Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan underhandIingarne om denna liqvidation en längre tid utan resultat blifvit fortsätta, och Ryska Regeringen uttryckligen Vägrade att erkänna några andra fordringsanspråk, än sådana, sorn voro enliga med Fredrioshamnska Tractatens bestämda innehåll. så inhemtade Kongl. Maj:t af Envoyén Kongl. Maj.ts Nådiga Propos. N:o 16. 41 Friherre Palmstjenias rapporter om da i ämnet förefallna discussioner, och den åt nämnda Tractat gifna tydning, att ersättning med någon sannolikhet kunde påräknas endast för följande Summor, nemligen; 1:0 För den del af Allmänna Magazins-Inrättningens uppgifna fordran, som härrör af utborgad Spannmål till enskilda personer, utgörande, enligt den 11 September 1820 aflemnad utredning, Banco 48,710: 10: 4* 2:0 För obetalda räntor till Wadstena Krigsmanshus R:dr 2,479: —» 8 r:st., samt beräknade Capital värdet af dessa räntor 3o,ooo R:dr, tillsammans 82,479: —- 8, 3:o För Stockholms Barnhus contant fordran R:dr 1,869 34 sk. 8 r;st., samt ersättning för bortmistad Spanumåls-inkomst i Finland, beräknad till elt Capital af omkring R:dr 5o,ooo, tillsammans 51, 869; 34: 8. 4:o Arbetshusoch Spinnhus-fondernas fordringar, tillsammans 998: 12: 1.
Riksgäldskontoret för desamma utgifna serskilda obligationer, befunnos bland de sålunda återställda lånehandlingarna, hafva Fullmäktige egt den tillfredsställelsen att kunna i Riksgäldskontorets sednast afslutade hufvudbok afskrifva de i detta verks räkenskaper, under mer än ett halft århundrade, såsom utelöpande balanserade obligationerna för omförmälde lån, hvilka obligationers sammanlagda kapitalbelopp uppgick till en summa af ej mindre än 6,000,000 Riksdaler Holländsk Courant. På sätt Fullmäktige uti Berättelsen till Rikets åren 1847 och 1848 församlade Ständer anmälde, hade tillämpning af stadgandet i reglementets 2 §, angående preskriptionstid för åtskilliga \ Riksgäldskontorets räkenskaper balanserade äldre skuldposter, tillsammans 4,918 R:dr 33 sk. 3 rst., då icke kunnat ifrågakomma, och fortfar ännu samma förhållande, såsom af 1849 års Revisionsberättelse (pag. 31) närmare upplyses. Någon dessa skulder rörande obligation eller annan dylik handling har ej eller, under den sedan sista riksdag förflutna tid, blifvit till Riksgäldskontoret ingifven eller derstädes företedd. Utaf Riksgäldskontorets under den 30 September 1841 utgifna 968 stycken obligationer för Statsverkets du återstående skuld, i anledning af Rikets Ständers Banks försträckningar till 1808 och 1809 års krigskostnader, hafva under de frenne sistförllutna åren, ytterligare 66 stycken obligationer, N:ris 133—198, å ett samrnanräknadt kapitalbelopp af 264,000 R:dr blifvit infriade; och utgöra de ännu icke inlösta obligationerna 770 stycken, motsvarande ett skuldkapital af 3,080,000 R:dr. 6 Stals-Utskottets Memorial, M 5. Den under nämnde 3:ne år, jemlikt Reglementets S:te <§, af Riksgäldskontoret till Ranken utbetalda 4 procents ränta å ofvanberörde skuld har utgjort 390,720 R:dr.
Men då PresteSt., gifvande vika för det allmänna pä mer eller mindre goda skäl grundade ropet, som fördömmer privatbankernes enskilda sedlar och anser deras största lyte ligga deruti alt de icke röra sig med rikets mynt, har ingått på detina sednare grundsats, och då jag icke förmodar någon möjlighet inom detta Hus finnas ali kunna genomdrifva ett afslag å denna lag; så nödgas äfven jag förklara mig bland deras antal, som tillstyrka antagande af PresteStis förslag, med en eller annan modification. f anseende likväl dertill, att detta förslag icke lärer kunna på det lämpligaste sätt discuteras under den form för öfverläggningen, som från början blifvit vedertagen, nemi. att paragrafvis genomgå betänk., skulle jag för min del tro, att det vore af sakens vigt pnkalladt och för ända - Den 23 April f. tn. <1 n lii alet gagnande, om discussionen finge framgå i sin hellid, oell först PresteSt:s förslag, med en eller annan modifieation, sorn jag vet att en af Husets ledamöter är beredd att för R. o. Ad. framställa, finge föredragas oell discuteras, hvarefter och sedan alla de skäl, som emot delta förslag kunnat andragas, såsom jag hoppas, lyckligen blifvit vederlagde, jag tror, att man lättare skulle förena sig om paragrafernes lydelse; hvarföre jag lill H. Ex. Hr Gr. oell Landtm, hemställer, huruvida icke discussionen i sin helhet kunde lä föregå den öfver hvarje särskild §. Jag finnér nogsamt, att en sådan discussion icke kan föran leda till någonting annat än en hemställan ä Hr Gr. o. Landtnäs sida, huruvida discussionen i sin helhet är slutad, men jag tror, alt. en sådan discussion skall i betydlig mån underlätta den speciella granskningen af lagen. Gr. Posse, Erik Arvidsson: Då H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, föreslagit och R. o. Ad. bifallit, att delta betänk, skall punktvis föredragas, så anser jag mig skyldig all nu endast hälla mig vid den 1 §. Jag skulle icke finna någon fara vid all instämma i det af Frih.
KonglMajit har äfven, för att gynna jordbruket och de inrättningar, som dermed hafva gemenskap, ansett den ränta af 3 procent, hvilken MagazinsDirectionen hittills erlagt för Bankens till densamma görande försträckningar, kunna hädanefter försvinna, och MagaziesDirectioneD endast förbindas, att dessa försträckningar ordentligen återbetala. Detta ämne har icke alls blifvit af Utskotten vidrördt. Kongl. Majit har fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på den fråga, om 5°® Ven g Junit f. m. icke lån-rättigheten uti Manufactur-Disconten, hvilken hittills varit inskränkt egenteligen till stämpelbara varor, äfvenledes må till andra lika gagneliga fabriks-handteringsr, och deribland äfven till glastillverkningar kunna utsträckas, så att denna, jemte flere nyttige förädlingar af rå-ämnen, som finnas inom Riket, måtte njuta ett lämpeligt understöd. Utskotten hafva i detta afseende icke afgifvit något yttrande. Kongl. Maj:t har ytterligare före slagit, att öfverräntan å Discont-lån, som ej på dag inbetalas, borde nedsättas ifrån 12 till 8 procent. Något tillstyrkande häraf torde vi icke hafva af Utskotten att förvänta. Slutligen har Kongl. M*j:t, i afseende på de ägare af jord och fastigheter, som för närvarande stå i skuld hos enskiite, gjort det förslag, att Staten, med fordringsägarnes samtycke, »kulle lemna gåldenärerne förbindelser, löpande med 6 procents ränta och 2 procents årlig afbetal-' ning på Capitalet, hvarigenom Creditorerae ägde en gifven säkerhet, och gäldenärerne för »ig och sina barn den oskattbara fördel, att vara trygga för framtiden, och kunna använda ali sin omsorg på sina egendomars skötsel och förbättring. Detta förslag, sora öfverensstämmer med både Statens och enskiltes fördel, hade icke bordt af Utskotten uppskjuta* till en lid af större vådor, utan hade visserligen nu genast förtjent Utskottens uppmärksamhet och antagande.
En liten stridighet, såsom det mig synes, torde jag få anmärka emellan 3 och 4 punkterna i beläuk. 3 punkten säger nemi.: ”att beloppet af de Biksg.cont:s obligationer, som af Banken redan innehafvas, böra genom capitalafhetalningar nedsättas från 3,U08,000 r:dr till 3,500,000 r:dr;” då deremot 4 punkten innehåller: ”att Bancofullm. berättigas, alt, medelst anskaffande af något eller några af de i 2 punkten omförmälde räntebärande papper, ersätta den minskning, som genom infriande af obligationer uppkommer, sä att Banken i möjligaste måtto alltid förblifver innehafvare af lätt realisabla förbindelser, till belopp af 5,000,000 r:dr b:eo.” Jag kan icke inse, hvarföre capilalafbelalningarne på Riksg.contts obligationer skola upphöra. Om det skulle vara för att få jemna beloppet af dessa obligationer (ill 3,500,000, så vinnes ju dermed icke något ändamål, emedan, allt eftersom obligationer infrias, köper Banken nya, och beloppet kommer således aldrig alt utgöra något rundt tal, hvarföre jag skulle tro Banken göra bäst uti att behålla de ifrågavarande obligalionerne till oförändradt belopp. 39 punkten p. 53 föreslår, alt de lån, som Banken innehaft af allmänheten, numera böra uppsägas. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 PROTOCOLL, HÅLLNA HOS HÖGLOFLIge 3RJt!M)IBSR3JStÄ$aa VID JTagtrma tttketntgett i ^totkljolm Åren 1853—1854- Vemte Hiiftet. STOCKHOLM. Hök berg sk a. Boktryckeriet, 1 85 4. Onsdagen den 1 Mars 1854. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 8 prot.utdr. för d. 25 sistl. Februari f. m. samt pleniprot. för d. 8 i samma månad. Hr Rappe, Jan Axel:
Key om icke de kvinnor, som deltaga i försvaret på samma gång hata och fördöma kriget? Men de ha förstått att, så länge krig ännu finnes, så länge dess idé ej gått ut ur det allmänna medvetandet — och därur drifves det ej genom yttre medel, forcerad afväpning och dylikt, utan genom inre, genom att kristendomens sanningar så småningom genomsyra mänskligheten — så länge de stora nationerna stå rustade till tänderna, måste äfven det lilla Sverige värna om sitt land, så vida det icke vill utsätta sig för att en gång få dela Polens och Östersjöprovinsernas öde. Och fröken Keys »lyckoinstinkter» borde säga henne, att om krig är en stor, outsägligt stor olycka för ett land, så är dock den att förtryckas, att beröfvas sin nationella frihet, ännu större. Fröken Key anklagar den svenska kvinnan att »hafva deltagit i uppeggelser till krig mot Norge»; ja, det är möjligt att det funnits sådana kvinnor, alldeles som det måhända äfven funnits sådana män, ehuru jag är säker på att bland kvinnorna har det varit många flera, som af hjärtat önskat och i sin mån verkat för fredens bibehållande. Men fröken Key behandlar här som alltid kvinnan »en bloc», ser i den kvinnliga individen ingenting annat än själfva könet, som ledes af en enda gemensam drift, alldeles som en viss art djur, hvilken utmärker sig för den eller den specifika instinkten. Skönhet för alla Innehåll. Skönhet för alla. Skönhet i hemmen 3 Af de här meddelade uppsatserna har den nu omarbetade och tillökade Skönhet i hemmen varit offentliggjord i Iduns julnummer 1897; Hvardagsskönhet i Julbloss 1891; Fästvanor i Iduns julnummer 1896 och Skymningsbrasan – skrifven 1870 – offentliggjordes därsammastädes 1895. Före tryckningen har Skönhet i hemmen blifvit uppläst i en konstnärskrets, hvilken godkänt uppsatsen och, genom några påpekanden, bidragit att fullständiga den. STOCKHOLM. ALB. BONNIERS BOKTRYCKERI 1899. Skönhet i hemmen. Några utläggningar till Ehrensvärds text.1 Det är, säger Ehrensvärd, människans behof, som sätta människan i rörelse.
Frågan om en dylik förening hade flera gånger tillförene varit föremål för Bruks-societetens öfverläggningar, och särskildt vid allmänna sammankomsten år 1847, till följd af Kongl. Majits nådiga remiss å ett af Kommitterade uppgjordt förslag till reorganisation af Teknologiska institutet. Ehuru Societeten äfven då insåg och erkände de stora fördelar, hvilka i flera hänseenden borde uppkomma genom förslagets antagande, fann SocieBih. till R. St. Fröt. De skäl, på hvilka detta afstyrkande grundades, voro hufvudsakligen: att, med hänsigt till elevernas praktiska utbildning, Fahlun syntes erbjuda åt en bergsskola ett fördelaktigare läge än Stockholm, enär uti förstnämnde stad rådde ett verkligt bergsinannalif och öfvervägande intresse för de ämnen, som tillhöra bergsväsendet, hvarjemte nära intill staden öfvades grufbrytning, upphemtning af malm, smältning af koppar och silfver och ej långt derifrån vore belägna åtskilliga masugnar och bruk, hvarest eleverue kunde erhålla öfning uti såväl tackjernstillverkning som stångjernssmide, och jemväl, såsom vid det Fahlu Bergslag tillhöriga Avesta bruk, uti skötseln af valsverk och i koppargarning; att vidare i Fahlun redan funnes tjenliga lokaler för bergsskolan med dess samlingar, jemte boställslägenheter för lärarnc, hvaremot det syntes oafgjordt, huru och när sådana skulle kunna, om skolan till Stockholm förflyttades, der anskaffas, samt att af cu så beskaffad förflyttning den följd sannolikt skulle uppstå, att det årliga anslag af 1,200 R:dr Banko, som till skolan utginge från den så kallade afradskassan, komme att för framtiden indragas. Under den tid, som förflutit sedan detta underdåniga utlåtande afgafs, hade likväl förhållandena i nämnde hänseenden undergått många och väsendtliga förändringar.
N:o 6. e. Sammandrag öfver de i Malmö Låne-Contoirs Rörelse begagnade Bankens Fonder^ Afkastningen deraf, och dess användande för Aren 1829, j83ooch i83i. 1:0 2:0 Utlåning mot Reverser och Borgen: Fond R:dr 1,000,000. Skuld. Till Wexel-Banken för begagiiadt Creditiv Utelöpande Assignatiolier . Till Riksens Ständers Bank, balancerad Discont-vinst . Tillgång. Cassa-Behållning ... Utestående Lån ... Fordran hos f. d. Kamereraren Lindstedt» för Balance i Å Creditivet 1 behåll, vid årets slut » Af Lagsökning då beroende » Inkomst. Influtne Räntor Utgift. Förvaltnings-kostnad* enligt specification Vinst Sorn blifvit: Till Bankens disposition afsatt och lefvererad med Utlåning på Publika Papper: Af anslagen Fond: från den 10 Junii i83o R:dr 40,000. — från d. 3 Januarii 1831 R:dr 15,000. Skuld. Till Banco-Disconten för aflemnade contanta medel och Discont-Reverser .. Till Rikets Ständers Bank» balancerad vinst . Tillgång. Cassa-behållning ... Utestående Lån ... Hos Wexel-Banken innestående vid årets slut Inkomst. Influtne Räntor , . Utgift. Förvaltnings-kostnad , . , Vinst Som blifvit: Till Bankens Disposition afsatt och lefvererad med . Bil. N:o 6 f. Fördelning på Districter, Näringar och Yrken, af Malmö Låne-Contoirs Utestående Fordringar mot Reverser och Borgen, enligt gjorde anteckningar. Den 3i Decemb er År 182 g. Antal. Sumraa. Antal. Summa. Antal. Summa. Landtmanna Näringar . N:o 6. g. Specificatiou å Förvaltningskostnader för Allmänna Discont-Rörelsen. Bauco-Discont-Y erket. För Utlåning mot Reverser och Borgen samt Publika Papper samfäldt. Löner
Ständers Allmänna Besvärs« och 'EkonomiUtskocts Betänkande, i anledning af Hällo fl. BorgareStåndets återremiss af Betänkandet om Götha Canal arbetets inskränkning inom Linien emellan Vennern och Vettern. Under den 25 sistlidpe månad har Vallöf!. BorgareStåndet, i anledning af flera Ledamö - Besv. och Ekon. litsle. Beteinkandm. 955 ters dervid gjorde anmärkningar, behagat återremittera Allrnänna Besvärsoch E ;onomiUtskottets Betänkande, rörande väckt motion: Om Götha Canal arbetets inskränkning tills vidare inom Linien imellan Vennern och Vettern. Men, som Hedervärda BondeStåndet redan den 2 Maj bifallit detsamma, och Höglofl. Ridderskapet och Adeln under den 16 innevarande, samt Högvördiga PrestStåndet under den 29 sistvikne Maj tillkännagifva, att detta Betänkande blifvit lagdt till handiingarne, såsom redan afgjordt genom dessa Stånds fattade beslut, i anledning af Statsoch Banco-Utskottens förnyade Utlåtande, angående Götha Canalarbetets fortgång och befrämjande; hvilket beslut innehåller, att arbetet må fortsättas efter den af Riksens Höglofl. Ständer år 1815 fastställde plan; så har Ekonomiutskottet icke trott sig kunna nu taga denna fråga under pröfning, ej heller ansett någon vidare åtgärd Utskottet tillkomma, än att om detta förhållande Riksens Höglofl. Ständer vördsamligen underrätta. Stockholm den 27 Juni 1818. Riksens Höglojl. Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotts Utlåtande i anledning af Respective RiksStåndens Beslut öfver Utskottets tillstyrkta åtgärd rörande 9^( 5 Besv. oeh Ekon, Utsk■ Betänkanclen. en friare handel med Svenska Skogsprodueter. C Oedan Utskottet under den 24 sistlidna Äprill afgifvit Betänkande, deruti Riksens Höglofl.
På delden nja organisationen af bergslagernas lokalstyrelser mä än ytterligare vinna i ändamålsenlighet, vill Kongl. Maj:t härmed i Nåder begära Rikets Ständers medgifvande i nedannämnde tvänne afseenden, nemligen: n) att, enär Bergmästarne numera komma att, såsom offentliga Bergstjenslemän, blifva ensamme, hvar inom sitt distrikt, och denna omständighet ökar angelägenheten alt förebygga desse tjenstemäns qvarstående i tjensten, sedan de blifvit ålderstigne och mindre arbetsföre, Bergmästare, som efter upphunnen pensionsålder af 65 år linnes icke 1'ullt tjenstbar, må kunna, i öfverensstämmelse med den grundsats, sorn för Tull-Verket; äfvensom för Rikets Ständers Verk är lill iakttagande föreskrifven, jemväl utan egen ansökan, med lönens bibehållande, såsom pension, i behörig ordning förflyttas å Indragnings-stat, hvartill rättigheten, äfven med hänsigt till redan utnämnde Bergmästare, kan anses ega giltig grund i aflöningsförbättringen, så vida de deraf vilja komma i åtnjutande; och b) alt, på det de så kallade stipendiaterne eller extra ingenieurerne, hvilka, försedde med blott 400 R:dr årligt arfvode, påräknas alt praktiskt utbildas till skicklige bergstjenstemän, icke måtte, i alltför lång afvaktan på befordran, öfvergifva den beträdda banan, bemälde stipendiater måtte, i likhet med hvad för Bataljons-Läkare är tillåtet, efter åtta års tjenstgöring få från Allmänna Indragningsstaten personelt åtnjuta 50 procents förhöjning i arfvodet för den tid, de, i sådan egenskap, fortfara att tjenstgöra. 3:o) Landtjnäteri-Staten. Efter pröfning af framstäldt underdånigt förslag om lönetill. ökning för General-Landtmäteri-Kon lorets Embelsoch Tjenstemän samt Vaktbetjent, har Kongl.
Direetionens omförmålde framställning; men då Utskottet anser det afsedda ändamålet, utan tillsättandet af någon ny tjenstebefattning, kunna vinnas, genom anslag af ett lämpligt arfvode åt någon person, hvilken Direclionen ulsåge att Ombudsmannen i hans göromål biträda, har Utskottet velat bos Rikets llöglofl. Ständer tillstyrka, att ett årligt arfvode af 300 R:dr Banco måtte få af Directionen öfver Låne-Contoret i Götheborg användas till ersättning åt den person, Direclionen finner Ljenligt all förordna till biträde åt Ombudsmannen derstädes. Stockholm den 15 Jan. 1841. Alik. till Esp. Utsk. Jen 13 Jan. ISSI, kl. Sera. Memorial, med hemställan, all ett i Hanken upptaget landtegendomslän, hvilket icke blifvit inom behörig tid i låntagarens concurs bevakad!, malle i Bankens räkenskaper fä ctfskrifvas. Utaf den af Rikets St änders år 1835 församlade Revisorer afgifne och till Utskottet remitterade Berättelse inhemtas (sid. 28—29), att Bankens Fiscals-embete, uti dess Berättelse, ibland äldre balancerade rättegångsmål, upptagit det åtal, som inför Kongl. Götha Hof Rätt blifvit väckt emot såväl Borgerskaps-Secreteraren G. M. Nordström, som emot Kongl. Majrts Befallningshafvande i Östergöthlands Län, i ändamål af deras förpligtande att ansvara för och ersätta den skada och förlust, som
Rätt samt de betydliga förluster, som genom en utsträckning af dessa rättigheter kunde henne förorsakas, särdeles i de fall, då, genom oförutsedda händelser, ett längre uppehåll under en längre transport kunde uppkomma, icke ansett sig böra föreslå någon förändring uti hvad ofvanberörde Författning härom stadgar; Men, enär nu vanligen så tillgår, att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i det Län, hvarifrån Kronotransporten afgår, bestämmer Marcherouten derföre ända till Transportens destinationsort, hvilken Marcheroute ofördröjeligen meddelas öfriga 7P B(Sv. och Ekon. Utsk. Betiinkqnd?U - Landshqfdjngar i de Län, hvarigenom trana? porten kommer att gå, och, enligt hva4 ptskottet eger sig bekant, denna åtgärd understundom förorsakat, att, då transporten i början af sjn färd blifvit uppehållen genom större Snöfall eller andra oförutsedde hinder, har detta, i synnerhet då fråga varit otti längre afstånd, förorsakat kännbara olägenheter för kronoskjuts*skyldige, sorn härom icke kunnat underrättas, utan å förut bestämda tider måst förgäfves afbida transporten; så har Utskottet funnit sig böra Vördsamt tillstyrka, att Kongl, Maj:ts Refallnjngshafvande i det Län, hvarifrån Trupp eller Kronotransport skall afgå, endast upprättar Marcheroute för tåget genom dess Län, men dervid skyndsamme* ligen underlättar Landshöfdingen i nästa Ian, hvarigenom Commenderingen eller transporten kommer att gå, om dess ankomst tili första stationen inocn sistnämnde Län, för att derstädes foga enahanda anstalter, pcb att sedermera på lika sätt fortfares den öfriga vägen till bestämd ort; Och får Utskottet, på sådan grund, vördsamt hemställa, att Höglo!}. Riksens Ständer ville hos Kongl. Majit framföra en Underdånig anhållan, att Kongl. Maja, i likhet med hvad Utskottet nu t detta hänseende föreslagit, täcktes i i Nåder derom meddela Kongl. Majas
Det var sent en afton jag fick låna den lilla luntan — det prisbelönta arbetet var blott ett utdrag af den senare utgifna digra romanen — o c h m e d girig ifver grep jag mig i nattens stillhet an m e d läsningen. D e första sidorna framkallade först ett löje, detta förvandlades snart till förvåning, därpå till det mest spännande intresse, s o m kulminerade i den mest lefvande entusiasm. E n ny, frodig, lefvande o c h sprudlande talang, ett verkligt geni, uppenbarade sig utan tvifvel i dessa blad. Alla s o m läste d e m voro öfvertygade därom, o c h Selma Lagerlöf har icke kommit denna öfvertygelse på skam. Skall A n n i e Quiding lyckas lika bra? H v e m vet det? Det vore egendomligt, o m Idun ännu en gång skulle göra en så stor upptäckt. Men det är j u icke omöjligt. Fröken A n n i e Quiding är ett Malmöbarn. H o n är yngsta dottern till framlidne rådman N. H. Quiding. H o n har sålunda litterärt påbrå, ty fadern var på sin tid den anonyme författaren till ett socialt verk » Slutlikvid med Sveriges lag, af Nils Nilsson arbetskarl *, ett verk som, när det framkom, förbisågs o c h först många år därefter drogs fram ur bibliotekens g ö m m o r af ingen 1898 mindre än August Strindberg. Det är ett af de få o c h första försöken i svensk litteratur till en genomgående kritik af det nuvarande samfundet o c h förslag till ett nytt på ett slags k o m m u n i s m bygdt samhälle. Men fröken A n n i e Quiding delar icke Nils Nilssons syn på tingen o c h människorna. H o n är djupt konservativ till sin lifsåskådning o c h i sin nu prisbelönta roman » Hvidehus » framlägger h o n en del af de åskådningar h o n hyser. Jag gjorde henne i går ett b e s ö k för att lyckönska henne o c h höra något utförligare o m romanen. Jag fann fröken Quiding ännu helt, fast naturligtvis gladt, öfverraskad af framgången.
Allmogens söner ingå, då deras ekonomiska ställning det tillåter, ofta redan vid 21 års ålder äktenskap oell tillträda eget jordbruk. Ynglingen, om han är förståndig och eftertänksam, önskar också sjelf att, ju förr desto hellre, fullgöra sin vapenöfning, på det han icke deraf må uppehållas i valet af yrke, enär det i allmänhet är svårare att före än efter densamma erhålla stadig sysselsättning. Vid uppnådd myndig ålder, och ännu mera vid 25 år, anförtros mannen, synnerligas! på landet, både kommunala och enskilda uppdrag. Efter hvad Rikets Ständer vilja antaga, är ock allmänna meningen bland allmogen, att deras söner borde först halva undangjort den föreskrifna vapenöfningen, innan de nedsätta sig i eget hem eller antaga stadigare sysselsättning. Den Nådigst föreslagna framflyttningen skulle dessutom medföra, att bcväringsskyldigheten först vid fyllda tjugusex års ålder upphörde, hvarigenom sista, eller femte beväringsklassen skulle komma att i sig upptaga flere redan bosatte personer, hvilka, efter uppnådd tjugufem års ålder, möjligtvis erhållit vigliga medborgerliga uppdrag. Alt allt sådant skulle mäktigt ingripa i nu bestående förhållanden och samhällsvanor, hvilka med det nya lagstadgandet, der det antoges, på en gång komme att förändras, hafva Rikets Ständer icke kunnat förbise; och det är i betraktande häraf, som Rikets Ständer tillsett om icke det af E. K. M:t afsedda ändamål, anskaffande af vapenfört manskap för krigstjenst, skulle kunna förenas med nu gällande stadganden om vapenöfningarnes fullgörande i fredstid. En utväg härtill hafva Rikets Ständer trott sig finna deruti att, med bibehållande af nu gällande stadganden angående beväringsåldern, åt K. M:t öfverlemnas att i krigstid - Exp c dit in n s -lils k o lie ts Förslag Ull under d. Skrifvelse N:o 23. 41 tid uppbåda den eller de bevärings-klasser, K. M:l nödigt pröfvar, ulan iakttagande af den nu stadgade ordning att första klassen först uppbådas.