Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Regeringen vid en föregående förklarat sig äga tillräckligt med hvad som då erhölls, och oansedt Ständerna redan vid 1828 års riksdag begärt, att medel för försvarsverket måtte beredas inom förhanden varande tillgångar. Oaktadt alla dessa anslag till mäteriellen höiman sägas på detta rum, att våra förråd äro tomma. Man har sett alla dessa stora anslag inom RiksSt:n försvarade, snart sagdt, endast af de tre vice Talmän, som Regeringen tillsätter och hvilka således måste anses uttrycka Regeringens opinion. Man har sett löneförhöjningar utöfver R. St:s stat beviljade för gardesreg:terna, under det att medel saknas för Stockholms befästning i ett ögonblick, då vår östra granne befästar Stockholms förstad (jag menar Åland) på ett sätt, som väcker både förvåning och farhågor. Man har sett embetsverkens organisation verkställas med högst betydlig^ anslag till nya lönestater, fastställda utan R. St:s hörande och utan att invänta en snart förestående riksdag. Man har sett allmänna medel, såsom Cancelli-styrelsens handcassa, tvärt emot R. St:s beslut disponeras. Man har sett alla våra di9 H. 7 Den i Juli f. m. plomater erhålla portofrihet, ehuru sådan frihet aldrig tillförne tillerkänts någon utan R. Strs samtycke. Man har sett gamla passevolancefonden, 3oo,ooo r:dr b:co, undandragas Ständernas granskning och användande samt emot Ständers beslut förklaras för icke statsmedel. Man har sett tulloch postuppbörderna kosta ofantligt i jemnförelse med hvad de inbringa &c. Äfven för allt detta torde någon ursägt finnas i Statsrådets protocoll. I afseende på myntfrågan och creditväsendet hafva åtskilliga uraktlåtanden å Styrelsens sida ägt rum, hvilka ej finnas af Constit.-Utsk. förklarade. Bancofullmägtige begärde blott att af Regeringen erhålla en viss tid bestämd för verkställigheten af stiftad lag, för att återgifva oss ett ordnadt mynt och fullgöra besluten derom vid sista riksdag. Men Styrelsens opinion vacklade så länge, att denna vigtiga samhällsangelägenhet måst sättas på spel och ånyo öfverlemnas till behandling af nya Ständer.
Och skola likaledes ifrån sedelstocken, vid beräkningarne öfver densamma, uteslutas upplupna men outlagna räntor å de af Banken upplåuta medel äfvensom Låne-Bankens förfallna skulder, sedan, för inlösen af den sistnämndes utelöpande invisningar och uppsagde samt till betalning förfallne äldre räntebärande skuldförbindelser, en viss lämplig summa blifvit å serskild räkning i Vexel-Banken insatt, och på behöriga räkningar derslä* Banco-Utslottets Betänkande N:o gS. des öfverförde de till Bancofullmägtiges disposition förut i Låne-Banken deponerade summor. §’ Ehuru innestående behållningar å beviljade creditiv icke böra uti sedelstocken inberäknas till högre belopp, än som motsvarar derå utställde aviserade men icke inlösta assignationer, skall dock vid de tillfällen, då beviljandet af nja cassa-creditiv eller utsträckning af lånerörelsen kan, utan rubbning af det stadgade förhållandet emellan metalliska cassan och sedelstocken, komma i fråga, beloppet af de oultagna behållningarne å de förut meddelade crediliven noga afses. §• Öfver de creditiv, som blifvit vissa allmänna eller enskilda Verk och Inrättningar anvisade, föras i Yexel-Banken serskilde räkningar, vid hvilkas öppnande det beviljade creditivet varder vederbörande Verk såsom ett saldo till godo föl dt , hvilket saldo dock icke kommer att i beräkningen af den förfallna Vexel-Banco-shulden upptagas. En Ledamots reservation bifogas. Stockholm den n Februarii 1835.
Väl! men det lefvande natur-begäret segrar, och förgäfves störtar sig en hel verldsdel emellan den fångne och friheten, som vinkar honom. Han flyr. Men han träffas i ögonblicket af det skott, som Lagen tillåter och godkänner. Han faller, och kulan tystade för alltid den ena partens, den flyktande fångens klagan. Denan, dra parten, eller, måhända rättare sagdt, det enda åsyna yittnet, fångvaktaren , framträder, höres och berättar. Glömskan utbreder väl snart sina svarta vingar öfver hela händelsen, och endast den Evige Domaren känner motivet för handlingen. För verlden ligger det tills vidare insvept i mörker och blod) hvad den emedlertid vet, är dödspo - 12 Bil. till LagZJtskottets Betänkande N:o ii3. stens tysta, hemlighetsfulla berättelse, ”att fängen blef undanröjd Jag åter upprepar; ”Skulle endast för det närvarande ögonblicket, som menniskan kallar sitt, denna Lag stiftas. Betänkligheterna blefvo måhända då mindre; men tillämpningen af stadgandet sträcker sig fjerran in i för oss okända tider och Samhälls-förhållanden. Det skall måhända då icke blifva lika lätt att undanrödja, som nu att stifta det,” Häruti hafva Herr Friherre Stael von Holstein, O. W., Herr Printzensköld, C., Herr von Lindecreutz. J., C. och Herrar Alund samt Levton instämt. Antom till Exped. Utskottet den 17 Octob, 1829. Betänkande öfver Herr Gustaf Hjertås motion om offentlighet vid Underdomstolar och Policekamrar i Städerne. tios Högloflige Ridderskapet och Adeln har Herr Gustaf Hjerta yrkat, att, da Rikets LagUlskottets Betänkande N.o 114. 13 Sländers vid sistlidne Riksdag till Kgl. Maj:t aflåtna underdåniga skrifvelse, rörande offentlighet vid Underdomstolar och Policekamrar i Städerne, icke föranledt till någon Förordnings utfärdande, Lagutskottet måtte till Ri.' tets Ständer inkomma med nytt förslag till stadgande i denna del.
A. pag. 19 och 20, kunna deremot, likasom för Borgarebref här ofvan föreslagits, sammanföras med de för Diplomer å nämnde värdigheter i 5 § stadgade stämplade pappers-afgifter; och torde, med iakttagande häraf, föreskrifterne i nämnde §, angående karteringen af ifrågavarande handlingar, böra erhålla följande lydelse: (inbegripen kansligebiihr ä 37:241 Adelsbref /och afgift lill Wadstena krigs\155 :32. I manshus 13: lö.j Bevillning!- Utskottets Memorial, N:o 24. 15 (inbegripen kansligebiihr ä . 75: —'j Friherrebref .'och afgift till Wadstena '354: — / krigsmanshus 50: —) {inbegripen kansligebiihr k . 150: —k och afgift till Wadstena \659: — krigsmanshus 100: —J Öppna bref, hvarigenom någon i nåder tillägges de förmåner, hederstitlar och företrädesrättigheter framför andra undersåter, sorn Herrar Riksens Råd af ålder tillerkända blifvit, (inbegripet kansligebiihr å 125: — ^och afgift till Wadstena krigsmanshus 33:16.)J Riddarebref af Kongl. Maj:ts Serafimer-Orden, (inbegripen afgift till Wadstena krigsmanshus: 25:) 71: — Kommendörsbref af Kongl. Maj:ts Svärds-Ordens Stora kors I inbegripen "1 „ af Kongl. Maj:ts Nordstjerne-J afgiften till/ Ordens Stora kors A Wadstena / 39: 24. „ af Kongl. Maj:ts Wasa-Ordensj krigsmans Stora kors vhus 16: — „ af Kongl. Maj:ts Svärds(inbegripen 1 Orden , .1 afgiften tillf „ af Kongl. Maj:ts Nordstjerne-< Wadstena / 33:24. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
Skulle de deremot befinnas till sina uppgifter orikliga och missledande och till syftning skadliga, så torde det förlåtas hvarje sann fosterlandsvän om han högt uttalar sitt ogillande deraf. Att oriktiga och missledande framställningar i förevar, und. skrifvelse förefinnas, skall jag nu gä att bevisa, och kommer dä först att visa huruledes arfsoch giftorätten för Sveriges Adel ej är ett privilegium, som der föreges, utan allmän civilrätt.' Hr von Hartmansdorff har i den und. skrifvelsen grundat hela sin argumentation i formfrågan derpå, att arfsoch giftorätten för Sveriges Adel vore en lex priva eller undantagslag, och synnerligen bevisande för sin sats anser han den omständigheten, att Adeln i stad, hvad lösören angår, ärfver olika med hvarje annat Ständ. Om jag förmår bevisa, att denna grundval för Hr von Hartmansdorffs argumentation är falsk, så mäste ock deraf följa, att hela byggnaden botar med undergång, helst ingen klok man lär hoppas bestånd för en byggnad uppförd på losan sand. Jag börjar derföre min bevisning med den frågan, hvad är privilegium? Jo, svaras, det är undantagslag, bestående i förmån, rättighet eller frihet, beviljad någon eller några med uteslutande af andra. Den 2:dra frågan blir då, har Adeln någon sådan förmån, rättighet eller frihet i afseende på arfsoch giftorätten, att den endast är gällande för Adeln och ej för rikets öfriga innebyggare? Nej, svarar jag tryggt, i detta fall är lagen, med undantag för PresteSt., lika för alla. Huru låter detta påstående förlika sig med Hr von Hartmansdorffs uppgifter, frågar man då? J g svarar, att det så mycket mindre kan förlikas med hans uppgifter, som dessa äro oriktiga. Hvari äro de då oriktiga, hör jag frågas. Jo, deri, att Hr von Hartmansdorffs uppgift om de fyra RiksStms olika arfsrätt ej häller streck med verkliga förhållandet, enär, med undantag af PresteSt., för de öfriga 3:ne Stånden samma lag tillämpas, nemi. pä landet landslagen, i staden stadslagen.
Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulskins d. 5 dennes f. m. pä bordel lagda utlåt. Nio 97, i anledn. af äierremiss af betänk. Nio 38, angille personliga skyddsalgiflens användande till folkundervisningens befrämjande, blef härefter föredraget, men ånyo bordlagdt, på begäran af Hr von Troil, Sam. Guslaf, Hr vou Hartmansdorff, Aug., och Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr. Föredrogs och lades till handlingarne BancoUlskis d. 5 dennes f. m. på bordet lagda mern. N:o 50, med tillkännagifvande, att omröstning blifvit i förstärkt BancoUlsk. anställd öfver en af de frågor, som omförmälas i Utskis mern. Föredrogs, men lades, på begäran af Gr. Lagerbjelke, Gustaf, och Gr. Mörner, Carl Göran Detloff, ånyo pä bordel Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulskins d. 5 dennes f. in. bordlagda betänk. Nio 30, i anledn. af väckte frågor 0111 förändringar i stängselförfatluingarne. Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- 0. Ekon.Utskis (1. 5 dennes f. m. pä bordet lagda betänk. N:o 137, i anledn. af väckt motion om utfärdande af en ny skrå-ordning. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Hr af Harmens, ledamot i SlatsUisk. har tillkännagifvit, att han icke kunnat inställa sig efter tilländalupen, med Hr Gr. o. Landtm» tillstånd begagnad' ledighet, hvilken nu är slut, men att lian likväl längre fram på riksdagen hoppas och önskar att återkomma. Ilan önskar således Den 9 A p r i 1 e. m. 215 afsäga sig sin plats i StatsUtsk. med anhållan, att han måtte få bibehålla sin riksdagsmannarätt.
Missgernings-Balken, att hvad stulet är bör gäldas åter innan böter uttagas; och uti 21 § eller den sista, som hörer till afdelningen om stöld och snatteri, har Utskoltet intagit SO Kap. berörde Balk, som angår stöld af öfvermage. Som detta kapitel hörer till gruppen af de i vår lag förekommande stadganden om stöld, har man påyrkat intagandet deraf, och derigenom vinner författningen onekligen en större fullständighet och omfattning. Då Utskottet ansett omförmälde § böra blifva den sista, har Utskottet, lika med gällande lag, tagit i betraktande, att alla föregående stadganden hafva afseende på personer, hvilka äro fullt tillräknelige för sina gerningar, hvaremot berörde § angår andra. För de vigtigaste förändringar, hvartill Utskottet ansett framställde anmärkningar emot Utskottets förslag, så vidt det angår stöld och snatteri, böra leda, har Utskoltet härmed redovisat. Åtskilliga andra hafva riktats emot straff-bestämmelserna i allmänhet; och vid den verkställda revisionen har Utskottet jemväl funnit nödigt, att i åtskilliga fall, utom de redan uppgifna, modifiera dessa bestämmelser. 1 en lag påkallar den ena ändringen den andra. Det kan ej undvikas om man vill bibehålla harmoniskt sammanhang i lagen, och denna omständighet förklarar de smärre förändringar, sorn här ofvan ej blifvit uttryckligen omtalade. Hvad särskildt straff-bestämmelserna vidkommer, så har Utskottet häri funnit modifikationerna af nöden, för inskränkning af den latitud vid straff-mätning, sorn blifvit öfverlemnad åt domaren. Slutligen anser sig Utskoltet ock böra tillkännagifva, att benämningen daler blifvit bibehållen, oansedt man påyrkat förändring häri. Då en förändring af vårt mynt så lill namn, som i öfrigt, är att snart motse, har Utskottet ansett lämpligast att i denna del ej afvika från den lag, deraf den nu föreslagna skulle komma att utgöra en del. I ordningen föijer förslagets andra afdelning, eller den Om rån.
Vid den sorgfälliga granskning, Utskotten egnat motionärernes framställningar, hafva Utskotten hufvudsakligen inhemtat, alt, jemte det de fleste motionärcrne väckl mer eller mindre omfattande förslag till ändringar, jemkningar och tillägg uti eller förklaringar öfver Kongl. Maj:ts nådiga stadga om Skiftesverket i riket den 4 Maj 1827 och Kongl, kungörelsen den 9 Juni 1832, en motionär, riksdagsfullmäktigen A. IV. Svartling från Östergöthlands län, dels afgifvit ett utförligen motiveradt förslag till ändringar uti en mängd af de i omförmälde författningar förekommande stadganden, till stöd för hvilket förslag motionären derjemte i åtskilliga delar åberopat en detsamma bifogad tryckt skrift, innefattande en underdånig framställning i ämnet, sorn, enligt motionärens uppgift, skall blifvit redan år 1840 af södra Sveriges landtmäteri-förening till Kongl. Maj:t ingifven: dels såsom sin motion åberopat ett af Öfverdirektören vid landtmäteriet i riket, under den 17 September sistlidne år, upprättadt och till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning öfverlemnadt förslag till ej mindre förste landtmätare-ljensternas reorganisation och förändring af nu gällande grund för meddelande af förordnanden till {andlmäteri-förrätfningar, i hvilka afseenden motion blifvit väckl jemväl af riksdags-fulimäktigen Anders Gustafsson från Östergöthlands län, än äfven till de ändringar i skiftes-stadgan och landtmäteri-instruklionen, hvartill samma förslag ansetts föranleda, äfvensom Svartling tillika fästat uppmärksamhet på en hans förslag bilagd skriftlig afhandling kallad ”öfversigt af rätlegångssättct i skiftesmSl”, dels ock slutligen uti det till Hedervärda Bondeståndet ingifna memorial, deruti remiss af motionärens merberörde förslag blifvit begärd, yrkat, att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t framställa behofvet af 1827 års Skiftesstadgas omarbetande, samt anhålla, att till gruud för cn sådan omarbetning mätte läggas Lagsamt Allm.
När nu dea princip har förfallit, hvarigenom brännvinsbränningen skulle blifva en fri näring, och brännvinsbränningen således kommer att förblifva fastad vid jordbruket, så är det väl ej skbl, alt i mindre betydliga saker åstadkomma en rubbning af nu gällande ekonomiska förhållanden, som hvar och en nu rättar sig efter. Jag anser således det lämpligaste vara, att vidblifva, på sätt Utsk:n hemställt, hvad som i 1835 års förordn. är stadgadt i denna §, hvilket Ulsktn hafva ansett redan vara afgjordt, och att således frågan om förändring af det gamla stadgandet förfallit. Lemnar man nu ordställningen i Utsk:ns hemställan derhän, så innefattar den ju i sak detsamma, sorn en inbjudning till R. o. Ad. och de öfriga Stånden att antaga bränningstiden lill 6 månader af året, och det är delta, som jag önskar alt R. o. Ad., i likhet med BondeSt., måtte besluta. Hr von Hartmansdorff: Första frågan är den, huruvida R. o. Ad:s förra beslut har förfallit eller ej. Jag svarar dertill ja, ty R. o. Ad. beslöt instämmande med BorgareSt. att bränningstiden skulle vara oinskränkt. Deremot hafva Presteoch BondeSl:n förklarat, att brännvinsbränninsgtiden skall vara inskränkt, och som denna tid, enl. nu var. brännvinsbränningsförfaltning, är inskränkt, så är det klart, att det nya förslaget, som blott af två Stånd blifvit omfattadt, har förfallit. Fastän det således är gifvet, alt brännvinsbränningstiden skall vara inskränkt, så återstår likväl frågan: huru slör skall denna inskränkning vara? PresleSt. har antagit 3 må - 30 D e u 17 iVI a r s f. m. nader ocb BondeSt. 6 månader. Nu är del R. o. Ad. öppet ali förena si" med li v i I k et dera Slåndet som helst, äfvensom det visserligen Sr Slåndet obetaget att antaga 4 siler 5 månader, om det så för godt unner.
Åberopande således äfven dessa frågor och, hvad försäljningsåtgärderne beträffar, det nyss anförde, samt hvad förklaringen dessutom innehåller, äro svaranderne fullt öfvertygade, att anmärkningarna i begge hänseenderne och de slut - 306 påståenden Justitieombudsmannen derpå byggt, skola af Höglofl. RiksRätten fullkomligen ogillas. Påminnelserna i denna punkt åberopas af undertecknade: Rosenblad. Löwenhielm. Åkerhjelm. Grip. Fjortonde punkten, angående anslag till byggnader och reparationer vid Lifgardets till häst kasern. I denna punkt åberopas endast förklaringen af undertecknade: R osenblad. Stjerneld. Löwenhielm. Åkerhjelm, von Schulzenheim. Ihre. Ulf spar re. Femtonde punkten, rörande en anvisning å anslaget för publika byggnader i hufvudstaden till förändrad inredning af Kongl. Tlieaterns Salong. Svaranderne åberopa deras redan i ämnet afgifne förklaring, med det tillägg, att den anmärkte inredningen i Theatersalongen ingalunda var för dess underhåll onödig; emedan det blef en nödvändighet, för en del af de öfrige platsernes begagnande, att göra en ombyggnad i följd af den förminskning, som den Kongl. Logen undergeck. Den obetydligt större inkomst för Theatern, som härmed äfven åsyftades, förminskar hvarken behöfligheten eller lagligheten af de för ändamålet disponerade medlen. Påminnelserna i denna punkt åberopas af undertecknade: Stjerneld. Löwenhielm. Åkerhjelm. Ulfsparre. Munthe. Sextonde punkten, angående medgifvande för StatsRådet Hr Friherre Johan Lagerbjelke, att å fjerde hufvudtitelns besparingar bibehålla en lönfyllnad under den tid, Hr Friherren aftjente begrafningshjelp å StatsRådslönen. Förklaranderne vilja icke fortsätta tvisten med Justitieombudsmannen om hvad med Rikets lagar förstås.
Det är så ofantligt många andra skäl, som tula till förmån för friheten att utlemna obligationer såsom amorteringslån från hypotbeksföreningarne inom ri - Motioner i Bonde-Ståndet 1865. 95 ket att jag finner mig på det aldra högsta uppmanad hos Rikets Höglofliga Ständer yrka, att sista momentet uti 7 § af Kongl. Förordningen om en allmän hypoteksbank för riket af den 26 April 1861 eller orden: “Ej må lån till föreningarne annorledes, än i kontanta penningar utlemnas“; måtte till all kraft och verkan upphäfvas. Som anledning är till den förmodan, att ett, af dertill utaf delegarne i allmänna hypoteksbanken utsedde komiterade, uppgjordt förslag till åtskilliga förändringar uti Kongl. Maj:ts nådiga Förordningar af den 26 April 1861 kommer under Rikets Ständers pröfning; så tager jag mig friheten fästa uppmärksamheten derpå, att berörda komitélörslag jemväl upptager till bibehållande ofvannämda stadgande, hvilket, i fall mitt förslag vinner bifall, torde böra utur förslaget utgå, samt öfrige stadganden uti nämnde nådiga Förordning rättas i öfverensstämmelse med ofvan påyrkade förändring. Då ifrågavarande komitéförslag i sista momentet af 11 § innehåller, att hypoteksförening, som underlåter att till hypoteksbanken, å förfallodagen, liqvidera utfäst ränta, k apitalafbetalning och förvaltningsbidrag, bör erlägga en procent i månaden å berörda belopp, kan jag icke anse ett slikt procenteristadgande ens värdigt Rikets Ständer, hvadan jag vördsamt hemställer, att förslaget i denna del lemnäs utan afseende, eller ock att räntan be stämmes till högst en half procent i månaden. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 8 November 1865. C. A. Larsson, från Östergötlands län. »!:o 64. Af Carl Anders Larsson från Östergötlands län, om sammanförande af Riksbankens särskilda fonder till allmänna fonden får utlåning med omsättningsrätt, m. m.
Den 22 Aimi. 7>7 Jag är fullt öfwerkygader, akt detta arbete pä fä dagar stall kunna fullbordas, och salunda icke medtaga en för angelägnare wärf eljest nödwändig tid?aldraminst förlänga Riksdagen. Skulle nu detta mitt wördsamma memorial af Högloft Ridderstapet samt Adeln anses nyttigt, anhäller jag ödmjukast, att det mällösa med wära öfriga respective MedStander communiceraS. Lades pä bordet. Grefwe (ä^IIenborA, holtan blenninZ, upläste etl sa lydande. Wördsamc Anförande» Sedan af Kneckte-Contrackerne nn mera blott förbindclserne icke de deremot swarande rättigheter, ätersta, har jag i detta förhällande funnit en för. nyad anledning till upmärksamhet wid de för Rotehällen förökade tyngder, som blifwa en följd af Kongl. Majus nädiga förordning af d. 4 Febr. innewarande är jemförde med dem, knecktecomraeterne ålägga.
Gr, Posse har redan vitsordat ändamålsenligheten af denna bevakning, Den stod i gemenskap med bevakningen till lands, som utgjordes af circa arne companier på hela denna kuststräcka. Hr Silfverhjelm har yttrat, att denna icke uppfyllde ändamålet, och uppgifvit, att smugJjngar om nätterna ägde ruin några famnar frän posterna af den commendering, för hvilken han var befälhafvare. Jag tror, att sådana argumentet’ endast återfalla på sättet att Den 18 O c t o b e r. fullgöra posteringarna. Hr Silf v erli jelm är nu icke närvar.; jag skulle eljest till honom som militär ställt den fråga, hvilkens man gemenligen anser skulden vara, om en fiendtlig patrull smyger sig igenom en vedettkedja? Man har velat betvifla, att någon öfning genom commenderingar af ifrågavar. beskaffenhet skulle åstadkommas för flottan, enär fartygen för det mesta måste ligga stilla i hamnarna. Om Hr af Billbergh har tänkt på det förhållande, som hittills ägt runi, kan han måhända hafva rätt; men med iakttagande af en sådan organisation, att commenderingen får samma slags verksamhet, som den hade i83i, och blir på samma sätt organiserad, tror jag, att en hufvudsaklig öfning vunnes, om icke i sjelfva seglingskonsten, likväl i den vigtiga omständigheten, att våra unga sjöofficerare lärde sig känna våra kuster och skärgårdar, hvaraf säkerligen goda frukter vore att påräkna, i händelse försvaret af dessa kuster en gång skulle blifva nödvändigt. En olägenhet vill jag dock medgifva skulle Uppstå af en sådan ändamålsenlig bevakning, den nemi. att de lägre tulltjenstemännens sportler och inkomster af beslag troligen komme att betydligen minskas; och detta lärer äfven varit förhållandet år i83i. Men detta må man val icke anföra såsom ett skäl att fördöma systemet. Kostnaden tror jag blefve relativt högst obetydlig; ty minst tio sådana båtar, som jag anser borde användas til! bevakningen, kunna utrustas och underhållas för mindre än ett enda stort fartyg.
Det är sagt att ifrån och med 1809 till och med 1823, eller under 15 år, 43 månaders Riksdag förkaffat RiddarhusSecreteraren 900 R:dr Banco årligen; *tt uppgiften är origtig, bevisas af det anförda, dessutom ordsakas en mindre missräkning deraf att 3 gånger iSjgör 45; ej 43* Den 17 O et ober c. m. 1809 irs Riksdag ordsakades af krig, revolu tion och total Regementsförändring. 1810 års Riksdag af KronPrinsen Carl Augusts död. 18 12,års Riksdag af Continentalkriget. 1815 års Riksdag af freden, som slutade detta krig och af föreningen med Norrige. 1818 års Riksdag af Disconternas fall. 1823 års Riksdag är ensam ordinarie enligt Constitutionen, således 6 Riksdagar på 15 år. Krig, revolutioner, Kongl, personers dödsfall, förening med andra Na tioner, allmänna Banqueroutter, måste ej nödvändigt skola inträffa inom hvarje tidrymd af ]5 år, således ar icke nödvändigt att under samma tid sk -1 i finnas mer än 3 Riksdagar. Antagas dessa till 8 å 10 månader hvardera, så uppstår en Riksdagstid af 24 eller 30 månader, hvilka om man antager det uppgifna månatliga arfvodet å noo R:dr Banco sorn bestämdt, i förra fallet på 1$ år gör 480 och i sednare åter 600 R:dr om året. Ordsaken att ifrån och med i8°9 till och med 1822, 173 Introductioner ägt rum lärer lätt finnas deruti att under tiden flera ovanliga händelser inträffat; Regerande personers till - Dm 17 October c. m. träde till Regeringen, samt kröning, krig och fred, som gifvit anledning till flera benådningar. Det är hvarken bestämdt gifvit att sådana händelser alltid under hvarje tid af 15 år jofva lika anledningar till benådningar, icke heller, att den Regerande lika begagnar dem; således är den deraf hämtade grund till löneberäkning alldeles osäker.