Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den mest verkande driffjädern,' att under ungdomsåren genom flit och omtanka förvärfva skicklighet,i konster och slöjder, är utan tvifvel den. förhoppning, att få använda den till egen fördel och förkofran, samt att omsider uppnå det oberoende, som vid en viss ålder vanligen utgör föremålet för hvarje fri mans önskan; och då det således är enligt med sakens natur, att vid valet emel. 4:de B. N:o 33, 34. Den 8 Juni. emellan mödosamma och makliga yrken, af hvilka det ena ej lemnar någon utsigt lill eget etablissement, och det andra deremot öppnar en säker väg till sjelfständighet 1 en framtid, det sednare föredrages för det förra; sä bör man utan svårighet kunna inse, hvad föga anledning harn af Judiska föräldrar äga att med försakelse af de tillfällen, som arn dem medgifne, att i egna handlande Landsmäns tjenst söka sin försörjning, begagna sig af den uti Reglementet beviljade frihet att å Svenska Mästares verkstäder uppoffra sin ungdomstid åt handtverk, dem de ej äga hopp att någonsin få såsom egne idkare här i Riket utöfva* En flerårig erfarenhet tyckes redan hafva bordt undanrödja alla anledningar till den farhåga, som skulle den Judarne beviljade fria Religionsöfning åstadkomma förargelse i vårt Land ; oell att ej mera hädanefter än hittills några menliga följder i detta afseende äro att befara af dessa eller andra här vistande Trosförvandter, derom åge vi den säkraste trygghet uti vår egen läras sanning och Gudomlighet, och i den vård, som åt henne lemnäs af vår Regering och af det Stånd, hvars kallelse är deråt egnad.
Hvad åter sjelfva grunderna angår, så, enär det Bevillnings-system, som rubbades vid 1809 års Riksdag, förut, under en längre tidrymd, utan synbart förfördelande och utan all anmärkning, varit godkändt och följdtj hvaremot sedermera gällande Bevillningspi inciper fordrat och skola fordra beständiga förändringar synes det mig vara grundadt i rättvisa, och förenligt med Riksdagsmannarätt, att yrka närmare pröfning af de vid t8c9 års Riksdag ogillade Bevillnings-principer, och får jag derföre ödmjukligen anhålla om Bevillningsutskottets granskning och bedömmande af de vid 1800 års Riksdag godkända men sedermera ogillade hufvudgrunder för Bevillnings utgörande, hvilka, utan erinran, torde, såsom gammalmodige, icke komma i fråga, med yttrande huruvida, med bibehållande af dessa hufvudgrunder jemte förändringar deri föranledde af de vid Egendoms-uppska’tningar erhållna upplysningar, ett rättvist och lämpligt Bevillnings-system kunde uppgöras, som förenade - Deri 17 April. e. M. S85 de rättvisa i fördelningen af Bevillningen med Säkerhet för de skattskyldige att icke, i bestämmande af deras förmögenhet och afgiften, bero af taxeringsmännens godtycko. För att åcke besvära Ridderskapets och Adelns tålamod, vill jag, för det närvarande, icke ingå j de mindre detailer, hvari mig synes att Bevillnings. systemet borde förändras, ut3n in» skränker mig att blott anföra några hufvudgrunder för verkställigheten j men då jag framställer dessa, sker det i förening med det förbehåll, att en föreslagen tillökning i Bevillning efter vissa Artiklar icke medgäfves annorlunda än i förening med en föreslagen mindskning i andra. Jag föreslår: 1:0
Brefvet den 19 Mars 1836 angående ny reglering af skogsoch jägeristaten i riket, blifvit af Kronans parker och allmänningar till tjenstemän vid skogs staten upplåtna, värdet af dessa räntor dock icke blifvit hvarken uti den då gällande Riks-stat eiler i de föregående upptaget; har Utskottet i berörda hänseende vidare inhemtat, att omförmälda inom Södermanlands, Ostergötlands, Elfsborgs, Skaraborgs och Westmanlands län utgående räntor, hvilka innehafvas af skogsplanterings-kassan, som deremot har att i stället till vederbörande tjenstemän inom skogsoch jägeristaten utgifva motsvarande, fastän i sjelfva verket något mindre, kontanta lönebidrag, under åren 1855, 1856 och 1857 enligt Riks-hufvudboken utgjort: för år 1855: 639 Ridr 35 sk. 10 rst.; för år 1856: 641 Ridr 46 sk. 2 rst.; samt för år 1857: 660 Ridr 40 sk. 8 rst, allt Biko; — och enär dessa räntor, i fall uppmärksamhet Stats-Utskottets Utlåtande N:o D4. derå blifvit fästad, otvifvelaktig! bort redan tillförene upptagas i Riks-staten, hemställer Utskottet, att skogsplanterings-kassans anslag till »ersättning för liemniansräntor och arrenden rn. m.» må ökas med ett ofva nom förrnälde indelta boställsräntor motsvarande belopp, förslagsvis beräknadt tili 900 R:dr R:mt. 10:o Efter meddelande, hurusom det reservationsanslag af 73,000
Prot. 1833 & 1834. 5 Sami. 1 Afd, 3 Haft. 11 §• 24. §. 26. 82 Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 3. b) Emedan frambringandet af tackjern är en begränsad tillverkning, som icke kan i mån af en möjligen ökad afsättning uppdrifvas bögre, än den för närvarande är, om man ej vill blottställa bergslagerne och andra malmgifvande trakter inom riket för ett utödande af skogarne, hvilket i längden skulle tillintetgöra tackjerns-blåsningen i de orter, der den nu med bästa fördel bedrifves, c) Emedan tackjerns-tillverkningen icke är i behof af tillåtelsen till utförsel för att vinna afsättning, enär den nätt och jemnt motsvarar det nuvarande behofvet vid de med hvarje år utvidgade gjuterierne samt för stångjernssmidet, och enär för närvarande tackjernet uttager snarare högre, men ingalunda lägre, procent af stångjernets värde, än under förflutna tider egt rum. d) Emedan, då de Svenska inalmerne hafva särskilda, dem framför andra utmärkande, egenskaper, som göra det deraf beredda jern tjenligt för mera grannlaga behof och en mångartad förädling, det är att förutse, att de utländska tull-lagstiftningarne skola modifieras för att underlätta införseln af Svenskt tackjern och dymedelst tillförsäkra de särskilda länder, som hittills varit afnämare af Svenskt stångjern, vinsten af denna förädling. Detta kan ske på det sätt, att införsels-tullen på Svenskt tackjern minskas i samma män, som densamma förhöjes på det Svenska stångjernet.
Vet du vad den här skogen heter? Ja, jag tänker Gud förlåter mig, att jag är som han har gjort mig. Nämligen på mitt bästa vis, det förstås. Men att jag skall pina en annan ända innerst i helvete, eller att en annan skall köra mig ditin, det är onödigt. Vad skogen heter, Albert? det bryr jag mig inte om. Men det vet jag, att Gud har gjort stjärnorna och hela himmelens här; och allt vad täckt och gott står på jorden, det har Gud gjort, och Kristus har kommit till vår frälsning. Fast jag inte är en läserska, kan jag väl förstå, att Kristus inte har något emot att människorna håller av varann på vackert sätt och fyller det första Guds budet; men att det tillgår så, att de gör varann till djävlar eller fånar, det måste han själv inte gilla. Men folk har hittat så mycket dumt tyg till varandras elände; och det allra värsta är, när de fått i huvudet på sig, att det skall tjäna dem till gagn. Vad dig anbelangar, Albert, så är du yngre som karl, än jag som kvinna; även om du kan vara ett år, eller par, äldre än jag, såsom människa beräknad. Därför är du ock oklokare än jag, och jag vet mera: fast du känner annat, som vackrare och gladare är. Du skall ändå inte tro, att jag är ledsam av mig; jag är lätt och frimodig som en fågel; och det må du vara säker på, att jag tänker alltid behålla mina vingar. Kan också du flyga, så är det väl, men är du bara en pratmakare, så säg så gärna ifrån strax. Stor och grandios paus. Att du kan bli ond och stött, fortfor glasmästardottern, det har jag sett, och det må gärna vara. Bara du ville bli rasande över reella saker. Fast (tillade hon med sänkt röst) det är omöjligt att beräkna i förskott, eller föreskriva: det har jag nog tillräckligt märkt och erfarit: vad som allenast rispar nageln på den ena, går in i hjärtblomstret på den andra, och bränner upp en som gift. Gud vet väl bäst, hur han vill ha människorna; men jag begriper't inte. Sergeanten tyckte sig i hast tjugo år äldre än för en stund sedan, och han yttrade: Sara skall få höra hur det varit beskaffat med mig.
Till följd af en notis från Amerika, intageii f Dagnys januarihäfte, om s. k. lagningsbyråer, har tanken på dylika byråers inrättande här i hufvudstaden ej allenast blifvit väckt utan redan kommit till utförande, i det fröken A. Th. Lind, Olofsgatan 13, nära Adolf Fredriks kyrka, fått en sådan till stånd, tillsvidare i förening nied en sybehörshandel. Man får der inlemna allahanda slags kläder till lagning. Det är troligt att inom kort dylika byråer komnia att uppstå äfven inom andra delar af staden. Pensionsinrättning f ö r burvtntorskor. Hr Falk har uti en till denna riksdag afgifven motion föreslagit, att riksdagen skulle ingå till Kongl. Maj: t med en framställning rörande utarbetande af förslag till en allmän pensionsinrättning för barnmorskor med bidrag af statsmedel. Första kammarens andra tillfälliga utskott, som hehandlat niotionen, har nu tillstyrkt densamma. Slöjdimdervisning fö? * Jlickor. H. K. H. Kronprinsessans slöjdskola för flickor vid Tullgarn, kommer att utvidgas och lär en rymligare lokal för skolan rned det snaraste skola uppföras. I fröken Mathilda Halls elementarskola för flickor i Göteborg, bestående af 200 elever, undervisas nu sedan öfver ett år äfven i slöjd, och bestrides undervisningen af tvänne från slöjdseminariet å Nääs utexaminerade lärarinnor. Vulgörnnde f ?.untimmers-sdllska2~et. Till 60 fattiga fruntimmer utdelades vid januari-sammanträdet, enligt hrr kyrkoherdars förslag, 1,800 kronor. Till Diakonissanstaltens flickskola anslogos 250 kr. och till lilla praktiska hushållsskolan vid Sundbyberg likaledes 250 kr. Sällskapet f ö r arbetsjlitens befrämjande, hvilket sällskaps verksamhet går ut på att af behöfvande fruntimmer uppköpa arbeten, hvilka sedan säljas i " Bikupans " försäljningslokal, har haft sitt arssammanträde hos H. K. H. Kronprinsessan.
Pfiffer, uppå hvars begäran högbemälde Kongl. Hof-Rätt infordrat Konungens Befallningshafvandes förklaring öfver mina ofvan omförmälda anmärkningar, efter erhållen del af den inkomna förklaringen, uti afgifvet memorial den 23 Junii 183r påstått, att då, efter hvad upplyst vore, sådana felaktigheter vid expeditionssättet i Örebro Lands-Cancellie begås, som jag anmärkt, men af hvilka felaktigheter endast underlåtenheten, att hålla vederbörligt Registratur, eller ordentlig Dombok, vore, enligt Advocat-Fiscalens tanka, förtjent af ansvar, det måtte, för denna underlåtenhet, Konungens Befallningshafvande, i anledning af 1 Gap. 12 §. Rättegångs-Balken böta 16 R:dr 32 sk.; hvarjemte Advocat-Fiscalen anhållit, att, till förekommande för framtiden af ej allenast nyssnämnde lagstridiga förfarande, utan ock fortsättningen af de till tunga för vederbörande parter begagnade utvägar, att obehörigen föröka sportlarne vid bemälde Cancellie, Kongl. JIof-Rätten ville 24 R.
Tillgångar: l:o Säkra fordringar: hos Ullkontoret i Norrköping Rikets Ständers Bank å räkningen JK 7, behållning Diskont-lån 155: 47. 6. 46: 28. 9. 368: 5. 7. 2:o Osäkra fordringar 3:o Förskott till Direktör Hofman Bang, till resekostnader, 4:o Ullmagasins-buset i Norrköping 5:o Inventarier, vid Ullkontoret i Norrköping 990: — 8. Inkomster år 1856: Ullsorterings-, värderingsoch magasinsafgifter 2,028: 33. 9. — 14 — Kapital-slut öfver Nya LJ11- Banko. Hebel. Balans från år 1855. Skulder: Till Rikets Ständers Riksgälds-kontor för al kreditivet begagnade medel: kapital ränta härå till 1855 års slut 18,760: 515:43. 8. 19,275 43 8 Utgift år 1856: Ränta till Rikets Ständers Riksgälds-kontor för af kreditivet begagnade medel 855 40 10 Balans till år 1857. Tillgångar: l:o Säkra, . Stockholm af Manufaktur-diskont - F. A. Palme. diskont-fonden för år 1856. Banko. CreUtS, Balans från år 1855. T illgångar: 1 :o Säkra, Behållning i Rikets Ständers Bank . 4: 20. 6. — Förfallo-räntor — 19. 4. Skulder: Utdrag af 1856 års räkenskaper för Manufaktur-, Eskilstuna Fri - Banko. Debet. Behållningar och fordringar: från år 1855 afgår skuld 234: 28. Credit. Efter förordnande E. G. Leyonmarck. 3 — 18 - Utdrag af räkningen öfver uppburna medel till godtgöutrikes orter bestridt för hemförskaffande Banko. © ebet. Enligt 1855 års räkning utgjorde behållningen vid samma års slut 2,921 20 5 Inkomst: af Kongl.
Ex. Hr Gr. Björnstjerna, Magnus: Jag är led sen att se en så vigtig fråga komma så sent ifrån Utsk., att den närmare pröfningen deraf blir nära nog omöjlig. Förslaget kan dela sig i två afdelningar. Den ena åsyftar, alt alla indelta räntor och kronotiondespaumål bör ingå till statsverket, och att statsverket skulle i stället lemna penniugelöner bestämda efter ett medium af 5 till 10 års markegång. Den andra afdelningen rörer förvandling af de nuvarande natura-persedlarne till endast 5. Hvad den första afdelningen angår, så gillar jag fullkorn - Den 15 Maj. 511 ligen Utsk:s förslag derutinnan, om man nemi. iakttager de försigtighetsmått, som fordras, för att å ena sidan försäkra löntagaren, att han icke förlorar sin inkomst, och på den andra sidau försäkrar räntegifvare!), att han icke blir tvungen atl, isynnerhet i de provinser, der det är ondt om penningar, nödgas lösa sin liondespaumål med penningar, hvilka ofta icke kunna fås. Förvandlingen deremot af de 100:tals olika persedlarne, hvilka nu utgöra de indelta räntorne, lill ett visst mindre antal, är en gammal fråga, som redan var utarbetad af Sladssecreteraren Danckvardt, kom in till R. St. vid 1828 års riksdag och bifölls då af R. St. och K. M. Vid 1835 års riksdag bifölls den åter af R. St. och K. M. Befallningar afgingo till samtlige landshöfdingar och collegier, och det högst besynnerliga förhållandet inträffade, att, fastän R. Sits 2:ne gånger fattade beslut i detta ämne blifvit 2:ne gånger sanctioneradt af K. M., så har likväl denna förvandling icke kunnat verkställas, så mycken svårighet bar den mött.
Som jag nödgas resa från riksdagsorten, får jag härmed afsäga mig förtroendet att vara Bänkman, med anhållan alt vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o. Ad. biföll äfven denna anhållan. 23* 356 Den 10 31 a j f. nr. Vidare nplästes följande af Hr Wästfelt, Otto Wilh. inlemnade mern. Hindrad af tjensteåligganden, nödgas jag afsäga mig det förroende hvarmed jag af R. o. Ad. varit hedrad, att vara Bänkman inom 10:de Bänkm:s-afdeln:n, vördsamt anhållande, att få blifva vid min riksdagsmannarätt bibehållen. R. o. Ad. lemnade äfven härtill sitt bifall. Då härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att jemväl Hr Hedenstjerna Wilh. anmält, del han i anseende till tjensteåligganden vore nödsakad afresa från riksdagen och anhållit att med bibehållande af sin riksdagsmannarätt få afsäga sig sin befattning såsom ledamot i Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. lemnade R. o. Ad. äfven härtill sitt bifall; hvarpå II. Ex. anmodade flir Elektorer, att sammanträda till val af en ledamot i Coust.Disk. efter Gr. Wirsén, en ledamot i Bevilln.Utsk. efter Hr af Dalström, en ledamot i BankoUtsk. efter Hr Sölfverberg samt en ledamot i Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. efter Ilr Hedenstjerna, och alt derjemte, i anseende till Gr. Wachtmeister, Alarik, såsom Suppleant i-Const.- Utsk. beviljad 3 veckors ledighet ifrån d. 15 dennes, utse en Suppleant i sistnämnde Ulsk. under ledighctstiden. Hr Björnstjerna, Oscar Magnus Fredr.:
S. D, Remitterades till Stuts-Utskoiiet; Herr Berghmans, Ambrosius Magnus, dee 5o sistledne April eftermiddagen på bordet lagrie Memorial, angående anmodan till bemålte Utskott, att meddela Riksens Stånder en rietaillerad calcul, öfver hvad Staten hittills påkostat Götha CanalByggnad, Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af ConJ stitutionsUfskottets sedan 1817 och 1818 årens Riksdag hvilande samt den 3 sistledne April på bordet lagrie förslag till ändring uti nedannåmn* de §§. af Riksdagsordningen, i afseende å en förbättrad Nationalrepresentation för de frenne Ofrälse Stånden, fann Ridderskapet och Adela 7 6 Deri 5 Maji e. m, för godt antaga de af Utskottet tillstyrkte ändringar uti rute, i5cde, 6;te och y:de punk t erne af i4:de, sista punkten af iy:de, sista punkten af iegde; samt förre och sednare punkterne af 32 hvaremot Utskottets förslag till förändrad redaction af r5 § utaf Ridderskapet och Adeln, ogillades. Ut supra. S. D. Föredrogs PrästeStåndets P-rotocollsUtdrag af d. 5a sistl. April, innefattande FråsteStåndets beslut, att anmoda ConstifutionsUtskottet, att så fort sig göra låter, till RiksStånden inkomma med uppgift på de af samtelige RiksStånden vid denna Riksdag antagne förändringar uti Rikets Grundlagar; uti hvilket beslut, de öfrige RiksStånden blifvit inbjudne att sig med PråsteStåndet förena; och som Ridderska. pet och Adelil nu mera afgjort alla de sedan, sista Riksdag hvilande Grundlagsåndrings-förslag, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att uti PråsteStåndet* nyssnämnde beslut instämma. Ut supra.
— när den utan hinder får växa — fördubblas på tjugufem år (hvilket han med stöd af Nordamerikas exempel antog såsom det normala), så kan under gynsammaste förhållanden förrådet af näringsmedel under samma tid endast ökas med lika mycket som det var under den period, med hvilken man började. Denna sats om befolkningens växande igeometriskt förhållande, medan näringsmedlen blott ökas i aritmetiskt, ha de senare anhängarne af Malthus ’ lära — t. ex. John Stuart Mill — uppgifvit såsom ohållbar och endast fasthållit såsom det väsentliga i denna lära, att befolkningen har en naturlig tendens att ökas mera än tillgången på näringsmedel, en tendens ' ' som, när tillväxten nått en viss höjd, skulle medföra total brist på näringsmedel för en allt större del af befolkningen, om den icke motverkades antingen genom sjelfvillig inskränkning af fortplantningen eller genöm växande dödlighet. När befolkningen vuxit så, att den börjar utöfva ett känbart tryck på tillgången af näringsmedel, uppstå nämligen laster och nöd som decimera densamma. Mot denna lära anmärker Henry George i första rummet, att de fakta som anförts till stöd för densamma ingenting bevisa. Det finnes intet land på jorden, der fattigdom och brist skäligen kunna tillskrifvas ea alltför stark folkökning. Såsom exempel på öfverbefolkning plägar man åberopa Indien, Kina och Irland. Men de båda förstnämda bördiga och fruktbara landen äro på långt när icke så tätt befolkade som de mest befolkade land i Europa. I Sach-, sen och Belgien bo öfverhufvud på qvadratmilen 3 ' / a gånger så många menniskor som i Indien och 38 / * gånger så många som i Kina. Italien är * l8 / 4 gånger så tätt befolkådt som Indien och dubbelt så tätt som Kina. Båda landen skulle kunna underhåll^ ett flerdubbelt större antal invånare i mycket bättre vilkorj än nu; ty i båda användas ytterst ofullkomliga och primitiva arbetsmetoder, och i båda lem-nas stora naturliga resurser obegagnade. I Indien ha sedan urminnes tid de arbetande klasserna genom förtryck och utpressningar hållits i ett tillstånd af hjelplös och hopplös förnedring. Men hårdare än hvarje föregående despotism trycker det engelska herraväldet.
I sammanhang härmed och då det befunnits, att den vid karta-sigillatakontoret anställda vaktbetjening, som, enligt sednast fastställda stat, skolat bestå af en vaktmästare med lön af 219 r:dr, med derunder beräknade 19 tunnor spanmål, samt 2:ne stämpel drängar, hvardera med lön af 164 r:dr och derunder beräknade 14 tunnor spanmål, i följd af den skedda förändringen med karte-papperets stämpling, numera icke vore till samma antal erforderlig, har Kongl. Maj:t föreslagit den förändrade reglering med omförmälda vaktbetjening och dess lönevilkor, att, i stället för den förra vaktmästare-tjensten, som nu genom innehafvarens afgång vore ledig, samt stämpeldrängarne, måtte å staten uppföras: en vaktmästare med lön . r:dr 250: och en kammardräng med dito „ 200: allt utan spanmålsberäkning, hvarigenom en besparing uppkomme af 97 r:dr, med minskning af 47 tunnor uti den för verket upptagna qvantitet spanmål under penningelönerna. Till hvad Kongl. Maj:t sålunda föreslagit, får Utskottet tillstyrka Rikets Ständers bifall. Kammar-rätten. 7:o Under åberopande jemväl i afseende å detta embetsverk af de skäl, som under 2:dra punkten här ofvan finnas upptagna, har Kongl. Maj:t föreslagit, att det af Rikets Ständer vid sista statsreglering anvisade fyllnadsanslag till den för nämnda embetsverk år 1841 fastställda interimsstat, 13,075 r:dr 28 sk. 9 r:st., att intill innevarande riksdag utgå, måtte till fortsatt utbetalning under förut stadgade vilkor beviljas.
Den andra afsigten med motionen är åter den, att i de nja Krigslagarne den princip mätte ovilkorligen blifva följd, som bestämdes, då Beväringen år 1812. uppsattes; så att, derest kroppsstraff skola för den öfriga armeen bibehållas, en särskild Krigslag måtte stiftas för Beväringsmanskapet. Det förra ändamålet med motionen har Utskottet alldeles förbisett; och jag får derföre vördsamt anhålla om återremiss af detta Utlåtande, för att få saken af Utskottet klart uttryckt i hela dess vidd. Friherre Cederström, Jacob: Jag instämmer med Friherre Sprengtporten, och tillstyrker, lika som han, afslag å Utlåtandet, men i anledning af hvad Herr Cederschjöld yttrat om serskilte militaira Strafflagar för Beväringsmanskapet, anser jag mig böra fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på, huru högst olämpligt det vore att stadga olika straffbestämmelser för samma brott, begångne af Soldater stående i samma led. Jag var bland de förste, som inom Fäderneslandet yrkade afskaffandet af extra judicielln bestraffningsrätten med prygel eller andra kroppsstraff, och den första Militair-strafflag af denna beskaffenhet är för Gottlands NalionalBeväring uppå mitt förslag i Nåder faststäld. Den ii Maji. 5i Jag önskar på det högsta, att enahanda grundsattser göras gällande för Armeen i allmänhet, hvarigenom kroppsstraff icke skulle kunna åläggas annorlunda, än på grund af förutgången laga ransakning och dora; men det faller af sig sjelf, att medborgaren, såsom militair, och medborgaren i det allmänna lifvet, är underkastad samma förhållande i afseende på kroppsstraff, bestämde genom allmänna lagen. Så länge sådane straff uti den bibehållas, måste de också linnas i Militairlagarne, att användas efter ransakning, och dom. Jag anser det sålunda icke vara någon anledning för Rikets Ständer, att förnya 1812 års hemställan om Straffbestämmelserne i Krigslagarne.
Hvar och en, sorn har en inkomst af 400 rdr, är nemi. taxerad till bevillning, och en sådan inkomst eller mycket högre hafva en mängd arbetare, såsom smeder, arbetare vid sågverk, masugnar, ja äfven vid jordbruket, när de hunnit något högre arbetsskicklighet; alla såkallade backstugusittare äro taxerade till bevillning förde hus och jordlotter, som de ega, och jordtorpare, som endast äro arrendatorer, kunna icke rättvisligen beskattas annat än i sammanhang med fastigheten. Jag tror således, att de personer, som komme att draga fördel af den nu stadgade dagsverksskyldighetens upphörande, hvarken äro så många eller i den ställning att eftergiften blefve för andra känbar eller kunde anses obillig. Mot Hr von Köchs förslag hyser jag hufvudsakligen samma betänkligheter som Gr. Sparre, och tror icke att man kan ålägga en del af församlingen att till ett ovisst framtidsbehof samla tillgångar, som svårligen skulle kunna af de samlande uteslutande disponeras och lätt kunde komma att användas till utgifter, som uteblifvit, om ej dessa tillgångar funnits. Emellertid, då åtskilliga förslag blifvit väckta, vill jag icke motsätta mig återremiss, och afstår derföre från mitt yrkande. Gr. Sparre: Mot Frih. Leuhusens förslag, som nu af Gr. Mörner blifvit förordadt, har jag den anmärkningen, att der står »hvarje kommuns medlemmar.» Detta är väl icke meningen, utan det skall val beta »hvarje medlem i kommunen». Jag gör icke denna anmärkning för anmärkningens skull, utan för att visa vådan af att på stående fot uppsätta redaktioner, hvarföre jag ock tror att en återremiss vore bäst. 606 Den 21 Februari. Hvad Hr von Ehrenheims sista yttrande angår, så ber jag få nämna, att jag häromdagen talade vid en representant från Norrland, som ifrigt yttrade sig emot att sätta fyrktalet till grund, ty i hans hemort funnes en mängd sågverksarbetare, som ofta förtjenade 2 å 3 rdr om dagen, men då man icke rätt kunde bestämma deras inkomst, så skulle de blifva fritagne. Jag vidblifver således mitt yrkande. Fril). Leuhusen: