Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Neuman fått sig godtgjord en summa af 12,912 R:dr 26 sk. 1 r:st. för lefverering af serskildta poster Ekvirke, hvarför betalningen blifvit conlraherad i HamburgerBanco, men hvarå ordentlig sluträkning i Svenskt mynt saknas, samt, vid 1833 års Räkenskaper, att den af Ryltmästaren N. 11. J. Åkerstein afgifne redovisniugsräkning å 1,27g R;di’ ^4 3 r:stför erhållet förskott till förT söks anställande med tillverkningen af Sadlar efter en utaf honom uppfunnen modell, blott till en tredjedel kan anses behörigen verificerad, enär å utgifterne för bemälde Ryllmästares egen räkning, i skjuts, tractamente och hästlega, om tillsammans 811 R:dr 22 sk. 6 r:st. några verificalioner icke finnas bifogade. (Se vidare här nedan intagne 6:te moment, der denna fråga fullständigare afhandlas), 2:0 Vid granskningen af utgående Balancen till ÅrtilleriAfdelningens Hufvudbok för år i833, hafva Revisorerne fästat uppmärksamhet vid följande, deri upptagne Poster: a) 20,627 R:dr ^5 sk. 7 r:st., Afdelningens återstående fordran i anledning af den år 1822 till Medelhafvet verkställda KrutförsäljningsExpedilion; hvilken ännu befmnes i samma outredda skick, sorn före ' öö- • . > V ' ■- , ( 4o ) sista Riksdag, oansedt skrifvelse fran dåvarande SlatsUtskoLtet aflats till Herr HofCanzleren om redovisnings infordrande; b) 3,454 Ridr 20 sk. 9 rist., en balancerad fordran hos Colonialärendenas Departement, hvarför all redovisning saknas; c) 4,4g4 R:dr 34 sk. 8 rist., Afdelningen fordran för ett å Ön Sifc Barthelemy uppfördt Kruthus, hvilket dock till följd af Kongl.
2:0 att denna belöning alltid skall aga rum och af Bankens eller Riksgälds-Contoirers Fullmäktige utgifvas, så snart lagakraftvunnit Utslag, hvarigenom någon till förenämnde brott blifvit saker förklarad, hos dem varder företedt, utan afseende derpå, om upptäckaren dertill varit förbunden af tjenstepligt eller icke, och örn den brottslige blifvit till större eller mindre ansvar fälld, eller orri upptäckten af förbrytelsen skett directe eller t sammanhang medundersökningen om andra brott; och 3:0 att, i händelse tvist uppstår om bättre rätt emellan flere angifvare eller åklagare, belönings-Summan ändock bör utgifvas och nedsättas för deras räkning, som derom vilja lagligen utföra. Sedan Lag-Utskottet, till hvars handläggning berörde Memorial blifvit reinitteradt, ansett det deruti föreslagne fordra, att utlåtande deröfver i förening med Riksens Höglofl. Ständers Banko-Utskott afgåfves, har pröfningen deraf i desse Utskott blifvit företagen; och, efter det Ut - 624 B ane o-^ och Lag-Utskottens Betänkanden. skotten icke allenast låtit hos sig i öfvervägande komma hvad Bankens Fiscals-Embete uti deri till Banco-Utskottet vid nu påstående Riksdag afgifne Berättelse i detta ämne hemställt, jemte hvad Bankens Fullmäktige deröfver yttrat, utan ock, i anseende till Riksgälds-Contoirets under förevarande fråga beroende rätt, inhämtat Riksens Höglofl.
Tiden för undsättnings-skuldernas återbetalning kan således icke eller bestämmas annorlunda, än i förhållande till missväxtens mer och mindre svåra beskaffenhet inom olika landsorter, och äfven härutinnan fordras modificationer, lämpade efter hvarje undsättnings-tagares vilkor och serskilda förmåga att afbörda sin skuld. Nära hälften af den till spannmålsanskaffning anslagna och disponerade Creditiv-fonden är ännu utestående, äfvensom ett betydligt belopp af betalningen för hvad ao Kongl. Maj.-ts Nådiga Propos. jy.o 4^6. af förra Magazin-fondens spannmåls-förråd användes, och, ehuru blifvande förluster icke kunna för närvarande med någon säkerhet beräknas, är dock att befara det, serdeles i Skaraborgs Län, en del deraf icke skall kunna indrifvas utan undsättnings-tagarnes fullkomliga undergång* Flera ansökningar om eftergift och be-» talnings-anstånd hafva äfven till Kongl» Majrt inkommit, för hvilkas pröfning nödiga uppfysningar för närvarande äro från vederbörande infordrade; och Kongl. Maj:t vill serskildt lill Rikets Ständers pröfning öfverlemna frågaii om allmänna grunder för de återstående undsättnigs-skuldernas indrifvande> att tillämpas ej mindre för skulderna till Creditiv-fonden, än i afseende på f. d. Allmänna Magazins-Inrättningens äldre fordringar för utborgad undsättnings-spannmål. Hvad serskildt beträffar den förlust, som kan uppkomma genom undsättningsanstalterna, i följd af 18261 års missväxt, så har Staten erhållit en mer än fullt deremot svarande opåräknad inkomst genom den tull till ett sammjnilagdt belopp af 4ö9>919 R;dr 47sk-> sorn influtit för spannmål, införd ifrån utrikes orter åren 1826 -* och 1827. Kongl. Maj:t hade nemligen an - Kongl. Maj.ts Nådiga Propos.
Angående denna skiljaktighet i räkenskaperna, har Sluteri-chefen meddelat, att densamma tillkommit derigenom, alt Hallands hingslförening till Stuteri-chefen origtigt insändt berörda 202 R:dr, hvilka, i anseende till samtidigt behof af penningar 12 Stats-Utshottets Utlåtande N:o 148. för Stuteriets räkning, icke blefvo insända till Öfverstyrelsen, utan ansågos såsom föi skott på de levereringsmedel, som för Stuteriets räkning voro reqvirerade, hvarom Öfverstyrelsen, genom erhållande af qvitto å beloppet, underrättades, ehuru detsamma, obegripligt nog, icke blifvit af dåvarande redogöraren, numera aflidne Bofkamereraren L. E. Noring, i räkenskaperna antecknadt, och derefter, vid genomgåendet af dessa, äfven utaf Stuteri-chefen förbisetts; och enär Norings sterbhusdelegare, efter sökt urarfvaförmån, numera blifvit fritagne från betalningsskyldigheten af den aflidnes skulder, samt denna fordran hos Noring icke upptäckts förr än efter inställelsedagen i konkursen och således, enligt 456 § af 1850 års Konkurslag, upphört att vara gällande, hade Stuteri-chefen hemställt, huruvida annan åtgärd numera vore att vidtaga, än alt anmäla denna redovisningsbrist till vederbörlig afskrifning. Efter hvad sålunda blifvit upplyst, får Utskottet, enär det anmärkta förhållandet utan tvifvel kommer alt, i den för pröfning af dylika frågor stadgade ordning, blifva föremål för vederbörande embetsmyndigbets behandling, hemställa, att Revisorernes förevarande framställning icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stainholl andericrna. § 9. (Rev.-ber. pag. 160. Förkl. pag. 318.) Enligt hvad Revisorerne omförmält, hade Kongl. Majit i nådigt
Edsformulairer må varda granskade och rattade uti de delar, der felagtigheter kunna forefinnas. Höglofl. Ridderskapet och Adeln har till LagUrskottet remitterat ett af Herr Friherre Christer Posse afgify.et så lydandes Memorial! Jag önskar att få fasta Höglofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på Edgångars vigt i allmänhet, deras aftagande helgd, och orsakerna dertill. Dessa orsaker ligga dels i sjelfva E» M r> i * Lagutskottets Bctänkandett. demas innehåll, dels i deras nötning ge. norn öfverflödigt och ofta vårdslöst användande, samt ändteligen i det ringa strafF Lagen för MenEd utstakar. I de bildade classerne år StudentEden den, som fdrst kommer i fråga. Denna Ed påböds år 1655, är författad på Latin och ålägger lydnad för Akademiens stadgar, hvilka, utom myckel annat, föreskrifva skyldighet att inställa sig vid begrafningar, dit man kallas, att efter Lag och i rättan tid betala sina skulder, att icke göra onödiga kostnader, städse bivista Gudstjensten, ej dröja på Källaren öfver klockan nio om aftonen, icke lossa skott o. 8. v. Hvilken Student har någonsin hållit allt detta? Emedlertid den som lofvar utan uppsåt att hålla f föraktar sitt löfte, och det föraktade löftet bekräftas vid Gud och allt heligt, med afsägelse af Allmagtens Nåd och evig välfärd. Så börjar ynglingen sin bana, med en MenEd , och framgent fortfar han likaledes, för hvarje ny grad vid Akademien , vid hvarje befordran, ja, vid blotta inträdet i ett Verk. Han är icke allenast Ed. brytare ostraffadt, utan han måste aflägga dessa Eder för att vinna befordran. Eller, hvad vittna dessa brutna löften, att icke uppenbara de rådslag Rätten inom lyckta dörrar håller , desse afsvurna, men begångna olagligheter vid Prestval. Flere exempel kunde anföras J men da nämnde torde tillräckligen vitsorda behof, vet af en förändring. LagUtskotteis Betänkande», 73
Friden och glädjen, stoltheten och sjelfförtröstan var sin kos, han var mera lik sina forna kamrater. Och då han som utskrifven ur sjukhuset var på hemvägen, kände han en stor lust att i närmaste krog försöka dricka glömska och ro. »I bränvinsglaset bor hjertefrid», tänkte Matti och gick på, så fort han kunde. Men vägen var lång. Så många tankar flögo dunkelt genom hans hufvud. Han ville ändock i sjelfva verket någonting bättre. Kanske arbete i en annan ort kunde ge honom ersättning för det han förlorat i hemorten? Dit ville han ej mer. Nej, aldrig mer! Hunnen till landsvägen, gick han med sin rensel och stöflarne burna på axeln hängande vid sin käpp och funderade. Hvarthän i vida verlden skulle han vända sig? Förbli i socknen, der han var väl känd, arbeta der, sträfva, komma framåt? Aldrig! Leena i Sakaris hem, som värdinna vid skräddarns härd! Den synen ville han aldrig se. Och ej heller ville han höra talas om deras lycka, deras trefnad. Han ville aldrig mer höra nämnas detta namn, som påminte honom om den dag han dansat bruddansen med en annans hustru. Han tog sitt beslut och ändrade kosa vid vägskilnaden, der på den höga rödmålade stolpen namnen lästes på de två socknar, af hvilka den ena var nära hans hem och den andra rakt i söder. Han valde sin väg. Söderut! Till kyrkobyn! Derifrån hade han något tiotal verst till en ångbåtsbrygga vid Päijäne. »Till hufvudstaden!» tänkte Matti och gick så fort hans trötta ben förmådde. »Långt, långt bort till hufvudstaden, så långt vägen bär och kassan räcker! Till hufvudstaden, der fins arbete, förströelse och glömska. Till hufvudstaden, der får man se lifvet, och det är det jag nu behöfver. Åstad!» Och Leena satt i skräddarns nya röda stuga och vaggade en nyfödd. Hon var lika blek som Matti, men lugnare. Endast då hon såg på den lille, log hon och tänkte på sin hjertans kär, som vandrade längs landsvägarne.
Att hwarken tredska eiler synbar försummelse agt eller ens kan äga rum hss de Armöens Commijjariater, som ännu med afstutandet äro systlosatte, bewises dermed, att deras egna fördel är med stutet pa det närmaste förbunden, ty de hafwa, enligt det med dem gjorde och hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäldte astalf endast ett wisit arfwode i ett för allt att wänta, utan afseende dera, om till afstutningen längre eller kortare tid algar, och tili detta arfwode arv de icke eller berättigade, förr än Räkenstaperne färdige aflämnas, hwarföre det bör med tämmelig wischet kunna förmodas, att hwar och en är om stulet angelägen. För öfrigt stola bewisliga sjukdoms - förfall bland arbetarne, sammanlagde med den omständigheten, att för någre, wid göromalen wande personer, engagementer under tiden sis yppat, hwilka sale SZ84 Den 5 Augusts. således, da de icke Utan omensklighet kunnat wagras, att sörja för sin framtid, borrtgätt, och andra, mindre wande, i stallet mäst begagnas, också i sin mohn medwerkat till tidens fördröjande; stolandes Rakenstaperne emedlertid wara fä wida till siut bragte, att Öfwer, Directeuren förmodade, det de under lop, pet af päföljande April mänad stulle till största deken kunna till Revision aflämnas.
Företogs till afgörande BancoUtskottet» förlidné gårdag på Bordet lagda Memorial af samma dag, innefattande dess utlåtande öfver StatsUtskottels den 18 förutgående afgifna ytterligare Betänkande och Förslag till reglering af åtskilliga omständigheter, hvilka äga gemenskap med Rikets penningeväsende samt det större Creditivet och Diseonträttigheten i Banken för Kongl. Allmänna Magazinslnrättningeu och Riksgäld» Contoiret, Friherre Boye Ludvig: Af den anledning, att gme Stånd hade fastställt de griyider till FinancePla - i 350 Den 2g Juli f. jn. n^n, sorn vovo nancoUtslcotttt, uti diosg Betänkande, föreslagna, och al elen anledning, att Riksdagen skyndade till sint, har StatsUt^kottet alldeles förbigått att besvara de anmärkningar vid dess förra Betänkande, söm voro af Ridderskapet och Adeln dit remitterade, och således också deribland de, hvilka innefattade nya Förslag, och hvilka, då de icke lago i stridighet med de af BancoUtskottet föreslagna grunder, hade, tilläfventyrs, någon rätt alt pröfvas och besvaras.
Slutligen få Utskolten, till besvarande af den gjorda anmärkningen om formvidrighet i den af Utskotten tillstyrkta åtgärden, förklara, att Utskotten först efter ett ganska noga öfvervägande af ämnet kommit till den öfvertygelse, som i Betänkandet finnes uttalad, och att Utskolten nu ansett sig böra tillstyrka upphäfvande af grundräntan å qvarnar, såsom en både rigtig och nyttig åtgärd, samt icke låtit sig härifrån afhållas af frugtan, att densamma antingen ej skulle vinna fullbordan eller i kommande tider förändras eller upphäfvas. Med anledning af hvad sålunda blifvit anfördt, anse Utskotten sig böra sitt förra Betänkande i den första puncten vidblifva. Emot den andra puncten deraf har blifvit erinradt, att förbudet emot tull-mjölqvarns och husbehofs-qvarns inhysande i samma hus, vore uttryckligen stadgadt i Lag, och de af Einbetsyerken häremot vidtagna åtgärder Staissamt Allm. liesv. och Ekon.- Utskottens Utlåtande, AVo i gg, g åtgärder således icke grundade på pracjudicat samt praxis, och att för öfrigt ett sådant sammanförande af dessa olika slags qvarnar endast vore ledande till missbruk genom olaglig qvarndrägt. Hvad först beträffar den gjorda uppgiften derom, att uttryckligt Lag-stadgande i förevarande fråga finnes, så och då detta stadgande icke blifvit närmare uppgifvet, samt Utskotten ej varit i stånd att detsamma uppleta , och något åberopande deraf hos de Embetsmyndigheter, som afdömt tvister angående denna fråga, ej eller kunnat igenfinnas, anse Utskotten sig ej kunna frångå, hvad i det återremitterade Betänkandet blifvit uppgifvet, rörande grunden för lagskipningen i detta fall.
Lrelvet clen 29 Oetoker i83 1, utsrrenclerscl pä 3o Zrs ticl ll än micllsstsn i832, mot löfsnäs srrcncle, clervicl srbetssk^lcliglieten sl kemmsn i orten meclläljer, nemligen ^00 runnog ^orn för nsmncle srlietssk^lcligliet, att lösss elter ärlig Nsrkegäng, a 16. 1,733: 16. -00 ^crcl^ i/3 räg, i/3 korn oek 1/3 lissie, clersk liällten löses elter ärlig markegäng oell ksjlten lelvererss in nsturs i Nslmö, Kersknss elter 6 llnlr lör räg, 4- >6. för korn, samt 2: 16. lör lislre . ^-222: 10. 8. sl eietta kelojiji lieräknss 2000 Il:är som Islleljienningsr oel> 600 Il:ur som llesejienningsr. lVsmncle liostslls löör stäclse utsrrencleras 3o är oell Lanäsliölclingen ujipliära arrenäet. -5vcrn/crgr vn/ ^mmeöttgten, bersknacl till omkring 5o: skall utarrenclerss kortare ticl i semler.
Vice Talmannen Zetterberg och Johan Pehrsson från Upsala län hafva häruti instämt, dock med den skiljaktighet, att de ansett afgiflen för bräuvinstillverkning med redskap i 2: dra klassen, af till och med 20 kannors rymd, böra oförändrad bibehållas, sådan den i nu gällande förordning var bestämd, enär jemväl sådan tillverkning syntes dem böra hänföras till den s. k. husbehofs-bränningen samt dessutom begagnandet af 2:dra klassens redskap borde, såsom medförande besparing i ved, befordras, och icke genom förhöjning i beskattningen, motarbetas. Af Ola Månsson från Christianstads län ocb Eric Mallmin från Vesterås län: ”1 några delar af de förenade Utskottens förslag hafva vi icke kunnat instämma. Och då vi följaktligen deremot anmäla vår reservation, anse vi oss äfven böra framlägga skälen för våra skiljaktiga åsigter. Det forsla ämnet för reservationen är stadgandet om försegling af bränvinsbrännings-redskap. Under öfverläggningarne i de förenade Utskotten uttalade vi den mening, alt all föreskrift i berörde hänseende borde ur författningen försvinna, och denna mening vidhålla vi ännu. Vi hysa nemligen den öfvertygelse, att en sådan föreskrift är ändamålslös och derföre så mycket mer obillig, för alt ej rent ut säga orimlig. Ändamålet dermed skulle vara att hindra innehafvare af bränvinsredskap att under förbjuden lid, vare sig i allmänhet eller i följd af bristande anmälan, med samma redskap utöfva bränvinsbränning. Men om än staten må vara tillåtet att såsom en förbrytelse stämpla en dylik bränning, torde man svårligen kunna Bevilln.-, Laysamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, No 1. 33 kunna försvara sådana stadganden, som nu ifrågaställda. I förra fallet vidtager man åtgärder i uppenbar strid emot gällande lagar, men i det sednare gör man ingenting och straffas likväl såsom förbrytare. Hvad är då grunden till detta stadgande? jo! misstankan; men ligger deri en förnuftig grund?
Det är väl sannt, hvad Ilr Rosenblad yttrat, att han lånat ordet åtgärder från Utsk:s betänk.; inen ordet stod i Hr Rosenblads förslag, före sista förändringen, på orätt ställe, eller i sammanhang med fullgörandet af Bankens åligganden mot sina kom det att omfatta Bankens hela rörelse. Jag finner Utsk:s förslag antagligt med blott den förändring, som erfordras i anledning af de föregående besluten, och jag instämmer derföre i Hr Cedersclijölds redaction, med anhållan om proposderå. Hr Lefre'n: Jag bär att få instämma i den redaction, Hr Cederschjöld nu föreslagit, såsom den lämpligaste. Hvad för öfrigt beträffar Hr Rosenblads yttrande, att han lånat sina uttryck af Utsk., är det redan upplyst, att ordet åtgärder, hvarom frågan varit, icke hos Hr Rosenblad står i samma mening som hos Utsk., hvilket endast talat om Fullmägtiges åtgärder till bibehållande af proportionen emellan sedelstocken och den reella fonden. Hr Gunther: Jag har endast begärt ordet för att hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla, att propos. på Hr Cederschjölds förslag, såsom mest öfverensstämmande med Ulsk:s betänk., måtte blifva först framställd i enlighet med den vanliga ordningen. Den af Hr Cederschjöld föreslagna redaction af slutme - 22 D c ii i A u g u s ti f. m. ningen upplästes, så lydande: att R.
I anledning deraf, att å anslaget till ersättning för högre betalning åt inqvarleringsgifvare för dagportioner vid indelta Regementernas marscher till och från möten, en behållning, vid 1847 års slut, förefanns af 35,369 ltdr 13 sk. 8 rst., hafva Rcvisorerne hemställt, att någon nedsättning i anslaget, 9,000 Rdr, måtte vid instundande Riksdag äga rum; och som räkenskaperna visa, att detta reservations-anslag är större, än behofvet påkallar, samt ett fortsatt reserverande af medel kan anses mindre lämpligt, anser Stats-kontoret sig böra uti Revisorernes förslag instämma. Revisorerne hafva anmält, alt, af 4:de hufvudtitelns anslag lill oförutsedda utgifter, utbetalningar förekomma, hvilka dels synas vara af permanent egenskap, dels eljest äro förtjenta af uppmärksamhet; hvarjemte en förteckning bifogats pä åtskilliga dispositioner å berörde anslag. Då emellertid anslaget ej blifvit öfverskridet, och Revisorerne icke yttrat i hvilket afseende utgifterna äro förtjenta af uppmärksamhet, så och enär ett dylikt förtecknande af dispositioner å berörde anslag tillförene icke föranledt någon Rikets Ständers åtgärd; lärer ifrågavarande anmälan ej eller komma att medföra påföljd. Beträffande Revisorernes yttrande, rörande några utgifter å 4:de hufvudtitelns besparingar, får Stats-kontoret i underdånighet anföra, att dessa utgifter successive upphöra, och att, så länge besparingarne äro tillräckliga, det torde anses fördelaktigare för det allmänna, att med dem bestrida oundvikliga kostnader, än alt uppflytta dessa på ständig stat. Hvad särskilt vidkommer ue Registralorn i Landtförsvars-departementets Kansliexpedition, Protokoll-sekreteraren Mazér i nåder beviljade 200 Rdr, för minskade inkomster af karta-slgillata provision, har Stats-kontoret, i anledning af 1845 års
Uppå Stats-Commissarien Widegrens derefter gjorde begäran, att, i stallet för det förut skedde Omslut af en Fögderi-Rakning, hörande till Upsala Låns Lands-Bok, få omsluta en sådan räkning för Stockholms Lån, blef sådant, efter Stats-Contoirets underdåniga anmälan, af Eders Kongl. Majt i Nåder bifallet den 15 Maji 1816, hvarefter organiserades den, Stats-Commissarien Widegren till biträde beviljade särskilde Tjenstemanna-Stat, af en Kamererare, 2 Bokhållare och 2 Kammarskrifvare, samt Formulairerne för Råkenskaps-Omsluten, i Circulaire-Bref af Stats-Contoiret under den 16 i samma månad utfärdades, med föreskrift om verkställigheten, på sätt Eders Kongl. Majt i Nåder förordnat. Revisorers Berättelse. 83 Sedermera och oaktadt Stats-Commissarien Widegren förut hade uppgifvit, att, utom de äskade Omsluten i Landsorterne af Fögderioch Stats - Råkningarne, fordrades för Riks-Boken blott att erhålla afskrift af Lands-Bokens Capital-Räkning, begårte Stats-Commissarien nu likväl, att Lands-Contoiren måtte åläggas författa Omslut af Lands - Böckerne, deremot berörde
Se Pastoral-examen. prest*. Se Prest-examen. F. Falun, om ytterligare anslag till läroverksbyggnaden i. Motion N:o 39. StatsUtsk. Utlåt. N:o 139. R. St. underdån. Skrifv. N:o 169. om anslag till nya lektorsbeställningar vid högre elementar-läroverket i. Motion N:o 40. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Falck, Josef Rudolf, Motion N:o 92, om åtgärder till förekommande af försummad skolgång. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 129. Motion N:o 93, angående bestämmande af fyrktalet såsom omröstnings grund vid prestval. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 25 och Mern. N:o 37. Motion N-o 94, angående återgång till kyrkorna i Skåne af den från dem till universitetet i Lund nu utgående tionde. Stats-Utsk. Utlåt. Farmaceutiska institutet, om dess förvandlande till ett Statens läroverk. Motion N:o 96. Stats-Utsk. Utlåt. Flatenangående båtled genom. Se Kläggen. Flickskolor, om statsanslag till fyra. Motion N:o 5. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Folkskolan, angående hela personliga skyddsafgiftens anordnande till. Motion N:o l. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139. om anslag till dess ordnande. Motion N:o 49. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139. R. St. underdån. Skrifv. Folkskoleafgift, angående tillökning i. Motion N:o 100. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk.
Gyldenstolpes lilla rolighetsmotion på hordet, och torde såsom det motiv, hvarföre jag borttagit föredragningslistan, få nämna, att jag, då flera värda ledamöter talat om Frih. Boyes motion, utan att äga kännedom om dess uppförande på föredragningslistan, trodde mig böra uppläsa den nummer, motionen der erhållit. Hvad Hr Dalmans anförande beträffar, får jag förklara, att det icke rubbat min öfvertygelse om olaglighcten af denna discussion, och såsom exempel får jag nämna, att om jag hade med mig ett memor. om 8:de hufvudtiteln och, efter att hafva blifvit uppropad samt uppläst detsamma, anhållit om Hr Gr. o. Landtnäs propos. derå, undrar jag, hvad Hr Gr. o. Landtm, och H. Ståndet skulle tänkt derom. 8:de hufvudtiteln står likväl också längre ned på föredragningslistan. Hr Dalman: Jag får blott fästa uppmärksamhet dervid, att det var i anledn. af justeringen af prot.utdr., röride 2:dra hufvudtiteln, som Frih. Boye väckte denna fråga, och att således icke något ämne förekommit, som angår något annat, än hvad förut varit föremål för R. o. Ad:s pröfning. Frih. Boye: Till rättelse afdon framställning i frågan, som Gr. Cronhjelm gjort, begär jag att få erinra derom, att då 356 Dc n i3 Augusti f. nj. jag fick ordet, voro mina ord dessa: att då jag i sista ple num gjorde mitt inbjuduingsförslag muntligen, men det då Lief hegardt på bordet, har jag ansett anig skyldig att skriftligen författa detsamma. Detta var således icke ett nytt anförande, och jag begagnar detta tillfälle för att förklara, det jag icke anser Ridd.secret. vara berättigad att genom eo sådan förflyttning af våra anföranden till slutet af listan förändra deras natur. Mitt anförande var ett accessorium till 2:dra hufvudtiteln och bade, i kraft deraf, lätt att behandlas i sammanhang med hufvudsaken. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: