Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi hafva här uteslutande att göra med Strindberg såsom diktare och kunna derför saklöst förbigå stridsfrågan om “ Svenska folket “ så väl som den andel han tagit i författandet af “ Gamla Stockholm. “ * Men i ett par af hans arbeten spårar man ett lyte, som, lätt nog kan blifva till väsentlig skada för hela hans författareskap. Utkastet, början är ofta genial, utförandet svagare. Det är ej en blott tillfällighet, att både i Gillets hemlighet, Herr Bengts hustru och äfven i prosaupplagan af “ Mäster Olof “ första akten är så väsentligt öfverlägsen de följande. I “ Herr Bengta hustru “ kan den mycket väl tänkas fullkomligt fristående, man får rent af det intrycket, som ju för öfrigt mycket väl kan vara ett misstag, att förf. från början skrifvit ett proverb i en en akt och sedan kommit på den idén att deraf göra ett femakts skådespel. Betraktad som fristående är denna akt ett mästerverk, raskt utkastad, en liten perla i sitt slag. Det är skada att fortsättningen ej svarar mot början. Strindberg skrifver i allmänhet för mycket, kastar sig in på för många olika håll. Derför företer hans författarebana en sådan brokig samling af de mest olikartade försök, men en bestämd utveckling låter sig der knappast påvisas. En utpräglad karakter visa dock alla hans stycken, ett visst något för honom ensamt karakteristiskt, som gör, att man, äfven om hans namn ej stode t. ex. under en berättelse, dock genast skulle igenkänna mannen. Han har i utpräglad grad, hvad fransmännen kalla för le style personnel. Detta har trots de senaste årens öfverproduktion icke försvunnit. Det är derför, man ännu kan hoppas, att Strindberg skall * Af Strindbergs senaste verk, ” Svenska öden och äfventyr ”, har ännu så litet utkommit, att rec. icke anser sig kunna upptaga denna bok till behandling.blifva, hvad man väntat af förf. till “ Röda Rummet “ och “ Mäster Olof. “ I ett bref till Thorild, af hvars karakter Strindberg * tycks hafva fått icke så litet på sin del, yttrar den bekante Tham af Dagsnäs något om, att “ min herres skrifter utgöra en blandning af den rätta sanningen och enskildt agg, privatgräl “.
Jag anmärker vidare, att då man med skäl klagar öfver misslyckade Landtbruksspeculationer , men i allmänhet torde böra medgifva, att speculationerne mindre ofta misslyckats, för det de varit oförståndige i sig sjelfva, än för det man misstagit sig, om det förlag de fordrade, så synes någon brist vara i allmänna och säkra beräkningsgrunder för Landtbruks företag, hvilka kunde förtjena att efterforska och och läras åt dem, som dermed skola sysslosättas, så framt man icke vill att hvar och en, skall lära af egna misstag. Och jsg anmärker slutligen, att i ett land, der alla slags menniskor, Embetsman, Köpmän, Präster och till och med Fruntimmer, ej allenast äro Egendomsägare, utan sjelfve Landtbrukare, utan att till detta yrke anse sig behöfva någre serskildte kunskaper; der i följe deraf man finner, ett ständigt vacklande, mellan den trögaste empirism, och det ytterligaste experimenterande, utan att någon på ny utvidgad tankeförmåga, och på gammal erfarenhetj grundad, allmänt erkänd yrkets The - Den 5 September J. m. orie, kan sägas finnas; jag anmärker att i ett iådant land, om ock ick# i något annat, behöfves en undervisningsanstalt för att en gång bilda en dass af Egentelige Landtbrukare, som med mera tankeförmåga än den iom fordras att handtera spade, plog och yxa, både kunde lyfta yrket ur routinens sömsaktighet och rädda d«t från försökens vådor. Jag har tagit mig den friheten anföra detta, blott för att rättfärdiga mitt yrkande af en Landtbruksskola, och för att framlägga de grunder, hvarpå jag byggdt min öfvertygelse, att den som från ungdomen studerar detta yrke, lika så väl kunds förtjena att uppmuntras med något Stipendium, som någon annan. Då nu likväl icke någon Skoleinrättning i denna väg blifvit bestämdt föreslagen, utan endast emotsedt hvad LandtbruksAcademien kan komma att göra, så hemställer jag vördsammeligen till Höglofl.
I bokhandeln finnes att tillgå: CÄSAR MATTEI Elektro-Homöopatien eller Den Nya Vetenskapen, Pris: 75 öre. Tidningen koatar endast en (I) krona för qvartalet, befordrlngsafgiften Inberäknad. — Fullständig modeoch mönstertidning gratis. Gumselius annonsbyrå men nos redaktionen till 26 öre pr 4-spaltig petitrad ( | O. r H - P " &lt; Bestämda årsafgifter till bestridande af förvaltningskostnaderna. Försäkring till nettokostnad enligt åldersskala och till ungefär hälften af kostnaderna vid det gamla systemet. Inga aktieegare, som taga vinsten, eller andra in tressenter, som dela öfverskottet. Absolut säkerhet. Iakttagande af försigtighetsåtgärder för att omöjlig göra spekulation eller bedrägeri. Sträng sparsamhet i alla riktningar. Beqväma betalningsvilkor förförsäkringstagare, med bestämdt maximibelopp Vistelseort utomlands och utrikes resor förorsaka inga extra kostnader. Prospekter och vidare upplysningar på begäran. Hufvudkontor CD. ' 61 Anmälningar af elever till pågående höstkurs mottagas ännu en kort tid och kunna göras under lektionstimmarne 5 — 7 e. m. måndagar, onsdagar och fredagar i institutet, samt alla dagar i min bostad, Vestmannagatan 33, 2 tr. upp få h ä r m e d r e k o m m e n - o V D i r e k t ö r: F r u 0 Aiim. [559] dera sin nya, tidsenliga 14 Fotografering utföres T J U L omsorgsfullt Ä N D E R &amp; C: o, V I N H A I T D E L, enligt nutidens fordringar. Med största högaktning 55 Drottninggatan 55, rekommendera sitt välsorterade lager af endast äkta utländska i l V b o c+ trlInbjudning till aktieteckning Ib) 10 3 n e r S p i r i t u ö s a. Maj:t den 10 aug. Enligt § 22 i bolagsordningen kommer anstalten att ställas under K. Civildepartementets kontroll. Aktiekapitalet minst 250,000, högst 500,000 kr. Hvarje aktie lydande å 25 kr. [313] Q u s t. S k Q.
Val till Justitice-Ombudsman förrättas, pä det i 112 f /ö-97'och r o r oskrifna sätt, af hela Riksförsamlingen, hvilken äfven, på<. 63 mom.2. nästa helgfria dag, efter samma grunder utser en man at deR F r 98 egenskaper, som hos Justitice-Ombudsmannen erfordras, att hojfr rq c nom efterträda, afgå. 63. mom. 4, I händelse — • afgår, skall Riksförsamlingen i Embetet som till hans efterträdare utsedd är. Skulle sådan utsedd efterträdare emellan Riksda garne, skall Riksförsamlingens rätt härutinnan genom dess Fullmäktige i Riks-Banken och Riksgälds-Contoiret utöfvas. §. 118. Riksförsamlingens Justitias-Omhudsman må —R. F. C 99. äskar. Conslilulions-Utskoltels Memorial N.-o 68 §. 119. R. F. §. Justitisa-Ombudsmannen åligge att vid hvarje Riksdag till Riksförsamlingen aflemna deras förbättring. E mellan Riksdagarne kungöre han årligen genom trycket ett utlåtande Öfver dessa ämnen. Serskildt uppgifve han ock vid hvarje Riksdag, till hvad åtgärd hvart och ett af nästföregående Jfi II O § Riksförsamlings beslut, framställningar och önskningar förän 63. mom.'2. le dt. Ställe han sig för öfrigt den af Riksförsamlingen för per. 1. honom utfärdade Instruction till efterrättelse. §. 120. R. F. §. 101. Skulle den — • vare Riksförsamlingens Justitias Ombudsman —- *— —■» befordra. R.F. $. 102. §.121. R. F. $. 103, §. 122. Jfr. Vid hvarje Riksdag skall Riksförsamlingen välja Fyratioåtta bland sina ledamöter till en Nämnd, som ege att döma, huruvida Högsta Domstolens —'fel eller brott, hvarom nästföregående handlar tillsammans.
25ett pär ofmatt uppgifna utgiftsfumman öfmerftiger fålebcS infomftbeloppet. Sib regleranbct af StatSiocrfetS infctnfter för näftfonimanbe cd; fÖljanbe åt, intill bcjj ni; (Statsreglering mibtager, l;afioe Si, få leiba ide af £)fj Bcflutabe för Bcl;ålfna fyanmål till ett icårbe af Små DtifSbater 9lifS Beräfning af fyamnålsieärbet äfmeit mib ftatSutgifterneS reglcranbc Blifloit iafttageit i affeenbe på ben imber be färffilba ^uficubtitlarne upp» tagna, inbelta elter cinbelta fpannmål. § 10. S affeenbe å niautalSpenningarneS utgöranbe Ijafiee Si, för Sår bet, Beflutat en författning af ben Ipbelfe, feni i Sår ben 11 fiftlibne 5lpril till åfongt, SOtaft l;årcm aflåtna unbcrbåniga ffrifieelfe finnes införb. § 11. Si pafiee, för Sår bcl, Beflutat: l:o att räntan å mjöl* oä) fågqiearnar niå — nnber förutfättning att nu gällanbe författningar, få leibt befamma ide angå frågor ont leattenuppbämning, ffota i Behörig orbning äitbraS, få mål i affeenbe å dittills mcbbelabc föreffrifter röranbc rättigheten för mjöl* od; fågqieantarS anläggning, font od Beträffanbc ben tull, t;ioilfen l;ärieib Bör utgå — från od; nteb näfta ftatSregleringS
Men villigt medgifver jag att denna Kongl. Maj:ts ratt bör med varsamhet och endast i synnerliga fall tillämpas, helst den eljest kan i sina följder mäktigt verka dertill att nödiga medel saknas för den af R. St:r fastställda Statsreglering. Sålunda tillämpad är befintligheten af ifrågavarande rätt en betydande fördel i vårt statsskick, såsom motvigt i händelse en tillfällig majoritet hos den beskattande myndigheten, R. St:r, skulle förirra sig; och någon våda lärer svårligen förefinnas att landets regering, utan tvingande skäl, genom skattenedsättning minskar de belopp, som för bestridande ;jf Statens utgifter blifvit bestämda. Striden emellan vänner af skyddstullar och deras motståndare synes mig vara alldeles främmande för den fråga, som nu är före. Iakttaga Statsrådets ledamöter i sina rådslag icke rikets sannskyldjga nytta, ega R. St:r att följa den väg 107 §:n R. F:n anvisar. Jag antager, såsom ofvan är nämndt, att grundlagen gifver Kongl. Maj:t rätt att i speciela fall nedsätta tullar; och skulle någon tvekan i detta hänseende kunna upstå, så synes mig denna tvekan ovilkorligen böra upphöra, då man tager i betraktande att R. St:r redan vid 1810 års riksdag — följaktligen nästan samtidigt med grundlagens stiftande — och sedan framgent direkt eller indirekt uttalat sin åsigt att denna rätt förefinnes. Det synes mig hvila på ett missförstånd att man af uttrycken i 1812, 1815, 1818 och 1823 års skrifvelser drager den slutsats motsidan gjort. Det skulle vid sådant förhållande vara en egen företeelse, om R. St:r vid det sjsta riksmöte, som enligt 1809 års R. O. eger runi, skulle i ari' till den blifvande riksförsamlingen lemna en splitter ny uppfattning i denna för jemnvigten emellan de bägge statsmakterna vigtiga fråga. Den 25 April e. m.
biblioteket af konungen kallades att öfvertaga styrelsen af teatern, framkallade hans utnämning på alla håll ett sorl af undrau och förvåning. Man frågade sig med häpnad, livad i all verlden kunde * Af en mängd Hyltén-Cavalliana, som Polykarpiis upptecknat i anledning af den bekante förre teaterdirektörens frånfälle och hvilka det lär vara meningen att inom kort utgifva i broschyrform, har upptecknaren i denna uppsats velat bjuda Dagens Krönikas läsare på några profbitar. E. A.m hafva föranledt höga vederbörande att med sitt val for des vigtiga posteus besättande falla på en man, hos bvilken, » a vidt man visste, saknades så godt som alla forutsattningir för, att han lyckligt skulle gå i land med en uppgift, p » hvilken till och med män, som ansetts riktigt klippta orfc skurna till kungliga teaterdirektörer, stupat. Man fragad * sig med icke mindre häpnad, huru mannen kunnat med « bifallande bugning, såsom hade det varit den naturliga^ sak i verlden, ätaga sig det honom allernådigst erbjudm uppdraget, huru han kunnat undgå att lyssna till den iair röst, som måste hafva varnat honom för att taga sig vatt« öfver hufvudet. Man hade icke glömt — det är sant — att Hyltéa-Cavallius skrifvit ett historiskt skådespel, kalladt Ikx-ir fejdm, men man kom också väl ihåg, att detta skådespel som uppfördes på kongl. teatern vintern 1846, endast upplefa; summa-summarum fem representationer. Man visste a — och för den som icke visste det drogo tidningarne veder börligen försorg om att göra det bekant — att deu iiyi chefen för landets högsta dramatiska konstanstalt icke pa de senaste fem åren satt sin fot inom en teater. Hviiki än orsakerna till denna afhållsamhet från all beröring mrti Thalia än varit, icke vittnade den — så slöt man helt natar ligt — om något lifligare intresse för den höga musas kon«; till hvars högste förtroendeman i vårt land han blifvit utsedd » Oduglig!
Utom aflöningsförhöjning för Befälet, med flere, 27,369, föreslås följande, i och för upprätthållandet af Regementets fulltalighet och tjenstbarhet, till förbättring i manskapets lönvilkor afsedda, högst nödiga anslag: tillökning i värfnings-penningarne 1,125: — dito i manskapets inqvarteringspenningar 750: — till marchpenningar för manskapet 900: — till manskapets underhåll under mötena 4,200: —■ åt 96 skarpskyttar, å 4 R:dr 384: — som sammanlagdt utgör en tillökningssumma för Regementet af 665,017: 75. 11,242: — 28,562: 62f. 23,327: — 34,728: —- Transport 786,204: 3 7 i. 38 Kongl. Majsls Nåd. Prop. N:o i, om Statsverket I8ö6. Transport Svea, Götha och Wendes Artilleri-Begemen ten. Gemensamt för Artilleri-Regementena, jemte Fyrverkare-Korpsen, föreslås ett tillökningsbelopp af hvarunder innefattas nya löner åt 3 Bataillons-Predikanter å 500 R:dr, med 1,500: samt nya arfvoden åt 5 Informations-Under-Officerare vid Dctachementerne, ä 50 Ii:dr 250: Tillhopa R:dr 1.750: Beträffande särskildt Artilleri-Batteriet i Norrland, hvars aflöning utgår från Norrbottens Häst-Jägare-Sqvadronsfond, föreslås för detta Batteri en lönförbättring af 1,483 R:dr 50 öre Riksmynt, att utgå af berörda fond, under hvilken summa äfven inbegripes nytt arfvode 50 R:dr för 1 Informations-Under-Officer. Ingeniör-Korpsen.
Förordningen den 30 September i7po om Allmänua vägarnes underhållande vintertiden. 394 Bagoc^ Besvär s-Utskptte.ns Betänkanden, -Enligt det från Högvördige Preste-Ståndet till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten öfverlärnnade Protocolls-Utdrag för den 3 i denne månad, hafva vid skedd föredragning hos bemälte Riks-Siånd af det Betänkande, sorn Utskotten den 14 sistvekne Februarii afgifvit, öfver den af Riksdags-Fullmägtigen af Hedervärda Bonde-Ståndet D. Selander från Wester-Norrlands Ean väckte motion, om ändring af Kongl. Förordningen den 30 September 1790, angående Allmänna vägarnes underhållande vintertiden, i afseende å det deruti föreskrifne sätt till bestämmande af Ploglags - delägarnes betalning för väghållningsbesväret, hvilken ändring Utskotten ansett sig icke kunna tillstyrka, anmärkningar blifvit gjorde af Herr Biskoppen Doctor Almqvist samt Herr Prosten Doctor Renström, på grund hvaraf Högvördige Ståndet faststält, att ämnet för förnyad åtgärd till Utskotten borde återremitteras. Herr Biskoppen Doctor Almqvist har förmodat, att, då Vederbörande Krono - Betjente, som det åligger att hafva tillsyn derå, det de Allmänna vägarne vintertiden hållas öppne, skulle kunna med säkerhet känna och bedöma beloppet af det arbete Ploglags-delägarne i berörde ändamål nedlägga, vore det icke svårt att åi ligen bestämma, hvad desse, för detta sitt Besvär, borde af de öfrige väghållningsskyldige i betalning åtnjuta; Och Herr Prosten Doctor Ren~ ström har åter förment att, enär öfverenskom» melsén, emellan Väglotts ägare och Ploglagsdelägare om ersättning för Plognings besvärets Lag' och Besviirs-Utskuttens Bctänkanden.
Och han kom fram till den blinde och bad att få låna hans fiol. Och Ingrid tog genast fiolen från den blinde och räckte den till den främmande. – Nu skall det vara valsen ur Friskytten – sade hon. Så började den främmande spela, och Ingrid smålog, men på samma gång såg hon så öfvernaturlig ut, att fru Blomgren trodde, att flickan skulle upplösa sig till en solstråle och flyga bort från dem. Men då fru Blomgren hörde den främmande spela, kände hon igen honom. – Jaså – sade hon för sig själf – jaså. Det är ändå han. Jaså, det var därför hon ville se oss gamla människor uppträda. Gunnar Hede, som hade gått inne på sitt rum och varit så ond, att han haft lust att slå ihjäl någon, hade sålunda fått höra en blind spela utanför sitt fönster. Och detta hade återfört honom till en scen ur hans förflutna lif. Han började undra hvar hans egen fiol kunde vara, och han kom ihåg, att Ålin hade burit bort den, och nu återstod intet annat för honom än att söka få låna den blindes för att kunna spela sig till ro. Han var så hemskt upprörd. Och så snart han fått den blindes fiol i sin hand, började han spela. Det föll honom ej in att han ej skulle kunna spela. Han hade ej en aning om att han under flera år endast kunnat utföra ett par små fattiga melodier. Han var alldeles fången i att han var i Upsala utanför huset med vildvinet. Och han väntade sig att konstberidarna skulle börja dansa, såsom de gjort förra gången. Hede sökte spela med större lif för att tvinga dem härtill, men hans fingrar voro stela och ovilliga, stråken ville ej riktigt lyda honom. Han ansträngde sig så, att svettdropparna framträdde på hans panna. Slutligen kom han dock in på den rätta låten, den, som de dansat efter förra gången. Han spelade den så lockande, så förledande, att det riktigt kunde smälta hjärtat. Men de gamla akrobaterna började ej dansa. Det var längesedan de råkade Hede i Upsala. De kommo ej ihåg hur de hade blifvit tjusade den gången. De hade ej en aning om hvad han väntade sig af dem. Hede vände ögonen mot Ingrid för att få en förklaring, hvarför ej konstberidarna dansade.
Viktor gick men k o m mekaniskt dervid att fram till t ä n k a p å, att bordet, han kanaf sjelf hade hans hustrun blifvit ledsen o c h häftighet, bringat honom dertill. nadsfullt att a f betjenten, att som sade: » Ostörd, » bittert. nad? Han drig en visste förr isande, föraktfull m e d sig sjelf, att än i d a g gjort ens en » Frun bad, mindes en tid, mannen den var icke än hand p å d e n heta p a n n a n. tat Han till hustru på knapt att få träffa ledsen han på morgonen. var förr lika sin öfver D e t var, s o m o m gerna i honomkunnat b e g å in, ner h a d e ord Nå, alltför fadern, utan sig ifrån han kunde. dom kommit a f misstankar, att ledning. aldrig blifva brusade den stackars och fälde vid uttryck, eftertanke minsta för på det anledning hvilka han djupaste vid blygdes. svärfadern. ett trefligt a f b r o t t formigheten och öfverlägsenhet missräknade husbonden mindre tryckande. Men då rum, f ö l l tigt Han fram han kommit in den lugna masken. nu V å r a fullkomligt, huru flickrum Hfcka förekommer ofta hos dibarn och har den olägenheten med sig, att de dervid uppkasta allt hvad de förtära. Den uppkommer ofta af kall mat eller förkylning. Undersöker man ett sådant barn, så finner man vanligen, att det antingen ligger vått och blifvit kallt, eller att man gif vit det kall dryck. Undvikas dessa fel, så uteblifver hickan. Den hjelpes annars vanligen inom kort, om man lindar barnet varmt och lägger det till bröstet. Äfven hos äldre barn uppkommer hickan efter kall dryck, isynnerhet om den fortares hastigt. Den häfves vanligen genom maggropens frottering med varmt ylle. Lingonsoppa. Perlgryn och vatten kokas, tills det blir tjockt; afredes sedan med mjölk och hvetemjöl. I soppskålen läggas sura eller söta, inkokta lingon (ej för litet). Soppan slås derpå forna s o m v a n l i g t stode till hennes disposition.
Under närvar, förhållanden, då Svenska jorden är så högt intecknad, och då dessa inteckningar till största delen ligga i allm. cassors vård, hvarifrån de svårli - 434 Den 21 Mars e. m. gen kunna dragas, saint följaktligen nästan ingen annan säkerhet än den personliga c red i ten återstår att erbjuda capitalisterna, tyckes det icke vara någon synnerlig utsigt, att actiebanker skola förrän efter en längre tid kunna uppkomma. Om nu äfven solidariska bankers uppkomst kunde genom deremot lagda binder motverkas, sä hade man visserligen vunnit ändamålet att helt och hållet tillintetgöra den enskilda bankrörelsen. Enligt min åsigt är dock ett ändamålsenligt och val ordnadt privatbanksystem oundgängligen nödvändigt för utvecklingen af all rörelse och industri inom vårt fädernesland. Det är af denna orsak, jag ifrigt önskar, alt säkra bankinrättningar må bildas. Jag tror dock ej, att andra än solidariska banker kunna uppkomma särdeles i de landsorter, der de äro för rörelsen mest behöfliga. Jag vill visserligen ej bestrida, att äfven actiebanker möjligtvis kunna uppkomma i Götheborg och Norrköping, men dessa ställen lära också vara de enda i Riket, hvarest sådana banker för närvar, kunna organiseras. Jag får derföre förnya min anhållan om propos. till afslag å såväl Utsktns tillstyrkande i denna del sorn Hr Stråles förslag, under förklarande af den öfvertygelse jag äger, alt, i fall Hr Stråles förslag bifalles, R. o. Ad. derigenom tillintetgjort möjligheten af solidariska bankers uppkomst. Hr Stråle: Jag har under discussionerna i detta ämne flera gånger tyckt mig finna, att man ej rätt gjort sig reda för hvad realoch personal-credit egentligen betyder. Man synes tro, att med realcredit förstås, att man äger pant i handen. Jag skulle tro, att när fråga är om betalning af en skuld, så undersöker man, hvarmed gäldenären skall betala. Har han någon egendom, så åtnjuter han realcredit, ehuru jemväl personalcredit deruti ingår så till vida, som man tror honom vara en hederlig man, hvilken vill använda sin egendom till betalning af sin skuld.
Undervisning har meddelats i mekanisk och kemisk teknologi, fysik, elementar-kemi, mathematik, linear-ritning, frihands-teckning, ornaments-ritning, mekanisk modell-lära samt Tyska och Engelska språken m. fl. ämnen. Antalet af elever, som begagnat undervisningen vid skolan år 1855, uppgick till 84. Sedan skolans stiftelse hafva 786 elever blifvit der intagne. För att erforderligen kunna förbättra och utvidga inrättningen, har Styrelsen låtit tillbygga och till inredningen något förändra skolans hus. r) Navigationsskolan, hvartill staden låtit uppföra hus, har af statsmedlen årligt anslag till aflöning åt 2:ne lärare, samt till underhåll af instrumenler, kartor, böcker och inventarier. År 1855 var elevernas antal 46. 48 s) Sjömannasällskapels Tackelskola, med en lärare. År 1855 begagnades skolan af 13 elever, sorn njöto undervisning uti skrifning, räkning, tackling, manöver och rodd, med flere till sjömansyrket hörande ämnen. För skolan bestridas kostnaderna hufvudsakligen af sällskapets kassa, som vid berörde års slut utgjorde ett belopp af 19,949 R:dr 11 sk. 3 rst. Banko. Ett årligt bidrag af 500 R:dr Banko erhålles dessutom ur den s. k.
något för uppassningen, ej heller för veden, utan Mycket mera vore visserligen värdt att blott för maten. Då mannen där betalar hyran, nämna vid denna vackra utställning, men får ju frun genom inackorderingen ett vackert här har blott åsyftats ett totalintryck. Mot tillskott till hushållspengarna, såvida hon inte helt och hållet använder inackorderingsafgiften bakgrunden af detta framstår Selma Giö- till sina enskilda utgifter för att slippa begära bels personlighet som en högst viktig faksärskildt till dessa. tor i vår » kulturodling », hvilken som ett Ingen vill väl ändå förneka, att uppassning, af sina närstående mål bör uppställa: den rum och ved i alla fall kosta något, fastän faverkliga skönhetens vidgade utrymme vid miljen blott debiterar detta på sig själf, till stor skada för sådana, som behöfva hafva inackorden svenska härden i utbyte mot fråsseriets deringar. tronande plats vid det svenska bordet. Men låtom oss återvända till » stötestenen », d. Fröken Giöbel, som i dessa dagar anträ- v. s. till frågan hvad en inackordering får och bör der en längre studieresa till utlandet, har få för sina pengar. Det är nu särskildt om stockholmsförhållanden jag talar. Jag antar då lyckligtvis, genom att hennes affär öfverett medelpris af 75 kr. pr månad och vill bevisa gått i ett bolags händer, nu fått större tillatt pretentionerna ändå icke få vara för stora, fälle att, fri från affärsomtankar, ge sin för att debet och kredit skola gå ihop. Hyran för ett ordinärt rum torde i vanliga fall starkt konstnärliga ådra fritt lopp, hvilket med någorlunda centralt läge vara 200 kr. pr år. torde komma vår svenska mönsterkompoDå hyran betalas för helt år, men inackorderinsition förträffligt till pass. garna i de flesta fall försvinna under sommaren och julmånaden, så måste de 200 fördelas på 8 Amalia Fahlstedt månader, hvilket blir 25 kr. pr månad. En famn björkved beräknas pr rum för en vinter.