Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:ts vid innevarande riksdag »dälna nådiga proposition, angående Statens jernvägs-byggnader, blifvit nnlvdt, framdeles kan komma att på allmän bekostnad anläggas mellan Orebro och den föreslagna norra stambanan, ännu icke är till sm sträckning bestämd. Den i flera hänseenden vigtiga och på det begärda låneunderstödets belopp hufvudsakligen inverkande frågan om de dimensioner, sorn en ytterligare bibana mellan bergslagerna och oftanämnda bana hör till största fördel för trafiken erhålla, och om icke de utgifter samt det besvär och den tidspillan, sorn måste vara förenade, med omlastningar, uppväga de förhöjda anläggningsoch fraktkostnaderna vid en jernbana af större spårvidd, har ej heller hittills blifvit fullständigt ut - 228 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse, N:o 25 f. redd. Vid nu anförda förhållanden halva Rikets Ständer, ehuru inseende behofvet af en ändamålsenlig förbättring af nuvarande kommunikationssätt mellan Linde och Köping-Hult-banan, samt al statens medverkan för åstadkommande deraf, likväl icke funnit sig lör närvarande böra lemna bifall till det föreslagna låneunderstödet för anläggningen af en jernväg frän Linde till Köping-Hult-banan. 5:o. Angående anläggning af en jernväg mellan Köping och Uttersbergs bruk inom Skinnskattebergs bergslag. Enligt E. K. M:ts under den 28 November 1856 lill Rikets Ständer aflätna nådiga skrifvelse i anledning af serskilda framställningar om statsbidrag för denna jemte 3:ne andra jernvags-anläggningar, hade, till undanrödjande af det hinder för både jordbrukets och jern-handteringens förkofran, som det nuvarande förslings-väsendet förorsakade, undersökningar genom enskilda personers försorg och på deras bekostnad blifvit anställda för beredande af en förbättrad kommunikation, medelst jernväg för ångkraft, mellan staden Köping och Uttersbergs bruk; hvarjemte fullständig plan äfvensom kostnadsförslag för en sådan banas anläggning blifvit upprättade af Löjtnanten i Vägnell Valtenbyggnads-korpsen G. Nerman.
Preste-Ståndet d. ig Borgare-Ståndet d. ig — •—• Bonde-Ståndet d. 20 Riksens Stiinclers underdåniga Skrifvelse angående utfärdandet af en särskild Författning i afseende på hvad vid Borgenärers kallande af Concours-Dornare iagttagas bår. S. A. K. I sammanhang med öfrige frågor om beredandet af största möjliga säkerhet för Banco-Werkets hos enskilde egande fordringar, har hos Riksens Ständer jemväl förekommit, att, då, på hittills brukligt sätt, någon Gäidenärs Creditorer varda sammankallade, det icke sällan händer, genom det täta ombytet af egare till Banquens panter och likheten emellan flere Låntagares Underdåniga Skrifkeiser. namn, serdeles bland allmogen, antingen att gäldenären i Banco-Werkets böcker icke igenfinnes, eller ock att vederbörande stanna i villrådighet, hvilken af de derstädes antecknade Låntagare, med samma namn, är den i kallelsen omnämnde Cessionanten, hvarigenom fatalie-tiden för bevakandet af Werkets fordran lätteligen kan gå förlorad, helst de kallelser, hvilka Banquen vid Cessions-tillfällen erhåller, vsällan innefatta annat, än att sammi Werk blifvit såsom fordrings-egare uppgifvet.
Dä det synes mig mindre riktigt, att minimum af taxeringsvärdet för hus i städerne bör vara det, hvartill hus och byggnad blifvit uti allmänna inhemska Brandstodsbolag till försäkring antagne, enär mänga egendomar hafva högre värde än brandförsäkrings-summan, helst då denna är äldre, samt, i allt fall, andra beskattningsgrunder finnas, har jag trott, att detta minimi-belopp borde utur §. utgå och densamma således omredigeras. §. 136. Den för Skepps-ombudsmannen i Stockholm dch sjömans-husens föreståndare i de öfriga städerna tillagde uppbörds-procent torde skäligen kunna till af mig i motionen äskadt belopp förhöjas. §§. 88, 89, 92, 119 och 137. I afseende å dessa paragrafer åberopar jag de af mig vid sisllidne Riksdags Bevillnings-Utskotts Betänkande N:o 4 fogade reservationer.» 6:o af Herr J. G. Schwan. »Den af mig väckta motion om nedsättning i bevillningen å Embetsoch Tjenstemäns löner härinom Utskottet rönt den tvetydiga.välviljan att erkännas vara »rättvis och billig», men ändock underkännas, emedan det närvarande icke tilläte utöfvande af rättvisa och billighet. Erkännandet i förra hänseendet gör det för mig öfverflödigt alt vidare utveckla min motion. Ender kännandet i det sednare borde icke heller göra någon synnerlig vederläggning behöflig; ty /af/stiftaren får aldrig kränka rättvisan. Emellertid vill jag i afseende å »närvarande förhållanden», som förmenas vara så utomordentliga, att rättvisa och billighet i beskattning derföre mäste uppoffras, fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, att förhållandena aldrig varit gynnsammare än just nu.
Om vinsten skulle användas på annat vis, l. ex. att öka lånetillgångarne, så skulle man möjligen derigenom komma, att för en och annan af de många enskilda skuldsatta, upskjula den kris som eljest torde förestå, men man har icke derföre förbätlradt bankens ställning. Om deremot bankovinsten öfverlennäs till statsverket, så kan den, genom dess användande antingen till åtskilliga produktiva föremål, såsom kommunikationers lättande, läroanstalter eller dylikt, eller ock till sådana nödiga och nyttiga företag för hvilkas bekostande, i brist af eljest befintliga tillgångar, beskattningen skulle ökas, bereda landet ett stigande välstånd hvarigenom Bankens konsolidering säkrast vinnes. Gr. Klingsporr har i sitt yttrande anmärkt, att reservanterna icke hafva upgifvit några grunder, på hvilka man kan bygga Bankens förbättrande. Jag kan icke finna annat än alt så väl Hr Mannerskantz, som jag hafva antydt, såsom grund härför, de inflytande sedlarnes återutsläppande i allmänna rörelsen, samt deras användande pä ett sätt, att produktioner direkt eller indirekt derigenom ökas. Man må icke vänta sig att Utsk:s ledamöter skola vara några konstmakare, ty de kunna ej anvisa på andre än naturliga medel. Några extra kurer kunna de icke hitta på, och om äfven några sådana skulle försökas, så skulle man troligen snart finna, att de blott voro palliativer eller, hvad man på rent språk, bör kalla vinglerier. Således har Utsk. ingen annan upgift att lösa, än att föreslå Ständerna de sätt, hvaruppå Banken på det bästa möjliga sätt som kan ske, må kunna uppehållas. Några gyldene tider, för Banken äro ej alt hoppas på, så vida man icke kraftigt befordrar välmåga inom landet. Sträfvandet härföre tillhörer icke Utsk. allena, utan en och hvar, som menar väl med sitt fädernesland. Jag har i min reservation ansett, att hela Bankovinsten skulle utgå i rörelsen, och att bästa sättet härtill vore att de lemnades till statsverkets disposition, men då måhända denna åsigt icke kan vinna bifall, så skall jag inskränka mig till att önska bifall till Utsk:s förslag, med förbehåll likväl att få använda återstoden på ett för Banken nyttigt sätt. 446
•§•• 9ftkébag£*0rbningen>' fjanblanbe om £Rik$*©tånbenS £an;li* betjening 4 fjmarofroer £Bårt (£onftitu* tion&mtiTott, i Memorial 9?:o 2 beri 18 (^December 1828 oc^> 9?:o s ben 31 Sanuarii 1829,. meb tilffri/ifonbe ffg utlåtit; 2:0. till ånbrab rebaction af 19., 21, cd) 88. §. §. 9cegering£formen, i affeenbe på mebbelanbet af gorklaringar 6fmer £agen£ råtta mening; _ t limilket amne £onfkitution$4ltjFottet meb tillflprkan pttrat fig „ genom Memorial SR:o yo ben 30 öctober 1829 famt 6r od) 62 ben rö ^December famina år; 3:0. angåenbe ett ferfFilbt tillagg rnib 88. §. Ocegeringffcrmen, be* tråffanbe ofroannåmnbe Sågforklartngar, fjroilket SkBårt @!onfrifiitionb*Utj?ott åfmen i-Memorial. 9R:o 62 ben xö ©ecetnber 1829 tillflykt;' 4:0. om focånbrab rebaction af 63. §. Sfcegeringéformen, roranbe cre* betio*anflagcn; tillfkprkt af Conflitution^UtfPottetenligt Memorial SR:o 66 ben 28 Sanuarii odp;4R:o 73- ben 27 gebruarii 1830. <2£ibare fjafroe SIBi, meb fkob af y6. od) 8r. §. §. Regeringsformen, till nafrfommanbe fKiffené ©tanber ofmerlemnat att befluta em foljanbe, af
Stadens jord, med undantag af den öppna, som finns inom staketet» å hvilken i synnerhet trädgårdsväxter, samt tobak frambringas, användes för lika säden som landets. Barnaundervisningen sker dels i en Trivial-skola med för närvarande fem lärare, bland hvilka rector af staden förses med boningsrum uti dertill inköpt gård, och dels i en på enskild bekostnad inrättad vexelundervisning^' anstalt, der undervisning lemnäs utan betalning, likasom uti en, jemväl ge' nom enskilta sammanskott, tillvägabragt flickskola. Sjukvården besörjes af en läkare som staden antager och lönar sand vanligen är läkare vid lazarettet och hospitalet; hvarförutan tillgång finne5 på andre i staden boende läkare. Fattigförsörjningen sker efter ett af Kongl. Maj:t fastsläldt reglemente» medelst en af stadens invånare vald direktion, hvilken månadtligen utdö' lar allmoserna samt dessutom ved under den kalla årstiden och derjemte genom spånad bereder tillfälle till arbetsförtjenst. Staden äger ej ringa inflytande på landets näringar, och kommer irol1' gen att göra det ännu mera, då den här inrättade mekaniska verkstad betyd' ligen ökat både folkmängd ooh konsumtion. Nyköping är sätet för Länets höfding och har i sitt granskap det ford' lia Nyköpings Slott, i hvars ruiner länshäktet finnes. Trosa. Belägen vid Östersjön, har denna stad till hufvudnäring ströö1' mingsfisket, som rätt betydligt idkas på fem särskilta uti hafvet beläglie skär, der fiskesidkarne uppehålla sig från vårens början till sent på bostel1» och för hvilken rättighet en viss afgift erlägges till skärens ägare. Den ll1' saltade strömmingen afsättes vid midsommarstiden i städerna omkring laren och om hösten i Nyköping och Norrköping, allt med fiskesidkaro®s egna båtar, med hvilka desse personers spanmålsbehof i återfarten henill' res. Stadens handel, i en enda persons hand, består uti att förse skärgås den med lin, hampa, salt, viktualier och något specerier. Tillförseln af land1 niannavaror är högst obetydlig.
I Frankrike framställer han sin vän Poliveau och dennes älskarinna Louisanne alldeles lifslefvande, lättsinniga, älskvärda, äkta fransyska. Sig sjelf ställer han i bakgrunden som en helt obetydlig person. I Frankrike är han ännu sjelf med i leken, men i Italien synes han blott några ögonblick på första scenen, liksom i gamla skådespel prologen; sedan försvinner han alldeles och låter sina italienare ensamna handla och tala. För honom är Italiens storartade bygnader och minnesvårdar, dess konstskatter, dess rika natur icke, såsom för andra resebeskrifvare, hufvudsak, utan blott dekorationer på den scen, der han framställer italienare och italienskor. I hans romerska novell skildrar han ypperligt italienska karakterer. Prinsessan Montefiore och hennes son Giulio representera förfallet i Italien, Gaëtano och Anunciada det unga på framtiden väntande Italien, Cecco och Marietta folket. På flera ställen finnas drag af fin, äkta komik, såsom damernas konversation i prinsessans salong om den helige fadern. Lustig är hela lord Stoutheads och hans vurm för åsnan. Denne engelsman är en typ af sina i Italien kringresande landsmän, men tecknad af författaren med fransyska glasögon. Fransmannen Ville-Rosny är utförd med särdeles urskillning, på en gång lättsinnig och ridderlig. Den florentinska novellen är troligtvis hans mästerstycke. Det är helt och hållet florentinskt, blomstrande, genomträngd af solsken och italienska lidelser. Författaren synes mer än vanligt bekant med qvinnohjertat: det märks att han uppfostrats af en snillrik och ädel moder. I hemlandet rör han sig naturligtvis lika qvickt som en fisk i sitt eget vatten. Under hans sjukdom brukade hans moder förströ honom med att berätta romantiska, men verkliga tilldragelser från sin gamla på sådana rika hembygd. Bland dessa valde han en, hvilken – enligt hvad mig blifvit berättadt – genom sin djupa och allvarligt genomgripande anda slog an på honom. Knappt några veckor före sin död önskade han att gifva lif åt dessa flydda bilder, och samlande dem i sin fantasi, började han diktera för modern
Som jag yrkat, att R. o. Ad., med afslag å StatsUtsk:ts framställning, måtte bifalla hvad K. M:t i sin nåd. propos., i afseende på den ifrågav.de anslagssumman till Hertigen af Östergötland, tillstyrkt, så fortfar jag i denna min anhållan nn så mycket mera, som jag fått underrättelse om, att PresteStändet i detta afseende lättat enahanda beslut och att ett afvikande härifrån å R. o. Ad:s sida blott skulle lända till att frågan blefve än mera invecklad. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att, sedan han tillkännagifvit den af honom framstälda propos. på afslag § Ut*k:ts Den 11 Febrneri 1. m. 415 förslag samt bifall till K. M:ts propos. vara med öfvervägande ja besvarad, kunde det i denna propos. innefattade beslut ej ändras annorluuda än genom votering, som äfven blifvit af Hr Stjernsvärd begärd. Härefter uplästes och godkändes följande voteringspropos.: Den, som vill, att R. o. Ad., med afslag å StatslJtsicts framställning uti 5:te punkten af dess Utlåt. N:o 47, skall bevilja det af K. M. föreslagna anslag af 6000 Rdr Ernt till utfodring af H. K. H. Hertigens af Östergöthland stall, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, afslår R. o. Ad. Utsk:ts förslag i nämnde punkt och bifaller K M:ts propos. på det sätt, att H. K. H. Hertigens af Östergöthland hofhåliningssurama ökas med 6000 Rdr Ernt. Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 142. Nej — 33. 6:te punkten, ang:de Hufvudtitelns öfriga i K. M:ts propos. ej särskildt omförmälda anslag samt tabellen öfver Hufvudtitelns samtliga anslag och slutsumma. Frih. Åkerhjelm:
» 100: ggg. 6 Konduktörer, lön » 300: tjenstgörings-penningar » 80: ggg. 10 Under-Konduktörer, lön » 220: tjenstgörings-penningar » 30: 25g. Civil-Slaten: 1 Sekreterare, lön R:dr 850: 1 Kanslist, » 420: 5 Kassörer och Förrådsförvaltare, å » 600: 5 » » å » 420: 1 Vaktmästare » 250: och då, enligt delta förslag, som, utom förut varande tjensteV, upptoge 6 nya konduktörs-platser, erfordrades 39,000 R:dr, men nuvarande aflönings-stai uppginge till endast 21,930 R:dr, utgjorde den behöfliga tillökningen i anslag 17,070 R:dr; hvarförutan föreslagits, att kassörer och förrådsförvaltare, hvilka icke kuntje påräkna någon befordran, mätte undfå, efter 10 års tjenstgöring, 25 procent, och efter 20 års tjenst 50 procent förhöjning i lönen, i likhet med motsvarande tjenstemän vid artilleriet, hvilka dessutom hade biträde af tygskrifvare. Expcditions-Vtskotlets Förslag lill anderd. Skrifvelse, N:0 129, 269 Rikets Stander, som tillika erhållit del af ofvanberörde, utaf Chefen för Ingeniör-korpsen afgiliie underdåniga memorial, har dervid funnit nu omförmiilde lorhållanden och förslag vara i allo" öfverensstämmande med dem, -som blifvit framtegde i nämnde underdåniga memorial, i hvilket sednare tillika förekommit följande omständigheter rörande korpsens underbefäl och civil-stat. Den nuvarande staten för korpsen upptoge löner för allenast 10 under-konduktörer, men detta antal vore alldeles otillräckligt för tjenslgöringen, som för närvarande fordrade och sysselsatte minst 22, af hvilka de öfvertalige erhöllo blott traktamente enligt reseregi emert tet.
Rothållare inom f. d. Kungsörs Län (Åkerbo Härad), om rättighet för dem att återbekomma 2:ne tunnor kronotiondespanmål. Uti. N:o 5o. D:o, vid Helsinge Regemente, rörande deras befriande från åtagandet att förse Under-Officerare med bus och ved m. m. Uti. Mern. Rusthållsoch roteandelar, en sammandragning af sådane, som äro spridda. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Allm. Besv.- och Elcon.-Utskottet Betänkande, N:p 96. 23 om presträttigheterna emellan lärare och åhörare hafva, måhända ömsesidigt förvållade, beklagligen icke varit så sällsynta. För att på en gång främja det goda ändamålet af presterskapets tillbörliga, med embetets kraf tillständiga, aflöning, men tillika undanrödja den obestämdhet, som härutinnan eger rum, hafva vid serskilda riksmöten motioner i denna syftning varit gjorda, och äfven nu äro, enligt hvad ofvan omförmäles, flere serskilda förslag uppgifna, dels till ett enda, för hela riket afpassadt, dels ock till olika, efter olika orter lämpade, aflöningssätt för presterskapet, antingen i kontanta penningar eller i vissa färre ortsprodukter m. m. Omöjligheten af en enda gemensam författning för rikets alla provinser i detta ämne lärer emellertid ej mindre af erfarenheten, än äfven af orternas olika natur och lokal-förhållanden samt innevånarnes serskilda ekonomi, lefnadssätt och vanor, lå anses tillräckligen styrkt och besannad.
St:r fastställda vilkor för dennas bildande icke blifvit iakttagna; men hvad jag måste beklaga, det är att den stat för armé-förvaltningen, K. M:t framlagt till R. St:rs godkännande, icke är definitiv, samt att de lägre tjenstemännens löner blifvit satta så lågt, att de sannolikt redan vid nästa riksdag måste förhöjas. Ehuru sekreterarebefattningarne i arméförvaltningen äro mera betungande än dylika befattningar i andra förvaltande verk, har lönen för de förra blifvit föreslagen till endast 3,000 rdr, under det att de sednare åtnjuta 3,500 rdr. Då representationen utan tvifvel har att motse begäran om förhöjning af lönerna för ifrågav:de sekreterarebefattningar och, enligt hvad K. M:t tillkännagifvit, förstärkning af revisionspersonalen framdeles torde blifva erforderlig, samt den nu uppgjorda staten för armé-för - Den 28 Februari f. m. 631 valtningen sålunda icke kan anses definitiv, anser jag det vara lämpligast att uppföra densamma på extra stat eller bestämma att den skall utgå endast till slutet af nästa år. Jag får hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos, å detta mitt förslag. Hr Rosensvärd,"Johan Henrik: R. o. Ad. torde hafva sig bekant, att den Propos., K. M:t vid sisllidne riksdag afgaf till It. Sl:r ang:de Krigs-Collegii ombildning till en armé-lörvaltning, hvilade på helt andra grunder, än dem R. Sl:r sedermera framställde uti deras lind. skrifvelse den 4 Rec. 1863. R. Sl:r anhöllo nemi. att den nya arméförvaltningen måtte fördelas på 4 serskilda afdelningar, under det K. M:t deremot förklarat sin åsigt vara, att den borde bestå af endast 3 sådana, hvarjemte R. St:r uttalade sin önskan, att K. M:t ville från arméförvaltningen skilja såväl vården och inseendet öfver arméns boställen som förvaltningen af de landtförsvaret tillhöriga fonder. I öfverensstämmelse med R. Stms hemställan har K.
Olyckan är dock, att skrifvelsen till akademien är så illa hopkommen, att hon kan se ut såsom vore hon ingifven af endast ovilja mot de personer som nu äro de rådande inom akademien. Anmärkningsvärdt är ock, att många bland själfva underteckname, då man i enskildt samtal spörjer dem därom, förklara, att de visst icke gilla alt som i den skrifvelsen förekommer, några tyckas till och med icke gilla någon-ting af * hela skrifvelsen, och i allmänhet synes flertalet vara ense därom, att skrifvelsen borde ha haft en annan form. Då man får höra sådant, måste man förvåna sigöfver, att skrifvelsen kunnat erhålla så många underskrifter. Sädan skrifvelsen nu är, vänder hon sig hufvudsak-ligen mot akademiens skolor och grundar på den, enligt skrifvelse-författames åsigt, otillfredsställande undervisningen hela sitt anfall mot akademien samt antager till och med såsom alldeles gifvet, att » vårt lands beklagliga konstförhållanden till stor del härflyta från att kgl. konstakademien, till följd af sin föråldrade organisation, ej förmår utöfva det inflytande den borde på vårt lands konst. » Om undervisningen vid akademiens läroverk ^Jculle vara så bristfällig, som i skrifvelsen påstås, hvilket dock kan med fullt fog betviflas, enär från detta läroverk mycket aktningsvärda konstnärsämnen utgått och sådana, som under fortsatta studier på andra håll snart tillvunnit sig ett godt konstnärsnamn, hvilket svårligen kunnat ske, om icke en god grund varit lagd genom den första handledningen — så vore likväl det skrifvelsen föreslagna botemedlet efter all sannolikhet föga verksamt. Äfven om förslaget att lärjungame själfva borde välja sina lärare vore fullt riktigt, skulle det ‘ dock möta alt för stora hinder i utförandet, i synnerhet då omval borde ske hvart tredje år. Kunde därigenom också alla lärjungames rätt tillgodoses? Ingalunda! Om af t. ex. 23 väljande tolf valde grefve G. v. Rosen och clfva herr E. Josephson, så skulle dessa senare likväl tvingas att mottaga grefve G. v. Rosens undervisning, och det vore ju hårdt för dem.
13 utgjorde grunden derför, sökanderne, som hade lägre lön än deras vederlikar i samma grad, vid sjukdom och förordnanden nödgades afstå större del af deras inkomster samt vid ifrågakommande pensionering erhölle lägre pension. Med afseende på dessa förhållanden hade sökanderne anhållit att, på lika sätt som öfrige tjenstemän i andra och tredje tjenstegraderna, undfå löneförbättring efter de fastställda grunderna till sådant belopp, att deras aflöning, inberäknadt tjenstgöringsoch missräkningspenningar, sammanlagdt uppginge till hvad för högst lönade Kassörer i bokhållaregrad blifvit bestämdt; och hafva Banko-fullmägtige, uti det öfver denna ansökning afgifna utlåtande, på anförda skäl, förklarat sig icke kunna tillstyrka bifall till sökandernes anhållan, men yttrat, att, för den häudelse tillfälle ej skulle för sökanderne yppas att genom transport eller befordran kunna från kassörsbefattningarne afgå innan de uppnått pensionsberättigande ålder, Fullmägtige ansåge det med rättvisa och billighet öfverensstämmande att de komme i åtnjutande af pension till belopp, motsvarande den lön, hvartill de, efter ålder inom graden, varit berättigade, om de innehaft annan än kassörsbefattning samt fördenskull hemställt att en sådan förmån måtte sökanderne tillerkännas.
R:dr 3a sk. i räntor, så synes ändamålet med denna bokföring vara vunnit, och båda summorna desto helldre kunna borttagas ur Räkenskaperne, som deras qvarstående endast tjenar lill fortfarande förvillelse att tro Contoret ega en tillgång, som icke finnes. Måhända medverkar man bättre till ett snart slut på Riksdagen, om man i följd af grundade anmärkningar beviljar återremiss af ett Betan - 138 Den 7 Maji f. m. leande, än oin man genom afslag derå föranleder nya motioner, remisser och återremisser. Derföre tillstyrker jag återremiss af ifrågavarande Betänkande. Hvarefter StatsUtskottets Betänkande blef, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken framställd proposition, af Ridderskapet och Adeln till StatsUtskottet återremitteradt. Föredrogs ånyo ConstitutionsUtskottets den 27 sistlidne Mars under N:o iöaflåtne, och den 3 derpåföljde April på bordet lagde, Memorial, rörande Grefve C. F. Horns anmärknings-anledning i afseende på MötesPassevolancens fortsatta utgörande. Grefve Horn, Claes Fredrik: Jag anhåller vördsamt, att delta Memorial måtte få hvila på bordet, intill dess frågan om Decharge för Konungens Rådgifvare i sin helhet förekommer. Friherre Anckarsxvärd, Carl Henrik: I öfverensstämmelse med Grefve Horns begäran, får jag till Herr Grefven och LandtMarskalken vördsamt hemställa, om icke alla dylika Memorial från Constitutions-Utskoltet, angående anmärkningar emot Konungens Rådgifvare, kunde få hvila på bordel, och förekomma i ett sammanhang med Den 7 Maji f. m. Decharge-frågan. Jag anhåller, alt Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes lill Ridderskapet och Adeln framställa proposition derå. Grefve Frölichj Davida förenade sig med Friherre Anckarsvärd.