Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utöfningen af ifrågavarande handelsfrihet, som ej saknar likartade exempel inom andra län, är, i anseende till de sju häradernes svaga 28 och inskränkta samt för folkstockens underhållande otillräckliga jordbruk, ett nödvändigt vilkor för allmogens derstädes bestånd och derjemte verksammaste medlet till det allmännare välstånd, som visar sig både inom de orter, hvilkas invånare begagna gårdfarihandels-rättigheten, och ibland de orters invånare, som nu mera lemna denna rättighet obegagnad, sysslosättande sig hemma med tillverkning af väfnader och förfärdigande af andre föremål för gårdfarihandel!!; och gäller detta sednare i synnerhet om det stora och särdeles folkrika Marks härad, hvarest hufvuddelen af väfnaderne tillverkas, med mycken flit och en skicklighet som förtjenar uppmuntran. Gårdfarihandel i och för sig sjelf, fastän underkastad äfventyr och förluster, inbringar visserligen ännu, oberäknadt den vinst förläggare och tillverkare åtnjuta, en ungefärlig inkomst af 60 å 70,000 R:dr om året. Handtverkerier på landet. Enligt för sista året af detta qvinqvennium, eller 1836, till Kongl. Commerce-Collegium ingången berättelse, funnos samma år på landsbyggden 418 skräddare, skomakare, snickare, smeder, murare och glasmästare; hvarförutan 35 personer der arbetade på egen hand i andra handtverksyrken; och begagnades af alla desse tillhopa 292 lärlingar. Undantagande för de betydligare binäringarne inom södra delen af Länet, nämligen väfnads-industrien och gårdfarihandel, har det icke varit möjligt att med någon sannolikhet utröna den ungefärliga inkomst alla öfrige kunnat lemna, emedan uppgifter härom i allmänhet saknas och svårligen stå att erhålla. Binäringarnes förhållande jemförelsevis emot förra qvinqvennium låter icke eller bestämma sig vidare, än hvad beträffar väfnadsindustrien, som snarare tillän aftagit, och gårdfarihandel!!, som betydligt aftagit, egentligen från och med 1834.
Län ringa löneförmoner, instämt samt dervid tillika anfört, att dessa löneförmoner, långt ifrån att svara emot de ifrågavarande tjenstemännens ansvar och besvär, på mångå ställen icke ens letnnade ersättning för kostnaden till brefvexling och andra utgifter, sorn med Contracts-Prost-expeditionen voro förenade, äfvensom att, derest ett sådant förhållande längre komme att fortfara, Herr Biskopen befarade, att svårligen någon torde finnas beredvillig att åtaga sig besväret att vara Contracts-Prost; och hafva jemväl, i afseende å billigheten af motionärens begäran, med honom sig förenat Herrar Doctorerne Bexell, Broman, Ödmann oell Hallbeck samt Prostarne Stabeck, Berlit, Österman och Arborelius, jemte Lector Wallman; Herr Prosten Osterman., under yttrad önskan, att den föreslagna afiöningen måtte utsträckas till öfrige delar af Götheborgs Stift. Omför mälda motion hafva Utskotten tagit i öfvervägande, och få, med anledning af densamma, upplysa, att sedan i 8 § af 1766 års Resolution uppå Presterskapets besvära allmogen i Bohus Län blifvit ålagdt att antingen leverera sin kyrkotionde spanmål in oatifra, eller ock den efter årliga markegången betala, så har, med anledning af allmogens inom samma Län derefter gjorda underdåniga anhållan, att berörde Resolution måtte upphäfvas samt allmogen varda bibehållen vid dea ifrån urminnes tider den förundte rättighet att få sin kyrkotionde-spanmål efter tre Daler silfvermynt tunnan inlösa, Kongl. Maj:t, genom Nådig Resolution af den 22 Mars »770, förklarat,§. 4°, att då allmogen i Bohus
Ur dessa handlingars vidlyftiga meningar må ett helt kortfattadt sammandrag här meddelas: I Sande by, Fågelö socken å Åland, hade 1704 en tjugutvåårig flicka vid namn Maria Johansdotter dels af den nöd, som då rådde efter fem hårda år, dels af äfventyrslust drifvits att lämna hemorten och begifva sig till Stockholm. Då hon ej där lyckades få någon tjänst och — som det i rättegångshandlingen heter — » uti mangel af arbete », nödgades hon söka uppehälle genom att gå omkring och på värdshusen spela nyckelharpa samt sjunga om » stolts Narva » och om huru » kung Karl bar sorgen för henne » och andra då populära visor samt därefter upptaga de slantar, man räckte henne. Den vackra och hurtiga ålandsflickan blef snart bekant i Stockholm för sitt spel och sin vackra röst, men som hon dock ledsnade att » söka sin föda på krogarna och med sitt nyckelspel roga dem som druckit », beslöt hon söka sig om på landsbygden. En för henne, som hon uppgaf, obekant herreman hade rådt henne att anlägga mansdräkt, » efter som han hållit före henne skolat varit tjäneligare till karleän kvinnfolkssysslor, hälst hon därpå åtskilliga prof skall hafva vist, då hon än sina vanliga kvinnfolkskläder brukade ». Samme okända person hade ock skaffat henne ett oriktigt pass. Med detta pass samt i manskläder begaf sig nu Maria hösten ofvan nämnda år till landet, där hon på olika ställen tog plats så- som dräng, kallande sig Magnus Johansson. Hon blef ock på landet vida bekant för sin vackra sångröst, hvilket hade till följd » at capellanen vållande herr Ericus Kihlmark henne kallade til klockare vid Lofö församling, ehuru capelianen om dess pass något tvifvelsmål burit, hafvandes hon sången thersammanstädes i choret uppehållit. » Samtidigt tog hon tjänst hos en sockenskomakare och följde med lästknippan på ryggen denne under hans » änibetsvandring » i nejden. Hvar den vackra klockaren och skomakarelärlingen kom, tycks han blifvit omtyckt både för sitt glada väsen och sina vackra visor. Isynnerhet föll han de unga flickorna i tycket, och mer än en kärleksförklaring fick han mottaga.
Skrif. X: 262. — Wermlands Fältjägare-, förböjning i Äflöriingen derstädes, S. U. Bet, IV: Io57. Skrif. X: 29G. — f. d. Östgötha Kavalleri-, Qfverste-Indelningen dervid, S. U. Bet. Skrif. X: 382.. — se. äfven S t a ts-Ver k e t, Tredje IIiifvud-Titeln, Ren Irå 1 lii i ngs-p en ning ar, i Stockholm, se Parm p e n n i n g a r, Representation, ny, Remiss om den frågans skick II: 516, C. U. Bet. lil: 7. Besl. IX: 106. 126. Bet. III: 17. Besl. IX: 218. — C, U, Bet. i liufvudsaken lil: 67. Besl, IX: 468. 665. — dermed gemenskap egande Grundlags-ändringar, C. U. Bet. III: 133. Resolutioner, se Beslut. Revision, Justitie-, se Kansli, K. M:s. — öfver Statsi ankooell Riksgälds-Verken, tiden för nästa, S. o. B. U. Meni. IV: 1982, Besl, IX: 726, 729, 733* 734* Register. — se_ äfven Diskonter, Banko-, Revision deröfver, och Kr igs fon den, Öfver-Revision derstädes. Revisorer, öfver StatsBankooch-Riksgälds-Verkön, förhöjning i deras Arfvoden, Remiss II; 4.54. S. o. B. 22o. r fördelning aT dei’as Arbeten 111. m„ Remiss II: 5o3. —' B. U. Bet, VI: 127. S, U, Bet, IV: 2011.
N:o 1 med hemställan om arfvoden till 2:ne Notarier. Till bordläggning anmäldes jemväl ett från Riddarh.-Utsk. inkommit sålydande Den 14 December. 215 Vördsamt memorial Uti mern. af d. 11 dennes, hvilket blifvit till Ridd.Utsk. insänd!, har Ridd.Direkt. anmält, att natten till sisth Tisdag en betydlig stöld blifvit, genom inbrott, föröfvad uti Ridd.-Kamererakont. dervid tillgrepp ur kassa-kistan skett af 3,233 r:dr 16 sk. b:co kontanta medel samt 27 st. Smålands och Hallands Hypotheksförenings obligationer tillsammanräknäclt belopp af 5,700 r:dr b:co; och hafva, på sätt Direkt.-ns mern. samt Kamererarens rappport innehålla, förhör och undersökning om stölden sisth Tisdag egt rum i K. Polis-kammaren, utan att hitintills någon uplysning om gerningsmannen kunnat vinnas. Jemte det Utsk. får äran öfverlemna de till Utsk. insända handlingar, har Utsk. för närvar, ansett någon annan åtgärd, i anledn. af denna händelse, icke kunna af Utsk. tillstyrkas än att det till Ridd.Direkt:n hänskjutes att, derest det stulna icke skulle, medelst tj ufvens uptäckande, återfås, efter sig företeende omständigheter, enl. lag och författningar, med detta ärende förfara. Stockholm d. 14 Dec. 1S50. Hos H. R. o. Ad. anser Direkt, sig skyldig anmäla, att en djerf inbrottsstöld natten mellan förliden Måndag och Tisdag blifvit uti Ridd.-Kamererare-kont. begången dervid ett kontant belopp af 3,233 rulr 16 sk. b:co blifvit tillgripet jemte 27 st. Smålands och Hallands Hypolheks-förenings-opligationer å tillsammans 5,700 rulr b:co på sätt Ridd.-konhs bilagde mern. närmare utvisar. Vid den undersökning, som i K.
De bestå icke i bristande bergningsutvägar, utan hufvudsakligen i svårigheten lör den obildade befolkningen att i tid uppsöka och begagna dem, som finnas. De verksammaste skyddsmedlen mot den antydda vådan måste derföre, enligt Utskottets tanke, vara de åtgärder, som gå ut på att höja arbetarens sedlighet, iörståndsodling och konstfärdighet; ty då de yrken, hvilka fordra de minsta insigterna, lättast blifva öfverfyllda, så återställes jemnvigten i den mån arbetarne förvärfva sig erforderlig bildning, för att kunna välja andra sysselsättningar. Yår tids ofta omordade bemödanden att förbättra den arbetande klassens ställning torde böra mera praktiskt ådagalägga allvaret med denna omsorg genom att göra tillgängliga älven för den mest vanlottade folkklassen de lör arbetarne beräknade bildningsmedel, såsom de under den nyare tiden inrättade industriföreningar och slöjdskolor. Dylika tillfällen till inhemtande af erforderliga insigter borde, enligt Utskottets tanke, äfven genom Statens försorg beredas qvinnor, på det för dem måtte göras möjligt att tillgodogöra sig fördelarne af den arbetsfrihet, som Utskottet ämnar föreslå. Bland de handtverksföreningar, hvilka med anledning af Kongl. Maj:ts ofvanberörda nådiga föreskrift inkommit med jrttranden i ämnet, bar flertalet ansett mästerskapet böra bibehållas; hvaremot yttrandena från Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och Magistraterna till större delen uttala en motsatt åsigt. Att handtverksföreningarne i allmänhet icke velat tillstyrka borttagandet af en så sekelgammal institution, bör ej förefalla underligt. Under perioderna för öfvergång från äldre till nya förhållanden, som åsyftat större frihet i näringarne, hafva nästan allestädes klagomål blifvit försporda. En del medlemmar af handtverksföreningarne, hvilka utgöra egentligen en efter nya förhållanden lämpad fortsättning af de fordna skräna, torde, i den mån de korporationen sammanhållande banden upplösas, grunda sin klagan derpå, att de måste använda en större omtanka för att kunna täfla med nya idkare, som möjligen ega öfvervägande skicklighet.
Nu kan så hända, att å tid, då rättegångsdag ej inträffar å landet, föreskrift tarfvas, huru bo vårdas skall; då ege Romaren derom tills vidare förordna; anmäle dock förhållandet å nästa rättegångsdag: och meddele Rätten derefter beslut i ämnet. Tarfvas God Man för sterbhusdelegare, som är frånvarande eller eljest urståndsatt att sin rätt bevaka, eller förmyndare för omyndig, och går bouppteckning stid tillända, innan Rätten derom förordna kan; då ege ock Domaren tillsätta ombud, att å den frånvarandes eller omyndiges vägnar bouppteckningen bevista: och meddele det sedan Rätten, som God Man eller förmyndare förordnar Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 15 Oktober 1860. N:o Ejeped.ilions-Vtskolle.ts 164. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 13 Okt. 1860. Presle-Ståndet den 15 Borgare-Ståndet den 15 Bonde-Ståndet den 15 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om förändring af 23 § i Kongl. Förordningen den 13 Juli 1818 angående inteckning i fast egendom. (Lag-Utskottets Betänkande N:o 43.) S. A. K. Uti ett särskildt tillägg till sin vid innevarande riksdag afgifna embetsberättelse har Rikets Ständers Justitie-Ombudsman anmält, hurusom af inkomna klagomål uppdagats, att, vid tillämpningen af 23 § i Kongl. Förordningen af den 13 Juli 1818 angående inteckning i läst egendom, olika åsigler hos Domstolarne sig yppat af den betänkliga art, att Justitie-Ombudsmannen ansett nödigt att hos Rikets Ständer göra hemställan om en till enhet i lagskipningen verkande förklaring eller ändring af berörde §, som är af följande lydelse: ”Då inteckning förnyas skall, uppvise borgenär inför Rätten den intecknade handlingen i hufvudskrifl, och skrifve domaren inteckningsförnyelsen derå.
Om Guvernörens förhållande till Rådet eller Utskottet. Guvernören tillser att de saker, som underställas Rådet eller Utskottet, erhålla en föregående behörig utredning (instruetion préalable). Guvernören, eller den hans ställe företräder, eger rätt att närvara vid Rådets förhandlingar, samt att dervid låta biträda sig af ombud; han skall höras, när han sådant 72 Bilaga lill Allm. Bcsv.- och Ekon.-Ulslcls Bel. M 127, fordrar; han eger att hänskjuta hvilken fråga, han för godt finner till Rådet, som då är förpligtadt att taga den i öfvervägande. Rådet kan fordra Guvernörens inställelse. Guvernören ensam åligger att verkställa Rådets eller Utskottets beslut. Käromål och svaromål i saker, som röra Provinsen, utföras i Utskottets namn, men under Guvernörens inseende. Om Rådet eller Utskottet fattar ett beslut, som öfverskrider dess befogenhet, skall Guvernören, inom tio dagar derefter, göra hemställan i anledning deraf hos Regeringen och sednast dagen efter denna hemställan, derom underrätta Rådet eller Utskottet. En sådan hemställan inställer ett besluts verkställighet under 50 dagar efter underrättelsen. Om Regeringen inom denna tid icke meddelat sin resolution, blir beslutet exekutivt. Allmänna föreskrifter rörande Guvernören. Guvernören skall vara bosatt i Provinsens hufvudort. Han ordnar och har inseende öfver byråernas arbeten; Sekreteraren och byråernas tjenstemän stå under hans lydnad; han nämner och återkallar desse sistnämnde. När underordnade administrativa myndigheter eller embetsmän uraktlåta att gifva honom de underrättelser och upplysningar, han i och för sitt embete från dem infordrar, eger han, efter att hafva gifvit dem ett nytt rådrum, att på deras personliga bekostnad sända ett särskildt omkud, för att inhemta de begärda upplysningarne. Guvernören vakar öfver lugnet och den allmänna ordningen inom Provinsen, öfver säkerhet till person och egendom. För sådant ändamål förfogar han öfver gendarmeriet och borgare-gardet, allt i enlighet med de derom utfärdade lagar. GXXIX.
n i n g komma under årets l o p p flere vacken förtjusande liten kvinnovarelse ber om något, Nu var hon glad igen, molnet, som fördunklat ra mönster för flossarbeten att med så kunna vi stackare till männer icke neka. vår lyckas himmel, hade passerat. » Gustaf, » delas. Hon fick sina pengar, både till det ena och säger hon, » förlåt mig, att jag var så ledsen och Redaktionen af Idun. det andra. oförståndig, nu skola vi komma öfverens om Vi hade fått en bra plats, och min hustru att icke lefva öfver våra tillgångar, så kunna var öfverlycklig. Herrskapet Alm var där, och vi få ett långt, lyckligt lif tillsammans, fastän Bern«ons och fru Berg med dotter och fabritillgångarna äro små. Och vet du, jag har kör Rinman; det blef nickningar och utbyte hittat på ett sätt att förtjäna igen, hvad vi af hälsningar till höger och vänster. Vid första så lättsinnigt festade upp. » mellanakten fick jag se kassör Palm med fru. » Hur så, » sade jag med glad förvåning. Palm är en gammal skoloch ungdomsvän till » Jo, det finnes sä många unga familjer, som K l a r a h a r rätt! mig. Han gjorde en inviterande nick på hufaf oförständ, af ren tanklöshet, lefva dag efter Med anledning af uppsatsen: Hcem har rått? vudet och en blinkning som betydde: » ett glas dag öfver sina tillgångar, på samma sätt som i Idun n:r 2 ber jag o m plats för ett svar på denpunsch, gamla gosse », och ja /? ut förstås. I vi gjorde i går. Och nu vill jag upplysa dem samma, från min personliga synpunkt sedt; j a g foyern köpte han en påse konfekt och skickade genom din additionstabell, huru lätt det är att antager, att många komma med invändningar — i tankarna åtminstone. in till sin fru, hvilken satt kvar i salongen.
Caffeoch socker-imporlen utgjorde således 1S34 tillsammans ett värde af minst 3,471,500 r:dr Sv. b:co, men 1842—43 i medeltal brutto endast 2,858,100 retsamma mynt. Äfven å flere andra vigtigare import-artiklar såsom t. ex. tobak,^bomull, bomullsgarn m. fl., hafva prisen betydligen fallit. Är 1834 voro Hamburger-prisen å Georgiabotnull 10 ä 11 sk. II. b:co 0, hvaremot de 1842 nedgått till 6 ä 7 sk. samma mynt. Bomullsgarnspriseu hade fallit i samma proportion. Ä tobaksblad och stjelk hafva skeppningsprisen 1 Förenta Staterna af norra America under de 6 åren från och med 1838 fallit omkring 40 proc. Till grund för omdömet om den verkliga fluctuationen i de utrikes handelsförhålianderna saknar det icke vigt alt rådföra statistiken öfver vexelafiarerna. Jag har framför mig en officiel uppgift å sammanlagda beloppet af i utländska myntslag gjorda, efter års-medelcurser till Sv. b:co förvandlade vexelaffärer pä Stockholms börs under de sista 14 åren. (Man torde härvid erinra sig, att Stockholms börs kan antagas representera något mer än hälften af rikets utrikes handel.) Denna uppgift visar, att den minsta årliga vexelrörelsen under sistförflulna 10 år var 1843 och uppgick då till 13,541,000o r:dr, samt den största 1S39, då dea utgjorde 15,978,000 r:dr. Ärliga medelbeloppet af Stockholms vexclrörelse under de 5 åren 1835—39 var 14,582,700 r:dr samt årep 1S40 —44 14,513,000 r:dr.
Då, på sätt Revisorerne jemväl erinrat, företag, hvarigenom Post-verket betungas med kostsamma och öfverflödiga ångfartyg, måste i sin fortsättning ej allenast betaga nämnde Verk tillfälle för utförande af nödiga förbättringar i postväsendet och nedsättning i porto-afgiften, utan ock förorsaka svårighet att utgöra det påräknade bidraget till Stats-Verket, liar Utskottet af Revisorernes ofvanberörde framställning hemtat anledning att föreslå, det Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet begära, att användandet af Postverkets öfverskottsmedel till byggnad och ut - 28 Stals-Utskottets Utlåtande, N:o 54 rastning af ångfartyg måtte för framtiden endast i de fall ifrågakomma, då sådane fartyg för postgångars befordrande finnas oundgängligen behöllige. Veterinär-Inrättningen i Skara. § 39. fl841 års Rev. Ber. pag. 54.) De för denna Inrättning aflemnade räkenskaper kafva , enligt livad Revisorerne anmält, befunnits sakna ali uppgift angående Inrättningens beskaffenhet och de resultat, deraf följt, samt allenast innefatta redovisning för influtne interesseoch arrende-medel, äfvensom för contanta utgifter till löner m. m.; hvarförutan förteckning å säkerhets-handlingarne för de utlånte medlen icke eller varit samma räkenskaper bifogad. Någon förklaring i anledning af Revisorernes förrberörde anmärkningar har icke kommit Utskottet tillhanda, hvadan Utskottet jemväl ser sig uturståndsatt att närmare bedöma de förhållanden, som röra denna Veterinär-inrättning. I följd häraf och då anledning emedlertid icke saknas att befara , det meranämnde anstalt i dess nuvarande skick icke bereder orten de fördelar, som med dess bildande varit åsyftade, finner Utskottet sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer hos Kongl.
Äfven jag bär lika så varm känsla som 503 Den 7 Martii. någon annan för de af den värde talaren åberopade namn, nemligen Wranglar, Torstensöner, Stenbockar m, m.; men också dessa vördade namn talaf för min, motion, ty ingen af dem hade bevistat någon KrigsAcademie. Dessutom lärer man sig viel Academierna att känna och varmt värdera andra likaså vördnadsbjudande namn, såsom Oxenstjernor, Linneér, MelanderhjeJm, Ihre &c. För öfrigt hade jag väntat att den värde talaren hållit sig mera vid sjelfva saken, än blott vid uttrycken, under fcänsloväckande utrop. Grefve Cronhjelm, Polycarpus: Frånva. varande då min motion om sammanslående af Artilleriets och Ingénieur-Corpsens högre Läroverk i går afton förekom, anhåller jag, att nu få yttra mig öfver de anmärkningar som af Herr Franc Sparre gjordes, så val. i anledning af nämnde.motion, som i anledning af min arn* dra motion, om anställande af en Militair-Lärare vid Upsala Academie. Det är visserligen för mig afskräckände', att jdtra mig öfver anmärkningar, framställde af en Ledamot, hvars rika erfarenhet' och djupa insigter i krigS-yrkets alla delar äro så allmänt kände; jag beder derföre att man ville anse hvad jag nu blygsamt går att anföra, mindre såsom ägande till föremål att vederlägga Herr Franc Sparres anmärkningar, än såsom ägande det, att rättvisa de åsigter jag framsta]It, en åtgärd, sorn jag tror mig vara skyldig så väl min egen öfvertygelse, som det rum, inom hvilket jag haft den äraa att yttra mig, Den 7 Martu, 5o5 Herr Franc Sparre anför, att ingen seH deles nytta skulle uppstå af ofvannämnde båda Läroverks sammanslående; hvarken .med afseende på undervisningen, eller på kostnaden, och Herr Sparre bifogar derföre några skäl.
Stats - Beredningen får, till följe häraf, i underdånighet uppgifva, att, sorn, enligt hvad Stats-Beredningen förut i underdånighet' omförmält, Planen N:o 1, sedan Gymnasiioch ®ch Scholje-verkens förut anslagne Inkomster Stafs-Utskottets Betänkandet 96j blifvit dertill använde, slutar sig med en brist af 9460 Tunnor 29 kappar Spannemal; men tillgången dertill, efter Stats-Beredningens tanka, ej skulle kunna högre beräknas, än till Planen N;o a, eker till 1,405 Tunnor 13 k:pr Spannemål; så kommer att till fyllnad ifrån Statsverket erfordras 8055 T:r 16 k:pr Spannemal, eller ä 7 Il:dr Tunnan, ett bidrag i penningar af 56,388 R;dr 24 sk. Emedlertid, och då Riksens Ständer, för att ej ställa den högst nödige förbättringen och regleringen af de allmänna Uppfostrings-anstalterue på en osäker och lång framtid, redan i underdånighet gifvit Eders Kongl. Maj:t tillkänna deras underdåniga önskan, att Eders Kongl. Maj t matte af de Stats - Verkets öfverskott, som kunna uppkomma antingen å blifvande nya Kungsgårds-arrenden, eller å andra InkomstTitlar, i Nåder anslå de medel och utvägar, som för detta ändamål kunna blifva nödiga; och då det med Eders Kongl. Maj:ts Égen öma och Nådiga omsorg för detta magtpåliggande Verk lärer äfven säkerligen instämma, att fa den nödiga regleringen till ensnar verkställighet bragt; så hemställer Stats-Beredningen, till beredande häraf, i underdånighet, huruvida Eders Kongl. Maj:t finner omständigheterne, och deribland hufvudsakeligast den, att frågan om.
Någon bestämmelse angående totalbeloppet af Privatbankssedlar, som genom beviljade octrojer må bringas uti omlopp, har icke kunnat uti Lagen för Bolagens verksamhet intagas, men då en obegränsad utvidgning af Privatbanks-rörelsen i min tanka vore för landets myntvärde vådlig, anser jag att ett yttrande derom bör inflyta uti den Skrifvelse, som, vid öfverlemnandet af förslag till Privatbanks-iag, skall till Kongl. Maj:t åtfölja. I öfverensstämmelse med dessa åsigter, vågar jag således till Rikets Ständer föreslå: l:o att minsta sedelvalören, som Privatbanker få utgifva, må bestämmas till 3 It:dr 16 sk. B:co; 2:o att åt hvarje Privatbank, så väl de nuvarande, som åt dem, hvilka hädanefter, pä gmn,d af nya lagen, bildas, måtte beviljas ett creditiv på Ri kets Ständers Bank, motsvarande 10 procent af teckningssumman, att begagnas mot 4 procents ömsesidig ränta för hvad som uttages eller insattes ; 3:o att Privatbankssedlarne må emottagas uti ali Kronans uppbörd, med skyldighet för Bankerne, att sist 14 dagar efter derom erhållen avis återvexla de sedlar, som sålunda influtit, antingen i Läns-Ränterier eller i Stockholm; hörandes dervid det aftal Bankerne emellan uppgöras, att hvarje Bank invexlar äfven de öfriges sedlar, som inom dess district influtit: 4:o att Privatbankerne skola begagna blanketter, som, emot betalning, tillverkas i Rikets Ständers Bank, och på Läns-Ränteriet vid Central-Contoret tillhandahålles, till erforderligt belopp, men under sådane controller, att icke mera än det i lag föreskrifne maximum må sättas uti omlopp ; 5:o att Privatbanksrörelsen tills vidare ej må utvidgas, utan bibehållas vid sitt nuvarande ungefärliga belopp, företrädesvis inom förra districter, men utan någon företrädesrätt lör förra actie-egarne vid teckning till ny octroy; derom Rikets Ständer torde böra uttrycka sin mening uti den till Kongl. Maj:t afgående Nådiga Skrifvelse!).