Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 40. 27 rätt till ifrågavarande, allmänt vigtiga föremål ; att Rikets Ständer, genom lagstiftning i detta fall, ingalunda tillvälla sig något obehörigt förmynderskap öfver enskilde medborgare eller inkräkta på deras rättighet ati sig och gods sitt sjelfve vårda, ty den enskilda sorglösheten och egensinnet böra väl icke stå i vägen för allmänt väl, och lagen är den fåkunniges förmyndare samt lagens Ombudsmän Rikets Ständer; att en lag, som stadgade skyldighet att ingå i allmänt Brandstods-Bolag, desto min-i dre kan anses utgöra ingrepp och förnärmande af den enskildes egandeoch dispositionsrätt af sin egendom , sora den sammas vård och betryggande just skulle utgöra la-r gens föremål} att, med lika skäl, hvarje af Rikets Ständer medgifven bevillning till andra, ofta mera främmande föremål, skulle kunna be-; nämnas en inskränkning af dessa rättig^ heter. Utom hvad sålunda blifvit anmärkt, har jemväl af Ledamöter inom Välloflige Borgare-Ståndet blifvit yrkadt, ati, der Utskotten skulle finna skäl ati understödja Motig? 28 Lagtamt Allm.Bt$v,o.Otc'. Uisk.Vtl. N:o 401 uerne , de derutinnan framställde förslag för en allmän Brandstodsförening mätte komma i betraktande så, att stadsegendomars Brandförsäkring bestämmes efter bevillningsvärdet, samt att ansvarigheten för afgifternes utgörande icke, såsom nu är fallet , blifver fästad vid den försakringstagande personen utan vid den försäkrade egendomen; äfvensom anhållan blifvit gjord, att, i händelse Utskotten vid sitt förut afgifne Utlåtande förblifva, Utskotten måtte tillstyrka en underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t med ansökning, att Städernes Husegare varda öfver frågan, såsom allmän, hörde, och ati det, likasom då Städerne höras öfver nya Brandoch Byggnadsordningar, allmänna Statsutgifter m. m., må bero af de fleste husegarnes yttrande i hvarje Stad, om de derpå vilja ingå.
Föredrogs Slatssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 12 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 64, i anledn. af ålerremiss å Utskms betänk. N:o 31, ang:de roteringsverket för den ordinarie bätsmansroteringen. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Jag anhåller att uti betänk. N:o 31, slutmeningarne mätte blifva uppläste och alt derefter återfå ordet. Sedan den begärda uppläsningen blifvit verkställd, yttrade Gr. Lagerbjelke: Uti frågan om rotering å utsoekne-frälsehemmanen inom Halland beslutade R. o. Ad. att, med afslag å Utskms förslag, gilla det uppgjorda roterings-verket för Halland. Det faller således af sig sjelfl, hvad jag äfven anser vara rigtigast, alt R. o. Ad. gillar Utskms betänk, i öfrigt hvad det angår roteringsverket i allmänhet. Det undantag, som Utskm här gjort i afseende på utsockne-frålsehemmanen i Halland, bör enl. min åsigt förfalla. Utskm har gjort detta undantag med afseende derpå, att dessa hemman skulle vara mindre roterings-skyldighet underkastade, men då R. o. Ad. förklarat dem icke böra undantagas, anser jag, såsom jag redan nämnt, det af Utskm gjorda undantag böra förfalla. Jag anhåller alltså om bifall å l:sla punkten med ändring likväl af orden: ”med undantag af den del utaf roteringsverket för Hallands län, som afser de utsockne frälsehemmanen derstädes”. Hvad åter angår sista punkten i betänk., så i händelse R. o. Ad. skulle, ronde den l:s!a punkten fatta det beslut 250 Den 15 Augusti. jag har föreslaget, torde R. o. Ad. finna, att sista punkten icke fordrar annan åtgärd än att läggas lill handlingarne. Häruti instämde Gr. Ridderstolpe, Fredr. Hr von Hohenhausen, Mich. Si 1 v.:
7 Vid 60 §. a) att de i denna §. citerade lagrum borde till deras innehåll i §. anföras, enär föreskrift blifvit lemnad, att Författningen skall, till allmänhetens kännedom, finnas å hvarje minuterings-ställe anslagen; b) att tiden, då visitation ej får, utan ansvar, anställas, måtte förändras sålunda, att, i stället för tiden mellan kl. 10 om aftonen till kl. 4 om morgonen, bestämmes den mellan kl, g om aftonen och kl. 5 om morgonen.] Vid 63 S. ' a~) att början af denna §. må förändras sålunda: ”Ålla i denna Författning utsatte böter vare målsegarens ensak, derest han saken vid Domstol sjelf ulförer,” samt senare delen af samma mom. förändras sålunda: ”instämde och utförde,” då skola böterne till hälften emellan angifvaren och åklagaren fördelas/' i följd hvaraf orden ”målseganderätten” eller | af böterne, skulle uteslutas. Vid 64. a) att i händelse den i föregående §. föreslagne förändring anlages, deraf skulle blifva en följd, att 64 §. 1 mom. slutar vid ordet ”bristen, ” och att senare perioden utgår; b) att i öfvrenstsämmelse med Lagens stadgande i 10 Capitlet Utsöknings-Balken, ingen må kunna hållas längre än två månader i fängelse för bristande tillgång af böter, som enligt Författningen ådömas, och att den föreslagne förvänd]ings-tariffen måtte, i öfverensstämmelse dermed, rättas. c) att vid bristande tillgång af böter målseganden och dé fattige måtte brista mark om mark. Vid 66 S. a) att stadgandet om Författningens uppspikande på hvarje ställe, der bränvin försäljes i minut, borde, såsom varande olämpligt, utgå; b) att 1 mom. af denna §. må sålunda förändras: ”Af denna Författning bör alltid ett exemplar finnas å hvarje ställe, der försäljning af bränvin vger rum^ \ försäijnmgsrummet uppspikadt, vid bot af 10 R:dr 8 Bev.- Lagsamt Ali n.- Bcsv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o /5.
Sammanlagda beloppet af den till skolorna uti städerna Lund, Malmö, Christianstad, Helsingborg, Landskrona, Ystad, Cimbritshamn och Sölvesborg utgående helgonskyld hade, enligt en af Kammar-kollegium upprättad förteckning, grundad på vederbörandes efter föregången noggrann undersökning meddclta uppgifter, befunnits utgöra i jemnadt tal 25 t:r 18 kappar råg, 1,338 t:r 34 3/16 kappar korn, 6 kappar råg-_ mjöl och 6 kappar kornmjöl, alltsammans löst mål, motsvarande, efter medeltal af markegångsprisen för åren 1837—1846, en summa af 7,919 r:dr 29 sk. 10 r:st., jemte kontanta penningar 18 r:dr 8 sk. 6 r:st., eller tillhopa 7,937 r:dr 38 sk. 4 r:st. banko. Till stöd för vederbörande städers anspråk att tillgodonjuta ifrågavarande helgonskyld hade Konsistorium i Lund och Kongl. Maj:ts ofvanbemälde befallningshafvande åberopat dels Danska Ordinantien af den 14 Juni 1539 och Kongl, brefvet al den 23 Mars 1568, begge stadfästade genom Malmö Recess af år 1662, dels serskilda sedermera utfärdade stadganden och resolutioner. För egen del hade Kammar-kollegium yttrat den tanka, att skolornas rätt till merberörda helgonskyld vore ostridig och ingalunda tvist underkastad. Förstnämnda tvenne författningar ådagalade nemligen, enligt Kollegii åsigt, att helgonskylden utgjorde lön för klockaren, hvars åliggande var att göra tjenst i kyrkan och undervisa socknarnes ungdom. Kammar-kollegium ansåg dessa skyldigheter hafva blifvit öfverflyttade på skolorna, emot rättighet att uppbära lönen, hvilket förhållande ännu fortfore, endast med den under tidens lopp vidtagna förändring, att skolorna aflöna substituter i socknarna, i stället för att dit utskicka serskilde personer af lärarne eller disciplarne.
— » Hvar dag har ju sin omsorg », » Nöje! Förlustelse! Och deribland ett stackars arbetsdjur som jag! » » Det är just det, ni inte får vara. Sigfrid vill rakt inte, att ni så här pinar ut er för hans skull. Skaka ni af er det ok, som ni sjelf pålagt er. Lef en smula med oss lyckliga! » » Som en af nåd fördragen; det skulle plåga mig mer än min sjelfvalda ensamhet. » » Nej, » ropade Sigfrid, som i det samma trädde in, » som vår krona, som det skönaste smycket i vårt sköna lif. Hur glad skulle jag inte vara att åter ha dig vid bordet; ingenting smakar mig utan digl » » Der ser ni, hurudan han är, » inföll Käthe, » jag räknas inte engång, om inte ni är med; gör mig, arma nolla, åter till någonting med er siffra. » Sigfrid log. » Vår vänskap är äldre, det får du inte glömma! K o m Klas, bevisa henne, att allas vår kärlek trifves till samman, och att vänskapen från en menniska sådan som du är en mans högsta lycka. » Följande dag var han dernere. Käthe mottog honom synnerligen älskvärdt med tusen små skälmaktigheter, som skulle ha gjort lättare lynnen mycket nöje. Han förstod dem ej, honom besvärade de, han log förläget och kunde icke fånga ordet, som hon uppsluppet kastade till honom. Om de voro allena, gick dock jemförelsevis allt bra. Det svåra var gästerna, som i detta muntra hus flögo ut och in — sällskapen. Från mycket befriade honom hans arbete, dock ej från allt, ty Sigfrid öfvervakade noga, att han kom, sörjde för, att han hade en god plats, att ingen orätt skedde honom från den öfvermodiga ungdom, som umgicks i hans hus. Mången strid hade han om den saken med Käthe, som ofta förargade sig åt Klas ' surmulna ansigte. » Denne Don Quixote, » sade hon, » denne riddare af den sorgliga skepnaden! D u gör honom sjelf anspråksfull och högmodig öfver sin misére, det är den sämsta sorts högmod! Hvarför måste han alltid ha det bästa?
Har man så hunnit upp på backens krön, så skådar man blott nedanför en sluttning, utför hvilken man endast kan gå, en ny ättestupa, uppför hvilken ens väg går fram. Om och om igen samma syn och lervälling, som stod bara upp på halfva stöfvelskaftet. Allt har en ände. Uppför och utför hur många backar jag gått, där låg ändtligen Vättern nedanför mig! Och där som en tafla ur » Tusen och en natt » i månsken och strå- lande i den ståtligaste illumination Jönköping. Aldrig kan jag glömma den synen! Månsken, glänsande vattenspeglar, en mörk landremsa liksom simmande på vattnet, konturer af hus med och utan torn och • — ljus! ljus! ljus! hvart och ett reflekteradt af vattnet. Kringramande detta skogens och de otaliga kringliggande däldernas djupa och skarpt framträdande skuggor, öfver hvilka de högre uppspringande höjderna, öfvergjutna af ett svagt månsken, ställt sig som en yttersta vakt. Genom dessa oupplysta skogar, hvilkas mörker från den plats, där jag stod, nästan förskräckte mig, genom dessa djupa dälder och öfver dessa något bättre belysta höjder hade jag i kvällen dragit mig fram, själf en mörk » reflekterande » skugga i darrande månsken, till Vätterns strand, som låg där framför mig så underbart skön. Emedan jag föreställde mig, att vägen öfver Örkelijunga, Fagerhult, Markaryd, Ljungby och Värnamo, utom det att den var den kortaste, skulle ligga jämförelsevis jämn och därtill erbjuda turisten sevärda platser, hade jag bestämt min färd däröfver. Mina djärfvaste förhoppningar öfverträffades åtminstone hvad vägen angår: ända till omkring åtta mil söder om Jönköping ligger den jämn och fin med högst få backar. I Fagerbult har man nu visserligen starkt kuperad mark på en mindre sträcka. Men det är en så frisk motion träna sig upp till höjderna, och det är något utomordentligt » fröjdefullt » med fötterna på hvilpinnarne ila utför sluttningen på backens andra sida. Men man kan också hamna i landsvägsdammet, om man är för öfverdådig i utförsbackarna.
Hvad i öfrigt angår motionens innehåll, så säger Hr Mannerskantz, att »Sveriges landtförsvar skall stödja sig främst på folkbeväpning och icke främst på stående Här.» Detta förklarar han straxt derefter, sålunda: att hela den stridbara befolkningen bör genom tillräcklig öfning blifva verkligen stridsfärdig, och han erkänner ock nyttan af en stam, Men ban önskar en stark folkbeväpning, för att e.fter behof kunna fylla stammens leder icke med mer eller mindre exercerade rekryter utan med soldater, sorn verkligen kunna värna landet, och det är häruti jag med honom instämmer. Vid 1812 års Riksdag fattade R. St:r ett stort och värdigt beslut, nemi. det om allmänna beväringen. Detta beslut var så mycket högsintare, som det skedde med det ännu friska minnet af landtvärnet; men den känsla, som dikterade samma beslut, har efter en långvarig fred blifvit mycket försvagad. Vi hafva sett, att sedermera Riksdag efter Iliksdag blifvit af Regeringen framställda förslag, åsyftande en utveckling af detta beväringssystem på olika sätt, allt efter det ansetts lattast antaget, men de hafva alla blifvit afslagna med undantag af några mindre förändringar år 1849. Inom representationen hafva deremot väckts motioner dels om inskränkning i stammens styrka, dels om uphörandet af beväringens vapenöfningar. Förslag hafva ock framträdt åsyftande, jag medger det, att inom bestående anslag ordna försvaret till vinnande af ökad styrka och öfverbesparing, men jag tror, att alla dessa »godlliöpsförslag» gjort mera or.dt än godt, enär de insöft många i den beklagliga föreställningen, att ett starkt försvar kan vinnas utan kostnad och utan betydliga upoffringar. Dessa upoffringar äro likväl icke större än att de ganska väl kunna bäras, och äro i alla fall oundgänglige, såvida vi vilja bibehålla vårt oberoende. Den satsen, att hvarje Svensk är skyldig att försvara sitt land, är ett axiom och bestrides af ingen; men man slår bort ifrån sig dess nödvändiga konseqvens; man vill icke erkänna för sig sjelf, man vill icke antaga, att upoffringar verkligen fordras, såvida icke vår sjelfständighet skall blifva äfventyrad. K.
Den, som bifaller R. o. Ad:s särskilda, i enlighet med 3o § Ridd.Ordn. tillsatta Utsk:s utlåt, öfver ett af Hr Crusenstolpe i plenum d. 27 sisth April f. m. afgifvet yttrande, voterar ia; s 36 Den 14 Maj. den det ej vill, voterar nei*» Vinnelnej med den i 110 § Reg.F. föreskrifna pluralitet, anses It. o. Ad. besluta, att Hr Crusenstolpe skall uteslutas från säte och stämma på Riddarhuset för denna riksdag. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit j sohl följer: Ja — 49. Nej —■ 147. Gr. Lewenhaupt, Maur. i Utan att ingå i några Cohimentarier öfver det beslut, som R. ö. Ad. nu fattat, anser jag mig skyldig tnig sjelf att anhålla om thin reservations intagande i prot. Hr Lefre'n, Joh. Pehr, uppläste följande: Då R. o. Ad. för några plehidägar sedan beslöt, att en dess ledamot skulle af Landtm, erhålla tjenlig föreställning och varning för begägnade, personligen förolämpande uttryck, höjdes åtskilliga stämmor att i stränga ordalag reservera sig mot beslutet. I dag är ordningen köminen till mig att begagna samma rättighet i anledn. af den frikännelse, en känd medlem af detta Stånd gfenom dagens votering vunnit. Då beslutet fattades, att ett Utsk. till frågans närmare pröfvande skulle sättas, yrkade en aktad ledamot af Ståndet den lindrigare åtgärdens vidtagande, nemi. föreställning och varning af Landtm. Utgången af voteringen halvisat, att han bättre kände närvar, sammansättning af detta hus än vi andra, som yrkade den strängare, hvilken nu uteblifvit och hvarigenom ett ypperligt prejudicat för framtiden är vunnet för dem, som nitälska för Svenska språkets och sedernas ombildning till Öfverensstämmelse med de mönster, som dagens publicistiska stormän hylla, vårda och följa. Meri hvem kunde föreställa sig, att inom detta, så betydelsefullt prydda hus finna en sadan lydighet
Granskningen af Discont-Verkens räkenskaper verkställes i Riksgälds-Contorets Revisions-Contor. §• För alt betrygga det allmänna mot förlust, i följd af Discont-Verkens utestående fordringars indrifning, bör befattningen med dessa fordringars utsökande och indrifvande, samt utförandet af Discont-Verket rörande rättegångar äfven framgent uppdragas ät någon skicklig och pålitlig person, hvilken deremot åtnjuter vissa af Fnllmägtige bestämda procent å de medel, som af honom indrifvas och behörigen redovisas; börande följaktligen, såsom villkor härvid, stadgas, alt fordringarnes indrifning och rättegångames utförande icke komma alt för Discont-utredningen medföra andra kostnader och utgifter än nyssberörde indrifnings-procent; hvarförutan Fullmägtige böra fortfarande förbehålla sig atl, utan hinder af Ombudets rätt till indrifnings-procentens åtnjutande, låta för längre eller kortare lid inställa executiva åtgärder, samt uppgöra och afslula accords-liqvider med vederbörande gäldenärer, på sätt här nedan stadgas. §• Till fartjsbyndande af Discont-utredningens afslutande, ega Fullmägtige att jämväl hädanefter lill pröfning och slutligt afgörande företaga inkommande accordsanbud, i afseende på liqviderandet af f. d. DiscontYerkens återstående osäkra fordringar, medelst erläggandet af något visst belopp, äfvensom att för sålunda liqviderade fordringar meddela gäldenären bevis om frihet från allt vidare kraf.
. > Skeppund jernpkälar ä 7^ R:dr dito > Dito ankare ä 20 R:vr dito >Dito stät L 3) Rwr dito 3.000 2.000 3.000 4.000 10,000 Dito spik ä 11^ R:dr dito > Dito tackjern till afsalu ifrän Ständs persons masugnar s 2.s R-dr, 6.000 Skeppund garkoppar ä 60 R/dr , 3.000 Dito utsmidd koppar L 12 R:dr. 2.000 Dito förädlad till messing L 30 R:dr 5.000 Dito tunnor alun ä 15 Rwr 6.000 Centner krut ä 2^ R:dr /Finare jerusörädlingar m. si, andra fabricatio rätta wärdén närmare bestämmas. Summa af ungefär!. Srl, Productioner Bilaga till Mem. Således, när 20,000 skeppund stängjernssmide ä 7 och en half R:dr per skeppund, eller ett warde af R:dr 150,000 Banco, blir räknadt swarande emot en -valberättigad Representant; sä skall med tillämpning häraf till ofwanutförde hela röstetalet 502,632 wälsas 25 ä 26 RiksdagSmän ifrän denna Medborgareclast; dock är att förmoda, tvid ert nogare beräknande af alla sorter tillwcrkningar, att detta antal uppgär minst till 30 personer, om ej dcröfwcr. Härefter skulle Nedra Kammarens samtlige Ledamöter komma att utgöra: Af Bonde-Ständet, hwaröfwcr det icke bör fä tillökas 150 As Städernes Borgare dito 60 Jordägande Ständspcrsoncr 64 Bruksägare, Jernmanufacturister och diverse Fabriksidkare 30 Summa Personer i Nedra Kammaren 304.
I afseende på S och 11 punkterna förenar jag mig med Herr Kontraktsprosten Holmberg. af Prosten Schram: »Inom det höglolliga Stats-U(sköttel har jag tillhört minoriteten i de delar af detta utlåtande, der, under den särdeles lilliga och långvariga diskussionen, efter min uppfattning, blifvit anförda fullgiftiga skäl för en, ifrån pluraliteten, afvikande mening. Ogillande det. om vanligt partinit vittnande sätt, hvarpå, i en mängd brochyrer och tidningsartiklar, ej mindre Regeringen och Chefen för Statens jernvägsbyggnader, än äfven enskilda förordare af den s. k. vestra stambanans sträckning ifrån Götheborg till Stockholm, antingen norr eller söder om Mälaren, ofta oskonsamt, sällan med oveld, af hvardera sidans, icke alltid ointresse - Bil, Ull Slats-Ulskottels Utlåtande M 62. 29 rarle, skriftställare blifvit behandlade, har jag sökt att, så vidt jag förstått, ställa mig på en af delaktighet i denna tvistefråga oberoende ståndpunkt. Det synes mig då icke sanningsenligt kunna å eria sidan förnekas, att ju denna stambanas riktning genom Orebro celi Köping till Stockholm, och således norr om Mälaren, otvetydigt har af både Regering och Ständer tillförene alltid varit afsedd och uttalad, sä väl då Rikets Ständer åtogo sig räntegarantien för Köping-Hult-bolagets jernvägsanläggning, som ock i Kongl. Maj:ls lill 185-4 års Riksdag nllåtna Nådiga proposition om Statens medverkan för jernvägars byggande i Sverige; äfvensom det å andra sidan mäste cikännas, att, i Ständernas underdåniga svar samma år å denna Nådiga proposition, dock intet tinnes positivt yttradt om inräknandet ibland Statens stambanor af den ifrån Kongl. Maj:t omförmälda, genom enskildt bolag påbörjade, delen i hela den stora stambanan:
Jag tror mig knappast kunna tillägga ett enda ord, som så väl som denna klart och enkelt framställda reservation uttrycker hvad man i detta fall bör besluta. Jag ber blott att få framställa en jemnförelse mellan denna och Hr Bergenstråles reservation. Denna sednare grundar sin önskan om fortfarande inskränkningar i Judarnes rättigheter derpå, att, enl. hans öfvertygelse, svaret på den frågan, om Svenska folket önskar att låta Judarne få bosätta sig öfverallt i Sverige, utfallit nekande; och på grund häraf anser sig reservanten böra rätta sitt votum efter denna önskan. Nu förekommer likväl, att om man närmare vill följa gången af detta ärendes behandling, så hafva de tvenne 118 Den 17 Maj f. m. Stånd, sorn i allmänhet anses bäst känna Jndarne, önskat en utvidgning af deras rättigheter, hvaremot en fortfarande inskränkning derutinnan yrkats af de Stånd, hvilka-antingen alldeles icke eller också ganska obetydligt känna dem, nemi. Presteoch BondeStm, hvilkas ledamöter bo på landet och således icke kunna genom egen erfarenhet förvärfva sig närmare kunskap om ifrågavarrde personer, utan hemta sin kännedom dels af hvad de hört utaf andra, dels också af hvad de läst i en eller annan hok om en eller annan procentare bland Jndarne, hvartill äfven kan läggas, att religiösa fördomar hos åtskilliga torde ligga till grund för deras obenägenhet mot dessa främlingar. Jag tror för den skull, att Utsk. haft skäl att laga denna omständighet i närmare betraktande än som nu egt rum, och att det bordt mera rätta sig efter de tvenne Stånds beslut, som bättre känna förhållanderna. Det faller också af sig sjelf, att det ju till en stor del är på erfarenheten om den förflutna tid, under hvilken Jndarne vistats här i landet, som man bör hemta ledning för sitt omdöme i hufvudsaken. Hvad nu beträffar
333 gående anslag till lön för en Apologist för Carlskrona lägre Lärdomsskola; angående inskränkning i Skeppares skyldighet att anlita Loisars biträde och rättighet till ersättning för genom deras försummelse orsakad förlust; och angående ett årligt anslag af 15,ooo R;dr B:co i och för Deras Kongl. Högheters Hertigarnes af Skåne och Uppland uppfostran; af Herrarne Åspelins och Gronii Memoria! i sisiberötde ämne; af Herr Falkmans Memorial, om lindring i Inqvarterings-besväret för Garnizons-orter i allmänhet och serskildt för Malmö Stad; af Herrur Santessons, Lambergs och Lefflers Memorialer, angående Statens öfvertagahde af visse Städers inqvartering; angående Götheborgs Stads sökte befrielse från bidrag lill underhåll och vård af dervarande Garnizons fattige, eller ock årligt anslag till detta ändamål; och angående inrättande af ett Arbetsoch Corrections-hus på Statens bekostnad i Götheborg oller dess granskap; af Herr Lund mans Memorial, angående löneförbättring för RådstuguRätternes Notarier; af Herr Westerstrands Memorial, angående Statsanslag till upphjei pande af Halmstads hamn; af Herr Lefflers Memorial, angående Städernes rätt att, till bidrag i deras fattigvård, tillgodonjuta den fattigprocent, som derstädes faller vid alla confiscationer; af Herr Donners Memorial, angående Handelshuset G. M. & J. N. Donners sökte ersättning, för en sedan år i8o3 in - 334 Den 29 Maji. nestäende fordran hos Franska Regeringen, och en år 1811, genom uppbringning af ett fartyg, liden förlust; af Herr Hiessleiters Memorial, angående årligt understöd för vidmagthållande och utbildande af Orthopediska Institutet; af Herr Wallströms Memorial, angående jemkning i Båtsmansliållet för Staden Hudikswall; och af Herr Santessons Motion om aflemnande till Utskotten af någre exemplar af dit från BorgareStåndet remitterade Motioner, hvilka blefvo serskildt tryckte.