Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit, i sammanhang med frågan om en efter närvarande förhållanden med Provincial-Läkare-stationerne lämpad ny reglering af Bataljons-Läkare-stationerne, anslagit ett ytterligare Provincial-Läkare-arfvode att tilldelas en Bataljons-Läkare, stationerad vester om Storsjön, för bestridande af den civila sjukvården inom länet, så skulle två ordinarie och två extra Provincial-Läkare inom länet nu finnas att tillgå, deraf två Läkare med station i Ostersund; — och då Eders Kongl. Majit den 26 Mars 1846 tillika godkänt det af Läns-Styrelsen väckta förslag till indelning af Läkare-distrikterne, enligt hvilket det vestra distriktet skall utgöras af Undersåkers och Offerdahls pastorater samt Hallens och Marby socknar af Sunne pastorat, det norra distriktet af Rödöns, Liths, Fällinge, Hammardahls och Ragunda pastorater samt det södra af öfriga socknar utaf Sunne pastorat jemte Räfsunds, Vikens, Bergs och Brunflo pastorater, med Östersunds stad, samt det fjerde distriktet af Herjeådalen, så är tillsedt att Läkarne blifvit stationerade på de både för dem och länets invånare tjenligaste orter och att antalet af Läkare ökats till ett med närvarande behof någorlunda motsvarigt förhållande. Det är likväl att beklaga, att, oaktadt kungörande om ledigheten af de två ordinarie Provincial-Läkare-befattningarna skett, desamma i brist af sökande ännu icke kunnat tillsättas , eller tjenstförrättande Läkare i saknad af kommendable personer förordnas. Ett nytt Lazarett och Kurhus är under byggnad i stället för det gamla Lazarettet, som var i ett högst uselt skick; och ett Apothek är inrättadt i Wemdalen af Herjeådalen. Fattigvården: är numera i det närmaste ordnad i enlighet med Eders Kongl. Maj:ts nådiga förordning af den 26
I anledning häraf och då det derjemte, enligt motionärens åsigt, vore oformligt, att för vissa frågors pröfning af Egodelningsrätt, skiftes handläggning måste afbrytas, helst sådant föranledde kostnad och tidsutdrägt, har motionären föreslagit, att såväl i de fall, dä skiftesmannen och gode männen äro af olika mening, som i vig ti gare frågor, såsom angående taxering, egoutbyten, skif tesläggning och utflyttnings-skyldighet samt de öfriga frågor, hvilka före skiftes fortsättning skola af Egodelningsrätt profves, tvister må a fy öras af en kompromiss, bestående af skiftesmannen och gode männen, jemte en tredje tillkallad god man, sorn skulle väljas af delegarne bland tvenne utaf de ordinarie förra ttningsmänncn dertill foreslagne, för sjelfständig redbarhet kände personer; och skulle den tredje sålunda utsedde gode mannen, sedan han inför protokollet aflagt den föreskri/ha godmans-eden, i forenämnda fall uti rådplägningen med. af gör ande-rät t deltaga. Vid granskning af berörde framställning hafva deremot förekommit åtskilliga hufvudsakliga anmärkningar, hvar för sig tillräcklige att föranleda förslagets ogil - Lagsamt Allm. Best', och Ekon.-L/sköttens Betänkande, N:o 15. Det torde nemligen icke vara alt befara, att det vigtiga och hedrande förtroende, som god mans befattning innefattar, af de väljande lemnäs åt andre personer, än dem, som äro kände för redbarhet och sjelfständighet, samt med omdömesförmåga förena kunskaper och skicklighet i landtmannayrket; och då gode männen dessutom vanligen ega kännedom om skifteslagets jord, lärer deras omdöme i de ämnen, i hvilka de ega besluta, böra anses vara fullt liba tillförlitligt, som landtmätarens; hvaremot det icke torde kunna antagas, att gode män, om de äro okunnige, tilltro sig, eller, för väld och mannamån, våga öfverrösta landtmätaren, då denna såsom sin mening framställer en klok och rättvis åsigt.
3,202 R:dr 13 sk. samt år 1843 3,681: — 43. — lOrst.; men någon kostnad för underhållandet af berörde Regementes kasernbyggnader har icke under dessa båda åren, såsom tillförene varit fallet, betungat nämnde anslag. För upplysning om orsaken till detta förhållande, få Revisorerne meddela, att Kongl. Maj:t, genom nådig skrifvelse till Öfver-Intendents-Embetet af den 16 Mars 1842, befriat
Uti denna motion har, vid densammas föredragning till remiss, herr Hjerta, Lars, instämt med hemställan derjemte att det af motionären äskade anslaget icke måtte beviljas för längre tid än till nästa statsreglering, emedan den idé motionen innehåller förtjenade en vidare utsträckning och utveckling i den syftning att den föreslagna lagberedningen tillika blefve en önskvärd förmedlande, icke beslutande, men rådgifvande myndighet, stående emellan Konungamakten och Rikets Ständer, och som kunde förbereda de mål, som utaf regeringen skulle afgöras; och om hvilken auktoritets organiserande tiden vore inne vid nästa Riksdag att väcka motion. Utan att utlåta sig i något bedömande af de klagomål, sorn försports öfver de större eller mindre bristfälligheter, hvarmed de under sednare tid utfärdade allmänna författningar kunna vara behäftade, erkänner Utskottet villigt vigten och värdet deraf, att allmänna författningar och stadgar aflattas med den enkelhet, tydlighet och bestämdhet, att de blifva lätt fattliga för den egentliga menigheten och således uppfylla en af de väsendtliga fordringarne på en god författning; men Utskottet betviflar att de olägenheter, som motionen omförmäler, skola blifva undanröjda samt för framtiden kunna undvikas genom inrättandet af den föreslagna lagberedningen. Utaf densammas organisation, sådan den af .motionären är vorden framställd, samt den utsträckning, på sätt ofvan blifvit omnämndt, herr Hjerta deråt velat gifva, har Utskottet icke heller kunnat bilda sig ett fullständigt omdöme om hvarken den egentliga arten eller omfånget af den verksamhet deri ifrågasatta lagberedningen skulle komma att utöfva, enär det vill synas, som densamma skulle dels inskränka sig till endast en redaktions-byrås bestyr, dels ock derjemte utgöra en rådgifvande myndighet uti regeringsärenden, oansvarig inför både Konung och Ständer. Skulle åter en institution, sådan den nu blifvit föreslagen, vara af behofvet påkallad, lärer säkerligen Kongl. Majit ej underlåta att derom till Rikets Ständer aflåta nådig proposition; Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Uisk.
I samma mån, som detta bemödande allestädes är rådande i afseende på allmänna angelägenheter, kan den enskilte medborgaren vara förvissad om, att de som deribland beträffa honom, vare sig uti Lag* skapning, Statsförvaltning eller Lagstiftning, skola med all möjlig urskilning, och oväldighet blifva behandladeÄndamålet med offentligheten är, att alla medborgare skola sättas i beröring med alla, att summan af hela Samhällets upplysning och rättsinnighet skall komma hvarje enfkildt för hans del till godo; att det förståndigaste och ädlaste, som i sam - Den 27 Januarii. 5t fället kan tänkas och göras, må blifva rättesnöret för allmänna ärenders behandling. Men de förståndigaste och ädlaste ärO icke de flästa. Det är följakteligen icke den okunniga, ouibytliga och vanligen egennyttiga mängdens, utan de förras mening, som bör inhämtas och göras gällande. Alla Samhälls^ former hafva åsyftat, och skola åsyfta, att lösa denna uppgift, antingen Styrelsen med öfvervägande afseende på enhet och stadga, uppdragas åt en, eller med öfvervägande afseende på frihet och föränderlighet, uppdrages åt flere. Upplösningen var icke möjlig så länge enväldena fortforo, och behandlingen af allas angelägenheter måste blifva beroende af en endas eller några få personers upp* lysning och rättsinnighet. Antingen skulle de vara kunnigare och ädlare än alla andra medborgare tillsammantagna, hvilket ej är tänk*, bart, och i hvilket fall de ej behöfde sky allmänhetens blickar och omdömen , eller ock skulle de kännasin okunnighet och sin ensidighet, samt följagtligen söka, att under hemlighetens slöja dölja sina brister, eller gifva sina åtgärder, ett sken af vigt, som de ej förtjente, och detta har vanligtvis varit händelsen. Af mörkret äro okunnighet, misstag och våldsam-' ma botemedel både å de styrdas och de styrandes sida, naturliga^följder.
Hufvud-titeln upptagna indelta spanmål tillökas med 194 tunnor 10% kappar, hvilka för sådant ändamål borde dit från Riksstatens Sjette Hulvud-titel öfverföras. Instruktions-kompanier för indelta infanteriet. Åberopande hvad uti mitt oftanämnda anförande finnes utförligt andraget såsom bevisning för det obestridliga beholvet af dessa rekrytbildnings-anstalters införande vid indelta infanteriet, så framt detsamma någonsin skall kunna uppfylla sin ansvarsfulla bestämmelse att vara en i vapenyrket kunnig och i följd deraf säker ledare för den nära nog oöfvade talrika beväringen och icke, i saknad af berörde egenskaper, äfventyra att i lärans stund sätta fäderneslandets välfärd på spel, manas jag af såväl embetspligt som mogen öfvertygelse, att i underdånighet påyrka, det täcktes Eders Kongl. Majit, oaktadt denna för nationen så högst vigtiga angelägenhet vid föregående riksdagar hos Rikets Ständer icke vunnit önskvärdt afseende, ändock af Rikets snart sammanträdande Ständer ånyo i nåder äska det, enligt uppgjorda noggranna beräkningar, nödigt befunna anslag för inrättande af Instruktions-kompanier vid indelta arméens infanterioch jägare-corpser, nemligen: Kongl. Maj:ts Nåd. Till personalens underhåll, befälets aflöning deri inbegripen 37,300:
Genom Nådigt Bref af den 16 Februarii 1833 har Kongl. Majit anbefallt Hof-Cancelleren, att af de femårsberättelser med tabeller, som Landshöfdingarne dädanefter afgifva, låta trycka 15oo exemplar, hvaraf 8oo skola lili Rikets Ständers disposition oell återstoden, dels till de Embetsmyndigheter, sorn till undfående af Författningssamlingen äro berättigade, dels till försäljning i bokhandeln aflemnas; hvarförutan så många exemplar af berättelserna för hvarje Län böra på samma gång tryckas, sorn svara emot antalet af kyrkorna inom Länet, för att sedermera till dem utdelas. 2.0 Fänrik L. W. Munlhes, å dess Moders, Enkan C. Munthes vägnar, anförde underdåniga besvär, rörande af henne sökt utbekommande af dehennes aflidne man, Öfver-Jägmästaren i Jönköpings Län, Munthe, ti Hägde, af honom i lifstiden icke uppburne andelar i skogsåverkans böter, uppgående lill R:dr 16 sk. B:co. Uti Nådigt Bref af den 26 Mars 1829, har Kongl. Maj;t, med bifall till hvad Rikets Ständer hemställt, anbefallt Stats-Gontoret att till ÖfverJägmäslaren Munthes Sterbhusdelegare ofvanberörde medel, anordna och, utbetala. 3*0- Förhöjdepremier, för rofdjurs fångande och dödande. Under den 19 Junii i83o, har KongL Maj:t uti Circulairebref anbefallt; Landshöfdingarne, utom dem i Malmöhus och Gottlands Län, att uppmana innevånarne i Länen att ingå öfverenskommelser uti detta ämne, hvarefter och sedan dylika öfverenskommelser blifvit från de fleste Län till Nådig pröfning öfverleinnade, desamma, blifvit under, den 28 December. i83a, fastställda.. Bil, till R, St. Just. Omhud un. Emi’.
Det var Juliani afsigt, att detta tempel skulle återfå sin fordna prakt och den pythiska orakeltjensten återställas; han hade åt Krysanteus anförtrott utförandet af denna plan. Vintern hade nu beröfvat den åldriga, åt Apollon helgade lunden dess kronor och bäddat drifvor i dalen. Krysanteus och Hermione funno templet öde. Dess siste prest, den gamle Herakleon, hvars hus Krysanteus och hans dotter en gång gästat, var död; hans tjenarinna hade flyttat till den närbelägna staden. När Krysanteus och Hermione lemnade templet – den sistnämnda fördjupad i minnena från den natt, hon der upplefvat – varseblefvo de en man, som långsamt steg uppför den ena af dalens branta väggar och försvann bakom en klippa. Han bar hjelm på hufvudet, svärd vid sidan, men var för öfrigt, i trots af den stränga kölden, endast skyld af ett djurskinn kring medjan. Anländ till staden, erfor Krysanteus derstädes, att det röfvarband, som innästlat sig i Parnassens klyftor, ännu fortfor att grassera i omgifningen; mannen de sett tillhörde utan tvifvel detsamma. Stadsboarne trodde sig veta, att fridstörarne tillhörde den kristna sekt, som kallades Donatister, mot hvilka Konstantius anbefallt ett ordentligt utrotningskrig, och hvilka under mångåriga förföljelser slutligen hade urartat till en ytterlig grad af vildhet. Flyktande från sina nedbrända byar till ödemarker eller otillgängliga bergstrakter, hade de der organiserat sig till röfvarband, som oroade de afrikanska provinserna och äfven andra nejder på andra sidan Medelhafvet, till hvilka spridda hopar lyckats komma undan. Hvad beträffade Donatisterna, som oroade trakten kring Delfi, hade desse från början endast utgjort ett obetydligt antal, men småningom blifvit förstärkta med förrymda slafvar och soldater, samt missdådare af hvarjehanda slag. Ja, icke nog härmed.
Öfver fullmäktiges beslut i mål, som röra Riksgälds-kontorets tjenstemän eller audra enskilda personer, eger den eller de, på hvilkas rätt och bästa dessa beslut kunna inverka, att hos Rikets Ständers revisorer eller Stats-utskott anföra besvär; dervid klaganden dock, så vida besvären skola till pröfning upptagas, bör, inom trettio dagar efter bevisligen erhållen del af det meddelade beslutet, sitt missnöje deremot hos fullmäktige skriftligen anmäla; hvarförutan det, vid enahanda äfventyr, åligger honom att, sednast en månad före revisorernes näst förestående sammankomst eller riksdagens början, derest revision dessförinnan icke inträffar, sina besvär ingifva till fullmäktige, af hvilka desamma, jemte utlåtande deröfver, till revisorerne eller Stats-utskottet öfverlemnas. Besvär öfver fullmäktiges, nyss före eller under Rikets Ständers eller deras revisorers sammanvaro, i dylika mål meddelade beslut böra inom fjorton dagar efter delfåendet, den dagen likväl oräknad, omedelbarligen af vederbörande till Stats-utskottet eller revisorerne inlemnas. Stals-Utskollels Memorial, N:o 293. 11 Angående fullmäktige tillhörande serskilda åligganden och uppdrag. § 21. Fullmäktige skola, vid början af hvarje år, granska kommissariatets för det föregångna året förda anteckningsböcker och protokoller samt genomgå och inventera de under kommissariatets vård befintliga låneoch säkerhetsmed flera dylika handlingar. En gång hvarje år böra fullmäktige anställa besigtning å det till lokal för Riksgälds-kontoret anvisade hus samt detta verks inventarier. Likaledes bör besigtning årligen af fullmäktige anställas å det under deras vård och inseende ställda hus, som begagnas till sessionsrum för Riks-stånden samt Rikets Ständers Utskott; egande fullmäktige låta verkställa de reparationer och andra arbeten, som för nämnde egendomars vederbörliga underhållande erfordras; och må kostnaderna, härför äfvensom de för samma egendomar hittills utgående årliga afgilter, utaf Riksgälds-kontorets medel bestridas. § 25.
Boslällskassans ställning och dess ansedda oförmåga att sina åligganden för en framtid kunna uppfylla, utgör endast ett upprepande af hvad vid nästföregående Statsrevision är vordet yrkadt; och har Eders Kongl. Maj:t, med fästadt afseende å hvad af Krigs-Kollegium i enahanda syftning, under den 13 April sistlidet år, blifvit i underdånighet anmäldt, uti till Rikets Ständer vid nu påstående Riksmöte framställd nådig Proposition, föreslagit, att de till framdeles indragning afsedda löner och pensioner, deraf kassan nu betungas, måtte, till belopp af 4,168 R:dr 25 sk. Banko, varda på Statsverket öfverflyttade. Krigs-Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, nit och trohet, Stormäktigste, Aller nådigste Konung! Eders Kongl. M a j : t s underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J. P. LEFRÉN C. J. Salomon. Carl. Stockholm den 18 Januari 1848. J. A. Hasselström. — 371 Lit. A. Uträkning å boställsräntan, efter 1843 års markegångsförvandling, af förra Löjtnantsnumera Kaptensbostället vid Allbo Kompani af Kronobergs Regemente Össjö Eriksoch Knutsgårdarne^ beläget i Sunnerbo Härad och Ljunga socken af Kronobergs Län. (Kronovärde Uträkning å hemmantals-räntan af 1 mantal i Kronobergs Län, efter 1843 års markegång. Landtogs gärde n: t\ tunna spanmål å 8 R;dr ... 12: I skäppa (4 kappar) hafra \ a 4 R:dr 24. —• 5 M. smör a 5 R:dr 12. — 21 M. humla å 3 R:dr 24 sk 21. — 1 U. talg å 4 R:dr 16 sk 10. 4f 1 LU kött ä 1 R:dr 32 sk ... 1: 12. — \
Men skall detta tillägg införas och en sådan lag bestämmas, så föreslår jag, att den mätte aflemnas till Coust.Utsk. och komma att betraktas som grundlag, och således icke kunna vid denna, utan först vid kommande riksdag antagas; och intilldess hafva kunnat inträffa händelser, som föranleda Staten att af christi ig barmhertighet hjelpa en menighet, som på en privatbank förlorat sin egendom. Frih. Cederström: Man är verkligen något för långt kommen i försök att vilja förbise hvad man talar om, då man, sorn Hr Lefren, vill påslå, att vägran till hans förslag vore detsamma som att vilja hindra en bank, som icke styres ordentligen, att blifva bankrut. Hvem är det väl, som talat om något sådant? Allt livad en bank äger, alla dessa tillgångar och den personliga solidariska ansvarigheten, m. e. o. allt är upptaget och användt, och tilläfventyrs finnas millioner, som icke af den fallna banken fått ersättning; bör och kan väl någon lagstiftning hindra, att Staten, vid sådant förhållande, träder emellan som utredningsman och gör, att de personer, som blifvit bedragne på den lag Konung och Ständer gemensamt stiftat, hvarigenom privatbanken uppstått, icke för alltid måtte blifva ruinerade och olycklige? Vi mäste väl komma ihåg att de båda Statsmakternes förenade bemödande i första rummet böra gå ut på att skydda medborgare så att de ej må komma på obestånd och dervid förblifva under skydd af lag. Jag bestrider allt afseende på Hr Le (rens förslag, såsom ledande till nyssnämnda förhållande och således alldeles oriktigt. Det var visserligen ej mindre orätt, då det infördes i 1824 banklag, och inflöt deri, på grund af lika obehöriga farhågor, som de nu förespegladc Gr. Anckarsvärd: Det händer stundom inom rådslående församlingar, att talare, som i hufvudsaken äro af enahanda åsigter, komma i strid om resultaterna, möjligtvis genom missförstånd dem emellan. Jag förklarar att jag helt och hållet delar åsigter med Hrr Lefren och von Hartmansdorff i afseende på Statens mellankomst för sjelfva bankerna ; men jag uther mig att få fästa desse herrars uppmärksam20 H. 5Öj
(Cirena Eone t: är från denna afgift fcitaget. iSetjcnter, Z\uf?ar od) Haqueyet* på landet, jagare od) CaffeltåcEare m. fl., lifa med deni i {fäderne, §. 14. 23yggin«fiarc, Såna* eller <o«rad0', i geni Slaf er: gotfia Slafen hindra d:o Svedje fjerde genne d:o d:o d:o • • • ♦ • . £>:co9t:dr 20 — «*• tt 15 — • * tf 10 — . tt 8 — • tt 5 — Sårjemån, forn b«fn>a egna båtar, lifa med ©filt* od) föåtjfeppare, §. 14. (Bermngomart ellet ©ocEned)andtwetl:are på landet, af broad bandtraerf forn Ijelft, famt -^anbfågare, Stampare od) ©ocfemöyggmå fiäre, i gpra Slaf er: görfia Slafen med öfroer tre mantaléjfrifne arbetare $3:co 9i:dr 5: — hindra d:o med tre d:o d:o „ Svedje d:o med troå D:o D:o gjerde D:o med en eHer ingen n n 35 (Blae
Stipendiifonder, godkändes; men i öfrigt ansåg Ståndet den 1111 varande minimi* summan af testamente, hvaraf bevillning skall utgå, nemligen 3oo Rdr Banco, böra bibehållas, af hvilket stadgande ingen olägenhet försports, och skulle Öfver hvad Utskottet, pag. 17 af Utlåtandet N.:o Gr, yttrat, i fråga om Bevillnings-Förordningens underskrifvande, ansåg Ståndet något förklarande, å dess sida, icke ega rum. I alla .öfriga deläg der, genom Utlåt. N:o Gr, förändring uti Bet. N:o 67 icke yar framsta!d, bifölls della sednare Betänkande. S. D. Föredrogos å nyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskoltens Memorial och Utlåtanden: N:o 55, i anledning at återrerniss å Betänkandet Pöo 48, öfver vackt fråga om laga fardag å så kallad Em hetsjord i stad: lades till handlingarne; och N:o 5G, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande Wto 54, i anledning af väckta frågor rörande faltigförsörjnings-anslallerna; Det första momentet uti den i Utlåtandet N:0 56 föreslagna författning, bifölls; Det andra rao* nientet antogs böra undfå följande lydelse: ”Alt tjenstehjon med minderårige barn, antingen dessa tjenstehjon öro i husbondens bröd eller af honom njuta underhåll, såsom Statfolk, Statdrängar eller Stat-torpare, ej må i församlingen inflytta, innan församlinjgen öfver deras inflyttning blifvit å allmän sockue-stämjpa hörd; varande det då församlingens rättighet att deras inflyttning vägra, så vida ejden, som vill intaga dem, ställer full säkerhet för den kostnad socknens fattigvård kan få vidkännas för framtida underhållet af dessa tjenstehjon och deras barn, intill dess barnen fyllt femton dr,”
Gyllenhammar, pension åt 31. Gymnastiska Central—institutet, anslag till 159: 70. Gymnastiklokaler i Stockholm, inrättande af < 139: 7i. Gynthers enka, pension åt 153: 15. Göteborgs museum, upplåtelse af Kronans andel i f. d. Ostindiska Kompaniets hus till 70. IS. Hadorphs enka, pension åt 153: 73. I Hagestads byamän, anslag för skogs-sädd 100: 31. Hahr, Major, pension åt 153: i>‘2. Hallencreutz, Expeditions-sekreterare, dito 153: 47. Halländska kyrkohemman, försäljning till skatte af 122. Halmstads elementar-läroverk, upplåtande af byggnadstomt till 72. Hambergs museum, inköp af 183. Hammar, majorsboställe, afsöndring af jord från 158. Hamnbyggnader, statsanslag till 141. Hartmansdorff von, hyres-ersättning åt 39: 23. Hasselström, Kronofogde, pension åt 153, 61. Hebbeska egendomen å Riddarholmen, inköp af 197. Heinrici, Provincialläkare, pension åt 153: 46. Helsingborgs hamnbyggnad, förändrade vilkor för beviljadt lån till 155. Helsingborg—Landskrona, jernväg mellan 88: 4. Heurlins enka, pension åt 153: 70. Hjerpe, Jernvräkare, dito 153: 63. Hofhållning, Kongl. Maj:ts, fyllnadsanslag till 65. Hof Dahlbogård, afsöndring af jord från 47. Holten von, Löjtnant, pension åt 153: 26. Honorarier åt vittre författare 139: 87. 6 Utlåtandets Nummer och Moment. Hospitalen, anslag till 139: 123-—131. , förändrad styrelse af 139: 32. Humle-odling, befrämjande af 99: 40.
Skilnadcii ligger deruti, att niedan den frisiiinadc högern afven i sina mest rcformifriga yttringar bibcliållcr sin tro på cn viss befogenhet för det bestående, 5tiiiinstone såsom grund för ett fortgående, är för venstcrn allt bcståcnde ohållbart. Det ar ickc nog mcd att wsaiika strccket * for att få raknas till den dora vensterii. ; man måste sänka allt. Striden galler ingenting mer och ingenting mindre än religionens och hela den nuvarande samhallsbyggnadens vara eller icke vara (sid. II). Utgången ar för venstcrliteratörcn icke tvifvelaktig, och konseqvenscii blir socialism. Ordet har en ful klang. Men hvad mer? Fru Edgrcn, säger författaren, har redan till hälften uttalat det, och då kan dct ickc dröja länge, innan .det unga Svcrigc * inskrifver det på sitt program. D5 skola vi enligt I0 vensterliteratören se förverkligas vissa hittills förbisedda sanningar, hvilka förf: n uppräknar i ett sträck, med en fart, som påminner om forntidens katekeslaxor. Han tror, - att i och iiied detsanima, upplysningen stiger och ekonomien förbättras, de moraliska rättsbegreppen höjas, falheten aftager, sjelfstandiglieten växer och gudsbehofvet aflägges sasom en försliten klädnad (sid. 17). Ytterst är det den religiösa auktoriteten, han vill åt, för att öfver allt i dess ställe insatta sin egen, d. v. s. sin kunskap om naturlagarne (sid. 13). Lik \ - ä1 erkänner brefskrifvaren med den älskvärda öppenhet, som utgör en af hans mest tilldrag.mde egenheter. att han (sid. 13) sjelf ickc ännu ar nog \ - enstervriden för att kunna förneka tiharon af ett högsta väsende. Kommer s8 vensterliteratörens uppfattning af fosterlandskarleken.