Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tullnären förklarade, att flickan visserligen var utfattig, men man hade hos hennes döda mor funnit ett par smycken, som kunde användas för barnens behof. Förmyndaren anhöll ödmjukeligen att fä öfverlämna detta barnens arf i hofrättens förvar, om ej hans nåd funne skäl att genast föryttra egendomen för barnens räkning. Halmskrinet framvisades och öfverlämnades åt notarien Ekholt. Thomson tillsades att med honom bevittna inventeringen. Notarien afklippte segelgarnen, öppnade skrinet och återlämnade det åt presidenten, som kastade på detsamma en likgiltig blick, i förmodan att det innehöll någon bondgrannlåt. En hårnål af silfver! Och han granskade med kännaremin det fint arbetade smycket. Hvarifrån har kvinnan fått denna nål? Omöjligt att besvara. Nålen, fortfor han, är ett konstverk af Claude Ballin; hans märke står graveradt på liljans blad. Fältmarskalken Tott hade en nål af alldeles samma arbete och förärade den åt grefvinnan Brahe. Det troddes, att denna nål var den enda i sitt slag ... Är här något annat? Låt se! En liten näfverdosa visade sig, öppnades och befanns innehålla en guldring, inlagd i ull. Presidenten syntes öfverraskad, påtog ett par glasögon med guldbågar, gick till fönstret och höll ringen uppmärksamt mot dagern. Han vände sig till tullnären. Ni sade, att flickan är fattig? Ja, ers nåd. Ingen vet annat. Moderns kvarlåtenskap blef förseglad. Nå, utfattig är man icke med tre sådana ädelstenar. De två mindre torde värderas till ett par tusen daler stycket, men den stora i midten lärer näppeligen säljas för mindre än tolf tusen. Barockt! Att infatta en sådan sten i en ring, som kan tappas bort med en handske, i stället att därmed pryda ett diadem eller en collier! Infattningen är mediocre och arbetet en gesälls. Förste ägaren har varit antingen groft rik eller plumpt dum, kanske tous les deux ... Har ni anställt efterspaningar om moderns härkomst? Tullnären omtalade tilldragelsen i torpet. Singuliert! En kvinna i December på landsvägen? Icke kan hon ha fallit från månen.
Flickan är vacker, och utmärker sig framför sina leksystrar, men hon är fattig och således ingen hustru åt Anders Brummerus, som måste söka sig en sådan, genom hvilken han kan komma sig upp i verlden. Vore hon prestdotter, ville jag tjena lika länge för henne, som Jacob för den sköna Rachel nu blir kanhända en Leda (icke den Grekiska mythens, menat jag), min framtida lott. Walter är hemma från T s, och du, som varit der i så många år, måste veta något närmare om honom och hans slägt. Du gör mig ett nöje, om du så snart som möjligt ger mig denna underrättelse.' Brodrens svar. 'Din skrifvelse, af den 24 Maj, har jag riktigt bekommit Jag önskar dig lycka till din nya befattning, med åtvarning att ej köpa "trollet för guldet". Jag kunde sjelf derom sjunga en visa, om jag bara ville... Likväl är jag ganska nöjd, att du aflägsnar dig från N d; ty nog finner jag att du är fast för denna Lotta, och hon är, som du sjelf ganska förnuftigt medger, ingen hustru för dig; men fara kunde det eljest bli... jag behöfver ej säga mer. Slå henne således alldeles ur hågen, kära Anders. Hvad Walter vidkommer, så känner jag både honom och hans föräldrar. Fadren är vinhandlare, och bosatt här sedan längre tid tillbaka. Mången hade i början ansett honom för en äfventyrare, ty utan att man rätt visste hvarifrån han kom, och hvarmed, etablerade han en ståtlig vinkällare, lade sig till dyra möbel, lefde stort, och höll kalaser; klädde sin hustru i siden, just som en adelsdam. Ett sådant öfverdådigt lefnadssätt var då ännu icke vanligt och fäste uppmärksamhet. Folket runkade på hufvudet och förespådde ett snart fallissement, men ännu håller huset sig uppe. Walter är deras enda barn, och var ungefär 10 år, när jag först kom till T s. Vacker och qvick, var han föräldrarnas afgud, och fick öfva allt möjligt sjelfsvåld. Likväl var han redan då en fulländad kavaljer, och alltid klädd efter nyaste modet.
Jag finner snarare hår dt att Gesäller skola ovilkorligen åläggas, att hafva årstjenst, och att de, i händelse en sådan omöjligen skulle kunna erhållas, skola vara underkastade Värfnings» Stadgan, eller förfallna till Correctionshuset. Detta nämner jag likväl icke för att yrka ändring i Utskottens förslag , utan blott för att visa att en månads frihet icke är för mycket. Herr af Uhr, Gustaf: Jag vill ej in skränka, utan snarare befordra, Gesällernes 522 Den 12 November e. m. friheter, men om någon viss tid för devas flyttning skall vara bestämd, så är det angeläget, att den bör ske om Vintern, oell icke om Sommaren, emedan det kan hända att Mästaren antingen af sjuklighet eller andra orsaker är hindrad, att taga kännedom om en Gesälls arbete; äfvensom det dessutom kan inträffa, att en Gesäll eller förman för ett arbete har mera både skicklighet och omtanka än Mästaren; och det vore derföre skada, om Gesällen finge lemna sin tjenst om Sommaren, eller just den tid, då arbetet är under händerne, och då han är sorn mäst angelägen. Herr man HartmansdorffAugust : A f ven jag instämmer uti undantaget angående flyttningstiden, så framt Gesällerne skola inbegripas under Tjenstehjons-Stadgan. Om så sker, lärer det ickp—vara möjligt för Ge$ällerne , att få vandra, emedan jag icke tror, att Policen kan tillåta det, enär Tjenstehjon icke äga rätt att Vandra. Jag har förut yttrat, det jag anser nödvändigt, att Idandtverks-Gesäller ^må äga' rättighet vandra till den ort, hvarest de kunna förvärfva större färdighet i sina yrken. Vettenskaper kan man inhämta utur böcker; och genom läsning följa med sitt tidehvarf i den delen. Men så är ej förhållandet med handaslöjder, ty färdigheten deruti beror ofta på ett handlag, som man ej kan läsa sig till, utantill hvars lärande det är nödigt att tillåta slöjdeidkaren begifva sig dit, hvarest konsten Den ra November e. m. 5a3 skickligast utöfvas.
Enär således Utskottets, i afseende på meranämnde serskilda register, gjoi'da framställning, endast af ett Riks-Stånd blifvit bifallen, och då deremot 2:ne af de öfriga Stånden beslutat, att ifrågavarande register skola vid ienna, likasom vid föregående Riksdagar, på allmän bekostnad upprättas, samt det tredje eller Preste-Ståndet jemväl yrkat enahanda registers upprättande, finnér Utskottet sig föranlåtet frånträda sin i omförmälda hänseende förut gjorda hemställan och, i öfverensstämmelse med Ridderskapet och Adelns samt Borgare-Ståndets redan fattade beslut, tillstyrka, att kostnaderna för uppgörandet och tryckningen af registren öfver Riks-Slåndens tryckta protocoller vid innevarande Riksdag, må, i likhet med andra Riksdagsutgifter och under iagttagande af hvad som, i afseende på trycknings-kostnaderna för protocollerna, är föreskrifvet, varda af Riksgälds-Contoret godtgjorda. I fråga om beloppet af den ersättning, hvilken för dessa registers upprättande bör af Rikets Ständer bestämmas, får Utskottet, som anser det icke tillhöra sig att föreslå de inom Preste-Ståndet yrkade förändringar i registrens uppställning, hemställa, att berörde ersättning må utgå efter samma grund och beräkningssätt, som Rikets Ständer redan godkänt i afseende på bestämmandet af den vid Riksdagens slut återstående correctursläsningen af Riks-Ståndens protocoller, samt alltså fastställas till följande belopp, för hvarje tryckt ark, nemligen; Femton Riksdaler för registren öfver Ridderskapet och Adelns samt Borgare-Ståndets protocoller, Tolf Riksdaler 24 sk. för registret öfver Preste-Ståndets, och Tio Riksdaler för Ståts-Utskottets Memorial, N:o 326. 3 registret öfver Bonde-Ståndets protocoller, häruti icke inberäknad ersättningen för correctursläsningen, hvilken godtgöres i likhet med hvad för protocolierna är stadgadt. Stockholm, den 20 Maj 1845. Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Maj, kl. 1 e. m.
Såsom jag ofvanför nämnt, lemnade han denna stad, åtföljd af åtskilliga lastbåtar, samtidigt med Prontschischew, och båda seglade tillsammans utför Lena till dess mynning. Redan den 20/9 augusti kunde Lassinius härifrån segla vidare mot öster. Fyra dagar derefter stötte han på så mycken drifis, att han nödgades lägga till vid mynningen af en flod, 120 verst öster om Lenas ostligaste mynningsarm. Här fans rikligt med drifved, och förråden tyckas äfven varit rikliga, men detta oaktadt utbröt skörbjugg under vintern. Lassinius sjelf och de flesta af hans manskap dogo. Vid underrättelsen härom sände Bering ett undsättningsparti, bestående af löjtnant Tscherbinin och 14 man, till Lassinii vinterqvarter. De funno vid framkomsten den 15/4 juni endast presten, styrmannen och sju matroser vid lif af de 53 man, som det föregående året med Lassinius utgått från Jakutsk. Äfven dessa voro så sjuka, att några af dem dogo under återfärden till Jakutsk. Tillika utsändes Dmitri Laptew och nödigt antal manskap att taga hand om fartyget, med hvilket de skulle återupptaga försöket att segla öster ut. Han gick till sjös den 10 aug. I början hade han att kämpa med svåra ishinder, och då han ändtligen nått öppet vatten, ansåg han sig till följd af den framskridna årstiden böra återvända. Den 2 sept./22 aug. kom han åter till Bykowska utloppsarmen af Lena, uppför hvilken han hade svårt att framtränga till följd af de många, för honom okända grunden. Den 19/8 september tillfrös floden. Han öfvervintrade ett stycke från mynningen, och äfven nu infann sig skörbjuggen, men botades genom flitig rörelse i det fria och dekokt på cederkottar.
lärare skola p % bestämda villkor antagas, flickornas gyinnastik ocli liandarbeten skola siirskildt tillgodoses, hvilka fördelar ej upptagas i. de föregående förslagen. Undervisningen skall meddelas efter realliniens läroplan, d&amp; det i de förra förslagen berodde af kommunerna, om de önskade realeller latinlinie. Denna reallinie kan äfven i n %goii mån modifieras efter kommunens önskningar, livilket bör underlätta ett anordiiande af en praktisk samskoleplan. I de små kominunerna borde genom dessa läroverks upprättande tvenne önskningsmål kunna uppfyllas: undervisiiiiigen blefve där femklassig, s&amp; att dtmircstone alla de gossar, som ginge ut i det praktiska lifvet, kunde dar få sin .utbildning, och p&amp; samma gång b-eddes tillfälle för flickorna till en högre undervisning - ocli allt detta för 8,000 kr. Eliurii de betydande ekonomiska fördelarne af denna anordning i mångas ögon torde vara det starkaste skälet för dess antagande, kunna vi dock ej underlåta att mot densamma rikta en anmärkning. Förslaget kunde erbjudit ekonomiska fördelar och and % ej krankt rattvisan. Enligt regeringens förslag ypprattas samskolorna till ej ringa del på llira~innornas b e k o s t ~ d det ~ kan ej förnekas, och detta ar, enligt vhr uppfathing, förslagets achilleslial. Flickornas undervisning i de mindre kommunerna får ej kosta staten nkgot utöfver de 8,000 kronornp och d&amp; denna summa är otillräcklig, måste staten se sigom efter nhgon extra besparing. Den finnes att tillgå genom att utbyta dyra lärarkrafter mot billigare. Det är dessutom s&amp; väl beställdt vid detta utbyte, att man ej blott gör en besparing, utan därjämte får jzcst det man behöfver, kvinliga lararekrafter, utan livilka en samskola ar en orimlighet. Efterfrågan och tillghng bruka sällan stå i detta förlii.llande till livarandra. r!
Stora folianter slogos upp och granskades sida för sida samt förseddes med anteckningar. Väldiga blå- linierade journaler, fullskrifna med röda och svarta siffror, vändes blad för blad, synades och jämfördes med hvarandra, under det att gigantiska högar af järnvägsbiljetter af alla former och färger, gröna, röda och gula, betäckte borden och tycktes utgöra det rättesnöre för de arbetande, efter hvilket de utförde sina anteckningar. Alla syntes glada och belåtna, och att någon tryckande tystnad ej rådde, det kunde man se på läpparnes rörelser och på de ljusa leenden, som gång på gång flögo öfver de arbetandes anleten. Emellanåt skymtade en eller annan herre fram ur motsatta dörren, men försvann lika hastigt, sedan han aflevererat eller mottagit ett papper från någon af de unga dumerna. Min vän såg förtjust ut och räknade: » ett, två, tre. åtta — jaha! Åtta damer i den salen och lika många i den nästa. » » Det är en afdelning af kongliga järnvägsstyrelsen, » upplyste jag. — » Kongliga järnvägsstyrelsens biträden, menar du väl? » — » Naturligtvis! » » De lära ha det rätt bra där, och jag hade just önskat en dylik anställning för min äldsta flicka, » yttrade häradshöfdingen. » Åhja — men icke kan det just kallas så bra för någon att behöfva gå utomhus och arbeta på aftnarne och att sitta där i det heta lampskenet — du ser hur de skugga med handen för ögonen. » » Nej, icke om alla dagar vore lika. Men jag tror mig veta, att eftermiddagsarbete hör till undantagen och pågår endast ibland, då det är särskilt brådtom. Endast ett begränsadt antal timmar får därtill användas, högst 28 pr månad, och ingen tvingas att deltaga däri mot sin vilja.
Ett Memorial af ^Riksdagsmannen Bruhn från Malmöhus Län, angående tionden till Stockholms Barnhus. Ett Memorial af Eric Johansson från Medelpad , orri rättighet att få försälja vildt i bodar och livar sorn helst i städerna, jemte de i anledning deraf muntelieen gjorda tillägg. Ett Den 17 April, 181 Ett Memorial af Lars Larsson och Jonas Håkansson från Cahnare Län, angående fri dis™ positions-rätt for Kronooch Krono-skatre-hemmatis åboer ofver deras Ekskog, i likhet med frälsehemman s-ägare. Ett Memorial af Eric Svensson från Bohus Län, om tillstånd för Norrvikens Fögderi att leverera Krouotionden i Strömstad. Ett Memorial af Johan Johansson och Peter Johansson fran Kronobergs Län, om Sockne-Magazins inrättande, hvarvid var bifogad en tryckt afhandling med rubrique: Tankar otti Alllmänna och enskiidta Spannmålsföråd, med hvad dertill hörer. Ett Memorial af Anders Danielsson från Elfsborgs Län, angående fri disposition af Ekar, som ej äro nödiga för Kronans behof) jemte muntligt anfoiande i samma amne af Anders Joachimsson från Östergöthland. Ett Memorial af Gustaf Gustafsson från Södermanlands Län, angående Gästgifveri-skjutsningens bestridande af Entrepreneurer. Ut Supra?. Ex Protocoilo Olof Werlin. Dm 17 April. p pia st hos ttöglofl. Ridd. och Ad. d. 17 Aptfl. — Högvörd. Prest-Standet d. 17 Väliofl. Borgare-Ståndet d. 13 Eledery. Bonde Ståndet d, 13 Vördsamt Memorial! Till Siats-Utskottet har ankommit en så lydande'* Kongl. Maj:ts Kådiga Proposition till Riksens Ständers Stats-Utskott, angående upptagande och erkännande af några Svenska undersåtares fordringar.
Det bar derföre förefallit mig oväntadt, att bland garantierna för realisationens bestånd äfven antydes en möjlig förminskning af ett för rörelsens behof umbärligt öfverskott i representativt mynt, under det man så länge och allmänt klagat öfver vårt lands alltför inskränkta rörelse-capital; och enär denna garantie för bibehållandet af den antagna proportionen emellan metalliska cassan och sedelstocken är den lättaste och tillgängligaste, fruktar jag, att en alltför vidsträckt magt blifvit lagd i Banco-Styrelsens hand, då åt densamma helt och hållet öfverlemnas att begagna hvilka utvägar den farner för godt till nämnde proportions vidmagthållande. Med all den aktning jag hyser för denna Styrelse-personals möjliga insigter, visa sig för mig de stora svårigheterne för densamma, att alltid under sina operationer hålla jemn vigten emellan Bankens egen fördel och industriens ostörda förkofran% För öfrigt anser jag mig böra förklara, det jag fullkomligt instämmer i de allmänna åsigler af detta vigtiga ämne, hvilka finnas utvecklade i Herr U edbergs reservation.” Af Herr Doctor Lindahl: ”Jag instämmer uti den af Herr Prosten Ödman afgifne reservation, så vidt den angår det föreslagna utländska creditivets ökande till 1 millioner R:dr Specie.” Af Herr Falhem: ”Emot Höglofl. Utskottets beslut, hvarigenom det af Herr Majoren Tottie framställde förslag, till Realisationens verkställighet, 3« Hor till Bänco-Utskottets Utlåtande N:o 16. förkastas, nödgas jag vördsamt reservera mig, på följande hufvudsakliga grunder. Det af Herr Major Tottie utvecklade förslaget synes mig, i alla de väsendtligaste omständigheterna, hvarpå Realisationens framgång och nytta för det allmänna bero, ega stora och afgjorda företräden framför den plan, som Högloft. Utskottets majoritet med sitt bifall omfattat. Således inger t. ex. Herr Totties förslag: 1 :o Vida större trygghet och förtroende för utvexlingens framtida bestånd, derigenom att Banken, uti en lätt realisabel valuta, erhåller full tillgång till inlösen af hela den utelöpande sedelstocken, i fall behofvet så skulle fordra; 2:0
Sedan öfvergår man till medelplan o c h förgrund, hvilka behandlas på samma sätt, faslän kraftigare. På delta sätt kan man utföra riktigt vackra och stämningsfulla landskapsslycken, kan bland annat framställa månskensstudier af sann verkan, vinterlandskap och dylikt. Vill man någon gång ernå skarp kontrast o c h vill, att ett parti skall bli riktigt ljust och på samma gång skarpt begränsadt, får man detta genom att skära ut ur en bit papper ett så stort stycke, som det man vill ha ljust, sedan placera detta papper öfver det ifrågavarande partiet å teckningen, fasthålla det stadigt å detla ställe och fara öfver det med ett kraftigt radérgummi. Genom detta förfaringssätt kan man vinna mycket naturtrogna detaljer i teckningen och slipper spara ut dagrarne. Specielt är det att rekommendera, när man har att framställa t. ex. en fullmåne, dess spegling i vatten, brusande vattenfall, skarpt markerad solnedgång mot mörk skog, glansdagrar i allmänhet, skäggstrån vid porträttritning m. m. Då utskär man ett stycke, som motsvarar månskifvan, spegelbilden etc. Om man ibland råkat göra utskärningen för stor eller ej precis afpassad efter förhållandena, modellerar man sedan det hela på lämpligt sätt med penna o c h stomf. sår dock åt visst. sig själf en draksådd, det är helt Ä r det underligt att den, som vet sig med säkerhet bli hånad för sin ålder, skyr eller söker dölja den, blir bitter eller löjlig? Svaga själar kalla till sitt bistånd en arsenal af allt möjligt » löst », som dock aldrig kan ersätta svunnen ungdomsfägring, men väl taga bort det milda behag som följer äfven den mognare åldern, när hjärtats godhet och ljuset af en utvecklad intelligens lysa genom det vissnande höljet. Allt beror på att utvecklingen hela skalan igenom är sund och naturlig. For att nu tala särskildt om kvinnan, hvilken i synnerhet har rykte om sig att ej kunna åldras med behag — hvarifrån komma väl dessa damer af mycket obestämd ålder, som spela naiva eller käcka 17-åringar, om ej från de brådmogna ungdomar, som vid sjutton år yttra sig surmulet om allt och alla.
MAJ.TS Nådiga Proposition till Rikets Ständer , angående afskrifning af Upsala Academies återstående skuld till Rikets Ständers Riks gälds-Contor för ett erhållet lån, till fullbordande af det nya Bibliothekshuset i Upsala. Gifven Stockholms Slott den 18 Januarii i83f. Sedan bristen på utrymme flir Upsala Academies dyrbara bokförråd föranledt uppförandet af en ny Bibliotheks-byggnad derstädes, och Kongl. Majrt, till inredningen deraf, anslagit af Egna medel 3o,ooo R:dr, befunnos likväl kostnaderna för detta företags fullbordan icke kunna af Academiens tillgångar bestridas, utan afbrott i byggnaden och deraf följande stora förluster. Till deras afböjande föreslog Kongl. Majrt den 4 Junii i8a3, up på Consistorii Academici,af Universitetets Canceller understödda ansökning, att Pukets Ständer måtte åt Academien anordna ett lån af 5o,000 Rrdr emot Kongl, Majus Kådiga Proposition N‘,o 6. 3 procents ränta och 2 procents årlig Capitalafbetalning, hvilket Rikets Ständer under den 17 November samma år beviljade och af RiksgäldsContorets medel anvisade Under fortgången af denna byggnad hafva dertill blifvit använda från förberedelserna år 1813 intill slutet af i833 öfver 280,000 R:dr, räntan å Riksgälds-Contorets lån deri oberäknad. Omkring 200,000 R:dr af Academiens egna tillgångar hafva således dertill medtagits, under det Academien likväl bestridt sina vanliga utgifter. Följden deraf har dock varit, på sätt Consistorium Academicum uti skrifvelse lill Hans Kongl. Höghet Kronprinsen, Universitetets Canceller, den t3 sistl. November ådagalagt, att det årliga öfverskott, sorn Academien, efter senast -fastställde stat, kunnat påräkna, småningom minskats och nära nog så försvunnit, att Academien icke blott saknade utväg för oförutsedda tillfälliga behof, utan ock äfventyrade, alt förr eller senare komma i förlägenhet för sjelfva de till visst belopp bestämda utgifternas bestridande.
En sådan ansvarighet syntes mig böra försäkras genom inteckning i fastigheten; och för den händelse, att denna förut vore för mycket graverad, att kunna lemna säkerhet, har jag trott det böra föreskrifvas, att arbetarne skola vara försedde med jordbruk till en vidd livars minimum skall vara bestämdt. Jag har trott mig här finna en af de stora pauperismens källor, utan hvilkas tillstoppande ali omsorg om fattigförsörjning skall förblifva otillräcklig. Berättelsen till Rikets sist församlade Ständer, eller den för år 1850 upptager (sid 91) ett förslag, att friheten till utförande af genkäromål utan stämning må förklaras alltid vara öppen; hvarmed åsyftas att afskaffa en formalitet, som jag förmenat vara skadlig, enär den endast tjenar att onödigtvis afskära ena partens talan, under det den andres anspråk bringas i fullbordan. Öfver skogarnes tillstånd i Riket har jag uti samma berättelse (sid. 92—107) anställt betraktelser, föranledda af stora farhågor för framtiden. I detta ämne har jag lika litet, sorn i frågan om stattorpare-systemet, kunnat inse lagstiftningens obehörighet att vårda samhällets fördel; och jag har trott, att lagstiftaren kunde utsträcka sin omsorg icke blott till de skogar, som stå under statens omedelbara vård och förvaltning, utan ock Ml sjelfva hemmansskogarna, änskönt de må innehafvas med den fullkomligaste äganderätt. J. fall mina farhågor icke äro grundlösa, utan den för hand varande skogshushållningen verkligen hotar fäderneslandet med framtida skogsbrist i större mån, än som låter med dess välfärd förena sig; så kan jag ej heller föreställa mig det lagstiftaren värdigt att förblifva en overksam åskådare af en för fäderneslandet så förderflig förödelse, hvilken dock af sig sjelf aldrig botas, och som, änskönt en gång botad, ej skulle underlåta att återkomma i följd af samma frestelser, samma i alla rigtningar verkande orsaker, som redan varit dess upphof; — derest icke lagstiftningen lyckas att lägga helsosamma hinder i vägen. Jag har varit vidlyftig i detta ämne, visserligen utan att uttömma det; men jag bör icke öka denna vidlyftighet, och dertill är ej heller nu tillfälle.
Vidkommande derefter ofvanbemälde motionärers framställningar om dels inrättande af nya pedagogier, dels vissa sådana läroanstalters förseende med flera lärare och dels deras förändring till elementarläroverk, har Urskottet, i öfverensstämmelse med de åsigter, som vid de två sistförflutna riksdagarne i dessa frågor gjort sig hos Rikets Ständer gällande, ansett berörda framställningar afse frågor, som lämpligast böra på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning och bestämmande bero; och Utskottet hemställer derföre, b) att berörda framställningar icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. I fråga om återstoden af det vid 1856—1858 års riksdag till löneförbättring vid och utvidgning af pedagogier heviljade anslag har Utskottet inhemtat, att sedan under loppet af nästlidet år 14,057 R:dr "20 öre af dessa medel blifvit från Statskontoret återlevererade till Riksgälds-kontoret, behållningen å anslaget i sistnämnda embetsverk för närvarande utgör 34,057 R:dr 20 öre; och då någon utbetalning å anslaget under innevarande statsregleringsperiod ännu icke egt rum, torde ett vida mindre belopp vara för år 1867 tillräckligt: hvadan Utskottet hemställer, c) att Kongl. Maj:ts förevarande nådiga framställning måtte af Rikets Ständer så till vida bifallas, att det belopp, hvarmed berörda återstod öfverstiger 30,000 R:dr, må äfven under år 1867 af Kongl. Maj:t för ändamålet disponeras.