Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fabrikerj Bruk och öfriga Näringar, hvilka ej höra till Bergsrörelsen. Bland dessa intaga, ot v i fve 1 a k tig t, Sågverken främsta rummet. Ehuruväl ett dylikt i Neder-Calix Socken, för bristande skogslillgång, blifvit nedlagdt, har dock så mycken större liflighet rådt vid de öfriga, för hvilkas tillverkning ock conjuncturen, under ifrågavarande lid, varit särdeles gynnande. Eljest röjer sig mycken föränderlighet i denna conjunctur; förmodligen en följd deraf, att tillverkningarne afsätlas åt ett enda håll, nemligen Hufvudstaden. Sedan en större frihet, i afseende på tiden för'tillverk ninga rnes åstadkommande, med Kongl. Kammar-Collegii Kungörelse af den 22 September 1824 inträdt, borde dock visserligen sågverkshandteringen kunna ändamålsenligare bedrifvas. — Äfven här hafva missväxterne utöfvat sin inflytelse, genom folkets behof af arbetsförtjenst; stockfångsten och brädtransporterne till lastage-plutserne hafva nämligen varit billigare, än tillförene. Skeppsbyggeri. Denna näring har återigen blifvit särdeles upplifvad, och derföre har Länet och de många personer, som vid varfven njutit och njuta en säker inkomst, till stor del alt tacka Grosshandlaren och Riddaren Liljewalch, som på det sätt satt denna näring i förbindelse med de undsältningsanstalter, han för Länet sig åtagit, att han afundsättningstagare, i afbetalning, emottagit skeppsvirke, hvilket han derefter användt å ett af honom invid Luleå Stad inrättadt betydligt Skeppsvarf’, der en mängd fartyg årligen dels nybyggts, dels undergått reparation. Såsom vanligt är, har detta företag framkallat flere medtäflare, så alt nu mera en myckenhet fartyg öfver allt i Länet, men hufvudsakligast i Luleå, h}'ggas, dels för inhemsk, dels för utländsk räkning. Mycket kan väl ock till en början härtill hafva bidragit allmogens behof, att äfven emot nedsatt pris leverera byggnadsvirke.
Regementet Royal Suedois uppburit; har Kongl. Maj:t, uppå Capitainen och äldre Compagni-Chefen vid sistnämnde Regemente Lars Stjernstams gjorda underdåniga ansökning em en lika beskaffad löneersättning, beräknad från den tid utbetalningen af hans löneförmonor vid Regementet upphörde, under den 2 Junii i83a, med tillämpning ej mindre af de grunder, som blifvit följde vid den ÖfversteLientenanten de Mottoni och Majoren Friherre Koskull i ofvanberörde måtto tillerkände förmon, än af Kongl. Kungörelsen den 8 September 1824, angående praeScriplionstid för anmälan af fordringar hos Stats-Verket, i Kader tillagt Capitainen Stjernstam, Som, i egenskap af äldre CorapagniChef vid Regementet Royal Suedois, uppburit Fyrahundrade Riksdaler årlig lön på stat, den deremellan och ett expectance-arfvode af ett hundrade femtio Riksdaler, hvaraf han, efter Regementets upplösning, kommit i åtnjutande, belöpande skillnad, att med Tvåhundrade femtio Riksdaler! årligen, från iSoc års början, af Allmänna Indragnings-statens besparingar tills vidare utgå; och vill Kongl. Maj:t nu till Rikets Ständer i Nåder öfverlemna, att denna löneersättning å nämnde Indragnings-stat upptaga. Kongl. Maj:t förbli fver Rikets Ständers Siats-Utskott med all Kongl. Nåd och ynnest välbevågen. Datum ut Supra." CARL JOHAN. C. G. Grip. Utdrag 'aj Protocollel öfver krigs-Ärenden, lull!el inför Hans Majit Konungen i Stats-Radet a Stockholms Slolt den 25 Januarii iS3.j. Närvarande: Hans Excellence Justitia: Stals-Ministern Ilerr Grefve Rosenblad, Hans Excellence Stil Is-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Grefve af fVetterstedtj Stals - Kongl.
;k8i5 ärs Reglemente. g. Art. i§. liqviderande af den ■uti nästföreslående Artvid omförmäldte Gäld och fullgörande af de serskilde Förbindelser, hvilka dessutom blifvit Riksgälds - Contoiret ålagde, äro nedan uppräknade Fonder och Inkomster Riksgälds-Contoiret tillslagne, nemligen: i:o Alla Restantier å Contoirets äldre Fonder, jemte den sä kallade Allmänna Bevillningen, sorn för innevarande är skall erläggas. 2:0 Odisponerade Behållningen af de fiån Kougl. Majus och Rikets •Krigs - Collegiuni till Riksgälds-Contoiret of - Ny Redaction. 2. Art. 1. §. Tili liqviderande afden uti nästförestående Artikel omförmäldte Gäld och fullgörande af de serskilda Förbindelser?^ hvilka dessutom blifvit Riksgälds-Contoiret ålagde, äro nedan uppräknade Fonder och Inkomster Riksgälds-Contoiret tillslagne, nemligen : 1:0 Alla Restantier å Contoirets äldre Fonder, jemte den så kallade Allmänna Bevillningen, som för innevarande år 1818 skall erläggas. 2:0 Odisponerade Behållningen af de från Kongl, Majus och Rikets Krigs - Coilegium till Riksgäld*-Contoiret ö£- StatsUtsftotte verlemnade Cassors me» del. 3:0 De, enligt Riksens Ständers Beslut vid innevarande Riksdag, till Riksgalds-Gontoiret eifverlemnade f. d. Konungen enskildt tillhöri* ge medel. 4:0 Riksgälds-Contoirets Fordringar för utlånte medel. 5:0
N:o 165, i anledning af väckt motion om afskrifning af 1836 års arrende för Ryda Kungsgård, eller nedsättning i arrendets belopp. Återremitterades. N:o 166, i anledning af väckta motioner, dels om rättighet för arrendatorer af Kronohemman och boställen att undfå prolongation af innehafvande arrenden, dels om förändring i villkoren för dylika egendomars utarrendering. r Bifölls. N:o 167, i fråga om upphörandet af nedsättningar i qvarnräntor. Bifölls. N:o 168, i anledning af erhållna återremisser å Utlåtandet N:o 31. Lades till handlingarne. och N:o 169, angående bestämmandet af aflöningen för den vid RiksStåndens och Utskottens Canzlier anställda personal. Återremitterades. 2:o Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens: N:o 2, angående grunderna för förändrade föreskrifter om bränvinsbränningens utöfning i städerne och på landet. Återremitterades. och N:o 3, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående ersättning lill Krono-länsmännen för resor, sorn af dem anställas till försegling af bränvins-redskap. Å terremitterades. och 3:o Lag-Utskottets: N:o 59, öfver väckta motioner om upphäfvande af en del serskilda Domstolar. Bifölls. 564 Prot. TJtd. d. 1 Juli 1840. N:o 60, i anledning af återremisser utaf åtskilliga från Utskottet afgilna Betänkanden. Lades till handlingar ne. N:o 61, i anledning af väckt motion om förbud emot utgifvande af skuldsedlar, ställda till sedelhafvaren, m. m. Bifölls. och N:o 63, i anledning af anmärkningar emot Utskottets Betänkande N:o 25, i fråga om upphörande af spö- och risstraff för vissa brott, m. m.
När lord Suffridge ändtligen tillfrisknade från sin svåra sjukdom, som var det häftigaste anfall af vansinne han hittills haft, vågade man ej på länge meddela honom detta hårda slag. Emellertid hvilade Lady Lucy redan se'n länge uti den praktfulla familjegrafven som prydde Abbey-Halls kyrkogård. Åt lorden sade man att hon rest bort, och att hon snart skulle återkomma, men för att lugna det raseri, hvaruti denna underrättelse försatte honom, blefvo de tvungna att säga ut hela den hårda sanningen. Han åhörde den lugnt och hans första tanke var att taga reda på, om begrafvningen varit ståtlig, och hans andra, att utforska hvad hans sjukvaktare möjligen kunnat uppsnappa om hans förflutna lif. Men allt hvad han under sin yrsel talat, hade varit dunkelt, och intet namn hade derunder undfallit honom; blott afbrutna ord hade låtit dem ana att han dolde någon dyster hemlighet inom sig. Man lät honom åtminstone förblifva i denna tro. Inom sig fattade han dock det fasta beslutet att aldrig släppa de begge tjenarne ifrån sig, ty han kunde säkrast räkna på deras tystlåtenhet, då han hade dem under sin uppsigt på det aflägsna slottet. Mången afton sutto dock hofmästaren och mrs Johns under ifriga rådplägningar om de skulle stadna qvar hos lorden, eller lemna hans tjenst. Sannolikt skulle de hafva bestämt sig för det sednare, om icke den lilla sjuåriga Lucy, som af sin döende moder blifvit anförtrodd i deras vård, på dem hade utöfvat en stark dragningskraft. De beslöto således att för barnets skull stadna qvar, emedan de ej vågade lemna henne ensam, med den till hälften vansinnige fadren. Länge kände lord Suffridge liksom en viss afsky för det moderlösa barnet, som emellertid inom de dystra murarne och de sekelgamla trädens skugga, utvecklade sig till en frisk och glad blomma. Omhuldad af de båda trotjenarnes kärleksfulla vård, uppfostrad utan någon gifven plan, uppvexte hon fri, utan sorger, och utan någon aning om att det kunnat vara annorlunda.
Det var väl om spöken, andar, gastar, troll och all sorts otyg, hon har väl varit på Rastekais berg och firat »mörkrets seger öfver ljuset» på julnatten, hon har väl åkt i pulka med en ren ända upp till iskungens hexfest och der slagit eld med sin näsa mot de andra trollpackornas, eller hur? Om du inte blir allvarlig, Antti, så tiger jag som en mur och du får ingenting veta. Hon talade om sina öden, och de intresserade mig så att jag aldrig mer glömmer det. Berätta dem, min lilla lärka, berätta bara, jag hör gerna på. Hvad sade hon dig? Hon talade om hvad hon en gång sett från detta fönster der vi nu sitta. Det var just den här vyen hon menade. Här stod hon den märkvärdiga dagen, och härifrån såg hon det förfärliga... Nej, Greta, hvad du är täck när du berättar sorgliga historier. Jag är rigtigt intresserad nu. Var det kärlek med i sagan så desto bättre, fortsätt nu, jag är idel öra, men tala om allt ifrån början. Nå ja, jag tror det var så, att hon var kammarjungfru åt patronessan här på gården, fru von Bergcrona. Patron var en otreflig herre, högmodig mot sina underlydande, elak mot sin hustru, som han bedrog för guvernantens skull, elak mot sin son och deremot mycket svag mot sin dotter, som i sin tur kujonerade fadern. Det var jemt krångel i huset, häftiga scener och ständig ofrid. Och då patron fick veta att unge herrn förälskat sig i Weitikka och ville gifta sig med henne, blef det ännu värre. En dag, det var en söndagsförmiddag just högsommartiden, så hade sonen talat med gubben om sin kärlek till Weitikka, men fått hårda ord och kalla hånskratt till svar på sin fråga om fadern ville tillåta att han gifte sig och finge den tillämnade platsen som inspektor på godset. De hade skilts som ovänner i vredesmod och under svordomar och förbannelser. Olyckliga söndag, börjad och slutad utan välsignelse! När unge herrn lemnat sin far, sprang han genom trädgården och ner till stranden, der hans syster och hennes guvernant sutto i segelslupen färdiga att gå till sjös.
Ex. Hr Gr. o. Landtm., som i anledning häraf behagade tillkännagifva, att plenum blifvit anslaget äfven för i morgon, erinrade, att R. o. Ad. redan, uppå hemställan af Frih. Tersmeden, beslulit att Bancooch LagUtsk:ns betänk., rör:de lagstiftningen för privatbankernc, skall uppföras främst å föredragningslistan för nästa Lördag. Gr. Sparre, Erik: Jag anhåller i sådant fall, att det ifråga var. betänk, får uppföras pä listan närmast efter lagen om privatbankerna. Uppå härefter af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd förfrågan om icke Gr. Sparres önskan vore, att del ifrägavar. målet må förekomma i morgondagens plenum, förklarade Gr. Sparre, det han alstod från sin sednast gjorda anhållan. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag hemställer till Gr. Sparre och till Ståndet, om det icke må vara med delta mål såsom med holmarne, så att om Konungens Bef:h:de der bestämmer ordningen, Landtm, också här mätte bestämma ordningen för de mål, som äro i fråga. Gr. Sparre: Jag vidblifver min vördsamma hemställan, alt detta mål mätte komma främst på föredragningslistan i morgon. 6 H. 50 394 D en 22 Januari e. m. Då II. Ex. Hr Gr, o. Landtm, hemställde, om R. o. Aå. bifölle, att StalsUtsk:s på förmiddagen bordlagda utlåt. JNm 159 finge uppföras först å föredragningslistan för morgondagens plenum, blef denua propos. med ja besvarad. Föredrogs och bifölls StatsUisk:s d. 4 dennes f. m. på bordet lagda utlåt. N:o 105, i anledn. af K. M:s nåd. remiss å Iläradsskrifvaren J. Thysenii und. ansökning om befrielse från gäldande af ådömde anmärkningsmedel. Föredrogs SlatsUtsk:s d. 4 dennes f. m. på bordet lagda utlåt.
Har meningen dermed varit att kasta skugga på denne förtjenstfuile Emhetsmans minne, ‘å hade det varit bättre att bladet icke blifvit tagit från munnen; den bortgångne hvilar trygg i siq graf för sådana angrepp, och hvad han gjordt för Fäderneslandet lefver länge efter honom. Jag Den 11 April. 33t tror mig blott behöfva apellera till den ställning hvaruti hans »gtmngsvärda Söner, både i afseende på det Alimännas tjenst och s:na enskifta förhållanden sig befinna, för att gil va ett talande bevis, huruvida egna fördelar föredrogos Statens, i de åtgärder som af honom berodda. Åtskillige yttrade härtill deras bifall. Herr Strussenfelt, Michaél'. Önskeligt vöre om ej mindre Hennes Majit Enke Drottnmg. ns än Haus Majit Konungens samt Hans K< n j. Höghet Kron-Prinsens Undenålls-Siimmor skulle kunna ©kas, utan att Bevillnmgen likväl behöfde förhöjas; till vinnande af hvilka ända. mål jag arnar att i nästa Plenum framställa en Motion; och anhåller på sadan grund att förevarande Betänkande matte emedlertid lä hvila pä bordet. Friherre 7ioy«, Ludvig: Jag anhåller ödmjukast att få besvara hvad Friherre Wirsén emot mig yttradt, och hvari han gjordt mig mycket orättJag har visserligen ej gjordt Arrende - Contractet om Starby till öfverläggnings ämne pä Riddarhuset; men då Stats-Utskottet i sitt Betänkande åberopar ArrendeContractet såsom skäl till inskränkning i Hennes Maj:ts Dispositions rätt öfver sitt Enke Säte; och min tanka åter var att Arrende Contractet icke ger något skäl dertill; så var det val också min rätt, att omtala samm» Arrende Contract, och föl jakt. ligen framställa det» Den ii April. sådlant som jag det förstått.
Tryckfr.ferordn. uppläst följande mening: ”i Stockholm sker detta upptagande vid första allmänna underrätt; i öfriga städer, der första och andra underrätt finnes, vid den sistnämnda;” blef Exp.Utsk-.s förevar, förslag till und. skrifvelse N:o 9, uppå derom gjord propos., åf R. o. Ad. godkändt, med rättelse af de skriffel, hvilka Hr von Hartmansdorff anmärkt. Frih. Cederström, Jacob: Till prot. får jag reservera Den 12 0 c l o 1) e r f. m. 9'J mig mot framställningen, att bär i plenum directe ändra skriffel i de förslag lill skrifvelse!’, som af Exp.Utsk. framställas i fråga om ändringar i grundlagen. Jag anser, att dä fel i ett sådant förslag förefinnes, Utsk. sjelf ovillkorligen bör få detsamma rätta, be Ist möjligen flere fel än de som bär anmärkas kunna förelinnas, oell dem Ulsk. lätteligen skulle upptäcka, om dess uppmärksamhet fäslades på de fel, som inom Ståndet blifvit upptäckta. Uppå härefter af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propus. , biföll R. o. Ad., att Const.Ulskrs, i sammanhang med Exp.- Ulsk:s nu godkände förslag N:ris 8 och 9, förebafde mern. N:o. 9, med uppgift ä de af samtliga RiksSlm godkända grundlagsändringsförslag, linge läggas till handlingarne. Föredrogs ånyo K. M:s d. 9 dennes på bordet lagda nåd. skrifvelse till K. St., i anledn. af vackt fråga om bildande af ett Nationalmuseum. Frih. Bennet, Carl Stephan anförde skriftligen:
Hvad sålunda blifvit stadgadt, skall icke ega tillämpning å embetsoch tjensteman, hvars lön icke är upptagen å Rikets stat, eller hvars löne-inkomster blott till någon ringa del från samma stat utgå, så vida ej, i sednare fallet, den pension, hvartill han är berättigad, kan pröfvas vara för honom tillräcklig.» På tillstyrkan af dåvarande sammansatta Statsoch Lag-Utskotten, tillkännagåfvo Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 1 December 1854: att ehuru Rikets Ständer visserligen ansågo, att det vore för det allmänna fördelaktigt, om, utan att sådant medförde andra olägenheter, utvägar kunde beredas, ledande dertill att de tjenstemän, som icke vidare vore i stånd att sina befattningar bestrida, lemnade rum för andre dertill lämplige personer, funno dock Rikets Ständer, med hänsigt dertill att Statens tjenster må med skicklige personer besättas, betänkligheter möta emot antagandet af det nådiga förslaget.
”Hvem är olycklig nog att icke hafva vänner att älska,” svarade jag halft rörd, halft förundrad. Så olycklig vore Grefven – menade han nu – och jag måtte visst blifvit blek dervid, ty han började be mig om förlåtelse för det han skrämt mig, och så tego vi länge. Min underliga granne åt icke, drack bara vatten. Jag hade nästan mist aptiten, var något hemsk till mods, och tänkte jag vet ännu icke rätt huru så kom sig – på Bürgers Lenore. Lyckligtvis satt Pappa icke långt borta. ”Hvem har gifvit Er den kedjan och hvarföre bär Ni den?” började åter Grefven. ”Jag har fått den af min Far och tycker om henne.” – ”Ja – jag ser hon tynger Er icke. Vet Ni väl, Ni är den enda, jag sett bära kedjor och ändå vara fri. Besynnerligt att träffa Er i dag – och icke i frihetens land. Jag kommer dit i morgon.” – ”Skall ni resa till Amerika?” ”Ja till det rätta. Jag blir der – svårt att säga hur länge. Der är ingen tid. Tror Ni ej der vore godt att vara? Men Ni vill icke dit. Ni är fängslad vid Er Far, Era vänner – allt band, fastän förgyllda.” – ”Nej sådana band äro just frihet.” – ”Det låter bra hvad Ni säger, men det är icke så, det är icke så. Men det samma sade han, den gode. Kände Ni honom?” – ”Hvem?” – ”Ser Ni det är träldom. För att känna honom behöfver Ni veta hans namn, och jag som i morgon är fri, jag vet icke Ert namn och känner Er likafullt. Genast deruppe kände jag Er. Svårt var det icke heller. Utom Ni och den Ni kallar Er Far, äro de fängslade alla.” Nu tänkte jag icke mer på Lenore, var icke rädd mer. Det gjorde mig bara så ondt om den stackars unga mannen. Han var länge tyst. ”Sade Ni icke att somliga band äro frihet? Hvarför sade Ni så?” frågade han slutligen. ”Jag tror det.” – ”Tyst, tyst, säg icke så. Har Ni någonsin önskat fästa Ert öde vid en annans – icke en väns – men Ni förstår mig.” .
M. öfverlåten; och Som Riksens Ständer dervid icke kunnat lemna ur sigte Nationens behof af lindring i den tryckande Be vinningen, har kännedomen io8 Underdåniga Skrifvelsir. om E. K. M:ts fasta föresats,' att inskränka 11G gifterne till det för Ilandets säkerhet och sjelfständighet mest nödvändiga, ledt Riksens Ständer till den öfvertygelse, att dessa behof skulle kunna fyllas med tillgångar, motsvarande hvad. under de fem sistförflutna åren per medium erfordrats, helst varuprisen nu icke äro högre, än under nämnde tid, och någre utomordentliga förhållanden icke blifvit uppgifne, som föranleda till ökade utgifter. Vid den jemförelse, som , af denna anledning, blifvit anställd emellan åtgången för Arméens behof under de sista fem åren, sådant det af Räkenskapeme sig visar, och den af E. K. M:ts General-Adjutant för Arméen upprättade specification, hvilken åter grundar sig på de ifrån KrigsCollegiurn erhåll ne Stats-Requisitions-Förslag, hafva Riksens Ständer ansett följande inskränkningar i de uppgifne behofven kunna utan äfventyr göras, nemligen: Krigs-Collegii Utrednings-Departements specifikt uppgifne behof skulle för året utgöra tillsammans 405,000 R:dr, hvaremot dertill, under de sistförflutne fem åren, endast åtgått 1,785,381 R:dr 16 sk. 5 rst.; dervid likväl bör observeras,’ att den för år 1818 upptagne beklädnaden för Artillerie-Regementerne kostat 158,766
Boksttifver olli Siiimplär för Bokbindare W55 , „ för Guldsmeder W. 2 ä Boks varla W5 0 Boktryck eller Stilar W. 10 Bolus, reid 5 , arrnenisk J,0 Bombasin Se väfnad af ylle Bomull 4 , Credit uplag 400 ii 1 Bomullslord) ,.r 5 Se vålnad 'ysc‘j Borax 10 Borst B 1 Bouté!Iler Se glas B res lia* Se fargoi Brickor af alla naimi och slag W 30 Broderier af Guld-, Silfver-, Silke-, Bomullsoch Linnr-itad pa Kammar och Ne Heldt] k, K lade c-ller hvad annan soit väfnad W50 Bronz se Metall Brum lier 1 0 Brvnstenar se Sten Bränvin , Sades, Potatis och Frukt, ti isi illerW100 1 „ , odistiller. W. 100 1 Hi Hi KJO Inkom Utgå- Tranmande ende sito TullTullTullProc, Proc Proc. Bränvin „ Ruinm W. 30 „ „ Credit uplag 150 leannor 1 „ Spiritus vini eller så kallad Sprit, som öfverstiger g grader W. 100 ] Brod, alla slag W. 100 I Buldan se Segelduk Bäfvergäll 10 Bär alla slag W. 5° ] Bocker „ oinbundna eller förloradt häftade mu* . sicalier, Not* eller Rit-Bocker W. 5 1 „ Inbundne W. 15 , På fremmande språk tryckta oinbundne eller förloradt häftade Tullfria. , Inbundne W. is 1 „ På Svenska (ryckta 50 Frii. „ Inbundna rent Papper w. 5° 1 Bönor , Cacao 15 „ „ Credit upplag aoo & 1 191 Bönor J? Caffe „ Credit upplag 500 # Hvita eller så kallade Turkiska W. Alla andra slag W. C. Cacao Caffe Calmus Camél hår se Bönor se Hår Camelhårsiyger) Camelolter )“ V>faJe'
Sedan en del af vestra stambanans från Götheborg arbetsmateriel blifvit till denna stambana öfverflyttad, nya tillverkningar för förrådet verkställts, provisionel byggnader uppförts och öfrige förberedande åtgärder medhunnits, började terrasseringsarbetet i med let af Maj, och voro vid 1858 års utgång följande arbetsqvantiteter utförda: 34,150 kubikfamnar jordarbete och 394 dito bergsprängning, hvarigenom formerats 19,486 längdfot skärning, på ett djup af mer än 8 fot, 22,485 dito bankfyllning, till en höjd af mer än 8 fot samt 1 mil 5,971 fot terrassering på jemnare terräng, eller tillsammans 2 mil 11,942 fot färdigterrasserad bana, 1 kul vert, 2 dubbla afloppstrummor, 8 enkla dito, 3,409 längdfot stängsel. Det högsta antal, hvartill arbetsstyrkan under sommarmånaderna uppgick, var 1.200 man. Då de redan vid 1857 års utgång väckta förhoppningar, att ett år tidigare än som i generalplanen var föreslaget, fä vestra stambanan från Götheborg till Götha kanal fullbordad och öppnad för trafik genom arbetenas lyckade fortsättning under sommaren 1858 förstorades, så har Eders Kongl. Maj:t för arbetenas oafbrutna fortsättning under hösten samma år, och för att befordra detta för fosterlandet och jernvägsbyggnaderna så Önskvärda resultat, anbefallt Statskontoret, att i förskott å 1859 års anslag låta utbetala 500,000 R:dr R:mt, hvarjemte 400,000 K:dr samma mynt, genom lån blifvit. jemvägskassan försträckta. Genom dessa bidrag kunde arbetena å Statens jernvägarander sednare delen af 1858 oafbrutet fortsättas och erforderliga materiaiier af vagnar och räler anskaffas. Resultatet häraf Mef också det beräknade, nemligen att vestra stambanan från Götheborg redan den l:sta September 1859, i stället för slutet afår 1860, öppnades för allmän trafik ända till Götha kanal.
lag återkommer nu till det, genom 1843 års Revisorers hemställan, framkallade nya Förslag till Riksbokslut. Författaren har äfven delat sill Verk i tvenne Hufvuddelar. Den ena kallar han Hufvudbok öfver K. Stalskonl.s enskildta Rörelse, den andra Riks-Hufvudbok. En sä beskaffad Hufvudbok öfver K. Statskontis enskildta rörelse skulle hufvudsakligen innefatta hvad sorn i alla fall innefattas i K. Räntekammarens Hufvudbok, jemte de af K. Statskont. på LandlRänterierna anordnade summor, hvilka förfat laren kallar Lefvereringar till K. Statskont. som skulle redovisa dem såsom Utgift, ehuru de i Landt-Ränteri-Räkningarne såsom utgifter äro afförde och verificerade. K. Statskont. har, uti underd. utlåt, af d. 18 Dec. 1850 visat olämpligheten och otillförlitligheten i detta arbete, som borde ge en fullständig framställning af detta Verks åtgärder vid utförandet af Statsregleringen, men som deremot lemnar ett ganska ringa resultat. Dä 1843 års Revisorer i det förutvarande Riksbokslntet sett idel mörker, skulle man hafva skäl att förundra sig öfver förändringen i uplysning, då man erfar, alt 1851 års Revisorer i det nya Förslaget till Hufvudbok öfver K. Statskontis enskildta rörelse, med förkastande af K. Statskontis tanka derom, sett idel ljus, om man ej visste, att en inleresserad penna fält diktera hvad Revisorerne derom vttral. K. Statskont. och K. KammarRin hafva, uti underd. Utlåt, af d. 21 sist]iclne Maj grundligen vederlagt 1851 års Revisorers yttrande om delta Röksluts förslag, hvilket af de under innevaride år församlade R. Slis Revisorer blifvit förkastadt. Till undvikande af vidlyftighet åberopar jag endast de härom lydande handlingar, utan att anföra något derutur, helst de i sin helhet äro för SlatsUtsk. tillgänglige.