Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
antydt, att äfven denna sak, ehvad Prosten förstått men underlåtit att förklara nämnda signaturer, eller dessa varit och fortfarande vore för honom obegripliga, påkallade Domkapitlets åtgörande, på det att rättelse deri för framtiden måtte tillvägabringas. Häröfver lemnade Domkapitlet Prosten A. tillfälle att förklaring afgifva; och hade han, efter hvad i Domkapitlets sedermera gifna utslag förmäles, uti denna förklaring, hufvudsakligen sökt försvara sin åtgärd, att för ifrågavarande ändamål anvisa O. plats bland årets nattvardsungdom, såsom ingenstädes i lag förbjuden, och såsom den enda utväg, hvilken för Prosten, som varit öfvertygad om 0:s brottslighet, skulle hafva återstått till samtal och förhör med O., den der hvarje gång i vredesmod lemnat Prostens rum, innan någon fråga till honom hunnit framställas; hvarjemte Prosten A., efter att, dels beträffande mitt yttrande, det merberörda åtgärd skulle varit betänklig med afseende på den oförderfvade ungdomen, hafva bestridt denna min åsigt, enär, enligt till Prosten ingångna underrättelser, bland nattvardsynglingarne funnits en och annan, som redan deltagit i det inom socknen mycket gängse nattliga oskicket bland ungdomen, dels ock, under förmälan, att han med sin åtgärd endast haft för afsigt att för ungdomen antyda, hvilka olägenheter de ådroge sig genom ett uppförande, sådant som 0:s, hvilkens skymfande alldeles icke varit härmed åsyftadt, anfört, ej allenast att min afsigt med anklagelsen syntes vara, att med gillande af 0:s vägran att infinna sig på det honom anvisade rummet, skydda den lättsinnige, men deremot draga skymf och tillrättavisning öfver den, som velat stäfja sedeslösheten och oskicket, utan ock att det tycktes hafva varit i sin ordning, att jag jemväl uppmärksammat Prostens uppgift (i ofvananförda prestbetyg), att O., medan rättegången varade, begått H. H. nattvard, för hvilket förfarande O. bort befordras till den plikt, som Kongl.
Detta är icke ändamålet med norra banan, men en fördel, som kan vinnas jemte det egentliga ändamålet med denna jernväg, nemi. en närmare förening med Norge. Af flera talare är Jramställdt, att en bibana från Filipstad till södra linien vid Olme skulle tillfredsställa alla intressen i Wermland, men denna sats är ohållbar, derföre att en sådan bana icke skulle komma de egentliga skogsoch bergsdistrikten, som ligga nordligare än Filipstad-Norums-linien, i någon mån till godo. 332 Den 14 Mars e. m. Statsrådet Lagerstråle iiar beräknat den demarkationslinie i Wermland, hvarifrån alla effekter, som ligga vester om denna linie, skulle gå till Christiania, och vill finna Christinehamn vara denna punkt, såsom liggande ungefär midt emellan Christiania och Göteborg, men jag vill anmärka, att denna linie ej infaller midt emellan nämnde ändpunkter, ty, som vi veta, är trafik-taxan relativt billigare för effekter, som fraktas längre väg. Man har anfört som något olyckligt för vår jernvägstrafik, att plankor från Charlottenberg nu gå på jernväg till Christiania. Jag kan ej finna detta, ty om de skulle gått tili Göteborg, så hade de troligtvis dit fraktats den förr vanliga sjövägen med 3 å 4 omlastningar. Jag tror visserligen, att effekter vester om Clarelfven komma till en del att gå till Christiania, men det sker säkert icke utan att säljarne deraf hafva fördel, och på så sätt äfven landet. Jag tror ej, att man, genom att lägga jernvägen, så att trafiken minst möjligen kan gå till Norge, vinner något godt för provinsen Wermland eiler landet. Det är en vigtig omständighet, om norra linien antages, att en fri konkurrens uppstår emellan Göteborg och Christiania, emellan jernvägstrafiken och Wenerstrafiken, emellan Trollhätte kanal och jernvägen, i högsta grad välgörande för ali industri i Wermland. Ar det rätt att afsäga sig dessa fördelar genom södra liniens antagande?
Den reserverade återstoden af anslaget till Landshöfdingeresidensers inköp, enligt 14:de § i Utskottets Utlåtande JK 206 2,557: 16. 10. h) Rikets Ständers Banks sedan 1845 års början upplupna och för statens allmänna behof anvisade vinst, enligt Ranko-utskottets Utlåtanden N:is 19 och 57 samt Förstärkta Ranko-utskottets Memorial JVi 45 2,862,000. t) Riksgäldskontoret vid 1848 års början tillhöriga Obligationer, utgifne af Trollhätte Nya Kanalbolag samt Skånska och Östgötha Hypotheksföreningarne, och löpande med dels 5, dels 4V2 procents ränta samt lydande å ett sammanlagdt kapital af R:dr 906,250. hvarifrån dock måste afräknas den i sådana obligationer afsatta fond för Strömsholms Kanals ombyggande, hvilken fond, efter de under åren 16 Stais Utskottets Memorial, N:o 558. 1848, 1849 och 1850 förestående och bland Riksgäldskontorets utgifter beräknade utbetalningar, bör utgöra 290,000. uppgående alltså kapitalbeloppet af de för nyssnämnde utgifter nu disponibla obligationer tili 616,250. — Summa inkomster och tillgångar R:dr 7,621,466: 19.
Ber. p. 87.) Banko-Fullmäktige hafva anmält, att de, uppå derom gjord, af Läkarebetvg åtföljd, ansökning samt med stöd af den vid 1840 års riksdag för Tumba bruk fastställda atlöningsstat, som bland annat föreskrifver, att beloppet af den lill brukets första formbinderska anslagna lön 100 rdr banko finge till henne utgå, äfven sedan bristande synförmåga möjligen satt henne ur stånd alt längre med formarbetet fortfara, den 14 Maj 1845 entledigat bemälda formbinderska, med rättighet för henne, alt i sin återstående lifstid, såsom pension, bibehålla lönen 100 r.dr banko, samt att någon tillsättning icke skett af Banko-Utskottets Berättelse, N:o 14. 33 af samma befattning, hvilken ansetts kunna undvaras, då formbindningen numera till större delen besörjes efter beting vid bruket af arbetare, hvilka icke åtnjuta serskild lön; hvadan nämnde belopp kunnat för bruket besparas. Som Styrelsen och förvaltningen af Rikets Ständers Bank under tiden, från den 30 Juni 1844 till och med den 15 November nästlidet år 1847, i ■Sllmänhet blifvit på ett tillfredsställande sätt besörjd, samt någon sådan anmärkning icke förekommit, som, enligt Utskottets åsigt, bör till åtal föranleda; får Utskottet hos Rikets Ständer vördsamt tillstyrka, att Banko-Fullmäktige måtte för de af dem under omförmälde tidrymd vidtagna åtgärder tillerkännas décharge. Stockholm den 27 Januari 1848. Reservation er: Vid 14 §, af Herr Mannerskantz, C. A: ''Emot Utskottets beslut i 14 punkten får jag mig reservera.
Statens räkning upptaga ifrågavarande lån eller kreditiv, samt ställa detsamma till Fullmakt ;,es i Rikets Ständers Bank disposition, att af dem användas och inom ofvanuppgifna lid liqvideras i enlighet med de föreskrifter som af Rikets Ständer vid innevarande Riksdag varda meddela . ;; samt att så snart på fullt säker hand aftal om lånet eller kreditivet blifvit träffadt, Rikets Ständers Bank må, eliev behof och enligt Fullmäktiges beprölvande, genast utgifva ett deremot sva - 6 Banko-Utskottets Utlåtande N:o 66. rande belopp i sedlar; hvarefter genom indragning af silfver, på sätt Fullmäktige finna lämpligast, den metalliska kassan skall beredas en mol den ökade sedelutgifningen svarande förstärkning, allt under vilkor, att Banken för härvid tilläfventyrs uppkommande förluster varder af Staten till fullo godtgjord. Stockholm den 18 December 1857. Res erval joner. Af Herr Doktor Sandberg: ’’Då Kongl. Maj.t aflåtit en Nådig Proposition att Rikets Ständers Bank skulle ä utrikes ort upptaga ett lån i silfver på 3 millioner R:dr Specie eller 12 millioner R:dr R:mt och derför genast till rörelsens underlättande utgifva eli motsvarande belopp i sedlar, förekom mig detta skola inverka på Bankens reela fond och således äfven kunna hafva inflytande på dess förmåga, alt, under när varande betänkliga penninge-stälining, med trygghet upprätthålla myntvärdet. Al sådan orsak yrkade jag, att Banko-fullmäktiges utlåtande härutinnan skulle, före frågans afgörande, skyndsamt inhemtas. Sedan-nu Banko-Utskottet tillstyrkt den förändring uti den Kongl. Propositionen, alt icke
Jag anser det äfven vara nödvändigt att på samma gång man pröfvar oeh beslutar öfver frågan huruvida de indelta räntor, som äro anslagna till löntagare, skola indragas lill kronan för att af Statens uppbördsman indrifvas, man äfven beslutar om sältet huru löntagarne skola erhålla sin betalning utur kronans kassor; ty sättets beskaffenhet förändrar enligt min öfvertygelse i väsentlig mån sjelfva förhållandet. Det förslag Utsk. i detta afseende afgifvit skiljer sig ganska betydligt frän det jag afgifvit: Utsk. yttrar sig nemi. icke öfver frågan pä hvad sätt löntagaren skall få ut sine af kronans tjenstemän uppburne räntor. Förslaget lemnar dem alldeles i ovisshet om denna sak, och uttrycken äro sådane, att det synes snarare påtagligt, det meningen är alt den brist, som kan uppkomma vid uppbörden af de räntor som äro anvisade lill löntagaren, skall blifva för dennes räkning. Löntagaren skulle således genom slarf å uppbördsmannens sida eller lill följd af omöjligheten för denne att indrifva räntorna, kunna gå i mistning af sina inkomster eller åtminstone länge fä vänta pä deras ut fående och sålunda nödgas uppgöra liqvider flera gånger om året. Jag anser nödvändigt att förekomma detta, att tillförsäkra löntagaren att på viss tid utfå sin lön, alt betrygga honom för alla de svårigheter och olägenheter, som, på sätt nyss nämndt är, skulle kunna uppkomma genom antagande af Ulsk:s förslag och att ställa så till alt denne löntagare hade samma säkerhet att oafkortadt utfå hela sitt lönebelopp, som de tjenstemän hvilka hafva penningelöner. Följaktligen är det efter min tanke nödvändigt att besluta om sältet pä samma gäng man beslutar om saken, ty annars kunde ett sednare beslut i detta afseende medföra en motsatt verkan emot hvad man med det första åsyftat. I fall nu vederbör:de skola i frågan höras, pä sätt här yrkadt blifvit, sä måste väl R. St. och detta Ständ genom ett beslut i frågan, förorda något visst förslag. Ty hvaröfver skola de eljest höras? Det är icke nog alt ett förslag är uppgjordt af en enskild person, det måste äfven vara antagit af K.
M:t för år 1867 äskade summa, 25,000 rdr. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå och fattande af ofvanförmälda beslut, då svaren utföllo med många ja jemte några nej: och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. mom. b. Frih. af Ugglas: Jag får nu anhålla om bifall till det sednare monut af Preste-St:ts ofvan anförda beslut. Efter härmed slutad öfverläggning, formälte Hr Gr. o. Landtm., att i afs. å förev:de mom. hade utaf Frih. af Ugglas blifvit yrkadt, att Utsk:ts hemställan måtte bifallas med följande förändrade lydelse: »att, vid anmälan af detta beviljade anslag, R. St:r i underdånighet anhålla, att K. M:t, för vinnande af fullständig utredning ang:de den yttre och inre anordning, som för seminariebyggnader i allmänhet må finnas mest lämplig, och det billigaste pris, för hvilket desamma, i förhållande till för hvarje ställe påräkneligt lärjungeantal, må kunna uppföras, täcktes, innan byggnaden i Linköping begynnes, låta utarbeta normalritningar och förslag till dylika byggnader.» Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad, hvartill svarades nej, och sedemera propos. på bifall till densamma med ofvanomförmälda förändrade lydelse, hvilken propos. med ja besvarades. lll:te och 112:te punkterna. Utsk:ts hemställanden biföllos. 113:de punkten. Den 1 Maj. r Gr. Oxenstjerna, Axel: Att i afseende å tullsat ser olika meningar kunna uppstå och att i följd deraf striden de olika partierna emellan ang:de lämpligheten af den s. k. klämmen var het, kan jag lätt fatta, men att R. St:r, jemte afslag å K.
Utom denna »betydliga besparing medför pvoduktbeskattningen den väsendtljga fördel (hvilken för öfrigt äfven'följer med mäskbeskattningen), att man erhåller en renare och i fysiskt afse»ende mindre skadlig produkt. Det är nemligen en bekant och intet tvifveljunderkastad »sak, att medelst den nu påskyndade afverkningen af pannan, och endast till följe af denna, »framkommer en produkt, som innehåller mera finkel och andra orenande ämnen, än när »afdestilleringen försiggår med erforderlig långsamhet. Endast den omständigheten, att »till följe af den forcerade afverkningen ofta nog ingen tid blir öfrig att företaga den »nödiga rengöringen af apparaten, bidrager mycket till ett orent och dåligt bränvin. »Men utom det att produktbeskattningen medger att vid den första afdostillationen, »nemligen vid mäskens afverkning, erhålla en bättre produkt än vid pannbeskatt»ningen, medför den äfven, lika med mäskbeskattningen, den väsendtljga fördel, att af»giften för omdestillering förfaller, hvarom ofvanföre är taladt. Produktbeskattningen »har derjemte det företräde framför mäskbeskattningen och beskattningen af den råa naturprodukten, att den medger att begagna ett mindre godt material, ja till ochmed frusna »och skämda potäter, som icke på annat sätt kunna finna något nyttigt användande. »■Vidare får det, såsom ett särdeles väsendtligt skäl för produktbeskattningens använ»dande, märkas, att man genom den uppnår en på en långt säkrare grundval stödcj be»skattning, än fallet är med någon annan, i det man nemligen med säkerhet kan räk»na på att hvarje skilling, hvarmed man i författningen beskattar den färdiga produkten, »blir en verklig skilling, och icke blott en diktad, sorn endast figurerar på papperet, liksom »man äfven undgår nödvändigheten att bestämma olika skattesatser, efter sorn olika ma»terial användes.
Och för att nå denna afsikt – att kunna dämpa, släppa in och äfven tillfälligtvis utestänga ljuset eller ljudet – böra hälst hvarken gardiner eller förhängen sättas fast, utan löpa lätt, på ringar eller breda fållar, öfver en rund stång, vare sig en dyrare af trä eller en billigare af metall. Om gardiner och förhängen gäller äfven att de böra vara småmönstriga; äro de randiga, böra ej ränderna vara mycket breda. Vackrast äro de enfärgade draperierna med bårder. Storblommiga eller storfasonerade gardiner och draperier äro olämpliga, emedan deras mönster förlora sig då de afbrytas af vecken, som ju måste bildas, och dessutom värkar det stormönstriga oroligt. Fastsatta draperier äro meningslösa, såvida de icke afse att endast bilda en inramning kring en dörr eller ett fönster. Om vi fortsatte våra frågor, så kunde vi t. ex. undra hvarför en spegel sitter väl mellan fönstren, men illa midt emot dem? “Emedan man speglar sig bättre i första fallet,“ svara strax alla kvinnor. Ja, men dessutom därför, att spegeln midt emot fönstren skapar det kalla och otrefliga intrycket att man bor i ett glashus! Hvarför är det hvita duktyget vackrast? Emedan endast detta ger det bländande intryck af renlighet, som är en viktig del af behaget vid en måltid. Men det är god smak att lifva det hvita med kulörta bårder i fina färger, med en bordlöpare, men framför allt med blommor! Låga skålar med blommor, ett tenn-, lereller porslinsfat med frukter äro de vackraste bordsprydnaderna. Men alla bordsuppsatser med klippor, palmer, strutsar, hjortar äro löjliga, ty dessa ting ha ej på ett bord att göra och alla höga bordsprydnader äro olämpliga, emedan de skymma. Tusen andra hvarför? lär man sig själf besvara, i den mån man erhåller eller själf ger sig den ögats och tankens uppfostran, hvars resultat är en god smak. Ju mer denna smak öfvas, ju finare blir urvalet, ju säkrare omdömet, ju större ifvern, när det gäller att förena det nyttiga inom hemmet och att sålunda äfven i yttre afseenden där lyckliggöra genom att skapa harmoni.
Når i förrgårs afton Statsoch OeconomieUtskottens Betänkande om KrigsAcademien förevar, förbehöll jag mig, oberedd som jag var, sedan jag hörde att återromiss beslöts, att till Utskotten få beledsaga den med några anmärkningar. Jag anhåller att nu få upplåsa dem. Det förefaller mig, sorn det resultat till hvilket Utskotten kommit vore riktigt, men uti motiverne kan jag ej instämma, och derföre önskar jag att till Protocollet få anfördt, hvarföre jag begärde bifall å Utskottens Betänkande. Härefter upplåste Grefve Spens följande; (Se Bilagan N;o i.) Herr Grefven och Landt Marskalken hem,- ställde, om icke Grefve Spens’s ifrågavarande Memorial, sorn innefattade anmärkningar vid Statsoch OeconomieUtskottens den 3.5 dennes eftermiddagen återremitterade Betänkande, i anledning af väckt motion om upphörande af KrigsAcademien m. tn., finge till hernålt® Utskott förvisas. B fölls. tten 27 Jagusii v* m. 3^5 Företogs till pröfning Allmänna Besvårsoeh OecoUomieUtskottets den 18 sistlidne Julii Under N:ö 1Ö2 afgifne, samt den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde^ Betänkande, om inrättning af Portofranco, samt åtföljande Nederlags-råttighet för Ön Gottland. Herr von Hohenhaufen, Michael: Min Öfvertygelse skall vara så last, som den år, om skadligheten af den stora utsträckningen af Portofranco-råttigheten från en hamn till en hel ö eller Provins» som hår blifvit föreslagit, för att jag skall yttra mig emot detta förslag. Visserligen år det sagdt, att det blott år tvånne hamnar som erhålla denna rättighet» men öens med. borgare skola ändock lefva under andra Lagar j ett helt annat interesse skall uppstå der under loppet af 5o år» mot hår, dess fartyg skola anses såsom främmande nationers.
Ät icke allenast Banko-Fullmägtige, utan äfven Diskont-Verkens Styrelser måste lemnäs friare händer såväl i allmänhet, som t. ex. vid bestämmandet af räntan vid diskontering och utlåning från handelsoch närings-diskont-fonden; beträffande de obligationer och andra säkerheter, som få belånas; angående högsta tillåtna skuldsättnings-beloppet, i fråga om maximum för kreditiv; rörande tiden och sättet för lånens utgifning samt i afseende å de lån-berättigade, så att hvarken enskilda banker eller aktie-bolag eller korporationer må vara från lånerätt uteslutna. Revisorerne anse väl icke lämpligt, att i berörde hänseende framställa något förslag, enär Rikets Högloft Ständer, genom sina vederbörliga Utskott, bäst äro i tillfälle att inhemta de upplysningar och utredningar, hvilka erfordras, derest sjelfva hufvudsaken eller låne-rörelsens hänvisning från Riksgälds-kontoret till Banken, af Rikets Högloft Ständer gillas; men, på det att denna framställning ej må erhålla motståndare bland personer, som befara att, genom lemnad rättighet åt enskilde bolag och korporationer att erhålla lån hos Diskont-Verken, låne-tillgångarne må minskas för den enskilde, kunde i samband med öfriga förändringar i föreskrifterna 63 angående låne-rörelsen, det stadgande införas, att lån ej få utgifvas till enskilda banker, aktie-bolag oell korporationer å högre sammanräknadt belopp, än som motsvarar hvad Riksgälds-kontoret hos Diskont-Verket har å deposit-räkning innestående. § 61. Sedan, under tiden från sednaste Revisions-berättelses afgifvande, åtskiliige af då redan oktrojerade Filial-Banker undfått förhöjning i förut ägande försträckning och nya Filial-Banker blifvit bildade och trädt i verksamhet, så innehade, den 15 nästlidne September, nedanupptagne Filial-Banker försträckningar å följande belopp, nemligen: Filial-Banken Blekinge Lån . Kreditiv . Borås Lån . Kreditiv . Calmar Lån . Kreditiv . Carlshamn Lån . Kreditiv . Christianstad Lån Kreditiv . Gefle Lån Kreditiv . Helsingborg Lån Kreditiv .
Ständer funnit godt alt i afseende på återbetalningen af omförmälde skuld besluta: 1:0 att ifrån och med år 1835 beräknas och anslås fem procent amortissement och fem procents ränta, eller tillhopa tvåhundratusen (200,000) R:dr årligen, med hvilket anslag, genom ränle-besparingarnas användande, hela skulden senast inom femton års tid bör kunna vara till fullo återgulden; 2:0 alt, utom dessa nu föreslagna 200,000 R:dr årligen;, jemväl alla Riksgälds-Contorets tillfälliga tillgångar, såsom, bland annat, öfverskott på Stats-Verkets förslagsvis beräknade inkomster, i den mon de icke till andra föremål blifva af Rikets Ständer disponerade, användas till en hastigare amortering af skulden; och 3:o att det öfverlemnas åt Styrelsens af Riksgälds-Contoret omtanka och nit, att, vid skeende låne-omsättnibgar, tillse, det räntefoten nedsät tes, derest, med afseende på pennin,ge-ställningen, Styrelsen finnér, att försök i denna väg med framgång skulle kunna göras. Hvilket Rikets Ständer härmed skolat hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 4 December 1834»- N:o 221. Uppläst-och godkändt hos Ridd. och Adeln-den 4 k*ec1834. Preste-Ståndet den 4 Borgare-Ståndet den 4 Bonde-Ståndet den 4 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , angående tiden ifrån hvilken Statsregleringen skall taga sin början. (StatsUtsk. N:o 319.) S. A. K. Då uli Rikets Ständers aflåtna underd. skrifvelse, i afseende på regie - 4° 8 Expedilions~U tskollels Förslag till und. Skrifvelse
Då det är möjligt, att en eller annan ledamot finnes, som icke tagit kännedom af Hr Lefre'ns omnämnda förslag, hemställer jag, om icke öfverläggning^ derom lämpligast uppskjutes, tilldess pröfningen af Utsk;s betänk, blifvit slutad, hvaremedlertid expedierandet af den beslutade inbjudningen äfven torde böra hvila. H, Ex, Hr Gr. o. Ordför, hemställde, om R, o. Ad. ansåg, att öfverläggningen rörjde nu ifrågavar, ämne borde uppskjutas, tills BancoUtskts utlåt. ]\:o 16 blifvit till slut pröfvadt, och att expedierandet af den af R. o. Ad. förut beslutade inbjudning borde intilldess fördröjas. Ropades ja, IV. Utlåning emot hypothek af actieroch publika papper, samt af Bankens egna obligationer, härrörande från dess före år i83o gjorda upplåningar. ss3:dje punkten: att belåning af actier och publika papper ej allenast må få fortfara, utan äfven, i mån af tillgång, kunna utsträckas, med iakttagande; att såsom hypothek må antagas och belånas a) till fulla capital belo ppe t: Den 31 Juli f. m. 415 Bankens egna obligationer, härrörande från dess före i83o gjorda upplåningar; Riksg.contrs före sistl. riksdag mot 5 procls ränta utfärdade obligationer, samt de s. k. lottsedlarna för Trollhätte slussverk. Underteckn. R i d d.Sec re t.: I afseende på denna punkt bar Högv. PresteSt. beslutat den förändring i mom. lit. a, att orden: före sistl. riksdag, skola utgå och vid slutet tilläggas: Ulldiscontens invisningar på tre månader, ställda på Riksg.cont. och af detsamma accepterade, dock med afdrag af räntan. Det öfriga i denna punkt är af PresteSt. bifallet. BorgareSt. har bifallit momln a och 6, men afslagit inom. lit. c, och BondeSt. har bifallit liela punkten oförändrad.
Kommerse-kollegium, som, enär Kongl. Majit, enligt Dess under den 9 December 1851 till Kollegium allåtna bref angående anslag af Handelsoch Sjöfarts-fonden till Navigations-skolan i Stockholm, redan förklarat sig vilja till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta förnyad nådig proposition om anslagets återförflyttande på Riks-statens Sjette Hufvudtitel, ansett något yttrande i anledning af Skol-direktionens framställning i denna del icke från Kollegii sida erfordras, hade deremot, beträffande först den vid flere föregående tillfällen väckta frågan om behofvet af förhöjning i Stockholms Navigations-skolas anslag för instrumentaliers, kartors, böckers och möblers underhåll m. m., under åberopande af de skäl, som blefvo lagda till grund för Kongl. Maj:ts till Rikets sednast församlade Ständer, enligt Kollegii hemställan, allåtna, men af Ständerne då icke bifallna förslag om förenämnda anslags förhöjning från 300 till 600 R:dr, samt med afseende tillika å de af Skoldirektionen nu ytterligare anförda förhållanden i underdånighet tillstyrkt, det Kongl. Majit måtte täckas hos Rikets Ständer i nåder äska den af Direktionen nu ånyo ifrågaställde tillökning af 300 R:dr i årsanslaget för Stockholms Navigations-skolas materiela behof; äfvensom Kollegium, med hänsigt till det af Kollegium redan tillförene vitsordade och af Direktionen nu ytterligare ådagalagda behofvet af ökadt lärarebiträde vid denna skola, i underdånighet tillstyrkt aflåtandet af förnyad nådig framställning till Rikets Ständer om anslags beviljande till aflöning åt en andre underlärare vid ifrågavarande skola, hvilket anslag Kollegium likväl ansåge kunna inskränkas till det af Kongl. Maj:t vid sistlidne