Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna lagmans-rättens dom öfvet klagades af Kongl. Majit och kronan hos Kongl. Götha Hof-rätt, som, efter omröstning, dervid 3:ne af rättens ledamöter gillade densamma, genom dom den 19 September 1845, ändrade lagmans» lättens beslut i fråga om nedsättning af arrende-afgiften och återbäring af det till för högt belopp erlagda arrendet, derutinnan härads-rättens meddelade utslag fastställdes; hvarefter och sedan båda parterna dragit denna sak under Kongl. M*j:ts pröfning, Dess Högsta domstol, hvarest vid sakens afgörande skiljaktiga meningar uppstått, i så måtto, att 3:ne röster gillade Hofiättens dom, hvaremot 4 upphäfde densamma, meddelst dom den 15 Mars 1847, förklarat, i enlighet med pluralilelens mening, att alldenstund det lagligen ingångna kontraktet om i fråga varande arrende måste läggas till grund, för bedömandet i denna tvist af parternas ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, utan afseende på frågan i hvad mån kontraktet öfverensstämde med eller afveke från de i serskilde förfa tuingar gifne föreskrifter för bevakandet af kronans rätt vid upprättandet af dylika kontrakter, så att Erasmi lika litet kunde i förevarande, på domarens pröfning beroende, tvist från berörde föreskrifter hemta något stöd för sin talan, att den utfästa arrendeafgiften vore lör högt beräknad, som kronan å sin sida kunnat på samma föreskrifter grunda påstående om förhöjning i arrende-afgiften, i händelse den varit betingad lägre, än i öfverensstämmelse dermed vederbort; fördenskull och som i den fråga, hvarpå tvistens afgörande följaktligen beror, huruvida nemligen Erasmi kommit i åtnjutande af hvad honom medelst kontraktet varit tillförsäkrad!, det befunnes, dels, att den af tillförordnade förste landtmätaren A. Rosell år 1837 meddelade beskrifning öfver åkerjorden vid Boda, enligt hvilken uti kontraktet årlig spanmålsränta efter | tunna hälften råg och hälften korn, för hvarje geometriskt tunnland vore beräknad för 152 tunneett kappland till 114 tunnor | kappar, innehölle, att berörde jordryiad 152 tunne1 kappland vore till utsatte belopp fördelad ej blott på Boda och derunder lydande hemman, utan ock på torp - 8 Stais-Utskottets Utlåtande, N:o tjt. lägenheterna, äfvensom att jorden på flere ställen vore mycket stenbunden och besvärad af syra, dels ock att den till hemmanet Haraldstorp lydande ega, Råsen benämnd, som ingått uti den 1837 af Rosell meddelade uppgift på åkerjorden,
Beträffande ränfceliqviden r så finner Utskottet väl Consistorium, med tillämpning af Kongl. Kungörelsen d. 19 Aug. 1802, icke vara lagligen berälligadt till ränta för ifrågavarande Capitalfordran för längre tid tillbaka än 10 år före den dag, då ansökningen ingafs; men då Utskottet tillika anser det icke vara Staten värdigt att å denna, till en from Stiftelse anvista fond, beräkna den vinst af tro R:dr, som genom innehållning af räntan för 1 år och 8 månader skulle beredas; så har Utskottet, i betraktande derjemte af den minskning, som i sjelfva Capitalet uppkommer genom den försämrade myntsort, hvari det nu utgifves, trott sig böra tillstyrka: att Wexiö Consistorium må för hela tiden, hvarunder räntan ej blifvit uttagen, eller ifrån senare hälften afår 1821., få densamma uppbära. Utskottet, som i öfrigt anser bäst vara, alt, i likhet med hvad Calmar Consistorium redan erhållit, och äfven för Wexiö Consistorium.blif» 6 Stats-Utskottets Vihl t nan de N.o i53. vil beviljadt, genom Kongl. Brefvet den 6 November 1804, ehuru verkställigheten af detta Nådiga Förordnande af ofvanuppgifne anledning uteblifvit, Capitalet till sistnämnde Consistorium öfverleranas emot den redovisnings-skyldighet, som för förvaltningen af dylika medel i allmänhet är föreskrifven, tillstyrker alltså vidare: att Capitalet, 1,100 R:dr med derå ifrån och med Julli månad 1821 upplupen ränta, efter 6 för hundradet, må af Biksgälds-Contoret till Consistorium i Wexiö utbetalas, samt Tionde Hufvtid-Tilelns anslagssumma i följd deraf minskas med de derå, såsom ränta för Stipendium Trolloruni hittills uppförde 66 R:dr. Ochanser Utskottet, såsom en följd häraf, den af Consistorium framställda fråga om räntans beräknande till 10 procent, eller i likhet med hvad den först utgjort, böra förfalla.
De öppnade en subskription, och d&amp; s&amp; vtil universitet som municipalrhdet voro gynnsamt stamda för agitationen, har detta haft till följd, att regeringen upphäft förbudet. Den vidtomfattande verksamhet, som de kvinliga doktorerna i Ryssland utöfva bide som lakare och sundhetsinspektriser, och det anseende de htnjuta af den ryska allmanheten, har mer an nhgot annat verkat för m8lets vinnande. Ryssland raknade Ar 1888 695 utexaminerade kvinliga lakare. I Petersburg iiro af kommunen 7 kvinnor anstälda som sundhetsinspektriser i folkskolorna och fattigkvarteren, och vid tider, d s den ryska hufvudstaden hemsökts af svhare epidemier, ha alltid Atskillige kvinliga läkare med utmärkt frarnghg varit verksamma. Amerika. Akademisk utmarkelse. Det s. k. Sargent-Prize p8 100 dollars, den enda utmarkelse, som inom Harvard universitet tilldelas s&amp; val manliga som kvinliga studerande, har i Ar tillfallit fröken Helen Lesh Reed för den basta metriska öfversiittningen af Horatii 29: de Ode tredje boken. Ilitivdig skeppskapten. Fru Delia Cross fr %n Brooklyn har nyligen blifvit utnarnnd till kapten p % skonaren nOregon *. D&amp; fru Cross upptriidde i sjömanshuset for att ut&amp; certefikat som redare och förare af sitt fartyg befans lagen ej innehiilla nalgon paragraf, som lade hinder i vagen för en kvinnas utöfvande af kaptensyrket, ehuru detta rar första gAngen ett dylikt fall intriiffat, hvarföre sjömanshuset ej kunde förneka fru Cross den begiirda fullmakten. Förenta staterna ega f ö r narv. 48 koinliga advokater, deraf 4 gro notarier i New-York och 3 medlemmar af sundhetsradet i Bhiladelp hia. Af Amerikas sjukhus för kvinnor st % 7 under ledning af kvinliga lakare med uteslutande kvinlig personal. 450 kvinliga labare praktisera i staten New-York.
För öfrigt får jag upplysa, att, enligt attest af myntproberaren, har, under tiden frän 1840 —1844, halten i medeltal af allt pregladt mynt öfverstigit med TTrJ oo:del på silfret och med T-0-ffff:delar på guldet; det har salunda på det hela ej varit någon underhalt. Likaledes har å vigten varit 2-0-*D-ff under pä silfret, men -g-0'ö^ öfver pä guld. Det är naturligt, att den, som myntar, lika litet kan bestämma om myntet blifver under eller öfver; man blandar icke mera koppar, än som fordras till lojeringen, nemi. till J silfver ± koppar: och då planarne utklippas, tagas de så fuilvigtiga, att de kunna tåla den redan omnämnda proceduren med svafvelsyra!!. Hr Gripenstedt: Då man har ett silfvermynt och vill Den 23 November e. m. 451 pröfva, huruvida det är fullvigtig!, så är naturligtvis den enkla operationen, alt i myntförordningen se efter, huru myckel detsamma hör väga,) hvarvid det visar sig, att t. ex. 1 r:ds-stycke skall väga af 2 få. Vidare ser man efter huru stort remedium å samma mynt, som är tillåtet, och då befinnes, att detta utgör s6'6Ti. Sålunda ligger i sjelfva begreppet om profvet af hvarje myntstyckes fullvigtighet, att remedium äfven skall tillämpas på hvarje piece, och att del remedium, som räknas skälpundvis i sig sjelf är en oformlighet, som endast kommer sig deraf, att det skulle vara allt för operöst att med sä tina vigter probera hvarje piece särskildt, i synnerhet de små. Det må derföre gerna vara Myntverket tillåtet att göra sin undersökning i större qvantileter, ty riktigheten deraf grundar sig pä den sannolikheten, alt lika många piecer, som äro under, motsvaras af dem som äro öfver, och all ett durchschnitt af remedia ungefär öfverensslämmer med det, som beliiper sig på hvarje myntstycke särskildt.
4:o, angående anslag för förändringar å Strengnäs läroverkshus, N:o 139, 104:de punkten; mom. 5:o, Stats-Utskottets Memorial N:o 220. 9 mom. 5:o, angående statsbidrag för ny byggnad åt elementar-läroverket i Halmstad, N:o 139, 105:te punkten samt Förstärkta Stats-Ut3kottets Memorial N:o 207, 14:de voteringen; mom. 6:o, angående lån för uppförande af en ny byggnad vid Calmar läroverk, N:o 139, 106:te punkten; mom. 7:o, angående lån för en gymnastikbyggnad vid läroverket i Umeå, N:o 139, 107:de punkten; mom. 8:o, angående lån för nytt läroverkshus i Fahlun, N:o 1.39, 108:de punkten; mom. 9:o, angående lån för nytt lärohus i Sala, N:o 139, 117:de punkten: mom. 10:o, angående anslag till gymnastikhus vid läroverket i F,ksjö, N:o 139, 120:de punkten samt Förstärkta Stats-Utskottets Memorial N:o 207, 15:de voteringen; mom. ll:o. angående anslag för ny observatoriibyggnad i Lund, N:o 139. 134:de punkten samt Förstärkta Stats Utskottets Memorial N:o 207, 16:de voteringen; mom. 12:o, angående anslag för reparation af Linköpings domkyrka, StatsUtskottets Utlåtande N:o 120; § 148, angående tillbyggnad af Kronans egendom N:o 4 å Riddarholmen, för inrymmande derstädes af Riks-arkivets samlingar m. m., grundar sig på Utskottets Utlåtande N:o 106. § 149. angående anslag för hospitalsväsendet, grundar sig på Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139 uti nedannämnda punkter, nemligen: mom. l:o, angående hospitalsfondens förstärkning, 131:sta punkten; mom.
För artiklar af ofvannämnda slag ”sorn äro helt och hållet el ler till en del (inslipade eller polerade skall afgiften fördubblas.” Genom en sådan fördelning skulle ett fullt tillräckligt skydd, motsvarande i de flesta fall 25 å 30 proc., ofta mera vinnas folden Svenska jerntillverkningen och på samma gång en ej obetydlig inkomst för Staten, genom möjligheten att förse sig med en del nödvändiga smidesarbeten från den utländska marknaden, fastän visserligen till ett högt pris, och slutligen skall fältet för den inhemska tillverkningen snart betydligt utvidga sig derigenom att åtskilliga förut mindre bekanta artiklar komma i bruk. Några rubriker i taxan, som nu äro särskildt utsatte, skulle i följd af den nu föreslagna fördelningen kunna försvinna, och deribland artikeln saxar hvaraf under sisth år endast varit förtullade 436* ti, ett bevis att det mästa af denna artikel blifvit smuggladt. Äfvenså kunde artikeln Redskap och machinvaror, ej specificerade försvinna ur taxan. Jag kan icke underlåta att på samma gång anhålla att få fästa Utsk:s upmärksamhet på artiklarna knifvar, rak-och penn-, andra slag samt gafflar ej specificerade. Rakknifvar draga nu en införseltull af 16 sk. b:ko stycket; pennknifvar af 8 sk:r, och ”andra slag samt gafflar ej specificerade” 1 R:dr b:ko per ti. Det är intressant och lärorikt att se hvad verkan dessa nu gällande tullbestämmelser haft på handeln med ifrågavar:de varor. Enl. Generaltullstyrelsens sammandrag öfver importen, inkommo sisth år 1852, sammanlagrlt till hela riket 866 st. rakknifvar, 1,178 pennknifvar och alla andra slag samt gafflar ej specificerade 1,238 ti.
Och sedan sjelfva protocollet, af den 6:te sistl december, blifvit 2:ne gånger uppläst, utan att någon kunde bestrida dess riktighet, utom det, att en och annan vid öfverläggningen om målaren föreslogo Erik Larsson i Halåsen, hvarvid likväl presterskapet nu upplyste, att samtalet om Erik Larsson ansågs ej behöfva i protocollet intagas, emedan på då anförda skäl, desse få snart frångingo sitt förslag, samt församlingen blifvit varnad att ådraga sig någon onödig kostnad, genom frångåendet af sitt en gång fattade beslut, i det afseende nemligen, att mäster Sundin, som trettondedagsmarknaden verkeligen blifvit, af socknens ena ombud medtalad att nästa sommar verkställa oftanämnde målning, möjligen torde erhålla någon reconventions talan emedan han, genom afsägelse af andra arbeten, troligen förlorat en betydlig förtjänst för sommaren. Af desse och flere anförda skäl sökte herr prosten nu förlika socknemännens stridiga tankar till gemensam förklarings afgifvande nu till protocollet, men som efter någon längre ordväxling, sådant icke stod att i vänlighet vinna, utsågs bönderna Nathanael Ersson i Stafsgård, Olof Johansson och Lars Pärsson i Österåsen, till hvilka acten öfverlämnades, att inom 3 veckor, inför Konungens befallningshafvande, å socknens vägnar, afgifva den infordrade förklaringen. In fidem N. S. Edlund 1841 den 20 maji upplästes förestående protocoll offentligen i Häggenås sockenstuga och erkändes till alla delar, intyga på församlingens vägnar: Jonas Persson i Storbränna Nathanel Ersson i Stafsgård Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma uti Häggenås Sockenstuga den 24:de junii 1841. § 1. S.D. Upplästes, godkändes och underskrefvos kyrko och fattigcassornas räkenskaper för sistlidet år. § 2.
I sjelfva saken öfverensstämma dock motionärerne, hvilka till stöd för sina yrkanden anfört: att ifrågaställa författning ingalunda uppfyllt dermed afsedda ändamål, att från vanära förskona den qvinna, som framfödt oäkta barn, och dymedelst förekomma barnamord, enär erfarenheten hade visat, att barnamorden stigit i antal efter författningens tillkomst; att vanäran dessutom icke läge i det straff, som ett brott medför, eller brottets uppenbarande, utan i sjelfva brottet, hvilket sällan kunde döljas för verlden, och aldrig för samvetet; alt författningen gynnat sedeslöshetcn, hvilket ock haft dess tilltagande till följd; att den vore onaturlig och grym, då den liksom uppmanade moder att förneka sitt barn samt närde i stället att förekomma falsk blygsel; att den i flera hänseenden stöde i uppenbar strid med gällande lagar; och slutligen att den öppnade ett fritt fält för de onaturligaste förbindelser, såsom för blodskam samt äktenskap och lägersmål i andra förbudoa leder. Hvad sålunda blifvit anfördt åberopades ock hufvudsakligen vid sislförflutna Riksmöte tag-Olskollcls Betänkande J\° 56. 9 Riksmöte lill stöd för då jemväl väckt förslag om oftanämnde författnings upphäfvande. Dåvarande Lag-Utskott yttrade likväl i anledning deraf: »Om ifrågaställa författning verkligen haft de följder och medfört de olägenheter, som motionären sålunda uppgifvit, medger äfven Utskottet, all skäl saknas för dess bibehållande; men derom äro likväl ej några tillfyllestgörande bevis förebragta. Att författningen varit dikterad af mensklighet, ligger klätt för hvar och en, som deråt egnar en närmare uppmärksamhet.
Det må äfven tagas i beräkning att Regeringen äfvensom kamrarne (och denna tid kan ej vara aflägsen) skola tinna nödvändigheten att uti sjöiuskrifningen införa den utgrening af kustbefolkningen, som ångfartygsnavigationen bildat, det vill säga, de på dessa fartyg anstälda machinister och eldaren. Med anledning af den anmärkta bristen på ekvirke och hampa för Svenska flottans behof, får jag i korthet anföra: att saknaden inom landet af vissa materialier icke alltid får utgöra ett hinder för begagnandet deraf äfven till stora och vigtiga ändamål. För att genast göra detta klart, hemställer jag blott huru det skulle gå till att i fullt mått uttaga fördelen af ångkraftens användande, uti de länder der stenkol icke finnes? Egypten, t. ex., utan något till skeppsbvggnad dugligt virke, har en flotta hvars skepps storlek och kanoners antal vida öfverstiga den Svenska flottan. För öfrigt tror jag alt Sverige äger inom sig erforderligt ekvirke till den aldra största delen för dess skeppsbyggnads behof. Om deraf ännu fortfarande inköpes från utlandet, så torde detta, på -det hela, få betraktas endast såsom ett godt och omtänksamt hushållningssätt, eller att så' länge som möjligt bespara landets egna tillgång deraf. För öfrigt lärer det ock vara förhållandet i allmänhet, att sjöstaterne fä hämta en del skeppsvirke från andra länder, som idka mindre eller ingen sjöfart. Dessutom kunna, i värsta fall, krigsfartyg till största delen byggas ’af furu. Vår östra granne begagnar sig mycket deraf. Äro de mindre varaktiga, vinnes alltid den fördelen, att man i byggnadssättet bättre kan följa med tiden och att undvika det mångåriga lagningssystem, som utgör en af hufvudorsakerna, hvilka hålla en krigsflotta med knappa anslagsmedel tillbaka i en efterblifvande
Desse anmärkningar stödja sig hufvudsakligen på det bedömande Herr Öfver-Intenden* ten trott ti! komma hönö n men icke Utskottet om beinälte Tjenstemäns aflönande i jemförelse till andre. Sä vidt denne jemförelse sträcker sig inom Öfver-Intendarits-Embetets Stat, skulle val ock denne mening kunna synas antaglig, men i följd deraf det böra ankomma på Chefen vid Verket, att imellan Tjenste triano en närmare fördela göromåleu i mån af deras aflöning: Kun nande den omständigheten, att en e ler annan af desse Tjenstemäns vederlikar är försedd med betydeligare Lön, icke berättiga de förre »att erhålla en deremot svarande, enär vigten och mångfalldigheteb af deras göromål dertill icke föranleda. De nu ifrågavarande Tjenstém ännens Löner uppfördes forst på Rikets Stat vid förra Riksdagen och bestämdes, i anledning af Ofver - Stats Utskottets Bet sink anden. 1359 Intendents-Embetets hemställan derom, till ett belopp, länpadt efter tjänstgöringens beskaffenhet i jemförelse till vederlikar, som ej finnas inom Veiket men vid andre publike Inrättningar; Och Stats-Utskottet kan ej frångå den öfvertygelse, att desse Löner Icke skäligen skulle kunna tillökas, utan att frånträda billigheten och den princip, sorn bör följas vid Löneregleringar, hvilka, ehuru partielt skeende, likväl böra stå i sammanhang på det hela. Hvad angår tillökningen i anslaget til! ex. penser; så har Utskottet sig derom utlåtit i dess yttrande öfver Stats-Regleringen under Åttonde Hufvud-Tituln, hvarest detta anslag sä val som de till samina behof för öfrige EmbetsVerken än uppfördt samt tillstyrkt den förhöjning, sorn funnits erforderlig.
Bildt är, har naturligtvis i R o m ett ypperligt tillfälle ej blott till studier, utan äfven till förvärf. Också har han förstått att samla många vackra konstsaker, som nu pryda hans smakfullt inredda våning i Palazzo Capranica vid Via Teatro Valle. Tillfällen därtill ha erbjudits vid de under det sista årtiondet ej sällan förekommande auktioner efter aflidne eller ruinerade romerske stormän. Jag vet icke, o m frih. Bildt utöfvar någon af de gamla goda konsterna — men jag känner honom såsom en förträfflig idkare af en mera ung och demokratisk konst, amatörfotografien. FRIHERRE CARL BILDT; I D A G, DEN 5 A P R I L, öppnas högtidligen i R o m den 6:e internationella journalistkongressen, vid hvilken delegerade från all världens kulturländer deltaga. Äfven den svenska pressen har ditsändt sina representanter, och eder egen tidning, kära läsarinnor, företrädes af dess redaktör. Tillfället har därför synts oss synnerligen lämpligt att pryda detta nummer med bilderna af vårt lands ständige representant vid det italienska hofvet, ministern, friherre Carl Bildt, och hans friherrinna, född Keiller. Och vi hafva därvid nöjet att omrama den med en text, författad af en med ämnet väl förtrogen person, professor Sam Wide, hvilken vi härmed lämna ordet: Den man och den kvinna, hvilkas bilder möta oss här ofvan äro .ingalunda obekanta för den svenska allmänheten. Många äro de svenskar och svenskor, som under sin Romavistelse fått personligen lära känna den svensk-norske ministern och hans älskvärda friherrinna; men äfven för mången, som icke haft lyckan att fara till R o m och inträda i deras gästfria hem, äro de icke några obekanta storheter. Friherre Bildt har genom sin vetenskapliga och litterära verksamhet skapat sig ett högt aktadt namn här hemma i Sverige, och hans friherrinnas vackra bild har redan en gång förut presenterats för Iduns läsekrets, med beledsagande text af Daniel Fallström, n:r 21 (284) fredagen den 26 maj 1893.
St. 2 ConstitutionsUtskottets Memorial N:o 12. anslag, i händelse af otillräcklighet, måste fyllas genom anvisning å öfverskotten på Stats-Verkets inkomster och Statsbrist sålunda förorsakas, StatsUtskoltet funne sig, till fullgörande af dess i Riksdags-Ordningens 3o §. bestämda åligganden, och med ytterligare hemtadt stöd från föreskrifterna i 64 och 65 §§. Regerings-Formen, föranlåtet att, medelst anmärkning mot den Föredragande för Krigs-Ärenden, som contrasignerat merberörde Nådiga Bref af den i5 Januarii i83i, öfverlemna detta ärende till Constitutions-Utskottets behandling. För. besvarande af samtliga Riks-Ståndens härå aflåtna Remisser, får Constitutions-Utskottet vördsamligen andraga alt Utskottet, i sammanhang med den ordagrannt likalydande anmärknings-anledningen vid en förutgående åtgärd i enahanda ämne, hvarom Utskottet åberopar sitt Memorial N:o 7 af den 22 Maji, jemväl behörigen granskat Föredragandeoch Rådgifvande-ålgärden till ifrågavarande, under den 8 Januarii 183r, fattade och den i5 i samma månad utfärdade beslut, innebärande verkställighet af det förra i grundlaglig ordning expedierade, samt att Constitutions-Utskottet, enär nya skäl till anmärkning mot Konungens Rådgifvare och Föredragande icke blifvit af Stats-Utskottet förebragta, följaktligen icke heller kan till pröfning upptaga den nu remitterade anledningen, såsom förutsättande ny granskning af ett redan pröfvadt och utan anmärkning lemnadt mål.
M. nu i underdånighet anhålja, det grunderne för Landtmätares vedergällning måtte genom den Taxa, hvilken för dem torde komma att utfärdas, varda så bestämde, att denna vedergällning i möjligaste måtto göres beroende af hvad Landtmätaren verkeligen förrättar och fullgör, samt af det mer eller mindre vidsträckta gagn, förrättningen medförer, och jordägaren i samma man oberoende af den tid och det tjenstebiträde, sorn i och för förrättningen användes; hvarjemte Riksens Ständer i underdånighet hemställa, om icke, derest utarbetandet af Landtmäteri-Taxan och den Egodelninga-Författning, sorn dermed lärer stå i sammanhang, skulle under nu påstående Riksmöte hinna fulländas , E. K. M. täcktes deröfver, i likhet med hvad före pröfningen af Förslaget till Fattig-, vårds-Författningen egt rum, inhemta Riksens Ständers underdåniga yttrande, till det afseende, E. K. M. sedermera kan finna för godt att i Nåder fästa dervid. Riksens Ständer framhärda etc. TJnder da niga Skrif v elser. Uppl. o. godkänd hos Ridd. o. Ad. d. 11 Julli 1823. Preste-Siåndet d. 12 Borgare-Ståndet d. 12 Bonde-Ståndet d. 12 — •— Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ordningen för Kyrkovaktares antagande.
» Den här taflan köper jag. » Och innan Sven visste riktigt till sig, höll ban en enriksdalorssedel i handen. » Nu följs vi åt till din mor, » sade ingeniören, » hvar bor hon? » » Vid Lerbäcken. men. » » Nå-å I » » Ja ' skulle allt köpa något i stan först. » » Hvad då? » » Agg åt mor, » sade Sven förlägen. » Glöm då inte bort risgryn och russin heller, » sade ingeniören och såg nästan ömt på gossen, &gt;köp du, jag skall laga att det blir tillräckligt öfver af dina slantar ändå. Och när du varit i stan och uträttat ditt ärende, så titta in till mig! » Sven uträttade sitt ärende och tittade med en vördsam fotskrapning in till ingeniören. En stund senare sutto de i dennes kappsläde på väg till Lerbäcken, och ännu en stund senare sutto de båda i mor Annas stuga. » Att jag ändå skulle återse dig, Anna! » sade ingeniören och tog hennes hand. » Tänk så många år sen den där midsommardansen, då jag var fattig verkmästare och trodde, att jag skulle vinna den vackraste flickan på bygden. » » Tyst, ingeniören ... » Tårarna trängde i mor Annas ögon. » Du gjorde ju förstås rätt, Anna, » sade ingeniören vemodigt, » man skall inte ge bort sig åt någon annan än den man har kär. Det är därför jag inte gifvit bort mig ännu. Nej, nu ska vi vara glada och språkas vid om pojken. » Sven fick veta, att han hade anlag för konsten — kors, hvad det lät underligt i det vidöppna barnaörat! Han fick veta, att han en gång skulle få gå genom akademien — det lät ändå underligare, rent som en saga. Men det kan ju upplysas redan nu, att tack vare iugeniören, » sagan sanning blef en gång ». Då ingeniören rest sin väg, satt mor Anna ännu länge i djupa tankar. » Mor! » sade Sven med glittrande ögon. Mor Anna såg upp. Sven pekade på korgen, som täcktes af skinnstycket och de öfverblifna » påskbrefven ». » Där ä ' ägg, risgryn och russin, » upplyste han.