Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ända till slutet bibehöll sig derföre ett och annat drag af hennes kynne från de år, då Voltaire var hennes Apollo; då, närmast honom, Pope och Locke voro i hennes ögon jordens yppersta snillen; då hon hos Shakspeare fann ”yrsla”, och hos Milton ofta, i stället för ”skaldens ton”, något som ”mera liknar skrålet af en full på gatan” 104; då hon betraktade ”orim” och ”orimlighet” ungefär såsom liktydingar, och öfver bägge afkunnade samma dödsdom, förklarande Rimmet för ”Smakens broder” 105, d. v. s. en rentaf oskiljaktig egenskap från hvarje modernt – och enkom från hvarje svenskt 106 – poem, som vill gälla för fallgodt; då hon syntes, både i vitter granskning och i vitter skapelse, lägga en hufvudvigt på Satiren, Epigrammet, Parodien; och så företrädesvis älska det Lekande, det Nätta, det behagligt Flygtiga, att i smaklärarens egna sånger äfven sjelfva Lyriken, ja sjelfva Erotiken förmärktes oftare och sannare tala deras tungomål, än den egentliga känslans och lidelsens. Vi skulle storligen misstaga oss, om ej det väsendtliga af de anklagelser, som af Thorild och de med honom liktänkande 107 rigtades mot Stockholms-Postens sätt att vara svenska vitterhetens högsta domstol, är i det nu anförda med temlig fullständighet sammanställdt; ehuru med de förmildringar och afdrag, under hvilka det, såsom vi förmoda, kommer att bekräftas af en opartisk efterverld. Hvad vidare skulle om denna öfverdomstols lyten kunna bifogas mera för vår egen räkning, har längesedan, i våra skildringar af Thorilds bragder och öden, blifvit på sina behöriga ställen utsagdt.
Döbner i sitt berömda arbete » Handbuch der Zoologie », som utkom 1862, begagnat samma term. Han skrifver nämligen sid. 170: » Bei einigen Yögeln befindet sich zwischen den Aesten des Unter-kiefers eine Hauterweiterung, der sogenannte Kehlsack, welcher zum Aufbewahren der Beute dient ». — Nog är det högst sannolikt, att professor Döbner funnit en bestämd analogi emellan denna strupsäck och den hos finkame, enligt hr Mewes ’ påstående, befintliga » kräfvan », ty i fortsättningen af sitt arbete talar han icke om kräfva (» Kropf », ingluvies) hos några andra foglar än hos dufvoma, hönsen och dagroffoglame. Trots hr M: s påstående frångår jag icke på något vilkor den åsigt, som jagredan uttalat, att de båda ifrågavarande organen böra liafva olika vetenskapliga benämningar, om de än i dagligt tal inbegripas under samma namn. Detta hvad angår det vetenskapliga. Sedan kommer hr M. med åtskilliga insinuationer som träffa mig personligen. Dessa äro affattade på ett satt, som tyder på en ledsam afslappning i tankegången, emedan hr M. vid slutet af sin uppsats, ehuruväl den är temligen kort, tyckes hafva glömt hvad han sagt i början af densamma, der han nämligen klandrar, att jag stödt mig på egna ' iakttagelser eller, såsom han uttrycker sig, på egen auktoritet, hvaremot han i slutet af artikeln med en viss försmädlighet uppmanar mig att ej hängifva mig åt kammarfunderingar utan sjeif studera naturen. Att ingå i något sjelfförsvar torde härvid vara obehöfligt, då jag kan taga en dryg del af landets befolkning, från skånska slätterna ända upp till lappska fjellen, som vitne på det obefogade i hr K: s insinuation.
Således, när en rubrik i statsregleringen kan omfatta inkomster, hvilka härleda sig från tillämpningen i ett fall af sådana lagar, hvilka omförmälas i 87 § Reg.F., mäste det äfven vara klart, att denna samma statsreglering jemväl både kan och måste omfatta inkomster, härledande sig från andra i civil-lagsliftningsväg tillkomna lagar, hvaraf påtagligen följer, att den bevisning för sin sats, som Hr Gripenstedt ur sjelfva statsregleringen velat hemta, faller lill intet. En annan värd talare har slutligen yttrat, alt då två Stånd vägrat alt afslula statsregleringen förr, än denna fråga blifvit afgjord, så skulle, om ett sådant afslutande icke skedde, skulden dertill kunna hvälfvas på dem, hvilka vilja förhindra frågans afgörande i förstärkt StatsUtsk. Härpå har jag icke att meddela annat svar, än att så vida en vägran att afslula statsregleringen icke annorlunda kan betraktas än såsom ett steg af revolutionär beskaffenhet, så torde det försöket storligen misslyckas, alt betrakta deras handlingssätt för revolutionärt, hvilka yrka gällande lagars efterlefnad. Hr Rosenblad: Jag hade icke ämnat att deltaga i öfverläggningen om detta ämne, men då fråga om återreraiss af betänk. blifvit väckt, anhåller äfven jag att få yttra några ord. Om man vill jemföra grundlagens §§ med hvarandra och veta, hvilken kraft och verkan de kunna äga på något specielt fall, så är bästa vägledningen att erinra sig huru dessa grundlagens §§ tillkommit och hvad de innehålla. Före 1809 ägde, som vi veta, Konungen ensamt att bestämma öfver Statens utgifter och öfver de inkomster hau disponerade, dels af ordinarie statsmedel och dels af utgående bevilin. När olika tankar i afseende på några frågor uppstodo emellan RiksStm, ansågs i allmänhet, i enlighet med 1786 års riksdagsbeslut, 3 Stånds beslut utgöra R. St:s, samt när dertill kommit Konungens bifall, ett sålunda tillkommit beslut, i allmänna lagfrågor, hafva blifvit gällande lag. Deremot var det tvifvelaktigt huruvida samma regel ägde tillämpning vid afgörande af grundlagsfrågor.
Ad:s beslut att hänvisa högstberörde Propos. till endast Lago. BancoUtsk:n, anser jag mig pligtig något bestämdare utveckla grunderna för denna reservation. Jag finner då först, att i 55 §. Riksd.Ordn. Landtm, eller Talman förbjudes att vägra proposition i annat fall, än då en väckt fråga bokstafligen strider emot grundlagen. Uti ingen af de utaf Hr Landtm, till stöd för dess vägrade propos. anförda grundlags-§§., den 81 och 53 i Rcg.F. samt 29 §. i Riksd.Ordn., har jag, med den sorgfälligaste forskning, förmått upptäcka en enda bokstaf, som berättigar Landtm, eller Talman att efter sitt godtfinnande bestämma, till hvilket Utsk. ett mål bör hänvisas. Tvärtom finner jag i 44 §• Riksd.Ordn. endast det generella stadgande, alt Konungens Propos:r äfvensom allmänna frågor skola öf - Den i3 Mars f. ra. verlemnas till utredande af behöriga Utsk., och i 49 §• i mora. Riksd.Ordn. lemnäs Ståndet ovilkorlig rätt att tätta ”beslut” (och ett sådant kan väl icke fattas af Landtm, eller Talman), om eller hvart remitteras bör; hvilken conclusion vinner ytterligare stöd af 3 inom. i den citerade 29 §. ftiksd.Ordn., der det uttryckligen stadgas, att om Stånden (icke Talmännen) ej genom bestämd pluralitet kunna afgöra, till hvilket Utsk. uppkomna frågor och ämnen böra remitteras, Constit.Utsk. då må äga att derom med R. R. St:s rätt afgöra. Sådan har ock praxis städse varit vid de Riksdagar, jag bevistat; och vi erinra oss alla, mina Hrr, att vår nuvarande Landtm, åtminstone vid tvenne tillfällen under denna Riksdag (om jag ej missminner mig, i frågorna ang:de curhusafgiften samt Frih. Sprengtportens motion om accis å till hufvudstaden införande brännvin), under förklarande, det
Som Rikets Ständer genom 153 § 2 morn. i Banko-Reglementet förordnat, att, under hvartdera året 1858, 1859 och 1860, en summa af 300,000 R.-dr skall af Allmänna diskont-fonden innehållas, på sätt oell i den ordning Fullmägtige funne lämpligast, dock under förbehåll, att någon minskning ej skedde af den andel utaf fonden, sorn med 150,000 R:dr är vorden för Wisby Låne-Kontor afsatt, hafva Fullmägtige, i betraktande hufvudsakligen deraf, att den för åren 1855, 1856 och 1857 jemväl föreskrifna indragning å Allmänna diskont-fonden af tillsammans 900,000 R:dr till hela beloppet skett från Banko-Disk ont-Verket i Stockholm, ansett sig, vid bestämmande af sättet och ordningen för innell ål klingen under detta år, böra infordra en jemförelsevis mindre summa från nyssnämnde Diskont-Verk, än från Lånekontoren i Götheborg och Malmö, samt på sådan grund förordnat, att af ifrågavarande fond skall, under år 1858, till Banken inbetalas från Banko-Diskont-Verket R:mt R:dr 100,000: — „ Låne-kontoret i Götheborg „ „ 135,000: — „ d:o i Malmö „ „ 65,000: - Summa Runt R:dr 300,000: — 73 Af denna summa äro intill den 18 nästlidne September till Banken inlefvererade från Banko-Diskont-Verket R:mt R:dr 74,000: — „ Låne-kontoret i Götheborg „ „ 105,000: — „ d:o i Malmö „ „ 43,333: 35. eller tillsammans R:mt R:dr 2 22,3 3 3: 35. hvilka blifvit på Bankens Reserv-fond, insatta. § 62.
Styrelseåtgärderne sedan denna tid, både de, som funnits och saknats, må derföre vara Den 17 Jul i i f. m. '7 vara föremål för klandret och harmen, men billigheten fordrar, att Ständerna vidkännas sin dryga andel i hvad som skett eller uraktlåtits, såsom: medskyldighet uti flera Grundlagsöfvertvädelser, t. ex. Tryckfrihetslagens kullkastande, Riksactens antagande, och frågorna om Thronföljarnes deltagande i Riksstyrelsen, allt afvikelser från de föreskrifne formerna; bristande fordran på redovisning för Kronan tillfallne subsidier, co~ lonier och domainer. liela den Ministeriella ansvarighetens åsidosättande, som ganska naturligt alstrat den på fullkomlig ansvarslöshet grundade magtutöfning, har sålunda haft till påföljd, att samma Ministére, mot hvilken i8a3 års ConstitutionsUtskott anmälte flera grundade anmärkningar, skulle, genom vanmagten hos de redofordrande, lemna Nationen ytterligare bevis på förakt för de constitutionella formerna i förnyad uppenbar öfverträdelse af Grundlagen, rörande tryckfriheten, hvilken en svag eller dålig Regering evigt fruktar, genom missaktning för och öfverträdelse af Ständernas beslut i beskattningsfrågor och medlens redovisning; genom vägran att lyssna till Nationens genom dess Ombud i många fall yttrade önskningar i ekonomiska angelägenheter; genom den grofsta misshushållning med Statens tillgångar, och tillåtet svek vid deras förskingrande; genom förnärmande af 2:ne RiksStånds i Grundlagen förvarade rät33 H. 2 r8 Den 17 Julii f. ra. tigheter; genom bristande nit, skicklighet och drift uti alla grenar af Riksstyrelsen, der man ofta varseblir en fullkomlig frånvaro af all slags verksamhet till något ändamål af vigt. Så saknar man ännu det länge utlofvade förslaget till en ny Civilocli CriminalLag; så finnér man den allmänna uppfostran vanvårdad; landets försvarsmedel , förnämligast beroende af en väl ordnad materiel, i stället förskingrade eller förstörde efter i5 års fred till den grad, att många millioner fordras till deras iståndsättande.
Den 18 december 1823, röranDe roeck* ftällighet af konungens 33efallning*hafroanDe* beflut i roiga utmäta ning*>mål, må, utan I>inDer af gälDenären* befroär, gå i fullborDan, UnöerSpecutorn, få roiDa forDring&ägareit till honom öfroerlemnat fet* fktlDt exemplar af Utflaget i beflprkt affkrift, för att få Detfantnta meD gälDenären communiceraDt, (kall roara fkplDig, att, utan rätt till acf* rooDe eller erfattning utöfroer hwaD hän för utmätningé*förrättningen åtnjuter, fåDan coutmunication fullgöra, famt beroi* Derom focDting*? ägaren meDDeia; famt c) att, meD änDring af Äongl. SörorDningen Den 11 ^December 1766, angåenDe ^ronofogDar* jkplDighet och anfroar i utmätning** mål, Äongl. SDkagifkraterna* ålig* ganDe roiD ^Dornar* och UtfTag* roerkftällanöe, famt ^ongl. $örorD* Sif), tift 91. ©t.
Stadgandet i 5 Cap. 1 §., att Biskopen först afgifver sitt yttrande, hvilken han utnämner, öfverensstämmer ej med ordningen i andra Verk, der de yngre Ledatnöterne först afgifva sina röster, och Ordföranden sir. sist. Ehuru Danielsson anser mindre betydligt, hvad som blifvit stadgadt, angående afgiften, till särskilde cassör, vid särskildt© Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. 569 tillfällen, fordrar det dock rättelse, att emellan rik och fattig ingen skillnad är gjord. — Till Gymnasii Bibliotheks-Cassan betalar Prest, äfven efter sin död, och under lifstiden, för hvarje avancement. Revisionens nytta skall vara tvifvel underkastad. Dess egentliga är att utarbeta tabellariska uppgifter och underrättelser om Läroverkens tillstånd, hvilken förrättning dock af Ecclesiastique Expeditionen kan verkställas, om uppgifter frän Consiatorierne infordras. Kommer Revisionen till stånd, så blir, enligt Danielssons ord, utan tvifvel förhållandet med densamma, som med alla offenteliga autoriteter, hvilka i sine åtgärder att afhjelpa allmänna olägenheter, likasom i upplysning, alltid korn* ma långt efter den enskilda speculationen. Motionairen anser de nu anmärkte fel vara tillräcklige, att hos Nationens Representanter verka öfvertygelsen, om nödvändigheten af en sträng revision och förbättring af Scholordningen, och föreslår, för ändamålet, tillsättande under Riksdagen af en Committée af sådana män bland Nationens Representanter, som, genom ett af allmänna opinionen erkändt anseende för grundlig lärdom, kunna anses berättigade till detta förtroende. Deremot har Kongl. Uppfostrings-Committéen, som kostat Staten betydligt, bordt arbeta fortare och 1818 gjort ringa afseen - 57° Besv. och Ekon. TJtsk. Betunkanden. de på ganska förtjente tnäns högt yttrade ogillande af Gommittéans förslag, nu upplösas, såsom den der förlorat den tänkande allmänhetens förtroende.
Rörande ater Ärendernas behandling pa stället, har Förwaltningen ej mindre as Bcsäiets än Cvntoirs - Förmännens yttranden inhämtat, att en serskildt Öfwer, Styrelse i Carlskrona endast för denna Flotta är af dem önstad, utan att likwäl något förslag i afseende derpå bliswit uppgiswit. — Förwaltningen är för sin del as den öfwertyggelse, att det borde göra tillfyllest, att nödigt Befäl samt erforderlige Einbetsoch Tjensteman jemte Betjening finnas i Carlskrona, utan att en Huswud-Styrelse ditflyttas eller der inrättas. — Det nu warande antal Tjenstemän ock) Betjening anser Förwaltningen wara 4ill Ärendernas stötande inom Station och Flottornas redogörelse oumbärligt— I afseende pa sjelfwa Förwaltningens Inrättning ansöres, att Räkenskaps-methoden inom det - Den 9 Julik. 1271 ta Werk är i det hela sa enkel och redig, akt deruti någon jcmnkning icke lämpellgen kan äga rum. —^ Deremot tror Förwaltningen den förändring i Arbets-mcthodcn wara nödig, akt alla förekommande mål och mender handlerades in pleno af desi Ledamöter, och att således de nu inrättade 2:ne Departemenker upphörde; Derigenom behöfdes icke eller flere än mne N tarier till Protecvlls förande, och föreslås att den z:dfe af de nu warande mätte förordnas till Actuarie, emedan Förwaltningen saknar en sädan Tjensteman, hwi'ken k denna egenskap skulle bibehallas wid fin irwehafwande Notarie-Lön och öfrige förmåner. — Sluteligen har Förwaltningen uppgifwit ett Förslag, angående öfwerflyttning till Kammar-Collegium af mål, rörande Batsmans hallet pa Landet, m. m.
För den ovane turisten är bäst att börja med att tillryggalägga ungefär 2 nymil per dag. Snart nog kan man utan ö v e r - ansträngning gå både 2V2 å 3 mil, med minst en hvilodag i veckan, hvartill söndagen ju bäst lämpar sig. Äro kläderna i olag, väljes en söckendag, då det sys och repareras, tills allt är i ordning igen. Handelsbodar finnas nästan öfverallt invid landsvägarna. På de flesta » skyds » - stationerna kan man få tvättadt, t. o. m. om man blott stannar en natt öfver. Såsom lagom marschtakt gäller 1 kilometer på 15 minuter. Hvad rasten under vandringen beträffar, är bättre att taga den grundligt ett par gånger än att ofta hvila små stunder. Om maten. Ja, egentligen bör man hafva sina matsmältningsorganer i ypperligt skick, ty man får ofta litet hårdsmält föda i det goda broderlandet. Omväxlingen i densamma är icke just stor. A t t bjudas på fisk tre gånger Till safcoch sylt köper jag hallon,vinbär,krusbär och lingon. Vi använda i hvardagslag alltid lingonsylt, men på sommaren, när • krusbär och rabarber äro billiga, kokar jag ofta kräm, hvilket då också får tjäna som sylt till pannkakor och plättar 12, — Äpplen, päron och körsbär köper jag äfven in för att torka och använda sedan till s. k. fruktsoppa 8, — Som min man ej är absolutist, ehuru mycket måttlig, och vi äfven någon gång ha främmande, går det vanligen åt dricksvaror för omkring 40, — Sedan jag nu upptagit utgifterna för de flesta lifsförnödenheter, återstår dock en del, såsom kryddor, gryn, sirup, färskt kött eller fisk en gång i veckan, till mera räcker det vanligen icke. Till dessa utgifter brukar jag erhålla 15 kr. i månaden, hvilka äfven hittills räckt, ja, af dem har jag också kunnat förskaffa en och annan mindre sak till boet samt underhålla det. Äfven till medicin ha de räckt, dock får jag anmärka, att vi äro och hafva varit ovanligt „ friska 180, — Arsafgift för min man och mig i sjukhjälpsförening 6, — Således stanna våra årliga utgifter vid kr.
Maj:t i öfrigt behagat förordna: 1:0 Genom Nådigt Bref den 17 Mars 1832, att då, uti 3o §. af KonglFörordningen den 9 November iS3o, till förekommande af olollig införsel eller utförsel af varor, är vordet föreskrifvet, att å Kronans behållning al försäljningssumman för utländskt beslagsgods, som är till införsel förbjudet, 10 procent skola afsättas och ingå till anslaget för nianufacturernes befrämjande, samt gidel af den tull, sorn enligt 11 och 12 §§. kail komma att erläggas, på samma sätt användas, äfvensom alt af det behållna värde, hvartill inhemska tillverkningar, som enligt 2 Gap. föi brutne dömas, vid försäljning uppgå, ena hälftenskall tillfalla beslagaren och den andra ingå till ofvannämnde serskilda anslag, General-Tull-Styielsen skall, sedan redovisningar för ifrågavarande tulloch beslagsandelar från samtlige Tullkamrarne i riket inkommit, årligen till Kongl. Commerce-Gollegmm öfverlemna beloppet af samma tulloch beslagsandelar, jemte de insände redovisningarne för det förflutna året, på det alt dessa medel må upptagas och redovisas i ett sammanhang med öfrige till manufacturernes befrämjande anvisade medel. Och utgjorde beloppet af de medel, sorn, till följd af detta Kongl. Bref, år i832, levererades till manufactur-fonden, i83i års tulloch beslagsandelar, eller ofvanberörde summa af 3,386:: 17. 3- 2:0 Genom Nådigt Bref ilen i4 April 1832, att en oafkortad summa, af 1,100 R:dr Banco må af manufactur-medlen, såsom ersättning i ett för allt, utbetalas till de vid Norrköpings indragne Hallmagasin förut anställde personer, hvarigenom all vidare utgift af Statens medel i afseende på dessa tjenstemäns förra befallningar skall upphöra, äfvensom att, såsom följd af IJli-Contoi ets inrättande i:
Beträffande åter frågan om rätt för rusthållarne att af sina augmentshernman uppbära lösen för de i dessa hemmans ränlor ingående dagsverken, så enär af ofvanberörda nådiga resolution, den 16 December 1680, hvari ersättning för dagsverkena åt rusthållarne utlofvades, vill synas, det fråga då endast varit om nisl hälls-hemmanens befrielse från räntedagsverkens utgörande, utan att augmentshemmanen omförmälas, afstyrka Koliegierne all förändring i nuvarande dispositionen af augmentshemmanens räntedags verken, och hemställa, att lösen för dem må allt framgent till alsedt ändamål utgå. Hvad sålunda i ena och andra afseendet förekommit har Kongl. Majit i nådigt öfvervägande tagit och vill, med stöd af den utredning rörande ifrågavarande dagsverksskyldighet, som af Krigsoch Kammar-kollegierne blifvit lemnad, samt på de af bemälde Kollegier anförda skäl, nu i nåder föreslå Rikets Ständer: att rusthållarne i det så kallade Kungsörs län må varda befriade från erläggande af hittills utgående lösen för de räntedagsverken, hvilka af deras egande stamhemman skola utgöras, under förbehåll likväl, att Rikets Ständer, i händelse den sålunda föreslagna befrielsen från omförmälda dagsverksskyldighet af Rikets Ständer medgifves, i vederlag derför åt stuteri-öfver-styrelsen, som, efter hvad upplyst blifvit, för Strömsholms stuteris räkning uppbär lösen efter markegång al rusthållshemmanen för 4,390?|:dels dagsverken, bevilja ett årligt stats-anslag af 2,012 rd:r 23 sk. 1 rst. banko, motsvarande det belopp, hvartill värdet af nyssnämnde - Kongl. Maj-.U Nåd, Proposition, N:o 58. 9 nämnde dagsverken, enligt medelberäkning af de 10 sista årens markegångspris för året uppgått, hvaremot i sådant fall, af den hemmanen i Kungsbarkarö socken närmast
Län blifvit uti ifrågavarande ämne börd, har han, hos Kongl. Majit i Underdånighet, förklarat sin öfvertygelse vara, att ett förbud emot enskilta Assignatio*er, skulle medföra mycken skada pä allmänna Rörelsen där; Och när Landshöfdingen i elen Ort, där Assignationerne äga mä^ta gångbarhet , så talat å Embetcts vägnar; så synes mig att Utskotrets förmälan om detta allmänna lidande, kan fä af oss betviflas. Sunda förnuftet säger, att Assignatroner på Banco-Sedlar, icke kunna äga större begärlighet, an BancoSedlame sjelfva, samt att om Allmänheten i de Qrrer,där Assignationsrne sägas öfverflöda, bade valet emellan Assignarianer och BancoSedlar, så skalle naturligtvis Banco Sedlarne antagas, och Assignationerne försakas; och denna reflexion bevisar likaså mycket som sjelfva erfarenheten, att Assignationernes orsak ligger i penningebnsten , hvilken just äger ett ovedersägeligt bevis i sjelfva den vidsträckta gångbarhet, sorn dessa Assignationer de senare aren fått. Vill man nu afskaffa Assignationer*ie, så må man först af sk »Fa deras orsak, penningebristen, och Assignationerne skola genast försvinnaa; vill man åter icke afskaffa parningebristen, så må man åtminstone afhålla sig ifrån att göra den värre, hvilket man gör dä man förbjuder den idoge Närings Idkaren att hjelpa" sig fram, genom utvägarne af sin egen Pen i April. il Credit Vi äro sammankallade för att afhjelpa den allmänna Penninge förlägenheten; men icke för att göra den förfärligare 5 och om man också icke anser sig kunna vidtaga några anstalter till återvinnande af ert allmänt förtroende, man och man emellan; sä troi jag likväl att emot de omständigheter, hvilka medföra lättnad i allmänna Rörelsen, hör man åtminstone icke anställa jagt, till förtryck pä Näringarne. På alla dessa skäl begär jag Betänkandets ogillande elitr om dertill fordras, först dess återremitterande.
» 10: ■ Sjette d:0 ... , 5: — Hvarförutan de, som ega att sjelfve ellör genom ombud idka berörda bandel, för hvarje person skola erlägga: Vid resor till utrike^ ort (med undantag af JNorrige) b:ko r:dr 30: — Denna afgift skall uppbäras af Landssekreteraren, då pass meddelas, och i behörig ordning redovisas, enligt den kontroll, som af vederbörande embetsverk kommer att bestämmas. Gårdshandtverkare b:ko r:dr — 24 sk. Gästgifverier på landet utgöra bevillning efter värdet, lika med öfrige hemman och lägenheter, men taxeras för näring och rörelse efter belägen - heten, utom bränvins-minu Första klassen Andra d:o Tredje d:o Fjerde d:o Femte d:o Sjette d:o Sjunde d:o Åttonde d:o eringsafgift, i åtta klasser b:ko r:dr 30 20 15 10 5 3 2 1 16. På de ställen, der gästgifveriet emellan flere är fördeldt, delas äfven ofvanstående afgifter emellan dem alla, efter den andel, de i gästgifveriet ega. De gästgifvaregårdar, som icke hafva någon förtjenst af sin gästgifverirörelse, och hvarest bränvin i minut icke försäljes y ega laxeringsmännen, om de så finna skäligt, alt befria från all atgitt för näring och rörelse. Mlika mei1 .lle” ‘ S,sdern':§ Huspredikanter, se dem i städerne, § 14. Hästhandlarej se afgift och kontroll för dem i städerne, § 14. Inspektörer j frälseoch gårdssamt kassör er, bokhållare, fogdar faktorer och skrifvare i privat tjenst på landet, taxeras efter betydenheten af den egendom, de föreslå, eller af den befattning och lön, de hafva, i åtta klasser: