Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan, vid behandling af Bevillnings-Utskottets Betänkande Jtä 8 angående tullbevillningen, detsamma blifvit af en del Riks-Stånd i vissa hänseenden återremitteradt, nemligen af Preste-Ståndet i afseende å artikeln Kaffe, med derunder upptagna rubriken brändt och alla till kaffesurrogat användbara brända vexler, — af Borgare-Ståndet, i fråga om artikeln oraffmeradt Kokoch Bergsalt, — samt af Bonde-Ståndet, beträffande Utskottets hemställan å sidan 20, att, såsom orden lyda, »hvad i öfrigt angående införselstarifen blifvit yrkadt och föreslaget måtte lemnäs utan afseende», men i alla andra delar af samtliga Stånden afgjordt, får Utskottet, som genom särskildt utlåtande kommer att öfver återremisserna sig yttra, nu afgifva förslag till sammanjemkning af de redan fattade beslut, vid hvilka skiljaktighet förefinnes, samt till de voteringspropositioner, efter hvilka, der sammanjemkning icke kan tillvägabringas, omröstning lärer böra anställas i Förstärkta Bevillnings-Utskottet; och bör Utskottet härvid anmäla, att de delar af nyssnämnda Betänkande med dervid fogadt förfaltningsförslag, hvilka icke här nedan omförmälas, blifvit, med undantag för’ nyssnämnda återremitterade punkter, af samtliga Riks-Stånden gillade och godkända Hvad nu vidare angår förslagen till sammanjemkning af de skiljaktiga besluten, äfvensom uppställandet af voteringspropositioner, har Utskottet dervid följt samma grunder, som under sednare tider blifvit tillämpade, nemligen: a) i afseende å sammanjemknings-förslagen: att, då tre Stånd varit om ett beslut ense, Utskottet inbjudit det fjerde att, med frånträdande af sin skiljaktiga mening, biträda den, som de öfriga Stånden omfattat, samt att, när två Stånd bifallit Utskottets förslag, de två andra, som fattat derifrån afvikande beslut, af Utskottet inbjudits att med de förra sig förena; och b) i afseende på omröstningarne: att såvida förslagen till sammanjemkning icke antagas, omröstningar böra ega rum i alla de fall, der Stånden stadnat i olika beslut om tullafgifternas belopp; äfvensom Bih. till B.
Utskottets sätt att behandla denna fråga varit lika felagtigt och oformligt, sorn vid flera dylika tillfällen tillförene. Då ett RiksStånd återremitterat en Grundlags fråga till ConstitutionsUtskottet med anmärkningar, som utgöra Ståndets gemensamma tankar, äger Utskottet alldeles icke att pröfva dessa anmärkningar, eller att ingå i försvar för den mening Utskottet yttrat; utan bar, enligt 56 §. Regeringsformen, endast att söka sammanjemka s2mtelige Ståndens tankar till ett helt Utlåtande. — Det förundrar mig således högew ligen, att Utskottet ”ansett sig ej bora tillåta sig en jemkninghvilket vill säga detsamma som : icke tillåta sig att följa Grundlagen. I anledning häraf får jag vördsammast tillstyrka Ridderskapet och Adeln, att förblifva vid sin fattade gemensamma tanka, och derigenom försätta Utskottet i nödvändighet, att efterkomma Grundlagens föreskrift, samt öfverlemna åt Stånden att jemka de skiljagtigheter, sorn Utskottet anser sig icke kunna förena, jag får härvid tillika erinra, att Utskottet äfven denna gång gjort det så mycket mera omöjligt för de öfrige Stånden att pröfva och till-j äfventyrs godkänna den tanka Ridderskapet och Adeln yttrat, som densamma i Memorialet alldeles icke blifvit intagen. Herr Påhlman, Otto Fredric. Då jag omöjiigen kan instämma med Herr Cederschjöld der - t) en 2? Junii f. M. 513 deruti att ett Utskott bör ändra tankä, derför re att inom ett Riksstånd göres en anmärk* ning, äfven om den skulle förklaras för Siåndets gemensamma tankar, saknar jag allt skäl af den åberopade $:n att ogilla ConstitutioasUtskottets förfarande. Det strider äfven emot ali följd af beredande åtgärd, att ovilkorligen rätta sig efter ett gjord anmärkning. Utskottet har deremot, efter mitt omdömme, haft fullkomlig rätt att framställa Skälen för sin öfver* tygelse, samt till grund derför åberopa de öfrige RiksStåndens deråt lemnade bifall.
Tisslet och tasslet därnere i mörkret kommo från småtomtar, som puffade hvarandra och sprungo omkull hvarandra, ifriga att reda upp björnhuden i finaste fall för människofötter, att lägga det purpurfärgade silket i mjukaste veck för hvilande armar, för sköna ungdomliga hufvuden. Tomtebytingar sutto uppflugna i toppen på de höga karmstolarna, redo att tälja sång och saga, upphämtade från skogarnas djup, från bergen, där dvärgarne bodde. I ättlingars öra ville de hviska om förfädrens bedrifter, om deras visdom och vetande, uppsamladt i fjärran länder och under seklers lopp fort löpande inom det gamla slottet, åter ?jifna af tomtarna under de långa vintrarnes fagra skymningsstunder invid härden. Förgäfves sysslade tomtarne, förgäfves beredde de sig att hviska om sång och saga och förfädrens hjältebedrifter för lyssnande ättlingar. Borta vore desse: tomma stodo de gamla karmstolarna med sina fötter af gripklor. » Vi veta nu, hvar de finnas, hvar hon finnes den väna unga slottsfrun, » sade gammeltomtarne och lämnade härden. » V i hafva sett det i glöden. I slottet är tystnad och hälg, som det plägar vara när de små människobarnen anlända hit. Vi hafva följt dem som de kommit led efter led. Nu behöfver denne lille våra tjänster; de äro så hjälplösa, de små människobarnen. » In genom gemaken gledo de, de små tomtarne. Den gamle hofmästaren log, när han ute i dryckessalen emot det tunga ekbordets mörka sniderier såg topparne af deras röda mössor skymta förbi. Men tomtarne uppfattade, att hans leende var fullt af välvilja, de fördraga eljes illa att människor le åt dem. Längst inne i det höga gemaket stannade de. De sågo med. undran och vördnad på det lilla nykomna människobarnet, som hvilade i den urgamla, rikt snidade vaggan, svept i kostligt sömmade linddon af mjukaste silke samt spindelfint spetsverk.
Då nu de ofvannämnde corpserna anses kunna Jemna 85 officerare, uppstår följaktligen ett öfverskott i dessas numerär af 13; men den besparing, som härigenom uppkommer, erfordras för alt betäcka kostnaderne dels för komplettering af antalet utaf under-officerare, af hvilka inga finnas hvarken vid lif-beväringsregemenlet eller vid Hallands Infanteri-bataljon samt dels för aflönande af trumslagare.” ”Vidkommande nu sättet för vapenöfningens fullgörande, så håller jag i underdånighet före, alt den, såsom förut sagd t är, och så vidt ske kan, bör lämpas efter båtsmännens uppfordring till årstjenst; hvadan äfven vid uppfordringarne manskapet så tidigt bör uppbådas, att det före afmarchen till stationen kan undergå 17 dagars vapenöfning, inoch utryckningsdagarne inberäknade. Sjö-beväringens årliga öfningstid blifver lika lång med landt-beväringens. ’ ”Hvad slutligen beträffar kostnaden för dels befälets aflöning, dels vapenöfningarne, så skulle den komma alt utgöras af följande belopp, alt årligen utgå, nemligen: l:o Aflöning Lill befälet med flere vid de marinba tal joner, hvilkas stam utgöres af båtsmän, skulle medföra en utgift af cirka 57,798 r:dr 16 sk. banko. Tillgång till denna summa skulle, på sätt vid regleringen af fjerde hufvud-titeln blifvit anmärkt, beredas genom öfverflytlning af ett motsvarande belopp af löneanslaget för armeen, i den mån befälet i de corpser inom armeen, som komma alt upplösas, antingen afginge eller anställdes vid marin-bataljonerne, och således vore icke behöfligt att af Sländerne härför äska något anslag, ulan blott begära deras 28 bifall till användande för femte hufvudtilelns nu ifrågavarande behof af de tillgångar på 4:de hufvud-liteln, sorn på förenämnde sätt blifva disponibla. ’ ”Vidare skulle erfordras: 2:o
April rneddelte och den 30 i samma månad på bordet lagde yttrande, i anledning af de vid Utskottets förra Betänkande gjorde anmärkningar; Och fann Ridderskapet och Adeln lör godt bifalla Utskottets hemställan, att utförsel af Ekbark, emot den tull, sorti Kongl. Maj:t i Nåder kan pröfva skä - Prot. Ut dr. d. 4 Maji 1818. 383 ligt derföre bestämma, jemte fri disposition vid försäljningen deraf, hädanefter må blifva tillåten. Frän Ilögvördige Prest-Ständet. S. D. Efter förnyad föredragning biföllos nedanskrifne på bordet livilande Betänkanden, nemligen : StatsUtskottets N:o 192, i anlednirfg af gjorde anmärkningar vid dess utlåtande, angående de uti Södermanland varande Jag-backar; N:o 194, angående medlen till den föreslagna inrättningen af en Betgverks-Skola. N:o 195, i anledning af Kongl. JVlaj:ts Nådiga Remiss, angående Hästehemmans och p'ördels-räntans utgörande vid Skånska CarabinierRegernentet. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens: i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående serskilta anstalters vidtagande, till förekommande af stegring i prisst på det grofva brödet. Statsoch Lag-Utskottens: Nio 95, öfver det af Herr Ambrosius M. Bergh, man väckte förslag , att mindre brottslige personer må, i stället för att intagas vid Arbetsoch Corrections-Inrättningar, blifva använde till Sjömän på Rikets Handelsflotta. N:o 96 , om angelägenheten att emellan Riksdagarne förekomma afgörandet af sådane mål, hvilka tillhöra RiksensStänders pröfning m.rn. S. I). Aterr-emitterädes Banko-Htskottets Betänkande „ angående nödvän - 384 Prof. Utdr. d. 4 Maji 1818. digheten af en förbättrad reglering, rörande de från Banken utgående Lånebiträden till understöd för nyttiga odlingar.
Jag ansåg, för min del, att de uro vilseledande, och jag är äfven f. n. af samma tanke. Men den utgång, som denna fråga förut hos R. St:r rönt, så väl som det öde, som både inom Utsk. och hos R. St:r äfven nu kommer att drabba densamma, föranleder mig att icke vidare yrka antagandet af mitt förslag. Jag hoppas dessutom att snart nog, vid en kommande Riksdag, någon åtgärd kan vidtagas, hvarigenomsådana uplysningar skola vinnas, som möjliggöra åstadkommandet af en på bättre grunder än hittills byggd BevillmsFörordning, och när man så länge dragits med de oriktiga principer, som innehållas i nuvande förordning, torde man väl också kunna göra det under ytterligare en Riksdags-period. Hvad jag deremot helt och hållet bestrider, är det af Frih. Raab framställda förslag, emedan, så som det är affattadt, det skulle hafva till följd, att vi hela vägen igenom skulle få kifvas om dessa minirai-tariffer. Skola de borttagas ur författmn, bör det åtminstone ske på en gång för alla de §§, hvaruti de förekomma; men att göra det särskildt för en § i sender, tror jag icke kan vara lämpligt. Hvad som under denna discussion särskildt öfvertygat mig om behöfligheten af dessa minimi-tariffer, är Hr Hjertås anförande. Det är svårt att veta, huru man kan beräkna sina inkomster på det sätt, som de af den värde talaren omnämnde fabrikanterna gjort. Det är ett problem att lösa; ty när man hört att fabriks-egare, hvilka sysselsätta 12 arbetare, i tillverkningsvärde ieke upgifvit mer än 4,00 Rdr, så mäste jag tillstå att, om saken verkligen, utan 186 Den 28 Mars f. m. några konstiga beräkningar, gått för sig, rörelsen i sanning är dålig, eller också måste folket vara särdeles lätt födfc. När man emedlertid ser sådana upgifter, icke öfver netto-inkomsten, utan öfver brutto-inkomsten, så torde det väl icke vara orätt att sådane be stämmelser göras, som tvinga dessa personer att räkna litet bättre.
Sedan de särskilda värderingarna af byggnad, tomt och jord, utgörande en egendom, sålunda blifvit verkställda, sammanräknas beloppen i en summa eller capital, hvars afkomst, beräknad till 5 proc., blifver den inkomst, hvarå bevillning med fem för hundradet skall utgöras. § 23. fr. § 131 Bev:s-förordn. Till utrönande af den bevillning, hemman och bebyggda eller obebyggda lägenheter, som ligga inom stads område, äfvensom den städerna tillhörande jord, böra utgöra, förfares på alldeles enahanda sätt och med de iakttagan - Den i Februari. *57 gand.en, som föregående § 22 fcireskrifver. Åbyggnaderna skiljda från jord och tomt. § 24. fr. § 163 Bev:s-förordn. Från bevillning enligt 5: le Art. undantages: 1:0 Kronans och statens jemte andra till allmänt behof anslagna byggnader, verk och inrättningar, samt sådana hus i städerna, som begagnas till boställen för barmhertighetsinrättningar; 2:0 den del af städernas jord, hvaraf inkomsten är anslagen till aflöning åt städernas tjenstemän. Art. Af fast egendom, hemman och lägenhet å landet, som med äganderätt innehafves, erlägges, utan afseende på deras natur, bevillning med 2 r:dr för hvarje tusende af det uppskattade värdet, och i samina förhållande för värde derunder. Vid bestämmandet af detta värde tages i ”beräkning sista köpeskillingen, i orten gångbara priser på jemförlig jordegendom och hemman, tillhörande fiske-och skogsafkastning, jordmån, belägenhet, afsattuings—tillfälle; äfvensom afseende bör göras derpå, om genom eldsvåda, vattenflöde eller andra olyckshändelser, egendomen blifvit försämrad, ledande till nedsättning uti värdet.
det håller väl i sig ännu, här hemma, huru väl man försökte dölja det för henne. liksom dylika bevingade ord i allmänhet? Nu Mången gång smög hon största delen af sin har jag ju klädt mig fermt! » frukost på lille brors tallrik, för att icke han Hon inträdde med ett: » Ah, hvilken öfverskulle få för litet, han med sin barnaptit oeh raskning! » Gled så ur famn i famn genom sitt oförstånd att begära mera än der fans. familjen. Derefter kommo vännerna med fagra Men lika glad och förhoppningsfull trädde hon ord. derefter ut i den fria naturen för att med lätta Aftonen förflöt festligt, Britta var dess stjerna, steg vandra till orgelnistbostället. Kom derföremål för en viss beundran, komplimanger, under den frågan, dunkel och mörk, fram: skålar och tal, frågor i oändlighet, afund på » Hur pass illa är det stäldt för stackars pappa? » botten. » Ack, att hafva varit i Paris. det - — • lät hon sedan tonernas vågor lifligt ljuda, är ej allom gifvet. » och det dystra ackord, hennes tanke slagit an, Högrest, smärt — väl mycket af rankans blandas bort i hennes kärlek till musiken. växt — blek, för blek vid 19 år, det hela af nobel pregel, uppträdde Britta med en viss öfverlägsen likgiltighet — antagen eller naturlig, kylde den omkring sig. ingen varm fläkt från ett ungdomsfriskt hjerta stod till att Saknade hon redan verldsstadens I ett annat hem, den stora egendomen med upptäcka. eldiga, brusande lif? Hvem vet? Troligen bruksdrift och många underlydande hemmansdelar, många barn, men dessa omgifna och i vände hon ryggen åt detta nöjeoas, modernas åtnjutande af rikedom och allt det goda denna oeh damernas förlofvade land uppfyld af den förlänar, hemväntades vid samma tid som Lydia föreställningen, att det innehöll allt skönt och återvände från skolan också en dotter, denna eftersträfvansvärdt lifvet han skänka qvinnan. från utlandet.
Utskottet hade vid 18 § föreslagit, alt restitution af erlagde tullumgälder, dels för sockeroch tobaks-fabi ikat, måtte, sedan Utskottet föreslagit förhöjda införselsafgifler å råämnena, ökas, för Bevillnings-Utskotlens Utlalandej iV.o a6. socker f»ån 3 sk, 4 rst., lill 3 sk. 6 rst., samt för lobak och snus från 3 till 5 sk. per skålp., dels för bomullsväfnader ulga med 4 sk. per skålp., i stället för såsom hittills för hvarje stycke om 50 alnar och medgifvas äfven för annan bomullsväfnad än hvit, dels ock för Ylleoch Halfylle-välnader, som förut icke varit dertill berättigade, nu medgifvas på enahanda vilkor i allmänhet, som för bomulls-väfnad, dock att beloppet måtte bestämmas för Ylleväfnad till 8 och för half-ylleväfnad till 4 sk. skålpundet; i öfverenssämmelse med hvilka framställningar erforderlige tillägg och förändrade föreskrifter borde i denna paragraf göras. Bonde-Ståndet har till alla delar godkänt hvad Utskottet sålunda föreslagil, hvaremot paragrafen blifvit af de tre öfriga Stånden återremitterad i anledning af gjorda anmärkningar: Hos Ridderskapet och Adeln: alt den föreslagna drawbacken å ylle och halfylleväfnader vore mindre lämplig, emedan råämnet till en del producerades inom landet och vissa slag af dessa väfnader voro med införselsförbud hägnade; att tillräcklig mängd af dessa slags väfnader icke bär tillverkades, hvadan befrämjande af exporten deraf skulle öka bristen inom landet: att den å ylleväfnader föreslagna restitution af 8 sk. borde höjas till 12 sk.
V.j angående tiden, hvarunder hrända eller distillerade spirituösa drycker få säljas, och allmänna näringsställen hallas öppna. På sätt inhemtas af sidorna 14—37 af mitt särskilda yttrande, intaget i hosfogade tryckta utdrag af Upsala Magistrats-protokoll för den 28 September 1864, har frågan om tiden, hvarunder näringsställen, å hvilka spirituösa drycker alyttras, få hållas öppna, utgjort föremål för bestämmelser, dels i allmänna författningar, allt ifrån den tid, Stadslagen utgafs, dels ock i särskilda föreskrifter, gällande för universitetsstaden Upsala. För att icke göra denna motion alltför vidlyftig, vill jag ur omförmälda yttrande icke ens anföra allt hvad der, angående berörda tid, finnes aufördt, utan endast anmärka : l:o) att, enligt 22 kap. Byggninga-Balken Stadslagen, värdshusvärd (”tavärnare”) ej fick sälja öl eller andra drycker sednare är. klockan 9 på aftonen ; 2:o) att, genom 3 § i Kongl. Resolutionen den 2 Mars 1660, Krögare förbjöds ”till kyrkiofolket” utminutera öl eller vin ”för eller under tide-gierden;” 3:o) att, enligt 9:de punkten, 2:dra afdelningen i Kongl, stadgan den 2 Oktober 1665, alla krogar skulle tillslutas klockan 7 aftonen före högtidsdagar; 4:o) att, enligt 8:de § i Kongl. Resolutionen på Presterskapets besvär, den 10 December 1672, öl, bränvin och annat sådant, som af Krögare i kyrkoby, såldes före eller under predikan ”och til någon thess hinder och försummelse sampt Sabbatsdagars ohelgande,” skulle vara konfiskabelt; 5:o) att i l:sta punkten 5:te § 2:dra afdelningen i Kongl. Stadgan den 17 Oktober 1687 föreskrifvits, att alla källare, öloch bränvinskrogar skulle tillslutas klockan 7 aftonen före Söndagen, och ingen utskänkning eller förtäring der tillåtas före klockan 4 om Söndagsaftonen; 6:o) att den ännu ej uttryckligen upphäfda 8:de § af Kongl.
Ladugärd med Fräkenbotten - , Stora Ladugarden, Kungsgård med 2Zmantal Lilla eiler Ty!?a dito , - , - Räfsnäs Kungsgård med Krog , Bråborg K. Ladugärd med Holmar » - Starby dito nied diverse lägenheter Johannisberg dito med zs Roma Kloster Ladugärd Wisborgs Slott dito , - » - Höjentocps Kungsgård - » r - äfäckö - dito Hillestad Krono Säteri med 2^ Krono-Hemman Ottenby K. Ladugärd med Schäferi ängar - » Horn, K. Ladugärd « - , Wisingsborg» dito med ^ Hemman samt Trädgårdar U ,menborgs K. Ladugärd » » Aineruv Kungsgård Laholms Kungs,Ladugärd - , Lindhofs Kungs-Ladugärd , - « - Sunnna Ärligt Arrende Hemmantal Grund» Ränr.r öeDr änge WälPerch^ > i8o8ärg Arrendet utgär efter Markegång. Inöeltä Lön, i»en bör borrtarrenderas enligt Kl. Bref. b. ;i Maj lSo». ^Dagswerkcn Lro en Allmogens extra styldighet och bctalasafArrendat. ! sarlklldt. l Arrendet förswinner genom bewillningcn som Kr. betalar. Arrendet Utgår ester markegång och warar i Fröken Lsrcliusrs lifstid» Har hällas >v Kpanrka Far. Dagswcrken njutas i 6 Zr till 18'^ Arrendet utgår efter markegäng. / Änstagen Landshöfdingen BärUaijalin kill lönförbättring,emotdctts i arrend, men bör efter hansafgäng indelas pä lön, enligt Kl. Brefwet d-7 Aaril -799. Disponerar sor Dagswcrken, hwarföre Allmogen undfärä LreSrmt st'- Brukas förKron. räkning tillswidare,ealigtK.Brcfv. d. r4MarSi8o8.
Preste-Ståndet har lill Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet blifvit remitterad en af Herr Prosten Säwe väckt motion, hvaruti Herr Prosten dels fästat uppmärksamheten å behofvet af en så beskaffad organisation af Frösö Skola i Jemtland, att dess lärjungar kunde, efter derstädes fullbordad lärotid, omedelbart dimitteras till Universitetet och dels, under åberopande af de åtgärder, som Rikets Ständer vid sista Riksdag vidtagit för ändamålet, föreslagit, att Rikets Ständer matte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att lärdomsskola!! på Frösön, som nu bestode af fyra lärdomsciasser och en apologist-class, åtminstone i så måtto utvidgades, alt en ny lärare, nemligen en Gonrector, der blelve anställd, hvarigenom, efter en lämplig, af Stifts-styrelsen uppgifven, ny fördelning af läroämnena emellan Rector och den nye läraren, lärocursen för Rectorselass skulle i den mon fullständigas, att lärjungarne redan derstädes kunde inhemta hvad, som tillhörde Gymnasii nedre afdelning, och sålunda för ortens meddellöse studerande besparas åtminstone ett år af det långvariga och kostsamma vistandet vid Hernösands, 25 mil aflägsna, Gymnasium; varande, såsom skäl för bifall till detta förslag, åberopadt, utom hvad Rikets sist församlade Ständer anfört, l:o att Frösö Skola, som skulle motsvara undervisnings-behofvet för tvänne hela landskap, med tillsammans 45,517 invånare (således en större folkmängd, än i Wisby Län, som egde Gymnasium och skola med tillsammans 14 lärare), vore den enda Skola i de Rikets Län, der Gymnasium ej funnes, som, för ett antal af öfver 70 lärjungar, hade blott fem lärare; 2:o att, genom denna personals tillökande med en lärare, nemligen en Gonrector, utväg bereddes alt vid en framdeles skeende förändring af lärosättel, såsom redan med framgång egt rum med Carlstads högre lärdomsskola, utvidga den nuvarande apologist-classen, som blott hade 16“ lärjungar, till en förberedande dass, hvarigenom, om den ambulatorisk» 4 Statssamt Ålim Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 27. eliev fack-läsningen infördes, inom läro-anslalten kunde beredas utrymme för all den undervisning, som vore nödig för öfvergången lill så viii Universitetet som tillämpnings-skolorne; och 3:o alt icke något annat Läns läroverk kostat Slaten så biet, som ifrågavarande skola, lill hvilken lärare-lönerna utgjordes med endast 17 tunnor spanmål af det allmänna,
Jag hör derföre söka att ånyo framställa mina åsigler och det skall ske i de kortaste ordalagJag stödjer mig endast på faktiska förhållanden, och dessa förhållanden äro följande. Det var nemi. bestämdt ulredt, alt under det århundrade, dä arfsrätten först verkligen blef ett privilegium, först för PresleSt. och sedan för Ii. o. Ad., sä var det obestridligt, att den allmänna lagen i Sverige för arfsrätten fans i landskapslagarne, och ali således dessa privilegier den liden voro ett undantag. Jag vågade då fråga: huru har delta stadgande, som. dä fans i landskapslagarne, öfvergätl till enskildt lag frän att vara allmän lag? Ingen har derpå svarat. Deraf skulle jag vilja draga den slutsats, att denna fråga icke kan besvaras. — Andre talare hafva velat visa, att en protest icke är ovanlig, och alt man icke borde underlåta alt säga ut sin mening; jag är alldeles af samma tanke, men de värde lalarne måtte medgifva, att man dä först bör hafva en mening. Hvem har sagt, att deras mening ännu är R. o. Ad:s, hvars mening väl bör äga en grund, som icke kan undanryckas. — En annan talare har med största lätthet behandlat detta ämne och förklarat, alt alla dessa stadganden i allmänna lagen icke äro annat än undantagsstadganden, men då återstår alltid att fråga: huru hafva de blifvit det? Jag medgifver, att ett stadgande tinnes, som äfven Hr Mannerskantz omförmält, hvilket rörer Adeln enskildt, nemi. lagen om lösörens skiftande i stad; men deraf följer icke, att den fasta jordens olika delning är ett privilegium, enär den en gång varit allmän lag och ingen kunnat visa någon författning, hvarigenom denna allmännelighet upphört. Jag har ännu ett ytterligare skäl emot att genast besluta den föreslagna und. skrifvelse!!. 36 § Riksd.Ordn. innehåller nemi. i 2 mom.: ”Stånden kunna äfven, der dem nyttigt synes, nedsätta, hvart för sig, ett Utsk., lill upptagande af deras enskilda besvär och angelägenheter.”