Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Man har visserligen, under åberopande af 81 § Reg.F., påstått, att motionen icke kan upptagas, emedan frågor om ändringar i grundlagen icke få i Ståndens plena väckas. Det förefaller mig såsom en alltför vidsträckt tydning af orden i denna motion, om man anser dem innebära en bestämd fråga om ändring i grundlagen nu. Om motionen af R. St. bifalles, och en comité sedan af Konungen ncdsättes, samt om denna comités arbeten derefter öfverlemnas till R. St:s behandling, då först är det som fråga väckes 0111 grundlagsändringen. Man har ytterligare anfört, att genom en sådan begäran, som den nu ifrågavarande, Styrelsen skulle sättas i en brydsam belägenhet. Visserligen skulle jag för min del tro, att Styrelsen helst skulle se, om R. St. kunde förena sig om något antagligt förslag, utan att Styrelsen behöfde på ett eller annat sätt träda emellan; men jag kan likväl icke till den grad misstaga mig om denna Styrelses fosterländska och försonande riktning, att jag skulle tveka derom, att den ville göra allt för att tillvägabringa en förening af meningarne, för det fall att Ständerna sjelfve icke skulle lyckas deruti. Ur helt andra synpunkter skulle deremot saken framställa sig, om det vore i fråga att i und. anhålla, att K. M. ville lill R. St. afgifva en nåd. propos. ronde en representationsförändring. Jag tror nemi. icke, att Konungen bör frångå sitt veto, eller rättigheten att i sista hand afgöra frågan, men kan icke derföre finna, att Han i ringaste mån skulle åsidosätta sin Den 14 Mars. 337 sin värdighet, genom alt gä Ständernas önskan till moles med utväljande af de personer, Han linner skickligast för arbete! i den nu ifrågavarande comitéen. Skulle dessa personers arbete icke lyckas tillvinna sig Ständernas sympalhier, så blir det icke Konungens fel, Han kan icke ikläda sig någon annan ansvarighet, än den att välja de efter hans öfvertygelse skickligaste och nies! bildade. Häruti synes mig den stora skillnaden ligga emellan begäran om en K. proposition och om en comilé.
Herr Grosshandlaren Jon Lambergs Memorial om Förlags-Contracters intecknande. Pierr Grosshandlaren Lambergs Memorial om vidsträcktare förmånsrätt för förläggare. Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet : Herr Rådmannen E. G, Hammarströms Memorial om afskaffande af Tullförpassning på Iandets egna förädlingar , jemte Herr Rådmannen Kjellanders , Pierr Borgmästaren Hellmans och Herr Sockerbagaren Lundgrens dervid gjorda tillägg. Herr Åldermannen GLychous Memorial om Bryggare-Embetets i Stockholm berättigande att deltaga i tillverkning och distillering af Brännvin för Stockholms stad. Särskildta Utskottet. Herr Häradshöfdingen Barthelssons Memorial om Allmänna Benningstäilningen. Herr Handelsmannen Gustaf Stabecks ytterligare anförande om ett nytt Jude-Reglemente. Ut supra. Ex Protocollo Carl Mag niis Robsahm. S. D. 30 jjen 5 Maj - S. D. Remitterades till Bevillnings. Utskottet. Herr Lagmannen A. M. Rönqvists Memorial om Bevillningen för Krut-tillverkning. Allmänna Besvärs - och Oeconomle-Utskottet, Herr Lagmannen Rönqvists Memorial ont upplifvande af 1734 års Handels-Réglemente. Ht supra. Ex Protocöllo Carl Magnus Bobsahm. Utdrag af Protocollet hållet hos Heder* vårda Bondc-Stundet, vid Urtima Riks* dagen i Stockholm, den 5 Maj 1815* S. D. Till Lag-Utskottet remitterades Kongl. Majt:s Nådiga Propositioner till Riksens Ständers 1:0 om ett mer bestämdt stadgande , än nu gällande författnjngar innehålla, angående hvad som bör iakttagas vid underdåniga besvärs anförande hos Kongl. Maj:t i brottmål; Gifven Stockholms Slott den 19 April 1815.
I,uft ii•> • i . .. ■ » i,.- 'j. •; ' f Bilaga N:o 2 till Stals-Utskoltels Utlåtande N:o 329. Appmopim n tiv t Milin iivn@, utvisande de af Kongl. General-Krigs-Kommissariatet, enligt Kongl. Majus Nådiga Beslut, dels redan till och med September månads utgång bestridda utgifter för Kongl. Flottans behof, dels återstående kända utbetalningar, samt slutligen hvad kalkylationsvis återstår att utbetala till den 1 December detta år, grundadt på Kommissariatets Fältkontors uppgifter. Redan ulbelaldt Kände utbetalningar enligt anvisningar . Kostnader för Sjöexpeditioner. Proviant-kostnader. För kommenderingcn å Kungsholms och Drottningsskärs fästningar. För Segelduk, Hampa, Stenkol, Båtsrpansbeklädnad, Sjukvårdspersedlar och Varfsutredning. Skjuts-, Traktamentsoch Durchmarsch-kostnad. LIVER. , 35 r? Ank. til! Exp.-Utsk. d. 23 Okt. 1854, kl. 6 e. m. Ullål ande, i anledning af återremiss å Betänkandei N:o 3
R:dr under rubrik: ersättning till personer, menigheter eller allmänna inrättningar för dem genom nya strafflagens införande frångångna hötesandelar. 13:o Beträffande öfriga anslag under denna Hufvudtitel, deruti förändring icke blifvit ifrågasatt, hafva Rikets Ständer bestämt desamma till enahanda belopp, som vid sistlidna riksdag, pä sätt hosföljande tabell närmare utvisar. 1 följd af hvad sålunda blifvit beslutadt, kommer summan af Andra Hufvudtitelus anslag att uppgå lill 2,434,950 Riksdaler, eller 249,650 Riksdaler utöfver hvad nu gällande Riks-slat upptager. För tillfälliga behof under denna Hufvudtitel hafva framställningar skett i nedannämnda hänseenden: 14:o Till uppförande af en ny arkivbyggnad för Göta Hofrätt och ombyggande af den hofrättshuset omgifrände kaj har E. K. Majit äskat, att af Rikets Ständer måtte anvisas, att under år 1867 utgå 40,000 R:dr, utgörande omkring två tredjedelar , af den för dessa byggnadsföretag beräknade kostnadssumma. I afseende härå meddelas i förut åberopade Slalsråds-prolokoll, hurusom uti underdånig skrifvelse den 31 Maj näsllidet år Göta Hofrätt, med förmälan, att det förfallna skick, hvari dess arkivbvggnad länge befunnits, och det otillräckliga utrymme densamma erbjöde, — hvilka omständigheter redan åren 1852 och 1855 föranlätit Hofrätten att i underdånighet framställa behofvet af en ny arkivbyggnads uppförande, — numera gjorde detta behof oalvisligt, i underdånighet anhållit, att E. K. Majit täcktes til! Rikets Ständer aflåta nådig
I öfverensstämmelse härmed, anhöllo Rikets Ständer (se und. skrifv, N:o 3Soj) att Kongl. Mnjrt täcktes, till efterrättelse vid den skeende nya roteringen i110m Jemtland, i Nåder förordna: alt Jemtlands soldater ålades samma skyldigheter sorn Kronans indelta manskap i det öfriga Riket; men alt deremot, utan fastställelse af den provisoriska regleringen af rolehållel derstädes för längre tid, än de 8 år för hvilka densamma blifvit af Länets invånare antagen, ifrågavarande rotering derefter måtte jernnäs lill likhet med roteringen i det öfriga Sverige, sedan bern manens godhet, grund lantan och öfrige utskylder blifvit emellan Länen behörigen jemförde och tagne i beräkning; hvarefter de nya i Jemtland tillkommande hemman borde öka den gamla roteringen med ny; samt att de sålunda för Jemtlands Fältjägare-Regemente tillstyrkte vilkor jemväl måtte få sträckas till Jemtlands Hästjägare-Esquadron, så alt Rusthållarne dervid mätte komma i åtnjutande af all den lindring i deras hittills åliggande skyl - Sta/esmitt Oecon.’- Utskr Betänkande IS:o 29. digheter, som antingen redan blifvit eller framdeles kunde varda Rotefrå liarne inom provincen beviljade De förslag till ny rotering i Jern t Unni, som härefter blifvit af Kongl.* Majas Befallningshafvande afgifne, och omförmälas i Kongl. Majrts nu jtafSåtae Nådiga Proposition, innehålla bland annat följande uppgifter t att, efter verkställd jemförelse med roteringen i. Rikets öfriga 23 provincer, befunnits, att när hvar i*g.‘de raan är raantalssksifvén Soldat, då ett medium tages för hela Riket, vore hvar ptcfeman* talsskrifveu' karl Soldat i Jemtland, och att, när för ett taxeringsvärde i det öfriga.
Sundhets-Kollegium, al hvilka de förre hufvudsakligen andragit: att berörde plats jemte derå uppförda smedja vore för Institutets behof umbärlig och derför hittills varit åt enskild man utarrenderad, samt icke eller för framtiden syntes för Institutet ega annat värde än genom den årliga inkomsten, hvarföre det vore för Institutet likgiltigt, antingen platsen till evärdelig ego eller endast för femtio år öfverlätes, så vida In stitutet i båda fallen tryggades vid åtnjutandet af den påräknade erforderliga afkastningen; samt att, då platsen varit inbegripen under samma arrende med ett å egendomen beläget boningshus, den årliga afkastningen ej kunde bestämdt uppgifvas, men ansåges enligt uppgjord beräkning kunna upplagas till 200 R:dr årligen, hvarunder lägenheten enligt Professorernes förmenande ej borde upplåtas; och hade Kongl. Sundhets-Kollegium, uti dess underdåniga utlåtande, vid det förhållande, alt lägenheten vore en Kongl. Maj:ts och Kronans tillhörighet, ansett sig endast böra tillstyrka, att densamma finge till Lasarettets disposition användas för en tid af femtio år emot en årlig afgift af 200 R:dr samt vissa för öfverlåtelse!! framställde vilkor; hvarefter och sedan Kongl. Maj:t enligt Nådig skrifvelse den 20 Januari 1837 godtfunnit att, på sätt Kongl. Sundhets-Kollegium föreslagit, bifalla Kongl. Serafimer-Lasarettets Direktions ofvanberörda underdåniga ansökning, förenämnde plats blifvit den 30 nästpåföljde Mars åt bemälda Direktion på femtio års tid upplåten StaisUlskollets Utlåtande, M 149. S emot en årlig hyressumma af 200 Ridr och vilkor, bland annat, att, derest efter nämnde tids förlopp platsen kunde blifva af Kongl. Majit och Kronan återtagen, Lasarettet skulle för derå uppförde byggnader och nedlagde kostnader erhålla, genom laga besigtning och värdering bestämd, ersättning efter afdrag af 800 R:dr, hvartill den vid upplåtelsen å platsen befintliga åbyggnad blifvit skattad.
Rådmännen för slik försummelse till ansvar såsom för tjenstefel. Någon tvekan derom, att äfven borgerlige Rådmän böra ansvara för orätt dom lärer icke finnas. För dröjsmål med insändande af handlingarne i mål som skola underställas högre Rätts pröfning eller utaf renoveradt exemplar utaf inteckningsm. fl. protokoll, för försummandet hvaraf dagaböter äro bestämda, dömas väl äfven Rådstufvurätts alla Ledamöter; och någon verklig rättsgrund, hvarför lika röstberättigade icke skulle vata lika ansvarige för jemväl annat slags fel eller försummelse af Domstolen, torde svårligen kunna uppgifvas. Icke heller har konkurslagen, då den bestämde, det målen skulle lottas, uteslutit de borgerliga Rådmännen från deltagande i lottningen. Den enda grund, som kunde sökas, för att göra allenast en af Ledamöterne ansvarig för dröjsmål med en saks afslutande, synes mig vara den, att saken blifvit lottad på honom; men äfven under sådant förhållande kan med skäl ifrågasättas, om det är rätt och för samhället nyttigt, att de öfrige Ledamöterne i Domstolen blifva helt och hållit ansvarsfrie. Vill man deremot anse nog strängt att de borgerliga Rådmännen ställas till ansvar för uraklåtenhet af förevarande art, hvilket, om saken betraktas endast ur billighetens synpunkt, må kunna försvaras, huru mycket mera olämpligt blifver det då icke att döma dessa Rådmän till ansvar för felaktighet i sjelfva Domslutet. Detta har dock, så vidt jag vet, alltid och utan undantag skett och öfverensstämmer med Lagens bud i 1 Kap 12 § Rättegångs-Ralken. Egentliga grunden till denna olika lagtillämpning ligger uppenbarligen deruti, att Ledamöter, som icke äro lagfarne, få såsom Domare i kollegiala Rätter deltaga. Dessa så kallade illiterate Rådmän kunna deremot vid många tillfällen bättre än de lagfarne gagna såsom Ledamöter uti Städernas Magistrater. I hvad fall som helst är det angeläget, för både Domares och rättssökandes skull, att genom lag klarligen bestämmas omfånget och beskaffenheten af hvarje Domares ansvarighet.
Mig har det synts troligt, att de, som åro fallne för fylleri, och dermed söka döfva bekymren, hvilket någon gång kan vara förlåtligt, likväl i betydlig mohn förlorat hågen att supa, efter det nämnde Författningar utkommo. Om det varit så lyckligt, att förbudet mot brånvinsbrånning fortfarit efter år 1810, hvilket förbud gjorde brånvinet både dyrt, och ej lått åtkomligt, så skulle denna last ofelbart ännu mera aftagit; för min del önskar jag så liten brånvinsbrånning och så litet superi som möjeligt. Jag tror ock, att vi skulle anvisa de lågre Classerne en våg att återtaga den skadliga fylleri-lusten, om man nu af ömhet, för de felande eftergaf strängheten uti straffen för denna lust. Och då, på sått Herr Ehrenborg upplyst, fråga nu år om permanenta HåradsRåtter, torde det vara bäst upp - J8«/t * julii e, m, s« •kjuta ali förändring af Råttegångs-ordningen i fylleri-mål till dess dessa HåradsRåtter kommit i gång, då dylika mål kunde af dem upptagas; men nu verkar blotta fruktan att göra en lång resa till LandsCsnzliet ett återhåll i supandet; och jag vågar derföre utbedja mig Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition till bibehållande af de nu gållande Författningarne och afslag på Utskottets Betänkande. Herr von Becker, Carl Johan: Med de värde Ledamöter, som redan talat emot den föreslagna förändringen af ifrågavarande Författning, får jag till alla delar förena mig. Erfarenheten har ovedersågligen upplyst och bestyrkt, att den befrämjat sitt ändamål, i det att fylleri-förseelserne mårkeligen aftagit, sedan de i Police-våg af Koungens Befallningshafvande behandlas, och jag vågar då hemställa, om det skulle vora en klok, en ändamålsenlig åtgärd, att upphäfva eller ändra Författningar just når man deraf rönt en god och hälsosam verkan. __
— Utsk. har behagat upgifva att truppen, i anseende till dess ringa aflöning, måste vara betänkt på andra utvägar till uppehälle och derigenom måhända vänjes vid ett ostadigt lefnadssätt. Förhållandet är likväl alt då lönen, hvilket är tyvärr ganska sannt, befinnes otillräcklig, sökes annan förtjenst, men, i allmänhet, genom antagande af lagstadd årstjenst, hvilket måtte innebära raka motsatsen af ett ”ostadigt lefnadssätt”. Af erfarenheten kan jag exempelvis intyga, att å den gård, der jag äger mitt hemvist, äro i berörde hänseende anställde karlar af Jägare-regdet, hvilka just äro bland de starkaste och mest arbetsföra af arbetarepersonalen. Genom alt välja sådane ynglingar till inskrifning, hvilket utgör föremål för befälets ständiga omsorg, äfventyras ej att ju icke tillfällen till årstjenst stå dem till buds, oaktadt de svårigheter, i afseende å karlens afsaknande vid landtbruket under mötestiden, som kunna vara förenade med deras anställning i enskild legotjenst. — Att nu indraga regdet på sådane grunder, som Utsk. anfört, lärer alltså icke lända till någon nytta. Med Hr Bildt kan jag dock ej förena mig i det yrkande att vi böra afslå första punkten, men bifalla den sednare; enär berörde behandlingssätt synes mig vara mot Riksd.Ordn. stridande. Att åter såsom en annan värd ledamot, Frih. Palmstjerna förordat, afslå hela betänk., skulle kunna, möjligt åtminstone alstra en annan olägenhet. Skulle man icke, om detta Förfarande vidtoges, kunna befara, att, då hufvudlitlarne framdeles förekomma lill afgörande inom Stånden, det inkast mot upförande i RiksStaten af ifrågavar. regdes anslag, 25,684 r:dr 16 sk., göres, att nemi., genom afslaget å nu förevar. betänk:s sednare punkt, hinder vore för samma anslagssummans vidare uptagande under RiksSlalens 4:de hufvudlitel ? — Den 13 Mars. Dylik invändning bör man på förhand aflägsna.
Slnteligen paminke Herr Grefwe» och Landtb Marskalken Herrar KIsÄorsrna af Första Gasten ar i eftermiddag sammanträda til wal af en Ledamot i Rnrieo-Ulskottet och e» i Osconomie«U'skottet' samt andra och tredje Gasterna af Ridderskapet och Adeln til wal af twänne Liskkorsr för hwardera Gasterna; willjandes Hanö KxesIIenee kl. io i morgon förmiddag pä en korrt stund sammankalla Ridderskapet och Adeln til wallisiornas upbrytande. Högloflige Ridderskapet och Adeln atskilldes klockan half z eftermiddagen. Lilverstolps. Thorsdaaen dm -4. April. klenum klockan half ro förmiddagen. I^pbröts Listorna öfwer nedanstående Wal, nämligen: Andra Clastens af Högloft. Ridderskapet och Adeln Wal til KleÄarsr i Herr R^nrs Uilljes och Herr klerman Qyllenbasls ställe, hwartll befunnoö wara kallade Ist:o ig6 Herr Krusbjörn, Krants, Kieursnanr, 476 Herr Kksnbsrg, Fullmagtkg Herr voaLekultr-enbsim, Oaviä, Stallmästare. Tredje Clastens Wal til KIsQorer efter Herr von Rogsman och Herr Lebmiierläv, hwartil wörö kallade: kst:o 1146 Herr Rlomenllcölä, Fullmägtig Herr 6rixsn^'»lär, ^facab Kris, Ofwerste-Lsteulensnt, N. S.
Motionerna innehålla blott ytterligare skäl, på liviIkas besvarande jag icke vill ingå, utan tror, att R. o. Ad. bör i afseende härpå fatta enahanda beslut som BorgareSt. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla de remisser, Gr. Frölich begärt af de nyss upplästa memorm. Ropades nej. Föredrogs ånyo BorgareSt:s förliden gårdag på bordet lagda inbjudn. till instämmande i Ståndets beslut såväl rör:de skyndsam expedition af R. St:s lind. skrifvelse med förslag till vexeliag, som rörrde tiden, inom hvilken hos RiksStrn justerade und. skrifvelser böra vara till K. M. expedierade. Hr Strussenfelt, Adolph Ludv.: Jag anser mig böra upplysa, att den skrifvelse, hvarom inbjudn. handlar, redan vid middagstiden d. 3o sisth April ingick till Hofcancellersexpeditionen. Det synes således, som den anmodan, BorgareSt. ställt till Exped.Utsk., vore alldeles öfverflödig; åtminstone kan den speciella frågan om expedierandet af vexellagen, efter denna upplysning, alldeles förfalla. Hvad för öfrigt angår den tid af 3 dagar, inom hvilken hos RiksSl:n justerade und. skrifvelser böra vara till K. M. expedierade, behöfver jag ej säga mer, än att så vanligen skett. R. o. Ad. antog icke inbjudn., utan lade prot.-utdr., hvaruti den blifvit framställd, till handhna. Ånyo föredrogos och lades till handhna StatsTJtskrs förliden gårdag på bordet lagda memor. N:o 454. i anledn. af erhållen återremiss å StatsUtskrs utlåt. Nro 432; Nro 455. i anledn. af erhållen återremiss å TJtsk:s utlåt. Nro 453; Nro 4^6. i anledn. af erhållen återremiss å Utskrs memor.
Dessutom hafva producenter eller säljare af varor en stor fördel i Stockholm framför i alla andra städer inom landet, att nemi., för kortare tid åtminstone, slippa att magazinera sådana varor och derför betala hyra. Vi se ju på skeppsbron iooo:tals brännvinskärl, liggande derstädes under afvaktan på frakt. Jag vet ej hvad nytta Stockholm kan hafva af denna slags han - D e ii 27 Januari. 433 handel; här kunna ej alla dessa varor consumeras, ulan de uppläggas bara här lill dess någon köpman från Gefle eller Piteå eller hvilken siad som helst afhemlar dem med sitt fartyg. Jag tror att det hade varit obilligt att lägga höga afgifter på andra varor, då dessa hafva nyssnämnda stora förmån. Detta har varit en af bevekelsegrunderna lill reservanternes önskan. Deremot tror jag, alt hvad reservanterne önskat kan vara billigt, alt nemi. dessa afgifter icke blifva större än som behöfves för underhåll och nybyggnad af erforderliga quaier, ty det är icke så utan all misstanke, i anleda, af de räkenskaper sorn blifvit Utsk. förelagda, det ju någon gång afgifterna stigit till det belopp, att Stockholms stad kunnat använda öfverskotten till andra ändamål. Här synas reservanterne hafva gått en medelväg, som är billig, och om räkenskaperne ställas på ordentlig fot, så kan undersökning om det verkliga behofvet ske och controll åstadkommas. Detta hafva reservanterne åsyftat , hvarför jag också instämmer med Hr von Hartmansdorff i begäran om propos. till bifall ä reservationen. Frih. Sprengtporten: Med anledn. af Hr Dalmans nnmärkn., då han ansett det vara principvidrigt att bereda Stockholms stad en inkomst genom accis på brännvin i stället för alt öka tolagen, får jag upplysa om skälen hvarföre sådant icke ägt rum.
Jag vill citera som exempel, i fråga örn fattigvård och skolundervisning, att jag anser med billigheten öfverensstämmande, att torpare, vare sig de som hafva jord, som ock stattorpare samt tjenstehjon, böra dertill med någon afgift, huru ringa som helst, bidraga, emedan del tillhör hvarje ledamot i samhället att under sin kraftfulla tid hafva i någon mån medverkat till dessa föremål. Det är icke möjligt för sockenstämman att ålägga dessa personer ifrågakomna afgifler; ty sådant strider mot 57 §:n Reg.Ftn, och det återstår då ingen annan utväg för vinnande af delta mål, än att till sockenstämman sammankalla dessa personer, för att der höras öfver framställningen om erläggandet af en sådan communal-afgift. 1 samma § är icke hellgr något utsatt om desse personers rösträttighet; men någon matie de dock äga, efler det är fråga om deras beskattning; och jag vill härå fästa Utskms uppmärksamhet, För öfrigt m?h hvad beträffar den frågan , att församlingens pastor alltid bör vara sjelfskrifven ordför. så val i sockenstämman sorn i sockennämnden, kan jag härutinnan ej annat än förena mig med Frihtne Leijonhufvud och Gederström, och tillägga att det mångenstädes på landet inträffar, att det vöre omöjligt att kunna få någon annan ordför. än pastor. Om nu allmogen, sorn utgör phjraliteten, skulle välja en person, som kanske icke kunde skrifva sitt namn, än mindre föra ett piotocoll, hvilket dock alltid mäste föras lör att tjena församlingen till efterrättelse, huru skulle det väl då gå? Jag vill ej längre uppehålla R. o. Ad., utan anhåller äfven 0111 återremiss, Hr B r å k en b j e I m, Pehr Reinh.: Jag tager mig friheten, i förmodan alt betänk, återremitteras, att fästa uppmärksamheten på en och annan omständighet, sorn icke af föregående talare blifvit vidrörd. 5:te §:n bestämmer, att ”rättighet att inställa sig vid sockenstämma och der yttra sina tankar tillkommer i allmänhet hvar och en sorn derstädes rösträtt äger, på sätt i nästföljande § stadgas.’'
Vidare är anmärkt, att en förändring i byggnadsskyldigheternas utgörande skulle leda till orättvisa och en art kränkning af egande rätten, då hemman, i följd af den mindre tunga da draga, naturligen stigit i pris och derefter blifvit af enskifte inköpte. — lag är långt ifrån att neka, att genom den "förändri ng, som blifvit föreslagen, en slags förlust skulle tillfogas innehafvare af bättre hemman, men jag anser Lagstiftaren böra hafva sitt ögnamärke lästadt förnämligast på sakens rättvisa grund, Besv. och Ekon. TJtsJc. Betattkanden. 173 och mindre afse enskildes transactioner, till hvilka hans uppmärksamhet icke en gång alltid kan sträcka sig. Lagstiftaren har en gång sagt, att vissa onera skola efter hemmantalet utgöras , men hvad är hemmantalet, annat än jordens förmåga af en viss skatt, hvaraf åter just dess värdo bestämmes? Principen, som sökes eller föreslås, är således redan och ursprungligen af Lagstiftaren hyllad, fastän den nu bortskymmes under täckelset af ett felaktigt uttryck. Jag frågar: skall nu antingen denna princip uppofFras och den • orätta tillämpningen bibehållas? eller skall det origtiga i tillämpningen afskafFas, och Principen hållas i helgd? Kongl. Maj:t hyllar sjelf i Nåder denna urgamla rättsprincip, enär, med utbyte af hemman lill och ifrån Kronan, Kongl. Maj:t bjuder, att desamma skola undergå ny skattläggning och refning, hvarigenom desse hemman, som sins. emelian äro befunne jemngoda, dock relatift till andra hemman varda mer betungade. Vill deremot den Lagstiftande magten heldre, än att skydda och följa rättvisans princip, skydda den enskilde för möjliga förluster, så skall denna magt i sträng consequence slutligen komma derhän, att icke kunna förändra någon enda ekonomisk Författning. Genom en sådan förändring blifver alltid någon enskild mer eller mindre lidande. Men ett iner eller mindre 174 Beiv. och Ekon. Utsk. Betänkande/ti gör i detta hänseende alldeles detsamma. Ty emellan rätt och orätt finnas ovedersägligen inga nuancer.