Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Härigenom skola alla penningeoch handeis-vinglerier säkrast förekommas, till hvilka ett, beständiga skiften underkastadt, mynt nödvändigt föranléder. Mendet enda säkra och oföränderliga mått för varors värde är naturligtvis klingande mynt. Detta är den enda pålitliga grund, hvarpå ett stad - 428 Den 19 April. gadt penningverk kan byggas. Utom det skola alla sedlar vara blotta chimerer, och ej hafva någon egentlig betydelse. Banken måste, liksom en privat person, troget uppfylla sina löften, så vida han eljest vil] göra anspråk på fullt förtroende. Följaktligen måste Banken öppna sin redbara fond, och sålunda ifrån ett blott sedeltryckeri upphöjas till egenskap af en verklig RiksBank. Men billigheten fordrar och allmänna välfärden kräfver, att Banken ej bör beräkna sina nuvarande sedlar annorlunda, än efter det värde, som de i enskiIdta liqvider nu äga. Sedan olyckan derför är skedd, och sedlarne nu hafva förlorat mer lin hälften af sitt ursprungliga värde j så tyckes lämpligast vara, att Banken vid uppvisandet inlöste dem , för jemnheten skull, till halfva beloppet i redbart mynt. Från den stunden skulle vårt mynt för evärdliga tider kunna blifva oföränderligt. Man må ej tro, att Bankens fond skulle, genom allmänhetens omättliga begärlighet efter silfver, helt och hållet kunna medtagas. När man blott vore öfvertygad , att Banken aldrig upphörde att infreda sina Reverser, så skulle knappt någon föredraga silfver för papper. Sedan man således blott hunnit tillfredsställa sin nyfikenhet på Speciemyntet, så skulle man snart se silfver återinsättas, för att erhålla det lättare transportabla papperet. Men rent af nödvändigt vore, att ingen Discont borde få finnas, utan ställd på samma myntfot som Banken, och med samma skyldighet Den 19 April. 429 att vid anfordran inlösa sina sedlar med klingande mynt. Emedan varupriserna i landet troligtvis ej på en gång skulle förändras i fullkomligt förhållande till Speciemyntets verkliga värde, så vore nödigt att låta de gamla sedlarne förblifva i omlopp, intill dess Allmänheten hunnit rigtigt fatta och öfvertyga sig, att 1 R:dr i silfver verkligen vöre det samma som 2 R:dr i sedlar.
Darnhårarbeten, vackra och väl gjorda, af r e n a s t e preparerade Hår i alla färger, hvaraf särskildt framhålles: Damperuker fr. 15 k r; Lösbenor fr. 5 kr. ; Chignoner fr. 4 kr. ; Flätor fr. 3 k r. Hårknutar fr. 2 kr. ; Lösluggar fr. 2 k r. m. Allm. T e l. Bäst — i bruket Glasögon! S Pincenez, Teateroch Reskikare m. m. G. Co / lin, 3 Storkyrkobrinken 3. F i l i a l: 20 Fredsgatan 20. Engroslager h o s: Vilh. Bearbetn i n g från tyskan af 0. H. M e d 6 8 upplysande träsnitt. P r i s 3. 4 0 B i l l i g t. Stockholm. A. - B. Göt. m. 11554] Johanna, Brunsson. De enklaste och mest lättskötta, varaktigaste, mångsidi4 gaste och billigaste stickmaskiner, som i handeln förekomma. Omnibus möter. Nära 3,000 maskiner under senaste åren sålda ensamt här i landet. Försäljas på billiga och bekväma vilkor genom vår representant för Stockholm med omnejd, herr Carl Nilson. ii H (G. Finnes endast att erhålla i Sverige genom XIHIN r v I L L A D A 1 1,27 Drottninggatan 27,1 tr, upp. OBS.! Expedieras mot efterkraf, om storleken kring lifvet uppgifves i decimaltum eller centimeter. Storlekar finnas från 48 till 8 5 centimeter. Kaffe som desinfektionsmedel. I s s k å p antaga till följd af förvaringen af k ö t t och fisk icke sällan dålig s m a k: äfven h ä r e m o t finnes ej något bättre medel än målet kaffe. K o n t o r 4 5 Vesterlånggatan Skjoptop, 4 5 Kragar o. Manschetter utföras väl o. billigt. OBS. Telef. [2861] JOHN FRÖBERG. Finspong. 4-knapps med breda silkessömmar kr. l: m a vara, m e d breda silktssöcumar _.
Jag tror alt detta tillstånd ej har afseende på någon inskränkning i Konungens rätt, att nämna Adelsmän, och således ej på någon rättighet för Ståndet alt vägra Introduction, ulan blott på pröfningen, huruvida vederbörliga praestanda blifvit fullgjorda. Jag tror således icke, att momentet någonsin haft för afsigt att göra ändring i 37 §. RegeringsFormen; men då jag nu af discussionen funnit, alt 90 Den 3 Augusti f. m. andra slutsater derifrån kunna dragas, och att det blifvit uttydt till en mening, motsatt den, som efter min öfvertygelse är den rätta, tillstyrker jag för min del, att det må borttagas, och voterar således Ja till Utskottets förslag i denna del. Herr Lefrén: Som jag aldrig kan misstänka min välde vän, Herr von Hartmansdorff, hvars rättskänsla och grannlagenhet jag känner, att vilja genom surpris bringa en sats å bane, som han för sin del älskar, hemställer jag, om icke det rättaste yore, för att undvika all tvetydighet, alt till det af Herr von Hartmansdorff föreslagne tillägg må bifogas följande mening: Dock utan att Ridderskapet och Adeln må ega rätt att af slå Introductionen i fall prcestanda rätteligen blifvit fullgjorde. Bifaller Herr von Hartmansdorff detta tillägg, så har han ådagalagt, att hans afsigt ej är att lägga någon mot 3^ §. RegeringsFormen stridande mening uti den gamla §:ns ord. Men vägrar han deremot detta tillägg, är en sådan afsigt klar. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie:
En hvar torde minnas, huru Bevillnings-, Lagoch Ekonomiutskottens Betänkande i denna fråga på detta rum förkastades, och huru man derefter skred till granskning af det förslag, GeneralTullDirecteuren Friherre Åkerhjelm i stället uppgjort. Friherren hade, dels uttryckligen, dels genom ett stillatigande förbigående af vissa orimligheter i nu gällande stadganclen, uppställt satser, af omisskännelig likhet med Utskottens så kallade jernkningsförslag, hvilket nu mera blifvit af Ridderskapet och Adeln antaget. Detta Friherrens utkast undergick då betydliga förändringar, eller snarare fullkomlig omstöpning i de väsendtligasle omständigheter: förändringar, hvilkas oundgänglighet, ur moralisk synpunkt, det lyckades flera Husets Talare, jemte mig, att framställa i så klar dager, att Ridderskapet och Adeln, till betryggande af allmän och enskild säkerhet, förordnade derom, utan omröstning i de flesta fall, och när den skedde, med något större öfvervigt i röstantal, än resultatet af gårdagens votering, hvarmedelst frukterna af de vidtagne förändringarne tillintetgjor - Den 24 Februarii e. ro. des. Den tilldragelse bör ej heller lemnäs obemäld, att mot tvenne punkter, hvilkas föredragning undfallit vår uppmärksamhet, och der husoch hemfriden syntes oss för nära trädd, anmälte Herr Munck af Rosenschöld och jag våra reservationer, hvaruti Friherre Rantzou instämde, och hvilka vi förbehöllo oss skulle få åtfölja den inbjudning till Resp. MedStånden, som Ridderskapet och Adeln på framställning af Friherre Åkerhjelm beslöto. Förmodligen för att undvika det befarade mehnliga intrycket på MedStäliderne af reservationer, som åsyftade att klart ådagalägga visitationssystemets skändlighet och de vådor, hvarmed det hotar allt hvad det enskildta lifvet har heligt och dyrbart, skyndade Friherren, att utverka sig Ridderskapets och Adelns tillåtelse, att få ändra de klandrade punkterna, till öfverensstämmelse med den motsatta sidans åsigter.
Herr Grefwe» och Landt»Mars?alke n vpläste derefter den nytz ankomne Bulletinen, af inne» häll att Hans Maj» Konungens hälsa och krafter da» -eligen tilltoge. Derefter tillkännaqaf Herr Grefwe» och Sandt, MatPkalken att ibland Herrar Electorer af tredje Clasen twänne rum wörö ledige, ester Herr ^Vsrrsslr 0»rl ^öolpk, och Herr Lnxrlcrsnvr. ^braksm, hwarföre han anmodade Herrar Ledamöter af tredje Clas» Den iz December. 78» Claft-ir att i eftermiddag klockan § till Electors wal sammanträda. Uvlästes ett frän Jämknings - Utskottet ingiswik, sä lydande: WZrdsamt Memorial! Sedan Riksens Högloft. Ständers Jämknings, Utskott enligt samtelige Riks »Ständens förordnande, forehaft till granskning de mot senare projectet kill Rikstugs-Ocdning, af Iliks-Skänden yttrade särskilda meningar, och häraf sä nära möjligt warit, jämkningar, ledande till enstämmiga stadgande», till Riksens Högloft. Sränders pröfning och afgörande hemställt pä sätt UtskottetS förra förslag innefattar, sär Utskottet widare till följe af Respecrive Riks - StändenS meddelade Remister härmed wördsamt öfwerlämna en fullständig redaktion af alla de §. H. af den föreflagne Riksdagsordningen, hwilka funnits fordra mer eller mindre hufwndsakelig ändring. Utskottet, som under utarbetande deraf, trott med sikt åliggande instämma, atl fästa ett närmare afseende ä hufwudsakens wigt, ordningen i tankeföljd och stilens rätthet, har Uti de till Desi åtgärd remitterade delar af Riksdagsordningen, eller i sammanhang dermed, endast föreslagit sadane rättelser, hwilkas godkännande Utskottet ägt skäl hoppas. Hwarjämte
Regeringsformen hittills medgifvit Riks-Stånden öfverläggningsrätt om Constitulions-Utskotlets yttranden öfver Konungens Propositioner i Grundlagsfrågor, denna, i allt fall obestridliga rätt må, genom ett tillägg i 81 §. blifvande tredje moment, ytterligare försäkras; 4:o att, med afseende å de fullständigare föreskrifter om Grundlagsfrågors beredning, som 81 §. Regeringsformen komme att upptaga, 29 Riksdags-Ordningen må härutinnan blott hänvisa till den förra. Ändtligen får Utskottet vördsamt tillkännagifva, att Utskottet funnit sig föranlåtet föreslå några smärre redactions-förändringar i den till 81 §. Regeringsformen öfverflyttade 56 §., ibland hvilka utbytet af orden: utlåtande och yttrande mot ordet förslag är den hufvudsakligaste. För Constitutions-Utskottet återstår nu att vördsamligen framlägga sjelfva rédactionsförslagen eller den ändrade Grundlags-lcxten, nemligen; Regeringsformen. §. 56. ”Allmänna frågor eller ock alldeles förkäsla.” Constitutions-Utshotlets Memorial N.-o 84• 5 ”,Rörande behandlingen af Grundlagsfrågor, finnes i 8 i §. ser skildi förordnadt.” §• 8i ”Denna Regeringsform — möjlige att verkställa. Riksens Ständer må icke å den Riksdag, då Utskottet någon sådan ändring föreslår, kunna den till Grundlags-stadgande antaga, utan först å den nästföljande derom besluta.” ”Inkommer till Riksens Ständer Constitutions-Utskottet med något förslag till Grundlags-förändring, skall detsamma, efter öfverläggning derom i Ståndens Plena, först framställas till gillande eller ogillande. Ogillas det af alla fyra, eller tre Stånd, förfalle frågan; gillas det af tre Stånd, eller stanna dervid två Stånd emot två, hvile förslaget till antagande eller förkastande vid nästa Riksdag. Göras åter vid förslaget anmärkningar, blifve de, — tankar till ett f örslag i möjligaste måtto sammanjemka, och anmäla.
Då hemmanen, jemlikt Kongl. Resolutionen på Städernas besvär den 7 Juli 1752, § 47, och Kongl. Brefvet den 24 Oktober 1782, icke få för gäld tillgripas, saknade ej sällan åbo möjlighet att erhålla nödige penningeförsträckningar till utförande af något betydligare Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskds Betänkande N:o 19. 9 betydligare odlingsföretag, och genom den åboens barn och andra arfvingar förbehållna ovilkorliga rätt att tillträda hemmanet om det såldes, motte svårighet för åbo att, vid tilltagande ålder och bristande arbetsförmåga, på sådant sätt öfverlåta hemmanet och derigenom bereda sig en lugn ålderdom, hvarförutan de bördsberättigade barnens säkerhet om orubblig rättighet till åboskapet verkade sturskhet och tredska mot föräldrarne. Skadan drabbade dock icke endast åboen, utan äfven hemmanet, som försämrades i brist på friska krafter till dess bruk och skötsel. Köpare af kronohemman åter äfventyrade att förlora köpeskillingen, då det icke funnes stadgadt att den bland säljarens barn eller annan arfvinge, som förklaras berättigad att tillträda hemmanet, vore pligtig att detsamma betala; utan berodde köpesummans återfående på säljarens redlighet och förmåga, och, i de fall att endera eller begge dessa egenskaper saknades, kunde köparen ej undgå förlust.
Herr 6eijer8tLM, joban kkenric,. hade inlemn. at ett D e ta men som upplästes sä lydande: Tre Ständ hafwa redan bifallit Banco-Utffottets betänkande. Ett olika beslut af Riddcrffapet och Adeln ändrar ej Riksens Ständers. Det är således ej min afsigt att utwerka nägon ändring deruti. Dä ester min öfwertygelse, ett för Banquen och för Fäderneslandet möjeligen icke mädeligt bestut är fattadt, utbeder jag mig allenast att till Protocollet sä öfverlemna mina tankar derom. Detta bestut synes mig tydeligen fattadt i följe af ett misiförständ. Banco-Utffottet yttrar i sitt sista Memorial, att man prkat en bestämd siere ärs frikallelse för Läntagare ifrän förbindelsen att länen Återbetala. Sädant äk aldrig yrkadt, hwarken i Konungen.s Nädiga Proposition, ellerst de anmärkningar jag gjorde mid Banco-Utskottets förra Memorial. Hwac och en bör eller kan känna att alla län, pä Metall. Effecter i Banquen, äro gjorda med i Reversen tydeligt utsatt wilkor, att de antingen helt och hältet eller till en del, när som hälst, utan afseende pä wisi förfallotid, kunna uppsägas. I detta till Banqucns grundförfattning hörande stadgande, är ingen ändring begärd, säledes ingen frikallelse pä siere ar for Läntagaren att länet äterbetala, och säledes flutligen inga permarrenta län föreflagne. Möjeligbet att tvid förfallotiden fä göra omsättning, är nägot Helt annat. Jag kan ej inse-, hwarföre Banquen Ribb. och Ad. ptot, Hki:o §9,6i3, 466 Den 14 Oktober. genom betz wägran, stall kosta Näringsidkaren i bemedlade Individuel händer.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet StatsUtskds nedannämnde den 8 dennes bordlagda Utlåt:n. N:0 53, i anledn. af väckt fråga om understöd af allmänna medel åt Professoren m m. Joli. Hedenborg; N:o 54. i anledn. af väckt fråga om ersättning fran Stats verket till afl. Skeppstimmermannen J. L. Hedströms arfvingar för kontante medel, dem Hedström i lifstiden öfverlernnat till Chefen å den sedermera förolyckade korvetteen Carlskrona, N:o 55, i anledn. af väckt motion, ang:de förvandling till penningar af persedelskatterna; N:o 56. i anledn. af väckt motion om återbäring af oriktig debitering af rotefrihets-afgift å hemmanet Fahlskog N:o 2; N:o 57, i anledn. af motion om eftergift af f. d. LandsKamereraren S. Lindberg ådömd ersättningsskyldighet. Föredrogs och godkändes Stat.sUtsk:ts den 8 dennes bordlagda Mern. N:o 58, i anledn. af återremiss å 6 § af det i StatsUtskits TJtlåt. N:o 15 framställda förslag till förnyad instruktion för K. Stms Revisorer vid granskning af Riksg.Kontorets ställning och förvaltning. Föredrogs och bifölls Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekon.Utskits den 8 dennes bordlagde Mern. N:o l,ang:de arfvode till den af Utsk:t antagne särskilde Sekreterare. Föredrogos, meri bordlädes ånyo, på flere ledamöters begäran, sistnämnde Sammansatta Utskotts nedannämnde den 8 dennes bordlagde Utlåtanden: N:o 2, i anledn. af K. Skrifvelse i fråga om den tillämnade fyrinrättningens vid Hernöklubb förläggande till Lungön utanför Hernösand; N:o 3, i anledn. af väckte motioner dels om anläggande af en fyr å klippan Bonden, dels om anslag till fyrfartyg vid de s. k.
Jag vill icke upptaga tiden med alt nu uppläsa densamma; icke heller vill jag yttra mig något om den religionsfanatism, som söker utestänga från Sverige en religionssect, hvilken minst af alla är farlig, emedan sjelfva dess religionsdogmer förbjuda att söka göra proselyter; icke heller vill jag tala om den skråanda, som söker aflägsna dessa religionsbekännare att berga sig från medtäflare uti industriel verksamhet, utan inskränker jag mig lill att helt enkelt yrka afslag på betänkandet. Ankom Statsrådet m. m. af Wingård, hvilken å K. M;s höga vägnar afleinnade tvänne Dess nåd. skrifvelse!' lill R. St, Frih. Leijonhufvud, Abraham: Betänk, ii r A t följd t 334 Den April f. m. utaf en fåordig reservation af mig och det hade kanske derföre varit ett åliggande af mig att uppgifva skälen för densamma. Jag har derpå varit beredd och skulle nu en stund kunna upptaga R. o. Ad:s tid med att uppgifva dem, men jag anser frågan hafva kommit lill den position att det vore ändamålslöst. För att icke derföre bortspilla liden inskränker jag mig till det förklarande, att likasom jag är fiendtligt sinnad mot prohibitiv-systcmet i fråga om manufacturvaror och råämnen, likaså är jag det i ännu högre grad i fråga om import af menniskor. Jag inskränker mig till att blott hos Hr Frih. o. Landtm, anhålla om propos. till afslag å detta betänk, såsom förkastligt och förnärmande den makt, vid hvilken Konungen rättvisligen bör bibehållas, att efter omständigheterna förordna huruvida personer må i Riket inflytta eller icke. Hr Liljenstolpe, Axel Fredr.: Innan jag går att yttra mig öfver sjelfva frågan, anhåller jag att få förutskicka det förklarande, att jag förmodligen icke var närvar., troligen ej ens för tillfället ä riksdagsorten, då denna fråga förra gången förevar på detta rum.
— Utskottens antagna utgångspunkt kan jag lika litet, sorn de derför anförde skälen, gilla, och i tillämpningen har jag således äfven varit af stridig åsigt med pluraliteten. Jag hade trott, att för landet äodarnålsenligasE och nyttigast skulle hafva varit, att en gäng antaga och följa ett system, som vöre ledande till bränvins-bränningens, såsom näringsgren betraktad, fullkomnande. Den är redan på den ståndpunkt i allmänhet, att den kan betraktas såsom en näringsgren, men nti ett halfutbildadt skick, och halfutvecklingen 1 denna del, liksom i mycket annat, medför måhända mera skada än gagn, då vägen till vidare utveckling och fullkomnande tillstå 11 ges.” ”Utskotten hafva, genom i Betänkandet framlagde grunderne, sökt ytterligare och kraftigt befästa detta halfutvecklings-tillstånd, som jag för ingen del kan gilla, och det är af denna anledning, som jag reservationsvis B evilla'. och Oecon.-TJtsk. Betänkande N.-o 3. *9 liär vågar bifoga några få korta grunder, åsyftande att, utan förnärmande af billiga fordringar, inleda på den väg, som, enligt min öfvertygelse, skulle leda till bränvins-bränneri-handteringens mera systematiska ordnande till utveckling och fullkomnande. 1:0 Beskattning af bränvins-till verkning synes mig böra delas i a:ne slag: a) för Husbehofs-bränvins-bränning. F) för Fabriks-bränvins-bränning. 2:0 Husbehofs-bränvins-bränning vare jorden åtföljande, fabriksbränvins-bränning tillåten en hvar som sig dertill anmäler och skatt derför på förhand för året erlägger. 3;o Med husbehofs-bränvins-bränning
xgssi 337 om publikt understöd för Författaren till Svenska Folkets Historia under Konungarne af Wasa Attén. lo:f> Herr Durietz's, Carl, den 15 dennes e. rn. pä bordet lagda Motion, om Löner för Docenterne vid Rikets Universiteter. lI:o Grefve Gyll enl arfs, Johan Henning, den 15 dennes e. m. pä bordet lagda Motion, att Löner och Pensioner vid alla Förvaltande Inrättningar, såsom Tulloch Postverken in. fl. inä anordnas efter Stat frän Stats-Contoret. 32:0 Herr Kuylenstjerna, Otto, den i5 dennes e, m. på bordet lagda Motion, om Löneförhöjning för Stallmästaren Ehrengranat. 13:0 Herr von Sclieeles, Franz, den 35 dennes e. m. på bordet lagda Motion, om ett anslag af 50,000 R:dr Banco till en båtleds öppnande från Philipstad till Sjöändans Lastageplats. 14:0 Hterr Törnebladhs, Carli den 15 dennes e. m. på bordet lagda Memorial, angående så väl Lagmans och Häradshöfdinge - Bih. Sitt R.
Grundsatsen, att hvar borde sin sak ensam böta och ej annars lott förverka, gällde äfven här. Egaren, af den ena fastigheten borde ej kunna, genom sin åtgärd att bevilja eller icke bevilja inteckning uti sin fastighet, öka eller förändra den ansvarighet, som vidlådade den andres egendom. Vöre Lagen sådan, så blefve hvarje köpare af sådan fastighet nödsakad att, så skyndsamt som möjligt, taga en fingerad inteckning i sin egendom, och med intecknings-rätt skydda sin egande-rätt, hvilket stridde emot rätts-begrepp. Frågorna tycktes nu egentligen vara följande: 1:0 Skall den nya Författningen meddelas såsom lagförklaring eller lagförändring? 2:0 Skall det stadgas, att gemensam inteckning ej vidare må meddelas, utan att fördelning af summan alltid vid inteckningens beviljande är utstakad? Motionairen hade för sin del trott, att 18 och 19 §§, såsom han förstod dem, voro ganska rigtiga, och ingalunda borde borttagas, och att den lättaste utvägen tycktes vara, att meddela den Bih. till R. St, Prot. i834j 7-de Sami. t.-sta A/d. lf:de Häftet. 2 IO La g-Utskottets Bet. N:0 1l8. förklaring, som af Ridderskapet och Adeln och Preste-Ståndet vid sistlidne Riksdag antogs. Hvad åter anginge frågan derom, huruvida intecknings-summans fördelning vid intecknings meddelande ovilkorligen borde föreskiifvås, så vore det visserligen sannt, alt i många fall förhållandena blefve enklare Och lättare alt reda; men i betraktande torde ock böra lagas: 1:0 att derigenom icke förekom mes, att en fastighet, som blifvit för gäld intecknad, sedermera kunde blifva styckad, och att grunder för inteckningens fördelning således i allt fall måste finnas, hvadan ändamålet ej vunnes tillfyllest; oeh 2:0 att, derest långifvare och låntagare vore ense om fördelningen, behöfdes ingen Lag, som stadgade densamma; men om åter båda vore ense om alt inteckningen skulle vara gemensam och ostyckad, hvarföre då stifta en La«*, sum hindrade dem att ingå ett sådant aftal?
Diskontfonden användas merendels icke till de för dessa medel afsedda ändamål. Hvartill kan läggas: 3:o. Allmänna Diskontfonden lemnar i proportion en mindre vinst än t. ex. Handelsoch Närings-diskontens fond. Hvad nu det första skälet vidkommer, så är det onekligen sannt, att Riksbankens första skyldighet är sedelvärdets upprätthållande; men i denna skyldighet kan aldraminst en förstärkning af bankens fonder till Allmänna Diskonten åstadkomma någon rubbning; ty först måste då visas, att de sedlar, som utsläppas genom Allmänna Diskonten i rörelsen, presentei-as banken till inlösen fortare än sedlar utgifna åt annat håll. Göra de det, hvilket ej är troligt, så måtte då silfret strömma i stället ut i landet; men häri måtte ej ligga något ondt. Är emellertid det antydda skälet sannt, så frågas: hvarföre indrogs icke då 1858, sedan metalliska kassan från 1855 sjunkit från 52 till 22 millioner, den alltid disponibla Handels-diskonten i stället för att upptaga ett 70 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 49. utländskt lån? Eller månne det var utlåningen från Allmänna Diskontfonden, sorn förorsakade den stora metallutströmningen? Har då icke en längre tids erfarenhet lärt oss, att 30,000,000 i sedlar, för att ej nämna det privata pappersmyntet, hos oss i största trygghet kunnat cirkulera? Månne dessa sedlar på en gång kunna indragas och landet undvara rörelsekapital? Mot det anförda skälet, som dock egentligen pekar på omsättningsrätten, vill jag än vidare anmärka, att, hvad som uppgifvits, det medlen uti Allmänna Diskonten äro fästade på en tid af 2 \ till 3 år, är icke öfverensstämmande med sanna förhållandet; ty 4 af beloppet inflyter under en tidrymd af 6 ä 7 månader. När nu bankoreglementet innehåller, att, när omständigheterna så fordra, ega Bankofullmägtige indraga större eller mindre del af utlånte medel från Allmänna