Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Korfvarne sändas genast till rökning. H Å L L windbeutlarne i vann luft, t. ex. på spiseln, så att ej den kalla luften FÅR trycka ned dem strax vid uttagandet. Fru G. fr. B. vid varuinköp billigare pris än andra, Q - CD E. S. Har ej öfversättningen varit tryckt X 2 förut? Det andra bidraget användes ej. K — l E. Kalmar. Då vi ej känna den öfverenskomrnelse, som ni träffat med tidningens utgifvare, kan ej Eder önskan uppfyllas, förr än efter herr Hellbergs återkomst från utlandet i början af nästa månad. Då torde ock Eder hemställan kunna tagas i öfvervägande. Gerda. Vi gratulera till den lycka, som tchapeau Boulanger » skänkt Er. FÖR HT N:O 3 2. Små sidenlappar kunna med fördel repas upp och kardas sedan tillsammans med ull, som spinnes fint. Deral väfves både starkt, varmt och vackert tyg till hvardagsklädningar. Anna. I PENFYRA ÖFVERSKJUTANDE STAFVELSER RÄKNAS LATTFÖRSTÅDDA FÖRKORTNINGAR ALLT, S O M FRANKERADE ELLER S I G N A T U R, INSÄNDANDE MINST SÅLUNDA SOM IDUN INKOMMANDE INSÄNDANDE GÅNGBARA k 25 öve » ALLA ALLA ANNONSENS ANNONSKOSTNADEN, RAD VELSER GERNA TYDLIGT A N N O N S N U M M E R Saftsås. Ett hälft qvarter vatten kokas upp med några skedar socker; en half jumfru potatismjöl upplöst i ett hälft qvarter kallt vatten, vispas deri. När såsen kokar, slås den upp att kallna; sedan blandas väl deri ett qvarter hallon-, klarbärseller körsbärssaft. Skulle det finnas skinn eller gryn i såsen silas den genom hårsikt. Fanny — g. God knäck kokas på det sätt, att man tager socker, sirup och sot grädda, lika af hvar sort, samt lägger alltsammans i pannan på en gång och låter det koka, tills det blir hårdt.
I afseende på verkställigheten af SockneStåmme-beslut, heter det att Kronobetjeningen skall, på Pastors begäran , dertill lämna handräkning, deröfver Konungens Befallningshafvande hand håller. Om man nu erir.drar sig, att Pastor må, om han så för godt finner ansvarslös afslå en kronobetjentes begäran om Söckneståmma , sfi skall man med någon billig harm fråga, hyarföre å den ena sidan, skall gifvas så mycken egen pröfhingsrått och å dea andra, så oinskränkt pligt att efterkomma något , som vål kallas begäran , men då det ej får vägras , åger alla egenskaper af en befallning, Den 5 Martti, Åter en ofullkomlighet i denna ensidiga författning; den yppar sig uti 4 som stadgar, att rättigheten att inställa sig vid Sockneståmina och att där yttra sina tankar, tillkommer endast dem, sorn inom Församlingen äga fastighet, med tillägg af de personer, som hafva rösträtt vid Prestval , men med undantag åter af dem , som efter afhandlingar, bruka enskildte personers jord , så vida de icke åro med ägarens fullmagt försedde. Härigenom utestån ges ju en betydlig andel af medborgare från en rättighet, som synes icke böra fråntagas dem, hvilka skola utgöra onera af jorden, Ingen år mera behörig att öfverlägga om åtgärder, som medföra arbete och kostnader, än just de, sora skola bestrida dessa arbeten och utgifter. Härtill fordras ingen djup insigt, utan endast kännedom om landtmanna-yrken; omöjeligen kan det vara lagens mening, att de, som minst kånna det ämne, som förekommer, skola besluta om utförandet deraf. En illa sinnad jordägare skulle dessutom , om han träffade en Prest af lika låga, eller egennyttiga tänkesätt, lätt kunna förordsaka sine Landtbönder eller Arrendatorer det mest oerhörda lidande. Contracter om hemman och jord träffas vanligen med förbehåll, att Arrendatorn eller landtbonden skall utgöra alla onera af hemmanet eller Jorden.
Bland de många olägenheter, sorn skulle uppkomma genom kronofogde-tjensternas indragning, torde det tillåtas Utskottet få anmärka: att länsstyrelsernas ledan för mycket öfverhopade göromål blefve, serdeles i de större länen, som innehålla 20 till 30 länsmans-distrikt, mångfalldigade derigenom att expeditionerna måste direkte till alla länsmännen utfärdas; att uppbördsväsemlet skulle splittras och sönderfalla i lika många redogörelser, som det finnes länsmansdistrikt; att kontrollen så väl inom uppbörds-distrikten sorn länsstyrelsen i högsta grad försvårades och blefve nära nog omöjlig alt medhinna, i anseende till landskontorens inskränkta tjenstemanna-personal; att mängden af de uppbörds-kautioner, som komme att infordras och pröfvas, försvårade vården om kronans och enskildes säkerhet; att inseendet öfver de privata utsöknings-ärendena blefve högst äfventyrligt; att, vid större kronoskjutsningar, ordningen och en billig fördelning af detta besvär icke kunde behörigen handhafvas, samt att den föreslagna indragningen förutsatte nödvändigheten att omarbeta en stor mängd af nu gällande författningar, och skulle, om den bifölles, till betydlig del ingripa i organisationen af den så kallade landtregeringen. Och får Utskottet, under åberopande af hvad i ofvanberörde måtto är vordet anfördt och utredt, tillstyrka, att den af motionären väckta fråga om så väl indragningen af kronofogde-tjensterne som de i beröring dermed stående, af ho nom föreslagne, förfoganden må utan afseende lemnäs. Vidkommande motionärens slutliga hemställan, att kronolänsmannen, hvilkas skrifvelser i tjensteväg till kronofogdarne betunga krono-brefbäringen, matte, för åstadkommande af någon lättnad i detta besvär, få fri post; så har Utskottet skolat upplysa, att, i anledning af förd klagan öfver uteblifven ver - 6 Allm. Ben.- och Ekon.-Vlsk.
o S. D. Ånyo Föredrogs och bifölls Statssarnt Allmänna Besvärsoell Ekonomi-Utskottens den 15 dennes gemensamt afgifne och sedan sista Plenum på bordet hvilande Betänkande, i anledning af gjorda Förslag om vidtagande af medel till Finska handelns inskränkning. Ridderskapet och Adeln. S. D Sedan Kongl. Majas Nådiga Proposition till Riksens Ständer, angående beviljande af ett Bånbiträde af 200,000 Rad Banko Transport-Sedlar till understöd för Göteborgs Stad, blifvit den 23 dennes till Banko-Utskottet remitterad, fann Ridderskapet och Adeln nu för godt, att Bankö-Utskottets den 22 sistl. April afgifne samt d. 27 i samma månad förmiddagen på bordet lagde Betänkande , i fråga om hegardt Bane-biträde af Banken till Götheborgs Stad , till bemälre Utskott återremittera, för att deröfver i sammanhang med Kongl. Maj:ts Högstberörde Nådiga Proposition förnyadt Utlåtande afgifva, S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 1 dennes afgifne samt den ig i samma månad på bordet lagde Utlåtande öfver de hos Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottets den 25 sistl. Febr.' meddelte Betänkande, i anledning af väckt fråga om nödvändigheten af förklaring i vissa delar utaf Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 3 April 1816, om öfverenskommelser rörande Prest-rättigheter, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att samma Utlåtande gilla, med anmodan till Expeditions-Utskottet, att uti * Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t, rörande detta ämne, intaga, att den af Utskottet föreslagne förklaring icke hade afseende på Gottland, hvarest tvist om bibehålian - 470 Fröt.
Prygelstraffet är en qvarlefva från de tider, då de flesta arméer uppsattes och flottor bemannades medelst värfning, hvarvid lockning, tubbnin», berusning och falska förespeglingar spelade en stor roll, eller rentaf medelst våldsam press ing. Dessa sålunda på mer eller mindre godtyckligt sätt sammanförda individer, ofta samhällets drägg, vilda sällar, hoprafsade från alla möjliga håll och utan ringaste moraliska lyftning, måste medelst en ögonblickligt verkande, på kroppslig misshandling grundadt straff-system göras användbara för krigstjensten och lydiga under disciplinens lagar. I Holländska och Engelska marinerna utvecklade sig detta system först till sjös samt öfvergick sedan till andra nationer. I Preussen nådde det sin högsta fulländning under Fredrik Wilhelm I och hans son Fredrik den store, hvarifrån det genom efterapning sedan öfvergick till åtskilliga andra arméer, emedan man i detsamma trodde sig se ett arcanum för de segrar, den sednare genom sitt snille hade tillkämpat sig. Detta system, nyttigt och användbart, så länge landets krigsmagt sålunda uppsattes och så länge de i allmänna lagarne föreskrifna straffen voro af enahanda natur, mäste naturligtvis försvinna öfverallt, der landets söner af alla klasser frivilligt trädde under länorna, och såsom konskriberade beväringar eller guerillaskaror stridde för fosterjordens oberoende. I Frankrike upphäfdes prygel-straffet genom revolutionen, i Preussen genom frihetskriget 1813; dessa länders exempel följdes efter hand af en mängd andra; för närvarande qvarstår det, för mig veterlig!, blott i Ryssland, der armén rekryteras genom tvungen utskrifning, i österrike, der lederna Jfyllas genom tvungen konskription, och i England, der värfning ännu eger rum, samt dessutom i några få mindre stater.
De ständige räntornes utgörande m natura, tyckas visserligen å ena sidan belasta jordbrukaren , da längre ransporter kunna dermed vara förenade, meli å den andra sidan betraktade, finnas de vid listande afsättning eller vanpris å produeterna tillskynda landlmannen denTorinen att ej vara i förlägenhet för penningars anskaffande, hvilket mången gång vida öfverväger forselbesväret. Då emedlertid något lindrigare salt för deras utgörande ej finnes för närvarande, lärer det vara öfverflödigt granska svårigheten deraf. Likväl synes att räntors utgörande 1 ho torde motverka 12 dea ägoförbättring och den afkastning, som med tillräcklig fodertillgång bör vara förenad. Skjuts, väghållning och inqvartering äro de mest tryckande onera. Kronobrefbäringen har väl fordom med skäl äfven dertill räknats, men nu mera sedan den blifvit inrättad att utgöras vissa, högst 2 dagar i veckan på bestämda tider Ur detta onus betydligen minskadt; skjutsningen är mest tryckande för Jonåkers, Rönö och Mölebo härader, såsom de, genom hvilka den mest begagnade vägen emellan Stockholm och södra orterna löper, och utöfvar således på dessa, mera än på andra orter, sitt alltid skadliga inflytande på landtmannens välstånd. Skjutsningen lemnar väl en kontant inkomst, men betar landtmannen dragare och folk äfven under den mest brådskande tid — beröfvar hemmanet en del spillning efter det bästa fodret, som vid skjutsning måste medtagas, och linder vistandet vid gästgifvaregårdar, genom sysslolöshet, anledningar och tillfällen, påskyndar sedeförderfvet utan undantag för hvad ålder som helst. Den nu mera inrättade paket-post och ångbåtarne tyckes hafva förorsakat ej ringa minskning i skjutsningen. Väghållningen är en börda som ej kan lästås?
PYLADES. Ock sin hustru, syndarinnan, förde han på skeppet hit? ORESTES. Icke han; men honom förde hon till oss, och ingen ann. PYLADES. Hvar är qvinnan, som Achaier utan tal allena ödt? ORESTES. Här uti min borg, om eljes min jag borde kalla den. PYLADES. Hvilka äro nu de orden, som du sagt din faders bror? ORESTES. Att ej låta medborgsmännen dräpa mig och syster min. PYLADES. Gudar, hvad blef härtill svaret? Detta just jag veta vill. ORESTES. Han strök af, som sleme vänner göra emot vännerna. PYLADES. Under hvilken förevändning? Vet jag det, så vet jag allt 740 ORESTES. Han kom hit, de dygdesama döttrars far, emellertid. PYLADES. Tyndareus? kanhända vredgad emot dig, för dottrens skull. ORESTES. Märker du? han dennes slägtskap färedrog framför min fars. PYLADES. Dina vedermödor dela således ej tordes han. ORESTES. Ej till kämpe blef han boren, men bland qvinnortapper man. PYLADES. Du i största ofärd sväfvar, och nödvändigt måste dö. ORESTES. Medborgsmännen rösta måste öfver vårt begångna mord. PYLADES. Öfver hvad skall domen fällas? säg; ty jag i fruktan står. ORESTES. Lefva eller dö det gäller: några ord om vigtig sak. PYLADES. Flykta härifrån med systren, lemnande din kongaborg! 750 ORESTES. Ser du ej, hur vi bevakas af spioner öfverallt? PYLADES. Jo, jag stadens gator skådat, stängda af beväpnade. ORESTES. Som en stad af fienderna, så belägras ock vår kropp. PYLADES. Spörj mig nu, hvarför jag lider; äfven jag förlorad är. ORESTES. Genom hvem? Ty detta vore qval till mina plågor laggdt. 755 PYLADES.
(Tupé? od) canon?jollé?ffjul .. 20,000. —- [)ängmattor, mabragcr od) 25åtémané?bcfläbnab 31,000: 455,000: ”©egutotn erforbraé till 'Syr? od) S5åf?inrättningené förbättring 340,000: od) lärer i affeenbe l)ärå, enligt Ijroab förut blifroit bejlutit, ^ongl. fD?aj:t roilja gifroa Sfifeté ©fäuber tillfänna, att $örrogltningen af ©jö?ärenberna, till följb af erhållen 91åbig befallning att öfroer gyrbåfé? od) £ots?inrättnittgené i 91ifet förbättranbc fig i unberbånigljet yttra, meb 2:nc färjfilbe unbcrbåniga betänfanben unber ben 27 (December förlibet år infommit, af l)roilfa Äongl. 33taj:t, l)roab nu l)är angår Syr?inrättningen, funnit utrebt od> upplyft, att benfamma, oaftabt alla l)itti!lé roibtagne åtgärber, lifroäl ännu, i anfeenbe till bri|tanbe tillgångar å mebel för roäfenbtligare förbättringaré åftabfommanbe, begnneé i bet ofullftänbiga od) brigfälfiga jficf, att flagomål af få roäl 3n? forn Utlänbjfe ©jöfaranbe beraf roarit föranlebba, [jroabatt ocf åongl.
”Har någon i testamente gifvit mer än lag säger, varde testamentet, då tvist upptar, rättadt efter lagen och gånge för öfrigt i verkställighet.” § 5. ”Gifver någon genom testamente bort egendom, som är börd underka - Lag-VIskottets Betänkande, Tito 63. 3 stad, äge den, som inom börden är, att, innan laga stånd åkommer, dea egendom lösa efter af rätten derå satt värde; och gånge dermed i öfrigt som i 5 kap. Jorda-balken skiljs.” dels ock att, 8 kap. Jorda-balken kommer att lyda sålunda: § i. ”Ali egendom, ehvad den är ärfd eller förvärfd, må af egaren bortgifvas. ” § 2. ”Bortgifver någon sådan egendom, som börd underkastad är, ege bördeman att, innan laga stånd åkommer, densamma lösa efter af rätten derå satt värde; och gånge dermed i öfrigt som i 5:te kap. denna balk skiljs.” §. 3. ”Nu finnes, att man häfver gjort gifvaren, hans barn eller första arftagaren märkelig orätt, otjenst och skada; slånde them tå fritt, gåfvan att återkalla, om han, som gåfvan fått, then i handom häfver, och Rätten pröfvar henne rätteliga förverkad va^a. Är gåfvan för mödo och arbete, eller gjord tjenst gifven; gånge tå ej åter.” 2:o Herr Sundin: att 1 och 4 §§ i 17 kap. Ärfda-balken måtte ändras på följande sätt: § i. ”Ingen häfver makt, derest bröstarfvingar lefva, att ärfd fastighet å landet genom testamente bortgifva. Men är den ärfda fastigheten belägen i stad, må egaren en sjettedel deraf borttestamentera. Ej heller må någon bortgifva gjord förbättring å den fastighet, om hvilken han ej eger att på förenämnde sätt förordna. Finnas ej bröstarfvingar, men lefva fader och moder eller, i händelse endera af dem eller begge äro döda, heleller halfsyskon eller ock bakeller sido-arfvingar uti de leder, som enligt 3 kap.
Det giftermål vare lika gildt, som vore äktenskapet med vigsel fullkomnadt. Magistrat och Kronofogde åligger, att inför dem afslutade äktenskap hos vederbörande presterskap anmäla, på sätt om anmälan af vigsel för vigselförrättare stadgadt är. I fråga om den religion, hvari harn bör uppfostras, vare lag, som i 10 § af Kongl. Förordningen den 23 Oktober 1860, angående främmande trosbekännare och deras religionsöfning, sagdt är.» Derjemte har Utskottet erhållit del af Stats-Rådets och Högste Domstolens i ämnet hållna protokoll, äfvensom Utskottet fått emottaga ett inom Högvördiga Preste-Ståndet i anledning af den nådiga Propositionen afgifvet yttrande; och går Utskottet nu att sitt utlåtande i frågan afgifva. I 1686 års Kyrkolag, 3 Kap. 10 §, var stadgadt, att »judar, turkar, morianer och hedningar, som här i riket inkomma, skola undervisas om vår rätta lära och befordras till dop och christendom.» Om man med detta stadgande jemför andra ställen i Kyrkolagen, såsom 15 Kap. 8 §, hvilken innehåller, att »giftermål med fremmande religionsförvandter måste flitigt afrådas, fastän de icke blefvo alldeles förbjudna, för hoppet om deras omvändelse till vår lära och när de ingingos med sådana vilkor, som våra stadgar påbjöde, » så lärer det böra antagas att Kyrkolagen innebar ett förbud för jude att här i riket ingå äktenskap. Enligt Riksdagsbeslutet den 26 Januari 1779 erhöllo väl judar sedermera tillstånd att hit till riket inflytta och härstädes utöfva sin religion; men ehuru Kyrkolagens nyssnämnda föreskrift, angående tillåtelse till ingående af blandade äktenskap, ytterligare stadfästades genom den derpå utkomna, numera upphäfda Kongl. Kungörelsen, rörande religionsfriheten, af den 24 Januari 1781, innehöll dock denna författning tillika, att af »hvad derutinnan stadgadt och förordnadt vore, blefve intet gällande angående judarna.»
— Någon inskränkning i sådant fall uti Bankens rätt till ersättning för låns påkostnader kunna Utskotten destomindre befara, till följd af domstolens flyttande närmare vederparten, som minskningen derigenom af hans egna rältegångs-kostnader bör motsvara ökningen i Bankens.” 30 Stats-, Bancooch Lag-Utskottens, Betänkande, Nio So. ”Utskotten bestrida icke, alt inskränkningen i Bankens domslols-privilegium kan medföra mera långsamhet i en eller annan rättegång, än om Banken, hädanefter såsom hittills, finge både kära och svara i Svea HofRätt; men de uppoffringar, vare sig i tid eller annat, sorn äro oski!jagtige från sakernas allmänna och rällsenliga ordning, måste Banken, efter Utskottens tanka, för ordningen skull tåla. Svårigheten för Banken att med tillräcklige besked och underrättelser förse sina ombud å aflägsna orter, är icke större än för andra persöner, hvilka, boende i landsorterne, nödgas tvista med Banken i Svea Hof-Rätt. De original-handlingar, som af dessa försändas till Stockholm, kunna ock vara af lika stort värde, som de, hvilka från Banken afgå lill landsorterne.” På dessa med flere anförde grunder, och med stöd jemväl af den erfarenhet, att ett lika vidsträckt privilegium ej varit beholligl för de rättegångar, som af Bankens betydliga Discont-rörelse blifvit föranledde, bade Utskotten ansett de af Bankens myndigheter anförde olägenheter icke vara af den beskaffenhet, att de borde afhålla lagstiftande magten från vidtagande af den åtgärd, som vore nödig för att, äfven i andra rättegångar, än dem, som angå discont-rörelsen, låta svarande parten komma i åtnjutande af den rättighet, Regerings-Formens 16 §. åt en hvar försäkrar, ”att blifva dömd af den domstol, hvarunder han rätteligen hörer och lyder." Utskotten instämma till alla delar uti dessa yttranden, hvilka de anse gälla äfven i afseende på Riksgälds-Conloiret.
Förr och Nu, nr 4. - Svensk lararetidning, nr 12-17. - Helsovannen, nr 7, 8. ' - Sedlighetsviinlien, nr 3. - Idun nr 12- 17. - Svensk Musiktidning, nr 4, 5. - Slöjdundervisningsbladet, nr 3. - Svensk bokbandelstidning, nr 12-1 6. - Nya bokhandelstidniiigen, nr 12- 16. Jordemodern, nr 4. - Finsk tidskrift, nr 3, 4. - Hemmet och Samballet, nr 4. - Kvinden og Samfundet, nr 3. - Hvad vi vi], nr 7, 8. - Tilskueren, nr 2, 3. IZoti ja Yhteiskunta, nr 3, 4. - EngIishwoman ' s review, nr 3, 4. - Women ' s suffrage journal, nr 4. - Woman ' s journal, nr 10-1 5. Deutsche Hausfrauenzeitung, nr 12 - 17. Neue Bahnen, nr 6-8. - Das Magazin fiir die Litteratur des Inund Buslandes, nr 12- 17. - La citoyenne, nr 157. Fredrika-Bremer-Förbundet s m m m 0 Ledning för hemstudier inom olika Rmnen lemnas af Fredrika-Bremer-Förbundet. Ledningen innefattar: 1) Allmänna ' råd elle7 afivisningar rörande literatur, afgift. 5 3) Rdd och fortsatt ledning, hvrrrvid lärjungen har rätt att hvsr fjortonde dag insiinda en skriftlig uppsats och förfragningar. Afgift för halfar fur hvarje ämne. 15 Närmme upplysningar meddelas genom FredrikaBremer-Förbundets byrå. Något om våra nyare barnböcker. g. ett skolbibliotek finnas naturligtvis en hel mängd böcker. Der finnas representanter både för det nyttiga slaget och det roliga slaget. De nyttiga lånas vanligen ut som hjälp vid kriaskrifningar eller åt lärjungar, som vilja förkofra sig i ett eller annat ämne. Men för att hålla oss vid sanningen - efterfrågan på de der nyttiga böckerna är ej synnerligen stor. Annorlunda är förhållandet med de roliga.
Mskor. tet icke nägot hinder, att öfwerskottet pa StatsWerkets egne intrader mä kunna ansiäs för detta är, och sä länge bebofwet fordrar till syllnåd i den Riksgälds. Contoiret tillkommande ersättningssumma. Detta allt hemställes dock till Rik'cnS Hög. loft. Ständers pröfning; hwarjemte en Ledamo's serskildta yttrande medföljer. Orebro den 5 September 1610. ock Carl fllgmiltori. IiLäLmZrers va^nLr ^br. LnZei. ciers I.eäLmoter5 buäviZ d-löroei-. rsers I-ecknmotsrs vaAnar ^ri6srs lobAnxssn. I.. kunnius. Lihang. Utdrag af Protokollet öfwer Handels, och Ftnantt Ärenden, hället inför Hans Maj:t Konungen pä Orebro Slett den 22 Äng. iLio. Närrvarande: Deras Err-llencer Justitiä. Stats Ministern Herr Grefwe G yl. lenborg och Stats. Ministern för Utrikes Ärenderne Herr Friherre von Engeström Stats. Räden Hans Epcellence Herr Grefwe von Essen. Friherre Rosenblad. — Von Platen. — Adlerbeth. — Adlercreutz. Hof.Cantzleren Friherre af Wetterstedt. Stats Secreterare» Järta. vetats-Secreterare» uppläste i underdänighet tilt Justering underdämga Förslag till Kongl. Majestäts Nädiga Propositioner till Riksens Ständers Slats Utskott, angäende Lw Me - Den 22 Au g. 527 2:0 Medel och ukwägar till godtgörande af de oförutsedde utgifter, som de i wich af Swenffe hamnarms stängning för Enge ske Kl igs och Handels, fartyg, samt till lugnets Ltcrställande inom Hurwudstaden widtagne anstalter Stats. Werkst äbragt: hiviike, loda de säwm de i Protocollet stnnas intagne.
Hamilton har visserligen sagt det i allmänhet vara önskligare att de större pastoraterna delades, än att derinom uprättades nya komministraturer; men man får icke förbise, att dervid kunna finnas flera omständigheter, som göra en sådan delning nästan omöjlig, såsom t. ex. att de båda församlingarne hafva en gemensam kyrka, som de gemensamt bekostat, kassor, som icke gerna kunna fördelas, m. m. Vid sådant förhållande kan ock inträffa, att församlingen är så stor, att pastor icke ens med tillhjelp af adjunkt medhinner själavården, och då torde nämnden böra ega rätt att föreslå inrättande af en komministratur, hvarföre detta tillägg torde vara ganska berättigadt. Jag anhåller om bifall till denna punkt, sådan den finnes i Utsk:ts Bet:de. Frih. Cederström, Rudolf: Den af mig afgifne motion i detta ämne har icke af Utsk:t blifvit tillstyrkt, och jag måste beklaga detta så mycket mera, som den stödde sig på och var närmast föranledd af en petition med talrika underskrifter från innebyggarne i min hemort. Jag bör dock erkänna, att åtskilliga af de motskäl, Utskit anfört, synas mig ega en ganska stor vigt. Det är egentligen i afs. å en omständighet, som Utsk:t synes haf - Den 21 April e. m. va invecklat sig i motsägelse, nemi. deri, att nämnden skulle taga i betraktande, huruvida församlingen, vid reglering af komministratur, kunde undandraga sig att deltaga i byggnadsskyldigheten. Detta torde bli något svårt för nämnden under nämde förhållanden, hvilket jag dock vill endast reservationsvis anmärka. Beträffande förslagen till beslut, anser jag det af PresteSt. antagna ega företräde. Man har vi seligen nyss här sagt, att det första af Utsk:t gjorda tillägg vore oskyldigt, men om man tilläte att blott på grund af oskuld införa än den ena och än den andra hänvisningen till hvad gällande förf:gar innehålla, skulle man säkerligen allt för mycket belasta de underd. skrifvelserna till K. M:t. I afs. derå att nämnden skulle yttra sig orri behofvet af ny komministratur, har Gr.