Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men lill min stora ledsnad fann jag, att den ärade slånds-brodren, trots sitt varma nit för saken, icke vågat alt fullt uttaga det vigliga sloget, lian föreslår visserligen löner, hvilka, i’ lyckligaste fall, det vill säga, om skolläraren tjenstgör fulla tolf månader om året, skulle kunna uppgå ända till 600 B:dr årligen, oberäkuadt några andra för - Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 180. ‘267 maner, såsom bostad, ved och en trädgårdstäppa ; men jag skulle tro, att, under nuvarande förhållanden, äfven dessa löncvilkor icke äro så fördelaktiga, ätt man kan vänta alt kunskapsrike män skola egna sig åt skollärarens mödosamma kall. — Våra skolor på landel lemna mycket öfrigt alt önska. Äfven de examinerade folkskolelärarnes kunskapsmål! är alltför ringa, för att de skulle kunna bibringa våra barn den allmänna bildning, på hvilken landtmannens barn har lika grundade anspråk som stadsboens. Och hvilken ofantlig skilnad är det icke emellan undervisningsanstalterna i staden och på landet? Lärarne i städernas elementarskolor hafva utan undantag akademisk bildning, nittionio hundradedeiar äro promoverade Magistrar, de hafva sin tillräckliga om också alls icke öfverflödiga utkomst; de äro aktade och ansedde såsom nyttige, kunskapsrike och välbergade medborgare. Huru helt annorlunda är icke landtskolmästarens ställning i samhället ? Vid seminariet har han inhemtat ett ganska ofullständigt mått af kunskaper, merendels så ringa, att han icke sjelf inser hura obetydligt det är, och att det i intet afseende höjer honom öfver den arbetande klassen, hvarifrån han i allmänhet är utgången ; han kan sällan stafva, än mindre punktera felfritt, och det torde höra till undantagen, alt lian har en drifven stil, och kan undervisa barnen i det för dem så nödvändiga landtbraksbokbålleriet. Den examinerade folkskolläraren har i allmänhet knappast så stora kunskaper, som en skolpojke i andra klassen af elementarskolorne.
Maj:t måtte föreslå Rikets Ständer att, under nyssnämnda förbehåll, till löneförhöjning åt Öfverståthållaren anvisa ett belopp af 3,317: 33. Beträffande ÖfverståthållareEmbetels underdåniga framställning örn förbättring i lönevilkoren för ornförmälde tjenstemän och betjente i Öfverståtbållare-Embetets kansli, så fann Stats-Rådet sig böra hufvudsakligen instämma i hvad Öfverslåthållare-Embetet till stöd för denna fram ställning anfört; dock ansåg Stats-Rådet lönen för Sekreteraren icke skäligen böra bestämmas högre än hvad Sekreterarne i Kollegierna åtnjuta eller 3,300 Riksdaler; och tillstyrkte Stats-Rådet sålunda, det Kongl. Maj:t måtto föreslå Rikets Ständer: att lönen för bemälde Sekreterare må, från dess nuvarande belopp 3,000 Riksdaler, höjas (ill 3,500 Riksdaler eller med 500: hvarigenom motsvarande ersättning för förlorade inkomster af passlösen ej komme att vidare erfordras; att lönen för den hos Sekreteraren tjenstgörande kanslisten må bestämmas till likhet med aflöning i lägsta lönegrad i andra embetsverk eller 1,000 Riksdaler och alltså ökas med 100: samt att till aflöning åt fyra nya Exsekulionsbetjenter, å 300 Riksdaler för hvardera, anvisas en summa af 1,200: kommande, om från desse förböjningars sammanlagda belopp 5,117: 55. afdrages den genom ofvanberörde kamrerarebefattnings indragning för Statsverket uppkomna besparing 300: anslagstillökningen å Öfverslålbållaro-Embetels stat att uppgå lill 4,817: 55.
På hans frihetsälskande skaldskap lämnas här ett par karaktäristiska prof hvilka på samma gång böra äga intresse såsom kulturbilder från ett land, som i följd af den politiska situationen så ofta nämnes i våra tidningar, men hvars lif vi här uppe så litet känna.EN BULGARISK FRIHETSSKALD. Till min första kärlek. Sjung icke mera kärlekssången och gjut ej gift i hjärtesåren! Min lefnads vår är re ' n förgången, änskönt jag än är ung till åren. Låt mig förglömma allt elände, som fordomdags mitt hjärta brände! Förglöm den tid, som flytt! Då var jag Æif kärlek bländad och berusad. Då var jag slaf, ty bojor bar jag, och af din blick, ditt löje tjusad, jag fosterland och ära glömde och blott om dig, min älskling, drömde. Men dessa drömmar flydde alla. Ej hjärtats känslor längre glöda, och fåfängt söker du dem kalla till lif ånyo från de döda. Sjung därför mer ej ömma sånger: - de väcka endast kval och ånger! Din blida stämma med dess sköna och rena klang kan jag ej lida. Hör du ej, huru bergen stöna, och huru faderlösa kvida? Till dessa toner trår mitt öra; på dessa röster vill jag höra. 0; lyss till vemodsfulla kväden, som våra berg och dalar klaga! O, lyss till vindens sus i träden: det hviskar om en sorglig saga från forna dar och hviskar frågor om nya kval, om nya plågor! Sjung äfven du om bittra strider, om huru änkors tårar gjutas, om huru fattigmannen lider, hur hedern säljes, dygden mutas, hur kvinnor skändas, folket pressas, och hur de unges vapen hvässas! Där, hvarest stormens åskor skalla, där, hvarest arme bröders hopar för .sabel och för kula falla, # och deras blod till himlen ropar om hämd — där må vår stämma klinga och seger än i döden bringa! Från dina läppar jag begärligt vill lyssna, huru toner flöda. Då skall vår ungdomskärlek härligt stå upp igen ifrån de döda. Då skàll jagåter saligt känna din kyss på blodig panna bränna. Svensk Tidskrift 1891.
Men sedan jag icke* blott af den vetenskapsman, sorn jag, å Utskottens vägnar, i ämnet rådfrågat, utan äfvenaf flere trovärdige egaretill dylik redskap, blifvit upplyst och förvissad, alt begagnandet affånga ej kan, i allmänhet anses påskynda, bränvins-bränningen mer än högst 5o procent,. gaf jag detta i Utskottens plenotillkänna, och yrkade skattenslämpande derefter. Då nu frågan hämskjules till Ståndens pröfning, får jag fästauppmärksamheten derpå, att användandet af ånga så mycket mindre bör undertryckas, sorndet faller sig klart, alt en sådan inrättning måste åstadkomma, icke blott en. renare product, utan jemväl besparing af bränsle.. Hevilla-, och Ekon. Utskottens Betänk ande r N~:0> 2. 4::o Emot den beslutade beskattningen' af 4, sk. per kanna.. Jag bär yrkat, att Utskotten, med anledning; af en till Bevillningsutskottet remitterad motion, att bränvins-skatten mätte användas till fa ttig-försörjning, uppfostrings-anstalten och; arbets-inrättningenbordt bestämma, att halfva skatte-beloppet skulle tillfalla Stats-Verk et och andra hälften återfalla till Länen, efter folkmängd eller fastighets-väi de, lör att bilda en tillgång för hvarje Län, i det ändamål, ofvannämnda motion antyder. Då denna min åsigt ej gillades, ansåg jag, att skatten ej bort bestämmas högre, än 2: sk., per kanna.. I sammanhang härmed, får jag lill Ståndens kännedom lemna milt förslag om dej mindre bränvins-pannornas beskattning.
Om framställningen af » Moderna vinglare » under det tiotal gånger stycket i år gifvits skulle jag gärna vilja yttra ett och annat, i allmänhet till denna framställnings beröm, men jag har så mycket annat att vidröra i detta häfte och måste derför afstå från den önskans tillfredsställande. Jag kan dock icke underlåta att uttrycka gamla teatervänners glädje öfver att återse gamla bekanta, såsom hr Hartmans Henri, hr Fredriksons Vernouillet och hr Lagerqvists Giboyer, lika goda nu som för sjutton år sedan, då stycket också spelades på samma scen. Det ser ut, som skulle Henri icke hafva åldrats det ringaste på dessa år. Någon som icke minnes hr Fredrikson från den tiden har nu uttryckt sin belåtenhet med att se, det nämde skådespelare också kan utföra karaktersroiler. Det låter besynnerligt för oss andra som varit med litet längre och veta hvad hr Fredrikson verkligen förmår, önskligt vore, att icke den från visst håll visade obenägenheten för fransk ' dramatik också medförde orättvisa mot en af denna dramatiks förnämsta tolkare på vår scen. Hr Lagerqvists Giboyer är en intressant framställning. Däruti spåras intet tecken till återgång i skådespelarens ko-miska kraft, snarare kanske tvärtom, något som man för öfrigt har tillfälle att se och glädja sig åt i flera andra af hans senaste roller. Den benägenhet för öfverdrift han ej sällan förut visat ser man nu just icke mycket till, utan att styrkan iidit af ett mera konstnärligt jämnmått. öfriga franska stycken på Dramatiska teatern under de sist förflutna tre månaderna äro » Herr Derblays giftermål », &gt;Ett grått hårstrå », » Fjärilsfebem », » De onyttiga », » Resan utför », och » När damerna föra krig », alla mer eller mindre gamla, men som allmänheten gärna återser. Af nordiska stycken har det redan nämda » En skandal » och dess författares * Surrogat » samt J. Lehmanns » Sista hvarfvet » tillhört den danska dramatiken. Den norska har under böljan af spelåret icke varit företrädd, men Ibsens » Vildanden » väntas nu. » Surrogat » är ett från förra året kändt och omtyckt arbete, och om » En skandal » Jiar jag redan i en daglig tidning yttrat mig tämligen fullständigt.
Innan Utskottet öfvergår till den extra ordinarie statsregleringen, har Utskottet ansett sig böra utreda i hvad mån de till Riksgälds-kontoret hittills anslagna inkomster under åren 1866 och 1867 må antagas blifva tillräckliga att bestrida alla, genom Rikets Ständers vid förflutna riksdagar fattade och i nu gällande reglemente intagna beslut, på Riksgälds-kontoret anvisade utgifter. Utskottet har för sådant ändamål låtit uppgöra bilagda omslut af en från Fullmägtige i Riksgälds-kontoret till Utskottet öfverlemnad förslagsberäkning, af hvilket omslut, — deri blifvit iakttagna de utaf Utskottet i dess Utlåtanden N:ris 125 och 130 föreslagna afskrifningar af åtskilliga äldre på Kontoret anvisade utgiftsbelopp, — inhemtas, att Riksgälds-kontorets samtliga, på grund af äldre föreskrifter åliggande utbetalningar under dessa begge år skulle uppgå till ett sam manlagdt belopp af Runt 38,700,254: 58. hvaremot inkomsterna, under antagande deraf att 1866 års jernvägslån, 9,000,000 Thaler, till hela sitt belopp under åren 1866 och 1867 inflyter, upptagits till » 37,468,748: 39. hvadan de beräknade inkomsterna under sistnämnda två år skulle understiga utgifterna under samma tid med » 1,231,506: 19.
Sedan Rikets sednast församlade Ständer, på sätt § 125 i Riksgälds-kontorets nu gällande reglemente innehåller, medgifvif, att den slutliga besparing, hvilken under sistförflutna statsregleringsperiod kunde uppkomma å de under 1859—1860 års riksdag till folkundervisningens befrämjande för åren 1861, 1862 och 1863 anvisade medel finge anvisas till förstärkning af den i Riksgälds-kontoret innestående allmänna fond för folkskolelärares pensionerande, samt Rikets Ständer vid innevarande riksdag, genom bifall till Stats-Utskottets i Utlåtandet Nio 104 gjorda hemställan, med gillande af de utaf Kongl. Majit för folkskolelärares pensionering i Dess nådiga Proposition Nio 49 framställda grunder, medgifvit, att den i Riksgälds-kontoret ännu innestående del af den för dessa lärares pensionering afsedda fond, 101,940
Hvarjemte den förändring i det af Ridderskapet och Adeln förut godkända formuläret till mätningsoch stämplings-bevis godkändes, att i rubriken, efter ordet ”bränvinstillverknings”, skulle inom parenthes tilläggas ordet: ”deslillerings-”, samt åt Särskilda Utskottet öfverlemnades, att. efter erhållen del af Ridderskapet och Adelns ofvanupptagna beslut, göra de al dem påkallade rättelser i så väl 88ts nummerordning, som deri förekommande citationer af andra 88- S. D. Vid förnyad föredragning af Hedervärda Bonde-Ståndets den 12 och 14 dennes på bordet lagda Protokolls-utdrag N:o 280, innehållande inbjudning till Med-stånden att feltaga i det, vid pröfningen af Särskilda Utskottets Betänkande N:o 10, om inställande af pressjäst-beredning i sammanhang med bränvins-bränning under innevarande år, af Bonde-Standet fattade beslut, att, med ogillande af Betänkandets l:a morn., antaga och godkänna Herr Hjärnes, vid berörda Betänkande fogade, reservation, blef denna inbjudning af Ridderskapet och Adeln antagen. S. D. lid föredragning af Konstitutions-Utskotlets den 14 dennes på bordet lagda Memorial, -N:o 21, med infordradt utlåtande om Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående ändring i 85 8 Regerings-formen, i afseende på Tryckfrihets-förordningens egenskap af Grundlag, äfvensom, i sammanhang dermed, uti åtskilliga 88 i Regerings-formen 296 Prot.-Utdrag den 15 Juli 1854. och Riksdags-ordningen, fannRidderskapet och Adeln Kongl. Maj:ts ifrågavarande Proposition böra hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. S. D. Föredrogs ånyo och a/slogs Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 12 och 14 dennes på bordet lagda Retänkande, N:o 106, i anledning af väckt förslag om inrättande af en Svensk Lif försäkrings-anstalt.
Så förvara dig nu och dina själ granneliga, att du icke förgäter hvad för din ögon skedt är, och att det icke gånger utu dino hjerta i alla dina lifsdagar; och skall förkunna dinom barnom, och dinom barnabarnom, Den dagen, då du stod för Herranom dinom Gud vid berget Horeb, och Herren till mig sade: Församla mig folket, att jag skall låta dem höra min ord, och lära frukta mig i alla deras lifsdagar på jordene, och lära sin barn. Och I gingen fram, och stoden neder under berget, och berget brann halfväges upp till himmelen; och der var mörker, moln och töckna. Och Herren talade med eder midt utur elden; hans ords röst hörden I, men ingen liknelse sågen I, utan röstena. Och han förkunnade eder sitt förbund, det han eder böd att göra; nämliga de tio ord, och skref dem på två stentaflor. Och Herren böd mig på samma tiden, att jag skulle lära eder bud och rätter, att I derefter göra skullen uti de lande, der I indragen till att intaga det. Så förvarer nu edra själar väl; ty I hafven ingen liknelse sett på den dagen, då Herren talade med eder utur elden på bergena Horeb; På det I icke skolen förderfva eder och göra eder något beläte, det en man likt är eller qvinno; Eller djure på jordene, eller fogle under himmelen; Eller matke, som kräker på jordene, eller fiske i vattnena under jordene; Och att du icke heller upphäfver din ögon till himmelen, och ser solen, och månan, och stjernorna, hela himmelens här, och faller af, och tillbeder dem, och tjenar dem, hvilka Herren din Gud förskickat hafver allom folkom under hela himmelen. Men eder hafver Herren upptagit, och fört eder utu jernugnen, nämliga utur Egypten, att I skullen vara hans arffolk, som det ock är i denna dag.
Jag anser visserligen, att tidsutdrägt derigenom skall uppstå för lånsökanden, och möjligen äfven kostnad vid lagsökningar m, m-; pren då räntan blifvit nedsatt, torde det i alla fall hära sig; och på samma gång jag anser Discontens Gäldenärer böra underlättas, i afseende å ränteberäkniqgen, tror jag dock att lånevilkoren icke böra göras så lätta, att personer, som glömt den förra oredan, blifva inlockade att skuldsätta sig, så alt vi vid en kommande Riksdag nödgas för deras sk tild utgifva ännu mera penningar. Herr Munch af Rosenskjöld, Eberhard: Jag är i liufvudsaken förekommen af Herrar Mo• rath och Tham, Friherre Cederström och Gref* ve yon Rosen ; men det må tillåtas mig att tillägga ett pär anmärkningar till hvad desse Värde .Ledamöter i ämnet yttrat. Jag tror nemligen att, utom de skäl sorn blifvit nämnde för nödvändigheten att betaga Riksens Ständers Fullmägtige en godtycklig' rättighet att afsätta de blifvande HiscontHirecteurerne, äfven bör tagas i betraktande det, att man m|. ftP söka få tili dessa befattningar väl kända Deri 16 September f. m. 27 och ansedde män i Staten , och detta bllfver |>anska svårt, örn icke alldeles omöjligt, i händelse då lönerne tillika ära högst små, desse jnän icke blifva försäkrade mot all godtycklig behandling, hvilken ej kan förekommas om DiscontDirecteurerne skulle af Fulhnägtige i Banken och RiksgäldsflontQiret kunna afsättas. Med den erfarenhet jag äger om förhållandet i Malmö f. d. Discbqt kan jag intyga, att det var vida förmonligare att innehafva Camereyare-tjensten än att vara Directepr, Man liar sett, att ur nämnde Discontverk afgingo de sista Directeurerne medellöse , men Camerera* ien ganska rik.
Att rättvisan dermed icke är väl betjenad, kan man lätteligen sluta. Hon plägar icke heller vinna dervid, att hennes tjenare-ofta ombytas; och enär nu RevisionsSecretérare-tjensterne äro icke allenast bland de besvärligaste utan äfven bland de ledsammaste, lill följd af åliggandet att utreda alla de tracasserier och chicaner, hvilka ofta åtfölja sådane mål, som gått flere instantier igenom; bör man löna RevisionsSecreterarne så, att de icke, jemväl för bristande utkomst, nödgas söka sig från Embetet, eller påtaga sig andra förrättningar, hvarigenom detta eftersattes, och den öfverklagade juridiska långsamheten ökas. Om man besinnar, hvad ett tarfligt hushåll i Hufvudstaden kostar, så skall man lätteligen finna, att de 2000 R:dr jag för dessa Embetsman yrkat, ingalunda äro för mycket. Oagtadt Ridderskapet och Adeln efter del beslut, som i förmiddags fattades, synas böjde att endast ibogkomma de högsta bland Konungens Rådgifvare, bör » 20$ Den 25 September e. m. jag ännu en gång söka visa vigten för riket deraf, att alla föredragande hos Konungen äro tillräckligen lönta, öfvertygad, såsom jag är, om rigtigheten af den gamla regeln, att der hulvudet är godt, der befinner sig allt annat bättre. Herr Tham, Wollrath’. Då jag å ena sidan delar den siste värde Talarens åsigt om nödvändigheten att aflöna RevisionsSecreterarne på ett, mot Embetets vigt svarande, sätt, men jag å andra sidan hyser största högaktning för det afseende Utskottet fästat vid möjligheten att fylla alla behof, utan ny tunga för landet, skulle jag vilja föreslå en sådan jemkning emellan de, af Herr von Hartmansdorff och StatsUtskottet, yttrade meningar, att Ridderskapet och Adeln antog den i Kongl. Maj :ts proposition föreslagne Summa af 1800 R:dr.
Direktionerna för bemälda skolor häröfver infordrat hilagda, yttranden, hvaruti hufvudsakligen blifvit anfördt 390 — af Direktionen för Navigationsskolan i Stockholm: att, då de utgifter, för hvilka verifikationer saknas, icke blifvit specificerade, det för Direktionen vore omöjligt alt deröfver afgifva förklaring; men att Direktionen, vid granskning af skolans handlingar för den tid anmärkningen omfattar, erfarit, att Kammar-Rätten, under den 8 Oktober 1845, förklarat sig nöjd med den af redogöraren afgifna förklaring öfver då gjorda anmärkningar; samt af Direktionen för Navigationsskolan i Carlshamn, i skrifvelse, som denna dag kommit Kollegium tillhanda: att Direktionen icke kunde erkänna sig skyldig till den anmärkta försumligheten, så framt icke Revisorerne ansett räkenskaperna böra åtföljas af qvittenser af städerskan för renhållningen, af de bönder, som till skolan försålt ved, eller af personer, som levererat sand och ris m. m.; men att äfven dessa obetydliga utgifts-poster hade, efter hvad Direktionen kunde erinra sig, i så måtto blifvit bestyrkta, att räkning bilagts af Navigationslärare!!, som desamma utbetalt. Den nådiga Remissen återställes i underdånighet, och Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, Stormäktigste, Aller nådigste Konung! Eders Kongl. M a j: t s underdånigste, tropligtigste undersåter och tjenare, C. I». SKOGMAN. A. P. v. Sydow. Stockholm den 15 Februari 1848. Rob. Engelke. \ — 391 — Till Kongl. Maj:ts och Rikets Kommers-Kollegium. Jemte skrifvelse af den 17 dennes, har Kongl. Kollegium till Stockholms Navigations-skolas Direktion öfverlemnat ett så lydande dokument: ”Transumt af transumt af Rikets Ständers Revisorers år 1847 ”afgifna Berättelse, angående samma år verkställd granskning ”af Stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående ”fonders tillstånd, styrelse och förvaltning.
På sådant sätt går det ganska lätt att föröka Sedelstocken ; men jag tycker, att vi nu hafva tillräcklig erfarenhet af de olyckor, sorn deraf uppkomma, och huru svåra? om ej omöjliga de äro att afhjelpa. Dm 27 Junii e, m. 533 Slutligen får jag vördsammast hemställa,' om ej, så framt Rikets PenningeVerk, Credit och Redbarheter skola anlitas på det sätt Utskotten föreslagit, det skulle vara lämpligt, att låta Riksens Ständers Fulimägtige i Riksgälds* Contoiret deltaga i MagasinsFörvaltningen. Grefve Mörner, Carl Stellan: Jag med* gifvet visserligen, att Friherrarne Fock och Cederström icke utan skäl gjort anmärkning emot det af Utskotten föreslagna partielle Brännvinsbränningsförbud i de Provincer, som behöfva spannmålsunderstöd; sådant skuPe verkligen medföra flera olägenheter} men då Riksens Ständer ej kunna inse, i hvad mån den befarade missväxten kan blifva tryckande, och spannmålsunderstöd i följd deraf behöfligt, hemställer jag om icke det vore bäst, att öfverlemna till Kongl. Majit att besluta i denna fråga, efter hvad Kongl. Majit kan i Nåder finna lämpligast och tjenligast; och jag tror derföre att någon återremiss för denna del af Betänkandet icke är behöflig. Lika med Friherre Fock befarar jag, att MagasinsDirections föreslagne skyldighet att emottaga silfver i liqvid för spannmål kan komma att förordsaka stora olägenheter, i det att MagasinsDirection skall först genom sina Uppbördsman i orterne uppbära silfret, och sedan göra liqvid dermed i Banken. Hvad det föreslagna silfverlånet angår, tror jag att beviljandet af dess upptagande ej är så farligt, emedan detsamma tro* ligen icke står att någorstädes erhållas. Jag finner för öfrigt så väl Kongl, Majds Nådiga 534 Dm 27 Junit e. m.
Utaf de afgifler, sorn enligt denna förordning inflyta för minuthandel med och utskänkning af bränvin, vare sig i stad eller å landet, insattes f i Landtränteriel för Hushållnings-sällskapets räkning, för att af detsamma förvaltas och användas till ändamål, som för länet nyttiga äro. Af de afgifter, som i stad inflyta, tillfälle de återstående -fine staden, men af dem, som från socknar å landet ingå, aflemnas de fine i Landlränteriet, hvarifrån det för hela länet sammanlagda beloppet genom Kongl. Majlis Befallningshafvande fördelas på länets samtlige socknar i förhållande till hvarderas folkmängd. Skulle Pröfnings-kommitté tillstyrka och Kongl. Majit bifalla, att län för sådant ändamål indelas i distrik, af hvilka dock hvartdera bör innefatta minst eli fögderi, utdelas, likaledes efter folkmängden, de från distriktet influtna fine emellan dess samtlige socknar. Hvad stad eller socken sålunda tillfaller, användes till kommunala behof inom staden eller socknen. I Stock - Expeditions-Utskottets Förslår/ till vnderd. Skrifvelse N:o 126 345 I Stockholm tillfälle hela afgifteii staden. När enligt § 23 rättighet meddeladts till bränvinsutskänknirig på passagerarfartyg* skola derför belöpande utskänknings-afgifter uppbäras i den stad eller kommun, hvarest rederiet har sitt hufvudsäte. § 25. A landet vare minuthandel med eller utskänkning af bränvin förbjuden på eller invid det ställe, der auktion, marknad eller mönstring med beväringsmanskap hålles, eller der menighet för kronoskjutsning eller skallgång samlad är. Vial annan mönstring, uppbördsstämma, mantalsskrifning, ting eller annan till folksamling föranledande förrättning må ej bränvin försäljas annorlunda, än vid måltider åt spisande gäster. Ej må någon i landsbygd fara med bränvin från by till by eller från gård till gård, alt dermed köpslaga. § 26. På Apothek må ej bränvin, med elier utan droguer eller andra tillsatser, i minut säljas, ulskänkas eller annorledes till förtäring pä stället utdelas. § 27.