Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti skrifvelse den 9 April 1856 hade Justitie-Ombudsmannen anmodat Konungens Befallningshafvande i Jönköpings län att infordra Grenna Rådstufvurätts år 1854 meddelade Utslag, hvarigenom en Kakelugnsmakeriarbetare blifvit fälld till ansvar för fylleri och slagsmål m. m., hvilket Utslag varit erforderligt för pröfning af en vid granskningen af inkomna fånglistor gjord anmärkning; men sedan Konungens Befallningshafvande uti skrifvelse den 24 September förstnämnda år meddelat, att, ehuru Magistraten i Grenna blifvit förelagdt, att det begärda Utslaget till Konungens Befallningshafvande skyndsamlingen insända och, då sådant uraktlåtits, enahanda föreläggande är vordet förnyadt, sednare gången med stadgande tillika af vite för underlåtenhet, Magistraten likväl icke ställt sig Konungens Befallningshafvandes föreskrift till efterrättelse; har Justitie-Ombudsmannen i skrifvelse den 2 Oktober sistnämnda år uppdragit åt Advokat-Fiskals-embetet i Kongl. Götha Hofrätt att anställa åtal emot bemälde Magistrat för den tjensteförsummelse, som sålunda vore begången, och att dervid påyrka ej mindre ansvar efter Lag och sakens beskaffenhet, än äfven vederbörandes förpligtande att inom viss stadgad tid styrka, att ifrågavarande Utslag blifvit till Konungens Befallningshafvande insändt. Öfver Advokat-Fiskals-embetets, i anledning häraf till Kongl. Hofrätten den 13 Oktober samma år afgifna, Memorial uraktlät jemväl Magistraten att afgifva infordrad förklaring; men efter det bemälda Embete uti ytterligare Memorial den 10 Oktober 1857 framställt slutpåstående i saken, har Magistraten ändtligen vidgått den anmärkta försummelsen och upplyst, att det infordrade Utslaget blifvit den 18 nästförutgångna 109 Juni öfversändt till Konungens Befallningshafvande, som ock. tillkännagifva sig hafva detsamma påföljde dag emottagit.
Derigenom, att reformdrägtens sniU aldrig vexlar till sin grundform, eger man alltid en klädning &gt;man kan gå h, som damerna bruka säga. För dem, som anlägga reformd rägt, finnes intet befallande mod: den kan göras med mänga variationer, och de kvinnor, som förstå dess ide, hafva antagligen högre intressen än toilettens, än jägtandet efter omvexling och grannlåt. Reformdrägten är lämpad efter nutidens behof, eftel ' allt godt och skönt, som nutidens industri i den vägen erbjuder, En annan praktisk sida eger reformdrägten deri, att den är lätt att inpacka i reskoffertaJ ', kall läggas slät och 3 Rei ' ormdrägten fyller äfven behofvot af sparswllhet, om man utgår från den synpunkten, att det varaktigaste tyget, om än dyrare, dock i längden blir billigast. '] ' ill denna drtigt väljos helst ett goelt, v " raktigt tyg, som har don fönlelen att både i sol och regn tämligen väl bi· bebålla sin farg och sitt ursprungliga utseende. (Se vidare boken .Roformdrägten., sid. tager liten plats, fördelar, som dra.perade och med yfviga garnenngal ' .försedda kläder icke hafva. Genom att uppdraga bakvåden öfver axh.rne, fyller togan bebofvet af mantilj, schal eller lätt öfverplagg och tager sig särdeles bra ut. Det på denna del anbragta garnityret., som bör tagas smalare än på fra.mväden, dels för stilens karakter, dels för billigbetens skuld, bör sys särdeles omsorgsfullt, så at.t afvigsidan kan med all heder visas. Detta gäller dock mest Olll sidorna, ty garnityret på den upplyftade bak våden vikes uMt, så att det likt ett uppslag pryder det sålunda bildade öfverplagget.
Detta motbevis kan synas tillräckligt, men som an-tydt, ett mera djupgående gifves: en sådan sats som » vara — Låt oss så hålla med detta enda exempel. Att qvista af aldrig så många grenar är tidspillan; metafysiken måste angripas vid roten. Låt oss derför vända åter till sjelfva metoden. G. H. Lewes anmärker, att det sorgliga privilegiet på metafysiska metoden ej ensamt är filosofens. Sparfven, som tror fogelskrämman farlig; fetischdyrkaren, som, liksom vore han en Boströms föregångare, öfverallt ser personliga väsen; gossen, som rädd rusar genom det rysligt mörka rummet; den helige Augustinus, som klart och tydligt bevisar att antipoder äro omöjliga — alla använda de i grunden samma metod som boströmianen, då han bringar till full evidens det logiska faktum, att fyrståndsrepresentationen är den enda riktiga. Alla resonnera de, göra antaganden, förklaringar, bevis, allt efter sitt bästa förstånd; men en sak glömma de, de glömma att kontrollera sitt resonmang. Så se vi öfverallt i historien, hur det är det fritt framrusande resonmanget, som gifvit upphof till de flesta menniskoandens misstag. Ej som skulle jag, i färgblindhetens tidsålder, vilja påstå det sinnesförnimmelsen är fullkomlig. Men den är mindre ofullkomlig än resonmanget Hur ofta se vi fel mot det vi resonnera fel? Säg i proportion af ett mot hundra. Och då man en gång ser fel, hur rättar man detta fel? Jag sert. ex. en bekant vika om hornet, men är ej fullt viss på min sak; huru vinna visshet? Boströmianen, om han vore konseqvent, skulle anställa en logisk undersökning, huruvida det vore med sannolikhet forenadt, att ett så-och-så beskaf-fadt sinligt-förnuftigt väsen, vid den tiden och på det rummet, hos honom skulle åstadkomma slik sinnesförnimmelse. En mindre djupsinnig person skulle troligen springa i kapp sin förmodade bekante och se närmare efter. Man ser alltså, hur sinnet rättar sina egna misstag; förståndets misstag deremot rättas ej med säkerhet af förståndet sjelft, utan blott så, att resonmanget återföres till och kontrolleras med sinnesförnimmelsen.
Föredrogos i ett sammanhang och biföllos StatsUtskottets sedan den 28 Juni hvilande Betänkande angående tillökning för penninge löntagande civila Embetsoch Den ij Juli e. m. 1 Tjenstemän i allmänhet, och samma Utskotts den 7 och 11 Juli på Bordet lagda Utlåtande i anledning af gjorda anmärkningar vid berörde Betänkande. • —. Likaledes bifölls RiddarhusUtskottets den 6 Juli afgifna, och den 14 på Bordet lagda Memorial, om fortsättning af Capitationsafgiften till Riddarhusets reparation. Föredrogos å nyo tvänne ConstitutionstJtskottets Memorial, sorn den 14 Juli blifvit första gången upplasta, det ena om förändringar i 46 och 56 §§. RiksdagsOr 1- ningen, det andra angående en ny §. rörande utlänningars naturalisation, föreslagen att införas mellan den 57 och 38 §. RegeringsFormen. BifÖllos till den påföljd 56 §. RegeringsFormen föreskrifver» Bifölls Lagoch OeconomieUtskottens åen 14 dennes på Bordet la"da Memorial af den 4 nästföregående, rörande en allmän handelsfrihet, samt upphäfvandet af ProductPlacatet. Före - V. Den 17 Juli e, m. 853 Företogs å nyo OeconomieUtskottets, den 16 dennes på Bord t lagda, B tänkande, angående ändring uti hvad författningarna rörande OallOch GästgifveriSk jutsen stadga, samt om förhöjning uti Si.juLslegan, in. m. 1 anledning af gjord anmärkning af Grefve Lilliencrantz, hvaruti flera instämde, emot Utskottets Förslag att afståndet mellan håll borde i allmänhet, och der möjligt vöre, utvidgas till 2 mil, biet Betänkandet återförvisadt. Föredrogos å nyo och bi föllos följande OeconomieUtskottets förlidne gårdag på iBordet lagda Betänkandem 1:0
Raab har nemi. sagt, att nämnden aldrig skulle blifva fulltalig, emedan mängden icke skulle vilja åtaga sig ett dylikt ledamotskap, men denna anmärkn. förfaller vid granskning af mitt förslag, enär ingen får afsäga sig befattningen alt vara 112 Den 21 December. ledamot i nämnden, och min fullkomliga öfvertygelse är dessutom att inom ganska kort tid en plats i nämnden snarare af förr angifna skäl skall sökas än man behöfver söka personer, hvilka vilja åtaga sig ett sådant förordnande. Frih. Raab har ytterligare erinrat, att nämndens sammanträden borde inskränkas till endast ett årligen och till en kortare lid än den jag föreslagit. Jag liar i mitt förslag stadgadt, att nämndens sammanträden inträffa d. 1 Mars och d. 1 Oktober årligen med rättighet för nämnden, att vid första sammanträdet bestämma, huruvida det andra kan undvaras eller icke. Det är visserligen möjligt och troligt, att endast ett sammanträde i början anses nödigt, hvilket kommer att fortgå icke under 14 eller 8 utan endast kanske 2 eller 3 dagar, men jag har all anledn. att tro, det tiden för dessa sammanträden i framtiden nog torde uptaga hela den tid jag föreslagit. Jag har likväl ansett mig böra utsätta ett visst maximum af tid för nämndens sammanträden, pä det att han icke må urarta till en stadigvarande rådslående församling, som i sådant fall möjligen skulle kunna inskränka Ländsk:s verksamhet. Jag har nu besvarat de hufvudsakligaste af de emot förslaget framställda anmårkmr och anhåller, att detta mitt yttrande måtte fä åtfölja remissen till vederbörligt Utsk. Hr von Hartmansdorff, Äng: Ogerna förlänger jag en öfverläggning, som, innan förslaget blifvit till vederbörligt Utsk. hänvisadt, fått en allt för stor vidlyftighet. Jag befarar dessutom att, när förslaget från Utsk. till Ståndet återkommer, så nödgas vi å nyo än utförligare tala derom. Men jag anser det vara till den grad skadligt, att jag, ehuru villigt erkännande författarens otvifvelaktiga välmening, icke kan underlåta, att genast säga min tanka. Landsh.-emb:na anser jag vara bland de bäst inrättade myndigheter i riket.
Jag kan ej annat än till alla delar förena mig med Gr. Gyldenstolpe och Hr von Hartmansdorff och försäkra att få skola finnas inom Sveriges alla Art.-reg:ten, som ej med desse herrar skola instämma. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad framställde H. Ex. Hr Frih. o. Landtm., att bifall blifvit yr kadi, dels till K. M:s i ämnet aflåtna nåd. propos., dels lill ett af Hr Brakel skrifteligen aflemnadt sålydande förslag ”Att Arl.reg:tenes Officerslöner npföras å stat till det belopp, Art.komitéen föreslagit, med undantag likväl af Chefslöuerne, hvilka nedsättas från 4,360 r:dr till 4,100 r:dr, taffelpenningar och fouragemedel inberäknade och af Underlöjtnantslönerne, hvilka nedsättas från 400 till 380 r:dr. Efter först till bifall å Utsk:s utlåt, i denna punkt framstäld, men med nej besvarad propos., hemställde H. Ex. om B. o. Ad. hi folie K. M:s i ämnet aflåtna nåd. propos., och ropades härvid starka nej blandade med mänga ja, hvarefter H. Ex. hemställde om R. o. Ad. biföl le Hr Brakels nyss upläste förslag, samt efter denna proposms besvarande med starka ja blandade med nej, förklarade det han trott sig finna att härvid ja öfverröstat nej. 18:de och 2 l:sta punk ter ne. Lades till handlingarne. 23:le punkten. B. o. Ad. vidblef sitt förut i ämnet fattade beslut. 24 punkten. Lades till handlingarne. Föredrogs ånyo StalsUtsk:s d. 4 och 13 dennes på bordet lagda mern. N:o 151, i anledn. af erhållne återremisser å utlåt. N:o 86, ang:de reglering af utgifterne under Riks-statens Femte hufvudtitel. Härvid företogos serskildt till afgörande följande enligt ordningen i utlåt. Lades till handlingarne.
Skrifvelse, N:o 198. 625 ter, som på sednare tider betydligt tillväxt, så väl till antal, som upplagornas storlek och formatens vidd, och derigenom i icke obetydlig grad betunga posterna, lemna Staten någon mot berörde besvär mera svarande ersättning, än den nuvarande Stämpelafgiften kan anses utgöra, hafva Rikets Ständer, med afseende jemväl å det högst ringa belopp, hvartill ifrågavarande afgift uppgår, jemförelsevis till hvad i andra länder för tidningsstämpeln erlägges, ansett stämpelafgiften för tidningar böra med Etthundra procent förhöjas; dock att denna förhöjning icke utsträckes äfven till andra periodiska skrifter, för hvilka, såsom i allmänhet af mera vetenskapligt eller litterärt innehåll, hittills stadgade afgift skäligen synes böra bibehållas, hvarjemte och då det, i Rikets Ständers tanke, icke är med författningens mening öfverenstämmande, att den så väl tidningar, som andra stämplade periodiska skrifter medgifna befrielse från postporto-afgift skall ega rum i annat fall, än då dessa skrifter från trycka i ngsor terne afsändas, Rikets Ständer, funnit ett förtydligande härutinnan, på sätt förslaget innehåller, böra uti författningen inflyta. §• 1L lili 3:dje punkten af denna §. stadgas att domare eller andre, hvilka i och för sina tjenstebefattningar emottaga skrifter och handlingar, böra, vid det i 14 §. stadgade ansvar, tillse, att ingifna handlingar äro riktigt charterade och stämplarne annullerade, på sätt 3 §. 6 mom. innehåller. I följd af berörde föreskrift är således domaren eller tjenstemannen, som handlingar emottager, nödsakad, att, i händelse något i omförmälde hänseende blifvit af part försummadt, antingen vägra att så beskaffade handlingar emottaga eller ock sjelf gå i författningen om charteringens behöriga fullgörande.
Maj:ts nådiga framställning om pension för General-tull-direktören, Friherre Carl Henrik Gyllenhaals enka, Aurora af Nordin, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer, med bifall till den nådiga Propositionen, beslutat, att för bemälda Enke-friherrinna skall å allmänna Indragnings-staten uppföras en årlig pension af 700 R:dr.” 34:o. I anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition derom, att Chefen för Telegraf-verket i riket, General-löjtnanten Carl Akrell, måtte från och med Stats-Utskottets Memorial N:o 195. 21 månaden näst efter den, hvarunder afsked från nyssnämnda Chefsbefattning kan varda honom i nåder beviljadt, uppföras på Rikets allmänna Indragnings-stat till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension af 6,000 R:dr, hade uti 56:te punkten Utskottet, som ansett att derest omförmälda nådiga framställning af Rikets Ständer bifölles, den pension General-löjtnanten Akrell för närvarande vore berättigad att från Arméens pensionskassa uppbära, borde upphöra att vidare utgå, då pensionsrätten från allmänna Indragnings-staten vidtager, tillstyrkt att den nådiga Propositionen måtte med sådant vilkor af Rikets Ständer bifallas. Detta Utskottets yttrande är i sin helhet icke godkänt af något Riks-Stånd. Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet hafva nemligen väl, i enlighet med Utskottets tillstyrkande, bifallit Kongl. Maj:ts ofvanberörda framställning, men dervid tillika förklarat, det sådant skedde utan det af Utskottet för pensionens åtnjutande föreslagna vilkor. Borgareoch Bonde-Stånden åter hafva, för sin del, antagit samma vilkor, men bestämt den äskade pensionen till endast 4,500 R:dr.
Af herr friherre Ahlströmer, C. J. 0. »DS jag icke kan biträda den åsigt, som inom de förenade Utskotten gjort sig gällande, att i Kongl, förordningen angående fattigvården i riket, hvilken, vid den tidpunkt, då de af Utskotten behandlade motioner blifvit gjorda, icke vunnit någon allmännare tillämpning och hvars verkningar derefter i högst få fall kunnat visa sig, tillstyrka andra förändringar än sådane, som antingen afse förtydligande deraf eller som, utan rubbning af de principer, hvilka för densamma legat till grund, kunna vidtagas; och då jag anser den från begreppet om medborgerlig rättighet oskiljaktiga grundsats, som i den Kongl, förordningens 13 § blifvit uttryckt: »att ingen må, i och för »äfventyret af framtida lättigvårdstunga, inskränkas i rättigheten att välja vistelse»ort, der honom sådant af andra skäl ej lagligen kan förmenas,» blifva alltför nära trädd, genom antagande i sin helhet af de förslag till förändrad lydelse af 14, 13, 16 och 17 §§ i den Kongl, förordningen, hvilka Utskotten tillstyrkt, finnér jag mig föranlåten att mot Utskottens beslut i denna del mig reservera, likväl utan att derigenom hafva uttalat någon mening om företrädet i alla andra afseenden af de bestämmelser, nämnde §§ innehålla, framför dem, som i Utskottens förslag innefattas.» Af herr v. Hohenhausen, som ansåg, dels att ett stadgande om skyldighet för anhörige i rätt uppoch nedstigande led, att, i mon af behof, å ena, och förmåga, å andra sidan, bidraga till hvarandras försörjning till det belopp och efter de grunder, som uti samhällets faltigvårds-reglemente i allmänhet äro bestämda, hafva bort uti 1 § intagas; dels ock att församlingens kyrkoherde bort till ständig ordförande i fattigvårds-styreisen bestämmas, hvarigenom, bland annat, det anmärkta behofvet af en, vid behandling af fattigvårds-ärenden, ansvarig protokollsförande, enligt reservantens tanka, skulle hafva blifvit afhulpet.
Dessutom antages att ett betydligt antal skolungdom kan erhålla undervisning vid gymnastiska central-institutet. Beträffande storleken å förenämnda 4 gymnastikhus, anser jag en lämplig modell förefinnes i Kongl. Flottans å Skeppsholmen belägna exercishus, hvars| längd) är 175 fot, bredd 44 fot samt höjd, i midten 17 och vid sidorna 14 fot. I en sådan sal kunna 3 å 400 ynglingur och gossar samtidigt exercera, gymnastisera eller fäkta, 516 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. Angående kostnaden för uppförandet af hvarje gymnastikhus kan som ledning anföras, att man för mig uppgifvit att kostnadsförslaget för nyss omnämnda exercishus uppgick tdl 24,000 R:dr R:mt, samt att utförandet något uudersteg detina summa. Härvid bör anmärkas, att ingenting betaltes för tomtplatsen. Jag antager nu att hvarje af dessa föreslagna hus kan, oaktadt nu gällande högre priser å materialier, arbete, m. m., samt en dyrbarare inredning, uppföras för 50,000 R:dr R:rat. Någon kostnad för tomtplats upptages ej af den orsak, att jag vågar hoppas att om, som vilkor för anslagets erhållande, fastställes att den skall lemnäs kostnadsfritt af staden, så bör dess Styrelse, uppfattande vigten af ungdomens fysiska uppfostran, bereda tillfälle härtill; att det årliga underhållet af lokalerna besörjes i likhet med öfriga offentliga byggnaders; att hvarje gymnastik har tvänne lärare, hvaraf en förestår undervisningen i gymnastik samt en undervisningen i vapenföring och exercis; att hvarje gymnastik har en o/jfentlig kassa. Till den ingår: a) det, som Staten betalar till aflöning åt gymnastik-lärare vid de läroverk som begagna gymnastiken; b) den summa, som af hvarje af dessa läroverks s. k. terminspenningar anses böra användas till uppköp och underhåll af gymnastik-, fäktoch exercis-materiel; c) den summa, som de privata skolorna betala för elevernas fysiska uppfostran.
M ars f. m. kunna träffa densamma, Jag har vid detta tillfälle enahanda åsigt, sorn vid alla andra af samma art, nemligen, att man hör vara ytterst varsam med att antaga och till verkställighet befordra ett nytt förslag, innan man hunnit bestämdt öfvertyga sig, att det äger så gifna, öfvervägande fördelar, att man ej förlorar vid att förkasta det, som längre tid varit beståndande och nyttigt befunnet. Frih. Cederström, Jac.: Jag har begärt ordet för att yttra mig i afseende på formen, emedan frågor af dylik beskaffenhet hvarje dag kunna uppstå, och det således är af vigt att få något bestämdt beslut derom. Man har icke uppläst i morn. af 4g §■ Riksd.Ordn. ända till slut och derföre ej heller fästat sin uppmärksamhet vid den Ståndet Jemnade rättighet alt besluta om och när remitteras bör. Det är klart, att yttranden kunna förekomma, som böra remitteras, ehuru de icke kunna hänföras till något af de i 48 §• upptagna ämnen. Om bordläggning då ej skulle få äga rum, kunde ofvannämndq stadgande aldrig tillämpas. Då lagen är bokstafligen tydlig, alt bordläggning af ett yttrande kan och bör ske, om den är begärd, synes mig, att den ej kan hindras. Den värde motionären har väl afstått från sin begäran; men det är vigtigt att nu afgöra frågan i allmänhet, för att framdeles undvika timmars öfverläggniugar öfver ämnen, hvarom man ej bör öfverlägga. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Formfrågans afgörande nu skall förekomma förlängning i discussionerna framdeles. Hela andan af föreskrifterna i våra grundlagar, rörande motioners behandlande i Stånden, innebar att ej upptaga tiden med långa öfverläggniugar före remissen till Utsk., der frågan först bör utredas, innan vi stadga vårt omdöme deröfver. Hvad beträffar en ledamots gjorda anmärkning om saknadt tillfälle för oss att genomläsa de anmärkningar, som göras vid ett yttrande, derest de ej kunna bordläggas, torde man i detta afseende kunna hänvisa till protocollet, der de alltid finnas.
Under den 21 sistlidne Januari hade bemälde kommitterade hos Kongl. Majit gjort underdånig hemställan, att, i anseende till mängden af de expositions-artiklar, som redan blifvit anmälde och än vidare syntes vara att förvänta, anstalt måtte fogas om deras utsändande och hemförande på statens bekostnad till och från den ort, der Kejserliga Franska Regeringen erbjudit sig att låta dem emottaga och återlemna, äfvensom att, till beredande af fördel och uppmuntran för Svenska landtbruket, de djur, redskap och landtmanna-produkter, som vid expositionen kunde för Svensk räkning komma att inköpas, finge på Svenska statens bekostnad från expositions-orten hit till riket hemföras och att, till bestridande af de betydliga utgifter, som blefve erforderliga för anskaffande, inköp och transport af sådana djur, redskap och produkter, som kunde vara förtjenta att till expositionen försändas, men icke blefve af enskilde utställare anmälde, för resekostnader, för magasiners hyrande, för foder åt djuren, för deras och effekters vård, för traktamente och resekostnadsersättning åt en Svensk kommissarie och dennes biträden i och för tillsynen å utställnings-artiklarne och deras ordnande på expositions-stället m. m. d., en summa af 25,000 Ridr Banko måtte ställas till kommitterades disposition, uti hvilket belopp iikväl icke vore inbegripen kostnaden för det eller de fartyg, hvaruti artiklarne skulle transporteras från de Svenska inskeppnings-orterna till Fransk hamn och derifrån tillbaka till Sverige. Emellertid hade från Kejserliga Franska Regeringen officiel underrättelse ingått, ptt den ifrågavarande-, till den 1 sistlidne Juni utsatta expositionen i Paris af rac&- djur och landtmanna-produkter icke komme att ega rum innevarande år. Stats-Ulskottets Utlåtande JYi 141. 15
Maj:ts och Kronans vägnar skulle afslutas, ej kunna binda bolaget att, såsom vilkor för statsbidragets åtnjutande, hafva kanalarbetet färdigt före 1868 års slut, och häraf har nu det för bolaget olyckliga missförstånd inträffat att året 1868 blifvit ansett utgöra ett af de för kommunikationsledens fullbordande beräknade arbetsår, i följd hvaraf Kongl. Maj:t ej ansett lämpligt bifalla direktionens underdåniga anhållan om Proposition till Rikets Ständer om återstående statsbidrags utfallande genast, utan i Sin nådiga Proposition till Rikets Ständer, om Statsverkets tillstånd och behof, blott föreslagit anvisande af halfva återstående anslaget, 50,000 Riksdaler, och af lånet — derå 350,000 Riksdaler återstå — blott 180,000 Riksdaler, eller tillsammans 230,000 Riksdaler, och det först för år 1867. Såsom föremål för Rikets Ständers beslut vid en blifvande riksdag skulle då qvarstå af anslaget 50,000 Riksdaler och af lånet 170,000 Riksdaler eller tillsammans - 220,000 Riksdaler.