Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
12 slipade eiler ritade 1 skålp. 24 — Glete eller glitt, alla slag 1 skålp. — 8 GriJJlar, af sten 1 skålp. — 1 4 Gaze; se Väfnader. Genever; se Brännvin. Gentianarot, liänföres under Apoteksvaror. Gevär, alla slag, eller delar deraf; se Slöjderaror, ej specificerade. Gipsarbeten: bilder, tullfria. andra slag; se Slöjdevaror, ej specificerade. Gjutstenar; se Sten. Glas, optiska, infattade; se Inslrunienter, optiska. ' ur-; se Glas, andra slag, ej specificerade. Glaubersalt; se Salt. Grains d’Avignon; se Färger. Gramaner; se Gulddragareoch Snörmakarcorbelon. Granatäpplen; se Frugter och bär, ej specificerade. It Qvantitet för tullberäkningen. Införselstull. Banko. Gryn, utom af spanmål: ris-, oskalade eller så kallade paddy 1 tunna lt: dr i sk. 24 r:st — skalade 1 skålp. 1 6 andra slag 1 skålp. —_ 1 , 6 Gräsmattor oell gräs rep . 1 skepp:d 4 Guld: arbetadt 1 lod 1 bok-, äkta 1 lod 7 — oäkta .. l lod 2 musiv-, pudereller unsen1 lod 12 — Gulddragarearbeten, af guld eller silfver: cantiller, pailetter och tråd: äkta eller halfakta 1 lod 8 oäkta ..«••«•••••••• 1 lod 5 fransar, galoner, gramaner och andra ej specificerade : äkta eller halfäkla 1 lod 16 oäkta 1 lod 10 — Gummi, alla slag, ej specificerade 1 skålp. 3 — Hagel, alla slag 1 skålp. 2 — Hampa, häcklad 1 skepp:d 1 Handskarj af alla slag 1 skålp. 2 — - Harts 1 lisp. 8 — Hattar: af strå 1 stycke 1 af siden eller annan väfnad 1 stycke 2 af ull, hår eller silke 1 stycke 1 24 — af läder, fiskben, papper, träd eller rötter m. m.
Mitt lif liknade då för tiden en stor tidning: i den öfre afdelningen fans nutiden; dagens händelser meddelades och debatterades der; men under strecket herskade den poetiska forntiden i en fortlöpande serie af nattliga drömmar, lik en genomgående fantastisk roman. I dessa drömmar identifierade jag mig fullkomligt med min onkels onkel, men på samma gång hade jag en ohygglig förnimmelse af, att jag var en annan än han, tillhörde en annan tid. Der nere såg jag ställen, som jag aldrig förr hade sett, kom i förhållanden, om hvilka jag förut aldrig haft en aning, och dock vandrade jag der uppe på säkra fötter och i säkra förhållanden. Der nere möttes jag af menniskor i färgglödande underbara drägter och med äfventyrligt främmande fysionomier; och ändå tryckte de mina händer som gamla bekanta; deras språk, som jag aldrig förr hört, förstod jag icke, men till min förvåning svarade jag dem ändå på samma språk, och jag gestikulerade med en häftighet, som aldrig eljes utmärkt mig, och jag sade en hel del ting, som på ett vedervärdigt sätt kontrasterade emot hvad jag i allmänhet menade. Detta underliga tillstånd varade väl ungefär ett års tid, och det lemnade hemliga spår i min själ långt sedan mitt själsmedvetande återvunnit sin enhet. Mången idiosynkrasi, många sympatier och antipatier, som alldeles icke äro i öfverensstämmelse med min natur, ja till och med många handlingar, som stå i strid med mina tänkesätt, finna sin förklaring just deri, att de äro efterverkningar från detta drömlif, då jag var min egen onkels onkel. Då jag begår felsteg, som jag sjelf finner obegripliga, skrifver jag dem alltid på min österländske dubbelgångares räkning. En gång meddelade jag min far denna hypotes, för att öfverskyla en liten förseelse, som jag begått; han svarade skämtsamt: »Jag hoppas att denne din onkels onkel aldrig accepterat några vexlar, som en gång kunna presenteras mig till inbetalning». Man har aldrig kommit till mig med några sådana orientaliska vexlar, och sanningen att säga: jag har haft tillräckligt att göra med mina egna occidentaliska. Men för öfrigt äro de penningeskulder, som våra förfäder lemna oss i arf att betala, icke de värsta.
Baggensfjärden och Stora Wärtan, angående en farled mellan . 158: 28. Barholtz, Charlotta, angående pension till 167: 26. Barken, angående en jernvägsanläggning mellan Wessman och . 175. Barnbördshus, angående anslag till . 148: 47. Barthelemy, angående utgifter för Kolonien S:t 136: pag. 22, Begrafningshjelp, angående förändring i stadganden rörande . 60. Beklädnad, angående förhöjning i anslagen till manskapets beklädnad vid Svea och Götha Artilleri-regementen . 183. » angående anslag till Bevärings-manskapets j Pa<- ^ Bergvalls uppbördsbalans, angående . 50. Bergslagshemman, angående deras frälseräntor 129. Bevillning, angående den för Riksgälds-kontorets utgifter erforderliga allmänna , , , ,291. 3 Utlåtandets Nummer och Moment. I 71 pag.72samt Bevärings-manskapets beklädnad. angående anslag till t jupag.10. » vapenöfningar, angående anslag till . 124 pag. 3. Biskötseln, angående anslag till ..-■••• 1^2. 28. Björling, E. G., Lektor, angående ett personelt anslag till . .167 : 66. Björkegren, 1. G., angående pension till enkan . 16/: 84. Björkön, angående statsbidrag till vägomläggning på 158: 3. Bodums socken, angående gärdemantalet inom . • • 190. Bolmen och Drafven, angående afskrifning af lån för sänkning af . 157. Borås oell Vestra Stambanan, angående jernväg mellan 235. 10. » angående återremiss å Utlåtandet rörande 269 » angående voterings-propositioner rörande anslag till . 280 » angående utgången af voteringen 287. Boskaps-penningar, angående upphörande af . ■ ■ • 33 B. Boställen, angående försäljning eller utarrendering af alla tjenstemän i 196 anslagna ...
Teckningar i sanden, anspråkslösa utkast en solig dag vid hafsstranden, medan tankarne kommo och gingo och den behandskade lilla handen hälft på lek lät parasollspetsen tjena som grafstickel i strandbäddens sand — flyktiga bilder, utplå- nade af första vindpust Hon har förvärfvat alltjemt ökad blick för det karaktäristiska hos personer och ting, hon fattarinna, som stod bakom. Det var Anna har vunnit en fart och rutin i framställningskonsten, som ställer henne i främsta ledet af Wahlenbergs debut. Sedan de dagarne ha sju år förflutit, och de qvinliga författarne i vårt land. Hvad den unga debutanten har begagnat dem väl. redan det första anspråkslösa debutarbetet lotvade, ha de sedan följande allt rikare infriat. Nu torde väl icke många svenska hem finnas, der öfver hufvud literära intressen funnit någon plats, dit ej ett eller annat af Anna Wahlenbergs arbeten hittat fram. Det är icke längre snart förgängliga teckningar i sanden endast, hon bjuder oss; dertill för numera hennes hand sin stickel allt för säkert och allt för skarpt. Det är ofta in i de minsta detaljer fint utarbetade konstverk af rang, som läggas framför oss, och särskildt ha vi många gånger förnöjt oss åt hennes eminenta förmåga att träffande sant, men dock med en viss humor, teckna alla dessa menskliga små svagheter, lyten och futtigheter, hvarpå det oss rundt omkring omgifvande hvardagslifvet, dess sämre, är så rikt. eller böljas slag. nat det, tänkte Så hade författarinnan mevi då. Ty det var en förAnna Wahlenbergs stil har en karaktär af manlighet och kraft, som är ganska sällsynt hos qvinliga skriftställare. Idun utkommer I hutvudsiadéh hvarje heigfrl fredag och kottar för ett qvartal endast I krona, postarvodet Inberäknadt. — Den är ytterst enkel och flärdlös, men verkar just derigenom nästan alltid på det rätta sättet. Och i en egendomlig och synnerligen behaglig kontrast till denna hennes literära mannadugtighet står hennes personlighet, hvilken såväl genom de rent yttre förmånerna af vackra, nästan barnsligt blida drag och apparition som genom det fint qvinliga vä- sendet aldrig förfelar att verka synnerligen sympatiskt.
Nej; Vinner Nej, bifaller E. o. Ad. att såsom Utsk. hemställt, Rikets St:r matte förhöja nuv:de anslag till exercis för Flottans bemanning med 150,787 Edr 50 öre, men varder återstående delen af förenämnde punkt afslagen. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer. Ja—18. Nej—30. 33:dje punkten, ang-de förhöjning af anslaget för diverse behof; 34:de punkten, ang:de förhöjning af anslaget lill skrifmaterialier och expenser för Förvaltning uf SjöArendena m. m. ; 35:te punkten, ang:de förhöjning af anslaget för Lolserioch FyringsSlaterne; 36:te punkten, ang:de förminskning af förslags-anslaget lill skrifmaterialier och expenser m. m. för SjöförsvarsDep:lets KansliExpedition; samt 37:de punkten, ang;de öfrige i 5:le HufvudTiteln upförde summor, deri någon förändring icke förekommit. Dessa punkter blefvo af K. o. Ad. bifallne. Härefter börjades föredragningen af Utsk:s yttranden ang:de de af K. M., till fyllande af utomordentliga behof vid sjöförsvaret, äskade särskilda eller extra anslag för åren 1858, 1859 och 1860, nemi.: A.) Till fullföljande af iståndsältningen och vidmakthållandet af Flottans krigsfartygs materiel. Gr. Anckarsvärd: Sedan mer än 100 år tillbaka har en tankestrid försiggått i afseende på SkärgårdsFlottans mera eller mindre lämplighet för svenska sjöförsvaret, vid understundom olika förhållanden, och med afbrott af olika tiderymder, allt ifrån 1750:talet då frågan upstod om GalérFlottans skiljande från ÖrlogsFlottan, till dess slutligen vid medlet af förra seklet dåvarande Fältmarsk. Gr. Ehrensvärd i samråd med af Chapman skapade det egentliga Skärgårdsvapnet.
— För öfrigt och då en möjligen skeende ytterligare stegring i varupris och arbetslöner kan verka derhän, att ej mindre de anslag, som nu utgå till värfvade Regementena, än äfven de tillgångar, som äro afsedda för Indelta Armeens och Allmänna Beväringsmanskapets utredning, blifva för ändamålet otillräckliga, vill Kongl. Maj:t nu fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, för den händelse Kongl. Maj:t af sådana möjligen inträffande omständigheter skulle blifva föranlåten till ytterligare framställning i detta ämne. Lifoch Släpmundermgar vid Botehålls-Regementena. De härför afsedda anslag, som i anledning af Rotehållarnes och Soldaternas befrielse frän det förut utgående bidraget till Soldatbeklädnadens anskaffande och underhåll, vid förra riksdagen tillkom i stället för anslaget till Lifmundering för Indelta Infanteriet samt då bestämdes till 208,200 R:dr, har under år 1858 visat en betydlig brist; och en sådan emotses äfven för år 1859. Enligt en i Krigs-Kollegium upprättad, på fastställda åtgångsstater och sednaste auktionspris grundad uträkning, äro de för sistnämnda år påräknade utgifterna å anslaget följande: Statsbidraget till beklädnadens underhållande att till Bekliidnads-Direktionerna utgå 221,923: 47. Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1859. 25 Transport R:mt R:dr 221,923: 47. 197,236: 98, Ersättning ät innehafvarne af indragna rotar för beklädnadsbidragets afkorlande å vakansafgiften 6,740: 44. Beklädnads-slitnings-ersättning för kommenderingar, som af 4:de Ilufvudtiteln underhållas, hvartill eljest saknas tillgång, förslagsvis 3,336: 9. tillhopa R:dr 232,000: — hvadan skillnaden emellan denna summa och det nuvarande anslaget utgör det behof, som måste fyllas.
Om Sweriges Välmåga stall beredas, men ej aflägsnas, sä mäste Jordbruket, understödjas och upmunrras, och ej berungas öfwer sin sörmäga; och dä jag tror ar Jordbruket föxtjenar et sädant afseende, sä tror jag elfwen at alla Medel och Författningar böra skyndsamt widtagas til befrämjande af HuNvudnaringens upratthällande och förkofran: i annar fall under - Zo2 Den 8 Mars. gräfwer Swerige sig sjelf, bereder sin wanmagt, och Bewi lin ingens utgörande stannar pä papperer. Grefwe körner, ^äolpll Loran. Jag för min del erkänner fullkomligen rigtigheren af de anmärkningar, hwarigenom denna staga framställes såsom er beffaktningsmal, och tror derföre ar proposition j anledning af Grefwe L^llenborZs anförande skulle wara den som ginge ändamälet närmast: Herr Grefwen och Landtmarfkalken yttrade sig til en början wilja göra proposition lil bifall af Betänkandet. Ropades Nej och Ja. Herr Lerkman begärde, at propositionen matte göras i anledning af der OiÄamen han upläst. Ropades Nej och Ja. Herr Grefwen och Landtmarfkalken urbad sig fa lemna den uplysning, ar de trenne andra Standen hade bifallit OeLonomie-Nrjkottets utlärande. Härefter talades Åtskilligt, som icke til krotocollet kunde fattas. Grefwe Lövenhjelm, Larl Hxel, Utbad sig fa weta, hurnwida ftagan wors, om en Wargering framdeles kUNde existera? Dä Herr Grefwen och Landrmarjkalken bärtil jakade, yttrade sig Gref - Den 8 Mars. zoz Grefwe ^övc-nbjelm. Jag tror ej det wara förenligt med RiDderffapecs och Adelns wishet, at betaga KonglMaj:t ar, i fall af behof, upsatta Wargering. Det ar omöjligt ar föreställa sig altid Fred: och i händelse et Krig skulle inträffa, lärer Högloft.
Under sådana förhållanden kan det icke alltid vara nog att följa öfvertygelsen, det blir ofta en pligt att uttala den. Känslan häraf har upmanat mig att yttra några ord för att motsätta mig Hr Dalmans motion, och äfven begagna detta tillfälle att uttala min åsigt om det förslag, sora Riddarhusets vördade Nestor för någon lid sedan här algat. Jag hyser den öfvertygelse alt detta förs last. som var det första, hvilket berörde de Norska ömtåliga förhållanderna, icke grundade sig på sådana motiver, att det bordt framkalla det bifall, som det. af många rönt. Emellertid framställer sig för min bliek såsom någonting högst betydelsefullt, att just de båda representanter, hvilka alltid ådagalagt en så varm känsla för frihet och fosterland och vid sidan deraf och i följd af denna känsla alltid visat en varm beundran, om jag så får säga, för det Norska folkets sjelfstäudigbetskänsla och dess ömtålighet •om sina konstitutionella rättigheter, nu skulle vara de, sora framställt dessa anmärkningar. Det kan icke betyda annat ä« att verkliga anledmr förefuuuits till en förtrytelse, som är så vanlig här i ■Sifvet, då ens varmaste tillgifvenhet, ens synnerligaste välmening, bemötes med mindre välvilja än man hade hoppats och föreställt sig. Jag kan icke eller neka. att icke äfven jag någon gång har knnut mig fattad af samma förtrytelse, och så till vida instämmer jag i motionärens förslag, att jag anser Norska folket hafva drifvit sin ömtålighetskänsla för långt, att det gjort allt för stora anspråk på fördelen af unionen och att det mot oss visat en misstänksamhet, som icke varit befogad. Men om jag erkänner detta, kan jag likväl icke instämma med Hr Dalman i det sätt, på hvilket lian vill att vi skola gå tillväga. Man förebrår icke utan skäl våra bröder, Norrmännen, att de drifvit känslan för sitt eget fädernesland något för långt, alt de drifvits af egoism; månne icke vi förfalla i samma fel, om vi drifva vår svenskhet för långt?
Vid förnyad föredragning af Bevillningsutskottets 1:0 den 19 sisth December under N:o 58 aflåtne, och den 20 derpåföljde Januarii e. m. på bordet hägde Memorial, med förslag till voteringsproposition angående porto-afgiften för inrikes brefväxlingen; 2:0 den 5 sisth Januarii under N:o 5g aflåtne, och den 20 i samma månad e. m. på bordet lagde, Memorial, med förslag till voteringsproposition angående Bevillningsfrihet för Vaktare vid Flygsandsfälten i Halland; Den i Febr nar i i f. m. 29 3:o den 34 sisth Januarii under N:o 64 aflåtne, och den 37 i samma månad e. m. på bordet lagde, Memorial, med förslag till voteringspropositioner i fråga om Slädernes SaluAccis; fann Ridderskapet och Adeln för godt, alt de af BevillningsUtskolLet i berörde memorial föreslagne voteringspropositioner godkänna. Då nu ånyo föredrogs Bevillnings-Utskoltets den 28 sistl. Januarii under N:o 65 afgifne, och den 29 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, utlåtande, i anledning af Välloflige BorgareStåndets förslag alt förändra några lill förstärkta SlalsUtskottet öfverlenmade Voterings-propositioner, angående Stora Sjötulls-Bevillningen; fann Ridderskapet och Adelil för godt, att de af BevillningsUtskottet föreslagne nya redactioner lill ifrågavarande voteringspropositioncr godkänna. Föredrogos ånyo och biföllos följande BevillningsUtskottets den 12 och 16 sistledne Januarii afgifne, samt den 20 och 27 i samma månad e. m. på bordet lagde Uti låtanden: N:o 60. Angående en förändring i nya Tulltaxan vid Artikeln Tågvirke. Den i Februarii f. m. N:o 61. Angående förslag till de afgifter för minutering af Bränvin, som skola intagas i io § 2 Art. af BränvinsFörordningen.
Sverige, mitt fädernesland, jag har återsett dig, jag har åter andats den friska vind som blåser öfver dina fjellar, återsett mitt barndomshem och knäböjt på min mors graf, denna mor som jag aldrig skulle återse sexton år har hon redan sofvit under den gröna kullen; men hvarför talar jag så till dig, som hvarken haft mor, eller fädernesland, eller hem, som varit dig kärt, ty för dig hafva alla andra känslor svikit, hela verlden är ditt hem, och konsten enda föremålet för ditt hjertas känslor, – hvaraf jag eger en helt liten del, kanhända blott derför, att äfven jag en tid enthusiasmerades för samma afgud, – du som blott har sinne för inbillningens fröjder och lidanden, som endast lefver i den verld, din pensel framtrollar på duken, men är okunnig om det varma lefvande hjertats, som kan framkalla utbrottet af den djupaste förtviflan, och med några drag förvandla den i himmelsk frid, – du känner likväl icke konsten att aftorka tårarne i ett verkligt öga, och gifva tröst i en verklig sorg; men, ehuru olika vi äro, älskar jag dig ändå, och kanske just derför, – således icke ett ord derom vidare. Du ser att detta bref är dateradt ifrån Vernamo, denna lilla köping långt ned i Småland, – en af Sveriges minst besökta, mest fattiga och mest vackra provinser – jag har tyckt mig finna att man i allmänhet vill liksom litet förhäfva sig öfver Smålänningarne, och i mitt tycke finns det knappt ett trefligare folk än dessa muntra, lifliga, arbetssamma, måttliga och tjenstaktiga inbyggare i det vackra Småland. – Sjelfva deras dialekt, – som helt orättvist fått namn af ”gnäll”, tycks mig icke utan behag och harmoni, med ett ord, Småland är ett förtjusande bergland, och dess inbyggare med sina ringa pretentioner, sina måttliga begär, och okonstlade seder, synas mig lika lyckliga, som aktningsvärda, med sitt hafrebröd, sitt ”krösamos”, sin enbärsirap och sina ostar.
Med undantag af sorgesången vid sin ”Uranies” graf, och ett par glädjesånger i anledning af Gustafs uppträdande på thronen, hade Gyllenborg under tiden nästan ingenting författat; utom ett och annat stycke för Dennes nya Theater, på hvilket alltför väl märkes, att det är – beställdt arbete. Nu åter vaknade ur vinterdvalan den hemma vid sin härd qvarsittande Skalden. Bägge voro, tillsammans, igen ett fullständigt helt. Gyllenborg gick att fullborda sina ”Landtliga qväden öfver Årstiderna”, diktade vid Skenäs sitt dithörande vackra ”Sommar-qväde”, och utgaf sin (ty värr) Henriad-artade Hjeltedikt, ”Tåget öfver Bält”. Likaså uppglänste för Creutz, i förnyad ungdoms-liflighet, planerna till ett stort poem ”De Hesperiska Trägårdarne” och en Opera ”Rustan”. Men – efter blott tvenne års hemmavaro, ännu hunnen föga öfver midten af sin mannaålder, drabbades plötsligt Creutz af ett gikt-anfall, som medförde döden. Hans sista tankar voro fästade på hans Konung, hans fädernesland, hans vänner, hans tillämnade nya poemer och hans under anläggning varande landtställe Tivoli. Gustaf III, som dagligen infunnit sig vid hans sotsäng, gaf honom detta vittnesbörd: ”hans minne skall lefva i det största beröm, så länge snille, dygd och trohet för fäderneslandet prisas”. Gyllenborg, på det smärtligaste öfverraskad, afslöt nu sitt ”sommarqväde” med en minnesgärd, lika värdig den sörjde och den sörjande. Från den tidpunkten lät hans sånggudinna sällan höra sig; och då endast på ett sätt, som tillkännagaf, att hon lefde nästan blott i det förflutna. Så voro dessa bägge män, om än skaldenaturer i och genom sig sjelfva, dock skalder egentligen blott i och genom hvarandra. Ingendera kunde tänka sig någon åtskillnad mellan det poetiskt sköna och det moraliskt sköna; eller, om en sådan ock skulle understundom vara möjlig, tänka sig den såsom tillåtlig.
Sjelfva uppfinningen anses för något underordnadt, hvarföre Garnier ofta upptager i sina tragedier långa stycken ur Seneca och Euripides. Kompositionen är ofta af den art, att de enskilta delarna synas mekaniskt sammansatta, och det hela består i en mängd deklamationer, beskrifningar och sentenser, mer eller mindre godtyckligt sammanförda; ända till Racine är också kompositionen i den franska tragedien temligen svag. ”De långa monologiserade talen, de vidlyftiga ”beskrifningarna och berättelserna, hvilka utan afseende på ”den dramatiska situationen nästan som sjelfständiga be”handlas, hopandet af epiteter, de dialektiskt retoriska ord”fäktningarna öfver ett allmänt tema, hvilka plötsligen ”förvandla skådebanan till en akademi af sofister, lusten ”att göra sentenser och som sådana betrakta loci communes, ”— allt detta lärde Garnier i Senecas skola, och många ”af dessa fel fortplantades traditionelt, om än i ringare ”grad”505. I alla hans tragedier afdelas akterna genom korsånger; de tre dramatiska enheterna äro ännu icke lag och iakttagas icke med stränghet af Garnier506. Sina ämnen hämtade han mest från romerska historien, men behandlade äfven ett gammaltestamentligt i ”Judinnorna” och ett romantiskt i ”Bradamante.” Detta sednare stycke är en tragikomedi med större rikedom på handling och, trots enskilta brister i kompositionen, mera dramatiskt än de strängt antika styckena; dialogen är fri från sentenskram, och uttrycket lämpadt efter situationen och karakteren. Efter Garnier och till århundradets slut herrskade en fullkomlig förvirring i de dramatiska förhållandena i Frankrike. Jemte den klassiska tragedien efter Garniers mönster har man från denna tid rena mysterier, allegoriserande moraliteter, blandningar af mysterier och moraliteter eller af mysterier och klassisk tragedi. Den herrskande formen synes dock hafva varit tragikomedien efter exemplet af ”Bradamante.” De borgerliga krigen och dermed följande osäkerhet och nöd tryckte starkt på teaterförhållandena.
Och kunna inte äfven vi andra bli intagna som medlemmar i orden? V i skulle visst icke svika ert förtroende, om ni vore så god och svarade på våra frågor. Men det skulle vara så förtjusande att reta bröderna, som, i parentes sagdt, äro lika nyfikna som vi, och riktigt visa dem en gång, att vi kunna tiga! Snälla fröken Gertrud, blif nu icke allt för ond på er oförståndiga och frågvisa Eva. P. S. Mina två väninnor ha rest ut till landet öfver julferierna och föreslå derför, att jag skulle bedja fröken svara på vår fråga i » Idun ». Det tycker jag är dumt i alla fall, ty då kunna ju bröderna få reda på saken lika godt som vi. Och den der hemligheten, som ligger bakom, är nog fröken så snäll och talar om endast för mig. S. % * Snälla fröken Eva! Hur gerna än jag vill gå er önskan till mötes, så förefaller mig allt uppgiften en smula kinkig, då ni sätter i fråga, att jag skall svara i » Idun ». Hur skola väl mina anspråkslösa rader taga sig ut bland alla dessa konstiörståndiga uppsatser från öfvade och skickliga pennor? Det är nästan litet orimligt att begära det af en ensam qvinna, som aldrig i sin dar skrifvit ens en orlofssedel, aldrig gjort några » hushållsrön », aldrig dryftat frågan om barnauppfostran och slika — jag medger det gerna — både vigtiga och intressanta ting. Emellertid har jag inte hjerta, mina älskvärda damer, att låta er bära på den svåra nyfikenheten hela den långa helgen öfver, utan får jag väl derför först som sist berätta eder, att » H. » betyder » Hvita liljan », och att icke något ordensmakeri med pikanta hemligheter och slikt döljes der bakom. » Hvita liljan » är endast en anspråkslös fruntimmorsstiftelse, upprättad i ändamål att hjelpa och understödja fattiga nattvardsbarn eller i nöd stadda qvinnor och barn. Sällskapets årsafgift är 1 krona, inträdesafgiften 5 0 öre; och den som så önskar kan ock — ehuru mot särskild afgift — få en liknande ring med min, hvilken utgör föreningens tecken.