Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bönderna i två byar skulle hafva henne, föda och kläda henne under tre veckor hvardera, då hon fick hjälpa till med hvad som förekom. Hon var skicklig i en del kvinnfolksarbete och ville gärna ha’ något att syssla med. Sedan många år tillbaka var hon klen till förståndet, men det kom öfver henne ryckvis, och då kunde hon vara nog så besvärlig att ha’, bråkig och högljudd som hon blef sådana gånger. Just under senaste dagarne hade hon haft ett sådant där tok-il, hade gråtit, skrattat och sjungit ömsevis och pratat bara det galet var. »Men ho’ blef all’ töst, nål I steg inom döra.» Moran nickade mot mig, där hon stod och gräfde i pärlandet. »Ho’ plär sno alldeles om iblan’, nål hä’ komm’ någe oförväntanes, och komma sej på go’-ile, och då ä’na ackurat som e’ann människ’ långa tia’ då bå’ talar och svarar’a vettigt. Men då jär’e ock som ondt för’na för se, då minns’na bå’ likt ock olikt, och ho’ har nog haft som svårt i sina da’r. Håhå, ja, ja!» Moran rätade på sig från sin dubbelvikna ställning, och med pärämbaret i ena handen och förklädet fullt med pärris åt geten tassade hon barfota och snabb i vändningarne öfver gården. I detsamma kom tok-Johanna ut på stugubron. Hon hade nu klädt på sig kofta och kjol och bar handduk och ett tvättfat med sig till brunnen, där hon började tvätta sig. Jag gick fram till henne och hälsade, som om jag inte sett henne förr. Hon hälsade tillbaks och sade med en blid, litet darrande röst »En mått’ väl snygg’ sej nalta, då främmand’ komm’. Hä jär int’ ofta slikt komm’ på hänna oppåt.» Hon såg lite nyfiket på mig, medan hon gnodde och torkade sig i ansiktet, som tänkte hon: hvad ä du för en? Nu voro ögonen inte längre virriga och konstiga som nyss, då jag kom in i stugan.
Jag tror icke att det är för de allmänna ärendenas behandling nyttigt, att Presidenter skola förmås att ända till 70 lefnadsår och derutöfver, qvarblifva i Rikets tjenst, utan anser, att man genom tillräckliga pensioner bör sätta dera i tillfälle att taga afsked från tjenster, hvilkas tillbörliga skötande öfverstiga deras genom ålderdomen förminskade krafter. Det är ur sådan synpunkt, som jag ville hemställa till R. o. Ad. huruvida det icke vore lämpligt att återremittera detta Utlåt, lill StatsUtsk. med anhållan, att Utsk. ville föreslå hvad motionären åsyftat, nemi. att minska taffelpenningarne för ifrågavande 4 Presidenter och öka deras löner med det minskade beloppet, så alt sjelfva lönerna blefvo lika stora som Just.-Rådens och HofR:s-Presidenternas. Ett sådant förfarande skulle endast öka Indragningsstatens utgifter med circa 2,000 R:dr och att denna stat dertill har Den 24 April. 367 råd, veta vi deraf, alt StatsUtsk., vid behandlingen af 9:de Hufvudtiteln, tillkännagifvit, alt ntgifterne å denna litel f. n. äro 23,000 R:dr mindre än vid förra Riksdagen. Hr Pri ntzensköld, Carl: Få motioner torde under denna Riksdag blifvit väckta, hvilka hafva mera billighet för sig än den nu ifrägavar:de. Såsom den föreg:de talaren redan erinrat, har motionären ingalunda åsyftat att öka Statsverkets utgifter genom förhöjning af de 4 President-lönerna, utan endast föreslagit, alt hälften af den löneinkomst, som benämnes taffelpenningar, skulle inberåknas i sjelfva lönen och jemte denna upföras på ordinarie stat, så att, då Colhii-Presidenterna taga afsked, deras löner på indragningsstat skola utgå med 4,000 R:dr l):ko eller till lika belopp med Jnst.-Rådens och HofR:s-Presidenternas. Jag tror, att de skäl, motionären för en sådan förändring anfört, äro sä välgrundade, att de torde hos StatsUtsk. vinna afseende.
Mina tankar i delta hänseende ligga redan i R. o. Ad:s prot. för 12 år sedan förvarade; men jag anhåller alt få tillägga, att, efter min öfvertygelse, blir en förändring uti jury-inrältningen icke möjlig förr, än en förändring i representationssättet föregått derhän att begreppet om coramunala val, mer är hittills kunnat ske, uttrycker allmänhetens förtroende. Det måste föregå. Att vilja gå i förväg genom en partiel lagstiftning för att ombilda jury-inrättningen, anser jag olämpligt och förhastadt. Jag tror således, att om jury-inrältningen får vara i fred och inga försök göras att förstöra densamma, vi kunna vara belåtna med den inrättning vi hafva , intill dess representationssättet hunnit bildas efter lämpligare grunder. Af alla dessa skäl instämmer jag med Gr. Ankarsvärd och anhåller om bifall till Const.Utsk:s betänkande. Frih. Cederström, Jacob: Då ingen antnärkn. blifvit gjord emot redactionen af det förslag Const.Utsk. afgifvit, finner jag besynnerligt, att discussion kunnat uppstå om Den 8 Juli f. m. 333 0111 sjelfva saken., enär frågan nu icke kan vara om förslagets hufvudsak!iga antagande eller förkastande, hvilket först inträffar vid nästa riksdag, helst förslaget skall blifva hvilande. Föremål för öfverläggningen kan nu endast blifva de anmärkn:r, som göras vid redactionen i detta af Utsk. framlagda förslag. Denna öfverläggning, som omfattar fråga om nya förslag för ConstUtsk., är bestämdt grundlagsvidrig , enar sådana frågor icke få väckas i Ståndens plena. Frågan 0111 tidnings-redactionernas skyldighet alt uti sina tidningsblad införa svar på tidnings-redactionernas anfall mot enskilda personer har ingen gemenskap med förevar, ämne. Mot det af Utsk. afgifna förslag hafva några anmärknrr sålunda icke förekommit, och det måste alltså oförändradt blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Ur Lagerhjelm: Jag har ganska väl från början insett, att de af mig omnämnda ämnen icke nu kunna blifva föremål för R. o. Ad:s öfverläggning.
Jag liar ej velat deltaga i clemia tvist, emedan man förmodeligen hade ansett mig allt för partisk för den mening, som nu vunnit Ridderskapets och Adelns bifall. Som jag förmodar den redan vara, eller snart komma att blifva Rikets Ständers gemensamma beslut, och den summa RiksgäldsContoret årligen skall, såsom statsbrist, lemna till StalsContoret, föl jnk tel igen kommer att minskas med 1 a/j,°oo R:dr, blir det nödvändigt att StatsUtskottet derom underrättas, på det att Fullmägtiges i RiksgäldsContoret Instruction må ställas derefter, och att en skrifvelse afgår till Kongl. Maj:t med förklaring, att Statsbristsumman, som förut var upptagen till 2,494,60° R:dr B:co, deruti inberäknade ifrågavarande 124,000 R:dr; nu blifver endast, 2,270,600 R:dr, sedan de 124,000 ej komma alt såsom fyllnadsafgift utgöras till RiksgäldsContoret, utan omedelbart inflyta till StatsContoret genom ökade Tulloch Bränvinsbevillningsmedel. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln biföll, att StatsUtskottet äfven skulle genom ProtocollsUtdrag underrättas om det senare af Ridderskapet och Adeln fattade beslutet. Ropades Ja. Föredrogs ånyo Bevillnings-Utskottets Den 17 F e b r u a r i 1" f. m. i3t don 14 dennes under N:o 7o aflåtne och den 15 derpåföljde eftermiddagen på hordet lagde memorial, i anledning af RiksSl ändens olika beslut, angående Allmänna Bevillningens fördelning, jemte förslag till de deraf föranledda voterings-propositioner.
Utskottet bar tagit dessa nådiga förslag i öfvervägande; och beträffande den af Kongl. Majit äskade tillökning i Institutets nuvarande anslag af 6,000 Ridr, dels för inrättande af en särskild profession i tillämpad mekanik eller så kallad macbinlära, dels ock till aflöning åt extra lärare och repetilörer m. m., så enär behofvet af såväl den ifrågaställa nya lärarebefattningen, som de ifrågakomna arfvodes-förböjn ingar na åt ofvannämnde vid Institutet förut anställde lärare blifvit af vederbörande vitsordad t, får Utskott et tillstyrka, att förevarande nådiga framställning måtte af Rikets Ständer bifallas och att berörda anslag må med sagda belopp ökas. Hvad åter angår frågan om anslagets uppförande å ordinarie Stat, bar Utskottet, vid det förhållande att någon definitiv reglering af nämnda undervisningsanstalt ännu icke blifvit af Kongl. Majit fastställd och, enligt hvad i den nådiga Propositionen antydes, åtskilliga förändringar i afseende å de för Institutet nu gällande stadgar m. m. ytterligare äro att emotse, hvarvid Rikets Ständers underdåniga framställning, om skyldighet för Institutets Föreståndare, att jemväl deltaga i undervisningen derstädes, å nyo torde komma att tagas i nådigt öfvervägande, ansett mest lämpligt att Institutets anslag blifver endast provisoriskt uppfördt, äfven för nästa statsregieringsperiod; hemställande Utskottet alltså, att Kongl. Majits förslag i denna del ej må vinna Rikets Ständers bifall. 44:o. Enligt hvad det inför Kongl. Majit i Stats-Rådet den 14 Oktober sistlidet år öfver Civil-Ärendcn förda Protokoll, hvilket vidfogats Kongl. Majlis nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, utvisar, hade Styrelsen för den af 86 Ståts-Utskottets Utlåtande JU 99.
Kronobränneri hörande åtskilige byggnader, hvilka, jemlikt K. Brefven d. Mars 1824 och d. 8 Mars 1826 upplåtits till Veterinärinrättningen härstädes; Och liar Utskottet jemväl fått emottaga K. M:ts Nådiga Remiss a SundhetsColIegii underd. framställning, rörande beredandet af större utrymme för nämnde Inrättning medelst nybyggnad, hvartill enligt uppgifvit förslag skulle erfordras en summa af nära 3ö,ooo R:dr. Utskottet, som till besvarande af denna fråga och nf de inom RiksStånden i samma syftning gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o i3o, afgifver serskildt, under nästföljande N:o 307 intaget, utlåtande, innefattande tillstyrkande att Ladugårdslands f. d. Kronobränneri-byggnader må öfverlemnas till Veterinärinrättningens disposition, anser sig här endast böra vidröra den redan skedda upplåtelsen deraf, och får i sådant hänseende förklara, det Utskottet linner densamma hafva varit en följd af R:sSt:rsuti underd. skrifvelse d. i5 Oct. 1823 gjorda medgifvande, att något Kronans hus hnge för Inrättningens behof användas och att således denna disposition icke föranleder någon åtgärd. I öfrigt hafva, med anledning af Rts Stsrs vid sista Riksdag fattade beslut, att förra Allm.MagasinsInrättningens fastigheter skulle försäljas så framt de 4 B. 35 53G StatsUtskottets icke mot ersättning öfverlemnades till allmänt nyttiga ändamål af nämnde Inrättnings byggnader upplåtits; ito Mari* f. d. Kronobränneri till local för den härstädes inrättade Normal Vexel-undervisningsskola, jemlikt K.
Utom de handlande, äger staden 192 andra borgare, nemligen Coopvardie-Skeppare och Handtverkare. Få af dem hafva någon betydlig förmögenhet och de fleste endast tarflig bergning. I allmänhet kan Handtverkarnes konstfärdighet icke anses öfverstiga medelmåttan. Stadens jord är icke obetydlig. Den beslår af trädgårdar, åker, äng ock betesmark, uppgående efter sista mätningen till en sammanräknad vidd 31 af 1,269 Tunland. All sladsjorden Lief år 1836 skattlagd till 10 mantal. Eli del deraf är anslagen till lön åt Stadens Embetsoch Tjenstemän. Ungdomen åtnjuter undervisning uti ett Gymnasium med 6 Lectorer, 1 Adjunct och 1 särskild lärare i Natural-Historien; en högre Lärdomsskola med Rector, Conrector och 3:ne Colleger, en lägre Apologistskola med 2:ne Lärare, samt en på Stadens bekostnad inrättad Lancasterskola. Uti denna sistnämnda lemnäs undervisning åt 140 barn, åt de fattige deribland utan betalning. Lärarens lön är 200 R:dr Banko, som betalas af Fattig-Cassan. För 2 år sedan inrättades här en annan läroanstalt, som nu, med Nådigt tillstånd, bär namn af Bernhardinas Flickskola, och hvarest 30 fattiga flickor fritt åtnjuta undervisning i läsning, skrifning och räknekonst af Läraren i Lancasterskolan, samt uti vanliga fruntimmersarbeten, såsom att sy, spinna och väfva m. m. af en dertill anställd Lärarinna, hvilken jemte fria husrum och några andra fördelar, åtnjuter en kontant lön af 166 R:dr 32 sk. Banko. Denna flickskola, som har för ändamål alt bilda fattiga och frånfallna flickor, har tillkommit genom frivilliga sammanskott, hvaruti II. M. Drottningen Nådigst behagat deltaga. Skolans fond uppgår nu lill omkring 2,500 R:dr Banko och åtskillige af Stadens invånare utaf begge könen lemna årliga bidrag till skolans lindel håll, hvarförutan de flesta skolflickorna hafva så kallade måitidsdagar i husen.
För anvisning på en vegetariansk matsedel eamt huru födan tillredes skulle en af Iduns läsare blifva tacksam. Sixela. Undertecknad, som bor i en trakt, där ganska god tillgång finnes på skogsbär, såsom blåbär och lingon, har sett uppgifvas, att i synnerhet af blåbär skall kunna beiedas ett drickbart vin, som i mycket påminner om vin af drufsaft. Då flere af Iduns ärade lä- sarinnor sannolikt försökt denna vinberedning, vore det mycket kärt, ja, rent af i nationalekonomiskt hänseende en vinst, om de uti tidningen godhetsfullt ville beskiifva beredningssättet, vinets behandling, samt huru de själfva anse detta vin. Leontina. 1) Vill någon af Iduns ärade lä- sare eller läsarinnor säga mig, om ett sådant äktenskap måste bli olyckligt, där föräldrar, syskon, ja t. o. m. vänner sätta sig emot, fastän de (han och hon) med den allra innerligaste och hängifnaste Ömsesidiga kärlek äro fästa vid hvarandra. 2) Är det ett brott att. mot sina föräldrars vilja gifta sig med den person, man gifvit sitt hjärta? Olycklig och dock lycklig. Finnes någon bland Iduns värda läsarinnor, som vet komposiiörens namn till » Den skeppsbrutne » och i så fall skulle vilja uppgifva det till Berthe. En ung fästmö, som i full fart syr på sin utstyrsel, önskar några vackra spetsprof och frågar, om någon af Eder, ärade damer, skulle vilja sända henne några sådana. På förhand tackar Molly. Jag tänker väfva tyg till stickade sängtäcken, väfnaden fyrskäftad, men vet ej något vackert mönster. Röd t redgarn önskar jag till inslag. Men hvilken färg bör då varpen hafva för att blifva passande till det o m - nämnda? Hoppas näpon af Iduns läsarinnor med smak och kunnighet i_väfnad med det snaraste kan.gifva svar! Äldre husmoder. N:r 429- Är det nödvändigt att vaxa bolstervar, ehuru det är fodradt, och huru skall det tillgå för att blifva ordentligt. Äldre husmoder. Vill någon af Iduns läsarinnor godhetsfullt upplysa mig om några vackra verser, passande att skrifva i poesialbum?
Det kanske blir det enda du får smaka, För en poet är middagen ju prosa. En salfva ljöd af skratt i skilda toner, Som grymt, satiriskt, infernaliskt klungo. Måtte denna nordens främsta folkbildningsDe färgade två kinder som pioner, anstalt ännu under många år känna värmen Och tårar i min engels ögon tvungo. af denna kvinnas dunska hjärta! Cecilia Bååih-Holmberg. — Hur länge räcker väl din kärleksyra! Ditt öde, arma barn, är redan giftet. Att drömma blott om stjärnor, sol och lyra, Säg, tror du det är lyckan här i lifvet? familjerådet. Af Juan de Dios Peza *. För Idun från spanskan af K. A. Hagberg. dJvem tyder väl den underbara lagen, l Som fattigdom och kärlek sammanbinder * — Familjeråd man hållit häromdagen Att lägga för tvä ungas kärlek hinder. En liten gubbe, tyngd och böjd af åren, Ar presidenten vid familjehärden. Ej nog med att han silfver bar i håren, Han är det, som bragl fästmö min till världen. I mjuk och stoppad länstol vid hans sida En sjutliårs malrona har stämt möte, Med ord och miner, ingalunda blida. En liten knähund bär hon vid sitt sköte. Bakom dem sitta som konsultativa En ser, sju stycken husets bästa vänner. Och deras anleten tillkännagifva, Att rättvis harm hvar en utaf dem känner. Men midt ibland dem, under ulan like. En skatt hvartill man maken aldrig finner, Ses lik en cngel från ett högre rike Den kvinna, för hvars skull mitt hjärta brinner. — Nå, tala om för oss, om sant man säger — Ironiskt frågade den gamla henne — Man påstår du en ståtlig fästman äger, En stor poet med lager kring sitt ännc! — Ja — sade Hickan, då man henne sporde — Jag nekar ej, jag älskar honom mycket. — Dig, barn, jag — sade fadern — banna borde! Och modern ropade: nej, hör del stycket! — Din oförskämdhet inga gränser känner. Du anspråk, shjna, har som ingen annan — Skrek gycklande en af familjens vänner Och slog högtidligt med sin hand för pannan.
Sedan öfwer fbrcwarande ämne sä mycken skiljaktighet i meningar uppstött, fär jag ödmjukeligen hemställa, huru« wida ej tankarna skulle kunna förenas, om HögloftRidderskapct och Adeln skulle behaga stadga, först, atk ehuru wäl denna gängen ämnets omfattning och wigk söranledt Constitutions - Utskottet att öfwer ett ej af detsamma författadt förslag söka till ledning för sig inhämta de inom Riks - Ständen till asgifwande omdömen, sädant likwäl cj mä för Nägot Uttskott framdclcs, wid firsiags aflcmnande kun^ a tjena till p'äj-idicat, och för dek andra, att Constitutions - Utskottet mätte Deir 12 October. 4189 mätte anmodas-, atk sä fork sse kan kill Riksens Ständers klenainkomma med ett egit Förstag, hwils kck bör anseS, säsom Utssottets första arbete i detta ämne, och kunna hos Riks - Ständen efter giorda ans märkningar behandlas i fullkomlig bfwercn-stämmelst med 56 § Regerings»formen. -> Härtill yttrademycket bifall. H errkäklman tillkännagaf derefter ak! sedan dfwcrläggningen tagit en förändrad wändtling, hade hatt blifwit attmodad af Herr Stjernstolpe at! uppläsa följande af honom författade Memorial. (ödmjukaste Memorial! Ökt Tryckfrihets sjelfSwätb, otti jag fä fär sägä, som nu en korrt tid giiwit fullt anderum ät alla stagförfattare, och satt Bokprätzrrne i en sädan gäng, att wädan af ett Kok - öfwerswämning ej synes sä alldeles otänkbar, borde wäl hafwa wäckt ben tankan hos Allmänheten, att det efterlängtade nya projcctct till en Tryckfrihet Förordning skulle säsom en mild Lenius leende nedstiga pä Swensta Litteraturens blomsterfält, för att gifwa nytt lif ät deK half - wisnadt wäxter.
Att Statens närvarande behof äro stora och desi tillgängar knappa, är Stats-Utskottct icke obekant; men Utskottet inser dock sä mycket mera nödvändigheten af ett i närvarande fall bäde skyndesamt och kraftigt biträde, som Utskottet med öfvertygelse erkänner värdet af Kongl. Majus Nädiga yttrande, att det är genom tidiga anstalter till olycklige Medborgares räddning, som dem skall beredas en möjclighet, "tt i en lyckligare framtid bidraga till Statens underhäll, och sämeLelst mängfalldigt äkergälda ett af Staten i nödens vch bchofwcts stund dem lemnat understöd. Wästers Den 19 September. 637 Wästerbottens öde och olyckor i betta krig öro för wöl kände, för att infbr Riksens Helloff. Ständer behöfwa närmare utredas, än hwad redan allmänt kunnvgt är; men den anmärkningen torde dock, säsvm of alla tiders erfarenhet besannad, bär bäde kunna och böra tilläggas, att äfwen det mitdaste behandlande af en fiendtlig Krigshär, om det ock här ägde rum — lemnar ändä altid nöd och elände i spärra efter sig i ett inkräktadt Land. — Mcd afseende altsä Salla de fbr denne Landsorts Innebyggare inträffande be, tvekande omständigheter och talande skäl, lära Riksens Höglos!. Ständer för sig finna en tillräcklig anledning, att gä Kongl. Maj:ts Nädiga önskan härutinnan till mötes, -p Och dä, efter hwad Kongl. Ma):k täckts i Räder tillkännagifwa, Allmänna Magazins - Direktionen hwarkcn äger nägot sörröd af Spannemäl, att anwändas till detta behof, ej eller Penningar, hwarmed Spannemäl kan bertill upphandlas; sä fär till Riksens Högloft.
Uti 105:te punkten, sådan den efter meddelad rättelse lyder, hade Utskottet tillstyrkt, att till uppförande, enligt vederbörligen godkänd ritning, af ett nytt lärohus för elementar-läroverket i Jönköping, måtte af Rikets Ständer anvisas ett låneunderstöd af 120,000 R:dr till utgående från Riksgälds-kontoret, emot vilkor att, sedan detta lån, derför en sådan skuldförbindelse borde afgifvas, som af Fullmäglige i nämnde Kontor untages, under fern års tid fått utan ränta innehaft vas, fem procent å detsammas ursprungliga belopp skulle före slutet af hvarje år till Riksgälds-kontoret inbetalas, af hvilka fem procent fyra borde beräknas såsom årlig ränta för det obetalda lånekapitalel samt det överskjutande beloppet såsom kapital-afbetalning å lånesumman afgå intilldess denna blifvit tillfullo gulden. Denna Utskottets hemställan är i sin helhet bifallen af Preste-Ståndet, hvaremot Borgare-Ståndet, med godkännande af Utskottets yttrande i öfrigt, beträffande räntan och amorteringsberäkningen, beslutat, att »fyra procent å lånets ursprungliga belopp skola löre slutet af hvarje år till Riksgälds-kontoret inbetalas, af hvilka fyra procent beräknas ränta efter tre procent för det obetalda lånekapitalel, samt det överskjutande beloppet kommer att, såsom kapital-afbetalning, å lånesumman afgå, intilldess denna blifvit lill fullo gulden.» Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet hafva till Utskottet återremitterat förevarande punkt, utan att dock dervid blifvit bos förstnämnde Riks-Stånd i sådan syftning framställd annan anmärkning, än att, då föregående punkter, rörande anslag till läroverkshus i Strengnäs och Örebro, blifvit af del Höglofl. Ståndet återremitterade, det ansågs lämpligast, att enahanda åtgärd vidtoges med förslaget, angående läroverksbyggnaden i Jönköping. Hos Bonde-Ståndet åter bade de ledamöter som yrkat återremiss, förklarat sig vara dertill föranledda af Utskottets förslag, angående räntevilkoren för ifrågavarande lån.
När all skatt är utsatt i penningar, så är det gifvet, alt jordägaren måste anskaffa dem, ehuru svårt det än faller sig. Huru trög är icke varu-omsättningen i detta land? Huru små äro icke städerna? Stockholms och törhända äfven Götheborgs torg, äro de enda nog stora för afsältningen. Men om Ostgötarne t. ex., hvilka vid flera föreg:de riksdagar vägrat att betala penningar i st. f. säd, och som nu lära hafva förnyat sina invändningar deremot i BondeSt., om de skulle åläggas, att i penningar betala alla sina kronoräntor; hvar skulle de få mynt ifrån? Om de vid afradsliden körde sin säd till Norrköping, Linköping, Söderköping, Wadstena eller Skenninge, så skulle torgen derstädes blifva så öfverfyllda, alt bönderna finge taga vida ringare betalning för sin säd, än markegången utsatte, eller rätta priset vore. Följaktligen blefve de lidande pä uppsägningsrättens afskaffande, det är på mislningen af den fördelen alt kunna lemna sin räntesäd in natura. Bibehållas de åter vid den, så är det dem, liksom räntelagarne hittills, temligen likgiltigt antingen markegången på säd är högre eller lägre, ty uppsägningsrätten godtgör missförhållandet. Följden af den föreslagna ändringen skulle, för andra medborgare, än jordägaren, naturligtvis blifva den, alt de Hnge gälda, hvad han sluppe betala, ty de länder, hvarest grundskatterna äro ringa eller afskaffade, hafva, i det hela, icke mindre, utan större utskylder än Sverige. I samma man Statens ordinarie inkomster minskades genom penningevärdets fall, måste han hafva ersättning i bevillningar. Läggas de blott på jordägaren, så vinner han intet annat än osäkerhet. Läggas de äfven på andra medborgare, så blifva de oförskyldt lidande, såsom Frih. Ceder ström och Hr Printzensköld redan anmärkt. Finnes något giltigt skäl att göra den ene rikare på den andres bekostnad? Kan någon ådagalägga rättvisan eller billigheten af ett förfarande, hvarigenom den ene utan sin förtjenst får en skänk, som alla andra utan sin förskyllan skola betala?