Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
härdar det likväl nöjets — åt senor dagars dans på för Med unga kommande magiskt Vrede. ar ni någonsin tänkt, ärligt ocb samvetsgrant, på hvad ni erfarit, då ni skilts från någon i vrede? Känt hvad det vill säga att skiljas utan ett försonande ord, det ha vi nog alla; men tänkt öfver saken, riktigt ransakat våra egna känslor oeh vårt tillstånd vid ett sådant tillfälle kanske ej! Det är dock en god sak att så göra för att, ha det fullt klart för sig, om man än en gång skulle glömma, att » ett mjukt svar stillar vreden ». Onda ord ha gifvits å bägge sidor. Hela striden gällde kanske en obetydlighet, men ett häftigt ord har fått ett häftigt svar, man lågar upp, orden blifva allt skarpare, rösterna kanske allt mera högljudda, vredens föga klädsamma rodnad stiger uppåt kinderna, den obetydliga anledningen är glömd, sårande beskyllningar framkastas och besvaras. Snart säger man saker, som man för några minuter sedan skulle blygts att tänka, men hvilka under vredens inflytande synas fullt berättigade, och till sist skiljes man, utan att inse, hur djupt man sårat och sårats. Så kan det gå till. Anledningen till vreden kan j u vara så olika. Kanske gäller striden ock ibland meningar, åsikter, dyrbara för hvar sin part, måhända var det en annars välbehöflig rättelse, som, framsagd i vredesmod, upptogs på samma sätt. Likaså växlar sättet, hvarpå tvisten föres, i det oändliga efter hvars och ens temperament, uppfostran, ställning i lifvet o. s. v. Men när den är slut, utan att någondera » tagit tillbaka », när man skilts åt, låt vara till en flyktig skilsmässa blott, eller måhända till en, som innefattar dagar och veckor, ja, månader och år, kanske för alltid — hur känns det då? Ingenting ser nu så gladt och trefligt ut som förut, ingen sysselsättning faller i smaken, intet arbete går så bra som annars, små förtretligheter synas stora, stora bekymmer, mot hvilka man nyss bemannat sig med mod, tyckas nu outhärdliga. Vädret, som föreföll så vackert och lockande till promenad, har förlorat sitt behag. Allt är grått och tungt. De där orden, som fälldes, upprepas oupphörligt i minnet.
Inrättningens fond, som vid 1855 års slut utgjorde 89,078 R:dr 27 öre, uppgick år 1860 till 126,274 R:dr 92 öre. Den har bildats dels genom frivilliga bidrag, dels genom särskilda donationer och testamenten, af hvilka dock Vaktmästaren Fryckmans af all sin, till omkring 60,000 R:dr värderade, egendom icke är i det uppgifna kapitalbeloppet inberäknad, enär afgälden deraf först år 1861, genom Fryckmans och hans hustrus död blifvit disponibel. Pensionärernas antal, som år 1855 var 70, uppgick år 1860 till 88, och samfällda beloppet af pensionerna, som år 1855 var 4,045 R:dr, var 1860: 6,281 R:dr 25 öre. Dessutom utdelas af berörde fond 300 R:dr årligen såsom premier till sådane tjenstehjon, som i minst 10 år tjenat och fortfarande tjena å samma ställe och derunder utmärkt sig för trohet, sedlighet och ordning. V) Sällskapet »De fattiges vännen, hvars kapitalfond år 1860 utgjorde 35,197 R:dr 13 öre, och hvartill årsafgifter influtit till belopp af 1,425 R:dr, har samma år lemnat understöd åt 23 familjer, 116 enkor och 71 ogifta fruntimmer, 1 f. d. tjensteman och 9 sängliggande sjuke, dels i persedlar och varor in natura och dels i kontanta penningebelopp. m) Lindgrenska donationen, som tillkommit genom Snickaremästaren Magnus Lindgrens testamentariska förordnande af den 2 Maj 1843, hvarigenom han skänkt nästan hela sin qvarlåtenskap till fattiga handtverkareenkor och faderlösa handtverkarebarn inom Göteborgs stad och dess område, hvilka gjort sig kända för gudsfruktan, stilla vandel, arbetsamhet och redlighet i handlingssätt. De årliga understöden äro bestämda för enka till 75 R:dr, för gossebarn till minst 25 och högst 371 R:dr, samt för flickebarn minst 15 och högst 25 R:dr.
12 linie-infanteri-reg:ter, betecknade i tableauen med (*) hafva såledesenligt stat 4 officerare hvartdera mer än som för formationen fordras, samt skulle, i nödfall, kunna hafva 6, emedan jägare-befalet vid depöten möjligen kunde undvaras, derföre alt jägarne endast ur fältbataljonerna borde completteras, och blefve sålunda högsta antalet, för flera andra vigtiga ändamål disponibelt officers-befäl vid nämnda 12 reg:ten, blott 72. För depöt-bataljonen är lika mycket befäl beräknadt som för manöver-bataljonen, derföre alt man ansett del proportionsvis fordras mer befäl lör att bilda trupper, än att föra dem, sedan de blifvit disciplinerade och exercerade *). Härigenom är ock den x-eg:ls-officer, som enl reglementet bör för ekonomien vara hemma, i activ tjenstgöring. Bland underofficerare är icke en 2:dre fahnförare upptagen, men så val härtill, sorn till plutoners förande, kunna, då så fordras, corporaler tagas,och erforderligt antal riktbefäl bland manskapet utses. Sju liniereg:ten, betecknade i tabl. med (**) hafva 34 officerare hvardera och således jemnt så många som fordras; men endast 34, och således bristande antal underofficerare, hvilket af corporaler bor kunna ersättas. I afseende å jägare-befälet vid de'poterne, gäller bär samma anmärka, som vid de förenämnda reg:tena. 1 öfrigt bör det observeras, att endast divisions-chefer kunnat af officers-befälet utses, hvarföre det blir högst angeläget, att eliter bland de bildade inom bevär:n uttagas och danas till befäl, dels för att kunna ersätta den brist utöfver förenämnda tillgång, som genast vid ett krigs början uppslår, genom stabs, artilleri m. fl. officerares uttagande, samt genom sjuka och tillfälliga vacancer, och dels för att sedermera inträda i de under kriget afgångnes stalie **). 6:0.
Jag kan icke dela den siste värde Talarens åsigt. Jag tror för min del, att denna inskränkning icke kan medföra några nyttiga följder. Jag ser såsom en möjlighet, att inom en Domsaga af flere Härader den händelse kan inträffa, att tvenne personer bo i ett Härad, af hvilka den ene förvärfva! sig största delen af det allmänna förtroendet. Om nu valet måste ske inom det Härad, der den valde bor, och de öfrige Häraderne icke ega en så qvalificerad person, som de önska, men icke eller önska den, på hvilken de andra röstat, så skulle ju förslaget komma att innefatta den besynnerliga inskränkning, att inom samma Domsaga icke få välja den dem godt synes. Jag saknar all analogi emellan detta förhållande och hvad för BorgareStåndet blifvit stadgadt; men skulle tro, att snarare det sednare borde ändras, såsom mindre principenligt. På denna grund anhåller jag, att Ridderskapet och Adeln, vid bestämmandet af den gemensamma tankan för återremissen, behagade fästa uppmärksamhet vid hvad jag nu haft äran yttra. Herr von Hartmansdorff, August: I afseende på alla de Representanter, som inom vårt Land väljas, synes Grundlagens me - Den a5 Maji. 133 ning hafva varit enahanda, nemligen alt hvarje Riksdagsman bör vara från den ort, hvars talan han förer, på det han må hafva kännedom om dess tillstånd, och Riket i det hela derjemte försäkras derom, att från alla orter ega ombud. Skulle man nu tillåta så många Ilärader, som hittills, att förena sig om en Fullmägtig, ginge denna grundsats förlorad. Redan synes Lagstiftarens mening hafva varit, att valrättigheten borde inskränkas inom Domsagan, och jag instämmer så mycket hellre deri, som BondeStåndet varit af samma mening. Hvad beträffar den sednare frågan, eller att en Riksdagsfullmägtig borde vara vald inom det Härad, i hvilket han är boende; så synes den, jemnlikt grundsatsen och ConstitutionsUtskottets förslag, vara den rättaste, och dermed instämmer äfven Herr von Schulzenheims framställning. Men om
Då någon synnerlig skada icke lärer vara förenad med att tillåta jagt efter rapphöns liktidigt med skögsfogeljagten; och' Öfverträdelse af förbudet mot rapphönsjagten under tiden emellan den 10 och 20 Augusti ofta icke torde kunna förekommas der rapphöns finnas å1 samma trakter som andima foglar, efter hvilka jagten är tillåten, anser jag mom. 1 af § 11 böra erhålla föijände lydelse: efter rapphöns från och med den 1 November till och med den 10 Augusti. Till följd af hvad jag anfört vid § 10, hemställer jag, att mom. 2 af § 11, hvilket moment Utskoltet ansett öfverflödigt och derföre uteslutit, måtte bibehållas sådant det förekommer i Kongl. Maj:ts nådiga förslag: »jagt å annat nyttigt vildt vare tillåten utan inskränkning till viss tid af året.» Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänkande M 34, 19 Förslag till Jagt-Stadga. § *■ Jagträtt tillkommer Oss och Kronan i Vare hägnade jagtparker eller djurgårdar, å mark, hörande till Kongl, lustslotten samt andra till Vår disposition ställda lägenheter, å kungsgårdar, kungsängar, kronoparken och häradsallmänningar, de sistnämnda, ehvad de stå under menigheters gemensamma förvaltning eller under allmän vård, äfvensom, der ej annorlunda stadgas, å all Oss och Kronan tillhörig, odisponerad mark. § 2. Jagt å berörde marker utöfvas af Oss sjelfve och Chefen för Vår Hofjägeristat jemte dem, som vid sådana tillfällen äro följaktige; dock må jagträtt å samma marker, med undantag af dem, sorn äro ställda till Vår disposition, der Vi om jagten särskildt förordne,. också tillkomma Chefen för Vår Skogsstyrelse, jemte dem, som honom åtfölja, äfvensom, för deras egne personer, Våre Befallningshafvande, hvar och en inom sitt län, samt till skogsoch jägeristaten hörande tjenstemän inom deras tjenstgöringsområden.
Ankom till Exp.-Ulsi. den 24 April kl. ti f. nj. Utlåtande, öfver Herr Bååtlis ifrån Borgare-Ståndet remitterade motion, om dels låneunderstöd, och dels serskildt anslag utaf allmänna medel till en hamnbyggnad vid staden TVedstena. (RG:s. A.) Till Stats-Utskottet har ifrån Borgc^-Ståndet blifvit remitteradt ett af Herr Bååth inlemnadt memorial, . .ruti lian, under anförande af de flere fall, i hvilka en säker hamn för Wadstena och orten deromkring är behöflig, och att en sådan skulle betydligen underlätta och lifva stadens och ortens rörelse, anhåller, att, då staden icke eger förmåga, att med egne tillgångar tillvägabringa en ändamålsenlig och kostsam hamnbyggnad, Rikets Ständer täcktes till en sådan hamnbyggnad af allmänna medel bevilja Wadstena stad ett lån af 8000 R:dr Banco alt, efter arbetets början och fortskridande, få lyftas emot den säkerhet, sorn skäligen kan föreskrifvas och af staden uppfyllas, samt 5 proc. ränta, hvaraf 2 proc., såsom amortering på capitalet, beräknas, och hvilken ränteberäkning icke skulle taga sin början förr, än hamnbyggnaden blifvit färdig och kunde lemna revenue. Anhållandes Motionairen derjemte, att Rikets Ständer behagade till samma hamnbyggnad af allmänna medel anslå ett understöd, afpassadjt efter det förväntande kostnadsförslag, hvilket Motionairen förbehåller sig framdeles få aflemna. Wid öfvervägande häraf, och som Statens tillgångar måste i främsta rummet hållas tillhanda för Statsoch Riksgälds-Verkens behof samt någre medel för närvarande icke äro att anvisa lill andre föremål af underordnad vigt och angelägenhet; så kan, vid detta förhållande, Utskottet icke tillstyrka bifall af motionen. Stockholm den 23 April 1S34- Bill. till R.
Skrifvelse, N:o 85. Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. R:dr öre. Oljor: fossila eller mineraloljor samt genom torr distillation framställda: genom rektificering renade, färglösa eber af gul till gulbrun färg; rektificerad stenkolsolja ellet fotogén; rektificerad jordolja, nafta, petroleum eller bergolja, solarolja, parafinolja med flera 1 skålp. till lyse begagnade vätskor 2 Anm. s. k. belysningsvätska, sammansatt af flygtig olja och sprit, förtullas lika med de genom rektificering renade, flygtiga fossila eller mineraloch genom torr distillation framställda oljor. Fri Oljekakor — 1. Ornamenter, arkitektoniska; se Bildhuggeri-arbetcn. ej specificerade; se Dekorationer. Ossa Sepi®; se Fjäll, hvalfisk-. i centner. Ost, alla slag 3 — Ostron: hänföras under Musslor. Paddy; se Ris. Paljetter; se Gulddragare-arbeteri. Papp 2 Pappoch Pappersarbeten, alla slag: olackerade ) 1 skålp. 20 lackerade, arbeten af papier mache derunder inbegripna 2) , 1 skålp. 30 Papper: förhydning»-, pressoch tak— Fritt. kardus-, makulatur-, poléreller smergel. 1 skålp. — 1 sug-, färgadt eller ofärgadt, tryckoch tapet3) . 1 skålp. — 5 alla andra slag, derunder inbegripet linieradt papper 1 skålp. — 10 Papperstapeter och Border5) 1 skålp. — 10 Paradiskorn; hänföres under Apotheksvaror. *) Enligt Expeditiona-Utakottets Förelag till underd. Skrifvelse, N:o 85. 71 Qvantitet för Införsels tullberäktull. ningen. Riksmynt. R:dr öre. Paraplyer och Parasoller: af siden eller halfsiden, utan afseende i sednare fallet pä silkets större eller mindre qvantitet 1 stycke.
Sedan Kongl. Maj:t genom kungörelse den 12 Juli 1861 förklarat, det flera till bränvinstillverkning berättigade egare eller innehafvare af i mantal satt eller särskildt skattlagd jord må förena sig i bolag om bränvinstillverkning, har detta stadgande blifvit här intaget, hvarjemte i 8 § föreskrift lemnats, huru af sådant bolag tillämnad tillverkning skall anmälas; hvilket torde godkännas. § 7. I fråga om besvärs anförande öfver beslut angående sökt rättighet att utöfva bränvinstillverkning hänvisar denna g till nu gällande Fabriksoch Handtverksordning; men då det i allmänhet icke är lämpligt att i en författning meddela hänvisning till bestämmelser i en annan, med hvilken hon för öfrigt icke står i något sammanhang, samt dessutom vid innevarande riksdag fråga uppstått om ändring i nu gällande Fabriksoch Handtverk sord ning, har Utskottet här utsatt, hvarest och inom hvilken tid dylika besvär må anföras; hvilket till bifall hemställes. § 8. Vid denna § har Anders August Andersson yrkat, att tiden, inom hvilken bränvinstillverkning skall anmälas, mätte bestämmas till en månad förr än tillverkningen skall börjas; och sorn det stundom kan vara svårt för en bränvinstillverkare att sex '-eckor på. förhand bestämma tillverkningens myckenhet samt det numera utan svårighet torde låta sig göra att pä en månads tid anskaffa erforderligt antal kontrollörer, får Utskottet föreslå, att tiden, inom hvilken tillämnad tillverkning skall anmälas, må bestämmas till tretio dagar före de terminer, under hvilka tillverkaren vill handteringen företaga. § 15. I denna § är stadgadt, att den minsta tid, hvarför någon må sig till brän - 6 Sammans. Bevillnings-. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. JW 2. vinsdistillering anmäla, skall vara en half månad; men då någon olägenhet icke kan uppstå derigenom att distillering under kortare tid skri-, tillstyrker Utskottet, att berörda stadgande må ur författningen utgå. 8 19.
I afseende härå hafva dessa motionärer anfört att de anmärkningar, som af sjöfarande blifvit riktade mot de Svenska lotsarne. egentligen icke afsett desses duglighet, utan hufvudsakligen den omständighet att lotsen icke varit att tillgå på tillräckligt afstånd frän den grundfyllda och farliga kusten. För att afhjelpa dessa befogade klagomål fordrades dock att lotsen försäges med en större däckad segelbåt, i hvilken han kunde trotsa storm och hög sjö samt i öppna sjön möta lotsbehöfvande fartyg. Ringheten af sjöfarten vid vära kuster i jemförelse med andra handlande nationers, samt inkomsternas derifrån sig härledande låga belopp, vore dock ett hinder lör lotsarne vid Sveriges flesta lotsplatsenatt af egna medel anskaffa fullt tjeriliga sjögående båtar, hvilka, efter hvad upplyst vore, ej med nödig utredning kunde anskaffas billigare än till 2,000 Riksdaler stycket. Dä Staten emellertid åtagit sig att vidmakthålla lotsinrättningen i riket borde
potem niirwnste onlgifuing det gor forf. ldnrt for oss, ty till och med rikets hogst nppsatte mtin d s t e vicl alla mojliga t.illfAllen h f l a till godo med kraftiga Irapprapp, ntdelade aF tsnrens egen hand. Att l ~ a n s glada. sktilnt knappt var mindre fnrligt 5in hans vredesutbrott, framgk Bfvenledes af f orf attarinn a m ~lrildring. Hczn var .t. ex. mycket road af att draga ut tiinder, och rnhgen hogforniiu? herre rnAste underknsta ' sig, ja, utbedja sig detta hgrdhandta veder-. ~ d af e haus n %d for att afviinda ett befaradt utbrott af hans vrede. De m %nga olika sidorna af hans personlighet hnfva i friiken .. Hofstens slddring blifvit klart och fiirtjiin~t~fullt framhiillna. - Afvcn af Petem gemAl Katnrina, af hans olyckliga son Xlexej och af ham gmlstliny Menschikov finnas hiir gnnska intressanta biogrdier. Froken Hofsten har gjort vvdr ~ ~ n g d o m eu verklig tjiir~st geuom ntgifvnndet dessa skildriugar ur Danmarks och Rysslands historia, ty just i 6.iftga om r h a grannriken iiro ~ g r a liirobocker, siiriil s o n v&amp;r underrisning i allmanhet siixdeles knapphandig. Det Br ocks8 af ~ t 0 r betydelse for de ungas ntveckling, atk de ffi Iarn sig att studera pii egen hand, sb a t t de ej uteslntande, nar det giilltr fiirviirfvande af bildning, Bro hanvisade till laxplugget. Yi rekommendern dirfijr p i det, rarmaste de nix foreliggande skildringarna frKu Rgssland. pcu i Tlicssttlie~l.
Då jag fördenskull, utan alt gå regleringsfrågan i förväg, anser mig kunna serskildt laga denna punkt i öfvervägande, så ber jag, alt, lika med Hrr Adelborg och Tersmeden, få fästa upmärksamheten pä den stora vigt, sorn en hvar måtte erkänna ligger deruti, att lärarne vid elemenlar-läroverken mätte erhålla den högsta möjliga bildning för sitt kall. Hvad bar Professor Carlsson föreslagit? Jo, att lärare mätte vid något af Universiteten och under Universitels-lärarues tillsyn undergå en kurs i den vetenskap, hvilken han skall göra till föremål för sitt studium. Ar icke detta fullkomligt billigt? Ar det icke fullkomligt billigt, att den, sorn får sig updraget att i någon viss kunskapsgren undervisa ungdomen, att han sjelf skall i bollen känna det ämne, som han gör till föremål för hela sin lefnads verksamhet? Man har sagt, att en sådan bildning skall af läraren kunna inhemtas vid elementar-läi overket. Jag betviflar detta, då man besinnar all man vid elementar-läroverkel icke allenast skall lära sjelf utan äfven inhemta förmågan alt lära andra. Om jag vid elcmenlar-läroverkel lyckas inhemta en allmän humanistisk bildning, är det väl derföre sagdt, alt jag i del ämne, .sorn jag sedermera skall göra till föremål för min lärare-verksamhet, kan vid detta läroverk få den grundliga underbyggnad, sorn för en lärare är af nöden. Jag kan åtminstone för min del icke inse della, och förenar mig derföre på grund af dessa skäl med de talare, hvilka begärt punktens återremitterande. För öfrigt bar jag ingenting emot att, pä sätt Frih. Åkerhjelm föreslagit, denna begäran ställes så, alt man framställer den önskan alt, i sammanhang med extra statsregleringen, eli anslag mälle för det upgifna ändamålet ställas till K. M:s disposition. Hr Tersmeden: Tvänne af StalsUtsk:s ledamöter hafva fästat sig vid den af mig begagnade liknelsen emellan läkaren och upfostraren, hvilken liknelse af dem blifvit ogillad. Jag vidhåller dock densamma, emedan den enl. min tanka uttrycker det personliga i förhållandet. Frih.
Den ra Februari i e. ni. strategiska punkt jag inom Sverige känner; derföre, att den endast i dénnä egenskap är ytterst vigtig för oss att äga, och för fienden lika maktpåliggande att söka intaga, i fall han vill ha (och hvilken fiende vill icke det?) en säker stödjepunkt för sina vidare operationer, (den enda på hela denna trakt af 118 mil ifrån Torneå lill Stockholm), hvarförutan han icke kan bibehålla sig i landet; derföre, att hufvudstadens läge är nyckeln, icke blott till operationslinierna omkring Mälaren *'), utan ock till sjelfva hjertat af Riket; att den tillika är nyckeln till sjelfva Mälaren och den oskattbara transportväg, och de i mer anett fall fördelaktiga kommunikationer denna i/isjö bildar, är naturligt; samt ändtligen derföre, att ägandet af Stockholm sätter oss i tillfälle att dit sammandraga nästan alla våra stridskrafter, att derifrån på alla håll, till sjös och lands, oroa fienden, att från samma koncentriska punkt verka i hvad direktion sorn helst, för att derigenom alltid få initiativen af krigsoperationerna, att bringa fienden i nödvändighet att dela sin styrka för att observera oss, på det lian sålunda i detalj må kunna anfallas och förstöras. Hvad åter, i dessa omständigheter, Herr Fri herrens högst olycksbådande syn, att i *) Det uppenbarar sig, att jag häri delar lika öfvertygelse med Författaren i Journalen N:o 3ö3 förlidet år. Den 12 Februarii e. m. 3o3 Februari månad erfara en Rysk arme’e, med fulla förråder på Åland, anrycka mot Stockholm, beträffar, så är jag, för mia del, öfvertygad derom, att denna syn, om den förverkligades, mera vore en högst betydelselös skräckbild, än någon orsak till sann farhåga.
Ehuru såväl Gestrikland som Helsingland, med hänsyn till den betydliga del, som skogsmarken upptager af hvardera provinsens hela areal, borde för all framtid kunna derifrån påräkna ej endast fyllandet af egna behof af skogseffekter, utan ock ett öfverskott till export af dylika, derest nemligen skogarnes värde alltid tillbörligt uppskattats, samt hushållningen med desamma på derför ändamålsenligt sätt bedrifvits, är det nuvarande förhållandet så långt härifrån aflägsnadt, att, såvidt andra åsigter om en reglerad skogshushållnings värde ej snart göra sig gällande, brist på virke, tjenligt för export samt nödiga husbyggnader, är att förutse, inom en ej så aflägsen framtid för en större del af Gestrikland, samt för Helsingland åtminstone ett afsinande af den rika inkomstkälla, som, genom utskeppning af skogsprodukter, på senare tider tillfört denna provins så ofantliga kapitaler. Ett förebud till detta resultat visar sig redan uti de ofantligt stegrade trädvarupriser, som nu gälla inom de flesta delar af Gestrikland, der bergsbruk idkas eller derifrån till följd af belägenheten, bjelkar, plankor och sparrar redan längre tid tillbaka kunnat exporteras. Inom de sistnämnde trakterna, eller kustsocknarna Walbo, Hille och Hamrånge, äfvensom Hedesunda, torde, oaktadt trädvaruexport tilldels ännu derifrån pågår, numera föga dertill samt till husbyggnad tjenlig skog återstå; och då inom Ofvansjö och Thorsåkers socknar, der från uråldriga tider bergsbruk bedrifvits, skogstillgångarne i allmänhet mycket förminskats, åter o stå inom provinsen endast Fernebo, Arsunda och Ugglebo socknar, hvilka ännu kunna anses äga goda skogstillgångar.
Visserligen medverkar därtill vinet eller de mer och mindre med alkohol förfalskade dryckerna, men spanjoren behöfver för att berusa sig sällskap, brusande larm, de retmedel och fanfaronader, som endast kvinnan kan framkalla; spanjoren dricker sig aldrig rusig ensam, som nordens man kunna göra. Andalucias kvinna liknar kvinnan af de lägre klasserna i Madrid, men hon ar mera skygg och religiös och flerstädes såsom i Sevilla och Cadiz mera ordningsfull och uppmarl\ sam p i hemmets förhallanden. Den gamla typen fortlefver i d e sydliga trakterna. Cigarrfabrikerna äro de enda arbetarcentra i Andalucia och kandt är att lo cl: gnwcvn utgör en alldeles särskild, ren och oförfalskad typ, fullkomligt olika arbeterskan i allmänhet, som mer eller mindre ofrivilligt antagit en fransk anstrykning eller åtminstone förlorat den målerislca prägel, som In clgarrera behaller i all dess glans. Förtrollande beskrifningar hafva gjorts p; de sevillanska cigarrfabrikerna, hvars arbeterskor smycka sitt hår med rosor och visa sina nakna brunglansande armar och hvilkas arbete förrättas under lifligt samspr % och muntert, skratt. I. var tid, när de gamla klassiska $ro~zumzkm&amp;~ztos äro försvunna, förekomma upplopp bland las cz&amp;werns så mycket oftare och chefskapet öfver fabrikerna i Sevilla och Madrid kan endast utöfvas af en man, som med kraft förenar en hög grad af kallblodighet. rDessa livinnoro, sade till mig för nsgon tid sedan chefen för fabriken i Madrid, rförtjana i grund och botten vår sympati; de hafva hjärtan af guld och med god behandling kan man få dem till hvad som helst. Men det finnes hos dem en så stark känsla för det rätta, att den föreståndare, från hvilken de rönte någon oratt, vore beklagansvärd. I ett ögonblick af uppbrusning skulle de kunna slita honom i stycken.&gt; Icke endast bland cigarrarbeterskorna, utan hos arbeterskorna öfver liufvud i Spanien hafva de republikanslra idéerna slagit djup rot.