Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Egentligen skulle j a g ha min yngsta gosse där, hade jag tänkt, när han nu har gått och läst och fotograferar sig i vår. Men jag vill hellre ha häradshöfdingen. För se om det händer mig ibland, att j a g tycker att folk omkring mig ä ' kärlekslösa och besynnerliga, så kan j a g ju bara öppna på medaljongen här, och då kommer jag genast ihåg, att det också finns människor, som ha någonting varmt och fint i sig, och ser ni, det känns så godt i ett gammalt hjärta. » Då häradshöfdingen k o m in igen, ville man ovillkorligen veta, hvad hon haft att säga. Hon var j u alldeles betagen i h o n o m den lilla frun från Mariefred. Men han snäste till dem, som voro mest efterhängsna, gick bort och slog i en likör åt sig och drack. » Tänk, att hon inte blef ond på er också, » sade fru Ahnell m e d ett litet fnissande skratt. » Ja, ack, o m hon hade blifvit det ändå! » Han drog en suck, som verkligen lät helt uppriktig. Därpå gick han hastigt bort och fyllde på sitt glas igen. » Skål för den gamla frun, » sade han. » Det är en rar gumma. Jag önskar att hon vore min mor. » Och han såg allvarsam ut, när han sade det, men inte på samma sätt allvarsam som under middagen. Då hindrade det inte de andra från att skratta, men nu fick ingen som såg på honom en leende min. Tvärtom var det något i hans sätt, som tvang hvar och en att också höja sitt glas med en anstrykning af uppriktig och stämningsfull högtidlighet. » Ja skål, » sade värden — » d u har rätt. Hon ä ' en gammal, rar själ. » Men dagen därpå och äf ven många af de följande satt fru Ädelmark och väntade förgäfves på häradshöfdingens porträtt. Hon kunde aldrig förstå, hvarför hon inte fick det. ' Illustratör: A. Sjögren.)
Utlåtandet N:o 16, i anledning af gjord anmärkning mot betänkandet N:o 10, angående stämpling af spelkort och afgiften derför. Ståndet ansåg ullålandet icke erfordra annan åtgärd, än alt läggas till handlingarne. Memorial N:o i7, i anledning af riks-ståndens olika beslut, angående grunderna för den blifvande allmänna bevillningen samt föreskrifterna för deras tillämpning. Jemte det samtlige uti memorialet omförmälde voterings-proposilioner godkändes, förklarade Ståndet att det lät bero vid Utskottets yttrande derom, att pei sonliga skydds-afgiften fortfarande kommer att såsom bevillnings-grund bibehållas, och att det afslog Utskottets inbjudnings-förslag i fråga om progressiv afgift för den högre förmögenheten eller inkomsten samt alt det ansåg Utskottets yttranden i fråga om 48 och 50 §§ af betänkandet N:o 9, äfvensom om
Schack, s. o. I. s. 27—42. Rydquist, s. o. s. 181—2. Devrient, s. o. I. s. 92—3. Schack, s. o. I. Devrient, s. o. I. s. 25—26. Michel et Monmerqué hafva upptagit 9 af dessa mirakler i Theatre Français. Ebert, s. o. s. 22. Ulrici, Shakspeares dramatische Kunst. I. s. 14—21. Holland, Die Entwickelung d. deutschen Theaters (München 1861) innehåller sid. 8—15 en utförlig framställning af detta spel. Ebert, s. o. s. 32—34. Holland, s. o. s. 16. Holland, s. o. s. 9. Ebert, s. o. s. 40—45. Mone har i ”Schauspiele d. Mittelalters” på flera ställen påpekat det konstmessiga och fint genomtänkta i anordningen, se t. ex. i Mysteriet ”Leben Jesu.” (I. s. 51 o. f.). ”Kindheit Jesu.” (I. s. 132 o. f.). ”Christi Auferstehung.” (II. s. 8). Mone, s. o. II. s. 271—290. Jfr om Shakspeares historiska dramer Herman Hettners utredning i ”Das moderne Drama.” (1852). s. 21 o. följ. Ebert, s. o. s. 52—3. I det samtida måleriet finner man samma förkroppsligande af det ideela, t. ex. i Orcagnas ”Dödens triumf,” der själen i kroppsform går ut ur den döendes mun. Ebert, s. o. s. 56. Mone, s. o. I. s. 103. Mone, s. o. I. s. 136. Gervinus, Deutsche Dichtung. II. s. 368.
Det förefaller mig nästan vara detsamma, som om man ville kapitalisera salu-accisen i städerne. Det finnes nemi. en lag, som stadgar, att hvarken bröd, dricka eller kött får säljas, annat än af städernas egna bagare, bryggare och slagtare. För denna uteslutande rätt betalar städerne till Kronan en s. k. salu-accis. Men staten har ansett den vara en onaturlig inskränkning i friheten att sälja och köpa, hvarför den medgifvit, att sådane städer, som ville afstå från detta privilegium, äfven skulle slippa skatten ellerjsalu-accisen, hvilken vanligen erlagts af hvarje stads respektive bagare, bryggare och slagtare. De flesta städer hafva ingått härpå. Ännu återstår dock några. Då nu städerne befriades från denna salu-accis, hvarigenom äfven tillfälle bereddes hvar och en att fritt afyttra sagde produkter —, hade det väl varit rimligt att för dessa städers bagare, bryggare och slagtare, kapitalisera den afgift de förut betalt, så länge de hade sitt uteslutande privilegium qvar? Detta är val en argumentation ex absurdo, men ett sådant förfarande hade dock varit fullkomligt adsequat med Gr. Mörners förslag, det förslaget nemi. att, på samma gång man skulle frigifva qvarnräntan, så att hvem som helst fick anlägga qvarnar och sågar, skulle för de gamla qvarnarne erläggas ett visst kapital för det de en gång i fordomtima haft rätt att, med andras uteslutande, såga och mala inom vissa distrikter. När jag framlade min motion, skedde det icke blott i qvarnegares och qvarnegarinnors (hvarpå en värd talare fäste så mycken vigt), utan i hela allmänhetens intresse, och i synnerhet i vårt jordbruks. Jag tror det vara af vigt, att qvarnnäringen, som så nära sammanhänger med landtmannens, blifver fri, och att denne derigenom lättare och billigare kan få sin säd malen. Jag tror äfven att man 148 Den 26 November f. m. derigenom skulle kunna afhjelpa de stora svårigheter, under hvilka man i detta hänseende laborerar, t. ex. här i Stockholm.
Men jemte detta obestridliga förhållande om Riddarevärdighetens höga anseende under Medeltiden, finner man tillika att under det århundrade, som närmast föregick Riddarhusets inrättande, då den chevalereska andan allt mer och mer aftynade, och RiksRådet i Sverige, ifrån att vara ett ofta provinsvis sammanträdande Stånd, blifvit en stadigvarande och begränsad Embetsmanna-korps, som omgaf Konungens person, Riddarevärdigheten småningom fallit i anseende till och med under RiksRådsvärdigheten, och tilldelats personer, som ej redan voro, eller omedelbart derefter blefvo, RiksRåd. Dock kallas ännu i 1626 års Riddarh.Ordn.,— se 7:de och 8:de §§:ne, — RiksRåden för Riddares vederlikar. Detta torde vara grunden hvarföre Gustaf Adolf ej uttryckligen föreskref i nämnde Riddarh. -Ordn. att Riddares i alla tider afkomlingar skulle hafva rätt att sitta i Riddareklassen, och än mindre att de, som derefter blefvo Riddare, skulle deri få inträde, såsom fallet var med de derefter utnämnda RiksRåden. Men under det att detta förhållande tydligt förklarar 1626 års Riddarh.-Ordms stadganden, minskar detsamma ingalunda riktigheten af det ofvan sagda, hvarigenom man liar full historisk grund för det antagandet, att då Brynte Bertilsson Lilliehöök, som lefde i slutet af 1400- talet, var Riddare, så var han äfven RiksRåd, och sålunda äfven hans afkomlingar hafva full historisk grund att, efter utslocknandet af de Lilliehöökar, som härstammade från RiksRådet o. Riddaren Anders Pehrsson Lilliehöök, få intaga deras plats i den fordna Riddareklassen. Att den s. k.
N:ris 304 och 337.) S. A. K. Rikets Ständer hafva inhemtat, huruledes, bland de för Ecklesiastik-verket i Lappmarken anvisade 174 tunnor spannmål, hvilka, enligt Kongl. Brefvet den 28 Nov. 1835, skulle fortfarande bibehållas till disposition in natura, äro 54-£ tunnor, af hvilka 30 utgå lill skolmästare-lönen i Lycksele och 24y tunnor till underhåll af fri-elever vid dervarande skola, genom E. K. M:ts nådiga beslut af den 11 Nov. 1850 till Kronan indragna, emot ersättning efter markegångspris; mea då det måste vara af synnerlig vigt för dem, som af dessa spannmåls-anslag äro i åtnjutande, att bibehållas vid rättigheten att desamma in natura utbekomma, för att ej, i anseende till ortens afskiljda läge, sättas i nödvändighet att till ett utöfver berörda godtgörelse vida stegradt pris den erforderliga spannmålen anskaffa, få Rikets Ständer hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, att de till aflöning för Skolmästaren och underhåll af fri-elever vid Lycksele skola anslagna 54-*- tunnor spannmål måtte för de ändamål, hvartill de äro afsedda, af vederbörande, som äro deraf delaktige, få fortfarande in natura uppbäras, med bibehållande af de rättigheter, som i afseende å spannmålens forsling hittills egt rum. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 28 Augusti 1851. 718 Expeditions-Utskottets Förslag till tind. Skrifvelse, N.-o 220. Uppläst och godkändt hos Ridd och Adeln den 29 Augusti 1851. Preste-Ståndet den 29 Borgare-Ståndet den 30 Bonde-Ståndet den 30 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående bildande af en fond lill understöd för afskedade Folkskole-lärare.
Betänkande öfver RiksdagsFulimägtigen Herr Erik M. Lejflers Motion om ansvar å Embetseller Tjensteman, som biträder någon med uppsättande af testamente, hvilket sedermera befnnes vara olagligt, Uti Memorial, sorn Vällofl, Borgare-Ståndet, den 27 sistlidne December, till Lagutskottet remitterat, har RiksdagsFuIlmägtigen Herr E. M. Lefler anfört, att, då få rättegångar ■vöre af obehagligare beskaffenhet, än tvister, som -uppkomma af olagliga eller olämpliga testamentariska dispositioner , men icke en hvar, som om sin qvarlåtenskap vill förord-j na, har tillgång till sak-kunniges biträde el-i ler tillräcklig egen lagkunskap, för att derutinnan! laglikmätigt förfara , utan nödgas anlita andras biträde, Motionairen , vid betraktande deraf, huruledes personer, för hvilkas sak-kännedom deras ^egenskap af Embetsman borde vara säker borgen, ändock ofta, uppå anmodan behjelplige vid Testamentens uppsättande, dervid gå så föga betänkt till väga/jitt samma förordnanden stundom Loglftskotteis Betänkande N:o 61I tefinnas lagstridige och derföre varda , efter kostsam rättegång, ej mindre enskilde perso.' ner, än mången gång Allmänna Barmhertighets-Stiftelser, sorn med testamente blifvit ihågkomne, till skada och förfång , alldeles upphäfne eller, såsom mer eller mindre siri. dande emot allmän Lag, väsendtligen förändrade, ansäge sig böra, i synnerhet till förekommande af den förlust, välgörenhetsanstalter genom dylika händelser tillskyndas, föreslå, att i 16 Cap. ÄrfdaBalken näst efter 1 eller å hvad annat ställe i Lagen Utskog tet funné mera lämpligt, måtte införas en §, af denna lydelse : "Anmodar någon en person] den', enligt sitt Embete eller Tjenst, Lagens rätta mening, hvad Testamente och Arfskifte angar, känna bor, att sådant författa och skrifteligen uppsätta såsom dess yttersta vilja ; och finnes samma Testamente, efter Testators död, likväl vara stridande emot allmän
Willi., erhållit 2:ne veckors ledighet från nästa Måndag, anmodade Hrr Elektorer att utse en ledamot i BankoUisk. efter Hr af Sillén, samt 2:ne ledamöter i Const.Utsk., under Frilime Lagerfelts och Stjernstedts, en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. under Hr Steuchs och en Suppleant i Const.Utsk. under Frih. von Paykulls frånvaro. Anmäldes och lades på bordet nedannänmde från Ulskni inkomne Meni. och Betänkm, nemi. från Constitutio n s-Utskottet: JVs 42, med utlåtande, ang:de Talmannens i BondeSt. vägran af propus.' på eli inom Ståndet väckt yrkande i fråga om behandlingen af Serskildta Utsk:s Mern. Stats - Utskotlet: JVs 250, ang:de verkstäld omröstning i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, ronde eftergift lill förmån för Carlstads stads-församling af Kronans rätt till ett efter Närings-idkerskan Johanna Emilia Hollander fallet dana-arf; JV2 251, ang:de verkställd omröstning i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, ronde eftergift lill förmån för Upsala stads Borgerskaps Gubboch Enkhus-inrällning af Kronans rätt till dana-arf efter Enkan Charlotta Elisabeth Bång och Jungfru Christina Lundström ; JV» 252, ang:de verkställd omröstning, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, ronde eftergift för Notarien E.
Dervid håfven J dock anmält, att, i händelse det hos Eder väckte förslag om Laginans-Rätternes och flere andra DomstOT lars indragning skulle af Mig i Nåder gillas, deraf borde följa, att redactionen i berörde 2:ne Författningar komme att undergå någon förändring; men då något förslag angående indragning af Lagmans-Rätterne ännu icke 64 Kongl. Maj.-ts Nådiga Skrifv. N.o q6. från Eder inkommit och således, till följd af hvad Jag nu förklarat, vid denna Riksdag icke kan komma i öfvervägande, hvarigenom Eder vilkorligtvis gjorda framställning om behofvet af redactions-förändring förfaller, komma Allmänna Författningar i berörde a:ne ämnen att under denna dag utfärdas i enlighet med Mina al Eder bifallne Propositioner. Jag förblifver Eder, Gode Herrar och Svenske Män, med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. CARL JOHAN. KONGL. Tal till Rikets Ständerj på Rikssalen j vid Riksdagens slut den ig Välborne, Ädle och Välbördige, Ärevördige, Vördige, Vällärde, Äreborne, Förståndige, Välaktade, Hedervärde och Redlige, Gode Herrar och Svenske Män! Ehuru detta Riksmöte fortgått mera än ett år utöfver den i Regeringsformen fastställda tid, Kongl. Maj.ts Tal till Rikets Stander. 65 tiel, har clet likväl bestyrkt orubbligheten af de grundsattser, på hvilka Nationen önskar att oafbrutet stödja sina allmänna förhållanden. Med fullt förtroende till sin Konungs ledning, har den tryggat sig vid Hans gruncllagsenliga tänkesätt. Den har i minnet bibehållit året 1810, och jemfört denna tidpunkt med den närvarande. Kallad, att försvara Eder, insåg Jag genast de grundämnen till ära och sjelfbestånd, Riket ännu egde, och det är på dem Jag bygde det systeme, sorn försäkrat Eder sjelfständighet. Under hotande politiska skakningar, haden J grundlagt Edert närvarande samhällsskick; men detta beslut behöfde att genom kriget och segren befästas.
Men som, enligt till Utskottet ankomne ProtocollsUtdrag, berörde Utlåtande blifvit af de öfrige 3:ne Riks-Stånden bifallet den 2i:sta sistlidne April, anser Utskottet, till följd af y5 §. Riksdagsordningen, denna fråga vara afgjord och kan således dermed icke taga någon vidare befattning. Ankom till Exp.-Utsk. d. 5 Junii. Memorial, i anledning af erhållen äterremiss på Statsutskottets Utlåtande N:o 46. Ifrån Bonde-Ståndet har Utskottet erhållit äterremiss å dess, under N:o 46> afgifne Utlåtande, i anledning af väckte motioner om anslag för anläggningen af Krono-magasin vid Mörbylånga Köping och i Strömstad. Men som, enligt till Utskottet ankomne Protocolls-Utdrag, berörde Utlåtande blifvit bifallet af Presteoch Borgare-Stånden, den a irsta, samt af Ridderskapet och Adeln den a5:te sistlidne April, anser Utskottet, tillföljd af 75 §. Riksdags-Ordningen, denna fråga vara afgjord och kan således dermed icke taga någon vidare befattning. Ankom till Exp.-Utsk. d. 5 Junii. Memorial, i anledning af erhållen återremiss pä Statsutskottets Utlåtande N:o 47. Ifrån Bonde-Ståndet liar Utskottet erhållit återremiss å dess, under N:o 47» afgifne UllåLande, i anledning af Riksdagsfullmägtige Per Nilssons och Nils Månssons motion om Stats-anslag för framtida underhållet af Långebro vid Christianstad. Men som, enligt till Utskottet ankomne Protocolls-Utdrag, berörde Utlåtande blifvit bifallet af Presteoch BorgareStånden den 2i:sle samt af Ridderskapet och Adeln den a5:te sistlidne April, anser Utskottet, lill följd af 75 §. Riksdags-Ordningen, denna fråga vara afgjord och kan således dermed icke taga någon vidare befattning. Ankom till Exp.-Utsk. d. 5 Junii.
Favenne; se Porcellaine. Felb; se Väfnader. Filtar; se Väfnader. Filtrerstenar; se Sten. Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 111. 471 Tullvärde. Bauko. Fisk • Qvantitet för tullberäkningen. Införselstull. Banko. R:dr sk. r:st saltad eller inlagd: Fjädrar, ej specificerade Flaskfoder, oberiiknadt våtvarorna 1 lisp. 100 Icdr v. 100 R:dr v. 2 33 33 16 16 — 12 Flintor, huggna, utom Agat Flyttsaker, bestående af gamla och brukade husgerådseller andra lösöre-persedlar, (hvilkas införsel äfven såsom nya ej genom denna taxa är i allmänhet medgifven tullfritt eller emot tull af högst 10 procent af värdet,) närde vid införseln, på serskilt anmälan hos General-tullstyrelsen, pröfvas icke öfverstiga egarens behof 100 st. 100 Ralrv. 10 1 - Fiskben; se Ben. Fjädrar; ur-; se delar af Ur, ej specificerade. Flaggduk; se Väfnader, ylle—. Flanell; se Väfnader, ylle-. Flor; se Väfnader. Flottholtz; se Korkbark. Flugor, spanska, hänföras under Apoteksvaror. Flädersaft, hänföras under Apoteksvaror. 472 Expeditions-Ulskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 111. Tullvärde. Banko. Qvantites för tullberäkningen. Intörselst ull. Banko.
Så snart deremot någon serskild anledning yppas, arbetar hon med största ifver att draga sin medsyster i den fördömelse, hon kanske förut för henne afmålat i de mest afskräckande färger. Men är förlofningen en gång väl i stånd, då stämmes vanligen upp en ny melodi, och af omsorg att lära båda parterna rätt känna hvarandra frambäres då allt, som kan störa deras ömsesidiga tillit – af de obildade i enkelt sqvaller, af de bildade under persifflage och under betänkliga miner och åtbörder – och om partiet verkligen går öfver ända, så är glädjen större än den någonsin var före förlofningen. En qvinnohatare skulle förklara dessa qvinnosinnets motsägelser ur deras aldrig hvilande afundsjuka mot hvarandra. En qvinna, skulle han vidare säga, har dygder endast för mannen; för sitt eget kön har hon endast odygd eller förställning. Men ser man närmare på saken, så kan man säga, att qvinnan, när fråga är om giftermål, gläder sig helt enkelt som kusken åt smälln; och denna smäll är ju målet för hela hennes lif. Om hon sedan skulle arbeta att tillintetgöra det redan uppgjorda partiet, så sker det endast för det ljufva nöjet att åter få ställa till ett nytt. Huru än dermed förhåller sig, så kunde Märtha här icke tillfredsställa en sådan håg, om hon hyste den, då sällskapet på aftonen begaf sig ifrån Norrbacka; ty då fick hennes man, likasom det fallit sig af sig sjelf, åter tag i Linas arm, medan Magnus erbjöd sin åt Märtha. Man gick förbi den täckt belägna Stallmästargården, genom Bellevues park och trädgård, till Roslagstullen och Kräftriket, der thé skulle drickas. Denna korta väg erbjuder de mest omvexlande taflor. Först mellan lummiga stränder den stilla brunnsviken, som ännu i vexling döljes och framskymtar för vandrarens blick, då han inträder i den lilla, nästan naturvilda parken, der Märtha, som gick förut med de båda vännerna, sände ett par forskande ögonkast tillbaka.
I följd häraf anse kommitterade, under förutsättning att de nu föreslagna pensionsbeloppen varda godkända, det å statens sida kunna yrkas, såsom säkerhet för armée-befälets tjenstbarhet, att en hvar må afgå från sin befattning åtminstone efter en viss tid sedan han blifvit fullt pensionsberättigad. Och föreslå kommitterade derföre, att arméens öfveroch underbefäl skall, äfven utan egen ansökan, tilldelas afsked sedan de uppnått följande ålder, nemligen: Vid indelda arméen och Wermlands fältjägare-corps. Vid den öfriga arméen. a 65 65 lefnadsår. 60 58 >> 55 53 50 48 • i i vmsiv, S‘“u'u 1 , öfverste-löjtnantsoch majors-graderne . , , kaptensoch fanjunkare-graderne... , och , subaltern-officersoch öfrige under-officer s-graderne , Vidare, och då den tjensteman, som fortfarande saknat förmåga att fullgöra sina åligganden, måste, såsom oljenstbar, icke anses hafva rätt att längre åtnjuta de fördelar, som staten i och för tjensten beviljat, föreslå kommitterade, att den som under loppet af 5 på hvarandra följande år varit af sjuklighet oförmögen att sköta sin befattning och fortfarande är det, skall erhålla afsked; men anse kommitterade honom billigtvis böra förunnas, såframt han i tjensten varit anställd minst 15 år, f:delar af fulla pensionen i sin grad.
T. Meade lämnat oss om den engelska kvinliga skolungdomen gifva oss icke iiågon synnerligen hög tanke om anden i de engelska skolorna. Boken ar talangfullt skrifven, och den unga lijältinnan varmt och sympatiskt tecknad; men som vi hoppas, att de unga studentskornas alla intriger och elakheter äro fantasifoster, anse vi att våra svenska flickor bland niängden af ungdomsböcker kunna välja en bättre läsning än a Kamratlif B. Tvillingssystrarna. Beriittelse för unga flickor af Ellen Idström. Författarinnan säger i sitt företal, att ungdomslitteraturen hos oss hiifvudsakligast utgöres af öfversättningar ocli tror därföre, att det kunde roa de unga läsarinnorna att f !i veta något om &gt;svenska flickor och deras ödens. Däremot hafva vi naturligtvis ingenting att invanda, men vi tro att sTvillingssystrarnas alls icke gifver oss n %- gon sann bild af, svenska flickor ». Berättelsen är rolig och varmt skrifven, men ar i det hela ganska onaturlig. Boken förefaller oss snarast som ett uppfostringsprogram. Ja, nästan som ett inlägg i skviiinofrågan&gt;. Anna och Gunlög äro för äldralösa vid Ciex års ålder. Vid det stora slaktrådet, då barnens öde skall afgöras, önska både moster Karna och faster Ebba åtaga sig den blida, vackra Gunlögs uppfostran, men ingen vill liafva den vilda Anna. Faster Ebba inaste likväl till sist åtaga sig Anna. Men för att lianinas på släkten ocli äfven för att lzunna genomföra sina uppfostringsiddeq klär hon ' Anna i gossklladder och låter lieniie få en gosses uppfostran. Allt detta liar obestridligen sina fördelar. Anna blir liiirdad och frisk, kunnig och rtuktig samt föraktar djupt alla vanliga flickaktighete ers, men naturligtvis liar hoii många vedervardiglieter att utst %: livarken gossar eller flickor vilja kannas vid henne. Faster Ebba har en h %rd och skarp yta och döljer sina varma kIinslor ända till bokens sista kapitel, sh att den stackars Anna liar i inanga afseeiiden en allt iitoin glad barndom.
Dom, Utskottet åligger att föreslå de deraf nödige blifne förändringar i 30 Cap. RättegångsBalken, har Utskottet ansett Vederpartens hörande öfver RevisionsAnsökningen och sedermera öfver de fullgjorde prestanda böra bibehållas såsom en underrättelse, att ändringssöfeande kommer att ega rum, och på det vederparten må emot Sakens dra - l6o LagUtskottets Eetänknndeti, gande under Kongl. Maj:ts pröfning kunna göra de anmärkningar, hvartill han kan finna sig befogad* Vidare har Utskottet för* sin del trott, att oförmögenheten att utgifva lösen för HolRåttens Protocoller och Handlingarne, icke, i händelse Revisionsskillingen upphörer, borde, såsom hitintills, genom fattigdoms-ed bestyrkas, utan behörigt intyg härom i detta fall, såsom vid all annan fråga om befrielse från utgifvande af lösen för Domstolars Protocoller och Utslag, vara tillfyllest; och att, sedan Utskottet här ofvan föreslagit förlängning till tjugonde dagen af tiden för missnöjes anmälande mot HofRätts Donij och den tid af en månad från den dag Revt* sions-sökandet blifvit beviljadt, som, enligt Kongl Förordningen deri 24 April 1754* medgifves den tappande Parten, att i HofRätten insätta lösen och ståmpladt papper för HofRåttens Protocoller, således kunde* åtminstone hvad Svea HofRätt angår, komma så nära inpå tiden för inställelsen hoS Kongl. Majst, att utskrifningen af Protocol lerne icke derförinnan medhunnos, har Utskottet, med fästadt afseende på det längre rådrum den tappande, enligt Utskottets förslag, vunne att bereda sig till ReVisionssökandet, förmodat att lösen för så vål Protocoller som handlingar och stämplade papper dertill borde inom fjortonde dagen från den,då RevisionsAnsökning senast skolat vara inlemnad, kunna i Hofrätten insättas* - LagVtskottets Betdnkanden.