Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
•71 uppskjutna justering, den 6 derpåföljde Ocloher, Återtagen afsägelse af dess plats, såsom Ledamot i Banco-Styrelsen, äfvensom alla i sammanhang dermed fattade beslut förklarats skola till ali kraft beli verkan förfalla, samt Öfverste-Lieutenanten Hjerta, i följd deraf, fått åter intaga det rum lian i Banco-Styrelsen förut innehaft. Utskottet anser sig icke kunna undgå, instämma uti det af Rikets Ständers Revisorer meddelade Utlåtande, hvarigenom det af Fullmägtiges pluralitet i denna fråga iakttagna förfarande blifvit förklaradt vara emot god ordning stridande.; men finner, lika med Revisorerne, samma förhållande ej kunna föranleda till annan åtgärd, än att uti blifvande Banco-Reglemente må intagas ett bestämdt stadgande till förekommande för framtiden af ett dylikt förfarande; och skall Utskottet, i sammanhang med andre nödige förändringar i nuvarande Reglementes föreskrifter, föreslå det stadgande, Utskottet, i anledning häraf, ansettTöra i blifvande Banco-Reglemente intagas. 2.-o Angående en af Banken inlöst, men sedermera för falsk förklarad Assignation. (i83a års Rev.-Berättelse pag. 63.) Af i832 års Revisions-Berättelse inliemtas, att sedan, vid verkställd collationering af Kongl. Ränte-Kammarens räkningar med Banken för år i83o, en af Banken den 12 Jånuarii samma år inlöst Assignation å 7,000 R:dr saknats i Kongl. Räntekammarens böcker, samt Kongl. Räntekammarens Tjenstemän förklarat, att samma Assignation vore falsk, men Fullmäglige ansett någon afföring af berörde summa från Kongl. Räntekammarens VexelBanco-räkning ej kunna anbefallas, har Kongl. Stats-Contoret låtit till Kongl Svea Hof-Rält instämma Banco-Styrelsen, med påstående, att Banken måtte anses skyldig vidkännas den genom Assignationens inlösande uppkomne förlust. Enligt hvad Banco-Fullmägtige hos Utskottet anmält, är numera beTorde rättegång, genom Kongl.
Derigenom hade således dessa varit förebyggda i alla de hus, som längre fram på aftonen och natten angrepos och der fenstren inslogos, allt hos Riksdagsmän kända för det tänkesätt, sora af anstiftarna förföljdes: H. E. Herr Statsministern för utrikes ärenderna Friherre Ihre, Herr Generallöjtnanten Lorichs, Herr Ärkebiskopen af Wingård, Herr Statsrådet Friherre Peyron, Herr Landshöfdingen Grefve Horn, Ledamoten af Constitutionsutskottet Grefve Lagerbjelke*) att förtiga de Härtill kunna läggas ännu flere, t. ex. H. E. Herr Friherre Lagerbjelke och Herr Grefve Gyldenstolpe, hos hvilka alla fenstren inslogos. R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år ■18J9. lil utbrott af okynne, sora tyckas hafva blott af tillfället eller enskild ovänskap blifvit föranledda, emot Diversehandlande!! Leja och Konditorn Davidsson. Allt detta på .Norrmalm anställda ofog hade för sig gått utan ringaste motstånd, utan att den till bevakande af stadens säkerhet bestämda garnison (med undanlag af hästgardessqvadronen och detaschementet af Svea Lifgarde) blifvit om något biträde till lugnets återställande anlitad. O väsendet bade fortfarit, så länge dess anförare sjelfve behagat; och slutligen bade det endast varit de ströfvandes trötlhet samt bristen af ytterligare tillgång på okynnigt löst folk, som gjort slut derpå. Också hade öfverdådet synbarligen blifvit uppmuntradt af första nattens framgång; och de brottsliga företagen hade åter utbrutit påföljande afton, då de slutligen ej annorlunda stått att hämma, än att den väpnade styrkan måst på allvar anlitas och flera menniskolif spillas. Att en stor stad, hvars polisstyrelse ej förmår mer uträtta för ordningens och lugnets vidmakthållande, också icke kan bebos med någon grad af den trygghet, dess invånare skäligen äga fordra, var en anmärkning, som jag trodde erbjuda sig vid minsta aktgifvande på händelserna.
Genom denna anstalt, synes mig RiksgäldsSedelstocken skulle kunna af Riksgälds-Contoi. ret sjelf honoreras; hvaremot jag önskade, art ali dess öfriga skuld till Banquen afskrefs, och 500,000 R:dr Banco-Sedlar contant af Banquen letnnades till formerandet af en Cassa i Riksgälds Contoiret, till förefallande vexling; hvilken eljest af Banquen, enligt nu gällande föreskrifter, i alla fall, och kanske till högre belopp, mäste förrättas. Säkra följder deraf skulle blifva: 1:0 Riksgälds - myntets bibehållande, nödigt för att varu-, löneoell dagsverks priser icke må rubbas. 2:0 Banquens framtida Oberoende af Statens Finance. 3:0 Dennas bedrifvande salunda: att den andel af Stats skulden, hvarpå ränta kunde besparas, blef (ill Statens förman räntelös bibehållen; och att den högre andel deraf, som skulle hindra denna förmåns begagnande, underhålles genom en ränta, sorn, ehuru måttlig, dock tryggar Verket för våldsam eller öfverdrifven uppsägning, och fordrar endast en uppoffring, alltför obetydlig emot den fördel mynt. väsendets ordning bereder landet. Likalydande med det af Hr Öfv. Lieuta. Hjerti uppläste anförande, som kemmer att jemte 2-ne Tabell-r ätfslja Statsoch Banco - Utskctiens Betänkande N:o 20 till Rikets Ständer; betygar Ex ofiicio M, Sp tai. Banco-Utskottets Betänkande. Bil. N:o 4. Rikets Ständer* Stats, och Banco-Ustlcott lufva ansett en Realisation, eller omedelbar Si!fver■ utvexling ifrån Banquen, icke för det närvarande kunna verkställas, utan öfverlemnat den till en kommande tid. Under öfver» läggningarne har denna öfvertygelse icke blifvit delad af undertecknade, och vi böta, uti några enkla reflectioner, redovisa för denna öfvertygelse.
Bjrggninga-B;dken befintliga stadgande, att till landsväg fingo tagas de egor, som mötte och före lågo, utan att någon egde det vägra, blifvit utsträckt äfven till sådane fall, då väg erfordras till hamn, lastplats, varu-nederlagsplats, eller emellan segelleder, båtleder och flottleder samt till alla sådane ställen, der vägen pröfvades vara för varu-transporten af allmän nytta och nödvändighet, dels ock Kongl. Kungörelsen den g Mars nämnde år, som föreskrifver, att Konungens Befallningshafvande, efter föregången undersökning vid HäradsBätt, eger pröfva frågor om nyttan och behofvetafde i omförmälde lagrum, sådant det lyder i 1824 års Kongl. Förordning, nämnde väganläggningar samt om ersättning för förlusten af egor, som till väg åtgå; men som dessa föreskrifter icke kunde lämpas till de händelser, då fråga uppstod om öppnandet af canaler eller hålleder, vore det, efter motionärens tanka, nödigt, att en lag stiftades, som bestämde de vilkor, hvarunder enskilde personer eller bolag egde att anställa undersökningar för landeller vattencommunicationers öppnande samt slutligen utföra anläggningen, derförutan motionären ansåg dylika, för utvecklingen af ett lands industri vigtiga företag, mötas af stora svårigheter. Af Herr Billberg är föreslaget, att, till lättnad för communicationers öppnande samt andra offentliga eller communala anstalter, måtte stadgas 8 Läg-Ulskotlcts Betänkande, kV.o 3cr. följande: ”Ali enskild rätt vike för det allmänna bästa, der Konungen ef”ler vedeiböi andes hörande pröfvar nödigt, alt jord eller lägenhet, tillhörig enskild person, kan komma i fråga alt begagnas, vare sig till Rikets "försvar, allmän väg eller bro, torg eller gata i stad, till ultappning eller ”sänkning af sjö, lill strömrensning, farled eller annan vatluiedning, till ”allmän byggnad eller till annat dylikt allmänt behof.
Men härvid möter den svårigheten, att i fall samma öfverlåtelse rätteligen kan betraktas endast såsom förpantning; Öfversten Tolls arfvingar skulle kunna väcka fråga om begaghande af den återlösningsrätt, som genom 1782 års Kongl. Bref varit bemälte Öfverste upplåten; hvaremot det är, uppenbart, att när Tripps fång betraktas såsom köp till full ägo, någon återlösningsrätt åtminstone icke för Tolls arfvingar, och svårligen ens för Kronan kan äga rum emot den genom Kongl. Förordningen den 6 Februari 1849 gifna föreskrift, att om någon vid köp eller skifte om jord och fastighet, förr än Kongl. Förordningen den 1 Maj 1810 blef till efterrättelse kungjord, gjort förbehåll för sig eller andra att emot bestämd penningesumma eller andra vilkor få framdeles vinna egendomen åter, den eller de, som förmente sig berättigade att ett sådant förbehåll till godo njuta, skulle vara skyldige att inom 1850 års slut vid vederbörlig domstol söka inteckning uti den försålda eller bortskiftade egendomen, men att om sådant försummades, förbehållet skulle vara utan kraft och verkan. Ty någon fråga om inteckning af återlösningsrätt till Trippiska hemman lärer icke hafva förekommit. Efter hvad jag liar ofvan sökt visa, är nu lyckligtvis intet domslut gifvet, hvarigenom äganderätten Tripps arfvingar eller dessas rätts innehafvare frångått, utan endast domskäl hafva blifvit sökta uti räsonnementerna om förpantningsrätt. Det blir således ingen motsägelse med förut gifven dom, i fall det händer, att efter käromål af Öfverstens, sedermera en af Rikets Herrar Grefve J. C. Tolls arfvingar, om inlösande af förpantningsrätt till Trippiska godsen, dessa gods genom dom förklaras icke hafva varit till Adrian Tripp förpantade, utan med äganderätt honom tillhört, på grund af H. M. Drottning Christinas salubref. Tryggheten om denna utgång af ött möjligen förväntadt så beskaffadt anspråk från Tollska arf\ingar är också ett nödvändigt vilkor för säkerheten i de nu mera talrika ägarnes jordäganderätt till de omtvistade godsen.
Betänkande i anledning af det utaf Riksdags-Fall m ägt i ge Eric Svensson från Bohus Den 'i 2 Maj. 553 Bohus Lån, samt Pehr Olsson, Pehr Andersson och Eric Larsson från Iså der martian dy tillika vied Bengt Larsson , uti 2:ne särskildta till Hedervärda Bonde-Ständet ingifna och derifrån till detta Utskott remitterade Memorial, gjorde yrkande om betalning får den vissa Hemman ålagda Krona-Br ej baring. Såsom skäl för det af Eric Svensson uti dess Memorial gjorda förslag, cferuti Hedervärda Bondeståndets samtlige Ledamöter enhälligt instämt, med det tillägg af Riksdags-Fullmägtigen Anders Danielsson frän Elfsborgs Län, att betalning måtte äga iujn/, ehvad Krono-Brefven fortställas genom ridande eller gående, har blifvit anfördt, att, utom det skyldigheten att fortskaffa KronoBref, skall i och för sig sjelf vara vida mer besvärlig, än den, att utgöra Kronoskjuts, hvarifrån Krono Brefbärare Hemman äro befriade, utgöres icke någon Kronoskjuts utan betalning, dä deremot Krono-Brefbärare kunna få färdas med bref 10 a 12 samt ofta flera mil i veckan utan all ersättning; hvarföre ock, enär det med bil. lighetens fordringar ansågs vara öfverensstämmande, att lika hemman njöto lika rättigheter, Eric Svensson föreslagit, att Breflorande, för hvarje mil de till häst fortskaffa Krono Bref, måtte erhålla betalning till enahanda belopp, som den de Kronoskiutsande åtnjuta, och attén sådan. 360 ' Deri 3» Maji sådan betalning måtte qvartaliter liqvideras af Kronobetjeningen, som borde förpligta*, att uti en ordentelig
Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs och godkändes Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottets Betänkande, JM 1, i anledning af motioner om utarbetande af lag mot obehörig efterbildning of konstalster. S. D. Vid nu ånyo skedd föredragning godkändes Allmänna Besvärsoch och Ekonomi-Utskottets Betänkanden: JM 53, Prot.-Utdrag elen 11 Februari 1863. 225 JM 53, i anledning af motion om ändring i Kongl. Kungörelsen den 18 Mars 1843, i fråga om ersättning ät särskild tillförordnad domare för syn å militieboställe; JM 54, i anledning af motion om ny lag, rörande vattenrätten; samt JM 56, i anledning af motion om lämpligare fördelning emellan socknar inom samma pastorat af den återvunna helgonskylden. S. D. Vid nu ånyo skedd föredragning af Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande, JM 55, i anledning af motion om upphäfvande af hittills gällande reglementen för vården af sockenmagaSiner samt öfverlemnande åt kommunalstyrelserna att öfver samma magasiner förfoga, beslöt Ståndet, att, med bifall till den af Utskottet tillstyrkta hemställan i öfrigt, samma hemställan skall sluta med orden: »som af stämman nyttiga anses», men derefter följande ord af ifrågavarande hemställan utgå; och skulle de öfriga Riks-Stånden vänligen och vördsamt inbjudas, att i Bonde-Ståndets ofvannämnda beslut sig förena. S. D. Föredrogos och gokändes Stats—Utskottets:
För detta ändamål var visserligen förut inrättad en provisionel försörjningsanstalt; men som denna befanns vara i högsta måtto ofullständigt ordnad, blef den samma, genom Eders Kongl. Maj:ts, uppå Ofverslåthållare-Embetets underdåniga framställning,j den 14 Oktober 1851 utfärdade nådiga Bref, i sitt dåvarande skick upplöst; hvarefter, för militär-försörjningshjons herbergerande och vårdande, af Stadsnämnden bildades en permanent inrättning, hvarå, enligt Eders Kongl. Maj:ls nådiga Bref den 25 Augusti 1852, få intagas sådana f. d. militärer, som finnas vara i behof af fattigvård och icke tillhöra annat fattigvårdssamhälle, än hufvudstadens. Närmaste styrelsen öfver denna inrättning har Stadsnämnden uppdragit åt tvänne ledamöter, och åtnjuta hjonen, hvilkas antal vid 1855 års slut var 128, nödtorftig föda och beklädnad, äfvensom de sjuka behöflig vård, hvarigenom, i förening med den ordning och disciplin, som inom inrättningen handhafvas, omförmälde uuderhållstogares tillförene så allmänt öfverklagade tiggeri upphört. Militär-försörjningsinrättningens kostnad, som bestrides med dels dertill i nåder anvisade anslag från Wadstena krigsinanshus-kassa af 666 R:dr 32 sk. och från Konungens hospital af 600 ll:dr årligen, dels andra under Stadsnämndens förvaltning ställda medel, uppgick år 1855 till 9,724 R:dr 5 sk. 6 rst., hvaraf likväl 4,416 R:dr 24 sk. 3 rst. belöpte på sådana hjon, som tillhöra Stockholms kommun, men för hvilkas fattigvård ersättning bör af allmänna medel utgå.
Som de flesta försöken verkställts mera som nöje för vänner och några intresserade personer, hafva gemenligen ej protokoll förts eller andra bevis anskaffats för * att styrka experimenten; de närvarande personerna, hvilka till en del här nedan namngifvas, medan däremot andra icke önska sina namn publicerade, äro emellertid en borgen för trovärdigheten af tilldragelserna; af de meddelade upplysningarnes karakter framgår äfven, att något bedrägeri af mediet eller andra personer ej kunnat ifrågakomma och icke ledt till någon fördel i vare sig det ena eller andra hänseendet, hvarförutom experimenten39° NÅGRA FÖRSÖK MED SOMNAMBULER ". företagits med olika medier samt med olika operator, ja, till och med i min frånvaro. Första gången, jag någonsin försökte mig på ett experiment för utrönande af clairvoyancens verklighet, var med en liten 15 års arbetaredotter, Anna Samuelsson, hvilken jag med ett ännu efter 2 lj2 år varaktigt öfverraskande briljant resultat behandlade för ett mycket allvarligt organiskt hjärtfel (insuff. valv. mitral); jag hade nämligen företagit en hel mängd försök med tanke-öfverföring med henne, hvarvid hon t. ex. gång på gång riktigt angaf, hvad en närvarande person, utan att hvarken hon eller jag sett det, skrifvit på en hopviken papperslapp (tal, ord); vidare såg hon såsom vaken föremål och tilldragelser, om hvars skådande någon person skriftligen till mig framställt begäran, hvarvid jag naturligtvis ej gaf någon vägledning med ord eller gest. En gång, då hon och några andra patienter suto och sofvo, uppmanade jag, som då befann mig på Kalmar Regementes mötesplats ungefär 13 mil från Kalmar, där jag bor, den sofvande flickan att » begifva sig till Kalmar ». På frågan om hon vore där, svarade hon: ja! och skildrade underhand, hur hon såg en stor stad, hvarest fanns två stora byggnader, däraf den ena med flera torn (kyrkan och slottet); det hus, där jag bodde, var ett tvåvånings gult hus, och jag bodde en trappa upp.
Revisorerne, sora först under öfvervägande tagit de besvär, BancoCommissarien von Holstens Sterbhus-delägare anfört öfver Banco-Fullmägtiges Beslut, hafva dervid funnit den af Rikets Ständer, genom så väl äldre Reglementen, sorn Banco-Reglementet af den 26 Maji 1835, §. §. 80 och8r, Banco-Fullmäglige, i visse mål, medgifne Domsrätt öfver Verkets Tjenstemän, icke kunna utsträckas derhän, att Fullmägtige äga pröfva och afdöma ersättningsfrågor emellan Banken och någon dess aflidne Tjenstemans Sterbhusdelägare; till följd hvaraf, och då sålunda de mot Banco-Commissarien von Hofslens Sterbhus-delägare, i förevarande mål, väckte ersättningsanspråk til 1 liort laga Domstols afgörande, Revisorerne pröfvat skäligt förklara Fullraägtiges öfverklagade Beslut, i hvad detsamma rörer bemälde Sterbhusdelägare, till all kraft och verkan förfallet. — Derjemte och som, vid det förhållande, alt någon förklaring öfver de af Fiscals-Embetet framställde anmärkningar och påståenden icke blifvit af Banco-Commissarien von Hofsten, i lifstiden, afgifven, föga anledning, efter Revisorernes omdöme, gifves, alt hans Sterbhus-delägare, genom rättegångs anställande, skulle kunna till någon ersättnings-skyldighet förbindas, i anledning af hvad emot honom i målet förekommit, hafva Revisorerne ansett, att till Rikets näst sammanträdande Ständers Banco-Ulskott bör öfverlemnas att afgöra, huruvida ytterligare ersättningstalan mot Sterbhus-delägarne må, i Domstolsväg, fullföljas.
[133] _ Doktor MAGNUS WIKSTRAND, K u n g s g a t a n 8 (vid Hötorget), behandlar invärtes och könssjukdomar. Träffas kl. 9 — 10 f. m., 1 — 3 e. m. [520] är det erkändt bästa, billigaste och helsosammaste kaffesurrogat. Finnes i hvarje väl fournerad specerihandel i Stockholm och landsorten samt i parti och minut hos S t o c k h o l m s Kafifeaktiebolag. [284] Kom och profva vårt ångrostade och malda BLllShållSkaffe ä 95 öre pr | kilogram Beredt af prima Java eger det en fin och angenäm smak, är helsosammare än vanligt kaffe samt medför genom sin dryghet ytterst stor besparing. Stockholms Kaffeaktiebolag, N: r 4 Klara Östra Kyrkogata N: r 4. A l l m. Abonnentsamlare antagas. ombesörjer genom fullt kompetenta personer uppköp i alla möjliga branscher åt Iduns mot en och Skandinavisk obetydlig Modetidnings abonnenter ersättning. A l l a saker skickas m o t efterkraf (dock genast) mot fraktkostnaden. XCELSIORulle Svenska Konstväfnader och Broderier. I c stö ' - 2 O.-, t SQ o StJ^ Otto Dahlström &amp; Komp. [524] - ti 3 o * cö Q. o O) •4- » •p Nya mönster efter önskan oeh behof. Förkläden af ylle och bomull. Ä Husmödrar! Försöken Th. Wiriborg &amp; Stockholm tillverknngar af C:is Concentrerad Ättika på flaskor för utspädning. Senap, blandad efter engelsk och fransysk smak, flere sorter. Beefsteaksauce. Soja, flere gånger prisbelönade och fullt jemförliga med de utländska fabrikat. Tillhandahållas hos Hrr specerihandlare. vy Fin, brun Sirap ä 31 öre kg. öre till högre E R M. pris, k 26 öre kg., ä 24 » » - y ä 24 » &gt; &lt; &amp; 70 öre kg.
S.D. Efter derom skedd vederbörlig pålysning voro sockenmagazinets delegare kallade och nu i sockenstugan samlade för att antingen anslå någon billig ersättning åt föreståndarna för den skada råttor och möss, denna vinter, gjort å den säd, som i magazinshuset förvaras, eller ock att välja andra föreståndare. Vid derom yppad fråga måste flera af delegarne väl medgifva, att nämnde odjur väl syntes hafva gjort betydlig skada; men svårt blifver att bestämma huru stor denna skada vore och huru stor ersättning borde åt föreståndarna anslås, hvarföre proponerades, att spannmålen skulle uppmätas, för att utröna verkliga förlusten. Detta ansågs väl billigt och rättvist, som i 105 betraktande deraf, att huset är ganska trångt och således blir högst svårt att verkställa denna uppmätning, [och] träffades, efter något samtal, med föreståndarna den öfverenskommelse, att de skulle i räkningen få afskrifva och sig tillgodoräkna 16 kappar korn i och för oftanämnda musfrat för detta år, och beslöts tillika, att man instundande vår, medelst brädfodring och reparation, skulle söka utestänga dessa objudna gäster och förebygga sådan skadan för framtiden. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet i Häggenås sockenstuga d. 5 junii 1843. S.D Sedan undertecknad tillkännagifvit, att Liths socknemän beslutat att Hårkbron denna månad skall repareras, hvilken reparation, efter verkställd besigtning, ansetts högst nödig samt att nämndeman Erik Ersson i Hölje åtagit sig anföra detta arbete, med hvilkor, att han sjelf finge betinga och välja dugliga handtlangare och anskaffa tjenligt virke, samt att kostnadsersättningen finge utgå genom sockenjämnaden, yttrade, på tillfrågan, församlingen sig icke hafva något att deremot invända, utan förklarade sig nöjde med hvad Liths socknemän i berörde afseende beslutat. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA.
Afven andra olägenheter hafva dock deraf uppkommit, hvaribland Kommitén får särskildt antyda, att den fullkomliga saknaden af alla band på de beväringsskyldige emellan öfningsmötena och ännu mera sedan de fullgjort dessa möten ovilkorligen måste hos beväringsynglingen förslappa begreppet om hans skyldighet, att under en viss tid af sin lefnad vara redo att utgå till fosterlandets försvar, och derigenom äfven bidraga till förstörandet af den anda, hvilken det är angeläget att hos manskapet söka underhålla och bevara. Våra nu gällande beväringsförfattningar kunna visserligen icke sägas vara helt och hållet i saknad af stadganden, som åsyfta det ändamål, hvilket i nämnda afseende bör eftersträfvas Så till exempel finnas uti Kongl. Kungörelsen den 27 Oktober 4812, utom den i dess 10 § uppställda nödvändigheten att, för vinnande af der uppräknade förmåner och rättigheter, hafva uppfyllt skyldigheten att deltaga i allmänna beväringen, äfven intagna åtskilliga straffbestämmelser och föreskrifter till förekommande deraf, att någon skall kunna undandraga sig fullgörandet af denna skyldighet. I 7 § 4 mom. af Kongl. Förordningen den 13 Februari 1849 är äfven stadgadt åliggande för Poliskammaren i Stockholm, för Magistraterna i rikets öfriga städer samt för Kronofogdarne å landet, att uti en dem efter mönstringarne för sådant ändamål tillställd rulla anteckna, när någon beväringsskyldig dör, flyttar, häktas, o. s. v. samt att på grund af dessa rullor till vederbörande inom Maj månads slut hvarje år insända förslag. 43 Att dessa stadganden. af hvilka en del vid verkstiilligheten mott nästan oöfvervinnerliga svårigheter, icke förmått åstadkomma det med dem åsyftade ändamål, har erfarenheten nogsamt ådagalagt. Införandet af nya föreskrifter, som på ett ändamålsenligt sätt ordna de krafter, hvilkas samverkan för ändamålets vinnande måste tagas i anspråk, är således af behof påkalladt.
Och innan ni gifter er, får ni väl lof att FRIHERRINNAN. För att gå i skolan? HANNA. ståndpunkt. Åh, det ä' gud ske lof en öfvervunnen FRU HERMENS (klappar Hanna på kinden). Hon kom till Stockholm för att ta lektioner i målning, och som hennes föräldrar voro ängsliga att släppa ut henne till främmande, så kom hon att stanna hos oss. och hennes mor och jag varit intima vänner, KAMMARRÅDINNAN. Nå, hur går det med målningen? HANNA. Åjo, jag sitter modell nu. FRIHERRINNAN. Det var ju ett framsteg. HANNA. arbetar vi på egen hand. Jag målar af en mest han som målar, förstås. Ja se, professorn ä' sjuk, och under tiden kamrat, och han målar af mig. Men det är då FRU HERMENS. Det ä' Wilhelm Thorin! FRU LETSTRÖM. Ah, er systerson! FRIHERRINNAN. Säå. (Reser sig.) Nu måste jag säga farväl. KAMMARRÅDINNAN (reser sig). Jag med. FRU LETSTRÖM (reser sig. Till kammarrådinnan). Vi ha ju samma väg? (De taga afsked.) KONSULINNAN (till Ada och Ernst). väg! Vi träffas väl i eftermiddag hos tant Augusta? KAMMARRÅDINNAN. Ingen ä' bjuden, men alla kommer. FRU HERMENS. som om vi vore bjudna på kort. Naturligtvis. Oss väntar hon då så säkert, FRIHERRINNAN. Tack för den här angenäma stunden! FRU HERMENS. Åh, jag ber ... KAMMARRÅDINNAN. Vi träffas således i kväll? FRU HERMENS. Hanna lilla! Ja, det ska bli roligt. (Nickar åt Hanna.) (Hanna nickar tillbaka och följer främmandet ut.) KONSULINNAN (till fru Hermens). på sin utstyrsel. Jag hör, att lilla Ada redan hunnit långt Ja, det ä' ju Augusta Lunells födelsedag. Ajö, ajö! Jag tror, jag kommer aldrig i ­ 10 ­ FRU HERMENS. så godt som hela dagarna.