Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Högst önsteligt wore, att, sedan frägan om öswcrenSkonunclser blifwit ett föremäl för allas önstningar, och genom Kongl. Majus Nädiga Kungörelse af den 10 April 1810 jemwäl i wisst afse nde satt en förbindande kraft, man ock wille wara betänkt pä medlen att befordra werkställigheten. halst, säsom Anders Nilsson gansta riktigt anmärker, dröjsmålet föranleder till hwarjehanda »ordningar, svin i synnerhet inträffar wid vacanta Consistoriella Pastoratets tillsättande, och hwilka för en framtid öka swärigheterne att äterföra Presterskapets aflöning till en allmän och billig princip; men jag troe att Lagstiftande makten allena kan uppställa denna allmänna och billiga grundprincip: hwilken Committé som helst, som kommer art bereda öfwerenskommelser emellan Pastorer och Församlingar, blik åtminstone frestad att läna örat ät locala interesse^ Wäl blir det möjeligt alt förena Parterne, som för del närwarande äro i saken inkeresserade, men Let bör ock göras afseende uppå hwad framtida behof kunna krafwa, och detta afseende torde endast af Lagstiftande makten eller af Starens Embetsman wara att förwänta. Prästerskapets rättigheter grunda sig pä äldre stadgander. Enligt Cvnsesswnens ordalydelse är det pä dessa äldre stadgander, som de förestagne nya öfwerenskommelser stola grunda sig, men det är just dessa aldre stadgander som pä mänga ställen ligga i wägen för nya öfwerenskvmmelser» ' Bihang. Ma io74 Den z Julli. Ma hända skulle ändamälet snarare winnås, om man ginge tillbaka till primitiva prircipecne för Presterskapets aflöning. Den ena delen af Presterskapets inkomster, Lysnings-penningar, Likstolar m. mär af samma natur som de fa kallade sportler, Plotocolls, och Utstags-Iöscn, som Justitiä.stacen har att uppbära.
Den fasta grunden i dessa vikar låg på ett betydligt djup under vattenytan och genom fyllningar med sten och tyngre jord blefvo de ofvanpå liggande lösa jordlagren så småningom undantryckte, så att bankarna utefter hela längden kommo att hvila på fast botten. Det är emellertid dessa periodvis inträffade sjunkningar, som gifvit i trakten boende personer och andre anledning till den förmodan, att dessa bankfyllningar aldrig skulle lyckas. I det trånga passet vid Jonsered öfvergår jernvägen på en längd af endast 1,000 alnar icke mindre än fem gånger ett och samma vattendrag, — 109 — nemligen Säfveån, sorn här bildar flera böjningar och vattenfall. Icke utan de noggrannaste undersökningar och beräkningar har denna terräng framför hvarje annan i den omgifvande trakten blifvit föredragen, och, oaktadt de stora kostnader och svårigheter, som här hopat sig, har resultatet likväl vunnits inom beräknad tid och till ett pris, som vida understiger öfriga ifrågakommande alternativers. Fyra af ofvannämnde broar äro sammannitade af valsad jernplåt med spännvidder af 30, 40, ända till 70 fot. Af de öfriga äro 4 af sten och frenne af trä. Alla stenbroar äro byggda för dubbel bana, men för de af jern eller trä äro endast murningsarbetena för landfästen och pirer anlaggde för dubbel och öfverbyggnaden för enkel bana. Af terrasserings-arbetena å denna bansträcka, hvilka redan under föregående år blifvit till största delen fullbordade, var en större genomgräfning af den så kallade Krösekullen mellan sjöarna Säfvelången och Flodasjön det mest arbetsdryga. Endast från denna gräfning hafva nära 13,000 kubikfamnar högst svårarbetad jord blifvit bortförde. Ballastningen eller grusfyllningen å banan verkställdes till största delen med tvenne lokomotiver, som under vintern blifvit transporterade uppåt linien, det ena på 21 och det andra på 31 mils afstånd från Göteborg. I sammanhang med grusfyllningen skedde nedläggningen af sliper och räler på den 5 mil långa sträckan mellan Jonsered och Valgårda.
Den föfer arbete i lanDSorterne; SlnorDntngar; Sinföfningar till .Oj? af Slllmogen, ©olDater cd) kronans SSätSmätt, meD flere af gemenjfapen roiD militären; — af en bmar ont bofarS och cfarS fällanDc, ftneDjelanD och tttfpning Dertill, eller ont utfpning till np äller od) äng, beteshagars intaganDe od) uppoDlanDe tili npbpggen, äfroenfom De i Dej?a fall hellne unDer* föfningar od) tneDerböranDeS tttjlag; — font röra SlcaDemier och «nDra Säromerf; — af ©tuDeraitDe voib högre eller lägre Särowerf, otti jtipenDter jamt om unDergäenDe af epaulina; — till Särare-zbejlällningar roiD 5olf>jfolorna pä lanDet, Der De tcfe meD annan tjenjt äro förenaDe; 2lnföf ning ar, meb flatan öfwer tillfogabt wålb od) oförrätt af drotto» betjente ellet* attbre (Smbctémän, nät* fafen innefattar ett werfligt brottmål; — i brottmål od) jtfcalijla actioner, famt i alla fåDana economie», politie» od) militar»ärenben, Ijwilfa antingen funna röra någon l>e( menighet eller f>afwa affeenbe på allmänna od) commttnala onera, fåfom pu» blifa bpggnaber, fråga om drotto» od) ^prfonionbe famt fPreft»rät» tigijeter, wägaré od) broarö unberljållanbe, fneefte», rujtningé» od) roteringö»jft)lbigl)eterö utgöranbe, frönö», fång» odj gäftgifweri»jf jutö, meb mera bplift, jemte be utlåtanben, berni» od) eppebitioner, font domare od) (Smbetömän i bejla ärenben mebbela; — pertnifjtonö», af 0olbater od) Söåtémän, meb flere af getnenjfapen wib militären, för att utom Sänet föfa arbetöförtjenfl; 2lrfffiften; äfwenfom afjfrtftet eller utbrag beraf; 2Uf ig nation er, publifa QBerfö; Söefigtn ingar, economijfa, å boflällett od) frono»l>emmcm m. fl.; Söeff rifning ar öfwer geometrijfa c^artor; £3efwärö»ffrifter af 2Wmogen m. fl.; fe 2lnföfningar; Uppbörbömättö i mål, röranbe $rono»räntor famt rebogörelfe för biöponerabe mebel; od) [)anbltngar i brottmål od) fifcalijfa actioner; ^3ett)g från 0fo(or ocfj ©pmnafter, famt Nations» wib Unioerftte terne; S3ewiIlningé»mål, Ijanblingar röranbe föft änbring beri; 23ewiö af SDontare odj <£mbetömätt, i brottmål famt economie», politie» od) militär»ärenben; fe 2lnföfningar; Söoftällen; fe 21 f» odj $il!träbeö fyufefpner, famt £aracterö»ljuö; föoupptecfningar, bå bel)ånita fumman icfe uppgår till 50 9U>r, äf» wenfom afffcifter eller utbrag beraf;
Bcsv. och Ekon-Utskottets Betänkande, N:o 68. 11 Icke ens omedelbart derefter är tiden inne all gifva nyssnämnda § i riksdagsordningen dess förändrade lydelse. Ty meningen har jn aldrig varit, att biskops-em helena skulle upphöra förr, än nu varande biskopar aflidit, ulan endast ali vid ledigheler berörda embeten icke skulle blifva återbesatte. Således skulle, oaktadt man beslutade biskops-embelenas afskaffande. likväl i flere år derefl er finnas biskopar, hvilkas representationsrätt man fråntoge dem, om stadgandet derom ur riksdagsordningen borltoges, innan de allidit. Och som detta icke varit motioneradt och således ej heller kunnat beslutas, måste med den förändring af 13 § riksdags-ordningen, som af beslut om biskops-embetenas upphörande vid nu varande innehafvai nes afgång biel ve en följd, dröjas, till dess denna afgång från alla biskops-embeten inI räfla t.” Häruti instämde Anders Jonsson från Östergötlands län. 3 o af riksdagsfullmägtigen Anders Pehrsson från Örebro län, som ansåg Utskottet hafva orätt lörfarit, enär det, utan att i grundlagsenlig ordning hafva ålerlemnat motionerna, afgifvit ett förklarande, alt det vore förhiudradt alt laga någon befattning med förevarande fråga. Härförutan reserverade sig äfven emot Utskottets berörda beslut följande ledamöter: Herr Gustafsson; riksdagsfullmäktige: Erik Andersson från Stora Kopparbergs lön» Anders Andersson från Örebro län samt Petter Jönsson från Jönköpings län. Emot andra punkten af Utskottets beslut reserverade sig Herr Friherre Cederström, R.: ”Uti Utskottets först gjorda hemställan, rörande den väckta frågan om indragning af biskops-embeten, instämmer jag belt och hållet; hvaremot jag, i alseende å sednare punklerne i betänkandet, reservationsvis får vördsammast åberopa hvad den afdelning inom Utskottet, hvilken ursprungligen handlagt detta ärende, hade föreslagit, af följande lydelse:” Utskottet får, på grund af motionärens förslag, härmed vördsamt tillstyrka, att Rikets höglofl.
Södermanland föreslagna stambana varda under innevarande Riksdag anvisade; hvarföre Utskottet vill genom särskildt utlåtande besvara de från Borgareoch Bonde—stånden erhållna återremisser å Utskottets afgifna yttranden rörande anslagen till nämnde stations-gård och reparations-verkstäder. Utskottets i 2:a punkten gjorda framställning om godkännandet samt antagandet och fastställandet af ett visst system för Statens jernvägs-byggnader har blifvit afslagen af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-stånden, hvarvid förstnämnde Riks-stånd förklarat, att något allmänt system för dessa jernvägs-byggnader icke nu bör fastställas; varande samma punkt lagd till handlingarne af Borgare-ståndet. Yid föredragningen af 3:e punkten, angående de jernvägs-anläggningar, som, i egenskap af stambanor, böra på Statens bekostnad och för4 dess räkning utföras, har Ridderskapet och Adeln, till följd af dess rörande 2:a punkten fattade beslut, och då Ridderskapet och Adeln redan yttrat sig angående sträckningen af de banor, för hvilka anslag nu blifvit beviljade, beslutat lägga denna punkt till handlingarne. Stats-Utskottets Memorial JYs 97. II I sammanhang med sina rörande de föreslagna anslagen lill fortsättning eller påbörjande af vestra, norra och nordvestra stambanorna meddelade beslut, har Preste-Ståndet förklarat, att i:a, 2:a och 5:e rnomenterna af 3:dje punkten förfallit, hvarjemte samma Stånd likaledes förklarat, alt genom hvad af Ståndet beslutats, angående anslaget till fortsättning och fullbordande af jernvägen från Lund till norra ändan af Finja-sjön, beslut jemväl vore fattadt rörande 3:dje punktens 4:e moment. Denna punkts 5;e moment, angående östra stambanan, ansåg Preste-Ståndet icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne, och 6:le momentet (angående sammanbindnings-banan mellan Orebro och Askersund) ej föranleda annat utlåtande än det som Ståndets beslut rörande 6:te punkten kunde anses innefatta.
Ständet kan för fin del icke gilla den af Stats Utffottet gjorda hemställan, att Riksens Ständer matte bos Kongl. Maj t i underdånighet anbälla om befallning till wederbörande Ämbetsman, at med forsing til en Finanecplan inkomma. De stäk hwarpä Ståndets betänkligheter härutinnan sig stödja, äro, att en sädan ätgärd ffulle i Ständets tanka innefatta afwikelse ifrän den wäg svin Regeringsformen tydcligen utstakat för Ständerne och detta desi Utstött, till hwars egen befattning Ständet anser offiljagtigt böra, att i anseende till CAatswerkets erforderlige behof utse nödige och möjlige tillgängar och följakteligen upgöra den plan, hwarefter Statens brister stola, efter nogaste rättwisa och med lämpelig hushällning kunna fyllas, samt att ett häremot stridande prejudikat kunde för framtiden blifwa af eftertänkliga följder Med billigt förtroende till Utstottets egne medlemmars uplpsta urffiljning och erfarenhet, tror Ständet, att den af Utffottet forestaqna utwäg sä mycket häldre mä kunna undwikas, som Kongl. Maj:t, enligt hwad Utffottet äberopat, sjelf i näder försäkrat att täta meddela de upplysningar som kunna önffas, och Utffottet Den ri Augusti. 963 moria! angäende nägra ändringar uti Kongs. Förordningen mot Lurendrägerier den r> April 1799. Af Protocollerne rätteligen utdragit; Betpgär. Stockholm den 27 Julli 1809/ fl. III. peterson. Utdrag af Protocollet, hällit uti Borgare Ständets tl-nuui wid Riksdagen i Stockholm den Zi Julii I809. S. D. Uti Protocolls Utdrag af den 28 dennes, hwarmedelst Rikfens Höglofl.
Af denna lilla minoritet är det äfven endast några få. som efter slutade examina fortsätta sina klassiska studier. Det vanliga är att, sedan examina blifvit ab O ' solverade, kastas de klassiska auklorerne under bordet, för alt der hvila i ostördt lugn och studeras endast af malen. Äfven de ynglingar, som förvärfvat mera klassisk kunskap och för dessa studier hysa verklig kärlek, hindras vanligen af förhållandena att vidare fortsätta samma studier. Nödvändigheten att fullständiga bristande kunskapsförråd i de ämnen, som utgöra föremålet för deras lefnadsyrke, upptager vanligen all den ledighet, de kunna spara åt studier. Om således för läst antagas kan, att deras antal, som af de klassiska studierna skörda någon verklig frukt, är högst obetydligt i jemförelse till deras, som i skolan deruti erhålla undervisning, så frågas om det är lämpligt, att för ett sådant fåtals skull bibehålla dessa läroämnen, helst då derigenom riskeras, att all enhet och öfverensstämmelse emellan de särskilda läroverken blir omöjlig, samt det blifver nära nog ogörligt lämpligen organisera skolan, då fyra, ända till fem olika undervisaingslinier der kunna uppkomma. Den gamla skolans förkämpar påstå vidare, det en mängd fördelar uppstå genom de klassiska språkens studium, hvilka icke kunna på annat sätt ernås Sålunda skulle derigenom utbildas omdömet och den estetiska smaken. Andra språks, äfvensom modersmålets inlärande skulle derigenom äfven i hög grad underlättas. Dessa, och en mängd dylika påståenden, hafva så ofta blifvit upprepade, att de nära nog öfvergålt till axiomer. Man har gått ända derhän, att man bestridt möjligheten af verklig bildning, utan kännedom om berörde språk. Likaledes har det uppgifvits, att alla utmark lare personer erhållit klassisk bildning; men detta, likasom öfriga påståenden, hafva aldrig blifvit med bevis styrkta. Vill man granska förhållandena skall man icke undgå finna, det ofvanomförmälda fördelar likaväl vinnas genom andra studier. Likaväl som man påslår, de[ kunskapen om de gamla språken underlättar inlärandet af de Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande Nw 1-16. 13 moderna, kan man omvända satsen.
Efter en grundlig inspektion från källare till vind hade vi lärn nat den unga husmodern i köket och sutto nu i god ro och pratade i salongen, min unge svåger och jag. På divansbordet lågo flere planschverk och böcker i praktband, och det var med anledning af df&gt;m vår lilla dispyt började. » A h, ser du en ring efter ett vinglas på er » Fänrik Stål ». Och du som är så rädd om dina böcker! » » Ja, det har nog grämt oss, men hvad skall man göra? Man kan j u ej hjälpa, att det finns folk, som är nog tanklöst att sätta sina vinglas och kaffekoppar på dyrbara praktverk, och det lyckas ej alltid att oförmärkt lyfta bort koppen. » » Men medgifvas måste, att det ej alltid beror på tanklöshet, ty ofta äro borden så öfverfulla af böcker, att ingenting annat återstår än att placera koppen på böckerna. Mycket klokare vore det att hafva en hylla för böckerna och lämna borden fria. » » Det borde man nästan, ty sådana här ringar äro ingalunda trefliga; men mycket otrefligare är det ändå att i en del hem finna böckerna suddiga och rifna, med tydliga spår af barnens smörfingrar. Då man en gång förskaffar sig dyrbara böcker, borde man äfven begripa att ej lägga dem i händerna på barn. » Jag fattade eld. Hvad förstod han sig på barn? Han talade naturligtvis endast från bokvurmens synpunkt. » Tror du, att barn så lätt kunna hållas ifrån allt, så att de ej någon gång kunna få tag i en dyrbar bok? » » Man kan väl en gång för alla barnen att röra böckerna! » förbjuda » D u tänker naturligtvis, att barn aldrig kunna vara olydiga; att de ej en och annan gång under mammas frånvaro kunna smyga sig till att få titta i de frestande granna böckerna. » » Detta vore hjälpt med att, då man går ut, stänga till dörrarna till salongen. Men jag talar j u dessutom ej om sådana olyckshändelser, utan om sådana hem där böckerna bära spår af att ofta hafva tummats af små barnahänder. Detta är bestämdt en vårdslöshet. » » Inte behöfver man vara så synnerligt vårdslös för det.
M:s nåd. propos. om tysta förmånsrätterna gjorde erinringar skulle hindra dess antagande, sä tror jag att redan mycket skall vara vunnet om alla sädane förbindelser, Som nu äga förmånsrätt, kunde bringas till offentlighet, hvarigenom äfven den enskilda vann tillfälle alt sjelf undanrödja det hinder emot credit, sorn misstankan om tillvaron af sådane okända förbindelser medförer, och jag föreslår derföre, att den som inför domstol pä ära och tro antingen uppgifver sig alldeles icke äga, eller ock till beskaffenheten uppgifver sådan förbindelse, men sedan beträdes med falsk uppgift, skall beläggas med straff, som pä II. Utsk:s förslag R. St. godkänna. 5:o Intet verksammare stöd skulle, i min tanke, kunna gifvas den enskilda erediten, och ingen ting mera befordra, 1 H. 54 42G Den 24 Augusti e. m. punktlighet i liqvider, än om genom förenklad executiv behandling, ostridiga fordringar kunde med mera skyndsamhet och mindre kostnad indrifvas. Ett sådant ändamål skulle vinnas, om i st. f. den ofta besvärliga omvägen att hos Konungens Bef:h;de begära communications-resolutiou , det i vissa enklare fall kunde göra tillfyllest för erhållande af utslag, att på lagsökningsakten förete bevis, att densamma blifvit gäldenären viss lid förut meddelad. Jag anhåller, att LagUtsk. mätte föreslå sättet för vinnande af härmed nsyftadt ändamål. fr: o Det största behof af reform påkalla visserligen äfven de för concursmåls behandling gällande föreskrifter. Den långsamhet och vårdslöshet, hvarmed concursäronden af curatorerne sjelfva behandlas, ofta mera i cessionanlens än fordringsägares intresse, synes mig utvisa behofvet äfven i denna del af offentlig controll. I Konungariket Norrige lärer sådant redan vara stadgadt, och jag anhåller, att LagUtsk. mätte i ämnet afgifva förslag. 2.
Ånk, till Expi TJtsk. cL 5 Maj i84r, kl. i e.. m. Memorial till Riksens Ständer, i anledning af återremiss å Constitutions-Utskottets Memorial N:o 63. Constitulions-Utskottets Memorial N:o 63, om val af Förmyndare att styra Riket under Konungs minderårighet, har af Preste-Ståndet blifvit alslaget, men af Bonde-Ståndet, vid första pröfningen, antaget till Grund lagsenlig behandling vid nästa Riksdag; i anledning hvaraf Utskottet till Ståndet ingick med Memorialet N:o go, hvilket af Ståndet blifvit besvaradt, med den förklaring, att Ståndet, med frånträdande af sitt förra beslut, fann för godt godkänna, hvad Utskottet uti Memorialet N:o 63 föreslagit. Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet hafva deremot till Utskottet återremitterat Memorialet N:o 63. Såsom skäl till denna återremiss Constitutions-Utskoltets Memorial, N.-o 107. 3 hafva i de återremitterande Riks-Stånden följande hufvudsakliga anmärkningar blifvit anförda: Inom Ridderskapet och Adelil har blifvit anmärkt: alt Sr §. Regeringsformen och 2Q §.
Magasinen skall inom 3 år vara färdiga och de packbodar utefter strömmen bör vara säkra och pålitliga att förvara godset i. De skall skiljas från övriga handelsbodar så att underslev inte kan äga rum. Tullarrendesociteten skall vidtaga nödvändig bevakning. Stockholm cen 5 september 1808. J LILJECRANTS. Kungörelse om förhöjning i prisen å medicamenter. Stockholm den 15 september 1808. Apotekarsociteten har begärt att få höja priserna på medicinalier, då de genom kriget blivit svåra att införa i landet. Följer prislista med en ökning av 50 %. Stockholm den 15 september 1808. HALLMAN, ODHELIUS, HEDIN M FL. Kungörelse angående tiden till undersmidens återtagande. Stockholm den 19 september 1808. Under krigstider kan inte bruksägare belasta sig med överflödigt järn, samt det undersmidens beräknande eller möjliga begagnande inte blir dem betaget. Därför skall ingen viss tid anges för undersmidens återtagande, förrän fred råder. Stockholm den 19 september 1808. FREDRIC RIDDERSTOLPE. Kungörelse angående rätta tillämpningen av Kongl Maj: ts genom Kongl. Kollegie kungörelse den 14 januari 1806 meddelat förordnande rörande ansvaret för varor som till införsel är förbjudna och i värde ej överstiger 3 riksdaler. Stockholm den 5 oktober 1808. Förklaring till förordning av den 14 januari 1806. Då förbjudna varor påträffas i packhus och vid visitationer skall böter erläggas med 3 riksdaler 16 skillingar om värdet inte överstiger 3 riksdaler. Böterna för dessa mindre lurendrejeribrott minskas. Stockholm den 5 oktober 1808. J LILJECRANTS. Kungörelse angående tiden till anskaffande av bevis om trävarors utförsel inom Sundet. Stockholm den 13 oktober 1808. 1803 förordnades att den som utförde bjälkar, balkar, bräder, sparrar och spiror skulle sända bevis till sjötullkammaren på lastningsorten inom 6 månader. Transporten skulle ha gått från Östersjön. Under kriget då all förbindelse med Danmark är avbruten är detta omöjligt.
Nordenfalk, J., friherre, ~öfsta: &gt; Nordenfeldt, Ingeborg, fröken, 13jörueborg. Yiltz, G., apotekare, Stockholm. Nordenfeldt, L. M., landtmateridirektör, Stlim. Plrrten, von, Ellen, frökcn, Stockholm. Nordenskjöld, Anna, friherrinna, Stockholm. Ploman, Xritria, fröken, J Nordenskiöld, Nanna. fru. Kristianstad. Plomgren, von, G., fröken, orden so:, ~ e r t b a, fru, ~tockholm. Pontin, Anna, fru, fröken,, Nordin, Elisabeth, fru, Venersborg. Porath, S., fröken, 19 Nordlund, Ada, fröken, Stockholm. Post, von, Adolf, major, Södertelje. Nordlund, Elna, fröken, Nordstedt, Sophie, fröken, ~ l n d b ~ b e r g Quensel, Betty, fröken, Stockholm. Nordström, A., kamrer, Hernösand. Quiding, Alma, fru, Besiö. Nordström, LinnBn, fröken, Jönköping. Nordström, Maria, fröken, Stockholm. Raab, Brite-Sophie, fröken, Iigglansryd, Bir; - Norell, Maria, fröken, landa. I %ab, Sofie, friherrinna, Upsale. Norden, A. G., professor, Upsala. Rabenius, Olena, fru, n Norman, Ida, fru, Stockholm. Rrrhm, Anna, fru, Sundsvall. Norrström, Aimde, fru, Stockholm. Ramsay, Ebba, fru, Bilhelmsïo, Jönköping. Norström, Alma, fru, Ramstedt, Ellen, fru, Stockholm. Nydqvist, Eleonore, fru, Trollhättan. Itaphael, A. F., fil. doktor, Stockholm. Nyman, Axel, kapten, asby, Stigtomta. Rappe, Torborg, friherrinna,, Rathsmpon, Elin, fiöken, Y, Nyström, Ann-Marie, fru, Nora. Nyström, Carl, med. doktor, Stockholm. Redlich, von, U., fru, s, RegnelP, Clara, fru, Malmö.
Denna förändring, som Revisorerne ansett leda till mera åskådlighet, får Utskottet af nämnde skäl godkänna. Beträffande deremot det af Revisorerne anmärkta misstag, som vid upprättandet af Bilagan N:o 3 till 1845 års öfversigt skall hafva egt rum och hvarigenom hufvudstolstillökningen för året, hvilken, rätteligen beräknad, uppgick till 1,289,721 r:dr 40 sk. 1 rst., upptagits att utgöra endast 1,038,152 r:dr 36 sk. 4 rst, så har Utskottet väl af Fullmäktiges, uti deras Berättelse häröfver meddelade, förklaring samt af protokollen inhemtat, att, vid beslutets fattande om den förändrade uppställningen, hvilken redan borde uti 1845 års öfversigt tillämpas, nämnde års hufvudräkning blifvit till sitt nuvarande utseende bestämd, samt att följaktligen Bilagan N:o 3 måst i enlighet dermed upprättas; men, ehuru anmärkningen emot öfversigten på det hela härigenom icke förringas; så och då likväl, på sätt Fullmäktige an ty dt, någon förvillelse ej bör ega rum, enär hqviden med Riksgälds-Kontoret ingått nnder särskild Bilaga N:o 2, samt Bankens ställning uti 1846 års öfversigt blifvit upptagen i fullkomlig öfverensstämmelse med Räkenskaperna, tillstyrker Utskottet, att ifrågavarande anmärkning måtte få förfalla. §. 3. (1847 års Rev. Ber. § 4, sid. 8. Banko-Fullmäktiges Berättelse, p. 7, mom. 3.)
Ngj:ls'l>säcliAg bisgll, son sll cleneslen sgllg äengs Iieslul i lnäAg om sön6^llgn6s pä ^II - Mcr/ds /Vadrgcr Mrr/r^e/ss R/^Io 8 g. wänna Indragnings-Staten ak de ulås Kotterimedlen nu utgående löner, anslag till Kongl. 8erspkimer-Kar!:a! ettet ak ersättningen 5oo R:dr kör ökverlätelsen ak dess Kotteri-privilegium samt dispositionen ak Kotteri-verkets kus ooli ässing tillgängar; ankällande Rikets 8tänder slutligen i underdänigket, att, i kändeise denna Rikets 8tänders underdåniga framställning ak Kongl. Näjd i Räcker kilölles, Kongl. Näjd mätte täckas kata alkman Kungörelse om Kongl. Rumer-Kotteriets indragning oelr sättet tor cle aksatte krudgäkvovinsternas utbekommande i Räcier utlärda. Oä Kongl. Näjd nu lätit 8ig -lenna Rikets 8tänders 8krikvelse föredragas, kiar Kongl. Näjd kunnit 8ig destokeldre köra instämma i cle ak Rikets 8täncler yttrade asigter, angående Kongl. Rnmer-Kotteriets inclragning, som Kongl. Näjd reclan vict 1828 ars Riksclag lins Rikets 8tänder köreslagit nä-nncis Inrättnings uppkörande, ekuiui detta körslag clä ej ak Rikets 8tänder antogs; men Kongl.