Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jrg anser östverflödigt harwid narnea, ät det är långt ifrän mig, attirilja min» ska beloppet af hmad Ridderllapek och Adeln we? lat lämna ät en i alla afseende» förtjent och aktningswärd man: jag anser desi nit förtjena all erkänsla, och desi tjenst till och med oumbärlig, jag önstar och tillstyrker således till alla delar alt det fattade bestulet mä äga -verkställighet; men jag tror det böra wara i enlighet med de förmer wi öfwerenskommit att följa, och fär således begära RiddarhuS-llrstottetS hörande i denna fak. friherre Leäorllröm, kuckolpka: Det af Ridderstaper och Adeln iZcofatlaoe bestut war dä nödwändigt och härrörde utaf de stora anstag pä Riddarhus Casian som dä bewiljades, hwarigenom farhäga hade upkommit ait casian kunde medragas. Jag häller desimom före, att dek honorarium som nu för Justiliä-Rädet käark8 von äVurtenber^ blifwit bcstutadt, kan lampeligast anstäs pä de medel, som genom de denna Riksdag bestutade capitalions afgifter komma art inflyta, ock i detta sednare fall Riddarhus.-IMollets hörande icke wara af döden. (8relwe Oe Is 6aräio: Om Ridderstapet och Adelns beslut 1810 dä war nödwändigt, sa mäste det wara ännu nödwändigare nu dä wi nödgas göra sammanskott till hwarie utgift casian stall besörja. Skora eller smä utgifter fordra samma ordning, och det sammanstött eller den bewillning Friherre (berström nämner, är desiutom kill sitt anda - Den 2z Juiri.
oundgängliga kostnader. Deremot och då, hvad angår Rikest Ständers underdåniga hemställan, att, med ändring af 5 §. i Kongl. Maj:ts nådiga instruktion för skogsoch jägeri-staten af den 16 Mars 1838, stadgas måtte, det borde af hvarje häradsallmänning, i mån af dess storlek och i förhållande till intressenternes behof af timmerskog, afsättas en lämplig andel för att indelas till ärliga hyggen, men för den öfriga marken åter iakt - 8 Kongl. Maj:ts Nåd.
Friherre Björnstjerna, i anledning af Herr Grefve Gyllenborgs Memorial, jemte dess deruppå gifne svar, och erindringar af Herr Öfversten in. m. Berghman, som förment, det 1812 års Beklädnads-Förordning såsom stridande emot Knekte - Contracteme i allmänhet borde förändras, samt af Herr ÖfversteLieutenanten Stjernschantz angående Beklädnadens utgörande vid en del af Nerikes Regemente, hvartill förmenes af Staten bora bestås de 1686 D.r 3 r:st. io| plgr som fordom varit anslagne till understöd för monderingens underhållande 1 anseende till Rotarnes svaga be - Ståts-Utskottets Betänkanden. skaffenhet; äfvensom af Herr Öfversten von Fieandt till upplysning uti sistnämnde fråga, och hvarvid andrages att 1812 års Reklädnads-Författning skall medföra tjenligaste sättet för indelte Arméens beklädande. Stats*Utskottet har vid handläggningen af detta ärende gjort sig underrättadt om innehållet af de, till stöd för desse motioner, åberopade Knekte-Contracterne, som, i följd af Indelnings-Verket, blifvit upprättade, serskildt för hvarje Ort och Regemente af Indeldte Infanteriet, samt af framfarne Konungar stadfästade; Och desse Contracter, hvilka i kraft af Regerings - Formen ännu äro gällande såsom grunder för sjelfva Indelnings-Verket, sammanstämma deruti, att Kongl. Majit och Kronan skulle bestå och underhålla den egenteliga Kronoeller Lif-monderingen, som af ålder kallades Liveriet, och hvilken under fredstid vid Regements-möten och General-Mönstringar nyttjades samt för öfrigt vid Fält-tjenst skulle få vara att tillgå; hvaremot åter Rotehållarne voro förbundne, att bidraga till Soldaternes beklädande derimellan och under deras vistande på Roten, hvilken beklädnad under benämning af Släpkläder, olika i serskildte orter eller vid det ena Regementet emot det andra, skulle utgöras.
N:d 13, eller det under N:o 17. Anmärkn. om dröjsmål med afgörandet af frågan 0111 näringsfriheten: kunnande härvid tillika anföras de lika beskaffade anmärknrs-punkterna : N:o fi3, att klagomål öfver oförrätt, liden af en förman, törst efter nära 3 års förlopp blifvit lill slut befordrade; N:o 67, att frågan om Convoj-commissariatets upplösning ej blifvit afgjord; samt N:o 69, att en föredragande låtit frågorna, rör:de indelta räntorna och förändrade grunder för märkegångssättningen, hvila på obestämd tid. Svar: Det är alltid obehagligt för en föredragande att få mål uppskjutna. Statsrådets protocoller utvisa, att alla de anmärkta målen blifvit af föredraganden handlagda och i underd. anmälta med hans yttranden. Uppskofvet med afgörandet har härrört af orsaker, som det icke berott af honom att undanrödja. Hvad särskildt beträffar frågan örn indelta räntorna, så hafva svårigheter dervid uppstått genom den protest, sorn ett RiksSt., under åberopande of sina privilegier, vid sista riksdag lill K, .31. ingaf emot de 3 andra Ståndens beslut i äni - D e ii i J u 1 i f. m 9 ämnet; och den då var. föredraganden för handelsoch finance-ärenden kan numera ej vara ledsen öfver dröjsmålet med frågans afgörande, sedan anledn. är för handen, att den, i följd af StatsUtsk:s öfverläggningar och tillstyrkanden derom vid denna r iksdag , skall blifva slutligen afgjord på ett bättre och fullständigare sätt, än som förut var föreslaget. Anmärka, emot beviljadt anstånd med återbetalningen af förskott lill enskild man för undsättningsåtgärder i de norra länen. Svar: De sedan år i8:>4 vidtagna åtgärder för de norra länens undsättning åsyftade , dels att befria Staten ifrån sådana förluster, som directa understöd från dess sida medfört under föregrde raissvextår, dels alt för innevånarne bereda nya tillfället, till arbetsförtjenst.
Men fåfängan och ärelystnan underhöllo icke mer min styrka att förblifva vid något beslut. Mitt hjärta var nedslagit och kunde ej mer upprättas. Den strid börjades, som skulle göra min lefnadsplåga, striden mellan de skyldigheter, jag hade att uppfylla, och mina naturliga böjelser. Af min fars sista bref hade jag tillika blifvit underrättad, att fullmakten på min nya syssla ej ännu blifvit expedierad, och att därmed skulle hafvas anstånd, till dess jag personligen skulle mig i Stockholm infinna. Jag hade således för det närvarande den fägnaden att veta, det min förmenta vanära ej ännu blifvit till fullo beslutad, och att jag vid mitt afträde af rektoratet ej skulle maskera en registrator med den akademiska purpurn. Med förnöjelse kunde jag se tillbakars på den förflutna tiden, under hvilken jag deltagit med min far i hedren af åtskillige förbättringar vid akademien samt verkstält hans planer. Den botaniska trädgården hade under min tid blifvit till större delen anlagd och ansenligen förbättrad och orangerihus uppbygdt, som till min åminnelse lemnades i brukbart tillstånd. Under förmodan att äfven efterlemna ett kärt minne såväl hos akademiens lärare som den studerande ungdomen afträdde jag med tillfredsställelse den 28 jan. 1751 rektoratet och öfverlemnade akademiens fasces i min efterträdares händer. Jag har förgätit ända till ämnet af det tal, som vid detta tillfälle af mig blef hållit och af mig själf var författadt, äfven som de programmer, som under min tid blifvit utgifne. Jag kan ej fyllest prisa mitt öde att hvarken under mitt rektorat eller under de öfriga år, dem jag tillbragt vid akademien, icke det ringaste tecken till verslystnad låtit sig märka. Mitt väsend har hunnit att sta(d)gas under ett ostördt lugn för alla våldsamma böjelser, och om jag ej kunnat prisas för ett tidigt snille30, så har åtminstone ej någon otidig fordran därtill blottstält mig för åtlöje.
Rj 12829] g fsnttB3&amp;Mk~ " iJ ... i ': l~:i,:. &amp; M !a rekommenderas. Liljeholmens Vinfabrik, r rekommenderar s o m nedannämnda försäljas af sina H e r r a r tillverkningar, Specerihandlande. Uti berättelse till Kgl. Medicinalstyrelsen för år 1880 yttrade sig Stockholms Helsov.-nämnd mycket fördelaktigt om dessa viner. Serverade kalla, aro vinerna en angeräm läskedryck; i hushall lämpa de sig särdeles väl för tillagning af soppor, vingelé, lemonader, balar o. d. | Krusbär svin. j Körs bär svin. t Vinbärsvin, rödt. J Vinbärsvin, svart. (Vinbärsvin, nvitt. Safterna äro, enligt intyg Nf handelskemisten herr doktor Körsbärssaft. ' / Vinbärssaft, röd. I ser, samt förhålla sig såsom rena oblandade sockrade fruktsafter ». ' Vinbärssaft, nvit. Ä t t i k a. ~) Rörande dessa fabrikater yttrar herr handelskemisten d. \ att de äro » fria frän främmande syror, skarpa ämnen och metaller, och / Ä t t i k s p r i t. J anser j a g dem därför vara af utmärkt god beskaffenhet. » OBS. Viner och safter försäljas på heloch halfbuteljer, tredubbel iitliUsprit på större ftas / tor, alla försedda med etiketter, innehållande fabrikens namn, hvilket till undvikande af förvexling torde noga observeras. Vinerna serveras iskylda hos herrar konditorer: Ilellb&amp;Cll&amp;Y, Hamngatan 10, I Drottninggatan 25, Sjöberg, Drottninggatan 40, Widerström, Götgatan 5. [1831] HUSQVARNA STÅLSYMASKINER ' e n d a. r i a r b e t e. Schalar, filtar, doffel, u t m ä r k t a kläden till herrkostymer m. m. O B S. H v a r och en får sitt ylle tillbaka i form af g a r n eller väfn a d e r. O B S.
Skrifvelse N:o 12 7. 391 den undansnillade eller för ringa erlagda stämpel-afgiften. Återstoden af denna afgift, äfvensom af böterna, tillfaller Kongl. Maj:t och Kronan. Denna författning skall landa lill efterrättelse frän nästkommande års början till slutet af det år, under hvars lopp ny Stämpelpappers-bevillning varder af Rikets Ständer fastställd. Förslag tili Författning angående den af Miketa ständer fastställda lievilliiings-afgift för stämpling* af Tidningar samt andra periodiska skrifter oell tryckta afiiandlingar. l:o Hvarje utkommande tidningsnummer skall förses med en röd stämpel af följande värde, nemligen: då tidningspapperets ena yla innehåller 200 qvadrat-decimaltum och derunder TV öre. utöfver 200 lill och med 400 qvadrat-decimaltum A „ utöfver 400 till och med 600 qvadrat-decimaltum A „ utöfver 600 lill och med 800 qvadrat-decimaltum A „ o. s. v., så att stämpelbeloppet ökas med A:dels öre för hvarje tillökning af 200 qvadrat-decimallum i papperets yta. Tidningar, med sådan stämpel (örsedde, äro vid afsändningen från trycknings-orlen från postporlo-afgift frie. 2:o För tidningar åtföljande bihang gälla samma stadganden; dock vare sådana bulletiner, som på Kongl. Maj:ts befallning tryckas å särskilda blad och innefatta officiela underrättelser samt åtfölja Postoch Inrikes-Tidningar, äfvensom tidning tillhörande plancher, frie från stämpling. 3:0 Vill utgifvare af annan periodisk skrift än tidning, eller af så kallad brochyr, som utgöres af en tryckt afhandling, fulländad i ett häfte och som ej öfverstiger tillhopa 1,200 qvadrat-decimallums yta, njuta portofrihet för afsändande deraf med 392 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse J\'
Kistan svarade alldeles tydligt, att den var tom, tom, tom. En halftimme senare stod dödgräfvaren i prästgården. Där blef ett gissande och ett undrande. Så mycket kunde alla förstå, som att flickan varit i dalkarlens säck. Men hvart hade hon sedan tagit vägen? Mor Anna Stina stod vid bakugnen i prästgården och skötte brödgräddningen, ty det skulle ju bakas nu till det nya grafölet. En lång stund stod hon och hörde på allt detta talande, utan att säga ett ord. Hon bara skötte om, att bakelsen ej skulle bli bränd, tog plåtarna ut och in i hvart ögonblick och var lifsfarlig att komma nära för den långa ugnsspadens skull. Men rätt som det var, lade hon af sig köksförklädet, torkade svett och sot nödtorftligen ur ansiktet och var inne hos pastorn, innan hon själf nästan visste, hur det gick till. Det var just ej underligt efter allt detta, att en dag i mars en liten, röd prästgårdssläde, bemålad med gröna tulpaner, och en liten, röd prästgårdshäst stannade utanför trappan till Munkhyttan. Hon måste nu naturligtvis följa med hem till mor, hon Ingrid. Pastorn hade kommit för att hämta henne. Han sade ej mycket om att de voro glada, att hon lefde och sådant. Men man kunde se på honom, att han var storligen förnöjd. Han hade aldrig kunnat förlåta sig, att de ej varit goda nog mot fosterdottern, och nu strålade han af lycka öfver att få börja om med henne och göra det bra den här gången. Det sades intet ord om det, hvarför hon hade rymt bort. Sådant var ju ingenting att gräfva fram och pina sig med så där långt efteråt. Men Ingrid förstod, att prästfrun hade haft en svår tid och varit plågad af samvetskval, samt att de ville ha henne åter för att få vara goda mot henne. Hon förstod, att hon nästan var tvungen att resa till prästgården för att visa, att hon ej bar agg mot fosterföräldrarna. Alla tyckte, att det var naturligt, att hon följde med hem på en vecka eller två. Och hvarför skulle hon ej? Hon kunde ej skylla på att hon behöfdes, där hon var. Nog kunde hon stanna borta ett par veckor, utan att det skedde Gunnar Hede någon skada.
Blom Carlsson, hvilken, till följd af bemälte embetes meddelade förordnande, under September månad 1856 besigtigat de sedan år 1849 fortgående restaurations-arbetena å Linköpings domkyrka, hafva dessa arbeten, hvarigenom 2:ne nya sträfpelare uppförts, oell flera sådana pelare ommurats, äfvensom åtskilliga nya fönster anbringats, blifvit väl samt med noggranhet och omsorg utförda på ett byggmästarens skicklighet vitsordande sätt, och med bibehållande af kyikans primitiva stil. Kostnaderna för sagde arbeten, utom dem, som verkställts under år 1856, hade uppgått till 39.057 R:dr 8 sk. 5 rst. Banko. Under förutsättning att arbetena åren 1857 och 1858 skulle kunna utsträckas till och med det morra eller s. k. Niclas-koret, hvarigenom, med användande af en uppgifven tillgång af 17,000 R:dr B.ko, eller återstoden af nu ifrågavarande lån, kyrkans norra längd, undantagande taklisten, vore restaurerad, skulle kostnaderna för de derefter återstående ytterligare reparations-och andra byggnads-arbetcn, hvilka, enligt åberopade utlåtande, borde ovilkorligen snart företagas, såvida kyrkobyggnaden skulle »kunna ega bestånd», komma att utgöra: För arbetena å östra korbyggnaden R:dr B:ko 12,7 66: 32. — » södra korbyggnaden » » 7,400: » södra långsidan » » 19,533: 16. — För yttre taklistens reparation eller förnyande » » 5,000: För putsning och reparerande af de inre väggarne » » 4,000: Byggmästare-arfvode » » 3,000: Summa R:dr B:ko 51,700: Till upplysning om Linköpings domkyrkas årliga inkomster och utgifter har Utskottet ansett sig böra meddela följande, ur ett handlingarne bifogadt utdrag af 1855 års domkyrko-räkenskaper sammandragen, uppgift öfver dessa inkomsters och utgifters belopp. Inkomster: Tionde-spaUmål .197 Tinor. Ränte-spanmål 12 » Tillsammans 209 Tinor.
Vid förnyad granskning af Contra-propositionen finner jag bekräftelse på den anmärkning jag förut gjort, att de i densamma uppställde motiver grunda sig på förutsättning af Ständernes bifall till den nya loijering Utskottet föreslagit; ty om myntet icke blifver 12-lödigit, medför slagskatten alldeles ingen lättnad i fördelningen. Jag kan således ej annat än bestrida en sådan anticipation på ett efterföljande beslut. Friherre Cederström: Då Ja-propositionen innehåller, att ingen slagskatt skall äga rum, utan myntningskostnaden bestridas of det allmänna, synes contra-propositionen helt enkelt böra blifva den, att, i händelse Nej vinner, öfverlemnas till Kongl. Maj:t, att, efter vettenskapsmäns hörande, bestämma den slagskatt, som i myntet skall ingå, utan att man behöfver nämna hvarken 1664 års myntfot, eller % procent. Den 21 Octo ber 1'. m. 169 Herr Cederschjöld: Till livad jag nyss yttrat får jag tillägga, att jag i de värda Ledamöternes uppgjorde förslag till Contraproposition igenkänner samma tactik, som röjdes vid voteringen i nästföregående plenum. Ty liksom man då sökte afskräcka genom införandet af det långa bråket, söker man 1111 värfva medhållare, genom anförande af vackra motiver, hvilka grunda sig på förhållanden, som ännu icke blifvit afgjorda. Jag yrkar derföre deras uteslutande. Herr von Troil: Jag kan icke finna, att Herr Cederschjöld, som förmodligen röstar för Ja-propositionen, kan hafva något särdeles intresse af Contra-propositionen, och jag förnyar min anhållan, att den må förblifva oförändrad. Herr Cederschjöld: Det är väl sant, att jag ämnar votera Ja; men jag tror det icke destomindre vara min rättighet, att yrka en contra-proposition, som icke innefattar beslut i flere frågor, än dem, som varit under öfverläggning. Om nemligen den nu föreslagna Contra-propositionen vinner, har man i opli med detsamma äfven på visst sätt beslutat, att myntet skall blifva 12-lödigt. Det är härpå jag velat fästa Ståndets uppmärksamhet, och jag grundat min anmärkning. Herr af Ekenstam'.
Vid förståndets pröfvande ljus har denna hitta farkost blifvit förbytt till ett drakskepp, som från fiendeland nalkas våra förut så fridsälla kuster, för att der sprida ödeläggelse och död; och jag har derför tackat Gud, att detta monster af den enda monitor, som i dessa tider duger att lita på, den ädlare konservatismens monitor, erhållit trenne sådana grundskott, att man snart skall se detsamma hissa nödflagg och afstå från försöket att, buret på agitationens svallvågor, lotsa sig fram mellan de klippor och skär, som en fast, modig och beslutsam hållning hos R. o. Ad. skall utbreda till skydd för det hotade fäderneslandet; och måtte echot af dessa grundskott ännu i afgörandets stund ljuda i alla röstandes öron med dess starka, mäktiga och befallande stämma, att det Kongl, representationsförslaget skall förkastas, emedan det blottställer konungamakten, emedan det lägger representationens tyngdpunkt uti en enda samhällsklass och dertill den för riksvårdande värf minst qvalificerade, och ändtligen emedan de konservativa elementer, man sökt åstadkomma, reducera sig till några sväfvande hägringar på den himmel, som belyses af landstingens nyss uppgångna sol, som folket älskar att tillbedja, detta folk, om hvilket dock Konungens Rådgifvare, 346 Den 6 December. då de tillstyrkte förslagets framläggande, uppenbarligen tänkte något för högt, i det de trodde detsamma endast bestå af lika kunnige, erfarne, redlige och allmänt aktade Svenske män, som de sjelfve. Och härmed är min kritik af det Kongl, förslaget slutad.
Dervid nämndes icke något om öfre eller nedre, första eller andra kammaren. öde punkten af Frih. Hamiltons förslag börjar deremot sålunda: ”Vid val tillden första kammaren deltaga Dessa ordalag passa helt och hållet för hans sy st Aine, deri öfre kammaren väljes af den nedre, och den anmärka., alf Ilian derigenom hade tagit på hand en del af de frågor, sorn mi icke förekomma, är det skäl, sorn gör alt jag nu förenar mig med Hr von Hartmansdorff i denna del. Men Hr von. Hartmansdorff kommer sedermera, till det resultat, att föreslå bestämmande af ett visst antal för brukspatroner, ett visst antal för ofrälse innehafvare af frälsehemman och säterier o, s. v., med ett ord, att söndersplittra sjelfva detta. Stånd i åtskilliga andra, för hvilka särskilda siffror äro. utsatta. Jag lenman att bedomina, mine herrar! om icke detta vöre detsamma, sorn att låta lika mångå Stånd uppstå. Naturligtvis är Hr von Hartmansdorff*, mening, att fral - Den aj Octobcr e. m. seägare siola välja representanter för frälseägare, och husägare i städerna välja representanter för sådana husägare. Då skulle ju derigenom alldeles samma resultat uppstå, som om dessa fractioner af medborgare kallades lika många särskildta Stånd. Man vore du inne på den banan, alt få lof att noga qvalificera dem allihop, och då kunde man förutse för framtiden split, tvedrägt, tvister och oenighet emellan alla classer af medborgare. Jag erkänner, att då jag här hörde första gången talas om ett femte Stånd, hoppades jag, att, efter man ej kunde vinna mera, man åtminstone der skulle få se de särskildta elementerna af Ståndet mötas ungefär på samma sätt som efter den allmänna valprincipen eller den samfällda valprincipen; att de skulle mötas der, för alt med gemensam åtgärd välja fäderneslandets ombud, eller ombud för fäderneslandets sak, och icke livar och en för sina intressen. Jag hoppades att man skulle slippa tänka sig brukspatronernes intresse, såsom ett för denna medborgareclass särskildt, frälsehemmansägarnes lill ett annat o. s. v.
1893 IDUN 197 hufvud, axlar och bröst draperas, ja, äldre så i luften dansa i takt med den lifliga muAustralien, där den kommer att bära ett vacdamer betäcka därmed äfven själfva ansiken. kert vittnesbörd om den egendomliga och siktet. Den lilla spanskan får nästan utan undanaristokratiska slöjd, som ännu fortlefver i den Det är att verkligt nöje att se spanska tag en allt igenom religiös uppfostran, ty minnesrika lilla Vetterstaden allt från S:a barn leka i stadens alameda en solig sönäfven om hennes fader skulle tillhöra den så Birgittas tider. Det är tyvärr sällsynt, att eller helgdag, den ena lilla öfverträffande den kallade liberala minoriteten, drifver han sällan en så stor beställning erbjuder utöfvarinnorna andra i barnslig fägring och vackra kläder. sitt fritänkeri eller sin fördomsfrihet så långt, af den vackra slöjden tillfälle att ådagalägga Hvitt begagnas isynnerhet i alla möjliga tyatt han söker tillämpa sina åsikter på dottoch utveckla sin konstnärlighet; ja, det lär ger och sammansättningar — man ser hela rens uppfostran. icke ha inträffat, sedan drottning Josefina, (Forte.) kostymer af plysch, sammet, siden, fina som varmt omhuldade Vadstenaknypplingen, kaschmirer, spetsar, piquéer och musliner, allt gick hädan. efter årstiden, och hattar, skor och strumpor Särskild beundran väckte ett ytterst smaki fullkomligaste harmoni därmed. Så t. ex. fullt spetsarbete i silkusguipure, en förtjusande finnes det hela skobodar med sorterade lager spets i matt gulhvit ton och en parasoll, öfverVi uppmana våra kvartalsoch halfårsklädd med en rik spetsslöja af svart silkesaf idel hvita barnskor i alla nummer och att ju förr dess hellre förnya och bomullsguipure, ett sannskyldigt litet former, förfärdigade af allt möjligt från det prenumeranter finaste handskskinn och hvitaste sidensars ned sin prenumeration till det med juli ingående mästerverk af svensk konstslöjd. till ogarfvadt hvitt getskinn eller groft hvitt andra halfårei, innan sommarens öfriga plaIdun bringar nu bilden af mästarinnan till linne.
Att det årliga bidrag till Presterskapets aflöning eller den så kallade »Probstekopparen», som nu af kronans behållna tionde-koppar utgöres med ett och ett halft skeppund, framdeles skall af bergslaget ensamt vidkännas; 5:o Att den skatt, som under benämning af Vedhuggeseller Vedhyggsters-ränta, jemlikt äldre författningarne utgår af bergsfrälsejorden, och som nu erlägges till Stora Kopparbergs bergslag med 3 skillingar 4 runstycken för hvarje durchtågs-spannland, utgörande ett sammardagdt belopp af 1,163 R:dr 13 sk. 2 r:st årligen, skall af bemälde jordegare hädanefter, i likhet med andre allmänna utskylder till Kronan erläggas, hvaremot den aflöning, hvilken, jemlikt Kongl. Brefvet den 29 December 1820, från bergslagets så kallade Afrads-kassa utgår till förste läraren vid Bergsskolan i Fahlun med 1,200 Riksdaler, å Stats-verkets medel anvisas, och bergslaget sålunda derifrån befrias; 6:o Att dessutom Bergslaget afsäger sig alla de tjenstbarheter, som af bergsfrälsejorden hittills bordt till Stora Kopparberget utgöras, samt de rättigheter beträffande skogarnes disposition eller i öfrigt, som bergslaget kan ega i afseende på bergsfrälsejorden; 7:o Att den så kallade Afrads-kassan, såsom en bergslagets tillhörighet, må genom bergslaget till kopparverkets gagn och bästa disponeras, likväl med vilkor, att denna kassas kapitalfond (56,000 R:dr) icke förminskas, samt jemväl med bibehållande af den tillsyn och kontroll, som, enligt Kongl. Brefven den 10 Augusti 1815 och den 11 Maj 1824, är Bergs-kollegium ålagd öfver kassans behöriga användande till det dermed afsedda ändamål; 8:o Att någon särskild rättighet för Stora Kopparbergs