Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På eftermiddagen tog jag en droska och for till hans hem vid en af stadens finaste gator och i andra våningen af ett elegant hus. Då jag kom in i tamburen, ryckte han upp dörren till en stor salong och ropade till sin hustru därinne: » Aline, Aline, här är » Och han nämnde mitt flicknamn, sådant det uttalades i barndomshemmet på den skånska slätten. Till ett verkligt hem hade jag nu kommit, och jag hälsades här som en länge väntad gäst, en hedersgäst, hvars plats ej blott för tillfället var främst vid bordet, utan som, det kände jag, äfven länge varit mig förbehållen i hans och genom honom i hans hustrus hjärta, en obestridd plats såsom en vän från fordom, alltid ihågkommen med trofast tillgifvenhet. » Lyckan följer mig, » hade han sagt. Den hade följt honom äfven utom affärerna. Det var en rik mans hem och en bildad mans hem, hvari jag nu stod, ett hem, för hvilket konst och smak ej voro främmande, ' hvilket en fin kvinnas hand hade ordnat. Ä n mer, ett hem med vackraste ömhet och förtroende, där minnet af det flydda ej var en skam, utan en skatt, som omhuldades med kärlek. På det eleganta salongsbordet låg ett stort album; han visade mig det; främsta sidan fylldes af en rad fotografier, hvilka skulle kommit mig att skratta, om jag ej med ens känt hjärtat värmas af ökad aktning för mannen framför mig, så trofast och hederlig, så god och genomfin.
Det tyckes deraf, liksom Utskotten vilie yrka att Afvittrings Verket icke kunnat tillvägabringa^ fortsättas och fullbordas utan en serskild Landshöfding i Jemtland, ehuru ingenting är lättare vederlägdt, då man känner att samma fora anftalter med lika driftig tillsyn kunnat åstadkommas, i det vida mer odlade och i anseende till användbar mark vidsträcktare Stora Kopparbergs Län. Äfven anföra Utskotten , förmodeligen, också såsom utdrag af de stora anstalterna ; sorn annorlunda ické åro uppgifna, ”att Jemtlands areal-vidd är f>2o qVadfat mil, sorn efter afdrag till |;delar af Fjällsträckor, sjöar och Alyror, hvilka ej kumiä ödlas, lemnar omkring 4j Millioner Tunneland användbar mark.” Men då Utskotten médgifVit att Fj alif räckor; Sjöar och Myror ej kunna odlas, och dessa med mycken säkerhet, i detta coupperade landskap utgöra delar af areala viddén; synes lätt att icke ens omkring millioner äru vändbar tunland mark är att påräkna, emedan den åtérsiåéride viddén således ej Utgör rrifcr än i2fi 324 Den 22 Airgust* m. qvadrat mil, hvaraf ändå icke allt kan rara dug-* ligt till att odlas. På lika sått år det med de af Utskotten uppräknade Jemtland tillhörande nästan outtömliga kronoskogar och dessa många mineral-streck, (hvaraf likväl ganska få åro kända, såsom förrnodeligen nyligen Upptäckta) ”hvilka blott fordra arbete för att blifva lönande.” Vackra, förhoppningsgifvande ord, dock beklageligen utan betydelse i verklighet, ty om dessa mineralstrek blott fordrade arbete att blifva lönande, skulle visserligen landets idoga och fintliga innebyggare icke försumma att sig deraf begagna, men det fordras annat ån blott arbete, det fordras penningar, ja stora permingeförlager, för att af sådane företag kunna draga någon förmon och blifva ändå sällan lönande.
Som Utskottet inhemtat, det Kongl. Stals-kontoret, vid reqvisition af skrifkartor från Rikets Ständers Bank, gjort framställning derom, att vattenmärkena i papperet måtte varda förtunnade, på det att derigenom starkare pressning af papperet måtte kunna ega rum, samt Fullmäktige i Rikets Ständers Bank under den 9 Juli 1857 jemväl meddelat Förvaltaren af Tumba pappersbruk föreskrift om ett sådant förändradt tillverkningssätt af karte-papperet, har Utskottet, som å ett förevisadt prof på dylikt papper funnit de öfverklagade olägenheterne vara undanröjda, ansett sig höra hemställa, att Herr Wennerströms motion icke må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 21 September 1857. Stats-, Bev.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Utlåtande N:o SS. i\T:0 2?. Ank. till Exp.-Utsk. d. 21 Sept. 1357, kl. 6 e. m. Sammansätta Stais-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUt skottets Utlåtande, i anledning af väckt motion om. införande af ett medelporto för skrif reiser, som inom Riket genom elektriska telegrafen befordras. Under åberopande af de fördelar, som införandet af ett medelporto för den inrikes brefvexlingen medfört, har Herr von Kramer, A. R., hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln väckt motion om bestämmande af ett dylikt medelporto jemväl för skrifvelse^ som genom elektriska telegrafen fortskaffas. Då denna inrättning icke såsom brefposten nödgades framsläpa sin last mil efter mil på tunga landsvägar, utan med blixtens hastighet och utan afseende på afstånd slungade de ord, som blifvit densamma anförtrodda rakt till måle!, har motionären ansett den tanken ligga nära till hands, att ett medelporto här vore mest rättvist och fullkomligt på sin plats.
De voro klädda i upptråcklade kjortlar, som blifvit hemmafärgade i lingonsaft, och för hvar gång småflickorna nego, satte de gridelina ringar på det våta trappgolfvet. Morfar klappade Ulrika på kinden med yttersidan af handen. – Du kan nog med tiderna växa upp, liten, och bli Axel Fredrik till hjälp. – Vore jag bara riktigt säker därpå, morfar! Här är så stort och så mycket att sköta, som jag inte har vana vid. – Åja. Och synd är det om Axel Fredrik, som så bittida miste både far och mor och som inte haft några andra än mostrarna och sin gamla morfar. Men vi ha ju också på allt sätt pysslat om honom, och du får väl lära dig, liten, att bli i vårt ställe. Det tyngsta är med hans bräckliga sundhet, den rara pilten. – Ack, kära barn! Tackad vare Gud för denna vårdag och för fredens välsignade år! Morfar kände på det hackade enriset och prisade, att det var fuktigt, så att det skulle taga åt sig det myckna dammet. Bakom honom i köksfönstret stodo de båda mostrarna och kokade åt en sjuk kviga en sump af bäfvergäll och lagerbär. Båda två hade släta svarta klädningar och isgrått åtkammadt hår. – Hvarför är inte Axel Fredrik med? – frågade de Ulrika. – Kom ihåg, att till kvällsvard skall han ha sin älsklingsspis honungsgröt, doppad i sirupsvatten, och så skall det vara fläsk med Johannislök. – Ja, ja, – sade morfar, – och låt sedan folket få ledigt för i afton. Ulrika skyndade sig in i pigkammaren, där tjänstefolket repade blår, men hon hade icke tagit många steg, innan hennes försagda och outvecklade lilla ansikte åter fick ett ängsligt och lyssnande uttryck. – Men Ulrika då! – ropade morfar. – Jag förstår inte det här. Ulrika! Kom hit, Ulrika! Hon hängde den nyss fattade nyckelknippan tillbaka på dörrposten i förstugan och gick ut. – Är det inte en ridande, som kommer där borta? – sporde morfar. – I tre månader har jag nu varit förskonad från bref. Jag blir så ångestfull, när jag får ett bref. Si på’n, si på’n!
Såsoin ritbok torde den vara till hvarlren nytta eller nöje. Slarf-Ksllo och hans lekkamrater. Pris 2 kr. Slarf-Kalles leklrainrater äro: Piil Latinask, Frans Brålilrnlalrare, ' Olle Kladfinger, Grin-Stina in. fl. Dessa rubriker meddela tillriickligt om innehtillet. Boken är grannt utstyrd och &amp; r försedd med talrika illustrationer, hvilkas betydelse förklaras af en riinmacl text. Verserna kunde och borde vaxa, mera, välljudande och Irorrekta, a11 hvad fallet ar. Småttingar homma na~tnrligtvis, oalrtadt detta, att finna boken iitoinordentligt rolig. Bland den för barnen till hvarje jul utkommande litteraturen h a h a vi att omamria Onkel Adams Liiiiiea, (pris l, ?n) och Lek-. kainratm (pris 1 kr. haftet). Af Linnea utkommer i år sista (sjette1 bolren. Då denna s: mling berättelser, sagor, små geografiska iippsatser m. m. äro af barnens förddrar s&amp; val kända, behöfva vi ej yttra oss om dem. Till den sista lilla uppsatsen w Mina svalorw finnes en fin. och vaclrer teckning, föreställande den gamle onkeln sjalf i sin trädgård, t ~ l a n d e till sina svalor. Han sager med denna bok farväl till sina lasme, de svenslra barnen, som han så varmt älskade. Lelrlr~mrnten (femtonde och sel3onde boken) bjuder som vanligt på rika illustrationer och ett omvadande innehåll för det billiga priset af 1 l Vi pfipeka särslrildt för de iildre barnen de goda - uppsatserna om, Jordens utvecklingshistoria)) och, Konung Mycerini tronbestigning ». Vidare h a h a vi de sedvanliga jultidningarna, hvilka redan äro gamla bekanta för föräldrar och barn. De äro sig.lika både hvad illustrationer och .test angår, och vi hafva hufvudsaldigen endast godt att säga om dem. Vi inskränka oss till att uppräkna dem. Barnens julrosor. Pris 1 kr. Snöflingan. Pris 60 öre.
Dalelfven och för de norra orterne; 3:o att Rikets Ständer borde förnya sin, den 12 December ] 823, hos Kongl. Maj:t gjorde underdåniga anhållan om handtverksgesällers ställande under Lego-Stadgan. Till bemötande af dessa anmärkningar få Utskotten anföra: Hvad först beträffar den obillighet man velat finna i det föreslagna stadgandet om husbondes rätt, att af tjenstehjons lön göra afdrag för den tid tjenstehjon varit af sjukdom hindradt att sina sysslor förrätta, hafva Utskotten icke kunnat inse, hvaruti denna obillighet egentligen skulle bestå. Tvärtom förmena Utskotten, att ett sådant stadgande är fullkomligen rättsenligt. Ty då legoaftal innefattar ett conlract om husbondes och tjenstehions ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, lärer det svårligen kunna påstås, att icke den enes oförmåga att fullgöra sina åligganden bör frikalla den andre från fullgörande af sina förbindelser. Det synes således utan tvifvel vara rätt, att lön icke får uppbäras för arbete, som icke kunnat verkställas. Och då i öfrigt tjenstehjon kan betinga sig den förmon att, utan afseende på inträffande sjukdomshändelse, oafkortadt få sin lön tillgodonjuta, hemställa Utskotten, att ifrågavarande anmärkning må förfalla. Deremot torde det böra medgifvas, att sista punkten i förslaget innebär en föreskrift, som någon gång kunde föranleda förlust för husbonde, och då detta icke varit Utskottens afsigt, synes redactionen bösa ändras och rättas på följande sätt: Sjuknar tjenstehjon, bör husbonde låta det sköta och vårda, håfve dock rätt, om han vill, att å lönen afräkna, ej al lenast hvad deraf belöper för de/i tid, tjenstehjonet varit 4 Zagsamt Allm. Besv,- och Oecon.-Utsk. Utlåtande N:0 35. urståndsatt att sina sysslor förrätta, utan ock för Jivad han till läkare och läkemedel utgifvit.
och som, eldad af de skickliga och oegennyttiga ledarinnorna, skall veta att sprida den i allt vidare kretsar. Ty ännu finnes det god plats för nya skaror af hivilliga i Centralinstitutets ljusa, rymliga salar, och ännu återstår åtskilligt af kroppslig lättja, andlig tröghet, för att ej tala om en dryg portion fördom att öfvervinna, innan smaken för friskgym~iastislfa öfningar kau sagas ha fritt en allinän spridning hos oss. Det ar dock att hoppas;. att denna smak k från år skall vinna allt större insteg bland Sveriges kvinnor af alla stånd, yrken och åldrar. M eddelanden frhn Fredrika-BremerFörbundet. Allmänna Stipendiefonden. Vid stipendiekomit6ns sammanträde den 30 november bestämdes, att följande andarna1 skulle med 1897 års stipendier tillgodoses: Utbildning till lärarinna i huslig ekonomi för folkskola; idkandet af studier vid universitet, högre krarinneseminariuin samt folkskolelararinneseminarium; genomgående af kurser i sjukvård; i mönsterritning vid Tekniska s k o l e Saint Handarbetets Vänners väfskola; vidare barninorskekurs med uteslutande ratt för kvinna med elementnrskolebildning att söka stipendiet. Narrnare upplysningar om ansökningstid, kompetensvillkor m. m. komma att tillkannagifvas i allmänna tidningar under loppet af januari månad 1597. ' Gåfvor till Förbundet. Af friherrinnan Stanislas Barnekow född Wrede, fröken Sigrid Leijonhufvud saint redaktör S. A. Hedlund ha till Förbundet under loppet af hösten som gåfva öfverlämnats flere intressanta bref och slc~ifvelser fi " å.n EVeddca Bremer, utgörande en vardefiill början till den samling aiitografer och andra föreinål, för. knippade med minnet af den friijdade författarinnans Derson och verk, som Förbundet hoppas kunna få till stånd. Till Fredrika-Bremer-Förbundets ombud i Malmö har styrelsen utsett fru Siri Pebrht, och till oinbud i Eristineha) an fröken A l m Sclherdin, hvilka båda godhetsfullt &amp; tagit sig detta tippdrag.
hundra fast vare jämt, VIOL, HYACINTHE, den. » (Forts.) — om k ä n n e r j a g, att d u tar verkligt vill. Premieren gick emellertid af stapeln under d e bästa a u s p i c i e r: en till sista plats besatt salong, s o m b e l a tiden befann sig i muntraste stämning o c h icke sparade på applåderna. Den enkla handlingen, s o m skildrar, hur d e n kärlekskranka nämndemansänkan vill beröfva sin dotter I d a h e n n e s fästman för att själf taga h o n o m till man, m e n misslyckas i sina planer till följd af en listig skräddares förslagenhet, är på sina ställen mer än lofligt naiv, m e n roar det oaktadt g e n o m några ganska lustigt i h o p k o m n a scener, s o m erhålla ett motsvarande burleskt utförande. Du här, går väl och öfver. går. » dag. » ditt ö d e kallade dig, » fatalistiskt. » Mitt öde? » Det tycks jag är s k a p a d jag bevisat, man, » vara allmänna för ett att k o m det lugnt. meningen, ju j a g lefvat hela min min konstnärsbana, » Jo är i n t e det ungdom Jag för öfrigt, om ORN ' S nog. » det skulle vara mitt S T O C K H O L M S 19 Tunnelg. STOCKHOLM, rekommenderas i benägen åtanke. Välkänd elegant snitt till moderata priser. Finaste rekommendationer öfver hela landet. Förfrågningar besvaras omgående. 2 Rå bäck. (Telegrafadress Kinnekulle. Rikstelefon.) Hotellet, beläget å en af Kinnekulles vackraste platser ^vid Råbäcks järnvägsstation. Hellekis ångbatshamn), rekommenderas i turisters och resandes välvilliga hågkomst. Direkta tågförbindelser. Förstklassig restaurant. Moderata priser. Inackordering på längre eller kortare tid. Clara Jacobson. Aktiebolaget Privat-Assistans. F Ö R DRS UTSTÄLLNING T. A. T. V A R I N! AGENTER SÖKAS! för försäljning af Elektriska bälten.
Ehuru litet jag skulle hofwa a it påminna om wid ett sä sällsynt fall som delta ett undantag gjordcö, kan jag likwäl ej tillstyrka ann. k än, att, i anledning af de gjorde anmärkningar, denna s k mätte Ztergä till Stats Utjkottel, äcföljd af de serffildte yttranden som rörande densamma här förcwarit, samt att jämte det Riddcrjkapet och ?socln härom underrättar de Z:ns andra Ständen, den äfw.n anmodar Stats Utskottet, att med ckt i möjeligaste matto, i afseende pä RikelS medel, utstcäkt förstag inko mma, och derwid anwända den största ffyndsamhet. Om R,d» derjkapet och Adeln detta gillar, magar jag deröswer Utbedja mig Herr Grefwe» och Landt - MarjkglkrnS proposition. Härtill ropades bravo. Herr kast linan. Det listiga intryck Herrae Generalerne Erestes och -väl-lLraut/sts Diclamitt» sa billigt gjort pä Höglofl. Rivdcrjkapec och Adeln, har hos iniz wäckt samma önskan som Herr Baron /säelrvärci reda» yttrat, att nemligen desta dnla,Ilina med de andra Standell mätte blifwa commun terrade. Ä den andra sidan will stig allenast tillägga den önskan, att SiatS-Ntjkottet niä finna utwäg att ku-uia förestå, en summa, jwarande, om ej emot benna tappra Armäcs förtjenst, åtminstone emot desi billiga fordringar. För öfrigt får jag anhalla om ärerremist af Stats-Ut skov - D-'!'. 2O D-tceniber. 12 5Z ffsttttS B b rande med dr anmärkningar derwid blif wik gjerda. Friherre hjortz, Hxel. Det wore af mig öfwctflodigk, akt wilja kala i ett ämne, som af flera warda Leda möler blilwik sä wal utredt.
St. skulle hos Konungen begära en Författms utfärdande, så vote det både grundlagsvidrigt och tidsödande. Del förra är följden deraf, att Förordnm kommer att omfatta vissa delar af allmänna lagen, hvilka ganska nära röra ägande-rätten. Del blir tidsödande derföre, alt man måste närmare afväga ordalagen, då man vill hafva en Författn. utfärdad. När Konungen, på sätt Gr. Sparre omförmält, har den grannlagenheten, alt icke utfärda vigtigare ekonomiska Förfatlntr, innan Han inhemlal R. Sits tankar i ämnet, skulle ju deras ifrågavar:de anhållan icke hafva annan påföljd, än alt Konungen vid nästa Riksdag, eller just hvad jag yrkat, till R. St. aflåter Propos. Väl säger Gr. Sparre, att man icke för bisett behofvet af en ökad jägeribetjening och dertill erforderliga anslag, samt att Ulsk:n hafva haft för afsigt, att, såvida deras förslag vunne R. Sits bifall, begära sammanträde med StalsUtsk. 3:ne lltsk:s sammanträden fordra utan tvifvel icke ringa tid, emedan jag förmodar, att åtminstone ett Stånd kommer att motsätta sig en ökad jägeribetjening. När fråga är om Statsanslag, oell man äfvenlyrar att 2 Stånd stanna mot 2, kan dessutom saken icke afgöras utan omröstning i förstärkt StatsUlsk., hvilket ej kan medhinnas före Riksdagens slut. Gr:n säger, att man Dör först veta, om R. St. antaga de grundsatser, 23* 356 Den 11 November f. m. Utsk:n föreslagit, innan raan bestämmer om man vill, på grund af dem, antingen begära en Kongl. Propos. eller en Förfaltms utfärdande. Om Utsk:n i främsta rummet tillstyrkt det sednare, så hade de förfarit på hittills öfligt sätt. För min del är det likgiltigt, antingen Ståndet fattar det ena eller andra beslutet, ty om R. o. Ad. vill begära en Författn. i ämnet, kan jag tala öfver hvarje serskild punkt, i stället att eljest göra det på en gång om saken i del hela. Gr.
— Den swäraste anmärkning som wid Stats-Utskottets afgifna.finance-plan kunnat göras, är uran twifwel Vancc»UtffottetS, i anledning af remitzen deraf, nyst uplästa utlåtande. Jag -»häller att fä förklara de moliver hwarpä Banco - Ulffottet grundat detta sitt yttrande. Den första och wigri» gaste punkten rörer realisationen af de ännu utelöpande Riksgäldssedlar. Banco Ulffottct har fullstän» digt upqrswit ffälen, hwarsöre Det wägrat att i denna realisation ingä. DeHe ffäl torde jag hwarkeu behö, wa uprepa eller justifiera; men dä jag hört äfwen personer hwilka förtjena allas och äga min högsta att» ning yttra den mening, att Banqnsn i denna realisation ffulle kunna ingä, af det skäl, qtt Niksgäldssedlarne, i anseende till den credit de äga, ej hastigt till realiftring presenteras, sär jag hemställa huruwida wcrkeligen detta förhällande ffulle förbliswa hädanefter detsamma som hittills. Jag medgifwer att opinionen för Riksgälds-sedlarne är ganska god, och detta kanske i synnerhet i Finland, hwarest största mängden af dem som ännu äro i omlopp torde finnas. Men wänne icke, när Banque» ätager sig att dem inlösa, hwar och en ffulle skynda att dem mot Banco-sedlar utbyta. Troligen skall för Riksgälds »sedlarne ingen wada upstä, om de emottagaS i bewillningen eller Riksgälds-Contoim smäningom pä ett eller annar sätt löser dem. Men hwar och en skall dock heller eftersiräfwa att för dem erhälla Banco-Sedlar, hwilkaS »värde glt hitintills warit »föränderligt, och ännu icke 9" Den i5 December befarar någon annan förändring, än hwad som af en ofördelaktig cours kan merkao.
» Min opera är nämligen i främsta rummet en melodiopera, » fortsatte han, » och hvad ledmotiven beträffar, har jag tillämpat dem i långt mindre utsträckning än hvad " Wagners renläriga anhängare torde vilja acceptera. Men man misstar sig, om man uppfattar mitt nya verk som reaktionärt. Min opera är däremot en protest mot de wagnerska principernas drifvande in absurdum. » Sålunda fortfor den liflige och geniale tonsättaren att utveckla sina konståsikter och idéer, kraftigt häfdande, att musiken såsom konst främst af allt bör präglas af melodien. Och h v e m vill ej gärna underskrifva denna sunda uppfattning af den skönaste bland konstarter — hälst nu, när densamma af experimentslystna och fantasifattiga adepter ofta nog tvingas in i allt annat än tilltalande former. När vi alltså om ett par dagar få se K. teaterns ridå höjas öfver » Valdemarsskatten », kunna vi förvisso bereda oss på en musikalisk njutning af angenämaste slag. T y Hallen tillhör falangen af de skapande förmågor, hvilka städse väcka intresse, emedan hans väg, som hvarje äkta konstnärs, bär uppåt och framåt — trots allt. ERNST HÖGMAN. LÄSRUMMET. I UNGKARLARNES TJÄNSTEMANNASÄLLSKAPET I KLUBR. VANAN. NOVELL THORE BLANCHE. F Ö R IDUN AF STOCKHOLM. FORTS. OCH SLUT. timmar. E N D A G, som han stod där, nyfiken och med gapande mun, stödjande sig på sin käpp, ty han blef trött af att gå, tröttare än då han hela dagen sprang fram och tillbaka i sin butik, knuffades han åt sidan af en stor arbetare, som bar en säck på ryggen. Och arbetaren skrek ursinnigt åt h o n o m: » Ur vägen! Då man inte gör någonting själf, kan man åtminstone låta bli att hindra folkl » De kringstående skrattade och han afiägsnade sig hastigt, erfarande en känsla af blygsel. Strömmen och dess befolkning intresserade honom emellertid mest.
1 och 5 mom. samt 13 §. 8 och sista morn., angående redskapens konstruktion och sättet för dess begagnande; c) beträffande redskapens försegling eller insättande i allmänt förvar; af A. Medin från Kronobergs län ocb Petter Nilsson från Christianstads län, att försegling hädanefter ej_ må äga rum; samt af Anders Persson från Östergöthland, att hela den alternativa föreskriften om försegling eller insättande i allmänt förvar må varda upphäfven; d) rörande beskattningen å bränvins tillverkning och försäljning; af E. Falck från Skaraborgs län, Magnus Mänsson från Östergöthland och J. P. Sandstedt från Jönköpings län, att bränvinsbränning med enkel redskap af mindre pannerymd, enligt den förstnämndes förslag högst 20 och de sednares högst 25 kannors, må få utöfvas utan all afgift; af nyssbemälde Magnus Månsson, Anders Persson från Östergöthland och A. Medin från Kronobergs län, att pannerymdsafgiften för redskap af de högsta klasserna må, på sätt desse motionärer livar för sig föreslagit, höjas i förhållan de till afgiften för annan redskap; af G. Pettersson från Östergöthland, att bränvinsbevillningen må bestämmas lika med den, som år 1823 antogs; af A. Eriksson från Elfsborgs län, att, i fall hans här ofvan omförmälda förslag blefve antaget, annan afgift för bränvinsbränning ej måtte äga rum, än att för hvarje kanna af den begagnade redskapens pannerymd 6 skillingar rgs. erlades till fattigkassan inom det fattigvårdssamhälle, tillverkaren tillhörde; af Doktor Sandberg, att, jemte den för tillverkning och försäljning af bränvin utgående bevillning, jemväl en annan afgift, motsvarande 4- eller -fe deraf må erläggas såsom fattigvårdsafgifl; samt af Prosten Melander, att hela bränvinsskatten, den må heta bränvinsbrän ningseller minuteringsafgift, må tillfalla fattigvården inom den församling, från hvilken den utgår.
56 min oskulds ädelmodi ge Försvarare i detta förbannelsens näste, där än Listen s tällt alla fö rsåt för henne, än Våldet på det grymmaste förföljt henne den mannen, hvars hjerta jag fönderslitit, hvars tårar jag i dessa ögnablick utprässat, af trof ast kärlek til dig . ALBERT. Ack! undra ej, at j ag bl ef bestö rt. Hans beh agliga utseende, den ömhet, som röjde sig i edra ansig ten, er förtroliga s tällning, edra tårar en mindre öm älskare, än j ag, hade kunnat förskräckas af alt detta. CLARA. Nej, jag undrar inte därpå och jag vil inte heller förtiga, at i en belägenh et, s å f arlig f ör et hjerta, som den j ag nyss var uti, vågade jag , åtminstone för et ögnablick, tveka om din trohet och min pligt. Du hade ej sk rifvit mig til på hela långa tiden. Jag tänkte: kanske han är död eller kanske h an glömt sin fordna kärlek i en annan Älskarinnas armar. Men jag tänkte straxt däref ter så: man glömmer ej den så lätt, för hvilken man v ågat si t lif. Din bild, då du frälste mig ur v ågorna, s tod nu så liflig för själen och mi t hj erta svor dig å nyo en i döden trof ast ömhet. AL Ack! Clara, Ängla-Flicka, dit hjerta är lika så skönt som dessa tjusande ögon, ur hvilka dina tårar rinna. Förlåt, förgät mit fel! Det h ärrörde endast af kärl ek. Förl åt och tryck dig til mit brös t, som vil qväfvas af känslornas öfverflöd! Jag h ar återkommit med en ansenlig förmögenhet: jag k änner redan en del af dit lidande och din nedriga Herres grymh et. Men du skall bli min i denna afton. J ag skyndar nu borrt på någ ra ögnablick och flyger åter til din befrielse. ( De försvinna och Rideaun faller. ) Slut på Andra Ac ten. TREDJE ACTEN. Theatern föreställer å n yo KlädsFabrikörns Förmak. FÖRSTA SCENEN.