Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad som förr varit nog att tillfredsställa mig och uppfylla mitt lif: nöjen, visiter och toaletter, föreföll mig numera så lumpet, och jag började längta efter ett verkligt lifsinnehåll, efter ett arbete att helt ägna mig åt, som kunde komma mig att glömma mig själf. Men hvar stod så- dant att få på den tiden, då nästan det enda arbete, som kunde anstå en fin flicka, var en själsdödande tapisserisömnad. Hade det då som nu varit vanligt att ägna sig åt sjuksköterskekallet, hade jag troligen valt detta, men till nå- gon banbryterska var jag ej skapad. Jag slog mig därför på att taga lektioner i allt möjligt, musik, målning och språk. Sålunda fick jag tiden att gå drägligt nog. Från sällskapslifvet drog jag mig icke alldeles tillbaka, men jag hade kommit underfund med dess ihålighet, och sedan jag fått afsmak för att kokettera, hade baler ej längre någon tjusningskraft för mig. En dag fram på vintern finner jag i tidningen ett resebref från Orienten med kapten L — s initialer under! Som om det varit ett kärleksbref enkom till mig själf, stängde jag in mig i mitt rum för att där med klappande hjärta ostörd få läsa det. ' Om och om igen läste jag det, tills otorr, Redigeras af Sophis Linge. Bidrag mottagas med tacksamhet. Jullogogryf, En duglig husmors älsklingssport, Ej olik annat af samma sort, Med samma ingredienser Af såpa och tvål, af soda och lut, Af baljor och borstar, af viska och klut, Jag dock i annalerna glänser Som någonting extra och stämningsfullt, Ja, » herrn » i sin nattrock kan le helthuldt, Fast huset i uppror jag sätter En tid både dagar och nätter. Från köket sig tränger en ljuflig fläkt Af saffran och kryddor. I huslig dräkt Båd ' mamma och döttrar sig röra, Och pappa vid boken förglömmer allt gnat, När de en passant, på ett sprucket fat, Ett prof på sin bakkonst tillföra. I luften det sväfvar — hvad sällsam magi! Midt upp uti prosan en fin poesi, • Som allting den träffar förgyller.
I anseende till Statens för andra behof medtagna tillgångar, hemställer jag likväl i underdånighet, det anslag nu måtte begäras endast för ett kompanis uppsättning med samma befälspersonal sorn vid nuvarande kompaniet; äfvensom att allt anslag för den blifvande bataljonens Stab nu icke måtte ifrågakomma, enär den nya truppens uppsättning i allt lall erfordrar längre tid, samt Stabspersonalen dessförinnan kan umbäras: börande jemväl, efter min tanke, någon nedsättning uti de af Chefeu för Ingeriieur-Corpsen föreslagna arvoden för det nya sappör-kompaniet ega rum, så att dessa bringas till likhet med hvad i detta hänseende finnes bestämdt vid nuvarande sappör-kompani, der jag äfven anser befintliga arvoden för befälet böra blifva oförändrade. För öfrigt torde med anskaffning af egna hästar för Sappör-truppen tillsvidare kunna ansta, hvarigenom alla deraf härflytande kostnader nu undvikas. Jag föreslår alltså i underdånighet äskandet af följande anslag: Bil. N:o 3 till Kongl. 1 Distinktions-Korporal Trappen. Aflöning sförhöjning: i följd af tillökade göromål: för Bataljons-Läkaren, från 800 till 1,200 R:dr, eller med 400: — » Redogöraren, från 600 till 800 R:dr, eller med 200: — » presterliga göromålens bestridande, från 180 till 300 R:dr, eller med 120: — 720- hvartill kommer underhållskostnad för 5 brvgg-equipager, å 1,500 R:dr 4,500: — att äfven uppföras på Ingeniör-corpsens stat, hvars anslag således skulle höjas med inalles R:dr 28,749: 9.
Ty skräddaren själf öfvervalcar profningen; han gör det äfven, då det gäller rätt intima artiklar. Och hon, den unga markisinnan blottar sig utan tvekan. Hon är, som alla sina landsmaninnor, fri från allt pryderi, och hon finner det lika naturligt att visa sig i » negligé » för sin skräddare som för sin bårfrisör. Priset på hennes lif 5, la Pompadour? Det är nog ganska högt, men hon fixerade det från början — det var » det mesta hon ville ge ». Det är endast simpla parveny-damer, som i hög ton begära » det dyraste, som finns! » * * Hvar skall en främling kunna få se Paris ' beau monde? På boulevarden, menar en och annan naivt. På boulevarden! Aldrig i lifvet! Nej, nå- gon gång i en operaloge — men det är knappast fint nu längre • — oftare vid kapplöpningarna och med säkerhet i » Skogens », d. v. s. Boulogneskogens acacia-allé. Påskens stora Longchampsfärd har ej samma aristokratiska bouquet som förr, men att de vackra våreftermiddagarne göra sin vagnpromenad på Avenue de Longchamps, eller, som den familjärt benämnes, AUée des acacias, är fashionablare än någonsin. Åh, ni skulle vara där, i ett ekipage, min läsarinna! Ni skulle ta ' det för en dröm om all jordens glans och härlighet, en dröm, som förverkligats! En blekröd eftermiddagssol, som från den blå himlen sprutar r^gn af glimrande guldgnistor! Skogens ljusa grönska, som skälfver i tusen nyanser! Och omkring en, framför en, bakom en: en oändlig fil af svartglänsande, eleganta landåer, ett förvirrande kaos af stora och små ekipager, kavalkader af ryttare, bländande toaletter i vårens färger! Här är allting samladt: skönhet, rykte, börd och rikedom. Men det har, detta » allt », en medelpunkt, till hvilken alla blickar magnetiskt dragas: kvinnan. Man är i galanteriets stad par préférence, och äfven i acaciaalléu är kvinnan den genom sin skönhet, sin grace och sin toalett dominerande.
Med anmälan att handlingarnc blifvit å nyo öfverlemnade till ConstitutionsUtskottet, Rörande till hvad Utskott denna fråga bör förvisas ,,, Topografiska Corpsen! anslag till dess lönereglering; se Hufvud-Titel, Tredje, N:o Si pag. 3, N:o ai5 pag. 36. Torkinrätlningar; se Rior. Transport af Båtsmän och Kronans cflecter, i stället för med kronoskjuts, sjöledes då sådant kan ske , Transportkostnader; se Riksgälds-Contoret 38. Transportsedlar, se Silfver; Banken 6. Trelleborgs byt om sådana privilegier för densamma, som medföra rättighet alt hålla öppna salubodar , Trolleska Stipendium; se Stipendium. £. i* n 2 " ås i cr.~ Underdånig Skrifvelse. W cL aq röl O H Ridd. 0. Prés teBorgareSt.ändet . Bondeff 2 Pag. Adeln. Ståndet. Ståndet. Trollhätte CanalAct ler bevillning å utdelning deraf; se Bevillning. „ , utdelning dera till Riksgälds-Con toret; sc Berättelse, Stats-Utskottets, om Riksgälds-Contoret, Nio n8pag. 19 „ Canaloell Slussverk: om dess bringande till lika dimensioner med Götha Canal Tross-Passevolance; se Passevolance-Cassan. Troupperj tågande: om deras åliggande under den blida årstiden att tälta eller bivouakcra och sjelfve tillreda sin raat, , se Ersättning; Södertelje. Tryckfriheten: de till dess vård utsedde Comiterade Tryckfri hets-Fö7 'ordningen: g, 2, 4 mora.:
Jag tror således, att då man hade en författning, som gjorde billigt afs:de på den i mindre förmögna omständigheter varande klassens rättvisa anspråk på lindrigare beskattning, hvilken var lätt tillämplig och öfver hvilken klagomål icke försports, så hade man icke bordt öfvergifva densamma för begäret att systematicera oell underkasta alla lika beskattning. Det är klart, att 1 procent, tagen af den, som endast eger 400 rdr, faller på denne mera tungt, än samma procent utkräfd af den, som eger flere tusen rdr. Härpå gör också gällande Bevilln.förordn. skäligt alside. Det förslag, som af Hr Schwartz framställts, tror jag icke vid tillämpningen kunna komma att leda till serdeles gagneliga följder. I händelse det skulle vinna framgång, skulle icke några upgifter vidare afgifvas, hvarken af den, som har kapital, eller af den, som drifver rörelse. Det blir då endast berednings-komitéer - Den 22 Augusti e. m. 217 nas subjektiva upfattning, huruvida en person eger 400 rdrs inkomst eller ieke, som kommer att utgöra grunden för hans frikallande från bevillning eller hans förpligtande att sådan vidkännas. I sådan händelse synes mig vissheten, att beredningskomitéerna icke begå misstag, fullkomligt lika stor, antingen de antaga att personen har 300 eller 400 rdr. Gr. Lagerbjelke: I af:de på följderna af de nuv:de fixa afgifterna, ber jag att för R. o. Ad. få berätta hvad som tilldrog sig i en taxeringskomité, der jag var ledamot. Inora det distrikt, der jag var boende, finnas två egendomar; den ena mycket stor, men med obetydligt mantal, mellan 3 och 4, doek icke fullt 4 mantal, förvaltades af en f. d. militär, som hade en icke obetydlig årsinkomst. Den andra egendomen deremot var jemförelsevis ganska liten, ehuru den var öfver 4 mantal, och der fanns blott en rattare. Taxeringskomitén beslöt dock att på den stora egendomen taxera den f. d. militären såsom en simpel rättare, hvaremot på den mindre egendomen rättaren taxerades som inspektor.
När hon tre år derefter återsåg honom på en bal, var han officer. » Mins ni mig ännu, fröken Ebba? » frågade han i melankolisk ton efter slutet af en vals. Han lät för jemmerlig! » Om jag mins er, herr von * * *, Det var en fråga. Jag beundrade ju er på den tiden! » Det glänste till i hans ögon. på Hvad ban var lustig! — » " Vill Axel hjelpa mig, så gå vi hem strax och träffas lite senare, när det blir färdigt. Hvad är klockan? » kappa åter ned för trappan, der kadetten redan väntade henne. » Men ni måste erkänna, att ni dansar inte långt när så bra, som ni åker skridsko. » Han bjöd icke upp henne mera den qvällen och icke sedan heller, ty ett par månader derefter gifte han sig nere i Karlskrona, » slöt Ebba skrattande. (Forts.) Han väntade i portgången, medan hon sprang upp efter sina anteckningar. » Om en halftimme är jag till baka, » sade han, sedan hon lemnat dem, » då träffas vi åter här i förstugan. » » Ja, Ett men kom säkert, » bad hon. » Ebba kan vara lugn, » sade han och skyndade upp till sig. En stund senare gratisexemplar af Idun erhålles för hvarje samladt 5-tal abonnenter. smög hon utan hatt och - ö ti © ti © 43 «H O CO - Ö ti cö M 01 ti o •H 43 CÖ CD ti CM användts glycerin och gummi.
Hvad vidkommer yrkandet, att antingen ingen fördelning af extra utgifts-anslaget skulle ega rum eller ock vid hvarje års slut befintliga behållningar få disponeras, ulan afseende å, lill hvilken Titel de höra; så vore sådant helt och hållet stridande mot den af Rikets Sländer godkände princip, att hvarje Departements anslag böra vara afskiljde, hvarigenom det är öfverlemnadt åt Departements-Chefernes omtanka att söka bereda de under deras förvaltning ställde anslagS ändamålsenligaste användande; men deremot medgifver Utskottet, det lämpligen böra stadgas, att anslagen till extra utgifter utgöra så kallade Reservations-anslag, så att livad deraf ett år kan blifva bespardt, må till användande ett annat år balanceras. På grund häraf anser Utskottet sig böra vidhålla det förut framställde, af aine Stånd godkände, och af ett Stånd utan anmärkning lemnade förslaget lill extra utgifts-medlens fördelning, Sned tillägg af den hemställan, att Rikets Ständer måtte förklara, att hvad’ af desse arn» slag något år kan å en eller annan titel besparas, må till påföljande år å samma titel reserveras. Och har Utskottet skolat inbjuda Borgareoch Bonde-Stånden, Sop? gqdkändt förra Memorialet, att äfven bifalla berörde tillägg, 'Siati-UtshotieU Memorial, N:o 488. I de delar, som icke här förut serskildt omförmälas, är Utskottets förra Memorial i de Stånd, hvarifrån återrerniss egt rum, utan anmärkning lemnadtj hvadan dess innehåll endast åberopas. Stockholm den 3o Mars N:o 488. Ank. till Exp. Utsk, den 1 April, kl. 7 e. m. Memorial, i anledning af erhållen återrerniss å XJtlåtandet, N'.o 347• (U. A.)
Till de åt Fullmäktige i Riksgälds-kontoret uppdragna serskilda åligganden, om hvilka sednast anförda, jemte nästföregående §§, i 1848 års reglemente handla, anspr Utskottet i det nya reglementet böra tilläggas ett, af nuvarande förändrade förhållanden påkalladt och för ordnandet af förvaltningsbestyren vid Riksgälds-kontoret vigtigt oeh maktpåliggande uppdrag. Enligt hvad vid (lera tillfällen, både af Rikets Ständers Revisorer och inom Riksstånden, blifvit anmärkt, har den, under en längre tidsföljd, med mer eller mindre väsendtliga förändringar, fortfarande organisationen af Riksgälds-kontoret befunnits i (lera hänseeRden mindre ändamålsenlig och lämpad efter beskaffenheten af de göromål och åligganden, som numera utgöra de förnämsta föremålen för Riksgälds-kontorets verksamhet. Då denna organisation, hvilken hufvudsakligen grundar sig på Rikets Ständers, rörande nämnde verks förvaltning, vid 1809 och 1810 års riksdag, meddelade förordnanden, uppgjordes och fastställdes, afsågos naturligtvis de förhållanden, som då egde rum. Under den sedermera förflutna tiden hafva likväl dessa undergått mångå högst betydliga och vigtiga förändringar, bland hvilka Utskottet torde endast behöfva erinra om upphörandet af dels alla transaktioner och liqvider i afseende på rikets utländska skuld och dels alla af Riksgälds-sedelrörelsen förorsakade göromål, äfvensom om tillkomsten deremot af befattningen med verkställigheten af samtliga, under extra statsregleringarne hänförda, utgifter samt dermed förenade (lerfaldiga åligganden. 1 anseende härtill, synes det alltså angeläget att, för beredande af större enhet, enkelhet och skyndsamhet vid ärendenas behandling samt framtida minskning i förvaltnings-kostnaderna, företaga och utföra en mera genomgripande förändring af omförmälde organisation, än de partiela jemkningar deruti, som hittills, tid efter annan, blifvit beslutade.
Har någon af dem förfall, inträder i hans ställe konsislorii främste oförhindrade ledamot. b) af en kyrkoherde från hvarje stift och frän hufvndsladen. c) afen professor fiån de verldsliga fakulteterna vid hvardera universitetet. d) af en Icktor, rektor eller föreståndare af folkskole-lärare-seminariurn inom hvaije stift och lmfvudstaden. ej af två lekmän fiån Upsala, Lunds, Westerås och Hernösands stift, samt af en dylik från alla de öfriga stiften och från lmfvudstaden, valde bland sådane medborgare, hvilka icke äro prester eller offentliga lärare eller, enligt grundlagen, htinföiliga lill Bondeståndet. fj af en bonde från hvarje län. gj Chefen för Ecklesiastik-dcpartcmentet och hvarje ledamot af Eck 1 e si 3 s l i k - k o 11 eg ii kyrkoaldelning, om ett sådant til Isätlcs. eger, då lian tillslädeskommeV, deltaga 1 kyrkomötets öfverläggningar men icke i dess beslut. h) Valberättigacle bland prester, universitetsoch öfriga lärare vare alla de, sorn innehafva eller föreslå ordinarie beställningar. Valberälligade inom lekmännens klass vare alla husläder af statskyrkans medlemmar, hvilka äro sina egna och fyllt trelio år, samt valbara de, som äro minst tio år äldre. 1 i) Valen af prester och lekmän förältas genom elektorer för hvarje stift, hvilka konlraktsvis utses. Professorerne väljas omedelbart af de valberättigade vid hvart universitet, och skole-lärarne likaledes inom hvarje stift samt hufvudsladen. Bondeståndets ledamöter väljas såsom dess riksdagsmän, dock så ali häradernas valmän samlas i länets hufvudort, lör alt utse dess gemensamma ombud. Alt mötet arbetar in pleno och på två afdelningnr, en för kyrkooch en för läroverks-ärender. I hvardera afdelningen deltaga lika mångå medlemmar af hvarje klass. Erkebiskopen är ordförande in pleno, biskopen i Linköping på kyrkooch biskopen i Skara på läroverks-afdelningen. Har någondera förfall, intages hans rum af den biskop, som honom i ordningen närmast är. 8:0
Men hvem kan omtala hennes förvåning, när hon lyste på bädden och fick se, att der icke mera låg en halter hund, utan en ungersvenn, den fagraste hon någonsin hade sett för sina ögon. Hon kunde så icke upphöra att betrakta honom, utan satt hela natten lutad öfver hans hufvud-gärd, och ju mera hon såg desto fägre syntes han, så att hon dervid glömde allting annat i hela verlden. Ändteligen kom morgonen. Som nu den första stjernan slocknade för dagen, begynte svennen röra sig till att vakna. Då blef prinsessan högeligen förskräckt, blåste ut lampan, och lade sig ned på bädden. Men svennen trodde att hon sof, och ville så icke väcka henne, utan steg varligen upp, skiftade sin hamn och gick bort, och syntes icke mer på hela den dagen. När så qvällen kom och det åter blef serla, gick allt på samma vis. Hunden kom hem ur skogen och var mycket trött; men knappt hade han insomnat, förrän prinsessan steg sakta upp, tände sin lampa, och nalkades sakta för att beskåda honom. Som hon nu lyste på bädden, tycktes henne ungersvennen vara ännu mycket fagrare än förut, och ju längre hon såg desto fägre blef han, så att hon ömsom log och ömsom grät, bara af kärlek och längtan. Hon kunde så icke vända sina ögon ifrån honom, utan satt hela långa natten lutad öfver hans hufvud-gärd, och glömde sitt löfte och allt annat, för att se på honom. Ändteligen kom morgonen. Som nu den första strålen lekte för dagen, begynte svennen röra sig till att vakna. Då blef prinsessan åter mycket förskräckt, blåste hastigt ut lampan, och lade sig ned på bädden. Men svennen trodde att hon sof, och ville så inte väcka henne, utan steg varligen upp, skiftade hamn och gick bort, och lät icke vidare se sig på hela den dagen. Ändteligen blef det åter serla, qvällen kom, och hunden vände hem ur skogen, såsom hans sed var. Men icke heller nu kunde prinsessan emotstå sin nyfikenhet, utan första tid hennes man hade somnat, steg hon sakta upp, tände sin lampa, och nalkades varligen, för att än en gång betrakta honom der han sof.
Majlis Nådiga Skrifvelse onr tillökad soldatsoch bålsmansrotering inom vissa Län. S. D. Fredric von Zweigbergk från Skaraborgs Län uppläste en så lydande motion: ”Sedan af Rikets Högloflige Ständer tillstyrkt blifvit, att Bankens och Riksgälds-Contoirets forum privilegiatum skall upphöra; så får jag med anledning häraf väcka den motion, att 23 §. i Kongl. Resolution på Ridderskapels och Adelns besvär den 29 November 1680, som föreskrifver, det de tvister och saker, som å Riddarhusets vägnar lagligen böra slitas, såväl vid skulders infordrande, som eljest, skola upptagas och pröfvas omedelbart af Hof-RäU på sätt som sker med Banken, må till all kraft och verkan upphöra. Om communication häraf till Med-Stånden samt remiss härå till LagUtskottet anhålles”. Remitterades lill Lag-Utskottet och skulle jemväl communiceras med respective Med-Stånden.
Ida föreställande husmoder och på den mera anspråkslösa platsen till venster om mig satt husmamsellen med matmoders makt och myndighet, trumpen till utseende och vresig till sätt. Då kom kyrkoherden in in; de svarta ögonen sände en snabb blick emot honom, och jag helsade. Den lilla hustyrannen fortfor med sin buttra tystnad, men då kyrkoherden började prata och skämta, såg hon först åt sidan på honom, sökande att fortfarande hålla sig styf, och skenbart obekymrad om hvad han sade. Det ryckte förstulet kring mungiporna, de svarta ögonen ändrade uttryck och plötsligen bröt leendet fram, mot hennes vilja. Det var märkvärdigt hur detta leende kunde öfverskyla hennes fulhet. De svarta ögonen egde förmåga att lysa upp hela ansigtet. Det var bara detta bifallstecken kyrkoherden väntat på för att komma riktigt i sitt esse. Han pratade och skämtade. Hans vanliga sträfhet var som försvunnen eller åtminstone genomandad af en dämpad värme. Det kunde gjort godt i hjertat, att se denna förvandling, om den icke så nära sammanhängt med föreställningen om en förorättad hustru. Då ”påtåren” bjöds omkring envisades Ida med att husmamsellen skulle göra sällskap, och taga sig en halfva. Den barska minen var der igen som med ett trollslag. ”Nej,” sade hon hårdt och ovänligt, ”hade jag velat ha mer skulle jag tagit utan att bli persvaderad.” Jag kunde icke låta bli att kasta en snabb blick på hvar och en af de närvarande. Ågren syntes ond, frun fullkomligt lugn och kyrkoherden likgiltig. Jag måtte ha sett ytterst förvånad ut, men ingen tycktes märka det. ”Jag tycker att man bör icke kunna misstaga sig om hvilka känslor hon hyser för Evald,” sade frun ett par dagar efteråt, ”ty hennes ögon tala ett allt för tydligt språk. Det är som om de mot hennes vilja droges mot honom, alltid mot honom.” Kyrkoh. ”Vi spela foglarne.” Hon. ”Nej inte den.” Kyrkoh. ”Hvarför inte det?” H. ”Usch den är så odräglig att spela.” K. ”Men den är så vacker.” H. ”Ja, men tag någon annan.” K. ”Hvad skulle vi då taga för en?”
Maj ts Nådiga Proposition, som tämligen nära uppdagar förhållandet med Banquens tillgångar, lemnar en så tröstande underrättelse om dess tillstånd, att jag, för min dél, ej inser, hvartill ett längre fördöljande af sam. manhanget i det hela*skall tjena. Enligt samma Nådiga Proposition, hade Banquen, vid slutet af år 1812, ett öfverskott af nära 5 mil_ lioner R:dr, af tillgångar emot skulder, och i detta öfverskott är förmodligen ej inberäknadt behållningen af alla slags Speciemynt i Banquens källare^ och sedan 1812 är det ej troligt att Banquen försämrat sin ställning, då densam ma uppburit de fortfarande inkomsterna frå Statsverket, räntorna på sina utestående lån och dess andelar i Discont - vinsterna m. m Jag föreslår derföre vördsamligen, att Riksén Ständers BancoUtskott måtte uppdragas nt författa och till Ständerna aflemna en ful ständig Relation, med behöriga Caleuler 01 Banquens tillstånd, skulder, tillgångar och b hållningar af alla slag, hvilken sedermera bo 42 Den 2 Januarii. de genom trycket kungöres, hvarefterAllmänhe^ ten, efter hvarje års Revision, borde underrättas om Banco-Förvaitningen , likasom med RiksgäldsVerket hittills skett. Då Nationen på detta sätt blir underrättad om sanna förhållandet af dess dyrbaraste PenningeVerk, är det tydligt, att den med mera förtroende skall emottaga Banco-sedlarna, och med tålamod uthärda de uppoffringar, som, till deras fullkomliga realiserande kan hända anma blefve af nöden j och får jag i öfrigt härvid vördsamligen föra Höglofl. Ridderskapet och Adeln till minnes, hvad en värd Ledamot, Herr Presidenten vonschulzenheim» vid 13 X 5 års Riksdag, örn publiciteten af BancoVerket anlörde, hvilket jag, för min del, anser så väl grundadt, att jag önskade , det samma anförande måtte nu få uppläsas, emedan mycken upplysning uti ämnet derigenom skulle vinnas. 2:0
För Tändstickor och Tändsvamp, har tullafgiften, som i 1863 års taxa finnes bestämd till 12 öre pr skålpund, genom Traktaten med Frankrike blifvit nedsatt till 2 öre pr skålpund. Komiterade hafva dess hellre ansett denna senare tullsats tillfyllestgörande, som Fosfor blifvit uppförd till tullfrihet, och artiklarne i fråga icke utgöra föremål för någon synnerlig införsel, under det af den förra utförts ett belopp, motsvarande ett värde för år 1862 af 294,841 rdr, och för år 1863 af 457,177 rdr. Fickur med boett af guld draga i 1863 års taxa en tull af 4 rdr pr stycke. Då en dylik införselsafgift på en i så hög grad smuggelbar vara måste medföra den verkan, att endast ett ringa fåtal af de artiklar af detta slag, hvilka i landet inkomma, på loflig väg dit införas, såsom ock synes deraf, att hela antalet förtullade sådana ur år 1862 uppgick till endast 514 stycken, tillstyrkte äfven Komiterade för sin del, i fråga om Traktaten med Frankrike, att, på sätt hemstäldt blifvit, denna tull måtte nedsättas till 1 rdr, eller samma belopp som för ur med boett af andra inaterialier, hvilket belopp, som jemnväl i nämnda Traktat antagits, äfven här blifvit såsom lämplig tullsats uppfördt. Enahanda är förhållandet med den likaledes upptagna tullen å Skeppskronometrar, hvilken i sagda Traktat finnes bestämd till 1 rdr, i stället för förut stadgade 20 rdr pr stycke.