Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det mätte öessulom ej skarla, att VuII niäglige, för vlo, utserlrle fall, jrnnväl elter silfvei utvexlingens början, äga ett ererlitiv pä rlenna summa eller pä bvaö tieiaf ej atgätt till f^-IIanöe af rlet päräknarie bebofvet I,too,ooo k:rlr. Hvari som «f en säöan creriit ej be - A6 ätatsVI, t, L a n co-15 t sk o ttc t r kökver anlitas s^nes -ej förorsaka »iägon olägenket, meri Allmänna förlrueniet till företaget oek iesr tramtiia kestäni inäste iilltilj vinus j ien mokn som kraftiga ätgärisr viitagq, till ietsainmas ketr^gganie j alla Känielser, livall nini angar trien 56,- utvexlingens koijan, sä entz»' is, pä sätt okva» är näinit, kkkvit keslämit föreskrjfven tilj seinszt cl. Zi Oec. ,83, pök Oullmägtigs Klilvit älsgie, att kos II. äl:t ankälla om iags utsöka tanie iertill inom än l83s, anse vi o,clan f/rom a,' 7^32 nana kunna tvias svin att meigilvanie, att mei silfverutvexlingens kegvnnanie annu wä kunna uppskjutas till oall »nall att ar efter iet man vöre i till falle iensamma vicllaga, som cloolc ingalunia kan vana meningen, Oä ienna ginni, ock iä vi gno fullt ökvert^gaie oiu K. lVl:ts visa ock
De liesta frågorna i betänk, hänga så nära tillsammans med hvarandra i afseende på syftningen och detaljerna, alt jag icke tror dem kunna skiljas, förr än man i discussionen fått yttra sig öfver det hela. Om 11. o. Ad., sedan en sådan discussion ägt rum, skulle finna för godt att punktvis fatta några beslut, så vill jag visserligen icke sätta mig deremot; men jag tviflar på, alt R. o. Ad. då skall finna sig dertill benägen. Det förhåller sig nemi. sä med lånerörelsens öfverflyttande till Riksg.cont., hvilken fråga Frih. Hamilton ansåg kunna genast afgöras, att dess skada elier nytta beror helt och hållet pä huru detaljerna för verkställigheten blifva bestämda, och således mäste dessa skärskådas, innan man kan i hufvudsakeu fatta något gagneligt beslut. m Frih. Sprengtporten, Jacob Wilh.: Förslaget att öfverflytta en del af Bankens lånerörelse pä Riksg.cont. synes mig icke vara sä inveckladt, som åtskillige föregående talare, dem jag höll yttra sig äfven utom detta rum, i allmänhet ansett den vara. Mig synes denua fråga vara af en temligen enkel beskaffenhet, och efter den utveckling, som hela detta ämne redan erhållit i tänkesättet inom representationen, och jag skulle äfven tro hos 44(1 Den 18 December f. m. allmänheten, borde det icke vara omöjligt för R. o. Ad. att nu sjelfständigt pröfva och afgöra denna principfråga. En sådan behandling af frågan skulle också utan tvifvel leda till mycken genhet och skyndsamhet, i st. f. att om discussionen öfver denna fråga skall divagera till alla de omständigheter, som en financeplan omfattar, så få vi visserligen ganska digra prolocoller, men derjemte också ett sent afgörande, som för landet icke båtar någonting. Om någonsin det vore skäl för Ståndet att begagna den rättighet, som Ståndet erhållit vid detta riksmöte, att utan sä många omständigheter kunna afgöra frågorna, sä tror jag, att det vore i detta ämne. Jag instämmer således i alla delar med Frih. Hamilton, att nemi. frågan om Bankens lånerörelses öfverflyttande först företages.
Sedermera utkom en förnyad, omarbetad upplaga af ofvannämnde Afhandling, under namn af Handbok för Skogshushållare , hvilken på allmän bekostnad blef inköpt och till alla ModerKyrkor utdelad, för att, under vederbörande Pastorers inseende och vård befordras till kännedom bland allmänheten. Det är dock fruktansvärdt, att denna omsorg för väckandet af någon tänka på skogs-hushållningen och dess systematiska behandling, varit lika onyttig som Hushålls-Sällskapels, helst den omförmälta Handboken sällan eller aldrig lärer efterfrågas och dess tillvaro till och med af mängden torde vara borrtglömd. Hvad som deremot med uppmärksamhet och begärlighet omfattas, är rättigheten till Ekskogarnas inlösen, på det äfven dessa må kunna blifva ett tillåtet föremål för den allmänna förstörelsen. Vid näsllidet års slut, hade 2,270 Jordägare, med tilsammans 553f?fdels mantal, eller vid pass hälften af Länet inlöst sina Ekskogar, med en summa af *3,1^2 Riksdaler 24 sk. 9 rist för den nu befintliga och med 269 Riksdaler 33 sk 7 r:st för den framdeles växande skogen. Efter de inkomna värderings! förrättningarna, utgör lösesumman för hela Länets nu befintliga Ekskog a3,6i6 Riksdaler 20 sk. Banko.
Jag är öfvertygad, att så vigliga sysslor, som de hvilka tillhöra Tullstyrelsen, icke af Regeringen öfverlemnas till sådane personer, som ej skulle förslå alt välja sina underordnade. Jag tror att ingen anledning förefinnes lill den förmodan, alt Generaltullstyrelsen skulle använda personer, af hvilka man kunde befara något intrång i nationens rättigheter. Jag förnyar min anhållan, alt R. o. Ad. ville antaga inbjudningen. Hr von Hartmansdorff, Aug: Jag anser frågan vara afsa ringa vigt, det jag hemställer, att R. o. Ad. måtte antaga inbjudningen, dels för att icke förlora tiden nu, och dels för alt icke föranleda tidsutdrägt i allmänhet. Frih. Cederström, Anders: Jag anser likväl icke den na fråga vara af så ringa vigt. Frih. Jacob Cederström har redan visat, att om man uppläte ål hvilken som helst rättigheten alt göra dylika undersökningar, så skulle följden möjligen kunna blifva att en sorts strafflöshet skulle uppstå, om en sådan person missbrukade sitt välde, emedan Generaltullstyrelsen icke kan hafva någon omedelbar controll eller straffrätt öfver sådane personer, som icke egentligen höra under dess domvärjo; och då sådant skulle för samhället kunna blifva ganska vådligt och leda till rätt obehöriga transactioner, anhåller jag, att 15. o. Ad. för dess del måtte vidblifva sitt förra beslut. Frih. Raab: Då Tullstyrelsen kan tillsätta ordinarie tjen stemän, så lärer väl styrelsen icke underlåta att, för fall som detta, begagna sig af dugliga och redbara personer, och om ett fel hegäs, skulle säkerligen icke beifran uteblifva. Frih. Cederström, Anders: Jag har visserligen icke betviflat, det ju ej Tullstyrelsen skulle tillsätta tjenlige och bra personer, icke eller att styrelsen skulle underlåta att beifra möjligen begångna fel; men dervid förete sig svårigheter med hänseende till sådane personer, som ej lyda under dess domvärjo, hvarföre jag fortfarande yrkar, att R. o. Ad. må vidblifva dess förra beslut. Då nu öfverliiggningen ansågs vara slutad, behagade R. o. Ad., uppå af II.
Ned med den förbannade trollpackan! Tag fast häxan! Hon har onda planer i sinnet. Det uppkom oordning i hopen och alla hastade åt det håll, därifrån lystringsropen härledde sig. Men man stannade häpen, och de som stält till detta ofog, som man nämde det, togo sig skamflata bakom öronen. Man försäkrade likväl, att personen i fråga värkligen blifvit varskodd här. Hela dagen hade man för resten sett en misstänklig skepnad kretsa omkring i gårdens närhet men lika snabt försvinna ur synhåll, då man satt efter densamma. Samma individ hade jämväl varit synlig invid kyrkan under bröllopshögtidligheterna och den skrämmande gestalten med de aftärda anletsdragen och de blixtrande ögonen hade vakt mångens uppmärksamhet. En och annan skall också i henne trott sig hafva igenkänt fiskaren Niilonens hustru, som för allehanda ofog efter mannens död, såsom ryktet viste förtälja, drifvits från godset. Men dock kunde man ej med säkerhet påstå att det var hon. Mot några af de mest tvärsäkra höjdes uppenbara protester, medan andra togo saken från en mera skämtsam sida förmenande, att det flitiga pokulerandet framkallat dessa säregna synvillor. Andra åter höllo fast vid, att härmed ej stod rätt till. Det var helt säkert någon ovän, som rufvade på utförandet af någon öfvertänkt plan. En misstämning smög sig i följd häraf också bland skarorna och glädjen ville trots den fortsatta förplägningen ej rätt mer hjälpas till sitt förra igen. Hinderdagsmorgonen ingick solljus och hänförande vacker, liksom ville också den på sitt sätt hembära det lyckliga paret sin hyllning. Gästerna lockades redan tidigt ut i den härliga naturens sköte. Några styrde kosan ned till insjöstranden, vänligt smekt af de glittrande vågorna, andra hade slagit sig ned i den angränsande skogen och inandades där med välbehag doften från blommornas rike. I jungfrustugan satt Kirsti och stirrade bistert ned framför sig. I hennes hjärna rådde en tankarnes vildaste lek. Hon kunde ej förgäta den likgiltighet, hvarmed herr Klas under gårdagens festligheter bemött henne. Hon kunde ej fördrifva ur sitt minne, huru älskvärd han varit mot Elin Stenbock.
Lagerbjelke, Guslaf: Meningen med del Wexiö stad beviljade lån var naturligtvis den, alt bereda möjlighet för stadens skyndsamma äterupbyggande efter en eldsvåda som ödelagt en stor del af densamma; och i delta afseende blefvo äfven ifrågavar. 7,500 r:dr inlemnade, ehuru sedan visat sig, att den person, som undfick lånet, heldre återbetalade summan än han underkastade sig de iakttagelser, som Sländerne till säkerhet för inbetalningen af delta lån förskrefvo. Emedlertid hade den tid förflutit inom hvilken lånen skulle vara meddelade och byggnaderne upförde. Att efter denna tid, till lånesökande inlemna dessa medel blir en hell annan fråga än den, som med låne-understödet var afsedd, ty, som jag förut nämnt, meningen var att få staden så fort som möjligt åter upbyggd, hvarföre ock en viss praescriplionstid för lånens meddelande och för husens fullbordande utsattes. Att efter denna praescriptions-tids utgång och sedan staden blifvit upbyggd, ytterligare bevilja lån, är deremot att gifva prsemier för stadens utvidgning, hvilket icke varit afsigten, då medlen anslogos för densamraas bebyggande efter den timade eldsvådan, och hvilket icke eller synes vara mera skäl att bevilja för Wexiö än för andra småstäder. Det är i allmänhet af vigt, att de bestämda stadganden, som fastställas för sådane låns erhållande, äfven iakttagas, så att någon afvikelse derifrån, oanmärkt lemnad, icke må vid annat tillfälle kunna åberopas som prsejudicat, och missbruk småningom inrota sig, hvarföre jag ock anser nödigt vara, att den i förevar, fall meddelade föreskrift mätte bållås i helgd, och får jag på desse skäl vördsamt anhålla om återremiss af utlåt, i denna punkt. Gr. Mörner, Carl: Några af de anmärkmr, som blifvit gjorde både här och inora Utsk. anser jag mig pligtig alt till besvarande uplaga, enär jag, på grund af Konungens nåd. föreskrift, haft förordnande att deltaga i fördelningen af byggnads-lånet inom Wexiö stad.
Detta bifölls ock, emot vilkor af 5 procents ränta från 1839 års slut; men, så vidt jag kunnat erfara, föranledde detta icke till några förnyade kontrakter med de personer, som först fått såsom lån emottaga medlen, med undantag endast af hvad angår en af kontrahenterne, sorn i skrifvelse den 30 September 1839 anmälte, att af 200 tunnor korn, som han, under fållande pris, hållit allmogen i Medelpad tillhanda, allenast 50 å 60 tunnor åtgått; och då jag härtill lägger, alt en i Norra Ångermanland boende person, som i anledning af till honom gjord framställning om spannemåls tillhandahållande emot undfående lån af Statsmedel, i skrifvelse den 7 Augusti 1839 afsäger sig anbudet, under anmälan, att tillgång på spannernål inom orten ingalunda saknades, anser jag mig af dessa sammanlagda förhållanden kunna sluta att något behof af allmänt understöd efter 1838 års slut icke förefunnits, utan att den gjorda hemställan, äfvensom en den 30 påföljde April gjord underdånig hemställan om upphäfvande af vilkoret angående räntas erläggande från 1839 års slut, hvilket dock icke af Eders Kongl. Majit i Nåder bifölls, härrört af andra orsaker, hvilkas utredande icke tillhör ändamålet med denna framställning. I anledning af Eders Kongl. Majits Befallningshafvandes i skrifvelse den 14 April 1840 gjorde underdåniga anmälan om behof af understöd efter flera års misslyckade skördar, biföll Eders Kongl. Majit i Nådigt Bref den 16 i samma månad ett räntefrilt förskott af 4,000. alt utlemnas antingen emot Socknarnes gemensamma ansvarighet, eller emot godkänd borgen, och på 3:ne år återbetalas.
St. i detta ämne, hade de 30,000 r:dr som af K. M. varit föreslagna oek varit tillräckliga till nästa riksdag. K. M. hade nemi. endast afsell, att den förändrade organisation af läroverken, som här kunde komma i fråga, skulle ske småningom och i mån af afgång; i den mån nemi., som lärarne vid de olika läroverken skulle linna lämpligt, eller som del med dem kunde uppgöras, att på de dervid fästade vilkor ingå på den nya lärometoden. StatsUtsk. deremot har utgått från en helt annan synpunkt. Det har hufvudsakligen äfsett att man på en gång, eller så fort sig göra låter, skulle kunna komma ifrån den förhöjda tjensteårsberäkningen; och för ett sådant ändamål är det, som StatsUtsk. har föreslagit det stora anslag, som bär nu blifvit framsläldt. Hvad angår beräkningen af detta anslag, och då jag förmärkt att ingen af StalsUtsk:s ledamöter var närvar., då Frih. Palmstjerna gjorde sina anmärkmr emot denna beräkning; så, ehuru jag visserligen ej har noga ingått i kalkylerna, anser jag mig dock böra uppgifva huru jag fattat, att StatsUtsk. uppgjort sina beräkningar i detta hänseende. 1 den framställning, som af chefen för ecclesiastik-depart. gjordes till K. M. rör:de detta ämne, var sagdt alt, utom dc 10,000 r:dr sorn fordrades för Stockholms läroverk, 410 Den C Maj e. m. skulle behöfvas en summa af nära 125,000 r:dr, hvaraf 00,000 r:dr beräknades såsom inkomst af skolafgifterna , och 65,000 skulle utgå såsom anslag. Sedan nu StatsUtsk. föreslagit att den afgift, sorn af lärjungarne skulle utgå, på annat sätt borde bestämmas, nemi. så, att ingen minimisumma för densamma fastställdes; så var det naturligtvis ej längre möjligt att antaga summan till 60,000 r;dr. Då förefaller det mig klart, alt det varit nödvändigt att i samma mån höja den summa som skulle utgå af statsmedlen.
S. D. Föredrogs ånjro Constitutions-Utskoltets Memorial N:o io5, i anledning af samtlige Riks-Slåndens yttranden öfver Conslitutions-Utskottels Memorial, N;ris 68 och 85. Voterings-propositionen godkändes. I öfrigt lades Memorialet, N;o io5, till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo BevillningsLagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o j, angående reglementariska föreskrifter för bränvins-bränningens utöfning, samt om hvad, vid försäljning af bränvin och beskattningen deiå, iagttagas bör, och bemäldte Utskotts Utlåtande N:o i5, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet N:o 7. Betänkandet, N:o y, med förändringar och tillägg, enligt Utlåtandet N:o i5, godkändes. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition af den 27 sistlidne April till Rikets Ständer, angående vilkoren för nedläggandet af Norrtelje Gevärs-Factori. S. D. Upplästes ej mindre Expeditions-Utskottets Memorial N:o 45, i anledning af erhållen återremiss af Expeditions-Utskottets Skrifvelseiörslag N:o 3o4, nied svar å Kongl. Maj:ts Nådiga framställning, i fråga om mötes-passevolancens upphörande och de deraf bestridde kostnaders öfverflyttande på Stats-verket, än äfven ett, under N:o 3a 1, uppsatt nytt Skrifvelse-förslag i berörde ämne. Skrifvelse-förslaget, N:o 321, godkändes och Memorialet N:o ^5, lades till handlingarne. S. D. Föredrogos å nyo följande Stats-Utskoltels Utlåtanden och Memorialer: N:o 491» i anledning af Herr Bagges motion om ett extra anslag af 400,000 R;dr Banco, att ställas till Kongl.
Bankrörelses bedrifvande med egne tryckte eller graverade credit-sedlar, hafva Utskotten ansett desse Bolag böra benämnas Offentlige Bolags-Bankerj hvarigenom äfven kunde uttryckas motsatsen af de föreningar, som, utan rättighet till egne tryckte eller graverade credit-sedlars utgifvande, vilja idka uppoch utlåningsrörelse, hvilka egentligen torde böra kallas Privat-Banker. Efter att nu hafva antydt de grunder, hvilka, enligt Utskottens öfvertygelse, böra tillämpas å alla de offentliga Banker, som möjligen kunna uppstå , anse Utskotten sig böra fästa uppmärksamheten derå, att då så väl penningerörelsen, som personers förhållanden till hvarandra mäste blifva olika, allt efter de serskilde ställen, der offentliga Bolags-Banker kunna inrättas, dela sig desse i arne bestämdt olika slag, det ena hvilande på större verklig penninge-förmögenhet, under delegarnes större oafhängighet af hvarandra, oc-h det andra på inbördes kännedom och förtroende, hvaraf sig visar, att i förra fallet betydligheten af det tillskjutna Capitalet och i senare fallet gemensam ansvarighet utgör lnifvudsakliga säkerheten. Offentlig Bolags-Bank af förstnämnde egenskap, grundande sig på Aclier, ulan skyldighet å delegatens sida att ansvara för mer än hans tecknade Åctiebelopp, hafva Utskotten trott böra benämnas Actie-Bank. Offentlig Bolags-Bank åter af den egenskap, att Lottegarne i densamma ikläda sig ansvarighet, en för alla och alla för en, för Bolagets samtlige förbindelser, har synts Utskotten böra benämnas Solidarisk Bank. 20 Bancooch Lag-Utskottens Bet.
Under årets lopp tillkommen enahanda skuld » 12,962: 66. Om härifrån afdrages värdet af under årets lopp infriade dylika obligationer och kuponer, » 1,718: 65. uppkommer fondens skuld vid sistlidet års slut, R:dr 16,383: 34. Liqvidationsoch amortissementsfonden för 1861 års inhemska lån hade vid 1863 års slut en tillgång af. Under år 1864 fonden tillgodoförda inkomster; ränteoch amorteringsanslaget R:dr 165,000: — andel i kapitaloch räntevinsterna å tillsvidare förräntade medel » 2,806: 62. återlevererade medel utaf lyftade förskott till förfallna räntekuponers inlösande » 4,160: 25. » ggg. gy R:dr 197,381: 86. Transport: Utgifterna deremot hafva varit följande: för obligationers infriande å tillsammans 32,800 R:dr, å 97 procent, R:dr 31,816: — förskott till inlösen af förfallna räntekuponer » 136,181: 25. omkostnader för länet » 576: 10. » 168,573: 35. Återstående tillgång vid årets slut R:dr 28,808: 51. Fondens ränteskuld vid 1864 års början för obetalda förfallna räntor, ä 4^ procent, R:dr 3,449: 25. ökades med de under samma år upplupna fäntor » 131,503: 50. R:dr 134,952: 75. men minskades genom infriade räntekuponer å tillsammans » 132,021: — så att skulden vid innevarande års början utgjorde R:dr 2,931: 75.
I afseende slutligen å Revisorernes hemställan, att Lands-Contoren måtte undfå föreskrift, att inom Column utmärka de å undsättnings-skulderne under Calender-årets första tertial verkställde afbetalningar, så att Creditiv-fondens Hufvud-Böcker må, i hänseende till balancerne, kunna vid granskningen med mera lätthet jemföras emot Lands-Contorens redogörelser, hemställer Stats-Contoret i underdånighet att föreskrift härom må genom utfärdadt Circulaire meddelas Eders Kongl. Maj:ts vederbörande Befallningshafvande, ehuru de tillförene gifne Räkenskaps-Formulairen antyda, att Redogörelserne för undsättnintrs-medlen böra afslutas med Calender-år. O Stats-Contoret framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormägtigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majrts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåtare P. WESTERSTRAND. C. E. af Tuneld. L. G. af Sillén. Isr. Tauvon. Th. Nyström. P. G. Welin. Stockholm d. 23 Februari i838. Abr. Vict. Koch. Jac. Fredr. Mullerm Till Kongl. Majrt underdånigst, med utlåtande i anledning af Rikets Ständers Revisorers Berättelse, angående verkställd granskning af Räkenskaperne för AID manna Magasins-Ärenderne åren 1834 och i835. * Underdåniga Utlåtanden, i anledning af Rikets Ständers år 1837 församlade Revisorers Berättelse om verkställd granskning af Stats-Verkets samt andre af Allmänna Medel bestående Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning. • WVWW/W\/WWWiWWWW'//W\;Wl/\fWW\/lw™vWWWiWWWM\W) 1838. Tryckte hos P. A. Norstedt & Söner, Iiongl. Boktryckare. Innehåll:
Trot. 1828 och i8agJ 3 Sami. ao.de io Constitutions-Utskoltets Memorial IV.-o måls behandling inom Ecclesiastique-Expeditionen, den 5 sistlidne Maji afgifna yttrande, förklarat sig icke behörigt att ingå i pröfning af den, på andra Utskotts handläggning, beroende liufvud-frågan, anser Utskottet icke eller nu sig tillständigt att med ärendet, i denna del, taga befattning. Stockholm den 3i Julii 1829,. N:o 47. ^nlom till Exp. Ut$k. den ja^Auguslii Memorial, rörande en af Herr Rosenqvist af Akershult uppgifven anledning till anmärkning mot Stats-Rådet och Föredragande. ^en från Ridderskapet och Adekn, under den 18 dennes, till Constitutions-Utskottet remitterade anmärknings - anledning mot Stats-Rådet och Föredragande, hvilken Hr F. L, Rosenqvist af Åkershult framställt, innefattar, enligtMotionairens uppgift, samtliga i Utskottets Betänkande N:o 36, af den 30 nästlidne Junii, utan anmärkning och Coust it ut ion f-Utskottets Memorial IV.» 11 ilott upplysnings-vis anmälda, under StatsKåds-Protocollens granskning förekomna omständigheter, dem likväl Motionairen ansett ligga vederbörande Stats-Rådets Ledamöter till last, och fördenskull velat i grundlags-väg åter framdraga till Utskottets behandling. Men då dessa, egentligen mot Gonstitutions-Utskottets Betänkande rigtade anmärkningar, icke genom någon återremiss på detsamma blifvit till Utskottet hänvisade, och dä, i allt fall, härvid numera förekommer att, sedan Utskottet hos Rikets Ständer anmält ofvannämnde så kallade vigtigare omständigheter, tre Riksstånd deråt ej Iemnat annan åtgärd, än att lägga dem till handlingarne, finner Constitutions-Utskottet sig" ej kunna den förmenta anmärknings-anledningen till pröfning upptaga. Stockholm den 3i Julii 1829, STOCKHOLM, tryckt i Ecksteibsra Tryckeriet, 1829.
Stabs-ryllmästare-boställe vid Adelsläne-regementet Hörrum N:o 1 om mantal i Tunhems socken och Wäne härad, i stället för hans nuvarande, inom Wättle härad och således i annan domsaga belägna boställe Torgerdstorp, hvilket hemman åter lämpligen skulle kunna användas till boställe ål Domhafvanden i Kullings. Wättle och Ahle härader, hvars nu innehafvande boställe befunnes i Åhs härad: och är härvid åberopädl, det E. K. M:ts Befallningshafvande i berörda län, uti underdånig skrifvelse af den 5 November 1853, med öfverlemnande af nuvarande
Ni är konstnär, målare? ja? Jag har ett dyrbart arf efter min mor, en portfölj. När jag fyllde mitt sextonde år, då fick jag öppna portföljen ... min moder ville det så. Ingen annan än jag vet hvad portföljen innehåller, icke ens min far. Och ingen skall få veta det. Men ett blott vill jag säga för er ... mån' jag gör orätt deri ... för att få fråga. Der finnes en liten tafla med tvenne qvinnoporträtter och under är skrifvet: af D. Bnn. Dem har ni målat, är det icke så? Men hvilketdera är min mor och hvilket är Melia Saida, och är det icke dessa två? Den med ljusbruna håret och ljusa blicken är er mor. Melia hade dunkelbrunt hår och dunkel blick. Men? Saida förstod meningen med detta men, hon rodnade men fann sig och svarade: Det förvånar herr Baremann, att jag inte vet detta förut och nu frågar en obekant härom. Men en gång, då jag inte var mera än åtta år, frågade jag min far: "huru såg mamma ut?" Då blef han så illa till mods och han bad mig aldrig mera göra denna fråga. Jag har lydt honom ... tills nu. Det är märkvärdigt sade Baremann hvad samma sak kan ha olika verkningar på olika menniskor. Minnet af bortgångna älskade är för den ene så bittert, för en annan så ljuft och för den tredje ... kanske utan all betydelse. Nu blefvo de störda af sjelfva brudgummen, som engagerade Saida till "nästa contredans." Hon hade så gerna talat ännu några ord med Baremann, hvilken redan var såsom en gammal bekant, en äldre vän. Han hade ju sett och hållit af hennes mor, älskat dess bästa vän; var det då underligt, om Saida för honom fattade en så hastig vänskap. Och Baremann betraktade henne med ett deltagande, nästan som om hon varit hans dotter eller hans Melias lilla Saida.