Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det flög ett leende öfver hans ansigte; han hade känt igen Pelle Wahlbergs och fröken Johnssons röster. »Det tycks vara flere än vi, som äro ute för att taga afsked med utsigten», sade han. De sågo hvarandra småleende in i ögonen och lyssnade; stegen närmade sig och rösterna hördes tydligare och tydligare. »Gud hvad här är vackert!» sade Pelle – de två hade stannat på klinten alldeles ofvanför de andras hufvud. »Herre Je’ om jag kunde måla såder! Hva’? Vår Herre är en styf karl. Vi andre ä’ bara stympare.» Hvad fröken Johnsson svarade eller om hon öfverhufvud taget svarade, kunde man icke urskilja: hon talade alltid så sakta och beslöjadt. Men Pelle trafvade vidare i den tankegång, han kommit in på. »Herre Je’! hvarför ska’ man vara en sådan klåpare! Hva’? Åh, gud, om jag kunde måla såder – hva? – så skulle vi gifta oss i morgon.» »Hva? Ville ni inte ha mig, säg?» — Det hade med ens kommit ett helt förändradt tonfall i Pelles röst. Den blef så mjuk och så böjlig. Öfvergången hade skett alldeles hufvudstupa; det var klart att han utan att tänka sig för kommit in på ämnet, att orden undsluppit honom nästan mot hans vilja. »Säg ville ni inte det?» Det blef så tyst deruppe och de få minuter som förflöto föreföllo pinsamt långa för de två dernedanför. Hon hade rest sig upp, han stödde ännu sitt ena böjda knä mot marken och de sågo på hvarandra gripna af en egendomlig högtidsstämning blandad med en känsla af skamsenhet, som om de plötsligt anträffat hvarandra, lyssnande vid en dörr, innanför hvilken två menniskor trodde sig i ostörd ro afhandla sitt lifs heligaste och mest privata angelägenheter. Men det var också något annat som grep dem båda, en förnimmelse som liknade afund, en känsla af fattigdom.
Ner i grufvorna, ner i de djupa svalgen med sina skumma labyrmther af slingrande gångar och schakter, der den drypande fuktigheten i den unkna luften dränker deras klädor som ett regn, der den qvalmiga, underjordiska hettan drifver dem att med febrila fingrar rifva af sig kläderna och halfnakna streta fram sin dag, medan osunda ångor lägga sig qväljande på deras lungor, och kolsmaken fastnar i deras gom ... Slägte föds efter slägte, det ena sämre fin det andra, men de mörka grufsvalgen liksom uppsluka alla, fäder och söner, mödrar och döttrar, alla dessa, hvilka år ut och år in hvar morgon stiga in i kisskorgarne for att dernere förtjena sitt knappa otillräckliga bröd. Väl hade man vid nedfamingsstationen kunnat inrista de förfärliga orden: Lasciate ogni speranxa roi cfientrate ... Det lefver många tusentals menniskor i, Montsou, men småningom få vi kunskap om dem alla. Yi lära känna grufstyre Isen och dess in-geniörer och arbetarne ända ner till de sämst aflönade kolbärarne. Zola är icke förgäfves massverkningarnes skald. Men tack vare sin rent underbart säkra individualiseringskonst kan han också lfira oss, hur de enskilda äro i den stora hopen, nvad de tänka, när de sitta ensamma i de kala salarae, der gökklockan accompagnerar deras trötta tankar med sitt monotona pickande, hur de roa sig på de små krogamo eller i danssftlarne,. der paren svänga vildt om på de nersölade golftiljorna. Här är det nu strejktanken vaknar, långsamt men säkert växer missnöjet till en lavin af hat och förtrytelse. Så samlas man en vinternatt i ett aflägset skogsdjup, och i en scen, som i vältaligt patos icke står Ruttli-scenerna i Wilhelm Tell efter, skildrar Zola, hur näfvarne knytas mot de der herrarne derborta i Paris, hvilka ingen känner, de der som for en usel aflöning suga deras svett och blod.
Med anledning af likartade motioner beslöto Rikets Ständer vid 1856—1858 årens riksdag underdånig skrifvelse till Kongl. Majit med anhållan, att genom utfärdande af en författning angående underhållet af de hus, som enligt 26 kapitlet 2 § Byggninga-Balken af socknemännen skola kyrkoherden färdiga antvardas, måtte förklaras: »att vården och underhållet af dessa hus till alla deras särskilda delar åligger kyrkoherden samt att socknemännens skyldighet i berörda hänseende icke vidtager förr, än husen, genom ålder och bruk eller genom vådeld, storm, husets sättning eller annan tillfällighet, som innehafvaren bevisligen icke kunnat förekomma, befinnas så bristfälliga, att nyeller ombyggnad eller annan hela huset eller dess väsendtligare beståndsdelar omfattande större förbättring är af nöden.» Vid föredragning af denna Rikets Ständers underdåniga skrifvelse förklarade Kongl. Majit, efter det Preste-Ståndet med särskild underdånig framställning i förevarande ämne till Kongl. Majit inkommit, samt Högste Domstolen blifvit öfver förslaget hörd, att Kongl. Majit funnit ordalagen i samma förslag medgifva en tydning, hvarigenom prests skyldighet att vidmagthålla de honom af socknemännen antvardade hus skulle utsträckas längre, än Kongl. Majit ansåg med syftningen 1 26 kapitlet 2 § Byggninga-Balken öfverensstämma; att i anledning häraf och då det sökta ändamålet att förekomma tvister till följd af uttryckens obestämdhet, sannolikt icke skulle genom förslagets antagande vinnas, Kongl. Majit ansett sig icke böra detsamma bifalla; att Kongl. Majit dock, lika med Rikets Ständer, funnit tydligare bestämmanden i ämnet, än de, som innefattas i 26 kapitlet 2 § Byggninga-Balken, behöfliga samt förklarat sig vilja, i sammanhang med frågan om förändring i sättet för presterskapets aflöning, taga detta ämne i vidare öfvervägande. Enligt de upplysningar
I anledning häraf får Stats - Utskottet anmäla , hurusom Riksens Höglofl. Ständer vid sednast haline Urtima Riksdag i Orebro år 1812, utaf de från Kongl. Maj:ts och Rikets Krigs-Collegium till Riksgälds - Contoiret öfverlernnade Cassors medel, beviljat Malmö Stad, till uppförande af Casernoch Stall-byggnader för 3:ne derstädes förlagde Escadroner af Mörnerska Husar-Regementet, ett lån af Femtio tusende R:dr Banco emot fyra proCents renta samt två proCents årlig afbetalning på Capitalet, hvilka två proCent skulle beräknas och erläggas efter Byggningstidens förlopp, som bestämdes till högst fyra år, att räkna från den dag, då forsta summan uppå lånet i Riksgälds - Contoiret lyftades. Beträffande det af Staden Ystad begärdta lånebiträde, så förete sig för dess beviljande enahanda skäl, som för lånet till Malmö Stad varit gällande. Hvarföre, och då de tjugufem tusende 780 Den 7 Juli. tusende R:dr B:co, hvilka utaf det år 1809 Vesteroch Norrbottens Läns Innevånare försträckte lån skola återbetalas, icke äro påräknade eller disponerade till några andra behof och utgifter; Stats-Utskottet trott sig böra tillstyrka, att nyssberörde summa af tjugufem tusende R:dr Banco anslås till lån åt Staden Ystad, med de vilkor, som här nedan äro utsatte. Men sorn dessa medel icke blifva att tillgå förr, än åren 1816 och 1817, torde tio tusende R:dr kunna af Riksgälds-Contoiret förskjutas, på det sätt, att hälften eller fem tusen Riksdaler hållas Staden tillhanda nästkommande år 1816 och andra hälften år 1817; hvaremot de återstående femton tusen R:dr icke från Riksgälds-Contoiret utbetalas förr eller i annan ordning, än Vesterbott» niska låne-medlen inflyta , och Contoirets förskott deraf blifvit godtgjordt.
Boye var likväl icke då någon af dessa unga män, hvilka man nu för tiden ti11— skrifver så många besynnerliga och oroliga ideel-, och hvilka stigas icke vilja annat, än omstörta allt. lian hade då redan tillryggalagt nära århundrade; men att Ur Frih. nu glömt, hvad han då tänkte, är troligen en följd af den tilltagande ålderdomen, och just derföre lärer icke synnerligt afseende böra fästas på hvad Hr Frih. nu yttrat, hvarföre äfven jag finner mig befriad från skyldigheten att till vederläggning upptaga de flera argumenter lian anfört, utan att jag likväl derföre kan underlåta att såsom något eget anmärka, att Hr Frih. velat grunda förkastandet af de NordAmerikanska institutionerna på auetoriteten af en man, sådan sorn S:t Simon. Vi hafva icke blott reseheskrifningar, icke blott historien, utan vi hafva inom vårt eget land ganska många personer, som, efter hvad de genom vistande i NordAmerika erfarit, kunna lemna upplysningar om, tillståndet i detta land; och får man tro dessa, så är påståendet, att NordAmerikanska folket är mindre lyckligt under sin statsförfattning, än de Europeiska folken, att icke veta, hvad man säger. Det största beviset för ett lands lyckliga belägenhet måste väl vara dess materiella välstånd, förenadt med framskridande i moralisk bildning; och jag trotsar, ätt man kan citera något land, som i dessa afseenden kan jemnföras med NordAmerika. Det måtte vara en tcmligen bepröfvad sats, att der folket har sin bergning och är nöjdt med sin lott finnes alltid mer moralitet, än der, hvarest dessa yttre vilkor saknas; och då det är ett obestridligt factum, alt i NordAmerika finnas få eller inga fattiga, blir äfven följden denna moraliska förnöjsamhet hvilken utgör individernas såväl sorn staternas högsta lycka.
VI 20, 24, 49, A. 49. —, angående föreskrifterna i 8:de Artikeln deraf: B. VI. 24, 49, A. 49. —, i anledning af väckt motion om inhemtande af upplysning huruvida stadgandet i 6:te §:n af nämnde Reglemente, angående årlig inventering af Bankens kassor, blifvit iakttaget: B. VI. 392, 439, A. 439. —, angående förändrad uppställning af 5:te och 6:te Afdelningarne i 6:te Artikeln deraf: B. IV. 347, 430, 461, A. 461, 462; B. VII. 10, 12, A. 12. —, om kungörande af åtskilliga föreskrifter deri: B. VII. 208, 236, A. 236, E. 387. —, angående föreskrifterna i 7:de Artikeln deraf: B. VI. 392, 439, A. 439. Banko-Utskottet, med begäran af upplysning från nämnde Utskott, huruledes stadgandet i 6:te §:n af Banko-Reglementet, angående årlig inventering af Riks-Bankens alla kassor, blifvit iakttaget; motion af Herr Robert Theofron Cederschjöld: se Motioner. Banko-Utskottets Berättelse angående verkställd undersökning och granskning af Banko-Verkets tillstånd, styrelse och förvaltning: B. 1. 392, 457, A. 457. angående förrättad revision af Banko-Diskont-Verkets räkenskaper och förvaltning för år 1862: B. V. 331, 353, A. 353.
» Det skall bevisas först att denne man opponerat mot allt: mot biimans underordnade ställning, mot konungadömeU a / skaffande, mot kri-fUndomens utrotande, mot akademiers upphäfvande, mot besoldade teatrars indragning, mot darwinismens tillämpning pd litteraturen, mot vidskepelsens motverkande, mot barns mänskligare behandling, mot de mellaneuropeiska krigens ersättande med skiljedomstolar, mot kvinnans förnuftiga uppfostran ttll eitt värf9 mot förbättrandet af de faUigares viUcar, mot prästväldets * iörtande etc. * Har han opponerat mot allt detta, ja då är hans ord utan betydelse för dem som arbeta för dessa saker, men har han icke gjort det, «ta tvärtom motsatsen *, och hvad mera är experimenterat diktande, sökt «t se sakerna från många sidor, profvat äfven sina älaktingsteorier och * Kars. af mig. Vr Dagens Krönika. 7.dialektiskt sökt sofra dem genom vederläggning — dl förfaller beskyllningen. » Det tror jag var tydligt nog! Och na tror jag det kan vara tillräckligt. Jag tror Ni skall ha fannit na, att Strindberg ändå inte ftr riktigt snäll och att det allt ligger i honom åtskilligt af den gamle Adam ännu. Och jag borde vftrkligen inte behöft visa det. Hvad tänker Ni d&amp; på?
Jag anhåller vördsamt om ursäkt alt jag äfven vågar i denna vigtiga fråga yttra några ord. Frih. Bonde började sitt föredrag på f. m. med en framställning om Englands tillgöranden för att uphjelpa sin handel, sin sjöfart och sina skeppsbyggerier, har omförmäldt hurusom Englands navigationsakt upkom 1(>51 samt alt denna akt hade den verkan, som naturligtvis var påräknad af dess kloka stiftare, att nemi. i sjelfva verket stadga skeppsbyggerierna och tillskynda Englands egna inbyggare alla de fördelar, som utländska fartygs täflan med hemlandets skulle hafva dem beröfva!. Under tvenne sekler har denna akt varit beståndande innan den blef uphäfven; och England har således genom delta sitt exempel ådagalagt vigten af stabilitet i författningar och förfoganden rörande ett lands intressen. Jag är förvissad derom, att i fall någon inom Englands parlament, 35 år efter det denna akt blifvit införd, hade föreslagit dess uphäfvande, så skulle det varit omöjligt att vinna bifall dertill. Na, sedan England genom denna akt kommit till en sådan makt i handel, skeppsfart och skeppsbyggeri, att knappast någon nation i verlden kan täfla med detta land, då, men icke förr, förklarar England att det skydd som genom berörde akt lemnals egna landsmän och egna näringar, skall uphöra, och att andra nationer jemväl skola kunna, i likhet med Englands egna sjöfarande, dit inoch utföra produkter; men när man nu vill anföra Englands exempel kommer man icke derjemte i håg, alt det land, som här är i fråga, vårt kära fädernesland, i alla möjliga hänseenden är England underlägset; att vi, på sätt en talare liknelsevis erinrat, endast äro att anse som små barn i jemförelse med England, när Den i Juni e. m. 525 raan betraktar våra ömsesidiga näringsförhållanden och den ständ* punkt, hvarpå de sig befinna. Månne man då, blott för att följa exemplet af denna jätte, skall upoffra egna fördelar, för att hoppas på andra, sora likväl torde vara långt aflägsna?
Så förde den genom lågväxt skog, gick på en bristfällig bro öfver en myr och sedan åter längs en lång, ändlöst lång, rak och hvit landsväg, på hvilken dammet yrde och på hvilken solen skugglöst glödde. Men ju närmare biskopen kom Roma kungsgård dess bördigare blef nejden: kreaturen, som gingo på bete, sågo allt mer välskötta ut, skogarna blefvo allt mera högväxta och lummiga. Nu syntes sockenkyrkan med sitt torn. Från den förde alléen, om hvilken landshöfdingen talat. Vagnen rullade fram på den jämna vägen som på ett golf; biskopen lade särskildt märke till de ovanligt djupa och breda dikena, på hvilkas andra sida gulnande sädesfält lyste i solen. På ett ställe i slutet af den långa alléen körde kusken mycket långsamt. Vägen syntes här ha varit färdig, men åter på en sträcka blifvit delvis upprifven, hvarför vagnen endast med stor svårighet kunde komma fram. En massa arbetare voro sysselsatta med att gräfva upp vägfyllnaden och ur den sorgfälligt upplocka och afsöndra en del föremål. Den lärde mannen kunde med sina närsynta ögon ej urskilja hvad som upplockades. Han såg blott, att det noggrant uppsamlades och att folket, som arbetade, hade ett högtidligt, nästan dystert utseende och tycktes förrätta sitt åliggande med en viss afvoghet. Biskopen hann ej fråga kusken hvad som var å färde, innan vagnen svängde in på gårdsplanen och stannade på den nykrattade gården utanför corps-delogis’et. Friherrinnan stod på trappan för att taga emot honom. Hennes ögon voro rödkantade och hade ett förskrämdt utryck. — Jag är oändligt tacksam, att ers högvördighet är kommen. Kanske det ger honom lugn. — Inne i Visby ha vi försport att landshöfdingen är så svåra sjuk. — Det är sinnet som är sjukast. Friherrinnan strök med handen öfver ögonen. Gud hjälpe oss! — När jag för några veckor sedan råkade landshöfdingen inne i staden ... — Det var sedan, vid hemkomsten. Han hade blifvet uppehållen därinne längre än han förmodat, och förvaltaren skötte sig på egen hand.
V i d bärens inläggning i flaskorna får man icke glömma, att ofta skaka ner bären, ty större tomrum böra icke finnas. De korkade flaskorna nedsättas i kallt vatten i gryta m e d h ö mellan hvarje butelj, få koka sakta 15 minuter. Man tager ej upp buteljerna, förr än grytvattnet blifvit fullt kallt, ty annars spricka de. Förvaras i kallt, fuktfritt rum. Sur blåbärssaft. Denna såväl som efterföljande beskrifningar äro afprofvade i eget kök och passa för hushåll, s o m icke hafva alltför stora fordringar på » delikatesser ». 5 ' h liter ( Vattnet uppkokas i syltkittel (helst emaljerad), blåbären kokas däri, tills de börja gå sönder; de böra koka sakta ungefär en half timme, saften afsilas försiktigt och får i en h ö g burk sjunka öfver natten. Följande dag afhälles saften varsamt, så att icke det tjocka på botten följer med, slås på buteljer, s o m korkas, hartsas o c h förvaras i källare. Då denna starka saft användes till soppor, tages 4 gånger så m y c k e t vatten därtill. 33 centiliter af ofvanstående sura saft slås till 13 dl. kokande vatten, i hvilket förut kokats ett par citronskifvor (glöm ej att först borttaga de beska kärnorna!) o c h ungefär IB cl. stött socker. Allt får blott koka upp en gång, afredes m e d litet potatismjöl, upplöst i » en tår » kallt vatten. Obs.! af sur saft tages alltid mindre än af söt. Denna enkla soppa är g o d såväl kall s o m varm. Om sommaren, då den serveras kall, förbättras den, om en bit is ilägges. 2 kilo 125 gr. socker 1895 till 4 kilo 250 gr. friska blåbär, 2 ä 2 ' / * strukna teskedar salicylsyra (köpes på apoteket), litet vatten. Sockret kokas m e d litet vatten till vanlig lag. Så ilägges blåbären; de få endast koka 5 minuter från det de kokat upp. V i d den sista minuten (d. v. s. sedan de kokat precis 4 minuter; håll klockan i hand!)
Hr Eliason utförda den äkta mannens motbjudande uppgift med god verkan, och detsamma måste sägas om samtliga birollernas innehafvare, särskildt fröken Borgström. Och Sacha själf — den unga Karla? Om ett barn är det vanskligt att döma, hur mycket som bör tillskrifvas den vällärda läxan, hur mycket ett tidigt vaknadt gry, mäktigt af framtida, själfständig utveckling. Att dock sådant här föreligger, värdt att vårdas, tyckes vara alldeles påtagligt. En teaterkväll, visst icke utan sitt intresse! Men man gick därifrån, tryckt till sinnes. Man hade haft det tungt att lyfta handen till något verkligt, medryckande bifall därinne — ovillig till detsamma är nu ock recensentens penna. Ät dikten vilja vi le tillsammans, vi vilja också gärna röras; men hvarför skola vi plågas? Har icke lifvet själft nog af brutaliteter? Herr Sven Scholander gaf sin andra muskoch Bellmansafton i söndags i Vetenskapaskademiens lärosal, som var fylld till sista plats. Programmet var äfven denna gång deladt i tvänne afdelningar, af hvilka den senare uteslutande upptog Bellmanssånger. I den förra afdelningen inrymdes på begäran Frödings värmlandsvisor, till hvilka soarégifvaren själf satt » melodejor ». Hvarje nummer hela programmet igenom erhöll ett i hög grad dramatiskt utförande och väckte det lifligaste bifall. Intresset för hr S:s föredragningskonst är fortfarande lika stort och allmänt, det framgår tydligt af de båda nu gifna soaréerna. En nyhet, för hvars införande säkerligen mången åhörare är hr S. tacksam, består däri, att han förut på svenska tolkar innehållet af de utländska sånger han föredrager. som aldrig haft något föregående. Jag mötte henne på landsvägen, hon gick mig helt nära, men hon såg mig icke. Hennes blickar gledo förbi mig in i ett aflägset fjärran, icke i rummet, utan i tiden, icke framåt, utan tillbaka. O m detta fjärran hafva de gamla mycket att berätta. Fröken Ester Sidner håller på att varda en af För hvarje gång Sigrid går förbi deras fönvåra populäraste konsertsångerskor.
Vidkommande Bonde-Ståndets då förde klagan öfver de serskilda föreningar Bruks-egare emellan om kol-districten, så liar Kongl. Maj:t förklarat, alt de kol-dis t rict, som äro lagligen erkände och sladfästade, icke böra någorstädes npphäfvas; men i händelse andra föreningar skulle finnas, hvilka ej ega samma helgd, och hvilka kunna anses på något sätt leda lill de kolandes förfång , är det desse obetaget, att i laga ordning söka rättelse lill afskaffande af bevisliga oordningar, För sin del anser Utskottet, att hvad Kongl. Maj:t, på förbemälte sätt, till iakttagande anbefallt bör undanrödja all farhåga hos den kolande Allmogen för faran af godtycklig behandling; äfvensom Utskottet anser, då den ifrågavarande 76 § i i8o5 6 Besv. och Oecon. Utsk. års Förordning uttryckligen stadgar, att alla så val krono-skatte som frälse-skatte, genom samma Författning, förunnade förmoner icke i någor måtto skola minska eller förandra den rättighet till kolfång och andra skogs-förnödenheter, som Bruk och Bergverk, efter de dem förunnade Resolutioner, ega och hittills vanligen åtnjutit; att denna Kongl, försäkran innefattar ett så hufvudsakligt stöd för Svenska Bergsoch Bruks-handteringens upprätthållande, att någon rubbning derutinnan så mycket mindre bör kunna begäras, sorn, der missbruk möjligen kunna ega rum, vägen är utstakad, på hvilken i laga ordning rättelse vinnas må; och tillstyrker Utskottet på dessa grunder att den ifrågavarande Motionen må af Rikets Högloft. Ständer afslås. Slockholm den i3 Maji 1829. Ankom till Exped. Utskottet d. 16 Maji 1829. Betänkande, angående vackt Motion om controller i afseende på Tackjerns godhet m. m. Uti Memorial, som från Ridderskapet och Adeln blifvit tili Utskottet remitteradt, har Besv. och Oecon. Utsk.
Län byggda, för de första 438 Expeditions-Utskottets Förslag till lind, Skrifvelse, N.o 1 q4‘ fern åren efter dessa fartygs utgående; dock anse Rikets Ständer, att restitution af redan erlagda tull-afgifter och skepps-utngälder härvid icke bör ifiågakomma. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 20 Januari 1841. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den g Jan. i84n Piesle-Ståndet den i3 Borgare-Ståndet den i5 Bonde-Ståndet den 20 Rikets Stänclers underdåniga Skrifvelse} angående försäljning till skatte af Kronans en del fisken j m. m. (Stals-U tsk. Uti. N:ris 136 och 291.) S. A. K. Enär utarrenderingen af den betydliga mängd fisken, som Staten, serdeles i de norra Länen, eger, samt de åtgärder, hvilka af utarrenderingen blifva en följd, ej mindre för vederbörande auctoriteter, än för kronobetjeningen i de orter, der ett större antal fiskare förefinnes, medföra mycket besvär och en icke ringa tillökning i göromål, som i många fall ej motsvaras af den ringa inkomst, ett stort antal af dessa fisken lemnar, hafva Rikets Ständer trott, att det i flere hänseenden vore lämpligast och med Statens verkliga fördel mest instämmande, om, med undantag af de större laxfiskena, alla öfriga Kronans fisken försåldes, hvadan Rikets Ständer, för deras del, beslutat, att, med undantag af de stprre laxfiskena, alla öfriga, Kronan tillhöriga, utarrenderade fisken, sedan, vid anställd skattläggning, en efter förut er lagdt arrende lämpad ränta blifvit åsatt, må, i den moii arrendena upphöra, på auction till den högstbjudande under skattemanna-rätt försäljas, samt dervid, till lättnad för köparne och deraf uppkommande ökad täflan, medgifvas, att skatteköpeskillingen, under vilkor att nöjagtig säkerhet derför ställes, må erläggas på vissa terminer, dem E. K.