Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fem hamnar inflytande och Wisby stad tillkommande tolag borde i första rummet användas till anskaffande och underhåll af nödiga Våg-inrättningar och packhus; alt, genom Kongl. Brefvet den ao Augusti 1828, åberopadt i Commerce-Collegii Kun - Stats-, samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskottens Utlåtande, iV.o 82. 29 Kungörelse den 8 Sept. samma år, de sistnämnde landthamnar, genom högstberörde 1827 års Kongl. Bref, förunnade förmoner, finge, under lika vilkor, utsträckas till Ljugarns å Gottlands östra kust, emellan Katthammarsvik och Rone belägna landthamn; hvarjemte, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse af den 14 December 1840, kungjord genom Kongl. Commerce-Collegii circulaire af den 8 Mars uästpåföljda år, det blifvit medgifvet, alt, i enlighet med hvad Kongl. Collegii kungörelser af den3i December 1827 och den 8 September 1828 innehålla, i afseende å vissa hamnar å Gottland förunnade friheter, direct inclarering från utrikes ort af till införsel lofgifna varor finge i Burgsvikshamn ega rum, dels ock att derstädes samt vid Fåhrösunds och Kylleys landthamnar å nämnde ö Svenska och till införsel lofgifna utländska varor må i öppna bodar försäljas, under vilkor, att den, som dylik handel idkade, skulle vara borgare i Wisby.
En Secreterarej som förer Protocollet vid Fullmäktiges sammankomster, uppsätter och contrasignerar alla utgående Bref och Expeditioner, likaledes alla Conslitutorial, Tjcnstförordnanden och Afsked för Riks - ( 78 ) gäldsContoirets och GeneralAssistanceContoirets Embetsoch Tjenstemän, hvarvid på hans ansvar ankommer, att sistberörde Handlingar äro behörigen charterade; åliggandes det sedermera Commissarierne i RiksgäldsContoret samt ÖfverCommissarierne i GeneralAssistanceContoiret hälla hand deröfver, att någon icke får inställas i tjensten eller uppföras till lön eller arfvode, innan med företedde behöriga Bevis, hvilka i afskrifter tillika böra aflemnas, blifvit styrkt, att de allmänna afgifter, hvilka vid befordringar i Banken dessutom äro vanlige, blifvit erlagde. Och förhålles på lika sätt, i anseende till pensioners utbetalande åt dem, som erhålla afsked med pension. En Registratorj som tillika är Archivarie, förer Diarium öfver alla inkommande Bref, Remisser, Memorial och Skrifter, antecknar, enligt Protocollen, uti Diarium de åtgärder, hvilka äro uti hvarje mål vidtagne; vårdar alla till Fullmäktiges Canzli hörande Handlingar m. m.; äfvensom det så kallade Gamla Archivet af förra Rikets Ständers Contoir samt f. d. Kongl. RiksgäldsDirectionens Handlingar förblifver under Registratorns vård. — Honom åligger det också, alt, när Secreteraren af sjukdom eller annat laga förfall är hindrad, närmast företräda Secreterarens ställe.
I land k t mynt, att återbetalas inom sednast 45 och tidigast 30 år från upptagandet; 2:o alt det. öfverlemnas åt Banco.Utsk., ali närmare bestämma de villkor, sorn vid länets upptagande böra ligga lill grund; 3:o alt i fall delta Utsk. skulle anse lämpligare, alt lånet upplages af K. M. ä rikets vägnar, del äger alt derom göra anmälan hos R. St.; samt 4:o alt de prot., hvilka vid detta ärendes behandling hos Utsk. kunna föras, dels då upplysningar, allemnade af fullmäktige, förekomma af-dea art, all de anses böra hällas hemliga, dels då de i andra punkten omnämnde bestämmelser fattas, behandlas på sätt 13 § i 1841 års baueoreglemente stadgar. Begärdes på bordet. 4. I öfverensstämmelse med de grundsatser för bankens sedelrörelse jag i mill yttrande till prot. d. 7 dennes framställde, och hvilka jag visade hafva varit allmänligen erkände och tillämpade i eli land, rikt på erfarenhet och sakkännedom i detta ämne, får jag vördsamt föreslå, alt, med upphäfvande af de i .§§ 118 och 120 i nu gällande bancoreglemenle af 1841 innehållna föreskrifter, följande nya stadgande införes : Bankens sedelstock, hvartill räknas alla af banken ulgifna och icke inlösta eller afskrifna sedlar, jemte den i depositionsafdelningen inneslående fond för inlösen af ännu utelöpande r:gs-sedlar, äfvensom behällniugaruc på räkning i depositious-afdelningen, antingen 492 Dea 25 A agus ti. li11höranile enskilde personer oell helag eller på beviljade crediliv, flir icke genom någon fullmäkligs olgärd ökas utöfver dubbla beloppet al bankens capilalbchällniiig eller sednast afslutad Iiufvudbok, med tillägg af ett belopp, motsvarande bankens metalliska cassa.
Jag vill blott, i afseende på 2* 20 Den 12 Junii f. m. i frågan om den råtta principens uppställande, förklara, att jag ansea1 Utskottet hafva gjort en god början dertill, då det afslagit det nu begärdte understödet för inqVarterad Garnisons fattigförsörjning. Jag vet ej något skål, hvarföre Släderne med större folkmängd skola vara mera berättigade än landet, att slippa underhålla sina gamla krigsmän. Det är väl sannt, att Stockholm i detta afseende redan har ett företräde, men tillvaron af ett missbruk bör man ej låta lefia till flere, eller att medgifva detsamma för andra Städer. Jag anser nyttigt för principen, att man, såsom Utskottet nu gjort, börjar med att afslå det serskildt väckta påståendet, och jag tillstyrker derföre bifall till Utlåtandet. Herr von Hartmansdorff, åugust: För min del tror jag ej, att de Städer, hvari Garnisoner äro förlagde, lämpligen kunna jemföras med landet, i afseende på skyldigheten att försörja afskedade krigsmän. Den indelta Soldaten är vanligen född i orten, der han ingår i tjenst, och skulle således i alla fall på sin ålderdom hafva fallit Socknen till last. Nu får han efter afskedstagande! merändels uppbära Krigsmans!} usmedel, och blir derigenom mindre betungande för Socknen än hån blifvit, om han icke varit Soldat. Städernes Garnisoner åter bestå af ungt folk, som anvärfvas från alla orter och sällan återflytta till hembygden, utan bosätta sig efter afskedstagande! i tjenst - Den 12 J u n i i f. m. 21 görings-orten, der de ofta ingått ågtensknp. Hvad Götheborg särskildt beträffar, tror jag, att inan ej blott bör ihågkomma den tillliga föidust, Stadens fattigcassn uppgiftfes hafva lidit genom förändrade Handelsförhållanden, utan ock taga'i öfvervägande, att då. Stockholm och Carlskrona redan åtnjuta den ifrågavarande fördelen, finnes intet billigt skäl att neka Götheborg allt bidrag.
» kvinnorna, gjorde ett behjärtansvärdt inlägg till f ö r de tänker hvad » Hvad lyse, skiner rullgardiner, för d e långa kjolarnas förkastur hygienisk, estetisk den korta inleddes af fröken fällda man tar d e m på rätta sättet, d. v. s. i stället med Diskussionssalen var stämningsfullt dekorerad bakom var godt slut m å förevigas skörda loford f ö r sin parlamentariska takt, bli jag ser din lampas som på arbetsbordet Det att sömmerskorna n o g ej äro så omöjliga, bara » armar uppåt sträck » o c h andra gymnastiska den d a m, rörelser f ö r att utröna, om h o n kunde röra sig som, efter u t r o p e t: » H e r r ordförande, här sitter fritt i sitt klädningslif. Utgående från det erjag o c h d ö r! » våldsamt armbågade sig g c a o m kända faktum, att Nordens kvinnor i allmänhet sida. ' då jag Dräktreformföreningens fru J \ I år på hos Äfven sömmerden där p å kvinnan, måste reformeras. skorna hafva sin dryga del af ansvaret g e - s o m en gosse, Utanför. I af d e kringstående blifvit o c h utpekad * D å männen visa en unalla kvinnor m e d stora att dölja dessa under långa kjolar. Mannen, genomsnittsmannen, blind f ö r dangömd vrå etablerades ett stilla gräl af en det missprydande hos honom själf, men skarpdjupt indignerad mamma, hvars kortklippta värnande i afton, fredag, å Hotel Continentals rymliga lokal ett nytt möte, då bland andra de styrelseledamöter, som på angifna grunder ej fått tillfälle att yttra sig, bli i tillfälle att framlägga sina åsikter och då redogörelse för listornas spridning samt annat, som under mellantiden blifvit uträttadt, torde kunna afläggas. fru Lovisa Petterkvist, Med anledning af hennes svarta Jock-mock. strumpor. Som jag ej tror, att fru Petterkvist ännu genom Iduns svarafdelning erhållit något säkert, absolut tillförlitligt råd med anledning af sin frå- ga i Iduns sista nummer för förra året, ber jag härmed få fylla denna brist, i hopp att mitt råd må komma fru Lovisa Petterkvist till hjälp vid denna något mirakulösa uppgift.
Till arfvodes-förhöjning åt 2:ne ('nuvarande') Agronomer å 600 R:dr 1,200 Till arfvoden åt 3:ne nya Agronomer, å 1,500 R:dr 4,500 Till stipendier åt ytterligare 3:ne elever, ä 450 R:dr 1,350 Till resepenningar och traktamenten 3,600 3:o. Befrämjande i allmänhet af Jordbruk och Landtmannanäringar. Bidrag till inköp af modeller till landtbruks-redskap, machiner m. m., att uppställas vid Landtbruks-akademiens experimental-egendom Dito till ökad aflöning åt en Inspektor med högre bildning vid berörde egendom, äfvensom till försöks verkställande Till arfvode ät en Agrikultur-kemist samt till hyra för bans agrikultur-kemiska laboratorium 3,000: — 4,500: 2,600: R:mt. Hör till Stats-Ulsk., år 1851, Utlåtande N.o 122. R: m t Transport 10,100: — Förhöjning i anslaget till Svenska Trädgårds-föreningens elev-skola 2,000: — R:dr 68,650 12,100 ö. 4:o. Häsl-afvelns förbättrande. Bidrag till ökad aflöning åt Sluteri-öfversty reisen och undertydande inrättningars stater 3,750 — 5:o. Undevvisnings-anstalter för SlÖjderne. Tillökning i anslaget för Teknologiska Institutet
En träffade ett ögonblick publikens fulla förståelse — det var hr Eliason i sin f ö r öfrigt briljanta framställning som tolk för styckets bon sens — då han framslungade m o t d e reformatoriska idéerna o p i n i o n e n s d o m: t osmakligt! ' - Till o c h m e d den enslige klackören på raden var n o g odresserad att då falla in m e d samma klappträn,hvarmed han sedan trummade takten till publikens ovanligt snabba utgångsmarsch. M å nu blott » Reformatorns » sortie från Vasateaterns tiljor bli lika hastig och lika öfvertygad. Musikföreningen gaf den 4 dennes sin 47:de konsert, hvarvid programmet upptog F. Mendelssohn-Bartholdys oratorium » Paulus », som senast utfördes härstädes år 1891. Detta oratorium innehåller en hel rad af skönheter såväl i melodiskt s o m orkestralt hänseende samt torde kunna räknas som ett af de mest populära o c h lättfattliga. Den första af de båda afdelningarna inledes m e d en anslående uvertyr, b y g g d p å den ståtliga koralen » V a k e r u p p, en stämma ljuder ». Denna afdelning torde måhända i musikaliskt hänseende stå framom den följande, och vi vilja bland de 22 olika numren endast framhålla den innerliga och sköna arian » Jerusalem, du som dräper de profeter », förträffligt föredragen af fru Edling, den kraftiga kö- ren » Stenas han skall »; den härliga » Prisom den, s o m kämpat hafver », underskönt ackompagnerad af orkestern; fru Edlings arioso » D o c k vår G u d förgäter ej d e sina » samt Paulus ' alla arior — särskildt » G u d, var m i g nådig » — hvilka af hr Salomon Smith utfördes så, som endast han h o s oss kan göra det. Slutkören i denna afdelning var likaledes präktig.
Jag tror icke att detta kan förnekas. Vid § 6, som innehåller all llypolheks-banken skall öppna sin verksamhet, så snart en Hypotheks-förening till inträde deruti sig anmält och bestämt beloppet af sin inträdessumma. För att kunna bedöma verkan af denna §:s innehåll, bör den jemföras med §§ 19 och 20, som handla om revision och allmän bolagsstämma. Uti § 19 stadgas alt, så länge ej flere än en Hypotheks-förening i Banken ingått såsom delegare, må densamma utse två Revisorer, och uti § 20 att hvarje förening bör till den allmänna bolagsstämman sända tre ombud äfvensom att Revisorerne, så vidt ske kan, dervid böra vara tillstädes. Som det nu ingenstädes står förbjudet att Revisorerne äfven kunna vara bland de tre ombuden, så kan det, i fall Banken öppnar sin verksamhet så snart en förening deruti ingått, hända, alt dessa tre personer jemte det utaf Riksgälds-kontoret utsedda ombud och Bank-styrelsens ledamöter komma att utgöra hela bolagsstämman. Styrelsen har således absolut pluralitet Sammans. Statsoch Banko-Utskottets Utlåtande M 24. 47 i alla de mål, som angå beslut om åtgärder hvilka skola vidtagas för framtiden. I frågor, som angå decharge för Styrelsen, val af Styrelse-ledamöter och Revisorer samt arfvoden för Styrelsens ledamöter och i hvilka, enligt § 22, Styrelsens ledamöter ej få deltaga, fattas beslut af fyra person-er, och om bland dem rösterna för tvänne skiljaktiga meningar blifva lika, finnes ingen, som kan afgöra, enär derom intet är bestämdt och Ordföranden i Styrelsen ej får deltaga i sådana mål. Derföre, om det också är sannolikt, att mer än en Hypothcks-förening snart kan blifva sinnad alt upptaga nytt lån och af sådan anledning ingår i Hypotheks-banken, synas nyss nämnda betänkligheter föranleda behofvet af den förändring, antingen att minst tvänne Hypotheks-föreningar böra hafva ingått i Banken innan den öppnar sin verksamhet, eller ock att om blott en förening är delegare deruti, denna då sänder flera ombud.
Ehuru vi sålunda erkänna deras nytta, ehuru den högre räntefoten gynnar dem här i landet mer än annorstädes, fortfara vi att skicka våra premier till utländningen för ett ändamål, som borde vinnas säkrare och fullkomligare inom vårt eget land. Åtskilliga förslager med fullständigt och tillförlitligt utförda beräkningar, lill plan dels för en ränteförsiikringsanstalt ensam, dels för sådan anstalt i förening med lif ränteoch lifförsäkringsanstalt, äro redan utarbetade, hvarvid den erfarenhet, som de utländska anstalterna af dylik art lemnat, blifvit samlad och tillgodogjord. Då denna fråga, så vigtig för alla samhäilsclasscr, onekeligen förljenar ett allvarligt behjertande äfven af R. St., må det tillåtas mig att motionsvis upptaga den till ett riksdagsärende. Jag vågar föreslå, alt R. St. behagade taga i öfvervägande, huruvida icke en ränteförsiikringsanstalt i förening med en I ifrän leoell lifförsäkringsanstalt borde tillvägabringas i Sverige, och i så fal! ingå lill E. M. med tillkännagifvande af denna åsigt och med den undcrd. önskan, att K. M. i nåder ville tillförordna cn comité, som finge sig uppdraget att, med ledning af redan kända eller framdeles uppkommande förslag, utarbeta och till K. M:s pröfning öfverlemna fullständigt förslag dels lill organisation af en dytik anstalt, dels lill sättet för dess bringande i verksamhet, och att K. M., i händelse förslaget vunne dess höga sanction, ville i nåder befordra dess verkställighet. Om remiss lill Allm. Besv.- och Ekon.Utsk. anhålles. Remitterades lill Allm. Besv.- och Ekon.Utsk. Hr Stråle, Wilhelm, uppläste följande motioner: 1.
Utlåtande, N:o 46. kontraktet sedermera underkastas Konungens Befallningshafvandes och Biskopsembeiets pröfning; att vidare för städjekonlraktets transporterande på annan person skulle erfordras hemmans-innehafvarens, i närvaro af Kontraktsprosten och (vänne af häradets prester lemnade samtycke samt förenämnde myndigheters pröfning och stadfästelse; att städjetagare icke må på arrende utstycka hemmanet, eller foder, skog och torf derifiån bortföra, eller husen vanvårda och förfalla låta, utan vid äfventyr att från hemmanet varda sk i Ijd, och slutligen alt Kontraktsprosten vid de ekonomiska besigtningarne, som skola hållas hvart femte år, må noga efterse, alt dessa föreskrifter iakttagas. Hvad nu först angår stomhemmanen, i afseende å hvilka enahanda yrkande, som nu är framsiälldt, jemväl vid förliden riksdag varit väckt, men blifvit af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, uti Utlåtande N:o 57, afstyrkt och sedermera af Riket* Ständer ogilladt, så får Utskottet anföra alt, enär dessa hemman i allmänhet hafva boställsnatur och, enligt hvad Utskottet har sig bekant, brukas af Kyrkoherdarne sjelfva, det synes Utskottet, som om icke allenast de af motionären till stöd för förslaget åberopade skäl i afseende på dessa hemman sakna tillämplighet, utan äfven det skulle vara serdeles obilligt och olämpligt att, genom bifall lill motionen, inskränka Kyrkoherdarnas rätt att öfver ifrågavarande hemman flitt disponera, hvadan Utskottet hemställer, • att någon åtgärd i anledning af Riksdagsmannen Anders Nilssons omförmälda motion icke må vidtagas. Beträffande derefter de så kallade annexoch mensal-hemmanen, så får Utskottet upplysa, att Kongl. Maj.-t, medelst nådigt Bref den 23 September 1812 förordnat, att dylika hemman inom Bohus län skulle på trettio års tid utarrenderas, så att
De veta inte af hur härligt det skulle smaka med hvila – alldeles bekymmersfri hvila. Ty de ha aldrig jagats som vi andra, penninghetsade slafvar. Jag ser så glad ut att jag skulle kunna hålla en hel trupp vid godt mod med min uppsyn. Men när jag får en penna i hand kan jag nästan aldrig ljuga. De andra stackars författarne, de manliga, som liksom jag, inte ha män att lefva på, de ha det nog lika svårt som jag. Och ingen kan undra på om de göra svaga arbeten. Det skall öfvermenskliga krafter till att göra någonting dugtigt. Ingen ohelsa i lifsåskådningen var medverkande till Ernst Ahlgrens lifsleda. Tvärtom talar hennes djupa kärlek till lifvet ännu ur hennes sista ord; lifvet var mildt, var rikt och fullt af lyckomöjligheter, fast det krossat henne, som »var för vek att lefva»; människorna voro icke onda, tillvaron icke förtviflad; och det var med en tyst innerlighet, rörande som ett sjukt djurs tacksamhet, hon mottog hvarje grand af ömhet. Intet, som kunde lysa upp i hennes inre mörker, afvisade hon; hon ville bli fri från sin själs enda sjuka punkt; hon ville »slippa dö», och det finnes icke ett ord i alla hennes meddelanden, som röjer ringaste koketteri med hennes eget tungsinne. Detta var tvärtom så väsentligt i strid med hennes personlighet, att hon själf dömer och behandlar det rätt, då hon kallar det en fix idé, framkallad af lidandet och slutligen alldeles oberoende af viljan. Intet – således ej häller hennes egna uttalanden – kan förklara en sådan själssjukdom. Man kan söka att följa dess yttringar, men själfva den innersta orsaken, från hvilken de härledas, mäktar man ej uppdaga; människonaturens hemlighetsfulla djup tillhöra området för »det ovetbara». Det allt mer växande själfanalyserandet, det febrila behofvet af ombyte; bristen på öfverensstämmelse emellan hennes ord och handlingar; det alldeles ohejdade uppgåendet i stundens plåga, antingen denna rörde arbetet, ekonomien eller något mänskligt förhållande samt andra liknande drag, tyda på det aftagande af viljans och reflexionens välde samt det tilltagande af nervkänslighetens och de tillfälliga impulsernas, som kunna höra samman med företeelser af själssjukdom.
Så snart Hrr Fullmägtige afslulat om ofvanberörde Statslån i silfver kungöras allmänneligen de Terminer, (hvilka böra utsättas så tidigt som möjligt är, på det lånsökande i aflägsnare orter må kunna hinna anskaffa erforderlige lånedocumenter) inom hvilka ägare af Jord-egendom på landet och i städerne, som af desse lån vilja sig begagna, böra hafva Betänkanden, N:o 384- 3g3 ingifvit deras lånehandlingar, antingen directe lill RiksgäldsContoiret eller genom K. M:ts Bef:h:de, de, som Jenina ny inteckning, i originaler, men de, hvilka söka öfverflyttning från annan hand af redan ägande intecknade skulder, uti bestyrkta afskriften, jemte de bevis, som RiksgäldsContoirels Fullmägtige anse nödige, för att Verket må kunna i förre iunehafvarens inteckningsrätt inträda. Andre bevis, som för Banco-lån, efter senaste författningar, erfordras, böra jemväl praisteras, samt all möjelig, med RiksgäldsContoirets fullkomliga säkerhet förenlig lättnad beredas för låns öfverflyttande på redan varande inteckningar, till undvikande i raöjeligaste måtto af ny kostnad för låntagaren af inteckningslösen, gravationsbevis o. s. v. 2:0 Till högre belopp, än som motsvarar § af Egendomens taxeringsvärde, efter medeltal af det genom Taxerings-Committe'en åsatte värde för åren i8a5 till och med 1829, må ej lån utlemnas; dock utan afseende för öfrigt i hvilken ordning inteckningen är beviljad. 3:o Årliga ränteoch Capital-afbetalningar å desse lån liqvideras tillsammans med 6 procent å primitiva lånebeloppet, hvaraf räntan beräknas till 5 procent å det sedan sista afbetalningen återstående Capital; det öfriga utgör Capital-afbetalning. 4^o
Wl hafwe deraf inhämtat, at sä wal under öswerläggningen som wid den, til urrönande af Ridderskåpets och Adelns tanka, anställda omröstning, ordenteligen och lagligen tjlgätt: at ehuru någre Ridderskapets och ÄdclnS Ledamöter yrkat, det under bifall til Hemliga Utskottets Betänkande icke malte begripas annat, an hwad som til den föreslagna ksslilzrionsPlanen hörde och at Ridderskapet och Adeln matte äga sin rätt öppen at öfwerlägga och afgöra allt hwad deruti anginge Bcwillningen och tiden bertil, hade lik, wäl detta wilkor, såsom icke understödt af Ridderskapets och Adelnö pluralirer eller genom densamma anraget, ej heller uti den godkända propolnionen influtit: at denna propoluion för Ja blifwit ställd pä bifall til Hemliga Utskottets Betänkande i hela dest w idb, utan något widare tillägg: at uppå til Eder g jorda frågor, hwad följden blefwe af denna proposition om Ja wunne, I 2:ne ganger lemnat det o wilkorliga - 85? wilkorliga sivar, at dä wore Belänkandet bifallet i hela s»> widd,med summor och allt: ak i anledning as yt. »erligare anmärkningar, gjorda a< endast! agra fa Lrdamö»er, sedan xrapolirion war allmänt antagen ock godkänd, om BrwjllningS-sragons afslilljande ifrän B'tänkal>det, ifall Ja wunne, I utlätjt Eder, at det förstodeS af sig sjelft: at dosta anmärkningar icke söranlcdt kil nq. gvn ändring uti propostlionen och ändteligen, at, efter fulländad omröstning, I ordeiueligen, RiddarhusOrdningen likmätigt, kundgjorc, ar H mliga Utffotkets Betänkande enligt kro^oliriuaen bUfwit i hela sm widd bifallet. Det är med särdeles
Kommer käranden till Rådstufvu-Rätt å dag föresattan, och gifver dess käromål vid offentligt upprop skriftliga in, och svaranden då när är; skrifve Rätten derå, att han åtta dagar derefter svara skall. Försummar han då, att ställa sig vid uppropet in, men kommer med svar innan klockan tolf, höte Två daler. Blifver han alldeles ute, eller kommer han oberedd utan laga ursägt; böte Fyra daler, och gånge åter upprop i saken åtta dagar derefter. Kommer han ej ändå med svar in; böte som sagdt är, och varde på kärandens inlaga i saken dömdt; dock må han mundtligen höras, om han det förut begär er: vare ock honom tillåtet, der han tappar, emot domen vädja. Försummar käranden den dag, då han sin vederparts svar emottaga skulle; böte Två daler. 6 §. Andra punkten i denna § ändras sålunda : Hvar, som då förfallolös blifver ute, böte i Rådstufvu-Rätten Fem daler, i Hof Rätten Tio daler. 8 §• Denna § ska!! lyda sålunda: Skri f ver någor, eller talar inför Rätta, det han vet ej sannt vard och vill Domaren dermed förleda; varder han derom öfvertjgad; böte i Under-Rätt Tio daler, i Ilof-Rätt Tjugu daler, eller mera, allt som Domaren det prof var. 9 5. Första punkten af denna § erhåller följande lydelse; Vrångoed mäge parterne ej äska af hvarannan i någon Rätt ; dock ege Hof-Rätt, då hufvudsaken dit kommen är, pålägga endera parten, eller begge, denna vrångoed utan uppskof i rättegången svärja, om sanning ej annars utletas kan. 15 C a p. 15 och 16 §§ i delta Capitel skola lyda sålunda: 15 §. " Alla ega Rätten heder och vördnad visa: