Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R. 79- XI. B. 131, 134. A. 141. E. 445. 86 — J — Jernvägsanläggning, från Mariestad till vestra Stambanan, om Statsbidrag till. III. 44, 70. R. 79- XL B. 131, 134. A. 141. E. 445 — mellan sjöarne Wessman och Barken inom Stora Kopparbergs län, om ytterligare låns beviljande för den pågående. I. 180. It. 184. X. B. 293. 327, 346- A. 348. XI. E. 19. — mellan Westerås och Dalarne, om beviljande af Statsbidrag till. II. 241. 11. 242. XI. B. 131, 134. A. 141. E. 445. — från Wexio till södra stambanan, om begärd t anslag till undersök ni ngs-kostna den för. XI. B. 85. 115. A. 119. — Se vidare Stats-Utskottets Memorial N:o 235- Jernvpgsanläggningar, angående utförandet af de större inom riket, hvilka böra af allmänna medel bekostas. II. 45. 108, 396. R. 445- Se vidare Stnts-Utskot.tets Memorial N:o 62. — angående skyldighet lör de kommuner som komma att genomstrykas af jernvägar, att på ett eller annat sätt deltaga i kostnaderne för. V 281. K. 357. Jernvägsarbete!), Statens, om användande af manskap ur Arméen vid. I. 269. R. 312. HI. B. 252- A. 345. — angående beredandet af tillgång till utförande af, genom ali skattskyldig jords friköpande från grundskatt, samt genom rättighet för egare af kronoskattejord att medelst inlösande af densamma åliggande grundräntor åt, jorden bereda frälse natur. I. 409, 456. R. 468. II. 162. R. 516.
Förmyndarekammare skulle utöfva enahanda granskning af förmyndareräkningar sorn den, hvilken Förordningen ålade gode män eller sockne-nämnd, och om, i sådant fall, Förmyndarekammare finge sig tillgodoberäkna det granskningsarfvode, Förordningens 7 § bestämde, har Justitieombudsmannen förklarat sig anse nödigt, att till 9 § gjordes ett tillägg, lydande ungefär sålunda: »I afseende på tiden och ordningen för redogörelses ingifvande till Förmyndarekammare, galle för förmyndare hvad om dylik redogörelses inlemnande till gode män eller socknenämnd här ofvan är stadgadt.» 8 Lag-Utskottets Betänkande JV2 32. Öfver samtliga dessa framställningar åligger det Lag-Utskottet, i följd af erhållne remisser, att meddela yttrande. Såsom af den nu lemnade redogörelsen för de väckta förslagen synes, afse desamma förändringar dels i kontrollen öfver förmyndares förvaltning af omyndigs egendom, dels ock i reglorna för sjelfva förmyndareförvaltningen samt beräkningen af förmyndares arfvode. Utskottet anser sig till en början böra till besvarande upptaga framställningarna i förstnämnda hänseende. Det är ock emot lagstiftningen derutinnan, som de flesta anmärkningarna blifvit rigtade. Svårigheten af denna lagstiftning — tillförene insedd — har äfven nu framstått för Utskottet, vid de i ämnet hållna öfverläggningar, — och denna svårighet vitsordas äfven af de lagstifningsförsök, som under en följd af år blifvit gjorda eller ifrågasatta. I äldre tider var vården af omyndiges rätt uteslutande en slägtens omsorg, och denna grundsats blef hufvudsakligen bibehållen i 1734 års lag. Enligt 23 Kap. 1 § Ärfda-Balken, sådan den ursprungligen lydde, var granskningsrätt i afseende å förmyndareräkning förbehållen den omyndiges nästa fränder allena, och först i händelse fränden ej funnos eller de vägrade att sådan granskning sig åtaga, egde Domaren förordna någon annan i deras ställe. Domarens administrativa befattning med förmyndarevården inskränkte sig i öfrigt till öfvervakande af förmyndares tillsättande för dem, som deraf voro i behof.
An en gång — jag tackar er och ber: glöm den okända! » ' » Ni begär det omöjliga, » svarade grefve Stjärne, som kände en oförklarlig sympati för hvarje ögonblick växa till för denna unga kvinna, som kände trollglansen från hennes sällsynta skönhet värma sitt blod till längst förgäten ungdomsglöd; » men svara mig blott ett: ni älskar denna vackra väg liksom jag, ni brukar ofta vandra den. Hur kan ni då begära, att jag skall undvika den, därför att jag nu först råkat er? Skall ej ett lyckligt öde så kunna foga det, att jag åter, en vacker kvällsstund som denna, träffar er h ä r? » Det blef tyst en stund efter hans sista ord. Den unga kvinnan lyfte ej sina ögon från den mossiga tufva, mot hvilken hon stödde sin framsträckta, våta lilla fot. » K a n h ä n d a. » sade hon till sist, långsamt, hviskande. Och utan att än en gång lyckas möta blicken ur hennes strålande blå ögon, lyfte Karl Stjärne sin hatt och gick med dröjande steg därifrån i underliga tankar. Oväntadt återseende. Den följande dagen tycktes för Sonja föra med sig ett rikare mått af krafter och återvunnen spänstighet än förut hela den senaste veckan. Läkaren, som strax efter frukosten infann sig på sin vanliga morgonvisit, försäkrade, att hon måste ha njutit af någon trollsömn under den gångna natten, så förunderligt stärkt och kry fann han henne. Ögat hade återfått sin glans, kinden ett svagt återskimmer af helsans rosenfärg. Efter en timslång promenad i vagn med fadern, som kände sig öfversäll att åter ha dottern frisk och välbehållen via sin sida, återkom hon vid lunchtimmen och drog sig strax efter måltiden upp på sina rum för att njuta litet hvila efter den ovanliga motionen o c h den friska luften, som sökt henne. Karl Stjärne hade beslutit att i dag om möjligt förskaffa sig det afgörande samtalet med Käthe Bentson, sedan nu bekymren för dottern gifvit honom andrum att åter taga itu med det värf, hvarför han egentligen var kommen. Det vore ju godt att få allt visst så snabbt som möjligt, och han hoppades förtröstansfullt på seger, fastän han ej kunde förneka, att han kände en egendomlig fruktan för det möte, s o m förestod.
Entreprenör fordrar 900: — för per 14 3/4 hemman 61 Kalr på hvarje. 'örhöjning beviljas med 50 öre per mil, ger 570: — Återstå 330: — hvilket per hemman gör något öfver 22 R:dr. Vid Brickegården (Orebro län) är den utgjorda skjutsen 2,616 mil. Entreprenör fordrar 1,420: — d. v. s. något mer än 90 R:dr per hemman på 15 3/4 hemman. Kongl. Maj:ts Befallningshafvande beviljar förhöjning med 42 öre per mil, ger 1 1,090: — Återstå 330: — d. å. nära 21 R:dr per hemman. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 140. 15 ogillades, anser Utskottet sig ej ega skäl att lägga detsamma till grund vid den reglering af förevarande fråga, som Utskottet nu går att tillstyrka. Helt och hållet lokala hinder för entreprenaders ingående saknas ej heller. Flera gästgifvaregårdar, särdeles vid mindre vägar, äro så belägna, att någon konkurrens vid entreprenad-auktionerne svårligen kan uppstå, och mångenstädes är en gästgifvaregårds läge sådant, att knappast någon, utom gästgifvaren sjelf, kan öfvertaga skjutsskyldigheten. I sådana sällsynta fall, der hvarken gästgifveriet kan indragas eller till annat tjenligt ställe förflyttas, torde statens mellankomst finnas nödig, på sätt som redan skett på ett eller annat ställe vid Riksgränsen och redan blifvit tillstyrkt för inrättandet af ett gästgifveri vid Malmagen i Jemtland. Då det torde vara att emotse att, i händelse den förhöjning i legan, som Utskottet anser böra ega rum, vinner bifall och entreprenader således mera allmänt blifva tillvägabragte, diligenser med reguliera turer komma att å åtskilliga orter inrättas, kan det förhållande inträda, att en entreprenör, som derförinnan uti kontrakt förbundit sig att tillhandahålla ett visst antal hästar, blefve nödsakad att fortfarande fullgöra detta åliggande, ehuru skjutsåtgången i följd af nämnde omständighet minskades.
Ty då Utsk. ställt detta upförande i samband med indragningen och således gjort detsamma vilkorligt, men meningen hos föreg:de talare varit den, att anslaget skall ovilkorligen och utan all förutsättning om regdets indragning å Riksstaten upföras, så måste också detta sednare komma att af Utsk. verkställas vid utgiftstitlarnes reglering, när Utsk. får veta, att dess framställning om anslagets upförande ad interim, blifvit ogillad. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Jag får fästa upmärksamheten hos de herrar, hvilka yrka afslag å belänk., derpå, att detta betänk, tillkommit på grund af en K. propos., deruti K. M. begär att pä annan fot få omorganisera reg:tet. Afslår nu R. o. Ad. detta betänk., så blir af detta Stånd K. M. propos. icke besvarad. De beslut, som inom RiksSbn fattas, måste ju utgöra svaret å den K. proposm. Jag tror derföre, att vi böra förena oss, på det vi må kunna fatta ett beslut, som tillika innefattar ett svar å den K. proposm, men då sådant måhända nu icke låter sig göra, skulle jag tro rättast vara alt vi förena oss med Frih. Cederström och yrka återremiss af betänk. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag finnér icke något hinder i Riksd.- Ordn. möta fördelningen af proposma så, att R. o. Ad. förkastar Utsk:s förslag om den underd. skrifvelsen, men deremot bifaller tillstyrkandet af anslaget. Skulle R. o. Ad. icke gilla sjelfva anslaget, så skulle det kunna hända, att detsamma, under ytterligare öfverläggning i sammanhang med 4:de hufvudtiteln, väl antages inom detta stånd, men icke inom de öfriga, som möjligen kunna nedsätta detsamma. Bifalla åter de öfriga Stånden Utsk:s belänk. helt och hållet, d. v. s. äfven sednare delen af Utsk:s förslag eller den, som angår sjelfva anslaget, så är anslagsfrågan för denna riksdag afgjord.
Höghet Kronprinsen, af ömhet för Svenska un»dersåters väl och af öfvertygelse om fordringarnes rättmätighet, utaf enskilda medel för»skjutit 18 procent, som borde honom ersättas, samt Hans Kongl. Höghet dervid fästat det »förbehåll, att, sedan detta förskott blifvit guldet, fordringsägarne, då liqvid kunde på ett »eller annat sätt beredas, skulle ytterligare undfå 48 f procent af fordringsbeloppet, utgörande, »tillsammans med förenämnde redan erhållna 18 procent, två tredjedelar af hela summan, »men den derefter återstående tredjedelen öfverlemnas till Kongl. Majit för att användas till »föremål af allmän nytta för riket, Kongl. Maj:ts nådiga afsigt vore att ställa berörde tredje»del under Landtbruks-akademiens förvaltning, såsom fond till från Akademiens bestämmelse »oskiljaktiga utgifter;» hvarefter Rikets Ständer, uti deras härå meddelade svar den 19 påföljde Juli, yttrade, att tredjedelen af ofvapnämnde fordringar komme att reduceras till Svenskt banko samt beloppet derefter Jiqvideras med Riksgälds-kontorets obligationer, hvilka obligationer, jemlikt Kongl. Maj:ts nådiga proposition, skulle ställas under Landtbruks-akademiens förvaltning såsom fond till de från Akademiens bestämmelse oskiljaktiga utgifter. Vidare oell i anledning af särskild nådig proposition vid den år 1815 hållna urtima riksdag, förklarade Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 11 Maj, samma år, det vara billigt, att de af framlidne Kommerse-rådet m. m.
Det nya silfvermyntet skulle endast utvexlas emot sådana sedlar, som utgifvlts efter myntförändringen, under det att det gamla myntet utbyttes mot de gamla sedlarne. Det torde blifva kinkigt nog för Hrr Banko-Fullmäktige och ibland dem Hr von Hartmansdorff, i fall han vid den tiden fortfar att vara ledamot af Bankens Öfverstyrelse, att låta ombesörja en sådan utvexling, och många förvecklingar skulle vid verkställigheten deraf upkomma, likasom jag tycker mig märka mycken förveckling i begreppen i hänseende till denna fråga Skulle det äfven vara möj ligt att i Banken åstadkomma en sådan inoch utvexlings-anstalt för Bankens Utelöpande sedlar, huru skulle det tillgå med de summor, 236 Den 22 Februari e. m. sorn äro utfästade i förskrifningar, hvilka löpa nian och man emellan. Med ett ord, jag finner förslaget så underligt, att jag anser allt vidare ordande derom öfverflödigt, och anhåller om R. o. Ad:s afslag å detsamma. Frih. Tersmeden: Hr von Hartmansdorff har sagt, att då man år 1830 gjort en stor myntförsämring, kunde man gerna nu företaga sig en liten. Detta är en sats, sora jag för min del icke kan gilla. Myntförsämringen år 1830 var framtvingad af nödvändigheten. Myntförsämringen hade fortgått under en mängd af år, så att det hlef en oundviklig nödvändighet att reglera myntfoten, hvilket älven skedde, på ett, enl. min öfvertygelse lyckligt sätt. Men för att fortfarande njuta frukterna af denna lyckliga reglering, är det nödvändigt all vi icke vidare göra någon försämring i myntets värde. En annan ledamot af detta Stånd, Hr von Krmmer, har i denna fråga understöd! Hr von Hartmansdorff. Hr von Kraemer var ledamot af BankoUtsk., då denna fråga derstädes behandlades, gjorde då ingen anmärka: emot Utsk:s förslag i denna punkt och i den resertion, han emot Utsk:s Betänk, afgifvit, finnes icke heller något deremot anmärkt.
S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Banko-Utskottets den 19 dennes f. m. på bordet lagde nedannämnde Memorial: N:o 61, i anledning af Riks-ståndens beslut öfver Utlåtandet N:o 45; N:o 62, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 48; samt N:o 63, i anledning af erhållen återremiss af Utlåtandet N:o 51. S. D. Vid föredragning af Banko-Utskottets den 19 dennes f. m. på bordet lagde Memorial: N:o 64, i anledning af Riks-ståndens beslut öfver Utlåtandena N:ris 35 och 54, godkände Ridderskapet och Adeln den i detta memorial föreslagna voterings-proposition. Från Högv. Preste-Ståndet: S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtanden: N:o 117, i anledning af väckt motion om ny prägel å silfvermynt, som understiger 32 sk. banko; bifölls. Prot-Utdrag den 12 Juli 1851. 405 N:o 118, i anledning af väckta motioner om förändring af mått, mål och vigt, samt mynt. Utskottets afstyrkande af de utaf Herr Berger, David Andersson och Herr Halling föreslagna åtgärder gillades, hvaremot den i slutet af Utlåtandet föreslagna underdåniga skrifvelsen till Kongl. Maj:t afslogs.
För min del skulle jag i denna fråga gerna se, att ungefär samma förhållande inträffade, som då Parlamentet i Frankrike tvang Ministern att mottaga dubbelt mot hvad han begärt för Hästafvelns förbättrande. Utskottet liar för Stuterierne föreslagit ett sammanlagdt anslag af 8,000 R:dr. Jag skulle vilja föreslå, att detta ytterligare ökades med arrendet af Ottenby Kungsgård, och jag får dervid tillägga, att ehuru det nuvarande arrendet ej tilländalöper förr än 1842, tror jag mig dock med säkerhet känna att Arrendatorn mot billiga vilkor är färdig att afstå derifrån. Jag har tillskrifvit honom härom, och införväntar med det snaraste hans svar, hvilket jag utbeder mig, få meddela Utskottet. I händelse Utskottet då skulle finna, att vilkoren ej äro alltför dryga, torde det ej vara olämpligt, om anslaget för Hästafvelns förbättrande ökades med öfverlemnade af Ottenby Kungsgård, för alt der anlägga en StuteriInrättning. Grefve von Schwerin, Fredrik Fogis - Den 22 Maji. I anledning af StatsUtskottets Utlåtande N:o 149, rörande medel till Lejonbackens ombyggnad, utbeder jag mig att få yttra några ord.
Olikartade känslor bemäktigade sig Clara; hon lemnade rummet. Omedelbart derefter följde Helena systrens exempel och Otto blef ensam; det smärtade honom han visste ej hvarföre. Kap. VI. Metaren fastnar i ett nät. Det var i Maj. Solen sken varmt, träden hade skjutit knoppar och öfverlade redan sig emellan om att skjuta blad. Gräsets späda grönska sade, att den rätta våren nu hade sin början. En vacker eftermiddag finna vi Otto sittande i en båt i viken med ett metspö i handen. Bredvid honom ligger en bössa, hvilken han medtagit i förhoppning, att någon oförsigtig sjöfågel genom den skall få sin bane. Han har äfven med sig sin jagthund, Wilppas; icke för att den egentligen nu behöfdes ty ganska väl hade han med båten kommit åt sina rof; om icke möjligen för sällskaps skull, eller emedan en jagthund, då han simmar efter en fågel och hemtar den i munnen, alltid deraf har så stort nöje, att det vore orätt af dess herre att icke, så ofta sig göra låter, dertill bereda honom tillfälle, helst en jagthund, stadd i embetsförrättningar städse är en intressant syn. Ännu hade likväl ingen fågel vågat sig inom hundra alnars afstånd. Wilppas satt lugn, med en melankoliskt tänkande min och såg utåt sjön. Stundom kastade han en ytterst likgiltig blick på någon olycklig fisk, som Otto lyckats få upp till det torra. Han ansåg kanske metandet för ett föga ridderligt göra. Otto för sin del var icke heller någon passionerad fiskare. Han ansåg väl icke i likhet med de gamle Grekerne fiskandet i allmänhet för ett oädelt och vekligt tidsfördrif, vid hvilket mindre kraft än list kommer i fråga, men metandet tyckte han vara ett dagdrifvararbete, passande antingen för håglösa pojkar eller utlefvade gubbar. Äfven hade hans metspö fått hvila på vinden i en vrå hela sju år igenom; i dag, då han såg det, fick han det roliga infallet att försöka, om han ännu kunde meta. Föga intresserad som han var, hade han äfven tankar öfriga för annat. Metspöet ledde honom så naturligt att tänka på den tid, han sist hade det i hand.
Herr Nordencreutz anhöll om ursägt i fal han skulle komma att upprepa något af hvac han förut yttrat, men han ville allenast erinn att, om ändamålet, vid detta tillfälle, vore at: fastställa besparingar för Kassan, så skulle detsamma visst vinnas genom afslag å denna Lörförhöjning 3 Det skulle ännu säkrare vinnas om man alldeles indrogo de 400 plåtar lian för Den i Augusti. Stiftsgöromålen åtnjuter, Men sanning vore att 2CO R:dr icke kunde anses vara för hög ersättning. för RiddarhusKamrerarens besvär vid Stiftet. Verkets intresse fordrade att tjenstmännen någorlunda lönades. Och Herr Nordencreutz hemställde att man kunde undvika ett beslut som möjligtvis finge utseende af att innebära orättvisa, Herr Landt Marskalken förnyade sin proposition tili bifall på denna Lönförhöjning; men hvilken åter blef med starka tJa och Nej besvarad. Friherre Hjerta, Lars, åberopade sig hvad han förut häröfver yttrat, att han icke hade något att erinra deremot att RiddarlfusKamreraren finge en tillökning, men att i sådant fall den borde utgå ifrån Riddarhuskassan, och icke ifrån Adliga JungfruStiftets. Härifrån afstod han icke utan votering 3 och han funne högligen obilligt att till förhöjd aflöning använda medel sorn voro ärnade till nödhjelp för fattiga flickor. Herr Lagerheim, Olaf Johan, anförde, att ehuru gerna han delade tänkesätt med Friherre Hjerta, måste han likväl yttra den öfvertygelse, att en Embetsman borde lönas rättvist, äfvensom att hans aflöning borde utgå af den fond, hvars förvaltning föranleder hans besvär. Summan af 66 R:dr 32 sk. vore dessutom så obetydlig att den icke kunde vara känbar för Stiftskassan; och såsom ytterligare skäl för den proiecterade förhöjningen gälde dessutom att en Den I Augustt. 45 sådan Förhöjning redan år 1812 hade blifvit af sjelfva Stifrskassan de öfrige tjenstmännen vid Stiftet beviljad.
Men på det att äfven denna matte förekornmas, och då Underrättelsen till Justitieombudsmannen först skall meddelaB, sedan de skedt, är det som jag tillstyrker j att, innan de göras, hans Utlåtande öfver dem måtte infordras , emedan man då vid deras pröfning otvifvelagtigt skall märka, örn J risti ti aeOmbudsmannens utlåtande saknas, och infordra det* Herr Ribbing : För en sådan åtgärd, att Riksens Ständers JustitiaeOmbudsmans Utlåtande skulle infordras, innan Lagförklaringar göras, torde ConstitutionsUtskottets behandling af ämnet vara behöflig. Jag anser åtminstone detta inner fatta en förändring i Grundlagen» Herr von Hartmansdorffi Den hittills gällande föreskriften, att Riksens Ständers JustitiasÖmbudsman skall underrättas om skeende Lagförklaringar, står införd i 18 §, af hans InstruCtion, som ej är någon Grundlag. Det af mig t 560 Den 39 Octobcr a. m, nu föreslagna stadgandet synes äfven lunna det införas, och då behcifves för denna ordsaks skull ingen grundlagsändring, utan blott en remiss till ConstitutionsUiskottet, sorn behandlar frågor, rörande Justitieombudsmannens Instruction. Herr Grefven och LandtMar[Kalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg LagUtskottets förevarande Betänkande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återförvisas» Ropades Ja. föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch ÖeconomieUtskottets den 18 dennes under it:å 201 afgifne, samt den 27 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, om utsträckning i Seglationsfriheten emellan Blekinge och Skåne Herr frejfenherg, Curry Gabriel, anhöll, att ÖeconomieUtskottets ifrågavarande Betänkande måtte ytterligare få hvila på bordet till nästa Plenum. Herr Printzensköld, Axel, förenade sig med Herr Treffenberg.
Friherre Löfvenskjölds sid. 13g. i o6 ,Gärdandet af Srats-Contoirets Instrucfion, må tillses, attén del ärender, eller de, som motsvara pleni-målen vid de öinge Collegierne , blifva, enligt den af Utskottet antagne grundsats , collegialiter behandlade3 och foijer af hvad Utskottet i det föregående anfört, att, om Kamera5-verket blefve förenkladt, något hinder sedermera icke finnes, att förena StatsContoiret och Kammar-Collegium till ett enda verk, hvarigenom icke obetydlig besparing för Staten skulle uppkomma, I sammanhang härmed torde det tillåtas Utskottet fästa Riksens Högloll. Ständers uppmärksamhet derpå, huru som de skatter, hvilka af Natipnen utgöras, blifva i'orterne uppburne af åtskiilige uppbördsman ,såsom Krono-Fogdar, Regemcnts-skrifvare, Bergsfogdar , Wadstena Krigsmanshus-Fogdar, Stads-Casseurer , Magistrater m. fl. Lands-Contoiren, der ändå icke allt hvad af de mänga Uppbördsmännen emottages får redovisas, måste åter i sin ordning för de medel, som i Ränterierne inflyta, göra redo inför de flere Ämbetsverk och Stater, till hvilka medlen från orterna skola ingå, såsom : Stats-Contoiret , Riksgälds-Contoiret, Passevolance-Cassorne, Wadstena Krigsmanshus-Cassa , Amirali ets-Krigsmanshus-Cassan , Seraphimer-Ordens-Gillers Cissa, Allmänna Magardns-Directionens Gassa, Commerce-Colle^ii Cassör m. fl. Denna method för uppbördens indrifning, leverering och redovisning ökar otvrfvelagtigt arbetet dervid, vallar ett större behof af I oj uppbördsman och redogörare, än som eljest erfordrades, och försvårar icke allenast redovisningen, utan jemväl controllen mot balancer och ololliga tillgrepp.
JJcn 3o Juli c. m. 373 b) att alla för cass a credi t i v, enligt grunderna för Bankens förvaltning, tillgängliga medel, nied undantag af de uti 20: de punkten särskildt o'mnämnda 200,000 r:dr af Bankens låneförlag till disconten, skola i första rummet användas till cassacreditiv åt de associationer, som uteslutande, samt de privatbanker, som i större scala befatta sig med belåning af spannmål på sätt och i den ordning här ofvan f junes upptaget, om och när dylika associationer och privatbanker till sådana creditiv kunna sig anmäla; att de hypotheksf ören ingar, som till erhållande af cassacreditiv i Banken sig anmäla, är o uteslutande berättigade till creditiv af de 200,000 r:dr, sorn i sådan händelse kunna från Batt endis contens fonder öfver flyttas, samt att af öfriga tillgängliga medel cassacreditiv böra deni beviljas näst efter ofvannämnde associationer och de privatbanker, som i större scala med spa nn m åIsbe 1åning sig befatta; att, såvida hvarken associationer eller privatbanker, af förenämnde egenskap, eller hypoth eksföreningar uppstå och cassacreditiv åstunda, eller några medel finnas tillgängliga, sedan dylika inrättningar erhållit de belopp, hvartill desamma sig anmält, privatbanker i allmänhet då lemnäs cassacreditiv af dessa medel; att i sista rummet cassacreditiv må beviljas öfriga bolag och enskilda personer; samt att, i händelse flera, inom samma dass, till cassacreditiv, på en gång och till större belopp, än Bankens tillgångar för året medgifva att i sådan väg användas, sig anmäla, de tillgängliga medlen då, efter Banco.styrelsens o niprö f vande, fördelas emellan dem, som samma dass tillhöra. Gr. Cronhjelm: Jag tror, att de 4 första punkterna af lit. f behöfva omredigeras till följd af R. o. Ad:s i föregående punkter fattade beslut.