Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Biand Kronans inkomster, hwilka under hwarjehanda titlar blifwit bortförlänte, utgöres en betydande del af den tionde som til DomKprkors behof samt Contract-Prostars aflöning ätgär. Om, i afseende pä första puncten,hwarje annan Socken är skyldig at sjelf underhälla sin Kyrka, synes egenskapen af en Dom-Kyrka icke böra medföra et undantag för wiste fä Församlingar och Kronan med dest underhällande belastas; äfwensom fräga likaledes blifwit wäckt, om behörigheten af den inkomst som blifwit anflagen lil Kyrkornes underhäll i Skäne, Halland, Blekinge och Bohus Län. Hwad ater Contract Prostarnes tjenste besättning angär, torde den icke kunna anses af större Den 8 Aug' stk. 687 större swärighet eller omfattning, än at den ntan arfwode touiwis kan bestridas af Kyrkoherdarne, och den sä kallade Prvstetunnan till Kronan indragas. Pä ätskillige ställen i Ftikct, hafwa Pastor terne sä kallad Wederlags spannemäl, hwars allmänt bekanta grund, genom Gästgifweriernas inrättning förswunnit, hwadan ocksä sjelfwa inkomsten rättvisligen torde böra förfalla. Wid wiste Regemente^ hafwa gemenskaper, af Kronobonden erhälljt pålön en tunna Spannemäl hwardera, men dä en sädan inkomst för alla Regementet icke blrfwit stadgadt, synes densamma sä som icke förenad med motswarande större förbindelse, icke eller för somliga böra äga rum. Allmänt torde det wara erkändt, at RiksStaten är belastad med aflöning för en mängd Ämbeten, hwilka antingen äro alldeles öfwerflödige, eller ock lätt kunna förenas med andrs.
Å. i65. U. 355. A. 3/5. *— N:o 88. angående väckt fråga om försäljning till skatte af de till Ekeplantering anslagne Bispmotala Kungsgård och 2:ne under Wisingsborgs Kungsgård lydande hemman, samt om inköp för Ekeplantering af jord å Wisingsö. XI. 253. — N:o 89. angående afskaffandet af Borgholms Garnisons service-medel. XI. 253. —- N:o 90. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående lindring i villkoren för begagnandet af det utaf Rikets Ständer till återuppbyggande af staden Borås anslagne låne-understöd, äfvensom eftergift af den staden åliggande bevillning. XI. 281. *— N:o gi. rörande ändring i nu gällande stadgande om ÖfverDomsto! i Tullmai, m. m. XI. 281. — N:o 92. angående lediga tjeusters vid PostVerket kungörande i allmänna Tidningarne, samt att, vid återbesättandet af sådane tjenster, afseende måtte fästas å långvarig oell pålitlig tjenstgöring vid samma Verk. XI. 281. -— N:o g3. angående forsling af Kronans spannemålsoch mjöl-förråd för vissa garnisons-orter. XI. 28r. — N:o g4- angående väckt fråga om undersökning, rörande den utmarken på Öland åsätta ränta. XI. 281. -— N:o g5. angående fortfarande nedsättning i Alun-tionden för Lofvers Bruk. XI. 367. N:o 96. angående nedsättning i afgifterne å Svenska Aluntillverkningen i allmänhet. XI. 367. — N:o 97. angående upphörande, till kraft och verkan, af det vid sista Riksdag fattade beslut om upptagande för Statens räkning, af ett lån af 2 millioner Svenskt Specie. XI. 367.
Myntsilfrets vigt bestämde således myntets värde, och deraf hiel' en naturlig följd, att man afpassade så väl linsilfvef-qvantiteten som legeringen så, att myntenheten utgjorde en viss jemn vigtqvanlitet. Delta torde i någon män förklara orsaken till den ulmynlningsgrund, som år 1830 antogs. Men jag anser mig dock böra erkänna, att ehuru jag till dess fulla värde upskattar denna vid myntfotens bestämmande iakttagna omständighet, tror jag likväl, att det hade varit bättre, om koppartillsatsen i vårt silfvermynt blifvit mindre, samt att det till och med kan vara mycken tvifvel underkasladt, huruvida icke en förändring af silfvermyntcts legering äfven nu borde ega rum. Åtminstone är det min bestämda öfvertygelse, att det verkligen vore en fördel om legeringen gjordes finare och tillsatsen af koppar således klefve mindre; ty, på sätt här redan blifvit yltradt, ligger det onekligen en slags motsägelse deruti, att man gör myntet större än det behöfver vara, då ett af de ädla metallernas förnämsta företräden att vara värdemätare, består just deruti, att de inom en ganska ringa volym innesluta eli betydligt värde. Dessutom är det ovedersägligen en förlust för Staten att uti myntet inlägga en öfverflödigt stor qvantitet koppar, hvilken vid bestämmandet af mvnlets värde icke lages i något betraktande, och således går alldeles förlorad. Ibland motiverna till beslutet om den nuvarale legeringen torde emellertid jemväl hafva ingått det föreställnings sätt, alt det sålunda upblandade silfret skulle vara mindre begärligt i den utländska marknaden, så alt man genom delta beslut äfven åsyftade att motverka exporten af vårt silfvermynt. Ett sådant föreställningssätt kumle äfven hafva skäl för sig, då man blott och bart afsäg Hamburg såsom det enda ställe, som kunde absorbera vårt silfvermynt, ty för alt vara mottagligt i dess Bank måste myntsilfret hafva en bestämd grad utaf finhet, och denna egenskap förstördes genom den större koppartillsatsen.
Med förnyad kraft agga nu svartsjukans, hämndens pilar i den olyckliges hjerta, han skyndar att i hamn och hål följa den främmandes steg, hinner honom på en aflägsen gata; anhåller det han skyndsamt ville infinna sig på en känd plats, ett stycke utom staden, hvarest en person i angelägna affairer ifrigt väntade honom; erhållande ett tillfredsställande löfte, hastar han sjelf att uppnå det bestämda stället, dit den fremmande innan kort äfven infinner sig. Stum och skälfvande af vrede framtager nu den uppfordrande ett par pistoler, räckande den ena af dem till sin fiende. 'Nu, försvara er bof, skurk', är allt hvad hans darrande läppar under raseri förmå yttra; tvekande emottager främlingen vapnet, öppnar redan munnen till en fråga, då ett upprepadt: 'intet ord, försvara er ärelöse skurk', ljuder i hans öra. Hans motståndares brådstörtande häftighet lemnar den okände knappt tid att bemägtiga sig vapnet, 'skjut', skallade den olyckliges röst; 'Nej, icke förr än jag får veta anledningen till denna begäran.' 'Skjut, usling', befallte ännu en gång den uppbragtes vredgade stämma. 'Nej, icke utan en förklaring.' 'Nå så dö då, niding!' skrek med yttersta ansträngning den vilde; riktade med olyckligtvis alltför säker hand det dödande vapnet, och badande i sitt blod låg snart den okände ynglingen. I och med skottets aflossande var äfven raseriets eld afsvalnad; min arme vän närmade sig nu den starkt blödande, hvilken med roslande röst kallade honom. 'Ni är vilseförd olycklige', framstammade denne, 'jag dör oskyldig, till hvad er upphrussande ifver möjligen kunnat anklaga mig. O, mine nyss återfundna föräldrar! min dyra älskade syster, skulle vi så snart, så för evigt skiljas, hade jag helst en gång, änn en enda gång fått återse eder!'
Tillika har jag saknat uti Reglementet en föreskrift, hurti de i 1 $. omnämnde Uppsägningar af 3 proCent Obligationer; när Riksgälds-Contoiret för en längre tid ej är i behof af 28 Stcits-Utskottets Betänkandcn. innehafvande medel, och således kan inlösa dem, bör ske; jag tror då, att de alste Assignationer till en viss Nummer eller tid böra igenom kungörelse infordras, och att detta äfven bordt uttryckeligen föreskrifvas , när sådane medel äro inne, tili belopp af för t5o, å 200,000 R:dr att ej onödig Ränteutgift må Riksgälds-Contoiret tillskyndas. Och slutligen, kan jag ej finna någon anledning hvarföre Riksgälds-Contoiret för dess öfriga medel häruti använde, skall uttaga Insättnings-bevis och uppbära ränta af 3 proCents Låne-Räkningen, enär dels om det å ena sidan kan sägas, att deruti intet Riksgälds-Contoiret lemnade sådana dess tillgängeliga medel blefve 3 proCent räkningen drygare vid slutelig uppgöring, troligen med Banken en gang, så kan det å den andra sägas, att om ej detta tillfälle vore, så lage Riksgälds-Contoirets penningar oförräntade; och dels är det väl orätt, att den sålunda Riksgälds-Contoiret godtgörande ränta skall blifva Banken till last, som för större fordrings belopp af Riksgälds-Contoiret nu mera allsingen ränta njuter. Jag har trott, att man borde söka enkelhet och onödiga söromåls förmin O O skande i stället för ökande och derföre Stats-Vtskottcts Betänkanden. 29 har jag tillstyrkt, att för Riksgälds-Contoirets på denna räkning insättande öfverlopps medel för någon tid hvarken skall gifvas Fordrings-bevis, eller påföras och godtgöras ränta. Ensam dock äfven af den tankan, anhåller jag blott att den som Reservation får åtfölja Retänkandet till Riksens Ständer”. År och dag som ofvan. ' Ex Protocollo J. C, Lorich.
När jag det åter icke kan , så måste jag tillstyrks, att Discontpapperen åter försåt-’ tas i deras förra Credit, hvilket också synes vara enda medlet att föllägenheten afhjelpa. Jag äbkar icke Dbconter, emedan jag an^ ser en af de största orsaker till vår Financiella oreda hafva legat i Disconternes Procenteri väsende; men då deras afskaffande icke torde kunna företagas utan i sammanhang med ett ombyte af FinanceSysteme, som icke synes vara på ännu kan hända lång tid att förvänta eller hoppas; så måste jag anse dem tills vidare lör ett nödvändigt ondt, och jag tror således icke, att man, utan våda för Näringarnes verksamhet, kan borttaga tre Disconter utan att gifva andra Låneanstalter i stället, eller också gifva åt RiksDiscontens Fond en förökning, som åter, efter min tanka , vore bättre använd om den gafs i RiksgäldsSedlar, och anställdes såsom serskild Discont åt de Provincer, hvilka annars skulle på en gång både sättas i större behof af Läs nebiträden, och likväl dem fråntagas. 74 Den i ^ Martti, f. m. Om vårt fel vid iRoö års Riksdag var att förvandla vårt dä redan för långt utsträckta Statscredit Systern? till ett Bancocredit-Systeme, och om vårt (el vid t 809 års Riksdag var, a 11 genom den onödiga Pénningeförökning , som Götha Canal
Stats* VcrfetS tiltftånb cd) Bet)of, innefattanbe äfven förftag rörattbe fättet att genom BeVtUntngar fptta I)vab (Staten utöfver be orbtnaric infomftcrna erforbrar; men om Stiföbagen Urtima är, fmtgöreö för benfamma anlcbntngen titt befj famntatt* fattanbc ort) aftcmnaS be förftag od) framftättningar, t) vi tfa ffota Blifva föremål för åiantrarnaö öfverläggning ar; .Konungen boet oBctaget att feberntera äfven anbra förftag framftätta. 5Då konungen, på fått nu är fagbt, fftiföbag öppnat, framföre, vtb fatama tittfätte, .Kamrarnas Stat mätt titt konungen, i .KamtarnaS namn, bcraS unbcrfåttiga Vörbttab. § 35. -fpvarbera hammaren eger utfe od) förorbna fin Scfrctcrare. SDen Betjening, font t)Varbera hammaren i öfrigt för fig uttber Oliföbagen anfer nöbig, tittfätteö af £almannen odj några utaf stämmaren bertill utfebba tebamöter, efter fantråb mcb Sefretcrareu. § 36. Söitt .Konungen, mcb upptöfanbe af SiifSbag, förorbna om npa val i tjeta 3iifet titt
Må man derföre noga betänka, att en duglig per - Den 6 October f. m. sonal visserligen slår i första rummet, men att dess förmåga i många fall fjettras, om icke formerna äro lämpliga. Jag tyckte mig höra, att samma värde talare yttrade, det våra ministerplatser för närvarande äro ett slags pensionsanstalter. Hvad Utrikes Statsministerns embete beträffar, kan jag ej medgifva, att det liar det ringaste sken deraf. Honom åligger en stor verksamhet i de vigtigaste ärender, och hans göromål kunna omöjligen lemnäs åt hvilan. Hans bemödanden kunna ej afbrytas, utan han måste ständigt vara verksam, emedan han i annat fall skulle löpa för stor fara för förebråelser af eget samvete och för det ansvar inför Konung och Ständer, som honom åligger. Hvad åter Just.Statsministern vidkommer, tror jag honom, så länge han är ledamot af Högsta Domstolen, ingalunda kunna betraktas såsom en inactiv embetsman, och jemväl, i fall han, enligt bär gjorda anmärkningar, skulle skiljas från denna befattning, för att, såsom chef för Just.departementet, vaka öfver lagstiftningens behof och lagskipningens gång i allmänhet samt föredraga alla just.ärender jemte befordringsmål, skulle han blifva en ganska verksam och inflytelserik embetsman. Jag har för det närvar, yttrat, hvad jag hufvudsakligen tänker om Constit.Utsk:s förslag i afseende på principerna, och jag har blött underkänt en enda, nemi. fortfarandet af Just.Statsministerns dubbla egenskap af ledamot i Statsrådet och Högsta Domstolen, i fråga hvarom jag instämt i den anmärkning, Hr Lefre'n framställt. I afseende på detaillerna, äfvensom vissa dertill hörande redactioner, torde jag, då någon punkt förekommer, hvarvid jag anser anmärkning erfordras, få framdeles yttra min vördsamma mening. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om, i enlighet med den praxis, hvilken vid föregående riksdagar varit vanlig, R. o. Ad. behagade låta detta memor. punktvis för sig föredragas. Bifölls. 5 § Reg.formen. Hr Dalman, Wilh. Fredr.:
Befallningshafvande inom de olika orterna draga försorg om att alla, som tillhöra Landstonnen, församlingsvis blifva antecknade, särskildt för hvarje åldersklass. § 4. Militär-distriktets General-befälhafvare indelar de antecknade i bataljoner 424 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 224. och korpser, alltid så att hvarje socken eller pastorat får i möjligaste måtto vara tillhopa. § 5. Kompanierna och korporalskaperna ega att fritt välja inom sig officerare, underofficerare och korporaler; för hvarje 25 man en korporal, för hvar 50 man en underofficer och för hvar 100 man en kompanichef. När befäl med döden afgår, ega kompanier och korporalskaper att sjelfva gå i författning om nytt val. Konungen förordnar — i händelse af krig och uppbåd — bataljonsoch korps-chefer. § 6. Såvida Kongl. Maj:t icke annorlunda förordnar, står Landstormen inom hvarje militärdistrikt i händelse af fiendtligt inbrott i landet under militärdistrikts-generalbefälhafvaren, såsom högsta militärmyndighet. Särskilda stadganden. § 1- Landstormen kan aldrig kommenderas utom gränsorna af det militärdistrikt, som den tillhör. § 2. Anfalles riket, så att Landstormen behöfver uppbådas, kommenderas ålderklasserna under vapen i den ordning, de inom sig ega, så att den l:sta klassen först beväpnas, derefter den andra och slutligen och sist den tredje; kunnande dock de tvänne första — äfven alla tre — klasserna uppbådas på en gång i fall behofvet det påfordrar. § 3. Sedan Landstormen är samlad i trupp och under befäl, efterlefvas krigsartiklarne, med de modifikationer, som Kongl. Brefvet a i den 21 Mars 1811 för Gotlands nationalbeväring gifva vid handen. Stockholm den 29 November 1862. C. F. Ridderstad. Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JUs 225 425 .M Al Herr Ridderstad: Med förslag till lagbestämmelser angående utoch inländska försäkringsbolag.
Jag deremot bade trott, att Utsk. just hade bort förutsätta motsatsen, d. v. s. förutsätta, att det icke gick an för Ståndet, att icke utsätta ny ansödningstid, emedan detta är så öfverensstämmande med vanliga former, alt jag icke kan tro, att R. o. Ad. vill afvika derifrån. Ett underlåtande deraf skulle innefatta en sådan orättvisa emot hvar och en person, som vore competent att söka och som ville söka platsen, sedan ett undanlag af R. o. Ad. blifvit beslntadt. att jag icke skulle tro det vara möjligt, att icke R. o. Ad. skulle utsätta ny ansökningstid. Af den siste värde talaren har blifvit anfördt, att sedan R. o. Ad. beslutat, att tjensten skall vara förenad med en viss lön, det skulle vara stridande emot ett sådant beslut, att tillsätta tjensten blott temporärt. I fall det vore stridande emot ett sådant beslut, så skulle det också vara stridande emot rättvisans grunder, att tillsätta någon Statens tjenst blott på förordnande; men jag har ännu aldrig hört detta påstås; och sådant ser man dessutom alla dagar, då K. M. förordnar den eller den att bekläda en tjenst, med det och det arfvodet. Någon ting annat innefattar icke mitt förslag, och jag kan derföre icke finna, att det skulle på något sätt strida emot R. o. Ad:s beslut. R. o. Ad. har beslutat, att Ridd.secret. skall hafva 1200 r.drs lön. Jag yrkade, att han blott Den 17 Octo b er e. m. 189 skulle fa 600 r:dr, dä han bekläder annan tjenst på Rikets stat. Detta yrkande blef icke af R. o. Ad. bifallet. Jag ville icke begära votering, för att icke derigenom upptaga en dyrbar lid.
Utlåtande öfver den af Herr Stjerncreutz, Petter Niclas, hos Ridderskapet och Adeln gjorde motion, angående utbekommande ifrån Riksgälds-Con t or et af cn dess, enligt af gifven räkning å ved och bränkol till Landtmarskalkens så kallade Soiréer vid sistlidne Riksdag, egande fordran. CR.Grs A.) Till Stals-Utskottet har blifvit remilteradt ett af Herr Stjerncreutz, Petter Niclas, hos Ridderskapet och Adeln afgifvet anförande, deri förmäles, att sedan, i öfverensstämmelse med den af Fullmägtige i RiksgaldsContoret den 8 Januarii 1833 gifna föreskrift, att Motionairens räkning öfver kostnaderna för ved och kol för Landtmarskalks-klubben under sistlidne Riksdag borde af f. d. Herr Landtmarskalken vara godkänd, och Motionairen hos Hans Excellence m. m. Herr Grefve De Geer i sådant ändamål räkningen företett, så hade Halls Excellence förklarat, det Hans Excellence icke betviflade räkningens vigtighet, men att Hans Excellence, hvars egenskap af Landtmarskalk längesedan upphört, nu mera icke kunde någon påskrift å nämnde räkning med leia, hvaraf följden varit den, att det öfverskott, som räkningen lill Motionairens faveur utvisade, Elef i Riksgähls-Contorel innehållet. Af denna anledning, och då meranämnde räkning, till Riksgälds-Contoret iulemnad och der granskad, är beledsagad af sådana verificationer, att någon anmärkning hvarken egt eller kunnat ega rum, anhåller Motionairen, att Ridderskapet och Adeln samt Rikets Ständer läckas, sedan vederbörande Utskott hördt blifvit, tillerkänna Molionairen dess rättmätiga och obestridd lemnade fordran.
För min del har jag utur liberal åsigt gillat det nu förkastade förslaget, såsom en helt naturlig öfvergång till en enklare representationsreform, såsom i det hela vida mera betryggande än den nuvarande organisationen och såsom i sig innebärande ett verksamt frö till förbättringar, och slutligen en möjlighet, som nu nära nog saknas, till ett successivt framåtskridande både i materiel och politisk riktning, genom fatta'ndet af sådana beslut, hvilka verkligen uttrycka majoritetens mening och uttalandet af sådana opinioner, hvilka kunna inför timonen uttrycka det allmänna tänkesättet. Med den ställning, representationsfrågan, genom R. o. Ad:s votum och, jag tillägger det, de liberalas okloka beteende, vid denna Riksdag intagit, befarar jag, att denna vigtiga reform är på den lugna disenssionens väg vida längre tillbakaskjuten, än den var måhända för 40 år sedan, och jag vill åtminstone uttryckligen hafva fritagit mig ifrån att genom min röst hafva bidragit lill ett för fosterlandet så sorgligt förhållande. Föredrogs Allm. Besv. o. Ekori.Utsk. d. 28 sisth Januari och d. 8 dennnes på bordet lagda Betänk. M 22, i ani. af väckt motion om förtydligande af 5 § i K. M:s Nåd. Förordn. om Sockenstämmor i Riket d. 29 Augusti 1843. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Enl. motionärens åsigt skulle sockenstämmooch fattigvårdsförordmne vara otydliga i så måtto, alt, om någon bar en mantal åsatt fastighet och derjemte erlägger bevilln. för rörelse, hans rösträtt* i sockenstämmor kunde beräknas endast efter fastighetens mantal utan afseende på den bevilln. för rörelse han erlägger, efter hvilken beräkningsgrund fattigvårdsafgiflerne jemväl då skulle utgå. Härpå har Ulsk. svarat, alt förordnme äro i detta hänseende fullkomligt tydliga. Man skulle väl dä tro, att Utsk. afslagit motionen. Ingalunda.
DAMEN. Hm! DEN OKÄNDE. Nå, hvad tänker Ni på? DAMEN. Jag förvånas öfver att jag icke blir förnärmad af Ert skämt. DEN OKÄNDE. börjar orgeln spela; och då öppnas krogen snart. DAMEN. Det är sant att Ni dricker? DEN OKÄNDE. ut i rymderna, ser hvad ingen anat och hör hvad ingen hört... Mycket! Vinet kommer min själ att lemna hyddan, jag flyger Skämt eller allvar, det är ett för mig, Se så! nu - DAMEN. Och dagen efter? DEN OKÄNDE. af skuld och ånger; njuter af kroppens lidanden under det själen då anden känner att den lyftat vingarne och kan ta flygt om den ville. Har jag de sköna samvetsqvalen; erfar den förlösande känslan TILL DAMASKUS sväfvar som en rök omkring pannan; det är som mellan lif och död, DAMEN. någon predikan endast vesperns sköna musik. DEN OKÄNDE. att jag icke hör dit, att jag är en orolig och att jag aldrig mer kan komma dit in lika litet som jag kan bli barn på nytt. DAMEN. Allt detta känner Ni redan? DEN OKÄNDE. låge sönderhackad i Medeas kittel och kokade långkok: antingen går jag till såpsjuderiet eller stiger jag föryngrad upp ur min egen buljong! Allt beror på Medeas skicklighet. Så långt har jag kommit; och det förefaller mig som om jag Nej, icke i kyrkan! Den gör mig så ondt och låter mig känna Följ mig in i kyrkan, endast ett ögonblick; Ni skall icke höra - DAMEN. barn på nytt? Detta låter som ett orakelspråk. Få nu se om Ni icke kan bli AUGUST STRINDBERG DEN OKÄNDE. Då skulle det börja nu vid vaggan och den rätte komma igen! DAMEN. Elisabeths kapell. Om caféet vore öppet, skulle jag bedja Er mycket vackert: drick inte; men lyckligtvis är det stängdt. Just så! Men vänta mig nu här medan jag går in i Sainte DEN OKÄNDE (sätter sig åter och ritar i sanden). (Sex brunklädda begrafningstjenare och gäster in.
Stoppas den hårdt o c h jämt, så blir den en ganska treflig present till julen. Maria. Knif-necessair, lämplig till present åt husmödrar. Ett stycke tyg, helst grått linne, 60 cm långt och 30 cm bredt, hörnen å ena kortsidan afsneddade. Rundt omkring ritas en bård (särdeles vacker o m det blir en drakslinga), som sys med silke, antingen i stjälkstygn eller med snoddsöm. Monogram sys midt emellan de afsneddade hörnen. Inredes med röd flanell. En remsa fastsys i midten på 12 ställen med så stort mellanrum, att en bordsknif kan trädas in. Tvänne remsor, 10 cm breda, fastsys vid hvardera långsidan, som sedan vikes öfver knifvarne. Necessairen kantas med röda ylleeller sidenband, o c h på midten af den afsneddade kortsidan fastsys tvänne band, 60 cm långa, hvarmed necessairen omknytes, då den är hoprullad. Aloa. PufT, passande för både gifta och ogifta damer. En mindre packlåda förändras till passande storlek och form, 90 ä 100 cm lång, 50 å 60 cm bred och 45 å 55 cm hög. En gammal reskoffert kan äfven användas. Locket stoppas med spån eller krollspint med ett tunnt lager tagel ofvanpå såsom en dyna, och i hvardera hörnet inskrufvas i bottnen små metalleller porslinstrissor som köpas i järnboden. Vill man ha den elegant, broderas 3 å 4 längder på yllejava med snåreller gobeIinsöm i modernt mönster, hvilka få gå rätt öfver från den ena nederkanten till den andra; plysch eller möbelschagg emellan ränderna. Detta kan man själf spika fast med tolknubb, som spikas i själfva bottnen. Vill man ha kordong i nedre kanten, kan man, men det är icke nödvändigt.