Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser tvärtom lämpeligt, att stadgandet örn Utslags verkställande, som dömer till bysättning, utan afseende pä besvär, hvilket stadgande icke alltid efterlelves, blitver upplilvadt. 10 0. 1 afseende på Statsutgifterne är svårt att yttra något spectelt, tntn man torde kunna tillåta sig den förmodan, att anslagens forskande ifrån 3»334jOoo R.dr, hvartill de j8io uppgingo, Den 21 Februarii, 529 uppgiiigo, ända till 5,474,ooo R^dr som 1818 Utgjorde deras belopp, kunnat i någon mort undvikas, oin noggrannt afseende fästats på Utgifternes större eller mindre nödvändighet* i sammanhang med dä skattdragandes störré eller mindre förmåga. Då nu Landets svåra belägenhet lardr vara mera allmänt känd, förmodar jag, att Riksens Ständers Statsutskott icke lärer under-, låta, att, med fästadt afseende derpå, noga pröfva Statsverkets Verkliga behof Samt iagttagä de indragningar och besparingar, sorn aro nödige och möjlige. Om detta sker, måste förslaget beviljas. I en tid, då den enskildte mäste åsidosätta många nyttiga inrättningar och förbättringar, af brist på medel till kostnadeines bestridande, torde samma nödvändighet i det hela inträffa och utgifter för blott nyttiga ätL, damål böra besparas till en lägligare tid. t ilo. I afseende på beskattningar är étt helt olika förhållande imellan de urgamla, vid olika hemmans natur fästade grundskatterné och bevillningett. De förra åtfölja lägenheten ovilkorligt, liksom en iner eller mindre god jordmon och kunna icke andras; men endast rättelse i deras utgörande åstadkommas, medelst rättelse af hvad sorn genom arbiträraåt^ gärder blifvit för mycket tryckande. Den sättare torde kunna med billighet jämnkas, och Bit. till Ridd, o. Ad. Pr. 1 Band, 34 Den 21 Fehruarii, till beloppet minskas, äfven om icke Stafsbehofvet skulle kunna det.
Kunnom vij mz vår list att spilla, Och them wtaff hans budhordh föruilla Kunnom vij thz huadh skadhar oss tåå, Vij måttom tå någon hugsualelse ffåå. Hemdh skall them komma vppå, Thz skall huar man lära förstå. Huad i trösten suara här till, Så gongom nu bort och öffuom spill. En aff diäfflarne suarar såå. Ach we Ach ve thz är oss tiende ondh, Te ära ver en all heluetes grundh. Kunde vij göma vår stora skade, Och göra thz så att te miste teras nådhe, Och komma mz oss i thenna glödh, Iagh ville thz heller en all versens öö. It goott dagzuerkie giorde vij tåå, Förty vij måtte någon hugsualelse ffå. Men iagh rädes vij fingom tå sorger större, En vij haffuom hafft någon tidh förre. 12 Thz i sade torre vij ey en göra, Förty thz kan alt ont vpröra. Therföre husbonde betenkiom oss väll, Att thessa ärende fölier godh skäll. Husbonden suarar. Ach vi Ach vij för tiäneste mann, Vare tigh badhe last och skam. Iagh mente tigh fulkloker att vara, Till att förminska vår arma skada. Nu vill tu fara mz tolkit flärdh, Och säger thett som inthz ähr värt. Willtu migh inthz bätre hugsuala, Så tig så gärna som tu vil tala. Iagh skall thz öffua medh min list, Te skola mista ärona vist. Iagh skall och rådh tär till vpfinna, Att te skola i thenna elden brinna. Och giffua them ten plickt, För paradis och stora rickt. Skall iag en brinna för synderna thera, Iagh skall them skilia vidh teras ära. Varer vidh tröst allesamman, Ty oss tilstundar glädie och gamman. Belsebub tu gamble flott säck, Nu snart någon rådh vpueck.
N.o 3o5. samt Krut - tillverknings - kostnaders bestridande. S. A. K. JRikets Ständer, sorn, vid regleringen af Riks-Statens Tredje Hufvudlitel, för KrigsCollegii-Depar temen ter till Försvars-verkets materiela behof, på Stat uppfört, med inberäkning af Krut-tillverknings-kostnaderna, en summa af 626,000 R:dr, hvaraf årliga fördelningen blifvit till E. K. M. i underdånighet öfverlemnad, hafva, till fyllnad i det utaf E. K. M., uti Dess Nådiga Proposition angående Stats-Verkets tillstånd och behof, äskade anslag å nämnde Hufvudtitel, och för likaledes omförmälda 2:ne ändamål, ytterligare dertill anvisat af öfverskottena på Stats-Verkets inkomster, så vidt de dertill lemna tillgång, Sjuttio Tusende Riksdaler Banco årligen, alt, från och med innevarande år i83o, af Riksgälds-Contoiret utbetalas; hvilket R. St. härigenom skolat hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Expeditions-Ulskottets Memorial N.-o 3o6. 7 N:o 3o6. Memorial, angående den till K. M. afgående underdåniga Skrif velsen, angående regleringen af allmänna Indragnings-Staten. Genom R. H. St:s bifall till Stats-Utskottets Utlåtande, Ntris i3a och 23g, angående regleringen af Riks-Statens Tredje Huftitel, hafva, i sammanhang dermed, för 2:ne Generals-personer, som uppnått 65 års ålder, pensioner lika med Landshöfdingar, och i enlighet med hvad Författningarna om afskeds-tagande civila Embetsmäns pensionerande föreskrifva, blifvit beviljade att å allmänna Indragnings-staten uppföras; och har anmälan härom blifvit gjord uti R. St:s, angående Tredje Hufvudtitelns reglering, till K. M. aflåtna underdåniga Skrifvelse.
Väl oss, om vi då ägt Finska folkets redbara åsigt i ämnet. I många år före öfverrumplingcn 1808 petitionerade Finnarne ifrigt om vidsträcktaste conscriptions-författ - l)cn 9 Maj f. m. 44/ ning, och 0111 de fått den, voro de sannolikligen Svenska ännu. Men så som vi 1812 voro i ämnet lynte, var lycka nog att få den lag vi hafva. Beräknom dock dennas brister, innan vi gå att rubba vår stående annee. Vår beväring får ej förstärka värfvade armeen, icke ens (om ej frivilligt) vårt artilleri, detta vapen, som högst påkallar urvals-folk. — Må jag i förbigående uttrycka hopp om rättelse i denna föreskrift, som 1812 var förklarlig, men som saknar all grund vid det skick, till hvilket värfvade a unden nu höjt sig, och för hvilket GeneralB.eg:tsoch Compagni-befäl så högt förtjena heder och tack. I krig är bevärts-soldaten berättigad till afsked, när han fyllt 2.Ö år; d. v. s. när han jemnt hunnit blifva soldat. Vi taga pojken när han fyllt 20 år. Men då är han ännu en kart. Det höres på rösten. Det synes af de målade mustascherna. Må den åldern vara, på lynnets vägnar, den bästa att föra i krig. Det är icke lynnet, som bär geväret och packningen, och strapserar, och ombyter den från barndomen lillvänjda föda, och vid bästa anstalter ofta svälter. — Den Svenska 20-åringen är en sjukhus-candidat. Delta vela vi af bedröfliga rön. Och hvad sist angar den ål beyärtn beredda öfning, har man derom dömt det bästa, när man ansett den vara ändå bättre än intet.
I afseende på regleringen af personaloch aflöningsslalerna för ifrågavarande tvänne embetsverk, har Kongl. Maj:t ansett de grunder böra iakttagas: a) att antalet af tjenstemän icke skall vara större, än göromålen fordra, utan hvar och en hafva full sysselsättning af sin tjenst; b) att hvar och en i förhållande till tjenstcns mödosamhet och vigt samt ansvaret dervid väl lönas; c) att de förhöjda löneförmånerna, utom för vaktbetjeningen, icke helt och hållet böra utgöra fast lön, ulan omkring J:del eller J:del deraf bilda en extra-ordinär inkomst, för Cheferna under benämning af taffelpenningar, och för den öfriga personalen under namn af tjcnslgöringspenningar, hvilka alltid böra tillfalla den effectivt tjenstgörande. oberäknadt hvad under särskilda förhållanden kan finnas af den fasta lönen böra vikarien tillkomma, samt icke eller inbegripas under pensionsbeloppen på Allmänna Indragningsstaten; i hvilket sistnämnda afseende, till förekommande deraf att ålderstigne och mindre arbetsföra tjenstemän, ehuru pensionsberättigade, må hålla sig i tjensten qvar för att fortfarande fä bibehålla tjenstgöringspenningarne, det vilkor för de nya lönernas åtnjutande borde bestämmas, att då tjensteman, efter upphunnen pensionsålder af 65 år, finnes icke fullt tjenstbar, han må kunna, i öfverensstämmelse med den grundsats, sorn för Tullverket äfvensom för Rikets Ständers verk är till iakttagande stadgad, äfven utan egen ansökan, med lönens bibehållande som pension, i behörig ordning å indragningsstaten förflyttas.
Då de grofsta missbruken föranledas af kroglifvet, hafva Rikets Ständer trott detta i främsta rummet böra motarbetas och sådant ske verksammast derigenom, att rusdryckers anskaffande göres mindre dyrt på annan väg, än genom besök på krogen, hvadan Rikets Ständer, som föreställt sig, ■ att ett mera allmänt införande af minuthandel med bränvin bör blifva en motvigt mot kroglifvet och ännu mera mot lönkrögeriet, ansett försäljnings-skatten vid minuthandeln böra vara lägre än vid utskänkningen, och följakteligen bestämt den förra till 8 sk., men den sednare lill 12 sk. kannan. För att vinna någon slags visshet om dessa afgifters riktiga erläggande, synes, då det ej låter sig göra alt, genom oafbruten uppsigt, kontrollera hvad en försäljare verkligen afsätter, annan utväg icke finnas, än att ålägga hvartdera af de tillåtna försäljnings-ställena en på förhand fastställd skatt, bestämd genom fri och öppen täflan mellan dem, som af försäljnings-rättigheten söka komma i åtnjutande, hvarvid likväl, enär i flere städer bolag redan bildat sig för öfverlagande af bränvins-minulering och utskänkning, i ändamål att göra denna rörelse mindre skadlig, hvilket äfven lärer lyckats, Rikets Ständer ansett Magistraterne böra bemyndigas att, under vissa vilkor, kunna, utan föregången auktion, sluta aftal med sådana bolag. Äfven hafva Rikets Ständer trott ett minimum böra bestämmas, hvarunder intet anbud å ulöfvande af bränvins-försäljning må antagas, dels emedan en försäljnings-rältighet, som icke alser åtminstone så mycket som detta minimum, redan derigenom visar sig vara obehöflig, och dels emedan en tillställning eljest möjligen skulle kunna göra täflan overksam; hvarförutan Rikets Ständer funnit det vara nödigt att vederbörande myndighet eger pröfningsrätt öfver gjorda anbud och ej nödgas ovilkorligen antaga det högsta.
Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Vtskottets Betänkande N:o 22. lande skiftesstadgarne på icke få ställen skulle vara otydliga och ofullständiga, Rikets Ständer ville »hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om utfärdande af en förnyad skiftesstadga, i hvilken alla nu gällande lämpliga och tidsenliga föreskrifter om skiftesverket skulle sammanföras och nu varande föreskrifter af annan beskaffenhet ersättas med sådana, som må anses vara nyttiga och nödvändiga;» af Herr Bergman: att skiftesverket på Gotland, som börjades under de lifligaste förhoppningar om allmänt och enskildt gagn, nära nog afstadnat och utgjorde föremål för svåra bekymmer hos en stor del af länets innevånare; att anledningarne härtill vore, dels att jordegare, som söka skifte, erhålla förordnande för den landtmätare, som de begära, hvilket väl öfverensstämde med lista § i 2:dra kap. skiftesstadgan, men tvifvelsutan vore skadligt, emedan ofta, till följd deraf, icke de bäste och skickligaste landtmätare blifva förordnade; dels att jordegare på Gotland, hvilka tillsammans eller hvar för sig ega en åttondedel af skifteslagets jord, hafva vitsord att söka och erhålla laga skifte, hvartill dock minst borde erfordras en fjerdedel af skifteslaget, beräknad efter förmedladt hemmantal, hvilket sednare vitsord skulle utgöra ett sannare uttryck, än nu är möjligt, af jordegarnes i skifteslaget behof och önskningar; dels att gällande föreskrifter om behandlingen vid laga skifte af skog och bränntorfsmossar, oaktadt deras särskildt för Gotland, med hänsyn till dess insulära natur, omätliga vigt och värde, visat sig vara otillräckliga, till följd hvaraf skogarne förstördes och bränntorfsmossarne icke med erforderlig omsorg fördelades; dels ock att 1827 års skiftesstadga blifvit ändrad genom en så stor mängd Kongl. Kungörelser och Bref, icke långt från tjugu stycken, att, helst dessa författningar numera till en del icke kunde få köpas och någon säker kodifikation af dem ej funnes, kanske understundom mången vederbörande, men i synnerhet folket misstoge sig om eller rent af icke kände till somliga ännu gällande föreskrifter om det för hela riket vigtiga skiftes verket; i följd hvaraf och då det ostridigt skulle innefatta en stor fördel för allmänheten, och omöjligen kunde vara skadligt för någon, om alla de föreskrifter, som nu linnas i så väl Kongl.
Melanie E Tryckeri d e första, den s o m där U tgifningstid: hvarje helgfri fredag. Warberg. har hela dess verksamhet f r ö k e n - " Warberg plats i denna innehaft inrättning. Louise Melanie Warberg, till kamrer Casten " Warmaka, född ter berg och hans dotår september den 1841. äldsta af Hon fem var systrar. utmärkta hetyg. Af hvilket förtroendeuppdrag hon Levin, föddes i Göteborg den 1 inlade sehvaroch vanoch alltid lust skött Som hon sköter och detsamma. plats. gen i samma och och hvilken för hon k o m m e r alla d e t lifliga o c h tades Göteborgs Folkbank, och där, ty hank så hedrande fyllt sin — n I D U N 330 1896 Var ej för stor; ett korn af kärlek blanda, I hvarje handling, om ock än så sträng ". Bltlthaupt. Du kära, kära, tack för en tid, som var så lycklig och solskensblid! Tack för den sommar, som flyktat har! Tack får de härliga ljusa dar! Till sommarens tid jag tillbaka går — så tydligt allt för mitt inre står — jag ser en strålande junidag. Längs stranden vandra blott du och jag. På hvita stenar vi slå oss ned — du minns, så var ju vår sommarsed. Vi sitta tysta och höra på, hur böljor sakta mot stranden slå. Se ' 11 uti kvällen, så blid och varm, jag vandrar lå ?tgsamt invid din arm. Till furitskogen nu färden går, där uti skymningen trasten slår. Och minns du, huru på tennisplan vi kunde tillbringa hela dan. — fag kan så tydligt dig för mig se och ännu höra ditt glada » play! » Se ' n uti trädgår ' n i vår berså du läste högt och jag hörde på. — fag ensam boken nu slutat har, men utan dig den ej rolig var. Och minns du båtfärden sista da ' n? Vi rodde långt ut på böljans ban. Du sjöng » Agnete », jag hör den än, tack för den sången, min hjärtevän! Så gick vår sommar, den var så kort, september kom och du reste bort. Snart blir det vinter — den är så lång — men ack, jag vet det blir vår en gång.
Efter det Rådmannen Rathsman emot detta utslag anmält missnöje, och magistraten hänvisat honom, att hos Konungens Befallningshafvande i länet sin klagan fullfölja genom besvär, som inom åtta dagar derefter borde dit ingifvas, förordnade Magistraten, att emedlertid det beramade riksdagsmannavalet finge anstå. Öfver dessa klagomål infordrade Justitie-Ombudsmannen, under den 3 Februari J860, Magistratens utlåtande, hvilket likväl, efter förnyade påminnelser, först den 7 15 Juni 1861 inkom, och hvaruti, på Magistratens vägnar, af Justitiarien anfördes allenast, att det öfverklagade uppskofvet med Riksdagsmannavalet varit föranledl af Rådmannen Rathsmans besvär, hvilka sedermera af Konungens Befallningshafvande i Stockholms län blifvit till pröfning upptagna och afgjorda.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. lika arfvode jemväl för år 1864 måtte honom tillerkännas; med anledning af hvilken ansökning Commerce-Collegium under den 8 innevarande månad afgifvit infordradt underdånigt utlåtande och deruti tillstyrkt bifall till ansökningen samt derjemte i underdånighet hemställt, huruvida icke Kongl. Maj:t skulle täckas hos Rikets Ständer göra framställning derom, att lönen för Kanslist-befattningen vid bergsafdelningen, med hvilken befattning äfven en protokollsförandes åligganden äro förenade, måtte ökas till Ett Tusen Trehundra Riksdaler, samt i sådant fall jemväl förordna, att ett mot lönetillökningeu svarande arfvode iinge intill nästa statsregleringsperiod af Kanslisten vid Bergs-af del ningen åtnjutas. Stats-Rådet tillstyrkte i underdånighet, att Kongl. Majit täcktes i nåder förklara, att af allmänna besparingarne å Riks-Statens Sjette hufvudtitel nu finge af Stats-kontoret till Kanslisten Ulff utbetalas ett belopp af Trehundra Riksdaler och ett lika stort belopp efter slutet af hvartdera utaf de två återstående åren al innevarande Statsregleringsperiod; hvarjemte Stats-Rådet hemställde, att Kongl. Majit täcktes till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition derom, att ifrågavarande löneersättning sedermera finge för nuvarande innehafvarens tjenstetid uppföras å allmänna Indragnings-staten. Hvad Stats-Rådet i förestående mål i underdånighet hemställt och tillstyrkt behagade Kongl. Majit i nåder gilla. Ex protocollo W. J. Modigh. Bil. N:o 5 lill Kongl. Majds Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 3 (Angående Nionde hufvudtiteln) Utdrag af Protokollet öfver Civil-Ar enden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den SS September 1865. Närvarande:
R:dr per skeppund utpräglade, Banken tillhörige, gamla slantmynt, på sätt redan är medgifvet i afseende på gamla kopparplåtar, N;o 23, angående nödvändigheten att Banken mätte från Avestad förses med behöfligt Koppar^ skiljemynt för vexlingens oafbrutna underhåll lande; S. D. Föredrogos 8 nyo och gillades BancoIJtskottetS d«n 3 dennes afgjfne , samt den i3 derpåföljde e. m. på bordet lagda Memorial och Utlåtande: N:q 2?, i anledning af 1827 års Revisions-Berättelse, rörande några bestämmanden, i fråga om Guld och Silfver, sorn från Prot. Utdrag den 83 Mars 18 3g. io5 Banken, eller för dess räkning, å Kongl. Myntet emottages; N:o 26, i anledning af 1827 års RevisionsBerättelser, om vidtagande af sådan Författning, att Banken måtte kostnadspeli portofritt erhålla det silfver, som uti Ränteriep deponeras i afbetala ning för fastighets-Låp. 8. D. Remitterades till StatsUtslottet; Herr af fVingärds, Johan, och Grefve Frolichs, David, anföranden , innefattande svar å Herr Lefréns, Johan Pehr, den 19 dennes f, m. till Utskottet remitterade yttrande, i anledning af Utskottets , under N:q 67, afgifne, och sistnämnde dag återremitterade Utlåtande öfver Rikets Ständers åren 1825 och 1827 församlade Herrar Revisorers Berättelser om granskningen af RiksgäldsVerket, General ^ Assistance-Contoiret och f, d, filialDiscont-inrättningarne; Banco-Utskottet:
Kommittéen afgaf följande året ett underdånigt betänkande angående åtgärder till befrämjande af en förbättrad skogshushållning, åtföljdt af förslag till förordning om skogarne i riket, hvarefter ärendet öfverläts till Rikets Ständers pröfning, med tillkännagifvande Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 160. 315 att regeringen ansåg vissa i förslaget ingående grundsatser ej då kunna antagas. Rikets Ständer upptogo dock icke frågan till närmare öfverläggning, utan uppställde blott vissa punkter, hvilka ingåfvos med underdånig framställning derom, att en förordning, affattad i enlighet med dessa, måtte sedermera Rikets Ständer föreläggas. Kommittéens förslag remitterades nu till den år 1859 inrättade Skogs-styrelsen, för att omarbetas i öfverensstämmelse med af Rikets Ständer angifna grunder. Inseende vigten derutaf att en lag, som kan förebygga skogarnes allt hitintills fortgående sköfling, med snaraste må blifva antagen, får jag, efter att hafva inhemtat kännedom om de förslag till skogsväsendet^ ordnande, som nyssnämnda Styrelse nyligen afslutat och som i tryckta exemplar kommit Vällofliga Ståndet tillhanda, såsom motion bland dem upptaga följande, nemligen: I. Förslag till förordning rörande skogarne i riket; II. Förslag till förordning angående rättighet till och vilkor för utsyning af skogsalster från kronomarker, hemman och nybyggen i de sex norra länen; III. Förslag till vissa tillägg och förändringar i stadgan angående afvittringsverket i Wester-Norrlands, samt Westeroch Norrbottens län; IV. Förslag till vissa stadganden rörande syneförrättningar å kronohemman och nybyggen i de fem nordligaste länen; V. Förslag till stadganden angående grunder för värdering af skogsmark, med hänsyn till skogsområdens upplåtande åt sågverk i Westernorrlands samt Westeroch Norrbottens län; äfvensom VI. Förslag till förordning angående åtgärder för flygsandens dämpande.
Då R. o. Ad. nu går att utlåta sig öfver det betänk, till representationsförändring, som Const.Ulsk. afgifvit, kan Ståndets uppmärksamhet icke undfalla, huruledes Utsk.,som haft 2:ne frågor alt utreda och förslagsvis afgöra , — den ena qvoestio an, och den andra qvaistio qvomodo, — tillåtit sig alt alldeles förbigå den förra, för att, som det vill synas, under en lika ensidig som falsk förutsättning att den förra vore, såsom af opinionen afgjord, icke mera i behof af statsmakternes pröfning, öfvergå till den andra. Ifrån ämnets vigt, omfattande Svenska folkets vällärd och kommande öden, hade man kanhända kunnat vänta af Utsk. ett full - Den 11 Octo ber f. ra. 4' fullständigare, ett grundligare behandlingssätt. Hade Utsk, fullgjort sin pligt att upptaga och utreda första frågan, för att derigenom gifva en öfvertygande grund ut det förslag, hvartill den andra frågan skulle föranleda; så hade Utsk. icke undgått att mötas af flera, i vägen liggande betänkligheter, hvilka icke bort undangömmas, som nu är fallet, utan ärligt framläggas och till deras verkan afvägas, till ledning för Ständernes preliminära pröfning. Sanningsenligt erkänner jag väl Utskts rätt att åberopa det missnöje, som ligger i allmänna tänkesättet, ang:de nuvar. representationssätt; men långt ifrån att godkänna den ytterliga utsträckning, som Utsk. tillägger missnöjets verkan, bestrider jag densamma, såsom, enl. min öfvertygelse, ingalunda grundad i förhållandet; och jag tror, att om Utsk. ingått i urskiljande af missnöjets orsaker, så hade desse funnits egentligen härröra ifrån våra ordningslagar, som kunna förändras, utan alt derföre rubba jemnvigten i representationssättet. I elt oskäligt sammanblandande af missnöjets alldeles skiljaktiga orsaker, har den ytterliga utsträckningen sin enda grund; eller — jag frågar — hvar finnas väl bevisen för antagandet alt allmänna tänkesättet vill något annat eller mera, än rättelse i det bristfälliga? Hvar finnas bevisen, att nationen vill en omstörlning af representationssättet?
Jijertliga önskan: måtte ej den principlöshet, sorn här har kommit att vidlåda Utskottets val-lag, blifva en anledning till det helas förkastande. 3:o Utskottet har genom inbjudning till Trenne Riks-Stånd, att godkänna en det Fjerdes gemensamma tanka, vidtagit ett annat steg, sorn, efter min tanka, om detta förslag blilver hvilande tili nästa Riksdag, då skall föranleda ett sådant det helas förkastande, och hvaremot jag, på grund deraf, måste reservera mig. Utskottet har nemligen tillstyrkt, i Val-lagens 3 §., att den, sorn å flere orter står i förhållanden, Hvilka medföra rösträtt, må sammanräkna dessa på ett ställe, och der aflemna högst sex röster, men vara strängt förbuden att rösta på mer än ett ställe. Den Afdelning al Utskottet, sorn, förliden vår, uppgjorde första planen till dessa representations£01 ändringsförslager, tillstyrkte sammanslagen beräkning af hvarje persons ConslUufi-onT-TJtsJiottcts Memorials N.-o vå\ rösträttighet inom valdistrictet, på det att ingen måtte kunha till' samma Riksdagsmannaval bidraga med mer än sex röster; men den ansåg sig böra lemna den större förmögenheten öppet, att f olika valdistricter utöfva serskilda, densamma åtföljande, rättigheter. Uli Utskottets plenum ändrades detta så, att valrätt med ända till sex röster kunde utöfvas serskildt inom hvart pastorat, der den väljande kunde åberopa grund dertill, enligt vallagens tariff. Derigenom korn den rike mannen i tillfälle alt votera flerfaldigt till samma Riksdagsmannaval. Mot delta senare protesterade jag då, och anser äfven nu det inflytande för stort, sorti genom ett sådant bud i val-lagen skulle tillskyndas Sveriges millionärer (ehuru visserligen de nuvarande sådana äro så få, att man ej serdeles behöfver frukta dem).