Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets nu församlade Ständer hafva nemligen i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t täcktes under tiden intill nästkommande Riksdag låta uppgöra förslag lill en sådan mera genomgripande förändring i de allmänna embelsverkens organisation, hvarigenom ett närmare samband mellan vederbörande Styrelser och Förvaltnings-myndighcter samt all inöjiig och med nödig säkerhet förenad enkelhet i ärendenas behandling kunna åstadkommas. I fråga om det belopp, hvarmed Riksgälds-kontorets embetsoch tjenstemäns samt vaklbetjenings löner, i öfverensstämmelse med Rikets nu församlade Ständers vid enahanda frågors behandling uttalade och tillämpade åsigt, torde böra ökas, finner Utskottet sig för närvarande icke ega anledning frånträda den under flera föregående Riksdagar vid då verkställda löneregleringar antagna grundsats, att tjenstemän tillhörande samma eller motsvarande Ijenstegrad inom Rikets Ständers begge verk. Ranken och Riksgälds-kontoret, så vidt med skäligt afseende å tjenste—åligga n d o n a s skiljaktiga beskaffenhet låter sig förena, böra åtnjuta lika löne-förmåner. Men då, enligt Utskottets åsigt, likhet i aflöningen inom Banken och Riksgäldskontoret endast bör ega rum vid de fall, der göromålen och tjcnste-åliggandena inom begge verken äro med hvarandra jemförliga, synes den omständigheten, att en eller annan af Riksgälds-kontorets tjenstemän, jemlikt den för desse tjenstemän sedan längre tid tillbaka fastställda befordringstur, inom samma verk ansetts tillhöra högre Ijenstegrad, än innehafvare!) af enahanda befattning vid Banko-verket, icke innefatta skäl till en efter denna befordringstur lämpad löne-förhöjning. Utskottet finner sig således icke kunna tillstyrka bifall till Fullmäktiges aflöningsförslag, så vidt det afser den vid Fullmäktiges Expedition anställde Registrator och Arkivarie, för hvilken Fullmäktige, ehuru Registratorn och Aktuarien i Banken är upptagen i 3:dje tjenstegraden, föreslagit samma aflöning, som för 2:dra graden tillhörande tjenstemän.
A. Broman „ i5oo: och i838 den 10 Maj Bokhållaren A. Landström „ 600:- bland hvilka Contorsskrifvare!! Ahlberg, Kamereraren Norén och Commissarien Broman dock redan före detta med döden afeått. O §• 4- Bankens Ställning. Uti de från och med år i833 till och med år i838 upprättade, med allmänna Tidningarne utdelade och för Höglo!!. Banco-Utskottet tillgänglige, Öfversigter af Bankens hela ställning vid hvartdera årets slut, äro fullständige upplysningar meddelade, angående så väl Bankens skulder och tillgångar, som dess utgifter för hvartdera af dessa sex år samt användandet af desse årens öfverskott; äfvensom serskilde sammandrag till upplysning härom blifvit uppgjorde och intagne uti de af Rikets Ständers Revisorer åren 1835, 1837 och i83p afgifne Berättelser; men till underlättande af jemförelse!! emellan desse Öfversigter och på det Högloft.
En-gros-lager hos Otto Dahlström &amp; Komp. Verkligt god inackordering kan erhållas för ett yngre fruntimmer. Piano finnes. Pris 50 kr. i månaden. Svar till » Lärarinna », Scheelegatan 1, 3 tr., Stockholm. ombesörjer genom fullt kompetenta personer u p p k ö p i alla möjliga branscher åt Iduns abonnenter o c h for uppdrag åt andra m o t en obetydlig saker skickas mot efterkraf o c h få returneras gratis ersättning. Vissa medikamenter kunna ge anl e d n i n g till finnar, sa t. e x. CARL WARMUTH, Christiania, Kungl. Hofmusikhandlare. Agathe Gröndahl Album Sångvwrker, 6 Favoritsånger, m. piano kr. 2: 00, med originaloch öfversatt engelsk text. fmJp Mot direkt insändande af beloppet tillsändas häftena franko pr post, [uoij Mary. undersökning Eva. JOH. Plissé- och Persiennefabrik Frågor. Buffalo Bill. Rekommenderar sin tillverkning af varaktiga, praktiska o. billiga gardiner och persienner af papper. Tre unga finskor. OBS. Ombud för Liljeholmens Persiennefabrik (Engelskt patent). J a g h a r ej kunnat upptäcka det i någon kokbok. rosor? H u s m ö d r a r! Försöken Th. Winborg &amp; C:is i Stockholm tillverknngar af Concentrerad Ättika N: P 3 6 6. Si. Biffstekssås. Soja, A. St-g. Otålig fästmö. Loin. • Ung husmor på landet. m. — V å r a barn. — B o s t a d e n. — D r y c k e r. — Husgerådet. — Klädedrägten. — Allmännyttigt. — Matlagning. — Tvätten. — H u s - djuren. — Läkareråd. — Frågor. flaskor f ö r u t - spädning. Malda kryddor Bordsalt n. " trerldigt godt - fae erliållas? omsättningen 0^F * r den Ylleaffar, hon bedref i nir 11 Artillerigatan.
När man besinnar, att den lagbestämda motionstiden eger en hel månads längd, och att således en ganska rymlig tid blifvit medgifven för motioners öfverlemnande, synes del vara både billigt och af vigt, att icke, genom efterlåtenhet i fråga 0111 motioners remitterande, ytterligare utsträcka denna tid ända till obegränsad omfattning. Jemte den mindre formenliga omständighet, som förefinnes uti motionens alltför sena väckande, synes mig en annan derjemte äfven förekomma, derutinnan nemi., all berörde motion innehåller flera mål af olika beskaffenhet, hvilket grundlagen icke heller tillåter. På dessa skäl och för att icke visa någon mannamån eller undfallenhet mera för den ena än för den andra ledamoten, vågar jag vördsamt hemställa att den ifrågavande moliouen måtte läggas till handlingarne. Frih. Haab: Jag befarar, att man lätt kommer in på den vägen alt visa mannamån, om man, på sätt som Gr. Lagerbjelke tolkar grundlagen, anser, alt i ena fallet en motion kommer för sent, och icke är så omedelbarligen föranledd af ett föreg:de beslut, som den borde vara, samt i del andra att den kommer tids nog, och all man kan finna den vara omedelbarligen föranledd af inträffade händelser. Ehuru jag roedgifver att motionen kommer för sent, samt alt den icke torde förtjena något annat öde, än att uti LagUlsk. sotdö, anser jag densamma, hvad formen beträffar, vara öfverensstämmande med 56:te §:n Riksd:s-Ordn., ty hvilken annan händelse, än den motionären upgifvit, kan man annars åberopa vara af den beskaffenhet, som nyssnämnde § afser. Jag tror alt man förfarer försigtigast, då raan icke undertrycker motionen. Ett annat skäl är af Frih. Cederström anfördl, nemi. alt motionen skulle omfatta flera ämnen, och i sådant fall vara stridande emot grundlagen. Jag erkänner att jag icke läst densamma, men om så skulle vara händelsen, lärer väl Hr Gr. 0. Landtm, sådant tillkännagifva, och då behöfva vi icke längre tvista om huruvida den bör remitteras eller icke. Gr. Lagerbjelke:
För att lätta öfversitteri af Tumba Bruks rörelse under tiden från och med 1837 till och med 1846 öfverlemna Fullmäktige derjemte följande redogörelse: (Se Bilagan Litt. F.) 40 Berättelse -af Banko-Fullmäktige. Då det vid flerfaldiga tillfällen är af nöden att i Banken hafva tillgång till Brukets Hufvudböcker, men dessa ej eller kunna å Bruket undvaras, är Förvaltaren förständigad, att, efter det Brukets Hufvudbok för 1846 och följande åren undergått granskning, låta af densamma taga en afskrift, hvilken å Bruket qvarstadnar, hvaremot originalet skall i Banken förvaras. Genom 235 § är medgifvet alt, jemte sedelpapper, vid Bruket förfärdiga andre papperssorter, som med förmån kunna afyttras. Sedan tillverkningen af papper till Charta Sigillata vidtog, har Bruket haft tillräcklig sysselsättning, i och för lörlärdigande af beställda papperssorter, så att någon tillverkning af papper till afsalu ej ifrågakommit. Beställningarne af stämpladt papper äro fullgjorde med all möjlig skyndsamhet; men som Kongl. Stats-Kontoret utöfver de vanliga årsreqvisitionerne inlemnat högst betydliga extra reqvisitioner å dylikt papper, har det stundom inträffat, att desse sednare icke kunnat till alla delar fullgöras så tidigt, som vederbörande fordrat. Under förmodan alt extra reqvisitioner framdeles skola uteblifva eller åtminstone till beloppet inskränkas, hysa Fullmäktige den förhoppning, att, i fall oförutsedda hinder icke inträffa, beställningarne af stämpladt papper händanefter skola utan uppskof verkställas. Enligt det med Kongl. Stats-Kontoret upprättade kontrakt, angående nämndepapper, hafva Fullmäktige att till ersättning för de serskilda kostnader, samma pappers emottagning och bokföring kunna ådraga Banken, af Charta} Sigillataamedlen utbekomma 600 Rdr Bko, hvilka af Kongl. Stats-Kontoret erläggas elter det stämplade papperet för hvarje år blifvit lefvereradt. Af denna summa har större delen användts såsom arfvode för vården af det magasin, hvaruti papperet i Banken förvaras, intilldess detsamma till stämpling utlemnas.
Det är klart, att denna rättighet att afsöndra jord var en af de principer i »Code Napoleon», vid hvilken den store lagstiftaren fästade mesta upmärksamhet. En fransk författare, Sismondi, författare af »Nouveaux principes d’economie politique, ou de la richesse dans ses rapports avec la population», säger härom, sedan han yttrat åtskilligt om de stora olyckor som blefvo en följd af den franska revolutionen: »Så snart eländet har uphört, böra vi glädjas om något godt blifvit en följd deraf, och * detta fall kunde del goda, som deraf följt, icke hafva varit mera värdefullt eller mera försäkradl om varaktighet » Saken har äfven sin politiska sida, och då jag tror att pluraliteten af. detta hus hyllar konservativa åsigter, så vill jag anföra följande yttrande af den franske författaren Troplong: »Denna sjelfägande bondeklass har samma konservativa känslor som en jordaristokrati, utan dennas skadliga lyx och öfverdåd, den är lika verksam och dess ansträngningar krönas med lika framgång, men den är mindre äregirig. Ingen annan klass har så mycket att förlora i revolutionens blodiga strider. Staten är städse säker att i den finna elementer för ordningen samt en verksamhetens och fredens anda.» Jag vill endast tillägga, att de farhågor man här yttrat för pauperism, de gäfla egentligen backstugusittare och lösa arbetare; ty när arbetaren får eget hem och blir fästad äfven vid VIII H. ' 5 66 Den 5 Augnsti. aldrig så liten del af jorden, så får han för densamma ett intresse som lagstiftaren icke bör förbise. Jag får derföre på dessa skäl och på grund af de som blifvit anförda af Gr. Sparre, Frih. Tersmeden och Hr von Troil yrka bifall till denna punkt af Betänk. Gr. Beckfriis, Corfitz: Hvad mig beträffar, har jag den erfarenheten, att en för långt utsträckt jordafsöndring är mycket skadlig, och jag anser den redan vara alldeles tillräckligt utvidgad. Jag har sjelf ett exempel på, att då lOBdr
isynnerhet om de alltjemt stegrade lefnadskostnaderne foges i betraktande; att den utaf Embetsoch Tjenstemäns löner utgående bevillningen, hvilken för år 1851 utgjorde 211,712 R:dr 21 sk. 6 rst., i anseende lill summan icke kunde för stats-regleringen vara af någon vigt, när man betraktade de så högst betydliga öfverskott, som beräkningen af statens inkomster år efter år lemnar; alten Emhetseller Tjensteman måste på sina föräldrars eller egen bekostnad göra en vida kostsammare uppfostran än andra medborgare, så att hans tillgångar oftast vöre uttömda, då han hunnit kompetensen att inträda i statens tjenst, hvarefter han, särdeles på den civila banan, ej sällan nödgades i decennier gå såsom extra ordinarie, och derunder vanligen skuldsätta sig för att lefva; samt ändtligen att Embetsoch Tjenstemännen hade temligen ansenliga kommunalskatter och andra ej obetydliga bidrag till pensioner m. m. att utgifva, så att de i allt fall visserligen icke vore skattfria; hvarjemte motionären förklarat, att, fastän han, på grund af de utaf honom anförda motiver, borde föreslå borttagandet af all stats-beviilning å Embetsoch Tjenstemän, han dock, för att ej synas gå brådstörtad! tillväga, inskränkte sig lill ofvan framställda förslag. Med anledning af Herr Sch wans nu omförmälda motion, uti hvilken flera af Borgare-Ståndets ledamöter, och deribland Herr Wallenberg, sig förenat, här denne likväl derjemte yrkat, att till ett blifvande beslut om nedsättningen måtte fogas det stadgande, att, om landet råkar i krig, den hittills gällande bevillningen skall åter utgå från och med början af det år, derunder krigstillståndet inträder; hvaremot Herrar Kock, Ekholm, Spängberg, Hesselgren, Ohrström och Tjernberg ansett all bevillning å Embetsoch Tjenstemäns löner nu böra på en gång borttagas.
Sillförare undgå betala den dem til honom annars alagde afgift, da de ej i Götheborg afhämta frisedelen, samt at det ma blifwa hans egen förlust, om han, tils denna afflyttning skett, ej i rättan tid före Sillfisket infinner sig i Skärgarden, för at märka Batfegel, da den Bätförare, som i denna händelse har omärkta segel, men gultto för Ventil Kongl. Maj:t och Kronan erlagde afgift, är utan answar och aral derföre. 7:0. At den sig til Sillförning anmäler, mä göra det wid Allmänna Taxeringen, eller sedermera hos Kronofogden i Orten, wid strängt answar för denne eller annan Kronobetjent, som derföre mera upbär, är den wanliga afgisten til Kongl. Maj:t och Kronan; och 8:0- Z42 Den 8 Mars, 8:0. At KonglFörordningen af den 22 Febrm arn l?;6, som innefattar förbud emot allt onödigt skjutande ma förnyas; fluteligen och da Utskottet icke kan dölja sin farhäga, at Sillfisket ar j beständigt aftagande, anser Utskottet sig lil Riksens Stander böra hemställa, om icke Fiskare i Bohusläns Skärgård borde muntras til idkande med ifwer af annat Hafsfiske, hwartil i synnerhet torde bidraga, om de bibehallas tvid allane fri och rättigheter f hela sin widd, som 1774 Ars Kongl. Reglemente för Nordsjöfilket i lista ^rtiLeln vem rillagt, samt at således den genom Kongl. Lomrnerce-Lollegii Kungörelse af ven i6:deJttiii 1798, i deras fria nyttjande af öppna batar gjorda inskränkning matte för altid uphäfwas, Och warder detta Riksens Högloft. Ständers egen pröfning wördsammeligen underställt. Stockholm den zo Januarii iZro, Pä Högloft, RidderffaPä Högwörd. Prestexets och Adelns wägnap Ståndets magnar 6. Oxenstjerna. bäagn. Stagnelius.
Summa B:ko R:dr 2,289: 8. eller i medeltal för hvarje år 763 R:dr 2 sk. 8 rst., som med 96 R:dr 18 sk. 8 rst. banko öfverskjuter det vid sednaste riksdag förhöjda tryckningsanslaget; hvarigenom Akademien anser det vara ådagalagdt, att sistnämnde anslag är för sitt ändamål lika behötligt som den summa, hvilken för samlingarne blifvit påräknad. Då det sålunda blifvit upplyst, att den vid föregående riksdag beviljade tillökningen i förenämnde anslag allt framgent är för Akademien behöflig, får jag Kongl. Maj:ts Prop. örn Statsverk. 1850. 21 underdånigst hemställa, det täcktes Eders Kongl. Maj:t hos Rikets Ständer föreslå, att ifrågavarande belopp må på ordinarie stfat uppföras. 18:o Uti ingifven underdånig framställning har Akademien för de Fria Konsterna anmält, att Dekorationsmålaren och Professoren i Teckning vid samma Akademi. Emanuel
Men örn en viss ömtålighet i vissa fall berättigar till öfverseende nied förhållanden af mindre rättskränkande natur, så må man dock icke vilja inbilla hvarken sig sjelf eller andra, att, vid frågor af högre vigt och svårare egenskap, det allmänna sunda omdömet låter tvinga sig inom de trånga skrankor, der lättjan i förståndet och svagheten i viljan, förenade bilda en slags moderation och liberalitet, verkande i motsatts med de politiska dygder, man derunder tänker sig. Jag vill dermed hafva sagt, att då rättsvidriga handlingar inom lagstiftningen eller lagskipningen lossa samhällsbanden, så sammanknytas de icke fastare genom den falska liberalismens ocb moderalionens understundom loyala bemödanden att göra det till lätt, som orätt är. Väl hade det derföre varit, om de förenade Statsoch EkonomiUtskotten vinlagt sig mindre om att försvara det orätta, än att rätta det oförsvarliga, som vid ifrågavarande ämnes betragtande så ögonskenligen visar sig för hvarje seende, hvilken lemnar ringaste uppmärksamhet åt saken. Som ett försök att gifva densamma G4 Den 22 Februari i e. m. en annan färg måste man anse Utskottens åsidosatte vederläggning af de skäl och bevis, som blifvit anförde mot lagligbeten af Skånska Roteringen. Men besynnerligt nog åberopa Utskotten deras redan framlagde_, på ojficiela handlingar grundade berättelses om Skånska nuvarande ordinarie Roteringens tillkomst, såsom bevis för dess laglighet, då lik vist den motsatta åsigten helt och hållet grundar sig på sannfärdigheten af de underrättelser Utskotten sjelfve meddelat i omnämnde berättelse. Sålunda upplysa Utskotten, i deras förra Betänkande, att villkoret för åtagandet af ständiga Rotebållet i Skåne blifvit öfverträdt, då nemligen Rotehållarena uttryckligen förbehöllo sig, hvad Regeringen också sjelf föreslagit, en allmän femtedels minskning i den förut ålagde extra Roteringsskyldigheten, och det oagtadt, mången Rote icke tillgodonjutit denna rättighet, hvaremot mången fått tillökning i Rotehållsbesväret.
enär sådana vore alt anse såsom enskild förmögenhet eller tillhörighet, hvarmed Statsbestyret icke borde hafva att sig befatta; hemställande Rikets Ständer, efter uppgift af vissa medel, för hvilkas uppbärande af Statsverket, emot anvisande af bestämda Statsanslag, hinder icke syntes böra möta, slutligen i underdånighet, att, derest Statsverket sålunda komme att öfvertaga åtskilliga förvaltande verks inkomster, en reglering jemväl måtte, i sammanhang med undersökningen om desammas beskaffenhet, varda vidtagen utaf de uppbördstitlar, hvaraf ifrågavarande verks inkomster utgöras, till befräm - Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. Nio 27. 3 jande deraf, alt de på ett mer ändamålsenligt sätt, och icke, såsom nu eger rum, under mångfaldigt olika benämningar, debiteras, så att, när, till exempel, böter förekomma å flera verks medel, sådana alltid måtte tillsammans endast å ett ställe upplagas. I anledning af hvad sålunda förekommit, anbefallle Kongl. Maj.t, genom Remiss af den 20 April 1830, Dess och Rikets Stats-kontor att, efter det vederbörande förvaltande Verk blifvit hörde, sig i underdånighet yttra, angående den af Rikets Ständer i ofvanberörde måtto föreslagne reglering, samt i hvad mån och på hvad sätt densamma lämpligast skulle kunna till vagabringas ; och afgaf Slats-kontoret under den 30 Oktober 1834 dess underdåniga utlåtande i ämnet, dervid Stats-kontoret, efter att hafva icke allenast från de af Rikets Ständer uppgifna, utan äfven från åtskilliga andra förvaltande Verk, hvilkas inkomster likaledes syntes kunna blifva föremål för den ifrågaställda regleringen, infordrat sådana uppgifter, som Rikets
Det är visserligen sannt , att icke alla de mål, som i Danmark förekommit vid FörlikningsDomstolar , skulle, om ej FÖrlikhingsDomstolar funnos, hafva gått till rättegång, men en ganska stor del hade visserligen dock gjort det; och om det är någon kostnad Vid FörlikniogsDomstolars inrättande, ar jag fullkomligen öfvertygad, att den rikeligen ersättes genom den minskning i kostnaderne vid de ordinarie Domstolarne, sorn deraf skulle blifva en följd. Sedan Ridderskapet och Adeln bifallit Betänkandet, anhåller jag blott, att min reservation må blifva Upptagen i PrötocoUet, fullkomligen öfvertygad, att den i en framtid skall blifva godkänd. Herr Von Hartmansdorff, Augufl\ Sedan Högloflige Ridderskapet och Adeln nu genom bifall till LagUtskottets Betänkande angående FörlikningsDomStolars inrättande,.afslagit motionairernas åstundan, att närvarande Lagutskott måtte utarbeta ett fullständigt förslag till dessa myndigheters organisation, anhåller £)»n %{) Junti «, m. jag att i afseende å deras införande längre fram, och deras sammansättning i sådan händelse, få, med stöd af 56 §. Riksdagsordningen, väcka en Dy motion. Jag känner nogsamt hvad Lagutskottet åberopat, att nemligen vår närvarande Lagstiftning ålägger Domare att med vissa undan» tag äfven vara förlikare emellan parter. Men jag tror det ej vara så alldeles rigtigt, att den Embetsman, som, efter lagens allmänna grundsatser och gifna föreskrifter skall skaffa hvar man rätt, befattar sig med, att, i afseende på tillfälliga omständigheter och bevekelsegrunder, mäkla förlikning emellan de tvistande. Farliga missbruk af Domarens inflytande, följder af hans på förhand yttrade mening om ma en, gamt brist på sträng enhet i Lagskipningen, kunna derigenom föranledas. Försöket att i godo bilägga tvister, hvilket städse bör föregå deras slitande med rättvisans svärd, synes mig derföre med rätta böra afsöndras till en Irån Domstolen skiljd, icke dömande, utan endast bemedlande, myndighet, eller till LÖrliknings
Jag medger att den person, som, efter att hafva blifvit dömd och Straffad för g.-dje resan stöld, beträdes med. dylik förbrytelse, är en så brottslig och vanfräjdad människa, att något hopp icke mer kan vinnas om hans förbättring i framtiden, och att hans lif är en börda för honom sjelf och Staten. Det vore således ingen skada eller förlust för det Allmänna, 0111 en rådan vanartarl person i förtid beröfves ett uselt lif, så mycket mindre, som hail efter våra Lagar är skiljd från Medborgerligt förtroende, ålagd, att för sin öfriga lifstid albeta å Kronans Slott och Fästningar, samt sålunda sjelf förbittradt hvarje dag af sin återstående lefnad. Men då våra Brottmåls-Ligar alltid varit mildare än andra Nationers, oansedt de täfla med ossi upplysning, kunskaper och rätts-principer, får jag till Högloflige Ridderskapets och Adelns upplysta pröfning hemställa, om icke 4:de resan begången stöld, bör, utom det ansvar Lagen nu stadgar, i stället för dödsstraff, tillökas med brännmärke i ansigtet, på sätt som i Danska Staterne tillgår. Denna förändring i Utskottets Betänkande, föreslår jag endast af det skal, att jag frugtar, att den som 4:de gången föröfvar tjufnad, äfven vid samma tillfälle begär mord, efter han vet att dess brott icke pä annat sätt än med dödsstraff kan försonas. För öfrigt godkänner jag för min del Högloflige Utskottets Betänkande, med den Anmärkning, Den i April, att jag under intet vilkor kan bifalla de Ledamöters serskildta meningar , sorn vilj3 afskaffa Spöstraff* ty i sådan händelse skola stölder mera oförsynt tilltaga. Svenska Nationen bar i allmänhet icke hunnit i den upplysning, som fordras för ett mildare behandlingssätt och våra Arbetsoch Corrections-hus, om vi någon gäng få dem i ordning, blifva då uppfyllde af lastfulle och oduglige Medborgare, som vid första tillfälle äro färdige, att med nya brott föröka deras fel. Herr Manrterstam, Johan:
En half timma derefter stod Villaflor på terrassen vid Boa Vista och skådade briggen Luçonia med svällda segel och fladdrande vimplar segla längs utåt den sköna viken, försvinna och åter framkomma mellan dess talrika öar, och slutligen för alltid gömma sig mellan Pico och Pᾱo de Assucar, hvilkas fästningsverk bevaka mynningen till den insjölika hafsviken. Under loppet af hela denna lilla berättelse hafva vi ofta nödgats taga i anspråk läsarens egen inbildningskraft, hvilken vi ständigt påräkna såsom den förnämsta grundvalen för dessa matta teckningar. Äfven nu bedja vi honom rätt lifligt föreställa sig, huru den unge älskaren otåligt räknade timmar och minuter under de tre dagar, som Clementinas nyck ställt såsom en skiljemur mellan afskedet och återseendet. Den sista dagen af dessa tre var ändteligen kommen, och långt innan dess första strålar ännu träffat de högsta bergstopparna kring Bahia de Rio, var Villaflor redan halfväges till Porto de Estrella. Lätt fann han det hus, der donna Eleonora Alqueves bodde, men hennes port var ännu tillsluten och alla fönster betäckta med förhängen. Misslynt vandrade Agostinho uppför det berg, på hvars sluttning denna lilla angenäma, lifliga köping var belägen, och satte sig på en sten utanför det på dess topp belägna capellet. För hans syn öppnade sig en liten vik, beglänst af den ännu milda morgonsolen och omgifven af branta, pittoreska stränder med hela yppigheten af en tropisk vegetation. Hade han varit en äkta patriot, så skulle han hafva fägnat sig öfver de många bomullsbalar, de packor af ost och skinkor, som, lastade på mulåsnor, i långa tåg slingrade sig utför den branta bergstigen och togo vägen nedåt hamnen, der hundrade fartyg väntade dem, för att föra dem till Rio. Men Villaflor var kall för allt detta; han stirrade, upptagen af blott en enda tanka, utåt rymden, och blickade mellanåt på sitt ur, som han tidt och ofta förde till sitt öra, för att förvissa sig att det icke stadnat. Ändteligen slogo klockorna nio i den lilla köpingen.