Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Stats-Utskottet nu anfört de inom Borgare-Ståndet framställda hufvudsakligaste anmärkningarne emot hvad Utskottet hemställt i fråga om Statens begärda medverkan för den föreslagna hamn-anläggningen vid Carlstad, hvilken hemställan Ridderskapet och Adeln afslagit, får Utskottet, som i afseende på samma stads förmåga att, emot det af Utskottet förordade låne-understödets erhållande, utföra och fullborda dessa arbeten, icke är i tillfälle att, såsom jemväl blifvit yrkadt, lemna någon annan eller fullständigare utredning, än hvad det återremitterade Utlåtandet innehåller, förklara, att då 2:ne Riks-Stånd, nemligen Presteoch Bonde-Stånden, godkänt Utskottets angående denna fråga afgifna yttrande samt alltså bifallit hvad Utskottet deruti tillstyrkt, Utskottet anser sig böra samma yttrande vidblifva. Utskottets hemställan i 44:de punkten af ifrågavarande Utlåtande, att, för fortsättningen och fullbordandet af Storåns upprensning inom Tjellmo socken i Östergöthland, jemte dermed sammanhängande sjösänkningsoch andra vattenaftappnings-arbetcn inom nämnde och Krigsbergs socken, måtte beviljas ett särskildt statsbidrag af Etthundra tusen R:dr Runt, att utgå med 80,000 R:dr såsom lån och med 20,000 R:dr såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet, har endast af Preste-Ståndet blifvit bifallen. Bonde-Ståndet har väl för samma företag äfven beviljat ett särskildt statsbidrag å enahanda belopp eller 100,000 R:dr R:mt, men dervid förklarat, att hela detta bidrag borde såsom lån utgå. Deremot är Utskottets framställning i afseende på sagde vattenaftappnings-företags understödjande med särskildt bidrag utaf allmänna medel afslagen af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet. Således hafva, i fråga om detta understöds beviljande, 2:ne Riks-Stånd stadnat mot 2; hvadan, enligt grundlagarnes föreskrift, för samma frågas afgörande omröstning måste inom Förstärkt Stats-Utskott anställas.
Fästningsbyggnaderne å Kungsholmen vid Carlskronaj för hvilkas fullföljande vid sistlidne riksdag anvisades ett årligt anslag under tre år af 24,000 r:dr, beräknades, i enlighet med sednast i nåder fastställde arbetsplan, att med 1847 års anslag kunna så vida fullbordas, att, utom några obetydliga arbeten, sedermera endast återstode interiörens afröjdning och utjemning samt jordvallarnes utfyllnad och beklädnad, hvartill jord på stället saknades och niåste efter hand anskaffas. Som verkställigheten deraf komme att bero af transportmedel och öfriga tillgångar, samt följaktligen erfordrade en längre tid, borde ett mindre anslag, ej öfverstigande 4>000 i:dr årligen, fortfarande vara för Kungsholms fästningsbyggnad disponibelt. Den hufvudsakliga arbetsstyrkan och penninge-tillgången skulle deremot med år 1848 Hyttas till Hästholmen, hvarå_, enligt den i nåder fastställde planen, ett fäste borde uppföras till försvar och stängande af Arpösund. Som likväl i nödfall ett örlogsfartyg, förtöjdt tvert för detta inlopp, kumle i betydlig mån ersätta befästning, ansågs denna byggnad utan fara tillsvidare kunna eftersättas och största delen af det hittils för Kungsholmen utgående anslag öfverflyttas till Waxholm. Vid Carlstens fästning, för hvars fortsättande Rikets sednast församlade Ständer beviljade ett årligt anslag af 3r,ooo r:dr under tre års tid, hade byggnaderne å sjelfva fästningen så framskridit, att vid 1848 års början endast komme att återstå inredningar, täckningar och mindre arbeten, hvarföre under nu förestående treåriga anslagstid, äfven vid Carlsten, byggnadstillgångarnes öfverflyttande till uppförande af slrandverk borde ifrågakomma. Ehuru angelägenheten af dessa verks förbättrande icke kunde förnekas och deras ombyggnad alltså icke borde eftersättas, vore dock möjligt att med nedsatt anslag påbörja deras utförande, emedan dessa verk, i anseende till sitt mindre omfång, ändå inom jemförelsevis kortare tid kunde med ringare statsbidrag binna fullbordas.
Palmstjerna framställda förslag om borttagande af orden: ”med rättighet att utfärda tryckte eller graverade creditsedlar”, ty jag anser den frågan blifva fullkomligen bestämd genom den 8 §; men då det är upplyst, alt Väll o fl. RorgarcSt. redan bifallit'§ sådan den är, och således, genomett bifall frä R. o. Ad:s sida, saken vore åtminstone sä tillvida afgjord, alt man möjligen skulle kunna hoppas en lycklig utgång af densamma i förstärkt BaucoUlsk., sä tillstyrker jag för mili del bifall ä 1 §. I afseende på sjelfva for men för discussionen, lärer R. o. Ad. hafva öfverenskommit, att punktvis disculera delta förslag-; och dä skulle jag tro, alt om det är tillätet att under denna discussion öfver hvarje § vidröra andre i sammanhang dermed varande §§, sä blifver detta den rälla och egentliga ordningen för discussionen. Ty skulle man tala öfver liela förslaget på en gäng oell sedan förklara discussionen slutad, sä skulle det sedermera möta svårigheter alt vid delaljerne återkomma till den generella discussionen. Jag nämner della lili svar ä hvad Gr. Grönli jelin i detta afseende anfort. I afseende åter pä denna 1 §, skulle jag vilja instämma med Frih. Palmstjerna deruti, att orden: ”med rättighet att utfärda tryckta eller graverade creditsedlar”, belt och hållet mätte nr § utgå. Men i 8 §, der det står näinndt om rättigheten för enskilde banker alt, utom invisningar pä 15. Sl:s Rank, utfärda creditsedlar, ställde till innehafvare!! att vid anfordran, utan ränta, inlösas etc. ete. der skulle jag vilja hafva in orden: ”att med Riksmynt inlösas”, dä saken vore klar. Att det hvarken i 1 eller 8 § finnes uttryckligen bestämdt, att det är med riksmynt, som privatbaukerne skola inlösa sina creditsedlar är en glömska, sorn är nödvändig att rätta; ty riksmynt 10 H. ‘ 2 10 Pen 23 April f. m. kunna dessa bankers sedlar icke blifva. Det är blott R.
Jag anhåller vördsamt alt till prot. få anföra, att jag, då StatsUtskrs betänk. rör:de statsanslagens beviljande med villkor föredrogs till afgörande hos It. o. Ad, tillhörde majoriteten inom delta Stånd, som ansåg det vara grundlagsvidigt, alt vidanslagens beviljande fästa villkor af sådan beskaffenhet, som de föreslagna, på hvilken grund villkoren ock af R. o. Ad. blefvo nfslagna; men enär numera genom 3:ne RiksStånds beslut bemalla villkor blifvit antagna och saken således hos R. o. Ad. måst förfalla: så återstår blott för mig att uti prot. nedlägga min reservation emot H. StatsUtskts lillgöranden i detta ämne. Äfven utbeder jag att lill alla delar få förena mig uti den reservation Hr Amil al Nordensköld så grundligt afgaf, under gårdagens eflermiddags-plenum, vid förnyade föredragningen af SlatsUlskjs föreslagna voter:s-propos;r i förstärkt SlatsUtsk., angtde statsanslagen till fjerde hufvudtiteln eller sjöförsvarsverket; och derjemte att uti prot. få förvara, alt jag anser att den beslutade fördelningen af anslagen emellan seglande och roddvapnen , såsom numera utgörande en flotta, är, enligt min innerliga öfvertygelse, icke allenast högst skadlig, ändamålsvidrig och ledande till stor misshushållning för Staten, utan ock troligen kommer att menligt inverka på sjöförsvarets ändamålsenliga och kraftfulla organiserande. Ånyo föredrogs Allm. Besvärsoch EkonUtsk:s den to och tJ. sisth Oct. på bordet lagda utlåt. N:o 106, i anledn. af väckta motioner om rättighet för Hernösands stift att komma i åtnjutande af de 124 t:r spanmål, som derifrån årligen utgå till Upsala domkyrka. Frih. von Kraemer, Robert: Till undvikande af alltför mycken vidlyftighet i milt yttrande, får jag vördsamt anhålla, att den reservation, som jag bifogat betänk., måtte blifva uppläst; hvarefter jag utber mig att få yttra några ord.
Jag bade föreställt mig, att då det lilla furstendömet Finland ansetts vara i behof af och kunnat bekosta genomförandet Den 16 Maj. 383 af en reorganisation i detta hänseende, Svea Rikes Ständer icke bort förkasta frågan om dess genomförande äfven hos oss, synnerligast då den icke är särdeles kostsam för”statsverket. Jag frågar, hvem är det som mest bidrager till skatterna? Otvifvelaktigt jordbrukaren. Jordbrukaren betalar större delen af bränvinsskatten, och likaledes större delen al tullinkomsterna, ty icke är det köpmannen, — denne vet nog att med tullbeloppet fördyra varan. -Det tyckes också som han kunnat förvänta, att någon större uppmärksamhet egnats hans rättmätiga förhoppningar, än Betänk:t ådagalägger. Jag har icke varit i tillfälle att förskaffa mig några sifferuppgifter öfver de penningebelopp, som i och för landtmäteriförrättningar kunna anses årligen från jordbruket utgå, men då, såsom jag förut nämnt, under år 1861 verkstälts 7,915 laga skiften och 7,122 diverse landtmäteri-förrättningar, kan man döma om huru högst betydliga dessa belopp måste vara. Här är fråga om milliontal, hvaröfver man måste förskräckas, om man visste deras verkliga summa. Det är visserligen icke sagdt att alla dessa förrättningar äro började och afslutade inom redovisnings-året, men om jag också icke antoge mer än en ^ för året, komme jag till ett alldeles förvånande resultat. Jag nämnde att jordbruket betalar en stor del af skatterna. Jag underlät dervid att anmärka huru mycket jordbruket bidrager till vårt försvar, att det bestrider skjutsen, att det ensamt underhåller vägarne, m. m. Nog tyckes det vid sådant förhållande som staten borde bidraga till införande af ordning i jordbruket, der detta är deraf i behof; nog tyckes det som äfven jordbruket vöre förtjent af att utaf R. Skr omhuldas och uppmuntras. Här vore oändligt mycket mer att säga, men jag är öfvertygad alt jag för länge sedan tröttat Huset med för mycken omständighet.
Bctänkandcn. 21 nings rättigheten, hvadan/Friherren ock "trott det Stadgande nödigt, att tillverkning af Bränvin aldrig borde tillåtas, med mera än en 90 kannors panna; samt Af Friherre Ankarsvärd, Carl-, att han väl ej ansåge någon ändring i det Reglementariska af nu gällande Bränvinsförfattning, så vidt fråga vöre om panneryinden och vilkor^n för dess begagnande, vara norlig eller nyttig, sedan med gällande bevis redan blifvit ådagalagdt, att de täta förändringar, som häruti öfvergått Landtmannen, för honom varit högst betungande och af ett skadligt inflytande på hans välstånd; men trodde deremot, Regeringens rättighet att inställa Bränvinsbränningen vara i samma författning allt för inskränkt, samt nödvändigheten påkalla en rättelse deruti, så att befarad hungersnöd eller krig, icke samfällt, utan hvar för sig, hädanefter måtte anses såsom tillräcklige anledningar till en slik inställelse. 2:0 Utdrag af Vällofl. BorgareStåndets Protocoller för den 27 sistlidne December och den 2 innevarande månad, innefattande så väl muntliga som skriftliga yttranden till Protocollet af Herrar Krull, Eneroth, Hök, Arfvidsson, Hulphers, Leffler, Westin, Mitander och Schwan, H. N. Bland dessa har Herr Eneroth anfört: att, som, enligt Allmänna MagazinsDirectionens i sistvekne November Månad, till Kongl. Maj;t i underdånighet aflåtne skrifvelse angående förhållandet med årsväxten, utsigten för brödföda under in - ?ft Eesv, och Ekan, UtsJc, B_ctq,nkanclen, stundande sommar är bekymrande eller be-» dröflig, och
Stats-Contoret nödgas hålla tillbaka med sina reqvisitioner under Januarii och Februarii månader, skulle så mycket-större summor komma att reqvireras, sedan den i Mars ingått; men förhållandet kan likväl icke blifva enahanda, som i fall förskott kommit att uttagas i Januarii och Februarii månader, enär en tillgång då redan är beredd genom den, under dessa 2tne månader influtne Bevillning samt betydligare uppbörds-levereringar i Mars och nästpåföljande månader ofelbart kunna förväntas. Vid öfvervägande häraf, och då Utskottet instämmer uti de af Fullmägtige yttrade åsigter, har Utskottet ansett sig böra afstyrka bifall till Kongl. Stats-Contorets underdåniga framställning. Stockholm den 3o December 183/}. Ankom till Exp.-Utsk. den 3i Dec. Utlåtande, i anledning af Factor en för tryckning af Riksgälds-Contorets Creditsedlar Samuel Rumstedts, genom Fullmägtige i nämnde Contor, anmälde ansökning att varda bibehållen vid innehafvande lönebelopp. * (Rgs. A.) Uti skrifvelse till Utskottet af den i3 sistl. November, hafva Fullmägtige i Riksgälds-Contoret anmält> hurusom Factoren för tryckning af Slats-TJtskoitets Memorial N:o 3g t. 3 nämnde Contors Creditsedlar Samuel Rumstedt, uti en till bemälde Full* mägtige ingifVen skrift, anhållit, att, sedan hans i förenämnde egenskap innehafvande befattning numera kommer att upphöra, han, som nu är 64 år gammal, och i 45 år, såsom Factor vid Riksgälds-Contorels Tryckeri, varit tjenstgörande, måtte varda bibehållen vid innehalvande lön.
R:glds i Ränteriet levererade; men som den i ränteriräkningen åberopade verifikation, fol. 1014, icke finnes uti den i Lands-kontorets arkiv förvarade 1785 års verifikationsbok, har någon vidare upplysning om dessa, likaledes till oförändradt belopp allt hittills i ränteriräkningarne inoch utbalanserade medel icke kunnat åstadkommas. Hvad åter slutligen angår jordransakningsmedlen, 150 R:dr, så och efter det Kongl. Majit, genom nådigt bref den 6 Oktober 1852, täckts i nåder anvisa ett belopp af 250 R.dr R:mt såsom ersättning för den tillökning i göromål, som vid Lands-kontoret uppkommit i följd af de inom länet år 1850 förrättade jordransakningar, hafva dessa, af Kongl. Stats-kontoret anordnade medel blifvit år 1853 under ofvanberörde särskilda titel i Landtränteriets specialräkning upptagne. Af beloppet har derefter till vederbörande utanordnats under år 1853 50 R:dr, under år 1854 likaledes 50 R:dr, och under innevarande år återstoden, eller nu ifrågavarande 150 R:dr, så att för närvarande någor, balans af ifrågavarande medel i ränteriräkenskaperna icke förekommer. Särskildt anser jag mig böra i underdånighet anmäla, att, sedan Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, i skrifvelse den 8 Oktober 1849, till Kongl. Stats-kontoret remitterat, bland andra i Ränteriet då innestående äldre kontanta behållningar, äfven de 3:ne förstnämnde posterna, utgörande 458 R:dr 80 öre, i ändamål att derigenom vinna förenkling i ränteriräkenskapen, så har Kongl.
Prot. 1834- 5 Sami. t A fdel. 1 6:te Häftet. 2 Bevillning!-Urskotttts Betv Ar:o i3. gå att för dem anföra några skäl; men vid hvarje punkt der ändringar i sjelfva föreskriften ansetts nödige, äro de motiv anförde, sorn föranled t deras föreslående. De inom Respective Riks-Stånden väckte, lill Utskottet remitterade, motioner, som röra Charta? Sigillataeförfattningen, hafva, i sammanhang med granskningen af de stadganden, hvilkas ändring eller upphäfvande de åsyftat, blifvit i öfvervägande tagne, och äro hvar på sitt ställe besvarade - Utskottets förslag - r 8 3 o års Förordning. Till vexlar skola fyra serskilda stämplar af mindre storlek finnas, för att å finare papper i vanligt vexelfaimat. användas - Riksdaler; och dessutom växel-blanquetter afsådane valeurer som i 7 §. 7 morn. stadgas I cfe städer der vexelslut göras, skola till vexlar fyra, samt uti hvarje Läns-residence; till de i 7 §. 8. mom. omnämnde myntrepresentativer, tvänne stämplar af mindre storlek och här serskildt stadgad valeur finnas att tillgå, för att tili stämpling af dessa papper användas. I den händelse Rikets Högloft'. Ständer skulle godkänna den af Utskottet, på nedan anförde skäl, föreslagne chartering af privates Assignationer nara. blir en. förändring afa §. deraf en nödvändig följd, hvarföre Utskottet ansett sig böra föreslå den redactiön af berörde §. hvilken Utskottet funnitr i sådant fall, lämplig: Bevillning! -Utskottets Bet, Nt» i3. i §• 3. 1:0 Rättegångsoell andra skrif1:0
Han tillstängde omsorgsfullt dörren, och slöt mig sedan i sina armar, med ett uttryck af faderlig glädje, jag kunde nästan säga stolthet, hvilken bestyrkte mina aningar om någon ny stundande kamp. ”Hvad har händt, min bäste far?” frågade jag, nästan darrande för svaret. ”Hvad är det som gör pappa så glad?” ”Den lyckligaste, mest oväntade händelse, min Rosa! En utomordentlig Försynens nåd,” tillade han med verklig rörelse, och torkade med afviga sidan af handen en tår ur sitt öga. ”En händelse, min flicka, som icke allenast uppfyller min själ med den högsta grad af sällhet, jag någonsin rönt under hela mitt lif, utan äfven med en tacksamhet mot det högsta Väsendet, som jag aldrig känt så lifligt, som i närvarande stund.” Jag bäfvade allt mera; mitt hjerta hopdrogs af hemska förebud om stundande sorg. Jag kunde icke erinra mig att under de flydda åren någonsin hafva sett min far uti en sådan sinnesrörelse. Vi satte oss. Hela min varelse darrade. Nu talade min far; mitt hufvud svindlade; med möda höll jag mig uppe, och af allt hvad han yttrade ljuda blott de sista orden ännu i mitt öra: ”Njut, mitt barn, och prisa sedan Gud med dina föräldrar!” Härvid gick han ut och qvarlemnade i mina händer tvenne bref. Och dessa bref, min Hilda, från hvem voro väl de? O, du har redan anat det, och jag, jag anade det genast. De voro från Garben. Det jag först öppnade var till min far, och vidrörde endast med några ord, att hans förbindelse med hans fordna fästmö var bruten, samt att det nu, då han var fri, skulle utgöra hans högsta lycka, om en förening mellan kommerserådets och hans hus kunde tillvägabringas; det skulle vara honom oändligen kärt, att få hjelpa sin tillkommande svärfar på stadig botten, m. m. Brefvet till mig afskrifver jag ordagrannt. Hulda, goda Rosa! En följd af omständigheter, för bittra att uppgifva, hade, under mitt vistande i Sverige, i min fästmös hjerta grundlagt en kallsinnighet, hvilken fullkomligen förändrat henne.
Räntefoten, i allmänhet 6 procent, drabbade isynnerhet tungt mängden af jordbrukare, som, blottställda för missvexter och flera slags förluster, borde ega förhoppning, att, genom begge statsmakternas medverkan, utvägar må för dem öppnas att medelst årlig betal - 21 ning under en viss tidrymd af 6 procent, deraf 2 procent såsom kapitalafbetalning, kunna afbörda sig bela sitt skuldbelopp, oell genom en sådan, af klokheten föreskrifven, åtgärd betrygga jordbrukarnes sjelfständighet och välstånd. Kongl. Maj:L ansåg jordegarne hafva grundad anledning alt förvänta verkställighet å ett af Rikets Ständer fattadt och af Kongl. Majit gilladt beslut, samt att ett nytt kraftigt skäl för ett sådant biträdes lemnande åt jordegarne uppstått genom de då bildade hypotlieks-föreuingar, hvilka beredde större enkelhet och säkerhet för den upplånade summans användande. Hos Kongl. Majit hade nemligen åtskilliga jordegare, dels i Skåne, dels i Elfsborgs län, sökt nådig fastställelse å de dem emellan särskilt upprättade hypotheksföreningar, enligt reglementen, som blifvit till Kongl. Majlis pröfning öfver lemnade, med underdånig anhållan om Kongl. Majlis nådiga medverkan till beredande af understöd från statens sida för dessa föreningar. Vid fastställandet af ingångna hypotheks-föreningar vore väl statens första åliggande att tillse, det de innefatta tillfyllestgörande garantier för ordning och säkerhet, men staten borde ock i andra rummet vaka deröfver, att föreningarnes kreditrörelse icke kunde utöfva menligt inflytande på den allmänna penningerörelsen, och derigenom försvaga grundvalen för all förkofran i samhället, myntvärdets stadga. Kongl.
Flottans Handtverks-, Timmermansoch Machinist-slater (i rundt tal) 63,000: — Artilleri-batteriet i Norrland 513: — Tillsammans: R:mt R:dr 181.683:45; så hafva Rikets Ständer å Riksgälds-kontoret anvisat och till E. K. M:ls disposition ställt dels en summa af 118,170 R:dr 45 öre, alt, efter ofvan angifna grund, såsom gratifikationer tilldelas i tjenst varande Under-officerare och deras vederlikar vid Garnisonsregementena, vid Artilleriets Tygoch Handtverks-slaler samt vid Flottan och Marinregementet. dels en summa af 63,000 R:dr, att likaledes gralifikalionsvis för della år fördelas mellan nuvarande personalen vid Flottans Handtverks-, Timmermans och Maehinist-slater, äfvensom Rikets Ständer medgifvil, ali eli belopp af 513 R:dr, allt Riksmvnl, må på enahanda sätt till Underbefäl m. fl. vid Artilleri-batteriet i Norrland fa utgå af Norrbottens Häsljägare-sqvadrons-fond. Hvilket Rikets Ständer fa i underdånighet anmäla, framhärdande &c. Stockholm den 22 Augusti 1857. 212 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 98. .l o 98. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln deri 15 Aug, 1857. Preste-Slåndel den 19 Borgare-Ståndet den 19 Bondeståndet deri 22 Rikets Sländers underdåniga Skrifvelse, angående beviljadl anslag till beredande af tillfälle för Officerare aj Arméen all ingå i utländsk krigstjenst. (Stats-Utskottets Utlåtande N:o 76). S. A. K.
Om de för Orde hemställan, ansetts böra fortfarande bibehållas, förekomma i niruppl^rtnd^ytteJ Räkenskaperne under följande titlar, nemligen: i i ga re erforderlige åt gärder. 1 :o. Adeliga och Säteri friheter. 2:o. Bergsfrälsefriheter. 3:o. Uppodlingsfriheler. 4:o. Förläning på lifstid. 5:o. Dito på behaglig tid. G:o. Förpantade hemman och räntor. 7:o. Förarrenderade hemman och lägenheter. 8:o. Ödes hemman och lägenheter. 9:o. Kongl. Slott och Kungsgårdar. Då KammarCollegium i underdånighet tillstyrkte förutnämnde afkortningstitlars bibehållande, ansågs sådant, på sätt ofvan nämndt är, vara erforderligt för beredande af nödig controll ej mindre å jordens tillvaro och beskaffenhet, än derå, att de skyldigheter, som föranledde och åtlöljde de åtnjutne friheterne, behörigen uppfyldes m. m.. Sjelfva jordens tillvaro utvisas likväl tillräckligen af Jordeböckerne, uti hvilka hemmanen med deras rätta skattetal, i hvad lall som helst, måste upptagas, hvaremot det icke är hvarken af verkligt behof påkalladt eller fullkomligen lämpligt att i Räkenskaperne debitera utskylder, som icke böra utgöras och derföre åter mäste afkortas. Sådant leder endast till onödig inveckling; hvadan, efter Comiterades åsigt, i allmänhet icke andra räntor böra påföras till redovisning, än sorn skola erläggas, så vida icke i vissa fall, då befrielsen ifrån räntors utgörande innefattar ett anslag för ändamål, hvilkas alla kostnader anses böra af Räkenskaperne utvisas, det kan finnas nödigt alt annorlunda förordna, hvaremot i afseende å sådana räntor, som, på grund af sjelfva hemmanens serskilda disposition, icke komma att 72 utgå, all nödig upplysning kan erhållas derigenom, att de uti Jordeboken varda inom column antecknade.
För att, så mycket möjligt är, förenkla beskattningsgrunderna och minska titlarna, der skatterna till enahanda behof utgå, har man, sedan centonalen nu mera utgör en till Rikg:s-contoret ingående bevillning, här sammanslagit den med bevillningen efter § 3, deri löntagaren , i ett sammanhang, får vidkännas all den afgift för löneinkomsterna, han skäligen kan draga; hvarigenom ock jemlikhet i skattegrunderna inträder. Om det än vill synas, att centonalen härigenom alldeles försvinner, uppkommer likväl i sista rummet ingen förlust för Staten, som deremot, på sätt här linnes föreslaget, erhåller full ersättning genom beskattningen af sådana extra inkomster och sportler, deraf centonal tillförene icke utgått. Af anförda skäl har denna § blifvit ersatt af en ny. Se Art. II, § 3. § 3- Ehuru utgående från samma motiver, kommer författaren of detta project till alldeles motsatt föreskrift med hvad 5 3 i Bevilln.-stadgan företer. Uti projectet har nemi. den regel blifvit lagd till grund för bevillnings utgörande, att en hvar skattar för den inkomst han åtnjutit, utan afseende på ett större eller mindre belopp. Det inträffar ock alltför ofta, att embetsoch tjenstemän från Staten, eller de publika verk, hvarunder de lyda, antingen sakna eller i så ringa män uppbära anslag för så kallad skrifvarehjelp, att de sjelfve behöfva löna sådana skrifvarebiträde!), som i och för tjensten äro af nöden; och då, enl. hvad här är föreslaget, hvar och en löntagareskall beskattas för den inkomst han njuter —- således äfven skrifvare, för hvad denne af principalen erhåller såsom lön eller betingadt arfvode — bör följaktligen embetsoch tjensteman, som i och för sitt embetes utöfning är i behof af ett eller Den i F e l> r 11 a r i. 97 eller flera biträden, äga rättighet, att ifrån den till beskattning uppgifna inkomsten afdraga hvad till skrifvare-biträden utgår.