Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vågar derföre anhålla att propos. måtte framställas å lista och 2:dra mom. på en gång, och att 3:dje mom. måtte blifva föremål för en särskild propos. Öf verläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde, att i afside på det förslag, sorn Utsk. i förevide punkt afgifvit, icke någon framställning blifvit begärd, och samtlige talare således lära funnit, att detta förslag i dess närv:de skick ej kunde antagas sedan sjelfva författningsförslaget blifvit förkastadt. Deremot hade blifvit yrkadt af Hr Tersmeden, Niis, bifall till ett af Högv. PresteSt. fattadt så lydande beslut: »Att R. St:r, med anledn. af de sekteriska och separatistiska rörelser, hvilka på flere orter inom Riket i sednare tider egt rum, måtte i underd. skrifvelse anhålla;» »l:o att K. M. i Nåder ville genom vederbörande embetsmyndigheter låta anställa så fullständiga undersökningar som möjligt, ang:de såväl utsträckningen af dessa rörelser som den tros - Den 4 Februari. 223 bekännelse, de sekteriska och separatister antagit, den församl ingsiordning, de inom sig kunna hafva börjat uprätta, och det upförande de i sedligt och borgerligt hänseende i allmänhet visat sig iakttaga;» »2:o att derest, genom dessa undersökningar, nämnde rörelser i någon eller några orter skulle befinnas hafva nått den utsträck ning, att de icke längre kunna anses såsom yttring af en tillfällig och snart öfvergående oro och förvillelse, K. M. då ville till Rikets nästsammanträdande Ständer i Nåd. Propos. framställa förslag ang:de de vilkor, under hvilka i sådane orter förhanden varande anhängare af främmande lära må kunna tillåtas att bilda egna församlingar, och ang:de det förhållande till Svenska samhället, hvari medlemmar af sådane upkommande, i Riket erkände, dissen torförsa ni 1 i n ga r böra ställas; samt ändtligen:» »3:o att K.
Domstolen, om upphörande af konungens tvänne röster deri , , , , , , , se Lagförklaringar. „ „ angående verkställd omröstning öfver dess Ledamöter , , , , Höije äs upprensning; se Anslag för en gang, g) Höns-myrans odling; se Anslag för cn gäng, g) Jndals-elfvenj anslag till bro deröfver; se Anslag för en gång, g) „ till dess upprensning; se Anslag för en gäng, g) Indeldta Arméens vapenöfningar, extra Anslag dertill; se Anslag för en gång, e) , Cavalleri-och Infanteri-Regementena, anslag för dem; se Hufvud-Titel 3:dje, sid. 8. Indeldta Infanteriet, om lönefyllnnad för en del Officerare dervid; se Anslag 23. Indeldta räntorna, om desammas indragning till Stats - Verket, emot anvisning af motsvarande contanta Statsanslag > Svar pä återremiss , , , , > , Sammanjemknings-f »rslig och Voterings-propositioner, , , „ om desammas levererande eller lösande med penningar , , , , , , Svar på återremiss , , , , , , Indragningsmagten, förslag till borttagande af8:de mom. uti 4 §. Tryckfrihets-Förordningen , , , , 1ndragmngs-Stat för Bankens Embetsoch Tjenstemän; se Löner. V 41 b. V 41 b. V 41 l Indrag nings-Stat en Allmän b. j 40 b. * 40 — ** sr 2 I.
Såsom skäl för det af Kommers-kollegium i underdånighet tillstyrkta och af revisorerne anmärkta beslut, angående ifrågavarande arfvode, har Kollegium anfört: att detta arfvode, i likhet med den egentliga iönen, utgingo af Manufaktur-diskontens under Kongl. Maj;ts nådiga disposition ställda vinstmedel; att Kongl. Maj:t tillförene tillåtit ledamöter af Kollegium, hvilka innehaft löner å rikets allmänna stat, att, efter afskedstagande^ under sin återstående lifstid uppbära enahanda arfvode; att Hofinarskalken Leijonmarck, alltsedan dess utnämnande lill Kollegii ledamot, eller från år 1816, haft sig anförtrodd den ansvarsfulla befattningen att föredraga Marmfaktur-diskontfondens ärender och utöfva den speciella tillsynen öfver diskontkontoret; samt att Kongl. Maj:t, då nu gällande stat för Kollegium år 1831 utfärdades, i nåder förklarade, att de för Kollegii president och ledamöter uppförda löner icke svarade mot dessa embetsmäns behof eller stodo i fullt förhållande lill vigten och värdigheten af deras tjenslebefattu ingar samt de löneförmåner, som blifvit underlydande tjenstemän tillagda. Enligt hvad Utskottet af handlingarne för 1828 — i83o års riksdag inhemta t, gjordes vid 1827 års statsrevision anmärkning i anledning af ett utaf Kongl. Majit under den 13 December 1826 meddeladt beslut, enligt hvilket Kommersrådet C Lenngren, efter dess vid en ålder af 76 år erhållna afsked, fick bibehålla det arfvode af 160 r:dr, som han å Manufaktur-diskontfonden innehade; och hemställdes uti revisions-berättelsen, Stats-Utsk:s Utlåtande, AT:o 161. 15 atL förklaras matie, det rättigheten till lönernas bibehållande för embetsman, som efter uppnåendet af en viss ålder togo afsked, icke sträckte sig till arfvode», hvilka af dem kunde innehafvas.
29 bolagsstyrelsens ledamöter bör» noga vaka deröfver, att sädan säkerhet ställes, så ock att densamma icke förminskas eller forfares, vid påföljd, att såsom säkerhet ställes, så ock att densamma icke förminskas eller för jares, vid påföljd, att såsom for egen skuld ansvara för den förlust, sorn kan uppkomma genom deras underlåtenhet i förenämnde fall. § 10. Ordningen synes fordra, att icke blott några, utan alla, undantagsfall först upptagas i lagen, innan den allmänna bestämmelsen om bolagsmännens frihet från ansvar för skulder, hvilka öfverstiga aktiekapitalet, utsattes; äfvensom för tillämpningen är nyttigt att hänvisa till den lag, efter hvilken dessa undantagsfall skola bedömas. Till dessa lärer äfven böra räknas det, att åtgärder eller beslut tillkommit, hvilka pröfvas hafva förnärmat fordringsegares i lagen om aktiebolag bestämda rätt vid andra tillfällen, än de förut i samma lag nämnde. I följd häraf kommer den i 10 § utsatte allmänna regeln att upptagas i en nästföljande §. § U, Uti denna §, som, enligt hvad i nästföregående § blifvit anmärkt, komme att blifva § 12, ansågs böra tilläggas, alt ärsstämningen skulle sökas genom bolagsstyrelsen. § 14. Med undantag af hvad härom i slutet af anmärkningarne vid § 1 är antydt och med anledning hvaraf ett tillägg till samma § blifvit föreslaget, synas de uti 14 § lemnade hänvisningar till andra lagar och författningar, i fråga dels om bolag, som icke enligt denna lag tillkommit, dels om ämnen, som i denna lag ej innefattas eller dertill höra, icke vara af behof vet påkallade. Justitieråden Stråle och Grefve Snoilsky, hvilka förklarat sig vara, i väsentliga delar, al olika tankar med Högsta Domstolens öfrige ledamöter, hafva afgifvit följande yttrande: "Rubriken. De allmänna föreskrifter, som för det närvarande finnas angående bolag, innefattas uti 15 kap., Handelsbalken och de författningar, som utgöra tillägg dertill. Alla dessa angå blott sådana bolag, hvilkas delegare äro solidariskt 30 Kongl. Maj:'.s Nåd. Proposition, N;o 56. ansvarige för bolagets förbindelser.
Ank. till Exp.-Utsk. den 16 Nov. 1863, kl. 11 f. m. Memorial, med voterings-propositioner i anledning af de olika beslut, RiksStånden fattat vid förehafvande af Utskottets Utlåtande N:o 80, öfver gjorda anmärkningar och Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i anledning af Utskottets Betänkande N:o 57, rörande motion om förändring af Kongl. Förordningen, angående vissa före skrifter till kyrkotuktens uppehållande, den 4 Maj 1855. Uti berörda Betänkande N:o 57 hade, med föranledande af en inom Högvördiga Preste-Ståndet väckt motion om ändring i 1855 års omförmälda förordning, Utskottet tillstyrkt, att Rikets Ständer måtte, i sammanhang med antagande af ny Strafflag, för sin del besluta en författning af detta innehåll: »Med ändring af hvad i Kongl. Förordningen angående vissa föreskrifter till kyrkotuktens uppehållande, den 4 Maj 1855, är stadgadt, förordnas, som följer:
P. U. 748. III. E. 267. 59 Lidströmers, Fredric August, yttrande V. 1100. Lif-munderingar, om befrielse för Rotehållare att bestå åt sina soldater. II. 477* R. 636. IV. B. 660. V. A. 69. Ligge-månaderne, om afskaffande af. Se Löneafdrag. Axel Ludvig, Friherre, yttranden. Liljencrantz^, Johan "Willielm, Grefve, tal såsom Ordförande för Ridd. och Adelns afskeds-deputation till de öfrige Stånden. Yl. 3 ig. Linderskölds, Axel, yttrande. Lindö Kronohemman, angående. V. B. 529. A. 623. P. U. 629. Lista, Bänkmännens till val af Electorer. I. 47. 10x. II. 757. III. 451. IY. 480. — Electorernes till val af Ledamöter: —i uti Constitutions-Utskottet. I. 67. — uti Stals-Utskottet. I. 67. Y. i23o. — uti Bevillnings-Utskottet. I. 80. 161. 298. III. 3. 687. IV. 497* •—• uti Banco-Utskottet. I. 88. — uti Lag-Utskottet. I. 81. — uti Allmänna Besvärsoch Oekonomie Ulskotlet. L 80. II. 654. —i uti Expeditions-Utskottet. I. 55. 161. —- uti Särskilta Utskottet. III. 3. >— för att hafva tillsyn öfver Riksdags-Be slutets och de från Bevillnings-Utskottet utgående Författningars rigtiga utfärdande. VI. 176. Ljungfeldts, Henric Wilhelm, yttrande. II. 159. Lotsoch Båk-afgifterne, angående. V. B. 1153.
För min del tror jag visserligen att representanten i allmänhet bör vara mycket varsam emot inflytelsen af känslan, och att det oftast bör vara det kalla omdömet, den lugna besinningen, som bestämmer deras åtgärder och beslut; men jag förnekar dem likväl ej all rättighet att äga känsla. Det är denna känsla, som föranleder dem att någon gång för en utmärkt man decretera en nationalbelöning; det är samma känsla, som 392 Dea 18 Februari f. m. berättigar dem att, när på någon punkt i samhället någon stor olycka timar, komma de olycklige till hjelp, på samma sätt, som den enskilde då skulle göra det. Om i denna mening ligger ett misstag, så loide det åtminstone af R. o. Ad. finnas ursägtligt. För öfrigt, då jag ej blifvit af Ridd.- SecreUn upplyst om det factura, sora jag trodde mig känna, nemi. att delta betänk, redan blifvit af tvänne Stånd återremitteradt, så återtager jag nu mitt medgifvande af återreiniss oell anhåller om bifall till ULskts betänkande. Frih. Cederström, Anders: Det har blifvit yttradt, att det skulle vara ett farligt proejudicat, att bortskänka de af StatsUtsk. föreslagna 4°°o r:dr. För min del kan jag ej inse detta. Jag tror ej, att oro, såsom några ledamöter här föreslagit, dessa medel skulle blifva lemnade såsom lån till staden Falkenberg, något nyttigt dermed kunde åstadkommas; tvertom tror jag, att det vore ganska skadligt, ty detta understöd kunde då endast komma sådana personer tillhanda, hvilka framdeles voro i tillfälle att återbetala detsamma; men för dessa personer vore denna summa alltför otillräcklig, och att detta anslag skulle komma dylika personer tillhanda, har naturligtvis ej heller varit meningen, utan meningen vore väl tvertom, att gåfvan skulle komma de personer tillhanda, hvilka äro af en så fattig class och så qvalificerade, att de ej kunna återgälda densamma, sådana personer, hvilka måhända äro urståndsätta att få tak öfver hufvudet och för dagen sakna lifsuppehälle, ej sådane hvilka behöfva låneunderstöd till återuppbyggande af den uppbrända delen af staden. Det vore R.
Men innan jag gjorde några vidare förberedelser, gick jag in och talade vid värdinnan, en präktig, resonnabel qvinna, som höll hela huset i tukt och mannen med, om så behöfdes. Hon förklarade med en skakning på hufvudet, att Beppo (mannen) var sig då alltid lik — full af skämt och odygd — att vägen var fullkomligt säker, om signorinan höll sig inom vissa råmärken — och det ämnade naturligtvis signorinan göra — samt att om jag så önskade kunde Giovanni — utan åsna — få följa med. Han var säker som guld, ja, mycket säkrare, tillade hon skrattande, ty guld försvann, men det skulle då icke Giovanni göra, förstås. När jag strax derpå mötte värden, förklarade han med den oskyldigaste uppsyn i verlden, att signorinan alldeles missförstått hans mening. Vägen var säker, alldeles säker — han bara rådde mig till att taga en målarlåda i ena handen — det var alltid så trefligt att hålla något i handen — och ett artistparaply i den andra — artistparaplyn skyddade så bra mot solen — alldeles för bra, tillade han med en grimace, ty han för sin del önskade, att allt hvad artister hette måtte brännas upp, hvarenda en, tilllade han med eftertryck. »Den der råd följer är vis», mumlade jag. Lyckligtvis hade jag, i tanke att Italiens luft skulle framlocka de fördolda artistiska egenskaper, som enligt någon stor mans påstående finnas hos en hvar, medfört en målarlåda och efter något letande lyckades jag verkligen i en vrå uppspåra ett gammalt paraply, som året förut en italiensk artist, efter att i sex veckor njutit af hotellets gästfrihet, qvarlemnat som pant och säkerhet, men sedermera glömt att igenlösa, hvilket till en viss grad torde förklara värdens välvilliga känslor mot artist-corpsen.
Om Hr Printzensköld, hvilket jag icke vet, förut erhållit actorats-proc. å ett belopp, som utan hans medverkan kommit Staten till godo, så inverkar denna omstämdighet alldeles icke på förevar:de fråga, som endast rörer, huruvida han har rätt att utbekomma det arfvode, hvarå han gjort anspråk, eller icke. Ager han en sådan rätt, kan densamma hvarken af Konung eller Ständer honom betagas; eger han den icke, så må den blifva af domstol underkänd, men StatsUtsk. har dermed intet att skaffa. Jag ville önska, att Gr. Sparre blefve sannspådd i hvad han yttrat ang:de Svenska domare-corpsens oberoende af någon annans auctoritet, än lagens, och jag får försäkra honom, att äfven jag, såsom domare, i detta fall ej skalle anse mig af Konungs och Ständers beslut förhindrad att enl. min domareed döma såsom jag ansåge rätt vara, enl. Sveriges lag. Men det må ursäktas mig, om jag hyser den öfvertygelse, att många domare i detta fall skulle blifva åtminstone villrådige. Vid sådant förhållande anser jag fortfarande det ej tillkomma StatsUtsk. alt inlåta sig i något bedömande huruvida Hr Printzensköld har rätt eller icke. Detta har Utsk. gjort, då det i beslutets motivering förklarar, ätt medlen icke influtit och att Hr Printzensköld således icke eger någon rätt till actorats-proc. derå. Jag yrkar fortfarande återremiss å Utlåt. » Hr Bildt: Till min stora förvåning harman såsom skäl för bifall till Utlåt, anfört, att Hr Printzensköld redan upburit en betydlig inkomst i och för ifrågavar:de balans, och det kan ej förefalla annat än besynnerligt, att man vill göra ett sådant skäl gällande i en rättsfråga. Men det förvånar mig än mera, att en talare har påstått, att Hr Printzensköld af Kongl, nåd fått sig tillagdt actorats-arfvode å de 20,000 R:dr, hvilka utan hans tillgörande till Stats-kassan skola hafva influtit. Jag ber att få förklara, att denna upgift innefattar ett misstag.
Utskotlets i första punkten af nu ifrågavarande utlåtande till Borgareoch Bonde-Stånden framställda inbjudning att hiträda de öfriga Ståndens beslut, beträffande förhöjning af försträckning åt vissa uppgifna filialbanker m. ni., på sätt Utskottet i omförmälda betänkande hemställt, biel' af Bonde-Ståndet för dess del antagen. I fråga om andra punkten, som afsåg Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet godkända förslag, att af allmänna diskontfonden skulle under hvartdera åren 1864, 1863 och 1866 innehållas 200,000 Riksdaler Riksmynt, på sätt Utskottet uti Betänkandet JVs 35, punkten 28 och mom. 2, närmare angifvit, afslog Ståndet sistberörda moment och Utskottets inbjudning till Ståndet alt i förenämnda 2:ne Stånds beslut instämma; hvarjemte, i anledning af Utskottets slutligen meddelade yttrande, att, för den händelse berörda inbjudning icke antoges, Utskottet icke skulle underlåta att uppsätta förslag till proposition för frågans afgörande genom omröstning i förstärkt Banko-Utskott, Ståndet förklarade sig anse frågan, vid den utgång hon nu fått, icke böra blifva föremål för sådan omröstning. Den 1 Augusti. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande, JVs 138, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående anslags beviljande dels till betäckande al en uti Svenska Spetsbergs-expeditionens räkenskaper befintlig brist, dels till fortsättning af rekognosceringsarbetena på Spetsbergen, med afseende på utförbarheten af en gradmätning derstädes. S. D. Föredrogos och biföllos Sammansatta Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden:
Sif Söneinfomfi från 800 titt od) meb 900 SKtbr, A 17 SKtbr. Sif Söneinfomjl från 700 till od) meb soo S:br, A 13 Sfcbr. Sif Söneinfomfi från 600 till od) meb 700 «K:br, a 10 3t:br. Sif Söneinfomfi från 400 till od) meb 500 9t:bv, a 5 fKibr. Sif Söneinfomfi från 300 till od) meb 400 SKtbr, a 3 9l:br. Dito 91. 91. bito \ (19) 23if). tift ©genbom/ tillhörig ÄongL 9)laj:t od> Äronan. £ent< man. Sä; I Gtoar» gen I nar od) fjeter. ©agar. I w 26 ss H 15 SS £ spent ittan. grälfe 8ä; Sait;.| gern tor. j Beter. Guttan nar od> ©agar. 15 H S-3) &z ©genbom/ tiUBcrig gromma ©tiftelfer. •£>cm-' man. Srätfe Kärn tor. 8ä; gen» Beter. Sägen; beter. 95ergn>erf. SOlarmfac tttrier, Sabri fer, göerf od; Snrottv ni iigor. dwar/ nar ocö ©agar. $2 cS] •öä* 3o? i2 •Bl B of ^ 2 c-t g g g § g B tS. CA 2f <-* 12 »: »: »: B: «3 o'~ o' SS cr •n $2 cr r» ss rzr r» *2 nCf 5S 0 w £> o H B, E? Bs E? o <-s O*1 ni1 «V rv* a1 o <& IS IS éfroer flöbige SE?etjen
4 Berättelse af Banco-Fullmägtige. a) af Bankens Under-Styrelse; b) af Chefen för Controlloch Revisions-Afdelningen; c) af Chefen för Hufvud-Afslulnings-Contoret; d) af Chefen för Låne-Canzliet; e) af Bankens Fiscals-Embete; och j) af Directionerne vid förenämnde Irenne Discont-Verk för den tidrymd, som förflutit ifrån det enahanda Berättelser till Rikets Ständers sednast församlade Herrar Revisorer afgåfvos. Och vilja Banco-Fullmäglige, lill uppfyllande af stadgandet i §. 25 mom. i af Banco-Reglementet, här nedan, i ett sammanhang, meddela uppgift å de tillförene, på Bankens Omkostnads-Räkning uppförde, men numera af Fullmägtiges Dispositions-Räkning N:o 2 utgående, dels årliga, dels tillfälliga, Anordningar, jemte yttrande om och hvilka så beskaffade anslag Fullmägtige anse böra än vidare fortfara. Äfvensom Banco-Fullmägtige, till upplysning om ej mindre de till Fullmägtige inlemnade besvär af Bankens Embetsoch Tjenstemän, än äfven de till Fullmägtige från personer inom Verket inkomne, till Högloft. Banco-Utskollet ställda, ansökningar, få åberopa här nedan under §. 12 intagne uppgift. §. a. Banco-Fullmägtiges åtgärder i afseende på de j enligt Art. Afd. 3 af Banco-Reglementet Fullmägtige gfne _, ser skildte uppdrag. I öfverensstämmelse med föreskrifterne uti §. 5 af Lagen för Rikets Ständers Bank den 1 Mars i83o, och §. 27 i Banco-Reglementet af den 26
Jag tror derföre det vara ganska rigtigt, att arrendatorn, vid contractabrott, må genom Konungens Befallningshafvandes åtgärd vräkas ifråu hemmanet, utan att. der bibehållas ynder besvärs.tiden , hvilket senare vöre atl rakt förstöra hemmanet; ty det är af erfarenheten nogsamt bestyrkt, att arrendatorn ytterligare missvårdar hemmanet) om han får tillgodo njuta besvärstid, den jag medgifver vara i andra fall nyttig. Herr Grefven och Landt-Mar falken hemställde, om Ridderskapet oqh Adeln ansåg LagUtskottets Betänkande böra, i anledning af de. dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet terremitteJas. Ropades Ja, Föredrogs å nyo. Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den 8 sistledne Julii under hko 13r afgifne, samt den 15 derpåföljde eftermiddagen på botdet lagde Utlåtande, i frågan om sättet af och tiden för Hamraarakatts-Jernets utgörande. Herr von Schinkel, Johan Fredric, anförde. tktiUeligen: (Se Bilagan Nio 3.) Ben i Augustia /. m, Friherre af Nördin, Carl Johan: Vid 2:dra pqh 3:dje puncterne i Qeconomie-Utskottet* förevarande Betänkande, har jag icke något att anmärka; men deremot kan jag ej annat än dela Herr von Schinkela mening» i afseende på första puncten, att nemligen Utskottet bort Uppgifva och utreda den oeconomiska nytta landet haft af den författning son stadgar, att Hammarskatten skall i Silfver erläggas. Då likväl Stats-Utskottet, i dess Betänkande No. 129 bestämdt förklarat, att denna skatt hädan» efter skall med gångbart mynt beta as, anser jag icke nödigt, att begära återremiss af OeconomineUtskottets Betänkande, utan tillstyrker, af denna anledning, att det må bifallas. Herr Cnuenflolpe, Magnus, förenad# sig tned Friherre af Nordin.
Rikets sannskyldiga nytta, eller alt någon Föredragande icke med oväld, nit, skicklighet oell drift sitt förtroende-embele utöfvat, ege då Utskottet att sådant tillkännagifva för Riksförsamlingen, hvilken, om den linner Rikets väl det kräfva, kan hos Konungen skriftligen anmäla sin önskan, att Han ville ur Stats-Rådet och ifrån Embetet skilja den eller dem, emot hvilka anmärkning blifvit gjord. Utskottets utlåtande sändes till Riksförsamlingens Yngre Kamare. §. 126. Fråga, som i nästföregående två §§. är sagd, kan i Kamrarne väekas, så väl af enskilde Ledamöter, som af andra Utskott, än Gransknings-Utskottet, men icke a [göras förr, än sistnämnda Utskott deröfver blifvit bordt. Under Kamrarnes öfverläggning»!- derom, skola icke Konungens beslut uti mål, som rör enskild persons eller corporations rätt eller fördel, kunna ens nämnas, ännu mindre någon pröfning underställas. Varder sådan fråga i Kamare väckt, nyttjas då dessa ord och ej andra: ”Det är anledning till anmärkning emot Stats-Rådet, eller den och ”den Ledamoten eller Föredraganden, hvarom remiss begäres till Gransk”nings-Utskottet”; hvarjemte en närmare framställning af skälen förseglad aflemnas. Remiss till Gransknings-Utskottet skall derefter ovägerligen verkställas, och behandle då Utskottet målet, enligt en af de två nästföregående §§., eller framställe för Riksförsamlingen de skäl, på hvilka det har ansett anmärkningen icke böra ega rum, §. 127. Till Ledamöter i Tryckfrihets-Comiteen, hvaruti Justitias-Ombudsmannen är Ordförande, och om hvilkens åliggande uti Tryckfrihets-Lagen stadgas, välje Kamrarne vid hvarje Lagtima Riksdag hvardera Tre för kunskaper och lärdom kände män, på det sätt, att först tvänne lagfarne utses, och sedan fyra andia, utan afseende på sådan kunskap.
Här måste följaktligen skjutas åt sidan det psykologiska studium, som för mången erbjuder ett särskildt intresse, och i stället gripas in i skildringen med samma raskhet som händelsernas utveckling kräfver, äfven om derigenom en eller annan detalj skulle gå förlorad. Lyckan? Nu hade Nora Gullbrand hunnit målet för sina sträfvanden, nu hade hon ändtligen hunnit upp den nyckfulla Lyckan och gjort denna till sin slafvinna. Nora var lycklig. Hon trodde det sjelf. Hade hennes forna lekkamrater från arbetarqvarteren sett henne nu, skulle de varit af samma åsigt som Nora. Och hon njöt dubbelt af sin lycka. Det var icke endast de yttre sinnenas tillfredsställande, som beredde henne en obeskriflig glädje, utan fastmera en reflexverkan från den yttre uppfattningen på hennes själsegenskaper. Hvilket var helt naturligt; ty Nora var en karaktär, huru än omdömet om denna stälde sig från moralisk synpunkt. Hon var, som förut nämts, medveten om sitt skönhetsvärde, nöjeslysten och passionerad, men på samma gång viljekraftig, sjelfständig och beräknande. Derför gladde hon sig mest åt den triumf, som hennes vilja nu kunde fira. Och triumfen syntes henne så mycket större som den kostat henne så många försakelser, så många frestelser att öfvervinna och en nästan beundransvärd sjelfbeherskning. Hon glömde alldeles, att hon i sina anspråksfulla pretentioner, sitt högmod och sin stora egenkärlek haft de mest hjelpsamma bundsförvandter, som underlättat försakelsernas tyngd, reducerat frestelserna till helt små och styrkt henne i sjefbeherskningen. Men hade hon ihågkommit sina bundsförvandter, skulle triumfen förminskats och hennes lycka ej varit fullkomlig. Ja, Nora var lycklig nu, när hon kunde kasta hela sitt förflutna lif i glömskans haf, hvarifrån hon trodde det aldrig skulle kunna uppstå igen. Likväl förorsakade henne brytningen ansträngningar och dessa ganska stora ändå. Men dessa bar hon med mycket jemnmod, fast hon ej förut tagit dem med i räkningen. Nora hade sett rikedomen, hört talas om den, läst om den, och trodde sig således känna den i grund och botten.