Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I en mörk och tvetydig sak, hvilken hos Högsta Domstolen t. ex. genom paria vota utfaller till fördel för den, som i de lägre instantserna haft alla röster emot sig, inser jag ingen synnerlig obillighet deri, att vinsten minskas med de omkostnader, den vållat, att den tappandes förlust må anses tillräcklig, utan att han äfven betalar, hvad det kostat motståndaren att tillskynda honom den, d. v. s. att ”hvar känner sin kostnad”, såsom del hittills heter i lagen. Åtminstone när det skrefs, ansågs säkerligen detta billigt. Hvarföre det nu ej mer skulle vara det, är mig icke gifvet alt förslå. Hvad åter klokheten i delta lagbuds upphäfvande beträffar; så har jag ej annat kunnat finna, än alt man misstager sig, i fall man tror sig genom ett sådant upphäfvande afstyra obefogadt fullföljande af rättegångar. Det leder till motsatsen; och just deri låg tvifvelsutan ett bidragande motif till antagande af det lagbud, som nu skall afskaffas. Nedlägger man icke en tvetydig sak derföre, att man vet sig åtminstone förlora, hvad man påkostar den, om man än slutligen vinner; icke nedlägger man den derföre, att man, vid slutlig framgång, äfven återfår expenserna. Tvertom, i fall den är af ringa vigt, afstår man ofta från fullföljandet, sedan man en eller två gånger tappat, emedan man vet, att om man ock skulle slutligen vinna, man likväl förlorar expenserna, särdeles när dessa kunna öfverstiga värdet af sjelfva saken. Det *) Rb. 1 del. kap. 27: 2, 3. 61 kail således påräknas, all rätt många obetydliga tvisler, hvilka hittills i följd af lagen om expensernes qvittning afslannat, blifva ända till bögsla ort fulltöljda, när denna qvittning upphörer.
35 tillfälle till långtägt eger rum och en reglering af behofvet påkallas, söka tillvägabringa vänliga öfverenskommelser, hvarigenom, utan inskränkning i någons lagliga rätt, möjligheten att få begagna ifrågavarande, för jordbrukets framgång, njttiga product må kunna beredas äfven för de jordegare, hvilkas hemmans-områden icke sträcka sig till hafs-stranden. Åtskillige Ledamöters serskilda mening bifogas. Slockholm den i5 Maji 1829, Reservation: Herr Berg von Linde reserverade sig emot detta Beslut, under förklarande, att det torde vara mindre väl betänkt, att besvära Kongl. Majit med framställning 0111 undersökningars företagande, hvarigenom ett önskadt resultat ej stöde att erhålla, oell att sådane undersökningar, der de anställdes eller voro möjlige att åstadkomma, snarare, efter dessa Ledamöters tanka, skulle leda till helt andra följder, än man dermed afsett, och medföra den menliga förändring i det förhållande, som, i afseende på Tång-tägten, nu eger rum, att der en sådan rättighet utaf en icke delegare i strän - 36 Bil. t. Lags. Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Ull. N. o 29. den hittills opätaldt utöfvals efter gammal häfd eller med strandegarens tysta begifvande, skulle denna senare, sedan genom undersökningen voro utröndt och bestämdt, att han egde uteslutande rätt till ali, på hans egor uppflytande Tång, lätt. föras på tankan, att göra denna uteslutande rätt gällande, samt icke tillåta någon annan, att, utan skälig ersättning, begagna en fördel, som vore hans enskilda tillhörighet; och ansågo desse Ledamöter alltså Utskottens förra Betänkande, som tvänne Stånd redan godkänt böra förblifva oförändradt. Härmed förenade sig Herr Grefve Posse Arvid, Herr Friherre Sprengtporten, Herrar af Tannström och af Forsell, Herrar Professorerne Gravander och Bolmer, Prostarne Nordin och Åstrand, samt Herrarne Ålund, Landegren, Gezelius och Modin. STOCKHOLM, P. A. Norstedt <Sc Söner, 1829. N:o 3o. Antom till Exped.
Lagstiftningen har sökt förekomma detta oskick genom stadgandet i 3 § att »vid handel, som i förestående §§ omförmäles, må hvad såldt blifvit icke i mindre belopp, än det minsta,» (— vid partihandel 15 kannor och vid minuthandel l k:a —) »som i hvartdera fallet säljas må, utlemnas eller mellan flera köpare fördelas; ej heller får något af det sålda å försäljningsstället förtäras»; men dermed har ingenting väsendtligt uträttats. Jag tror derföre, att det förslag, som blifvit af en motionär framstäldt derom, att det för partihandel bestämda minsta qvantum af 15 kannor bör höjas till 30 kannor, är mycket välbetänkt. Nekas kan icke, att en »parti»-handel af 15 k:r är alltför obetydlig. Till och med ett »parti» på 30 k:r, synes mig väl litet, men då motionären icke föreslagit högre belopp, anser jag, att deri ligger ett hinder att nu gå längre. Jag kan icke tro, att någon harm skulle uppstå derföre, att det blefve förbjudet att vid partihandel sälja mindre än 30 kannor, och äfven om så blefve händelsen, anser jag, att representationen, det oaktadt, bör fatta ett beslut, hvarigenom lagbrott kunna förekommas. Jag hemställer derföre, att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, måtte bifalla motionen och sål. besluta, att bränvin icke må i partihandel säljas i mindre belopp än 30 kannor. Häri instämde Frih. Alströmer. Frih. von Schulzenheim, David: I olikhet med en och annan af Ståndets ledamöter, anser jag det böra vara en grundsats för en Utskotts-Ordförande, att icke söka rubba de beslut, majoriteten inom Utsk:t fattat. Vid frågans första behandling inom Utsk:t, delade jag motionärens åsigt om önskligheten af en förhöjning af minimum vid partihandel. De upplysningar, som inom Utsk:t lemnades, voro dock af beskaffenhet att ådagalägga, att det åsyftade resultatet icke skulle med det föreslagna medlet ernås.
Om emellertid, såsom förut skett, härvid tages i betraktande, att råvarorna, såväl ullen som i allmänhet färgningsämnena, äro vid införsel tullfria, och att, enligt hvad angående filtar blifvit upplyst, sjelfva tillverkningskostnaden härstädes skall utgöra omkring hälften af varuvärdet, så representerar den nu varande tullen icke mindre än 20 ä 40 procent utaf tillverkningskostnaden eller det belopp, hvarpå den ur skydds-synpunkt rätteligen lärer böra ensamt beräknas; och då den under de sistförflutna tio åren, för hvilka olfieiella uppgifter äro tillgänglige, ifrån ett värde af 26,267 Rdr till 143,923 Rdr ökade importen af dessa varor ådagalägger ett alltjemt stigande behof, som icke af tillverkningen inom landet tillfredsställes, anse komiterade denna artikel skäligen icke böra vara belagd med mera än 25 öres tull pr skålpund, hvilket i allt fall kan anses utgöra 12 ä 13 procent å den inhemska produktens tillverkningskostnad; hemställande dock komiterade, att en öfvergångstull af 30 öre måtte för de 2:ne första åren bestämmas. I den å Pressduk stadgade införselsafgift af 12 öre pr skålpund har annan ändring icke funnits erforderlig än dess jemkning till närmaste decimal, eller 10 öre. Hvad slutligen angår den gemensamma tullsatsen å alla de under rubriken ”andra slag” inbegripna ylleväfnadsartiklar, hvarå införselsafgiften nu utgör 1 Rdr 50 öre pr skålpund, har Eders Kongl. Maj:t, uti Dess för de Svenska fullmäktige meddelade instruktion, antagit såsom lämpligt tullens fastställande först till 1 Rdr 25 öre, med sedermera skeende nedsättning till 1 Rdr. Filtar och Mattor. Pressduk. Andra slag. 30 De flere profvägningsoch prisuppgifter, hvarå komiterade haft tillgång, ådagalägga, såsom komiterade redan anmärkt, högst väsendtligt skiljaktiga varuvärden, på hvilka nu gällande införselstull skulle omvexla från omkring 11 ända till mera än 120 procent.
Majlis Kådiga Proposition i detta ämne synes mig deremot ega många fördelar förenade. Dess antagande skulle bereda en möjlighet för platsens förskönande, utan ringaste kostnad för det allmänna, tvärtom skulle tomtöres-afgift af den enskilde innehafvaren erläggas; byggnads-ritningen skulle af Kongl. Majit pröfvas och godkännas; —- tomten ej afhändas för alltid, men på längre, dock bestämd tid. Det vore således ingen fara vid en så beskaffad öfverlåtelse, äfven i det fall tomten för alltnännl behof framdeles befunnes nödig, hvilket för närvarande är alldeles obestyrkt och, i min tanke, föga sannolikt. Enligt Stats-Utskottels UtlåtandeN:o 194. 13 Enligt min åsigt och med afseende å de ofvan anförda förhållanden hade Statsutskottet egt skäl att å den i ämnet afgifna Kongl. Propositionen hos Rikets Ständer tillstyrka bifall, hvilket torde så mycket beredvilligare hafva kunnat beviljas, som, efter all anledning, i annat fall, den norra delen af Carl XIII:s torg lärer i långliga tider förblifva i sitt nuvarande ödesmål, — sandig och otreflig likt en öcken, — öfvergifven, obegagnad, naken och i sin nakenhet ful; enformig och dock oregelmässig, med en spetsig vinkel i nordvest, en trubbig vinkel i nordost; — lemnande, som mig synes, en torr och dyster anblick för ögat, men ett vidsträckt fält för betraktelser öfver den hos 1854 års män rådande esthetiska uppfattning af naturskönhet och upphunna utveckling af konstsinne.K Af Herr Björnstjerna, J. M., som ansåg att Utskottet icke anfört något giltigt skäl för afslag på Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition. Häruti instämde Herr Bildt, D. G. Af Herr v. Troil, S. G. Dih. HU R. St. Stati-UltkolUl* Utlåtande, N:o 193. 1 Ank. till Exp.-Utsk. <1. 2i Julil854, kl. C e. m.
Att förvaltningen af oftaberörde afgift skall besörjas af en Direction, förordnad i enlighet ined Kongl. Majits Nådiga Instruction af den 17 December 1817 för Directiorierne öfver Curhus-anstalterne till Veneriska smittan» häm: mande. 9:0 Att Norrbottens Län, hvarest inga Guchu» hitintills varit af nöden, må, om ett lika förhållande intill nästa Riksdag fortfar, till andra Oeconomiska behof an vända denna hädanefter utgående afgift, likväl under uttryckligt förbehåll, att, om den Veneriska smittan skulle derstädes yppa sig, skall afgiften användas till dess härn. mande, och den nu samlade fonden förblifva intill nästa Riksdag orubbad, så vida den ej erfordras till inrättande af Curhus; och iakttage* för öfrigt hvad i 6 punkten föreskrifves». 84 UniUrdSniga Skrifvilser, lolo Att det bidrag till Läns-Lazaretterne,' sorn af E. K. M.-ts Seraphimei-orden» Gille kommer att meddelas, till antingen ett bestämdt eller i mån af Hospitalsoch Barnhus-fondens tillgångar föränderligt belopp, må emellan namn»' de Eazaretter fördelas, i förhållande till Sjuk-antalet inom hvarje Län under det näst föregående året; och 11:0 Alt den af Riksens Ständer, vid senaste Riksdagen, åt deras till StatsBancooch Riksgälds verkens öfverseende valde Revisorer förbehållna granskning af Seraphimer-OrdensGillets Räkenskaper må utsträckas äfven till redogörelsen öfver Ordens Lillats egentliga fonder, samt Hospitalsoch Barnhus-fondens räkenskaper, helst genom tillgång till dessa räkenskaper endast kan utrönas den behållning, lorn årligen varit att påräkna till Lazaretternes understöd.
Memorial, med förslag till stadganden i Riksgiilds-kontorels Reglemente, angående detta verks inkomster samt uppbörden och redovisningen af dit ingående bevillningsm. fl. medel. C Ryds.-Afd.) Dun afdelning af förslaget till nämnde reglemente, hvilken Stats-Utskottet nu får underställa Rikets Ständers pröfning, innefattar åtskilliga föreskrifter, rörande de till Riksgälds-kontoret anslagna inkomster och tillgångar samt dermed gemenskap egande ämnen och utgöres af följande §§, hvilkas nummerordning är fortsatt från det Memorialet N:o 339 bifogade förslag till stadganden uti ifrågavarande reglemente, nemligen: 148 §, angående förbudet att använda de lör Riksgälds-kootoret anslagna medel till andra behof, än dem Rikets Ständer bestämt, samt medgifva ackord vid iiqvider för samma verks fordringar, är likalydande med 125 § af 1848 års reglemente. 149 §, angående allmänna bevillningens inleverering till Riksgälds-kontoret, innehåller ena handa stadganden, som nyssnämnde reglementes 126 §. 150 §, angående stämpel-afgifterna för spelkort och tidningar, 151 §, angående skatte köpeskillingar, 152 §, angående inflytande medel vid försäljningar af kronan tillhöriga hus i städerna, 153 §, angående anmärkningseller så kallade observationsmedel, 154 §, angående öfverskotten å statsverkets inkomster, och 155 §, angående ersättningen för anslaget till Tecknologiska institutet, motsvara och äro lika lydande nied 127, 128, 129, 130, 131 och 132 §§ af hittills gällande reglemente. Bil, lill II. St. 4 Sami 1 Afd. 2 Band. 59 Höft. 1 2 Stats-Utskottets Memorial, N:<> 341. 156 §, angående aflemnandet af de från Landliänlerierna till Statskontoret inlevererade de positionsrnedel, grundar sig på Stats-Utskottets, af Rikets Ständer godkända, utlåtande N:o 190.
Hans Excellencc Herr Grefven och LandtMarskalken anmodade Ridderskapets och Adelns Herrar Electorer att med första sammanträda, för att sedan nedannämnde Herrar tid efter annan frånträdt deras Befattningar, såsom UtskottsLedamöter, utse en Ledamot i StatsUtskoltet, efter N:o 687. Herr von Post, Adolph Ludvig; En Ledamot i BevillningsUtskottet, efter N:o 1867. Herr Stenfelt; Fullm. Grefve von Rosen, Axel; samt Tre Ledamöter 1 Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet, efter N:o 2i34. Herr Printzskjöld; Fullm. Herr Lagerheim, Gustaf; N:o 2236. Herr af Schmidt, Georg Lars; och N:o 2248. Herr af Forsell, Carl. Fortsattes den i Förmiddagens Plenum Började pröfning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 3 sistlidne December under N:o 71 afgifne, och den 21 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 54 förut meddeldte Betänkande, rörande ändringar och rättelser eller tillägg så väl uti Kongl. Maj:ts Den 20 Jan ilar ii e. m. 47 Nådiga LegoStadga för Husbönder oell Tjenstehjon den 15 Maji iSo5, som uti Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse, angående flyttningstiden lör Tjenstehjon, den22Äpril 1819. Herr von Hartmansdorff, August: På de skäl jag tillförene anfört, anhåller jäg att Gesäller ej måtte ställas under TjenstelijonsStadgan. Herr Rosenqvist j Fredrik Leonhard: Med afseende på BorgareSlåndets beslut, så väl som Herr Lefflers reservation, anhåller jag, att Gesäller, HandelsBokhållare och Lärlingar ej måtte sättas under TjenstehjonsStadgan. Jag vet ej om man kan sätta HandelsBokhållare i samma categorie som drängar.
Är presidenten i hofrätten af laga förfall eller jäl hindrad, välje rätten inom sig ordförande. Denna riksrätt äge, sedan ransakningen fulländad är, att döma efter allmän lag och, hvad statsrådets medlemmar angår, äfven efter den ansvarighetslag, sem för dem särskildt finnes utfärdad. Domen skall derefter för öppna dörrar afkunnas. Ingen håfve makt att sådan dom ändra, Konungen dock obetaget att göra nåd, hvilken likväl icke ina sträcka sig till den dömdes återinsättande i rikets tjenst. < R.0.§66,69. §81. Riksförsamlingens fullmäktige uti Riks-banken och Riksgälds-kontoret förvalte dessa verk efter de instruktioner, Riksförsamlingen dem meddelar, och tillträde sina befattningar medan Riksförsamlingen ännu samlad är. K. 0. § 68. § Riksförsamlingens revisorer äge att, efter följande § af denna regerings-form oell den instruktion, som Riksförsamlingen meddelar, öfverse och granska stats-verkets, Riks-bankens och Riksgälds-kontorets tillstånd, styrelse och förvaltning; likväl, hvad statsveiket angår, utan rättighet att meddela föreskrifter, eller förändringar besluta. Hvarje revisions-förrättning skall omfatta ett års afslutade räkenskaper, taga årligen sin början den Konstitutions-Ut sköttets Memorial, N:o 7. 19 15 September eller, om helgedag då inträffar, nästa söcknedag derefter, och inom åtta veckors tid vara fullbordad. § 83. Vrid granskningen af stats-verkets räkenskaper böra Riksförsamlingens revisorer R. efterse, huruvida gjorda eller förordnade utbetalningar af statsmedlen icke öfverstigit beloppet af de hufvudtitlar, hvilka uti nästförllutne riksdags statsreglering blifvit fastställda, och huruvida de äro grundade på behörigen upprättade stater, eller å Konungens med vederbö lig kontrasignation utfärdade anordningar och styrkta med behöriga qvittenser af dem, som medlen emottagit. Skulle, emot Riksförsamlingens beslut, pågon af de till en hufvudtitel anslagne summor befinnas dragen till annat ändamål, än som under hufvudliteln hörer, eller något af Riksförsamlingen faststäldt anslag
På dessa skäl anhåller jag om bifall till första delen af Utsk:ts hemställan. Hvad åter den sednare delen af Utsk:ts förslag, eller försäljningen af f. d. Ridderstolpeska huset, vidkommer, anser jag att med ifrågav:de åtgärd ingalunda brådskar. Riksarkivets flyttning kan säkerligen icke ega rum, lörrän R. St:r åter sammanträda. Att sälja detta lius, innan det blir disponibelt för 346 Den 17 Jani e. m. en köpare, tror jag icke ISter sig med fördel verkställa. Derigenom skulle man väl, som man säger, kunna bortslumpa byggnaden, men icke erhälla livad skäligen derför bör fordras. Slaten har många embetsverk, hvilka äro, så lill sägandes, husvilla, och af hvilka en del icke medföra sådana skrymmande vigter, som Riksarkivet. För dessa kunde detta hus tilläfventyrs blifva ganska lämpligt. Försäljningen är således alldeles icke af något oundgängligt behof påkallad. Ett ytterligare skäl att med denna försäljning gå varligt tillväga, är att Utskrt föreslagit ett minimipris, hvilket, då det här offentligen proklameras, kan anses för ett inaximipris. Vid sådant förhållande kan man tänka sig att vederbörande spekulanter, hellre än att skänka staten vinsten, vilja dela den sins emellan. Den sednare delen af Utskrts förslag anser jag fördenskull böra afslås. Frih. af Ugglas, Gustaf: Tillståndet med Riksarkivets nuv:de lokal är sådant, att faran att vistas der sannerligen är stundelig. En hvar, som ser de spruckna murarne och huru golfven äro sluttande planer, kan föreställa sig huru rökfång och källare skola vara beskaffade. K. M. har redan tvenne gånger föreslagit R. St:r att bygga Riksarkiv på andra ställen, hvilka jag, i likhet med Gr. Mörner, anser hafva varit vida ändarnålsenligare än deri nu ifrågav:de platsen. R. St:r hafva likväl icke ansett något af dessa byggnadsförslag böra antagas; och sålunda bar denna fråga, som allt sedan år 1855 stått på dagordningen, alltjemt blifvit undanskjuten.
Stjelkar Tran och Späck Trävirke, Brädec Plankor Sparrar Tvål Ull, okardad Portugisisk och Spansk Vitriololja Vatten, Mineral Vis, Champagne Hvita och Röda, Franska, Spanska, Portugisiska d:o d:o Tunnor Skålpund Tunnor d:o d:o d:o d.o d:o d:o Skålpund d:o d:0 d:o Stycken Lispund d:o Skålpund d:o d:o d:o d:o d: o Amar Tolfter d:0 d:o Skålpund Lispund d:o Skålpund Krits Sc Bout. Kannor pa Rhenskt och Mosle? Väfnad, Siden, Krusflor Ättika, Vin 3 Bouteiller ■ Amar Kannor Amar . Alnar Amar l 819. Banco. Varu mängd. Banco. Förmodad t Varuvärdeprstycketali Sv. B:co, sås, grund för den föres, tullen Tullbevillnin. gens belopp i Sv. Hamb. Banco, förvandlade till Sv. Banco Sedlar, efter 125 sk. cours, utgöra 1,344,599- R:c‘r 19 sk— De till Riket åren 1819, —20 öc^ —'21 inforde varor» llvllka bar bIlfvit upP* tagne, förmodas, jemte den tillökning, som uppkommer genom de å Biiagorne Litt. M. N. upptagne varor, hvilka förut varit till införsel förbudne, och dels ej funnits uti den för inkommande varor upprättade Twll Taxa, men nu blifvit till Införsel föreslagne, med säkerhet lemna en högre behållning af denna Bevillnings-Artikel. Hörer till N:o *9 af Bevillnings-UtskottetS Betänkanden. Tryckt i Marcpuardska Boktryckeriet - Formulaire N:o i. Uppgift till Mantalsoch Skattskrifningen i N. N. Socken för år ig Födelsedag, Namn. Undertecknad Hustru _i . Hemmavarande Söner N. N. N. N. Pupillen N.
Vore ej skäl Fine London Sherry, halftorrt » 1.40 % Very Superior Old London Port » 2.50 F R Ä N S A M O S. att i sommar undergå kur vid lämplig bad* ' — * I Detta vin är ren drufva, behagligt ort? Manzam / la, ett torrt vin med j t s m a k. Det rekomLinnea. Beror helt och hållet på, i hvilket stadium sjukdomen befinner sig. Låt den. behaghg arom och smak » 1.80 | Fine Sherry Muscatel » 1.25) d e r a s af läkare såsom synnerligen läkare, som haft tillfälle att undersöka Eder, Olorozo, ljust golden, fylligt | Fine Old Sherry Muscatel ... » 1.75) helsosamt, och är, utspädt med vatten, afgöra, om den nämnda kurorten i detta fall med utmärkt arom och IVery Old Superior Sherry | en särdeles angenäm d r y c k. Kr. 1.25 är den lämpligaste. smak » 2.25))) Muscatel .. » 2.00))) _ [1551] ^ Carry. Se svar till Ella i n:r 3. Gift kvinna. Ni bör ofördröjligen vända Er till läkare. Bekymrad ung moder. 1) Intet af dessa medel är fullt pålitligt. 2) Enligt vår tanke Försöken Th. Winborg &amp; C:is I regeln oskadliga, om de användas med föri Stockholm tillverknngar af stånd. Använd den för " Veritas i n:r 12 ÄTTIKA föreskrifna behandlingen. — Mot hårets för tidiga grånande är intet att göra. på flaskor för utGertrud. Kan skötas lika väl vid flere kurspädning. orter. Möjligen vore en kur vid någon järnFör haudskarnes hållbarhet ansvaras. SENAP, källa, t. ex. Porla, Ronneby eller Medevi, att blandad efter engelsk föredraga. GLACÉ-, kul. 4 knapp., breda silkesoch fransysk smak, Tora. 1) Något säkert medel finnes ej, flere sorter. sömmar kr. 1: 50 men obehagen försvinna ju temligen snart.
Ber. p. 76.) Revisorerne hafva anmält, att Fullmäktige för biträde vid de bruksförvaltaren åliggande kontorsgöromål den 28 Januari och 19 Augusti 1847 anvisat ett arfvode af 500 r:dr banko, efter år räknadt, att af brukets medel utgå till den person, förvaltaren till nämnde uppdrag utsåge att begagnas under den tid af inalles 12 månader, förvaltaren, enligt företedde läkarebetyg, af sjukdom vore hindrad att utöfva alla honom tillhöriga kontorsgöromål; och enär tjenstledighet ej kunde förvaltaren förvägras, samt det, enligt fullmäktiges förklarande, visat sig, att kostnaden för besörjande af de förvaltaren tillhörige göromål under honom förut beviljad tjenstledighet uppgått till ett belopp, vida öfverstigande det begärda arfvode!, tillstyrker Utskottet att Fullmäktiges berörde åtgärd måtte gillas. §. 27. (1847 års Rev.-Ber. § 81. Banko-Fullm. Ber. p. 78.) Den under den 14 Jan.
I fullgörande af detta åtagande ligger icke något samvetstvång, men väl eli stöd för den frid, som utgör vilkoret för en fri utöfning af religioneu, hvars befrämjande afses i Reg.Fras 16 §, och höfves eli fritt och uplysl folk.” Ansvarspåföljden skall enl. LagUtsk:s ifrågavande Betänk. ”motverka statskyrkans under gräf v ande.'" Utsk. vill således tvärt emot Guds ord och det oförvillade förnuftet, med verldsliga vapen kämpa för kyrkan? Huru annorlunda förfor icke vår Herre och Frälsare och Hans Apostlar i dessa andeliga och himmelska ting! Herren sjelf säger: ”Jag är kommen alt vittna med sanningen.” — Milt Rike (nemi. sanningens Rike) är icke af denna verlden, — om milt Rike vore af denna verlden, så fäklade ju mina tjenare derom, att jag (Christus, kyrkans hufvud) icke varde Judomen öfverautvardad. ” Oen 16 Juni. 169 Guds ord, gällande för alla tider, blir bär den största läromästaren i hvad beträffar Christi kyrkas utbredande pä jorden. Kyrkan har till följd af dessa ord, och Skriftens hela sammanhang, intet annat sätt alt skydda eller utbreda sig, än Christi sätt och Mans Apostlars, hvilka aldrig än vädjat till svärdet, såsom bär LagUtsk. föreslår. Hvarest della sker, der är man omedelbarligen inne på Judendomen, och bar Hannas och Caifas lifslefvande för sig med svärdet i ena handen, och den lidens konventikel-förbud i den andra, färdige alt på nytt korsfästa Guds Son. Må vi stadna och besinna oss innan vi ytterligare beträda den religiösa förföljelsens väg! — der möta oss deras stickar som, under århundraden intill den dag som i dag är, smäktal uti bojor och fängelser. Den vägen är blodbefläckad och hal; den som beträder den, väte sig med det minsta sitt bifall, han gör del icke ostraffad, och kan lätt löpa fara att slinta, lill sin eviga förskräckelse.