Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hös Listers Häradsrätt, under ordförande af häradshöfdingen Hr hofrättsrådet och i idda ren S. E. Trägårdh, hade bönderne Jon Nilsson i Knutstorp, Måns Olsson i Melby, Mattis Jönsson i Kulla, Lars Mattisson i Mörrum och Nils Håkansson i Kullarp den 7 Maj 1822, vid utförande af deras till häradsrätten instämda talan alt få i börd lösa ett sextondedels mantal N:o 53 Hosaby, såsom bördeskilling nedsatt 1444 R:dr 21 sk. 4 rst. bauko. Då, efter bördelvistens slut, bördemänneu anmälte sig, för att återfå bordeskillingen, blefvo de, under hvarjehanda förevändningar, i många års tid uppehållna i deras lagliga rätt. Inseende omsider, att de icke i godo kunde komma i åtnjutande af denna rätt, sökte de att göra den lagligen gällande emot Hr hofrättsrådet Trädgårdh, som, efter hvad bekant blifvit, hade uttagit bördeskillingen; men okunnige om laga rättegångsordning, vände de sig för sådant ändamål till Häradsrätten och yrkade der, efter stämning, att af Hr hofrättsrådet utbekomma det belopp, bördeskillingen utgjort, jemte ränta och kostnadsersättning. Härigenom bereddes tillfälle alt å svarande sidan, genom invändningar dels emot domstolens behörighet dels rörande andra rättegångsfrågor, ytterligare i flera år fördröja saken, till dess den af käranderne fullföljdes i Kongl. Hofrätten, hvarest advokatfiskals-embetet, vid erhållen kunskap derom, anställde åtal emot bemälde domare, såsom den der ifrågavarande bördeskilling uttagit och användt; äfvensom vidare och sedan han deröfver blifvit hörd, ad vokatfiskals-embetet påstod laga ansvar å honom, hvilken, efter hvad upplystes, icke förr än under åtalet den 20 Maj 1843 57 1843 och då ej annorlunda, än med utgifna förbindelser, för bördeskillingen redovisat. Kongl.
Utskottet, som tagit detta ärende i öfvervägande, får upplysa, att vid sednast hällne riksdag väcktes enahanda fråga, i anledning hvaraf då varande Siats-utskott, uti afgifvet utlåtande N:o 225, som af Rikets /Ständer bifölls, hemställde, att den då i ämnet väckta motionen icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, enär genom Kongl, brefven den 22 Februari 1814 samt den 21 Juni och 24 Oktober 1815 vore förordnadt, att sådane kronohemman å Öland, som innehades af barnlöse åboer och enkor, samt hvilka hemman, i afseende på läge och beskaffenhet, vore dertill lämplige, borde, efter då varande åboers afgång, anslås till boställen åt visse tjenstemän, skollärare deribland äfven inberäknade, äfvensom att skatteköp å kronohemman, hvilkas åboer icke hade egna barn, skulle inställas intill dess alla de tjenstemän på berörde ö, åt hvilka kronohemman borde anslås, dermed kunnat förses, hvarjemte den utväg, som sålunda blifvit, för erhållande af bohemman åt de inom socknarne å Öland anställde skollärare, beredd, måste för vederbörande församlingar medföra obetydlig fördel. Siats-Utskottet» Utlåtande, N:o 291. HärfÖrufan inhämtas af Kongl. Maj:ls till Kammar-kollegium den 8 Augusti 1829 aflåtna nådiga bref, att, sedan Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 24 April sistnämnde år, anhållit, att barnlös? kronoherninans åboer måtte, så vidt gällande författningar sådant medgåfve, få lösa innehafvande hemman lill skatte, Kong'.
St. äga rätt eller icke att deltaga i den ifrågavar. lagstiftningen; men jag frågar: hvarföre sökte man icke reda denna fråga, innan man beslöt, såsom hade den varit fullkomligt utredd? Man har sagt, att Utsk. gått en medelväg. Jag lemnar det derhän; men om godkännande af denna medelväg skulle leda derhän, att Ständerna qnasi afsagt sig sin lagstiftningsrätt i denna fråga, sä kan jag icke godkänna en sådan medelväg. Det är möjligt, att allm. begreppet nu är så deladt, att man mäste stadna midt emellan detsamma; men att LagUtskts tanka deri icke varit delad, visar sig bäst deraf, att det uppgjort och tillstyrkt det förslag, i anledn, hvaraf K. M. uttryckt den åsigt, hvarom nu tvistas. Utsk. hade derföre icke haft anledn. att yttra sig så diplomatiskt, sorn det gjort, utan i stället helt enkelt förklarat, att Utsk., med erkännande af R. Sirs lagstiftande rätt i denna del, tillstyrkt motionen eller hemställt, örn den vore af sådan vigt, att derpå nu borde följa ett antagande, då R. St. framdeles komma i tillfälle att yttra sig öfver den lag, Konungen emedlertid kan komma att utfärda. Det hade varit en medelväg i sak; men principen tålde icke vid någon medelväg. H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt, Gust.: Jag vill icke vara mångordig, och vill derföre icke ingå i utveckling af grunderna för min åsigt i denna fråga, utan endast tillkännagifva, att jag tillhört dem, som tillstyrkt K. M. att lemna ett sådant svar, som det K. M. i denna fråga täckts afgifva; och efter ett sådant tillkännagifvande är det ej underligt, att jag nu önskar, att Utsk:s af Gr. Frölich benämnda Be ii 18 M a j. diplomatiska betänk, måtte bifallas. Jag vill likväl icke, oell utan afseende på riksdagens korthet eller längd, motsätta mig återremiss, fastän jag dertill icke inser något skäl. För min del bar jag icke funnit någon retlighet i denna sak. hafva varit i fråga, än mindre någon kraftyttring. Jag hat* endast velat till prot. anmäla delta.
Jag bör upplysa derom, att Banco-Styrelsen har, redan i Januarii 1822, ingått till Kongl. Majit med underdånig anhållan om förklaring af 18 §., men har derpå ännu icke erhållit svar. Jag nämner detta blott för att rättvisa Banco-Styrelsens åsigter, som ingalunda varit liknöjda för tvånget att göra menniskor olyckliga.” Högloft. Ridderskapet och Adeln har, enligt Protocolls-Utdrag af den 29 förlidne December, till Bancooch Lag-Utskotten remitterat så väl dessa anföranden, som en af Herr A. von Hartmansdorff sistnämnde dag gjord erinran, att, i de berättelser som blifvit framlagde till BancoUtskottets pröfning, förekommer äfven fråga om rättelser i författningarne angående Banco-Auctioner; hvadan ämnet torde böra af bägge Utskotten gemensamt pröfvas. Banco-Utskottet, som öfver frågan om utlyste Banco-Auctioners inställelse, hort Bankens Commissariat, uti hvars afgifpe yttrande Utskottet funnit skäl att instämma, får till en början vördsamt nämna: <J Banco Ur skotitt t Betänkande. N:o 13. att, då Banco-Styrelsen icke känner eller behöfver känna, med hvilka Inteckningar en hos Banken pantsatt Egendom eller serskilda delar deraf sedermera helastas, eller liar någon kunskap om de förändringar i eganderätten, som efter pantsättningen kunna inträffa, förrän de nya egarne anmäla sig till omsättning af lånet, denna Styrelse i allmänhet icke kan veta, när Fastigheter, som Blifvit för Bankens räkning gemensamt intecknade, och skola å Banco-Auction försäljas, innehafvas af serskilda egare, samt tillämpning och efterlefnad af 18 och ig §§. i Intecknings - Lagen kan komma i fråga; hvarföre, i händelse någon generel föreskrift i detta afseende skulle pröfvas höra ega rum, det tillägg synes blifva nödvändigt, att den eller de, som af nyss anförde orsak önska en Auctions inställande, skola förut inom viss tid, hvilken, efter analogien af Kongl.
Staten dertill uppmuntrat och understödt dem med nya löneanslagj mea då en gång indragning sker; och vi upphöra att vara så gifmild» , så tror jag att det Skall tillvägabringas, som Herr Sparre åsyftar; Emedlertid, medan den constitutionella andan blott är uti sin linda, tillstyrker jag , att Stipendier till en början må äga rum , på dst att ej den sanning måtte fortfara att äga turn , att vi blott få lära af egna misstag. Dessa mina anmärkningar anhåller jag måtte få åtfölja remissen till Utskottet. Herr Grejven och Landt-Marskalken hemställ de , att så väl Herr Franc Sparres ofvannämnde Memorial i som de af åtskillige Ledamöter» i anledning deraf, nu afgifne yttranden » måtte till RiddarhusUtskottet remitteras ; hvilket bifölls. Föredrogs å nyo och bifölls Statsutskottets den 19 sistledne Augusti under N:o 430 afgifne samt den 2 5 der påföljde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af yt - Ven 5 September f. rn, 265 terligare frågai om Städernes iftqvarteringB-besvär. Vid förnyad föredragning af Statsutskottets den 28 sistledne Augusti under N:0 440 afgifne samt den 2 dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorial, i anledning af RiksStåndens serskildte beslut, rörande pension till framledne RiksRådet Grefve Liljencrantz^ Dotter Friherrinnan Tornerhjelm; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, med godkännande af de i samma Memorial föreslagne voteringspropositioner, öfverlemna frågan till förstärkta StatsUtskottets afgörande. Företogs till pröfning StatsUtskottets den 28 sistlidne Augusti under N:o 429 afgifne, samt den 2 dennes eftermiddagen på borde lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeidte yttrande , angående pension för Djrecteuren Löfving. Friherre Wrangel, Henning:
Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Sländet bifallit detta Betänkande, som deremot af de öfrige respective Riks-Stånden blifvit till Utskottet alerremitteradt, på grund af gjorde anmärkningar: i:o af Herr Grefve Posse, Fredrik Salomon, som anfört, att, enär Betänkandet i 4 punkten innehölle den förändring, att i vissa fall, der två slags straff äro stadgade, som kunna användas, vattenoch bröd-straffet bör begagnas i stället för spö eller ris, sådant äfven bordt i andra fall iagtlagas, i hvilket afseende Herr Grefven fästat uppmärksamhet på i3 Cap. 4 Missgernings-Balken, der försök till sjelfmord straffas med fängelse vid vatten och bröd, spö eller ris, och bemställt, att endast det första alternativet måtte för sådant brott bestämmas, äfvensom att, med hänseende till stadgandena i io Cap. 20, 26, 3o och 36 §§•
Gust.: Jag har icke deltagit uti dikussionen öfver ifrågavar:de Utlåt., men jag anhåller att få fästa upmärksamheten på huru ofta orättvisor kunna inträffa derigenom att pensioner beviljas på grund af enskilda Riksdagsmäns motioner, samt huru derigenom kan hända alt en person blir hugnad med pension, som derutaf är vida mindre förtjent än de, som icke få åtnjuta en dylik förmån. Stats-Utsk. hade föreslagit att afseende icke skulle fästas, hvarken på Rektor Vierecks döttrar, eller på Doktor Eckmans eller Hr Hyltén-Cavallii enkor. Hvad nu Vierecks döttrar och Hyltén-Cavallii enka beträffar, så hade de sina förespråkare förra gången frågan hos R. o. Ad. förevar, hvarföre äfven Utsk:s Utlåt, i afseende på dem återremitterades, då Doktor Eckmans enka deremot icke inom Ståndet hade någon förespråkare, hvarföre Utlåt, i afseende på henne bifölls. I likhet med Hr Bildt är jag fullt öfvertygad om, att Doktor Eckmans enka lika mycket som någon af de andra är förtjent att med pension ihågkommas, hvarföre jag äfven hoppas att i förstärkta Stats-Utsk. måtta blifva tillfälle att rätta ett sådant missförhållande. Frih. Cederström: På det att R. o. Ad:s vid 8:de punk - 460 Den 28 Juli. ten fattade beslut om pension för Gr. Ridderstolpes enka måtte lända till ett önskadt resultat, anhåller jag att R. o. Ad. behagade aflåta en inbjudning till Med-Slånden atti detsamma sig förena. Hr Bildt: Jag vill icke motsätta mig den inbjudning, Frih. Cederström föreslagit; men jag kan icke inse hvad den egentligen tjenar till, ty då denna fråga återkommer till Stats-Utsk., så upgör Utsk. voter.-propos. i händelse 2 Stånd stannat emot 2, och denna voter.-propos. framställes alltid så, att om icke något Ständ vill förena sig med de atidra, så kommer man att votera om bifall eller afslag.
Den 11 Juni 1812 177 I frågan om formen för en Jurys domslut förenade Beredningen sig (enhälligt) derom, att (till förekommande af dess alltför fria godtycko) den endast skulle med Ja eller Nej kunna besvara en framställd fråga om brottslighet. Men som åklagares möjliga misstag i brottets rubricerande skulle föranleda till för ringa eller för sträng, eller ock aldeles ingen bestraffning, då Jury blott med bifall eller afslag utan modificationer skulle besvara käromålet, så stadnade Beredningen i följande olika meningar: 1 :o Att då ett Tryckfrihets-brott blifvit hos Domaren åkäradt, och svaranden med sin förklaring inkommit, skall åklagaren äga att derefter utan avseende på sin första stämning 1 bestämma målets rubrik, på hvilken Nämnden ej skall kunna svara något annat än Ja eller Nej. 2 :o Att Nämnden ej skall svara på någon annan rubrik, än blott huruvida Skriften är (skyldig till åtal) brottslig. Men Domaren deremot bestämma till hvad § (målet) brottet skall hänföras och straffas. Herr Lagmannen Sandberg och öfrige Ledamöter, som häremot voro af olika tankar, förbehöllo sig att då målet i Utskottets Pleno förekomme, få anföra sina särskildta meningar.2 In fidem Aug. von Hartmansdorff. 1 Orden fr. o. m. utan t. o. m. stämning äro tillskrivna i marginalen. 2 Uppgift om tiden, då beredningen åtskildes, har här blivit uteglömd. 12 178 Den 12 Juni 1812 40. Den 12 Juni 1812 f. m. Justerat d. 15 Junii 1812. A. G. Mörner. Fredagen den 12 Junii, kl. 10 före middagen, sammanträdde R. H. S. Constitutions-Utskotts nedsatte Beredning öfver Tryckfrihets mål, då alla dess Ledamöter voro närvarande.
Grundlagen synes uti ofwanvmförmälte § utmärka, at olika behandlingssätt 710 Den 8 Augusti. borde uti Krigs - och fredstid iagttagas med de ifrän Krigs-Domstolarne til Kongl Majits Nädiga pröfning dragne mål, och det jämwäl i följe af hwad derom blifwit särstildt förordnad!, warit hrttintils öflig!, at dylike mäl blifwit sa i freds - som krigstid öfwerlemnade til Kongl. Majits Eget fluteliga afgörande, efter det Högste Domstolen förut afgifwit om dem dest underLäniga utlätande, eller at Kongl. Maj t under Fälttäg, som Kongl. Maj t ej Sjelf i Egen hög person' bewistat, updragit Högste Befäl ha swarén den höga rätt Kongl. Maj t eljest tillkommer; Dock. som Krigs Articlarne, hwilka uti den nya G undlagen blifwit äberopade, finnes i denna del wara sä mycket mer obestämde, som de alldeles icke innehälla nägon föreskrift huru förhällas bör i krigstid med anförde underdäniga Beswär i Militaire Rättegängsmäl, och huruwida deste, sä wäl som hemställde mäl, borde ornedelbarligenföredragasKongl. Maj t, och af Kongl. Majit allena i Räder pröfwas, eller ock blifwa först anmälte i Högste Domstolen samt, warda der behandlade lika med, andre Justitia-Arender, och Medes bero wid Hagsta Domstolens bstut, eller blifwa , efter det^e undergätt beredning i Högsta Domstolens afgifwande yttrande til Kongl. Mårts Eget höga godtfinnande, har Kongl. Maj:! funnit för godt i Räder förordna, det skulle Högsta Domstolen och derefter Stats
de gripa in på hvarsandras område och kontrollen blifva gäckad; och afståndet emellan den enas maximum och den andras minimum måste äfven blifva betydligt. Då^ det är på ång-bränneriéts fält, som upfinnings-gåfvan egentligen öfvar sig och kan hoppas att hitta icke hittills anade förenklingar och förbättringar, så kan följaktligen ångas användande vid de små, efter panne-rvmden beskattade verken icke medgifvas; hvaremot inom den andra klassen, de stora bränneriernas, hvilkas tillverkning oafbrutet upmätes, ingen ting behöfver föreSkrifvas om redskapens storlek och beskaffenhet; och de kunna således få drifvas med eller utan ånga, efter ägarens behag. Att ett minimum för de mindre brännerierna äfven fastställes, vore väl mindre nödvändigt, då erfarenheten visat, att ett ganska inskränkt antal af brännerier med pannor under det föreslagna minimum finnas i riket. Men då det mest lärer vara med mycket små pannor, som smyg-bränning i aflägse trakter bedrifves, torde det vara nödigt att föreskrifva ett minimum, såsom Utskottet redan föreslagit. Att bestämma de större bränneriernas dagliga tillverkning témligen högt, eller åtminstone lill det belopp, hvarvid Utskottet för närvarande ansett sig böra stadna, Särskilda Utskottets betänkande No 8. 29 torde befinnas alldeles nödvändigt, om icke hela den grund-tanke, hvarifrån Utskottet utgått, skall blifva ofruktbar. Såsom redan nämndt är, har bränvins-tillverkningen allestädes, där hon fått sjelf utveckla sig utan sammanblandning med andra näringar, sträfvat att samla sig uti få och stora fabriker, emedan de ensamma förmå tillgodogöra rå-ämnenna på det fördelaktigaste sätt och sålunda ensamma äro i stånd att utgöra en hög skatt och ändock afyttra varan, utan att antingen fordra ett öfverdrifvet pris därför eller sälja henne till ett, hvarmed tillverkarne i sjelfva verket icke skulle finna sin möda och rå-ämnena ersatta, i fall de riktigt beräknade dessas värde.
All vigt vilja kommitterade icke frånkänna det inkast, att en tillrättavisning, gifven under drägten af ett rikskollegium, kau hafva mera inflytande, än från en chef med möjligen lägre rang, än den tillrättavisningen emottager; men dels blir insigten allt allmännare, att det är embetet, icke personen, som bekläder det, som gifver detsamma dess rätta vigt, dels bör, efter de rangstadganden kommitterade föreslagit, det anmärkta rangförhållandet mera sällan komma att inträffa. Hvad beträffar den någon gång behötliga jemkningen af de särskilda afdelningarnes statsreqvisitionsförslag, för att inskränka deras sammanlagda belopp inom det anslag på det hela, som Kongl. Majit eger att på ordinarie stat disponera för arméens materiel eller landförsvaret i allmänhet, så kan en slik sammanjemkning, när behof deraf göres, lika väl ske af chefen för landförsvars-departementet efter öfverläggning med afdelnings-cheferne, som af presidenten i krigskollegium. Vidkommande den af krigskollegium befarade större ledighet i sina befattningar, som de n. v. militär-ledamöterne, sedan de blifvit till afdelnings-chefer förordnade, skulle komma att åtnjuta, torde i betraktande få tagas: att chefer, hvilka ensamt bära ansvaret för förvaltningen, vanligen icke äro de minst betungade; att tvenne af här ifrågavarande chefer icke i denna egenskap uppbära någon lön eller arvode, samt att den tredje af dem, eller general-intendenten, som är aflönad, skulle komma, i enlighet med det förslag kommitterade hafva för afsigt här nedan framlägga, att under sitt chefskap omfatta såväl intendentssom aflönings-ärendena samt alltså erhålla vidsträcktare förvaltningsbestyr, än 1858 års komité ansett sig böra honom tilldela. Högsta styrelsen kan så mycket mindre blifva i saknad af kännedom om minoritetens mening mom det nya förvaltningsverket, uti mål hvilka derifrån till Kongl. Majit ingå, som redan föreskrifvet är, att protokollet, då omröstning eller skiljaktiga tankar vid ärendets behandling egt rum, skall det underdåniga betänkandet till Kongl. Majit åtfölja; Öfvergående härefter till ofvanomförmälda hufvudfråga:
Till ersättning för att ränta sedermera blef dem beräknad, ehvad behållning de af dessa summor kunde äga obegagnad, så torde räntan böra nedsättas från 3 proc. till 2 proc. 10:0 JernContoirets d:o d:o. Anm. Af JernContoirets hittills aldrig fullt begsgnade creditiv, torde 100 å 150,000 R:dr 3B:co böra afdragas såsom understöd för Fahlu Bergslag och öfrige kopparverk i stället för deras förlorade rättighet att mot låg ränta få belåna sina effecter i Banken. 11!0 Odlingslånen, jemte anslag för delån, som innan den 31 December 1823 i laglig ordning blifvit sökte, men ej utgått. Anm. Allt efter som Odlings-lånen ingå, torde de böra användas till understöd helt och hållit af sådane större odlingsföretag,som öfverg Den 6 Mur/ii. 547 stiga denvanliga enskildt» förmågan. Om större eller mindre del då blef obegagnad, borde den imeilertid göras Iruktbar, antingen genom inlösen af några RiksgäldsContoirets egna skulder, eller genom lån till Banken inot korrt uppsäg-, ning. 12:0 Hos Uddevalla Kyrka, Kalmar Gymi nasiutn ocb Skara Skola. Skulle af dessa 3:ne sistnämnde fordringar, större eller mindre del af låntagarne vara outtagne, öfverflyttas återstoden på RiksgäldsContoirets löpande räkning, med skyldighet att bålla den låntagarne tillhanda, om de sig derom anmäla. 13:0 Hos Comitén för Strömrensningar. Öfverskottet af Bankens vinst förar 1823, sedan anslagen till Götha Canal och Ström-; rensningen afgått, öfverlemnas till användan-t de för Götha Canal eller andra allmänt nyttiga företag. Deremot ansvarar RiksgäldsContoiret för följande summor: 1:0
Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtandea i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande angående väckt fråga om undanrödjande af hinder för enskilte Theatrars inrättande i Stockholm och Rikets öfrige Städer. XLVIII. B. 122. L. A. 98. — i anledning af yrkad ändring i Kongl. Brefvet den 7 Maj 1802, rörande ränteved. LII. B. 191. LIV. A. 220. — i anledning af väckta motioner om vissa ändringar i författningarne om markegångssättning. LII. B. 191. LIV. A. 220. — i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o i55, angående väckt fråga om inrättandet af en Landtbruksskola. LII. B. 191. LIV. A. 220. —- i anledning af återremisser å Utskottets Utlåtande N:o i32, angående Presterskapets aflöning. LII. B. 191. LIV. A. 220. LVIII. E. 322. —. i anledning af återremisser af Betänkandet N:o 47» rörande nya EvangeliiBoksförslagets antagande m. m. LII. B. 192. LIV. A. 2o5. — innehållande förslag till jemnkning i RiksStåndens beslut, rörande kyrkors sammanbygg - 33 byggnad, sa vidt frågan angar beräkningen af Försa tillingarnes röster vid votering, i händelse af delade meningar. LYI. B. 247. LX. A. io6. LXL E. m. Allmänna Besvärsoch EkonomiUlskottets Betätikänden, Memdriäler och Utlåtanden i anledning äf gjorde ahrriäfknirigar vid Betänkandet rörande väckta frågor om Arbetscomménderingars upphörande, m. m. LYI. B. 248. 5o. LX. A. i55, LXI.
Hvad året 1840 angår, så blefvo då hos undertecknade, Kyrkovärdar, innestående 164 Rdr j 1 sk. 1 rst. Banco, dels af den anledning alt säker låntagare icke erhölls, dels derföre ' att, då Räkningen uppgjordes, Eders Kongl. M«j:t redan allernådigst étadfäslat ritning och kostnadsförlag till ny tornbyggnad, hvarmed Församlingen, så fort sig göra lät, skulle gå i författning. För att likväl göra äfven dessa hos oss, Kyrkovärdar, innestående medel för Kyrkan fruktbärande, till dess byggnaden påfordrade deras utbetalande, åtågo vi oss, hvilket det årets Räkning utvisar, att dem lagligen förränta, i likhet med Kyrkans öfriga utlånta medel. 2:0 Förteckning öfver Kyrkans inventarium finnes af undertecknade vidfogad Räkningen för år i838, och det i noggrannaste öfverensstämmelse med den, som sednast vid Prostinventeringen den 21 Februari i83g, då undertecknad, v. Pastor , emottog embetsförvaltningen härstädes, författades och som särskilt är införd i Kyrkans Visitationsprotokollsbok. Emedan, under de 2;ne sednare räkenskapsåren, ingen annan förändring med Kyrkans inventarium förefallit, än att en Husförhörslängd och en Sockenstämmo-protokollsbok blifvit anskaffade, så har i de årens Räkningar, med upptagande af dessa böckers tillkomst, blifvit hänvist till Förteckningen af år i838. Denna praxis har härstädes, under lika förhållanden, blifvit följd allt sedan år 1702, hvilket Kyrkans äldre Räkenskapsböcker vitsorda. 3:o Af Ö. Espinge