Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse, N:o 115. nast församlade Ständer kostnadsfri upplåtelse af Kronan tillhörig jord ål Gellivara bolag för anläggning af en 17 mil lång jernväg mellan Gellivara och Bottniska viken, hvilken väg beräknades till en kostnad af omkring 5,500,01)0 R:dr Runi; hvarvid likväl fastades det vilkor, att bolag för jernvägens utförande borde vara bildadt och järnvägsanläggningen af detsamma påbörjad inom 1861 års utgång. Ehuru denna jernvägsanläggning icke kommit till utförande, har dock, enligt hvad Rikets Ständer inhemta!, Gellivara bolag, under förutsättning alt Luleå eli blefve kanaliserad, numera afslutat förberedande aftal om byggande af en jernväg mellan Gellivara och oftanämnda eif; hvaremot frågan om denna sednare jernvägsanläggning äfven skulle komma alt förfalla, ilall icke kanaliseringen komme till utförande. Det synes således att, om ock Luleå elfs kanalisering skulle för Gellivara bolag medföra betydliga fördelar, så är det icke heller för det allmänna af ringa vigt att genom en sådan kanalisering befordra den föreslagna jernvägen till Gellivara samt derigenom möjliggöra de der befintliga rika malmfältens bearbetande på ett sätt, som för fäderneslandet kunde medföra oberäkneligt gagn. Men då frågan om kanalisering af Luleå eif, om också af gagn för den elfven närmast liggande orten, likväl eger sitt högsta och egentliga värde derutinnan, att det underlättar eller rättare möjliggör bearbetandet af de rika malmtillgångar, som nu ligga snart sagdt obegagnade i Gellivara malmfält, hafva Rikets Ständer funnit förelaget böra understödjas, endast under vilkor, att hufvudändamålet, så vidt möjligt, vinnes; och då eli särskildt bolag numera blifvit bildadt, sorn vill åtaga sig kanaliseringens utförande och framtida underhåll, hafva Rikets Ständer ansett, att Staten, ulan att för egen räkning anlägga ifrågavarande farled, bör under nämnde vilkor lemna nödigt understöd för dess lillvägabringande genom det nu bildade bolagets försorg.
R:dr; men då densamma de senare åren uppgått till högre belopp, har den, i öfverensstämmelse med E. K. M:s Nådiga Proposition, blifvit beräknad till . 9,000# 7:o Koppar räntan och Slagskatten beräknades vid sista Riksdagen Lill 300 Skepp, eller, efter 130 R:dr per Skepp, till 39,000 R:dr, men har nu, i enlighet med E. K. M:s Nådiga Proposition, blifvit upptagen lill 300 Skepp, a 133 R:dr 16 sk., eller 40,000» 8:o Avesta Kopparoch Mami fact urTull I afseende å denna inkomst-titel, beiäknad vid senaste Stats-regleringen till 3,000 R:dr, har E. K. M., i Dess Ilögstberörde Nådiga Proposition, på anförde skäl, föreslagit, att förtullningar af ifrågavarande koppar hädanefter endast må ega rum vid dess exporterande samt en del af de i och för tullens uppbärande vid A vesta bestämda löner upphöra och deras innehafvare å Allmänna Indragnings-Staten förflyttas, hvaremot en ny nedsatt löne-reglering borde uppgöras i och för uppbörden af Kronans Tionde-koppar ifrån Stora Kopparbergs Bergslag. Och då Rikets Ständer anse denna förändring leda till förenkling uti uppbörd och redovisning, samt, utan någon verklig förlust för Stats-verket, det för Bergslagen blefve en lättnad, om tult icke behöfde erläggas för den koppar, som inom Riket användes, hafva Rikets Ständer, som redan uti underdånig skrifvelse den 23 December sistlidet år, angående reglering af utgifterne under Riks-sta'ens Andra Hufvud-Titel, anmält deras beslut i fråga om de, i följd häraf erforderlige förändringar uti löne-staten vid Avesta, funnit si® böra till hvad E. K. M. sålunda i Nåder föreslagit bifall lemna, till följd hvaraf denna serskilda ränte-titel kommer att ur Riks-Staten försvinna. 9:o Tiondeoch Hammarskatts-jern.
(Fru men det fanns inget besynnerligt i bröstet. Ja, sa' hon, då ä' det visst i lungorna. KERSTIN. Och doktorn till att bulta och knacka, Lungorna, det ä' bröstet, det. Lungorna sitter i ryggen. DAHLMAN. KERSTIN. DAHLMAN. Men det kallas för bröstet. fostran! Vet du inte att lungorna sitter i ryggen? KERSTIN. Herre Gud, flicka, har du ingen kristlig upp Ja, men... FRU BERG (skrattande). heller... Och så var det inget besynnerligt i ryggen DAHLMAN. heller. Ja se, sa' hon, jag har så dåligt minne. Och så ropade hon på jungfrun... KERSTIN. Nej, och inte i magen heller och inte i hjärtat På sin man var det. Fia lilla, sa' hon... DAHLMAN. ­ 63 ­ KERSTIN. Han hette inte Fia. har ondt? (Fru Berg skrattar.) I halsen, sa' Fia... Och det var det med. KERSTIN (halfhögt). DAHLMAN. Hör du, Fia lilla, sa' hon, hvar ä' det, jag DAHLMAN. Förra gången var det håll i sidan. Ska vi ringa på Karolina för att få veta, hur FRU BERG. det står till? att fråga mig, hur det ä' med er andra här i huset. DAHLMAN. Med mig! Åh skäms, fabrikörn, det ä' bättre därför får det inte skymmas af nå'nting vått. FRU BERG. KERSTIN. Ja, det ä' sant. Ni ä' vakande ögat. Men Så gentilt! var nyss härinne. Herr Mattsson ville tala med pappa. Han DAHLMAN. KERSTIN. Jaså. Hvad var det nu jag skulle säga? Han hade brådtom. ä' ett par blodapelsiner, som jag fick till prof, när Ja, jag går strax. Jo... (Letar i fickorna.) Här DAHLMAN. ­ 64 ­ jag köpte några småsaker. Om de ä' bra, kan vi Sundin kommer till middagen. skicka efter till dessert. (Räcker frukterna till fru Berg.)
Grefve Frölich: Då äfven mitt namn blifvit nämnt i Friherre Cederströms anförande, anser jag mig helt korrt böra förklara, att jag fästade min uppmärksamhet mindre vid sjelfva anmärkningarne, än vid slutmeningen, på det jag måtte finna, huruvida Friherren yrkat en sådan påföljd, som 5o §. Riksdagsordningen och 3o §. RiddarhusOrdningen innehålla. Då han likväl inskränkt sig till ett här ofta brukadt ogillande af andras ord och uttryck; får jag blott förklara, att jag anser detta ogillande ännu mera deplaceradt nu, än det var den 28 November. Allmänheten, den stora All - Den 6 Februarii f. m. miinheten, har redan dömt i saken, och det är nu väl sent att fälla ogillande omdömen om hvad som då sades. Skulle nian upprepa allt hvad som blifvit sagt blott för att ogilla det, så skulle kanske äfven jag hafva en eller annan anledning dertill, då man från läktaren härstädes insinuerat, att jag vore en betitlad demagog. Den stund jag talar efter min öfvertygelse, och såsom Folkets representant, anser jag alla andra föremål för mina uttryck, än Svenska Folkets väl, ligga utom beräkning; och om den, som talar här, icke har till högsta ögnamärke de ord, hvilka stå inristade deröfver LandtMarskalksStolen: ''Folkets väl min högsta Lag,” så beklagar jag honom. Jag vänder mig nu till Herr Lind, hvars rättskänsla uppmanat honom att taga den frånvarandes parti, och frågar om han icke också finner Friherre Cederströms anklagelser vara i den categori, att de må endast för hans enskilta räkning stå i våra Protocoller, lill den kraft och verkan de på Allmänhetens omdöme kunna äga. Jag hemställer således, om icke denna discussion nu må sluta. Friherre Cederström: En värd Ledamot, Herr Lind, har behagat upptaga i mitt yttrande saker, som icke finnas der. I anledning deraf får jag förklara, att i det nyss upplästa Protocollet finnes, hvad jag den Den 6 Februarii f. m. 28 November yttrade.
Frih. Cederström, Jac.; S ta ts-U t sk o t tet; efter Frih. Palmstjerna, Carl Otto, W:o 338. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.; Bevill 11 ings-Utskottet: pfter Hr Printzenskjöld, Carl, och Hr Qviding, Bernh. Chri-» stopher, W:o 944- De Besche, Sigge Wathier, och Wto 3071, Hr af Petersens, Carl Herrman; Expeditions -Utskottet: efter Hr Grundelstjerna, Axel Will)., fllti 2.307, Hr af Tuneld, Carl Erik. Den 20 October f. m. Justerades 5 prot-utdr. för d. 17 och 18 dennes. Ånyo föredrogs Bevilln.- och Oecon Utsktns d. 2 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 5 i anledn. af gjorda anmärkningar vid TJtskins betänk. N:o 3, ang:de grunderna för förändrade föreskrifter om brännvinsbränningen oell livad dermed har gemenskap. I sammanhang med detta utlåt., hvilket R. o. Ad. beslöt skola punktvis företagas, föredrogs äfven ånyo BondeSt:s redan d. 16 dennes f. m. upplästa prot.-utdr, af d. 6 äfven i denna månad, innehållande inbjudning till MedSttn att instämma uti BondeSt:s beslut i anledn. af Bevilln.- och Oecon.Utsktns nu föredragna utlåt. Wto 5. irsta punkten. BondeStrs beslut innehöll, alt Ståndet ogillat TJtskrns i slutet af denna punkt gjorda tillstyrkande om bestämmande af ett visst fastighetsvärde för rättigheten att få idka brännvinsbränning och ansett denna punkt, utan förändring eller tillägg, böra blifva till lydelsen alldeles lika med 2 § i nu gällande brännvinsbrännings-författningen d. 20 Juni i83o. Frih. Boye, Ludv :
Det skulle i sanning förundra mig (om något af tilldragelserna vid denna riksdag numera kunde hos mig väcka någon förundran), att personer, som alltid i sina yttranden ådagalägga den största värma, kärlek och vördnad för den historiska principen och dess bibehållande i helgd, söka på allt sätt genomdrifva ett för R. o. Ad:s anseende så förnärmande och med andan af denna institution så oförenligt beslut, som det af dem nu yrkade, hvarigenom R. o. Ad. skulle förverka alla anspråk på förtroende till sin ordhållighet, och sålunda ett bland de mest utmärkande historiska karaktersdragen hos detta Stånd för framtiden utplånas. Det förekommer således mig, som R. o. Ad. icke, utan uppoffring af sitt anseende, kan underlåta att antaga förevar, inbjudn. Hr Rosenblad, Bernh.: Då man just från den sidan, från hvilken man oftast hört vägras allt afseende på auctoritet, äfven då denna auctoritet grundat sig på den största erfarenhet och den största sakkännedom, så snart densammas åsigter varit stridande deremot, då man här hör vädjas till auctoriteter , till, enligt hvad mag påstått, kända åsigter hos landets regerande Konung, just från samma håll, som med verkliga skäl gjort anmärka, emot, att ej sådant vädjande någonsin här blifvit framstqldt, så borde jag kanhun at II. i'i Deri 23 April f. m. da icke yttra mig. Jag erkänner, att jag ej äger någon annan auctoritet till strid för mina tankar, än den auctoritet, som sanning och rätt skola gifva ät en hvar, sorn bemödar sig, att allt, hvad han tänker, yttrar och handlar,skall Vara i öfverensstämmelse med hvad öfvertygelsen säger honom vara rätt. Då min öfvertygelse säger mig, att detta ämne är högst vigtigt, att en början till rubbning al' den helgd för äganderätt, som Sveriges lag och visa administrativa författningar, beslutade af visa Konungar och upplysta Ständer, grundlagt, ligger i förslaget att åstadkomma de resultater, som utgöra föremålet för denna discussion, da anhåller jag om ursägt, om jag upptager frågan.
Kronoegendomar, angående väckt fråga om försäljning af en del. VIII. B. 76. A. 129. Kronofogdar, angående löneförhöjning för. Se Landt-Statens Tjenstemän. — om rättighet för dem att såsom rättegångsfullmäktige begagnas. VII. B. 64. A. 161. 14 ( 106 ) Kronohemman, om ändringar i föreskrifterne om besittningsrätten dertill. X. B. 15. A. 245. Kronolägenheter, Kammar-Collegii berättelse om förvaltningen af. Se Kungsgårdar. Krono-Länsmän. Se Länsmän. Kronomagazin vid Mörbylånga. Se Mörbylånga. Kronoparker, Böda och Strandskogen på Oland. Se Böda, Strandskogen. — om förändrad reglering af kronoparken Mösseberg. Se Mösseberg. ~ . - — om jorduplåtelse från kronoparken Asen. Se Asen. Kronoskatte-brukshemman, om meddelande af lagfart och fasta å. XI. B. 315, 372. XII. 61. A. 62. E. 418. Kronoskjutsskyldige, om deras befriande från krut-transporter. Se Krut-transporter. Kronotionde, om befrielse för komminister-bostället Edet från utgörande af. Se Edet. — angående komminister-boställens befriande från. Se Komminister-boställen. — angående ändring i sättet för dess utgörande. Se^eskattningsväsendet. Krono-Tullmjölqvarn, Carl Gustafs Stads, om uphörande af den till Statsverket nu ingående arrendeafgift för denna. III. 384. R. 392. VII. B. 514. VIII. A. 37. Krut, äldre till Krigsbruk odugligt, anmärkning i afseende på dess utlemnande till enskilda arbetsföretag. Se Stats-Utskoltets Utlåtande N:ris 21 och 139. Krut-transporter, om kronoskjuts-skyldiges befrielse derifrån. XII. B. 363. Å. 406. XIII.
De åligganden, hvilka jag således skulle vilja öfverflytta från landssekreteraren till länsnotarien, äro följande: 1:o. Föredragning och expedition af alla sådana utsökningsmål i hvilka gäldeoären antingen uteblifvit med förklaring (de så kallade tredskomålen) eller utan allt jäf eller invändning krafvets rigtighet erkännt, äfvensom sådana utsökningsmål uti hvi ka, efter hvad derom särskildt finnes stadgadt, Konungens Befallningshafvande eger att meddela vilkorlig utmätningsresolution. Behandlingen af dessa utsökningsmål erfordrar icke någon synnerlig vidsträckt eller djup lagkännedom, koncepterna til! dessa mål uppsättas vanligen efter formulär af landskanslisten eller annat enskildt biträde, hvilka häri snart nog förvärfva sådan vana, att ringa eller ingen justering erfordras. 2:0. Granskningen al inkommande exekutions-diarier. Äfven denna detalj kräfver endast kännedom om några få författningar rörande utmätningsväsendet. 3:o. Ombesörjandet af all förekommande vidimation, hvarvid endast noggrannhet tages i anspråk. 4:0. Tillsynen deröfver att föreskrifna rapporter, uppgifter och andra handlingar, som på bestämda tider böra till landskansliet ingå, i rätt tid inkomma. För detta ändamål äro vanligen särskilda tabeller upprättade, utvisande de tider, då ifrågavarande handlingar böra ingå, hvadan fullgörandet af detta uppdrag endast förutsätter ordentlighet. O 5:0. Skyldigheten att i mål och ärenden af enklare beskaffenhet efter de enskilda föreskrifter, som landshöfdingen meddelar, föra Konungens Befallningshafvandes protokoll.
Ty Berg är icke, som Drachmann, en lättrörlig natur, hvilken gör täta krumsprång, han är fäst och solid, hans karakter är höjd öfver tvifvel, hans frihets-sirine har bestått profvet och hans handlingar afvägas. När han bryter med någon, är det icke stämning eller lyrik, det är öfvervägdt, det är allvar. Det är nu något öfver tre år sedan en allians slöts mellan den politiska och literära venstern, som förut hade hållit sig fjerran från politiken. Den fick sitt dokument, då Edvard Brändes stälde sig som den radikala venstems kandidat vid ett folketingsval på Langeland och på valdagen uttryckligen förklarade att han “ trodde hvarken på judarnes eller de kristnes Gud. “ Denna allians helsades säkert af de flesta venstermän med glädje, men det fans också många, bland dem under-tecknad, som ansåg &gt; den för ogynsam, och jag framstälde en sådan uppfattning uti denna tidskrifts tredje häfte för 1881. Jag framhöll då, att Bergs styrka hittills varit det, att / han representerade det stora, breda danska folket med alla dess fel och dess företräden, men det vida öfvervägande flertalet af danskar är religiöst, och fritänkeriet står för det som någonting främmande, hvarifr^n den enkle mannen helst må hålla sig fjerran. Man kan anse denna religiositet såsom gynsam eller ogynsam, det afgörande är att den är ett faktum. Intet vore lyckligare, än om de literärt-religiösa och politiska partierna kunde samverka öppet, men när detta under de gifna omständigheterna är oklokt, böra de en tid ännu göra det i hemlighet. Och denna allians borde flera år ännu ha varit en hemlig, icke en offentlig för-lofning. Sådan den eklaterades 1880, kunde den blott blifva till skada för begge parterna, för de radikala som fingo en ogynsam ställning i förhållande till befolkningen genom en allians med fritänkare, och för fritänkarne derför att de politiskt taget anteciperade tiden genom att framträda som politici, medan de ännu voro * så få. Och om de dock kunnat gifva den radikala venstern ett värdefullt understöd, men detta var omöjligt, eftersom de saknade kännedom icke om politiken i dess allmänhet, utan om den politiska detaljen, som de funno under sin värdighet.
Förkl. 2.) Af Revisorerne är vidare anmäldt, hurusom, sedan Kongl. Maj:t, under den 20 Februari i836, i Nåder förordnat, att af de besparingar, som kunde uppkomma, så väl på det lill oförulsedde utgifter uppförde anslag af X 6,000 R:dr, som på öfriga Stater, en summa af 2,000 R:dr borde utgå, såsom arfveden åt två extra Rese-Jnspeclorer, med 1,000 R:dr lill hvardera, så har Kongl. General-Tull-Styrelsen, som den 20 Februari 1837, under Siats-Utskottets Utlåtandej, N.o j6. 63 benämning af arfvoden, anordnat 7,161 R:dr 3a sk., alt utgå af återstoden å extra-medels-anslaget för år i836, sedermera, uppå Casseurs-Cotorets hemställan om ersättning af det till bemälde Rese-Inspectorer under de tre sista qvarlalen af år i836 förskottsvis utbetalde arfvode af i,5oo R:dr, låtit sistnämnde belopp utgå af besparingarne å samma års Ordinarie Stat; hvaraf ville synas, som skulle General-Tull-Styrelsen förbisett Kongl. Maj:ts uttryckta afsigt, alt ifrågavarande arfvoden borde i främsta rummet utgå af besparingarne af extra-anslaget. Med afseende å de af Kongl. General-Tull-Styrelsen i dess förklaring rörande detta ämne meddeldte upplysningar, hemställer Utskottet, att Revisorernes förenämnde anmälan icke må till någon åtgärd föranleda. § 164.
Lars Pehrsson i Grigeckstugan, avita dr(ängen), Olof Södergren och p(igan) Fogelö, enkan Kerstin i Markstugan, ekan Kerstin vid Rehns soldattorp, Åfeldts hustru uti Rosselbo, enkan Stina hos Fast, hustru Stina i Jättorp, enkan Ingeborg i Hvithella, flickan Kajsa vid Djula grindstuga, avita dottren Brita i Hönsviken, pigan Anna hos sold. Röök, hvardera 16 sk Bco. Enkan Ingrid i Skyttstugan, pigan Anna i Qvabben, Blinde Pehr i Nybygget, enkan Maja i Karinbo, enkan Kerstin i Korshällsstugan, enkan Anna i Bjelkebohl, husm(annen) Pehr i Fäboda och skräddaren Eric Pehrsson i Loskebohl, hvardera 10 sk 8 rst. Desse personer fingo således tillsammans 9:37:4. In fidem, under Herr Prostens sjuklighet. Carl Hallgren Upläst och ärkändt, intyga Eric Carell Anders A. Andersson And. Blomberg i Banninge Med Stora Malms församling hölls Michaelismässo Socknestämma d: 15 October 1809, då följande förehades: § 1. Protocollet af d: 7de sidstledne Majii uplästes och underskrefs såsom rigtigt befunnit. § 2. På efterfrågan, om tjenstefolk eller annan ungdom hållit danskalas Michelsmässo-tiden, angafs, at sådant skall skedt hos Eric Pehrsson i Måstorp. Eric Pehrsson, sjelf närvarande, erkände sanningen af denna angifvelse; Och skulle [han] till följe häraf, enligt protocollet af d: 6 October 1799 erlägga 3 Rdr Rgds i böter till fattig cassan, hvilka 3 Rdr rotens sexman anmodades at af Eric Pehrsson uttaga. § 3. Några lösdrifvare förmente sexmännen, ej inom socknen finnas. § 4. Brofogden anklagade ingen för försummelse med svinringning. § 5. Sexmän och sockenhandverkare bibehöllos vid deras tjenster. § 6. Husfolk från andra socknar hade ej hit inflyttat. § 7.
Utskottet har, uti inledningen till detta Betänkande, yttrat sin mening om vigten af undervisningens befrämjande i de till den så kallade medborgerliga bildningen hörande läroämnen, bland hvilka de nu ifrågavarande intaga ett särdeles vigtigt rum, men anser sig likväl icke böra tillstyrka en sådan underdånig framställning, som af motionären i detta fall blifvit föreslagen. Till en början får Utskottet fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, att reglerandet af undervisnings-timmarne är beroende af lärarnes antal vid hvarje läroverk och af undervisnings-ämnenas fördelning emellan lärarne; att ej allenast de lör behörighet till lärare-svsslor erforderliga prof, hvilka, äfven för andre lärare vid elementar-läroverken, än de nu ifrågavarande, för närvarande äro olika bestämde, utan ock befordringstur och aflöning måste blifva beroende af de undervisnings-åligganden, hvilka tilldelas hvarje lärare-syssla, samt att således bestämmandet af alla dessa förhållanden har mycken inverkan på undervisningens ordnande i öfrigt. 0m det nu i allmänhet lärer medgifvas, att Rikets Ständer ej lämpligen kunna uppgöra förslag till undervisnings-väsendets reglerande i dess helhet, så torde det befinnas ännu mera olämpligt, att Rikets Ständer skulle, angående förenämnde särskilda detaljer af ifrågavarande angelägenhet, hos Kongl. Majit anhålla om vissa bestämda föreskrifter. Då nu Utsicottet dessutom uti första punkten af detta Betänkande föreslagit, att Rikets Ständer mätte anhålla om ny skolordnings utfärdande, på de af Kongl. Majit och Rikets Ständer redan gillade grunder, samt Rikets Ständer uti fjerde punkten af sin den 20 Oktober 1848 aflåtna underdåniga skrifvelse uttryckt den önskan, alt vid hvarje särskildt elementar-läroverk skulle meddelas så fullständig undervisning uti de till allmän medborgerlig bildning hörande ämnen, som läroverkets omfång medgåfve; så synas Rikets Ständer derigenom hafva så tydligen uttalat sin åsigt om angelägenheten att hägna och uppmuntra nyssnämnde bildningsgren, att motionärens syfte med nu förevarande förslag kan anses sålunda redan vara vunnet.
Jag öfverlemnar nu till Ilr Gr. o. Landtm, att afgöra, örn någon § finnes i Sveriges grundlag, sorn hindrar den propos., jag begärt. Hvarje mening skall då på samma sätt kunna undertryckas; och jag förutser, att prejudicatet deraf, för en annan gång, kan medföra förskräckliga följder. Jag anser det derföre alldeles omöjligt, att Hr Gr. o. Landtm, kan vägra propos. å hvad jag begärt. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att såsom H. Ex. uppfattat denna fråga, hade R. o. Ad. först fattat sitt beslut i afseende på en adress till K. M., rör:de spärrmngsanstalternas uppliäfvande samt inbjudit de öfriga RiksSt:n att deruti instämma. Inbjudningen hade blifvit afslagen af BorgareSt. men Presteoch BondeSt:n hade fattat beslut, som till mer eller mindre del öfverensstämde med R. o. Ad:s. H. Ex. hade trott sig finna de flesta talare inom R. o. Ad. vara mest böjda för antagande af PresteSt:s contra-inbjudning i ämnet, då nämnde Stånds beslut vore det, som mest öfverensstämde med R o. Ad:s, hvarföre ock II. Ex. hade framställt propos. till instämmande i PresteSt:s beslut. H, Ex. hade tyckt sig finna denna tanke vara den rådande; men Frih. Boye hade motsatt sig densamma och begärt propos. på ett särskildt sätt. Enligt H. Ex.‘s mening kunde Den ii September e. m. likväl ej fråga blifva om anaat, än att antingen förblifva vid det redan fattade beslutet, eller ock instämma antingen i Presteeller BondeSt:ns, då Exped.Ulsk. sedan finge samlnanjemnka skiljaktigheterna. Frih. Boye: Med vördnad emottar jag Hr Gr. o. Landtnäs nu yttrade mening; men jag finner deri ej bestämdt uttryckt, om jag har någon rätt att få mitt förslag framstäldt eiler icke.