Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 5 Februari. contanta köpeskillingen skall bilda en fond för boställens be-* byggande in. ni. Nu frågas: kan från detta sätt att behandla Norrige® kronohemman herntas något stöd för alt efterskänka de genom ständiga myntförsämringar nedsatta räntorna å de Svenska, hvarå äganderätten blifvit nära skänkt åt åboerne? Hr Lagerhjelm, Pehr: Det är vid formen af förevar. ämne, som jag för närvar, vill sysselsatta mig. Jagskali i möjligaste mån söka undvika att åberopa de grundlagsstadganden, som föreg:de talare omnämnt, och torde ändock få åtskilliga anmärkningar att göra, hvilka jag tror skola i viss grad förtjena R. o. Ad:s uppmärksamhet. De röra Gr. Anckarsvärds motioner N:ris 3, \ och 5. Sedan den värde motionären kommit derhän att uppgifva sitt förslag, lyder det uti motionen N:o 4 soln föijer: att för det läll Konungen skulle vägra verkställighet åt Ständernas beslut m. m., uppbörden eller vissa §§ af blifvande Bevillnrs-förordning skall alltså inställas för ett visst fall, ehuru debiteringen vore gjord och uppbörden böl jad. Einbetsinannen, som verkställer denna förordning, skall alltså pröfva, huruvida Konungen vägrat eller icke vägrat verkställighet åt ett R. St:s beslut. Så vidt jag uppfattat ordalydelsen af Rikets grundlagar och sökt att tillegna mig deras anda, tillkommer väl Statsrådets ledamöter och Stals-secreterarne att bedomina, huruvida Konungens handlingar öfverensstämma med grundlagarna och R. St:s beslut, likasom R. St. och deras delegerade; mea att utsträcka denna delegation ända ned till den tjensteman, som står i omedelbar beröring med massan af lolket, för att kunna utöfvas vid uppbördsstämmorna, synes mig innebära en innovation i Sveriges inre statsförhållande, som påminner om den beklagansvärda tid, då R. St. ägde en del af verkställande makten. Det är en återgång till ett vådligt och på goda grunder förkastadt statsskick, som jag, för min del, vördsamt afstyrker H. R. o.
Hofjaktvarfvel 795: 11 Kammarskrifvare vid Carlskrona station 3,767: 50. samt i följd af Götheborgs stations förändring till depöt, på indragning ställde .• . 1,042: 50. utgör 8,200: — men om till betäckande af berörde brist i främsta rummet användes: a) lönerna vid nedannätnnde nya beställningar, för hvilka någon lön ej tillsvidare borde af anslaget utgå: 1 Kammarförvandt vid Stockholms station 2,000: 1 Inspektor vid Carlskrona d:o 1,200: b) nuvarande arfvodet åt den tjensteman, som handhafver kommiss-förrådet . 225: 3,425. blifver det bristande beloppet 4,775 R:dr; Och hemställer Utskottet, att, till betäckande deraf, en motsvarande summa af Rikets Ständer må beviljas. Då Utskottet ansett sig i öfrigt böra tillstyrka anvisandet af de begärda af - 46 Slals-Ulskoltcls Ullålande JVs 72. lönings-tillökningarne, får Utskottet, enär med iakttagande af de föreslagna förändringarna, den tillökning, som i anslaget för flottans civil - stat erfordras, uppgår, med inberäkning af nyssnämnda fyllnads—belopp, till 35,963 R:dr 50 öre, såsom den Utlåtandet åtföljande tabell J\s 12 närmare visar, hemställa, att denna anslags—tillökning ina beviljas alt utgå, i enlighet med Utskottets i tabellen intagna förslag. 16:o. Uti den för Idereci-statcn nu utgående allönings-summa har Kongl. Maj:t, pä sätt af Deparlenients-chefens betänkande och tab. Litt.
At denna z:dje knnQs början matte simlunda rättas: utom denna upgift widMantalsftrifningen skall en hwar rc. > Mars. 1469 na Afgift, hwilken endast wid biäer - Lommizsers Stiftelser hädanefter bör utgifwas, finner Ukffottet icke skäl tilstyrka Afgistens nedsättning. Desse rättelser anser Utskottet böra wid keäEionen af denna Artikel iakttagas. Likaledes tilstyrker Utskottet denna rättelse wid Ueäackionen. 1472 Den zo Mars. wällöf!. Borgare Ståndet: at framför orden: det föregående aret: insattes ordet: för; äfwensom wällöf!. BorgareStåndet wid 6:re 1^r>eten anmärkt, at, orden: den som äger flere Lrlhörigheter more ryckte utur stt sammanhang > med en kuiE i 5. och skulle, säsom owilkorligen dithörande, upfiyttas. z. /^rt. ^ägwördige gräfte Ständet: At pä de ställen Riks-Standens Ledamöter nämnas, borde desse införas i wänlig ordning, med tillagg, som orden lyda: och komma at med dessa förenäs sä och fä mänga Ståndspersoner. tzögwördige prästeStändet: Ac Borgerskap pet i Städerne icke skä-j ligen böra utesiutas ifrän, deltagande i laxeringsLomnntlesrna pä Landet. Wid den af Wällofl. Borgare-Ständer äskade ssörbättrade K^äitÄion af z:dje ^rtik(4ir iakttageS dessa rättelser. Äfwen denna rättelse jakttages wid keäaÄionen. Enär hwarken Wällofl. Borgare-Srändet eller Hederwärda BondeStändet äskar, at BorgareSrändet mätte deltaga uti l^xeriNAru-ne ä Lander, hwilket desiutom hwarken blefwe möjeligt, dä Borgare - Den zo Mars. 1471 Högloft. Ridderskapet dch Adeln:
Med stöd häraf har Direct tonen den 8 April 1816 hos Kongl. Majit gjort underdånig anmälan i ämnet, med hemställan tillika, om icke, såsom någon ersättning för den förlorade Arrende inkomsten, en personel afgift af 6 runstycken borde af Staden för hvarje mantals, skrifven person erläggas', och Brännvinsbränningen således till Staden öfverlåtas; dock likväl ansåg Direct tonen, för sin underdåniga del, det blifva betänkligt att tillåta enskildte personer tillverka Brännvin, i afseende på vådan för OrlogsLlottans i Staden varande dyrbara hus och förråder. Uti häruppå afla!et Nådigt svar af den 24 April 1816, har Kongl. Majit i Nåder för. klarat, att Brännvinsbränningen må i Carlscrona Stad inställas, men alt Directionen deremot ägde att derstädes låta försälja Brännvin, af det för Kronans räkning tillverkade; till fullgörande hvaraf Directionen, enligt handlingarnes utvisande , år 1816 till Carlskrona afsändt 20,000 kannor Brännvin, derå likväl ingen afsättning hittills inträlfat. Då, Rikt. St. Revisorers Berättelser. 93 Då, efter hvad sålunda förevarit, nu utredt är, att Kongl. Maj:t och Kronan för närvarande icke äger någon inkomst i 'och för Brännvinsbrännings rättigheten i Carlscrona Stad, och det Brännvin, som för Magazinslnrättningens rak. ning der får försäljas, skall, med transportkost-' nader och andra oundvikeliga utgifter, komma att stå till vida högre pris än det i orten gångbara, hvaraf således ingen afsättning af Kronans Dager derstädes blifver att förvänta, ty synes ytterligare försök med Brännvinsbränningens utbjudande på nytt arrende böra verkställas, eller ock att denna rättighet kunde Länet hembjudas, på det, genom någon vidtagande åtgärd, MagazinsInrättningen finge en någorlunda motsvarande ersättning för hvad densamma i Ari ende-afgift förlorat.
Till dessa skäl hafva motionärerne lagt, att Jemtlands fåtaliga befolkning, likasom dess jordoch bergs-bruk vore i stark tillvext; att handeln derstädes mer och mer sträfvade att öfvergå till ett sjelfständigt, tidsenligt ordnadt yrke, lemnande jordbrukaren åt sina naturliga sysselsättningar och åt dessa en lönande afkomst, genom stora, under arbete varande vägoch vatten-kommunikationer, som erbjödo lättade tillfällen för varubytet: samt att en nybildad bankinrättning lofvadé att fylla bristen på omsättningsmedel för den tilltagande rörelsen; och hafva motionärerne anfört, att dä, uti förut omförmälde kostnad af 75,000 R.dr för telegraf-linien frän Sundsvall till östersund, ingär värdet af sjelfva telegraftråden till ett belopp af omkring 9,000 R:dr, men Telegraf-styrelsen i lager innehade tråd tillräcklig både för Jemtlands-linien och andra, som i närmaste framtiden kunde ifrågakomma att utföras, ett statsanslag af 66,000 Kalr följaktligen skulle blifva tillräckligt för anläggande af linien tili Östersund, derest tillika redan befintlig tråd dertill linge användas. Under antagande häraf och att liniens fortsättning från Östersund till Norska gränsen, ehuru på flera skäl af stor vigt, icke för närvarande eller annorledes, än samtidigt med anläggning på Norska sidan af en mötande linie från Trondhjem och Levanger, kan ifrågakomma, hemställde motionärerne att, i statsanslag för anläggande af elektrisk telegraf emellan städerna Sundsvall och Östersund, nu måtte af Rikets Ständer beviljas ett belopp af 66,000 R:dr, att utgå i den mån ett skyndsamt utförande af denna telegraf-linie kunde tillvägabringas. Herr Berger har anfört, hurusom fråga länge varit väckt samt önskningar framställde, om anläggning af telegraf-linier dels emellan Carlstad och Filipstad, dels emellan Carlstad och Arvika.
— Anslag till mindre hamnbyggnader och årensningar. — 70 — Transport: 347,410: — inom Westerås län: för omläggning af vägen vid Bredqvarns backe inom Björksta socken af Ytter-Tjurbo härad R:dr 2,600: — hvaraf utbetalts 650 R:dr. inom Jemtlands län: för anläggning af väg från Stuguns kyrkoby till Borgvattnets kapell inom Hammerdals pastorat » 15,000: — hvaraf utbetalts 7,500 R:dr. för omläggning af vägen vid Genvallaoch Akerängsbackarne inom Sunne socken » 5,000: — hvaraf utbetalts 3,750 R:dr. för omläggning af landsvägen öfver Klöfsjöfjellet mellan Jemtland och Herjeådalen » 15,800: — hvaraf utbetalts 10,000 R:dr. samt för anläggning af en väg till sammanbindning af vägsträckan norr om Qvittsle ström med landsvägen mellan Storsjön och sjön Lithen » 13,000: —; och är anslagets hela belopp utbetaldt. Således utgöra de till utgående utaf ofvannämnde medel beviljade anslag, hvarom Fullmäktige underrättats, tillsammans — Utaf den för mindre hamnbyggnaders och årensningars understödjande anslagna summa, 60,000 R.dr, har Kongl. Maj:t för nedannämnde företag beviljat följande belopp: för anläggning af kajbyggnad med lastbrygga vid Gamleby köping inom Södra Tjust härad af Kalmar län R:dr 6,000: — hvaraf utbetalts 3,000 R:dr. för den skadade norra hamnarmens vid staden Cimbrishamn förstärkande » 20,500: — hvaraf utbetalts 16,000 R:dr. för upprensning af Angermanelfvens södra gren inom Hellgums m. fl. socknar af Vester-Norrlands län » 26,000: —; hvaraf utbetalts 10,000 R:dr. Tillsammans R:dr 52,500: 71 — v Till utgående af den summa, 150,000 R:dr, som af Rikets sednast församlade Statsbidrag
Hvad om en sådan myndighet ofvan blifvit yltradt, gäller följaktligen äfven i hänseende till detta förslag; och det talar jemväl emot ett allmänt stadgande i den syftning, som brödrafolkets åberopade lagstiftning, hvaraf lämpligheten och behofvet här i landet dessutom så myckel mindre kan antagas, som Kongl. Majit, i sådan händelse, lärer för Sverige hafva framlagt enahanda förslag som i Norrige, samt Lagberedningen ej heller ansett sig kunna tillstyrka en så beskaffad förändring, ehuru frågan derom utgjort föremål för Beredningens öfverläggningar. En annan fråga är åter den, om icke Under-Rätt må äga förklara ogift qvinna myndig. Så har Lag-Beredningen tillstyrkt; och vid sj^ta Riksmöte förordades äfven detta af Lag-Utskottet, hvars åsigt i ämnet af två Riksstånd understöddes. Man har väl invändt, att då konungen ensam, i enlighet med antagna grundsaler, bör kunna dispensera frän lagens allmänna föreskrifter, på honom ock må bero alt såsom hittills försätta ogift qvinna i myndighets-tillstånd; men om lagen sjelf medgifver, att domaren får göra undantag från lagens allmänna bud, och stadgar de reglor, hvarunder-undantaget må äga rum, blir åtgärden icke vidare en dispensation frän lag, utan en tillämpning af lagen. I förevarande fall synes ock en sådan tillämpning utan våda kunna anförtros domaren. Han är bäst i tillfälle att inhemta de omständigheter och den kännedom om förhållanden, som på frågans afgörande kunna utöfva inflytande; och om än de kostnader och besvär ej äro af särdeles betydenhet, som fordras för utverkande af Kongl. Majlis myndighels-förklaring, så synes det dock kunna 4 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 17. antagas, att de skola blifva mindre, då qvinnan blott behöfver gå till domaren i den ort der bon bor. Utskottet anser likväl domaren ej böra äga en rätt att förklara ogift qvinna myndig förr än bon fyllt trettio år. Om man ser på de förhandlingar, som ägt rum, då frågan om hennes myndighet varit å bane, halden allmänna meningen varit den, ali myndigheten ej bör inträda förr än vid nämnde ålder.
Jag skall icke nu vidlyftigare upptaga till besvarande de anmärknJr, som emot Utsk. förekommit, och vill gerna efterkomma den siste talarens önskan att lemna dessa generella grunder, hvarom vi skulle kunna debattera flera dagar, utan att öfvergå på hvarandras meningar. Hr Ribbing: 1 anledn. af Frih. Boyes yttrande, får jag tillkännagifva, att min mening icke varit den han trott. Jag bar väl nämnt i mitt anförande Const.Utsk., och att frågorna möjligtvis skulle kunnat komma dit, om något eller några Stånd ansett dessa frågor vara så sammansatta, att de der bort utredas; sådan var min mening; men att de nu skulle komma dit, det kunde ej falla mig in. För öfrigt tror jag att denna Öfverläggning angtde grundlagens rätta mening icke tjenar till något. Vi lära icke här genom discussion kunna komma öfverens alt tyda grundlagen, utan det blir slutligen genom den slutna volerts-sedeln, som meningen kommer att uttryckas. Jag hoppas och önskar, att utslaget af voteringen måtte blifva sådant, att det ej försätter oss i den ställning, att ingen fred och enighetet mellan Stånden sedermera står att vinna; ty då fruktar jag, att vi komma att ångra hvad vi gjort. Gr. Horn: Då det beslut, som R. o. Ad. går att fatta rörtde ifrågavar. voterts-punkter, visserligen måste grunda sig på individuel öfvertygelse om de rätta skälen för beslutet; så är det kanske icke ur vägen, alt R. o. Ad. fästade - Den ii November f.m. 313 de sig något vid de framkastade principerna rörtde frågan, innan man öfvergår till särskild behandling af hvarje punkt. Jag täger mig friheten yttra detta, emedan jag funnit ali man här fäster en så säideles vigt vid frågan om sjelfva ämnets egenskap, och vill derifrån hemta stod för voleringeh i frågan, då likväl det icke borde vära förhållandet, ty detta amne är redan afgjordt.
Styrelsen af Riksgälds - Verket aflåtne liera Expeditioner, angående Rikets Högloft S ändars vid samma Riksdag uti serskildta mål fattade Beslut och meddeldte Förordnanden, hvilka skulle tjena till vederbörlig efterrättelse, inhämtat en allmänlig kännedom, af de ämnen, hvilka kunde blifva föremål för Utskottets undersökningar, har Utskottet deref* ter genomläst de hos 1817 års Revisorer af StatsBanko* och Riksgälds*Verken förde Pro» tocoll, tillika med desse Revisorers om deras förrättning uti Riksgälds - Contoiret till Rikets Höglofl. Ständer afgifne och från samtlige Re* spective Riks-Stånden till Utskottet remitterade Berättelse; äfvensom Utskottet vidare till granskning förehaft Herrar Fullmägtiges, Cora-' inissarifirnes och Ombudsmannens vid RiksgäldsContoiret till innevarande Riksdag författade Berättelser, hvilka lemna en öfversigt af hvad vid Styrelsen och Förvaltningen af RiksgäldsContoiret förefallit imellan 1815 års och inne* yatande Urtima Riksdag, Stats-TJtskottets Bettini andén* 1345* Ehuru Utskottet fullkomligen tryggat sig vid den af de senast församlade Revisorer förrättade noggranna granskning af de hos Herrar Fullmägtige och Commissarierne förde Proto* collj har Utskottet HkvjI, enär antingen uti of* vannämnde Berättelser eller ock uti Herrar Revisorernes Protocoll något ämne af mera vigt qch större omfattning förekommit, om dess beskaffenhet utur Protocoll och Handlingar sökt inhämta närmare och fullständig upplysning. Ibland sådane ämnen hafva de åtgärder^1 hvilka ifrån Riksgälds - Contoirets sida blifvit vidtagne, i afseende på Restantieme å Allmän.; na Bevi iningen i Götheborgs och Bohus Län, der en ansenlig Balance sedermera yppats, i synnerhet fästat Utskottets uppmärksamhet; och hvarom Utskottet låtit författa en sammandragen Beräue'se, som sub Litt.
Efter hvad mig synes, är väl delta ej svar på hvad Herr Uggla yttrat; men af de flere skäl, åtskillige talare i öfrigt uppstält, får jag förena min röst med deras, och tror all annan åtgärd, än att lemna denna Motion utan afseende, vara så mycket mera öfverflödig, som redacteu - Dem 8 December f. m. ren af Riksdagstidningen är en Ledamot af detta Stånd och känd för aktningsvärda tänkdfktt, hvarpå jag grundar det förlitande att, i fall lian af en händelse kommit att brista i någon varsamhet, han nog hädanefter skall taga sig bättre till vara. Herr Cederschjöld: Det har alltid varit brukligt att, om en Motion ej varit i laglig form framstäld, den ej eller fått bordläggas. Jag anhåller således, att Herr Grefven och Ordföranden täckes göra Proposition, huruvida Ridderskapet och Adeln finner den af Herr Uggla gjorde Motion kunna lill prolocollet upptagas» Herr Grefven och Ordföranden Förklarade, att sorn enskilde Medborgares och Corporationers förhållanden icke lingö, enligt po §. Regeringsformen, komma under Rikets Ständers öfvei läggningar och pröfning, ansåg Herr Grefven hvad Herr Uggla anfört icke kunna blifva föremål för RidderskapetS och Adelns handläggning, utan ägde Herr Uggla, i afseende på det af honom uppgifne förhållande, att vända sig till den Auctoritet, som, enligt TryckfrihetsLagen, vöre behörig att dermed taga befattning. Häruti hördes Ridderskapet och Adeln äfven instämma. Herr Sandelhjelm j Paul: Jag utbeder mig få erinra, att om 90 §. RegeringsFor men - Ben 8 December f. m. l7 men skulle vid livarje tillfälle tagas i den vidsträckta bemärkelse, att Ridderskapet och Adeln ej skulle kunna yttra sig om en förnärmelse mot Ståndet af enskilt person eller enskilte corporationer, skulle man utestänga möjligheten att få sådane saker beifrade.
För Staten är det fullkomligt likgiltigt hvem som erlägger dessa onera, endast de utgå. Jag förnyar min anhållan om bifall till Hr Hasselrots reservation. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: Såsom Hr Has selrot och äfven 11 r Dalman visat, finnas olägenheter af 1853 års förfaltn., men Gr. Sparre har äfven framhållit en olägenhet, som just upstår för de mindre jordägarne, om denna förfaltn. undanrödjes. Jag vill icke afgöra på hvilken sida de största olägenheterna finnas, men jag anser emellertid gifvet, att 1853 års förfa tt n. icke bör uphäfvas med mindre än att något annat sättes i stället, hvarigenom de små jordägarne blifva skyddade. Säkert emellertid är, att det vore en barbarisk lagstiftning att förhindra någon att få förvärfva sig en liten jordlott och framgent behålla den. Borttages eller upbäfves 1853 års författn., så blir följden deraf, att jag väl för mina penningar kan inköpa en jordlott hvarå jng med min familj kan hafva bergning, men sedan jag väl förkofrat mig och nedlagt kapitaler, vare sig i penningar eller arbete, på denna jordlott, skall jag från densamma kunna skiljas endast på den grund att jag icke är besuten. Undersökningar om denna besutenhet skola då anställas många år efter det jag kommit i besittning af jordlotten; och befinnes deraf att jag är besuten får jag behålla min jord, men i annat fall måste jag afträda den. En sådan lagstiftning synes mig icke öfverensstämmande med de äsigler som böra göra sig gällande. Anser således R. o. Ad. någon förändring i 1853 års författn. behöflig, så torde Betänk, böra återremitteras, men beslut ingalunda fattas att man skall återgå till 1827 års Förordn. Emellan jordafsöndring och hemmansklyfning är en väsendtlig skillnad.
Om R. o. Ad. ej skulle dertill samtycka, så måste jag deremot bestrida målets saltande främst på listan till nästkommande plenum, såsom Gr. Frölich föreslagit, emedan vi väl åtminstone böra vänta så länge vi kunna, för all få underrättelser från de öfriga Stånden. Derföre må betänk, hellre stå i den ordning, som det nu på listan innehar. Gr. Frölich: Jag lade ganska väl märke till Hr von Plartmansdorffs ord, att han begärde uppskof intill dess prot.utdr. från PresteSt. inkommit, och jag får nu förklara det jag anser dessa ordalag desto farligare, som det möjligen skulle kunna hända, att detta prot.utdrags inkommande hade kunnat fördröjas en längre lid efter sedan PresteSt. fattat sitt beslut. Nu har Hr von Hartmansdorff gjort ett amendement till sitt förslag, som, 0111 det genast blifvit framstäldt, åtminstone hade visat, alt icke någon afsigt hos honom bort supponeras alt uppskjuta saken in infinitum; men då Hr von Hartmansdorff på en annan sida sagt sig vilja vägra min begäran att få målet främst på listan i nästa plenum, så röjer sig omisskänneligen den afsigt, hvartill jag förra gången tog mig frille ten att attendera, nemi. att uppskjuta statsregleringen. Jag vågar öppet, utsäga det, och lemnar till Hr von Hartmansdorff att ådagalägga för Ståndet, att hans afsigt ej är sådan. Hvad beträffar en annan värd talares yttrande här midt emot, så tycker jag mig äfven deruti finna någon förvillelse i delta fall, då han trott, att det ena Ståndets föredragning af ärendet nödvändigt måste ske före det andra Ståndets, lån framställning är gjord både till R. o. Ad. oell PresteStåndet. Vill man nu afgöra livilketdera Ståndet, sorn skall yttra sig först, så vet jag verkligen ingen annan grund för bestämmandet deraf än rangordningen, och smil detta Stånd anses vara det första, så måste det då också först yttra sig.
JVs 71. ”med nådigt fastställande af det år 1856 för Institutet föreslagna reglemente i alla de ”delar, hvilka ej genom här meddelade stadganden ändras eller upphäfvas”; ”3:0. Så väl undervisningsämnen som lärokurser och examina bringas, så vidt ske ”kan, till likstämmighet vid alla undervisningsverken, och lägges kommitterades förslag ”till studiiplan i dessa afseenden till grund, i den mån lärarnes antal vid de olika läroverken det medgifver”; ”4:0. Utom föreskrifven Medico-Filosofisk examen vid ettdera Universitetet, blifva ”de för vinnande af legitimation såsom läkare erforderliga kunskapsprof vid alla tre ”läroverken: Medicine kandidatexamen, innefattande den theoretiska, och Licentiatexa"men den praktiska delen af lärokursen”; ”5:0. Tredje afdelningen af Kirurgie magister-examen indrages och de dertill nu ”hörande ämnen intagas så väl vid fakulteterna som vid läroverket i Stockholm, uti Licentiatexamen, till hvilken äfven hörer genomgående af praktiska prof, under ledning ”af vederbörande professor vid det läroverk, der examen aflägges”; ”6:0. De i Universitetsstäderna befintliga sjukvårdsinrättningar likasom allmänna ”garnisonssjukhuset i Stockholm, anlitas för tillvägabringande af förberedande klinisk ”undervisning för Medicinm studiosi, hvilka före adinission till Medicine kandidatexamen ”under bestämd tid böra vid någon af dessa kliniker hafva tjenstgjort”; ”7:o. Den i Kongl. Majis nådiga Skrifvelse till H. K. H. Akademikanslern den ”22 April 1853 för Medicine kandidater bestämda tjenstgöringsskyldighet vid de särskilda klinikerna i hufvudstaden blifver oförändrad, med tillägg af skyldigheten att ”jemväl deltaga i de vid fakulteten derstädes förekommande rättsmedicinska undersök”ningar, samt ^bevista psychiatriska kliniken, och skola vederbörande lärare öfver tjenst”göringarne meddela graderade betyg, och ingen till Licentiatexamen vid någotdera undervisningsverket admitteras, sorn icke minst erhållit betyg om »godkänd flit och skicklighet»;” ”8:0.