Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och Herren gaf Salomo visdom, såsom han honom sagt hade; och var frid emellan Hiram och Salomo, och de gjorde både ett förbund med hvarannan. Och Salomo böd uppå en utgärd öfver hela Israel; och i utgärdene voro tretiotusend män; Och sände uppå Libanon, ju i hvarje månad tiotusend; så att de voro en månad på Libanon, och två månader hemma; och Adoniram var öfver den utgärden. Och Salomo hade sjutiotusend, de som båro bördor, och åttatiotusend, de som höggo på bergena; Förutan de öfversta Salomos befallningsmän, som öfver verket satte voro; nämliga tretusend och trehundrad, hvilke rådde öfver folket som arbetade på verket. Och Konungen; böd, att de skulle bryta ut stora och kosteliga stenar; nämliga huggna stenar, till husets grundval. Och Salomos byggningsmän, och Hirams byggningsmän, och de som vid gränsona voro, höggo ut, och tillredde trä och stenar till husets byggning. Uti fjerde hundrade och åttationde årena, sedan Israels barn drogo utur Egypti land, i fjerde årena, sedan Salomo vardt rådandes öfver Israel, uti den månaden Sif, det är den andra månaden, vardt huset bygdt Herranom. Och huset, som Konung Salomo byggde Herranom, var sextio alnar långt, tjugu alnar bredt, och tretio alnar högt. Och byggde ett förhus för templet, tjugu alnar långt, efter husets bredd, och tio alnar bredt, frammanför huset; Och gjorde fenster på huset, de man upp och åter låta kunde. Och han byggde en omgång på väggene af huset allt omkring, så att han gick både omkring templet och choren, och gjorde hans yttra vägg omkring. Den nederste gången var fem alnar bred, och den medlersta sex alnar bred, och den tredje sju alnar bred; ty han lade bjelkar utan omkring huset, så att de icke skulle gå in i väggena på huset. Och då huset byggdes, vardt det bygdt af helom stenom, såsom de framförde voro; så att man intet hörde någon hammar, eller yxe, eller någon jernredskap.
Chef i södra vägoch vattenbyggnadsdistriktet den 12 sistlidne Oktober afgifvit, och hvilket skall tillhandahållas Stats-Utskottet, hemställer jag vördsamligen, att Rikets Ständer behagade till utförande af ifrågavarande vattenkommunikation emellan Ålshult och sjön Salens norra ända anslå ett bidrag af 107,000 Riksdaler och till anläggning af omförmälda jernväg emellan Ålshult och Carlshamn bevilja ett lån af 1,766,000 Riksdaler, på vilkor, som för dylika understöd varit öfliga. Stockholm den 15 November 1865. A. Medin, från Kronobergs län l>o *104. Af Auderg Wedin från Kronobergs län, om fördelning af den Hushållningssällskapen tillerkända andel af hränvinsminuteringsoch utskänkningsafgifterna i förhållande till folkmängden i hvarje Hushållningssällskaps distrikt. DeKtorde tillåtas mig att fästa Rikets Höglofliga Ständers uppmärksamhet på en af både billighet och behof flerestädes högt påkallad förändring i nu gällande bestämmelser rörande fördelningen af den åt hushållningssällskaperne i riket öfverlåtna andel af bränvinsminuteringsoch utskänkningsafgiften. Alltsedan år 1855 har en femtedel af berörda bränvinsafgift tillfallit hushållningssällskaperna, för att användas till industriens och särskildt jordbrukets understöd och uppmuntran. Ett denna min motion vidfogadt “utdrag af Chefens för Kongl. Statistiska Centralbyrån underdåniga embetsberättelse den 28 Februari 1863“, visar huru ojemnt ifrågavarande för näringarnes och förnämligast jordbrukets utveckling beviljade bidrag under åren 1855—1861 inom de olika länen utfallit, och, enligt hvad från hushållningssällskaperne erhållna uppgifter intyga, har missförhållandet under de allra sednaste åren varit ännu större. Så erhöll t. ex. Göteborgs läns hus - 444 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 304. hållningssällskap af nämnda afgifter år 1864, således för ett enda år, icke mindre än 36,431 R:dr 24 öre, hvaremot
Före ^KronoBeänneriernes anläggning 1776 hade de jwäraste mistwäx-er bragt nöden till största höjd; Allmänna farsoter hade uppkommi och rasat, efter en onaturlig söda; tusenderals Medborgare hade dött i uselhet; flere pätänkte och försöka utmägar, inrättningar af SockneMagasiner, enstildt införstrifwande af Spaninäl, Vränwins förbud, — allt hade funnits otillräckeligr till det ondas afhjelpande. Förmedelst KconoBrännerisrne, hade wal Allmänhe -n sedermera wunnit biträde, genom Spanmals lämnande utur där befintlige ansenlige Lage»-; hwarjem'e mycken utländsk Spanmäl wid den tiden ioförfl iswits; men sä snart Riksens Stander wid 178b Äcs Riksdag besiöto KronoBränneriernrs upphörande, sunno de nödwändigt, att, i destas ställe inrätta Allmänna Magasiner, och ansiogo dertill 50 tunnor Guld. Genom en i senare tider tilltagande odling och genom det ökade bruket af Potäter, äro wisterligen behofwen i det hela minstade; och dä flere lycklige skördar och goda är kunnat förse Landet med brödfödan af eget förräd, har man tilläfwentyrs nu mera förglömt ej aflägsne tiders olyckor. Men man mäste likwäl eftersinna, att wista Provincer uti Swerige ärligen behöfwa Spanmäl frän andra, att Staten äfwen bchöfwer dm utöfwer StatsWerkeis reela tillgångar, och man kan ej neka nyttan af ett lager, wid ett inrraffande krig. Omöjligt ar det icke heller, 92 Den 5 8ebruarii. som just inträffade, i början af 1770-talet, att Rk« ket, ja lill och med större beten af Europa, ännu en gäng blir hemsökt med flere pä hwarannan följande mistwäxt är; i sädant fast mäste alla enstildte förräder snart medtagas och SockneMagasiner blifma endast tillracklige till något understöd för Let första äre.
För flertalet af kvinnor är det ännu tämligen nytt att syssla med tankeexperiment, o c h därför roar det mången af oss att leka med just de farligaste åsikter, liksom det i hög grad roar barnet att leka med en rakknif, utan att hafva en föreställning o m det lifsfarliga i en sådan lek. Men följderna af att i tankar o c h ord leka med moraliska giftämnen uteblifva aldrig; och den, som nu går igenom lifvet med vaken blick och öppet öra, den m ä r k e r n o g - samt, hur dessa följder göra sig gällande i många olika sorgliga former, så väl i affärsvärlden, familjelifvet, som o c k i våra moderna offentliga nöjen o c h i sällskapslifvets olika kretsar. Nog kunde man förutse o c h vänta, att en så väldig rörelse, ett så starkt strömdrag s o m den så kallade kvinnofrågan medförde, måste afsätta mycket slam! Men detta slam bör o c h måste rensas undan, ty det är just däri s o m de giftiga teorierna alstras liksom bacillerna i materiel orenlighet. Det säges j u, att kvinnan, i så väl godt som ondt, går längre än mannen. Detta påstående bekräftar sig åtminstone i fråga o m sådana själslifvets yttringar, som härleda sig från insupandet af giftiga teorier, ty då en kvinna förfäktar dylika, är hon långt mera fanatiskt angripen än en af samma giftstoff angripen man. Kanske kommer detta sig däraf, att en fanatisk kvinna aldrig tager någon notis om logiken. I hvarje fall är faran, att förskämd smak, råhet o c h tygellöshet skola starkt utbreda sig bland ett folk, mycket nära, då den kvinnliga ungdomen slår sig på att leka med m o - raliska giftämnen, ty då är mannens bästa jordiska värn, en aktningsfull kärlek, h o - nom beröfvadt, o c h därmed sjunker äfven ett folks andliga lif med en förfärande hastighet. Därför är det af allra högsta vikt, att alla kvinnor, som sakna fast andlig grund o c h lifserfarenhet, läras att värre än pesten sky bekantskapen med sådana teorier, som söka uppbäfva pliktkänslan, döda blygsamheten o c h därmed äfven den sedliga renheten i hjärtat.
Utom de särskilda vilkor och bestämmelser, sorn, enligt Rikets Ständers derom fattade beslut, komma att tillämpas i afseende på de statsbidrag, som nnder innevarande riksdag blifvit till utgående från Riksgälds kontoret anvisade för våganläggningar och vågförbättringar, 'brobyggnader, hamnanläggningar, kanaler och ändra vattenkommunikationer, äfvensom för sjösänkningar och andra vattenaftappningsföretag, hafva här nedan intagna allmänna vilkor och föreskrifter i afseende på sådana statsbidrags erhållande och åtnjutande blifvit af Rikets Ständer fastställda; hvilka föreskrifter, så vidt icke härifrån skiljaktiga bestämmelser eller stadganden äro för de beviljade anslagsoch lånesummorna särskildt meddelade, således böra vid förekommande frågor rörande dessa anslag och lån iakttagas samt lända till efterrättelse: l:o, för hvarje företag måste plan till arbetets utförande jemte beräkning öfver dermed förenade kostnader vara uppgjord och hafva vunnit Kongl. Maj:ta nådiga fastställelse; 2:o, då arbetsföretaget afser vägförbättring, väganläggning eller vattenaftappning, bör vederbörande menighet hafva afgifvit yttrande om företagets lämplighet och nytta; 3:o, alla med understöd af allmänna medel anlagda eller förbättrade vägar samt byggda broar böra af den menighet, det bolag eller den särskilda korporation, som åtnjutit det för företaget beviljade understödet, vederbörligen för allmänna trafiken underhållas, intilldess den framtida underhållsskyldigheten kan varda i behörig ordning andra vederbörande ålagd och mellan dem fördelad; 4:o, derest hamnoch kanaleller andra likartade afgiftcr efter arbetsföretagets fullbordande skola komma att af de trafikerande upptagas, bör taxa härå vara fastställd, så lindrig, som skäligen låter sig göra. Sålunda fastställda afgifter få icke förhöjas, med mindre Kongl. Maj:t, på grund af särskildt förekommande omständigheter pröfvar skäligt dertill lemna bifall, utan böra deremot ovilkorligen nedsättas, så snart det af redogörelse, som hvart femte år till Kongl.
Den ötri^a delen, soni är 8tats-^Verket lieliällen oeli iuAar i jienniuAar etter Narke^änA, keräkuaoles viol 1834 oeli 1835 arens 8tats-D6AlerinF till 507,000 ock kar ut»jort: är 1833 D:dr 535,274: „ 1834 „ 542,536: „ 1835 „ 560,905: ,1836 „ 581,933: „ 1837 584,641: Nediuni liärat utZör val 561,058 D:dr, inen, dä under tlere at olessa är iniss växter törorsakat liöza NarkeAäiiAar, s^nes denna inkonist köra keräkuas till allenast 550,000: 2:o suni är 8tats-5V e> kot kol ad len oeli enligt dordeköekerna ut»är, kan till sitt kelo^ji liöjas eller ininskas »enoui n^a lieiiinians skattläAAniuA eller gainlas turiueolliiiA, auli ri^ita^es tördenskull särlan olen etter sist akslutade Däkenskaper utkallit.
Jag anser också en sådan utsträckning ingalunda vara önskvärd, så framt man ej vill h. o. h. flytta bränvinsbränningen från jorden till städerna, ty de egendomar torde i detta land vara få, som kunna af egna produkter underhålla ett stort bränneri året orri. Man har sagt, att fördelningen i halfva terminer skulle medföra svårigheter för K. M:s Refh:de; men embetsmännen äro väl till för landets skull, och lagarne böra väl ej rättas efter deras beqvämlighet. Jag tror således att man kan ganska väl nu bifalla Hr Nordenfalks förslag, med förklarande, att Utsk:t eger i författn. vidtaga de redaktionsförändringar, som deraf kunna blifva en följd. Den 6 Maj f. ni. 11 fril). Rappe: För min del är jag icke öfvertygad, att plu* ra liten af Ståndet önskar en utsträckning af tiden; och om äfven så skulle vara, tror jag ej Utsk:t skulle vilja uttala sig för en sådan. Svårigheten med kontrollen till följe af de halfva månaderna består blott deri. att öfverkontrollören lår hvar fjor tonde dag inställa sig i länets residensstad; och för öfrigt är det äfven enl. gamla lörfattn. tillåtet att erlägga skatten halfinånadsvis. Jag tror man ganska väl kan på stående fot antaga Hr Nordenfalks förslag; de ändringar, som till följd deraf böra vidtagas längre fram i lörfattn., äro särdeles enkla och bestå blott i att ändra en ziffra. Hr Reutersvärd: Naturligtvis är Utsk:t pligtigt att fästa afseende vid hvad som inom Ståndet yttras, men jag tror det dock vara omöjligt att genomdrifva en Utsträckning af tiden. Bet blefve också för kontrollen den största svårighet, om hvar och en finge rätt att börja bränningen hulken dag och hvilken timmasom helst. Hr von Koch har önskat sådant, på det rörelsen måtte kunna bedrifvas med största besparing och nytta för landet; men jag tror knappt detta mål vinnes, om liela handtenngen förlägges i en eller annan större fabrikants händer.
Ett rikt förråd af kopparslantar nedtyngde venstra bakfickan, under det att cigarrfodral och elddon hvilade i den högra. Sålunda utrustad och med fast föresats att ej låta nedslå mig af några motgångar eller besvärligheter, mätte jag den klassiska via Appia med långa och temligen snabba steg. Oaktadt den klarblå himmelen och morgonsolens vänliga strålar var det mig omöjligt att undvika en viss känsla af dysterhet, ja nästan melankoli under första delen af min vandring. Rundt omkring mig låg den flacka, ödsliga Campagnan, hvars jordmån, uttorkad af solens brännande strålar och utmärglad genom vanskötsel, ej frambragte annat är torftiga tistlar, här och der omgifna af några gula, tvinsjuka grässtrån. Icke ett enda grönskande träd erbjöd skugga, ej ett spår syntes af odling. På kartan var utmärkt en bäck, och jag passerade verkligen en bro, som borde leda öfver den – men vattnet hade försinat, och jag såg endast ett par qvarter djupt grumligt vatten i bottnen på en mörk, gapande graf. På bräddarne lekte spräckliga ödlor, som vid bullret af mina steg förskräckta kilade undan. Med ryggen vänd emot Rom och i en tystnad, som hvarken afbröts af menniskoröster eller fåglars qvittrande, skulle jag kunnat tro mig i en ödemark, om jag ej öfverallt sett storartade spår af mensklig verksamhet. Men dessa spår voro ruiner, och denna verksamhet hade upphört sedan årtusenden. Å ömse sidor af vägen höjde sig en nästan oräknelig mängd af monumenter från de gamla romarnes tid – mest grafvar, men längre bort äfven ruiner af tempel och långa rader af brustna hvalfbågar, tillhörande de jättestora vattenledningarne. Från denna dystra, högtidliga anblick af förödelse var det så mycket angenämare att vända ögonen bortåt bergen, hvilkas skarpa spetsar och grönskande sluttningar aftecknade sig med bestämda konturer mot den klara himmelen. Det lif, som öfvergifvit Campagnan, tycktes ha koncentrerat sig der: öfverallt bröt sig solljuset mot hvita leende villor, och här och der låg en liten stad vid sluttningen af ett berg eller ännu oftare på spetsen af någon brant klippa.
Den hittills så älskade och väl vårdade fädernejorden skulle blifva föremål för handelsspekulationen, och den stora massan af jordbrukande allmoge skulle af penningemännen småningom blifva utträngd ifrån jordäganderätten och derigenom förlora sjelfständighet och oberoende. Af dem som yrka bördsrättens upphäfvande har jag ej sett andra skäl varit anförda, än att den medförde osäkerhet i besittningen under den långa lagfartstiden och Lag-Utskottets Utlåtande M 50. 33 och numera sällan’ begagnades af annat än egennyttiga beräkningar och såsom ett medel till prejeri. Ja, om ock bördsrätten, likasom hvarje annan institution någon gång kan missbrukas, lärer väl sådant ändå höra till undantagen, så att den regeln äfven här måtte hafva sin fulla tillämpning, att man icke bör upphäfva bruket för missbrukets skull; och hvad den långa lagfartstiden angår, så torde ett år icke vara att anse för någon så särdeles lång tid med afseende å jordbruket. På dessa och de af Lag-Utskottet uti dess Betänkande JVs 28 i öfrigt anförda skäl, har jag ansett att bördsrätten fortfarande borde oförändrad bibehållas, samt således icke kunnat förena mig uti det af Utskottet med allenast en rösts pluralitet nu gjorda hemställan att densamma måtte upphöra.» Herr Domprosten Björling och Riksdags-fullmäktigen J. Smedberg hafva anhållit få antecknadt, att de uti Utskottets förevarande beslut ej deltagit. Ank. till Exp.-Utsk. den 6 Sept. 1860, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar samt skiljaktiga beslut inom Riks-Slånden vid förehafvande af Utskottets Betänkande M 54, i fråga om antagande af ny lag om tioårig preskription och om årsstämning.
(Tommitfeerna (Fola uppmärFfamt granffa 8erebntng«i» Committeernaé forjlag od; meb ptterffa noggrannhet profma, Ijurtmnba be t 65. lin otf) meb 71. §. §. mebbefte foreffriffer i affeenbe pd Saftig* betdmärbet dro futtgjorbc, ocb i forfjdaanbe bertia fammetdgrannt reit* taqa be rdttelfer, forn i enlighet bennet blifma nbbige, atttib meb upp» mdrffambeten fdftat» pd bet flora dnbamdl, four berigenom fifpftafl, att; ©tatenö pdrdfnabe infomfter md blifma ofordnbrabe, utan att ben end mer dn ben antra utcfroer bifiigfjeten befungaé; r foljb hvaraf od) fjroab benna Stabga i öfrigt innef)dt!er, Saperingtf.gommitteen pdforer bmarje fattifplbig ben 58e witt ning, l)an anfes bora erlägga, bmilfen afgift forte noib 9tegementerna inbragna 23ojläncn paf6re$ ^egementd* Safanv etter ben perfon, forn affomgr» etter Shnen njuter.. 63 Sfrt.
Brandförsäkringsverk icke gifva den ringaste säkerhet för den, som har en fordran intecknad i ett der brandförsäkradt hus, att, ifall huset brunne, af brandstodsersättningen erhålla sin fordran godtgjord framför den brandskadade, hvilket deremot reglementet för Städernas Allmänna Brandstodsbolag i §§. 34, 37 och 41 uttryckligen tillförsäkrade inteckningshafvaren. Då, på sätt anmärkt blifvit, reglementet för Allmänna Brandförsäkringsverket för byggnader på landet icke tillförsäkrade inteckningshafvaren enahanda säkerhet i afseende på utbekommande af ersättning vid inträffad brandskada, funno Fullmäktige den nu ifrågavarande inteckningen icke kunna såsom säkerhet för af Riksbanken till Filialbanken lemnad försträckning godkännas, utan förordnade att annat antagligt hypothek borde i dess ställe anskaffas. 1 afseende på ett af en aktieegare aflemnadt hypothek, bestående af en skuldsedel å &,000 R:dr intecknad i hus och gård N:o 1 och 2 i Eksjö, hvilken fastighet vore brandförsäkrad i Försäkrings-aktiebolaget Skandia, likväl endast för .'i jår, räknade från den 18 Oktober 1862, hade, i 5:e punkten, med anledning af Bankoreglementets föreskrift att, när Riksbanken utlemnat lån mot pant af stadsfastighet, som vore försäkrad i Skandia, skulle, till betryggande af inteckningsbafvarens rätt, en särskild premie, såväl för det löpande året som för minst 2:ne följande år, vara i förväg erlagd, anmärkts, att upplysning icke förefunnes derom, huruvida något sådant i förevarande fall egt ruin; men sedan Filialbanks-direktionen, i dess förklaring upplyst, att den i Bankoreglementet föreskrifna särskilda premie till Försäkringsbolaget Skandia vore genom Direktionens försorg erlagd, läto Fullmäktige dervid bero.
Jag tror det vara af högsta nödvändighet att Folket åt StatsFörfattningens fyra StatsSecreterare gifva all den upphöjelse och inflytelse, som StatsFörfattningen med dessa Embeten åsyftat. StatsFörfattningen har för dessa Embeten bestämt en vidsträckt och maktpåliggande verkningskrets. Talanger gifva visserligen anseende Den i Martil, 85 inom Samhället, men de fordra ofta att understödjas utaf förmågan att å utkomstens sida äfven kunna inom Samhället intaga ett upphöjdare rum; och jag föreslår derföre, att de StatsSecreterare, hvilka enligt RegeringsFormens 6 §. ovilkorlig^ skola vara fyra, målte till lönförmåner, af Riksens Ständer såttas i likhet nied StatsMinistern för Utrikes Årenderne: och torde utväg till ett sådant ökadt anslag kunna vinnas , om på de Utrikes Ministerposterne någon indragning kunde i det stället göras. Bilagor till PleniProtocollet för den i Mars, e f'terra id d agen. N:o r. Herr Montgommerie, Fabian: Förvissad att, hvarje af heders och rättskänsla ledd Nationens Representant, omöjligen kan vilja att någon Statsinkomst, ehuru ringa den ån må vara, på ett orättvist och Lagstiftaren icke värdigt sätt, af någon enskildt person titpråssas, år jag äfven öfvertygad att, ett sådant förfarande, då förhållandet blifver rätteligen upplyst, af Ridderskapet och Adeln ogillas, Hvar och en lärer medgifva att, då en Em* 86 Den l Alarlii. betsman, först tilltråder en tjenst i Staten, år han, om saknande egna tillgångar, i högsta behof af sina löneinkomster och, att om , då af dem beröfvad, han nödgas börja med att skuldsätta sig, icke blott han sjelf, utan äfven Statens tjenst dervid torde komma att lida. Så tillgår likväl nu:
Dessutom få vi samfäldt, efter det undertecknade Revisorer von Sydow , Ekenstam och Cronhjelm hafva tagit kännedom om räkenskaperne, intyga, att det af Rikets Höglofl. Ständer vid senaste Riksdag beviljade yttersta bidrag af Åttahundrade Fyratiofem Tusende Trehundrade trettiofyra (845,334) Riksdaler Banco blifvit uteslutande användt till canalens fullbordande, hvarförutan vi anse oss böra, såsom ett bevis att Bolaget uppfyllt ingångne förbindelser, serskildt nämna, att utöfver denna summa biif - 54 Berättelse af Banco-Fullmägtige. vit föi’ uppnåendet af samma ändamål, eller canalens slutliga fullbordande, af Bolagets egne tillgångar, från och med 1829 års början till och med i832 års slut, använda ett hundrade sex tusende tvåhundrade åttatio R:dr i3 skill. 10 r:st. Banco, äfvensom dessutom inkomsterne af Bolagets hemman och fartyg under samma år. Allt detta varder af oss på det kraftigaste försäkradt. Söderköping den 7 Augusti i833. Af Kongl. Maj:t i Nåder tillförordnad Ordförande Clas Cronstedt. På Rikets Höglofl. Ständers Banks vägnar J. G. v. Sydow. (Sigill). På Götha Canal-Bolags vägnar, dess valda Revisorer Carl Ekenstam. Otto Aug. Cronhjelm. (Sigill). (Sigill). Åf Bolaget tillkallad att såsom sakkunnig person biträda vid afsyningen N. G. Sefström.
Instruktionens ifrågavarande stadgande ej vidare komme att tillämpas, utan Ridd. o. Adeln, för hvarje gång Sekreteraren hindrades att tjenstgöra, skulle utse någon annan än förste Kanslisten att Sekreterare-göromålen bestrida, befarar Direktionen att bland Ståndets extra tjenstemän, hvaraf flertalet merändels utgöres af yngre personer, de der ännu ej under någon längre tid åt det allmännas tjenst sig egnat, en för bestridande af Sekreterare-befattningen lämplig person icke alltid vore att finna; och anser Direktionen det i allt fall ej vara ändamålsenligt, att Ridd. oell Adeln genom en af behofvet icke påkailad, med åtskilliga olägenheter förknippad och till någon besparing för Riddarhus-kassan ej ledande förminskning af sina ordinarie tjenstemäns antal beröfvar sig den, i Direktionens tanke, väsendtliga fördelen att bland dem ega tillgång till en 2 13 person, hvilken, utan att förorsaka någon betydligare rubbning i kansligöromålens behöriga gång, kan, då sådant erfordras, Sekreterarebefattningen öfvertaga, och vid hvilkens tillsättande, i följd af Instruktionens föreskrift, hufvudsaklig! afseende just blifvit fästadt å hans lämplighet att såsom Sekreterare hos Ridd. o. Adeln tjenstgöra. Med stöd af hvad Direktionen sålunda anfört, får Direktionen vördsamt hemställa, att frågan 0111 Riddarhus-fiskalsoch förste Riddarhuskanslist-hefatlningarnes förening måtte få förfalla och förstnämnde tjenst, derest Direktionens val af liiddarhus-fiskalen Brakel till Riddarhus-sekreterare biifver af Ridd. o. Adeln stadfästadt, i vanlig ordning såsom ledig kungöras och tillsättas. § 7. Utdelningen af pensioner och gratifikationer från de dertill anvisade Fonder har i föreskrilven ordning egt rum, och får Direktionen, hvad särskildt angår Wadstena Adeliga Jungfru stift, tillkännagifva, att efter den 2 Maj 1859 blifvit i Stiftet inskrifna 18 döttrar af Adelsmän, men att deremot undertiden från nämnde dag till den 2