Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Kongl. Majit, uppå underdånig framställning af Rudskoga och Nysunds till ett pastorat förenade församlingar, under den 27 Juni 1856 i nåder förordnat, att blifvande Komministern inom nämnda församlingar egde åtnöja sig med den förändring af boställe, som Kongl. Majit framdeles kunde finna godt besluta, liar Nysunds församling hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att det ät bemälde Komminister anslagna boställe Svensbohl JW 2, ett halft mantal krono i Rudskoga socken, Wisnums härad af Wermlands län måtte, till afhjelpande af de olägenheter, som tillskyndades ej mindre Nysunds socknemän än Komministern derigenom att både pastorsoch komministers-boställena hafva sitt läge inom Rudskoga socken, fä utbytas emot Sergeant-bostället vid Nerikes regemente Höjdebråten JW 1, om ett ijerdedels mantal krono, i Nysunds socken, Edsbergs härad och Orebro län, för hvilket ändamål sökanderne förklarat sig villiga att genom ärlig afgäld i spanmäl hålla den af boställsinnehafvarne skadeslös, som, i händelse boställena vid närmare undersökning icke skulle befinnas jemngoda, komme i besittning af det sämre bostället; hvarjemte sökanderne begärt att detta byte finge träda i verkställighet, omicke förr, vid nuvarande innehafvares af Höjdebråten afgång.
Till svar på hvad den siste värde Talaren anfört, anhåller jag, att Herr RiddarhusSecreleraren täcktes upplysa, huruvida RiddarhusCanzliet blef besväradt med uppsättning af mitt omförmäldte långa anförande. Jag har både nu och vid förra Riksdagen yttrat mig vidlyftigt i frågan om TullBevillningen; men har, håda gångorna, sjelf uppsatt mitt yttrande, och RiddarhusCanzliet har dermed icke haft annat besvär, än att utskrifva detsamma. Herr Cederschjöld: Till ytterligare stod för den mening, att Protocollet bör vara 36 H. 16 Den 7 Augusti e. m. iusteradt inom 8 dagar, anhåller jag blott få åberopa våra MedStånd till efterdöme. De hafva ofta haft ganska långa Plena. Det oaktadt hafva deras Protocolier merendels blifvit justerade i följande Plenum. Det är således icke för mycket hegardt, att få sitt yttrande uppsatt inom 8 dagar; i synnerhet som jag tror, att vårt Canzlie nu är så organiseradt, att det kunde ske på ännu kortare tid. Undertecknad Riddarhus-Secreterare : Det torde vara alldeles gifvet, att hvar och en af Ridderskapets och Adelns Ledamöter delar Herr Cederschjölds önskan, att Ståndets Protocoll måtte blifva så skyndsamt sorn möjligt, och äfven, om det kunde låta sig göra, inom 8 dagar justerade. Men då Herr Cederschjöld för framgången häraf hemtat en jemförelse och ledning från de andra Stånden, vågar jag just från samma håll hemta en åtminstone i mitt omdöme ganska skälig anledning, att befara ett alldeles motsatt förhållande. Det är numera tillförlitligen kändt, att Ridderskapets och Adelns Protocoll vid förra Riksdagen innefattade io/jo tryckta ark, då de öfrige trenne RiksStåndens Protocoll tillsammans icke uppgingo till fullt 1000 ark. RiddarhusCanzliets tjenstemän utgjordes då af tillsammans g personer, hvaremot BondeStåndet ensamt hade 12, och de båda öfriga Stånden hvardera 7 tjenstemän, allt
Banko-Utskottet: d:o Herr Aminoffs, Johan Fredrik, denna dag väckta motion, angående sättet för Banko-vinstens användande; 2:o Herr Mannerskantz, Adolf Fredrik, denna dag väckta motion att nuvarande eller framdeles uppkommande enskilda Filialeller Privat-banker icke, i afseende på räntan å af dem utlemnade penmnge-försträckningar, må inskränkas inom andra bestämmelser än sorn uti allmänna lagen nu äro eller framdeles blifva stadgade för utlåning af penningar i allmänhet; 3:o Herr Ehrenhoffs, Gustaf Herman, denna dag väckta motion, angående förhöjd pension för förre Bokhållaren i Rikets Ständers Bank N. Magnusson. Lag-Utskottet: l:o Herr Ehrenborgs, Richard, denna dag väckta motion, angående kungörelsers och andra verldsliga akters uppläsande, icke från predikstolarne, utan å sockne-stämma; 2:o Grefve Taubes, Heming Edvard, denna dag väckta motion, om bestämmande af en summa appellabilis för fullföljd af talan i Hof-Rätt emot Under-Rätts beslut i tvistemål; 5:o Herr af Sillens, Gustaf Probus, denna dag väckta motion, om rättighet för inteckningshafvare att af ersättningen för brandskada å den intecknade egendomen åtnjuta betalning; 4:o Densammes denna dag väckta motion, angående bestämmandet af sättet för sjelfspillingars begrafning. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: l:o Herr Ehrenborgs, Richard, denna dag väckta motion, med förslag till sådana förändringar i Kongl. Förordningen om Sockenstämmor i Riket, hvarigenom dessa blifva bestämda att på söcknedag hållas; 2:o II.
Svar på aterremiss . Byggninga-Balken, om ändring af 24 Gap., 4,5 och 6 §§♦ Se Brandstods-Bolag och Brandstodsmedel. om ändring i 26 Gap. 2 och 4 §§.- Se Byggnadsskyldighet. om ändring i 26 Cap. 1 §. Se Kyrkobyggnad. U tlåta iide, Betänkande eller Memorial. Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. r'JQ. c« 1 CO to N:o Sid. Ridd. o. Adeln. PresteStå lidet. BorgareStändet. BondeStändet. Öd CO CO 1—, 0 CO * \ ' * crq Q rr Ridd. 0. PresteBorgareBondef N:o N:o| Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet. N:o I Byggninga-Balken, om ändring i 5 Gap. oell 1S02 ars Stängselförordning. Se Stängselskyldighet. om återupplifvande af S § i 10 Gap. Se t Skog, Besättning; ang:de upphäfvande af 3 och 4 §§. i Kgl. Se Stats-Verket, dess inkomster sid. 9. Se Stats-Verket, dess in Knmstpi’ tsin iS , Båtsmän, Blekinge Läns, om förändrad reglering 72 af tjenstgöringstouren för deni 4 0 84 1 b, } 45 b. i 45 b. 4 45 b. i 45 „ om sättet för deras bortskaffande till och från tjenstgöringsorterne . — 4 2 54 1-4 a. V 45 a. V 45 a. y 45 a. _V, 45 Båtsmännens förseende med kojer och täcken. Se Hufvudtitel 5:te, sid. 5. Bohle och Hamre byar, 0111 anslag för väg tili. Se Anslag för ailm. arbeten.
Dessutom kan icke styrelsen umbära upplysningar, dem pastor är behörig att känna. Dessa erfordras ofta. Med ett ord pastor kan derifrån icke undvaras utan mycken olägenhet. (ny redaktion.) § 3 mom. 2. ”Inom hvarje fattigvårdssamhälle skall linnas en fattigvårdsstyrelse. A landet utgöres denna af sockennämnden i hvilken pastor är sjelfskrifven ledamot”. § 5 (gammal redaktion.) ”För tjenstehjons och statfolks samt fabriks-, handtverks-, bruksoch grufarbetares, jemte deras hustrurs och hemmavarande barns försörjning, skall husbonde ansvara under den lid arbetsaftalet eller kontraktet gäller, så att de icke falla fattigvården till last. Föranlåtes faltigvärds-styrelsen alt under nämnda tid lemna ifrågavar. personer, fattigunderstöd, vare styrelsen berättigad att derför af husbonden i laga ordning söka skälig godtgörelse; dock skall, då sådant understöd af styrelsen lemnäs, husbonden genast derom underrättas. Den faltigvårds-ansvarighet, som här föreskrifves, må dock af fattigvårdsstyrelsen kunna eftergifvas i den mån behof och billighet sådant påkalla”. Det synes mig icke vara välbetänkt om fattigvårds-slyrelsen skulle äga rätt lemna understöd åt ifrågavar. personer, utan att derom förut genom husbonden göra sig underrättad om deras lefti ads - Den 11 Decembe r. 177 nadsomständigheler. Della tror jag skulle endast medföra ett ganska obehörigt sqvallrande och jemrande öfver husbonden, som i de fattiges ögon aldrig gör nog för dem. Derigenom blef styrelsen jemt anlitad och finge aldrig vara i fred. Med skäl kan äfven ifrågasättas, huruvida det kan anses vara moraliskt eller juridiskt rätt, all pä en annans bekostnad lemna understöd utan att lian i sin egen sak blir hörd. Jag tror derför att. denna paragraf bör lia följande lydelse: § 5- För tjenstehjons och statfolks samt fabrikshandtverksbruksoch grufvearbetares jemte deras hustrurs och hemmavarande barns försörjning skall husbonden ansvara, så att de icke falla fattigvården till last under den tid arbetsaflalet eller kontraktet gäller.
Telef. Hanna hvarje helgfri fredag. Infaller helgdag på fredagen, utgifves tidningen näst föreg. eller nästfolj. söckendag. Prenumeration sker I landsorten: å postanstatterna. I Stockholm: hos redaktionen, 1 b o k - lådorna samt å tidningskontoren. Winge. S o m vå- ra läsarinnor helt visst erinra sig, e g n a d e vi i sin tid n å g r a ord åt den första. Ej heller n u har h o n uteblifvit. m. tia, m. m. D e t första fröet till den sedan så rikt spirande idéen h a d e funnit j o r d m å n! krabbasnår m. fl. M a n måste alltså tills vidare taga det material, s o m fans. en genretafla. J. N — g. Unga drömmar. » Men mat och möbler och hela raden, Af oundgängliga, dyra ting? En femrumsvåning i hufvudstaden Oeh sidenklädning och vigselring — Hur skall jag någonsin kunna tänka Att så ' na skatter min skatt få skänka, En fattning värdig min ädelsten? » » Ack, låt oss visa en verld förhäpnad, Att utan sådant man kan bestå, Att är man bara med kärlek väpnad, Så fins der hem i hvar enda vrå! — En droppe honung, af dagg en En stråle sol till dessert derpå, blomlcalk, Bet blefve kosten! Vårt hem? Ja, hör Vår sluga timra vi händigt så: Till väggar ijenar oss mörka skogen, Som står så sälcer, så tyst oeh trogen blott! På vakt, att stormen oss ej må nå; Till tak vi taga Guds himmel blå. Kan något skönare man väl få? Af alla former, af alla färger Der skimra bilder i tusental. (Det är modernt, nu i hvarje sal!) Oeh golfvel — säg, har du skådat maken, En sådan matta, så grön och mjuk? Sök, hvar du vill uti slottsgemaken, Den sjelfve Ilolschild gör afundsjuk: Så mjuk som sammet, så djup i färgen, Så genomväfd ulaf blommor små, Man knappast näns sätta foten på! — Och möbler? Säg blott, hvad stil begär Modern, antik, kanske rococo?
Dessa förändringar har Utskottet ansett vara så nödvändiga, alt förslaget derom, i några delar jemkadt, borde Rikets Ständers pröfning underställas. Föreskrifterna rörande inrättningen af Ridderskapet och Adelns representation äro icke i Riksdags-Ordningen, utan i RiddarhusOrdningen meddelade, hvaraf följer, att de, i likhet med Riddarhus-Ordningens öfriga bestämmelser, kunna af Ridderskapet och Adeln förändras, visserligen endast med Konungens bifall och i öfverensstämmelse med Grundlagarna, men likväl utan de öfriga Ståndens samtycke eller ens hörande. Dessa föreskrifter äro dock icke endast lör Ridderskapet och Adeln af vigt, utan för hela fäderneslandet, och deras uteslutande ur Grundlagarne och upptagande i en särskild Slåndsordning synes derföre icke vara lämpligt, likasom det ock är afvikande från förhållandet med de motsvarande föreskrifterna rörande de öfriga Stånden. En måhända ännu större afvikelse förete ifrågavarande föreskrifters innehåll, i det de stadga, alt Ridderskapet och Adelns samtlige Riksdagsmän äro sjelfskrifne och sjelfve få en hvar bekosta sitt underhåll vid Riksdagen, hvaremot de öfriga Riks-Ståndens ledamöter, endast med högst få undantag, väljas och njuta underhäll af de väljande. Borttagandet af dessa afvikelser och frälsemanna-representationens bringande till närmare sammanhang och lika inrättning med den öfriga representationen synes allena utgöra tillfyllestgörande skäl för det grundlagsändrings-lorslag, Utskottet nu går att framlägga. Men flere och ganska bindande skäl finnas. Utskottet vill väl icke förneka, att ju åtskilliga fördelar kunna med Adelns sjelfskrifna riksdagsmanna-rätt vara förenade; men Utskottet anser olägenheterna deraf vara så öfvervägande och betydande, att en förändring är nödig.
No SS. 3 la och nya Stad, hvartill kommer en mängd af invandrade Tiggarbarn, som årligen intagas till lärlingar vid Smides-haiidteringen. Vid ett sådant förhållande’, och ehurit Sannt det är, att den (Örsta barnaundervisningens besörjande i allmänhet åligger Församlingarne utan bidrag af Stats-Cassan; dock som i detta fall företer sig den märkliga skillnad, att Gevärs-Factoriet, Fristaden och Tunaforss Manufacturverk Utgöra största och betydligaste delen af EskilstU* na Stad, hvaraf följer, att Staten, sorn således, i synnerhet för Factoriet, är en integrerande del och förnämste principalen i detta Samhälle, bör vårda sig om arbetarnes barns äfven första undervisning, hvilken förbin» delse Staten redan erkännt genom årligen, sedan 1802, lemnadt tillfälligt anslagaföö Ridr 3a sk, ifrån Kongh Comttterce-Colle» giuin till en barnalärare, tillstyrker Utskottet Rikets Högloflige Ständer att i Underdånig Skrifvelse anhålla, det täcktes Kongl. Majit, på det sätt Kongl, Majit pröfvar för ändamålet tjeiiligast och snarast verkställbar^ Nådigst befordra inrättandet af allmän Läroanstalt elter HandtDerks - Schold uti Eskilstuna , der undervisning synes böra lemnäs uti bokläsning, ChristendomeU, skrifning af stil, samt uti räknekonsten och dennas tillämp* Allm. Besv.- och Oec.-Utsk. Uti. IV.o 84- ning lill räkningars uppsättande och motböckers hållande in. m.; äfvensom uti de första elementerne af geometrien efter en lättfattlig handbok , och i dess tillämpning till handtverkerierne , serdeles dem, som bedrifvas vid Facloriet och i Fristaden; hvarjemte så mycken undervisning uti Linear-ritning och de första grunderne för Bergs-vetenskapen, som erfordras för att förstå inkomna arbetsritningar och modeller, och att kunna bedöma jernets beståndsdelar för dess ändamåls-enligare behandling vid denna schola, borde meddelas.
I 304 Den 12 Augusti e. m löndom anser man sig kunna begå hvilket brott som helst, men om man offentligen skall framstå såsom förbrytare, då vaknar känslan af skammen, och det är äfven lagstiftarens både rättighet och pligt att offentliggöra brottet, på det att den, som ännu icke beträdt denna bana, matte erhålla en varning alt icke följa förbrytarens exempel, och tvifvelsutan har just dennes närvaro vid församlingens Gudstjenst hos den i Herrans tempel inträdande väckt eller stärkt den ofta slumrande föresatsen att aldrig afvika från dygdens väg. Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle Hr Carlheim Gyllenskjölds förslag att 3:dje och 4:de punkterne må på en gäng förekomma till afgörande, ropades Ja och Nen hvarjemte Gr. Sparre anmälde sig och yttrade: För min del har jag ingenting emot det förfaringssätt, som Hr Carlheim Gyllenskjöld föreslagit, ty hos mången kan tvekan upstå att bifalla kyrkopliklens afskaffande, innan man vet hvad som kommer att sättas i dess ställe. Det förslag, som i sådant hänseende är upgjordt, har utaf flera PresteShs ledamöter under en i ämnet hällen enskild öfverläggning blifvit gilladt och alla de prestman, med hvilka jag härom samtalat, hafva delat denna åsigt. Försfaget afser, afl ingen hädanefter skulle kunna dömas lill enskild skrift, men att förbrytaren icke skulle admitteras till nattvarden, förrän han af sin själasörjare, i närvaro af 2 eller 3 bland de äldste i församlingen, låtit sig enskildt skriftas och aflösas. Saken är icke ny, ty, på sätt jag redan omnämnt, en person, som under ett år afhållit sig ifrån den heliga nattvarden, kan, enl. gällande kyrkolag, af Presterskapet sättas i bann.
Mätte vi i dessa efterdömen af stora fäder finna en uppmaning att besegla våra små aggets minnen; må vi alla, som älska fäderneslandet, ehvad vi hafva burit liberalismens eller conservatistnens färger, ehvad vi gifvit företräde åt fria handelsoch närings-författningar eller trott prohibitiva bättre gagna vårt land, med förtroende förena oss kring .Sveriges tvåtusenåriga konungathron ; och Sveriges lika gamla folkfrihet och sjelfständighet skola då icke behöfva frukta skakningar hvarken inifrån eller utifrån, och dess representanter skola då i enig samdrägt kunna med dess konungamakt rådgöra om hvad dess sannskyldiga nytta i hvarje ämne kan finnas fordra. Bil. Litt. A. Afskrift af K. M:s nåd. bref lill General-tullstyrelsen af den j5 Mars 1834- CARL JOBAN &c. Uti en till Oss ingifven skrift har Handelsbolaget i Stockholm Rantzou (k Biel underdånigst anhållit, att, som nämnda bolag, med beräkning att dess skepp Calcutta, hvilket mot slutet af år (832 ifrån Sverige afgått till Ostindien, skulle komma att derifrån till Stockholm återvända, införskrifvit till afyttrande härstädes elt mindre parti silkesnäsdukar, nankin och postlin, men skeppet likväl, dels i anseende till ett oförmodadt, långvarigt uppehåll i Ostindien och dels genom ovanligt långsam återresa till Europa, icke förrän 1 sista dagarna af nästförflutna December månad anländt til!
Efter öfvervägande häraf, har Utskottet, med afseende ej mindre å berörde Inrättningars obestridliga fördelagtighet, serdeles för de obemedlade foikclasserne, än ock å Bankens säkerhet emot förluster på denna lånerörelse, under fortsatt iagttagande af de i och för creditiv-rättighetens beviljande hitintills stadgade vilkor, ansett sig böra tillstyrka, att den Spar-Bankerne i Riket förunnade creditiv-rättighet i Banken, till här ofvan nppgifne belopp, måtte till nästa Riksdag få fortfara, emot den förut bestämda ränta af 5 proc. årligen, för de af creditiven uttagne summor, samt under förbehåll, att de Spar-Banker, som häraf vilja sig begagna, äro med ändamålsenliga stadganden försedde; äfvensom att hvad å creditiven lyftes, skall återbetalas inom en tid af högst ia månader, och att derför ställes säkerhet af goda fordrings-document, som till ett belopp af minst hälften i värde öfverstiga den uttagna lånesumman. Stockholm den i5 September 1840. Ant. till Exp. Utsi. Jen 17 September, II. 2 e, nr. Utlåtande ofver Herr C. Hallenborgs motion, åsyftande förändring i nu gällande föreskrifter, rörande CassaCreditiv åt Ilypolheks-föreningar. Uti en från Höglofl.
Den 9 Juli e. m. 373 Äfvenledes tillkännagaf H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, att Gr. Kalling, Garl Napoleon, varit föranledd att afresa från hufvudstaden, och att derigenom upkommit en ledighet bland Bänkmännen inom 2:dra Bänkmts-afdelm, som genom val i början af plenum nästa Lördag komme alt återbesättas. Föredrogs ånyo Statsoch LagUtsk:ns d. 2 och 5 dennes pä bordet lagda utlåt. N:o 15, i anledn. af väckt motion, ang:de förändrad plan för fängelse-reformens genomförande. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag anhåller alt Hr Frih. o. Landtm, behagade framställa serskilda propos:r för hvardera af de punkter, som delta utlåt, innehåller. Hvad första och tredje punkterne angår, så har jag vid dem intet att invända, men vidkommande den andra, så anser jag den deri föreslagna skrifvelse!) vara af beskaffenhet att aldrig kunna afgå, enär slutet uphäfver början af densamma, eller ock förutsätter att Konungen skulle låta använda Statsmedel på de ställen, der Han icke fann det vara behöfligt. En sådan förutsättning kan jag icke antaga och förmodar att B. o. Ad. icke heller kan vara af en sådan tanka som del nyss uplästa skrifvelse-förslaget innehåller eller att Konungen skulle använda de för Stadsoch Härads-Cell-fängelser anslagne medel på andra ställen än der Konungen linner det behöfligt och ändamålsenligt; och enär R. St. aflåtit en skrifvelse i afseende på domsagorna och den nya indelning som i afseende på domares tjenstgöring är i fråga, (N:o 126) så måste man taga för gifvet, alt Konungen tager den saken i öfvervägande och således icke beslutar annat än hvad som kan stå tillsammans med berörde, af R. St. redan afgifna skrifvelse. Det beror på Konungen att pröfva huruvida
Allmanna andan har varit god och nagon Öfvernnstrhngning 9. fickornas sida har ej förspiirts.~ F ö r att förebygga faran af öfvernnsträngiiing ha eii del iniiien leninats val r1 matematik skola, enligt Iararnes försaran, flickorna st$ sig ovantadt hrar. Den gynsamma erfarenhet denna skola vunuit har manat till efterföljd, sa att en ny samskola redan öppnats och annu tvenne sådana nasta höst komma att inom landet anordnas. Tyskland. Al / nriuanu @ ska pi11110fdrc~ ' ngen har erhallit roo,ooo mark att anvandas som understöd i t tyska qvinnor, hvilka vilja stndera medicin. Frankrike. A&gt; qvinnosaksii ' iini~~fi I nästan alla lander uppsd i Qr nya organ för qvinnofriågan. SS ock i Frankrike, der den ijercle tidningen af detta slag, &gt;La Federntio~r des Fernn~es&gt; (Qvinnornas förbund), harjat utgifvas. De tre föreg9ende heta: * La droit des frnin~w (Qvinnornas rntt), * La finn~c et I ' EnfaRI. (Qvinnan och barnet) samt d n Citqunne * (Medborgarinnan). Denna sista, som i ar börjat sin femte argang, redigeras af den om q %.innofr$gans utveckling i Frankrike s11 högt förtjenL1 M: lle Hubertine A~~cIert, tillika stiftarinna af den ar 1876 gmndade d i g a n till f ö r s m för qvinnans lagliga rattigheterw. af M. idon Richer, Boqer / &amp; jcml#Met for q v i ~ ~ n a P11 ~ ~ initiativ. utgifvare af ofvannämda * La droit des femmesr och en af qvinnofngörelsens varmaste och verksammaste förkampar i Frankrike, bildades efter deputerade valen förliden höst en extraparlementtir kommission.
—Emellertid kan icke potentialiteten tänkas absolut, utan måste alltid tänkas förknippad med en grad af aktualitet. Det absoluta måste vara alltigenom aktuelt. Därför visar det potentiella förnuftet, hvilket såsom utvecklande sig är tidligt, i det ändliga medvetandet öfver sig till det aktuella förnuftet såsom dess eviga väsen. Tillvaron af detta förnuft kan emellertid icke ådagaläggas, om icke det samma på ett konkret sätt är gifvet såsom innehåll i det mänskliga medvetandet och visserligen, då hvarje konkret uppfattning hos detta medvetande involverar känsla, dunkel förnimmelse, i känslans form. I annat fall förefinnes endast en oförklarbar hänvisning hos det mänskliga medvetandet utöfver det själf. Men tillvaron af förnuftiga känslor följer redan af det ofvan anförda. Det har blifvit visadt, att det mänskliga medvetandet är potentiellt förnuft, som aktualiserar sig själf. Däraf följer, att det är en substantiell enhet i och af alla sina momenter, och att det är konkret och individuellt såsom in potentia innefattande all verklighet. Men äfven hvarje funktion måste af samma grund ur någon synpunkt ega förnuftig konkretion och individualitet, och då förnuftet väsendtligen är själfmedvetande involvera en konkret och individuell uppfattning af förnuftet, d. v. s. en känsla däraf. Emellertid måste äfven hvarje funktion innehålla sinliga momenter, emedan i det mänskliga medvetandet förnuftet på ingen punkt är fullt aktuelt. Därför bestämmes en känsla såsom förnuftig eller sinlig efter, om den förnuftiga eller den sinliga sidan är den principiella. Förnuftiga känslor i egentlig bemärkelse äro de moraliska, bland hvilka den mest expressiva är pliktkänslan hvarför vi göra den till föremål för särskild undersökning. Pliktkänslan är känsla af en ovilkorlig fordran af ett visst handlingssätt såsom det enda, hvarigenom förnuftets rätta aktualitetsgrad i handlingens ögonblick vinnes. Denna känsla är förnuftig ur formel synpunkt, emedan den är ovilkorlig och systematisk, ur reell, emedan den bestämmer ett visst handlingssätt såsom det enda rätta i afseende å personligheten i det hela. Emellertid ingår i pliktkänslan liksom i hvarje förnuftig känsla en sinlig sida, och emedan känslan såsom en potentiell förnimmelse har bristande klarhet och tydlighet, är denna sida omedelbart förknippad med den förnuftiga.