Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu har ni gjort hvad ni kunnat.» Han svarade ej och såg ned i golfvet; icke en suck höjde hans bröst. »Det var väl bäst för henne, kan jag tro», sade han slutligen med en röst så tillkämpadt stadig och onaturlig, att sköterskan kände ett slags beklämning. Hon skulle velat säga någonting för att trösta honom, men visste icke hvad. »Ni vill väl se liket?» sade hon. »Ja», svarade han kort, utan att se upp. Hon gick före, och han följde henne, ned för trapporna och in i likrummet. Der luktade karbol och granris qväfvande starkt. Konturerna af en spenslig qvinnofigur skönjdes tydligt under det mjuka lakanet. Mannen hade blifvit likblek. »Om hon är förändrad, vill jag icke se», sade han. »Hon ligger som om hon sof», svarade sköterskan, och ett par tårar rullade utför hennes kinder. Der låg något i denne mans sorg, som grep henne mer än annars, hon visste icke hvarför. Man var ju eljest så van vid sådant på lasarettet. Han blef stående på afstånd, medan sköterskan gick fram till båren och lyfte på en flik af lakanet. Det var ett marmorblekt ansigte, med mörka ögonbryn och mörkt hår, lugnt, men ack så stelt och kallt! – så fasansfullt främmande för hela vår verld. »Jag har sett nog», sade mannen och lade sin hand på dörrlåset, »nu skall jungfrun ha tack. Jag går och ställer om hemresan.» »Ämnar ni föra henne hem?» »Ja, hon skall ligga på vår kyrkogård», sade han bestämdt. De gingo ur rummet och sköterskan stängde dörren. »Vänta litet», sade hon då de kommit ut i korridoren, »der ligger ett arbete uppe hos mig, som hon började på innan hon blef sämre; det är bäst att ni tager det med er.» Han följde henne stillatigande. Då de kommit till hennes eget rum, gick hon in och kom ut igen med ett halffärdigt barnförkläde, som hon lemnade honom. Han tog det och vände det varligt i sina hårda händer, med smärtsam ömhet betraktande det lilla plagget.
Svensk man att i två eller flere inrikes städer samtidigt idka handel; N:o 40, om ändring af 3 § och uphäfvande af 4 § i 3 Kap. HandelsBm; N:o 41, ang:de ytterligare anslag för Statens Agronomer; samt N:o 45, i fråga dels om undersökning ang:de Biskoparnes löneinkomster och dels om Biskops-praebendens förseende med särskilda Kyrkoherdar. Uplästes ett af Hr Sandströmer, Anders Peter, inlemnadt, så lydande Memorial j Den 14 Mars. 193 Härmed får jag äran anhålla att få lemna min plats såsom ledamot uti Allm. Besv.- och Ekon.Utsk , med bibehållande af mia riksdagsmannarätt. Efter härtill af R. o. Åd. lemnadt bifall, blefvo Hrr Elektorer af Hr Gr. o. Landtm, anmodade att sammanträda till val af en ledamot i Allm. Besv.- och Ekon.Utsk. efter Hr Sandströmer. Erih. Stjernstedt, Au g. Wilh., upliiste en så lydande motion: Hindrad att vara närvarande då behandlingen här förekom af Riddarh.UtsIcs Utlåt. N:o 8, i atil af Hr Ånreps motion om ett förlagslån för utgifvnnde af R. o. Adis Attartaflor, får jag i sammanhang med förutnämnde då till Utsk. återremitterade fråga nu härmed såsom särskild motion äran afgifva följande yttrande. leke förbiseende, utan tvertom fullt erkännande det goda syftet af Hr Anreps förberörde motion, anser jag dock densamma f. u. icke böra bifallas.
Men hade detta sista fall inträffat, och frågan vore af beskaffenhet att icke kunna förfalla, så skulle den afgöras på samma sätt som nu eger rum, d. v. s. af en Nämnd, bestående af 30 personer utaf hvarje Stånd, som skulle samfäldt rösta deröfver, och således sammansatt af lika antal ledamöter, som nu de förstärkta Otsk:n. Enda skilnaden emot de nuv:de förhållandena, som härigenom skulle upkomm.a, vore den, att efter ali anledn. det mindre ofta skulle inträffa, att 2 Stånd stannade mot 2, och att således man mera sällan behöfde tillgripa denna nödfallsutväg att öfverlemna frågan till afgörande åt en gemensam Nämnd. Ilrrne torde således finna, att ingen förändring i Ståndens rättigheter och förhållanden till hvarandra är här ifrågasatt, utan endast att de skola med hvarandra öfverlägga; således komma i tillfälle att göra närmare bekantskap och höra hvarandras skäl. Nu har man visserligen sökt att, med åberopande af Frankrikes Natinalförsarnling 1789' såsom exempel, antyda, att från en sådan form som den föreslagna, en öfvergång lätt skulle kunna göras till en kammarsyslemet; men man har vid denna jemförelse förbisett en ytterst väsendtlig omständighet, nemi. att i franska församlingen utgjorde den demokratiska delen hälften, och det var då ganska naturligt, att delta parti önskade omröstning per capita. Här är deremot förhållandet olika. R. o. Ad. är understundom dubbelt talrikare än de öfriga Stånden tillsammans, och då kan det ej anses möjligt, att det skulle yrka på omröstning per capita. R. o. Ad. lärer således finna, att den siste värde talarens anmärkn. härigenom förfaller. Ser jag åter till, huru det skulle se ut om detta förslag vore antaget, så skulle under första månaden af Riksdagen alla Stånden vara tillsammans på ett rum, för väckande och remitterande af motioner.
Jag skulle således icke allenast önska, att äktenskapet blefve skildt från presterna, utan äfven att de begge kontrahenterna måtte fritt och oförhindradt få ingå denna förbindelse, en sådan nemi. sorn är beståndande, och medförer alla politiska och medborgerliga rättigheter och förmåner som nu; icke en förbindelse, som man kan den ena dagen ingå och den andra uplösa, utan ett äktenskap, bygdt på Guds ords grund, och som icke kan uplösas utan förutgånget brott å ena eller andra sidan. Jag ber om ursäkt att jag uppehållit It. o. Ad. Jag anhåller att få förena mig i Hr Itibbings motion. Hr Cederschiöld: Frih. Cederström måste hafva helt och hållet missförstått mitt yttrande, eftersom han deri kunnat finna något stridande emot förevide motions syfte. Jag utgick från åsigten om det onaturliga uti den verldsliga maktens inblandning uti andeliga saker, samt visade genom exempel huruledes sådana åtgöranden vanligen åstadkommit motsatsen af hvad man önskat; men jag varnade derjemte mot att så blindt följa det nu höjda ropet om religionsfrihet, att man underläte nödiga garantier för allmänna ordningens bibehållande. En annan talare har påstått, det jag, uti denna fråga, obeliörigen inblandat en viss sekt. Till svar derå får jag genmäla, att då de s. k. läsarne äro orsaken till den lag, som motionären nu vill hafva uphäfd, bör det icke heller kunna vara olämpligt att vid ett sådant tillfälle omnämna dem. Anledningen till den s. k. Sacramentallagen är nemi. följande: Läsarne, särde les i de norra provinserna, hade fattat den åsigten, att den aflösning, Svenska Kyrkan vid utdelandet af nattvarden lemnar, icke var tillfyllestgörande, De äskade en ovilkorlig aflösning, i st. f. den vilkorliga, Kyrkan meddelade; och började de äfven att sjelfve utdela nattvarden i enlighet med denna sin upfattning. Åklagaremakten blandade sig nu uti saken och yrkade ansvar å dem, såsom för gäckeri med sacramenten.
Transport 8,45o: — nen har, med K. M:s nåd. bifall, under sednare tid följt den princip, att antagningarna skulle ske turvis för länen. En tillökning af dessa friplatsers antal lill omkring 20 synas alltså af behofvet påkallad ; oell om man skulle anse, att hvarje län städse borde hafva en frilärling vid inrättningen, kunde antalet okas till 24. Att denna del af undervisningen tagit en gynnande riktning och visat de resultat sorn inträffat, har endast kunnat åstadkommas genom mycken ansträngning och ihärdighet. På ett ställe, der arbetena nödvändigt måste noggrannt verkställas, är det en stor olägenhet att städse nödgas använda dertill personer, icke endast oöfvade, men alldeles obekanta med den grad af uppmärksamhet, dessa arbeten fordra, då en högre eultur åsyftas. Skola lärlingarne inom 2tne år vinna någon färdighet, måste de dock städse sysselsättas med nya göromål, så snart de uti vissa vunnit antaglig skicklighet. Så blifver hela egendomen och dess verkstäder ett slags experimental-fält för nybegynnare, hvilket åter för ägaren medförer känbara uppoffringar. Det aldra minsta, som för hvarje frilärling kati upptagas, vore 66 r:dr 32 sk., eller för 2.4 lärlingar 1,600: — Frielever kunna val icke anses vara absolut nödvändiga, då ännu icke felats sådana, som, emot betalning, önskat blifva emottagne. För närvar, finnes här 2:ne frielever, som åtnjuta både undervisning och underhåll, euiigt gamla förslaget a 3oo r:dr b:co; och sorn dessa förmodligen böra bibehållas, ut föres här samma kostnad 600: — 2,200: — Summan in alles för inrättningen, till lärare, undervisnings-materialer, frilärlingar och frielever r:dr b:co ro,65o: — Hvarje sakkunnig och fördomsfri man, sorn närmare öfvervägt förhållandena vid en sådan inrättning, sorn den ifrågavar. i vårt land, skall utan tvifvel finna, alt i denna beräkning äro upptagna de lägsta belopp, hvarigenom den - Den |5 Februari em. samma möjligt kan vinna en för behofvet och tidens fot'* dringar nödig utveckling.
Jag har hört detta förhållande bestridas, såsom icke enligt med meningen och ordaförståndet i Propositionen; jag vill icke heller neka, alt man ju af orden härutinnan kan draga hvilken siutsatts man behagar; men jag tager mig derföre friheten fråga, om icke meningen varit, att räntegifvare skulle i contant afbörda sina räntor? och hvilken vinsten af liela förslaget i sådan händelse skulle blifva. För mig framställer det sig såsom en naturlig följd, att blott uppbördskostnaden derigenom skulle förstoras. Jag inser icke huru Kronan i sådant fall skall kunna uppfylla den gifna förbindelsen, att på den bestämda tiden aflöna den dertill berättigade löntagaren, och det är från denna synpunkt, som jag föreställer mig, alt meningen mätte hafva varit räntornes utgående i contant. I följd deraf hafva följande refleclioner framställt sig: Den penningebrist, som i vårt land så ofta och med skäl öfverklagas, är en följd af trög circulation och usla Städer, som icke lemnat tillfälle till liflig afsättning af Landtmannaproducter. Besväret altanskaffa de till Bevillning och Kronoutskylder erforderlige penningar är redan stort nog; skulle nu beloppet af alla hemmansräntor och Kronotionde!!, som i orterna Den 22 December f. m. 9* till stor del in natura erläggas, utgöras i contant, så skulle penningebristen blifva än mångfalldigt större. De Conlanta Cassorna i Stockholm skulle derigenom ökas, äfvensom den der varande penningeförtjensten utvidgas; men landet skulle utarmas och sänkas i än djupare elände. Jag medger allt hvad Friherre af Nordin yttrat om angelägenheten af en förändring i närvarande förhållande. Jag medger också, alt Styrelsen har fullgjort ett åliggande, då den framlagt ett förslag härutinnan, men jag kan icke föreställa mig, eller ock har jag origtigt fattat meningen af Friherre Nordins uttryck, att brytningen blir mindre våldsam, för det den sker på en gång. Jag kan icke inse, hvad slags brytning, som nu kan komma i fråga.
Af trenne Riks-Stånd, nemligen Preste-, Borgareoch Bonde-Ständen, är denna punkt återremitterad, med anmärkning, att förslagsanslaget: ersättning åt vittnen och farter blifvit i nämnda tabell oriktigt benämndt: ersättning åt vittnen i brottmål; hvaremot Ridderskapet och Adeln, inom hvilket Stånd samma anmärkning äfven blifvit gjord, utan återremiss beslutat rättelse härutinnan. Med erkännande af anmärkningens riktighet, får Utskottet meddela, att berörde felaktighet kommer uti det afgifvande förslaget till Riksstat att rättas. Öfrige punkter af betänkandet M 67 äro af Riks-Stånden antingen godkände, lagde till handlingarne eller befunne vara af beskaffenhet att dervid fått bero. Stockholm den 14 Juli 1854. Reservation. Vid 5:te punkten; af H:r Gråå, J. F., som, under åberopande af sin i ämnet förut afgifna reservation, ansåg, att ett fullständigt förslag till lönereglering för FIof-Rätternes tjenstemän och vaktbetjente bordt af Utskottet uppgöras. Häruti instämde H:rr Waern, C. F., Lindström, P. IL, Hörnstein, C. C., Nordvall, A. F., Berger, A. A. och Berg, P. samt Riksdagsfullmäktigen Matts Pehrsson, från Stockholms Län. af Riksdagsfullmäktigen Ola Månsson från Christianstads Län, hvilken åberopade sin förut afgifna reservation i frågan. Ank. till Exp.-Utsk. d. 17 Juli 18S1, kl. 8 e. m.
Vidare hade, efter år 1729 verkställd reglering af dagsverks-skyldigheten inom Westmanland, samt genom Kongl, brefvet till Kammarkollegium af den 13 Januari 4 Slats-Ulskoltels Utlåtande, lito 227. 1749, blifvit stadgadt, att utaf hvarje rote skulle ärligen utgöras 16 st. drängedagsverken, hvilka ock sedermera under en längre tid utgjorts, förnämligast vid afbergande af ängar vid Kungsöhr och Strömsholm, till dess Rikets Ständer, vid 1810 års riksdag, beslutat, att dessa dagsverken borde med penningar, efter årlig markegång, lösas; men hvilket beslut först år 1812 trädt i verkställighet; och hade den för ifrågavarande dagsverken uppkomna lösningssumma ingått till den fond, utaf hvilken Strömsholms stuteri-inrättning underhålles. Slutligen hade Kongl. Maj:t, på sätt Rikets Ständer vid 1828—1850 årens riksdag medgifvit, uti nådigt bref den 26 Oktober 1853 förklarat, alt kronooch kronoskatte-hemmansegares i Snefringe, Åkerbo och Fellingsbro härader skyldighet, att årligen erlägga omförmälde dagsverkslösen, skulle från och med år 1834 upphöra, emot det att den, såsom vederlag för hvarje soldatrote anslagna, s. k. dagsverkstunna, eller derför utgående lösen i penningar, icke vidare finge af hemmansegarne åtnjutas, utan borde till statsverket indragas; hvarjemte Strömsholms stuteri äfven tillädes lämplig ersättning för den dagsverkslösen, som såmedelst frångick samma inrättning.
Detta chateau, inrymmande Flammarions privata observatorium, är paret Flammarions favoritresidens, som de föredraga framför hemmet i Paris. Där utvecklas sommaren lång en gränslös gästfrihet och föres det intressanta umgängeslif, hvilket madame Flammarion söker och uppdrifver, som om hon ständigt brunne af begär att se sin make omgifven af allt hvad Frankrike har framstående och celebert. Hennes salong är emellertid e j, liksom många andras, mycket » fermé » och otillgänglig annat än för ett slutet kotteri; den är tvärtom ganska öppen och tillgänglig för alla, som på något sätt göra sig kända för talang eller duglighet, och hennes hus går således närmast i samma stil som madame Juliette Adams. Osborne. • jsfytt vikingatåg. Se hafvet ' kring polen, det hemlighetsfulla, som än ingen nått, huru djärf eller vis, där böljorna dystra och stygiska rulla mot stränder, betäekta af iusenårsis, där midsommarsoln så förunderligt lyser på minnen af urvärldens plantor och djur, där allting förbleknar, förkrymper, för fryser, kringgärdadt af köldens och tystnadens mur! På blekblåa vidder, där hvalarne frusta, där isbjörnen ännu allhärskare är, man skrider att tappert till färden sig rusta på ett utaf Spetsbergens yttersta skär. Den blågula flaggan för vinden sig breder, vår fosterlandskärleks sköna symbol. — I, forskningens vikingakungar, heil eder! Än finnes det nordmannaviljor af stål! I tanken jag vandrat där uppe på stranden, den sällsamma farkost att noga bese. Nu allting är redo, och höjande handen står säker och lugn i gondolen Andrée. Jag ser det glänsande silket svälla i vågor så mäktigt som hafvets bryn. — O, finge som segertecken de gälla, där seglaren snart styr fjärran i skyn! Så randas omsider den vikliga dagen, det fläktar från söder i morgonens stund, en sabbatsfrid hvilar kring arkipelagen, och dimmorna flykta från himmelens rund. Birgitta.
Ständer ofgifwande Betänkande, skulle behaga tillstyrka, att ms Konungen i underdånighet anhalles, att Kongl. Majtt, som i anledning af Herrar LandöhöfdingarS nkomne raporter, säkrast och bäst känner ställningen Landet, ma i Nader afgöra, huruwida Förbudet emot Bränwinstillwerkningen, bör, pa en och samma dag öfwer hela Riket sättas i »verkställighet, Iler ock Länöwis werkställas, sa fort Författningen »erom, till och inom hwarje Län, kan hinna expedierasDet synes »nig wara orätt, att i afseende pä det sednare alternativet, uppehålla sig wid den tan - -76 Den 29 April. tankan, att i händelse dst widtagcs, icke alla Swea Inbyggare, fa begagna lika lang tid till Bränwinstillwerkning. Om Allmänna behofwet sädant kräfwer, bora ju alla andra considerationer upphöra: Derutom, hwilken ar den Swenste Medborgsman, som stuve kunna anse sig förfördelad, derföre att han 7 a 8 dagar förr an en annan, bliswer betagen den usla rättigheten att förwandla bröd till bränwin, da hungersnöd möjeligen kunde wara att befara. Till Swensta Nationens heder, hoppas jag att en sa dan icke finnes. Slutligen får jag den aran hos Högloft. Utstöttet anhalla, att det afseende mätte göras pä dehe mine yttrade tankar, som de kunna finnas förtjena och omständigheterne medgifwa. Och besiöt Utstottet att ofwanstäende anförande stuve till Respective Standen åtfölja Utskottets Betänkande, rörande Branwinsbränningens instäl landesilors. k!x krotocollo, ^.lex. I>3ZerZrL^n. Uppläst hos Ridd. och Adeln d. l Maji Prcste-Ttändet deN l - Borgare-Ständet d. l - Bonde-Ständet dm r Longi.
Compagniernes vanliga exercisplatser bibehållas och begagnas sålunda, alt på hvardera exerceras serskildt de jägare, som för samma ändamål dem förut begagnat. 5:o Exercis-tiden, som hittills varit midsommarsveckan, tillbakaflyttas så, att derpå användes de första veckorna af Juni månad. 6:0 Då så väl Öfversom Under-Befäl härigenom erhåller ökad tjenstgörings-skyldighet, föreslås, såsom i alla fall högst behöflig löneförbättring, en tillökning icke blott för dem, utan för hela Statens personal af 50 procent, emot hvad de hitintills åtnjutit. Dock alt det Extra-Ordinarie Under-Befälet åtnjuter endast daglraetamenten, beräknade för Sergeanten till 36 sk. och för Corporalen 24 sk. Banco för hvarje tjenstgöringssamt inoch utrycknings-dag. 7:o Vid nuvarande Befälhafvarnes afgång blifver Mi Ii taire-Befälhaf varén skiljd från Landshöfdingens Em bets-befa Ilning.'” Och har slutligen motionären uttryckt den förhoppning, att. då den föreslagna reorganisationen af Gottlands National-Beväring åsyftade att, med den vapenföra styrkans användbarhet till landets försvar, förena en mot tidens kraf bättre svarande aflöning för Befäl och Under-Befäl, samt att derjemte bespara årligen minst 8,000 R:dr Banco, äfvensom att bereda en för invånarne högst betydlig lindring, Rikets Ständer måtte för sin del bifalla den föreslagna reorganisationen och bes Kongb Maj:! i underdånighet föreslå den till Nådig stadfästelse. 8 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsh. Utlåtande, N.o 8g, Ofvanberördé motion hafva Utskotten tagit i öfvervägande; och få sitt utlåtande i anledning deraf nu afgifva. Gottlands försvarsverk är organiseradt efter helt andra grunder, än det öfriga landets. Der finnas icke rustning och knecktehåll, och 1812 års Be värings-Lag är icke heller der gällande.
Iv. M:s Nådiga Proposition väckta fråga om underhåll af Lifgardets till lläst caseinoch stall-byggnader, och om uppförande på 3:dje Hufvud-Titeln, under anslaget till ved och lyshållning i fästningsoch garnisons-orterne, af den summa, som anses erforderlig för lyshåilningen i nämnde Regementes stallar, sa hufva Rikets Ständer ansett Regementet, i likhet med de båda Gardes-Regementena till fot, böra vidkännas underhålls-skyldigheten af casern-byggnaden, emot det att Regementet uppbär full inqvarterings-ersältning af Stockholms stad; hvadan och som Rikets Ständer, enär de icke kunnat ingå i någon pröfning, till hvad utsträckning en lyshållning i nämnde stallar erfordras, ej funnit skäl till denna utgifts bestridande af anslaget till lyshållning i fästnings-och garnisons-orterne, samt dessutom trott koslnaderne för stalhtrnes underhåll böra utgå af de tillgångar, som äro ställde till Krigs-Collegii disposition för underhållet af Kronans militaire-byggnader, Rikets Ständer alltså icke ansett sig böra de i förutnämnde afseenden i Nåder äskade serskilda anslag bevilja. 37;o I följd af Rikets Ständers fattade beslut, alt mötes-passevolance-afgiften för manskapets underhåll vid Indeldta Cavalleriet och Infanteriet skall med innevarande år upphöra och Rustoch Rotehållare tills vidare befrias från de åligganden, för hvilka berörde afgift hittills blifvit erlagd, hvilket beslut Rikets Ständer skola i serskild underdånig skrifvelse hos E. K. M. anmäla, med anhållan om Dess Nådiga sanction derå, har ett emot nämnde afgift svarande anslag i rundt tal af 176,000 R:dr blifvit uppfördt å 3:dje Hufvud-Titeln, att från och med nästa år utgå till bestridande af de kostnaDih. till R. St. Prot, 1%>4°< lo Sami. / Afd, 45 35£ Expedilions-Utskottets Förslag till tind.
Förlåtligt torde det vara, om man betvifla? tillvarelsen af den omtanka och planmässighet, sorn Grefve Mörner omtalar, sedan man sett sådana prof på osammanhang och förhastande hos den närvarande Ministéren, sorn påbudet om DiscontAssignationernes inlösning, dea 29:00 September 181.7 och å~ ierkallandet af samma påbud endast 2 dagar derefter, eiler den i:sfe October, sedan, man sett Författningen om Busväfnadernea stämpling utfärdad i3iS och derefter samma Lag inom ett år, först upphäfven de facto, och sedermera de jure, och slutligen* sedan maa med förundran, erfarit, att Lagaj* Detl 5 Maji e. m, hvilka varit föremål för så manga Styrelsens öfverläggningar, som Lurendrägeri och SeglationsFörordningarne, kunnat påbjudas till allmän efterlefnad och det oagtadt straxt derpå inställas och ånyo underkastas omarbetning för att derefter förändrade utfärdas Tillkännagifva dylika exempel omtanka och conseqv. ns elier bevisa de ej motsatsen, och huru lätt vore det, att mångfalidiga dessa bevis? H°rr Grefve Mörner har inlåtit sig i ett vidt och bredt försvar för de prohibitiv* Lagar och åtgärder af alla slag, sorn nästan öfversvämnvdt och tiliintptgjori all rörelse under de sisst förfimna sju åren.
Bondeståndet bifallit, har deremot blifvit till'Lag-utskottet återremitteradt af öfriga Riks-stånd. De anmärkningar, som föranledt återremissen, hafva framställts hos Högloft. Riddeiskåpet och Adeln, af herr grefve Sparre E., och herr grefve Lagerbjelke G-, hos Högv. Preste-ståndet, af herr doklor Broman, samt hos Vällofl. Borgare-ståndet af herrar Berg, Wahlund, Billström och Indebetou. De tre förstnämnde hafva anmäi k t, alt om än den utsträckning af testamentsfriheten gfter landsrätt, som herr Dalman påyrkat, ej kunde bifallas; så borde likväl de band, som för närvarande äro lagda på disposilionsrätlen öfver ärfd fastighet å landet, i någon män lossas. Inskränkningen i denna dispositionsi ätt grundades på det uråldriga arfvejordssystemet, hvilket hade till ändamål att bevara jorden inom slägterna. - Genom i8/|5 års arfslag vore dork detla system brutet. Då sonen ärfde dubbelt emot dotter, var det honom möjligl, alt utlösa den sistnämnda, men sedan båda erhållit lika räll, hade en dylik utlösen blifvit försvårad; och följden häraf komme sannolikt, att blifva joidcns oändliga fördelning eller försäljning. Alt förekomma sådant, alt söka bibehålla jorden 6 Lag-Utskotlets Betänkande N:o 66. inom slägterna, vöre emellertid af vigt; och detta ändamål svntps kunna vinnas om innehafvare af arfvejord blefve berättigad antingen att föreskrifva hvilkendera af hans arfvingar bör, emot lösen till medarfvingar, efter hans död, komma i besittning af jorden, eller alt, inom börd, fritt förordna angående samma jord; och det är i denna syftning, sorn förrbemälde talare ansett herr Dalmans motion böra bifallas. Inom Borgare-ståndet åter har man hufvudsakligen riktat anmärkningarna emot Utskottets yttrande i anledning af herr Bergs förslag till förändring af testamentslagarna rörande stadsrätt.