Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Intilldess får jag anmärka hvad man i alb mänhet yrkar deremot, nemligen: 1) Olåmpligheten deraf, att RegeraentsChefslönerne blifvit anslagne till Inspectionsoch Brii gadGaneraler, och att ÖfoersleLieutenantsLonerr. e derigenom föiljytts till RegementsChefs-löner, utan att alltid och vid alla Regeinenter vara tillräckliga dertill j så mycket mindre, som samma accordssummor och representations-skyldighet för de sednare ännu fortfara. 2) Om denna förändring af indelningarna från deras första bestämmelse icke skedt; så hade ÖfversteLieutenants-platserne, såsom öf-; verflödige, kunnat indragas för Statens bästa, eller och användas till förmon för de mindre vål lönte bland CompagnieOfficeraie eller Underbefälet, som nästan vid alla Regementer åro högst illa lönte. 5) Att då Generalerne tillika voro Rege mentsChefer, måste de vistas inom deras Rege; meriters stånd och derigenom båttre kånna Re - Den 17 Februarii« 4il gementernas behofver under den activare tjenst? göringen och närmare detaillerne dervid. 4) RegementsChefs voro förut endast ansvarige Konungen för deras Regementers duglighet och brukbarhet, och kunde således mera direct verka för Regementemes båsta, ån nu, då de åro beroende både af Brigadeoch InspectionsGeneraler, och dessa i sin verksamhet alltid hindrade, åtmindstone hejdade af dessa oravågar. 5) General - mönstringarne förrättades förut af för tillfället commenderade Generals - personer, hvilka derföre icke åtnjöto några särskilta löner, och icke eller de Adjutanter , några särskildta årliga arfvoden, sorn voro anställde hos desse Generaler. Hvar? före hade icke samma utväg till Stats-casaans besparingar, äfven framgent kunnat begagnas ? 6J
Protoeoll öfver Justitia?-Ärende, hållet å Stockholms Slott, Tisdagen den 12 Maji i835, inför HANS MAJ:T KONUNGEN i Dess Stats-Råd, i närvaro af: Justitiae Stats-Ministern, Hans Excellence Herr Gveive\Rosenbladj Ståts-Ministern för Utrikes Ärendena Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt, Stats-Råden: Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Hans Excellence Herr Grefve Lagerbjelke, ’ Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm, Herr Grefve Adelsvärd, Friherre Åkerhjelm, Poppius, Hof-Cancelleren Friherre von Schulzenheim. Justiliai-Råden von Rosén, Themptander, Justitiae-Cancelleren Bergenschöld. Kongl. Majas Nådiga Proposition Nio 79. 5 Revisions - Secreleraren Martin anmälde i underdånighet, att, sedan Kongl. Maj.t, på sätt Protocollet för den 9 i denna månad utvisar, förklarat Sig vilja, genom Contra-Proposition, föreslå Rikets Ständer att för inrikes Vexlar antaga en Lag af enahanda lydelse med Rikets Ständers eget förslag tili Vexel-Lag, utom att ifrån detsamma blefve uteslutet hvad som kunde hafva tillämpning endast å Vexlar, dragne emellan Sverige och utrikes ort; och Kongl. Majit äfven i Nåder befallt, alt Högsta Domstolens yttrande borde infordras öfver förslaget till Contra-Proposition , sålunda sammanfattadt, som det vid nämnde Protoeoll funnes bilagdt; så hade Högsta Domstolen, enligt dess Protoeoll för nästlidne dag, meddelat det utlåtande, att Högsta Domstolen, sorn den 6 i denna månad, enligt 87 §. Regeringsformen, yttrat sig öfver de, uti Rikets Ständers förslag till VexelLag, i ett sammanhang för utoch inrikes Vexlar förekommande stadganden, fann emot nu ifrågavarande förslag, innehållande enahanda stadganden, så vidt de rörde Vexlar, dragne i Sverige att å Svensk ort betalas, något uti juridiskt hänseende icke vara att erinra.
Jag är icke olycklig. Men jag är oduglig. En författare utan snille! En qvinna utan en qvinnas kall! Hvad skall jag i verlden? Om jag bara icke vore så rädd för den fysiska smärtan! Om jag bara hade ett smärtfritt dödande gift. Hvilket barbari af vetenskapen, att icke skänka oss detta, – åt oss, som intet hafva att lefva för.248 Hå, om jag bara klämmer i och arbetar med kraft, öfvervinnande all dåsighet, just som jag ville Lundegård skulle göra, så går nog svårmodet öfver. Så länge någon vill läsa och betala hvad jag skrifver, så länge är det tids nog med sjelfmordet. Det återstår ju alltid, när allt annat klickat. Och jag skall aldrig tala om mitt arbete; det skall vara för mig ensam, så länge tills det är färdigt. Man skall väl icke göra som den fånen Meijer!249 Paris den 10 Maj 87. Det är icke möjligt att bli qvitt tanken på honom. Ingenting annat än det strängaste arbete skall kunna göra mig till herre öfver detta, som är starkare än jag. Allt hvad jag sett, allt hvad jag upplefvat, allt hvad penningar kunna skaffa tycks lika maktlöst. Det enda som väcker mitt intresse är hvad som i än så ringa mån ställer mig i ett slags förbindelse med honom: ställen som han sett, menniskor som känna honom, konstverk som han älskar.250 Hörby d. 14 Juni 1887. I qväll fick jag veta att Brandes för tre dagar sedan (d. 11) kom hem till Kjöbenhavn. I morgon med första tåg skickar jag honom ”Fru Marianne”. Jag har skrifvit i: Till G.B. med fruktan och bäfvan, men godt humör, från hans tillgifne syndabock förf. Naturligtvis blir han arg; han blir arg för allt hvad jag säger och allt hvad jag gör. Men jag kan inte hjelpa det. Det var mig omöjligt att skrifva något annat eller att vara högtidlig. Få se nu hur det går. Jag har föresatt mig att sätta hårdsidan till så länge han icke låter höra af sig. Skall det bli slut, så låt det bli ju förr dess hellre, och med så litet slitningar som möjligt.
Regeringen i en fråga blefve af olika mening med dem, som i allmänhet herrskade inom pressen, vore det väl icke att förvänta, att de öfriga tidningarne skulle intaga meddelanden derom från Regeringen, utan li. o. h. vägra det eller ock intaga dem med sådana snärtar, som skulle borttaga deras inverkan. Alla de vådor, man velat se i detta förslag, kan jag icke inse. Posttidningens ställning skulle blifva hädanefter densamma som hittills, och skilnaden skulle endast blifva, att den blefve kostnadsfritt utdelad till kommunalstyrelsernas ordförande. Uttrycket »salarierad», som man så mycket användt, är endast en af dessa fraser, som man begagnar, då man vill gifva ett förhatligt namn åt en sak, som man icke vill. Man kan då med lika skäl säga att tidningen hittills varit salarierad, ehuru den varit det klent med 10,000 rdr. För öfrigt instämmer jag äfven i den princip, att i ett samhälle, der det konstitutionella styrelsesättet vunnit stadga, det icke kan vara annat än rätt och nyttigt att Regeringen eger en organ, hvaruti den kan framställa sina åsigter, På dessa skäl anhåller jag om bifall till Utsk:ts hemställan. Den 28 Mej. 525 Hr Dalman: Jag har begärt ordet egentligen der före att Gr. Sparre tyckes hafva missförstått hvad jag förut yttrat, i det han sökt försvara den princip, som jag alldeles icke motsatt mig, eller att Regeringen hör hafva en officiel organ. Jag började mitt förra anförande med att förklara, att jag anser idén verkligen god, och i denna min åsigt fortfar jag, men, i samma mån som jag anser idén rigtig, anser jag ock, att den utväg, man valt, icke är lämplig. Det är visserl. sannt, att icke någon skada skulle uppstå derigenom att Posttidningen blefve kostnadsfritt utdelad till kommunerna, men jag förmodar, att, då man beviljar ett anslag af 45,000 rdr, man åsyftar, att dermed skall vinnas något nyttigt; att något nyttigt skulle kunna vinnas genom ifrågavarande förslag, betviflar jag.
ConstitutionsUtskottets den 5 dennes under N:o 33 aflåtne, och den 1 g derpåföljde e. m. på bordet lagde, Memorial, innefattande Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets i Memorial under N:o 22, förut meddeldte Förslag till ändrad redaction af sednare punkten i i5 §. Riksdagsordningen. Uppå af flans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, beslöt Ridderskapet och Adeln att, till den behandling 56 §. RegeringsFormen föreskrifver, godkänna ConstitutionsUtskottels i förstnämnde Memorial numera omarbetade redaction af sednare punkten i i5 §. Riksdagsordningen. Yid förnyad föredragning af ConstitutionsUtskottets den 10 dennes under N:o 35 aflåtne, och den ip derpåföljde e. m. på bordet lagde, Memorial, innefattande Förslag till ett tillägg vid i5 §. Riksdags - Den 26 Junii f. ra. % Ordningen, rörande Riksdagsmanna-valen för BondeStåndet; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att berörde förslag, till den Behandling 56 §. RegeringsFormen föreskrifver, godkänna. Å nyo föredrogs ConstitutionsUtskottets den xo dennes under N:o 34 aflåtne, och d. 1 g derpåföljde e. m. på bordet lagde, Memorial, med uppgift på de af samtlige RiksStånden godkände Grundlagsänd ringsförslag. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Jag tror mig böra fästa uppmärksamheten på nödvändigheten, att Ständerne i en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t förbehålla sig att framdeles, och sedan StatsUtskottet utlåtit sig öfver frågan ora Instruction för Revisorerne, få inkomma med deras beslut öfver den föreslagne och sedan sista Riksdag hvilande Grundlagsändringen i 68 §. Riksdagsordningen, emedan jag befarar, att Kongl. Maj:t eljest skulle finna Sig liindrad, att låta ärendet hos Sig förekomma till afgörande. Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Adolf Göran:
Regerings-Formen, frågor om Regeringsoch Domare-M. igternes beslut, Resolutioner och Utslag, eller enskildte Medborgares och Corporationers förhållanden icke kunna under Riksens Ständers eller deras Utskotts öfverläggtiingar och pröfning kom* Deri i*/ April. komma; anser Utskottet sig icke tillstahdigt, att till någon vidare handläggning upptaga' hvad Riksdagsmannen Elof Håkanson, på sätt ofvan omförmäles, begärt; utan lärer han äga att sin klagan öfver Kongl. Maj:ts Befallningshafvandés ofvanjaercirde förbud å vederbörligt ställe anföra, hvarest deri rättelse torde med det skyndsammaste kunna förväntas, som uti ett mål af denna, för en liel menighets bergning så synnerligen rnagtpåliggande egenskap synes böra aga rum, Stock» Loim den lo April .1815. På Höglofl, Ridd. och På Högvördig» Prest» Adelns Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar ALantingshausen. Bryn. Hesselgren På Vällofliga BorgarePå Hedervärda BondeStåndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar And. Fredin. Nils Mans serni M. MHasbeck. Uppläst hos Högloll. Ridd. och Ad. d. 17 Aprih Högvörd. Prest-Ståndet d. 13 Välloll. Borgare-Ständet d. 13 —• ™ — Hederv. Bonde-Ståndet d. 13 -— ^Vördsamt Memorial! Ti ill Rikets Höglofl. Ständers Stats-Utskotts utlåtande har Högvördiga Prest-Ståndet, genom Proto - Den 17 April, tocolls Utdrag af den 31 nästlidne Mars, remitterat ett af Herr Prosten L. A. Palm ingifvet 'Memorial, om någon aflöning för Lands-Fiscålerne, samt förbättring i Länsmännens Lönevilkör, så lydande: ”Då Riksens Höglofl.
Härefter upstod bland Nidderffapet och Adeln mycken oro, hwarunber > Herr ^itinZboff och Herr klinspor, 6er6t, hördes förena sig med Friherre LtLel von wolstein. Jag får aran tilkännagifwa, det jag helt och hållet förenar mig med Friherre 8mrck von llolLtsin8 anförande, at Herr 6MensvaLN8 motion icke ar emot Grundlagarne, och at i min tanka, Ridderffapets och Adelns beflut, at han flulle erhålla en waruing af Landtmarffalken, ej ar med Regeringsformen och Riksdags-Ordningen enligt, samt får ock jag tillägga, at witzt icke någon §. kan uplekas uti nägon af nämnde Författningar, som ssyddar det förfarandet, at da någon Ledamot wid et måls företagande och straxt i början af en ju8terinZ, anmält stg fä tala och göra nagra anmärkningar i förevarande ämnen, detta betages honom derigenom, at Ordföranden anser maler lagligen afgjordt, genom blotta upläsandet af det kionocoll, wid hwilket, som ofwan är nämndt, före justerinAen8 början anmärkningar wörö anmälte. Sluteligen önffar jag, at de som haft uttrycket om en talande tafla, som förmodligen anses mörkt eller obehagligt, mätt? i en framtid fa se sin egen tafla, mälad med de ljusa färger, som de sig nu föreställa, hwarpa jag dock rwifiar. Herr Den 6 Mars. 159 Herr von Lebult^enbeim, Oavicl. In» gen ventilation kan nu mera om det för nägra dagar sedan afgjorda samt i dag fusrerscle och werkstälda beslut, aga rum; och wore det bade et owarVigt och fåfängt försök, at wilja kränka en formlig lieci.-äon. Jag har blott anmält mig at rala, för at göra någon anmärkning wid wissa af Herr Baron 5tael nyttjade Uttryck.
Det är derföre jag får understödja den motionen, att det må vara till förmån för lättade communicalioner inom landet , som baneovinsten må användas, hvarom SlatsUtsk. sedan bör inkomma med behörigt förslag. Deremot, och som jag icke finner det vara i strid med det gjorda förslaget, att -J:delar af baneovinsten skall till SlatsUtsk. öfverlemnas alt användas för statsverkets behof, kan jag så mycket mera förena mig i den andra delen af BancoUtsk:s betänk. nemi. den , som innehåller att en million af baneovinsten bör afsättas till förstärkande af bankens grundfond eller lil! en ny reservfond, sorn jag tror det vara klokast, alt, då man har tillgångar, äfven afsätta några medel för möjliga händelser. Jag tror, att om man icke är alltför skuggrädd , bör man icke kunna blifva orolig deröfver att man ser alt en Corporation, sådan som R. St. äro, med klokhet och omtanka för framliden ordna sina ärenden. Med kännedom af de detaljer af bankens ställning, som den siste värde ledamoten omtalat, instämmer jag helt och hållet i den mening, att denna ställning skulle vara helt annan, om icke, genom särdeles händelser, betydliga capitaltillgångar till Riket influtit, som förstärkt bankens cassa eller metalliska fond. Det är sannt, att å andra sidan har det varit en stark brytning i handels-och penningeförhållandena under dessa sednare år, och så stark, att den icke mera torde inträffa; men säkrast är emedlertid att sätta sig uti en sådan ställning, att man i möjligaste mån är oberoende af ogynsamma conjuncturer, och i sådant afseende anser jag den vidtagna åtgärden att föreslå bildandet af en reservfond af en million vara riktig, hvarföre jag tillstyrker densamma. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Då jag inomBancoUtsk. varit en af dem, som lemnat sin röst till Utskrs tillstyrkande om bildandet af en reservfond inom banken , anser jag mig pligtig att försöka redogöra för de åsigter, som föranledt mig dertill.
FÖR ARRETERSKOR ÖR ATT i någon mån motverka det hygieniskt och moraliskt så fördärfliga » inneboendesystemet » samt bereda ordentliga arbeterskor tillgång till billiga och trefliga bostäder bildades i Stockholm hösten 1898 » Föreningen Hemmet för arbeterskor ». Denna förening, som under sitt första verksamhetsår kunnat i sitt hem, Kungsholmsgatan 26, bereda plats åt 10 arbeterskor, har sedan sistl. l:sta oktober utvidgat detta hem, så att 24 arbeterskor numera bo där. Mot samma hyra (5,50 — 6,50 per må- nad) som vanligen betalas för att » bo inne » i öfverbefolkade, ofta osnygga bostäder, få hyresgästerna i Hemmet för arbeterskor bo i ljusa, hemtrefliga rum, där de kunna trifvas och känna sig på egen botten. Vedbrand och sänglinne erhållas, men lyse i sofrummen få arbeterskorna själfva bestå. Hemmet förfogar numera öfver 9 sofrum, hvaraf 4 äro för 2 arbeterskor i hyarje, 4 för 3 i hvarje och 1, ett stort och luftigt rum, bebos af 4 arbeterskor. Dessutom finnes ett trefligt samlingsrum med piano och ett litet bibliotek, rum för föreståndarinnan samt 2 kök, där hyresgästerna mot en liten extra afgift för kokgasen få tillreda sina morgonoch aftonmål. De nu i hemmet boende arbeterskorna representera många olika yrken; där finnas sömmerskor vid elektriska syfabriker, mössoch kappsömmerskor, en korkskärerska, en tricotsliekerska, en strykerska, en skonåtlerska, en konstväfverska, en sätterska, sockerbageriarbeterskor, metallfabriksarbeterskor o. s. v. Samlingsrummet i hemmet för arbeterskor är under vintermånaderna öppet äfven förutom hemmet boende arbeterskor, dels hvarannan måndag, då större samkväm med musik, föredrag, lekar m. m. hållas, dels ett par aftnar i veckan, då undervisning i klädsömnad gifves och en liten bland arbeterskorna bildad sångkör öfvas.
W a l t e r S c o t t är den historiska novellens fader, som än i dag står oöfverträffad, knappast upphunnen af en Manzoni eller D e V i g n y; men för den ende W a l - ter Scott, huru många dåliga kopior eller rena karrikatyrer har man i c k e l Saken är den att Scott var en ej mindre grundlig vetenskapsman än glänsande berättare, o c h detta är det förnämsta o c h oeftergifliga krafvet, att för att kunna skrifva historiska noveller b ö r man först och främst vara historiker o c h därjämte b e - gåfvad m e d tillräcklig stark fantasi för att skapa gestalter, de där röra sig icke s o m dockor, utan som fullblodiga, o c h lifslefvande personligheter. Dessa båda villkor finnas nu också förenade hos fru L ö n n b e r g; men, kan man fråga, huru hade hon blifvit historiker? H u r u hade hon kunnat lefva sig så in i vår forntid att hvarenda detalj är fullt korrekt o c h i c k e ger ens den sakkunnige mannen af facket anledning till anmärkning? D e t är hennes hemlighet; dock tyckes den förmodan ligga nära till hands, att under den första tiden af sitt äktenskap hon fattat intresse för nordisk fornkunskap, s o m j u var ett af hennes mans älsklingsämnen, o c h att med hans ledning hon vunnit dessa förvånande insikter, s o m länge gjort att man ej kunde ana, att under märket — th — dolde sig en kvinna. Ä f v e n hennes stil bär spår af dessa källstudier; den är nämligen ovanligt ren o c h helsvensk samt har emellanåt, där det så bär till, behållit den gamla sagostilens vändningar, utan att man dock märker något spår af den ängsliga petighet, som annars gärna vill låda vid våra purister. M e n detta har gett sig själft så, utan att vara » s ö k t », o c h förefaller därför alldeles naturligt. * Som bekant användes denna signatur i lifstiden af prof. Tbeodor Hagberg, och äfven de två föregående, måhända till och med märket — t h —, hafva förekommit. Holmgren.
I D U N Men små eller stora, kännes det vanligen dock surt att betala läkareoch apoteksräkningar, ty då räkningen kommer, är plågan längesedan glömd och, som man aldrig kommer i håg att tillräckligt värdera hälsan, så snart man äger den, tycker man sig hafva fått rakt ingenting för dessa penningar. Då vi emellertid ej kunna begära, att läkaren skall gifva sin hjälp för intet, återstår blott för oss själfva att så mycket som möjligt undvika att anlita den. Och därvid kunna vi uträtta mycket. Först och främst genom att bevara vår h ä l s a. Därvid hafva vi att anlita två absolut säkra m e d e l: ett enkelt lif och arbete. Nödvändigheten af ett enkelt och regelbundet lif har otaliga gånger framhållits, särskildt hvad barnen beträffar. Regelbundet lif, enkel fö- da, frisk luft och renlighet skulle i längden ruinera läkare och apotekare. Arbetet åter är det bästa läkemedel emot eu hel massa nervösa och inbillade sjukdomar. Men det bör vara ett ordentligt arbete, där man verkligen får lof att nedlägga sin tanke och energi, ej tapisserisöm, som man blott håller i handen, fcr att ej synas sysslolös. Det är oftast hos de burgna klassernas kvinnor man finner dessa otåliga, nervösa, ofta inbillade krämpor, hvarmed de pina och trå- ka ut både hemmet och läkaren. I de flesta fall är det bristande arbete, som är skulden till dessa lidanden. D å man arbetar med lif och lust, så fäster man sig ej vid en liten stickning här eller där, inga sjukliga inbillningar få tid att smyga sig på en, ja, man kan till och med hafva en och annan åkomma, utan att man vare sig till sinne eller lynne känner sig sjuk, så länge arbetskrafterna stå bi. Man må också ej tro, att den inbillningssjuke, då sjukdomen blott är ett fantasifoster, slipper apoteksräkningarna. Icke alla läkare äro lika samvetsgranna som den, hvilken åt en sådan där nervös fru, hvars klena aptit blott kunde retas af de utsöktaste delikatesser, gaf det enkla rådet: » Ä t gröt och mjölk ».
Ban ken, som betalas med de medel, hvilka af Riksg:dsContoiret lefvereras 4,675,836: 5-4- blifver behållningen . 5,020,199:27.9. deraf likväl någon del kommer att försvinna såsom svarande emot hvad af reslantierne blifver afkortadt, och hvad som kommer till afskrifning utaf förskotterne och proprie-balancerne, så att den verkliga StatsVerkets på ofvannämde sätt befintlige behållning kunde anses utgöra omkring 5,000,000 R:dr. Detta är allt hvad Utskottet behagat meddela i det så högst vigtiga ämnet, hvadan resultatet är, att en behållning af 5,ooo,ooo skall finnas, men att den likväl icke kan disponeras. Nu frågar jag: Hvad är en behållning eller ett Capital, som icke är användbart eller får begagnas till hvad Riksnödigt behof som hälst? Och bör det gifvas namn af Behållning? Utskottets lära är: att Statsverket, genom denna behållnings användande för de ordinära behofven, 112 Den 12 Junii e. ra. undviker de kostsamma och besvärliga anticipationer på inkomsterna, som i andra länder äga rum. Jag erkänner, alt jag icke förstår hvad meningen med detta yttrande kan vara; ty om afsigten är att bibringa Nationen den öfvertygelse, att StatsVerket har 5,ooo,ooo R:dr i behållning, så motsäges sådant derigenom, att de ej äro disponibla, emedan man för att kunna anses hafva något, måste äga att disponera detsamma. Hvad hafva vi med andra länder att göra uti det som intet duger? Om Motionärens frågor varit besvärliga att besvara, så har han också fått ett svar, som ej rubbat någons öfvertygelse, då man hörde omtalas denna stora behållning af 5,ooo,ooo R:dr, att nemligen det var med dem, som med kräftorna, hvilka till bärarens glädje, väl voro i brefvet, men, icke funnos, emedan de krupit ut från den honom anförtrodde korgen, hvaruti de förvarades.
1580 Den 17 Juli. som genom Kongl, "Brefven den 3 Maj 1803, och den 27 Juli 1807 blifvit lernnad till anhållne och förbrutne dötnde utlandska Manufactur-varors försäljning till qvarblifvande i Riket, ina upphöra. Likasom den inhemska productionens befrämjande utgör i alla väl bestå Idta Stater ett vigtig? föremål för allmän uppmärksamhet, har man äfven med sorgfällighet befordrat handel och sjöfart, såsom det naturliga medlet att, utan beroende af främmande Köpmän, söka afsättning å utländska orter för egna producfer och bereda tillgäng på vissa förnödenhets artiklar. Det kan ej bestridas, att de Författningar, som 1 detta ändamål äro här i Riket vidtagne, och sedan äldre tider blifvit utan rubbning bibehällrié, medfört betydligt förmånliga följder till danande af en frän egna Skepps-byggerier utgången Svensk Handelsflotta , samt i följe deraf, en 3sTational sjöfart och hvad man kallar Aetiv-handel, hvarigenom Köpmans-vinsten af utskeppning och införsel, äfven af befraktningar, hufvudsakligen tillfallit Svenska undersåtare, och således slädnät inom Landet; hvarjemte det lärer, förtjena särskildt afseende, att da Sveriges, belägenhet, i anseende till sina vidsträckta Hafskusrer, sätter detsamma i nödvändighet, att till sitt‘försvar vara försett med en sjörnagt, utom hvars bistånd icke ens den mest. oundgängliga cömmunicaiion imellan inrikes hamnar kan, i händelse af krig, hållas öppen, och det således är af mycken angelägenhet, att erforderligt antal af skickliga och val öfvade Matroser icke saknas j 'Den 17 Juli. 1581 nas, Svenska Handels-farten äfven medför den fördel , att Coopvardie-manskapet i krigstid tjenar till Örlogsflottans bemannande med dugligt sjöfolk.