Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 64. 173 Denna föregående Ständers öfvertygelse har inför throncn blifvit understödd af Hans Excellens Justitie-Statsministerns sakrika och grundliga utveckling af förhållandena, och hvad mera är, af ett Konungens sålunda uttalade yttrande: »Jag drager icke i tvifvel, att cn revision af Riks-aläen påkallas af båda de förenad» rikenas sanna intressen.» Frenne år äro förflutna sedan den nu omordade fråga om en revision af Riksakten inom Svenska riksdagen väcktes, och det har varit mig alldeles omöjligt att komma till den slutsats, att nu för handen varande tidsförhållanden äro olämpliga för företagande af den oftanämnde Riks-aktens revision. Jag kan således icke finna annat hinder, än Norriges förklarade obenägenhet att i detta hänseende ingå uti några underhandlingar med det, som det tyckes efter Norriges åskådningssätt, i detta afseende ingen rätt egande Sverige, då likväl redan 1837, till följd af ifrån Norrige utgången begäran, en Kommitté af Svenske och Norske män i samma afseende sammanträdde. Hans Excellens Justitie-Statsministern har på det enständigaste en gåug till styrkt Kongl. Majit att icke låta frågan falla, men dess framskjutande till en obestämd framtid kan blifva liktydigt med ett uti nutidens annaler betydelsefullt försent. Jag tager mig sålunda friheten hemställa, huruvida det kan vara öfverens stämmande med en riksförsamlings åligganden och värdighet, att under en fullkomlig tystnad vid en sådan den vigtiga frågans ställning låta bero. Jag inser alltför väl, att emot Norriges begifvande ingen revision kan komma till stånd geuom ombud ifrån de båda rikena. En utväg synes mig likväl för Rikets Ständer öppen att med bibehållen konseqvens i handlingssätt kunna tillvägagå och att såmedelst ådagalägga Svenska riksdagens oafbrutna föresats, att, i hvad på den ankommer, genom Riks-aktens bringande till klarhet i bestämmelserna söka uti föreningen emellan tvänne fria folk införa den sanning, hvarförutan någon styrka eller några ömsesidiga fördelar hvarken äro att hoppas eller förvänta.
Alla bemödanden och kostnader, för att i trakten af Rörås kopparverk bringa skogen till återväxt hafva varit förgäfves och med den största kostnad hafva kopparhyttorna måst flyttas till aflägsnare orter från grufvan för att erhålla ymnigare tillgäng på kol och det har t. o. m. varit fråga om att förlägga hyttorna inom Svenska gränsen. Misshushållning med skogarne har nästan ägt rum öfver hela vårt land, och jag anser derföre en lag böra mellankomma till förhindrande af skogarnes totala utödande, hvilket inom de norra otterne, lill men för vår bergshandtering derstädes, synes vara att befara. Der har, likasom pä många andra ställen, den oordning i skogshushållningen insmugit sig, till följd af Carl IX:s lagar ora skogshushållningen, att man försäljer pä 50 år nyltjanderätten till skogstrakter, der köparen under de bestämda åren äger att skogen afverka och alt på detta sätt, när icke äganderätten lill den försålda marken åtföljer köpet, all skog skall förstöras, är otvifvelaktig!. Jag vill hoppas, att uti de södra orterne, der man nedhugger och säljer skog utan all beräkning, i en framtid, om ock i en aflägsen framtid, de qvarlemnade kala backarna skola blifva med skog återbeväxte. Dea 15 December f. m. 215 Frih. von Stedingk: Frih. Raab har yttrat, att jag icke skall hafva tagit reda på Hr af Ströms ifrågavar. motion, om hvilken jag likväl gjort mig fullständigt underrättad och hvarförutan jag sannolikt icke yttrat mig i frågan. Jag har nemi. af motionen inheralat, att man medelst fröplantering velat bringa skogarne lill återväxt; Jag hemställer likväl till Eder, mina Hrr! huruvida en ändamålsenlig lag kan stiftas utan deri intagen föreskrift om erforderlige kontroller. Frih.
Ty ofelbart förfaller folket i vidskeplig förvillelse, och blir en lekboll för demagogiska svärmare, om ingen autoritet finnes för en renlärig tro — jag säger icke en tvingande, på ofelbarhet pockande — en sådan gifves i vår kyrka icke — men en trovärdig autoritet för dem, sorn begära att i sin tro upplysas. Så länge folket behöfver denna ledande myndighet, är det af yttersta vigt, att en sådan icke råkar i obehöriga händer; och den enda möjliga garanti häremot består deruti, att autoriteten finnes förenad med högsta upplysningen inom samhället. Presteståndet, så organiseradt som det i svenska kyrkan finnes, innehåller denna garanti, både att folkets tro och dess religionsundervisning skola utgå från en sådan grad af upplysning, och att de icke skola falla i demagogers händer. Så länge denna organisation fortfar, är Presteståndet införlifvadt med samhället, och skulle motarbeta sin egen fördel, om det ej sökte hindra folkets fanatiserande. Den hierarkiska makt, som Ståndet kan vinna, låter icke missbruka sig till folkets uppviglande, utan att Ståndet skulle se sig sjelft jemte samhället hotadt. Upphörde deremot Presteståndets förbindelse med samhället; så lunne det sig i förhållanden, hvaraf man sett presterskapet begagna sig för att vinna en hierarkisk makt, byggd på folkets okunnighet och vidskepelse, oberoende af samhället och för samhällsordningen vådlig. Genom sitt veto i grundlagsfrågor äger Presteståndet i sin makt att bibehålla trosbekännelsen, så vidt den uti grundlag är sanktionerad — icke att utan Medständers och Konung» bifall förändra den. Man lärer kunna påräkna, att detta Stånd icke förhastar sig i bekännelsens afskaffande. När åter frågor uppkomma orri dess rätta förstånd eller sådana ändringar, om hvilka Konung och Ständer tillhörer att i allmän kyrkolag besluta; vore det väl icke helsosamt, att så beskaffade frågor kunde afgöras utan öfverläggning hos ett prestestånd och utan dess deltagande i beslutet, d. v. s utan att deras mening yttrades, som äro skyldige att bäst känna både sjelfva frågornes föremål och alla de förhållanden, hvarpå desamma hafva inflytande.
Statsverket tillskyndad, då mot den person, som ”denna olikhet vållat, anspråk måtte göras ”om ersättning för Statens berörde förlust;” och detta Ridderskapets och Adelns beslut icke kan för StatsCassan medföra något important resultat, om ej de öfrige RiksStånden deruti sig med Ridderskapet och Adeln förena; så får jag vördsamt föreslå, att Ridderskapet och Adeln täcktes inbjuda de öfrige RiksStånden, att uti samma beslut deltaga; och anhåller jag derföre, att Herr Grefven och LandtMarskalken behagade härå framställa proposition. Herr Cederschjöldj Pehr Guslaf: Jag är förekommen af den sista värda Talaren, och anhåller äfven om proposition å den af lionom föreslagne inbjudningen. Begärdes på hordet. 3i6 Den 6 November e. m. Föredrogs ånyo ConstitutionsUtskottets den 12 sistlidne September under N:o 43 aflåtne, och den i3 derpåföljde October på bordet lagde, Memorial, med anmälan af oförenliga skiljaktigheter i fråga om ett föreslagit tillägg vid i4 §. 5 Momentet Riksdagsordningen. Uppå derom af Halis Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt förblifva vid dess, i afseende å detta ämne, redan fattade beslut. Ånyo föredrogs ConstitutionsUtskottets den 26 sistlidne September under N:o 49 aflåtne, och den i3 derpåföljde October på bordet lagde, Memorial, med Voterings-proposition i en till Förstärkt ConstitulionsUtskotts afgörande öfverlemnad fråga. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln godkände den af ConstitutionsUtskottet föreslagne Voterings-proposition. Ropades Ja. Hans Excellence Herr Grefven och ' LandtMar skalken yttrade, att, sedan, till följd af Ridderskapets och Adelns nu fattade beslut, Förstärkt
Stad uppgifves sorn blott en stor by och IS2 Den i6 Septemberf, m. der Handeln ej är lifl i gar c 'än i Jemtlands större by-* ar, med undantag dä. marknader hällas, Och deSSe bevistas nästan aldrig af Innevånarena i Herjeådalen, emedan de hafva mera fördel att afyttra sina varor och att uppköpa sina förnödenheter i Hudiksvall, Söderhamn eller Gefle. Att vidare den förmodan, gissningen eller aningen: att afvittringsverket derstädes lärer komma att besörjas genom Jemtlands Af vitt ringsdomare, skulle kunna anses, såsom Herr von Törne påstår, för skäl mot Herjeådalens afskiljande från Jemtlands Län, är icke eller för mig möjligt att fatta, och torde af hvar och en som håller sig inom verklighetens, icke blott möjlighetens och derpå grundade gissningarnes område bedömmas under all vederläggning. Ändå drager Herr von Törne häraf den bestämda slutsats att: ”alla dessa omständigheter skulle göra den föreslagne förändringen pä det högsta olämplig Jag öfverlämnar detta påstående, säker om en bättre slutkonst hos hvarje opartisk, till Riksens Höglofl. Ständers närmare afgörande. Nu återgår Herr von Törne till Jemtland, börjar med att uppräkna hvad der bör göras nemligen : ”flodeima böra göras flottbara, nya vägar böra anläggas, Kronans agor böra skiljas ifrån enskiltas, nya bostäder hyggås, sädane arbetsföra personer b Dalarna och IVer inland öfvértalas att nedsätta sig som Kronohemmans äfioerf oell Irågar i följd häraf: ''Manne icke till alla dessa anstalllerfordras Lätte styrelser, som utan för långt afstånd frän den ort. der förbättringarna \böra göras med uppmärksamhet kunna f ölja Sch befrämja dessa vigliga Den 16 September e. m. »*Ä företag? Han svarar väl sjelf: nD;tta förekommer åtminftont mig oftridigt.”
Jag skulle tro, att dylika vilkor borde stadgas, äfven hvad NäringsStipendierne beträffar, på det man måtte i möjligaste måtto försäkra sig om, att de endast tillfalla värdiga personer och uppfylla det ändamål, som med dem åsyftas. Lades på bordet. Föredrogos å nyo och remitterades till StatsUtskottet: 1:0 Herr Bråkenhjelms, Pehr Reinhold, den 1 g dennes e. m. på bordet lagde Motion, dels om ett årligt anslag af 5ooo R:dr intill nästa Riksdag till belöning åt Författare af tjenlige Läroböcker, dels om 4°° R:drs Löneförhöjning för hvardera af de vid KrigsAkademien å Carlberg anställde fyra Lectorer. 2:0 Herr Thams, Wolrath, den 23 dennes f. m. på bordet lagde Motion, att Den 3o Mars e» m. 3a3 Utskottens CancellieBetjening måtte, vid hvarje månads utgång, erhålla de dem tillagde arfvoden och tractamenten. Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat ett anförande, som upplästes, så lydande: Icke längesedan blefvo tvenne Konungens Nådiga Propositioner, med åberopadt inbördes sammanhang, till Rikets Ständer öfverleinnade, den ena med förslag till Passevolance för indelta Arméen, den andra om inqvarteringar i Släderne, hvaruti, vid öfverläggningarne i StatsRådet, väl förekommit det alternativa tillstyrkande, att de föreslagne kostnaderne borde, i förenämnde tvenne frågor, af Statsmedel bestridas, men hvaruti jemväl propositioner blifvit framställde, att Passevolancen borde, i följd af jordens skyldighet att meddela möteskost för indelte trupperne, Hemmanen åläggas, äfvensom att för inqvarterings - besväret rättvisare fördelningsgrunder borde af Ständerne bestämmas.
Ridderskapet och Adelns Plenum den 28 Augusti 1309. S. D. Föredrogs Kongl. Maj-.ts Nädiga Proposition til Riksens Ständer anqäende Bränwins-Bränningen, gifmcn Stockholms Slott den LZ Augusti 1809, och Besiöts at densamma ffulle remitteras, först och genast til Allmänna Beswärsoch Oeconomie-Utffottet, som äger at sig ffyndesamt deröfwcr yttra, hwarefter denna Kongl. Proposition lomme at til utlätande af Bewillnings-Utskottet hanwisas: och ffulle genom Utdrag af Protocollet de öfrige respective Ständen härom wänligen underrättas. Ut supra. Herr Usrgman, Ambrosius l0lLANU8,UPläste följande til Protocollet: Wid den uptekning som kommer at förrättas öfwer för detta Konungens Egendom, torde wara oundgängeligen nödigt, at, antingen Deputerade af Riksens Ständer, eller någre wid sädane affairer wan - Den 29 Augusti. 1270 wande Personer, säsom Ständernes Ombud, äro närwarande: At utredningen af berörde Zlgendom, bäve i afseende pä desi belopp och desi beffaffenhet, är af största wigt för Riket, dä derpå beror i bwad mer eller mindre mahn Stats-Werket til f. d. Konungens framgena underhäll bör bidra, ga, faller strapt för begreppet, äfwcnsom at det sanna och rätta r denna sak, endast ivid upteckningcn kan utrönas. Jämte det jag i ödmjukhet fär anmäla detta rvigtiga ämne til skyndsamt afgörande hos Högloft. Ridderffapet och Adeln, hem^äller jag äfwen, om icke wära respective Med-Ständcr kun»» de anmodas at til Beflutet härom accedcra. Begärdes pä Bordet.
Ledamoten af Ridderskapet och Adeln är Ordförande i Direktionen. I hans frånvaro föres ordet af den honom efter stånds-ordningen närmaste Direktören. Tjenstemännen vid Banko-Diskont-Verket antagas och konstitueras af Fullmäktige, efter af Direktionen afgifvet förslag; och ega Fullmäktige, när så fordras, från tjensten och densamma åtföljande förmåner, entlediga den, med hvilken Direktionen finner verket icke vara belåtet. Ombudsmännen, Kamereraren och Kassa-kreditiv-kassören skola för den uppbörd, som kan blifva dem anförtrodd, ställa af Direktionen godkänd borgen eller annan säkerhet, Ombudsmännen, hvarför sig, till belopp af 5,000 Rrdr Banko, samt Kamereraren och Kassa-kreditiv-kassören, hvardera till belopp af 4,000 R:dr nämnde mynt. Alla låne-dokumenter, hypotheker och kontanta penningar förvaras under 3 lås, hvartill 2 af Direktionens Ledamöter och Kamereraren hafva hvar sin nyckel. 4:o. Mom. i. Direktionen öfver hvartdera Låne-kontoret består af fem Ledamöter, nemligen en inom Kontorets distrikt boende, af hvarje Riks-Stånd, samt ett Banko-ombud. Mom. 2. Riks-Ståndens Ledamöter äfvensom Suppleanter för desse Ledamöter, utses af Rikets Ständer, på sätt som vid valen af Fullmäktige i Banken och Riksgälds-kontoret iakttages. Banko-ombudet i hvardera Direktionen förordnas af Fullmäktige. Ledamoten af Ridderskapet och Adeln är Ordförande i Direktionen. I hans frånvaro föres ordet af den honom efter stånds-ordningen närmaste Direktören.
Jag ber få fästa R. o. Ad.:s uppmärksamhet derpå, att den punkt, som nu är i fråga, eller den tredje, om uppskof med tryckningen, icke kan grundlagsenlig! af R. o. Ad. bifallas , hvarföre Landtmrs första proposition måste blifva till afslag på PresteSt:s begäran i detta afseende; ty då Grundlagen uttryckligen föreskrifver, att protocollen skola tryckas, så fort ske kan, måste tryckningen äfven oförtöfvadt börjas och oafbrutet fortsättas, intill dess Konungen och Ständerne genom Grundlagsförslagets antagande, annorlunda beslutat. Jag förmodar, att, först sedan Landtm, framställt den proposition, jag föreslagit, Hr Cederschjölds motion kan komma under öfverläggning, då jag förbehåller mig att få besvara hvad den värde Talaren anfört. För min del kan jag, i fråga oin garantier, icke inskränka inig till att vara nöjd med hvad som blott är troligt. Utgå vi från denna princip, behöfva vi ingen Grundlag; ty vi kunde inskränka oss till den förmodan, att det icke är troligt, att Konungen någonsin vill öfverskrida Grundlagens föreskrifter. Således kunde man borttaga alla garantier. Hvad åter Frih. Cederströms yttrande beträffar, att penningarne icke utgå ur landet, så torde detta skäl lätteligen förfalla, helst man med samma skäl, utan betänkande, kunde bifalla alla Statsanslag, till exempel till krigsmaterielen; ty de gå icke heller ur landet. Hr von Hartmansdorff: Såsom jag hört H. Ex. Hr Gr. och Landtnäs proposition, innefattar den alldeles icke något af hvad man anser grundlagsvidrigt, nemligen, att uppskof med tryckningen af R. o. Ad:s protocoll skulle äga rum, utan Hr Gr. och Landtin:s framställning åsyftar endast att utröna, huruvida R. o. Ad. vill, förrän de öfriga Grundiags-förslagen inkomma, särskildt företaga det, som angår protocollens tryckning i sammandrag. Detta förslag från Constit.-Utsk. är icke det, Frih.
Det är sannt, att detta förslag är föranled t af Ständernas anhållan vid sista riksdag; men 'sjelfva planen, som blifvit af Konungen ogillad, är af landshöfdingen uppgjord. Att lindring för rotehållarne bör äga ruin, ar en af både 11. St. och K M. erkänd nödvändighet; frågan är blott, om denna lindring bör till vägabringas genom statsanslag eiler genom minskning i antalet af roteringsmanskapet. För min del kan jag icke anse den förra utvägen hvarken nödig eller nyttig; den bildar blott ett ganska betänkligt prejudicat. Deremot är den sednare utvägen både billig och enkel att verkställa. Hvad beträffar Frih. Cederströms meddelade undervisning om mantalens olika beskaffenhet i Jemtland, jeinnförelsevis till andra provinser, torde den uti förevar, afseende icke kunna anses af särdeles vigt. Frågan är nemi. bär endast om hvad värde hemmanen äga, och då visar det sig, att då i andra provinser, öfverhufvud taget, ett taxeringsvärde af Booo r:dr belöper sig på en soldat, utgöres i Jemtland en soldat på taxeringsvärdet af 1,200 r:dr; och då i andra provinser, per medium taget, hvar igtde mantalsskrifven person af mankön är soldat, så är hvar Qtde sådan person soldat i Jemtland. Hvad anslaget från staten beträffar, kan jag under intet vilkor medgifva detsamma. Skulle K. M. icke medgifva den äskade jemnkningen, återgår Jemtland vid nästa års slut till samma förhållande i afseende å roteringen, hvari provinsen enligt 1669 års contract bör befinna sig, d. v. s. till en armering blott för händelsen af krig. Det öfriga landet är dermed visserligen icke belåtet; men det är då Regeringen, som dertill har skulden. Hr von Törne: I anleda, af hvad Frih. Boye sist yttrade, får jag förklara, att jag af honom blifvit missförstådd. Jag har endast sagt , att de åtgärder voro riktiga och välgörande, hvilka han trott strida emot 1669 års contract.
Deremot föreställer sig Utskottet, att de med nyssberörde förslag afsedda fördelar skulle, utan sådana olägenheter, kunna vinnas, i fall del stadgande, i afseende på understöd utan återbetalningsskyldighet, meddelades, att dessa understöd i loista rummet böra tillgodakomma de kommuner, hvilka tillförbinda sig använda desamma på ett sätt, hvarigenom fattiga och arbetslösa personer kunna erhålla sysselsättning och tillfälle att, medelst eget arbete, förtjena sitt uppehälle. För öfrigt anser Utskottet den vid sednaste riksdag beslutade bestämmelse, rörandesäkerheten för erhållna undsättningslån, böra undergå den förändring, här nedan förekommande Utskottets förslag lill Rikets Ständers beslut utvisar. I anledning af de, inom Bonde-ståndet väckta motioner och afgifne yttranden angående distrikteller sockenmagasiners inrättande, får Utskottet erinra om de mångfaldiga åtgärder och beslut, Kongl. Maj:t och Rikets Ständer för dylika inrättningars befrämjande tillförene vidtagit. Härigenom har, såsom Kongl. Maj:t i Dess nådiga proposition uppgifvit, åsyftats alt så allmänt tillvägabringa dessa inrättningar, att statens mellankomst till behöfvandes undsättning, då missväxter inträffa, skulle kunna helt och hål - Slats Utskottets Utlåtande, i\:o 214. 19 let upphöra eller åtminstone mera sällan behöfva anlilas; men della ändamål har dock allt hittills endast i obetydlig mån vunnits och uppnåendet deraf synes ej heller förr än i en aflägsen framlid vara att emotse.
Svar sändes till » E. H. 26 », adress S. Gumaelii Annonsbyrå, Stockholm. (G. 2747) SOMMARVISTELSE PA KINNEKULLE. För damer och herrar, hvilka önska tillbringa s o m m a r m å n a d e r n a på landet, finnes tillfälle till inackordering i angenämt h e m. B ä s t a referenser. Svar till Fru Monthan, Törnsäter, Gössäter. Svar m e d uppgift å referenser, kommunikationer m. m. torde inlämnas till Portvakten, Norrmalmstorg n:r 1. 1 godt h e m vid skog och vatten i norra e !l. mell. Sverige. Svar m e d prisuppgift i ill G. o L. Bollnäs. (917) 15 F I N N E S ngn fam. som i som. skall besöka Marstrand el. annan vestkust-badoit o. s o m under 6 veckor vill handhafva och vårda 10-ärig gosse, torde kpir. m e d Stephan Janzon, Mjälnäs-Vrena. (921) PENSION IN LUBECK bei F R L. W I T T R O C K, Victoriastr. 11. fur junge D a m e n, die sich hier z. Fortbildung in Sprachen, M u s i k etc. aufhalten wollen. Referensen: H e r m Dr. Thost. Idun PRENUMERATIONSPRIS PR A R: I REDAKTÖR UTGIFNINGSDAGAR: IDUN — KR. 5: — IDUNS MODETIDN. MED PLANSCHER OCH HANDARB. REDAKTIONSSEKR. vårt Ja, hvarför T y n o g är lilla hus. kunna d e t fint i Jag tror ni med Hellberg. får vaktmästarens karlen har väl Visst många är Ludvig mitt ska gånger Peterson har väl betittat det förtjusande, djupast det det och min heder gamle vän Dock i hade j a g n o g en g å n g ö n s k a t, att d e t b l i f v i t m e r a s v e n s k t, enkelt är Ni utanpå. afd e t.
Att llr Akerberg icke vill om de melhoder och det sätt, hvarpå han ämnar gå tillväga för att lösa sitt problem, pä förhand underrätta Bankens egen graveur, del är helt naturligt, ty då tager man helt simpelt blott emot hans underättelser och later honom gå; det är väl billigt, alt han för sin uppfinning, eller för tillämpningen af densamma skördar den vinst, hvaraf han är förtjent. Jag skulle derföre tro, att Utsk. icke fullständigt utredt förhållandena, och kan ej eller antaga BorgareSl:s inbjudning, ulan önskade en återremiss af betänk, med förständigande till BancoUlsk. att af Hr Akerberg infordra alla möjliga uppgifter, som röra denna fråga och af honom tillika taga del löfte, att machinen skall förblifva i Bankens värjo, i rum, som dertill upplåtes, samt att han skall underkasta sig de coutroller, som BancoUlsk. kan finna godt att bestämma. Fä andra villkor vill jag ej tillstädja alt penningar honom lemnäs, hvarken lill det ena eller andra, eller att något premium varder faststäldt. Skulle efter sådane uppgifters meddelande, hvilka dessutom böra Sländernes pröfning underställas, det befinnas, att försöket vore kostnaden värdt, dä tycker jag del vore skäl att tillförsäkra honom den uppgifna summa af 8000 r:dr, att uppbära så snart sig visadt häfver det han fabricerat ett sedelmynt, som vore svårare att eftergöra än det nuvarande, så att hvarken genom öfvereller eftertryck en sådan 9 H. 80 634 f Den 19 April e. m. likhet skulle uppstå, att man kunde misstaga sig om hvad sorn vore äkta eller falskt. Denna fråga kan ingalunda bli långvarig eller besvärlig att utreda, i händelse af en ålerremiss af betänk., utan tvertom bör det kunna ske på en sessionsdag. Att bifalla detsamma i sitt nuvar. skick, motsätter jag mig helt och hållet, yrkande afslag derå, i fall ålerremiss ej skulle beviljas. Gr. Frölich: Sedan upplyst är, att 3:ne
Hu ssar-Regemente 1,1111111 • * > * Svar på återremiss i i.38:o om förskottet efter Riddarholms-kyi kans brand, till densammes förvarande , , » , !39:o om ett förskott för en ridbanas uppförande vid Lif-Gardets till häst casern , , , , 40:o om beviljade medel för stohållningen i Skäne och hingstars från Strömsholm kring förande ,,,,,,,,,, Svar pa återremiss 4i:o om ett bidrag till Götha Canal-Boiag , , , ,42:o om aflöningen till Länsmännen i Lappmarken 91111111111111 * » 1 t » 43:o om utlåningen af de fran Landt-Kauterien atlemnade depositions - medel frän äldre arén,., i Svar *,a a,err,!u:,iss l44:o om uraglåtet balancerande i räkeiiskapcrne af Stats-Verkets fordran hos Barthelemyfonden ,,,,,,,,,, I4j:o om debiteringen af den utaf Embetsoch Tjenstemäns löner utgående Centonal-bevillning ,,,,,,,,,, l46:o om en i 1837 ars räkning för Luleå Fögderis Kronotionde-bodar balancerad post A7:o om strängare tillämpning af författningarnes stadgande» om dagahöter för de Magazinsförvaltare, hvilka underlåta att inom rätt tid inkomma med föreskrifne rapporter ©cb redovisningar , , , , , , , , 148:o om upphörande af Rcvisions-Contoiret för Allmänna magazins-ärendenas utredning Ståndet. l 40 Bonde Ståndet. c/l c 7? C n aq Wto 40 4 §• 269 269 269 A. Anmälan af Rikets Ständers Revisorer år 1839: l49;o om afskrifning af Stats-Verkets fordringar för undsättnings-anstalterne efter 1826 ars missyext