Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förr eller sednare mäste jernvägar, utan hvilka Sveriges exportartiklar omöjligen kunde på verldsmarknaden täfla med andra länders, äfven här anläggas. Stora uppoffringar vore visserligen härmed förenade, men de ersattes genom ökad välmåga. Dessa uppoffringar blefve ändå betydligare i samma mån, som Svenska folket dröjde att underkasta sig desamma ; och hvarje års uppskof med jernvägs-anläggningarnes företagande vore att anse för en nationalförlust. Nya och förbättrade fortskaffoingsmedel hade i andra länder blifvit införda, och man hade allestädes sökt minska transportkostnaderna - Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 273. 9 kostnaderna för industriens alster. Sverige kunde härvid icke fortfarande förblifva stillastående eller skilja sig från den öfriga civiliserade verlden, utan att äfventyra sina näringars bestånd samt möjligen ådraga sig så väl politisk som ekonomisk vanmakt. Genom klimatets fortgående förmildring, hade den nordiska vintern, som ansetts förskalfa detta land dess bästa och naturligaste kommunikationssätt, inom flera provinser förvandlats till en ohjelpsam regntid, då genom vägarnes ofarbarhet all hufvudsaklig rörelse afstadnade. Som önskningar om jernvägars erhållande från så många landsorter försports, men allt icke kunde göras på en gång, utan några anspråk i detta hänseende måste stå tillbaka, borde en brydsam urskiljning af det mera från det mindre nödvändiga anställas. Härvid vore det af högsta vigt att afse, det jernvägsanläggningarne komme att ske efter ett för hela landet afpassadt system. Intilldess ett sådant vore uppgjordt och gilladt, borde inga andra jernvägsanläggningar beslutas, än sådana, hvilkas inpassande i systemet tydligen kunde förutses och hvilka således komme att utgöra delar af detsamma. Före ett dylikt systems uppgörande och bestämmande, borde vara klart ulredt, huruvida personaleller varu-lransporten skulle i första rummet afses. Riktades hufvudsakligen uppmärksamheten åt den förra, fordrades längre, fortlöpande jernvägshnier; afsåges äter den sednare företrädesvis, borde anläggningarne börja å de ställen, der behofvet af lättade kommunikationer i och för rörelsen tydligast uttalade sig.
Större delen af pleuresier, och wange hetsige Febrar, i tid och förnuftigt skötte, bora lyckeligen kunna afhjclpas. Benbrott kunna latt och säkert botås och mångfaldige mt wartes fiodor, 'sorn eljest mcdförMn saker död. W>d barnsöl losiningar der naturens krafter finnas vMrackcliga, kunna osta 2:nc lif frälsas som eljest blifwit dödens offer, o. s. w. Men en allmännare hjelp och, un sättning, kan icke utan en förökad undenviSnings - anstalt och en längwarigare beredning winnås. Det mä ej här löna mödan att beswara de sivaga inwandningar, som blifwit gjorde af n gre afundsjuke, egennyttigc, eller korttänkte personer, emot Presters befattning med Läkarewärden. Wäre wärdige Prestman hafwa det storsta efterdoms af Religion ens helige Stiftare. Dm de icke forma göra öfwernatnrliga under,' sa har dock Naturens allwise Mästare försett osi med sädane Gudomliga mede! hwarmed en eljest oundwiklig död osta förckommas kan. Lm rne, nigbctens tillgistvenhrt för Prcstcrstapet beklageligen mpckct afkolnat, sä blir det ett wälsjgnat medel för Själasörjaren, att tillika sörja för sina Sockncbors kropps halsa. Hwad tillgifwenhet hafwa icke annorstädes de andelige sä kallade Barm/ Den 2 April. 149 Barmhertigt Bröder wunnit genom utdelad Läkarebok? Den som i Paris besökt det förträffeliga Sjukhuset, kalsadk La Lharito, har icke utan ömmaste sinnesrörelse klin, nät se den mildhet och skicklighet hwarmed de wid Sjukhuset tjenstgörande munkar uppwakta och skiöta derwarande sjuke. En b'rere Losme har warit en Lärmästare för war samtids skickligaste stcnffärare.
Nu har StatsUtsk. icke nämnt häradsfängelser annorledes, än att nyssnämnde vid 1840 års riksdag till dem beviljade 100,000 r:dr skulle återgäldas af ifrågavar. nu begärda anslag. Behofvet af delta anslag, för att uppföra eller fullborda länsfängelser med celler är af alla talare medgifvet, äfven af personer som i afseende på straffsystemet hysa med mig olika åsigter. Hr Edenlijelm har vitsordat förhållandet i Götheborg under den lid, då han der var landsh. Jag skall bedja om att få nämna ett annat exempel, hemtadt från hvad jag erfarit under den tid, jag i början af sommaren förvaltade landsh.-embetet i Carlskrona. Der är det gamla länsfängelset i en så bedröflig belägenhet och så trångt, att i ett rum, som var blott 8 alnar bredt och 17 långt, således ej större än en vanlig matsal i ett privathus, voro på en gång ej mindre än 90 fångar förvarade; hvaraf den oundvikliga följden var, att alla ej på en gång kunde ligga och ej eller på en gång stå i rummet. I samma häkte voro, i det rum, der vatten och brödstraff verkställdes, inrättadt på det i de gamla fängelserna vanliga viset med britser för fångarna att sofva på om nätterna, 33 fångar på en gång insatte på vatten och bröd, oaktadt de knappt tilltagna ligg - 046 Den 23 F e b r u a r i f. m. platserne icke voro beräknade för flere än 13 fångar. Nu är visserligen i Carlskrona grund lagd till ett cellfängelse; men om anslag till dess fortsättande vägras, så kommer det beklagansvärda förhållandet att fortfara, hvilket jag har påpekat och om hvars fasaväckande beskaffenhet intet tvifvel gerna lärer kunna uppstå. Man har sagt, att det kunde vara tillräckligt att experimentera med de fängelser, som redan äro uppbyggda.
Pensions-reglemente före skrifver för full pensions erhållande; — att, på det befordran i tjensten ej må anses såsom blott ett steg till högre pension, lön borde hafva åtnjutits: af Amiraler i 5 och af alla öfriga uti minst 2:ne år och afgifter derför vara under lika lång tid till kassan erlagda, innan pension efter nya pensions-staten kan erhållas; — att stadgandet i nu gällande Pensions-reglemente om hvad med lön förstås borde bibehållas, samt att slutligen alla med fyllnadspension afgående borde vara förbundne att, vid inträffande krig och större rustningar, i land samt uti befattningar, likartade med (örut innehafda tjenster, tjenstgöra, då så påfordras, Kommendörer, Kommendör-kaptener och deras militära vederlikar samt civile embetsoch tjenstemän intill fyllda 65 år och alla öfriga till 60 års ålder.» »Såsom skäl att på procent-beräkning å de nya lönerna grunda nu ifrågavarande förslag till ny pensions-stat för Flottans embetsoch tjenstemän förekommer ytterligare att, då pensionerna enligt 4 838 års Reglemente för Amiralitetskrigsmans-kassan, hvilket skulle, i hvad dessa angår, förblifva gällande, bestämmas Bil. JYs 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 1859. 47 medelst procent-beräkning å lönerna efter gammal stat och icke, såsom Arméens, finnas utförda med vissa belopp för de olika graderna, det onekligen måste i verkställigheten möta betydande svårigheter att för fyllnadspensionerna åt Flottans embetsoch tjenstemän fastställa bestämda belopp efter dessas olika grader, samt föröfrigt det föreslagna lägsta pensions-beloppet, ehuru något högre än vid Arméen, dock kan anses skäligt ur den synpunkten, att Flottans Under-officers-grader, som af denna bestämmelse egentligen skulle hafva fördel, det oaktadt komme, såsom pensionstagare, i sämre ställning till de nya lönerna, än hvari de förut befunne sig till de gamla.
Propos. om antagande af en författning angide ränta vid försträckning på viss kort tid, dels ock enskild motion i enahanda ämne; LagUtskit: N:o 31, i anledn. af väckta motioner om föreskrifter till betryggande af besittningsrätt till fast egendom och af inteckningssäkerhet; N:o 32, i anledn. af väckta förslag om meddelande af föreskrift derom, att arfskiften skola till förvar vid domstol ingifvas; N:o 33, i anledn. af väckt motion om antagande af ny konkurslag samt nya lagar angide boskillnad och urarfvagörelse; Nio 35, i anledn. af väckta motioner dels om förändrad lagstiftning angide förlag, dels ock om rätt till underpant i lösegendom i allmänhet; N:o 36, i anledn. af väckta motioner om uphäfvande eller revision af K. Förordnin i afside på handel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva, den 20 Nov. 1845; Nio 37, i anledn. af väckta motioner om förändrad lagstiftning angide förmyndarevården; Nio 38, i anledn. af väckt motion om ändring i vissa delar af 17 kap. HandelsBalken och andra författningar, rörande borgenärers rätt och företräde för hvarannan till gäldenärs egendom; Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskit: Nio 19, i anledn. af väckt motion om medgifvande af rättighet för församling i regalt pastorat att till komministratur kalla fjerde profpredikant; Nio 20, i anledn. af väckta motioner om utfärdande af ett allmänt vitesförbud tili egors fredande mot åverkan och annat intrång; Nio 21, i anledn. af väckt motion om meddelande af föreskrift rörande sättet för vissa s. k.
Såsom ett exempel bland de nyssnämnde 6 Ersältliingsmålen kan jag, jemte åberopande af hvad en annan Ledamot, Hr Winberg, uti dess Rieservation anfört, ej underlåta här upprepa det serskildta förhållandet med, under K:o 6, framstälda Fartyget Nordstjernan, att detsamma utgått från Wisby i Augusti 1813, och blifvit uppbragt till Eckenwärde i Hollstein d. 18 Sept., 3 dagar efter daterandet i Stock - 334 Stats-Utskottets liolm af Krigsförklaringen mot Dannemark, hvilken (enligt Acten äfven bilagdt vederbörligt bevis) kungjordes i Carlshamn, der Fartyget var hemma, ej förr än d. 10 October, eller öfver 3 veckor efter uppbringningen i Hollstein; — att derefter, vid Svenske Trupparnes inryckande i Hollstein uti början af Januarii 1814 5 Befälhafvaren anbefallte Magistraten i Eckenwärde återställa Skepp och Last till Ägaren, men att årstiden hindrade verkställigheten deraf, hvaremedlertid Tractaten i Kiel d. i4 samma månad mellankom, då omedelbarligen efter inträdande af detta nya fredstillstånd Skepp och Last för andra gången togos från Ägaren, i följd af den stipulation, hvarigenom ”Konungen af Sverige till fördel för Konungen af Dannemark, ” (som orden lyda) ”afstod från alla recla”mationer för Svenska Fartyg och Laddningar uppbringade igenom Danska Kapare, alltifrån Fredsslu”tet i Jönköping, ända till vidtagande af verkeligt ”Krig/’ Och att alltså, detta Skepp, ehuru redan de facto frigjordt, åter skiljdes från Ägarens våld igenom sjelfva senare Fredstractaten, för hvilken sällsamma händelse ock Committerade i deras underd. anmälan af målet hos K. M:t tillstyrkt serskildt afseende.
Cederströms Dictamen, blef detsamma till Statssamt BevilU nings-Utskotten hänvisadt. Upplästes och lades på bordet följande Memorial och Betänkanden: i;o Från BancoUtskottet af den 6 Maj, i anledning af den af Malmö DiscontWerk Vidtagna method för dess utlåningar, så vidt de samma bestridas uti sådana 3 Procents Reverser, som utan Penninge-insättning äro y^i ori r\ e* T m. ■ • h -ft vid viss för ■ ; endast i Msrhuu i -»as. Utskottec anser d u af Malmö Discont sålunda vidtagna method vara ett missbruk, som tarf var rättelse, och tror att örn tili en början alla nya lån uti ofvannämnde Reverser instaldes, och Directionen deremot för Örtens låneb hot antände de tillgångar, som dels uti Riksens Ständers Bank äro anslagna, dels genom den i 8 §. af Reglementet medgifna rättighet till privata låns upptagande för lindrig renta, stå atc erhålla, kunde sedlar af ofvanförmälie beskaffenhet, genom successive afbetalningar och omsättningar, hvarvid slika sedlar, förfallne eller ej, böra i betalning emottagas, utan för stark rubbning uti Ortens penninge-circulation, ofelbart till 1816 års slut vara indraghe; hemställandes Utskottet, i sammanhang härmed, huruvida den underdåniga önskan må från Riksens * Ständer yttras, det Kongl. Majit i Nåder täcktes härutinnan vidtaga de åtgärder, soin med dess vid Malmö DiscoatVerks inrättning i Nåder åsyftade ändamål, att öppna utväg till en lättad penninge-rörelse för en från Hufvudstaden aflägsen Provins, finnes öfverensstämmande. 2to Från Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet, af den 9 Maj, rörande från Höglofl.
Det vore, mina Hrr! snart sagdt ett underverk att, sedan man förut i ämnet endast fått ett lagförslag som i allmänhet i några få penndrag ålägger församlingarne att försörja sina fattiga utan att uppgifva något närmare om sättet att fullgöra denna skyldighet, det vore, säger jag, underverk snart sagdt, att kunna på en gång stiga fram och säga bestämdt huru denna sak bör ordnas. Det måste vara just derföre, att detta icke låter sig göra genom något recept på förhand, som samhällsmedlemmarnes uppmärksamhet behöfver allvarligen rigtas ät detta håll för att genom allas medverkan eftersöka och utfinna det bästa sättet och just derföre är det äfven nödigt att organisationer inom större distrikter än församlingarne för detta ändamål inrättas. Om för öfrigt blott alel af de tänkande och bildade inom samhället ville egna blott -j af den tid, som de nu egna ät andra tidsfördrif, såsom att spela kort, till utgrundande af utvägarne att försörja de fattige, så skulle från detta ögonblick frågan snart komma alt antaga en mera bestämd form än hittills. Hr Akerman har förklarat att det icke vore värdi alt sitta och uttänka förslag i dessa ämnen uti studerkammaren. Jag måste visserligen erkänna att jag icke kan hafva så vidsträckt erfarenhet som han i dessa frågor; likväl tager jag mig friheten nämna att hvad jag nu i dag anfört, icke härleder sig från studerkammaren utan ifrån erfarenheten, dels derföre att jag sjelf i flere år varit ordningsman inom en församling här och ledamot af kommunalnämnden, dels genom min egenskap af publicist och redaktör af en tidning, hvarigenom jag varit i tillfälle att se huru dussintals personer nästan dagligen komma med de mest giltiga bevis pä nödställd belägenhet och klaga sin nöd för att få en supplik till allmänheten i tidningarne. De hafva med sig betyg af läkaren och prestön; men det finnes ingen auktoritet dit de kunna vända sig dermed och blifva hjelpte, när de t. ex. hålla på att blifva afhyste ur sin usla boning för bristande medel alt betala hyran, o. s. v.
Så vore, under sommarmånaderne, af de fyra divisioner, deraf liongl. Svea Hof-Rält utgöres, blott en i verksam - Lag-Utskoltets BetänkandeN.o /j./}.. l3 liet, hufvudsakligen för att pröfva mål rörande häktade personer, för hvilka alla andra medborgares angelägenheter måste stå tillbaka; och Stockholms Rådhus-Rätt, som under omförmälde tid, ej eller arbetade på mer än en afdelning, hade dessutom uteslutit Lvå sessionsdagar i hvarje vecka. Motionären, som likaledes förmält, att en och annan Kämners-Rätt börjat taga sig samma frihet, erkände dock, att förenämnde domstolars ledamöter hade behof af hvila och derföre vore berättigade till ledighet; men då ärendenas jemna och oafbrutna gång i främsta rummet måste tillses, bar motionären, under förmenande, att genom turvis begagnad tjenstledighet, såsom det tillgår i Konungens Högsta Domstol, nödig hvila kunde beredas, utan rubbning i lagskipningens fortgång, föreslagit, att, genom ett allmänt stadgande, måtte bestämmas, att domstolars ferier ej må räcka utöfver en_, två eller högst fyra veckor; hvarjemte han ansett den föreskrift af nöden, att, derest icke vigtigare skäl hindra, alla mål böra föredragas i den ordning, de inkommit j under hemställning tillika, huruvida Ref er etits arbets förteckningar eller Rotlar må betraktas såsom Rätternes enskilda handlingar eller såsom publika, hvaraf Utdrag få lösas.
Gernandtska gevär, 1,493 st. infanterigevär, 685 st. studsare och 1,610 par pistoler, utom ett mindre antal modeller, kammar-laddningspistoler, m. m., samt en större mängd gevärsdelar och mindre persedlar, såsom bajonetter, kulformar, o. s. v.; men antalet af de under samma tid från faktoriet aflemnade och i Stockholms gevärsförräd inreverserade nya, till krigsbruk approberade, gevär hade deremot ej uppgått till mera än 400 st. Gernandtska gevär, 476 st. infanteri-gevär, 593 st. studsare och 1,380 par pistoler samt åtskilliga andra mindre persedlar såsom bajonetter, kratsar, ro. m.; varande revisorerne, i anseende till räkenskapernas ofullständighet, icke i tillfälle alt inhemta, huruvida faktoriet vid 1845 års utgång egde någon behållning af obesigtigade eller approberade gevär.
Undertecknad Ridd.-Secret. lillkännagaf alt någon underrättelse om PresteSt:s, i anledn. af förevande betänk, fattade beslut ännu icke blifvit R. o. Ad. meddelad. Ilr Printzensköld: Då delta ämne är af vigt för Svenska kyrkan, anser jag att B. o. Ad. bör före pröfningen af detsamma vela hvad PresleSt. derutinnan beslutat. Jag hemställer derföre om icke pröfningen af delta betänk, bör uppskjutas till dess R. o. Ad. fått del af PresteSt:s beslut derutinnan. Häruti instämde Gr. Lagerbjelke, Gust., och Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar. Hr von Hohenhausen, Mich. Silv.: Jag har ingenting emot den hemställan här blifvit gjord och får endast nämna det jag har all anledning förmoda ett bifall från PresteSl:s sida, emedan dess serskildta Utsk. varit i saken bordt och detsamma gilladt, och såsom Hr Printzensköld af betänk, kan finna har inom de sammansatta Lagoch Ekon.-Utsk:n icke någon anmärkn. framställts deremot af någon ledamot frän beröde Stånd. Men en känsla af grannlagenhet emot PresleSt. bjuder måhända B. o. Ad. alt afvakta dess beslut. Uppå härefter framställd propos. beslöts att med pröfningen af ifrågavande betänk, skulle uppskjutas, tills prot.-utdr. rörande PresteSt:s i ämnet fattade beslut kommit B. o. Ad. tillhanda. Föredrogs men lades på begäran af Gr. Lagerbjelke, Gust., och Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar, ånyo på bordet PresteSt:s i gårdagens plenum bordlagda prot.-utdr. N:o 502, af 510 1) e 11 27 S e p I e in b e r. samma dag, med inbjudning till medstånden, att förena sig i ett af PresteSt. antaget förslag till hufvudgrunder för skalteförenkling. Föredrogs Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskms i gårdagens plenum på bordet lagda betänk.
Ständers Constimtions-Utskotts författade project til RiksdagsOrdning jemte Utskottets betänkande deröfwer och dertil hörande Bilagor, äfwensom Constitutions-Utffotts Förslag til Jnstruetion för Justitie-Ombudsmannen samt Utskottets deröfwer afgifne utlätande, ifrän trycket utgifwas, förenade, uppä derom gjord proposition, Ständet 9^0 Den rZ Zlugnstr. fig härutinnan Lil alla delar med Högloft. Rid. derftapet och Adeln; Hwilket genom Utdragas Protocvllet ftulle til de Respective Med-Ständen wördsamt och wänligen inberättas. Ut supra. Ux Lrotocollc», Almguist. Utdrag af Protocollet, hället i BorgareStändets Plenum wid Riksdagen i Stockholm den ii Augusti 18O9. S. D. Uti meddelt Protocolls-Utdrag af den L dennes hade Riksens Högloft. Ständers Allmänna Bcwitlningsoch Oeconomie-Utftott, i anledning af et frän Högwördige Preste.-StänLet remittcradt Memorial, angäende tilsättande af en Provincial-Lakare pä äland med Lön af Stats - Werket , sig pttrat, at Utskottet ansägedenne fräga ej röra en sädan förändring i de Allmänna Hushällnings-anstalterne som §. i Regeringsformen omförmäler, utan fastmera angä Medel för en projccterad np Ämbetsmans lönande, hwaröfwcr Stats-Utskottet ftulle tillkomma at sig utläta.
Likaledes lades ånyo på bordet, på begäran af Hr von Hohenhausen, Michael Silvius, och Frih. Cederström, Jacob, StalsUtsk:s den 28 sisth April på bordet lagda memorialer: N:o 494) mod förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande i:a afdeln. af det vid sista riksdag lör Riksg.- cont. utfärdade reglemente; N:o 49G med förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande ytde afdeln. af 1835 års reglemente för Riksg.- contoret. Till pröfning företogs Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:ns den 28 sisth April på bordet lagda utlåt. N;o i5, i anleda, af gjorda anmärkntr vid förenade XJtsk:ns betänk. N:o 7, angtde reglementariska föreskrifter för brännvinsbränningens utöfning, samt 0111 hvad vid försäljning af brännvin och beskattningen derå iakttagas bör. R. o. Ad. ansåg detta mål böra punktvis pröfvas. 37 §:n. Utsk:ns förslag bifölls. 43 §:n. Gr. Hamilton, Henning Ludv. Hugo: Vid den förändring, som Utsk:n föreslagit i detta betänk., jemförd! med det förra i samma ämne afgifna eller betänk. N:o 7, liar jag ingenting att anmärka, utan anhåller 0111 bifall dertill; hvaremot jag föranledes att göra en anmärkn. emot 43 §:n, sådan den förekommer i nyssnämnda betänk, och blifvit i del nu föredragna bibehållen, oaktadt de val grundade anmärkntr, som blifvit framställda. Rättigheten att försälja brännvin, hvarom handlas i 1 morn., hafva Utsk:n nedsatt lill % kanna, och brännvinsminutering skulle således blott anses äga rum, då försäljningen understiger detta qvantum. I sådant fall tror jag icke att någon brännvinsminutering kommer i fråga, då den, som säljer ett så ringa qvantum som ^ kanna eller ett ^-slop, ej kan anses soin brännvinsminuterare.
si sednare tider före antagandet af den hu gällande Regeringsformen till Grefvelig eller Friherre värdigheten upphöjde ätter,” gifna föreskrift^ att ”hufvudmannarätten för de ännu icke upphöjda ättegrenarne går i rätt nedstigande lined från den, hvilken nu hufvudman är.” Äfven om detta antages, blir dock, för f»llen af upp höjelseir efter 1809, en ökad svårighet, utötn de redan anförde, sorn torde böra anmärkas; De personer af äldre ätter, som under serskildt stadgad arfsordning under de sednare årin före 1809 till Grefve och Friherrevärdighet upphöjdes, voro nemligen alla samtelig© förut hufvudman i sin förra ätt; der blef således, vid upphöjelsestunden,ett ombyteaf hufvudman,och inom den nyas gren kunde således den rättig, heten fortgå. Efter 1809, hafva åter redan fall uppstått, och kunna dagligen förnyas, att en Adelsman af gammal slägt men yngre gren» blifver Den 5 Junii. 55 blifver till Friherre upphöjd. Skall då, sedan alla de äldre grenarne af adelsätten utgått, hufvudmannarätten gå förbi Friherrens alla ätteläggar till en annan ännu yngre gren, eller ejV Derom finnes i nu gällande Riddarhusordning .intet stadgande; tvärtom, om det ena antages, bryter man mot de reglor om närmaste ättemän af äldsta qvailefvande grenen, som 2 §, x Mom. innehåller; om det andra åter anses rigtigare, har man följt olika princip vid den händelse då en hufvudman, och i den då en blott ättemän, upphöjdes; och anmärkningsvärdt vore, att den upphöjde personens yngre ätteläggar 6kulle vara mäst vanlottade och komma längst ner i ättemannaordningen, just i den händelse, då den upphöjde personen, från hvilken de härstamma, verkligen varit ättens hufvudman.
För min del tillstår jag, att jag anser sådant för saken likgiltigt; men för mig visar sig i afseende å återremiss den betänklighet, att detta beslut kan anses innefatta en pröfning, och att vi således, då betänk., i frågan nästa gång förekommer, kunde nödsakas antaga detsamma med förändringar. Men afslås^ memor. och förklaras, att frågan ånyo öfverlemnas till Utsk., tror jag formen vara rättast iakttagen. Jag yrkar altså afsteg å memorialet. Gr. Horn, Claes Fredr.: De värda talare, som vid: tillfället, då banklagsförslaget remitterades till Bancooch LagUtskrnr, ansåg© öfverflödigt och förolämpande mot Utsktn att låta remissen åtföljas af några föreskrifter 1 afseende å frågans behandling, torde nu erkänna, att anledningarna till det begärda tillägget rättfärdigat sig. Jag gillar icke deras; åsigt, som tro, att remiss å en K. propos. kan vägras; men det är Ståndens rätt att besluta, till hvilket Utsk. remissen »kall ske, och det är jemväl Utsk:s rättighet att vägra upp - Don ao M a r s. 3j3 taga oell till Ständen återställa de ämnen, sorn de anse icke tillhöra deras behandling. R. o. Ad. remitterade frågan till Bancooch LagUtsk:n; så äfven 2.'ne andra Stånd. Jag tillstår, att jag vid denna remiss ej delade deras åsigt, hvilka påyrkade remiss till Gonstit.Utsk.; men nu är min öfvertygelse stadgad, att sådant bort ske, emedan allt visar, att förslaget involverar en grundlagsförändring, och följden, om Utsk. tillstyrker den nya banklagen, blir den, att det tillstyrker en förändring i grundlagarna. Det är BancoUtsk:s rätt, och i denna fråga jemväl pligt, att communicera sig med Constit.Utsk.; och det hade således varit både lämpligt och behöfligt att genom remissen på förhand föreskrifva en sådan communication.