Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:ts Nåd. bifall.» Af samma skäl skulle Utsk:t vara förhindradt att tillstyrka bifall till snart sagdt hvilken punkt, som helst, då det icke gerna kan eller bör antagas, att K. M:t skulle på något sätt för Utsk:t tillkännagifva sina afsigter i någon fråga, innan Ii. St:r deröfver blifvit hörda. Deremot hade det varit önskligt att Utsk:t, såsom skäl för afslag af den Kongl. Proposm, åberopat II. St:rs redan förut yttrade önskan, att den blifvande artillerikasernen icke måtte förläggas vid nuv:de artillerigården, och att Utsk:t hade gjort detta i så allvarliga och kraftiga ordalag, att det varit att hoppas, att frågan om artillerigårdens förvandling till kasern aldrig mera skulle återkomma. Denna fråga rörer nemi. icke ensamt Kongl. Svea artilleri-regemente; den är snarare att betrakta såsom en angelägenhet af största vigt för Stockholms stad och dess innevånare. Då nemi. sundhetslärorna allt mera spridas, och hafva trängt ned till snart sagdt alla samhällsklasser: då numera knappt någon menniska kan antagas vara i okunnighet om den stora vigten och betydelsen för lif och helsa af ljus och frisk luft: då man i alla väl ordnade samhällen söker befordra luftvexling genom gatornas utvidgande och anläggningen af större allmänna öppna platser, såsom det säkraste och ändamålsenligaste medlet att förekomma sjukdomar; så vore det väl mer än oförsvarligt att förlägga en kasern för många hundra man och flere hundra hästar midt uti en statsdel, som är uti sådan tillväxt som den ifrågav:de och som lofvar, att inom en ej aflägsen framtid blifva en af hufvudstadens skönaste och mest eftersökta platser. Det är blott på den grund, att Sverige beklagligtvis är i saknad af tidsenliga sundhetslagar och byggnadsordning, som man ännu år 1866 kan tänka på att vid artillerigården förlägga en stor kasern. Sju år äro dock redan förlidne, sedan den komité, som af K.
Denna uteslutning af Riks-Råds titeln å de officiela genealogierne tyckes berättiga till det antagande att concept-genealogierne blifvit af officiela handlingar härutinnan vederlagda, och detta så mycket antagligare som man nogsamt känner att icke blott Svea Rikes Råd utan äfven konungsliga, furstliga och Regements-Råd funnos under 15:de och 16:de århundradena, tillfölje hvaraf misstag härutinnan af okunnighet eller i god tro lätt kunnat begås; att Riddarhus-deputationens protokoll af dea 7 November 1761 innehåller bland annat »skolande äfven efter berättelse af denna Lilliehöökska ätten ej flere vara än Herr Kapitain (på Uplands Regemente och bevisligen af Fårdala-grenen) och hans broden; hvilket omförmälande i min tanka visar att Riddarhus-deputationen icke ansett Gälareds-grenen höra till JVS 1, enär Deputationen i motsatt fall icke gerna kunnat anföra denna berättelse, som i sådan händelse varit alltför påtagligen stridande mot sanna förhållandet; att utom af motionären åberopade Bergs-rådet Bondes anteckningar om Lilliehöökska ätten, äfven den af Uggla, Gjörwell och Schering Rosenhane författade och 1791 utgifna rådslängd upptager, förutom Måns Bryntesson, sorn dog sonlös 1529, Anders Pedersson till Fårdala såsom det första Svea Rikes Råd inom Lilliehöökska slägten; och slutligen att ättens M 1 sköldemärke krossades 1801 då den siste ättlingen af Fårdala-grenen afled; ett åtgörande som väl icke rimligtvis kunnat ega rum om ännu en gren af ätten funnits.
Siegleineiiten för Seterinäninrättningarne i ©tocfbolni od) ©fara, sjetednarm* att tjena till efterrättelfe till 1838 ård flut, Ijafma blifmit af Äongl.wttnmaatncSDlajit fafiftällbe, ^warjemte ©unbf)etd Sif). tilt 91. ©t. spröt. 1856—1857 l:jla ©ami. 2:a Stfb. 12 ©erättetfe om h^ab t Ofifet och befö 2Bib SBetcrinär 2ötb $eterinärsinrättningen t ©fara btefrno imber famina år 12 elenor ttnbetmifabe od) erantinerabe/ af ^milfa 3 unber året afgiitgo till ©tocfs point för att mib 35eterinär Huber ben tibrpmb, forn förflutit, febatt Oiifeté ©tänber febitafl mo Sttropa återffänft och be flefta länber föfa genom en rafilöö merffampet bota be refmor, font frigetö ffafningar mebfört. 9fifa fförbar pafma betonat lattbtmannenö möbor och en förut ofänb lifs ligpet i inbuflriettö ferjfilba grenar, t panbelit och näringarna pär als firat och fpribt en mälmåga, pmilfen för fäberneölattbetö framtiba Ipcfa inger glaba förhoppningar. SSibepållaitbet af be mänjfapliga förpållanben, pmitfa, grmtbabe på iitbörbeö förtroenbe od) aftning, egt rttnt emellan be förenabe rtfena och atla fräntntanbe tnafter, E)ar unber be febnaft förflutna åren och be politijfa pänbelfer, font bå tintat, fortfaranbe utgjort föremål för Äongl.
Det skall också, så väl inom som utom Bergslag, finnas ganska mångå Bruk, Hvilka till stor del äro af gällande privilegier beroende, och dessa pri vile - 14 Allm. Besv.- och Ekon.-TJlshollels Betänkande, JV.-o l4o. gier utgöra en verklig af lagarne hittills skyddad egendom uti innehafvarens hand. Man horde således vara varsam vid öfvergången från tvång tili frihet, så att icke den ena bruks-innehafvaren måtte beröfvas större eller mindre del af sin egendom, endast för att godtyckligt skänka densamma åt andra, som derpå icke ega lagliga anspråk. Sådant förmenas skola, så länge kolhandeln icke är fri, inträffa, ifall Utskottets förslag vinna tillämpning, emedan på många ställen finnas i samma trakt flera härdar tillåtna för lågt smide för hvardera, än som, under full frihet i till verkningen, skulle i framtiden kunna underhållas på de inom orten befintliga skogsoch k o l-ti llgångarne. På det nu åt jern-lillverkningen må kunna gifvas all den frihet, som förmenas kunna stå i förening med skogarnes bestånd och den nödiga vården om de mindre hruks-egarnes intresse, är, i stället för de af Utskottet tillstyrkte bestämmelser, föreslaget: a') oinskränkt vågföringsrätt för de härdar, hvilka, utan beräkning af den tillökning, hvartill Kongl. Kungörelsen den 26 October 1838 berättigar, äro privilegierade för /j5o SkM inom och 400 utom tackjerns-bergslagen; b') ändring uti 4-de §. af Kongl. Kungörelsen den 26 October 1838, så att endast r5 tunnor kol beräknas til! 1 SkU. stångjerns-smide, hvarigenom Lehofvet skulle afhjelpas för alla sådana härdar, hvilka icke inbegripas i föregående punkt. För öfrigt har man ansett, att den reglering af smidesrätten, sorn nu företages, åtminstone icke bör utsträckas utöfver nästföljande 5 år, då för den återstående liden det bör bero af blifvande Lagstiftare att derom reglementera, derigenom också skulle undvikas flera svåiigheler, som under tiden kunna uppkomma.
På Bonde-Ståndets vägnar Lars Olsson. n. v. Talman. Uppläst dan 11 Juli. Stormägtigste Allernådigste Konung! Genom remiss har Eders Kongl. Majit i Nåder till Riksens Ständer hanskutit en af Landshöfding - ioiS Den 11 Juli, höfdingen i Christianstads Län Grefve A. De la Gardie i underdånighet gjord ansökning om den förbättring i dess lön-förmåner, hvilka, utom 166 R.dr 32 sk. hushyra, bestå i 1200 R:dr egentlig lön, 80 R;dr i respenningaK och 150 R;dr så kallade utskrifnings Gästningspenningar, så att de i spannmål förvandlades och blefve sva* rande emot Embetets värdighet. Sedan Riksens Ständer inhemtat alla till detta ämne hörande upplysningar, hafva Riksens Ständer beslutit , att då Statens fördel fordrar, att en Landshöfding, hvars vigtiga och ansvarsfulla embete äger så mycket inflytande på allmänna ordningens bibehållande samt styrelsens kraft inom Länet, icke skäligen bör sakna en för dess anständiga utkomst nödig lön, Landshöfdingen i Christianstads Län bör sättas i enahanda löne vilkor med dem , Landshöfdingen i nästgränsande Blekinge Län åtnjuter, eller 500 tunnor i sådana sädes-slag, som Krono-tionden i Länet utgöra; äfvensom att, enär nu varande Krono-tionde-tillgång i Christianstads Län till en del användes till Garnizons-aflöning, och det öfriga till det stundom på säd nödställda Kronobergs Län, lämpligt är, att beloppet i spanmål, hälften tåg och hälften korn, bör komma att utgöras tills vidare i penningar, beräknadt efter Länets årliga Markegång. Denna förbättrade lön anse likväl icke Riksens Ständer kunna retroactift, eller förr än med nästa år Landshöfdingen till godo komma, hvaremot den nu utgående contanta lönen , jemte utskrifnings Gästnings penningarna bora indragas eller användas i af - Den ix Juli. lolg i afräkning å -betalningen för spannmålen.
Jern, Tjära, Beck m. m, i betydligare mån bidraga dertill att sorterade skeppsladdningar kunna expedieras, som år grundvalen för ali Nederlagsoch Transitohandel; 3) förmånen af att på en så närbelägen ort kunna drifva en fördelaktig byteshandel, och dels föryttra egna f xporfproducter, dels för dem tillbyta sig sina behof; hvarvid äfven bör tagas i öfvervägande den mindre kostnad och risque deras fartyg derigenom löpa, då de eljest i och för sina förnödenheters afhåmtande nödgas underkasta sig dryg kostnad, med äfventyr, att som oftast förlora både last oah fartyg, på ett, ej alltid af Skepparen så vål kändt farvatten, blottställde för våldsamma vindkast, kaperier Den 5 Martti. 313 m. m.; 4) att de medelst besparing af en för da umbärlig blifvande Assurance-afgift å skepp och gods, lå skörda större vinst af sina laddningar, och kunna under tiden med sina ägande eller befragtade fartyg, företaga sig flerfaldigt tätare, föga kostsamma resor; 5) att de dermedelst äfventyra mindre af Cours-förhållanden, och icke så ofta blottställas för växel protester, samt äfven till en del försättas i cas att i deras idkande köpmanskap kunna använda våra egna obligationer; samt G) den stora fördelen att finna lätthet för befraktningar. Den vigtiga förmon detta medför, askar ingen' vidare förklaring, och bevittnas af erfarenheten bäst dermed, att så ofta frakthandeln hos oss varit i tilltagande har Växelcoursen fallit och till och med understundom inbragt gediga sil Ivertackor.
Maj 1852 angående upplåtande till de i Norrbottens, Westerbottens och Wester-Norrlauds län belägna privilegierade sågverken af så stort område, antingen till hemman under vanlig besittningsrätt indeladt och skattlagdt eller mot skogsränta öfverlåtet, att, med skogens framtida bestånd sågverket må derifrån kunna erhålla det antal träd, som efter sågverkets privilegier beviljade blifvit, erhållit tillämpning, upplyser blott berättelsen för det förstnämnda länet, att inom detsamma 3 sågverk, i stället för dem enligt privilegier tillkommande rätt att från kronans marker hemta 4,554 träd, dels till anläggning af hemman, dels emot skogsränta erhållit ett område sig upplåtet och afrösadt ;i, 115,401 tunnland duglig mark och impedimenter, eller vid pass 2-5 tunnland för hvarje träd. Med afseende åter på bostcillsskogarne, voro vid 1860 års slut i några län en del sådana skogar till ordnad hushållning indelade, men dessa synas i förhållande till de öfriga vara få, och åtminstone från ett par län anföres, att de fastställda hushållsplanerna icke allestädes följas, helst behörig tillsyn icke alltid kan utöfvas af den på flera orter jemförelsevis fåtaliga Skogsbetjeningen.
Vinner Nej, kommer Utskottet att genom särskilt votering algöra, antingen Friherre Cederström må, i och för denna sak, efter 106 eller ock efter 107 §. Regerings-Formen behandlas.ic Då emedlertid samma omröstning sålunda utslagit, att inom Constitutions Utskottet, Två Stånd stadnat mot Två, har Utskottet, som 3o Const. Utsk. Betänkanden. erkänt nödvändigheten af ett bestämdt slut i mål der det handlar med Riksens Ständers rätt, och som ej kunnat, emot bokstafiiga föreskriften, härvid tillämpa hvarken 38 eller 53 §• af Riksdags-Ordningen, funnit den enda utväg återstå att hos Riksens Ständer anmäla voterings-resultatet, med förklarande att Utskottet anser ofvanberörde mot Herr Friherre Cederström ställda anmärkning böra, jemlikt 75 §. Riksdags-Ordningen, förfalla. Beträffande åter anmärkningen mot Föredraganden af Krigs-Arenderna, så, emedan han den 17 September 18'6 i Stats-Rådet förblifvit vid sitt i Krigs-Beredningen den 9 förutgående afgifna yttrande, det han funné Allmänna Magasins-Direcdonens underdåniga förklaring al den 29 Augusti fullkomligen och till aila delar nöjagtig, har Utskottet ansett Föredraganden, i grund al denna reservation, vara från ansvar i saken skild. Stockholm den 3 April igi8. Constitutions - Utskottets Memorial i anledning af Sta ts-Utsk o t tets anmärkning i alseende på Soldatbeklädnaden vid Vesterbottens Regemente. Under den g och r3 nästlidne Februari hafva samtliga Riks-Stånden till Constitutiohs-Ut - Cons t. Utsk. Bot ankan den. 5r skottet remitterat Stats-Utskottets, uti Memorial af elen 4 i samma månad emot Konungens Rådgifvare i Commanrlomål för Armén eller Föredraganden af Krigs* Arenderna framställda anmärkning, hvartill anledningen hämtats från Riksdagsmannens af Bonde-Ståndet för Vesterbottens Län Johan {Viklunds klagan öfver de af Chefen för Vesterbottens
Då jag, ibland de emot Utskottets förra Betänkande gjorda anmärkningar, icke funnit någon vara ställd emot förrherörde Femte Punkt, så anser jag deraf följa, att densamma är vorden godkänd, och hvadan det ålegat Utskottet, att derefter rätta tull-afgifterna, så på Ullen sorn andra rå-ämnen för inhemska fabricat och tillverkningar, så mycket helre, som Kongl., Maj:t, i afseende på tullbestämmelsen å den till Riket inkommande utländska Ullen, förklarat: ”att den grofva Ullen icke bör ”fördyras,” Men då hos Utskottet någon rättelse i denna del icke skett, förmodar jag, att den skall hos Rikets Ständer verkställas. ” ”Sorn Utskottet i allmänhet följt den principen, att icke förhöja tull-afgifterna å ångra varor, så lärer det förvåna alla, som uti Beslutet icke deltagit, att tullen å den f)2 Bil. till B evillnings-Uts kottets Uti. N.-o 44- för allmänheten oundgängliga nödvändighetsvaran,Saltj blifvit förhöjd från 3a sk. lill 36 sk. Banco för hvarje turina — så mycket mera som tullen å de flesta öfverflödsoch luxe-artiklar blifvit nedsatt —- hvilket förfarande, efter mitt sätt att se, icke utmärker serdeles patriotism hos vederbörande, och jag lian icke undgå att protestera emot en dylik förhöjning, såsom saknande allt skäl , så i Stats-oeconomiskt som Mercantilt hänseende.’1 ”På enahanda grund bestrider jag ock den föreslagna tullförhöjningen å Sillj från 20 sk. till 32 sk. Banco för hvarje tunna, likasom å torr Fisk" ”Jag kan icke eller lemna mitt bifall till den föreslagna förtullningen af de utländska segel, hvarmed Svenska Skeppare blifva nödsakade att sig förse under en pågående sjöresa, i stället för dem, som blifvit förderfvade elier förlorade; ty ingen ting kan väl vara obilligare, än att Skeppsredaren skall straffas för en honom öfvergången olycka, sorn han icke kunnat förekomma.
Men det allvarliga dramat kunde under medeltiden ej upptaga den som hufvudämne, och tager det ett steg för att närma sig detta område, så stannar det dock på halfva vägen, midt emellan det andliga och det verldsliga, på ett gebit, der verkligheten endast, så att säga, i utdrag framställer sig, och der de allmänna begreppen skola ersätta det individuella lifvet. Der skapar den dramatiska fantasin ett nytt, ett didaktiskt allegoriskt skådespel, de s. k. Moraliteterna, i Italien kallade Fausti. Moraliteterna antagas hafva uppkommit i Frankrike i början af 15:de seklet. Men de hafva en bred historisk basis. Allegorien var under medeltiden mycket älskad; trubadurernas och truverernas sånger utbredde smaken för densamma; vid fester och tornerspel användes allegoriska personer till högtidligheternas höjande; den ryktbara medeltidsromanen Le Roman de la Rose var ett kolossalt allegoriskt poem. Redan i 13:de århundradet finner man i Frankrike de s. k. Entremets, hvilka voro så älskade af de förnäma, att de icke kunde undvaras vid någon större fest, och hvilka troligen utgjorde ”ett slags lefvande bilder med allegorisk betydelse, glänsande skådestycken med konstiga förvandlingar, groteska apparater inom ett lefvande sceneri, beledsagade af korta förklarande tal.” Från Frankrike kommo de till England, der de kallades Interludes eller Enterludes, och deras sammanhang med moraliteterna bevises deraf, att de älsta engelska moraliteter bära detta namn114. Äfven mysterierna upptogo ofta allegoriska personer; i ett bland de älsta tyska dramer, ”Ludus pascalis de adventu et interitu Antichristi,” uppträda kyrkan, synagogan, barmhertigheten och rättvisan, och från början utaf 13:de århundradet har man ett allegoriskt skådespel, som har fullkomlig likhet med de sednare moraliteterna, nemligen ett teologiskt drama af Etienne Langton, hvari sanningen och rättvisan anklaga Adam inför Gud, medlidandet och friden bedja för honom, och Gud fader aftalar med sin son att bilägga striden genom dennes menniskoblifvande115.
Och härmed lunnar jag gerna afgörandet härom till en hvars omdöme, blott får jag tillägga, att ehuru sådant förutsätter misstankar, skall dock Götha Canaloch DiscontDirection r, med de grunder och den uppställning de hafva följt och följa, långt ifrån att frukta , de alltid med nöje emotta-i ga alla möjliga controllerande åtgärder, endast de ej fjättra ärendernas §;ång ; och med yttersta beredvillighet lemna alla möjliga upplysningar , ja! till och "med påkalla yttersta skarpsynthet dervid. Vidare förklarar jag , att öm jag vore i stånd skilja Canalens sak från Fosterlandets j i stånd att blott ensidigt och kortsynt yrka Canalens och Bolagets nytta ; så skulle jag instämma med annullerandet af Fordran, stor Ridd, 0. Ad, Prot. IVB, II Afd. 31, 33. Den 17 Martti, e. m. 1,100,000 R:dr och dermed sammanhängande åtgärder, som Utskottens Betänkand n föreslå, äfvensom utur denna synpunct jag på intet sätt hade att invända mot Discont-räftens öfverlemnande till Staten för motsvarande ersätt-i ning j men lycklig nog att hafva sett Svenska Friheten återställd, skulle jag ej vara lugn, om med tystnad jag kunde se grundvalen för all frihet, noggrant iakttagande af Lagarnes föreskrifter och förbindelsers helgd, skakasj och må det tillåtas mig fråga.* om vi ej sjelfva vörda denna grundval, kunna vi ens vänta, mindre fordra, att andra skola hålla den helig? Det, som i dag göres mot en del af Samhället, kan i morgon med samma rätt göras emot en annan, mot det hela; Då träder våldet i Lagens ställe. Och nar hafva lagligen, högtidligen för: Värfvad® rättigheter kunnat förloras utan efter laga Domstols skiftande parterne emellan? Hafva ej äfven Sveriges Envåld6~Konungar befallt sina Domstolar döma efter Svensk lag och rätt, mellan sig och dejras undersåtare?
Tager man i betraktande den gynsammn terrängen, hvarå denna jernväg ar anlagd, som gjort alia egentliga terrasserings.nbeten och kostsamma viadukter samt större brobyggnader öfverflödiga, de små och erikla stationerna, rörelsemnlerbdens mindre värde i förhållande till den å andra jernvägar, och dessutom de lätta rälerna och alt serskild ballast ej bellöft anskaffas, sä synes denna kostnad ganska betydlig, särdeles i jemnförelso med den för våra stambanor. Oansedt statsbanan förbinder Antwerpen med Gent öfver Malines, som är de Belgiska statsbanornas centralpunkt och förstnämnda städer ligga båda vid Scbeldcfloden och hafva således vallenkommunikation sinsemellan, har dock ifrågavarande jernväg, som direkte förbinder Antwerpen och Geut och är 2.73 Svenska mil kortare än statsbanan öfver Malines, en särdeles liliij trafik och lemnar ett i ekonomiskt hänseende fördelaktigt resultat. Att en liflig trafik mäste uppstå på denna bana, är naturligt, då den sammanbinder de folkrika och indusfriidkande städerna Antwerpen och Gent, den förra med 102,000 och den sednaro med 108,000 innevånare och berör äfven städerna S:t Nikolas med 21,000 och Lokeren med 17,000 innevånare jemtö flera folkrika byar, samt genomgår ett af Europas folkrikaste, fruktbaraste och mest uppodlade landskap, Ost-1'landern, som i allmänhet räknar en befolkning af 12,660 menniskor på geografiska qvadratmilen.
Biksens Stan - Den 11 Juli. 1077 Ständer för sä omistelige ansedde och till sä angelägna usus anslagne medel, blifva satta i stor ovisshet, att en stor del deraf torde kommit att stä oinkrafde, och kan hända en del, till mistning för Kronan, förskingrade blifvit; ty hälla Riksens Ständer före, att sådant Uppbördsmännernas egenvilliga förhållande bör dem alfvarsarnmeligen af Magistraten under ögonen, ställas, samt så alfvarsam hand dervid läggas, att i fall Kronan något dervid skulle komma att lida, sådant till fullo kunde blifva ersatt, heldst berörde Commissarie!' kunnat haft all säkerhet hos Kronan för deras Röner, deremot Ivronan nu hos dem torde hafva ringa säkerhet, om något brister i Uppbörden, hvarom Magistraten bör förfoga eftertryckelig anstallt. Detta allt, som Riksens Ständer i förenämnde mål godt funnit, håfve Vi Eder härigenom velat tillkännagifva, med Nådig befallning, det J, ej allenast lernnar Magistraten till dess efterrättelse deraf behörig del , utan ock håller hand. deröfver, att, det till verkställighet befordras inå.‘ Och Vi befalle Eder Gud Allsmäktig Nådeligen, Stockholm i Råd-Kammaren den lo Jan. 1735. FRIEDRICH. O. Cederström. Till Öfver-Ståthållaren Gref Törnflyckt angående Uppbörds-Commissariernes Eoner. Rikheten, med. Höga Originalet, bevittner Isaac Dellwik. Secreterare vid Öfver-StSthSHare-Enjbetcts Cantzlie„ »f>7S Den 11 Juli. Afskrift. FRIEDRICH, med Guds Nåde , Sveriges, Göthes och Wendes Konung etc. etc. etc, Eandt-Grefve till Hessen etc. etc. etc. Var Ynnest och Nådiga, benägenhet med Gud Alsmägtig Troman och Öfver Ståthållare. Hos
Sista punkten af irsta afdeln. i denna § bör utan olägenhet kunna uteslutas, då det, som föreskriften derstädes synes åsyfta att förebygga, icke kan inträffa, sedan någon fördelning icke äger ruin, innan bevillnts-summan på runstycket är kand, och stadgandet i den §, sorn derom hand - Den i Februari. •>9 lar, använder termen ”en proc. af liela länets bevillntssumma för löpande året.” Hvad ofvan, i i:sta afdeln. är sagdt rörrde ”fördelningen, ” gäller äfven för den andra, som handlar om Stockholms Pröfnts-comite'. I öfverensstämmelse med dessa anmärkningar, Ilar denna § i förevar, project erhållit en förändrad redaction. Se Art.' X, § i5i. § 144- Utförd på Art. X, § 149* § ,45. Den olikhet i meningarna, som ofta förspörjes om rätta förståndet af denna §, torde lättast kunna undanrödjas genom uteslutandet af benämningen — "sorn ordförande &c. &c. comité” — hvilken förekommer i början af edsformuläret. §:n finues utan väsendtlig förändring utförd på Art. X, § 154- §§ <46, <471 <46. Här anvises väl, huruledes besvär öfver Taxerts-comites åtgärd må fullföljas; men ehuruväl af § 5o Bevillnts förordn. kan slutas till sättet att få vid mantalsoch skattskrifning gjorda anmärkningar dragna under BeviIln:s-comite, synes en föreskrift derom vara på sitt rätta ställe inom den Art., som dertill är egnad, och hvarest icke heller bör saknas föreskrift, huru förhållas skall till vinnande af rättelse uti Berednts-eomites beslut. Af denna anledn. hafva 2.’ne nya §§ 174, >76 tillkommit på Art. XT. Beträffande de nämnde §§ ,46, 147? <48 Bevilln:s-för ordn. har man ansett dem böra fördelas uti flera, och er hålla mer utförlighet, dock utan att rubba det väsendtliga af föreskriften.