Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som arrendet af detta Ifemman ingick till Ulricsdahls Slotts-kassa och således tillkom Högsalig Hennes Majit Enke-Drottningen år lijro, da Riksens Ständer förehade reglering om för - Stats-Utskottets Betänkande/!. valtningen af Kungsgnrdarne i allmänhet; sa ansågo Riksens Ständer vid berörde Riksdag något serskildt förordnande om hemmanet icke kunna under Hennes Maj:ts lifstid komma i fråga ; inen, då i följd häraf samt 77 §. i RegeringsFortnen, det tiu tillhörer Riksens Ständer , att bestämma huru härmed skall förhållas, har StatsUtskottet, i aaiseende till det ringa arrende sorn ingår till Staten för detta hemman, trott härvid böra följas de vid nämnde Riksdag, likmätigt Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse den 30 April 18 to, stadgade grunder för arrendets utgörande afsådane Kongs-och Kongs Ladu-gårdar, utaf hvilka Stats-Verket funnes icke häptta en i förhållande till värdet billig afkastning. I afseende ä sådane Kongs-och K.ongs-ladugårdar, hvilka utan någon Ständernas åtgärd, en. dast genom tid efter annan tillkomne Kongl. 2Såde-bevisningar, blifvit innehafvarne upplåtne under benämning af arrende, dels på deras dels ock på deras arfvingars lifstid och dels på visse bestämde åt, förklarade Riksens Ständer vid nämnde Riksdag, att, då den, rörande desse Egendomar vid 1766 års Riksdag vidtagne allmänna författning, att de samma vid hvarje då varande Arrendes slut borde under offentlig Auction på vissa år utbjudas, sedermera,j ej undergått någon förändring, samt något närmare eller senare stadgande om Regeringens dispositionsrätt öfver Krono godsen ej vore gifvir, än det som innefattas i 2 Capiv.
Propositionen, hädanefter kommer att å Stat uppföras med 1,001: 10. g. Summa Kronovärdie 253,020:21.2. hvaraf utgår i Blekinge, Skåne och Bohus Län, utan Markegångs förvandling 93,982:21.10. Återstoden 25g,o37: 47-4* sorn efter förvandling utgöres, beräknas här, till vinnande af någorlunda likhet med det blifvande verkliga beloppet, förslagsvis 5 gånger tagen med 1,295,189: 44- 8. tillsammans R:dr 1,389,172: 18.6. Betänkande n. 147 Transport 1,389,171:18.6. Den öfriga delen af Ordinarie Räntan, som är StatsVerket behållen, och i penningar efter markegång inflyter, upptages till 4l4>ooo: Äfven hitföres, på sätt i K. Propositionen föreslagit är, de under namn af indra"ne. och bespardc MilitiaLöningsoch BostallsRäntorj hittills under särskild Titel (N:o 19 i Tableaun) ingångna medel 83,000: ^ oQo, Den härå förekommande minskning mot hvad i K. Propositionen upptages, härrörer derifrån, att Markegångsvärdet gooo R:dr å Strömsholms Stuteris nu på Stat uppförde Hemmans räntor, deri blifvit hänförde till den behållne i stället för den indelte delen af Ord. Räntan, och hvilket här blifvit rältadt. 2:0 AfradsSpannnialen , eller den från Ordinarie Räntan afskiljde StatsVerkets behållne spannmål, som för 1826 utgjort 34,889 T:r 7 kpr, hvari något Hafra är inräknad, anser Utskottet kunna upptagas med 100 T:r utöfver de 34,3oo T:r som K. Priset å Spannmålen, somafK:gl.
Men jag anser deremot föreskriften skadlig i så måtto, att ombuden ej kunna på mötesstället, före tingets öppnande, samråda om förslag som bör väckas. 39 §, Den af pluraliteten, § 40, för beslut i vissa frågor fordrade majoritet af två tredjedelar, har jag för min del ej ansett behöflig, och fruktar att denna föreskrift skulle komma att verka högst menligt. I synnerhet gäller detta omdöme punkten c) eller »nya 21 160 företag,» liv ilka det j>a della s-alt torde blifva ganska svårt att genomdrifva. Nästan alla de öfriga frågorna äro återigen af det slag, att besluten derom skola underställas konungen, hvilken garanti torde, utan majoritetens förstärkning, befinnas för ändamålet tillräcklig. 40 §• Ehuru jag visserligen är af den åsigt, att ombud ej må bindas af vålm unens instruktion, anser jag det dock, icke blott oskyldigt, utan nyttigt, att kommuner, hvilkas intresse en landstingsfråga kan röra, ega tillfälle och rättighet, att till tinget göra framställning i ämnet. Den Norska lagen om Amtsförmanskap har ett iikartadt stadgande. 43 §. Jag har trott det höra till god ordning, att financiel plan för ett företags utförande förelägges tinget vid frågans behandling, och har fördenskull lemnat föreskrift derom. På samma sätt anser jag ock amorteringsplan böra åtfölja förslag om låns upptagande. Pluraliteten har ej funnit nödigt, att uttryckligen tillerkänna landstinget rättighet att upptaga lån och förbinda länet till dess betalande, men af § 58 mom. b) synes, att denna rättighet tages för afgjord. Uti det stadgande som der tillika förekommer, att beslut om upptagande af utländskt lån alltid skall m.derställas Kongl. Maj:t, utan afseende på lånets belopp, eller tiden för dess amortering, har jag ej kunnat instämma. Om det är skadligare, att ett land åsamkar sig skuld utom landet, än inom detsamma, så föreställer jag mig att skadan är af den allmänna art, att den bör genom den allmänna lagtiftuingen och i liela sin allmänna omfattning förhindras.
Hvad är det mästar Erik grumlar om att Sigrid skulle öfvergått till katholska läran?" "Ja detta kunde jag ej allt skrifva om. Du vet, mor, att hertigen lutar åt kalvinisteri, och på hans bedrifvande var det visserligen, som vördig biskopen, mäster Erik Erikson, hade, i enlighet med Söderköpings beslut, låtit nedtaga alla taflor och prydnader ur den ståtliga domkyrkan i Åbo. När vår nådige konung och herre förnam detta, skref han till herr Klas och befallte att ett sådant bilderförstörande ej skulle få ega rum, och han ålade biskopen att taflorna skulle hållas i godt förvar. Nu under marknaden lät herr Klas rida ikring staden och sammankalla folket, för att för dem uppläsa kungens bref, men deraf blef mycket buller och bång. Abraham Melcherson, du känner ju honom, han gick med sina vingliga ögon omkring bland bönderna, och retade opp folket, så de begynte skrika och begära sina förra kyrkobruk igen, med ljus och sallt och kalkens upphöjelse och dylikt, som blifvit aflagt såsom påfviska villfarelser. "Ja", menade fru Metta, "nog har det varit si och så med den saken, ty visst är, att sämre har årsväxten varit allt sen de välsignade ceremonierna ej fingo iakttagas vid gudstjensten." "Nå, lika mycket hur dermed var, men det vissa är, att biskopen han stod på sig och försvarade sina gerningar, och herr Klas, som du vet ej har långt efter vrede, blef så ond, att han blef helt svart i syna. Nå han är nu just ej så ljuslätt eljest heller. Och han redde af biskopen så jag fruktade han skulle slå till honom. Men der voro många af adelsherrarne som ville komma åt herr Klas, och deribland någre hans fränder, som äro honom hätske, och de påstodo att förakt för god sed och religion utbredt sig bland folket, och att herr Klas icke borde vara den, som skulle hålla med folket i att illa bemöta presterna. Så kom der en som påstod att herr Klases ryttare hade kommit i delo med en prest, och så hade de kastat honom ut öfver kyrkogårdsmuren. Herr
Utstyrda i särskilda uniformer, och tågande efter särskildt ceremoniel, såg man nu, så länge arbetet varade, dessa herrar reguliert infinna sig i källaren och intaga de dem anvista platser. Vi behöfva ej tillägga, att alltsammans blef utan resultat. Dessa och dylika bedrägerier af Ulfvenklou blefvo emellertid de vapen, hvaraf Reuterholm betjenade sig för att störta honom. Han sönderref härmed det lättrogenhetens tjocka täckelse, hvari han förstått att insvepa sin höge gynnares förstånd, och Ulfvenklou måste begifva sig bort, i egenskap af en afslöjad charlatan. Reuterholm hade emellertid vunnit sitt syftemål, att besegra en farlig motståndare till hertigens gunst, hvilken senare han från nu styrde nästan lika enväldigt som Ulfvenklou. Men minnet af Ulfvenklou och hans spådomar stod alltid med eldsdrag inristadt i hertigens själ; han kunde ej glömma honom. Såsom svärmare och Svedenborgare väckte under Gustaf III:s regering J. G. Halldin, e. o. kanslist och bokhandlare, såsom han kallas i ett aktstycke från denna tid, stort uppseende. Han var invigd i tidehvarfvets alla mystiska spekulationer, men måhända också begagnad af hemliga sällskaper och andra personer till politiska syftemål. Detta senare antager man förnämligast på grund af några skarpa “straffbref“, som han tillskref så väl Schröderheim som Gustaf III, och sedermera äfven Gustaf IV Adolf, men hvilka utan tvifvel ock voro förestafvade af en uppriktig välmening, som icke af någon menniskofruktan lät sig afhållas från att göra anmärkningar mot de högt uppsattas fel och oriktiga handlingssätt. Han trodde på själavandringen och sökte derom öfvertyga andra.
Detta har hittills skett, derföre att alla dessa vaieurer för privatbankssedlar blifvit utfärdade. Allmänheten har behof af dessa sedelsorter. Den behöfver äfven 12 sk., 18 sk., 24 sk., 3 r:dr och 4 r:dr, och om den icke har dem till hands, så skaffar den sig sådana sedlar på något sätt. När man således blott sätter olika vaieurer på privatbankssedlarne emot hvad Riksbankssedlarne hafva, så är det ganska gifvet, att dessa sedlar alltid komma att löpa bredvid hvarandra. Man får derföre icke dömma efter det som hittills inträlfat, nemi. att privatbankssedlarne helt och hållet utträngt Riksbankssedlarne, ty delta har kommit just deraf, att dessa banker rörde sig på samma vaieurer. Af sådant skäl tror jag icke att några så stora olägenheter skulle inträffa deraf, alt minimivaleuren fastställdes till 3 r:dr 16 sk., emedan Riksbanken icke utgifver sådana sedlar. Härjemte instämmande uti de skäl, som af flere föregående talare och synnerligen af Hr Lefrén blifvit anförda, röstar jag således för antagande af 3 r:dr 16 sk. såsom miuimivaleur. IIr Åkerman, Fredr. Jag har utan reservation biträdt det betänk., som nu är föremål för Ståndets öfverläggning, och således äfven denna punkt, hvaruti föreslås, att miuimuni af privalbankernes sedelvaleurer skall lyda på 6 rtdr 32 sk. b:co; men sedan detta betänkande afgafs, har Ståndet antagit 57 § af betänk. N:o 44 och derigenom stadgat, alt fllialdisconter skola inrättas i landsortcrne. Af skäl, som jag vid nämnde tillfälle anförde, anser jag, att denna åtgärd är den, sorn säkrast skall undergräfva Riksbankens bestånd och säkrast leda lill realisationens förstörande. I följd häraf, och på de skäl Hr Lefrén förut anfört får jag förklara, att jag instämmer med dem, som yrka, alt minimivaleuren må bestämmas till 3 r:dr 16 sk. b:co.
M:s proposition i dessa delar, än att, såsom arfvode för en Professor i kliniken för barnsjukdomar vid Carolinska medico-kirurgiska institutet, ett årligt anslag af 1,600 r:dr blifvit beviljadt, att, på förut stadgade vilkor, fortfarande utgå under den lid för hvilken nu skedda statsreglering varder gällande. b) Hos Rikets Ständer har blifvit föreslaget, att det för Professoren och Riddaren Cederschöld , som under riksdagens lopp aflidit, i anseende till hans utmärkta förtjenster om barnamorske-undervisningen beviljade årliga anslag af 600 r;dr, måtte, såsom högst behöfligt, få fortfarande utgå till ailo - Expeditions-Utskottets Förslag till lind. Skrifvelse, N.o 232. 639 liing för bestridandet af nämnda undervisning i dess nu vunna fullständigare skick; och som, efter hvad upplyst blifvit, antalet af elever, hvilka i sednare tider begagnat ofvannämnda läroanstalt, visat sig i tilltagande, så att då under de åtta åren 1813—1820 i medeltal årligen utexaminerats allenast 26 barnmorske-lärlingar, deremot sedermera dylik examen aflagts af 37 å 40 om året, hvartill kommer att de välgörande verkningarna af ifrågavarande unvisning i förlossningskonsten nogsamt deraf ådagaläggas, att mortaliteten bland barnaföderskor i riket, hvilken under åren 1811—1820 i medeltal utgjort 0,762 procent, sedermera i allmänhet varit i betydligt aftagande och i medeltal för åren 1821—1840 uppgått till endast 0,648 procent; så, enär fortfarandet af nämnda läroanstalt i dess nuvarande utöfver gällande reglementes fordringar utvidgade och förbättrade skick icke torde kunna påräknas utan det föreslagna statsbidraget, hafva Pakets Ständer bifallit, att, till aflöning för bestridande af barnamorske-elevers undervisning ett belopp af 600 r:dr årligen må på Carolinska institutets stat uppföras. 9.0 Ortopediska institutet.
Det finnes christna Judar lika väl som judiska Judar, och en stor författare kallar de förre rika Judar och de sednare fattiga Judar; men motionen är icke mycket välbetänkt för närvar., då man känner, alt Judar under andra namn kunna äga betydliga egendomar i Riket. Ett sådant gäckeri af lagar och författningar är icke fördelaktigt, och skulle genom bifall till motionen ytterligare föranledas, hvarföre jag vågar afstyrka densamma. Hr Ribbing, Arvid: Enl. K. förordri. d. i3 Juni 18 58, hafva Judarne erhållit futtighet alt äga fastigheter på landet, som de tillegna sig genom köp, såvida Konungen dertill lemnar tillstånd; äfvensom dem för öfrigt blifvit tillagd ull den rättighet, som enligt Svensk lag tillkommer Svensk medborgare. Det är således icke endast genom köp de kunna åtkomma fast egendom på landet, utan äfven genom de öfriga laga fång, Jorda-balken utstakar för fast egendoms förvärfvande, således äfven genom tirf o. s, v. Jag tviflar på, alt detta varit afsell eller ihogkommet, då författningen skrefs och utfärdades, emedan jag icke förmodar, att meningen kunnat vara, att Judar skulle få blifva fastighetsägare på landet utan Konungens särskildta tillstånd. Sedermera har väl en förklaring af' den i\ Sept. samma år utkommit, som gör små inskränkningar i förenämnda författning, men det väsendliga qvarstår emedlertid derutinnan, att det, på sätt jag uppgifvit, skall vara Judarne öppet att blifva fastighetsägare pä landet. Det må vara, att det kan anses illiberalt att förmena dem denna rättighet; men på den korta tid söm förflutit sedan samma rättighet medgafs dem, har man haft exempel på, huru de utvidgat sin äganderätt, och i församlingar af icke särdeles stort hemmantal blifvit innehafvare af betydliga fastigheter, sä alt man kan befara, det möjligen en Jude kan komma att hafva mest alt säga inom en Svensk christen församling.
Proposition, N:o 9. 31 gångspriset, men icke destomindre samtyckt, att allmogen finge med skattekolslefvereringen fortfara, om den sålunda ästundade; hvarjemte bergslaget yttrat den önskan, dels att nya bruksanläggningar, för hvilkas bedrifvande kol erfordras, icke måtte inom ofvannämnde skogsdistrikt vidare tillåtas, dels ock att alla domstolsärenden knnde få behandlas efter allmänna lagens föreskrifter af de ordinarie Domstolarne, bergverkets ekonomi öfverlemnas åt dess innehafvare och Kongl.
Efter den utredning angående statistiska och ekonomiska förhållanden, som de i nåder tillförordnade Kommittérade meddelat, äro de områden, som den ena eller andra vägen skulle genomskära, med hvarandra i de flesta hänseenden iemförliga; men i kommunikationsmedel står det östra så väsendtligen vid jemförelsen tillbaka, att en lättnad härutinnan synes företrädesvis böra komma det till del. Hela den trakt vester om Sigtuna-fjärden, som jernvägen skulle genomgå, omslutes nära nog af segelbara vatten, på ringa afstånd ifrån sjelfva banlinien, då deremot landet öster om samma fjärd Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. M 47. 33 fjärd på hela sin bredd tili Östersjön endast har landväga förbindelse med hufvudstaden. En jernväg på östra sidan skulle, utom det att densamma bör blifva gagnelig hela året om för en stor del af rörelsen från trakten omkring Eriksund vester om fjärden, tillika under vintertiden, då sjön är isbelagd, tillgodokomma mera aflägsna trakter å samma sida, hvilkas vanliga väg till hufvudstaden denna årstid, efter hvad upplyst är, redan nu går öfver Sigtuna-fjärden in på stora farleden från Upsala, norr om Rotebro. För hela norra Uplands och deo under vintertiden betydande Norrländska trafiken Liefve, äfven om, i strid med eljest följda grunder, på Statens bekostnad anlades en bibana mellan Örsundsbro och Upsala, en betydande omväg föranledd, hvilken omväg, med deraf följande högre afgifter å trafiken, skulle under hela den tid af året, då ångbåtsförbindelse med Upsala eger rum, göra jernvägens konkurrens med ångbåtsrörelsen ytterst svår och tvifvelaktig. Den fördel, som i detta hänseende för den kortare vägen med de lindrigare trafik-afgifterna eger rum, skulle således uppoffras utan annan hufvudsaklig motsvarighet, än en mera lättad förbindelse till hufvudstaden för en trakt, som redan förut härutinnan är lyckligt lottad.
Jag hemställer, hvad ziffran så hufvudsakligen har med detta att göra an' norlunda, än som den slutliga controllen. Det är likväl möjligt, att man i ziffran kan göra en upptäckt, som man förbisett vid granskningen af Brefven och handlingarne. Nu är hela frågan om det constitutionella systemet åser att aflägsna för folket, så mycket som möjligt är, verkställigheten från besluten, eller att närma dessa båda 78 D c n g Deruppå hvilar det alltsammans, och jag tror, att ju närmare man kari komma, ju närmare är man fullkomligheten; ju närmare man kommer, ju mindre anledningar blifva till anmärkningar, och ju mindre göromål skola Revisorerne få. Det har blifvit sagdt af en annan Ledamot, att Konungens åsigt varit, att gå Rikets Ständer lill mötes, och att Historien skall vitsorda till hvad grad Nationen blifvit upplyftad genom Konungens vishet; och hail bar i motsatta fallet omtalat Rikets Ständer. Jag för min del är ej öfvertygad, att historien skall bedomina Rikets Ständer i någon sådan motsats, men är fullt öfveitygad att, då historien skall göra rättvisa åt Konungens vishet, skall den kalla historien, som aldrig förhetsar sig, äfven vitsorda, huru oändligt myckel mera kunnat uträttas, om de rådgifvande åtgärderne varit i öfverensstämmelse med folkets behof och med tidens fordringar. Herr von Heynnej Georg: I StatsUtskoltet får jag tillfälle att yttra mig angående hufvudsaken.
T'lsk:m Betänkande, A’:o 22 13 ’ sisll , af” i fm: underdåniga utlåtande uppå Wår bcfallningshafvnndes i Halllands liin gjorda underdåniga hemställan, örn icke ds i liinct varande utsockne Irälse-hemman, Jivi Ika, såsom i ordinarie båtsmanshållet ej inrole'Vade, årligen utgjort så kallade roteeller utskrifnings-penningar med 3a ’sk. lör hvarje å hemmanet befintlig mansperson öfver femton år, hädanefter och sedan dessa hemman blifvit med extra rotering lxdagde, må, i "likhet med roterade kronohemman, från berörde afgift fri kallas; ocdi som 'Wi, uppå Rikets Ständers, under den i3 Juni sisth år, gjorda undeidåni "ga hemställan, samt i betraktande af de förändringar, statens ordinarie inkomster undergått, ansett ifråga varande afgift böra upphöra; så förständiga ’ Wi nu vår befallningshafvande i Hallands län härom.” 3:o Rikets Ständers underdåniga skrifvelse lill Kongl Maj:t den ir Maj 1815. —- I följd af allt detta hafva numera ej någre utskrifnings-penningar ”från Skåne ocdi Halland i staten bort kunna påräknas, hvarföre der, i "fall någre .sådane för 1812 och den tid, sotn sedermera förflutit, blifvit 'vederbörande affordrade. Rikets. Ständer finna skäligt, alt desainme måtte ”varda återställde och befrielse från utskrifnings-penningars erläggande meil"delad, så länge nu varande författningar om utskrifnings-sältet gälla eller "intill dess Rikets Ständer annorlunda besluta; och täcktes Eders Kongl. Majit om verkställighet häraf Dess och rikets Kammar-kollegium i nåder 'förständiga.” —.
Berörde anmärkningar och förslag innefatta hufvudsakligen Irenne frågor, nemligen: l:o nedsättning i allmänhet uti måttet af kunskaper för skolbarnen, då de från skolan utgå; 2;do huruvida det bör till församlingarne öfverlemnas att bestämma detta mått af kunskaper; samt 3;o om nedsättning uti fordringarne på kunskap för flickor bör ega rum. Hvad den första frågan beträffar, så få Utskotten anföra, att redan i äldre tider, då fordringarne på allmän bildning och kunskaper icke voro på långt när så stora, som nu, egnades åt folkbildningen i Sverige en synnerlig uppmärksamhet; och genom Kongl. Maj:ts Resolution den 22 Oclober 1723 ålades föräldrar, som ej sjelfva kudde undervisa sina barn, alt hålla dem hos Skolmästaren eller Klockaren i Socknen, eller hvarest lägenhet dertill funnes. Sedan denna tid hafva fordringarne på kunskap och hildning stigit betydligt, och synnerligen i ett land, sådant som Sverige, der både jordbrukaren, bergsmannen och handtverkaren hafva en närmare andel i Statens offentliga värf, är det nödvändigt, alt äfven folket eger åt - Stattsamt Allm. Be tv.- celi Ekon.-Utikoltens Betänkande, If.o 4°‘ minstone den grad af kunskap, förutan hvilken en medlem i samhället icbe kan inse och uppfylla sina pligter såsom medborgare. Det föreslagna minimum af kunskaper anse Utskotten böra oförändradt bibehållas. Det innefattar väl icke allt, som kan vara nödigt, och kan således icke i sig sjelf anses för tillräckligt, men det omfattar likväl de färdigheter och förberedande kunskaper, som sätta hvar och en i stånd att sedermera på egen hand utvidga sina insigter, så vidt håg, själsförmögenheter samt lefnadsförhållanden det medgifva. Om man derjemte föreställer sig folkskolan vara den första länken uti kedjan af de allmänna undervisningsverken, och närmast öfver lärdomsoch apologist-skolan, samt att för intagandet i de sednare skolorne vanligen fordras det kunskapsmått, som för utgåendet från folkskolan är föreskrifvet; så skulle man icke kunna, utan att bryta denna kedja, nedsätta det stadgade kunskapsmåttet i folkskolan.
FördubblingsBåtsmannen gjorde tillika tjenst med den ordinarie Båtsmannen , då deremot VargeringsSoldatens tjenstgöring icke vidtog, förr än den ordinarie Soldaten hade lemnat vacance. Sednare tiders godvilliga begifvenhet till annan tjenstgöring för Vargeringen borde och kunde således upphöra, när Rotehållaren sådant askadej men skälet var ingalunda detsamma i Den 24 April. 639 afseende på Fördubblings-Båtsmans-skyldigheten, hvilken alltid var ovilkorlig: och dåden nu i fråga ställde befrielsen att hålla Fördubblings Båtsman alltså tillkommit endast genom ett uppenbart misstag, så tror jag icke, att någon Båtsmans Rothållare bör vilja, på Statens bekostnad, njuta en sådan fördel. Jag, tor min del, tror mig böra understödja Herr Öfverste Berghmans motion, emedan jag finner densamma äga allt hvad som kan gifva den Vigt af skäl och billighet. Hans Excellence Herr Grefve tVachtmeu ster, Claes 3 con formerade sig med Friherre Boye. Herr Berghmanr Memorial, tillika med alla 1 anledning deraf både den 19 April och denna dag gjorda anföranden, remitterades till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet. Herr Spaldencreutz's på Bordet hvilande Dictamen, rörande ett tillägg uti JustitiasOmbudsmannens Instruction, föredrogs å nyo och remitterades till ConstitutionsUtskottet. Vid förnyad föredragning af Herr Königs på Bordet hvilande Memorial, angående ett JordbruksContoir, blef detsamma till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet remitteradt. 640 Den 24 April. II. Den 24 April* 641 Till Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten remitterades Herr van Zein» zéns Memorial angående hjelpmedel emot stock.» ning i Penningrörelsen. Föredrogs å nyo LagUtskottets, den 19 dennes på Bordet lagda , Utlåtande öfver af Friherre Anders Cederström gjorda förslag till åtskilliga förändringar i Allmänna Lagen. Friherre Cederström, Anders , uppläste föl» jander Vördsamt Memorial.