Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottens bifall, bchöfwes ingen Directivn, till lättnad för Starens mängfaldiga utgifter, och som den befattning dest Ledamöter haft i Spanmals-Dircction, warit en commision de sätt sig uppdragen, tyckes äfwen der arfwode de derföre njuiit böra upphöra; men skulle någon af dem icke hafwa Sytzla eller Embete pä Star och wara i behof, fordrar billigheten att de fä bibehålla halstra Lönen som Pension i sin öfriga lifstid, sä wida de icke kunna blifwa befordrade till samma elter bättre wilkor, dä denna Pension genast upphärer. Den öfriga Betjeningen består till det mästa cck Magasins-Förwaltare, som om de as Lands hös - ISS Den 5 Zebruarii. höfdingarne godkännas och hafwa borgen för sig böra bibehällas och om de fa en kappe pä tunnan för otorkad Säd och en half kappe för riad eller torkad Spanmal såsom råttfrat, böra de aldrig lomma pä baiance, utan deraf draga betydlig winst wid Jnrventeringar, och som den Spanmäl, som mlemnas till Armeen och F ottorne alltid mates med struken tunna, sa bor deraf uppkomma en winst, hwarmed bade Förwalrarne och Handräckningen wid Magasi. »erne böra kunna aflönas." "De as UtflotkenS afdelning projecterade Sockn. Magasiners inrättande der de förut icke finnas, anser jag Riksgagnelige, men jag fruktar, att den narwarande Fonden blir otillräcklig till besia och Allmänna Magasiners inrättande." Herr Radmannen I.an6lier§ anförde: "Som jag anser en Spanmäls Magasins Direction med den widsiräckta omfattning Beredningen föreslagit, kunna umbäras, och i anseende till aflöningen medföra en onödig kostnad; sä sär jag instämma uti Herr Friherre ^äollvärcks
Jag har således just trott, att, man genom beviljandet af de nio lönerne, skulle bereda ett återgående till Indelningsverket af de nu befintlige 24 Sinecurlönerna, och det var af dessa skäl, som jag begärde bifall till principen om ett Generalitets uppförande på Stat, ehuru jag i det af Kongl. Maj:t begärde lönebelopp önskade någon nedsättning. Herr Anckarswärd har vidare sagt, att det skulle vara skadligt för Armeen, om Öfverste-indelningarne till densamma återgingo, och Öfverstarne erhöllo sina löner uti en viss contant summa fastställde, samt att det skulle vara bättre, om Öfverstarne återfingo de stora Chefsboställena. Jag medgifver äfven, att det vore bättre, om tillfälle dertill kunde gifvas, utan att man derigenom borttog det nödvändiga för de mindre graderna inom Armeen; men när cn 220 Den 3o September f. m. mängd Befäl tillkommit, sedan Indelningsverket stiftades, och detta Befäl äfven måste erhålla löner af Staten, så har det varit och blir nödvändigt, att, till undvikande af de skattdragandes för mycket känbara betungande, taga der man kan, och gifva der det behöfves. Öfverstarne, som mottagit sine tjenster nied ÖfversteLieutenants-indelningar, hafva dessutom den fördel af den nya regleringen, att de erhålla högre löner än de påräknat, och då tror jag, att äfven de böra vara nöjda. I afseende på tidsutdrägten af expeditionerna genom inrättandet af Brigadoch DivisionsChefer, delar jag fullkomligt Herr Anckarswärds öfvertygelse, men jag tror, att dessa BrigadChefer med sine Expeditioner just försvinna genom den organisation Kongl. Majrt nu synes vilja gifva Armeen, med endast 6 Generaler; jag tror således, att just den af Herr Anckarswärd öfverklagade olägenhet, genom beviljandet af det äskade anslaget, afhjelpes, och att RegementsCheferna derigenom återvinna den agrementen och genvägen, att directe kunna correspondeia med General-Adjutant, StatsSecreterare och Embetsverk.
Då sålunda allenast en mindre del, eller 80,000 R:dr, utaf det vid sistförllutna riksdag för ångfartygs byggande beviljade anslag af 300,000 R:dr behöft från Förvaltningen af sjö-ärendena under loppet af år 1850 utbetalas, men icke destomindre bela den återstående anslagssumman blifvit kort efter samma års bör - ExpeditionsUtsko Hets Förslug till tind. Skrifvelse, N:o 67. 119 jan lyftad, oansedt icke ens ritningarne och kostnadsförslagen för tvenne af de nya fartygen ännu voro uppgjorda, samt, såvidt Rikets Ständer kunnat inhemta, under sistlidet år endast vid en af flottans stationer ifrågakommit utbetalning för gevärsforändring utaf de ej mindre för detta ändamål än för gevärsanskaffning anslagne medel, och ingen anledning forefunnits till den af Förvaltningen yttrade ovisshet angående de reqvirerade medlens snara erhållande, anse Rikets Stunder det i högstberörde nådiga bref af den 29 Maj 1848 meddelade stadgande ej vara vederbörligen iakttaget vid utreqvirerandet af ångfartygsoch gevärs-anslagen.
Lånekontor att uppstå till belopp af allenast 400 R:dr. Ehuru lönerna för tjenstemännen vid Länekontoren i Göteborg och Malmö äro lägre, än för tjenstemännen i Banken, anser Utskottet likväl löneförhöjning ej böra de förra beredas, enär för särskilda grenar, såsom poslvexel-, uppoch afskrifningssamt depositrörelserna äfvensom jernbelånmgen, äro anvisade arfvoden, som lämpligen borde med lönerna förenas, men hvilket ej låter sig verkställa annorlunda än i samband med en fullständig reglering af tjenster och göromål. Om ändring för öfrigt i 92 § af reglementet är fråga ej väckt, och Utskottet hemställer fördenskull, att föreskrifterna i samma § må undfå denna uppställning: 17:o. Jemf. § 92. Aflöningsstaten för LånekonMom. 1. Aflöningsstaten för Lånekon toren i Göteborg och Malmö är fastställd toren i Göteborg och Malmö är fastställd på sätt som följer, nemligen: på sätt som följer, nemligen: A. För Länekotonret i Goleborg: X. (oförändradt.) Styrelse-ledamöterne, utom Banko-ombudet, hvardera arfvode, i ett för allt, 1,000 R:dr 4 000. Banko-ombudet, arfvode . 4,800. Förste Bokhållaren, lön . 1,600. arfvode 300. 1,900. Andre Bokhållaren, lön . 1,600. arfvole 150. 1,750. Tredje Bokhållaren, lön 1,600. Kontorsskrifvaren 800. Kanslisten, lön . 800. Summa Ruut R:dr 26,000. Dessutom må till Lönekontorets personal, såsom arfvode för belåning af vågförda effekter, utgå 600 R:dr R:mt. B. För Lånehonloret i Malmö B. För Lönekontoret i Malmö:
N:o 490 med voterts-propoSIr ang:de besluten om extra-statsreg leri agen. Della mål ansågs böra punktvis pröfvas. 1 : a punkten. Gr. Frölich, David: Då Hr von Hartmansdorff för en stund sedan tycktes yttra någon ledsnad deröfver att jag talade så kort, så borde jag deraf hemta någon anledn. att nu utsträcka mitt anförande i det längst möjliga. Jag beklagar att jag dock icke kan göra honom till viljes; ty jag anser mig nu böra helt knapphändigt yttra mig. Jag förklarade att jag trodde, alt striden kunde blifva allvarsam; roen min mening var då icke att den skulle blifva det inom detta Stånd, och jag måste bekänna, att efter den utgång, sorn den förra frågan fick, då ingen enda ledamot ansåg sig böra begära votering öfver det afslag, som gafs med klubban, finner jag ingenting, som ålägger mig alt ingå uti vidlyftiga detaljer rörtde denna punkt. Jag får blott tillkännagifva min tanke vara den, att om det skälet är ett skäl, att Den ij Maj. alt 3 Stånd redan hafva gillat propostna, så hade StalsUtsk. alldeles icke behöft besvära sig med flera mein. derom. Är gillande af voter:s-propos:na sådana slags mål, som kunna afgöras genom 3:ne Stånds beslut, så vet jag icke hvarföre Utsk. besvärar sig med att uppsätta så långa mern. som detta. Förhållandet lärer likväl vara, alt fastän StalsXJtsk. fäster sig mycket vidden omständigheten, att 3 Stånd hafva gillat propostna, så lära likväl enskilde ledamöter icke vara särdeles öfvertygade om halten af.ett sådant argument, och derföre hafva de framställt andra skäl. Dessa andra skäl äro likväl af beskaffenhet, att det skulle blifva en alltför ledsam ordstrid att ingå uti en debatt derom. Jag förklarar således, att jag lemnar delta fält öppet åt andra.
Friherre Ridderstolpe, Fredrik_, hade, i anledning af Prolocollet för sistnämnde dag, inlemnat ett Memorial, som upplästes, så lydande: Vid Herr Printzenskjölds anmärkningar, i deras nu bildade skick, öfver Herr Grefve Cronhjelms Motion angående önskade ändringar vid uppgörandet af ny BevillningsFörordning, må det tillåtas mig, att göra några erinringar. Då Herr Printzenskjöld ifrar emot Herr Grefve Cronhjelms framställningar, tror jag mig böra erinra Herr Printzenskjöld derom, att Grefve Cronhjelms berörde framställningar i sig sjelfve ej äro annat än enkla citationer af facto, som Motionären haft nödigt att framkalla i dagen, för att deraf hämta anledning till de förbättringar, som f 120 Den 21 April e. ra. det är hvarje Representant tillständigt all önska, och ifrån hvilkas tillvägabringande, för framtiden, en välmenande Representant lätteligen kan afvändas, i fall han finner det Stånd han har den äran tillhöra ej dela hans öfvertygelse om beliofvet af förändring; börande han endast på detta sätt låta afskräcka sig från att, genom i Rikets Ständers värf vunnen erfarenhet, vara del allmänna nyttig. Herr Printzenskjölds benägenhet, att "uppflytta Rikets Ständers Deputerade, hvad ”rangordningen beträffar, i parite med Ma”jestätet” torde vara en misslyckad ironie, ingalunda minskande den vördnad, som en Taxeringsoch Pröfnings-Comile constilutionsenligt kan och bör fordra. I en tid, då Konungar säga: Vox populi I synnerhet under Dens spira, som anser Folkets kärlek som Sin enda önskade belöning, måste EmbetsVerken erinra sig, att de äro till för Folket, och att det ej är tillräckligt för deras betjening att hafva constitutionen på tungan, om de hafva bureaucratien i hjerta t.
Dr, akt denna sräga mätte fä öfwerlemnas till den af KonnNg och Ständer förordnade Lag-Crmmitöe. LadeS pä bordet. älplästes ett, ifra» Lag-Utskottet, inkommit memorial, rörande Herr Bilköpen m. m. Doctor kaxes motion att, kill tvinnande af likhet mellan de mål hwaröfwer direete ifrån Consistorium klagas Lill Konungens, ä dem fom dragas frän Consistorierna till Hof-NätteruaS och widare till Kongl. Maj:ks pröfning, besiväranden mätte alaggaS enahanda skyldighet att Consistorium, om sin föresats, alt anmäls bcswär, underrätta, och inom utgången af en bestämd tiv derefter med bewis inför Coufistorium styrka, att han stna besvär i lika ordning afgifwit; till Hwilken motion Utskottet tillstyrkt bifall med tillägg ertk Consistorierne böra, i de hänmisningar til! Leswars anförande, som dem äliggcr att till efterrättelse för parkerne ä utslaget Eddela äfwen införa, ort den misinöjde inom samma tid som han äger stna bcswär, efter hwad i Hmarje fall ar föreskrismit, kill Hof-Rätten jngifwa, skall hos Consistorium anmäla, akt han sig beswära will, och derefter inom zs:de dagen frän sista fatalie dagen i Hof-Rätten »ned bewis derifrån styrka inför Consistorium, att han samma beswär inlemnat, sä wida han will emot utflagel hafwa sin talan förwarat, samt HofRätten jemte meddelande af hänwisnmg, i hwilken ordning desi utslag får dragas under Kongl. Majus pröfning, bör tillika föreskrifva, att den mitznöjde skall inom den rid som samma underdäWga bsswär till Kongl. Majit fä inlemnas, hos Con» HZ» Dm I? Junis.
Undervisningsanstalterna inom staden äro i särdeles godt skick. Den högre apologistskola!), som började sin verksamhet år 1840, är försedd med rektor och tvenne kolleger samt numera äfven tvenne duplikanter, jemte lärare i sång, teckning och gymnastik. Den har alltmer och mer tillvunnit sig allmänhetens förtroende, så att lärjungarnes antal nu är nära fyradubbelt större, än vid dess förändring ifrån lägre apologistskola. Utom denna läroanstalt finues en vexelundervisningsskola, der öfver 100 gossebarn nu undervisas, äfvensom en så kallad flickskola för några år sedan, medelst en dertill donerad fond af 1,666 R:dr 32 sk. banko, blifvit inrättad för arbetande klassens och andra mindre bemedlade personers döttrar inom detta samhälle. För allmän sjukvård har staden icke någon särskild inrättning, men lönar i detta afseende stadsläkare och statskirurg, hvarförutan ena ordinarie provincialläkaren är stationerad i staden. Fattigvården handhafves af en för ändamålet inrättad komité. Kostnaderna derför hafva betydligen ökats, så att, oberäknadt inkomst af kapitaler m. in., uppgående till 666 R:dr 32 sk. banko, årlig uttaxering ägt rum under sednare åren till ett belopp af 2,700 R:dr banko; och torde denna tillökning i fattigutgifterna böra tillskrifvas ej mindre ökad omvårdnad för den behöfvande, än äfven hufvudsakligen den tilltagande inflyttningen af obemedlade personer, hvika, då arbetskrafterna börja svika och påräknad förtjenst saknas, med sina familjer falla den allmänna barmhertigheten till last. Drätselverket förvaltas af en Drätselkammare, jemlikt Kongl, reglementet den 20 Februari 1836. Oaktadt de flera extra utgifter, staden till följd af eldsvådan 1834 fått vidkännas, befinna sig stadens finanser i någorlunda godt skick, så att inbördes utskylder till stadskassans förstärkande ännu icke behöft åtagas; men sådant lärer ej kunna undvikas innan återstående publika arbeten blifvit fullbordade och skulden till Riksgälds-Kontoret amorterad.
Ehvad densamma förut varit mer eller mindre vidsträckt till föremålen: så synes dock ingen olikhet i tiden för Utskotts elier Revisorers befattning hafva blifvit satt i fråga. — >809 och 1810 års Grundlagar gjorde det lika så litet, som 1812 års Instruction för Revisorerna. 3o:e §. RiksdagsOrdn. säger: ”att StatsUtskottet ”skall aga tillgång till alla Statsverkets ”räkenskaper och handlingar;” 42 §• Riksdagsordningen tillägger, att Utskott ej behöfva genom sin Ordförande begära hos HofCanzleren underrättelser från StatsContoiret, ”hvilket, likasom Bancooch Riks”gäldsverken, bör, i frågor om sjelfva re”dovisningen af medlen, alla äskade upp”lysningar meddelaoch 68 §. Riksdags - V D e ii g Febr u a r i i f. m. 2J Ordningen Ljuder, alt Rikets Ständer skulle förordna Revisorer, hvilka ägde ”att ”emellan Riks dalarne enligt af Rikets Stän”der utfärdad Instruction öfverse - och ”granska Statsverkets, Bankens och Riks”gäldsContoirets Styrelse och förvaltning.” Denna Instruction, sorn stadgades vid 1809 och 1810 års Riksdag, men utfärdades 1813, och innehåller i 2 "att Revisorerne sko"la äga tillgång till alla Kongl. StatsCon”toirets räkenskper, protocoll och handlingar, icke allenast för de år, till hvilka ”Revisionen sträcker sig, utan ock, likmä”tigt 4.2 §.
Men om det helt och hållet blefve förbjudet inom embetsverken, som inom militären, så finge hvarje ung böljande tjensteman snarare en god lijelp till understöd för sina behof, med hopp om tidigare erhållande befordran till högre tjenst och inkomst, än nu, då några kunna möjligen undfå många ordinarie löner, På denna grund begär jag återremiss, på det att det måtte uttryckligen stadgas, att ingen får hafva mer än en lön på stat, enligt fullmakt. Hr yon Hartmansdorff, Au g.: Jag är af deras mening, hvilka anse blott en tjenst böra innehafvas af en tjensteman; detta likväl endast såsom en hufvudregel, hvilken behöfver många undantag. Skälen, hvarföre man icke bör tillåta en att innehafva flera tjenster, äro mångfalldiga och inses lätteligen af en hvar. Bland olägenheterna af det nuvar. förhållandet är t. ex., att då den i flera veik anställde tjenstemannen springer från det ena till det andra, för att synas litet på hvartdera stället, så uträttar han också litet eller intet. De af allmänheten, som behöfva att af honom begära upplysningar eller handlingar, finna honom måhända hvarken på det ena eller andra stället. När de komma till det ena för att söka honom, så svaras: han var för en stund sedan här, och när de komma till det andry, 3 51 Den i3 Juni f. m. så säges, att han nyss gått derifrån till det tredje verket, oell når de slutligen hinna dit, så har han ej de upplysande handlingarna der. Hvad som hindrar allmänheten att träffa honom, hindrar ufven hans förmän att kunna ögonblickligen tillita hans biträde, och sålunda uro både Kronan och allmänheten illa belåtna med ett dylikt sätt att sköta allmänna värf. För tjenstemännen sjelfva är det ock förderfligt, så snart de hunnit öfver de första stegen på tjenstebanan. Ynglingarne lära sig icke att sköta någondera befattningen rätt, de lära icke att älska sina tjenster; ty dertill fördras, att de dermed äro strängt sysselsatte, att de lära sig inse deras vigt och nödvändigheten att ej sköta dem på hafs. Mot ett allmänt förbud alt innehafva flera beställningar förekommer, utom livad Frih.
Men äfven under den tiden inträffade i Sverige en tryckande hungersnöd, stora skakningar, vållade af handelns afstadnande och stora utgifter, hvilket allt dock ej kunde göra slut på realisations-planen, ty det var först 1788 års krig sorn derpå gjorde slut. Jag har vidare hört omtalas tiden då en blifvande realisation lämpligast borde företagas. Denna tid, lika sorn allt annat, som är framför oss, år omöjligt att med full visshet bestämma, man måste lemna något åt ödet, bedötnma något efter sannolikheten. Jag har äfven hört nämnas StatsObligationer och att våra Förfäder ej lemnat oss sådane. Man tordefdock böra erinra sig att Gustaf III beklagat sig deröfver, att han fått betala Carl Xlks skulder. Vi åter hafva fått betala Gustaf lilis resor och krig; och hafva således icke eller saknat skulder från förfådren. Man har vidare förklarat, att en Bank endast skulle vara säker om den vöre under Statens styrelse, och osäker om deri vore under tes. Jag vet ej på hvad grund man bygger denna mening, men erfarenheten år deremot stridande; ty de Banker som varit afsöndrade från' Styrelsen, bestå, då de som af densamma för en eller annan hotande fara kunna tillgripas merendels hafva gått under, eller ej uppfyllt sina förbindelser. Jag har hört, att man ej behöfde realisera med Silfver, utan att det vore nog att förklara det pappersroyntet inlöse* efter iso 2g3 Den ii Aprilf of. eller 128 sk. cours. Om ett så lätt medel furG nes, vore det visserligen oriktigt att utsätta sig för faran af ett lån, men jag anser det ej vara så lått. Hvilket beslut, hvilken Grundlag som helst, som sätter sedelmyntet till ett visst värde, åger dock ingen kraft förr, ån ruan finner beloppet af Silfver tillräckligt för att svara mot dess inlösning, och denna inlösning kan endast; åga rum i Banken, Huruvida ett lån i sådant ändamål bqr anskaffas, och huruvida detta offer ej år för stort, bör noga beräknas, och häruti tror jag ej att man kan komma till full arithmetisk visshet, då saken till en stor del beror af händelsernas gång.
Förslaget bifölls med uteslutande af orden: »Allmänna Hypoteksbanken». Förslaget godkändes med uteslutande af orden: »åt Allmänna Hypotheksbanken högst 200,000 Rdr». Hvad i slutet af Memorialet anföres, dervid lät Ståndet bero. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets Memorial JVJ 14, i anledning af väckt motion om befrielse för Vaktmästaren F. Forsslund att infria åtskilliga af f. Riksdagsfullmägtigen Paul Hedström mot falska handlingar erhållna lån från Banko-diskonten. Från Hederv. B onde-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts nedannämnda nådiga Propositioner: l:o angående kostnadsfri utdelning af Postoch Inrikes Tidningar till alla kommuner i riket; och skulle åtskilliga ledamöters vid remissen afgifna yttranden till Utskottet öfverlemnas; 2;o angående anslag till ny skolhusbyggnad och nytt gymnastikhus i Carlstad; 5:o angående användande af uppkommande öfverskott å det för gymnastiska centralinstitutet beviljade byggnadsanslag till ombyggnad af det gamla gymnastikhuset å institutets tomt; 4:o angående disposition af kronotionden från Gotland för dervarande presterskaps aflöning; och 5:o angående anslag af prostetunna från Borås pastorat till prosten uti Åhs kontrakt inom Skara stift och Elfsborgs län. 168 Prot.-Utdrag dm 11 Februari 1866. S. D. Föredrogs ånyo och remitterades till Banko-Utskottet Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, med öfverlemnande af ett från Styrelsen för allmänna Hypotheksbanken inkommet förslag till ändringar i Kongl. Förordningarne den 26 April 1861 angående dels en allmän hypoteksbank för riket och dels de allmänna grunder, som vid hypotheksföreningarnes bildande och framtida verksamhet skola till efterrättelse lända. S. D. Kongl.
Af största vigt vore .att erhålla hårda och uthålliga skenor till spårvexlingar, emedan å dessa mäste nedläggas en arbetskostnad, som kunde beräknas till minst tre gånger de dertill här använda Engelska skenornas värde, och ett ut - 6 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 67. byte af de förslitna skenorna emot nya vore förenad med en tidsutdrägt, som är till stor olägenhet för trafiken. För bedömandet af puddelstålsskenors uthållighet i jemförelse med vanliga, erfordrades en längre tids erfarenhet, än hittills kunnat erhållas; men den, som utomlands i detta hänseende vunnits, syntes äfven för oss böra blifva i hög grad vägledande, enär bättre puddelstål endast kunde tillverkas af det renaste tackjern, och, för ett sådant ändamål som jernvägsskenor, någon väsendtlig skilnad icke borde kunna finnas emellan pudddelstål, beredt af bästa cokes-tackjern, ensamt eller i blandning med träkols-tackjern, och af Svenskt träkols-tackjern. Utan tvifvel voro behofvet af skenor till ofvan uppräknade ändamål i vårt land ej stort nog, för att det skulle löna sig att ensamt för den inhemska förbrukningen deraf anlägga dyrbara verkstäder; men möjligen kunde en sådan anläggning framdeles, när man hunnit förvärfva mera erfarenhet om stålskenornas företräden, och deras bruk blefve mera allmänt samt tillverkningen derföre äfven kunde exporteras, här blifva lönande. För det dåvarande ansågs det dock för våra jernverksegare vara fördelaktigare att förarbeta sitt träkols-tackjern, hvaraf tillverkningen är begränsad af skogstillgångarne, till sådana ändamål, som ovilkorligen fordra ett godt material, såsom hjulband, axlar, m. in. samt derföre bättre betalas, och komiterade hade derföre äfven ansett sig böra uppmana Svenska bruksegare att företrädesvis egna sig åt tillverkningen af dylika artiklar.
Sedan sistförflutna riksdag har en af dåvarande tjenstemän vid Riksgälds-kontoret, nemligen Kontorskrifvaren Johan Peter Carlmark, vid sitt erhållna afsked, blifvit i öfverensstämmelse med stadgandet i reglementets 295 §, å pensions-staten uppförd till åtnjutande af en årlig pension af 750 R:dr, eller samma belopp, som den för Kontorskrifvaren i detta Verk nu gällande aflönings-stat upptagna ordinarie lön utgör. Deremot hafva tvänne bland de f. d. tjenstemän vid Riksgälds-kontoret, som finnas uppförda A den vid sednaste riksdag utfärdade pensions-stat, från samma stat afgått, nemligen sedermera aflidne Kommissarien C. S. Hedberg och Kammarskrifvaren H. af Trolle, hvadan nämnde stats årliga belopp blifvit minskadt med deras pensioner, utgörande tillsammans 3,600 R:dr. — Likaså hafva tvänne af de innehafvare af expektanslöner, som alltsedan början af 1830-talet varit uppförda å f. d. GeneralAssistans-kontorets expektans-stat, nemligen förre Uppbörds-kamereraren A, Nicodemi och förre Revisorn vid nämnde Verk J. F. Gråberg med döden afgått, så att äfven denna stat, hvars belopp vid sednaste riksdags slut utgjorde 3,002 R:dr 2i öre, minskats och för närvarande endast uppgår till 505 R:dr 37 öre. Slutligen få Fullmägtige anmäla, att på sätt under föregående riksdagar iakttagits, Fullmägtige skola, genom derom till Rikets Ständers Stats-Utskott aflåtna särskilda skrifvelser, afgifva sina förslag och yttranden angående några Riksgälds-kontoret och dess tjenstemanna-persona! rörande frågor, sorn Fullmägtige anse sig böra underställa Rikets nu församlade Ständers pröfning och afgörande. Stockholm den 20 Oktober 1859. G. A. SPARRE. J. W. Reckman. G. Dour. C. F. Geijerstam. J. J. Nordström. f. Akerman.