Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och hon kysste honom och kallade honom sin räddare. Och hennes far kom och tryckte hans hand och lofvade, att han skulle få henne till hustru, så fort de båda blefvo stora. Men det han hört i vedbo’n och stallet och af brukets pojkar, var af en annan art. Och däraf föddes andra, ännu obestämda, fastän retande fantasier. Men då tänkte han aldrig på den lilla fina prestgårdsflickan, sällan ens på någon bestämd flicka als. Tänkte han på någon, så var det på en storväxt, vacker köksa med frisk hy och fylliga lemmar. Vid denna tid hände det, att fadern vid frukostbordet kom att nämna något om en piga på bruket, som fått ett barn. – Prenez garde aux enfants, sade modern hastigt. Erik hade lärt sig jämt så mycket franska, att han visste, att »enfant» betydde barn. Nu förstod han och teg. Men han blef blodröd i ansigtet och för att afleda alla misstankar började han att slå händerna mot hvarandra och skratta, så att modren luggade honom och frågade, om han blifvit tokig. Sommaren innan Erik skulle in i skolan, anskaffades en informator, och då afstannade de krigiska lekarna. Erik var nu 12 år. Under denna sommar sysselsatte fru Grane sig mycket med sin son. Hon talade vid honom om alla de faror, för hvilka han skulle blifva utsatt, nu när han ensam kom bort från hemmet. Och hon bad honom att altid läsa sin bibel och altid bedja till Gud. Hon talade vid honom om hemliga synder, som ske i det fördolda, men som Gud ser. Ty för honom kan intet blifva fördoldt. Och hon bad honom att aldrig göra något, som han behöfde blygas för inför Guds ansigte. Erik såg, att hon ofta grät, när hon var ensam. Och han förstod, att det var för hans skull. Och när han en vacker morgon reste till stationen med fadern för att fara till skolan, tänkte han så mycket på modern, att han till och med glömde sin älskade, den lilla flickan i prestgården. Erik Grane blef konfirmerad tillsammans med de andra skolgossarna.
Sällan händer det, att en man eller hustru vid utrikes resa verkligen öfvergifver och förlöper den andra, utan oeniga makar begagna sig blott af den lätta utvägen, att en af dem på en kortare tid reser utrikes, för att såmedelst blifva utan några omgångar lagligen åtskiljda. Så snart makarne kommit öfverens att uplösa deras förbindelser, går den ena och köper sig en ångbåtsbillett till utrikes ort och den andra går till domaren och uttager stämning om äktenskaps-skillnad på grund af egenvillig! öfvergifvande. Genom elt förut emellan dem träffadl aftal förekommes den i lag stadgade påföljden, alt den bortreste förverkat san lott i boet. På delta sätt kan ett äktenskap på ganska kori lid uplösas, hvilket torde böra medgifvas ej hafva varit lagstiftarens mening, då lian tillät äktenskaps-skillnad för det svåra och sällsynta fallet, att en maka, af hat och illvilja till den andra, lemnade landet, der den sednare hade sitt bo. För att i någon mån söka förekomma, att äktenskap på nyssnämnda lättsinniga sätt uplösas, har Lag-Utsk. föreslagit, att en tid af sex månader från öfvergifvandel skulle förflyta, innan den öfvergifna finge utlaga stämning eller lysning för vinnande af äktenskaps-skillnad, under hvilken tidrymd makarne å ömse sidor egde rådrum att betänka sig, innan de skredo till uplösningen af deras för hela lifvet ingångna förbindelse. Då f. n lagen icke medgifver skilsmässa ens för egenvilligt öfvergifvande inom landet, men öfverenskommen skillnad i äktenskap deremot kan genom en utrikes resa under den korta tiden af något öfver sex månader vinnas, anser jag det vara af särdeles vigt, att lagstiftaren mellankommer: och torde då föreskriften lämpligast gå 334 Den 7 Februari. ut derpå, att on längre lid kominer alt föregå den offentliga ansökningen om äktenskaps-skillnad, hvilket vigtiga steg eljest kan tagas under den första upbrusningen af en lidelse eller tillfällig oenighet, meri sedan ej så lätt tages tillbaka.
Förutsättningen alt någon ville våga sig in uppå en så osäker ställning synes mig särdeles oantaglig; och då den föregifna förbättringen af förslaget sålunda visar sig vara ej mindre omöjlig, för alt icke säga orimlig, än den är orättvis och menlig, anser jag något hinder derutinnan icke möta för det bifall till Utsk:s hemställan, hvarom jag vördsammast anhåller. Gr. Sparre, Erik: Jag hoppas att R. o. Ad. finner den från ett gammalt skick, som sedan många mansåldrar eger rum, nu föreslagna öfvergången till ett bättre vara i det framställda förslaget tillstyrkt så varsam, så lindrig att någon serdeles betänklighet ej dervid bör förekomma. Då det är otvifvelaktigt, att i ett land med en så från norr till söder långsträckt yta olika behof skola uppstå, så är det också den billigaste och naturligaste fordran, att dessa olika lokalförhållanden må fä, i möjligaste måtto, göra sig gällande och taga ut sin rätt. Det är således nödvändigt att åt de olika orterna öfverlemna att inrätta stängselskyldigheten efter ortens behof. Det är tillfälle dertill, som detta förslag vill söka att bereda. Att, på sätt Frih. Cederström, Jakob, föreslagit, öfverenskomrnelsen borde kunna häfvas genom en endas påyrkande; är vederlagdt af Frih. Cederström, C. R., och någon ytterligare vederläggning deraf tror jag ej behöfvas. En talare har sagt att öfverenskommelsen ej borde kunna häfvas, derest ej egarne af •§ af jordevidden dertill äfven samtyckte; och det är i min tanke den otvifvelaktigt rälta grunden; och jag måste för min del erkänna, att jag i det afseendet, att blott | af delegarnes (detta taget efter personerne) samtycke skulle erfordras för upphäfvande af öfverenskommelsen, ej varit af samma tanke som Utsk:n. Jag har dervid varit af samma tanke som Lagberedningen, ty i allmännhet afmätas inom ett skifleslag rättigheter och skyldigheter efter jorderymden; hvarföre jag äfven anser dem i det - 50 i Den 5 Juli f. m. ta afseende böra mätas efter samma grund.
Dessa indirecta bidrag hade jag trott lämpligast kunna på det sätt ordnas, att hvarje dertill förpligtad person ålades att i communens sparbank insätta vissa sk i 1 linga ■' i månaden, hvarefter, om han flyttar från en ort till en annan, hansl egendom i sagda sparbank öfversändes till den commun, dit han flyttat, och hvarest en ny motbok bör lemnäs honom. I samma mån dessa bidrag förökas, i samma mån finner också samhällets uppväxande slägte sin räkning vid att icke förverka denna egendom, utan genom sitt arbete förvärfva eget sjelfbestånd. Utgången från denna synpunkt, har jag föieslagit en författning, hvilken Utsk:n jemte de öfriga handlingarna i ämnet fått sig till granskning remitterad, men hvarom Utsk :n icke yttrat ett enda ord. Jag anhåller nu alt få uppläsa detta förslag till allmän författning Den 9 September f. in. 321 om fattigvården i Riket, som jag tror böra antagas, i stället för hvad Utskln föreslagit. ”Med uppliäfvande af allt hvad hittills rörande fattigvården finnes stadgadt förordnas: § i. Kuvar, fattige skola underhållas af de socknar eller församlingar, till hvilka de efter nu gällande författningar höra; men personer, som hädanefter anmälas lill fattigunderstöd, af de socknar eller församlingar, der de, jemlikt 6 §:n af denna författning, äro bosatte. § 2. Bidrag till fattigvård utgöres directe af alla dem, som författningarna likmätigt sig sjelfva försvara, och indirect af alla personer öfver i5 år, hvilka behöfva andras försvar, utan att vara föremål för fattigförsörjning. § 3. Vid Wallborgsmesso-sockenstämma bestämme hvarje socken eller församling årligen den procent, som, i mån af bevillningen till Slaten, af de till fattigvården directe bidragande skall erläggas, antingen i penningar eller varor efter markegångspris. Om något deröfver nödvändigt skulle erfordras, uttaxeras beloppet efter ofvan sagda grund. § 4.
Jo, använden i Edra hushåll Pellerins Margarin, Göteborg, som är bäst, drygast och billigast! * * * vo vso VSOP VVSOP Sv. Panoptikon I#Största sevärdhet. * J. &amp; F. COGNAC, Fru Stina Rodenstams TILLKÄNNAGIFVANDE. HUSHÅLLS-SKOLA, 1TNPTPP IVL^LLJIRR BORG. Begär prospekt. Vattenkur anstalten NORRKÖPING. Fotograf, DROTTNINGGATAN 2 9 A, Specialité: Konstnärligt utförda porträtt i koleller Pigmenttryck. På grund af väsentligen fördyrade tillSvensta Velocipedlaurils Aktiebolagets verkningskostnader, få vi härmed vördsam_ ; ligen meddela, det vi se oss nödsakade, att från och med den 1 Juli detta år, höja priAUG. — 21 Till följd 22 af betydligt ökade tillverkningskostset med 1 öre pr V literbut. å alla våra nader äro våra netto-försäljningspriser från maltdrycker. och med den första Juli d. å. som fö / jer: Stockholm den 30 juni 1899. DilcotiarKl rilbCllClUl P pr % liter liter-but. 10 öre, på fat I LCtyCIUl 3flQt ' HI P liter ' k liter-but. Nationaloch Olympia16 öre. 8 öre, på fat pr PileonowlFiplra P ' I &gt; KONTANT 510,000KRONOR VELOCIPEDER pr liter 14 öre. liter 3.60, 12 pr öre. " |, ankare MåHirlcrtripfr9 P IllCUllUollI ICRCl kr. 1.80, pr pankare 90 öre. 1.2 fat 0, pr kr. " | 2.4 ankare öre.
R:dr, hvilken innehållni n g verkställes på sätt och i den ordning, Fullmäktige lämpligast anse, dock under förbehåll, att någon minskning icke sker af den andel utaf fonden, söm, med 100.000 R:dr B:ko, är för Wisby Låne-kontor afsatt. (Se punkt. 50:o ofvan.) 60: o. Mom. 4. Räntan å penningeförsträckningar från Diskont-verken förblifver, vid diskontering fyra procent och vid utlåning fem procent, samt afdrages vid det beviljade beloppets utgifvande. För de summor som å kassa-krediliv lyftas eller insättas, beräknas fem procent ränta. För de län, som ej inbetalas inom 14 dagar efter förfallodagen, denne oräknad, eller liqvideras genom omsättning, der sådan får ega rum, samt för de kassa-kreditiv, som icke betalas vid kreditiv-tidens utgång, beräknas från förfallodagen sex procent ränta, utan bevillningsafdrag. 61:o. Mom. 4. Svensk medborgare, som är bosatt eller vistas utrikes, får icke såsom låntagare eller löftesman antagas. 58 Banko-Utskottets Betänkande, A’.-o 34. Jemf. §. 189. Mom. 1, p. l:o. »Ingen eger anmäla sig till låns erhållande vid annat Diskont-verk, än det, inom hvars distrikt han är mantalsskrifven; varande det ledamöterne i direktionerne vid Låne-konloren dock obetaget, att, på sätt i §. 81, Morn. 3. nämndt är, upptaga och innehafva lån hos Banko-Diskout-verket i Stockholm.» Jemf. §. 189. Mom. 2. »Invisnings-hafvare, förskrifningseller vexel-utgifvare, acceptant, endossent eller löftesman må äfven kunna antagas från andre låne-distrikt, än det, inom hvilket de äro bosatte; dock under noga iakttagande att en och samma persons ansvarighet vid
Den g Octo ber e, n\. 69 Enligt 98 § Regeringsformen skall JustitiaeOmbiulsmans Suppleant väljas af 48 Ständernas Electorer, hvaraf öfver hälftens röster, eller minst 25 erfordras för att blifva vald; och man har hittils förstått Lagens mening så, som skulle ingen af detta antal få fattas. Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret utgöra såsom bekant är, tillsammans 24. Enligt g ä BancoFuilmägtiges och 9 §. af RiksgäldsFulimägtiges Ansvarighetslagar af den 1 Maji 18so, behöfva blott tvåtredjedelar vara tillstädes, då ämnen af vigt, och sysslors tillsättande skola afgöras. Följagfeligen erfordras endast 16 närvarande Fullmägiige, ochendast 8 röster då Ordförandens är deribland, lör att i Embetet insätta Justitieombudsmannen, och välja hans efterträdare, eller blott en tredjedel så mänga röster för att göra det, när Fullmägtsge utöfva Riksens Ständers rätt, som när de utöfya den sjelfva, hvilket synes mig vara ett tydligt missförhållande» Ville man nu föreställa 9ig möjligheten, att någon sökte utöfva ett otillbörligt inflytande på detta val, och att någon väljande kunde af mensklig svaghet duka under för hot eiler frestelse, så 6ynes det vara lättara att verka på färre, än på flere personer, så framt man icke vill antaga att Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret äro mera ofelbara, än andra Riksens Ständers Electorer, hvilket hvarken lärer kunna påstås eller medgifvas. Endast genom ett Protocollsutdrag från Rik* aens Ständers Ombud i Banken och Riksgälds-j 7 o Dm 9 Oclober f. m. Contoiret, insattes Suppleanten i JustitiaeOmbudsmansembetet, enligt 26 §. i dennes Instruction. Hvarföre får han icke Fullmagt, så väl 60m andra och ringare Embetsmän ?
Sigurds och Hjördis’ saga! Den fylde henne helt. Hon kunde ej sofva. Och så som han läst den sedan! Hon tänkte på, hvad han sagt, och genomgick samtalet i minnet ord för ord. Till sist smälte han samman med Sigurds bild för henne och blef till en hjälte. Så somnade hon och drömde, att hon ilade bort genom natten med trollsystrarna på svarta hästar. Dagen därpå var en söndag. När Agnes vaknade, var det med en känsla af missmod. Hela gårdagens afton kom för henne, hvarje ord, hvarje blick, som vexlats dem emellan erinrade hon sig, och hon var ej nöjd med själf. Hvarför hade hon varit så mot Grane? Hvad kom han henne vid? Det fick ej ske vidare. Hon steg ur sängen, drog upp gardinen till hälften och började kläda sig. Hon stod framför spegeln och redde ut håret. Det föll mörkt och lent öfver de hvita skuldrorna ned mot bröstet. Hon höll stilla kammen och såg sig i spegeln. Det kom för henne, hur han sett på henne, när hon sade »tack». Hon rodnade inför sina egna blickar. Hvarför hade hon också sagt det? Så klädde hon sig hastigt och gick ut till mostern. Vid frukosten var hon mer än vanligt tyst, och strax efter nio gick hon ut för att taga en promenad, innan hon gick i kyrkan. Hon tog af uppåt promenaden. Det var en skuggig allé, som gick på en liten landås med utsigt åt sjön. Ett stycke borta såg hon Grane komma gående. Det stack till inom henne. Hon önskade att hon kunnat vända om. Och dock tyckte hon om att se honom. Grane gick genast fram och hälsade på henne. »Har ni sofvit godt ofvanpå tragedin?» sade han leende. Agnes’ misstämning var som bortblåst. Hon var glad och öppen som alltid, när hon talade med Grane. Så småningom hade det kommit, till en början utan att hon märkte det. Deras samtal utgjorde egentligen en enda ofta afbruten kedja, som återknöts, så ofta de råkades. Nu märkte hon det och var glad däråt. »Jag har drömt, att jag följde med den vilda jagten», sade hon lifligt. Fötterna gingo raskare, och kinderna fingo färg. Hon såg märkvärdigt kry och vacker ut. De följdes åt tysta en stund.
friserade sned. s k y g g a m a t t för det v a r m a, förena Volodja med urtaflan inne skaka gammalfranska upp knuten har korta, Hon rätt Adine inlilla v i s a n. är s o m en fråga herdelek. skört det lig förgyllda E h o! E h o! L e s agneaux vont au plaine. E h o! E h o! — giska och raffinerade dansa alltjämt lika oföränderligt öfver sluter som föll m o t sin n a c k e. hon snudda var kvar. utansom hade tagit hon suddiga borrar lO. T. listverk slöt sin rika alltsamsitt b r ö d. pande års utställning dämpadt varmt ljussken. T. samt kos alla finare par / ymhandlare i riket. SYREN Pörsälfes i v&amp;ra butiker 8 förfinade hon är HÉLIOTROPE, G U L D M E D A L J sakta sjungande M a g d a henne HYACINTHE, THEA-ROS-PARPYM M. F L. in i sin e g e n melankoliska stämning, personifierade visste inte m e d — alla afsked och hon måste flyktiga axlar. själf, o m alla ord, s o m skulle, när fullt korrekt, visste ord man bara, bort fort, k ä n d e A d i n e s tunna, kyss o c h såg Volodjas smala, b u g a n d e Själf var hon liksom långt borta alltsammans. A t t publiken så fulltaligt infunnit sig, visar det värde d e n sätter på fru P.-N. o c h hennes föredragskonst. T T E N R I M A R T E A U, d e n framstående franske violinvirtuosen, hvilken redan vid sina föregå- ende uppträdanden härstädes fullständigt spelat sig in i hufvudstadspublikens gunst, konserterar ånyo i Stockholm den 24, 27 o c h 29 dennes. Om hans senaste konsert i Berlin har Berlinerpressen uttalat sig i d e varmaste loford.
Detta förslag, som af två Riks-Stånd antogs att hvila till grundlagsenlig behandling, men af de öfriga två Riks-Stånden ej godkändes, förföll genom den i Förstärkt Konstitutions-Utskott anställda omröstning; hvaremot, jemlikt samtliga RiksStåndens beslut, ett alternativt förslag i afseende å utländska mäns kallande till ofvanomförmälda tjenster, innefattande vilkoret, att de skulle vara af den rena evangeliska läran, blef hvilande lill innevarande Riksmöte och har nu vunnit samtliga Riks-Ståndens bifall samt blifvit till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnadt. Den på Kongl. Maj:ts pröfning af sistnämnde förslag ännu beroende frågan, om och på hvad vilkor utländsk mans befordran till embeten och tjenster i vårt land må vara med gifven, eger ej sådant nödvändigt sammanhang med frågan om bibehållandet af den med hänsigt till religions—bekännelse gjorda begränsningen af dan infoddes behörighet till ofvanberörde tjensters innehafvande, att hinder för närvarande kunde anses möta, att denna sednare fråga särskildt för sig ånyo upptages och behandlas, dertill Möglodige Ridderskapet och Adelns ledamot Herr Liljenstolpe, Axel Fredrik, genom en till Konstitutions-Utskottet inlemnad motion jemväl gifvit anledning. Detta ämne hörer ock obestridligen till dem, som i synnerlig mån böra vara föremål för lagstiftarens uppmärksamhet. Det står i närmaste samband med den stora angelägenheten att värda och befrämja hvad som länder till vetenskapernas och konsternas utveckling inom vårt land, och afser således ett af samhällets högsta andliga och materiella intressen för den närvarande tiden och för framtiden; och till frågans förnyade framställning har Utskottet nu trott sig finna skälig anledning, så väl i det bifall en betydlig del af representationen vid sistförflutna Riksmöte gifvit det förut väckta förslaget, som ock i den förhoppning
Bewiset häraf lärer ej behöswas, ulan will jag i stället gä till ämnet för att Upgifwa de skäl, Ason, efter min ranka - Den 28 November. ?a torde göra Cavalleriet nyttigt i Wästergötland och nödwändigr för Swerige. 1:0. bltgör Swenjka Cavalleriet ej mera äu si8o man, hwilka, dä jag ej antager författarens princip, äro af största behof endera i Skäne eller i händelse af Landstigning i öster, hwarest marken ej förbjuder Cavalleriers manenvrer; och da der med mycken förmän kan nyttjas wid de hastiga rörelser som fordras att genast, i början hindra fiendens fastande pä wära kuster. 2:0. Är Wästergötland i allmänhet' i ständ att mera än de Bergiga Provinserne i Riket föda och underhålla ett Cavallerie. z:o. Wid hwarje Campagne kan man räkna ztdel minst af Cavailericr obrukbar! Recnncr kunna ej ersätta denna förlust man mäste således snarare hafwa för mycket än för litet Cavalle» rie, aldramäst dä dest mängd more en saker fördel wid war södra grans. 4:0. Utom dest lärer ingen weka i hwad KrigsThearer Sweriges sanna eller falska intereste kun» na föra Sweriges rättmätiga eller orätlMäkiga wapen. Sadan! kan blott tiden wisa, men en Cavallerie-Troupps danande fordrar siere är och kan ej lika lätt upsom afsitta. Z:o. Lärer änkeligen blifwa fräga om Westgöthe, Dragonc Regemente ej med skäl borde bibe . häl - Den 28 November.' 1799 hallas såsom midt i Riket belägii, och i ständ att hastigare än alla andra bispringa de z:ne af wära gränssidor som skulle behöfwa det. 6:0.
Vid förnyad föredragning af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 28 sistlidne Januari och den 4 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 2, i anledning af väckta förslag, alt den Heliga Nattvarden må kunna omedelbart efter Skriftermålet, före den allmänna Gudstjensten, utdelas, Prot.-Utdrag den 4- Februari 1860. 221 blef detta Betänkande, på grund af deremot gjorda anmärkningar, till Utskottet återremilteradt. Frän Högv. Preste-Ståndet. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 1, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, med öfverlemnande af förslag till tvänne årgångar nya predikotexter och till ny kyrkohandbok, fattades följande beslut: Ståndet biföll hvad Utskottet tillstyrkt och föreslagit å sidan 25. Likaledes och under förutsättning, att det i Belänkandet omförmälda förslag till ny kyrkohandbok vid slutlig pröfning möjligen icke skulle komma alt lill bruk i församlingen antagas, lemnade Ståndet sitt bifall till Utskottets å sidan 26 gjorda hemställan. Slutligen beslöt Ståndet, som redan vid sistförflutne riksdag, uti underdånig skrifvelse af den 14 Oktober 1857, om det nådigst meddelade förslaget till ny kyrkohandbok yttrande afgifvit, för sin del och med ogillande af Utskottets tillstyrkande å sidorna 30 och 31, att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t anmäla, det de funnit ifrågavarande förslag lill ny kyrkohandbok böra till bruk i församlingen antagas, likväl med de af Preste-Ståndet uti förberörda skrifvelse föreslagna förändringar. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Ånyo föredrogs Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 1, i anledning af Kongl.
Styrelsen för bolaget Stockholm — Saltsjön h a r nämligen i dessa dagar som gåfva till lotteriet öfverlämnat en vacker och centralt belägen tomt ute vid det härliga Saltsjöbaden, hvilken tomt sålunda jämte villan tillfaller den lycklige vinnaren. Och ej nog härmed. Villan kommer att redan i höst uppsättas å den skänkta tomten, d. v. s. göras fullt färdig på murad grund med källare, kakelugnar, skorstensrör o. s. v., så att den, som vinner densamma, genast må kunna flytta in och tända elden på den husliga härden, hvilken h ä r representeras af den allra som näpnaste lilla Bolinderspisel. Detta arrangement kommer sålunda att öka villans värde med några tusen kronor, hvilket j u bör vara särdeles välkommet för vinnaren, antingen han sjelf behåller villan eller säljer henne. ; * Till förmån för det Internationella lä- rarinnehemmet i Stockholm, om hvilket Idun nyligen utförligt talat, anordnar ett antal damer den 1 nästkommande november ett lotteri i n:r 2 Kungsträdgårdsgatan, 2 tr. upp, för hvars framgång de utbedja sig välvillig medverkan af alla, som det vackra syftet intresserar. Såväl penningbidrag som gåfvor till » Lärarinnebemmets lotteri » mottagas tacksamt och kunna bäst öfversändas till Styrelsen för Stockholms intemationela lärarinnehem, 20 Kungsgatan, Stockholm. — B ef besvaras omgående. " Hl IDUN 1894 Teater och musik. Kungl. operan. Säsongens första symfonikonsert ägde rum i tisdags inför en publik, som till sista plats fyllde salongen. Detta var ej heller under ligt, dä j u programmet var särdeles lockande och därjämte den omständigheten tillkom, att hofkapellmästaren Nordquist skulle leda konserten. Denne hälsades ock redan vid sitt inträde af en kraftig applåd, som tydligen tolkade publikens glädje öfver att se en af våra främsta förmågor på musikens område efter så lång tids overksamhet återbördad åt hufvudstadens offentliga musiklif. Sällan har ock ett konsertprogram erhållit ett alltigenom så. förträffligt utförande. Hofkapellet, denna afton förstärkt med sådana förmågor som konsertmästarne Book, Aulin och Lindroth, liksom elektriserades af anförarens välkända taktpinne.