Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fortsattes och afslöts den i gårdagens plenum påbörjade föredragningen, i ett sammanhang, af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 62, angående utgifterna under Riks-statens Tionde Ilufvud-Titel, och N:o 218, i anledning af återremisser å Utlåtandet N:o 62, deröfver Ståndet beslöt, på sätt sorn följer: 4:o Elementar-Läroverken. a) Hvad Utskottet, i afseende på Djeknepenningarne och den för dem utgående ersättning föreslagit, bifölls. b) Det för Stockholms Gymnasium tillstyrkta anslag af 2,000 R:dr beviljades. c) Biföll Ståndet, på sätt Utlåtandet N:o 218 utvisar, uppförandet å stat af lön för en lärare i lefvande språken 300 R:dr, och för en lärare i Naturvetenskaperne 150 R:dr, vid Gelle Gymnasium elier tillsammans 450 R:dr. Prot. Utdr d. 13 Aug. 184.0. Vid hvad Utskottet anfört om Rectors-arfvodet lät Ståndet bero. d) Biföll Ståndet, hvad Utskottet i Utlåtandet N:o 62 föreslagit om beviljandet af ett arfvode af 400 R:dr, deruti inbegripet hvad Bibiiothekarien vid Linköpings Gymnasii-Bibliothek förut i löne-inkomst af staten åtnjuter, eller 180 R:dr, äfvensom det dervid fästade vilkoret bifölls. Afslaget å de för 2:ne andra Gymnasii-Bibliothek sökta anslag godkändes. e) Beviljade Ståndet, med ogillande af Utskottets afstyrkande, 200 R:dr årligen, att utgå tili fördelning mellan Rector och Collegerne vid Uddevalla lägre Lärdomsskola, på så sätt, att Rector deraf erhåller 100 R:dr och hvardera Collega 50 R:dr för året. Godkände Ståndet, att det till nya Elementar-skolan i Stockholm vid sistlidne
Jag anser fördenskull Utsk:s förslag vara onyttigt och äfven skadligt, emedan det förlänger riksdagarna, enär malen ändå komma att företagas ånyo på de särskilda ståndsrnmmen. Hvad åter beträffar företaget att konna samfäldt besluta remisser, återremisser eller bifall, ligger dels detta utom den fråga, som nu ar före, dels är den redan afslagen. Vi hafva derom voterat 2tne gånger. Först framställdes detta af Gr. Frölich och sedan af Hr v. Troil, och jag vill hoppas, att vi måtte slippa att votera om samma sak för tredje gången; men i händelse vi ej kunna slippa det, anhåller jag få yttra några ord, äfvensom att Hr Ridd.secret. benäget ville uppläsa proltn öfver voteringarna i dessa frågor. Man har sagt, att det borde bero af Talmännen att bestämma, när Stånden skulle sammanträda. Jag förmodar, att Talmännen ej skola vilja göra annat, än hvad Stånden önska, och att således Talmannen hvarje gång inhemtar sitt Stånds tanka derom. Hände det då, att något mål vore af den ömtåliga beskaffenhet för något Stånd, att det ej gerna inginge med de öfriga Stånden uti någon öfverläggning derom, så kunde det inträffa såsom i förstärkta StatsTJtsk. vid sista riksdag ifråga om tolagen, att ett Stånd, nemi. BorgareSt., uteblef; så kunde äfven bända, att andra Stånd, t. ex. R. o. Ad., funne ett sådant sammanträde obehagligt. Skulle nu, efter Ulskts förslag, Stånden samfäldt pröfva behofvet af ett sammanträde, så kunde följden blifva discussioner och voteringar i 3 Stånd, huruvida man borde komma tillsammans, utan att slutligen något sammanträde skedde, emedan det 4:de Ståndet vägrade. En talare har redan anmärkt, att man ej behöfde något grundlagsbud för att kunna sammanträda utan rättighet att fatta beslut och att förslaget i sådant fall vore öfverflödigt. Det är sannt, och erfarenheten har bekräftat det under föregående riksdagar, då alla 4 Stånden varit i sådant ändamål samlade, dels här och dels på andra rum.
Voterings-resultat — 3 — 64 G a. a. 13Febr. a. a. 13 Febr. a. a. 13 Febr. a. a. 13 Febr. » om tillägg till § 41, angående rätt för Stats-rådets Ledamö- ter att närvara vid gemensamma sammanträdena — o o — 57 _ b. 18 l)ec. b. 16 Dec. b. 14 Dec. b. 15 Dec. 68 » om ändring i § 40, mom. 2, angående Ordförande-befattningen vid Riks-ståndens gemensamma sammanträden — 3 — 53 — b. 18 Nov. b. 25 Nov. b. 18 Nov. b. 24 Nov. 68 >> om ändring i § 76, angående decharge för Stats-rådet — 3 — 18 — b. 25 Juli a. 25 Juli b. 25 Juli b. 25 Juli 1 anledning af skiljaktiga beslut — 3 — 28 — a. a. 15 Aug. a. a. 15 Aug. a. a. 15 Aug. a. a. 22 Aug. Förslag till Voterings-proposition — 3 43 — g. 26 Sept. g. 23 Sept. g. 30 Sept. g. 30 Sept. Voteringsresultat — 3 — 64 5 a. a. 13 Febr. a. a. 13Febr. a. a 13 Febr. a. a. 13Febr. 68 » om tillägg till § 80, angående uppskof i Riksdag — 3 — 16 — b. 25 Juli b. 25 Juli 25 Juli a. 25 Juli I anledning af olika beslut — 3 — 26 — a. a. 15 Aug. a. a. 15 Aug. a. 15 Aug. a. 22 Aug. Förslag till Voterings-proposition — 3 — 41 — g. 26 Sept. g. 23 Sept. g. 30 Sept. g. 30 Sept. Ei 3 o Bonde; / — N:0 | N:0 Sid | Adelu. Stå ndet. Ståndet.
Contrahenten hade då kanske ingen annan resourse för alt skydda sig från straffränta och vite, än att directe från Bankens Cassör utvexla det hehöfliga Silfret, utskeppa detsamma till närmaste utländska ort, der låta uppsmälta Silfret i Tackor, samt derefter genast låta det hitkomma, för att i Banken återlefvereras och derigenom uppfylla det ingångna Contractet. Kostnaden för Silfrets utoch införsel, uppsmältning m. m. skulle, efter min öfvertygelse, kunna verkställas för jl högst 2 procent, och hvarigenom Contrahenten besparade åtminstone viteskoslnaden. Banken återfinge genom denna procedur, endast det sist utvexlade Silfret i tackor i stället för mynt; men den primitivt afsedda förstärkningen ginge alldeles förlorad. Banken stadnade då kanske i ännu värre belägenhet, än som vid Contractets afslutande var fallet. Emedlertid bibehöll sig coursen hög och ingen speculant mera, hvarken ville eller kunde lefverera Silfver efter 128 sk., utan tvärtom hemsöktes Banken af dagliga Silfverutvexlingar, hvadan Banco-Fullmägtige funne sig nödsakade göra bruk af Reglementets föreskrifter uti §. §. 122 och 123. X sistnämnde nödfall, fruktar jag, att en ganska betänklig brytning och förlägenhet både i det allmänna och enskildta kunde inträffa. Skulle Rikets Ständer anse behöfligt att, för Contract om Silfverköp limittera någon tid, anser jag, att den bör sträckas till 6 månader samt att 6 procents ränta beräknas å erhållet förskott i fall Gontrahenten icke till bestämd tid fullgör lefverancen, hvilket correctiv är det största, som Banken bör begära, ty mot sådan säkerhet, som Fullmägtige, efter Bancomethod, för förskotters upbärande, vanligen gillar, kan man, efter min tanka, negociera penningar hos hvilken Capitalist eller Banquier, som helst.
CancelliExpeditionerna uppgått till det uppgifna beloppet, och då, enligt den K. propos., detta sportelbelopp i stället genom åsatt charta sigillata skulle till staten ingå, är svårt att finna, hvarifrån den Utsk:s aning härleder sig, att förändringen skulle i afseende på fullmagters chartering i vissa fall blifva för tillträdare högst betungande, i förhållande till hvad hittills varit vanligt; ty då samma r:drtal kornme att erläggas för fullmagten, enär icke mera stämpladt papper blifver den åsatt, än efter hvad förut, författningarna likmätigt, bort ske, med tillägg af hvad förr såsom lösen utgått, och till bestämmelserna i chartae-sigillataeförordn. naturligtvis hörer, att derom stadganden upptaga lill ömsesidig rättelse för dem, som utfärda expeditioner, och den det åligger att desamma lösa, synes hvad Utsk. häruti anfört innefatta ett missförstånd om rätta förhållandet och sakna all grund. Controllen öfver charteringen, som Utsk. anser svår att med säkerhet verkställa, fordrar dock icke här vidlyftigare besvär, än en jemnförelse emellan registrataturet öfver expeditionerna med chartse-sigillatse-förordn., en utväg den Utsk. lärer erkänna vara lika så lätt som pålitlig. Om möjligen för något år expeditionernas antal och beskaffenhet skulle verka dertill, att den genom cliarteringen lill staten ingående summa icke vore fullt svarande emot den, som nu för löneregleringen blifvit äskad, lärer dock Utsk. svårligen kunna bestrida, att i allmänhet och vida oftare expeditionernas mängd kommer att tillskynda staten en betydligen större inkomst. När sålunda de af Utsk. anförda betänkligheter måste underkännas, torde den hemliga, af Utsk. icke angifna, farhågan, att sportlernas upphörande i Cancelli-expeditionerna möjligen skulle fä till följd, att systemet utsträcktes till alimänlighet, hvilket likväl Utsk. sjelf yttrar önskligt vore, men hvarvid några enskilda tjenstemäns inleressen öro motsatta, vara det dolda skäl, som föranledt Utskrs yttran de, hvilket så mycket hellre bär af R.
Ridd. och Adeln anmält det för - 4 Riddarhus-Utskottetä Utlåtande N:o ii. hållande, att sedan med den 4 December 1855 ett år från senaste Riksdag förflutit, och i anledning deraf fråga blifvit inom Direktionen väckt, huruvida tryckning af Ridd. och Adelns Protokoll för samma Riksdag vore i behörig ordning verkställd och fullbordad; så och då Riddarhus-Sekreteraren Munck, efter af honom gjordt tillkännagifvande att samtlige dessa Protokoll blifvit justerade och tillsynen öfver tryckningen jemte korrekturläsningen updragen åt extra ordinarie Kanslisten J. Schröderheim, erhållit tjenstledighet från den 15 derförutgångne Oktober tills påföljande Maj månads slut till företagande af en utrikes resa, lemnades af under tiden tjenstförrättande Riddarhus-Sekreteraren W. F. Dalman, till Direktionens Protokoll den 19 Januari sistlidet år, den uplysning att af de ifrågavarande Protokollen, hvilka beräknades komma att utgöra 15 häften, 12 häften voro färdigtryckta med Omkring 30 ark i hvardera bäftet; men tre häften återstodo ofulländade, deraf tryckningen fortginge samtidigt och vore af 13 och 14 häftena, 19 ark af hvardera tryckta samt af det 15:de 12 ark, så att, när dessa trenne sista häften troligen ej komme att uptaga mer än 25 ark hvardera, man kunde antaga att endast 25 ark voro otryckta; hvarefter tillförordnade Riddarhus-Sekreteraren, under den 9:de derpåföljande Februari, anmälde att både tryckningen och bäftningen af samtlige Protokollen då vore fulländad. I sammahang härmed afgaf jemväl tillförordnade Riddarhus-Sekreteraren sin förklaring öfver orsakerna till det inträffade dröjsmålet, dom han ansåge böra sökas dels i den omständigheten att
Strindberg och Garfveri-idkaren Lars Westerberg, den 2 Nov. 1851, med företeende af dels Kongl. HofRättens omförmälda Dom, dels bevis från Öfverstålhållare-Embetets Kanslis Kamererare-Köntor, att uti Banken inneslodo de 8,705 R:dr, hvilka, till fullgörande af samma Dom, blifvit å Ofverståthållare-Embetets
Men den unge skall du titta på. Det tyckes vara en slags präst, som far ikring och lär sina trosförvanter att älska. Skulle du icke behöfva en lektion i den konsten?» »Att älska!» Den blonda Julie lutade sig ifrigt öfver balustraden, blickade ner på främlingarna och skrattade med det finhyllta, ljusa ansiktet i den skarpa marssolen. Henoch tog kavaljersmässigt af sig hatten och hälsade galant med leendet hos en gammal vis, hvilkens lugna medgörlighet gömmer mycket förakt, hvilken vet sitt eget värde och låter andras hån och skämt splittras mot sin själfrespekt, som vågskum mot klippan. Men Kalonymos, hvilken blott gjort hela besöket, därför att försmädelsen hörde till det han visste sig skola genomgå, och som glödgade hans uppsåt, stod orörlig såsom en bildstod och såg fortfarande långt bort mot den blå himmelen, blott blekare än vanligt. »Oncle,» sade den unga damen och vinkade Sparre till sig med ett litet krökt rosigt pekfinger, »oncle,» hviskade hon, när han stod alldeles bredvid balkongen. »Har jag verkligen så mycket kvar att lära i konsten att älska? Men det är kallt,» fortfor hon och ryste till för en sträf vindil. Hon slog kappan tätare om sig, kröp med hela det lilla hufvudet ner i pälsbrämet, så blott de blå ögonen kisade och lyste i solskenet. »Mina sparfvar,» ropade hon och smulade sönder sockerskorpan, »alla mina grå sparfvar.» Men när dessa samlat sig på den snöiga balkongen, pipande och kvittrande som en svärm af gråa och hungriga tiggarbarn smög hon sig in och med ansiktet flattryckt mot den stängda rutan stod hon, en nyfiken skolflicka, och betraktade fåglarna, hvilka hoppade om hvarandra med brödsmulorna i näbbarna. Sparre gaf med en handrörelse tecken till att audiensen var slut och gick raskt genom vestibulen, och när han försvunnit följde de båda främlingarna långsamt efter.
Visserligen är det sannt, att embetsoch tjenstemäns beskattning är oriktig; ty det finnes icke skäl för Den 24 51 aj f. m. 257 för Staten att gifva med ena handen och taga åter med den andra. Således borde icke tjenstemännen erlägga någon bevillning. Ehuru Hr Schwan talar om rättvisa och billighet, har han likväl icke erkänt sjelfva principen; ty då skulle han hafva föreslagit, att embetsoch tjenstemän skulle från bevillning be/ frias. Han har endast medgifvit en nedsättning i denna bevillj ning. Då är det egentligen icke annat än en skänk åt embetsmannen; ty man har icke erkänt sjelfva grundsatsen derför, så länge man bibehåller beskattningen, utan det blir en nedsättning / i deras afgifter, hvilken icke får tillgodonjutas af öfrige skattdragande. Detta anser jag icke billigt, serdeles under nuvande förhållanden, då Staten till sina utgifter behöfver allt hvad den kan få, och det synes mig, att denna grundsats eller tillämpningen af densamma icke borde utgå frän detta Stånd. Gör den eller kan den göra sig gällande inom representationen, är det bättre, att. den utgår från ett annat Stånd, då man sedermera kan få se, huruvida förstärkt StatsUtsk. kan godkänna och tillämpa denna grundsats. Hr Cederschiöld, Kob. Theophron: Enl. min åsigt är i della Betänk, alltför mystiskt i denna punkt, för att i dess närvaride skick kunna bifallas. Jag anser nemi., att då Utsk. tillstyrkt afslag A en motion, detsamma äfven bordt anföra sådana skäl, som kunna fattas af dem, hvilka skola desamma pröfva. 'Så är icke förhållandet med Utsk:s ifrågavar:de Utlåt.; ty, ehuru f Utsk. erkändt, att förslaget är billigt och rättvist, har Utsk. likväl afstyrkt R. St:rs bifall dertill; men hvarföre? jo, derför att nuvarrde förhållanden icke äro lämpliga för vidtagande af en sådan åtgärd: men hvilka dessa förhållanden äro, derom lemnäs Riksstånden i okunnighet.
— Men sedan det är gifvet, enligt min öfvertygelse, att motionen ej är i strid med grundlagen, såsom varande ett önskningsmå), i hvilket afseende Svenska folket alltid fått nalkas sin Konung, och motionen ej heller är i strid med det enligt grundlagarna nu hvilande förslaget om en förändrad representation, hvilket förslag obehindradt och formenligt går sin väg fram till lif eller död; så hade jag trott, att Utsk., sedan 3 RiksSt. återremitterat betänk., i afsigt att förmå Utsk. att frånträda dess i förra betänk, afgifna yttrande, bort, såsom Utsk. hetraktadt, ställa sig dessa 3 RiksStts önskan till efterrättelse, helst Utsk. fått i de afgifna anföranderna och reservationerna inom 3 RiksSt. full anledning att ändra sitt förra beslut och derigenom understödja motionen. Då sådant icke inträffade, utan Utsk. fortgick, genom en rösts pluralitet, alt vidblifva sin i förra betänk. afgifna tanke, ansåg jag mig tvungen alt mot del fattade beslutet nedlägga min reservation. Motionen är af särdeles vigt och af ett allmänt intresse; 16 II. iu Den 11 Juni. deri innefattas Svensta folkets i långliga lider gjorda önskan, särdeles vid innevarande riksmöte, om en förbättrad representation; den åsyftar lära känna Konungens eller den andra statsmaktens tanke i detta riksangelägna ärende, hvarförutan något ändamålsenligt och gagneligt helt icke kan för Svenska folket åstadkommas; den har den fördel, att, om nu hvilande grundlagsförslag till en förändrad representation, utgående egentligen från det förstärkta Const.Utsk. och mot 3 PiiksStrs beslut, blefve, af en eller annan orsak, vid nästa riksdag icke antagen, elt nytt förslag från Konungen eller den andra statsmakten genast är till hands att framläggas för kommande Ständer. Om det nu hvilande grundlagsförslaget till en förändrad representation äger ett sannt och verkligt nationalvärde, så behöfver detsamma ej frukta ett annat förslag såsom medtäflare. Äger förslaget åter ej detta värde, och som gör dess antagande vid nästa riksdag omöjligt, då måste det vara en fördel för nationen alt hafva ett annat förslag i beredskap.
På sätt i 17 §. af 1845 års Revisions-Berätlelse omförmäles, har, till följd af Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 17 Juni samma år, en summa af 23 24,000 R:dr blifvit den 6 nästpåföljde Augusti uti Banken insatt, i afräkning å de till Kongl. Mynt-Verket af Banken leinnade förskott uti aflyst Kopparmynt 7,755 R:dr 45 sk. 7 r:st, och för ökade myntningskostnader 40,000 R:dr, eller tillsammans 47,755 R:dr 45 sk. 7 r:st Banko; men sedermera har det beslut, Kongl. Maj:t förklarat sig vilja, uppå serskild underdånig anmälan, meddela, angående det återstående fordrings-beloppets ersättande, icke kommit Fullmägtige tillhanda, och någon ytterligare afbetalning å Kongl. Mynt-Verkels ifrågavarande skuld ej eller skett. §. 28. Så väl för hvarje Qvartal, som efter 1845 och 1846 årens utgång, hafva till Fullmägtige blifvit från Kongl. Mynt-Verket aflemnade, derstädes upprättade räkningar, redovisande för allt det af sistnämnde Verk från Ranken eller för densammas räkning ernotlaget Silfver och Guld. Vid den inventering, som hvarje år uti Januari månad är vorden å Kongl. Mynt-Verket anställd, hafva Fullmägtige, till ett antal af 4, en af hvartdera Riks-Stånden, deltagit. Någon erinran har dervid, i hvad Banken rörer, icke ifrågakommit. §■ 29. Revisorerne hafva icke kunnat undgå att fästa uppmärksamhet vid den betydliga kostnad för Banken, som, enligt gällande föreskrifter, åtföljer probering, uppvägning och värdering å Kongl. Myntet af Silfver Under innevarande år till och med den 24 nästlidne Oetober, äro från utrikes ort till Banken indragna 2,391 stycken Silfverplanlsar, hvilka å Kongl.
Indelningsverket och kneckteContracter måtte få tjena till grund och ersättningen ej fastställas i annat än Spannemål eller deremot svarande penningar efter lä-J nets markegång, så att i de orter der knecktecontracten berättiga Stämrotarne till någon, vedergällning af Hjelprötarne, denna ersättning skulle utgå till samma belopp som knecktecontracten och Indelningsverket utstaka, förvandladt i så mycket spannemål hälften råg och hälftén karri, som efter det årets markegång då hvarje Regementes knecktecontract efter indelningsverket upprättade3, belöpjr e-J S32 Den 5 Murtii. mot de i contractet utsatte penningar, och med iaktagande att de Stamrotar, hvilka enligt Indelningsverket äro förklarade skyldige att Utan ersättning af Hjelprotarne bestå de Soldaten tillerkände förmåner, äfvensom de rotar, hvilkas torp vid fastställde Storeller Enskiften utbrutne och planlagde på sådan gemensam mark, hvilken förut tillhört både Stainoch Hjelprotarne, samt i allmänhet de Stamrotar, hvilka något ständigt vederlag erhållit, vore till all ersättnings åtnjutande oberättigade; hvarförutan rättighet till ersättning för den jorderymd sorn tilläfventyrs utöfver hvad knecktecontracten utsätta vid Soldatetorpen befunnes, icke borde äga rum. Den 23 Maji 1815 anbefalte Regeringen Krigsoch KammarCollegierne att, sedan Landshöfdingarne blifvit hörde,undcrdånigtutlåtande afgifva, samt dervid, i händelse de af Riket* Ständer sålunda uppgifna grunder icke voro till hvarje ort lämpelige, i underdånighet föreslå andra till ändamålet tjenligaj i följd hvaraf Collegierne den 8 Januarii 1817 afgåfvo sitt underdåniga betänkande, hvarefter, och sedan allmänna Beredningen sig yttrat, målet föredrogs inför Hans Maj:t Konungen i StatsRådet den 28 October samma år, hvilken sistnämnde dag Kongl. Maj:t äfven i ämnet fattade sitt höga beslut.
Vid föredragning af Statssamt Allmänna Besvärs och Oeconomie - Utskottens , under N:o 10, den 15 sistförflutna April, afgifna Betänkande, deruti Utskotten, uppå anförda skäl, vördsamt tillstyrkt Rikets Höglofl. Ständers bifall för Kongl. Maj:ts, uti aflåten Nådig Proposition den 27 nästförutgående Februarii, framställda begäran om ett tillökadt anslag af Sextio Tusende R:dr Banco för beredandet af en af högsta billighet påkallad förbättring i lönevilkoren för Lärarne vid Rikets Universitetet Tillämpnings-Scholor och Elementar Läroverk, har samma Betänkande blifvit af Högvördiga Preste-Ståndel och Vällofl. Borgare-Ståndet bifallet, hvaremot åtskilliga anmärkningar, som till återremiss gifvit anledning, blifvit mot detsamma anförde, inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln, af Herr Grefve Frölich, David, Herr Friherre Anckarsvärd, C. H., Herr [Munck af Rosensköld, E., Herr Bråkenhjelm, P, R. och Herr Tham, Wolr., samt inom Hedervärda 26 Statssamt Alhn-Eesv.o.Oec-’Utsk.Utl'N:o 53, Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägtige Anders Danielsson från Elfsborgs Län och Jolian Jacob Rutberg från Norrbottens Län, med hvilka sist-» nämnde åtskillige af Ståndets Ledamöter sig förepat.
Det har således förefallit mig som om jag sett en mängd personer, kommande från flera olika sidor, händelsevis mötas i en punkt, Hr von Hartmansdorff ensam anländande från ett håll och majoriteten från 20 andra håll. Sedan jag sålunda sökt gifva uplysning om det i min tanke verkliga förhållandet i detta ämne, som genom ett misstag af Frih. Tersmeden möjligen eljest kunnat för efterverlden framställa sig i en vilseförande dager; — återgår jag till det egentliga föremålet för R. o. Ad:s öfverläggning i denna stund; och fortfar jag att åt det föredragna Betänk, yrka afslag. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus Ludv.: I sak förekommen af Frih. Tersmeden får jag protestera mot den egna discussion här upkommit, börjad af Hr von Hartmansdorff och fortsatt af Gr. Gyldenstolpe samt Frih. Cederström, och förklara, att, ehuru jag i går tillhörde majoriteten, hindrar detta mig icke i dag att rösta för afslag å Ekon.Utsk:s Betänk. Hr Bergenstråle, Claes: Långt ifrån att vilja beträda den bana, dit discussionen blifvit förd och hvilken enl. min åsigt ligger fullkomligt utom ämnet, anhåller jag att få yttra några ord i anleda. af några ledamöters påstående, att det icke varit brist på salt. En sådan brist har likväl funnits här i Stockholm och vid anställda efterforskningar bar befunnits att hufvudstaden icke hade mer än 240 T:r salt. Dessa inskränkta salt-tillgångar förökades sedermera genom transporter hit, men saltet kostade destomindre icke mer än 18 R:dr T:n. Vidare har man yrkat, att saltuplagen skulle bestämmas dels till 240,000 dels 480,000 T:r och slutligen, att uplagen skulle vara obegränsade. Meningen med den gamla författn. har troligen icke varit, att man skulle förse sig med salt för 1, 2 eller 3 år utan att man skulle hafva ett saltuplag intilldess att sjöfarten åter började och, för att man icke under vintertiden skulle vara i saknad af salt, har troligen föreskriften om uplag i fordna tider tillkommit och torde nu icke eller vara någon annan mening med densamma.
>T mån af tillgång äger delägare att hos föreningen belåna hela beloppet af den beviljade inteckningen; men olia, på sätt i 4;de punkten är nämndt, i panten finnas andra inteckningar med förmånsrätt framför hypotheksföreningens, skall denna, då delägare sådant önskar eller då sådana äldre inteckningar utsökas, inlösa densamma så fort, som sig göra låter, Frih. af Nordin: Sedan R. ö. Ad. ftu äntagit 5:te punkten, hemställer jag, om icke äfven den följande 6:te punkten af BondeSt:s beslut må antagas, enär Utskis förslag numera icke kan det» 2i ii. 4° Den April e. m. E. o. Ad. instämde i BondeStrs rör:de 6:te punkten fattade beslut. 7:de punkten. BondeSt. hade gifvit följande lydelse åt denna punkt: "Egendomsvärdet bestämmes efter de grunder, hvarje hypoteksförening särskildt för sig uppgör och som, vid pröfningen af reglementet, K. M., sedan Fullmägtige i Riksg.eont. i denna del blifvit hörde, finner för godt att till efterrättelse i nåder stadga." Frih. af Nordin: Den grund, Utsk. lagt för egendomarnas värde, nemi. taxeringarna, är så obillig, att jag icke kan godkänna den. Då man känner, huru olika taxeringarna ske i särskilda län, och då jag är öfvertygad, att det är af högt interesse för föreningarna sjelfva, att de uppgifna värdena äro sanna, samt tror, att K. M. skall härtill lemna nåd. bifall, får jag yrka antagande af BondeSt:s beslut jemväl i denna punkt. R. o. Ad. antog samma redaction af 7lde punkten, som BondeSt. beslutat. 8:de punkten. BondeSt. hade beslutat, att denna punkt skulle lyda sålunda: "Hypoteksförening må ej träda i verksamhet, förrän de egendomar, som i densamma sökt delaktighet, uppgå till ett värde af minst 5oo,ooo r:dr silfver eller 2,000,000 r:dr riksgrs. Frih. af Nordin: