Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Uti ofvanberörde skrifvelse har Telegraf-styrelsen, jemte uttryckande af den åsigt att de fördelar, hvilka ett likformigt porto förmenats medföra, såsom enkelhet i räkenskaperna och dessas revision, större lättnad för den korresponderande allmänheten samt lika rättighet för alla medlemmar i samhället att på samma vilkor göra sig till godo en offentlig inrättning, voro, åtminstone i de två sednare hänseendena, mera skenbara än verkliga, — vidare, under åberopande af de genom ofvanintagna tabell ådagalagde förhållanden, förmält, det Styrelsen ansåge, för åstadkommande af jemnvigt mellan Telegrafverkets inkomster och utgifter, en förändring af nuvarande taxeringssätt för inländsk telegrambefordring vara i främsta rummet erforderlig; att enda rätta utgångspunkten för en sådan förändring, enligt Styrelsens åsigt, vore att portoafgiften blefve bestämd efter det arbete och de omkostnader, som Telegraf-verket i hvarje fall måste vidkännas, samt att således portot borde ökas i mån af längden utaf den sträckning, hvarå ett telegram befordrades; i följd hvaraf Styrelsen hemställt att, med bibehållande af nu gällande bestämmelser för den utländska och transito-telegrambefordringen, det uti Kongl, reglementet den 4 Juni 1859 stadgade taxeringssätt för inländska telegrammer matte upphäfvas och i stället införas ett graderadt porto efter enahanda beräkning af afstånden som för internationeloch transitobefordringen äger rum; dock att, till lättnad för den inländska telegramvexlingen, det enkla porto måtte till endast 80 öre för hvarje zon bestämmas. Härefter har Kongl. Maj:t, jemlikt nådigt bref af den 12 sistlidne Januari, enär minskningen i Telegraf-verkets inkomst af den inländska telegrambefordringen under det första året, som nu gällande medelporto varit tillämpadt, ej vore af sådan betydenhet, att endast deraf borde påkallas en återgång till det invecklade zonsystemet, och jemväl med fästadt afseende å den vid sistlidne riksdag i detta ämne åstadkomne utredning, funnit skäligt uppskjuta med afgörande af denna fråga, men ålagt Telegraf-styrelsen att, sedan gällande telegramtaxa varit tillämpad till den 1 Juli innevarande år, inkomma med — 89 - underdånig berättelse angående
För öfrigt, och om en Part eller någon ort för ett eller annat tillfälle skulle finna sig mindre väl belåten med sin Domarevicarius, utgör sådant ett enskildt föremål, hvari, utan att generaliseras såsom ett allmänt missbruk, rättelse kan annorledes, än genom Riksens Ständers åtgärd sökas och ernås. Herr Ehrenborg, som i förenämnde afseende påkallat Högloft. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet, har dessutom sjelf erkänt, att hvad han trott böra förekommas, redan upphört, enär han yttrar: "att i det Län, hvars Styrelse blifvit honom i nåder anförtrodd, anledning ou mindre än någonsin förr finnes till den slags klagan, som motionerne innehålla,’? Deri i5 Maji e. tn. 179 Efter Smnets öfvervägande från förestående synpunkter, finner jag för min del mig icke kunna instämma i bemälte värde Ledamots mening om lämpeligheten, hvarken af någon underdånig anhållan hos Kongl. Majit att de häri gällande Författningar må upplifvas och HoiRätterne om deras efterlefnad erindras, hvilket synes öfverflödigt, enär HofRätterne både hafva sig desse Författningar noga bekanta och dem, så vidt ske kan, jemväl vidmagthålla; eller af den föreslagne con«i troll genom Förteckningars upprättande och årliga insändande till JustitiaeCanzlern och JustitiasOmbudsmannen öfver UnderDomares beviljade tjenstfrihet; en anstallt som deremot torde vara mer angelägen och tjenlig för de Embetsman, hvilka äro ställde utom ali tillsyn och redovisning, när och huru de till andra behaga uppdraga och öfverlåta deras tjensteåligganden.
Jag instämmer med Hr von Hartmansdorff uti all L'tsk:s förslag må förfalla och nuvarale räntan qvarstå. Gr. Lagerbjelke; Det är med anledn. af den siste värde talarens yttrande, som jag anhållit om ordet. Han har nemi. påstått alt här skulle vara fråga om eli uteslutande af denna inkomsttitel för att derigenom åstadkomma en förkortning i räkenskaperna. Så är dock icke förhållandet. R. St. hafva redan sjelfve erkänt alt den ifrågavar:de afgiften är för de skattdragande ett plus, som de icke borde hafva, och derföre hafva R. St. i ersättning medgifvit dem en lindring i beviliningen. Nu vore det likväl rättast att, då man erkänt dem hafva eli plus af skatt och derföre gifvit dem ersättning, i stället borttaga detta för mycket 9 H. 11 162 Den 8 September e. m. tillika med ersältningen. Det vore väl i alla afseenden det aldra billigaste. Då Frill. Palmstjerna nu äfven från sitt förslag borttagit den reslriction, som möjligen kunnat göra all andre korporationer kunnat komma alt lida genom det föreslagna beslutet; kan jag ej annat än instämma i Frih. Palmstjernas förslag och tillstyrka R. o. Ad. att detsamma antaga. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Sedan nu hufvudfrågan eller 3:dje punkten här blifvit afgjord, såsom skett, kan det vara temligen likgiltigt att tvista om dessa småfrågor. Jag anser mig likväl, i anledning af Hr von Hartmansdorffs yttrande, om att ett bifall till denna punkt skulle leda lill ett upprifvande af Ståndets redan fattade beslut ang:de inkomstberäkningen, uppmanad att yttra, ali i inkomstberäkningen är egentligen ingenting annat bestämdt faststäldt, än hvad som är Kronan behållet. Allt hvad sora är anslaget till corporalioner och stater är endast så lill vida i inkomslbelänk. upptaget, alt i afseende på deras värdering eli serskildt förbehåll (hvilket Hr von Hartmansdorff uppläst) är gjordt af StatsUtsk. och af 3:ne
Af öfverpresidenten uti parlamentet i Provence, den lärde Bartholomeus Chassanæus (född 1480), besitter man ännu ett vidlyftigt och klyftigt betänkande, i hvilket pröfvas om och huruledes dylika djur skola kallas inför rätta; om de böra inställa sig sjelfva eller genom ombud; om de lyda under andligt eller verldsligt forum, samt om bannlysningsstraffet kan på dem tillämpas. Med många skäl styrker han, att de egentligen höra under andlig domstol och kunna underkastas bannlysning. Dock förblef frågan om forum öppen, och en rättegång mot åkerråttorna, hvilken fördes åren 1519–1520 i Tyrolen, visar bland andra, att verldslig domstol stundom ansåg sig befogad att afgöra sådane mål. Inför hr Wilhelm af Hasslingen, domare i Glurns och Mals (Ober-Inn-dalen), anmälde sig å socknen Stilfs vägnar landtmannen Simon Fliss såsom kärande mot de åkerråttor, som i nämnda socken anställde svår skada å fälten. På denna anmälan insatte domstolen Hans Grinebner, borgare i Glurns, till sakförare åt de anklagade och försåg honom i vittnens närvaro med det för detta kall erforderliga inseglet. Derefter valde käranden för socknens räkning en sakförare i Schwarz Minigs person, samt begärde och erhöll domstolens insegel åt honom i denna egenskap. På rättegångsdagen, som var utsatt till Onsdagen efter S:t Philippi och S:t Jacobi apostelns dag, förhördes många vittnen, som bekräftade, att åkerråttorna svår förödelse förorsakat, och Schwarz Minig inlemnade sitt slutpåstående, som yrkade, att skadedjuren utan dröjsmål och omständigheter måtte åläggas aflägsna sig, emedan innevånarne i Stilfs annars icke skulle förmå betala årsräntan till sitt höga herrskap.
Vill någon besöka häktad person; gifve ock den, som vård öfver häktet häfver, dertill lof, om ej säkerheten i deri häktades vård deraf äfventyras, eller annat giltigt skäl deremot förekommer: ege dock viss tid utsätta, å hvilken besöket ske skall, så ock låta en eller flere personer dervid när vara, om så nödigt finnes. Ej må likväl häktad person förmenas att i enrum tala med prest eller läkare. Kongl. Majtts Nåd. Proposition N:o 18. Och skulle, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts nu fattade beslut, nådig proposition, sådan bilagan vid detta protokoll utvisar, till Rikets Ständer aflåtas. In fidem. N. A. Heurlin. Utdrag af serskildt Protokoll öfver ett Justitie-ärende, hållet uti Kongl. Maj:ts Högsta Domstol den 27 Mars 1845. Närvarande: Justitieråden: Themptander, Isberg, Nyblaeus, Backman, Nordenstolpe, Grefve Carl Sparre, Grefve Gust. Ad. Sparre. Fortsattes och slutades den, jemlikt protokollet för niistlidne gårdag, dä företagna granskning af Lagberedningens förslag till Författning om nya Strafflagens införande, af hvilket förslag ett tryckt exemplar finnes detta protokoll bilagdt; och skulle här i ett sammanhang upptagas de under granskningen gjorda anmärkningar. 8 5- Under godkännande af förslaget i l:sta punkten derom, att uppenbar kyrkoplikt och enskild skrift, likasom afbön och utställning att skämmas, må alldeles afskaffas, ville likväl Högsta Domstolen halva härvid uttryckt den mening, att berörde lagförändring icke borde anses utgöra hinder derför, att, om så nödigt aktades, Kyrkolagen i stället kunde upptaga andra mera tjenliga bestämmelser, beräknade på undvikande af allt, som kunde medföra skymf, och åsyftande att närma lagstiftningen till det med uppenbara kyrkoplikten och enskilda skriften ursprungligen afsedda religiösa ändamål. Hvad åter angår det i 2:dra punkten föreslagna stadgande, att landsförvisning ej vidare skulle ådömas; så, enär berörde straff utgör den i 1 kap.
För det Svenska folkets representanter, som stå i någon närmare beröring med allmogen och arbetande folkclasserna, samt således känna folklifvet och di t väsendlliga inflytande, iäns-administralionen med dess underordnade derpå utöfva!', måste isynnerhet anses vara en öfvervägande angelägenhet, att med deras råd och löst nu bidraga till uppfyllandet af R. St:s så ofta och så högtidligt uttalade afsigt att förhjelpa landtstaternes tjenstemän och betjente till den alltför länge fördröjda löneregleringen, åsyftande , jemte någon ringa tillökning i personalen, hufvudsakligen en högst nödig förbättring i de mest vanlottades villkor; ty en så betydlig förhöjning, som skulle ställa dem på fullkomligen lika fot med tjenstemän och betjente vid Postoch Tullverken , är icke ens fråga—allenast om det nödtorftiga; och jag föresläl 6 H. 34 a6ö Dea 7 Maj f. m. ler mig, att afseende på detta ej skolat ända hittills uteblifvit, om landtstaterna haft, likasom postoch tullstaterna hafva det, en egen centralstyrelse, med särskilda fonder, derpå aflöningsanslagen kunnat anvisas. — Likväl är det äfvenså visst, att landtregeringens underordnade verksamt bidragit, genom redliga och nitiska åtgärder, hvar och en på sin plats, att åstadkomma den i sednare tider synbara förhöjningen å Rikets ordinarie-inkomst-titlar med flera , som det antagits vara, att postoch tulltjenstemännen, för deras del, bidragit till postoch tull-intradernas formerande. Af de skäl, som i mängd förefinnas, och sammanstämmande tala för nödvändigheten att just nu, och ej sednare , taga landtstaternas billiga och redan erkända anspråk i samvetsgrannt och slutligt öfvervägande hos R. H. St., framstår i första rummet ett, som liittils föga varit omordadt, men som, det trängande behofvet oberäknadt, utan tvifvel är det kraftigaste. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Tab. Litt. S. Till inrikes sjöfart begagnade fartyg. Hernösand. Sundsvall. Örnsköldsvik. Summa. Antal. Läster. Antal. Läster. Antal. Läster. Antal. Läster. Till Hernösand. Till Sundsva 11. S u m m a. Lastade. Olastade. Summa fartyg. Lästetal. Lastade. Olastade. Summa fartyg. Lästetal. Lastade. Olastade. Summa fartyg. Lästetal. Från Hernösand. I 'rån Sundsvall. Sjöfart. 35 Förhållandet med förpassningsfria fartyg och båtar, som från inrikes orter ankommit till städerna Tab. Litt. u. i länet och från dem till inrikes orter afgått, utvisas af tab. Litt. U. ° A landtmän tillhöriga fartyg och båtar af 5 läster och derutöfver jemte deras besättningar medTab. Litt. v. delas följande uppgift, tab. Litt. V. Under qvinqvenniet hafva städerna och köpingen Örnsköldsvik till utrikes sjöfart begagnat det i Tab. Litt. x. tab. Litt. X (å följande sida) uppgifne antal fartyg.
Jag skulle kunna anföra exempel, som visa att verkligt skickliga verkmästare genom principalernas obestånd förlorat sina platser, utan att genast lyckats erhålla annan anställning. Det vore visserligen ganska beklagligt, om statens verkstäder skulle förses med odugliga föreståndare, liksom i allmänhet staten är illa betjent med dåliga tjenare, men jag tror icke att förhållandet skall blifva sådant. Jag hyser tvärtom den största tillförsigt derom att en kommande riksdag, i händelse R. St:r nu höja den ifrågavarande lönen med 1,000 r:dr r:mt, icke skall erhålla några oroande underrättelser om artilleriets verkmästare. Frih. Wrede: I afseende å de punkter, beträffande hvilka jag blifvit direkt uppmanad af Frih. Klinckowström att förklara mig, torde jag få yttra några ord. Hr Frih:n har begärt upplysning, huruvida den nuvarande verkmästaren har bostad i något Kronans hus, och jag får till svar härpå meddela, att han verkl. har af Kronan hyresfritt tvänne rum i samma lokal der verkstaden är belägen. Denna s. k. förmån torde dock mindre vara en förmån för honom, än lör verkstaden, för hvilken det alltid måste vara fördelaktigt att föreståndaren finnes så nära till hands som möjligt. Hyran för denna lägenhet kan endast uppgå till ett högst obetydligt belopp, och för öfrigt får jag fästa Hr Frihins uppmärksamhet på, att man äfven vid beräkningen af enskilde verkmästares löneförmåner endast upptagit den kontanta lönen, men ej fäst sig vid att de dessutom nästan alltid åtnjuta fri bostad. Frih. Klinckowström har vidare frågat, hvilka verkmästarens nuvarande löneförmåner äro, samt huruvida han hotat att lemna sin plats, i händelse de ej ökas. 1 afseende härå får jag upplysa, att lönen nu uppgår till 1,700 r:dr r:mt, äfvensom att verkmästaren väl ej hotat att lemna sin befattning, ty han är ej en person, som brukar hota, men deremot redan för flera år tillbaka fästat vederbörandes uppmärksamhet på omöjligheten för honom att qvarstanna vid en befattning med så ringa lön som 1,700 eller t. o. m. 2,000 r:dr.
Jag anhåller att blott få säga några ord i anledn. af hvad, 2:ne talare här yttrat, nemi. att prostetunnans upförande på Stat skulle anses såsom ett äskande af K. M. utaf Statsanslag. Så är likväl icke förhållandet. Anslaget är redan beviljadt af K. M. och kommer i alla händelser att utgå och har utgått redan innan det på Stat upfördes. Det är blott en räkenskapsform, att dessa tunnor, hvilka i alla fall skulle utgå, upföras å Stat. Såsom exempel derpå torde jag få upläsa en del af 3 punkten i StatsIltsk:s utlåt. N:o 124 vid sista riksdag så lydande: ”För Kontraktsprosten öfver Ångermanlands nordöstra kontrakt har, enär han genom K. Brefvet d. 17 Sept. 1843 förklarats berättigad att från och med år 1844 för det nybildade Bjurholms pastorat komma i åtnjutande af en prosletunna, att utgå af kronans behållna spanmålstionde i orten, K. M. äskat upförande å Stat af nämnde tunna spanrnål till hvilken framställning, såsom grundad på ett redan lagligen pröfvadt förhållande, Utsk. tillstyrker bifall”. I öfrigt får jag tillkännagifva, att det är mig fullkomligt likgiltigt, om punkten bifalles eller återremitteras. Hr Få hr mus, Olof Immanuel: Jag anhåller att få fästa upmärksamheten derpå, att ordet ”nybildadt” i Utsk:s betänk, förekommer endast såsom en citation ur den K. proposm. Detta ord finnes äfven i det Statsråds prot., som blifvit bilagdt nämnde K. propos. Jag tror, att det bör bibehållas, och att således ordalydelsen såsom Frih. Palmstjerna föreslagit, bör förändras, helst den icke kan inverka på beslutet, då nemi. Utsk. icke anfört något, som gifver anledn. dertill, att det omtvistade ordet af Utsk. blifvit gotlkändt. Hr Gripenstedt, Joh. Aug.:
Utskottet föreslår antagande af flera Gevaldiger i hvarje Lin, som skulle ifrån Landshöfdinge.sätet lil! bevakning följa fångar , som af fångöira ren skulle skjutsas fram och åjer, och som, ■ utom årlig lön, derunder hörde njuta särskildt dag-tractamente , hvarvid jag får erinra, det jag anser denna anstalt blifva alltför kostsam och mindre5” nödvändig: kostnaden till aflöning för ett större antal Ge - 6o Den 5 Maj. vaidiger, som de flera Länen skulle fordra, samt särskildta dag-tractamenten och skjutsomkostnader blef, oberäknadt ett utsträcklare skjutsningsbesvär, att Gevaldigerna fram och åter transportera, ganska betydlig, och skulle otvifvelaktigt uppgå till ett dubbelt belopp emot hvad nu såsom fångskjuts-kostnader utgår, och som vid Statens inskränktare tillgångar redan förut icke är obetydligt. Mindre nödvändig är denna nya anstalt äfven, emedan genom flera Kongl. Forfattningar den skyldighet är Kronobe* tjeningen förut ålagd, att följa fångar till bevakning, likväl såsom en tjenst-förbindelse, utan rätt till dag - tractamente, som Utskottet föreslår, men som jag anser icke nu mera än förr böra af allmänna medel beviljas. Det är sannt, att Landshöfdingarnes mångfaldiga efterlysningar. efter ifrån fångförare rymde arrestanter vittna om angela* genheten af en noggrannare vård , som ali-' manna säkerheten fordrar, men jag förmodar, att, om hvad förut är föreskrifvet efterlefves, som bör yrkas, kan ändamålet lika säkert vinnas, om Länsmannen eller Fjerdingsmannen ti 11 hålles att beväpnad genom dess district åtfölja arrestanten och der till nästa Kron betjent densamma aflemna; likväl och då Krono-betjeningens inskränktare antal fordrar, att de, så vidt möjligt är, i denna förbindelse lindras, torde uppfyllandet deraf egentligen böra fordras, då fråga är om gröfre brottslingars forslande, rymmare, de som till fästnings-arbete försändas, samt de
IX. A. 210. — om vissa Handelsförmåner För. Se Handelsförmåner. Norrbotten, om förlängd tid för innevånare i, att fullfölja rättegångsärender från HofRätt till Kongl. Majit. Se Lappmarken. Norrbottens Län, om Arieplougs ocb Arvidsjaurs Lappmarkers förläggande till. Se Arjeploug, Norrgrytstorp, om skatteköp af hemmanet, lill klockareboställe för Carlskoga församling. VI. B. 92. A. 377. Norrige, om upphörande af deri Tullfria införseln af bränvin från. Se Bränvin. — om anslag till underhållet af en väganläggning till. Se Vägnnläggoing. Norrköping, om förändring i villkoren för byggnads-lånebiträdet till. VI. B. 93. A. 4a5. VIII. U. 297. A. 33o. Norrska Hingstar, om anställande af, vid Rikets Stuterier. Norrtelje Gevärsfactori, om skyldighet för, att efter markegångspris betala vissa kohlräntor. Se Kohlräntor. Notarie-publici-contor, örn inrättande af, å landet. VIII. B. 252. Ä. 293. NummerLotteriets afskaffande, angående. I i5o. R. 241. V. B. 224, 326. Ä. 391. VI. 351. Xi. U. 3g4* XI. no. A. 170.- — förvandlande till ClassLotteri, angående, saint om återupplifvande af förbuden emot offentligt utbjudande af lottsedlaltill utländska lotterier. II. >5o. IIIR. 199- V. B. 224, 326. A. 233. — räkenskaper, angående verkställd revision af. Se Revision. Nybyggare, om fördubbling i missväxtår af det åt dem, 1111- ,der namn af uppfostringshjelp, förunnade understöd. VII. B. 310. VIII. A. 96.
— Till nya unions-vapen och flaggor 7,000: —- För sjöexpeditioner med Svenska örlogsfartyg 108,688: 43. 5. 20,000: Lön lill Pastorn vid Svenska församlingen i London 2,391: 38. 3. 2,387: 5. 3. — Förskott till friköpande af slafvar å S:t Barthelemy 119,760: 19. — Understöd för Protestantiska kapellet i Bordeaux 143: 36. — 143: 36. Bulans till påföljande året: Uti ofvanstående tabell upptages Sveriges bidrag lill den gemensamma fonden med del uti räkenskaperna synliga belopp; men detta öfverensstämmer likväl icke med verkliga förhållandet. För a r l*Ms bör nemligen från den utförda summan 215,256: 25. 4. afräknas de å gemensamma fonden afförda, men Sveriges enskilda fond rätteligen tillhörande, utgifter för sjöexpeditioner med Svenska örlogsfartyg .. 108,688: 43. 5. då Svenska bidraget i verkligheten utgör .. 106,567: 29. ll. För år 8*1* åter bör till det i hufvudboken upptagna beloppet 291,909: 40. 6. läggas den från Sveriges enskilda till gemensamma fonden öfverförda fordran 5,847: 33. 3. och från sammanlagda summan 297,757: 25. 9. afdragas, ej mindre de å gemensamma fonden upptagna utgifter för sjöexpeditioner med Svenska örlogsfartyg 20,000: än ock det frän gemensamma fonden till Sveriges enskilda fond återförda och denna sednare fond drabbande förskottsanslag för friköpande af slafvar å S:t Barthelemy 119,760: 19. — 139,760: 19. — hvarefter Sveriges verkliga bidrag visar sig uppgå lill På det rätta förhållandet med detta bidrag må, utan särskilda kalkyler, kunna utrönas, anse Revisorerne, att räkenskaperna böra för framtiden så upprättas, att verkliga bidraget tydligen i desamma framstår. § a.
Sundhets-kollegium i utlåtande den 17 November 1845, afstyrkt bifall till detta förslag under förklarande att Kollegium ansåge att 4 Allm. Best.- och Ekon.-V! skollen Betänkande N:o 162. mod privilegiernas öfverlåtande borde förhållas såsom derom redan stadgadt vöre. redogjorde Utskottet för en af General-direktören m. m. Ekströmer emot Koliegii omförmälda yttrande afgifven reservation, deruti General-direktören, med ogillande af Apothekaren Forshalls förslag, dock förklarade sig anse apotheksprivilegierna böra afskaffa.-; och för sådant ändamål föreslog, att värdering mätte anställas genom dertill utsedde Nämnder, af samtlige i riket varande apotheksprivilegier och till grund för värderingen läggas sednaste inköpssumma, jemförd med årliga brutto-försäljningssumman och uppgifterna till Taxerings-kommittéerna för fem nästförflutna år. hvarefter apotheken, på grund af det sålunda i jemna tusenriksdalerstal bestämda privilegiivärdet, skulle uppföras i fyra klasser, t. ex. första klassen 40,000 R:dr, andra klassen 30.000 R:dr, tredje klassen 20,000 R:dr o. s. v. Sedan denna värdering och klassifikation blifvit af Kongl. Majit fastställd, skulle amorteringen ske, på det sätt, att två procent af det bestämda värdet årligen afskrefvos, hvarigenom värdet vid köp minskades med motsvarande summa intilldess vid utgången af femtionde året, privilegiet vore helt och hållet hemfallet till Staten. Utskottet, som fann General-direktören Ekslrömers mening vara väl grundad, hemställde derför, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes, med anledning af de olägenheter, som genom den så kallade apotheks-privilegii-handeln uppkommit, i nåder tillse, huruvida ej i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de af Generaldirektören Ekströmer i sådant afseende uppgifna grunder, afskaffandet af denna privilegii-handel genom årlig amortering kunde ega rum.
Såväl af de reseberättelser dessa afgifvit, som ock af andra källor inhemlas, att lalinläsningen i dessa länder begynner tidigare än i Sverige (blott i Danmark samtidigt); att samma Allm. JBcsv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 118. 57 att samma försök, som man nu vill göra hos oss i afseende på Latinet, tillförene verkligen blifvit företagna i några främmande stater; men att resultatet visat sig så otillfredsställande, alt en snar återgång till det gamla blifvit nödvändig; alt numera i dessa länder Latin läses till och med i de liesta realskolor; att åt Latinläsningen mera tid anvisas än hos oss. På grund af hvad jag sålunda anfört, får jag vördsamt föreslå, alt motionen om Latinets framflytlning må lemnäs ulan afseende. Vidhållande den åsigt, jag redan uttalat, alt en städse vexlande reglemcntering utöfvar ett menligt inflytande på undervisningen, vill jag dock dermed icke hafva antydt, att den ordning, som nu gäller, är fri Irån brister. I händelse således Rikets Ständer linna för godt alt för sin del besluta några ändringar häruti, tillåter jag mig att såväl framhålla dessa brister, som ock föreslå sättet för deras afhjelpande. Med skäl har man anmärkt, ali de ämnen, hvarmed lärjungarne samtidigt sysselsättas, äro alltför många, alt språken alltför tält på hvarandra ingå i undervisningen, att de begge linierna onödigt skiljas äfven i sådana ämnen, der de med fördel kunna förenas m. m. Hvad beträffar Grekiska, som, enligt Utskottets förslag, förblifver obligatorisk, så har delta språk, huru gedigen dess litteratur än är, likväl såsom läroämne icke samma betydelse som Latinet och må derföre, dels emedan läsningen af detta språk är af ringa nytta för det stora antal lärjungar, som vanligen lemna läroverket redan i de fem lägre klasserna, dels till mångläsandels förebyggande, uppskjutas till 6:le klassen med vilkor, alt nödig tid sedermera får åt detsamma egnas.