Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagsamt Beswärsoch Oiconomiä-fttstot-en afgrfue betan' >nde handlar, kan icke annat än pä det högsta fägna mig, dä jag sinner desse af uplyste och förfarne män sam manta te Utskott hästra ansett icke a! cnast Nfin motion om undaiuödfandei af de iva-'ten updämkingar som förneka tordagare att draga den winst af den jord fo.n de kunde, wara ralrwis och billig, utan afn-m lemaade till det allmännas betydliga gagn och zzo Den IuliL. bästa, hwilket sednare jag wagar försäkra warit mitt hufwudsakeligaste föremäl, stilgt frän all egennyttig afsigt, hwarpä jag får åberopa dek i min kauka ojäfaktiga bewis, mina tilltagande är, hwilka intet kemna stort hopp om winst af företag som bräsma längre tid för att kunna werkställas, och ätergifwa hwad dera blifwit päkostat, an jag kan påräkna. Det torde tillätas mig wid delta tillfället, fä den aran förklara Herrar ledamöter af bada Utstötten/ min wördnadsfulla alming och erkänsla för den synnerliga möda och beswär de behagat göra sig, medelst utarbetningen af ett bade gagneligt och wäl försarradt betänkande, hwilket icke allenast gifwer en större wigt ät fåken, än jag warit möjlig ästadkomma, och lemnar således mig det glada hopp att Riksens Ständer gifwa dertill sitt bifasi, utan ock förwarar ät efterwerlden det säkraste bewis pä Utskottets parriotista nit och fördomsfria tänkesätt.
Tag mig med dig. Lät mig dö med dig. Illa dör du ensam: lät din moder dö med dig. O ve, usle död! spar mig ej; du är mig nu ljufvast, 105. 115. all styrkan hos mig, den mest qvidande moder; dräp modern med sin son. Min son, min enda sötma, min enda glädje och allt mitt lifs hugsvalelse: O ve! Käraste son! vidkäns mig usla och hör min bön: det höfves sonen att höra sin sörjande moder. Hör min bön och sätt mig uppå korset till dig, att vi bå da dö tillsamman, som i ett kött lefva tillsamman, och med en kärlek bundne samman. O ve, usla Ju dar! O ve, omilde Judar! sparer mig ej, medan j korsfästen min enda son, korsfästen ock mig hans usla moder, eller med annan bitter död dräpen mig att jag dock dör med honom. Man måste erkänna den djupa poetiska känslan i denna dikt, men också äro dessa Marias klagosånger bland det skönaste, som medeltidspoesien frambragt. Hand i hand med chevaleriets utbildning gick den stegrade dyrkan af qvinnan och denna fick sin religiösa förklaring i Mariakulten, hvilken från och med 13:de seklet allt mägtigare, djupare och allmännare utbredde sig och i sångerna till himladrottningens ära stundom antog karakteren af en svärmiskt glödande kärlek. Men ej blott den triumferande himladrottningen, äfven den arma modren, beröfvad sin enda son och vittne till hans oförskyllda lidande, satte skaldens fantasi i rörelse. Här kunde han, med detsamma han uppstämde andaktens toner, anslå strängar, som återklingade i hvarje hjerta; ty hvem gripes icke af modrens smärta vid sonens lik? Och så införde skalden Maria klagande vid korsets fot eller, såsom här, efter grafläggningen. En hög lyrisk flygt, ett djupt och rörande patos utmärker vanligen dessa klagosånger, hvilka, som vi ofvan nämnt159, dels inflickades i passionsspelen och sålunda bildade delar af ett dramatiskt helt, dels utgjorde sjelfständiga lyriska sånger.
D:o till inrättande af Räddnings-anslalter för vanartig ungdom. Uti. D:o för ersättningar till vittnen i brottmål. Bet. N:o 107; Mern. D:o till folkundervisningens befrämjande. Uti. D:o för Tullverket, örn tillökning deri. Uti. N:o 69; ytterl. Apologist, om anställande af en sådan vid Fahlu Högre lärdomsskola. Uti. AT O JN:o 02. Apologist-skolan i Haparanda, om en ytterligare lärares anställande derstädes. Uti. N:o 26; Mein. Arbets-commender ingar, om befrielse derifrån för indelte Soldaten eller ersättning derför. Uti. N:o 17; Mern. Arbets-inrättningar, om skyddsafgiitens användande dertill. Ull. N:o 3;); ytterligare Uti. N:o 112. B. Banco-vinsten, Uti. angående densamma. Barne m. fl. Härader i Skaraborgs Län , om utsyning af Kronoskog till Knecktestugors uppbyggande. Uti. Beväringsmanskapet, om förändring i dess beklädnad. Uti. Biskopsembetena, om indragning af dem. Uti. Bjäre Härad, om åtskillige Rusthållsnumers skyldighet att erlägga Kronotionde. Uti. Blockhusudds tull, orri uppförande af en landningsbrygga och om haninumgälders erläggande derstädes. Uti. Bohuslänska skärgården, om åtgärder till sillfiskets upphjelpande derstädes. Bet. Boo Sockens Comministersboställe, om dess befriande från rotering. Ull. N:o q3. Boskapsskötselns befrämjande genom Stainholländeriers inrättande. Uti. D:o D:o genom inhemska kreatursracers förbättrande. Uti. N:o 47- Boställshavare, om deras befriande från skifteskostnaders erläggande. Uti. N:o 77.1 Bref bärings skyldig heten. Krono-, om lindring deri. Brott, om ersättning till dem, som sådana upptäcka och åtala.
Dessa inbjudningar antogos, 28 och 32 voterings-propositionema förföllo, och 29 och 33 voterings-propositionerna gill'adea, med antagande endast af Ridderskapet och Adelns beslut uti contra-propositionerna; 3.0, hvad Utskottet hemställt, i afseende på artiklarne böcker och hängslen: pröfning häraf uppskjöls; 4:o, öfriga inbjudningar till Ståndet och öfriga voterings-propositioner, till och med den 83: 768 Prot.-Utdrag den 2 April 18 45. Inbjudningarne afslogos, och voterings-propositionerna godkändes; och 5:o, andra och tredje yttrandena, pag. 5, och hvad Utskottet, pag. 6, sig utlåtit: Lades till handlingarne; S. D. Föredrogs meddeladt utdrag af Heder v. Bonde-Ståndets protocoil denna dag, innefattande dels nämnda Riks-Stånds beslut, att, i fråga om utförsel-tull å artikeln Brunsten, med Högloft. Ridderskapet och Adeln sig förena, dels inbjudning till Presteoch Borgare-Stånden att jemväl instämma i detta beslut; men Borgare-Ståndet, som i ämnet redan godkänt 21 voterings-propositionen, enligt Bevillnings-Utskottets memorial, N:o 3o, fann icke skäl att denna inbjudning antaga. S. D. Fortsattes och slutades föredragning af Bevillnings-Utskottets memorial, JY:o 3o, i anledning af Riks-Ståndens olika meningar, angående tullbevillningen, hvarvid början skedde med art. Lackerade arbeten, ej specificerade:
Dessa tankar hafva ofta utgjort föremål för min sysselsättning, emedan jag anser det olyckliga system, som hos båda Statsmagterna följes, vara en följd af Begeringens behandlingssätt. Det är bekant och var det redan vid förra riksdagen, att Regeringen redan då ansåg flera millioners anslag nödvändigt utöfver hvad för Representationen uppgafs; men man utgick då från den tactik, att det icke skulle 32 Den i5 Augusti f. m. gå an att för Representationen framställa behofvet af så stora summor, och af denna consideration underlat man att framlägga sanna behofvet. Man framkom då med en extra budget och förklarade, att, om den beviljades, behofvet dermed troligen skulle afbjelpas. Jag tvekar icke att förklara, att man då val visste, att de summor, som man uppgaf såsom tillräckliga, ingalunda voro det. Jag erkänner, att de summor, som då beviljades, sammanlagda med hvad som nu är hegardt, icke aro tillräckliga för försvarsverkets försättande i det skick, att det kan betrygga vår framtida sjelfständighet, sedan vi fått en ny gräns, som i samma mån är mera ömtålig, som hjertat af Riket är beläget på densamma. Men i detta fall har Regeringen icke heller vågat framkomma med de anslag, som fordras, — anslag, som borde visas på framtiden under en Regering, för hvilken man bade förtroende, emedan de innebära en borgen för framtida sjelfständighet, mera än för den närvarandej och emedan vi icke kunna upplefva de dagar, då försvarssystemet hunnit försättas i fullt gagneligt skick. Men så har Regeringen icke gjort, utan blott för hvarje gång framlagt behofvet af några smärre summor, som visserligen, isolerade, äro ganska höga, men ingalunda höga i afseende på det behof, som för Sverige, i dess närvar, skick, uppstått för dess försvarsverk. Jag är öfvertygad, att, om också allt, hvad Regeringen vid denna riksdag begärt, utan ringaste afprutning beviljades, vid nästa riksdag lika stora behof skulle uppgifvas.
Maj:ts nådiga framställning, har Riksdagsfullmäktigen Pengt Gudmundsson ni. 11. af Hedervärda Rondeslåndets ledamöter, uti förberörde mornotion bland annat anfört, att om de af de efter bans förmenande, 80,000 st. i förråden befintliga gevär, 30,000 derstädes qvarhållas till komplettering af den ständige arméens behof, och återstående 50,000 utlemnades, så sorn 1809 års Ständer önskat, till a!lmogen> att vårdas häradsvis, så skulle det icke behöfvas iner än att anskaffa 1,000 gevär om året till kompletteringen, emedan den vapenföra befolkningen då hade 100,000 gevär, hvilket antal vore fullt tillräckligt för den styrka, hvarmed fäderneslandet kunde möta en fiende; på grund häraf har blifvit föreslaget, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit begära uppsägning af de kontrakt, angående gevärs anskaffning, som äro ofördelaktigast. Då Rikets Ständer vid sistlidne riksdag med bifall till Kongl. Maj:ts derom då gjorda nådiga framställning anvisade 100,000 r:dr att med J:del årligen i 3:ne år utgå till anskaffning af nya gevär, utgjorde den disponibla behållningen af det vid 1844—1845 årens riksdag beviljade anslag 240,000 i:dr för enahanda ändamål, 103,209 r:dr 29 sk. 2 rst., med hvilka tillgångar beräknades att kunna årligen anskaffa 4.000 st. gevär, deraf vid Husqvarna faktori skulle, i öfverensstämmelse med afslutadt kontrakt, tillverkas årligen 2,500, samt återstoden vid Carl Gustafs stads faktori. Vid nästlidet års slut utgjorde reservationerna af de utaf Rikets sednast församlade
Utdrag af Ilall-Rätternes Berättelser olver Klädes-Fabriker nes Tillverkningar, äfvensom af General - Persedel - Extracterne ofver Importen af Lil nedannämde Ar. Ivlädes-F a b riker nes Tillverkningar. Ar Stolar. Arbetare. Fint Kläde i\Iedel-fint Kläde. Groft Kläde Diverse V Alnar. Alnar. Alnar. Alnar. Fin Ull. Skålpund. Arbetare. Taft. Sattin. Flor. Alnar. Alnar. Stycken. Diverse Väfnader. Alnar. Tillverkningarnes värde R:dr. Importen af Silke. N:o 4 ag af Hall-Rätternes Berättelser öfver Bomullsoch Linne-Fabrikernes Tillverkningar, äfvensom GeneralPersedel -Extracterne öfver Importen af Bomull, Bomulls-garn, Hvita och Släta Born ulls-Väfnader, Importen af nedannämnde Varu-Ar tiklär. Boimills-Laiti och Cattun. Bomulls Diverse Tillverkningar. „ .. i Hvita och Släta Bomullsgarn homulls.Väfnader Parkum Bömull Dukar Tillvei kningarnes varde R:dr. Stolar Stycken, Alnar. Alnar, j Skålpund. | Skålpund Alnar Alnar. Alnar. UPPGIFT på Exporterade inhemska Fabriksoch Handtverkeri-Varor under loppet af åren 1824, 1823, 1826 och 1827. Varu -benämningen. Apotheks-varor IJandr Siden .. alnar —- Bomullsalnar — Linneoell Ylle• alnar — Diverse alnar Betsnian . • styck. Blyerts-pennor dussin Borstar styck. Brännvins-profvare styck. Bröd Böcker, Cliartor, Grgtvurer och Musicalier c V jasquelter Compasser Confiturer styck, stvek ' #. I)ricka, Sva"- . kannor y — Öl . fat — Porter kannor (jarn: Bomulls-, färgad t #. — Linne•
Denne Riksens Ständers Justitiä-Ombudsman wäljes af Riksens Ständer, genom Tolf af hwarje Stånd serskildt för tillfället nämnde Electorer, hwilka till detta wals förrättande, sammanträda samma dag, då de af Stånden blifwit utsedde, och skiljas ej åt, förr än walet fulländadt är. Desse Electorer skola samfäldt, först medelst slutna sedlar, hwar för sig, uppgifwa den man, som de finna böra komma under omröstning. Falla derwid rösterne, till mer än hälften af de röstande Electorernes antal, på En man, ware han behörigen wald. Äro åter rösterne så delade emellan flere, att en sådan full pluralitet för någon icke eger rum, anställes, med iakttagande af hwad 69. om lika rösters förekommande, stadgar, ny votering, med slutna sedlar, till antagande af den, som de fleste rösterne erhållit, eller, om han icke antages, af den, som, näst honom, blifwit af de fleste Electorerne kallad, och så widare. Inträffar den händelsen, att twå eller flere personer, öfwer hwilka serskildt röstas bör, undfått lika röster, företages först votering om den ordning, hwaruti de till omröstning må framställas. Skulle, sedan alla omröstningarne sålunda för sig gått, likwäl ingen person hafwa erhållit den här föreskrifne pluralitet, anställes ny omröstning öfwer alla dem, som wid första voteringen blifwit satte i fråga; skolandes den, som erhåller de flesta rösterna, utan afseende på rösternas antal, anses behörigen wald. Enär någon af de, i denna ordning under omröstning stälde, blifwit af Electorernes pluralitet antagen, upphöre walförrättningen och warde han af Riksens Ständer till Embetet förordnad.
Jag begärde ordet, för att upptaga några emot mig och andra ledamöter af samma åsigt framställda anmärknlr. Jag får förklara, att jag ogillat det R. St:s beslut, att statsbankens sedlar skola gälla för Rikets mynt; och jag kan icke dela deras fasta tio, som anse en myntförsämring omöjlig. Jag var likväl, alltför varm vän af realisationen, för att genom framkastande af några farhågor vilja äfventyra densamma; men om Ständerna äro på vägen att vidtaga åtgärder, hvaraf jag anser ett sådant äfventyr följa, så tror jag mig böra öppet uttala min öfvertygelse derom. Frih. Boye har sagt, att det är detsamma, om silfvervalutan ligger i statsbankens eller privatbankernas förvar; men jag har icke velat, att si 1 frel skall ligga instängdt hvarken på det ena eller andra stället, utan vara spridt i rörelsen. Att privatbankernas åliggande att hålla silfvercassa skulle kunna äfventyra realisationen derigenom, att sådant förorsakade coursstegring, kan jag väl inse såsom en möjlighet; men denna är alltid närmare, om creditsedlar få utgifvas, fonderade på statsbankens sedlar. En alltför stark sedelemission hlefve säkerligen följden deraf, och detta åter verkade myntvärdets fall i bredd med ett Jökadt varuvärde. Gr. Frölich har klandrat, att man från andra länder velat hemta sin erfarenhet i ämnet. Hr Gr. tyckes likväl sjelf hafva hemtat sin erfarenhet från samma håll, och jag vet icke, huru man skulle kunna åberopa erfarenheten inom Jandet i delta hänseende, då vi ännu icke äga någon sådan. Lika med Hr Lefre'n anser jag det klingande myntet vara en barometer på rörelsecapitalets förhållande till landets Jrehof; men jag tror, att denna barometer vore säkrare, om den inflyttades i privatbankerna, än då den hålles fast i statsbanken. Jag anser visserligen pappersmyntet nödvändigt för samhället, men det är ett nödvändigt ondt; och att nödvändigheten icke helt och hållet saknar undantag visar Frankrikes exempel, i det der icke finnes mer än enda sorts sedlar, och rörelsens behof för öfrigt ersättes med klingande mynt och inrikes vexlar.
Herr von Schutzenheim, David, (deri äldre)i Jag har vid Högloflige Stats Utskottets Betänkande om Strömsholms Stuteri trott mig hafva skäl erindra, att den stora och alldeles ovanliga dödligheten af Hästar vid nämnde Stuteri, till en betydlig del måste härleda sig ifrån en felande Läkare-Värd el er så kallad Veterir.aire kunskap. Jag kan icke rog fästa Högloll. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet uppå detta ämne och anhålla om dess ömma behjertande, i afseende å de dyrbara och olyckliga Hästarnes behandling vid förefallande sjuklighet , så väl som andra i Occonomiskt hän - seende , éj mindre angelägna kreatur, hvilka på ett oförlåtligt och obarmhertigt sätt förgöras af Hofslagare och flere i ali Läkare-vård okunnige Personer. Dessa Kreatur äro endast vane vid den mildaste vegetabiliska föda, och veta af naturen merendels, genom lukt och smak att undfly skadliga och giftiga växter; likväl ingifves åt dem, i stor dosis. Råttgift eiler Arsenik samt skarpa Antimonial-praeparater, ehuru det bör märkas , att dessa oskyldiga offers kroppsstructur är sådan, att de ej förmå uppkasta de lifsförstörande ting, sorn dem blifvit påtrugade. Då det är mot Hästars natur, att vara löslifvade, och de således tåla starkare afförande medel än människor, så inbillar man sig, att allt hvad starkt och skarpt finnes vöre passande åt kreatur och i synnerhet till en Häst-Cur. Skall någonsin en välgörande och förnuftig Läkarevård för Kreatur vinnas, så måste den vid så invärtes som utvärtes å. kommor i samma Scientifiqua väg sökas som för Människoslägtet. Kongl, Maj:t har täckts sätta Veterinaire-konsten under Kongl.
R:dr årligen efter denna tid och så länge bemälde Hof-Rätts-Råd fortfar att vara Rikets Ständers Just i t iae-Qrn budsman. §• 4- Till aflöning för Secreteraren vid B inde-Ståndets Canzli-Direction hafva Rikets Ständer å Riksgälds-Contoiret anvisat ett belopp af Etthundra Riksdaler årligen, att qvartalsvis utbetalas, sedan denna beställning, efter dess förre innehufvares, Piotocolls-Secreterareu C. Sjlvans afgång, blifvit återbesatt. §.5. För den händelse, att de af Rikets Ständer nu anjo föreslagna g moder för en förnyad rotering inora Jemtland varda af Kongl. Majit i Nådår Stats-Viskottets Memorial, N:o 566. gillade, hafva Rikets Stander, under vilkor, alt, intilldess den nya roteringen hinner verkställas, rustningsoch roteriirgs-skyldigheten utgöres på samma sätt, sorn lör närvarande, bifallit, alt det, vid sisla Riksdag, till understöd för Rustoch Rotehållarne inom nämnde‘Provins, beviljade anslag af 4.°°o Rtdr årligen må, uppå Kongl. Stats-Coutoirets reqvisition, från Riksgälds-Gontoiret utbetalas. §■ 6. Det, vid de arne sistförflutna Riksdagarne, till understöd för Rolehåliarne vid Westerbottens f. d. Fälljägiire-Regemente af Rikets Ständer beviljade och å Riksgälds-Coriloiret anvisade anslag, motsvarande den under åi en i boo—1 83 g influtna rotell ihels-afgift af nyhemman inom Norrbottens och Westerbottens
hållet l fritt krona och hvad det åsatta priset har att betyda M e d anledning häraf svara vi, att — något som väl också står klart för de allra flesta — Iduns julnummer gratis numeranter gången, gäller sändts till alla våra presom n:r 51 i den löpande åroch att det åsatta priset endast för en mindre upplaga, som undantagsvis säljes lösnummervis i bokhandeln åt icke-abonnenter. Ingenting än kan högre glädja behag, till och vi lofva att till nästa år komma igen med något minst lika Vi hoppas därför rekommendera värdefullt. ock att få behålla alla våra gamla vänner och att fullt redaktionen, att julnumret varit våra läsarinnor Idun för det nu ingående året. dessa godhetstill många nya Om kalenderåret. j i l m a n a c k a n för nästa år har utkommit från &lt;3r trycket, » berätta oss tidningarna, och en hvar vet strax, huru hon ter sig, vår gamla bekanta från i år o c h från svunna år, o c h att hon i sin tur med sina dagar, solens uppoch nedgångstider, blomstero c h vintermånad, jul och pingst, kommer att ersättas ett år härefter af en annan med en annan söndagsbokstaf, och andra upplysningar om solcirkel måno c h solförmörkelser. Men vi besinna ej allt det myckna arbete och alla iakttagelser, som föregått, innan hon låg där så fallfärdig. En uttömmande historik kan ej ifrågakomma, men en hastig blick tillbaka är frestande. Årets indelning i trehundrasextiofem och en kvart dag härrör från de gamla egyptierna. Historien frän äldsta tider föranleder oss att antaga, att Nildalens mörkhyade söner varit de förste, som iakttago sols och stjärnors gång och därefter uppgjorde lidsberäkningar. Och en del af vaksamme forskare nyligen_ gjorda upptäckter synas vilja tyda för oss, huru de förste astrologerne sattes i stånd att räkna solårets dagar. Långa pelaregångar tjänade som ingång till de stora templen vid Nilen och ledde från floden till helgedomens inre — ett slags tunnel; inne i somliga af dessa funnos sfinxer o c h andra ofantliga stenbilder. Pelargångens mynning vände sig mot en viss del af himlahvalfvet och så att den nedgående solens strålar endast en gång under året kunda tränga ditin.
Beviljas åter understödet, skall detta säkerligen anses såsom en obillig beskattning af de communer, som icke allenast redan påkostat sina egna skolinrättningar och underhållit desamma, utan att hafva behöft anlita Staten om understöd, utan äfven derutöfver redan under förevändning af folkundervisningens behof vidkänts utgifter, som blifvit till andra ändamål använda, ■— en beskattning, från hvilken de kunnat vara befriade, om det anslag, som nu begäres för folkundervisningen, verkeligert fått utgå odeladt såsom ett Statsanslag i och för detta ändamål. En allmän missbelåtenhet torde således uppstå, en missbelåtenhet, hvars följder roan ej kan beräkna. Om t. ex. representanterne vid något blifvande Riksmöte, efter vunnen erfarenhet om sanningsenligheten af ofvannämride påstående, icke skulle bevilja anslag för det felande behofvet i och för folkundervisningen, så blefve troligen följden antingen den, att de fattigare communernas folkundervisning måste afstanna, eller ock den, att Kongl. Maj:t skulle sättas i nödvändighet att under andra former eller rubriker anskaffa de erforderliga medlen. Och detta sednare torde säkrast inträffa; ty tiden är för långt framskriden i bildning för att tillåta ett stillastående i folkundervisningsfrågan. I förra fallet vore, såsom redan blifvit anmärkt, ett frö utsådt till misshällighet emellan de rikare och de fattigare communerme, och ,i sednare emellan Kongl. Maj:ts Regering och Folket. Uti momentet i Utskottens betänkande synes mig dessutom ett annat frö nedlagdt till missbelåtenhet hos de fattigare communerna, hvilka skola afundas de rikare, som af Staten, på grundlagsenlig väg, erhållit ett nytt 4» Stat*- samt Bevillning*-Utskottens Utlåtande, iT.O 97. slags privilegium —- och hvilket en gång gifvet, torde, i likhet med andra privilegier, på ena sidan vara lika svårt att återtaga, som det säkerligen på den andra sidan torde lägga grunden hos de öfrige till begäret alt på ett eller annat sätt äfven söka erhålla något motsvarande.
I sammanhang härmed, och på grund af hvad vid föregående Riksdagar egt rum, får Utskottet tillstyrka, att kostnaden för nödige befunne förändringar i Ståndens sessionsrum, för eclairering, nödige reparationer, eldning, städning m. m., samt för uppköp af erforderliga skrifmaterialier, så i Stånden sorn Utskotten, må till godtgörande beviljas. I afseende på sättet för de häri omnämnde Riksdags-utgifters verificerande och liqviderande, får Utskottet åberopa dess under denna dag serskildt afgifna Betänkande N:o 5. Stockholm den 14 Februarii 1834- Reservationer: Af Brukspatronen T. Petré. Landtmarskalkens ansvarsfulla kall lånar sitt högsta värde från den sjelfuppoffring och försakelse af enskilda fördelar, hvarmed det, under ledning förnämligast af fosterlandskänslan, utöfvas. Den höga medborgerliga dygd, som alltid hos Inriéhafvaren af denna vigtiga plats måste förutsättas, kan endast inom sig sjelf finna sin belöning. Att, med kännedom häraf och sedan genom alla Stånds enhälliga beslut Talmans-tafflarne blifvit afskaffade, erbjuda Herr Landtmarskalken en inkomst, till hvars anordnande hvarken Riksdags-Ordning eller häfdvunnen vana gifver anledning, vore Stat?- Utskottets Betänkande N-o 2. 9 ett förnärmande af sjelfva ridderlighetens princip, ett underkännande af Herr Landtmarskalkens, öfver småsinnets beräkningar, vidt upphöjda tänkesätt. Herr Erke-Biskoppen har, i egenskap af Preste-Ståndets Talman, flere bekymmer, men är deremot befriad från de icke mindre mödosamma Utskotts-göromål , som åligga Biskopparne, hvilka likväl icke få räkna sig någon ersättning för riksdagskostnader till godo. Då således Herr ErkeBiskoppen, efter Taffel-representationens upphörande, icke egenteligen kan sägas för sitt uppehåll vid Riksdagen hafva större besvär och andre kostnader, än hans medbroder Biskopparne utan någon slags ersättning få vidkännas, förekommer intet skäl att tillägga Herr Erke-Biskoppen något anslag af allmänna medel.