Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han fruktar mig således: det är bra! men han vill insöfva mig: få se hvilkendera af oss begge kan hålla ögonen längst öppna. Hemkommen från couren, yttrade han till sin vän: «Du har rätt, bror Curt! nå«gonting eftertänkligt hvälfver sig inom konungens «sneda panna. Han smeker och stryker sig på en, «som katten, men jag märker nog, att klorna äro «färdiga att spännas. Prins Carl, med sin oskicklig«het, skämmer dessutom bort hans spel. Öronsnib«ben skjuter ett godt stycke fram under den nådige «herrens larf, och deraf tar man lätt reda på begge.» Medan aftonens företeelser på hofvet berättades, skärskådades och bedömdes under samtalet mellan generalen och hans vän, hade konungen, efter slutad cour, kallat sina bröder in i sitt kabinett, der han gaf hertigen af Södermanland en skarp sparrlakanslexa för hans öfverilade utfall mot en så slipad partigängare, som Pechlin. «Du röjer i otid mina hem«liga tankar och öfverändakastar derigenom mina «slugt anlagda förslager – yttrade Gustaf. – «Hvad «skall det heta, min herr bror? Är det ett sådant bi«träde, jag har att påräkna? För att blanda bort «saken, sedan man nu kanske redan är oss på spå«ren, måste en alldeles ny, i ögonen springande vänd«ning uppenbara sig i vårt sätt att synas. Men inga «vidare obetänksamheter, det förbehåller jag mig. «De tillgängliga bevisen på din ifver, min kära Carl, «att främja den goda saken, som likväl icke så anses «och benämnes af de uppstudsiga partierna, gör en »försoning mellan dig och dem omöjlig. Din fram«gång beror således helt och hållet af min, och ditt «uppförande skall bestämma arten af min erkänsla.» Den unge hertigen sväljde sin förtret och lofvade bot och bättring. Det beramades, att hofvet skulle oförtöfvadt flyttas till lustslotten, der konungen och hans bröder skulle öfverlemna sig endast åt nöjen och muntra upptåg, låtsande hvarken taga någon del i, eller egna någon uppmärksamhet åt statsangelägenheterna.
Uti ett till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvet memoria], som blifvit till Lag-Utskottet remitteradt, har Riksdagsfullmäktigen Nils Andérsson fråh Christianstads län anmärkt, hurusom om förmälda skyldighet medförde icke obetydliga besvär samt vore för klockare särdeles betungande, synnerligast på de ställen, der skollärare-befattningen vore med klockaretjensten förenad; och har motionären, på sådan grund och med afseende derå, att Häradsprostarne för sina skrifvelser lill Konsistorierna eller Konungens Befallningshafvande åtnjuta fribrefsrätt samt kyrkoherdarne begagna krono-brefbärare för förskaffande af bref till inom pastoratet boende tjensteman, löreslagit, att klockare mätte varda från nämnda ålig gande befriade samt kyrkoherdarne antingen berättigade att, i likhet med andre embetsoch tjenstemän, med vanlig post, under portofrihet afsända Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 10. 13 sina embetsbref jemväl till Häradsprostarne, eller ock skyldige att sjelfva , på egen bekostnad, sådane bref fortskaffa. Vid den öfverläggning, som berörde motion inom det Hedervärda Ståndet föranledt, hafva åtskilliga ledamöter med motionären instämt, men deremot andre ogillat det af honom framställda förslag, för så vidt det kunde afse ifrågavarande skyldighets öfverflyttande på allmogen, samt till stöd för sitt ogillande åberopat obilligheten deraf, -att ytterligare föröka det besvär, allmogen genom kronobrefbärings-skyldigheten redan finge vidkännas; i anledning hvaraf Nils Andersson inskränkt sin motion till den hemställan, huruvida icke, då klockareoch skollärare-befattningarne voro hos en person förenade, denne kunde vara från merbesagde åliggande fritagen och detsamma kyrkoherden sjelf tillkomma.
Maj:ts nådiga Kungörelse af den 11 Maj 1855, motsvarar Nittiofyra tunnor saltad strömming, samt emot erläggande, såsom skatteköpeskilling, af Ett tusen Tvåhundra Femtiotre (1,253) R:dr 16 skilling Banko jemte sex procent å sistnämnda summa i afgift till Wadstena krigsmanshus, och Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium den 28 April 1857 utfärdat skattebref å kronofisket vid Trysunda • hamn med dertill hörande lägenheter, så hafva bemälde socknemän sedermera ifrågavarande fiske under skat.temannarätt innehaft och derföre till Kongl. Majit och Kronan årligen från och med 1857 till innevarande tid utgifvit den ränta, som i nåder blifvit bestämd att af fisket utgå, nemligen 94 tunnor saltad strömming, som, efter omsättning och förenkling af ordinarie räntan, är förvandlad till 4,971 Lfä. eller 994 centner 20 fä. hö. Ehuru en tidrymd af endast åtta år hunnit förlida sedan fisket blef med eganderätt till socknemän nen upplåtet, hafva socknemännen likväl varit i tillfälle att erfara det fiskets bibehållande emot den årliga räntan blifver för dem ett i högsta grad betungande onus, hvartill orsaken är att söka uti ränteförvandlingen, som synes med hvarje år verka en allt större skilnad emellan förra räntan strömming och nya räntan hö. Det arrende af 135 tunnor saltad strömming, som socknemännen årligen erhålla för fiskehamnen, förmår ej göra verkningarne deraf mindre kännbara, Bih. till B. St.
Må mig jemväl tillåtas draga R. o. Ad. lill minnes, huruledes frågor i enahanda ämnen vid föreg:de riksdagar blifvit behandlade af Lagoch Ekon.Utskm gemensamt; hvadan jag gerna förenar mig i den anhållan, att den nu väckta frågan måtte blifva till båda Utsk:n remitterad. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt han, då frågor rörande fattigvården hufvudsakligen tillhörde Allm.Besv.- o. Ekon.Utsk. och således detta Utsk. tillkomme att bedöma lämpligheten af Hr Ribbings ifrågavar. förslag, hvilket endast i fall bifall dertill ansåges böra tillstyrkas, syntes erfordra behandling af LagUtsk., hade föreslagit motionens remitterande till endast förstnämnde Utsk., men rju, sedan motionären begärt remiss till Lagsamt Allm. Den 8 Januar 87 Besv.- o. Ekon Utsk. och ingen bestridt denna begäran, finge hemställa om R. o. Ad. behagade bifalla, att denna motion jemte de derom nu afgifne yttranden, remitterades till såväl Lagsom Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Ropades ja. Föredrogs och remitterades till StatsUtsk. Frih. Stael von Holsteins, Otto Wilh., d. 30 sisth Dec. e. m. på bordet lagda motion, att honom mätte tilläggas ersättning för erlagd fullmagtslösen och förminskad löneinkomst för det af motionären åter tillträdda Justitiaeråds-e mbete. Föredrogs den af Hr von Hartmansdorff, Äng., d. 30 sisth Dec. e. m. mundtligen väckta motion, ronde förhöjning af slämpelafgiften för tidningar, hvilken, sådan den af motionären d. 4 dennes blifvit skriftligen aflemnad, var af följande lydelse:
Om snickarne i Götheborg blott förstode sitt handtverk, skulle jag ingalunda vilja beröfva farbror detta makalösa skåp. Baronen smålog. – Du har som alltid rätt, käre John Hall, det är snickarne i Götheborg, som äro dummerjönsar. Det är ogörligt för dem att kopiera, än mindre att efter beskrifning förfärdiga ett sådant skåp. – Platt omöjligt. Det är därför jag måste ha det här! – Kan du tro mig vara kapabel att sälja ett familjestycke, som har affektionsvärde, för trehundra riksdaler? – Vill farbror sälja det för fyra hundrade? John stod och stampade med foten i golfvet, som han brukade göra, när han inte strax fick sin vilja fram. – Hade jag den faiblessen att göra det, min käre John Hall, kunde du lätt få den föreställningen, att allt här i huset vore till salu, till exempel det gamla konsturet, på hvilket du förut spekulerat, eller Sèvrevasen, som jag hört, att du också gärna vill komma åt. Nej, rör den inte från sin plats, den är mycket bräcklig. – Jag skulle inga sådana föreställningar få. Sälj mig bara skåpet, så blir jag nöjd. För hvilket pris som helst! – Käre John – om jag nu ville pungslå dig – men det vill jag inte. Låt gå då för fyra hundrade, eftersom finanserna äro mindre briljanta för ögonblicket. Lofva mig blott en sak, att ej för någon omtala, att jag gjort mig af med en sådan klenodie – helst till detta pris. – Det svär jag att inte göra. När får jag låta afhämta skåpet? – Det är väl bäst att vänta därmed tills i morgon för villervallans skull ute i staden. Går du redan, John Hall? Är du rädd, att jag skall ångra mig och taga tillbaka mitt löfte? John rodnade. Han kände sig genomskådad. Med stor brådska tog han upp ett smutsigt visitkort ur fickan och tecknade några ord därpå, hvarefter han räckte det till baron Koskull. – Var god och tag det här! Det är en anvisning på fyra hundrade riksdaler, som farbror torde lyfta hos Herpel på contoiret. Jag är obeskrifligt glad och tacksam. – Se hit ett ögonblick! Hvad sägs om handen?
Finspong denna viig uppgifves utgöra tillsamman 27 öre, och med tillägg af 2 ä 3 mils forlön derifrån 40 ä 46 öre per centner, samt till Hulltorp, med tillägg af 1 ä 2 mils landtransport, 33 öre, hvaremot forlönen landväg från Örebro vintertiden utgjort äfvenledes 30 ä 40 öre per centner, efter olika afstånd till de särskilda verken. För de större verken, såsom Finspong och Motala, hvilka tillsamman producera 80 ä 100,000 centner jerneffekter, skulle genom den ifrågavarande jernvägen ingen minskning i transportkostnaden äga rum, hvaremot för de nordligare verken någon ringare skilnad kunde uppkomma; men dessa erhålla dock redan en fördel genom Vestra stambanan i förening rr med banan från Halsberg till Örebro, då tackjern, efter omkring 3 mils jernvägs 11 - 82 transport från sistnämde stad, kan levereras på ungefär 3 mils afstånd från de nordligare verkstäderne, hvilka äro mest aflägsna från Norrköping eller kanalen. Hela jern tillverkningen inom Tjällmo oell Hällesta socknar har i medeltal uppgått till omkring 40,000 centner årligen, hvartill således erfordrats 50,000 centner tackjern. Kommittéen anser på grund häraf icke heller den fördel, som genom det framställda förslaget skulle beredas den ifrågavarande orten, uppväga olägenheterna för den större rörelsen från och till Norrköping, hvilka en förändring uti Ostra stambanans rigtning i enlighet med ifrågavarande framställning skulle åstadkomma. Kommittéen får sålunda i underdånighet föreslå, att Östra stambanan måtte anläggas från Katrineholm på Vestra stambanan öfver Norrköping, Linköping och Mjölby, förbi sjön Sommens norra ända till Nässjö, der den sammanträffar med den Södra stambanan. Hela banans längd och anläggningskostnad komma att utgöra från Katrineholm till Norrköping 4 mil 25930 fot. Norrköping till Linköping 4 » 7720 » » 3,173,242. Linköping till Nässjö 10 » 24500 » » 7,436,245. eller tillsamman 19 mil 22150 fot. Norra Stambanan.
Utgifvet mynBankens matalliska kassa i myntadt tadt Silfver i och omyntadt m. m. har Silfv.-Specie. ökats: R:mt minskats: Då från minskningen 14,948,669:41. dragés ökningen 6,136,183:03. visar sig den effektiva minskningen med 8,812,486:38. Metalliska kassan utgjorde den 14 September 1861, med afräkning af depositionsskulden i dukater. 27,435,691: 21. Med afdrag af minskningen i silfver 8,812,480:38. och i guld ... • 23,496: - 8,835,982:38. uppgick nämnde kassa den 13 Sept. 1862 tili . 18,599,708:83. 19 § 15. 1 utländskt mynt innehade Banken den 23 Septemb 101* Tillgängen af ~~ 'J’ö,ndskt silf vennynt. 1861 Rant 704,376: 04. *ilf' eller i Ryska rublér 702,792: 38. och i Holsteinska, Danska och Norska speciel1,583: 66. Detta förråd är sedermera förminskadt till 689,664:92. eller med R:mt 14,711:12. genom försäljning af Ryska nibler, hvilken försäljning skett till pris af dels 58 R:dr 40 öre dels 58 R:dr pr <ti viktualievigt. Tillgången af utländskt mynt, förvandlad till Riksmynt, utgjorde således vid den af Revisorerne den 22 nästlidne September anställda inventering, i öfverensstämmelse med hvad § 4 här ofvan gifver vid handen, Runt 689,6 64:92. deraf i Ryska nibler 688,081:26. samt i Holsteinska, Danska och Norska spec. 1,583:66.
För vinnande af nu åsyftade ändamål har man i allmänhet ansett af nöden, dels att åt köpafhandlingarne gifves en större offentlighet, än den nämnda författning föreskrifver, dels att viss tid bestämmes, hvarinom tvist, som vid utmätningstillfälle uppstår angående bättre rätt till gods, bör göras anhängig vid Domstol, och dels att köparen alltid skall vara skyldig med ed betyga köpaftalets riktighet, ehuru åsigterna varit delade i afseende på beskaffenheten af bestämmelserne i berörde hänseenden; och går nu Utskottet att taga i betraktande de förslag, som i dessa serskilda fall blifvit framställda. Hvad således först angår offentliggörelsén; så har man föreslagit köpafhandlingarnes kungörande i allmänna Tidningarne, eller Länens Tidningar eller genom Konungens Bef*llningsb»fv«nd«s Kungörelser, samt antingen blott i kyrkan uti den församling, der säljaren bor, eller ock äfven i angränsande socknars kyrkor. Emot kungörandet i Tidningarne förekommer emedlertid, att läsning deraf bland allmogen, och således den största delen af folket, ej är allmänt bruklig; att man ej kan föreskrifva någon bestämd tid för kungörelsernes införande, emedan sådant måste bero på tid och utrymme, och således ej på köparen; att utgifvare af Länstidningar icke ovilkorligen lära kunna åläggas införa omförmälda kungörelser, och att ett dylikt kungörande dessutom skulle medföra alltför betydliga kostnader för de mindre bemedlade, bland hvilka köp af ifrågavarande art dock allmännast förekomma. Då Utskottet således ej kan instämma ijförslagen om nu omförmälda kungörande, finner Utskottet deremot lämpligt, att underrättelse om skedt köp meddelas från predikstolen i kyrkan uti den församling der 7 Lag-Utslcottets Utlåtande, Ti-.o 102. säljaren bor, på det de personer, med hvilka han snarastkommer i beröring, må lära känna hans ställning; men något kungörande i angränsande kyrkor synes Utskottet icke behöfligt; hvaremot Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad en motionär föreslagit, finner så väl Öfver-Ståtbållare-Embetets Kansli, som vederbörande
S v a r till fru B. af I d u n. S e n: r 1 af Idun för 1889. Sthlm Brahegatan w P£ [56] Annonser. LED / GA PLATSER. hornberg borg &amp; C:is [95] Annonspris: 25 öre pr petitrad ( Ingen annons införes under 1 kr. Våra barn. — Handarbeten. — Bostaden. Matlagning. — Bakning. — Efterrätter. ~ Drycker. — Konservering. — Fönsterträdgården. — Huskurer. — Hvarjehanda — Lä- kareråd. — Frågor. — Svar. — Breflåda. P [81] PS VARJE PLATSSÖKANDE. (G. H e d e m o r a, p. r. P r i s e t å Skand. Modet, är eljes 8 k r. p r år, 2 k r. 5 0 ö r e p r qvartal. Billiga priser. S v a r till » L. r. annonser s o m beröra familjekretsen. — Annonser m o t t a g a s endast genom S.Gumaellus annonsbyrå och hos redaktionen. Abonnentsamlare a n t a g a s. Kronprinsessan Stephanie af Österrike (med porträtt). — » Bättre » och » sämre » flickor »; af Elna Tenow. — Något litet om friskgymnastik; till Tduns unga läsarinnor, af Majlcen. — Iduns femte pristäfling. — Våra barnbaler; småprat af — er. — I skaiferinyckelfrä- gan; af Hoi. — Teater och musik. — En radikalkur; novell af Elin Amecn (forts.). — Från Iduns läsekrets. Frågor. Hur skall man förhindra, att på hösten de pä sommaren utslagna bladen på Aralier krympa ihop omkring stammen, gulna och falla af? Skola de ha sol eller skugga? v. S — n. K I IN 14. i 22- REGIMEN. 2 Behandlar företrädesvis Barnsjukdomar. [34] Bästa skydd mot köld och värme 00 v » ^ö^ä^-itt^-öt-rV-tie-Go^a^e-t CO o o B ref låda.
- Emot hufvudresuHatet utaf Utskottets behandlingssätt af bank-frågan, får jag mig reservera, emedan, om ifrågavarande Betänkande vinner Rikets Ständers bifall, ingenting är afgjordt, huruvida banker med sedelutgifniijgs-rätt skola bibehållas, men väl på ett indirekt sätt förhindrat ali uppkomst af ny enskild bank i de orter, hvilka hitintills, till stor olägenhet för industri och näringar, helt och hållet sakna sådane inrättningar; hvilket sätt alt tilivägagå jag icke kan anse underlätta penninge-rörelsen i allmänhet. Ett uppskof på 3:ne år är visserligen ensamt en ofantlig olägenhet, men då man dertill lägger, att, om Utskottets förslag i sin helhet gick i fullbordan, så skulle, enär Riks-Bankens alla tillgångar uteslutande blifvit afsedda för ersättandet af de nuvarande Privat-bankerne, och då Stats-verket likaväl nästa riksdag som nu torde taga banko-vinsten i anspråk, all utsigt försvinna för erhållandet från Riks-Banken af ens biträde i kreditiv-väg åt de vidsträckta orter, som allt hitintills i dessa afseenden varit och äro alldeles lottlösa.» Bih. lill B. St. Herr Friherre Tersmeden IV. F., och Herr af Geijerstam, Carl, hafva instämt uti Herr Wallenbergs reservation i hvad den angår det af Utskottet gjorda tillstyrkande, att Filial-bank ej må ega att beräkna högre ränta än 5 procent. af Herr Doktor A. IS ordström: »Då Utskottet föreslagit lägre ränta och för höjdt kreditiv åt Filial-banker, som kunna uppkomma för alt ersätta upphörda Privatbanker, anser jag rättvisan hafva fordrat, att enahanda förmåner hade blifvit tillerkända de Filial-banker, som redan äro oktrojerade. Det torde ock komma attt visa sig, att olika förmåners beviljande ål samma slags banker skall menligt inverka pä och undergräfva nu existerande Filial-bankers bestånd, emedan dessa icke kunna uthärda täflan med de mera gynnade och privilegierade, som uppstå i deras granskap.»
Af Univetsitetets styrelse gjordes nemligen då en underdånig hemställan, hvilken sedermera år 1850 förnyades, alt, jemte lieie au - 12 ExpeditionsUts/rolleIs Förslag lill underd. Skrifvelse (Ira lä rosl ola r, äfven en för den llieorrliska medicinen och medicitial-lagfarenhelen malle inräIlas. Enär likväl Universilelets behof i della alseende ännu icke blifvit IVIldl. har underdånig framställning fr An Universilelet äler skett om anslag för en dylik profession. Till slöd för framställningen iir hufvudsakligen antonii, ali undervisningen i den Iheoreliska medicinen, innefattande palhologien, nosografien och medicinens historia, för närvarande iir förenad med undervisningen i den praktiska medicinen oell all föredragningen af medicinal-laglärenhelen Åligger Professoren i Anatomien och Fvsiologien ; alt föreningen af sa manga olikartade, livart lör sig vigliga ämnen icke tilläte deras tillbörliga behandling; alt antalet af lärare äfven vore ringare än man i allmänhet ansett behöfligt för medicinska undervisningen, äfvensom att Lunds Universitet hade särskilda lärostolar för den ((teoretiska och den praktiska medicinen. DA salunda en ny lärostol inom den Medicinska Fak ulldén vid ifrågavarande Universitet länge ansells vara af behofvet påkallad, och del icke heller svncs kunna bestridas, att lör den medicinska undervisningens ändamålsenliga ordnande del är af nöden, all antalet af lärostolar inom berörda Fakultet, nu endast fvra lill antalet, ökas, helst föreningen af' de olika ämnena, hvilka, såsom ofvan är vllradl, hvart för sig äro al hufvudsaklig vigt och betydelse, mäste hafva lill följd, alt eli eller flera af deni vid under visningen komme alt eftersättas Det är ock gifvet alt hvarje kunskapsart, hunt lielvdelselull den äfven för samhällets praktiska lif ma vara, icke kan vid Universitetet behörigen fylla sin plats och Inrkofras ulan "ali densamma får tillfälle a11 utveckla sill eget vetenskapliga element.
Skulle detta mitt vördsamma förslag gillas, vunne man dermed: att alla skarpskytteföreningar erhölle instruktörer; att instruktions-aflöningarne utginge i prineipiel likhet med sättet för dylika aflöningars utanordnande vid artnéen; att dessa aflöningar aldrig öfverstege det verkliga behofvet; att vederbörande myndigheter vore satta i tillfälle att kontrollera såväl instruktionsarbetet som den derför beräknade aflöningen, samt slutligen att totalsumman för erforderliga instruktion saflöningar, i betraktande af de få mellanstunder, som skarpskytteföreningarna hafva tillfälle att egna åt de militära öfningarne, efter alla anledningar icke kunde uppstiga till något så särdeles högt belopp. Jag anhåller vördsamt om remiss härå till vederbörligt Utskott. Stockholm den 22 November 1862- C F Ridderstad JW 58. Af Herr Widell t Om eftergift af Kronans rätt till danaarf efter Andrietta Lundborg och arfsmedlms användande till utvidgning af läroverksbyggnaden i Marstrand. Marstrands lägre elementarläroverk har länge haft behof af ett bättre läroverkshus, oeh vid 1859 — 60 års riksdag medgåfvo Rikets Ständer vilkorligt forsin del: att af Kronans tomter uti staden nödig grund, för utvidgning och ombyggnad af dervarande elementar-Iäroverks hus, finge ■ ostnadfritt upplåtas. Kongl. Maj;t fann dock icke för godt att härtill för sin del lemna nådigt bifall; hvarföre staden och läroverket gingo miste om den stora förmån och lättnad, som kunnat beredas byggnadsföretaget genom fri tomtplats och derigenom möjliggjord försäljning af gamla läroverksbyggnaden och dess tomt. Man har alltså måst vara betänkt på ombyggnad af detta gamla hus. Stiftets byggnadskassa, som enligt skolstadgan härtill borde åtminstone bidraga, är dock alldeles uttömd. Kyrkooch skolekassan, som hittills nödtorftigt underhållit byggnaden, har skulder utöfver sina kontanta tillgångar och sina utestående fordringar. Staden Marstrand har visserligen ingen lag - Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 54, 101 lig skyldighet att bekosta denna ombyggnad och saknar dessutom medel derför.
I händelse sådant, för verkställandet af Riksgälds-kontoréts förestående utbetalningar, finnes ömedgängligen nödvändigt, ega fullmägtige'att under de i § (se Stats-utskottets memorial No ai5 sid. 6) stadgade vilkor och förbehåll upplåna härtill erforderliga medel emot detta verks obligationer, ställda till inlösen antingen efter viss förfallotid eller efter föregången uppsägning. Ank. till Exp.-Utskd. 4 Aug., kl. 5 e. m. 'Utlåtande, i anledning af erhållne åtcrremisser å Betänkanclet JY;o 205 j angående ifrågastäldt låneunderstöd af allmänna medel för hamnanläggningen vid Warberg. (U. A.) Dét af Statsutskottet under N:o 265 afgifna utlåtande, deruti Utskottet afstyrkt bifall till en af herr S. W. Malmstedt väckt motion om anvisandet Bih. till R. St. 4 Samt. i Afd, 2 Band. 54 lla\t\ i 10 Ståls-Utskottets Utlåtande, N:o 304. af eli låneunderstöd utaf allmänna medel, stort i5,ooo r:dr, för hamnanläggningen vid Warberg, har, enligt ankomne protokollsutdrag, blifvit bifallet af Bonde-ståndet, men deremot från de trenne öfriga Riks-stånden, i följd af förekomna anmärkningar, till Utskottet återremitleradt. Desse anmärkningar äro hufvudsakligen följande: alt ifrågavarande lia innan läggning vöre af synnerlig vigt icke allenast för Wärbergs stad, utan ock för kringliggande landsort, hvars skogsprodukter derigenom bereddes en lättad afsättning, äfvensom för sjöfarten i allmänhet, enär på den öppna platsen af Halland icke funnes, någon annan hamn, hvarest sjöfarande vid inträffande storm kunde erhålla en säker tillflykt; att, med afseende å sistnämnde förhållanden, jemväl kunde ifrågasättas, huruvida staden vore förpligtad att ensam bekosta meranämnde hamnbyggnad; att, då Rikets nu församlade