Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Icke heller finner jag representationen värdigt, att sätta Konungen, så till sägandes, på extra stat; hemställande alltså om bifall till Gr. Mörners förslag. Frih. Hamilton, Hugo: För mig är det verkligen icke möjligt att upptäcka det skäl, hvaruppå den siste talaren skulle kunna stödja den förutsättning, att detta Stånd någonsin kunde blifva sinnadt, att, som han uttryckte sig, »gnugga» på det anslag, som för ifrågavarande ändamål är behöfligt. Hvad mig särskildt beträffar, skulle jag endast vilja uttrycka den önskan, att i vårt land, likasom i andra konstitutionella länder, vid tillfälle af regentombyten eller s. k. thronförändringar, de med nu förevarande fråga sammanhang egande förhållanden mer grundligt behandlades än som hittills vid dylika fall här skett alltsedan år 1844. Vid hvarje thronombyte bör det till första hufvudtiteln erforderliga anslag beviljas, icke blott på grund af hvad som anses nödigt för att regenten må kunna med sparsamhet existera, utan bör det äfven vara tillräckligt för att upprätthålla thronens värdighet och kronans glans. Ett sådant förfaringssätt har, på sätt jag nyss erinrat, likväl icke under de senare tiderna här i landet iakttagits, och aldraminst vid vår nu regerande Konungs tillträde till regeringen. Det visar sig också redan nu, att det i följd deraf blifvit oundgängligen nödigt, att af R. St:r begära en förhöjning i hofhållningssumman. Jag önskar derföre, uti hvad på mig beror, understödja nu väckta förslag, på det att icke ånyo och det kanske ganska snart samma grannlaga fråga må komma under öfverläggning inom representationen. Hvarken hos dem, som fordom tilldelat Konungen anslag, eller dem, som framdeles komma att göra det, kan meningen hafva varit eller bör någonsin blifva, att Konungen skall med ett ringa anslag rätt och jemnt kunna berga sig, såsom t. ex. en enskild embetsman. Atskillige talare hafva dock uttryckt den mening, att det nuvarande anslaget är så stort, att Konungen horde derpå kunna lefva. Men jag förmodar att de vid närmare eftersinnande snart skola finna, på hvilket lösligt antagande en sådan mening hvilar.
Hr Rosenblad: Jag, som röstade ja vid den sista voteringen finnér Frih. Palmstjerna hafva med sitt förslag så fullständigt afhjelpt den brist, Hr Printzensköld trott sig finna i den framställde propos:n på bifall, att derom är föga värdt alt numera orda, men mig undras, om icke i sjelfva verket Frih:n förenat sig med mig, ehuru det är möjligt, att jag fattat hans mening orätt. Såvidt jag hörde, önskade Frilnn uteslutande ur Utsk:s förslag af de 2:ne allernativerne och bifall till Utsk:s förslag ang:de anhållan hos K. M. om nådig propos. i ämnet till Rikets nu församlade Ständer. Gr. Gyldenstolpe: Om de siffror, hvilkas uteslutande Frih. Palmstjerna begärt, qvarstå eller icke, synes mig i Sanning likgiltigt, men då någon propos. eller rättare förslag dertill icke blifvit under diskussionen framstäldt, utan först efter det öfverläggningen förklarats fulländad, förutsätter jag, att en sådan propos. icke kan af Hr Frih. o. Landtm, framställas. Dessutom får jag uplysa, att det nuvande normala förhållandet blir fortfarande, då slirifvelsen öfverlemnas till K. M., enär ännu icke någon ny tulltaxa blifvit af R. St. beslutad. Frih. Palmstjerna: Under diskusionen har jag yrkat en annan tullbeslämmelse än den af Utsk. föreslagne, hvaraf fullkomlig anledn. torde förefinnas till bifall åt min anhållan om uteslutande af de utaf mig omnämnda siffror. För öfrigt får jag erinra Hr Rosenblad, att jag inskränkt mitt tillstyrkande af bifall till endast den del af Utsk:s förslag, enl. hvilket R. St. skola hos K. M. anhålla om propos. i_ ämnet. Jag har likväl icke något 2 4 Den 13 Juni. hopp, alt Siandet antager milt förslag; men jag har emellertid ansett med ordningen öfverensstämmande, att siffrorna uteslutas, och att åt K. M. öfverlemnas att bestämma tullsatserne. Gr. af Ugglas, Ludv.: Jag får fästa Frih.
Regementschefens och Corpschefens lön är, i förhållande enligt 1833 enligt den nya års stat, staten, till Öfverstelöjtnantens . nära dubbelt större, 1 \ ggr större, till 2:dre Majorens. 2£ ggr större, \\ „ „ till Sqvadronchefens nära 3 , , 21 „ , och till Fanjunkarens 14 , , 81 , , o. s. v. Särskildt bör vid kavalleriet bemärkas, att då Fanjunkarens, liksom det öfriga Underbefälets löner, derigenom att nummerhäst bestås af kronan denna personal, icke innefatta hästoch fouragemedel, som äro inberäknade under lönerna för befälet, skillnaden mellan de förra och de senare lönerna härigenom synes större än densamma i verkligheten är. Vidkommande i allmänhet beloppen af de nu ifrågasatta löneförhöjningarna utöfver 1833 års normalstat, så äro desamma, på sätt af föregående tabell inhemtas, större vid infanteriet än vid det förut högre aflönade kavalleriet, samt utgöra i medeltal för hvarje beställning af lika grad inom hela arméen de procentbelopp af 1833 års normallöner, som i tabellens sista kolumn finnas utsatte. Att icke dessa belopp förete någon ovanlig eller anmärkningsvärd stegring i 1833 års löner, visar sig tydligast, om man undersöker förhållandet i allmänhet mellan lönerna på rikets stat vid denna tid och nu. Man finner då t. ex., att aflöningen i rikets förvaltande verk uppgått sedan år 1833: för President med omkring 50 procent, i 4:de lönegraden med omkr. 100 och 125 procent, i 3:dje „ , , 185 procent, i 2.dra , , , 250 , och i Usta , , , 140 , eller betydligt mer än den förhöjning i arméens löner af år 1833, sorn skulle uppkomma genom tillämpning af den föreslagna nya normalstaten. 41 Hvad nu vidare angår den öfriga till indelda arméens regementen och corpser hörande och i kommitterades förslag till normalstat upptagna personal, som icke räknas till Officerare eller Underofficerare, nemligen Korporaler, Handverkare, Musikanter och den s. k.
Preste-Ståndet d. 17 — ■— Borgare-Ståndet d. 17 Bonde-Ståndet d, 17 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, rörande jemnkning af roteringen i Skåne in. m. S. A. K. Sedan Riksens sednast församlade Stä'nder, i anledning af väckt fråga om ändring och rättelse uti den åren och .1815 verkställde rote-t 54 Underdåniga Skrifvelser. ring i Skane, ull underdånig Skrifvelse af den 22 Junii 1818, anhällit, att E. K. M. täcktes, efter det vederbörande Eandshöfdingar blifvit hörde, samt E. K. M:ts och Rikets Krigsoch Kammar-Collegier med underdånigt utlåtande inkommit , i Nåder utfärda ny Instruction för Roteringens verkställande i Skånska Länen, och derefter ej allenast anbefalla en ny undersökning och rotering derstädes, hvarvid de Roteringsskyldige, som vid förra förrättningen icke varit tillstädes, följakteligen äfven Boställshafvare, borde kallas och höras, utan äfven lita vidtaga andra åtgärder, sorn kunde bereda jemnkning och rättelse i de delar, der den ene roterings-skyldige funnes lidande och mer betungad, än den andre; så har, vid denna Riksdag, Riksens Ständers uppmärksamhet blifvit fästad dels derå, att omförmälde undersökning och nya rotering icke gått i verkställighet, dels ock å den »anständighet, att, ehuru, efter hvad redan vid eednaste Riksmöte uppgafs, K. M. i Nåder anslagit sex tunnor spannemål utaf hvardera af de i Skåne tillkomne öfverlopps-rotar till de ordinarie rotarnes understöd, räknadt från och med år 1816, likväl hittils ingen lindring deraf skall de roterade vederfarits; varande alltså yrkadt , att förnyad underdånig framställning måtte göras ej mindre om nödvändigheten af den föreslagne roterings-undersökningen , än äfven derom, att ofvanberörde anslag måtte för uppgifven tid varda infordradt.
Sådane positiva domslut äger ConstitutionsUtskottet visserligen icke att afgifva; det skulle på samma grund kunna rent af vägra att upptaga remisser till besvarande, och vore detta Grundlagsenligt, så hade visserligen icke Ständerna, under denna Riksdag, förkastadt den föreslagne nya redactionen af 107 §. i Regeringsformen; och jag hemställer vördsammeligen huru vilkoret för Ständernas beslutande rätt, enligt denna lag §. uppfylles, nemligen ConstitutionsUtskottets föregående hörande öfver de från Stånden remitterade anmärkningsmål, om detta Utskott skulle behaga att ingen ting låta höra. Det Höglofl. Utskottet säger sig genom omröstning ej kunnat ernå ett bestämt resul* 224 Ben io Julli e, m, tat af sina öfverläggningar om StatsRådets officielt tillkännagifna tillstyrkan till dsn vägrade Revisionen af vissa under Statsverkets förvaltning stående Fonder, hvarvid Utskottet trott, att Krigsmanshus, Militiae boställs, samt MötespassevolanceCassorna och HospitalsFonderna, ej äro af fullt enahanda befkajfenhet med verkliga Statsmedel. Jag tager mig friheten fästa Höglofl. Ridderskapet och Adelns uppmärksamhet på detta uttryck. Om verkliga beskaffenheten af dessa Statsmedeläro likväl Ständerna vid 2:ne Riksdagar fullt ense, och Kongl. Majit har sjelf i Nåder täckts medgifva deras redovisning, med undantag af MötespassevolanceCassan. Utskottet har således, enligt min tanka, ägt den 6törsta anledning att anmärka StatsRådets bristande agtning för Svenska Folkets rätt vid behandlandet af ifrågavarande mål. ConstitutionsUtskottet säger sig hafva erkändt och följdt hufvudprincipen i Svenska StatsFörfattningen, att Konungen bör upplysas af ansvarige Rådgifvare, samt både Konung och Nationen cm dem. Nu öfverlämnar jag till Höglofl.
Men Lands-Kamererare, Kronofogdar och Häradsskrifvare samt andre vederbörande, hvilka med Bevillnings-taxeringen ega befattning åtnjuta för sina åligganden i sådant hänseende de arfvoden, som i Bevillnings-förordningen blifvit dem tillerkända. Likaledes erhålla uppbördsmännen i landsorterne samt Lands-Conloren de, på grund af Kongl. Kungörelsen den ji Dec. iSri, dem tillkommande serskilda arfvoden för uppbörden och redovisningen af den bevillnings-afgift, som för gåfvor och testamenten samt arfvingar i fjermare skyldskaps-grad tillfallen qvarlåtenskap erlägges. §• 2. Öfver hvarje års uppbörd af Allmänna Bevillningen samt Riksgälds-Conlorets öfriga inkomster, hvilka uti landsorterne levereras, författas vid Lands-Contoren summariska räkningar, som afslutas och insändas lill Riksgälds-Contoret inom den tid, Förlattningarne stadga och uti hvilka Räkningar, Restantier och Balancer från de förra åren jemväl lill redovisning upptagas. Sådana summariska räkningar afiemnas äfven från Stockholms stad inom den tid, som serskildt är bestämd. §. 3. I början af hvarje månad insändas från Landt-Ränterien till Riksgälds-Contoret förslag öfver de, under nästföregångne månad, för nämnde
Jag vill ej bestrida, att det skulle kunna tänkas, att en Pröfn.comité' skulle så förgäta de skyldigheter densamma enligt aflagd ed tillkommer, att den med uppsåt kunde ett sådant lagbrott begå, Jag är dock fullt förvissad, att det ej någonstädes kommer att inträffa; men skulle, för att lugna dem, sorn hysa fruktan för motsatsen, det anses nödigt, att för ett dylikt specielt fall något stadgande infördes, kunde del måhända snarare bestämmas, att landshöfdingen ålåge att i sådan händelse göra anmälan hos K. M., hvilken di om ny Pröfn.- comiles sammankallande anbefallte, eller ock att fullmäktige i Riksg.conl., till hvilket största delen af bevilln.medlen alltid skola insändas, erhölle uppdrag alt afven infordra 436 Den ag M oj. summarisk uppgift öfver taxeringarnas belopp i länen, äfvensom för den händelse, att i något län föreskriften om minimi-tariffer ej blifvit iakttagen, rättighet att fordra [derstädes nytt sammankallande af Pröfn.comité'. Jag anser dock ganska likgilltigt, om eller huru det härutinnan bestämmes, då det tvifvelsutan endast blifver ett stadgande pro forma, som icke kommer i fråga alt användas. Äfvenledes har af flera blifvit ogilladt, att i förendmnda § rättighet lemnats för skattskyldig, att, då han genom Pröfn.comite's beslut anser sig förnärmad, få söka rättelse genom besvärs anförande hos K. M.; hvarjemte det ansetts orätt, att den ena parten således tillerkändes en rättighet, hvilken förnekades den andra. Som jag förut haft äran nämna, anser jag Kronans rätt a priori fullt garanterad, och finner jag ingalunda den föreställning riktig, att Kronan och skattskyldige skola betraktas som tvistande parter. — Vid stiftande af lag, torde denna åsigt minst böra antagas sorn grundsats, ulan fast hellre den af enhet och samdrägt , genom hvilken allena moralisk kraft beredes i samhället.
Dess Förvaltnings-Utskott. L. WiERN. N. G. WALLDÉN. O. von OTTER. B. J. WIXNER. WILH. FOGELMARK. J. A. Södermark. Tab. N:o 4. C) Skogshushållning jemte IJ) Rofdjurs utödande. De å Tab. N:o 4 upptagne 67,052 tunnland, tillhörige Kongl. Maj:t och Kronan, bestå af öfverloppsmarker, uppkomna efter den inom provinsen Helsingland slutade afvittringen. Någon afverkning härå har icke skett under den tid, berättelsen omfattar, af anledning att på Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning ännu är beroende, huruvida dessa öfverloppsmarker skola för Kronans räkning bibehållas eller emot skatt till enskilda öfverlåtas. Öfrige å samma tabell upptagne 62,000 tunnland tillhöra boställen, men afverkningsbeloppet derå kan hvarken i virke eller penningar uppgifvas. Kyrkor, läroverk och fromma stiftelser hafva icke några skogar inom länet. Jägeribetjening har icke funnits inom länet förr än kort före periodens slut, och blefvo då anställde en Jägmästare med 1,200 R:drs aflöning samt tre extra Öfverjägare utan lön. Häradsoch sockneallmänningar, särskilda undervisningsanstalter för skogsskötseln, skogsplanteringar eller flygsandsfält finnas icke inom länet.
Pä deste grunder och dä möjUgheten af missbruk, hwarigcnom ert luek uppehöll skulle kunna Borgenären tillskyndas för utbekommandet af sin fordran, hwwarföre ha» i den oklast iiltecknade Egendomen hade säkerhet, icke borde gilwa Lagstiftaren anledning, art för en Borgenär bereda tillfälle, akt genom walet af ett aflägset Anckionsställe för underpris ätkomma sin Gäldeuärs Egendom ansägo Skars-Rädets Ledamöter i nnderdäniqher lika med Rikets Ständer walet af stället till Auktions förrättande dä förening emellan Borgenär rch Gäldenär ej kunde träsfas böra tillkomma denne sednare och Föcfattningarne enligt Hwilka dek förut ankommit pä Borgenären, att lära försälja Egendomen pä LandS-Canceliet följaktligen ändras. Men vä i händelse denna rättighet skulle utsträckas sä midt Rikets Ständer förcstagit sä att Gäldenären singe utsätta hwad ställe inom Häradet eller Tingslaget han hälst ästundade, det ä andra sidan skulle kunna leda till det missbruk, att dä skulden wore sä stor att öfwerskott icke kunde erhällas Gäldenären för att hindra försäjningen eiler skada Borgenären walde et sä aflägset eller obcqwämt ställe, atr köpare swärligen kun - Den 28 Zebruarii. »Z8r kunde sig där inställa, killstyrkke StatS-RädctS Ledamöter i undcrdänighek, an den af Rikets Stäiider, söresiagne
Högloflige StatsUiskottet hat med lofvärd upplysning insett detta, Och Dess Betänkande talar så fullkomligt för sig sjelft, ått jag icke skulle hafva höjt min röst, om jag icke trott mia pligt fordra, att något närmara Utveckla förhållandet, i anledning af det anförde exemplet rörande HelleforsVerkét, och hvarvid möjligtvis en skugga kunnat i annat fall blifva kastad på redlige Embetsman, sorn laglikmätig! uppfyllt hvad dem ålegat, och på medborgare, som aldrig sökt någon förmon pa det Allmännas bekostnad Om igenom mi» framställning jag tröttat Eders Excellences och Högloflige Ridderskapets och Adelns tålamod, mätte man täckas erinra sig, att det icke ar jag, som först väckt frågan, och måtte dért Önskan tillåtas mig, att sådane förklaringar Sällan måtte behöfvas* då det blir på full* 644 Den 29 Maji. ständig sak-kännedom man grundar sina om-i domen. Herr Heykensköld, Carl Fredric, anförde skriftligen: Med det begrepp jag gjort mig om en Riks-’ dagsmans åligganden och tänkesätt, har jag hvarken velat, kunnat eller bordt förmoda, att den nn vid Riksdagen väckte fråga om Recognitions-skogarne, härrör af annan grund, än en mindre kännedom af de vilkor och omständigheter, under hvilka dessa skogar blifa vit till enskilte upplåtne, och det är derföre jag nu tror mig böra upplysa sanna förhållandet dermed.
Åf detta förhållande visar sig äfven* att den genom 18og års författning hppkomne större frihet ännu icke tillden grad blifvit begagnad, att tillverkningen, i det hela taget, stigit till hvad den kunnat, och hvilket synes antyda, attnågon smides utvidgning icke för närvarande vore behöflig, titan må hända på vissa särskildta ställen, der tick sådant, efter nu gällande författningar Besv. och Ekon. tjtsk. Beiänkandeh. Så vidt icke andras förnärmande det förhindrar* tan sökas och erhållas* utan medförande atalia fle olägenheter, hvilka af deh nu föreslagna förän diririgen skulle blifva en följd, i aiisefende till den i Bergslagsorterne framför allt nödiga skogsvården, äfvensom ock kunna inträffa genom förändring af den i ahseén de till jernverken nu gällande beskattningSgrund; hvadan ock Utskottet till den ifrågavarande motionen afstyrker bifall; Hvilket dock allt* jemte flere Ledamöters särskildta Utlåtanden* Riksens Ständers pröfning vördsamt underStälles. Stockholm den 8 Juni 1825. 'CJtdrag af Protocollet, hållet uti Riksens Högloft. Ständers Allmänna ftesvärsoch Ékönoini[Jiskoti den 8 Juni x823. S. D. Herr Ehrenborg C. åberopade sitt förut, vid Utskottets Utlåtande N:o 152, rörande yrkad vidsträcktare frihet i tack]erns* tillverkningen in. mingifne anförande, hvaruti Grefve Posse, Friherre Cederström, Biskopen Herr Doctor äf Wingård och tlerr Lenning äfven nu instämde. Ut supra. Ex Protocollo. A. Fryxell, 83<5 Bcsv. och Ekon. Ut sk. Betänkande/!. N:r 155. Ankom d. 14 Juli 1523. Betänkande, angående ett noggrannare fullgörande af de 711 ed Bergsmansheinmnns besittning förenade skyldigheter.
Rd<sdag väckte fråga om rättigheten för åboer å PresteKlockareAnnexeoch Mensalmed flere Hemman att lösa dem lill Skatte, var inom Högloflige Ridderskapel och Adeln, Högvördige Preste-Ståndet och Välloflige Borgare-Ståndet afgjord, genom bifall till Utskottets Betänkande, då Hedervärda BondeStåndels återremiss besvarades, och då anmärkningarne, som föranledt återremissen, icke gåfve anledning till något tillägg utan deremot till hufvudsaklig förändring uti hvad enligt 69 §. Regeringsformen utgjorde Riksens Högloflige Ständers Beslut, kan Utskottet ej annat finna än Stats-Utskottets Betänkande n. ^ s t 311 alt föreskriften uti 4,0 §• af Riksdags • Ordningen blifvit genom det sednare Ullåtanrlet iagttagen; heldst Utskottet icke kali af denna §. draga den mening, alf ett Uu skott åligger jugå i vederläggning af gjöl-» de anmärkningar, hvilka, såsom här är fallet, icke innefatta några nya skäl celi således redan ingått i Utskottets pröfning uti ett ämne sorn ledan är afgjordt, utan synes deremot tillfyllestgörande, alt om de 3:ne Öfrige Ståndens Beslut underrätta det Stånd sorn återremitterat, hvilket är en följd deraf alt Riks-Slånden öfver-* lägga och besluta inom särskildte rum oell således icke känna hvars andras åtgärder. Vid så väl detina soln förflutna Riksdagar har detta Expeditionstält blifvit begagnadt och af alla fyra Riks-Stånden gilladt; Och mängden af Riksdagsgöromålen påkallar bibehållande delaf, särdeles hos Stats-Utskoltet, der ärendernc aro öfverhopande och all ändamålslös skrifning bör Undvikas.
Ständers åtgärd i dessa pmständigheter erfordras, 58 Siats.samtAllm,l>e$v,o.Oec.Utsk-Utl, N.’o 57, I afseende a det af Herr Rosenblad framställda förslag att uti Riks-Staten uppocli afföra den Passevofance-afgift , som beräknas att af Rustoell Rotehållare utgöras, få Utskotten vördsarnt yttra den öfvertygelse, att, då serskild redogörelse för ifrågavarande medel kommer att uppgöras af det Verk, till hvars förvaltning Mötes-Passevolance-Cassan hädanefter kan varda öfverlemnad , och lämpligast synes vara, att medlen till samma Verk, såsom hittills skett, directe från Landl-Ränteriena lefvereras, alltid med förbehåll, å Rikets Ständers sida , om den af Kongl. Majit redan i Nåder medgifna granskningsrätt öfver Fondens förvaltning, samt att Cassans inkomster och utgifter , lika med Samhällets öfriga bidrag, i Riks-Hufvud-Boken till sina liufvudsurnmor inflyta, Utskotten icke ansett sig böra Herr Rosenblads ifrågavarande hemställan, till Rikets Högloflige Ständers bifall, understödja.
En af oss alla vördad gråhårsman har här upträdt och upmanat oss att i lugn fatta vårt beslut. Han har talat om fordna tiders partier, och varnat oss för följderna af att återkalla dessa strider. Det är just med denna taflan framför mig, som jag kommit till den öfvertygelse, att om man vill upnå något resultat i denna fråga, måste man gå rättvist tillväga. Det är oss icke möjligt att bygga jernvägar öfver hela landet på statens bekostnad. Onskar man en utvidgad industri, så måste man rigta sina förhoppningar på den enskilda företagsamheten. Då bör man kanhända icke nu beträda skuldsättningsbanan, ty den leder till ännu större financiel förslappning än den som eger rum, hvaraf hela landet kommer att lida. Här har en talare tillstyrkt Statslånet under vilkor, att man icke skulle ställa Staten i dess öfriga behof på förknappning; men jag fruktar att, om man beträder skuldsättningsbanan och gör det för så föga vigtiga ändamål som detta, så kommer man slutligen på förknappning, ty alla lån måste återgäldas, och lättsinniga lån äro stötestenar, som icke så lätt undanrödjas. Gr. Sparre, Erik: Jag ämnar icke uptaga tiden med nå gon discussion. Jag bar redan talat nog i detta ämne. Min afsigt är att för R. o. Ad. formulera det förslag till kontrapropos., som Erih. Tersmeden mundtligen framställt, och sorn jag nu ber att få upläsa: Frih. Tersmedens förslag är: »att R. o. Ad., med Den 9 Juni e. m. 95 afslag af hvad i 6:te punkten af StatsUtsk:s Utlåt, är hemstäldt, matte, för fortsättande till Orebro af den, i öfverensstämmelse med lt. St:rs vid sednaste Riksdag fattade beslut, påbörjade stambana, som, utgående från Götheborg, skulle, i riktning genom Westergöthland och Nerike, fullbordad förena nämnda stad med hufvudstaden, anvisa 13,000,000 Rdr, med öfverlemnande till K.
Mig synes den förespeglade vinsten i ränta, äfven om denna vinst blefve större än hvad i verkligheten torde blifva händelsen och den föreslagna åtgärden för den allmänna rörelsen vara allt för dyrt köpt, då betalningen derföre på en gång blir en sanktion å Statens sida af de enskilda bankernas ovilkorliga fortvaro och en af Staten gifven garanti åt desamma till full likhet med Riksbankens. Utskottet har visserligen genom sitt beslut undanröjt många af de olägenheter, hvilka skulle uppkomma genom antagande af Herr Bennichs motion i sin helhet, men äfven emot detta beslut nödgas jag inlägga min reservation. Skälen härtill äro, att, äfven med dess antagande, olägenheterna af de enskilda bankernas inblandning i statsförvaltningen qvarstå, hvarförutan saken för det närvarande i alla sina följder torde vara allt för litet utredd för att föranleda en skrifvelse till Kongl. Maj:t. Häruti instämde Herr af Klint, E. M.; Kyrkoherden Ekelund; Kontraktsprosten Schmidt; Doktor Moberger; Hofpredikanten Rosenius; Kyrkoherden Englund och Herr C. J. Bergman. Friherre Cederström, R.; Herr Treffenberg, Curry; Kontraktsprosten Bergman; Kyrkoherden Simonsson och Herr Waldenström anmäla, att de ej deltagit i ärendets handläggning i Utskottet. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ERIC KiiHRE 1866. Allm. Besvärsoch Ekon.- Utskottets Betänkande N:o 36. 1 N:o 36. Ank. till Exp. Utsk. den 22 Jan. 1866, kl. 5 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner rörande ej mindre Norrmäns oell Danskars än äfven andra utlåndningart rätt att i Sverige idka handel, handtverk och andra yrken.