Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som emellertid numera, efter verkställd och behörigen granskad uträkning, är upplyst, att ersättnings-summan utgör 410 Ridr 79 öre, hvilket belopp, såsom Utskottet inhemtat, af nyssnämnda anledning blifvit för de sistförflutna åren utanordnadt af öfverskotten å Stats-verkets inkomster, får Utskottet föreslå, att, i öfverensstämmelse med Rikets sednast församlade Ständers beslut, berörde ersättnings-summa, 410 Ridr 79 öre Rimt, nu må - å stat uppföras. 36 St al s-Utskottets Utlåtande JVi 122. r) Samtlige af Utskottet bär ofvan tillstyrkta anslags-belopp uppgå, enligt bifogade tabell jw 6, till ett belopp af 341,088 R:dr 90 öre R.rnt; och hemställer Utskottet, att nuvarande kontanta anslags-summa för Lands-staterna må med nämnda belopp förhöjas, samt, för rättigheten till åtnjutande af de löne-förhöjningar, som nu beviljas, enahanda förbehåll om indelningarnes frånträdande bestämmas, som vid sisthdne riksdag fästades vid då anvisade anslag till förbättring af Landsstats-personalens löner. Jordbruket, handeln och näringarne. A) Skiften och Afvittringar. I 9:o Utöfver nuvarande årliga anslag till skiften och afvittringar, utgörande 42,000 R:dr B:ko eller 63,000 R:dr R:mt, är af Kongl. Maj:t i detta ändamål äskadt ett särskildt anslag för nästa statsreglerings-period af 171,000 R:dr sistnämnde mynt, att utgå med i årligen, eller 57,000 R:dr för hvartdera af åren 1858, 1859 och 1860.
Idof hållningen erforderliga, serskilda byggnader, nemligen.* Prins Carls, numera Prins Gustafs Palats, f. d. Indebetouska huset, Öfver-HofSla 11 mästare-bos tället, Under-Stallmästare-bostället, f. d. Oldenburgska huset, f. d. Enkedrottningens Stallmästare-boställe, Piins Carls stall å Blasieholmen, Kongl. Fatburen å Riddarholmen, Husgerådskammarens Magasin å Skeppsholmen, samt Tvättstugan under Norrbro; varande denna underhållskostnad beräknad i rund summa till 5,000 R:dr, och följaktligen hela det belopp, sorn från 7:de till Esla Hufvud-Titeln skulle öfverflyttas 32,000 R:dr. I följd häraf, och då i afseende å öfriga under denna Hufvud-Titel appförda utgifts-summor någon förändring icke af Rikets Ständer vidtagits, har densamma blifvit på följande sätt reglerad, nemligen: 5a Expeclitions-Ulskoltels Förslag till tind. Skrifvelse> N.-o 3c. Kongl. H of - och Slotts-Statern a. 1:0 Kongl. Hof-Stats-Anslagen. Kongl. Maj;ts Hofhållning 420,0000 H. K. H. Kronprinsens Dito 25,000 För DD. KK. HIL Arf-Furslarne , 20,000 Hennes Majit Enke-Drottningens Hofhållning . 80,00C Möblers underhållande å Kongl Slotten 8,000 Kongl. Hof-Stallels utfodring - . 30,000 Kongl. Slottets Polis-, Lysoch Renhållning 10,617; (varande i anslaget härtill inbegripne 317 t:r spanmål å 7 R:dr T;n) Rosersbergs Slott 2,000: Ved och Kol för de Kongl. Hofven . 25,210: Slotten.
De hafva ansett att de frisinnade åsigter, Utsk:t uttalat, skulle jemväl i detta fall hafva bordt föranleda Utsk:t att föreslå totala afskaffandet af den s. k. fredsmilen omkring städer, ehuru denna frilietskrets förut utgjort och ännu utgör 3 mil, i st. f. 1, såsom Utsk:t nu föreslagit. Man förbiser h. o. h. de stora lättnader, Utsk:t sökt bereda landthandel» genom att föreslå att inga andra inskränkningar i detta hänseende böra föreskrifvas, än att anmälan hos vederbörande skall ske, derest handeln drifves i öppen bod. Sockennämndens hörande är utelemnadt. Afven har Utsk:t föreslagit borttagandet af all frihetsmil omkring köpingarne, hvilka tillförene haft denna rättighet. Men allt detta är icke nog. Anspråken växa oupphörligt, och Utsk:t får förebråelse derföre, att det icke gått så långt, som dessa ifrare skulle önskat. Ingen punkt har dock hos handelsföreningarne väckt så många farhågor, som denna. K. M. hade likväl icke ifrågasatt fredsmilens upphörande, utan dess inskränkning allenast. Jag niinnes icke, om flertalet, men åtminstone hafva ganska många af handelsföreningarne yttrat, det de, endast under den förutsättning att en del af de utgifter, som nu drabba städerna, kunde fördelas på landsbygden, ville ingå på att man lemnade större friheter åt fandthandeln. Detta hvad städerna beträffar. I afseende på landsbygden, har man icke varit i tillfälle att inhemta dess åsigter i denna fråga; men om man t. ex. tager kännedom om de ansökningar, hvilka ingå om rättighet att anlägga sahibod på landet, skall man finna att sockennämnden på långt när icke alltid varit af den tanken, att handelsbods inrättande inom socknen vore nyttigt. Tvärtom har ganska ofta ett motsatt omdöme blifvit afgifvet, och landsbygdens fördel, som Hr Nordenfalk åberopat, torde således äfven kunna åberopas i alldeles motsatt syftning, hvilket också Gr. Liljencrants gjort.
Den 30 December. 527 d. 27 Augusti 1828, att Svensk sjöman skall till den kommun, der han är mantalsskrifven, erlägga den nu till sjömanshusen utgående afgift; N:o 25, i anledning af vackt motion om upphörande för statens tjenstemän af skyldigheten att ställa borgen för den uppbörd, de om händer hafva; N:o 26, i anledning af väckt motion om åtgärder till åstad kommande af en pensionsförening för tjenstemän och betjente vid statens jernvägar; N:o 27, i ani. af väckt motion om inrättande af en representation för häradet; Riddar hus-Utskottet: N:o 4, i ani. af Hr Fåhraei, Edvard, motion ang:de månadtlig tryckning af förteckning å R. o. Ad:ns ledamöter vid riksdagen; och N:o 5. i ani. af Gr. Mörners, Carl Göran, motion om särskild tryckning och utdelning af R. o. Ad:ns öfverläggning rö rande representationens ombildning m. m. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 3 e. m. In fidem, O. Brakel. FÖRTECKNING ÖFVER RIDDERSKAPET och ADELNS den 7 December 1865 lill säte oeh stämma å Riddarhuset antecknade Ledamöter. KUN* STOCKHOLM, TRYCKT HOS E. WESTRELL. 1866. Landtmarskalk: Grefve LAGERBJELKE, Gustaf, Landshöfding. 2. De la Gardie, Magnus Gabriel, 2:dre Sekreterare i K. Utrikes-Departementet. Oxenstierna af Korsholm, Axel Thure Gabriel, Kabinetts-Karnmarherre. Stenbock, fullm. Grefve Posse, Arvid, Possessionat Wachtmeister, Hans, Possessionat. Bielke, fullm. Herr Sparre af Kossvik, Sigge, Kammarherre. Gyldenstolpe, Nils Magnus Gustaf Possessionat. Bonde till Björnö, Gustaf, Öfverste-Kammarjunkare. Piper, Claés Gustaf Eritz, Hofstallmästare. Frölich, Oscar, Löjtnant.
Om en stund kommo de begge unga in igen, våta och uppsluppna, – Nisse knurrade högljudt vid synen – samt stälde sig samman hän att syssla med kokapparaten och uppgingo deri så fullständigt, som om de varit ensamma och inga andra närvarande. Vattnet kokade, så att locket hoppade, Agda letade fram en flaska Caloric ur korgen, och redaktören satte fram punschglas. Han hade bara tre sådana. «Ge mig ett och Bob ett,» arrangerade Nisse, «och drick I samman ur det tredje, barn! Men hemta mig först mitt dragspel, Agda! Det ligger derinne på skrifbordet, tror jag! Skål; botten upp! Tack, Agda! Sätt sig nu hän och håll sig stilla, ty nu ska farbror Nisse sjunga en rolig visa.» Nisse preluderade, slök ett andra glas, preluderade igen, slök ett tredje glas ... «Alltså ...» Han krämtade och satte i:1 «Det var en gång en kvi-nna Tra-la-la, la-la-la, tra-la-la. Hon var en liten judi-i-nna, Tra-la-la, tra-la-la, lá. Och vill hennes namn Det var den liten Me-e-ta.» Nisse lade instrumentet på knäet och fortsatte talvis: «Denna märkvärdiga kvinna tillhörde en gammal familj, hvilken ledde sina anor ända tillbaka till tiden för Kristi födelse och som under många århundraden varit bosatt i Litthauen eller eljes någonstädes emellan Jerusalem och Köpenhamn. Farfar –: I loppor och löss och klå-da Han traskade rundt med sin lå-å-da. Han gick der i smuts och tra-sor, Med hundarne i sina ha-a-sor. Vid dagarnes ända han ha-de Forretning i Mønterga-a-de. Han gjorde i gamla klä-der Samt arisk ära och he-e-der. Tog femti i ränta för hun-dra; Och åt sin ruttna flu-u-ndra. Så gick han, den gamle ju-den. Till helvetet vare han bju-u-den.»
Jag hade ämnat, att vid detta tillfälle iakttaga tystnad, och bryter den nu endast i afseende på framställningarne, att det ifrågavarande förslaget till ändring i matt, mål och vigt, framkommit till fördel för vetenskapsmännen, på bekostnad af de olärde och allmogen. Men det kan ej vara förhållandet. För vetenskapsmannen är det aldralättast, att, med hvilka beräkningssätt som helst, komma till de jemförelser och slutsatser, han söker. Deremot är det just för deras beqvämlighet, hvilka ej äga vetenskapsmannens färdighet, som delta förslag är gjordt; och det är till denna lättfattlighet som all decimalräkning syftar. Bristen derpå hitintills har ej ländt allmogen till gagn, utan lill förfång, vid åtskilliga till 35 H. 14 210 Den 3o Julii f, ro. fallen, hvaraf jag vill taga till exempel, Prestval, då man verkligen fått annan själasörjare, än de fleste önskat; emedan värdet af hemmantalens bråk varit, i brist på decimalräkning, så svårt att utreda. En Prest i Westerås Stift berättas hafva innehaft sin lägenhet i io år, innan man händelsevis fann, att en medtäflare bordt i följd af röstbråket hafva företrädet. I Småland hände icke längesedan, att en Prest emottog lyckönskningar till Pastoratet både af socknemännen och andra, innan Mathematum Lectorn hann utreda, att det bråk, som skiljde mellan den lyckönskade och en medsökande, var till den sednares förmån. Häraf torde kunna skönjas, att det icke är för vetenskapmännens, utan snarare för menige mans bästa, som det ifrågavarande beräkningssättet skulle införas. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg öe vid Lagoch EkonomiUtskottens ifrågavarande Utlåtande gjorde anmärkningar böra föranleda till detsammas återremitterande. Ropades Ja. Företogs till pröfning
Jag vet visserligen, att min stämma i detta fall är en ropandes röst i öknen; men sanningen skall jag framföra, äfven om det på utgången intet verkar. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Hvad angår Hr von Hartmansdorffs yttrande rörtde Utskts betänkts öfverensstämmelse med sanningen eller icke, så torde jag oriktigt hafva uppfattat hans åsigt, då jag icke visste, huilivida sanningsenligheten af Utskis opinion kan mera bestridas än sanningsenligheten af Hr von Hartmansdorffs egen Öfvertygelse. ■— Hvad sjelfva indragningsmakten beträffar, så anser jag den alldeles icke stå i något sammanhang med jury-inrättningen; ej heller ligger det i Hr von Hartmansdorffs bevisning någon sanning för vitsordandet af indragningsmakten, till någon nytta för det afsedda ändamålet med begagnandet af denna makt; och hvad åter vidkommer samme värde ledamots yttrande rör:de svårigheten att få jurymän tillsammans vid några speciella fall, då nial blifvit anmälda inför domstol, så torde förhållandet understundom kunna hänföras till den orimlighet, som någon gång förefunnits i sjelfva incaminationen af brottsligheten i afseende på tryckfrihetsmål. Detta torde vara alltför noga kändt, för att jag sk ii 11 e behöfva framdraga några speciella fall, hvarmed jng visserligen skulle kunna tillhandagå Hr von Hartmändorlf, i händelse han skulle sådant påyrka till styrka för mitt påstående. Jag tror att föreg:de riksdagars erfarenhet att sammanbinda juryinrättningen med indragningsmakten har lemnat tillräcklig anledn. lör Const.Utsk. alt vid detta tillfälle komma blott med förslag till indragningsmhktens utgående, och återföra omsider tryckfriheten till öfverensstämmelse med 86 §:n Reg.Fm, som grundlägger Svenska folkets rättighet till tryckfrihetens begagnande. På denna grund anhåller jag om R. o. Ad:s bifall till Ulsk:s betank., till grundlagsenlig behandling. Frih. L ei jon h uf vud, Abrah:
Ankom till Exp.-Utsk, d, i3 Junii. Betänkande, i anledning af väckta motioner, om ändring af 2 §. 1 Art. och 16 §. 2 Art. uti Kongl. Förordningen den 16 Maji 1827, angående Lotsock B åk-inrättningen i Riket. Till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets handläggning hafva blifvit remitterade: Ifrån Högloft. Ridder skåpet och Adeln, ett af Herr Bråkenhjelm, Per Reinhold, afgifvet anförande, hvaruti Rikets Höglofl. Ständers uppmärksamhet blifvit påkallad å nödvändigheten af den förklaring öfver 2 §. uti Högstberörde Kongl. Förordning, att alla ifrån öppna sjön till Svenska kusten ankommande båtar, under 4 lästers drägtighet, må vara befriade ifrån skjddigheten att taga lots om bord; samt ifrån Vällofl. Borgare-Ståndet, ett af Ståndets vice Talman Herr Wijk inlemnadt memorial, innefattande hemställan om den förändring af 16 §. uti ofvannämnde Förordning, att Skeppare, som en gång utclarerat från Svensk hamn och under samma resa inkommer såsom vinddrifvare i annan Svensk hamn, må vara befriad ifrån erläggandet af den i berörde §. stadgade vinddrifvare-afgift, \ sk. per läst, samt att för fartyg, hvilka, utgångne från utländsk ort, anlända såsom vinddrifvare till Svensk hamn, båk-afgiften blott en gång måtte beräknas, äfven i den händelse, att fartyget under samma resa flera gånger nödgas anlöpa Svensk hamn.
Utskottet får derföre äfwen nu endast i korrthet namna desse stal. Justitie-Ombudsmannen har enligt 1? och 19 §. i dess instruktion besökt under sina res r Fängelser, Hospitaler och dylika allmänna inrättningar. Da han pa behörigt sätt anmält de brister, som han derwid funmt, synes föremålet för dess skyldighet wara uppfyllt, eftersom rättelser icke lara kunna bero af någon annan än Styrelsen, hwarunder dylika inrättningar medelbarligen eller omedelbarligen äro ställde. Ehuru Bcrättelserne till KonglMant och Seraphimer-Gillet atfölst Justitic-Omdudsmanncns Berättelse om dess Embetssörwaltning för ar l8n, har Utskottet således hwarken ägt anledning att upvtaga detta ämne, eller att förwisa det fran sig såsom till annat Utskott hörande Om Riksens Högloft. Stander skulle i detta fall wilia nägon underdånig önskan till Kongl. Maut genom Economieoch Beswäos U sköttel beneda, lärer det i anledning af en, i behörig ordning wäckt staga, ili2 Den Z Julik. fräga, böra ske, utan anmäla derom af Lagutskottet. Den staga om Tcstamentarista Dispositioners anwandandc till sitt ratta ändamäl hwilken somlige Ledamöter pä nämde satt yttrat, anser Lag-Utskottet, vm den ock wore framställd i ett sädant stick, art ben såsom en wäckt Lagstaga tillhörde Utskottets besättning , icke böra med det nu förewarande ämnet sammanblandas eller af Lag-Utstottet för det nar, warande fäsom ny frana upptagas. Hwad Justilie-Ombitdsmannens Diarier och Registratur angar, kan Lag-Utskottet icke eller frångå betz förut derom meddelade utlåtande. — Lag, Utstottet äberopar derwid hwad Utstottet i början af detta Memorial om gränsen för Utstottets befattning yttrat. En sadan granskning afJustitie-Ombudsmannens
Bland andra oformligheter, 19’ Deri 7 J uli t. m.' finnes äfven en, som ensam gör betänt. värdt en återremiss, den, hvilken Frih, Boye anmärkt, nemi. 17 §. Frih. Boye har vidare äfven anmärkt, att, den minsta jordbrukaren skulle få rättighet att bränna och ansett detta orätt. Jag inlåter mig ej i svar derpå; men jag får blott nämna, att det är en conseqvens af den stadgade principen, att bränningsrättigheten skulle åtfölja jordbruket. När den blifvit antagen, borde alla, som idka jordbruk, äfven få begagna denna lätt. Återremiss är yrkad af flera ledamöter. Det skulle fägna mig mycket, om något dermed kunde vinnas och betänk, i antaglig form återkomma; men jag tvekar ej att säga, att jag misströstar derom. Bland annat till stöd derför vågar jag yttra, att af Utskrns 96 ledamöter tror jag ej, att det finnes en, sorn är nöjd med betänk. Conflictei! af de enskilda interessena har varit till den grad stor, att ingen enhet funnits. I afseende på beskattningen tror jag visserligen, att någon enhet skulle vara möjlig att vinna; men i den oeconomiska frågan blir det nära nog omöjligt att förena de olika åsigterna. Det är af sådan anledning jag skulle yrka afslag af detta betänk.; och i händelse det förslaget bifölles, skulle jag väcka den motion, att B. St. matte hos K. M. anhålla, att K. M. taktes gifva R. St. del af de grunder i öeconomiskt hänseende, enligt hvilka K. M. är sinnad att utfärda författningen ang:de brännvinsbränningen, på det att R.St., i enlighet dermed, må kunna besluta beskattningen å denna näring. Det är ingalunda för att icke folket må uttrycka sina önskningar, som jag framställer detta, utan derföre, att jag tror, att ej de riktiga önskningarna framkomma, emedan åsigterna, i hvad det oeconomiska af frågan beträffar, städse skola vara i strid och jemnkningen således åstadkommas blott genom voteringslapparna.
När nu frågan är af denna beskaffenhet, så säger man, som detta är ett krono-besvär, så bör det äfven af kronan betalas. Detta är sannt; men huru skall sådant tillgå, om det icke godtgöres af hemmanen? Jo, det skulle väl ske af Allmänna Bevillnm. Men om man deraf tager fjerdingsmannens aflöning så kommer hon att drabba icke blott jordegare på landet, utan jemväl Stadsboer. Nu är likväl förhållandet, alt de sednare sjelfve aflöna sina stadstjenare och upbördsmän. Kan man då begära, att Stadsboerne skola aflöna sådana betjente äfven för landet? Städerne skulle då få betala dubbelt. Delta visar att ifrågavar. besvär icke lämpligen kan falla på någon annan än landsbygdens innevånare, på sätt som hittills skett. Men som det icke är ett menighets-bestyr utan ett krono-besvär, så kan man icke undra derpå att såsom åtskillige talare yttrat, det ogerna åtages af boställshafvare, eller andra, som hittills icke varit desamma underkastade. Jag är icke boställshafvare och har icke varit det, äger icke heller något slags fastighet. Hvad jag här säger, dertill är jag således icke föranledd af enskilda förhållanden. När jag vid föregnle riksdag bestridde det ypperliga frälsets beläggande med detta besvär så skedde del derföre att man då pockade derpå, emedan det påstods vara ett menighets-bestyr, uti hvilket alla hemansägare kunde tvingas att deltaga. Nu erkänner man sitt misstag i detta hänseende. När så sker, kan jag icke annat än instämma uti hvad Gr. Lagerbjelke i den delen har yttrat. Jag yrkar dock att boställena mätte undantagas och jag skulle tro, att de Hrr Ledamöter af R. o. Ad., hvilka vilja godkänna Den 12 Mars f. m. 861 hufvudsaken i det skick, hon nu är framställd, borde medgifva ett undantag för boställen; ty både jag och många andra, som vilja bifalla hufvlidfrågan, skulle nödgas att säga nej, om man ville ålägga boställena att deltaga i förevar, skyldighet. Ropen på propos. förnyades.
N:o 1476. C. W. Riben. L. S. N:o 1505. von Seth. Fullm. Johan Fredric Aminoff. L. s. Carl Ludv. Dahlfelt. L. S. N50 1618. C. M. Elgenstierna. L. S. N:o 1655. J. A. Tornérhjelm. L. S. N-o 1688. Cederstolpe. Fullnr. Wilh. af Sillén. L. S. N:o 1781. von Rehausen. Fullm. Fr. Söderhjelm. L. S. Isbo 1789. Ridderhjerta. Fullm. A. Kalmberg. L. S. ♦ 118 N:o 1824. M. von Törne. L. s. N:o 1861. Aug. von Hartmansdorff. L. S. N:o 1932. von Oldenskjöld. Fullm. C. G. Stuart. L. S. N:o 1943. E. J. Bergenschöld. L. S. N:o 1974. Berndt Granfelt. L. S. N:o 1992. G. R. Lagerstråle. G. von Axelson. L. S. N;o 2053. G. M. Stjernsvärd. L. S. N:o 2118. b. L. M. Lagerheim. L. S. N:o 2202. Axel Möllerhjelm. L. S. N:o 2232. J. J. Fredenstam. L. S. N:o 2243. Dan. Hadorph. L. S. N:o 1842. G. Edenhjelm. L. S. N:o 1917. Berg von Linde. Fullm. Fr. Posse. L. S. N:o 1940. c. J. J. Tersmeden. lis. | N:o 1960. b. C. Hampus Montgomery. L. S. N:o 1976.
Upplästes ett frän Vewillmngs-Utskottet inkommit Memoria! af denna dag, innefattan. de det utlätande öfwer Borgare-Ständets gjorda anmärkning att den af Utskottet projecterade förändring uti 4 Art. 1 h. 7 Mom. körande Bcwillnrngs-afgiften för Tjenstehjon more stridande mot Bewillnings-Förordningens lynne och grunder, att, uppä anförde stal Utskottet tror sig icke äga anledning göra ändring uti hwad redan blifwit föreslagit. Lades pä bordet. Upplästes ankomne Protodolls-Utdrag frän det Högwärdige Preste-Ständet, af Len 8 Oktober, r nn; fattande: Bifall till Särffilta Ulffottcts tillstyrkan om fastställandet af Le wid sista Riksdag fattade, till den nästa gällande beslut. Män - 478 Den iZ Oktober. Gillande af Bewillnings-Utskcttets Memsr rial, rörande Riksdagsmannen l-LnAbeiks pästäende om eftergift i Bewillning för Gestriklands Allmoge. Gillande af Bewillnings-Utskottets Memorial om förskoning för Bewillmng för Åtskilligt Städer och Orter. Bifall till Constitutions-Utskottets Memorial om föreslaget tillägg uti 14 §. af Justitia-Ombudsmannens Instruktion. Bifall till Bewillnings-Utffottets Memorial, rörande nägra af Riksdagsmannen ^näsrs Olsson frän Orebro Län äskade förklaringar t Bewillnings-Förordningen. Gillande af Bewillnings-Utskottets Memorial om Bewillnings - uppbörden-wid Regementerna. Bifall till Lag-Utskottets Memorial, rörande Marknaders hallande sä, att den sä kallade Marknads-aftonen ej mä infalla pä Söndag. Bifall till Bewillningssamt Allmänna Beswärsoch Oeconomi-s - Utskottens utlätande öfwer Konungens Nädiga Proposition om Brännwins-bränningen i Carlscrona. Gillande af Lag-Utffottets föreslagna förklaring af Z h. 6 Cap.
Döling för det V O honom genom samma beslut tillskyndade lidande med tjugo riksdaler banko; hvarförutan Hr polismästaren föi pligtades återgälda Kongl. Majit och kronan kostnaden för Dölings underhåll i häktet intill dess han, i följd af Kämnersrättens den 27 April 1843 meddelade beslut, biel derutur lösgifven. De underdåniga besvär öfver Kongl. Hofrättens utslag, som hos Kongl. Majit blifvit ä svarandens sida anförda, hafva ännu icke till pröfning förekommit. Den speciella redovisningen för de genom mina embetsålgärder inledda anmärkningsmål och deras utgång är nu slutad. Det har redan i början af denna berättelse bl i I vit sagdt, att antalet af dessa mål under ifrågavarande tidrymd, likasom under de nästförutgångna fyra åren, betydligen förminskats emot tilllörne, tillbaka räknadt lill år 1834; och orsakerna dertill äro äfven 56 antydda. Men delta förhållande påkallar destomera nödvändigheten alt nu, i likhet med hvad förr iakttagits, fästa uppmärksamhet å de af öfriga vederbörande i förrberörda hänseenden väckta och fallföljda mål, för att sålunda bereda en öfversigt af hvad i synnerhet emot lagskipningen blifvit anmärkt, och derigenom gifva grund för ett omdöme uti den vigtiga frågan, huru de lagskipande myndigheterna uppfyllt sin bestämmelse och motsvarat samhällets rättmätiga anspråk. Efter att derföre hafva inhämtat kännedom om alla mål af omförmälda beskaffenhet, så vidt de blifvit afgjorda åren 1844 och 1845, bör jag icke underlåta att särskildt bemärka dem, hvilka, vare sig för åtalade embetsförbrylelsens svårare egenskap, eller för målets utgång, förete mindre vanliga förhållanden. Af sådan art förekommer egentligen blott t vänne mål, hos Kongl. Hofrätten öfver Skåne och Blekinge gjorda anhängiga, och hvilka således här nedan kortligen uppfattas.