Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bevillnings-, Lags. Allm. Besv.- o. Bkon.-Utsk Memorial N:o 3. hvarje tillverkad kanna, bränvinet beräknadt lill 50 procents styrka vid 15 graders vänne efter Celsii termometer, allt i medeltal under termin räknadt, röste Ja; Den det ej vill, röste Nej; Vinner nej, kommer afgiften för bränvinslillverkning alt, i enlighet med Ridderskapet och Adelns samt Preste-Slåndets mening, utgå med 75 öre R:mt för hvarje tillverkad kanna bränvin af förutnämnda styrka.” Stockholm den 2 Juni 1865. STOCKHOLM, tryckt hos N. Marcus, 1865. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk. Betänkande M 4. 1 N:o 4. Ank. till Exp.-Utsk. den 16 Juni 1863, kl. 6 e. m. Betänkande, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker. De delar af gällande författning af den 7 December 4 860, angående ofvanomförmälda ämne, för hvilka Utskottet, i anledning af väckta motioner eller eljest nödiga ansedda förändringar, här har att redogöra, äro: § Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion (M 77) har Herr von Koch, N. S„ föreslagit, att denna § måtte erhålla följande lydelse: ”Bränvin må icke till mindre belopp än 30 kannor säljas af annan än den, som, enligt § 2 eller 4, dertill berättigad är. Sålunda försåldt bränvin får icke köparen tillmätas i mindre käril än helankare och icke af köparen hemtas i mindre belopp än 30 kannor hvarje gång afhemtning sker.” Likaledes hafva uti motioner, väckta i Preste-Ståndet, Herr Kontraktsprosten Palmlund och Herr Doktor Sandberg yrkat, den förre (motionen J\s 50), att bränvin vid partihandel ej må få säljas till mindre belopp än 30 kannor, och den sednare (motionen J\is 1 35), att minsta beloppet vid dylik handel må bestämmas till 50 kannor.
De innefatta en undersökning af de grunder, hvarpå en lagstiftning i ämnet anses böra vara bygd — en undersökning, den anmärkare!) saknade i det underdåniga utlåtandet, hvilket endast upptoge sjelfva lagarna, sorn i detta ämne funnes stiftade. Det är svårt, säges det, att veta, huru en Konungs enskilda förmögenhet bör användas; och nied last egendom visar sig detta tydligast. 1 vister kunna uppstå med underhafvande eller grannar; och det kan ingen betagas att deri anlita laga domstol. Det frågas då, om del vore i sin ordning, att en Konung uppträdde inför rätta emot sina undersåter, och anmärkes, att i läll det blelve oundvikligt, Konungen då borde få i alla afseenden betraktas såsom part, följaktligen t. ex. blifva jäfvig att handlägga mål, som rörde dem, med hvilka Han tvistade. Det förutsättes, att en sådan kunde hafva en ansökningseller besvärsfråga, som hos Kongl. Majit i Statsrådet borde afgöras. Hvad skulle den jäfvige Konungen deråt göra? Skulle saken hvila, ända till rättegångens slut, möjligtvis flera år — till mehn ej blott för Konungens verkliga motpart, utan ock för de många andra, som kunde med honom hafva gemensam talan? Och i dylika mål, som i Statsrådet afgöras, kunde dessutom Konungen, såsom jordägare, sjelf blifva part. Uti en fråga om väghållning, skjutsning, allmänna byggnader, med ett ord hvarje ekonomimål, sorn rörer hel menighet, deri Konungen för sin egendom hade del, vore första instantsen Konungens Befallningshafvande, således en innehafvare af förtroendeembete, hvilken efter Kongl. Majits godtfinnande kan derifrån entledigas; och när en sådan fråga komme till högsta ort; kunde ej iner en verklig domare deröfver finnas, då Konungen sjelf vore part. En skjutsreglering eller vägdelning i ett härad, iler Hans Majestät ägde jord, kunde aldrig afgöras, om den genom besvär droges under Kongl. Majits nådiga pröfning. — På denna anmärkning har väl blifvit svaradt, att saken kan handläggas af tillförordnad regering under någon af H. M.
Vidkommande åter ersätlnings-anslagens bestämmande; så enär de olika uppbörderne äro at mycket skiljaktig beskaffenhet, anhåller jag att för hvarje särskild titel i detta afseende få meddela underdånigt yttrande, men för de fall, då anslagen anses böra till visst kontant belopp utsättas, lämpade effei' hvad inkomsterna utgjort under en förfluten tidrymd, torde, såsom allmän regel, få gälla, alt förhållandet under de sista tio åren, for hvilka Rikshufvudböcker linnas afslulade, eller åren 1839—1848, (ages till grund; för hvilket ändamål, då de af kommitlerade uppgjorda beräkningar icke sträckt sig längre än till och med år 1844, nödiga uppgifter ifrån Stats-Kontorel samt, hvad Amiraliletskrigsmanshuskassan angår, ifrån samma kassas Direktion blifvit infordrade. Efter delta yttrande i hufvudfrågan, utbeder jag mig alt särskildt för varje af de ifrågakomne uppbördstitlarne få i underdånighet föreslå de ålander, som med tillämpning deraf, efter min tanka, böra vidtagas: 28 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 27. /:o. Militice -B o ställskassans medel. 1 likhet med hvad uti de afgifne utlåfanderne blifvit tillstyrkt, anser jag mig böra underdånigst hemställa, det Eders Kongl. Maj:t läcktes till Rikets Ständer i nåder föreslå, att Militiae-Boställskassans nuvarande inkomster af reservhemmans ränlor oell tionde samt säteri-frihetsmedel mätte utbytas mot kontanta anslag å Riksslaten; varande å nu gällande Riksstat räntorne upptagne till ett kronovärdi af 2,010 r:dr 20 sk. 2 rst. med förslagsvis beräk nad t markegångsvärde af 11,573 r:dr 16 sk. samt spanmålen uppförd till 306 tunnor, beräknade till 1,836 r:dr. Nämnde räntor och tionde borde i sådant fall ingå bland Statsverkets behållna inkomster af dessa titlar och följaktligen beräkningen deraf med motsvarande belopp ökas.
Hit skulle han vilja smyga sig alltid, då hans själ behöfver hvila, ro och fred från tankarna, som eljes jaga hvarandra utan rast. Här skulle han vilja aflägga alla hvardagslifvets bekymmer och bli barn på nytt och jollra med de båda barnen, af hvilka det ena är det andras mor. Hon skall sitta med den lille på sitt sköte och hennes ansikte skall vara idel strålande lycka, ty moderskärleken, som försonat henne med sitt öde, skall ha strukit bort den stora smärtan ur hennes själ och samvetsagget ur hans egen. – Esther! – säger han och lutar sig fram emot henne. Och det tonfall, hvarmed han nämner hennes namn, kommer henne att bäfva. – Esther! Jag har gjort dig mycket ondt? – Min vän har bara gjort mig lycklig – svarar hon stilla. – Det andra var Guds straff – och jag visste alltid, att det måste komma. Hennes ögon äro fuktiga af återhållna tårar men hennes darrande läppar småle. Han böjer sig längre och längre fram emot henne, och hans blickar söka hennes själ. Han talar sakta: – Esther! Jag ansåg det vara bäst för oss båda, att vi glömde hvarandra. Jag har försökt men kunde icke. Det bevisar, att jag i grund och botten har dig kär. Det andra flammar upp häftigt och slocknar fort; det är någonting rent yttre, som icke berör det djupaste i mitt väsen. Det djupaste – tror jag nu – tillhör dig. Jag skall alltid betrakta ditt och vårt barns hem som mitt. – Vill du låta mig komma och gå – och hvarken fråga mig hvarifrån jag kommer eller hvart jag går? Jag vill aldrig bedraga dig. Lifvet har tvingat mig in i förhållanden, som jag icke kan bryta men till dig vill jag ha rätt att gå när själen är tung och mitt hjärta hungrar efter godhet. – Får jag då komma? Han betraktar henne med dessa stora, blåa, inträngande ögon, hvilkas makt hon aldrig kunnat motstå. Hon förstår, att han känner djupt hvad han sagt, men hur kan han tro, att hon skulle kunnat neka? – Allt här tillhör ju icke mig – svarar hon. – Och barnet är ju icke heller ensamt mitt. – Nej! vidhåller han energiskt. – Jag vill aldrig komma, om jag stör ditt lugn. Hvad säger ditt hjärta och hvad säger du själf.
Likasom jag derföre förbigått, att, under sist utförde Artikel, eller må hända lämpligare den förr sta, i afseende på bränvinsdestillering föreslå något stadgande, hvarmed, då frågan härom icke är af de väsendtlige, kunde anstå till dess att, efter förmodad och af mig yrkad återremiss af de sammansatta Utskottens afgifne betänkande, allt hvad till ämnet hörer torde förekomma till behandling å nyo, då tankar* ne i sistnämnde fråga och de olika begrepr pen örn destilleringspannors rätta kannetal, i förhållande till bränvins-afverkningarne, kunna samrnanjernkas, har jag ock dertill uppskjut tit yltrandet af mina tankar i de öfrige delar af ämnet, som äro ibland föremålen fÖ.r de sammansatte Utskottens behandling, såsom om de åtskiilige, i afseende på bränvinsförsäljningarne och afgifterne derföre, nödige stadganden, och i sammanhang dermed den vigtiga frågan om inskränkning af det nu befintlige förfärliga antal krogar, om hvad sorn bör i Författningen ingå um bränvinsbrän-, ningsredskap, samt i afseende på Författnin - Bih. till Rikt, St. BevillriLag■ och Oec.- Utsi. Bet. N-.o 6. gens verkställighet, om enkla, säkre och lätt utförbare controller dervid, med hvad mera sorn i författningen bör inflyta till dess full. ständighet, så vidt på de sammansatie Utskottens handläggning kan ankomma; varandes ibland föremålen för Lag.Utskottets handläggning ej mindre den del af ämnet, som inbpgriper ändamålsenliga Police-stadganden samt ansvars bestämmanden för förbrytelser emot författningen, än hvad som, utom dess innehåll, ämnets vigt kan påkalla att föreslås till vidtagande af sådane kraftiga mått och steg, sorn skola hålla författningen i helgd och trygga samhället att vinningsbegärets dristiga försök att på hvarjehanda sätt den eludera, skola blifva lika vanmägtiga som hals. brytande.
B.j vid 1840 års slut, i Riksgälds-Contorets räkenskaper ännu balanserade skuldposter bar det deribland uppförda outtagna beloppet 4,666 R:dr 32 sk., af de vid 1828—i83o årens Riksdag beviljade extra Stats-anslag, blifvit uti innevarande års Hufvudbok afskrifvet, sedan frågan om inköpet af hemmanet Holm i Helsingland, hvartill denna summa var afsedd, förfallit. Dessutom komma följande 3:ne sedan längre tid tillbaka upptagna skuldposter att hädanefter försvinna ur räkenskaperna, nemligen: 1:0 af Banken för Riksgälds-Contorets fordna Disconträkning utfärdade, men hos Contoret icke företedde attester å tillsammans R:dr 704: 12. 10. 2:0 från Wasa Ränteri utan reversal insända medel 402: och 3:o för Allmänna Brandförsäkrings-Verkets räkning, Transport R:dr 1,106: x2. xo. — 6 — Inlösta Obligationer. Till följd af Rikets Ständers föreskrift har nemligen dessa summors sammanlagda belopp R:dr 1,49*: 25. 7. redan blifvit utbetaldt till Riksgälds-Contorets Enkeoch Pupill-Cassa, enär, under den för samma medels utbekommande stadgade och kungjorda preskriptionstid, något anspråk i sådant hänseende icke blifvit hos Riksgälds-Contoretanmäldt. Sedan hela den summa af8i,5o7 R:dr4o sk , som Riksgälds-Contoret undertiden, emot godtgörande af 3 procents årlig ränta, för sina egna utgifter begagnat utaf extra anslaget vid 1828—i83o årens Riksdag till Försvarsverkets iståndsättande, blifvit för det afsedda föremålet utbetald samt jemväl återstoden af den härå upplupna räntan, under innevarande år, uttagits, så har den särskilda Räkning, som i Banken varit öppnad för de till berörde anslag hörande medel, numera upphört att vidare begagnas.
Jemte de medelbara orsaker, som ligga i ett förändradt hushållsoch jordbruks-systern i den förknappning af arbetstillfällena, som uppkommit genom sle-rad täflan, i biännvinets missbruk och en tilltagande fattigdom inom den arbetande klassen, — torde de felaktiga författningarne om lösdrifveri och de förfelade correcLionsinrättningarne kunna anföras såsom de omedelbara och mest verksamma orsakerne till den bedröfliga tillväxten i brottslingarnes antal. Att än tillskrifva straffens beskaffenhet denna tillväxt, än åter tala om ett tillstånd af strafflöshet såsom förhandvarande, innebär öfverdrifter som ej förtjena vederläggning. Men behofvet af en förbättring i brottmalslagen och en förändring i straff-systemet är, det oaktadt, oförnekligt, dragan ar endast denna: bör en förbättrad brottmålslagstiftning nödvändigt uppföras pa en alldeles ny och för vårt land främmande grund, och kan förändring i straff-systemet icke åstadkommas utan en nyskapning af hela brottmålslagen? J 1 ö Jag har uppställt denna fråga, utan att här vilja söka fullständigt besvara den. Den hörer icke egentligen till föremålet för Lag-Utskottets nu afgitna Betänkande; men då Utskottet, emot min mening, i sin tillstyrkan mtagu den hemställan, alt Rikets Ständer nu borde förklara en ny brottmålslag vara behöflig, må hvad jag här anfört endast tjena såsom grund for min reservation i denna del. En förändring i straff-systemet är, efter mm tanka oberoende af frågan om den nu gällande lagen i öfrigt bör antingen forbattras eller alldeles förkastas. Så har man'sett saken i andra länder. Man har forandrat straffen, men derföre icke utdömt sjelfva lagen. Det torde vara forsigt,gast, äfven hos oss, att för närvarande icke betaga sig friheten härtill. 1 k,4.?3 om straffarterna har jag ej, lika med Utskottet, kunnat i !pr g?fkrina den u L^sförslaset gjorda uppställning. Om man än anta varä hl ara betänkligt att gilla forslaget om ett enda urbota straff och gifva detta den generda benämningen af fängelse.
Ifall man vill vidhålla den sats, som en talare yttrat, alt de jorden åliggande servituterna, icke böra på något sätt lindras, vore del äfven obilligt, alt t. ex. genom en förhöjd skjutslega, minska del onus som skjutsen medför. Meningen är väl i allmänhet, alt med afseende på industriens utveckling vidtaga de förändringar, som billighet och rättvisa påkalla. Man har sagt, alt det ifrågavar:de förslaget skulle medföra olägenheter i så målto, att när en qvarn eller ett bruk nedlägges, skulle derigenom en förändring i vägdelningen ega rum, men den Landsh., som före mig hade ordet, har uplyst R. o. Ad. derom, alt Utsk:n just till förekommande af en förändring i väg-delningen för detta fall, hafva gjort hemställan om en underd. skrifvelse, un der anhållan, att K. M. läcktes låta undersöka om, och på hvad sätt de ifrågavarrde inrätlningarne må deltaga i väghållniDgs-bestyret, angifvande tillika den åsigteo, alt de genom kontanta tillskott skulle icke allenast bidraga till väg-underhållningen, utan äfven bereda tillfälle till omläggning af broar och sänkning af backar m. m. Då en sådan åsigt är af Utsktn antydd, synes mig icke det ringaste skäl förefinnas till afslag å belänk. på den grund, att en förändring i vägdelningen skulle upkomma. En annan talare liar sagt, att den underd. skrifvelsen vore onödig derföre, att det vore ingenting, som behöfde utredas, men det torde utan tvifvel böra utredas på hvad sätt fördelningen af väg-underhållnings-skyldigheten lämpligast må ega rum. Man har sagt, att qvarnar och bruk upstå och försvinna, och att detta skulle medföra stora svårigheter. På sätt jag förut nämnt, gör det ingenting till saken, så vida de bidrag, som skola lemnäs, bestämmes i kontanta penningar, ty följden blefve ingen annan, än att den för ändamålet befintlige kassan blefve mindre, och att kommunen således får tillskjuta det erforderliga beloppet, I alla fall förekomma dessa försvinnande!! icke så ofta.
Fondens tillgångar och fordringar 137.761: 36. Credit. Balans från år 1855. N Fondens tillgångar och fordringar Inkomster år 1856. Från Wennerstjernska fonden 1,044: 18. Introduktions-afgifter 300: — Påföring: Wennerstjernska fondens tillgångar förenas med Adliga Kadett-Skole-Fonden, enligt Högloft. Ridderskapet och Adelns beslut år 1857 Inkomster år 1858. Stockholm af Riddarhus-Kontoret den 15 Oktober 1859. J. L. Bogeman. 38 Sammandrag af en onämnd Välgörares Fonds Debet. Utgifter år 1856. Afskrifning: Utgifter år 1857. — Extra utgifter — 87. Arfvode , 24: — 534. 87. Afskrifning: Utgifter år 1858. Balans till år 1859. Eondens tillgångar och fordringar 12,690: 31. Sammandrag af Bungencronslia Fondens Debet. Utgifter år 1856. Afskrifning: Innehållen Bevillning 38: 27. Utgifter år 1857. Afskrifning: Utgifter år 1858. Arfvode 40: — 944. g^ Afskrifning: Balans till år 1859. Eondens tillgångar och fordringar . 22,060: 55. Credit. jBalans från år 1855. Eondens tillgångar och fordringar 12,478: 91. Inkomster år 1856 604: 66. Stockholm af Riddarhus-Kontoret den 15 Oktober 1859. J. L. Bogeman. Credit. Balans från år 1855. Fondens tillgångar och fordringar 48. Inkomster år 1856. Räntor 1,154: 35. Inkomster år 1857. Räntor 1,123: 45. Inkomster år 1858. Räntor 1,129: 48.
T Frankrike finnas icke mindre sedlar utgifna af Parisiska banken, än å 5oo francs, och af andra banker än å 2Öo. I England utgifvas icke mindre än 5 punds noter. Elter krisen 1825, då nödiga förbättringar i bancoväsendet vidtogos, var stadgandet om en-punds-noternas afskaffande det första. Derefter bar allt varit lugnt, och alla erkänna, att sedan dess hafva bankerna i England antagit en helt annan , för myntvärdet och näringslifvet mera betryggande rörelse. Uti Amerika bar man vunnit samma erfarenhet, och bland de reformer, som den närvar, krisen framkallar, är det nu föreslaget, att 5-dollars-sedlarna må afskalfas. Dessa motsvara likväl 100 r:dr Svenskt b:co. Dessutom bör man afse, att småsedlarna hos oss kosta öfver 4o,000 r:dr b:co att underhålla, då deremot slitning af motsvarande silfver endast uppgår till omkring 10,000 r:dr. Hvad det beträffar, att Banken skulle få behålla det silfver, som motsvarar småsedlarna, betviflar jag detta och tror icke, att rörelsecapitalet genom småsedlarnas qvarvarande skulle kunna ökas; ty näringarna absorbera icke större rörelsecapital för det, att man gifver dem det i sedlar i stället för silfver. — Detta om principen. Den andra frågan angår principens tillämpning för närvar, i Sverige. Vår silfverfond är liten, och det vore vådligt att genom en forcerad indragning af småsedlarna uttvinga silfver i rörelsen. Jag erkänner, att försigtighet härvid måste iakttagas; men jag tror, att Utsk. gått en lämplig medelväg, enär det föreslagit ett långsamt, successivt afskaffande. Någon aflysning af hvad som linnes ute är nemi. icke åsyftad; det är endast föreslaget, att icke några nya småsedlar skulle utgifvas.
Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL vid Lagtima Riksdagen i Stockholm Åren 1847 och 1848. TIONDE SAMLINGEN. 1 A f <1 e 1 n I n g e n: Iiikels Ständers Bevillnings-Sladga, Riks-Stat samt Förslag till Förordning angående Stämplade PappersAf giften, jemte Riksdags-Beslutet. 3tu?rig?0 Htk<?0 ^tanfcft'0 emilin i ttg f&v di? 184® ud> be pdfdlimtbe Intill flutet af bet de, bd en fden^ab Setmllntngd^tab* ga nf ffifet* ^tdnbee tnaebee antagen; dSjoeb tui) fatni^di lath Santinia $itf$bagen i ^tatffjalsn ben 33 ©etuier 1848. _ werigeS Stifeé till allmän gagtima Stift&ag fammam taUate ocij t)är i ©tocfbotm férfanttafce ©tanke, 8»re hjetcrligt: attr feban S8i, femlift 9tcgerfngMfrtmeit3 föreffrfftev, granffat 33$. titt St. ©t. SntUfgiften, fmntfen efter fårffilb g-örfattniitg feni* iner att utgå, ©afn BrUiiUlliUD. 9rt. i ^erfpnlift ©fiiijöbrtfftift. §• *• l:c ^evfentig 2fi;bbeafgift crtäggeS af afta i mantatötcingb ffattffvifne pers fonér, inom nebannämnbe åtbvar, utan affeenbe på ftånb efter förmögenhet, nemligen:
Miss Frances Willard, den stora nykterhetsifraren, talade å morgonen i den af åhörare öfverfylda " Metropolitan Methoxist church " öfver ämnet " social purity " (renhet, i umgänget). Under aftonen strömmade talrika skaror, i trots af regnet, till Ryland chapel, Union methodist church samt goodtemplarlogen m. fl. samlingssalar oför att lyssna till fruariiat Lathrop, Ileifer och Allen m. fl. Atskilliga damer talade för nykterheten, en för " the home versus the saloon " (hemniet gent emot förlustelsesalen); en höll barnpredikaii, och alla hade, i trots af det fula vädret, talrika åhörare. k * * * Vid kongressens formela öppnande, måndagsmorgonen, började högtidligheten med bön, hvilken förrättades af den första qvinna i Amerika och troligen i hela verlden, soin ordinerats till prest, Reverend Antoinctte Brozon B7ackwell. Hon är en äldre qvinna med anletsdragen präglade af djupt allvar och de mörka ögonen fylda af en varm nitälskan. Hon bad i starka och innerliga uttryck om rättvisa samt om ledning af Guds vishet. Derefter framträdde miss Susan Anthony. Hon är, att 103 döma af den intressanta porträttserien i det stora, af henne, mrs Stanton och mrs M. Gage utgifna arbetet, " History of woman suffrage ", en person af helt annat skaplynne. Det välformade men något stora hufvudet ser ut att rymma mycket tankestoff. Profilen (påminnande om en qvinnofrågans främjare i Sverige) samt de djupliggande ögonen uttrycka energi i förening med ett vemodigt allvar. Hon började med att erinra om, hurusom inbjudningen till den första amerikanska qvinnokongressen vid Seneca Falls för 40 år sedan saknat underskrifter, men hur alla vetat, att s,jälen i det hela varit den oförgätliga, nu aflidna, Lucrdiu Hott samt Elisabeth Cady Stunton, som ännu verkar med outtröttligt nit för den gemensamma saken.
Revisorer deraf hemtat anledning att förskaffa sig upplysning om de åtgärder, som, efter sednaste stats-revision, af Justitie-kanslers-embetet härutinnan vidtagits; och få Revisorerne, hvilka i sådant afseende emottagit ett utdrag af Justitiekanslerns, den 1 Juli nästlidne år, till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga berättelse för år 1853, innefattande slutlig redogörelse för handläggningen af detta ärende, derutur meddela följande: Efter en kort framställning af hvad i denna fråga förekommit intill den 15 Februari sistnämnde år, då, uppå Justitie-kanslers-embetets, af anförda skäl, gjorda underdåniga förfrågan, huruvida ytterligare åtgärd härutinnan borde äga rum, Kongl. Maj:t förklarade, att Justitie-kanslers-embetet hade att ställa sig till efterrättelse Kongl. Maj:ts ofvannämnde nådiga remiss, hvarmedelst ifrågavarande ärende till Justitie-kanslers-embetet öfverlemnades, samt tillika taga i öfvervägande de utaf Rikets Ständers Revisorer, uti afgifven berättelse för åren 1848 och 1849, emot Barnhusets förvaltning framställda anmärkningar, förmäler Justitie-kanslers-embetet, hurusom Embetet, efter tagen kännedom af Rikets Ständers Revisorers ifrågavarande berättelse, vid ärendets återföretagande funnit nödigt att, för frågans bedömande i sin helhet, jemväl äga tillgång till den af Kongl. Maj:t fastställda ritning och plan till den för Barnhusets behof uppförda nya tvätthus-byggnad; hvarföre Justitie-kanslersembetet, under den 15 påföljde September, anmodat nuvarande Direktionen öfver Barnhuset att lemna Justitie-kanslers-embetet del af nyssnämnde handlingar jemte den förra
Derjemte har samme motionär föreslagit, att Stats—Utskottet måtte få sig upp draget att för öfrigt, med hänsigt till ifrågavarande jernvägs-anläggning och under tillämpning af de grunder, sorn för dylika anläggningar i allmänhet kunde varda fastställda, föreslå erforderliga ansedda bestämmelser. Enligt uppgjordt och Utskottet meddeladt sammandrag af de, på ofvanberörde undersökningar grundade, omständliga kostnadsberäkningar, skulle kostnaden för anläggningen af den föreslagna jernvägen från Malmö till Traheryd, med tillägg af utgifterna för utaf alla de, för hela jernvägs-systemet erforderliga, transportmedel, komma att utgöra . — Bå nu kostnaden för jernvägen mellan Traheryd och Jönköping, enligt dessa sammandrag, ansetts böra beräknas till » 3,940,000: — skulle följaktligen hela banan, vester om Ringsjön, från Malmö till Jönköping komma att kosta R:dr 11,787,690: — Men om jernvägen erhölle sin riktning öfver Skarhult (eller den s. k. midtel—Ringsjö—linien) uppkomme en tillökning af » 720,000: —- i hvilket fall således hela banan skulle kosta R:dr 12,507,690: — Slals-Utskollcls Utlåtande,- JY° 274. 5 Koslnaden för den, snedt öfver Skane, från Ystad till Landskrona och Helsingborg föreslagna jernbanan hade, jemte utgifterna för den återstående tredjedelen af transportmedlen, beräknats till R.dr 4,982,359: 46. hvadan hela den sammanlagda kostnaden för omförinälda jernvägs-system, omfattande jernbanorna fran Malmö till Jönköping samt från Ystad till Helsingborg och Landskrona, skulle komma att uppgå til!