Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Huruvida fråga härom uti Statsrådet förevarit, och om någon propos. i ämnet kan vara alt förvänta, är således omöjligt att veta; men då min öfvertygelse derom, alt eli förslag, åsyftande afskaffandet af det anmärkta orimliga förbudet, skall af alla med välvilja omfattas, ännu är lika fast som förut, helst som BorgareSt:s ledamöter vid innevar. riksdag lemnat ett vackert bevis på frihet från slåndsfördomar, dä de, om jag ej är orätt underrättad, i sitt Stånds cancelli anställt två Adelsmän, och det synes mig vara af vigt, att det tillfälle till frågans väckande icke försummas, som enligt 56 § Riksd.Ordn. nu är för handen, genom den under riksdagens lopp inträffade händelse, att mcranämnde grundlagsändringslörslag blifvit af K. M. sanctioneradt; får jag vördsamt väcka den motion, alt, med upphäfvande af alla hittills gällande sladganden, som ansetts lägga hinder i vägen för Adelsman alt söka tjenslebefaltningar i städernc, det mätte förklaras, att det står hvarje Svensk man, ulan afseende på börd, öppet alt söka lediga embeten, tjenster och beställningar i städerne, och att vid deras återbesättande kunna komma i åtanka i den ordning för hvarje särskildt embete, tjenst eller befattning finnes stadgadt. — Om remiss härå till vederbörligt Ulsk. anhålles. 254 Den 13 November e. m. Denna molion begärdes pä bordet af Ilr Cederschjöld, Rob. Theophron. O A nyo föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s den 6 och 9 dennes på bordet lagda betänk. N:o 61, i anledn. af väckta frågor om reorganisation af styrelseverken m. m. Frih. Ridderstolpe, Fredr., uppläste följande anförande:
Fyrbåks-anläggningarne vi Holmön i Qvarken och Östergarnsholmen på Gottland blifvit i Nåder förordnadt, täcktes anbefalla undersökning till utrönande så väl af behofvet utaf en Båks anläggning vid Måsesten, som ock, om berörde ställe är dertill tjenligt , hvarefter Eders Kongl. Maj:t lärer i Nåder finna för godt, att till verkställighet låta befordra en sådan får mensklig* heten gagnande inrättning. Rik Den ii Juli. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Stormägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majus underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter På Ridd, och Adelns vägnar Carl Mörner, h. t. Landtmarsk. På Borgare-Ståndets vägnar II. Sclnvan, h. t. Talman. På Prest-Ståndets vägnar J. A. Lindblom, n. v. Talman. På Bonde-Ståndets vägnar Lars Olsson, n. v. Talman. Uppläst hos Samteliga Riks-Stånclen den II juli. Stormägtigste Allernådigste Konung! Med afseende å de olägenheter, som för Boställs innehafvare och afträdande Sterbhus tunna vid afträdes Husesyner uppkomma genom stadgandet i Kongl.
ftprelfe fig tillbragit feban fifta Sftiföbag. 43 infam tanbe af atta be uppgifter, fjmilfa bertill anfeé egnabe, i änbantål att belg incm länen unberlätta arbetet för uppgiftcrnaé infamlanbe belo möjliggöra berättelfernaö afgtfmanbe inom loppet af bet år, font nännaft följer efter qoiugoenuietö flut. ©eban fråga uppftått på bmab fått futlftånbigare ftatiftiffa bibrag 3orb6ru{J till funffapeit om laitbets jorbbruf ffutle funna erbållaö, än font dittills 'tatätltgenom Äongl. Sftajdö iöefallningöbaftoanbeö femåröberättelfer ftått att minna, ocb förflag i betta bänfeenbe blifmit frantftällba af fåmäl Äongl. PanbtbrufOafaöemicu font (ibefen för ©tatiftiffa ©entralbprån, farnt Ijär* efter Äongl. bDlaj:tö töefallningöljafmanbe cd) äpuöljållningöfällffapen i länen afgifmit nnberbåttiga pttrauben i äutuet, få Ijar bemälba ($l)ef, efter förutgångna öfmerläggnittgar i frågan inom ©tatiftiffa berebntttgen, infommit raeb unbcrbånig framftällning om åmägabringattbe af ett jörb® bruföftatiftif för rifet.
Af hvad nu blifvit anfördt torde följa, att fastställandet af ett helt stambanesystem icke bör af Rikets Ständer beslutas förr än en bestämdare erfarenhet är vunnen genom en eller annan större stambanas utförande, samt att fullständigare undersökningar än de som nu föreligga Ständerna, måste vara verkställda, innan man på fullt säkra grunder kan bygga antagandet af ett sådant system; och jag hemställer derföre vördsamt, att Utskottets förslag i 2 och 5 punkterna må af Rikets Ständer afslås och endast de bansträckningar bestämmas, för hvilka vid denna riksdag medel varda anvisade.« Mot 6':te ‘punkten: «Efter ett noggrannt öfvervägande af de skäl, som blifvit anförda i fråga om vestra stambanans framdragande söder eller norr om Mälaren, har jag icke kunnat instämma i Utskottets beslut rörande detta ärende. Redan den omständigheten, att detta beslut slår i strid med de förut antagna och vid förliden riksdag uttalade grundsatser: att denna stambana bör framgå genom rikets mellersta provinser och förbinda de malmförande orterna med de sädesproducerande —• synes så till vida tala emot detsamma, som en så stark rubbning i förut antagna hestämmelser svårligen kan egna sig att gifva styrka åt de beslut, Rikets Ständer vid denna och följande riksdagar kunna komma att i dylika frågor fatta. Men äfven oberoende af detta förhållande synas mig skälen för vestra stambanans dragande söder om Mälaren icke vara de öfvervägande. För att gifva stöd åt beslutet derom hafva vissa allmänna grundsatser blifvit af Utskottet åberopade och gillade, bland hvilka den, att jernvägar böra ledas så mycket som möjligt aflägset från segelbara vatten, synes halva intagit främsta rummet. I fråga om utstakniugen af jernvägars riktning har uppställandet af så beskaffade allmänna grundsatser städse ansetts vara af tvifvelaktigt värde, emedan de förhållanden, som för hvarje särskildt fall skola inverka bestämmande på beslutet, äro allt för mångfaldiga för att kunna under vissa allmänna reglor innefattas, eller, som Bih. till R. St.
R:dr årligen utgå, samt särskildt för år 1857 till aflönings-förbättringar åt personalen vid de under SjöförsvarsDepartementet lydande stater och korpser, natura-portionen för gemenskapen inbegripen E:dr 523,860: 70. tillsammans extra anslag R:dr R:mt 2,968,541: 70. hvartill kommer det kreditiv, som Kongl. Maj:t föreslår Rikets Ständer att för hvartdera af åren 1857, 1858, 1859 och 1860 på Riksgälds-Kontoret med 40,000 R:dr årligen anvisa, för att, på sätt i nyssberörde Protokoll finnes föreslaget, anlitas i och för upprätthållande af pensioneringen från Amiralitets-Krigsmans-Kassan, enligt de i sådant afseende uti samma protokoll uppgifna förändrade grunder. Sjette JHufvudtiteln, innefattande anslagen för Civil-Departementet. Nu gällande Riks-stat upptager för denna Hufvudtitel: Penningar Riksmynt R:dr 1,032,710 Indelta räntor, värde 425,385 Indelt Spanmål 25,700 Oindelt Spanmål 6,665 Summa Riksmynt 1,490,460: Af det i Sfäts-Rådet den 14 innevarande månad öfver Finans-ärenden förda Protokoll in hem tas, att Kongl. Maj:t ansett en förhöjning i aflöhingén för Stats-Rådets samtlige ledamöter vara af behofvet högeligen påkallad. I öfverensstämmelse med den för nämnde löneförhöjning i nåder gillade grund, vill Kongl. Maj:t härmed föreslå Rikets Ständer, att lönen för Civil-Departementets Chef ökas från 10,500 till 15,000 Riksdaler Riksmynt, samt lönerna för de tre Stats-Råden utan
Simrith rodnade och räckte honom handen och sade: "Bani, jag har talat för oss, jag visste att du ville äga mig, men intet hopp hade, nu är jag din." Bani tog hennes hand mellan sina händer, men teg. Sluteligen sade han: "Tack, o Simrith, för denna ljufliga stund! Men se, icke skall jag derföre missbruka din godhet. Jag reser i morgon till mitt land, der skall jag arbeta för mitt folks väl, du Simrith får icke följa mig, här är du aktad, här har du vänner. Landets furstar skola täfla om dig. Ack, hos oss vore du en främling, derföre skulle du der förskjutas och här äro fängelsets barn föraktade! Blif här i ära och rikedom". Nu såg Simrith opp, lyfte högt sitt hufvud och sade: "Nej, Bani, med dig vill jag följa, hos dig är mitt hem, här ar jag främmande. Din Gud har jag länge tillbett, han skall bli min Gud, ditt folk skall blifva mitt folk. Hälften af mina ägodelar skola vi helga åt din Guds hus, och du skall vara min herre". Ett år hade Bani och Simrith bott i en stad, en timmas väg från Jerusalem, och Bani var en af sitt folks öfversta, och Simrith hade suttit i kammaren och spunnit och väfvit kosteliga tyger, men nu satt hon nästan hela dagen blott hos sitt barn och gladde sig öfver dess fägring. "Bani, o min herre!" sade hon ofta till sin man, "mycket godt hafver Herren gifvit mig, huru skall mitt hjerta tillfyllest lofsjunga och prisa?" Och när de andra qvinnorna, af de Moabiters och de Cananiters och andra fremmande folkslags döttrar, prydde sig med gyllene klenodier och smyckade sitt hår och gingo prydda inför allt folk eller dansade inför sina afgudar, då sade de till henne: "Simrith, hvarföre skall du ensam stänga dig inne, se, vi hafva nog mycket uppoffrat, som lemnat hem och vänner för att följa med fängelsets barn till deras förstörda stad, icke skola vi dock neka oss alla nöjen".
Enär de lån, som sökas emot pant af fast egendom icke utfalla förr än 12 å 15 månader eller det låne-handlingurne blifvit godkände, sami det der O O * jemte är vordet upplyst, alt sådane låne-ansökningar, hvilka den 30 näsllidne Octo ber vöro, i brist på medel, hvilande, uppgå lill elt antal af 639 å ett samman!äknadt belopp af 562,433 R:dr 16 sk.; så visar del sig, alt fonden för denna låne-rörelse är otillräcklig. Låne-handlingarne hafva, vid anställd inventering, lemnals ulan anmärkning. Af Lagsöknings-ärenden för Fasligbets-Lån voro den 31 Augusli 1845 (se 39 §. i 1845 års Revisions-BeräHeise) oafgjorda 49. sedermera äro anbängiggjorda ... 115. 39 Af dessa äro: Förfallen, genom inträffad Konkurs 1. Afslutade, genom dels fullgjord inbetalning och dels omsättning . 92. j hvadan på handräckning af vederbörande Exekutorer återstå 27. Fiskals-Embelet bar bevakat, uti Konkurser: Lån å Landt-Egendomar 33. „ Stadsd:o 11. I följd af Årsstämning: Lån å Bruks-Egendomar 2. „ „ Landtd:o 22. „ „ Stadsd:o 8. ^ Sgr. 76. §. 50. Något Skiftesoch Odlings-Lun bar icke under sednare hälften af år 1845 utgått, men år 1846 och under förra hälften af innevarande år hafva blifvit utgifne 29 Lån på tillsammans 23,600 R:dr, och är läkningen öfver dylika lån krediterad för 11,779 R:dr 5 sk. 9 rst.; hvadan ullåningarne med 11,820 R:dr 42 sk. 3 rst. öfverstiga inbetalningarne.
Men sedan förordnande för annan förmyndare, kort efter modrens död blifvit meddeladt, och fadren till honom redovisat sin befattning med sterbhuset samt för hans skuld till sonen förbindelse till förmyndaren var gifven; hade väl förmyndare-ansvarigheten från fadren öfvergått på förmyndaren, och fadren upphört att för denna förbindelse häfta annorlunda, än såsom sonens gäldenär i allmänhet. I annan händelse vore det svårligen begripligt, att icke hvarje faders gäld till sina barn, så snart den härrörde från låntagna arfsmedel, borde betraktas såsom förmyndaremedel och med förmånsrätt ur hans egendom utgå. Att emellan fadren och hans aflidne hustru i lifstiden blifvit upprätt^dt ett inbördes testamente, enligt hvilket mannen skulle under sin lifstid förblifva orubbad i boets fasta och liisa egendom, om han ej godvilligt annorlunda förordnade, har hos domare i saken jemväl kommit i betraktande, oansedt afvittrings-föreningen, sorn gjorde testamentet kraftlöst och öfverflödigt, slöts inom fyra månader efter hustruns död, och således långt förr, än testamentet kunnat vinna laga kraft.
J.g tror mig icke böra eller kunna djupare ingå uti ämnets behandling; jag anhåller om återremi s utaf Utskottets Betänkande i det hopp, att Utskottet vid ett närmare sakeus betragtande, torde kunna komma att finna, det någon ändring i behandlings; ärfet t detta mål, icke är en obillig fordran för i*gttagandet al det allmännas rätt.J jag har vid detta tillfälle äfven varit förd af den känslan, att alla administrativa felsteg böra klandras uti deras rätta upphof, och att man alltid bör föredraga att träffa den högre ansvarsskyldige, där en sådan finnes, och att icke låta de underordnade myndigheterne få uppbära olägenheterne af bristande nit, skicklighet och drift hos sjelfva Styrelsen i de händelser, där ett sådant förhållande möjligen kunnat aga rum. Då jag vid Revisorernas Berättelser tog mig friheten göra några anmärkningar, var defi Den 25 Junii f m. 165 | det hopp och i den mening, att SfatsUtskoffet skulle täckas dervid lästa någon uppmark* samhet; Utskottet yttrar äfven uti sitt Betänkande, att ett tådant lärer vara att förvänta i anseende till mine gjorde anmärkningar^ J g tager mig härvid friheten anmärka, det jag icke inser, hvarföre icke desse mine anmärkning gar kunnat upptagas och behandlas i ett sammanhang, då flere punkter just voro de samma , som nu varit föremål för Utskottets granskning och jag hemställer vördsammeligen om icke, i händelse af återremiss utaf Buänkandet, mine anmärkningar då kunde få förekomma i ett sammanhang vid den förnyade föredragningen af ämnet. Nso 5, Herr af Wingårdh, Johani Mot StatsUtskottets anmälan rörande mttfc tilltalande för oredoviste Magazmslnrättningens medel, har jag naturligtvis ingenting att invända. Tror mig dock nu böra tillkännagifva, att redan för flere månader sedan, den yrkade redovisningen utgjorde ett föremål för anbefalld laga undersciu.ing i orten och att målet är anhängig* uti Kongl, Svea HofRätt, der förmodcligen upplysning skall vinnas,, huruvida ett otillbörligt förtroende å min sida ägt rum till personer, sorn ej med ärendet haft att göra.
Prest-Ståndet i sädant afseende derutaf leinnat Stats-Utskottet tiel. I anledning häraf får Stats-Utskottet förklara, att Utskottet ej funnit eller nu kan finna lämpligt, att med särskildt anslag öka Stats-Utgifterna för detta och dylika behof, ehuru varande af erkänd angelägenhet, utan trott, att Kongl. Majrt nogsamt skall i Nåder finna tillgång för detra understöd, heldst Kongl. Maj:t till estra Utgifter har på Stat en Summa af X00,000 R:dr uppförd till dess Nådiga disposition, samt dessutom äger inom Hufvud titlarna använda uppkommande besparingar. Och då Kongl. Maj:t icke eller äskat några ytterligare medels anslående för utgifter af denna egenskap, samt Statsregleringen är fulländad och bifallen af Riksens Höglofl. Ständer, synes någon rubbning deruti för i frågavaiande behof icke kunna göras; hvilket dock vöidsamligen hemställes Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande. Stockholm^ den ig Juli 1815- På Högh Riddersk. På Högv. Prest-Stån och Ad. Ledamöters dets Ledamöters vägnar vägnar Carl de Geer. C. v. Rosenstein. På Vallöf!. BorgarePå Hederv. Bonde Ståndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar Carl Fr. Landberg. Jon Jonsson. G. Tunelius. Den 5 2 Juli. 314 i X/jfiplast hos Htfplofi. Ridd. och Ad. den 22 Juli. HögvArd. Prest-Siåndct den 22 VöUofl. Ronde-isiändet den 22 _i_ Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskotts Betänkande, angående Landsbo] dingens m. m. Grefve Ankarsvärds och Lands-K amer evar ens KammarRätts-Rådet Stråles sökte befrielse från ansvarighet för aftidne LandtRentiiiäs t ar en von Sy doves balanee. Sedan hos Kongl. Majit, ej mindre f. d.
PA samma gdng fann hon donna manliga individualitet nog sympatiskt anlagd, för a t t hou utan skygghet kunde delgifva honom sin Itvinliga Askiidning och bAda funno sAlunda hvarandra vara befryndade naturer, som i mhnga hanseenden älskade det sanima, hatade det samma och framför allt hoppades detsamma: en framtid som diktare. Bada behöfde vid denna tid en s8dan vän, med hvilken de kunde afhandla arbet.splaner, idéer, böcker, lifserfareuheter p&amp; en fullt kamratdik g r ~ n d och s&amp;lu,uda fortsatte brefvexlingen under Aren 1884-86, dA Axel LundegArd lemnade Stockholm för Köpenhamn. Denna brefvexling gömmer e j blott oförbehham.ma meddelanden om hvarderas enskilda utveckling och lifserfarenheter, utan det] ä r en del af hvardoras utvecklingshistoria. Ernst Ahlgren var visserligen tio Ar aldre samt kande sig genom sjukdom. och lidanden mycket tiidre an sina Ar. Men hon erkande sig det oaktadt hafva Atskilligt att lära af den. yngre vannen, liksom denne i audra hiinseenden hade nagot att lara af heune. Hon har själf sagt., att hon aldrig kunnat skildra man pA det lifsverkliga satt, som s&amp; väsentligt skiljer hennes arbeten fr&amp;n de flesta författarinnors, om lifvet icke, jiimte den milngsidiga erfarenheten af olika mans skaplynnen, gifvit henne möjligheten af samarbete med en manlig intelligens p&amp; grundval af en fullkomlig jamlikhet. Denne kamrat hade icke en skymt vare sig af manligt öfversitteri eller manligt galanteri gect emot henne som kvinna och det var detta, som frAn ' början ingaf henne den stora tryggbetskiinslri, hvilken kom henne att vtiga vara sig själf.
Län rältighet, att i liqvid för deras skulder leverera magasinsgild och qvarntorr spanmål, efter följande pris, nemi.: för råg 8 R:dr, för korn 6 R:dr 3a sk., och för blandkorn 3a Bane» tunnan; hvarjemte Kongl. Majit i Nåder förklarade, att på Rikets Sländers pröfning borde ankomma, huruvida ca sålunda verkställd leverering fiime anses för slutlig betalning af vederbörandes nndsätlningsskulder, äfven i den händelse alt försäljningen eller dispositionen af -spanmålen lill lägre pris skulle förorsaka förlust för Staten; att gäldenärerna, i följd häraf, borde tillsvidare för skillnaden ansvara, men att deremot, om spanmålen kunde till högre pris försäljas eller användas, öfverskoltet skulle Gäldenärerne till, godokomma. Med anledning af detta, under den Oclober 183a meddelade, Nådiga beslut, saint under tillämpning af hvad Kongl. Majit sedermera, i afseende på betalningstidens förlängning, genom serskilda Nådiga Skrifvelse!' förordnat, hafva undsättningstagarne inom Skaraborgs Län till den 3i Oct. förb år, i afräkning på deras undsättningsskulder, levererat 17,677 tunnor 4 kapir spanmål, hvars värde blifvit ifrån skuldbeloppet afdraget med en summa af 128,340 Ridr 17 sk., jemte 00,097 R:clr 32 s,il 8 rst-' som >id samma tid contant influtit. Kongl. Majit öfverlemnar nu i Nåder till Rikets Ständers pröfning och afgörande, huruvida den leverering af säd in natura i liqvid om undsättningsskulder i Skaraborgs Län, efter i83o och i83t årens missväxter, som sålunda egt rum, skall anses såsom slutlig betalning, eller om undsättningstagarne, som af det medgifna liqvidationssättet sig begagnat, bör åligga att serskildt, efter det i Kongl. Brefvet af den \
Denna sås serveras till all slags kallmat, såsom kalfstek, sillsallad, grön sallad m. m. Serverad till kall potatis, ger den åt denna en smak som liknar varm mandelpudding. Kan förvaras länge. gar sig; | skalp, strösocker; 2 qvarter skiradt smör, 2 skedar kanel, 3 skedar peppar, 1 sked ingefära, 1 sked kryddnejlikor, 2 skedar fint skurna pomeransskal, 1 qvarter söt grädde, 2 ägg och 1 tesked upplöst pottaska samt mjöl efter godtycke. Degen bör stå ett dygn. Att förvara pressgurkor till vintern. Inläggning. 5. k. asiagurkor. Pumpbitarne saltas och få stå öfvertäckta en natt: nu breder man ut dem på linne och torkar hvarje bit bra, och packar ner dem i glasburkar. Mellan hvarje hvarf strör man några starko c h kryddpepparkorn, 3 nejlikor o c h en handfull gult senapsfrö. Ibland ett par i ättika förvälda schalottenlökar (eller syltlökar) och dillhufvuden. Ofvanpå körsbärsoch vinbärsblad och dill. Det hela betäckes med uppkokt kallnad ättika. Äro ej färdiga till ätning, förr än de blifvit genomskinliga. Frost tåla de ej, derefter blifva de lösa o c h mosiga. Har jag syltat och inlagt tillräckligt för vinterbehofvet, så torkar jag en del af återstoden; af den sista resten kokar jag en sirup, s o m är särdeles välsmakande. Stenia. Maja. Hedvigtårta. 1 qvarter socker, 4 ägggulor, 1 qvarter skiradt smör och 1 qvarter mjöl blandas väl. Hvitorna slås till hårdt skum och iröras sakta. Två medelstora bottnar kunna häraf erhållas. Elise. Krusbärskaka. Ett halfstop krusbär kokas till mos och sockras, men afredas ej; sedan detta kallnat, tages ett halfstop mjölk, 8 ägg, 36 ort stötta skorpor och 6 matskedar skirdt smör. Då detta är väl blandadt, iröres mjöl och alltsammans lägges i en smord form och gräddas i ej för het ugn. Uppstjelpes afsvalnad.
Hvad smeden angår, skulle äfven han, sedan nödvändige ankare m.m. vore färdiggjorda, få aflof[?] på obestämd tid eller så länge och intill dess byggmästaren ansåg hans närvaro här oundgängligen nödvändig. In fidem. N. S. Edlund. 1836 den 14 aug är förestående protocoll uppläst och till alla delar erkändt, intyga på församlingens vägnar: Nathanael Ersson Stafsgård Pehr Pehrsson i Österåsen. Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid sockenstämma i Häggenås sockenstuga d. S.D. Som med kyrkobyggnaden nu så långt kommit, att takstolarne, sistl. gårdag, blifvit på halfva kyrkan uppsatta, vore sockne männen från predikostolen idag sammankallade, för att besluta om arbetet för i år skulle slutas eller vidare fortsättas? Efter något samtal derom, yttrades enhälligt, af den talrikt församlade menigheten \den önskan/, att arbetet måtte fortsättas, till dess rotbräderna blifvit påspikade och tornet blifvit uppmurat till lika höjd med kyrkan; men som dertill fattades \felade/ sten, fattades det enhälliga beslut, att de af sockne männen, som dels framfört alls ingen sten, dels restera dermed till större delen af det sig belöpande qvantum, böra denna vecka bryta och framforsla något, t.ex. 20–30 lass hvardera hvarigenom man trodde att behofvet för detta år skulle fyllas. Äfvenledes blef fastställt, att den eller de resterande, som efter af kyrkovärden skedd tillsägelse, icke fullgjorde denna sin skyldighet, borde betala 32 sk. b:co för hvarje lass, som socknemännen vore tvungne att gemensamt framskaffa. Sluteligen tillsades de af socknemännen som redan förfärdigat takspjelorna, att desamma med första till kyrkan framföra, för att man blefve i tillfälle, att dem påspika, åtminstone öfver murarne till förekommande af dropp och murbrukets upplösning under instundande höst och nästa vår. In fidem N. S. Edlund
Men jag rår ej för att, när jag läser något i skrift, så fäster jag mig vid det, som är i tydliga ord uttryckt, och detta är väl det rättaste, då man måste antaga att de, som skrifva sitt modersmål, också förstå detsamma. Hr Akerman har sagt att Fullm. gifvit ett löfte, om de också ej ingått något egentligt aftal. Jag beklagar, att Hr Åkerman häruti misstagit sig, ty så var ingalunda förh:t, utan helt enkelt så som Gr. Lagerbjelke här förklarat detsamma. Huru ån man söker förklara saken, qvarstår dock det faktum, att Utsfats motivering ovilkorligen på Fullnäs förfarande kastar en skugga, sorn de icke förtjena. Hr Cederschiöld, Rob. Teofr.: Utan tvifvel hafva Fullm. förfarit aldeles rigtigt derutinnan, att de icke låtit sitt beslut om nedsättning i guldpriset genast träda i verkställighet, emedan i sådant fall de personer, sorn redan till Myntet aflemnat guld för probering, skulle blifvit narrade. Till anmärkning i detta afs, synes :sål. icke förefinnas något fog. Het är visserl. sannt, att 11. St. böra vara stränga mot sina delegerade i fråga om deras pligters ■uppfyllande, men man bör dock icke gå utöfver billighetens gränser, eller vid meddelandet af décharge inlägga några ord, som kunna vara förolämpande för dem, hvilka elter bästa förmåga upfyllt sina pligter. Utsk. säger här, att det synes, att ett aftal blifvit tråffadt mellan Fullm. och leverantörerne, och jag anser det icke .hafva varit rått af Utsk. att begagna detta uttryck, isynnerhet som det tillägges, att detta aftal vore obehörigt, såsom bindande endast för den ena parten. Om så verkl. varit förh:t, och Fullm. sål. origtigt förfarit, hade Utsk. bort närmare undersöka saken oeh framlägga den för R. St.