Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
43 folk än vi; icke böre då vi, i strid med dessa kulturfolks erfarenhet, gifva oss in på experimenterandets vådliga bana, så mycket farligare alt beträda, då det gäller hvad menskligheten har mest dyrbart, dess ungdom; och hvad England särskildt beträffar, om man forskar efter orsakerna, hvarföre detta land är så rikt på framstående män i alla vetandets grenar, i statsmannainsigter, parlamentarisk förmåga, theologi, pbilologi, historia, mekanik, arkitektur, naturvetenskap, agrikultur m. m., så är svaret der lika allmänt som säkert, alt orsaken är att finna ”i den klassiska uppfostran, som åtnjutes af alla, ifrån Hertigens till den simplaste gentlemans son.” (Tidskrift för Sveriges läroverk 1859—'1861, sid. 198). Till en annan åsigt kommer Ekonomi-Utskottet, då det förklarar latinet ”nu hafva en förändrad bestämmelse såsom bildningsmedel för skolan.” Hvilken detta språks bestämmelse nu skulle vara, finnes icke angifvet; Utskottet talar ock om ”vår tids upplysta, nyttighetsälskande anda”, hvilken tidsanda, om tecknen icke alltför mycket bedraga, gerna torde vilja uppskjuta de klassiska språkens studium icke blott till 5:te eller 6:te klassen vid våra elementarläroverk, utan till och med förflytta dem till universitetet; Utskottet finner vidare, ”efter moget öfvervägande sig uppmanadt att tillstyrka en uppflyltning af latinska språket till en sednare klass” (den femte), ”aldrahelst om, såsom Utskottet finner fullt antagligt och erfarenheten vid Nya Elementarskolan i Stockholm, enligt dess lärares utsago, lärer bekräfta, den kurs, som må anses erforderlig för dem, som böra läsa latin, kan medhinnas under vistandet i de högsta klasserna.” Det sväfvande i denna argumentation, liksom det begagnade ordet ”kurs”, undgår icke uppmärksamheten; exemplet, hemtadt ifrån Nya Elementarskolan, är ej heller fullt tillämpligt på våra öfriga elementarläroverk.
Skol-styreiser tillhanda med biträde lör införande af den undervisningsplan han uppgjort, hos Kongl. Maj:t i underdånighet sökt ett understöd af allmänna medel, hvilket dock, ehuru af Skara konsistorium i underdånighet förordadt, icke blifvit i Nåder beviljadt, sannolikt i brist af härför disponibla medel. Motionären har derföre föreslagit, att Rikets Ständer måtte anvisa en summa af 800 R:dr årligen, att, i mån af behof och emot redovisnings-skyldighet, utgå såsom ersättning för; de resor Grefve Rudenschöld, i ändamål att utbreda kännedomen om hans folk-undervisningsplan, kunde komma alt företaga. I sammanhang härmed har Utskottet till behandling förehaft tvänne från Ridderskapet och Adeln samt Ronde-ståndet remitterade motioner, den ena af Friherre Hjerta, F. Ph., innefattande enahanda hemställan, som Professor Carlsons, och den andra af Riksdags-fullmäktigen Anders Jonsson från Skaraborgs län, hvilken begärt, att dels en summa af 1,000 R:dr årligen till resekostnader, dels ock ett årligt understöd af 800 R:dr måtte Grefve Rudenschöld beviljas. Jemte det Utskottet får upplysningsvis anföra, alt Kongl. Maj:t, genom Nådigt Rref den 8 Juli nästlidet år, tillagt Grefve Rudenschöld ett årligt understöd af 800 R:dr, att i 5 års tid från och med är 1854, oafkortadt utgå af ofvan omförmälda, utaf framlidne Kommerse-rådet Filéén donerade medel, har Utskottet, i betraktande af Grefve Rudenschölds förtjenster om folkskole-väsendet och på det tillfälle må honöm beredas att, när Skol-styrelser inom andra församlingar i riket sådant önska, vara dem behjelplig vid ordnandet af skolväsendet derstädes, i enlighet med den af honom uppfunna undervisningsplan, trott sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer må å Riksgälds-kontoret anvisa ett belopp af 800
Hermione föreställde då sin broder, att man borde hysa fördragsamhet med hvarandra och låta en hvars åsigt gälla hvad den kan. Hon talade med värma om Theodoros’ ädla egenskaper och uttalade lifligt sin önskan, att de begge unge männerna skulle blifva vänner. Hermione visste icke, att denna välvilliga önskan kunde såra och förbittra Clemens. Den öfverspände ynglingen steg upp och lemnade henne. Och från den stunden var hans håg att med Hermione samtala i religionssaker försvunnen. Han ansåg henne, likasom sin fader, för alltid förlorad för sanningen och ljuset. Han drog sig åter tillbaka inom sig sjelf och sökte den ostörda ensamheten. Snart återvände också de olyckliga symptomerna af hans förra själslidande. Han började åter sina stränga fastor, började åter gissla sig. Krysanteus, som hitintills af omtanka för sin sons själsfrid öfverlemnat honom åt sig sjelf och fritt låtit honom följa sina böjelser, kunde nu icke längre uthärda att vara ett overksamt vittne till ett lefnadssätt, som måste störta honom i vansinnets eller dödens armar. Han beslöt att i nödfall med våld rycka honom derutur. Det visade sig emellertid snart, att böner och förmaningar voro fruktlösa. Clemens förklarade med bestämdhet, att han icke ville lyda sin fader, när dennes befallningar strede mot den kristna religionen. Det blef för Krysanteus nödvändigt att bryta med alla betänkligheter. Han måste ingifva Clemens tvifvel på sanningen af denna lära, som skiljde deras hjertan och syntes vara källan till hans dysterhet, hans sjelfplågeri och fanatism. Krysanteus nödgade Clemens att åhöra hans angrepp på den kristna läran och hans försvar för den gamla. Clemens lyssnade i början med förakt, derefter med en uppmärksamhet, som ingafs honom utaf en känsla af förskräckelse. Denna känsla härledde sig mindre från de angrepp, fadern gjorde på enskilda satser, än från den likhet, som han uppvisade mellan Kristendomens sublimaste läror och den nyplatonska filosofien. En sådan likhet hade Clemens förut icke anat, och det förödmjukade honom, det plågade honom, att den verkligen fanns.
Lag för privatbanker och hypotheksföreningar, angående. Se Banker. — för de förhållanden, som böra iakttagas vid ett fängelse efter Pensylvanska metoden. Se Fängelse. Laga försvar, om revision af författningarna rörande. III. IV. R. 3g5. XXIII. B. 189. XXIV. A. 431. Lagberedning, angående extra statsanslag för den af Kongl. Maja begärda. XXIII. R. i5i. XXV. B. 162. Lag, civiloch criminal—, angående förslagen till ny. LagcomiteVns förslag till ny civil-lag, om utdelning af. III. 386. IV. R. 97. XIX. B. 71. A. 398. — förslag till allmän criminal-lag, om antagande af. V. 314- R. 356. XVI. B. 203. XVII. 65. XVIII. A. i38.' — angående inköp för allmänna medel af register till. XIX. B. 71. A. 3g8. — förslag till Byggningabalk, angående. Se Byggningabalk. Lagen, allmänna, angående anslag för en handbok i de för menjge man vigtigaste delar af. IV. B. 588. V. A. 61. Lagercrantz’s, C. J., ansökning om prolongation af arrendet å Barkarby kronohemman, eller skatteköp derå. Se Arrende. Lagerhjelm, Pehr, utsedd till ledamot af Talroansconferencerna, I. Lagerlöf, Assessox-en A. H., angående eftergift af hans skyl - ( -55 ) dighcl att betala ränta å en Bankens odlingslånefordran. Se Eftergift. Lagerstråle, Gustaf Rudolph, yttranden. II. 423. VI. Lagfart, om närmare lagbestämmelser, huru förfaras bör, då fullständiga åtkomsthandlingar dervid saknas. XIII. B. 715. XIV. 313. XVI. A. io5. XVI. E. 388. — å i Banken pantsatt egendom, angående föreskrifter om.
Seså, Johanna, var nu förnuftig. Här är min börs. I den ä' femtio mark, och mer kostar säkert inte väfven. Nå, Johanna, hvad tvekar ni för? KERTTU kommer hastigt in, blir ett ögonblick stående. Åhå. Risto hade således rätt, då han sa' att här skulle man inte sakna honom. Nåja, hvarför skulle jag då längre hysa några betänkligheter? JOHANNA. Hvem där? YRJÖ. Blif inte rädd. Det är bara den där fjolliga flickan. Hvad har du för ärende? KERTTU. Hvad skulle väl en fjolla ha för ärende? Jag vill bara säga er att ni inte längre kommer att ha någon förtret af Risto. Nu skall jag nog dra försorg om honom. Adjö. JOHANNA. Ämnar hon göra Risto något ondt? YRJÖ. Åh, hvem bryr sig om hvad en sådan där halfgalning pratar. Risto sörjer nog för sig sjelf. Tänk ni på era egna affärer. Jag trugar med våld på er den här börsen, om ni inte vill ta den med godo. Seså. Och nu måste ni betala väfven till sista pennin, så att den där frun inte mer kan komma åt att förolämpa er. Ni får inte se så där rädd och skygg ut. Var modig. Ni har ju inte gjort något ondt. Här i verlden måste man stå på sig. Annars kommer man ingenstans. JOHANNA. Det är lätt för er att säga, som är en man. Det är annorlunda för oss qvinnor. Hvad förmår vi? YRJÖ. Försök, försök i alla fall. Ni ä' ju också menniskor. Glöm inte det. Nu körde det igen in på gården. Kanske är det bäst att jag går. Hon behöfver inte veta att ni har fått pengarna af mig. Adjö, Johanna. Låt henne inte sätta sig på näsan på er. Kom ihåg det. Var ni också behjertad en gång. Lofvar ni mig det? JOHANNA. Jag skall försöka. YRJÖ. Nå, bra. Så går jag min väg. JOHANNA fattar ännu en gång hans hand. Yrjö, Gud välsigne er. YRJÖ. Tack. Går. Herr och fru Vörsky jemte fru Hanhinen komma in.
Höghets utkörande till Swea Nikes KronPrins, och drabbade Hanö Kongl. Höghet såsom ännu Fransk Undersate. Om denna förlust stedt efter Hans Kongl. Höghets antagande af del utmärkta rum närmast Throncn, som KonglMajtts Nådiga walwilja och Swensta Folkets förtroende at Hans Kongl. Hög, het eibjöd, sa hade Hans Kongl. Höghet aswen icke twckae act af Swensta Stats-Catzan emottaga ersättning för densamma; men wid nu bestaffadt förhållande kunde Hans Kongl. Höghet deremot icke annar an assia en förmohn, hwars blotta tillstyrkande Hans Kongl. Höghet stulle hofwa undanbedt Sig: Hans Kongl. Höghet behagade dock med wälbehag ärkänna Riksens Ständers i Hemliga Utskottet Deputerade Ledamöters afsigt härmed, och war för östigt öfwertygad, att Kongl. Majit i Nåder wille för den del som Mgre ytterligare förluster till äfwentvrs kunde träffa Hans Kongl. Höghet a Dess i främmande Länder än återstående enskilda förmögenhet, derest ärsättning ej annorledes wunneS, nogsamt iakttaga, att den återstående Tredjedelen af Utländska Stats-stulden icke skulle blifwa till liqvidation - 1422 Den 9 Julii. Vallon bringad, innan HanS Kongl. H'ghet jemte Ve Swerige Undersaker, sou, kunde anfes i samma calhegvrie, blifwit rätiwisligen indemniserade. HanS Kongl. Maj-t tog uri noggrant öfwerwagande hwar och en as Ve uli Hemliga Utskottets underdåniga swar förestagne puncter i aifcendeaden Utländsta Riks-stulden, och befallte i Nader tillförordnade Stats-Secreteraren, alt, i öfwerensstämmelse med sa wäl Ve uli Kongl.
I sammanhang härmed har öfverläggning förekommit huruvida någon consumtions-afgift i afseende på vin må äga. rum, i hvilket ämne Utskottet ansett enahanda princip, som den röran-i de bruket af caffe här ofvan uppgifne, böra tilllämpas Vidkommande åter''arrack, har i frågan derom den skiljaktighet yppats, att pluraliteten ibland Ledamöterna af 2 Stånd ansett nämnde dryck så mycket heldre böra till införsel och bruk förbjudas, som, då importen af rum nu mera ej är tillåten, svårligen skulle kunna förekommas, att denna sistnämnde vara, under namn af arrack, blefve införd och förtullad, men^ hvaremot de fleste ledamöterna inom de öfriga Stånden funnit en Deri 2 0 Juni. 845 en nödig controll emot dylika missbruk både kun.’ na och böra handhafvas och i öfrigt ej trott sig äga anledning, att i anseende till införseln och förbrukningen af denna artikel föreslå någon ändring uti hvad 1794 ars Författning i denna del innehåller. Örn det angelägna ändamål skall kunna vinnas, som genom förbud emot införsel af främmande öfverflöds-articlar åsyftas, synes dervid ovilkorligen böra iakttagas, att alla sådana varor,.som ej få inkomma, äfven förbjudas till bruk och nyttjande; men ehvad förbud som heldst än vidtages, blifver det i allt fall alltid att befara, att småningom afsigten dermed skall förfelas, så framt ej de medel med eftertryck användas, som äro lagda i Högsta Magtens hand, att förpligta vederbörande, att med noggrann och sträng uppmärksamhet vaka deröfver, att Författningarne handhafvas med det alfvar, som Regeringens Värdighet och förbindelsen till åtlydnad för dess bud och befallningar kräfva; äfvensom verkan af alla påbud emot luxe och öfverflöd alltid måste betydligen försvagas, otti deras efterlefnad ej understödes genom goda efterdömen af de högre Medborgare-classernn, hvil-' ka sällan sakna ett kraftigt inflytande på menighetens seder och tänkesätt.
Enligt den Förteckning Halloch Manufactur-Rälten lemnat på antalet af alla under denna Rätt lydande Fabrikanter och Manufactwister jemte År 1827 „ 1828 „ 1829 „ i83o „ i83i „ i832 — vä - derås Arbetare, äfvensom på värdet af deras tillverkningar under ifrågavarande tid, har förhållandet dermed inom Hufvudstadens område varit följande: - Ledamöter. Mästare och Gesäller. Lärlingar. Diverse Arbetare. Tillvcrknings-Summa. Klädes-Fabriker: År 1827 ... År 1827 Chemiska Bleken År 1827 Färgerier: År 1827 Färgberedare: Ar 1827 >4 2 _ — -. 4,6oo — —■' „ 1828 ... År 1831 —1832, hvardera året . 1 2 600 Sahr affinerings-Inr anning: Tillverkare af finare Träd arbeten: Ar 1820 . -ks ' 4 • , . *» >83o j ** >83 r .. »* >832 * * • • • . °Ptlske Instrumentmakare: • Metalloch BromeArbetare År 1827 „ 1828 .. „ 1829 „ i83o .. „ i83i • • • • • • • „ 1832 • •••••• Pia itreFabriker: „ 1831 „ i832 • ••••*• Spegeloch Ljuskrons-till verkarö: År 1827 . * . „ 1828 ... Foderalmakare : År 1827 ... År 1827 • .. , 1828 •»•*•••• Hagelstöpare Stenslipare Är 1827 * * ♦ # 99 1828 • Tobaks-Plan te ur er: B Ian ksmörjs-Tillverkare: 1 — 100 — Färgare af ludna Skinn :
Det må visserligen vara förhållandet att en stor del af Svenska jorden är på detta sätt besvärad, men det tinnes dock jordslag, som äro af den beskaffenhet, att hela fältets botten kun betraktas såsom grunddike. Det är nemligen s. k. klappjord, som i åtskilliga landsorter ej är sällsynt. Denna jord är blandad med så mycken klappersten, att vattnet ögonblickligen afledes. Dertill kommer att, enligt gjorda observationer och jemlörelser mellan vårt och de länder der grunddikning mest användes, har man förnummit att ända till tio gånger så mycket vatten kommer på deras som på vår jord och att således den stora fuktigheten der föranleder grunddikningen. Vid sådant förhållande anser jag att, ifall motionen vinner framgång, som jag visserligen önskar, undantag måtte göras för sådan jordmån och måhända äfven läge, der grunddikning alldeles icke behöfves. Det skulle annars i vår kapitalfattiga tid lätt kunna hända att förslag uprättades och grunddikning verkställdes å jord, för hvilken densamma vore alldeles ogagnelig, blott för att erhålla ett förlagskapital. Jag anhåller att mina anmärkningar måtte få åtfölja remissen till Utsk:t. Frih. Sprengtporten, Ja k. Wilh.: Vid det förslag, som blifvit af Hr Frih. Silfverschjöld framstäldt, anhåller jag att få göra några anm:r. Jag anser Statens medel ej böra användas på ett föremål, som helt och hållet ligger inom den enskiltes intresse att befordra. Om det vore fråga om införandet af en ny industri eller om en nyupfunnen methods tillämpning, skulle denna utgift af 600,000 B:dr, som under närv:de förhållanden ej vore en obetydlig för Staten, tilläfventyrs kunna försvaras, men grunddikning är något mycket allmänt kändt och praktiseradt, och då Staten dessutom aflönar agronomer, som i hela landet kunna lemna undervisning i denna åkerbruksmethod, så anser jag att Staten har fullgjort sina åligganden. På grund af det nu anförda, kan jag icke förena mig med Frih. Silfverschjölds motion. Ofverläggningen ansågs afslutad och motionen, jemte de nu afgifne yttranderne, remitterades till StatsUtsk:t. Gr.
En ung flicka i hvitt förkläde, bundet upp öfver axlarne och omkring midjan, trädde in med den runda toddybrickan i händerna: glasen med silfverskedarne, sockerskålen, och det ångande vattnet i porslinsspilkum med silfverlock. Samtalet afstannade tvärt, och de tre herrarne sköto stolarne tillbaka, beredda att helsa på. Den unga flickan gjorde emellertid icke min af att märka något och sköt brickan in på bordet. «Min dotter,» sade Per Larsson. Han blef sittande och tänkte tydligen rakt inte på att utföra presentationen vidare. De tre herrarne hade rest sig och stodo och väntade på mer. Den unga flickan hade också blifvit stående och väntade, något brydd men ytterst beherskad. Hon var moderns afbild upp i dagen, lång, smärt, blond; blott var allt, som hos modern var hårdt och kyligt, hos dottern omsatt i det mjuka och varma. «Hm,» tog Nisse initiativet, «jaså, hm, hm, jaså, det är alltså ja, jag vet ju» ... han letade efter namnet, «ah ja, det är ju Elsa! – Ser du, Per Larsson,» fortsatte han, vänd till fadern, medan han tog dottern i hand, «hur skulle man kunna känna igen henne, stora, vuxna flickan, då jag inte sett henne, sedan hon var en half snes år!» Nisse satte sig ned i stolen, med ett ryck: den unga flickan hade något tvärt dragit sin hand tillbaka ur hans, och det enda han hunnit uppfånga var en blick alldeles lik den som modern haft för honom, bara en smula skyggare. Hon gaf Bob handen med ett par stora ögon, samt stod framför unge redaktör Kristoffer. «Go’ kväll,» sade hon klart och stilla. Det gaf en varm stöt i honom, sköt som en svindel igenom honom. Han kände den lilla, mjuka, varma handen ligga i sin som en fågelunge, och såg in i ett par blå ögon, oändligt djupa, men genomskinliga ända ned till bottnen.
Hrns kixoeiicnes Herr Grefwen och LandcMarffa! kcn. Bifaller Högiofl. Ridder ss - pet och Adela, at 7-Ve Punkten i Utskottets Betänkande ma förbiiswa oförändrad, sadan dcn är? Swaradeö Ja. Med läsning af arbra Artikeln fortfors, til silttct af ri. §. dä Friherre Larpulan, jjohan Lrecirio, Uvläste el OiAamou, sä lyo.mn: Den lilfredsställande känsian hos Riksens Höglofliga Siänder, at haima lättat bördan för nödlidande och betungade Medborgare, päminner mig, at hos Högwälborne Herr G efven och Landt-Marfkalken och Höglosiige Ridoerjkapet och Adeln wördsammast anhälla, at ivis den nvlästa 2. Art. 11. §. af projecteraäL Vewillnings-Förordningen fä göra följande tillägg, det de Hemmansoch Jord-ägare i Finland, som genom Fiendens härjande under stdsta Kriget med Rysil-md blifwit lidande, äfwen malte undantagas, och de fa njuta tio ars befrielse för Bewillningens utgörande, i likhet med de r Allmoge, forn i berörda §' »ämnes, och de Städers Inwänare, som uti föregående 4. §. omförmälas. At de§a Gränse - Hemman, omkring ! 50 til antalet, blifwit romliter ruinerade, husen afbrända, äkrar och ängar förwandlade ril grafwar och walkar, lös egendom och kreaturen borrtförva och Folket misthandladt, är en attrnant känd fak, såsom ork, at ägarne ej någon ersättning ujutit. Det är derföre jag päkallar Höglofl. Rivdcrstapets och Adelns ädelmod och ömhet, at behjerta dessa Finlands Jnwänares svära belägenhet och livande, och gunstbenaget bifalla den af mig föreslagna befrielsen. Friherre äVro6e, babian.
Straff-Balken; bifölls; och 4:o Banco-Utskottets Memorial N:o 4» * anledning af Ridderskapet och Adelns Utskottet gifne anmodan, alt ofördröjligen inkomma med cathegoriskt svar i fråga om Silfver-utvexlingen ; bifölls.., S. D. Föredrogs å nyo Stats-Utskottets Utlåtande N:o 16, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 2, rörande Talmännens ersättning för egna Riksdagskostnader, Klubbkostnaderne samt aflöningen till Ståndens och Utskottens Cancellier, m. 111.; och, i sammanhang härmed, förekom Utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets Protocoli för den i3 dennes, ined inbjudning till Med-Stånden, att förena sig uti de beslut, som Bonde-Ståndet i förrberörde ämnen fattat, och hvilka uti Protocolls-Utdi’agefc. omförmälas. Borgare-Ståndet beslöt:: 43 Trot. Uldr. d. 17 Alars i83/.
Gripenstedt i sitt anförande omnämnt, ett allmänt fördyrande; det vill säga, för så framt icke tillgången på förmedlingskapitalet stege i samma förhållande som varupriset, eller ock er holle hastigare omlopp, ett allmänt försvåradt varubyte. Dock, icke ens med denna olägenhet, kan rättvisa köpas; ty tvenne förhållanden finnas, som gäcka lagstiftningen. Den ena är den, att all vara icke har lika egenskap af nödvändighetsvara och att, till följd härutaf, dess större eller mindre afsättning af priset är beroende. Tillverkaren af en sådan kan således icke, för så vidt afsättningen icke skall minskas, tillgodogöra sig allt det skydd, som för haus produkt är afsedd. Den andra är att all tillverkning icke för inhemskt varmutbyte är beräknad, utan att en del af densamma utgår för utbyten med utländningen. Då för denna del icke Statens lagstiftning, utan verldsmarknaden, bestämmer priset, försvinner för densamma all verkan af tilldeladt skydd. L sammanhang med hvad jag nu yttrat och med det framlagda förslaget att, genom åsätta tullar, höja priset på födoämnen, ville jag till jordbruket rigta en varning. Vi minnas alla det höga pris hvartill spanmål uti medlet af 1850-talet uppsteg, äfvensom verkningarna af detsamma. Den förhöjda lefnadskostnaden tvingade arbetaren, att uti högre arbetslön söka ersättning; en naturlig fordran, som serskildt gynnades af den starka efterfrågan på arbetskraft, som samtidigt förefanns. Arbetsgifvaren, hvar och en, som hade något att aflåta, begagnade sig härutaf, och, då hans sträfvande icke af starkare konkurrens motverkades, höjde prisen äfven uttöfver hvad af ofvannämnda orsak billigt betingades. Dyr tids tillägg måste gifvas för allt: tjenst, så väl hos staten som hos enskildta, bostad och varor. Då nu, efter några år, priset på spanmål föll betydligt, månne val öfriga pris i förhållande härtill nedgingo, eller sträfvade man icke att, hvad möjligt var, bibehålla dem som föregående tid skapat? Af samma orsak kunna äfven framdeles samma följder uppstå.
Domstolens deröfver afgifna utlåtande och Lag-Comilens bifogade motiver till 5 Gap. Byggninga-Balken i nya Civil-Lagförslaget, mätte på allmän bekostnad tryckas, samt lämpliga antal exemplar deraf öfverlemnas till Länens IIushå 11 s-sä 11 - skap, för att, genom dessas försorg, kornma Allmänheten tillhanda, och blifva af densamma kända, Med bifall till hvad J sålunda i underdånighet framställt, har Jag velat samtycka, att med pröfningen af ifrågavarande förslag till ny Stängsel-Förordning må tili nästa Riksdag få anstå ; äfvensom Jag, i anledning af hvad J derjemte i underdånighet föreslagit, i Nåder har förordnat, att 1200 exemplar af samma Förordnings-förslag, jemte Högsta Domstolens deröfver afgifna Utlåtande, Lag-Comitens motiver till 5 Cap, Byggninga-Balken i nya CivilLagförslaget, och Min i ämnet aflåtna Nådiga Proposition, skola på allmän bekostnad tryckas, samt 5o exemplar deraf till hvarje Län afsändas, för att, genom Länens Hushålls-sällskaps försorg, der sådana sällskap finnas, och i annat fall af Konungens Befallningshafvande, till upplyste och kun - Kongl. Maj.ts Nådiga Skrifv. N.o go. 3 nige Landtman samt Stadsboer inom Länen utdelas. Derjemte, och för att erhålla än ytterligare upplysningar rörande lämpligheten af berörda Förslag i alla dess delar, hafva Hushålls-sällskapen, och der sådana ej äro, Konungens Befallningshafvande, blifvit i Nåder anbefallde, att, efter noga granskning af samma Förslag, med deras underdåniga Utlåtanden deröfver tidigt före nästa Riksdag inkomma. Jag förblifver Eder, Gode Herrar och Svenske Män, med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. CARL JOHAN. 4 Kongl. Maj.ts Nådiga Shi/v.