Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet anser sig härvid först böra, rörande Bonde-Ståndets anmärkning, erinra, huruledes Utskottets förslag åsyftar alt berättiga RiksStånden alt, i fall de enhälligt så önska, åt ett Utskott uppdraga ntöfningen af deras magt i elt visst slags frågor, med vilkor, att delta Utskott, för nämnda magtutöfningj erhåller en utomordentlig förstärkning. Hvad Utskottet derjemte föreslagit, nemligen alt delta Förstärkta Utskott äfven skulle till Riksens Ständer aflemna vanligt utlåtande om sådana delar af en i öfrigt åt Utskotlet till afgörande öfverlemnad fråga, som något Riks-Stånd ansett Riksens Ständer sjelfva böra afgöra, grundar sig på nödvändigheten för de män, hvilka ega att å Riksens Ständers vägnar besluta om vissa delar af en fråga, alt, genom en uttömmande behandling af frågan i alla dess delar, erhålla en så omfattande öfversigt deraf, som Bih. till R. St. I öfrigt står Utskottets förslag i en lätt funnen analogt med hvad stadgadt är i Regerings-Formen» 56, 6g och ji §§. samt Riksdags» Ordningens j3 om förstärkta Utskott, dock med den väsendtlig» skilnad, att det Förstärkta Utskott, hvarom i Memorialet J?Jro 61 är fråga, och som kommer att sakna vägledning af Ståndens debatter, måste både öfverlägga och besluta, äfvensom att samma Förstärkta Utskott, i anseende till vidden af de göromål detsamma kunna uppdragas, kan tillåtas fortsätta sina arbeten äfven efter Riksdags slut. Bonde Ståndets anmärkning afser deremot en rätt för Riksens Ständer ali, för vanlig utredning af ämnen, förstärka Utskott i annan ordning, än den, sorn Riksdags-Ordningens 36 4 morn. föreskiifver.
Rikets Ständer med deri af sednast församlade Stats-Revisorer afgifna berättelse om verkställd granskning af Riksgälds-kontorets tillstånd och förvaltning. S. i). Föredrogs och remitterades till Banko-Utskollel Rikets Ständers år 1857 församlade Revisorers berättelse angående verkställd granskning af Banko-verkets tillstånd, styrelse och förvaltning. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets Utlåtande N:o 71. i anledning af väckt motion om alerinlörande i Ranken åf dån Fahlu Bergslag förut medgifna beiåningsrätt å råkoppar. Hrot.-Utdrag deri 20, Januari 1858. 775 Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. i*. Föredrogs ånyo Konstitutions-V!skottets Memoria! N:o 02, med förslag lill ändring af de i Tryekfrihets-förordningen. genom hänvisning lill il kapitlet Missgernings-Balken,-' fastställda straffbestämmelser. Antogs att hvila lili grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. Vran Heden. Bonue-StåndeJ. S. D. Efter skedd föredragning hifölls Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 205. i anledning af Kammarskrifvaren i Riksgälds-kontoret H. af Trolles ansökning om pension vid afsked stagandet. Ren 20 Januari. Frän Högloft, Hidderskapet ock Adeln. S. I). Vid förnyad föredragning af Banko-Utskottets den lii och tö dennes på hordet lagda Utlåtande N:o 70, i fråga oni sättet för användande al de medel, sorn, enlig! Kongl.
Detta medelvärde kan under starkare ombyte af goda och onda årsväxter ömsom skada Räntetagaren och Staten, och då Embetsmännen lika väl måste vara Medborgare som alla öfriga Folkklasser, så finnes ingen billighet deruti, att Den 8 December f. ni. 85 de på and ras bekostnad ensame skola vara fritagne frårt följderna af stigande och fallande priser. Denna billighets-princip har StatsContoiret glömt uti dess förenämnde underdåniga skrifvelse, men Representanten måste, med hågkomst deraf, söka försvara hemmavarande Medborgares rätt; och är det på grund häraf jag ödmjukast föreslår, dels att Rikets Ständer nu må antaga samma princip för Riksmarkegången, som vid i8a3 års Riksdag blef använd, dels att ett lika minimipris af 6 R:dr B:co per tunna, som då fastställdes för de Embetsman, hvilka i sednare tider fått spannmål anslagen på sina löner, att efter Riksmarkegången utgå, nu äfven i lika afseende blifver antaget. Med de förhoppningar man nu kan göra sig om tillräckliga tillgångar af spannmål inom Riket, kan man icke gerna förmoda högre pris på Korn och Råg öfverhufvud, än 6 R:dr B:co. Att derföre, på sätt Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition innehåller, öka nämnde minimipris till 7 R:dr B:co, vore att, utan anledning af billighet, öka den ena Medborgarens förmåner på den andras bekostnad. Då Rikets Ständer, efter 1809 års lyckliga revolution, fäste deras omtanka på minskning af öfverflödiga Embetsmän och en möjligen dermed förenad lönebesparing, 86 Den 8 December f. in. förmodade de väl icke, att alla till utarbetande af härtill hörande Förslager nedsatte och ännu fortfarande Coniiteers göromål skulle föranleda till ökning af Embetsmanna-antalet och högst betydlig ökning af lönerna.
Blott ett par alnar skilde dem åt, och ändå var det, som om en oöfverstiglig ismur rest sig emellan dem. De tycktes icke ens märka hvarandra. Hon reste sig och gick med tysta, lätta steg bort till kakelugnen, rörde om brasan och återvände därpå till gungstolen. Och han stod i samma orörliga ställning, han vände ej ens på hufvudet. Så blef det åter igen så dödande tyst, och man hörde blott sprakandet och knastrandet i de halfkolnade bränderna. Till och med pendylens regelbundna knäppningar foreföllo i dag mer än vanligt ljudlösa. Kanariefågeln i rummet bredvid gjorde ett försök att slå en konstnärlig drill, men tystnade plötsligt, liksom förskräckt öfver att ha stört den djupa tystnaden. Hur hade denna tryckande, disiga stämning kunnat tränga in i detta lilla förtjusande hem, som tycktes enkom skapadt för en ogrumlad lyckas harmoni? Den gamla historien! De unga tu hade grälat för första gången. Grälat? Å h fy! Det skulle hvarken hon eller han velat medgifva, att de gjort; det hade ju bara uppstått en liten meningsskiljaktighet, och den hade gifvit anledning till en liten dispyt. Det var alltsammans! Men var det alltsammans, hvarför då denna isande köld? Hvarför stod han där vid fönstret med minen af en krossad man, som gjort upp räkningen med lifvets fröjder — hvarför stirrade hon så stelt i den uppslagna boken, medan en nervös skälfning kring de friska, röda läpparne då och då förrådde det lilla blonda hufvudets upproriska tankar? Ja! Hvarför skulle han ta sig en sådan retsam öfverlägsen ton emot henne? Var hon då en gås, som ingenting begrep? Å h, hon var icke längre någon pensionsflicka, som beständigt behöfde underordna sina meningar och tycken! Nej och åter igen nej — det var hon inte! Och hon — hvarför skulle hon motsäga honom i en ton, som om hon ville för all framtid fastslå, att han icke fick ha någon egen vilja i huset? Det här artade sig j u till ett riktigt trefligt toffelvälde! Nej, det var klart, att han fick vara på sin vakt — bättre att stämma i bäcken än i ån!
Jag har fästat mig vid formen af Utskottets Memorial, och finnér bristerna i detta afseende vara ganska stora, särdeles då Utskottet, såsom en Ledamot redan anmärkt, både föreslagit Rikets Ständer att enligt 107 §. begära den Rådgifvande Personalens entledigande ifrån sina Embeten, och att gifva dem decharge. Jag yrkar derföre återremiss af Memorialet, för att, då det i ett förbättradt skick återkommer, få vidare yttra mig öfver dess innehåll. Jag han likväl icke undgå, att till besvarande upptaga en anmärkning, synnerligen Som den rörer ett ämne, i hvars behandling jag, till någon del, Varit medarbetare. Jag måste dock beklaga, att Konungens Rådgifvare vid detta tillfälle icke äro tillstädes och kunna försvara sig. Det blir således deras eget fel» om oförtjenta anmärkningar ej varda tillräckligen vederlagde. — En Ledamot har sagt, att Styrelsen ingen ting gjort för Undervisningsverken, och att dessa luta till undergång. Redan år 1810 nedsattes en UppfostringsComite. År >820 utkom en ny Skolordning, utarbetad af de för skicklighet dertill mest ansedde män; Om deras arbeten bade silia brister; så är det icke Regeringens fel, ty allmänheten uppmanades och fick rådrum att granska arbetet, innan Regeringen gillade 1820 års SkoleOrdning. Då anmärkningar vid densamma gjordes under 1823 års Riksdag, lät Regeringen nedsätta en ny Den 18 Julii e. m. Comité för att behandla hela Undervisningsverket i ett sammanhang. Denna Comites nya förslag har ej ännu blifvit granskadt af Allmänheten, men Styrelsen har visat sitt nit för saken, lika väl som Rikets Ständer, hvilka år 1818 gåfvo ett betydligt anslag för Lärare, Denna anmärkning var dessutom så mycket mera oväntad, som den kommer från en Ledamot, hvilken bestridt de anslag StatsUtskottet åt Läroverken föreslagit, och således sjelf gjort sig skyldig icke blott till den likgiltighet för Läroverken, hvarföre han beskyller Regeringen, utatl äfven till hårdhet mot dem. I afseendé på behandlingen af detta Memorial, hafva meningarne varit delade.
Men, till afvärjunde just af allt slikt missförstående, brukade jag tverlom den speciella omsorgen att, äfven förden möjligen frigifna framtiden, förutsätta ”hedrande undantag,” hvarmed jag ju qnasi-110- minatim undanställde de tdie enda bland ossi Slockholm närmare kända theatrars directeurer, af hvilka den ene är en theaterskribent af erkänd förtjenst, och den andre nyss af mig hade blifvit nämnd som en scenens prydnad. Häraf synes, att detta eluciderande af mitt ilrågavar. anfölande visserligen kunnat uteblifva. Meri orättvisa yttranden om personligheter äro mig än mera en styggelse, i mån af deras pris ilegieradc offentlighet, oell äfven för fallet, att ii I o I t ett enda misslättadt omdöme, ja endast recensentens, var att medi Ist dessa ord beriktiga, ansåg jag dem Lpra uttalas. Den aa Augusti e. m. Hvad sist angår Utskts förmenings att de lill den K. tlu-aterns pensionscassor ingående afgifter höra upphöra, vädjar jag till Utskts egna, så förträffligen motiverade och af mig främst ofvan hyllade tillstyrkande, att K. theatern må upprätthållas; ty en K. theater får icke honom värdiga sujetter, och består således icke med mindre han äger alt visa dessa snjetters ålderdomstrygghet vid målet af tilländalupen scenisk hana, — består således icke ulan pensionsiurättning. Men — thealerns och capellets pensionscassor, hvilka redan anlitas af flera törtjenla pensionsberältigade, än pensionsruni föreflnnas lediga, bestå icke utan dessa afgifter, hvilka, i hvad den förstnämnda cassan angar, redan af Gustaf III henne tillförsäkrades, och hvilkas beviljande till båda cassorna alltsedan 1809 alltid ansttts ligga inom Konungens ekonomiska lagstiftningsrätt. Jag yrkar således och på det enständigaste dessa afgifters fortfarande utgående och röstar derlör till återremiss af Utskts betänkande. Allm.
I 182 Riks-Ståndens 3:o Friherre Palmstjernas, C. O., deu 17 dennes f. m. på bordet lagde Memorial, om ett förbättradt Scholeväsende i Landtförsamlingarne till Barns fullständiga och tidiga undervisande uti läsa skrifva och räkna, jemte de af åtskillige Ledamöter, rörande samma ämne denne dag afgifne yttrande. *4.'o Herr von Heynes, Georg, den 17 dennes f. m. på bordet lagde Memorial, om jemkning i Extra Roteringen, jemte Herr Qvidings, Bernh. Christ., i anledning deraf afgifne yttrande. 5:o Grefve Hårds, Carl Gustaf, den 21 dennes på bordet lagde Memorial, om upphäfvande af Krono-Brännerierne. 6:0 Friherre Sköldebrands, P. E., den ar dennes på bordet lagde Memorial, om beskaffenheten af den Säd, som bör till Kronans Magaziner aflemnas; jemte Herr Rothliebs , Axel, i anledning deraf afgifne yttranden. F, 'ån Hög-v. Preste-Stundet. S. D. Remitterades till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Krono-Skogarne i Riket. Stats - Protocolls-Utclrag. u83 Stats-Utskottet: 1:0 Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, rörande anslag fou Velerinåir-Inrättningen i HufVudstaden. 2:0 Contracts-Prosten m. m. D:r Stenhammars Motion, om anslag af medel till. Kostnadernes bestridande för och vid Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsens förestående förmälning.
Då nu, Den 26 Juni f. m. 179 pä sålt jag haft äran visa, tillverkningen ärligen stigit, har äfven i män deraf priset fallit; år 1847 kostade vid kronans faktori, adrainislrations-koslnaden inberäknad, ett gevär, 34 r:dr 16 sk.; 1849, 24 r:dr 19 sk. och 1850, endast 21 r:dr 17 sk. eller 28 sk. mindre än de gevär som tillverkas vid Husquarna. Vid båda Faktorierne skulle nu 6 å 7000 gevär årligen kunna tillverkas och det visar sig således att man lyckats updrifva denna fabrikation till den fullkomlighet som man önskat; men skulle, genom minskadtanslag för tillverkningen, man nödgas åter inskränka densamma, så blefve deraf den naturliga följden att de utmärkt skicklige arbetare man bildat, mäste afskedas, då man ej af dera kunde draga tillräcklig nylla. Beträffande Faktoriet vid Husquarna, eger detsamma en arbetspersonal af icke mindre än 153 mästare, 23 gesäller och 75 lärlingar, eller tillsammans 251 arbetande personer. Hustrur och tjenstefolk upgå till 92, minderårige barn till 130 och pensionärer till 49, med ett ord det är ett betydligt antal menniskor, som der lefva af denna tillverkning. Genom ett K. Bref af 1833 eller 1835 (jag minnes ej rätt hvilketdera året) är detta Faktori, om ej fullt beiättigadt, likväl i det närmaste tillförsäkrad! om årlig afsättning af 2000 gevär, och enl. ett äldre sådant, uthändigadt på 1700:talet skulle beställningen för året från kronan minst utgöra 1,500 st. Skulle man nu vilja nedsätta det anslag, som StatsUtsk. tillstyrkt, så blefve följden, jag uprepar det än engång, bedjande att man derå ville fästa sig, icke blott att tillverkningen vid begge Faktorierne mäste inskränkas, ulan hvad än värre år, de skicklige arbetarne förafskedas för att öfverlemnas lill fattigdom och elände med hustrur och barn, ty Mine
Län erhölls efter gamla Taxan 12 R:dr 43 sk.; Den 9 April é. iri. meri efter deri nya skulle samina arbeté blifvit betalt med 8 R:dr 43 sk. För ett verkställdt Storskifte år 1823 och 23 i Ljusvattens by, Burträsk socken och Westerbottens Län betaides efter gamla Taxan 1068 R:dr, men efter nya blött 8i4 R:dr 34 sk; För afmätning år 182Ö äf KrönoÅIlfaiänningen Åhlefjäll i Elfsborgs Län erhölls efter gamla Taxan 5oc> R:drj men efter nya blott 387 R:dn En Ledamot af Hedervärda Bondestånd det har uppgifvit, att lian skulle vara färd dig afstå sin ägolott för det arfvode nya LandtmäteriTaxän för nytt laga skifte Stadd gar. Förhållandet är* ätt Skedoms by i Multrå sockert äf Södra Ångermanland, orri pf mantal, med 2453 tunnland mark; bed bodd af 6 åboer; uppskattad 1827 till cj 17S R:dr Banco skulle komma att kosta i laga Skifte omkring 523 R:dr. Jag troi’; att livard ken ofvannämde Riksdagsman, ej heller hans hemmavarande Committenter, skulle varä Synnerligen beiåtné med ätt i detta fall blifs Vä tagne på orden. Nya Taxari utsätter i mätnings-ärfvode' för hustomter, trädgårdstäppor, stenig och mycket spridd åker 20 sL Banco tunnlandet. Ätt detta icke är någori så öfverdrift Vört betalning torde médgifvas, när, enligt deri erfarenhet jag Sjelf inhämtat,- nian icke' Den g April e. m. utan ansträngning kan medhinna att på dagen afmäta mer än 5 å 6 tunnland så beskaffad mark. Sex gånger ao sk. gör 2 R:dr 24 sk.
Mer och mer trängde sig den tanken på mig. Ja, hade jag icke redan tagit fäste och börjat växa in i detta mångskiftande arbetes delar? Och främst af allt, huru hade icke Gud under det gångna halfåret visat, att hans kraft varit mäktig i min svaghet och oförmåga! » Allt tvifvel vek — hon åtog sig den erbjudna platsen. Efter ett par års förlopp besökte hon dels Magdalenahemmet i Kö- penhamn, dels fröken Booströms hem i Upsala, allt i ändamål att söka utvidga sin erfarenhet. Detta är i korthet de yttre konturerna af fröken Ungers växlingsrika och om lifliga inre strider vittnande lif. Af det föregående framgår alltså, att hon på grund af sin sorgfälliga, intellektuella uppfostran äger alla den bildade kvinnans förutsättningar för den uppgift hon valt och för hvilken hon nu i elfva år arbetat med ett intresse, som i värme och hänförelse söker sin like. T y här om någonsin, när det gäller att verka bland samhällets lägre lager, är det personligheten i förening m e d en brinnande gudsfruktan och en fast tro på ett framgångsrikt arbete, som skall göra sig gällande. V i tro också, att det är just dessa egenskaper, som göra fröken Unger särskildt lämplig för ifrågavarande kall. Då hemmets bestämmelse är att mottaga alla, som frivilligt söka hemmets skydd — huru djupt fallna de än må vara — så inses, hvilka svårigheter af mångfaldig art, som vidlåda detta arbete. Många, utgångna som de äro från dåliga hem, komma efter utståndet straff direkt från fängelset och hafva aldrig varit vanda vid ett ordnadt arbete; dessa äro svårast att handleda. Andra åter, hos hvilka goda intryck ännu slumra på djupet, och som af en eller annan orsak — anledningen kan hafva varit ringa nog — kommit att glida ut på det sluttande planet, äro naturligtvis mera mottagliga för bättre inflytelser. Att rätt handleda dessa beklagansvärda individer, med mer eller mindre dåliga instinkter, fordras, förutom naturlig begåfning, ett tåligt, kärleksrikt sinnelag och framför allt ett lifskraftigt mod, som ej ryggar tillbaka, äfven om arbetet ej alltid krönes med den framgång, man haft rätt att hoppas.
Af de trehundra hemman, han sålunda fått, indrogos de flesta, och resten blef således qvar, med undantag af några (å, hvilka såldes lill enskilda såsom skatte. Hvad sjelfva saken angår, är jag af den siste talarens öfvertygelse, att det tjenar till intet att anställa en jättegång emellan Kronan och kyrkorna, för att frånvinna de sednare hemman under Kronan. Åboerne eihålla derigenom icke åborätt till hemmanen, ty om dessa tillvinnas Kronan, blifva de icke vanliga kronohemman utan sådana lägenheter, hvilka jemlikt 77 §§:n Reg.- F:n samt de ordningar och författningar R. St. för dylika lägenheters förvaltning vidtagit, skola på offentlig auction lill den mestbjudande utarrenderas och således icke, såsom nu tillgår, under ett bestämdt maximum och med åboen förbehållen optionsrätt. Närvar, innehafvare af sådana hemman skulle således, derest desamma blefvo kyrkorna frånvunna, troligen gå ifrån de hemman de nu bebo; och den större delen af allmänheten i Halland, som nu använder dessa hemmans afkastning till kyrkans underhåll och till skolundervisningen, skulle nödgas åtaga sig sjelfve dessa sednare kostnader, och kunde då med skäl klaga öfver en så besynnerlig förvaltning inom samhället, att en ordning, som existerat i 200 år, och således borde vara häfdvunnen och icke underkastad någon förändring, på grund af återvinning hvarken från Statens eller enskildes sida skulle blifva rubbad till allmän missbelåtenhet och icke ens till belåtenhet för sjelfva sökanderna, hvilka blefvo mest lurade derpå , emedan de fingo frångå de hemman, som de innehaft, åtminstone för maximibeloppet af arrendet. Den omständigheten att Lunds landabok icke är underskrifven, bevisar ingenting i afseeende på dess autenticitet. Vi hafva en mängd sådana äldre handlingar. De flesta af våra undervisningar och skattläggningsrnetoder, hvarefter hemman blifva skattlagda, äro icke underskrifna; men de äro genom 100-årig tillämpning fastställda.
April f. in. 397 gert så väl sorn Economiska Lagarbas förbättring med hvad mera som i min tanka otvifvelaktig! bör föregå den. sorn uti penniligeVä-’ sendet torde göra sig sjelft genom dess effect, synes mig af Herr Friherren Vara med värman af sin obestridligt reoa fosterlands känsla omfattad, Och jag anser för en är. att härmed få till alla delar förena mig. Jag finner att det vöre ensamt déssa Industriers upphjelpartde Och denna tilltagaode näringsfrihet uti allt soni skall framte de resubuter, hvilka nu för nain fattningsförmåga icke finnas inom oss. Vi se med uppmärksamhet på Sveriges Fabriker, ingert kan annat £n med sann tacksamhet beundra den fullkomlighet^ hvartill de blifvit bragte bch med förundran åter på Cere ställen förnimma huru litet de löna sine Förlagsmän, hvilke, om ej det allmännas Understöd mellankom, desto förr gingo förlorade. Svenske Klädes» fabrikerne inlagde för atti finare klädestiilverktiingar uppmuntra^ gendm prerogätiVer till concurence med de Franske, Tysks och Engelske kläden, hafva vållat, det flera införskrifningaräf de Spanska finare Färraceraa ägt rum; dessa ehuru ömtåhge och alltid af climat och beten antagande Förslagen, hafva kostat betydligaföN Isgssummor; dess återuppsättande flera gångor, än mera, och man underhåller dem ännu med sorgfällighet utan att denna Ull är afsättlig till sitt rätta värde. Under allt detta tillverkar England nästart ensamt gröfre kläden af den sort Ull som kun^ de utan olägenhet i Sveriges magrare trakté# 598 Den 22 April f. ni, upprätthållas och hvarigenom dess handel nästan uteslutande ensamt förser större delen af Europas Arméer. Man skulle af dylika resultater snart beräkna vinsten af hvad ett landsom Sverige bör med fördel tillverka, och finna hvilka fabrikationer böra uppmuntras.
" Det ar VM battre att du har masbiilist. " " bh, tyst nu. Om jag tordes ta lifvet med p&amp; ateliern i morgon, SA kunde jag val. fA tjufsnörpa ihop sömmarne medan fröken vore ute och profvade. Men d&amp; kanske jag inte fir nigot roligt i det. " " Ja, det der falr dn val tanka öfver. Jag kommer och hiimtar dig i morgon kvall? " Om bara inte den der gamla korgen Fredrika satt nast intill ", sade Olgra fullföljande sin tankeghg, " s % kunde jag nog f % ihop lifvet i eftermiddag, men hon har ögon biide fram och bak. " " Tjenis, nu schappar jag genaste vagen till verksta ' n. " " Nej, stanna, bara ett par ord. Tror da att man ffkr lof att hr handskar 3 " " Du har s&amp; fina hander, SA di kan godt passera utann " Jag har d&amp; en och femtio raflagda för mintaden for Enighet och Styrka, men jag törs rakt inte ta dbm. " " Jag ger fan Enighet och Styrks. Du 4r jis frisk, set jag. Hvisrför skall du göda den der föreningen med dina fattiga styfrar. " " Om jag blir sjukn, sade hon och sig upp pä honom med en förskr4ckt blick. Hon stod der i gat.hörnets bleke morgondager med sitt unga: ansigte under den lilla tarfliga hatten, p&amp; hvilket syntes ett uttryck af fruktande förtanksamhet och förstand, som ngstan hemskt svor mot hennes &amp; r och de barnsliga konturerna af hennes drag. " Om ja - hvarfor skall man alltid tanka det viir~ta? ' ~ " Ab, nar man bar sytt se ' n mnn sar fjorton Pr SA Ja, vet du, ibland darrar benen p&amp; mig, nar jag f&amp;r sitta p&amp; (Ifverarbete. 147 .till elfva om kvlllarne, s i att jag inte orkar äta en gAng nilr jag kommer hem. Jag rigtigt skalfver i hela kroppen.
Glorela är en mera konseqvent tecknad häxa än Holfredh; hon störes icke af någon känslosvaghet och står icke som den sednare i kärleksförhållande till någon man; hon är engång för alla invigd i det ondas tjenst, och, oaktadt alla missräkningar och allt hån från bundsförvandtens sida, minskas icke ett ögonblick hennes tjenstenit. Hon älskar det onda med passion, och hon icke blott utförer allt, hvad Karich ingifver henne, hon kan äfven på egen hand stifta ondt, och det med en färdighet, som gör Karich häpen. Då Holfredh blifvit bedragen på sin lön af Jarib, förklarar hon, att hon icke mera vill gå hans ärenden, och derefter hör man ej vidare omtalas deras förhållande till hvarandra, liksom man om Holfredhs vidare öden ingenting annat får veta, än att hon har en kärleksintrig med grannen Dan. Något kontraktsbrott kan icke på alvar falla Glorela in, hon är trogen intill ändan, och rörande hennes slut upplyser Karich, att hon skall fara till helvete för att stekas i svafvel och tjära. Hela denna del af skådespelet är af Rondeletius med synnerlig förkärlek utförd. Den bidrager genom det ljus, den kastar öfver tidens vidskepelse, att skänka detta stycke ett kulturhistoriskt intresse, hvilket ytterligare ökas genom de många naturtroget tecknade drag ur lifvet, hvilka på flera ställen förekomma. Sådana äro båda bondscenerna, berättelsen om handlen vid skeppen, om djeknarnes lefnadssätt, om borgmästarens och rådsherrens rus. Jemför man åter ”Judas” och ”Tisbe” med hänseende till formen, så har ”Tisbe” ett stort och obestridligt företräde, och vi finna i ”Judas” en bekräftelse på vår iakttagelse, att, med undantag af förf. till ”Tisbe,” ingen af tidehvarfvets skådespelsförfattare haft öga för dramatisk form. Sjelfva ämnet i ”Tisbe” är ett verkligen dramatiskt: en kollisionsdiger tilldragelse, som bestämmande griper in i tvenne menniskors öde.