgifvit, och öfverlemna!- dem till R. o. Adis och hvarje sakkunnig mans bepröfvande. Min åstundan är icke att hafva eller få rätt uti mina yttrade meningar, utan blott att det rätta må finnas och få gora sig gällande, det må vara eller varda framhafdt af hvilken som helst. Gr. Sparre har yttrat, alt om man här inblandar egenskapen af frågan, man inkommer på ett ämne, som icke hörer till saken. Dä emellertid just frågans egenskap bör bestämma sättet för hennes behandling, och det är det felaktiga och ofullständiga i behandlingen, som utgör grunden för mina anmärkmr. mot IJtskis, sä väl som mot Frih. Palmstjernas förslag, så synes mig alt jag icke går utom ämnet, om jag härvid något uppehåller mig. Ar 1789 års försäkran en gällande lag, så må ett deremot stridande beslut icke anses giltigt med mindre det blifvit fa 11 ad t i den ordning, som för ny lags stiftande och afskaffa lidet af gam mal lag är föreskrifven. Har väl denna fråga blifvit så förberedd, som 87 § Reg.F. för lagfrågors behandling stadgar? Hvad blefve följden om man härvid åsidosatte de grundlagliga formerna? Jo, den, att man likväl en annan gång gjorde detsamma i en annan fråga, och sålunda samhällets bestånd äfventyrades. Är frågan åter af privilegii-natur, så har jag redan sökt visa, att skäl för R. o. Ad. saknas att något af de framställda förslagen lill beslut i ämnet bifalla. Då man säger att frågan varit å bane under mer än 100 år, så utgör just detta ett bevis på svårigheten att dermed komma till ett nöjaktigt slut. Mig synes denna svårighet ligga förnämligast deruti, att man alltid sökt drifva densamma fram på oriktiga vägar. Hade man från början vidtagit den enkla åtgärden att höra dem, hvilkas rätt och fördel äro beroende på frågans lösning, så skulle man sannerligen långt för detta hafva kommit lill något resultat. Detta visar Finlands, af mig förut åberopade, exempel.
Coursen , som ostridigt har någon benägenhet att stiga, skulle då lätt, på samma sätt som sisth år, kunna uppjagas till 149 ä 100 sk., och då vore vexlingen, om ej i sjelfva verket farlig, åtminstone fasaväckande hos de ”förskräckta i landena.” Detta skulle i ännu högre grad inträffa, om vexlingens början utsattes till en tid, då R. St. voro åtskiljda, d. v. s. uppskjötes till nästa Januari månad. Min Deu 7 Maj. 33; Min tanka är således, att vi, såsom ordspråket lyder, ”böra smida, medan jernet är varmt”, och jag befästes i öfvertygelsen om nödvändigheten häraf, då jag i dessa dagar förnummit ganska väl anlagda försök att splittra opinionerna i denna vigtiga samhällsangelägenhet, å ena sidan, genom att rubba realisationsgrunden, d. v. s. att tillintetgöra all realisation, hvilken numera ej, utan ett öppet gäckeri, lärer kunna fordras af styrelsen efter en annan norm, än den lagligen fastställda, samt å den andra genom att samtnanväfva sta tslåne-projecterna med realisationen, och förespegla de förra såsom följder af den sednare. Ehuru jag icke biträder någondera af dessa tankar, och ehuru jag med lika liflig öfvertygelse afslår statslånen, som jag bifaller realisationen, underlåta dock icke dylika försök att hos mången verka misstroende för den goda saken. Låtom oss derföre, mina Hrr, icke låta stunden och tillfället gå oss ur händerna att taga första steget på ordningens bana! Låtom oss, enigt och fast slutande oss till hvarandra och våra Medsländer, handla i hederns, rättvisans och folkets sanna interesse. Låtom oss i detta fall föregå med ett efterföljelsevärdt exempel och icke skrämas af de otidiga farhågor, som okunnigheten eller splittringsbegäret kringsprida!
Sådant kan icke inträffa under andra förhållanden, än en felaktig barnaupfostran i allmänhet; och det skulle utan tvifvel försvinna om gossen, lindel det han upväxer till yngling, finge lära sig att han nedsätter sitt eget menniskovärde genom att brista i högaktning och vördnad för qvinnan. Jag slutar med att förena mig med Hr Bildt, anhållande dervid om bifall till det tillägg jag hade äran göra. Hr Bildt: Alla de talare, som här fästat upmärksamheten på nödvändigheten att vidtaga någon åtgärd i denna angelägna fråga, hafva hufvudsakligen lagt vigt på bildandet af lärarinnor. Jag tror att detta är ganska riktigt, och hemställer derför, om icke K. o. Ad. skulle vilja förena sig om en underd skrifvelse till K. M. i följande ordalag: »Det K. M. täcktes låta upgöra och till Pikets näst sammanträdande Ständer öfverlemna förslag till undervisningens ordnande för den qvinliga ungdomen, med hufvudsakligt af’s:de fästadt på bildandet af lärarinnor.» På detta sätt tror jag att allas opinioner kunna förenas, hvarföre jag anser detta förslag vara det lämpligaste, samt anhåller, att Hr Frih. o. Ordhden behagade framställa propos. derå, till följd hvaraf jag naturligtvis frångår mitt förut framställda förslag. Hr Lilljehöök: Hr Cedeschiöld, Gustaf, har helt och hållet missförstått mig, om han tror att min mening är att studiet af naturvetenskaperna skall uppskjutas till äldre år. Jag är tvertom fullkomligt af hans åsigt, att detta studium bör börja så snart barnen begynna kunna tänka och gifva akt på hvad de lära sig. Jag ber att få fästa upmärksamheten på, att, oaktadt allmänna meningen tyckes vara för det af Hr Bildt afgifna förslag, om hvilket, på sätt det sednast blifvit framstäldt, jag helt och hållet förenar mig, hafva dock åtskilliga bland talarne yrkat, att en normal-skola borde inrättas.
Man beklage dock, att dega hinder kostat Folkstagen tid och sällhet, och man hämte af länglig erfarenhet en lärorik vfwertygelse om tankefrihetens märkliga inflytelse pä Folkens wälfärd, betz kraft alt bewara Medborgarens rättigheter frän förtryck, samt alt den, lämnad till en fri och obehindrad »verkning, winner egenskap af en lifgifvande wärma, men hämmad förr eller senare utbryter i en förödande eld. I Turkiet och Marocco finnes ingen yttrande frihet. Der finnes ock ingen säkerhet, hwarkcn för Regenter eller Undersaker. Äswen uran biträde as erfarenheten och i synnerhet af Englands exempck, hwarest Regenrens trygghet och Tryckfriheten wäl och länge - 54 Den r December, ge stätt tillsammans, skulle man af morfatfcn kunna draga den stutföljd, att en genom Tryckfrihet stadgad och rectifftrad Allmän Opinion bcfästar den säkerhet för Ncgentens Person och magt, som minnes genom den s nares laglikmätig» och »välgörande utöfning, och en deras »wkommande kärlek och förtroende till den sörre. Att denna opinion nplyftr och öfrvcrtygar om nödwändighekcn, alt sä »väl Regentens magt som Undersåtens rättigheter, deu förra och de senare rätt bv räknade, hällas i helgd? Tryckfriheten, tagen i sammanhang med Rikets yuwarande Stats Försättning, sär af sin egcnffap, att wara en as de säkraste grundpelare, en aldeles egen wigk, ey aldeles afgjord oumbärtighrk. Sveriges Lagstiftare ha sm a insett, akt as till Styrelse grenarns delade lika krafter npkommer owerksamhet. Det »vack» sande, den kollision och den oreda, som af en sadan ställning förorsakas, äro af för »nycken wada för Sta» jen, akt ej efter en korrt tide förlopp werka öfwerwigr rist endera sidan , och gransen cir gäng öfwerlrädd lärn» Eett gräuslöst kält öppet.
(Se Justi tiae-Ombudsmanneijs Embels-Berättelse för år i83i.) Med anledning häraf, har Utskottet efterfrågat förhållandet med dessa n:ne utsökningsmål, och dervid utaf Diseont-Ombudet erhållit den upplysning, att, oaktadt skedda täta påminnelser, annan förändring med desamma icke tillkommit, än att, i sisth Januarii månad, 200 R:dr B:co blifvit af Lands-Secreteraren Möller insände, i afräkning å Friherre Focks skuld. Och som til! Utskottets kunskap kommit, att detta förhållande nu nyligen blifvit af Fullmägtige till Rikets Ständers Juslitiae-Ombudsmans Embetshandläggning anmäldt, så lärer, i sådant sakens skick, någon åtgärd från Rikets Ständers sida icke kunna komma i fråga. Decharge för Fullmägtij?ör Utskottet återstår nu att meddela Utlåtande SCS förvaltning tillstyxles. Utskottet, som här frammanför yttrat sin öfvertygelse, i afseende på Lån-frågorna, har, under granskningen af Fullmägtiges förvaltning i allt öfrigt, erfarit, att Fullmägtige, under noggrannt iakttagande af erhållne föreskrifter, med nit och sorgfällighet fört öfverstyrelse!! af de Verk och Inrättningar, hvilka till förvaltande varit dem anförtrodde; hvadan Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att Fullmägtige frikallas ifrån all ansvarighet nu och i framtiden, i afseende på alla af dem inom nasti. 1833 års slut vidtagne beslut och åtgärder, hvilka finnas upptagne uti de till samma tiel granskade Protocoll. Stockholm den 22 Maji 1834- Reservationer.
Municipul-sysslande hädanefter bör komma att utöfvas; alltså tillstyrker Utskottet än vidare att allt efter som nuvarande innehafvare af desse indeldta eller contanta löner afgå, samma löner tilt StatsVerket indragas, samt befattningarne derefter, på sätt K. M:t och Collegierna ansett lämpligast, förblifva ett Municipal-sysslande, hvars utöfvande jemväl bör Frälsejorden destohäldre åtfölja, som i Orter der jord af endast sådan natur finnes, Kronobetjeningeu icke bör vara i saknad af det biträde, som genom nämnde befattningars bibehållande åsyftas. Betänkande n, N:o 237. 71 Ji) Den af Utskottet föreslagne löneförhöjning för Fångvaktmästare och Vaktknecktar har inom Bonde-' Ståndet af flere Ledamöter ansetts icke vara behöflig, enär desse personer skulle hafva tillfälle, att genom Marketenteriers hållande m. m. skaffa sig andre bidrag till deras uppehälle; derföre, och då genom K M:ts N. Proposition eller af enskild Motionär fråga icke blifvit väckt om en sådan tillökning, Fångbevakningens aflöning borde vid det hittills bestådde beloppet förblifva. Andre Ledamöter inom samma RiksStånd hafva dock, lika med Utskottet, i betraktande af de med desse Tjenste-åligganden förknippade obehagliga förhållanden, funnit berörde löneförhöjning vara högst nödig. Finnande Utskottet, i följd deraf, sig böra vid sitt tillstyrkande i denna del förblifva. i) Emot uppförandet på Stat af redan bevil jadi arfvode, 5o R:dr åt FångPredikanten i Landskrona, är anmärkning icke gjord. k) Öfver de anmärkningar som blifvit gjorda i afseende på Garnizonsoch FångPredikanlens å Waxholms Fästning lönevilkor, är serskildt yttrande afgifvit i Utlåtandet N:o 23g.
Fattighuset är på Stadens bekostnad förlidet år ombygdt med tvänne rymliga våningar, deraf den nedra är upplåten åt orkeslösa fatiighjon, hvilka på Fattig-Direclionens föranstaltande undfå daglig kost af en antagen på stället boende Marketäntare. Öfra Våningen af berörde Fattighus är för närvarande obegagnad, men skulle med lätthet kunna användas för en arbetsinrättning, hvaraf Staden med silia många tiggare och sysslolösa personer vore i stort behof. Uti affordradt underdånigt utlåtande rörande Fattigvården, har jag vågat fästa Kongl. Majlis nådiga uppmärksamhet på nödvändigheten häraf, och med något tillskott å Statens sida skall en så beskaffad nyttig inrättning utan svårighet kunna till vägabringas. Inga prohibitiva Författningar finnas till förmån för Staden. AVexiö Lands-Cancellie den 10 Augusti i833. Cari. Morse r. •V* J. Lång. C. G. Leander. Tabell för Wexiö Stad Hus och Tomter Jord Klädes-Fabrik Såg-Qvam, Grofbladig Skattlagde obebygde Lägenheter utan mantal Summa a G H o 3 *- o r> sr l-H 3 03: 3 era 3 176 181 Jord. l/(.2 l42 !► Hus och Tomter. 324>200 324>200 Jord. Qvarnar, Fabriker m. m. Bevillning efter i83o Års Förordning. Efter 2:dra Art. Jord, Hus och Tomter, Verk och Inrättningar. BränvinsBränningsAfgift. Frälse-Säterier Säteri-Rusthåll Rå- och Rörs-Hem raan . Frälse-Hemman Frälse-Skatte-Hemman . Krono-Hemman , Rrono-Rusthåll Krono-Augments-Hemrrian Krono-Skatte-Hemman .
Majit, genom nådigt bref den 5 Mars innevarande år, förordnat, att Landtbruks-akademiens räkenskaper, med tillhörande verifikationer, hädanefter skulle öfverlemnas till Kammar-rätten för behörig granskning, hvilken dock borde hufvudsakligen afse siffran och det formella af räkenskaps-förhållandena, men icke utsträckas till bedömande af den ekonomiska förvaltningen. Redogörelsen för revisions-året utvisar följande förhållande: (Bil. Litt. P.) § 2. Någon anmärkning emot redogörelserna hafva hos Revisorerne icke förekommit. Kongl. Landtbniks-nkadcmicii. Debet. Balans från år 1855: Uppbörd: Bilaga Litt. P. till 1858 års Revisions-berättdse, angående Stats-verlcet, sid. 160. I Kopparbergs län. Arbetande Styresmän och Landtmätare j 24. ! A fattade qvadrat-ref ! 122,640. Till hemman och nybyggen utbrutne: inrösningsjord - qvadrat-ref afrösningsjord » impedimenter » Utbrutne öfoerloppsm arker: inrösningsjord qvadrat-ref afrösningsjord » impedimenter » I Utstakade rågångar och skiftes-linier fot I Mantal, förut åsatte, som blifvit afvittrade » föreslagne i tillökning å gamla hemman » » å nybyggen Antal afvittrade hemman » » nybyggen » » kronotorp » » öfverloppsmarker » » lägenheter utan mantal » » besutenlieter (endast i Dalarne) 24,242. 100,000. Alla kostnader i Riksdaler Riksmynt. I emtlands län. 1. 222,082. I Gefleborgs län. X Norrbottens 'län. 11. 829,511. Transport: Skulder. Credit. Balans från år 1855: Skulder Utgifter: Aflöning Expenser Fastighets-onera Hus-reparationer Belöningar och uppmuntringar Extra utgifter Experimental-fältet Jettoner Afskrifning Balans till år 1857: • lill S:r Kontant behållning Utlånta medel och öfriga fordringar Fastigheter
Uti en till Rikets Ständer den 30 sistlidne Mars aflåten nådig Proposition (N:o 106) har Kongl. Majk behagat meddela, hurusom, sedan Kapiten-löjtnanten vid Kongl. Majks flotta med Usta klassens lön Johan Henrik Stålhammar, i följd af iråkad sinnessjukdom, under nära tvänne år varit till tjenstgöring alldeles oförmögen, hans lagligen tillförordnade förmyndare, uti ingifven skrift, hos Kongl. Majk för Stålhammar i underdånighet sökt nådigt afsked från innehafvande Kapiten-löjtnants-beställning, under förbehåll, bland annat, att bemälde hans myndling blefve för sin återstående lifstid försäkrad om tillgodonjutande af ett hans nu egande löneförmåner, efter afdrag af inqvarterings-penningarne motsvarande pensionsbelopp; i hvilket afseende vid den underdåniga ansökningen blifvit, jemte andra erforderliga handlingar, bilagde vederbörliga prestoch läkarebetyg, deraf inhemtades, att Stålhammar, född 1808, med hustru och trenne sjukliga barn, befunnes stadd i ytterst torftiga lefnadsvilkor, samt att han för sin sinnesrubbning allt sedan den 22 Juli 1858 utan framgång vårdats å Wexiö hospital, äfvensom genom Direktionens för Amiralitets-Krigsmanskassan öfver ansökningen infordrade underdåniga utlåtande blifvit utredt, att Stålhammar, som tjent med lön från och med den 1 October 1830 och sedermera till kassan erlagt stadgade afgifter, således med ingången af nästkommande Oktober månad blefve berättigad att derifrån undfå pension, hvilken dock, enär han då ännu icke uppnått 55 års lefnadsålder, till en början icke kunde, om tillgång i kassan funnes, utgå med mera än tre StatsUtskottets Utlåtande N:o 152. 35 fjcrdedelar, elior 810 R:dr R:mt, af den för hans lönegrad, enligt nu gällande stadganden, till 1,080 R:dr samina mynt bestämda pensionssumma.
Ack, Fredriksondt, de ha' ännu mera förhärdat min fars hjerta, vill gifta sig med mig. MATBILDA. Jag kan aldrig belöna er, och ändå son, det ä' just dessa pengar som ä' orsaken till allt och det är för deras skull som löjtnant von Hagen FREDRIKSSON (eftertänksamt). Jo, jo men, det är MATHILDA. Fredriksson lofvar således att biFREDRIKSSON. Jo, det är tvärsäkert det; (för sig) MATHILDA. Men hur ska' vi bära oss åt, för att FREDRIKSSON. Jo, mamsell Thilda sätter något kanske inte så orätt det. stå mig? men nog skall Stacken ha sig en dufning förut alltid! komma undan? gammalt på sig, och möter mig nere i portgången just som klockan slår tio, så skall jag nog sedan sörja för resten. (försvinner genom fonden.) ende, verklige vän. FRU VON HAGEN (för sig). Nej, det skall jag göra! MATHILDA (trycker Fredrikssons hand). Ni är min FREDRIKSSON. Tala inle om det nu, utan gå in till herrskapet och låss om ingenting, jag smyger mig undan så länge, jag. Klockan tio då, och måtte Gud be(skyndar ut genom fonden). skydda oss! TOLFTE SCENEN. FREDRIKSSON (allena). kar för sig. Sina vänner skickar han på krogen FREDRIKSSON. Jaså Stark; han har sådana tan för att bli utaf med; och Mamsell Thilda vill han gifta med en sådan der bleklagd vattenvext. Förut var Starken väl kinkig ibland, men hjertlös var han till det, som narrat honom att bedra sina kamrater och pina lifvet ur sin dotter, vore han väl af med pengarne så kunde han kanske bli menniska ännu en gång, men nu jag känner Starken, när han fått något i hufvudet på sig, så sitter det som det icke, det är de fördömda pengarne som gjort honom vore berg; men han får inte göra Mamsell Thilda ga lif och blod för det, så får det icke ske! Det