Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På grund häraf och då erläggande af friskilling så mycket mindre synes Utskottet böra, på sätt i 4 Kap. 2 § Jorda-Balken för närvarande är föreskrifvet, utgöra ett vilkor för fastebrefs meddelande, som det icke torde möta större svårighet att af köparen utfå denna i allmänhet obetydliga afgift, än öfriga med lagfarten förenade kostnader, samt i allt fall bestämmelse om erläggande af en sådan afgift icke lärer lämpligen hafva sin plats i allmänna lagen, får Utskottet vördsamt hemställa, att Rikets Ständer ville för sin del besluta en författning af detta innehåll: »Med ändring af 4 Kap. 2 § Jorda-Balken, sådant detta lagrum blifvit förändradt genom Kongl. Förordningen den 10 September 1823, stadgas, att samma § skall erhålla följande lydelse: Jord, hus och tomt i staden, som säljes, skall ock offentligen vid öppna dörrar å Rådstufva tre måndagar uppbjudas, fyra veckor emellan hvart uppbud; faller helgedag in å uppbudsdag; då fullföljes uppbud nästa måndag derefter. Kommer ej klander å det köp inom fjorton dagar ifrån tredje uppbudet; varde det då, såsom lagståndet, med Rättens fastebref bekräftadt. I fastebrefvet skall nämnas, huru många alnar den gård elier tomt är bred och lång, så ock i hvilket qvarter och fjerding och emellan hvilka gator och gränder den belägen är. Om skifte och gåfva vare lag samma.» Stockholm den 21 September 1863. Ank. till Exp.-Utsk. den 21 Sept. 1863, kl. 6 e. rn. Memorial, i anledning af återremiss af Utskottets Utlåtande N:o 38 öfver motioner om ändring af 12 Kap. 2 § Rältegångs-Ballcen.
Utskottet har såsom allmän grundsats antagit, att de skolor, der lärjungarnes antal stiger till 200 eller derutöfver, böra utgöra fullständiga elementar-läroverk. Undantag från denna grundsats har gjorts för skolorna i Strengnäs, Hernösand och Wishj, hvilka räkna ett mindre lärjunge-antal, än det ofvan angifna, men som uppkommit genom förening af Gymnasium och skola, äfvensom för skolorna i Ostersund med 134 lärjungar, Fahlun med 150, Umeå med 102, Carlskrona med 124, och Malmö med 184. Granskar man nu detta förslag till högre elementar-läroverk och skälen derför, så har man svårt att inse orsaken, hvarföre Norrköpings skola blifvit från denna klass utesluten. I sistnämnda skola uppgick nemligen vid innevarande höst-termins början lärjungarnes antal till 193. Dessutom funnos vid nämnde tid 81 ynglingar, hvilka njöto undervisning i den enskilda läro-anstalt, som för fem år sedan i Norrköping inrättades, hufvudsakligen för att fylla ett derstädes länge öfverklagadt behof af ett högre läroverk, derifrån lärjungar kunde dimitteras till Akademien. Då nu be - 62 Stats-Utskottets Utlåtande JM 148. (Fortsättn.) malde läro—anstalt erhållit en sådan dimissionsrätt och sålunda är af en slags offentlig natur, så befinnes för närvarande antalet på dem, som erhålla allmän undervisning i Norrköping, uppgå till icke mindre än 274. Detta stora lärjunge-antal, hvaraf säkerligen två tredjedelar äro stadens barn, tyckes hafva bordt berättiga Norrköping, att, vid nu pågående reglering af Rikets skolväsende, erhålla ett högre elementar-läroverk. Härvid skall måhända någon göra den invändning, att lärjungarne i omförmälda privat-anstalt icke få tagas med i beräkningen, då man uppgör grunderna för Rikets offentliga läroverk.
För min del skulle jag tro det sednare vara det rälta, så vidt den åsigten öfverenssläolmer med Regeringens; ty någonting är det väl skäl alt representationen får veta om hvad Regeringen i denna vigtiga fråga tänker. Följden blir naturligtvis, ali de, som hafva en motsatt åsigt, fä bearbeta nationen på sitt sätt. Hafva de rösträttighet vid riksdagen, så må de arbeta der för sin åsigt. Reservanten har vidare ansett det vara en olägenhet, att man möjligen efter personerne i eomile'eu skulle kunna sluta till Regeringens tanka i ämnet; men den anser jag nu icke längre, åtminstone icke under ett kommande riksmöte, kunna döljas. Reservanten fruktar vidare, alt ett förslag till representationsförändrings utarbetande af en sådan comité' och af Regeringen öfverlemnadt till R. St. skulle kunna anses såsom Regeringens eget, och alt man derigenom blefve mera bunden vid dess granskning. Jag kan för min del icke dela denna åsigt; så länge RiksStin, och en hvar af deras ledamöter, bibehålla sin fria yttranderätt, så lärer man icke vara inskränkt i granskningen af ett förslag derföre alt det kommer ifrån Regeringen. Jag tror icke, att Hr von Hartmansdorff deruti finner ett hinder för att yttra sina tankar öfver förslaget. Jag för min del, oaktadt den ställning jag bär vid Hofvet, skulle icke finna mig deraf hindrad, och tror icke alt någon af R. o. Adis ledamöter skulle tveka, att på ett värdigt sätt anmäla sina anmärkn:r emot ett sådant förslag, om de voro inom sig öfvertygade alt detsamma icke vore för fäderneslandet nyttigt. Reservationen innehåller vidare åtskilliga upplysningar om det sätt, hvarpå förslaget tillkommit. Det vittnar visserligen genom sin redaetion af sig sjelf om en sådan brådska, att man kunde se, att det tillkommit i hast, äfven om delta icke af reservanten blifvit upplyst, men detta anser jag likväl icke vara så hörande till saken, att det nu behöfver vidröras. Jas: o • inskränker mig salunda till anhållan om bifall till förslaget, med den förändring, att det icke måtte till K. M. afgå, i annan händelse än att icke något fullständigt representationsförslag blir hvilande, och med det tillägg, att R. St. önska, att K.
S. D. Föredrogs meddeladt Utdrag N:o 312 af Vällofl. Borgare-Ståndets Protokoll för den 20 sisll. Juni, deruti, jemte underrättelse om bemäkla Riks-Stånds vid pröfning af Eanko-Ulskoltels Betänkande N:o 25, angående reglering af Bankens låneoell kre liliv—rörelse m. m., lättade beslut, de öfriga Biks-Slåmlen inbjudits alt biträda dessa beslut, så vidt de omfatta nedan upptagna delar af nyssnämnda Betänkande nemi. a) 27 punkten 2:dra momentet. Preste-Ståndet länn ej skäl antaga inbjudningen rörande detta moment, utan vidblef sitt i ämnet lättade beslut. b) 35 punkten I sta momentet. Sedan af inkomna Protokolls-utdrag den upplysning vunnits, att frågan genom 3:ne Biks-Slånds bifall till Utskottets förslag uti ifrågavarande moment redan blifvit afgjord, ansågs inbjudningen ej föranleda annan åtgärd än att läggas lill handlingarna. c) 43 punktens första moment. Inbjudningen ansågs ej erfordra något yttrande, enär Preste-Ståndet rörande föreskriften i delta moment lättat enahanda beslut som Borgare-Ståndet. d) 43 punktens 6:te moment. Ståndet, som ansåg Utskottets yttrande med anledning al Riks-Ståndens olika beslut om detta moment böra alvaklas. lade inbjudningen till handling ar ne. Den 4 Juli. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Sammansatta Statssamt Allmänna Bestarsoch Ekonomi-Utskottets den 22 och 30 sisth Juni på bordet lagda Utlåtande Prot.-Uldraij dm 4 Juli 1860. 501 N o 4 7. i anledning af erhällne åtcrrcrnisser a Belänkandet N:o 3, i fråga om anläggande al en fyr ä klippan Bonden, om anslag till fyrfartvg vid Sydost-brotten och vid Kallegrundet m. m., biel den i början af Utlåtandet gjorda anmälan lagd lill handlingarne samt Utskottets sednare hemställan bifallen. S. f).
Derefter skall redaktionen vidtagas och sjelfva lagen upsättas, och detta öfverlemnas vanligen åt en eller annan af Utsk:s ledamöter jemte Sekreteraren, och dervid anmodas de Utsk:s!edamöter som vid detta redaktions-arbete vilja närvara att sammankomma hos en eller annan af Utsk:s ledamöter. Man kan icke begära att detta redaktions-bestyr skall ombesörjas af Sekreteraren ensam, ty det är omöjligt, icke heller kan man begära att det skulle ske i Utsk. bestående till j:del af prester, tulei bönder och endast de öfriga Ståndens medlemmar lagfarne män, utan det måste derföre besörjas af delegerade. Derefter framlägges detta arbete för Utsk. dervid förslaget genomgås, mot detsamma göres anmärkmr och de delegerade få ofta 1, 2, eller flera gånger företaga frågan till ny behandling. Den värde talaren må således icke undra deröfver att han icke finner något anslag Deri 11 November. på svarta taflan, ty för riem af ledamöterne som åro mest arbetssamma, sker ieke något anslag ej heller må lian förvånas öfver att arbetet går långsammare inom LagUtsk. ån andra LTtsk., särdeles då LagUtsk. har den åsigten att de som icke anses kunna föranleda till någon åtgärd, dem lägger man undan, och företager deni som anses vigtigast. Man hvser nemi. den åsigten att om ett eller annat afslag icke genast kommer in till Riksdagen, så kan det vara likgiltigt. Man kan visserligen göra den invändningen att Utsk. måhända misstagit sig i sin upfattning, och det nr äfven möjligt meri som Utsk. likväl skall verkställa sjelfva redaktionsarbetet enär det i de flesta förslag icke finnes något ungjordt, så är det all sannolikhet för att det icke blifver någon annan redaktion än den i hvilken Utsk. utarbetat förslaget. Om Utsk. icke har föreslagit att godkänna, så är det, mycket svårt att alldeles ånyo uprätta förslaget enär Utsk. är af den åsigt att det icke kan ske eller att motionen icke förtjenar bifall.
„ 1845 4,572. „ 1849 4,528. „ 1850 4,155. od) 1851 4,430. 3)e lättöfättgelfesbt)ggnaber efter cellfpftemet, fjtuilfa mib Oiifetd ©tänberd febnafte fanttnanfomft troro imber arbete i 9Beneröborg, ©arlds Irona ocp ©almar, fmftua blifirit fttllborbabe, få att be litnnat till bes gagttaitbe upplåtaö, be tioå förftnämnbe år 1851 od) bet i ©alntarbås följbe året. Huber itäfllibtte år äro lifa beffaffabe bpggttaber påbörjabe i SD^almö od) Suleå, odj är nteb bent rebatt få långt fomntet, att be äro ttttber tal itppförbe od) aitfed unber loppet af näfta år bltftna färs btga till fångard entottaganbe. Slftrettlebed f)ar Äongl. 9Raj:t förorbs nät, att af be mebel, Otitetd ©tänber för änbamålet anmifat, en bel ffall år 1854 antoänbad till påbörjattbe af ländl;äfte i Söefteråd, l)tnarförs utan på nåbig pröfning beror, ljurmoiba ide unber famina år början må md ffe meb itp^foranbe af cedfäit gelfe för ©ötljeborgö od) SSofjué Sän. @j mtnbre än 11 Sätt, 0tocff)olmö 0tab oberäfnab, Ijafma nu teban er Sill fudborbanbe af be reban beflutabe od) unber arbete waranbe (änöfängelferna, Ijwilfa fiola innehålla tidfammané 195 ceder, äfwenfbm till uppföranbe af bplifa uti Sätt, font ännu äro i fafnab beraf, mill Äongl.
# böter 37:0. angående (Tplbigljct f6r35orgare,: att i fladén vara mantals od) (Tätt (Trifven; 3gro. — med anhållan oni'underfofning i affeende på moje# lig: nedfåttning af (TeppStmgålder å (SvenfTa fdrtpg;; 39:0. angående inrättande af en &me#anfkalt till förmån för ^ackjernStidverkare i fKifet; 40:0. den; 17 (September, angående San;li#(Stt)relfem> $anbca|?a6 forflott# ning tid fRiBgalbSSontoiret, i håndelfeaf förenämnde SmbetéverkS upplösning;; 99 41:0. den 17 (September, angående angelägenheten af en adman regie# 4- ring om krono#brefbåringS(Ti>ldigbeten; 42:0. den 23 (September, angående ett forånbrabt^ användande af den 0 4 procent, forn af (Terbfju# inom SarlftadS (tift nu erlåggeS tid ^)ofpitalef derftadeS; 43:0, angående foreflagne ändringar i kongl. gorordnin# a + gen den 19 Sdecember 1827, angående IjevmanSklpfning och jordaffondritig; 44:0. i anledning af kongl. “lOia/itS Nådiga ^ropofition, + att kongl. gororbningen den 19 ^December J827, om bemmanSlpfning och fordaffondring, må afven gåda i affeende å (Säteri? fKå# och :3TorS farnt grålfehemman; 4^:0. den 28 (September, om förklaring och tillägg i kongl. kungorel?
Till vinnande af en skyndsammare och mera ändamålsenlig behandling af desse ordningsmål, har derföre blifvit föreslaget, att, sedan böter blifvit någon för försummad inställelse en gång ålagde, Kyrkorådet derefter må ega att påkalla Magistratens eller Kronobetjeningens handräckning, för alt få den tredskande med l jeni ige medel inställd. Hvad sålunda anfördt och föreslaget blifvit hafva Utskotten till gemensam profning företagit, och dervid funnit en fullständigare lagstiftning i omförmälde ämnen vara af behofvet högligen påkallad. För närvarande finnes ingen Lag, utan endast sedvänja, lill grund för omröstning å Socknestämmor i städerne, likasom föreskrift saknas, rörande Secknestämmor och Kyrko - Lagsamt Allm. BeU’.- och Oecon.- Ut.sl:s Betänkande IV:o /fö. Kyrkoråd samt desse myndigheters constituerande i de Församlingar, sorn utgöras af både släder och hemman å landet, hvarförutan åtskillige ändringar i nu gällande stadganden torde erfordras; men då Utskotten sakna kännedom om de olikartade plägseder och förhållanden, som i förenämnde afseende, inom städerne för närvarande ega rum, oeh ej äro i tillfälleatt härom inhemta upplysning eller att uppgöra förslag till Författning, hafva Utskotten, till ändamålets vinnande, ansett lämpligast vördsamt hemställa, att Rikets Höglofl. Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Majit, efter Stadsförsamlingarnes hörande, åt Comiterade för Kyrko-Lagens öfverseende eller åt andre sakkunnige män i Nåder uppdraga utarbetandet af förslag till en fullständig Författning, angående Socknestämmor och Kyrkoråd i städerne och å landet, samt berörde förslag, till Rikets Ständer» bedömande, låta å nästa Riksdag i Nåder framlägga. Stockholm den 12 Januaiii i835. STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, i835.
Uti 1733 års förordn. förekommer följande strof, sedan man förut bestämt måttets storlek: ”Men som största oredan bärtills kommit af ett skiljaktigt mätningssätt: så pröfve vi skäligt och med rättvisan enligt vara, att mätandet bör ske. skyflat och skakat, så att all den spaumäl bringas in uti T:n, sorn der kan innehållas. Fördenskull när T:n är full, skakas den 2 ä 3 gånger eller oftare efter köparens behag emot golfvet eller bottnen och stötes tre å fyra gånger på tunnebrädden med strvkbrädet; men sedan T:n är således blefven upfyld, strykes den jemnt af”. Detta i afseende på säd. Vidare säges i afseende på malt: ”Hyad åter maltet beträffar, så emedan det merändels utlupit är och mycket taline häfver, och sig icke tillsammans skaka låter; så Den 8 Juli e. m. 163 håfve vi för godt funnit, att det må både skakas och med händerne stoppas, sedermera strykes och i st. f. rågan, der afradsmål vara bör, uppå hvar T:a tagas 2 kappar; uppå en spann en kappe, o. s. v.” Vi se nu således att genom denna åtgärd, som icke tyckes skilja sig mycket ifrån det gamla, enär kapparnes antal på T:n är detsamma, så har likväl upkommit en förökning i afrads-t:n. Jag har nemi. öfvertygat mig derom att om man efter 1634 års förfaltn. upmäter ett kärl, och sedan efter 1733 års författn. upmäter detsamma, så går det i sednare fallet unge - färligen 10 proc. mera spanmål i den T:n. Följden blef att köpe-l:n steg upp ifrån 32 till 34 kappar och afrads-t:n ifrån 34 till 37 kappar. Den närmaste författmn är den af år 1737. Då minskades T:n och man återgick till det gamla, och det besynnerliga är, att man gjorde det nästan utan att låtsa veta af att 1733 års författn. fanns.
Härigenom få naturligtvis RiksSlrn den fullständigaste upplysning om ärendena, sorn kan vinnas. Skulle nu valen till electorer ske antingen af bela Ståndet gemensamt, eller ock af 5 särskilda aldelningar, som Ulsk. föreslagit, så blir deraf en gifven följd, att den fraction, som inom Ståndet vid valtiden är den inflytelserikaste, äfven blir den, som tillsätter alla utsk:s-ledamö!ernn. — Minoriteten, eller, i händelse af flera opinioner, minoriteterna, kunna naturligtvis vid dessa val intet uträtta och få således ingen, som representerar deras opinioner inom Utsktn. Annorlunda blir likväl förhållandet genom bänkm.- valet.—-Här kan det ena eller andra partiets pluralitet mindre uträtta, enär möjligen den ena bänkm.afdelningen kan bestå af endast det segrande partiet, då deremot i en annan bänkm.afdelning pluraliteten kan utgöras af minoritetens eller ett motsatt partis ledamöter. Att ibland 20, om äfven tillfälligtvis sammanförda, personer skulle vara en så total blist på känd moralitet och intellectuel duglighet, att någon svårighet skulle uppstå vid valet, i anledn. af svårigheten att finna 2 ledamöter med någorlunda allmänt kända moraliska och intellectuella egenskaper, det skulle jag för min enskilda del tro sällan om någonsin vara händelsen; man bör åtminstone ej kunna föreställa sig ett dylikt förhållande hos det förnämsta RiksStåndet, hos ledamöterna af det Stånd, som i fordna tider utgjort Sveriges prydnad, och som i historien ingraft djupa och stadigblifvande minnesmärken å höga och ypperliga så väl moraliska som intellectuella egenskaper. Ar förhållandet verkligen sådant, så är ock tiden inne, alt sjelfmant afstå från representationsrätten; men jag hoppas och tror, att vi ej ännu kommit derhän, och önskar att det aldrig må blifva händelsen. — Sälänge R.' o. Ad. fortfar att utgöra ett RiksSt., och representera £ af Svenska nationen, så länge måste man äfven förutsätta, att Ståndets pluralitet utgöres af så väl moraliskt som intellectuelt oklanderliga medborgare.
Det gifves en pröfvosten, hvarpå man kan skilja det höga inom literaturen från det låga, det värdefulla från det värdelösa. Fråga först, har det s k ö n h e t? Därnäst, har det sanning? H v a d som först kan förefalla oss som skönhet, kommer att förändra utseende, o m vi icke däri kunna finna det höga moraliska element, som fordras. O m hvad vi anse vara sanning ej innehåller någon förädlande skönhet, är det blott en halfsanning, som alltid är den farligaste. D e t kan t. e x. sägas att det onda är sant, ty det onda existerar j u utom all fråga; men att måla o c h utbreda sig öfver det onda och fästa vår blick därpå såsom sanningen skulle vara att falla i en olycksalig o c h hädisk villfarelse. Det är icke bra för den naturalistiske författaren, o c h icke heller för hans läsare, att kasta sanningens ljus alltid och allenast på de mörka o c h dåliga punkterna i den mänskliga naturen, att framvisa dess svagheter utan medkänsla, dess synder utan sorg, dess lidanden utan tröst. H v a d som är simpelt, groft eller orent blir det icke mindre, därför att det är korrekt tecknadt, o c h vi få icke låta någon talangfullhet i stilen bortskymma ämnets värdelöshet. M y c k e t gäller i våra dagar för literatur, som alldeles förnekat sin rätt till detta namn, emedan det vid närmare granskning saknar de båda viktigaste beståndsdelarna, sanning och skönhet. Under hvarje tidsålder hafva de verkliga b ö c - kerna, de hvari store män nedlagt hela sin själ o c h hvarmed de ökat den intellektuella rikedomen i världen, alltid varit m y c k e t få, men aldrig förr har det producerats en sådan kolossal myckenhet af arbeten, som antingen icke utgjort något bidrag till denna rikedom, eller också rent af gjort människorna intellektuelt fattigare genom att taga deras tid o c h sinnen från de sanna böckerna. Vid detta namn kunna vi verkligen icke kalla den mängd volymer, som år efter år hopar sig öfver oss, ehuru de därför visst icke alla äro värdelösa. D e t ständiga flödet af noveller, romaner, resebeskrifningar in. m.
All branwins försäljning under Gudstjenst det ware sig i stad eller pä land ware pä det Den 6 IM. *2z strängaste förbuden med undantag likw-äl af staderne pä Källare och wärdshus dä mat under Gudstjenst gifwes. 26:0. Hos Kongs. Maj:t lara Riksens Ständer anse nödigt i underdänighet anhälla, att förbud emot bränwins tillwerkning icke mätte fä äga rum för längre eller körnare tid, utan högst wigtige orsaker och dä Rikets behof af spannemäl icke kan fyllas pä annat sätt an genom besparing af den, som i annat fall stulle ätgä till bränwins branning. 27:0. Enär ett sädant förbud emot bränwins bran, ning under en eller flera monader af den tillätna bränwins bränningstiden blifwer ansedt nödigt, kommer denna förbudstid ask stallas pä sä mänga mänader, räknade frän Ockober mänads början som nödwändigheten fordrar, äfwensom sörbudstiden allid kommer att wara i oafbruten fortsättning och således utan mellanskof af rillätne eiler icke tillätne bränneri terminer, hvarförutan Riksens Stander torde anse nödigt hos Kongl. Majit underdänigst anhälla, att enar bränwinsbranning för längre eller korrtare tid anses böra inställas, Kongs. Maj:t täckes derom sä tidigt som möjligt ar meddela allmän underrättelse, pä det hushållare mäge bliswa i tillfälle derefter ställa de härmed i sammanhang stående enstildre hushålls anstalter. 28:0. Alla inskränkningar mi bränwins lillwerkningstiden böra wara lika och inträffa under samma tid t alla fläder och pä landet. 29:0. is4 Den 6 Julli. 29:0. Den hemmanen pä landet ätföljande bran» wins afgift, sann hwad städernes mantalstrisne personer erlägga, sommer altid att utgå antingen bränwin får tillwerkas, eller för längre eller korrka» re lid inskränkes. go:o.
Det heter nemligen: ”Ränta och vinst å aktier i bolag, der aktieutdelningen icke kan inbegripas under benämningen inkomst af arbete.” Jag kan icke fatta annat, än att det skulle blifva en dubbel beskattning, som träffar, dels den, som innehar .en aktie, dels don, som är delegare i bolaget. Detta är likväl kanske ett misstag af mig, hvilket, i enlighet med den af mig förut gjorda framställning, för sådant fall torde rättas. Gr Mörner, Carl Göran Detlof: Yid den nu före dragna punkten tillåter jag mig att fästa upmärksamheten på en skiljaktighet, som förefinnes mellan Htsk:ts förslag och det af komitén upgjorda. Utsk:t uptager, att, hvad som förstås med inkomst af kapital, är: »ränta af utlånade eller i ränte»bärande obligationer nedlagde, eller hos penningeförvaltande 110 Den 12 Maj e. m. ”verk eller enskilde insatte penningar, äfvensom ranta och vinst ”å aktier i bolag, der aktieutdelningen icke kan inbegripas un”der benämning inkomst af arbete.” Men, då Komiterade, i 7:de §:n af sitt förslag, tala om bevillning för inkomst af kapital, tillägga de: »när inkomst beräknas af ränta å utlånadt kapital, tår afdrag »ske för ränta, som utbetalts af den skattskyldige å uplånadt ”kapital, jemte de förluster och kostnader, som genom kapitalets förräntande förorsakats.” Komitén har således trott, att det icke vore tillräckligt, att kunna säga en person, att han i det eller det företaget insatt ett så och så stort kapital, för att kunna beskatta honom derför; utan, om personen bevisade, att han lant upp penningar på annat håll, så egde han derför göra afdrag, samt skulle endast beskattas för så mycket, som räntan å det utlånta kapitalet kunde öfverskjuta hvad till afdrag medgifvits. Härom förekommer icke något i TTtsk:ts förslag. Jag tror likväl, att detta är en vigtig omständighet, som väl kan förtjena att behjertas, då man beträder den nya banan, att beskatta kapitalet.
och dels att, efter hvad nu kunnigt blifvit, till nästa läsetermin vid skolorna i Arboga, Enköping och Söderhamn redan så många nya elever blifvit till intagning anmälda, att antalet af lärjungar vid instundande läsetermin kommer att vida öfverstiga nuvarande antalet lärjungar i dessa skolor. I betraktande af hvad jag nu haft äran andraga med hvad mera blifvit af motionärerne ådagalagdt, torde det icke kunna förnekas, att billighet och rättvisa fordra att ifrågavarande trenne Pedagogien varda upphöjda till treklassiga Elementarläroverk, och får på grund häraf jag vördsamt hemställa, det Rikets Högloflige Ständer behagade besluta att Pedagogierna i Arboga, Enköping och Söderhamn måtte, i likhet med hvad Stats-Utskottets Utlåtande M 123 (Fortsättning). 63 samt under de vilkor i öfrigt Stats-Utskottet, angående skolorna i Askersund och Söderköping m. fl. föreslagit, varda å stat uppförda såsom Elementar-läroverk med trenne (3:ne) lårare, nemligen en Rektor och tvänne Adjunkter.» Häruti instämde Herr F. Rinman. Emot 63:dje punkten (angående Folkundervisningen): af Riksdags-fullmägtigen Jonas Andersson: »Då jag icke i allo kunnat gilla de af Utskottet fattade beslut, rörande anordningen af de till folkskolornas upphjelpande i riket anslagne medel, och jag sålunda deremot måste reservera mig, vill jag dervid foga följande vördsamma anmärkning: