Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sålunda är anmärkt, att dä punkten stadgar det så väl aflöningsbeloppet som dess fördelning böra af socken eller gällstämma föreslås; samt att nämnden på grund deraf, och efter öfvervägande af de förhållanden, som vid lönens bestämmande böra tagas i beräkning, upprättar sitt förslag; så hade måhända hos en eller annan tvekan kunnat uppstå, huruvida någon rättighet borde antagas ega rum att emot en för berörde ändamål hållen sockenstämmas beslut anföra besvär. Utskottet har visserligen för sin del ej hyst något tvifvel att en sådan rättighet qvarstår, dels emedan behofvet att hos högre myndighet söka skydd mot rättskränknmg lika viii kan vid ifrågavarande stämmor söm eljest tänkas inträffa; dels ock emedan, när allmänna bestämmelser finnas om huru ändring i sockenstämmobeslut må sökas, ett uttryckligt stadgande om motsatsen, enligt Utskottets förmenande, varit erforderlig!, för alt i detta särskilda fall rättigheten till ett sådant ändringssökande skulle kunna vara afskuren. Då emellertid måhända tvistande härom blefve förebygdt, i händelse i punkten inflöte några ord till ledning härutinnan, har Utskottet trott detta ändamål kunna vinnas, om efter orden »af sockeneller gällstämman föreslås» inflöte följande ord: »Vederbörandes rätt att öfver fattade beslut i laga ordning anföra besvär, alltid oförkränkt.» Vidare, och då i samma moment står löreskrifvet att det af nämnden upprättade förslag meddelas församlingen, har Utskottet visserligen för sin del ej hyst något tvifvel, det afsigten härmed är att församlingen må ega tillfälle öfver förslaget meddela sitt yttrande, som derefter borde jemte de andra bandlingarne insändas, på sätt momentet i öfrigt bestämmer; men ett missförstånd af denna lydelse skulle möjligen kunna någon gång föranleda dertill, att församlingen ej trodde sig ega rätt att ett sådant yttrande afgifva och att få detsamma vid handlingarne fogadt.
Till följd af sättet för dessa många byggnaders uppförande ifrån början samt svårigheten att utverka en öfvergång till något bättre, enär vid afoch tillträdessyner antingen någon af parterne icke velat, eller det allmännas målsmän icke vågat något eftergifva, och man sålunda gång efter annan låtit vid det gamla förblifva, befinnas mångenstädes äunu, likasom för ett och ett halft sekel tillbaka, flertalet af nämnda hus, jemte ytterligare några s. k. öfverloppshus, under hvar sitt tak. Tungan häraf är lika stor för dem, hvilka skola bygga, som för den, hvilken skall underhålla; men för en förändring till något bättre lägger lagen merändels sjelf hinder i vägen. Provinsen Skåne gör visserligen härifrån ett undantag; men detta härleder sig från ett förhållande, som i sig sjelf icke är för lagstiftningen önskvärdt, att nemligen denna provins eger i fråga om denna byggnadsskyldighet annan lag än det öfriga riket. Då af det ofvan anförda torde vara uppenbart, att en ny byggnadsordning är lika mycket för de byggnadsskyldige, som för boställsinnehafvarne, ett trängande behof, samt tidpunkten för åvägabringandet af en sådan nu synes lämplig, då, efter hvad kändt är, en boställs-ordning för de civila boställena innan kort lärer kunna motses, har Utskottet funnit sig, i anledning af motionen, böra föreslå, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes låta utarbeta och för Rikets Ständer fram lägga förslag till en, om än i vissa delar, efter' särskilda förhållanden inom olika orter lämpad, likväl, såvidt sådant sig göra låter, för hela Riket gällande ecklesiastik boställs-ordning. Stockholm den 18 December 1862. 14 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JVS 21. Ank. till Exp.-Utsk den lil Dec. 1862, kl. 3 c. m. Betänkande, i anledning af väckt motion (N:o kl) om reglering af klockares löne inkomster.
Ridderffapet och Adeln bifaller, at granskningen af allmänna medlens förwaltning sedan Riksdagen är icDo mä til Stats Utffottet remitteras, hwarwid Utffottet äligger at sig ffyndesamt utläta om sättet til alla nödiga uplpSningars inhämtande, samt huruwida det sinner sig til denna gransknings förrättande beböfwa et ökadt antal af Ledamöter, hwarefter, och sedan detta Betänkande inkommit, Ridderffapet och Adeln wilja afgöra huruwida de kunna ingä i de mätt och steg til ändamälets winnande, Herr Grefwe Liörnsr widare i detta ämne föreslagit. Ropades Ja, blandadt med Nej. Herr LLblman. trodde, at om saken enligt hwad Herr Grefwen och Landtmarffalken nu föreslagit, singe til StatsUtskott remitteras, sä skulle bans ändamål säkrast winnås, och hans projeet fä det tillägg, som det torde fordra, hwarefter Ridderffapet och Adeln alltid äg - Den 15 Iukkk. L5S de sig öppet, at wälet fluteligcn afgöra; men en witz lid förmodade Herr taUlmau böra StatsUtffott t föreläggas, inom hwilken det ägde at med sitt Betänkande inkomma. Herr Grefwen och Landtmarffalken trodde nägon tid ej kunna föreläggas, utan more det ju tilräckligt, om Stats-Utffottet äiades, nt ffyndesamt inkomma med sit utlärande hwarefter saken strax skulle företagas; hwarefter Herr Grefwen och Landtmarffalken ytterligare frägade, om icke Ridderffapet och Adeln bifölle desi redan gjorda proposition. Ropades Ja. Men Friherre Ltael von IIIollsteln yrka» de härunder at fä tala. Herr Grefwen och Landtmarffalken upläste 18 af 16^6 ärs Riddarhus Ordning , enligt bwilken Landtmarffalken tilkomme at moderera discurserna samt foreffrifwa tider och timmar til deliberation.
Proposition, N:o 66. 7 hälften korn, med den propotion emellan berörde olika varapersedlar, att spanmålen motsvarar ungefärligen två-tredjedelar af värdebeloppet; samt att, på det allmän grund för denna förvandling måtte erhållas, för hvarje län uträknas, huru stor qvantitet af nämnde persedlar, som efter förut omförmälda medelpris för tjugo år belöper på En riksdaler, enligt nya myntsystement, dock att den andel, som icke utan svåra bråk skulle kunna sålunda i persedlar beräknas, upptages såsom fyllnadspenningar i kontant: allt på sätt af kommitterade serskildt upprättade uträkningar närmare utvisa. Lika med kommitterade anser Kongl. Maj:t en, på ett eller annat sätt tillvägabragt, förenkling af persedelskatten utgöra ett bland de liufvudsakligaste vilkoren för vinnandet af det åsyftade andamålet: enkelhet i räkenskaperna, lättad kontroll å så väl debitering som uppbörd och redovisning samt möjligaste inskränkning i de vid uppbördsverket anställde tjestemäns antal. Det är äfven obestridligt att detta ändamål fullständigast skulle vinnas, om, enligt det af kommitterade framställda första alternativ}, förenkligen utsträcktes ända derhän, att all på skattläggning grundad, i ordinarie räntan ingående, persedelskatt blefve till en gång för alla bestämd penningeränta förvandlad; men häremot förekomma vigtiga betänkligheter, enär det visar sig, att värdet af sådana hemmanräntor som hittills utgått efter markegång, enligt förslagsberäkning, uppgår till det nog betydliga beloppet af omkring i,5oo,ooo r:dr, hvarå, i händelse af dessa räntors förvandling till fix penninge-skatt, kunde i en framtid, genom möjligen stigande varuvärden, uppkomma en för staten kännbar brist, hvilken då måste genom beskattning i annan väg fyllas. Den fördel, staten nu eger, att för en del af sina inkomster vara oberoende af vexlande varuvärden, medför ej heller för de skaftskyldige någon egentlig tunga, enär ett förhöjdt värde å räntepersedlarne, förutsatt att de bestå af sådana varor, som utgöra alster af jordbruket, tillika måste hafva till påföljd jordegendomens så väl ökade afkastning som stigande värde; Och Kongl.
Mij.t, unNer clen 16 nä8tliNne I^laj, lemnat Dess sssml-^clis ilH Ne af NtIiLl.8 8iäncler vili Nenna lliltsNaZ, lill vinnanNe a5 en /(o/iZ/. Nrij.t ocle timur,' till lXor,i^e8 Kilret8 nä8> leon mrinde 8tor-ddiinA ösverlemn», den proposition, utt ^ ^ Kili8-^liten erliäller löljrinde sö,8ndrrids I^ctetge:
En glng hiinde sig, att en ilsken gctlt med sin huggtand flackke npp benet inemot hoften pb en gosse. Liikare kunde ej fHs p % flere dagar, men dH han kom, befanns sHret vara ' sB v5il forbnndet och skott, att gossen, som varit nara att forbloda, var riicldad och blef aedan fullt Bterstdld. Under allt detta fortsatte hon sina studier, dock alltid med den aggancle k8nsl.an af brist p % handledning och m %l .. Hon hade redan fyllt 28 Br, dB ett tillfalle erbjod si.g for fftgeln att flyga ut. En hennes vSininna hacle rest ofver till Amerika, och g&amp; hennes tillrBdan beslot R o s ~ l i e Roos att fara efter. Planen vackte lifligt motstand. Det krafdes den viljestarka kvinnans hela en; rgi att ofvervinna alla de hinder, anhorign och vanner sokte liigga i vagen for realiseringen af en plan, som syntes&amp; em onodig, opassande och vBdlig. Det var ocksB n8got oerhordt, a t t en ung bildad kvinna allena och obeskyddad antradde resan bfver Atlanten. PA den tiden ansBgs det nastan opassande for en ung dam att gB ensam ofver Norrbro. Men den oerfarnn kvinnans obojliga vilja skot undan hindren med kraften. hos en naturlag. Ron reste 1851 och ficlz diirnte genast plats forst i skola och sedan i familj. Hvad. honQ hinge solct, faun hon i rikt. mltt, utvecliling, erfarenhet, arbete och oberoende och hernkom en mer clngande, Mar och sjiilfstiindig personlighet $in forut. h e n i sH fall hade resan gjort henne rikare; den hade utvecklat hennes form8.ga af fosterlandslr8rlelz.
Som gaf er nyss uti en ädel maka SIGRID. Det bästa fridsbud uppå jorden all! Och jag förenar mina böner med BENGT. Den fromme priorns; låt mig möta Jarlen! Du vet ej, Sigrid, hvad du nu begär: Som krossar allt ursinnigt i sin väg. Jag skulle sätta ut för denna storm Min broder, retad, är ett väldigt lejon Och dig, min älskade, min veka blomma, Af onda lidelser, så våldsamt väckta? Nej, fordra icke det, jag kan det ej! BOTVID. (går till fönstret och ser ut). Och tiden skyndar! SIGRID (skyndar efter Bengt och för Som tecken af din kärlek och din aktning! Se! jag är stark! min hand ej darrar ju, Och icke rädes jag för Jarlens harm! Bengt? Jag kräfver detta honom åter fram på scenen). Jag är den orsak som har väckt den upp, O! låt mig också söka att den släcka! Den i vår kärleks, i vår lyckas namn! BENGT. Det är min rätt som maka, och jag fordrar Tyst, tyst! så får du mig ej öfverflygla, Det vore feghet ju att höra dig! SIGRID. Nej! kasta bort din fåfänga som man, Som icke vill en qvinna tacka för Den slutna friden! Kan du känna detta Som förödmjukelse, då mig det gäller? Hvad skall då jag, som egde ingenting BENGT. SIGRID. Och som för allt har endast dig att tacka? Det är ej samma sak. Det blifver samma sak, om rätt du ser! Det är ju icke priorns, ej min mening Att du skall draga bort ifrån din gård Jo, ädle make, Dessutom, säg hvad vågar väl din Sigrid? Och från din maka; du skall blott dig dölja Uti mitt grannskap, för att skydda mig Om så behöfs, och af min makes närhet Skall mod jag hemta, skall jag styrka få! Seså, min älskade, min dyre make, BENGT. Du nekar mig ej mer min första bön! Nåväl, jag måste väl för dig ge vika. Gud löne er! BOTVID. SIGRID. O, tack! INGRID. BENGT. Tack, käre son! Jag stannar således i det det gemak Sig dristar att dig hota, träder jag
Lika med den värda Ledamoten anser jag att en högre Beläning på EffeCterna, skulle j betydlig män bidraga till Förlagers. anskaffande åt en handtering, sim \ synnerhet under Vintermånaderne är i behof af så stora Förlagerj narn uti. hans Yttrande, siaknat jag något bestämt förslag till beloppet af denna Beläning! Att den bör vara så slör, sorn med B$nquen§ fullkomliga säkerhet är rr\öjligt, täger jag nq, för afgjordt, eller hyad grund bör hertill ta^ gas? Försäljnings-priserne yafiera i anseende, till olika omständigheter för mycke^. Således^ hvarken kunna eller böra de användas. _ Kron nans priser på Hammarskatts-jerrtet tror jag för för min del vara dera, hvarefter man bör rä% ta sig: De ära yål olika för olika prter \ men likväl, de samma för bela året: Om, tn.an täger ert medium af alla Hammarskatts,- priserne och £ af d,eras belopp bestämmes, såsom Belånings - summa för Stångjern, hvilken, Herrar Banco,-Fullmägtige aldrig äga rätt att minska eller öka mer än som. fordras för att undvika runstycken uti Räkningarna, tror jag att både Bruks, ägare skola vara belåtna i an-' seende till beloppet, och Banquen, i, anseende, till. säkerheten. Hvad åter angar Belåningen på andra Ef» fecter, såsom Koppar , Jern - piätar och ali annan gröfre Jern-Manufactur, kan något så bestämt för dem ej föresläs, då inga så bestämda JJin December. 3*7 grunder äro att tillgå: Dervid lärer således ingen annan utväg finnas, än att hädanefter, lika 50m förr, lemna Pröfnings - rätten deraf till Herrar Banco-FuJImägtige, likväl med anmodan, att bestämma Belänings-summan på dessa Effecter så att den står i. förhållande med hvad sora lånas på Stångjerneto. Jag vill ej vidare uppehålla mig med detta ämne, utan får endast hos Höglofl.
Hälften af publiken — den förståndigaste — hade aldrig infunnit sig. Den andra hälften hade galoscherna på o c h paraplyerna uppspända, redan när hr Friedenthal slutrhapsodierade sin Liszt. Förty himmelen grät strida o c h snöblaskiga novembertårar. Tisdags morgon bragte våra nyhetskolleger en half korpusspalt om detta underbara f a k t u m; efter ett längre letande kunde man också upptäcka f e m rader petit o m hr Friedenthals pianokonst. M e d denna valuta återvände han till sitt fädernesland. Hennes allt. •f ' af Elisabeth är sade ligt trotjänarinneansikte g e n o m sängkammar&gt;:men f r u n » Det är stationen detsamma, i tid. brådska Så jag där vill ja vara v i d — nu hakadå det! Fåglarösterna förstummades, vingarna miste sin bärkraft, skred f r a m; ma, rummen, bäddarna och hviskade något i ängder, från evig stora, sol o c h s o m - mar, ingen vet, m e n feber o c h plåga upphörde öfver och d e t g l e d ett sista l e e n d e bleknande läppar. sjukdomen, dessutom ytterst ett från d e n m e n h a n blef halt o c h klen par och fru Mörk var det på ende sonen är om om för m i g h v a d några angenäma ömtålig. år därefter blef När änka, kände till älskande den sjuka hon fetlagda mist de e n d a s t se efter, o m hatten satt r ä t t p å d e t Sofie hjälpte h e n n e u p p i å k d o n e t, h a d e gjort det ungefär nu femton i på vanor p å Brinkesta, gång numera, de många När dag och tid just allting gick sedan inga sin j ä m n a lugnet kommit efter sorgeåren.
Dä twanne af Riksständen salunda förenat sig derom, att ej belasta Statvwerket med kostnaden härtill, hwilken i Utstotteks tanka är af annan beskaffenhet an den till Handlingarnes eller Bihangets tryckning, i sä mätco som desse röra Ständen gemensamt, men Protocollerne äter egenteligen hwarje Ständ enstildt, samt af stadgandet i 59 §. Riksdagsordningen desto mindre kan dragas den följd, att ifrägawarande tryckning bör ste pä publiqve bekostnad, som nägre mede! till stikt ändamål ej äro pä Stat anftagna, finner Stats-Utstottet sig icke kunna tillstyrka, det nägon utgift till Protocollstryckningen af Statsmedlen hwarken förstjutes eller bestrides. Hwilket dock till Riksens Högloft. Ständers pröfning öfwerlemnas. Orebro d. 4 Maji »812. Pä Högloft. Nidderst. och Pä Högw. Prest-StänAdelns Led. wägnar, dets Led. wägnar, Osl'1 lVlörner. luUtlvig lölörner. Pä Wällofl. BorgarePä Hederw. BondeStändets Led. wägnar, Ständets Led. wägnar, R ^Vegelin. ^on. ^enclerZSOn. 0. Akt förestäende afstrist är enlig med de till Respective Riks-Standen aflätne exemplar, betygar 6. tunelius. Longi. 2i8 Den 8 Maji, Uppläst hos Ridd. och Adeln d. 2; Maji. , Preste-Ständet den 2; , r Bopgare-Sländetd. 2; Bonde-Ständet den 2Z Rongl. Maj ts t7?ädiga Proposition till Riksens Ständer, angående Mllcstads sä kallade LronoSäteri med underlydande Hemman uti Elfsborgs Län.
xi upphörandet af i frånvarande afgifler, i händelse allmänna omdömet varit derom ense; men då Utskottet, å ena sidan, funnit sig icke kunna anvisa några StatsVerkets tillgångar till användande såsom ersättning för desse serskildte afgifter, oell, å den andra åter, bordt bemöda sig, att tillökning i StatsbristSumman, utöfver liyad den vid sista Riksdag faststäl|tes , malte, så yidt möjligt varit, undvikas, torde vid så beskaffade omständigheler Utskottets åtgärd, att icke föreslå afgifternps upphörande, böra anses riktig. Hvad Hr Montans anmärkning hos V. BorgareStåndet vid Utskottets yttrande och lydelsen deraf angår , får Utskottet dels hänvisa till dess i sammanhang med Statsregleringen vid förslaget till y:de HufvudTiteln bilaggde Utlåtande N;o i/fö, angrde bidrag af StatsVerkel. till Armeens PensionsCassa och Amiralitets KrigsrnansCassan, dels ock blott tillägga, alt, så vida de ifrågakomne Afgifterne samt innehållningarne af löner icke tills vidare kommo att fortfara, det icke eller finnes någre tillgångar att öfverlåta till nämnde Cassör för meddelandet af sådane bidrag K. Rl:ts Nåd. Proposition omfönnäler och Utskottet tillstyrkt böra bifallas. Vidkommande åter Hr Montans bestridande, att Centonal icke må utgå af Städernas Embetmäns löner, så länge de ej äro delägare i Civile PensionsFonden, så utgör frågan derom ett ämne, hvarom motion icke blifvit väckt inom den i Riksdagsordningen föreskrifne tid, och kan således icke till pröfning vid denna Riksdag förekomma. Börande Utskottet likväl upply - xii Stats-Utskottets sa, att den ärliga inkomst, Civile PensionsCassan genom en viss andel af samma afgift uppbär, grundar sig på R. St:rs år 1823 fattade beslut samt K.Mrts i anledning deraf utfärdade Nåd.
Och som deke, pä Riksens Ständers earantie utfärdade Skuldsedlar, i egenskap af Mynt, medföra den wigtiga förmohn, arc deras nyttjande icke oelungar Staten med ränta; sa anser Utssottet deras begagnande, såsom päkallat as nödwändigheten wid Rikets närwarande belägenhet, desto mindre betänkligt, som den till Länens inlösen bewiljade Fonden gifwer säker tillgäng till deras successiva indragning, och wida förr, än wid blott Lans nyttjande, kan upphöra. För art icke med för stor Summa RiksgäldsSedlar öka det Cirkulerande Rörelse-Capitalet och deremot nied någorlunda säkerhet ffyndsamt erhälla Län, är Utssottet tillika af den tankan, att Län för Sex procents ränta böra upptagas, men bade LänSumman för hwilken en sä förmånlig ränta blstwer bestådd, och tiden inom hwilken Länen böra wara tecknade, derjemte bestämmas. Esker Calcul ssulle delta Län samt den derutöfwer erforderliga Riksgälds-Sedelstocken, det förra wara betalt af den senare i det närmaste indragen pä alldrakvrtaste och bägge delarne pä en och samma lid, om Län-Summan fastställtes till En och en half Million Riksdaler, och anteckningstiden till Fyra mänader ifrän den Kungörelses datum, som om deke Lans upptagande borde utfärdas samt Län derefter af Riksgälds-Contoiret icke emottagas för högre än Fem procents ränta och pä längre än wänlig trd. Länen komma att emottagas säwaliBan co - Den z Augusti. 2325 cosom Riksgälds-Sedlar, deke senare efter den saststäldte devalvarionS-grunden. Till Län - Capitalernes ätecbetalning komma Fem proc.nt af Amortikements-Fonden ärligen ait anstäs, beräknade" efter den wid Lanctidens förlopp blifwande totala Lane-Summan, som ei får öfwerstiga
Och Capital-till växt för år i83o utöfver de till Silfverköp afsatta R:dr 266,666: 32. har sålunda blifvit på det hela 212,861: 18. 4- Af Bankens behållna Räntevinst, hvilken, såsom ofvan är nämndt, utgjorde för år i83o 85,149: 42* ö. hafva deremot blifvit ersatte följande Capital-Förluster för samma år nemligen: 1) På ett Odlings-Lån 612: 41* 5. 2) På upplåningen för handeln och den större rörelsen . 284: 17. *— (Åter tillgodo fördt år 1831): 3) På Fastighets - Lån, hvilka, såsom osäkra, måst inom Linien förflyttas 3o. 5. 4) På utmyntningen af Bankens förråd i några gamla myntsorter , 2,012: 21. 10. 4 45q* i \ 8 Och för Riksgälds-Conloiret fanns sålunda icke mera att använda än ... 80,090: 27. 10. Det har icke undfallit Revisorerne att det öfverskott af tillhopa R:dr 4>879>528: 2. 4- soni i83o års slut visar sig å Bankens Balancerade Tillgångar, jemnförda lill dess Skulder, äfven inbegriper sådane beräknade Fenningeoch Effect-värden, hvilkas realiserande i viss mohn beror af tillfälliga, osäkerhet underkastade, framtida förhållanden. Det ■vöre således, efter Revisorernes tanka, ej mindre äfventyrligt, än lili sin grund oriktigt, att såsom disponibel tillgång betrakta en sådan Capitalets tillfälliga förhöjning, elier anse verkeliga inträffade Capital-förluster dermed betäckta.
Stats-kontoret icke i vidsträcktare mån kunde bifalla Ekmans ansökning, än att till honom skulle anordnas innestående löneersättning för Oktober månad 1860 med 54 R:dr 75 öre Runt; så hade Ekman deröfver anfört underdåniga besvär, vid pröfning hvaraf Kongl. Maj:t funnit skäligt att — enär Ekman, på grund af nådigt förordnande den 1 Februari 1853 att tillsvidare bestrida en Protokolls-sekreterare-befattning, redan år 1854, vid meddelandet af Rikets Ständers beslut om ifrågavarande löneersättning, innehade och allt sedermera, intilldess han genom nådig fullmakt den 9 Oktober 1860 till Protokolls-sekreterare vid Landtförsvars-departementets Kansli-expedition utnämndes, innehaft såsom arfvode den för samma befattning på Expeditionens stat anslagna lön, hvilken, så länge den för Kongl. Majit Kansli vid 1856—1858 års riksdag bestämda lönreglering vore endast provisionel gällande, icke kunde anses Ekman genom berörde fullmakt vara tillförsäkrad till högre belopp, än lönen år 1854 utgjorde — med ändring af Kongl Stats-kontorets beslut, förklara, det den omständighet, att Ekman på grund af fullmakt åtnjöte Protokolls-sekreterarelön med ett tillsvidare förhöjdt belopp, icke utgjorde hinder för anordnandet af den ifrågavarande löneersättningen, 657 R:dr Runt årligen. Då Ekman, på grund af nådig fullmakt å nämnde Protokolls-sekreterare-befattning, uppbär de dermed förenade löneförmåner, och dessa för närvarande uppgå till högre belopp, än den lön han år 1854 innehade, samt den omständigheten att Protokolls-sekreterare-lcnen ej ännu blifvit definitivt bestämd icke i annat hänseende synes hafva bort inverka på frågans bedömande, än att, derest denna lön framdeles kunde komma att nedsättas till samma belopp, Ekman år 1854 innehade, han samtidigt dermed blefve berättigad att åter tillträda den löneersättning, hvaraf han, enligt Revisorernes tanke, borde vara i mistning så länge ej någon sådan oförmodad händelse inträffade, hafva Revisorevne ansett sig böra å förhållandet fästa Rikets Ständers uppmärksamhet, — 20 — § 13.
Palmstjerna, men vågar föreslå den förändring i hans förslag att då, som sagdt är, alia dagar i denna vecka äro uptagne dels med plena och dels med voteringar i förstärkt StatsUtsk , R. o. Ad. måtte besluta, att med föredragningen af ifrågavar:de mål må anstå till först inträffande plenum i nästa vecka. Frih. Palmstjerna: Jag instämmer i Gr. Lagerbjelkes framställning den jag finner vara bättre än milt förslag. Uppå härefter framstäld propos., beslöt R. o. Ad. att med Ben 30 Juli. 23 pröfningen af BankoUlsk:s utlåt. Nio 65, skulle anslå lill det första plenum som infaller i nästa vecka. Föredrogos ånyo och biföllos StatsUtsk:s nedannämndc d. 26 och 29 dennes på bordet lagde utlåt, och mern.: N:o 258, i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de Hospitalernes föl bättring och underhåll; och N:o 259, ang:de de i R.F:s 63 § föreskrifne kreditiv summor. Föredrogs ånyo BankoUtsk:s d. 26 och 29 dennes på bordet lagda mern. N:o 66, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut öfver utlåt. De i detta mern. uptagne punkter företogos hvar för sig till afgörande. lista punkten. Lades till handlingarne. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Att instämma i Utskis förslag, hvilket af Presteoch BondeStm är antaget, skulle efter min lanke kunna föranleda till betänkligheter, emedan det skulle gifva Bankofullm. anledningar att på förmodanden om inträffande händelser vidtaga åtgärder, som för det allmänna skulle kunna vara af skadlig inverkan i fall dessa förmodanden icke inträffade, och då Fullmäktiges organisation är af beskaffenhet att ej alltid emotses kan, att pluralitetens åsigt är den rätta, finner jag betänklighet vid alt instämma i förberörde förslag, helst R. o. Ad. redan fattat ett derifrån afvikande beslut.