Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Slott den 25 Febr. 1795. Z:o Allmänna Spanmäls> Magazins.In. rättningen, som nu mera saknar desi i början päräknade, men under sista kriget medtagne betydliga Fond, och likwäl är betungad med en dryg aflöning kör den wid de mänga Magazi. w.r wt, rande talrika Betjening, bäfwe Wi in. sedt nölwänbighete» fordra att blifwa ställd pä en annan och sädan fot som med Rikets när. warande omständigbetör närmare öfwerensstäm. mer, hälst Inrättningens underhällande i hela dcH nuwarande widd, wore äfwen sä litet bä« tande, som dertill erforderlige penningar och medel äro otillgängelige: Pä denne grund fin. ne Wi Kronans Spanmäls handel hädanefter böra inskränkas förnämligast lill upphandling ivid sädane tillfällen, och pä sädane ställen i Riket, hwarcst en ymnig och god äring sätter waran i ett för den förlägne Jordbrukaren tryckande warupris, samt att deremot Span. mäls Förräderne böra egenteligen öppnaö an. tingen tia prilernes jemkande, dä den enskilde winninglystnaden wid misiwäpt är sträcker öf. wer billigheten, eller till nödens afwärjande dä fwära mitzwäLter infalla. Wid. Den iz September. 48? Widkommande äter Magazinerne; sä haf. we Wi säsom följder af den i förenämnde mätto af OH antagne grund, i L-Uder sunnit aodt att de efter särskild pröfning, och sedan Wär Bekallningshafwande i bwarje Län deröfwer blifwit hörd, mäge utsökas ibland alla nu befiuteliga, sä wäl de som Spanmäls Magazi-s. Directionen anlagt, som dc hwilka förut blifwit inrättade och stä under Wärt Stats. Contoirdisposition:
De af Kongl. Maj:t, till utgående för en gång, äskade extra anslag äro följande, nemligen: a) till anskaffning af 1,300 st. tält för bevärings-manskapets vapenöfning samtidigt med den gamla stammen, u 100 R:dr st., 130,000 R:dr. Enligt förut omförmälta, af Departements-chefen framlagda, plan för ordnandet af beväringsmanskapets vapenöfning, skulle under en del af den föreslagna förlängda exercisliden manskapet öfvas samfält med gamla stammen under dess regements-möte. Då emellertid Utskottet icke funnit skäl tillstyrka beviljande af anslag för öfningstidens utsträckning, får Utskottet, såsom en följd deraf, äfven afstyrka bifall å nu ifrågavarande framställning. b) till uppförande af nödige förrådshus för bevarande af beväringsmanskapets materiel, förslagsvis, 75,000 R:dr. Enär ej ens är uppgifvet, hvarest ifrågavarande förrådshus erfordras och höra anläggas, samt behofvet af dessa byggnader synes Utskottet icke vara så angeläget, alt ju med uppförandet deraf kan tills vidare anstå, helst nödigt utrymme för närvarande torde, såsom hittills, kunna beredas i de gamla förrådshusen, hemställer Utskottet att det för omförmälta ändamål äskade anslag nu icke må beviljas. c) till nybyggnad af en kasern m. m. för Smålands Husar-regemente å - Rönne slätt, 29,200 R:dr. Som upplyst är, att regementets nuvarande kasernbyggnad befinnes i det bristfälliga skick, alt någon reparation derå icke vidare hör ifrågakomma, får Utskottet, med tillkannagifvande att, enligt de Utskottet lillhandakomna handlingarne i denna fråga, den nya byggnaden skall uppföras af timmer till 116 fots längd, 49 fots bredd och 28 fots höjd samt är afsedd för inrymmande af 76 man med befäl och beräknad att kosta 29,200 R:dr, tillstyrka, att denna summa må af Rikets Ständer för sagde ändamål beviljas.
Dessutom får jag lasta upmärksamheten på, att äfven i afseende på sjelfva kostnaden det svårligen torde någonsin kunna komma i fråga att lägga brobyggnaden midt emot Riddarhuset; ty då de nuvar. byggnaderne å Riddarhusets bakgård lemna en inkomst af 2,200 r:dr b:co årligen och staden, för att få denna plats afröjd, nödgades lösa dessa byggnader med ett kapital som motsvarade denna ränta efter minst 5 procents beräkning och med 50 procents förhöjning å detta kapital, så skulle lösesumman upgå till icke mindre än 66,000 r:dr b:co, Den 8 Februari. 387 hvilka jag tror att staden kunde använda på bättre sätt, än alt få bron der anlagd. Förslaget att taga bort de nuvar. byggnaderna förefaller mig besynnerligt och om man icke anser R. o. Ad. böra upföra en ny byggnad, sedan man afröjt platsen, så skulle man beröfva sig den inkomst, som R. o. Ad. har af de nuvar. byggnaderne och dessutom få vidkännas kostnaderna för sjelfva platsens afrödjande. Om man då dertill lägger att den ränta, som R. o. Ad. nu har af dessa byggnader, är för R. o. Ad. behöflig i och för underhållandet af Riddarhuset, så tror jag icke något sådant förslag kan komma i fråga. Hr von Hartmansdorff har ansett att frågan mäste afgöras och icke återremitteras. I afseende på Frih. Tolls yttrande alt Utsk. har sagt sin mening och kommer dervid att förblifva, skulle man visserligen tro att en återremiss icke vore af stor nytta; likväl skulle jag tro, alt om R. o. Ad. beslutar en återremiss, sä mäste val Ridd.Utsk. skola rätta sig efter R. o. Ad:s uttalade tanka och jag anser dessutom en återremiss behöflig derföre, att Utsk. i det nu föredragna betänk, icke har framlagt en utförligare plan till den ifrågavar. byggnaden, hvilket äfven gifvit Hr Bråkenhjelm anledning att tro att man skulle komma att skymma bort dagen i Riddarhussalen.
Minst tre dagar före valet skall lokal-styrelsen till den högre förvaltnings-myndighelen (autorité administrative supérieure) insända de erhållna kallelse-bevisen. 3:<ljc Titeln. Om val-församlingar. Des Colleges Éléctoraux. X. Val-församlingarne ega icke att sysselsätta sig med annat, än val af ledamöter. XI. Val-församlingarnes ordinarie sammanträde, för val af ledamöter i Provins-rådet, sker ' den 4:de Måndagen i Maj månad. XII. Valmännen sammanträda i hufvud-orten inom det val-distriktet, der de hafva sitt lagliga hemvist (domicile reel); de ega icke för sig ställa ombud. Om valmännens antal icke öfverstiger 600, bilda de en enda församling. Stiger valmännens antal åter öfver 600, fördelas de i sektioner, af hvilka likväl icke någon får utgöras af färre antal än 200, tagne från de kommuner eller delar af kommuner, som närmast gränsa till hvarandra. XIII. I de hufvud-orter, der första instansens domstol har sitt säte, är Ordföranden i denna Bilaga lill Allm. besv.- oell Ekon.-Utsk:s bet. M 127. as domstol eller, i händelse han har laga förfall, den, som hans embete bekläder, Ordförande i hufvud-byrån. De fyra yngste ledamöterna i hufvud-ortens styrelse äro omröstnings-vittnen. Den sålunda bildade byrån väljer sin sekreterare. Om der äro flere sektioner, föres ordet uti den andra och följande utaf en bland domrarne eller desses suppleanter, efter tjenste-ålder, samt, i händelse sådant skulle erfordras, af de personer, som hufvud-byråns Ordförande utser bland de valmän, hvilka icke äro afsättliga embetsman. Hufvud-byrån förordnar de fyra omröstnings-vittnena vid; hvarje sektions byrå, och desse utse sjelfve sin sekreterare. XIV. I de hufvud-orter, der ej finnes en domstol af första instansen, är freds-domaren, eller, der flere freds-domare finnas, den äldste af dem, samt, i händelse af förhinder, den äldste suppleanten, sjelfskrifven (de droit) Ordförande.
3. ^ormit laire, Uppgift till STlantalSs och ©fattffrtfntngen t 91, 91. ©oden, för år 18 4. g'ormulatre. 911antal8* Dclj ©fattffrifntngSsSängb utt 91.91,©pden(©tab), för år 18 5. f$-ormttlaire. ©ammanbrag öfwer 91. 91. S'ögbert8 9?lantat3s och ©fatt* ffrtfutugSsSangber, för år 18 6. $ or mit la t re. Uppgift till 9)lautat8 Sätt för år 18 9. ^formulatre. Uppgift till ©ajeringSsSommfttéen t 91. 91. ©tab, för år 18.. 10. § o r ttt u t a i t e till ©ebets©ebel. §ol. för år 18 11. 9l:o l. ©apettttgSsSängb, Ijwarutt itpptccfttaS innehafware af Remman, Sägeuhe* ter, Söerf och inrättningar, af ^witfa Cgganbe SlaicrtngSsSöngb, hwarutt itpptccfuaS ©äftgtfwertct8, SBärbSljuS ecb krös gar§ famt åtfftHige perfotterö SSewiUnittg efter 2:bra od) 3:bje Sirttflarne utt 91. 91. ©oden, för år 18 16. 91:o 5. ©untmartff Uträfning öfwer ffkrfonlig afgift efter 1 9lrt, af 18 . årö 33cs intllutitgo Sätrgb eftner afgtften för be 23ränlutu8pamtor, l) to t lfa tttt öegagttanbe
Åstadkommas, blef af Prestc-Ständet till alla delar gilladt; Hwilket härigenom ffulle de Respcctive Med-Ständen samt bemälte Utskott wördsamt och wänligen ti.UännagifWasVt supr». SD. W!d förnyad föredragning af Riksens Högloft. Ständers StatsUtstötts den rr dennes pä bordet lagde Memorial, innchällande Urstottcts utlätande öfwer de emot Staks-Utststtets Betänkande, angäende Staten förde fria Konsterna, gjorde Anmärkningar, fann Preste-Ståndet sig sä mycket häldre böra gilla hwad Utskottet yttrat och hemstält, som Ständet önstat, att Statens ti gängar kunnat medgifwa ett större understöd för Swensta Akademien, an den obetydliga Summa af 1,500 R:d-, som till indragning blifwit anmärkt; Härom ffulle de Respcctive Mcd-Ständcn och bemälte Utstött wördsamt och wänligen underrättas. Vt supra. S. D. D8 Den 17 ApriS. 621 S. D. Dä Riksens Högloft. Ständers Allmänna Bcswärs-och Occonomie-Utskvrts sö'Nyadeochd. 12 dennes pä bordet lagda utlåtande, angående Förordningen afden 6 Apr!l 1799 om Lurendrägeri och Tullförsnillning, nu ä nyo föredrogs, biföll Ctändct litt alla delar hwad Utskottet häruti anfört och föreslagit; Hwarom wördsam och wänlig underrättelse skulle lemnäs de Respective Med - StänLen samt bcmalte Utskott. Ut suprs.
N:o 9 gjorda tillstyrkande i fråga om bevilln. af enskilda banker, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. Utsk:s ofvanberörde tillstyrkande, samt anser bevillning af enskilda banker böra utgöras på sätt nu finnes stadgadt. los Den S April e. ni. Vid voteringens slut, och sedan jemväl den först aflagda förseglade volerings-sedeln blifvit öppnad, befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 32. Nej — 33. 21:o Ang:de utsträckning till syskons afkomlingar af ilen befrielse från bevilln. enligt 3(1 §, som varit syskons barn medgifven. Ulsk:s tillstyrkande i denna punkt blef af R. o. Ad. bifallet, hvarjemte det i 36 § föreslagna utbyte af ordet ”barn” emot ordet ”afkomligar” godkändes. 22:o Ang:de H. Ex. Ilr Gr. Löwenhjelms motion om upphörande af bevilln. för kar akter s-fullmakter. Den ifrågavar. punkt Winde del af Hr Fabian vid Utsk:s betänk. fogade reservation upplästes på begäran af Frih. Cederström, Claes Rudolf, som derefter yttrade: Redan Montesquieu har anmärkt, att i monarkier äran är den princip, som man i staten ingalunda och minst af alla bör förbise. Denna anmärkn. synes äga mycken giltighet ännu i våra dagar, ehuru mycket som för öfrigt förändrat sig. Sålunda bör nämnde princip icke heller hos oss lemnäs ur sigte. Då Konungen äger rättighet att utdela karaklers-fullmakter, så synes det vara, på sätt Hr Fåhraus i den upplästa reservationen ådagalägger, ganska olämpligt att R. St. söka lägga ett hinder i vägen emot sådan rättighets användande. Det låter ganska väl tänka sig, att Konungen skulle vilja för trogna tjenster till högre värdighet befordra någon, men hvartill ej genom tjenstens ledigblifvande tillfälle lemnats, och då, för att utmärka
Ridderskapet och Adeln förekommer: A. A tt Utländsk Spanmäl hör, under ansvar af Magaziris-Inrättningens Styrelse, allena kunna införskrifvas, i hvilket fall likväl Inrättningens Lager af Inhemsk Spannuil anses böra bestå af minst 300,000 Tunnor, hvaraf ej något får af yttras förr än 2.ne mätiader före en ny skörd; hvarjemte i sammanhang härmed anföres, att, då genom en sä beskaffad föreskrift i afseende pd införskrifning af Utländsk Säd, befaras kan, att Spanmålsprisen stegras, torde detta dock kunna förekornmas genom Maga zins Inrättningens större Spannmåls-Lager, till beredande hvaraf Inrättningens Creditiv pä Banken borde vara oinskränkt. Stats-Utskottet har val i dess anförande om upphandling af Utländsk Spannmål hemstält, . att, då en sådan upphandling oundvikligen för Allmänna Magazins-Inrättningens räkning be» hofver göras, synes den endast genom Verkets Ofver-Styrelse böra föranstaltas och ingen annan Autorité, såsom oftast hittills skedt, dermed aga befattning. Härmed har Utskottet lik - Slais-Uts&otttts Betänkanden. 19oj väl ej hvarken hemställt eller haft för afsigt, att Magasins Directionen ensamt skulle äga den uteslutande rätten, att införskrifva Utländsk Spannmål, och att all enskild åtgärd dermed borde upphöra. En sadan högst skadlig och till förfång för enskildta liandéls-industrien ledan* de föreskrift, afstyrker Utskottet aldeles, Utöfver joo.ooo Tunnor Spannmål synes Magaeins-Inrättningens Täger ej behöfva, utsträckas, och med detta Lager äger ock Inrättningen, efter den omfattning den kan och bör hafva, till racki i j>e förråd till undsättning. Hvad Utskottet i denne del i detafgifne Betänkandet anfört, åberopas vördsam!igen.
Jag är till det mesta förekommen af Hr v. Troil. Som vi här i landet ej haft någon erfarenhet om förhållandet med privatbanker, nödgas vi hemta erfarenhetens lärdomar från andra länder, och hvad Hr v. Troil nämnt om de Skottska bankerna inträffar äfven med de solidariska bankerna i England. Der kallas direct:ns ledamöter syssloman, och när man der söker sysslomannen, anses bankens öfriga delägare såsom parter, fastän de ej inställa sig. Således anses den dom, som fallit mot direetm, äfven hafva fallit emot samtliga delägarne, och får man utsökning hos hvem man vill, hvarvid dock den föreskrift iakttages, att den af delägarne, hos hvilken man utsöker sin fordran, först derom skall underrättas; och för att trygga sig sjelfva, uppgöra delägarne ett enskildt bolagscontract, deruti de ansvara hvarandra för, att ingen skall komma att betala större summa än det belopp, hvartill hans actie stiger. Om det ifrågavar. stadgandet icke strider mot våra juridiska former, skulle jag således anse bäst, både för allmänhetens betryggande och de solidariska bankernas credit, att det blefve bibehållet. Or Stråle: Derigenom, att den mening, hvars uteslutande jag yrkat, koinme att utgå, skulle bankens borgenärer ej vara uteslutna från rättigheten att lagsöka hela bolaget, om dem så godt syntes. De hafva nemi. full rättighet att, då de hos K. Mls Bef:h:de uppgifva bankens delägare och yrka, ait de alla skola betala, få utsökn:suts!ag på dem aila och utsökning hos hvilken som helst. Denna rättighet har jag ej velat borttaga; men såsom § nu är re digerad skulle delägarne kunna dömas ohörda, och det har jag motsatt mig.
Äfven hade man en vacker sed, som saknar motstycke hos något annat folk i forntiden, att nämligen, då en fader ville hedra sina gäster, han lät sin fagra dotter bära hornet, fyldt med mjöd eller vin, fram till hedersgästen och dricka honom till. Döttrarna själfva ägde dock ännu ingen rådighet öfver sitt giftermål, utan köp, handladt med fader eller närmaste fränder, var den lagliga formen för äktenskapet. * De gamla germanerna och kelterna hade flere hustrur allt efter råd och lägenhet. Konung Dagobert hade ej mindre än 600, och till och med Karl den store skall hafva haft samtidigt 4 stycken. Det är nämligen först genom kristendomens införande bland kelter och germaner, som monogamien blifvit rådande bland dem. Ofta blef en af mannens hustrur offrad på hans graf för att ledsaga honom in i det tillkommande lifvet, liksom ända in i våra dagar änkorna i Indien brukat brännas på den aflidne makens bål. Hos germanerna och kelterna måste dock ett sådant offer vara frivilligt å änkans sida. (Forts.) * Ett sådant brudköp kallades » mundium » eller hemgift. Ju rikare friaren var, dess mer gaf han i hemgift. Höfdingarne gåfvo stundom, enligt hvad Gregorius af Tours berättar, i sin Historia Francorum, hela byar i hemgift; ja, det gick så långt, att den &gt;lombardiska lagen », för att sätta en gräns för friarnes gifmildhet, bestämde, att man ej finge gifva mer än en fjärdedel af sin förmögenhet i hemgift. Utom denna hemgift till brudens fader eller släktingar måste friaren äfven gifva en särskild gåfva till bruden, hvilken hos våra nordiska och germanska förfäder kallades » morganegiba » eller » morgongåfva » och hos kelterna » tinuscra » på Irland, » cowyll » i Gallien. Denna gåfva utbetalades hos germanerna dagen efter, hos kelterna dagen före bröllopsnatten. Hvarken hos greker eller romare förekom det, att friaren gaf bruden någon säiskild gåfva. IDUN _ 1899. 4 onsdag, då är det kanske inte för tidigt?
Utflyttningshjelp efter laga skiften 25,781: 24. — Odlingshjelp för krono-nybyggare 838: Understöd för vetenskapliga arbetens utgifvande 450: 450 å g:de Hufvudtiteln: Summa Summarum 97,598: 15. 10. 41,470: 37. 6. i liqvid med Rikets Ständers Riksgälds-Kontor öfver Öfverskotler och Besparingar hafva således Riksgälds-Kontörel tillgodoförts: Brister i förslags-anslagen 287,468: 6. 1. 621,873: 23. 5. ä Öfverskotterna an vista utgifter, enligt specifikation, sid. 35. sedan från det för år 1842 afförda belopp 16,508: 39. — tillagts de till kreditiv för undsättning i missväxtår afsedda spanmåls - import-medel 151,895: 20. — eller 168,404: 11. — och från de för år 1843 afförda .. 217,422: 38. 3. samma belopp afräknats 151,895: 20. — eller Skillnad: Öfverskott, som kommit Riks gälds-Kontoret tillgodo, 620,515: 29. — Brist, som af Riksgälds-Kontoret bör ersättas,. 214,630: 29. — Vid jemförelse mellan de uti 1841 års Riks-hufvudbok utbalanserade reservationer och hvad under denna rubrik uti ingående balansen till Riks-hufvudboken för år 1842 upptagits, förekommer en skiljaktighet i det för öfrigt riktiga totalbeloppets fördelning på särskilda Hufvudtitlar, hvilken omständighet föranledt Revisorerne att om förhållandet söka en närmare förklaring.
Af dessa skäl, och då den granskning, sorn skulle ske af embetsverken, icke kunde vara noggrannare, än den som för närvar, verkställes, men deremot otvifvelaktigt skulle föranleda kostnad och tidsutdrägt, tillstyrker jag att Utsk:s förslag må lemnäs utan afseende. Hr Lefre'n, Joh. Pehr: Jag vågar föreslå, att R. o. Ad. på grund utaf de af H. Ex. Hr Gr. Brahe meddelta upplysningar måtte afslå Utsk:s förslag i denna punkt. Jag anhåller om Hr Frih. o. Landtnäs propos. derå. Uppå derefter framställda särskilda propos:r biföll R. o. Ad. den summa af 8000 r:dr, som Utsk. föreslagit för möblers underhållande å de K. slotten, men fann icke för godt alt bifalla hvad Utsk. i öfrigt i denna punkt föreslagit. 5:te punkten. K. Hof-stallets utfodring. H. Ex. Hr Gr. Brahe: Jag skall icke upptaga R. o. Ad:s tid med några detaljer rör:de K. hofstallets fouragering och dermed gemenskap ägande förhållanden, efter jag redan under denna riksdag haft tillfälle orda derom; utan inskränker jag mig blott till den anhållan jag framställde vid återremissen, nemi. att de anslagna rationerna måtte blifva oförändrade till antal och belopp, som de vid 1809 års riksdag fastställdes och sedan den tiden oförändrade utgått, samt att det contanta anslaget måtte äfven hädanefter som hitintills utgå till Stats-cont. och anses som förslags-anslag. Jag gör mig så mycket mera förhoppning om bifall till denna min framställning som jag har mig bekant, att åtminstone flere utaf StatsUtsk:s ledamöter icke haft för afsigt att nedsätta ifrågavar. anslag, hvilket dock kunde blifva händelsen, derest det icke upptages såsom förslags-anslag. Jag anhåller derföre om propos. till afslag å Utsk:s tillstyrkan i denna punkt och bifall till min framställning. Gr. Anckarsvärd:
Hvad det angår, att, om Utsk. hade kännedom om yttranden inom Stånden, Utsk. skulle hafva kommit till ett annat resultat, så får jag förklara, att jag har tagit kännedom om dessa yttranden och med särdeles uppmäi ksamhet genomläst dem, sorn blifvit lemnade inom detta Stånd; men att, det må härleda sig från bristande förmåga hos mig eller icke, jag icke kunnat uppfatta någon af de yttrade tankarna såsom varande så bestämdt öfverlygande, eller så bestämdt af Ståndet antagen, att jag deraf kunnat blifva rubbad i min tro. Under discussionen förra gången fälldes här särdeles olikartade yttranden. Utom det att ett icke så särdeles litet antal talare biföll Utsk:s först yttrade mening, så sönderdelade sig den majoritet, som förenade sig mot Utsk:s mening, i (vänne hälfter. Den ena hälften sade, att Utsk. hade gjort orätt, som någonsin upptagit frågan, då den stod i strid med Sl §:n Riksd.Ordn. och således aldrig bort behandlas. Flere talare yttrade sig ur denna strängare åsigt. Andre åter säde, alt frågans behandlig icke stod i strid med Riksd.- Ordn., då man alltför väl kunde anse det nu hvilande representationsförslaget utgörande R. Sits lanke och ändock ingå till K. M nied en underd. anhållan, som bestämdt innehölle ett ogillande af denna tanke, och att således samma persona moralis, som godkände, äfven kunde underkänna förslaget. Denna sats hvilade, efter min förmodan, icke på andra skäl, än att man så tyckte. Jag bekänner att jag tyckte motsatsen. Jag anser att conseqvens och formernas helgd är af vigt, och derföre har mitt tycke icke kunnat vika för andras tycke. Hvad sjelfva frågan beträffar, så nekar jag icke att det är nyttigt samt högst både lämpligt och nödvändigt, att Regeringen fattar sin åsigt i detta för hela nationen så vigtiga ämne.
R:dr 36 sk. 1 r:st. banko, att återbetalas vid upphördsstämmorna för 1846, 1847 och 1848 årens kronoutskylder, med en tredjedel för hvartdera året; och ändock anlitade under tiden länets invånare mera än vanligt andra låneutvägar, deribland isynnerhet Rikets Ständers Bankodiskontverk. Genom gåfvor tillgodokommo länet under ifrågavarande tid icke mindre än 54,223 R:dr 5 sk. 6 r:st. Att således välståndet uti länet i allmänhet varit mindre under ifrågavarande tidrymd, än under nästförflutna qvinqvennium är en gifven följd af nämnde orsak. Naturligtvis led den del af länets invånare, för hvilka sädesproduktion är nästan den enda näring, mera al skördarnes misslyckande, än skärgårdsboerne, hvilka tillita flera näringsutvägar. På längre lid har väl äfven för den arbetande och tjenande klassen svårigheten att förskaffa sig utkomst icke varit större än-under samma tid. De derunder företagna och med bidrag af statsmedel understödda flera vägförbätlringsarbeten och andra af enskilde gjorda arbetsföretag bidrogo likväl i någon mån att afhjelpa nöden. De under tiden nedtryckta arbetslönerna hafva derefter åter uppgått till de förut vanliga, varierande på olika trakter för ett dagsverke under sommaren af en duglig karl emellan 28 och 40 sk. och af en qvinna emellan 12 och 16 sk. G banko på egen kost, samt under vintertiden emellan hälften och tvåtredjedelar af berörde priser. Uti trakterna närmare hufvudstaden synes, som borde lättheten till afsättning af ortens produkter bidraga till välmågans förkofran. Så är likväl öfverhufvud icke förhållandet. En stor del af allmogen lockas deraf att mera, än nyttigt är, borttaga tiden för stadsfärder, oftast utan att hvad de genom ringare produkters försäljning inbringa motsvarar värdet af de dagsverken, de för sig och dragare förspilla.