Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lyckas det alt uppgöra saken lill allas belåtenhet och på sätt, alt tjensten bestrides såsom sig bör, så är dermed väl: en inblandning af Revisorernc, eller Sländerne, vore då onödig, obehörig och småaktig. Bien antagom, utan alt medgifva det, alt den motsatta åsiglcn vore den rikliga, och att således Revisorernes behörighet att göra en sådan anmärkn. vore lika sä obestridd, som Ständernes rätt att derå grunda en und. anhållan. Ar det passande, är det billigt, är det värdigt, att i detta fall begagna en dylik rätt? Ex. Hr Gr. Gustaf Löfwenhjelm är troligen den äldste officer i hela armen; ty redan år 1788 förde han till fäderneslandets försvar den sabel, med hvilken han, 20 år sednare, omringad af fiender, ensam försvarade sig lill dess, träfläd af llere lantsar, han — icke gaf sig — men togs lill fånga. I natursgåfvor, i ädelt tänkesätt, i sann humanitet, i insigler, i embetsmannaskicklighel, i förtjenst uuder krig och fred, slår Gr. Gust. Löfwenhjelm så högt, att ingen lärer kunna bestrida honom ett af de mest utmärkta rum bland samtida Svenskar, och så gäller han med full rätt i Europa. Hvad han af ärfdt och förvärfdt, användt till välgörenhet mot landsmän, om det sammanräknades, torde lätt uppgå till en större summa, än det materiella objectet af några dussin bland Hrr Revisorers aumärku:r. Och bär, i detta Stockholm, som sett honom skynda, med blixtens fart, ur sitt rum till strömmen, för att störta sig deri, och med lifsfara rycka en drunknande medmenniska ur böljorna här skola vi beskymfa den 73-åriga mannen, genom ett försök att frånkänna honom den lön, han på laglig fullmakt innehafver och under 28 år opåtalt förenat med sitt diplomatiska tractamente? Reskymfa, säger jag; ty mera makt ligger på skymfen, än på förlusten.
Han är annars duktig och hurtig, inte sådär stum och ödmjuk — men aldrig visar sig en man mindre till sin fördel, än i sällskap med en kvinna, som han älskar, men aldrig tror sig kunna få. Han blir så misslyckad och så otymplig ... »Ja, så var det i går kväll; vi hade båda gått och hängt med hufvudena — det var ju två hela dagar som du varit borta denhär gången — ja, så kom han in till mig i skymningen. Jag satt vid mitt fönster, alldeles som du nu, och han satte sig hos mig och tog min hand, alldeles som jag nu håller din, och så såg han på mig, bara såg — så här — men i hans blick låg hela bekännelsen.» Maria vände sig emot Gerda och mötte hennes blick. Aldrig hade hon sett så tydligt som i detta nu, att Gerdas ögon liknade broderns. Och nu voro de eldade af samma känsla, som hans; de glänste af exaltation. Och det var som om dessa bruna ögon med de stora mörka pupillerna oemotståndligt dragit Maria till sig. Hon såg ingenting annat än dessa glänsande ögon; det var som om en mäktig ljum våg gripit henne och fört henne med sig; hon öfverlämnade sig utan motstånd åt dess bärkraft, hennes ansikte sjönk ned emot Gerdas, ögonen slöto sig, och så gaf Maria Lindenow den första kärlekskyssen åt den man, hon älskade. Då kände sig hon, som mottagit den, genombäfvad af lycka, som om hon verkligen varit den, hon var i Marias inbillning, eller någon annan ung man, som vunnit sin första erfarenhet på erotikens område. Och förenade i denna illusion och i den ömsesidiga känslan af lycka, förblefvo de några sekunder orörliga, mun mot mun och hand i hand. Men så småningom vaknade en annan känsla hos Gerda, någonting liknande älskarens triumferande glädje och stolthet, då han, sedan den första förklaringens rus förflyktigats, finner sig sitta med armen kring den kvinnas lif, hvilken han länge i hemlighet hoppats vinna. Hon började tala igen, icke med samma mollklang i rösten som nyss, icke heller med sin vanliga liflighet i dur, utan mera beslöjadt, drömmande, vekt: »Jag är så lycklig — å, Mia, Mia! — Jag tänker på framtiden här på Aspinge.
Sådan granskning, hvars föremål är att undersöka, huruvida fullmakterna blifvit utfärdade i den form, som nästföljande § föreskrifver, skall sist inom fyra dagar derefter vara fulländad; hvarje Stånd dess pröfningsrätt förbehållen, så väl i afseende på sådane Medlemmar, hvilkas fullmakter ej blifvit godkända, som dem, emot hvilka, till följe af 13, 14, 15 och 18§§, någon anmärkning förekommer; derom förebära. Hvad beträffar förslagets sednare del, så anser Utskottet Riks-Ståndens skiljaktiga meningar derom icke kunna sammanjemkas, hvilket förhållande Utskottet får hos Rikets Ständer, för grundlagsenlig behandling, vördsamt anmäla, med inbjudning till Borgare-Ståndet att i denna fråga foga sig efter de öfriga Riks-Stånden. Anie. till Exp.-Utsk. den 26 Maj 1860, kl. 6 e. m. Memorial lill Rikets Ständer, i anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande den i Konstitutions-Utskottets Memorial J\s 15 föreslagna ändring i 28 § Regerings-Formen. Genom Konstitutions-Utskottet meddelade utdrag af Riks-Ståndens protokoll för den 28 nästlidne April och den 18 innevarande månad, har Utskottet inhemtat, att det i Memorialet M 15 framställda förslaget om den ändring i 28 § Regeringsformen, att till vissa beställningar må kunna utnämnas bekännare af annan troslära, än den rena evangeliska, blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Borgare och BondeStånden antaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, men deremot af Preste-Ståndet förkastadt; och som dessa skiljaktiga meningar icke kunna 4 Konst itutions-Utskottets Memorial M 28. sammanjemkas, får Utskottet sådant hos Rikets Ständer, för grundlagsenlig behandling, vördsamt anmäla, med hemställan derjemte till Preste-Ståndet, huruvida icke det skulle vilja efter de öfriga tre Riks-Stånden sig foga. Stockholm den 25 Maj 1860. Ank. till Exp.-Utsk. den 26
I de flesta fall ha personer, som erhållit den kuriösa titeln » folkvänner », skapat sådana » folkliga » ting, men antingen snart nog funnit, att icke allt var godt i en dylik skapelse och därför lämnat den åt dess öde, eller ock ha vissa krafter därinom underminerat folkvännens ställning, så att han nödgats vika för » folkledare »; men hur som helst ha dessa skapelser undergått » förvandlingens stora lag » till föga fromma för samhället. På den ståndpunkt arbetareoch kvinnofrågan just nu befinner sig, torde det vara mindre välbetänkt att föra tanken på uppbyggande af ett kvinnoeller folkets palats vidare. Först när landets inbyggare hunnit så långt i verklig upplysning, att de många grupperna sammansmälta och begreppet folket innefattar oss alla, män som kvinnor, och vi alfa erkänna hvarandra såsom arbetskamrater från skilda fält, först då kan ett folkets palats med heder resas, ty då ha vi alla hunnit så långt i bildning och hyfsning, att vi få ömsesidigt gagn och glädje i hvarandras sällskap. Detta är hvad jag, som under de senast förflutna årtiondena noga aktgifvit på de skiftande företeelserna i samhället, känner som en medborgerlig plikt att uttala i den fråga, som nu blifvit framställd till diskussion i Idun. Det är j u endast en enskild persons åsikter, hvilka möjligen kunna gifva annorlunda tänkande anledning till motsägelse. Det enda jag härvidlag för min person önskar, är att icke blifva allt för illa missförstådd, och för frågans skull, att de som vidare känna sig manade att diskutera densamma, måtte strängt hålla sig till sak samt räkna med gifna fakta, så att ett ordskifte o m » Kvinnornas palats » eller » Folkets palats » ej kommer någon att tänka på, hvad som inträffade, då Babels torn skulle byggas. : — - * — En fråga af vikt för alla mödrar. Inbjudning till pristäflan.
Uti 2:dra och 3:dje punkterna af Kongl. Maj:ts nådiga Förordning den 30 November 1858 tillerkännes visserligen vederbörande förrättningsmän godtgörelse för besigtnings-, värderingsoch utmatningsm. fl. förrättningar i enskilda mål, — men det oaktadt inträffar ej sällan, att förrättningsmännen, synnerligast då fråga är om godtgörelse för förrättad qvarstad eller anstäldt utmätningsförsök, gå miste om sin lagliga rätt. Då gäldenären saknar tillgång och förrättningsmännen, för utbekommande af ersättningen, vänder sig emot fordringsegaren, finner nemligen denne lätt utvägar att, på grund af verklig eller föreburen och skenbar medellöshet, undandraga sig densammas gäldande. Oberäknadt det obilliga deruti, att vederbörande tjensteman sålunda nödgas i privata mål icke allenast göra förlusten af sitt lagliga dagtraktamente, utan äfven vidkännas större eller mindre resekostnad, saknas derjemte för dessa, åtminstone i trakterna omkring hufvudstaden, ganska ofta förekommande läll all föreskrift, huruvida skadan rätteligen bör alltid drabba under-exsekutor, som om verkställigheten förordnar, eller om, der verkställigheten uppdrages åt annan, honom underordnad tjenste man, denne bör sjelf vidkännas förlusten, likasom huruvida de biträden, som vid förrättningen anlitas, skola ersättas af under-exsekutor eller annan förrättningsmän, som dem tillkallat, eller sjelfve taga skadan.
E n annan gång påstår han, att " " harje bonde, som lär sig läsa och skrifva, afsvärjer i sitt hjerta laiidtlifvet "; ifrarna för obligatorisk undervisning förehåller haii den allvarliga frågm? " Gör väl eder upplysning goda naturer bättre lika ofta, som den gör dåliga naturer sämre? " Träffande säger han en annan gång: " Den antika konsten höljde människokroppen i oskuldens majestät; den moderna konsten afkläder själfva nakenheten ", och på ett annat ställe: " Historien hafva de gamle gjort till ett loftal, vi till en nidskrift. " * 9 f 173 Bristen på tillfällen till allsidigt utvecklande tankeutbyte gör sig märkbar i de reflexioner öfver literatur och skalder, som utgöra första delen af abb6 ROUX ' bok. Det hindrar dock ej, att såväl i denna som i kapitlen om vältalare och historieskrifvare tankar finnas, som fängsla genoni slående sanning och uttryckets djärfhet och kraft. Förfn väljer träffande bilder, då han liknar Andre Chhier vid " ett skönt atenskt tempel, utan något altare åt den okände guden "; 5 % ock, då, han utropar: " Döm ej en vulkans utbrott efter den stelnade lavan, ej en improvisation efter det upptecknade ordet! " Med en viss humor säger han längre fram: " Irnprovisatören akte sig att improvisera andras tänkar ", och poetiskt miilande är följande parallel: " Innan Judith trädde fram för Holofernes, iklädde hon sig sina rikaste smycken, armband, iirhängen, halskedjor oc,h ringar, purpurbindlar och gyllene nålar. Dessutom gaf Gud henne fägring. " " Så pryder sig äfven talaren med känslor, tankar, bilder, alltsamman godt och bra, men vanmägtigt utan det sköna, denna sanningens fägring. " Abbens tankar om begiifning och karaktär, om glädje och lidande, lif och död, Gud och religion äro direkt eller indirekt bekännelser om hans eget själslif och som sådana a f djupt mänskligt intresse.
Summa skulle medtagas, utan denna ytterligare okas genom detta pappers försändande till alla landsändar inom detta vidsträckta Rike» 2:o Till de mot Förslaget, rörande Moderätloners upphörande, riglade anmärkningar, finnes anledningame hemtade från dels den genom detta ■Stadgande ökade kostnad för medborgare af alla BevillningsUtskotrets Bétänkanilén. 495 clnsser, vid hvarjehanda Documentérs, särdeles Rättegångshandlingars öfversändande, dels tlet dy medelst lagda tvång :på litteraira communicatiönen inom landet, dels ‘ock den högre utgift åtskillige Ämbetsmän, t. ex. ContractsPröstar, skulle vid Remisser i Ämbets-ärénder få Vidkännas. Dessa invändningar förmodar Utskottet lik* 'val icke vara af den väsendtlighet, att de kunna med skäl påkalla ändring i Utskottets redan yttrade mening , så vida både PostProtocollérrie och den éhskildte erfarenheten sammanstämma deri, att moderätionen å enskiiuie
Då de uti berörde skrifvelse anförde skäl, hvilka synas Utskottet ega full giltighet, oförändrade qvarstå, har Utskottet, utan att för närvarande föreslå någon förändring i afseende på det för Krigs-hof-rätten å stat uppförde anslag, funnit sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet förnya den vid 1840—1841 års riksdag gjorda ofvanberörde framställning, samt derjemte i underdånighet anhålla, att, när ledigheter inom Krigs-hof-rättens personal inträffa, tjensterne icke må annorlunda återbesättas, än alt de blifvande innehafvarne underkastas de vilkor, som vid en framtida reglering kunna varda bestämda. 6:o. Uti Kongl. Maj:ts nådiga proposition är jemväl föreslaget, att den genom Kongl, brefvet den 18 December 1845, efter borgrätternes indragning, deras ordinarie tjenstemän och vaktbetjente af allmänna medel tillagda ersättning 8 StatsUtskottets Utlåtande, N:o 39. för sädana, genom nämnde indragning, dem frängångne sportelinkomster, som icke förut utgått af anslaget för liof-staten, beräknade i medeltal: för Hof-auditören J. J. Elgström till r:dr 225: „ Hof-notarien, Protokolls-Sekreteraren C. P. A. Hallbäck „ 50: „ Hof-notarien, Kammarjunkaren C. L. von Mentzer . „ 200: och för vaktmästaren W. Högfält . , 50: eller tillhopa 523 r:dr b:ko årligen, hvilka ersättningsbelopp varit anvisade på besparingarne å andra hufvud-titeln, men komma att upphöra, i den män nämnde personer afgå, måtte uppå allmänna indragnings-staten under nionde hufvud-titeln uppföras.
Den af Utskottet gjorda framställning , ätt denna fråga, såsom föranledd af en i administrativ väg tillkommen Författning, icke eger något sådant samband med egentliga Bevillningen, att Utskottet ansett sig tillhöra deröfver lemna något utlåtande, Iean jag för, min del så mycket mindre gilla > som jag tvärtom tror, att om, hvad någon nu mer ej lärer bestrida, Rikets Ständer i någon sak ega en beslutande rätt för sig allena, är det i ämnen, som hafva närmaste samband med de Bevillningar, de, enligt grundlagen, ensamt ega rätt att fastställa; en rättighet, hvars grund*, lagsenliga utöfvande, i förevarande fall, icke bör för Rikets Ständer vara mera främmande, eller kunna dem lagligen betagas, än fast-} ställandet af de föreskrifter, som i allmänna' Bi A till Riks. St, Fröt. 132S och 1829, 5 Sami, 3. 5.-fe Haft, 34 till Hedlin. Utskot. Betänk. No 15' JSevillnings-författningen af flem uttryckligen meddelas, angående beloppen af ej mindre losen till Häradsskrifvare för Debetsedlar* utskrifvande, än vederbörandes arfvoden vid Mantals-skrifningsoch Bevillning* Taxerings, förrättningarne, äfvensom i afseende på den j Chartas-Sigillatse-Fbrordningen af Rikets Stäm •ler likaledes till vissa bestamda procent stadgade provision för försäljningen afstämpladt Papper, samt til! Lands Contoiren och Landträntmästare, för uppbörden och redovisningen deraf. För mig framställer det sig åtminstone ögonskenligen klart , att förevarande fråga är af en så alldeles lika natur med nyss åberopade, redan gällande, Lagbestämmelser, att för mitt begrepp icke är fattligt, huru Rikets Ständer lagligen kunna sakna en rätt, i det ena fallet, som de, i det andra, redan ega och hittills oklandradt utöfvat.
» » Genom mig, förstås, ty jag har aldrig trott de där två mera än jämt; de äro ju så lika hvarandra i ögonen, vet jag. » » Det var visst inte mer än fjärde eller femte dagen efter det som han kom hit med ring på fingret, » fortfor madam Rönn halfviskande, » som jag såg honom hjula förbi min stuga och ta hela landsvägssvängen ned till kröken vid skogen. Men då han sedan ej blef synlig i backen, som han ju borde blifvit, om han farit på rätta vägar, for den tanken i mig, att han vikit in på skogsvägen, som går tillbaka hit förbi parken. Jag satte af genstigen hit, såg fröken Davida komma ut med matkorgen, som hon skulle bära till den sjuka madam Holm, följde efter henne, såg henne och hjularen prata med hvarandra både länge och väl, och när detta sedan blef en nästan daglig vana, talade jag om det för häradsskrifvaren, ty jag har alltid tyckt honom vara en rent för god karl till henne. » » Hvad sade han då? » » Ingenting för tillfället, men ett par dagar efteråt kom han in i min stuga och sade sig visst ha glömt att säga mig, att allting var som det skulle vara emellan de två, som jag talat om, och att jag skulle hålla saken hemlig för alla så länge, på det intet onö- digt skvaller skulle uppstå. Sedan har jag flere gånger sett dem byta bref med hvarandra, och hur det gått till, att flere än jag sett detta, vet jag inte; men säkert blir här nu ledsamheter, om inte häradsskrifvaren sjunger ut med hvad han menade, då han sade mig, att allt var r e g ä l d t. » » Ja, det är nog på tiden nu; vi ha också tänkt, att det skulle bli i morgon. Har madam flere kycklingar att sälja mig? — Jaså, tio. — Jo, de räcka till. K o m hit i morgon bittida med dem och stanna så här och hjälp till med middagen. » Fru Svingel kom ändtligen fram på trädgårdsgången; hon såg något upphettad ut, men så föll också kvällssolen rakt på det gröna snår, hvari hon stått så länge.
Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande och Utlåtande: — N:0 9, i anledning af väckt fråga om restitution afbränvinstillverknings-afgift vid export till utrikes ort: B. V. 76, 130, 215, A. 220, B. 550, 553, A. 553, E. 702. — N:o 12, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut beträffande Betänkandet N:o 9, angående väckt fråga om restitution af bränvins-tillverknings-afgift vid export till utrikes ort: B. V. 550, 553, A. 553, E. 702. Statsoch Banko-Utskottets Utlåtande och Memorialer: — N:o 10, i anledning af väckta motioner om ändringar i Kongl. Förordningen den 26 April 1861, angående en allmän hypotheks-bank m. m.: B. V. 442, 458, 465 A. 465, 466, 470, 472, 474, 476, B. 550, 553, A. 553, E. 699. — N:o 13, i anledning af Riks-Ståndens beslut öfver samman satta Statsoch Banko-Utskottets Utlåtande N:o 10, rörande väckta motioner om ändringar i Kongl. Förordningen den 26 April 1861, angående en allmän hypotheks-bank m. m.: B. V. 550, 553, A. 553, E. 699. — N:o 14, angående arvode för Sekreterare-biträde hos Sam mansatta Statsoch Banko-Utskottet: B. V. 550, 553, A. 553.
Efter hvad af nämnde kalkyl inhemtades, hade vid beräkningen af cellantalen för de serskilda fängelserna, åtskilliga afvikelser egt rum från det underdåniga förslag, Justitie-Statsministern uti ifrågavarande afseende under den 17 Februari 1847 till Kongl. Maj:t afgifvit, hvilka afvikelser i allmänhet härrörde derifrån, att, efter den för de nva länsfängelserna antagna konstruktion, cellantalet icke kunde ökas eller minskas med mindre än tolf, hvartill kom, hvad serskildt anginge de fängelser, der cellantalet vore beräknadt högre än Justitie-Statsministerns förslag upptog, utom de skäl, som i Bil. N:o 4 till samma förslag åberopades, ej mindre att ekonomi-flygeln icke kunde i förhållande till cellantalet minskas, än äfven att skillnaden i kostnad för större eller mindre vattenvärm-, nings-apparat, vore obetydlig; hvaremot, beträffande det för Westerbottens län föreslagna fängelset, för hvilket cellantalet vore lägre beräknadt än enligt Justitie-Statsministerns nyssnämnde förslag, Styrelsen finge i underdånighet upplysa, att denna minskning vore grundad på fångantalet inom länet under de sednare åren, med afseende hvarå Styrelsen ansett lämpligast att ett torn med 17 celler efter den för Häradsoch Stadshäktet! genom Kongl, brefvet den 22 sistlidne Januari nådigst fastställde konstruktion blefve i Umeå uppfördt, helst gamla fängelset derstädes kunde såsom reservhäkte för ett möjligen tillfälligtvis ökadt fångantal bibehållas och kostnaden skulle betydligt ökas genom dea. konstruktion af byggnaden, som ett större antal cellers inredande, skulla föranleda, 48 Kongl. Maj.ls Prop. om Statsverk. För den händelse Kongl.
Sr uppfort en vacker och storartad läroverksbyggnad, innehållande alia de lokaler, som för undervisningen behöfdes. Detta arbete komme att kosta öfver 60,000 R:dr, men gymnastiklokal, motsvarande det närvarande behofvet, saknades och tillsvidare mäste den gymnastikbyggnad begagnas, som tilliörde den förra, nu mera till folkskola bestämda skol—lokalen, hvilken byggnad alltså, oafsedt öfriga ofullkomligheter, vore ett »commune bonum», hvars begagnande blefve förenadt med ganska väsendtliga och kännbara olägenheter. De timmar, som vöre lämpligast för undervisningen i gymnastik för den ena skolan vore det lika mycket äfven för den andra. Då emellertid stadens tillgångar vore för det närvarande hårdt anlitade, dels förmedelst en beslutad betydlig utvidgning af dess hamn, dels till följd af en större teckning såsom bidrag till en projekterad jernväg och således icke medgåfve vidare kostnader i och för läroverket, har motionären anhållit, att en summa af 10,000 R:dr mätte beviljas till uppförande af en ny gymnastikbyggnad för elementarläroverket i Helsingborg, Af denna till Stats-Utskottet remitterade motion vill det synas, som läroverket i Helsingborg redan egde en gymnastiklokal, hvars begagnande blifvit medgifven äfven åt folkskolan derstädes. Denna lokal skulle, enligt hvad motionären anfört, vara olämplig hufvudsakligast derföre, att den ej samtidigt kunde begagnas af elementarskolans och folkskolans lärjungar. Men då, enligt Utskottets tanke, hinder ej bör möta, att, om så erfordras, ordna gymnastikundervisningen på det sätt att båda skolornas elever kunna p« oltka tider begagna den redan befintliga lokalen, får Utskottet, då dessutom såväl kostnadsförslag och ritningar, som all annan utredning fullkomligen saknas, hemställa, att Rikets Ständer må lemna Herr Rooths ifrågavarande framställning utan afseende. 122:o.
Jag skulle likväl tro, att secreteraren hos Just.ombudsmannen har så vidlyftig tjenstgöring, att han, om han ej skall försumma den, måste afstå från hvarje vidlyftigare ordinarie tjenstebefattning, och jag skulle derföre tro , att då det finnes stadgadt att till secreterare hos Just.ombudsmannen skall antagas en för erfarenhet, skicklighet och kunskaper känd person , så bör denne tjensteman vara bättre aflönad än han nu är. Jag skulle alltså för min del tro, att det vore skäl att återremittera detta betänk., hvarom jag hos Ståndet vördsamt anhåller. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag skulle tro, alt om Just.cancelleren uppfyller sin embetspligt, så har Just.- ombudsmannen alltför litet att mellan riksdagarna uträtta ; att det således icke är skäl att höja den ordinarie aflönirigen. Men om vid riksdagarna jag och andre Konungens rådgifvare hafva den olyckan att göra Just.ombudsmannen mycket besvär, eller om det är Const.Utsk., som råkar det göra; så synes det väl vara anledn. att bevilja särskildta arfvoden för sådana tillfällen, men ingalunda att gifva en stående löneförhöjning. Jag tror således, att StatsUtskrs betänk, är väl grundadt och tillstyrker bifall derå. StatsUtskts utlåt. N:o 347 klef af R. o. Ad. bifallet. Likaledes bifölls, vid förnyad föredragning , StatsUtsk:s den 14 sisth Oct. på bordet lagda utlåt. N:o 348, i anledn. af Frih. Nauckhoffs , J. O., motion om anslag af löner för 3:ne länsmän i Blekinge län. Föredrogs ånyo StatsUtskrs den i4 sisth Oct. på bordet lagda ullat. N:o 34g, i anledn. af erhållna återremisser å utlåt. N:o 246- Hr von Hartmansdorff, Aug., begärde få veta, om det kunnigt vore, huru de öfriga RiksSl:n afgjort detta mål. Underl. Ridd.Secret. tillkännagaf, att Presteoch BondeSbn bifallit utlåt.