Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. äskade löneförhöjningars uppförande på ordinarie stat samt i afseende å Kammarrätten, sorn synnerligast lärer ligga den siste talaren om hjertat, jemväl afstyrkt all förhöj - Dea 8 Augusti c. ra. 263 ning u dess stat, likasom å de flera stater, som sedan sista riksdag fått interimsanslag; att, säger jag, sedan Ulsk. sålunda förklarat de beviljade anslagen dels olagliga dels öfverflödiga, Utsk. likväl nu tillstyrker samma anslags fortfarande å annan väg. Hvad har man väl då vunnit genom bifall till de förra afstyrkandena? Intet! Tvärtom har man ökat det onda genom att inleda Styrelsen att likasom lagligen, måhända på bekostnad af de utaf Ständerna fastställda behof, bereda betydliga besparingar på hufvudtitlarna, för att dermed fylla interimsstaternas anspråk. Denna grannlagenhet, å 11. St:s sida, tycker jag veiki, vara drifven för långt. Om Regeringen verkligen fastställt ordinarie stater utöfver de af Ständerna gifna anslag, hade Constit.- Utsk. omöjligen kunnat undgå att deremot göra anmärkning; men förhållandet måste vara, att staterna blott äro uppgjorda ad interim. Så är åtminstone fallet med gar desrégementerna; och ehuru jag icke bestämdt känner, huru det förhåller sig med Kammarrätten, förmodar jag dock, att dermed är på samma sätt beskaffadt. Det hade åtminstone varit högst oklokt af K. M. att meddela bestämda fullmagter å löner, som Ständerna icke beviljat, utan kunna vid en blifvande riksdag afslå. Sådana äro de skäl, hvarpå jag stödjer min begäran om afsläg å förevar, mom. Jag kan icke begifva mig till att de facto sanctionera åtgärder, som de jure varit olagliga. Det är väl sannt, att Constit.Utsk. fritagit vederbörande från ansvar för berörde dispositioner; men denna frikännelse kan omöjligen omfatta dispositionerna i vidsträcktare mån, än i hvad de utgått från den bevillning, som vid sista riksdag fastställdes. Eljest hade Constit.Utsk. oundvikligen nödgats göra anmärkning emot förhållandet; och jag uppmanar Utsk:s Hr ordförande att i detta afseende yttra sig.
Maj:t den 6 derpåföljde December, vid underdånig föredragning af Rikets Ständers ofvanberörda skrifvelse af den 30 Oktober, behagade i nåder förklara, att KammarRättens förändrade organisation, likasom den af andra Embetsverk, blifvit af Kongl. Maj:t utförd pä den af Rikets Ständer gillade grund, att tjenstemännens antal, så vidt för göromålens gång ansetts lämpligt, förminskats och deras löner förbättrats; att Kongl. Maj:t i följd deraf ansåg någon betydligare nedsättning i KammarRättens då varande aflöningsbelopp eller indragning af der varande Embetsoch tjenstemän svårligen kunna beredas, men att Kongl. Maj:t emedlertid velat, sä vidt omständigheterna medgifvit, gå Rikets Ständers önskningar till mötes, på sätt Kongl. Maj:ts nyssberörda den 18 Oktober fattade beslut gåfve vid handen; i och för verkställigheten af hvilket nådiga beslut bemälda Embets - 22 verk borde ytterligare i nåder förständigas, att, innan en tjenstbefattning vid samma Verk såsom ledig kungjordes och förslag dertill upprättades, hos Kongl. Maj:t i underdånighet föreslå den nedsättning i lönbeloppet, som omständigheterna medgåfvo, samt derom afvakta Kongl. Majrts nådiga förordnande till egen och sökandens efterrättelse.
Berättelse, Rikets Ständers år 1860 församlade Revisorers, om verkställd granskning af de under Kongl. Kommers-Collegium ställde fonder och medel, jemte en i anledning deraf afgifven förklaring; kommunicerad Med-Stånden: I. 25, R. 25, B. 573; II. 4, A. 4. —, Rikets Ständers år 1861 församlade Revisorers, om granskningen af Stats-Verkets och dertill hörande fonders räkenskaper för år 1859, tillika med de i anledning deraf afgifna underdåniga utlåtanden; kommunicerad Med-Stånden: I. 25, R. 25; B. Rikets Ständers år 1861 församlade Revisorers, om granskningen af de under Kongl. Kommers-Collegium ställda fonder och medel, jemte bemälda Collegii i anledning deraf afgifna underdåniga utlåtande; kommunicerad Med-Stånden: I. 25, R. 25, B. 573; II. 4, A. 4. —, Rikets Ständers år 1862 församlade Revisorers, om granskningen af Stats-Verkets och dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för år 1860; kommunicerad MedSlådén: II. 485, R. 485; B. VI. 161, 209, A. 209, 210; E. VII. 3. —, Rikets Ständers år 1862 församlade Revisorers, om granskningen af Riksgälds-Kontorets tillstånd och förvaltning; kommunicerad Med-Stånden: I. 89, R. 89; B. II. 6, 47, 57, A. 57, 74, 75, 76, 82. —, Rikets Ständers år 1862 församlade Revisorers, angående den år 1862 förrättade granskning af de under Kongl.
Herr Grefven och LandtMarJkalken yttrade, det han, i anledning alden förefallne discussionen ansåg sig böra i afseende å denna punkt framställa tvänne särskilta propositioner, den första angående beloppet af den summa, fyen I I September /. m. 441 sorn borde afsättas till inköpande af myntbara metaller utaf guld och silfver, samt den andra rörande punktens redaction för öfrigt; och finge Herr LandtMarskalken således nu först hemställa, om Ridderskapet och Adeln behagade bifall la, att af Bankens behållna vinst en summa af 266,666 Rldr 02 sk. Banco Transportsedlar årligen må afsättas och anslås till inköpande af myntbara metaller af guld oell silfver. Ropades starka Ja och Nej. Herr Grefven och Landt Marjkallen frågade, om Ridderskapet och Adeln önskade att, på sett tvänne värda Ledamöter föreslagit, den till silfveruppköp bestämda summan borde nedsättas till 126,666 R;dr 02 sk. Banco, samt i4o,oqo R;dr samma mynt användas på sätt framdeles komme att förordnas. 1 Ropades äfven Ja och Nej. Herr Hjerta: Om Herr Grefven och LandtMarskalken tillåter mig att yttra, tror jag att genom detta framställande af nya propositioner komma vi till att alltid behöfva votering. Jag tror, att när propositionen besvaras med ja och nej, men ingen höres yrka votering, är propositionen bifallen, i fall Herr Grefven och LandtMarskalken ej anser sig böra tillkännagifva, alt han funnit nej vara öfvervägande; och sorn vi eljest genom framställning af nya propositioner kunna komma att votera om hell nya saker, an - 44* ZVn ir September /, nt. håller jag vördsamt, att detta sätt matte iakt - tagas, att komma till slut med saken.
Denne G. hade icke sin broders, författarens kallblodighet i {dylika fall. På sina enskilda beskärmelser i denna fråga, bemöttes han ock af assessorn med ett ironiskt lugn — ett lugn likt det, hvarmed en fältherre öfverräknar sitt manskap, innan han uttågar för att pröfva egna krafter mot den fiendtliga styrkan. Gälde det deremot någon för fosterlandet vigtig lifs-fråga, hände icke sällan att Fr. Grusenstolpe hitsände artiklar, afsedda till införande i tidningarna. Såsöm ett vackert vitnesbörd om den patriotism, hvilken alltjemt lågade i Grusenstolpes hjerta, fastän han under så många årtionden varit fjerran från fosterlandet, anföra vi hvad han i februari 1875 från Lissabon insände till Nya Dagligt Allehanda: “ Det är med beklämdt hjerta jag skrifver dessa rader i anledning af hvad jag läst i våra tidningar om det sätt, hvarpå man i Sverige anser och behandlar frågan om en ny armélag. Denna fråga borde väl af alla förnuftiga svenskar med patriotism betraktas såsom den förnämsta lifsfrågan öfver och oberoende af alla andra, ty på den grundar sig just allt annat, det vill säga vårt sjelfbestånd, förutan hvilket t. o. m. den stora saken, svenska folkets rätt att beskatta sig sjelf, försvinner till ett tomt ord. Man talar om en ofantlig kostnad, om folkets obenägenhet att åtaga sig en dylik börda, om oförmågan att bära den m. m. Detta vill säga, utan fraser och förblommering: man har hvarken vilja eller förmåga att utgöra en sjelfständig nation, ty vill man så vara, måste man underkasta sig de vilkor på hvilka det beror i närvarande tid. Dock tror jag, att om Sveriges allmoge och de som föra dess talan riktigt in tsåge detta förhållande, skulle de utan tvekan åtaga sig hvilka bördor som helst för att försvara fädernejorden.
Remitterades till Statssamt Allm. Besvärsach Ekonomiutskotten: Herr Hammarskölds, Lorenzo, Memorial, in. nefattande anmärkningar vid bemälte Utskotts den den 20 dennes f. m, återremitterade Utlåtande, öf ver Herr von Hohenhausens, M. Motion, om undersökning af de Civile Läroverkens närvarande beskaffenhet, jemte Friherre Adlerbetbs, Jacob, i anledning af berörde Memorial, afgifne yttrande. S. D. f. m. Vid förnyad föredragning af BaneoUtskottets, den 17 dennes, under N:o 76 afgifne, frat. Vtiir, d, 22 Nov. H23 samt den 1S derpåföljde e. m. på bordet lagde Me, modal, angående de föreskrifter, sorn uti Ipstructio-. nen för Bancqfdrvaltningen må lempas, angående utlåning på fast egendom intill nästa .Riksdag; blef samma Memorial, i anledning af dervid gjorde an» märkningar till Utskottet återremitteradt, S. D. e. m. Vid ffirnyad föredragning af Stats, Bancosamt Allm, Besvärs-ock Ekonomiutskottens d, i5 dennes, under N:o 606, afgifne, samt den 17 derpåföljde e. m, på bordet lagde förslag till jemnk, pinga ti visse delar af RiksStåndens skiljaktiga beslut, rörande Allmän, Magazinslnrättningen, fann Ridd, ocb Adeln för godt, att, under förblifvande vid dess i frågornc om låneunderstöd af 60,000 tunnor, för de norra, ocb en del af de Vestra läpep, samt af 25,000 tunnor för de öfrige länen i Riket, fattade beslut, de af Utskotten, i afseende å desse frågor föreslagna Voteringsproposition,er godkänna; hvarjemte Ridd. och Adeln instämde, så väl i det tillägg, hvilket af Borgareoch BondeStånden blif-. vit påyikadt, rörande granskningen och redogörelsen för Allm.
Eldigt den för innevarande och nästföregångna år gällande riksstat sam 115 § i det vid sednaste riksdag för Riksgälds-kontoret utfärdade reglemente, anses följande anslag för samma år såsom föislags-anslag, nemligen: under Andra hufvudtiteln: anslaget till fångars beklädnad, föda och skjuts m. m.; „ kostnader vid mediko-legala besigtuingar; „ skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus m. m.; „ „ reseoch traktamentspenniugar; „ ersättningar åt vittnen i brottmål.
Hvad domaren måste blifva genom kunskap och praktik allena, skulle man kunna tänka sig, utan att särdeles mycket rådfråga erfarenheten. Att af allmänna reflexioner härutinnan kunna göras stötande tillämpningar, lärer väl icke billigtvis läggas sanningen till last. Afven med den mest allmänna tillämpning vore ju ingen hindrad att för sig göra undantag; och sådana måste alltid af rättvisan, påkallas. Men om för hvarje så beskaffadt undantag sanningens allmänna rätt skulle lida; då måste det af samma skäl blifva olofligt att tala fritt om ett helt folks eller hela slägtets svagheter och förvillelser. Man gör sig väl icke denna föreställning, åtminstone så länge man ännu tror på gagnet af kulturens framsteg eller sanningens makt att förbättra. — An en gång, jag talar om domaren, sådan han genom kunskap och praktik allena, i saknad af hjertats och själens bättre kallelse, mäste blifva. När den lag eller den afhandling, hvarefter skall dömas, är alldeles klar, så att mer än en mening deraf icke kan hämtas; då dömer man visserligen rätt. Men så snart en verklig anledning till tvist finnes, vare sig i beskaffenheten af parternes förhållande,; eller af lagens eller afhandlingens innehåll, såsom kunnande möjligen tydas på mer än ett sätt; då har man att vänta de besynnerligaste irringar. An fattar man icke frågan och tillämpar en lag, som handlar om helt annat; än försöker man sig i tolkning af lagen och faller på en mening, som har sin grund hvarken i lagens ändamål eller i det förhållande, om hvilket den handlar, utan endast i ett tycke, hvartill man finnér anledning nog deruti, att orden kunna hafva äfven denna bemärkelse, utan att man ens användt nödig filologisk forskning till bekräftande deraf; än behandlar man på samma sätt parternas omtvistade aftal, gör sig intet klart begrepp om dess anledning och syftning och tänker sig antingen omotiveradt det förhållande, hvarom aftalet handlar, eller tänker sig det alldeles icke, utan hänger sig på orden, såsom kunde de vara stridande emot den uppenbara meningen. Med den grad af ljus och visshet i rättsbegreppen, som på detta sätt utvecklar sig, måste äfven rättskänslans kraft och värma öfverensstämma.
Oni således Rikets Ständer, med anledning af de särskildte ömmande omständigheter, hvilka i detta mål förekomma, och med billigt afseende på orsaken till Herr AdJerstams lidande, som synes ligga uti en af dem sjelfve stiftad olämplig lag, finna skäligt alt tilldela Herr Adlerstam någon ersättning, tror jag Rikets Ständers värdighet fordra, alt lemna fullt skadestånd, ochanser, i stöd af hvad jag förut yttrat, det af BancoUtskottet föreslagna ersättningsbelopp kunna förhöjas till 12,000 R:dr B:co; hvarföre jag anhåller, att Betänkandet måtte blifva återremitteradt. Herr Munck af Rosertsköldj Eberhard: Jag skulle afstyrka återremiss för Motionairens egen fördel skull, om jag icke kände, att det ej är BancoUlskottet, utan Rikets Ständer, sorn afgöra frågan och att ett Ut4i H. i3 Den 14 September f. m. skotts första Betänkande i ett mai ej får med förändring antagas eller förkastas. Mall kari ej undra öfver, att detta Utskott mera, än Rikets Ständer, finner sig förpligtadt alt förvara Banken mot utgifter, sorn ej äro alldeles oundgänglige, Jag vill ej försvara Motionairens anspråk på den grund, att författningen varit olämplig} äfven en sådan får Domaren, så länge den än ej är uppliäfven, iakttaga. Jag anser dess anspråk grunda sig derpå, alt författningen, livars strängaste sida blifvit på lionom tillämpad, varit tvåtydig, hvilket bäst bevisas deraf, alt Svea HofRätt och JustiliaeRevisionen ej ansett Motionairen skyldig till den försummelse uti löreskrifters iakttagande, som Högsta Domstolen trott honom hafva begått. Herr von Hartmansdorff har invänt, att om man bifölle Motionairens anspråk, skulle möjligen alla gäldenärer, som haft rättegång med Banken, komma in och begära ersättning. Jag tror ej‘, att en sådan casus som denna förr inträffat, icke heller att den hädanefter skall vara att befara, dåden orimliga författningen blifvit ändrad.
"Hugger nsgon neäer eller meä vilja köräsrkvar annans till pr^änaä^ eller bagn planteraäe trää, eller ook annan skogs-plantering, cleo skall, utom skaäe-ersättning ester matis manna oräom 8ämt äe böter, bvartill llän, antingen ester serskiläta laga kraktvunna vites-kärbuä eiler 5ör Åverkan ä kruktbärauäe trää kan bakva sig sk^läig gjort, strakkas meä böter, beräknaäe sör bvarje trää till 6 lä.är 82 8k. eller meä kängelse viä vatten oell bröä elter omstänäigbsterna; oeb kommer, i banäelse böter ääömas, men tillgäng till äem saknas, äeras kulla belopp att, enligt Dag, körvanäl-is.'" i3:o Oenom Lkrikvelse äen 2^ sistliäne äanuari om utkaräanäe al en försättning, bvarigenom säsom ett unäantag krän Dagens föreskrifter i 2 Lajl. 1 00b 2 M. kltsöknings-Lalken, staägas eom följer: I utsökningsmäl äer fräga är om sorärings-ansp-äk, eom bärieäer sig trän inrop af varor pä offentlig auotion oeb är grunäaät pä oräentligen förät auctions-protveol!, ägo I^onungeos Dekallningsbafvanäe makt körstänäiga veäerböranäe klnäerfxeeutor, att, i bänäelse galäenären äa sökanäens pästäenäe, enligt bvaä i 2 6ap. r Dtsöknings-Dalken säges, varäer bonom äeigikvit, ieke be8triäer riktigbeten af krasvet, eller äeremot nägot invänäer, uttaga beloppet jemte ak Xonungens Lesgllningsbafvanäe bestämä ränta oeb kostnaäsersättniug, samt sökanäen äetta tillbanäa bälla.
M. redan vid sisth riksdag begärt det'; då Gen.Adjutanten för Armeen nu äfven vitsordat Den 27 Maj. nödvändigheten deraf, och då dessutom behofvet af detta anslag så tydligt framställer sig för en hvar, som vill pröfva det, har jag ej anledning tro, att Utsk. särdeles lärer fästa sig vid detta skäl, så mycket mindre, som Utsk. ju afstyrkt flera af K. M:s nåd. propos:r, men tillstyrkt andra anslag, ehuru ej af K. Utsk. anser ingen fullständig organisation äfven med detta anslag kunna ernås. Jag har uti en särskild till Utsk. lemnad promemoria haft äran framställa, huru medelst detta anslag en för bataillonen nyttig och ändamålsenlig organisa-; tion kan vinnas; att den blir så fullständig, som vid de stående regiterna kan icke fordras och lärer ej heller vara nöd^ vändigt, blott den är sådan, att ändamålet med beväringen, nemi., att den i behofvets stund kan användas, blir upp-> fyldt. Det hufvudsakligaste af Utskrs skäl till afstyrkan är utan tvifvel det, att statsverkets tllgångar skola vara otillräckliga; må det dock tillåtas mig anmärka, att de i mina anföranden noggrannt upptagna och, i jemnförelse med det begärda anslaget, betydliga minskningar i hittills årliga utgifter för bataillonen, som ernås, om anslaget beviljas, göra denna utgift så ringa, att den, såsom sådan, torde blifva lika litet märkbar, sorn den blir gagnelig för det afsedda ändamålet. Jemnförelsevis utbeder jag mig få upplysa, att äfven om det begärda anslaget beviljas, kommer likväl staten för Hallands bataillon ej att Öfverstiga staten för endast ett cornpagni af det reg:te, som kostar minst af alla i Svenska arme'™ och troligen i någon arme, nemi. K. Wermlands Fältjägareregtte. Armeen erhölle likväl på detta sätt uti HaU lands bataillon 4 beväringscompagnier med öfvadt befäl att påräkna. Besluta R.
Frih. Rantzou: Då här endast smärre kettingar äro i fråga, och deras sämre eller bättre beskaffenhet ej är af någon så stor vigt som de gröfre kettingarnas godhet, har jag ingenting att anmärka emot den här föreslagna lullafgiften. Hvad Utsk. föreslagit såyäl om införseln som utförseln af denna artikel bifölls. Jern: p logb i 11 sä m n e n, samt spik o eli nubb: införseltull. Utsk:s förslag bifölls. Den 16 December c. m. Samma artikel, utförseltull. Frih. Rantzou: Tullcommitte'en har jemväl för denna artikel föreslagit fri export, och derom anhåller äfven jag. R. o. Ad. beslöt, att denna artikel skulle vara fri från utförseltull. Jern: allt manufacturoch handtverks-smide, ej specificerad t: införseltull. Utsk:s förslag bifölls. S a in tn a artikel, utförseltull. Frih. Rantzou: Afven för nu ifrågavar. artikel yrkar jag fri utförsel. Denna artikel ansågs böra vara fri från utförseltull. Sedan artikeln jern nu blifvit genomgången, återtogs Utlåt. J\T:o 45 såsom grund för föredragningen. Jernskrot. Utsk:s yttrande bifölls. Hr af Billbergh: Innan Hr Gr. o. Landtm, föredrog artikeln jernskrot, märkte jag ej, att artikeln jern var genomgången. Jag anhåller derföre nu att få reservera mig mot beslutet om fri utförsel af manufacturjern, emedan jag anser detta beslut stridande dels emot to:de punkten af de antagna grunderna för lullhevillningens bestämmande, och dels emot den jemnlikhet eller enahanda frihet, som borde äga rum i afseende på producter af alla näringar. Hr Dalman: Då R. o. Ad. nu slutat sin öfverläggning ang:de artikeln jern, anhåller jag att till prof. få anmäla min reservation deremot, att R. o. Ad. i ett föregående plenum beslutat, det förbud bör äga rum emot utförsel åf tackjern.
Stockholm den 20 Augusti 1851. Expcdiiions-Ulskottets Förslag till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 Aug. 1851. Preste-Ståndet den 19 Borgare-Ståndet den 20 Bonde-Ståndet den 20 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående förhöjning i Poslskjutslegan, m. m. (Stalssamt Allm. Besv. och Ekon.-Utsk:s Uti., N:o 37.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer, vid sistförflutne riksdag, i underdånighet anhållit, det E. K. M:t i nåder täcktes låta anställa undersökning, huruvida, utan någon betydlig minskning i den inkomst, staten af Postverket erhölle, postskjuts-skyldigheten kunde, genom postföringens bestridande medelst entreprenad eller på annat lämpligt sätt, skiljas från jordbruket, mot åliggande för posthemmanen att fullgöra de onera, hvarifrån de voro befriade, samt att E. K. M:t derefter och sedan vederbörande blifvit hörda måtte till Rikets Ständer afgifva nådig framställning i ämnet, men derjemte, oberoende af sådan organisation af postväsendet, i nåder anbefalla vidtagandet af de förändringar i afseende derå, hvilka, utan Rikets Ständers hörande, kunde tillvägabringas till lindring i omförmälda besvär, vare sig genom brefvens afsändande med ångbåtar eller på annat tjenligt sätt; sä har E. K. M:t under den 30 sistlidne Maj behagat rörande detta ämne meddelat Rikets Ständer en nådig proposition, hvaraf inbemtas att, sedan Generalpoststyrelsen sig härutinnan i underdånighet utlåtit och dervid omförmält orsaker ne till posternes under sednaste åren i hastig progression tilltagande tyngd, hvilken ock kunde anses komma att än mera ökas, såsom en följd bland annat deraf alt folkmängdens årliga tillväxt, i förening med en ständigt stigande industri gjorde bebofvet af tätare postkommunikationer med hvarje år alltmera kännbart, E. K. 494 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Uti denna %, innefattande 2 moment, tillstyrktes af Lag-Utskottet vid sista Riksdag följande förändringar: af att det i första mom. för deri uppräknade öfverlrädelser bestämda straff af embetets förlust, måtte skärpas genom ett tillägg derom, att den Stats-Råds-Ledamot, som gör sig skyldig till någon af dessa öfverlrädelser, aldrig bör kunna åter insättas i det embete, lian förverkat eller till annat embete inom Siats-Rådet förordnas; och 6 Lag-Utskottets Betänkandej N.o iS F) alt emellan första och andra momenten måtte införas ett tredje af följande innehåll : ”Stats-Råds-Ledamot, som i andra, än de i denna lag särskilt uppräknade fall, uppenbarligen handlar emot grundlagarnes tydliga föreskrift, eller tillstyrker eller annorledes befrämjar någon öfverträdelse deraf eller af andra Rikets gällande lagar, eller underlåter att göra föreställningar emot sådane öfverträdelse!’, eller dem vållar och befrämjar, genom uppsåtligt fördöljande af någon upplysning, straffes såsom för orätt dom, enligt allmänna lagens föreskrift i 1 cap. 12 § Rältegångs-Balken.’’ Vidkommande den förra af dessa i framställda förslaget intagna och således af motionären nu påyrkade förändringar, så är väl, såsom skäl för tillstyrkandet deraf, åberopad den vådliga beskaffenheten af de i 1 inom. af omförmäldte § med straff belag^e öfverträdelser af vissa §§ i Regeringsformen, såsom 65 §, angående användandet af Rikets ordinarie Statsmedel eller åtagna bevillning, 74 §, rörande gärds fordrande till utförande af uppkommet krig och 76 §, angående Rikets fördjupande i skuld; men ehuru vådliga dessa öfverträdelser än äro, anser likväl Utskottet dem ej vara af farligare beskaffenhet och till sina följder för samhället menligare, än alt de kunna försonas med redan bestämda straff, som för andra, i icke någon mån ringare öfverträdelser, ansetts tillräcklige.
Ridderskapet och Adeln funnit dessa yttranden vara så contradictoriska, att ett närmare bestämmande, huru Utskottet anser dessa lån, deraf nödvändigt påkallades. Utskottet tror för dess del de omnämnde yttranden i så måtto ej vara helt och hållet oförenligå, som det ena afser de förhållanden, hvilka möjligen i en framtid kunna uppstå, då det andra deremot egentligen vidrörer det närvarapdeFörmånligheten af Bancolån med årlig inbetalning af * procent i silfver på 33 och §tt tredjedels år under ett förutsatt forts Hanco-Utskottets Hetänkafiden. £ farande af den cours och det silfvervärde sorn nu eger rum, förmodar' Utskottet ej eller kun-, na af någon bestridas. Det är således endast genom ovissheten i afseende på de flerfaldig» bvälfningar i landets financiella och csconoJ miska ställning, hvilka ofelbart inom en sådan tidrymd kunna inträffa, som farhåga och tvekan vid begagnande af en med sådana vilkor förenad lånerättighet, ej utan goda anledningar bör uppstå; och det beror, enligt Utskottets öfvertygelse, egentligen på den större eller mindre grad af varsamhet och moderation, som kommer att råda hos Nationens blifvande Representanter, huruvida dessa lån antingen skola lemna en varaktig hjelp för den »södstallde och en ny utväg till uppkomst och förkofran för den idoge, eller ock x sin maja bidraga till den förres totala förstöring, samt medtaga den sednares återstående krafter eller förvärfvadé välstånd. Lfter denna förklaring anser Utskottet föga båtande, att utförligt vidröra den fråga, som inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln blifvit discutérad, huruvida de oftanärnnde fastighetslånen nu under tiden borde betraktas såsom en skänk eller icke?