Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Oell då, efter voteringssedlarnes öppnande, befunnits, att rösterne utfallit med 5o Ja och 69 Nej; samt Nej således vunnit; skola Prosle4 B. 20 2g6 Stats-Utskottets Tunnor, i likhet med Embetsoch Tjenstemäns resepenningar och tractainenten i Kronans ärenden, vara frilagne från bevillning, hvarom Stadgandet bör i Bevil IningsFörfattningen införas. Hvilket förstärkta StalsUtskottet skolat vördsammeligen anmäla. R. Siris Förstärkta StatsUtskotts Memorial i i anledning af skiljaktiga Beslut inom Respective RiksStånden, angrde Stämplade PappersAfgiften. Efter erhållen underrättelse om de Beslut Respective RiksStånden, enligt aflåtne ProtocolIsUtdrag, den i4, 17 och .9 sistlidne Augusti fattat i afseende på de YoteringsPropositioner, som, i frågan om Stämplade PappersAfgiften, blifvit af BevillningsUtskottet i Memorial N:o 43 föreslagne, har Förstärkta StatsUtskottet denna dag, likmätigt Grundlagarnes föreskrift, i berörde ämne till afgörande företagit följande frågor, samt voterat öfver nedannämnde derom godkände Propositioner. i.sta Voteringen. Den som vill, att Borgarebref i Städerne Stockholm och Götheborg skola charteras för Grosshandlare med 20 R:dr i stället för 18 R:dr, och för ofri - Betänkanden, N:o 267. 297 ge Handlande med i5 R:dr i stället för 12 R:dr; röstar Ja. Den det ej vill: röstar Nej. Vinner Nej; så kommer föreskriften å Chart^SigillataiFörordningen den 8 Januarii 18*4) i denna del, att fortfarande tjena till efterrättelse. Voteringen utföll med 63 Ja oell 56 Nej.
Donna Micaela ägde alls icke legenden om den heliga jungfrun af Pompeji. Men detta sade hon icke till donna Elisa, utan hon gick till sin bokhylla och tog en liten bok, som innehöll en samling sicilianska kärlekssånger, och gaf denna till donna Elisa, som bar den lilla boken öfver till Gaetano. Men ej förr hade donna Micaela gjort detta, än en liflig ånger grep henne. Och hon frågade sig hvad hon menat med att handla så, hon, som hade blifvit hulpen af det heliga Kristusbarnet. Hon rodnade af blygsel, då hon tänkte på att hon hade strukit för en af de små canzonerna, en, som lydde sålunda: Svar jag önskar på en enda fråga. Jag har frågat dagen, frågat natten, Fåglars flykt och skyarna, som tåga. Jag har gjutit bly i sjudhett vatten. Blad för blad från blomman har jag plockat, Svarta sierskan till dörren lockat. Sist jag himlens helgonskara sporde: »Älskar han mig, såsom förr han gjorde? Hon hade nog hoppats, att hon skulle få svar på detta. Men det skedde henne rätt, att intet svar kom. Det skedde henne rätt, om Gaetano föraktade henne och kallade henne efterhängsen. Dock hade hon alls icke velat göra något ondt. Det enda hon åstundat, hade varit att få veta om Gaetano älskade henne. Åter gingo några veckor, och donna Micaela satt alltjämt inne hos don Ferrante. Men en dag hade donna Elisa lockat ut henne. »Kom med ned i min trädgård, svägerska, och se på mitt stora magnolieträd. Du har aldrig sett något så vackert.» Hon hade gått med donna Elisa öfver gatan och kommit in på hennes gård. Och donna Elisas magnolia var som den strålande solen, så att man märkte henne till och med, innan man såg henne. På vidt afstånd låg doften och vaggade i luften, och det var ett surrande af bin och ett kvittrande af fåglar. Då donna Micaela fick se trädet, kunde hon knappast andas. Det var mycket högt och stort med skönt regelbunden växt, och dess stora, fasta blad voro friskt mörkgröna.
Briggen Tvii bruder, berättelse från indiska oceanen af Richard Melander, p; is 2 In-. I vilda vesteni af Ludvig Anders, pris 2 In-; Priirief&amp;geln af Ckarles - dfztrmy, pris 2,~s; P&amp; spar +id iidianer af Carl Cassau, pris I,is; Uiider friiiiiinsiide ok af E. S. K., pris 2] w. - Sådana ~rällrända författarnamn som Cooper och R. Melander göra en särskild anmälan öfverflödig. De öfriga iiro, med ett undantag, hos oss hittills okända in0111 iingdomslitteraturen. Cassaq Anders och Murray hafva alla skrifrit o111 Nordamerikas indianer, men doras böcker hafva, af ofvan anförda skäl, icke varit föremil för bol~komiténs grauskning. Argången 1895 INNEHALL. Sid. Till vbra lasare! Det nu giillnnde vigselforrniiliiret : 7 Ellen Luatllerg .f. Xyblom. Mitt försvar. (Ur diktsauiliiigen %Lyriska stam9 i~iiigar~ belöiiad, i [. Anl~oZm. Asiatiska interiörer. En m n n a .. 10 Hellen Ji ?iclgrea. Lille Eyolfs plats i Ibsens diktning .. 15 Di.ri. Eu klenod ... 20 Nhgot om sjiikviirdeu pA landsbygden i Bndeii . 24 Meddelanden från Fredrika-Bremer-Förbundet ... 26 Frh skilcls hd11 ... 27 .. Cainilla Collet t ... 29 Hzddn Lirnclin, En efterskörd frAn Chicr? ; goiitstiilliiiugen 30 S-d, Tre nyn, diktsnnilingnï 38 Y. C., P r h 3.895 Ars riksdag ;. .. 44 Qetrlii ~Uegerson, E t t blncl lir miu dagbok 60 Litteratur: 3 '.
De nationalverkstäder, som denna regering inrättade — för att i någon mån tillmötesgå ar-betarnes anspråk och åtminstone till någon del afhjelpa den af den senaste politiska omhvälfningen med ty åtföljande rubbningar i affärsverksamheten föranledda arbetslös theten — kunde Blanc ej erkänna såsom en tillämpning af hans förslag. De voro, menade han, anordnade i allt för liten skala och i allt för ovigtiga yrkesgrenar för att kunna bära sig i täflan med den kapitalistiska storindustrien, och kunde derför endast medföra förlust för staten samt tjena till att bringa hans förslag i misskredit. Den socialistiska rörelsen, som, efter Februarirevolutionen, i Paris djerft rest hufvudet, och hade sin främste målsman med i regeringen, väckte farhågor icke blott inom den förmögna medelklassen, utan äfven hos den franska iandsbygdens till en öfvervägande del af små sjelfegande jordbrukare bestående befolkning. Valen till nationalförsamlingen gåfvo en pluralitet, som visserligen var för republiken men för öfrigt till sina tendenser öfvervägande konservativ. Dermed var Louis Blancs öde besegladt. Redan i Mars hade den radikala arbetarebefolkningen i Paris, för att förekomma en hotande reaktion, gjort en stor demonstration för att tvinga den provisoriska regeringen att afgå och öfverlemna diktaturen åt Louis Blanc; men planen hade strandat på det bestämda motståndet af Blanc sjelf, som för ingen del ville gifva anledning till ett borgerligt krig. Den 15 Maj egde åter en socialistisk demonstration rum. En folkmassa ville med våld upplösa nationalförsamlingen. Louis Blanc mötte hopen med dessa förebrående, bestraffande ord: “ Olycklige, I störten republiken! “ Då han icke förmådde göra sig ttörd i tumultet, skref han på en papperslapp dessa ord: “ I folksuveränitetens namn, i det ords namn, som skall blifva verktyget för eder tillkommande befrielse, besvär jag eder att draga eder tillbaka och lemna nationalförsamlingen fri i sina öfverläggningar. “ Dessa ord uttrycka Blancs ståndpunkt gent emot alla sådana försök. Han beklagade den utgång valen fått. Men man måste respektera den representation, landet genom den allmänna rösträtten gifvit sig.
Nej, kommer, i öfverensstämmelse med de begge andra Ståndens beslut, denna vara att åsättas 50 öres införselstull per centner. 51:o. Andra slag Den sorn, lika med Utskottet samt Ridderskapet och Adeln, Presteoch malen Spanmåi Borgare-Stånden, anser “andra slag malen Spanmål än af Hvete och Råg“ fortfaan f 3vete rande böra åtnjuta tullfrihet vid införsel, röstar och Rag. J Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Tinner Nej, antages derå, enligt Bonde-Ståndets beslut, en införselstull af 50 öre per centner. Talg. h) Talg. Tre Stånd hafva bifallit Utskottets hemställan om fortfarande tullfrihet för införsel af Talg; men som Bonde-Ståndet stadgat en införselsafgift för denna vara utaf 2 Riksdaler centnern, inbjuder Utskottet detta Stånd att med de öfriga om tullfri införselsrätt för sagda artikel sig förena, och föreslår för motsatt fall, att derom må röstas sålunda: 52:o. Den som instämmer i Utskottets, af tre Stånd gillade, mening att “Talg" äfven hädanefter bör afgiftsfritt få införas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Bevittnings-Utskottets Memorial N:o 13. 19 Vinner Nej, kommer, jemlikt Bonde-Ståndets beslut, “Talg“ att vidkännas 2 Riksdalers tull per centner vid införsel. Utskottets förslag att afgilten för införsel af Bokbindareclotk, hvilken artiBokbindarekel sednast förtullats såsom Bomullsväfnad, måtte nedsättas till 20 öre skålpundet, cloth har blifvit antaget af tre Stånd, men deremot afslaget utaf Preste-Ståndet, som, hvad sjelfva tullsatsen angår, bibehållit den sorn genom förutvarande hänvisning blifvit derå tillämpad, eller 90 öre skålpundet.
Och få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, alt, då accorden varda inlöste, E. K. M. täcktes icke allenast i Nåder förordna, att, i de fall, då Landshöfdingar, som innehafva högre löne-förmoner, än enligt löne-regleringen dem bör tillkomma, fått bibehålla desamma under skyldighet, att årligen å accordet afräknas det belopp, hvarmed löne-inkomsterne öfverskjuta fastställde lönings-stater, sådane öfverskott hädanefter böra användas för löne» regleringen, utan ock i öfrigt vidtaga åtgärder, hvarigenom berörde löne-reglering, så skyndsamt sådant lagligen ske kan, må varda bragt till verkställighet. Äfvenså få Rikets Ständer, då angelägenheten fordrar, alt, i händelse accorden vid nu ifrågavarande Embeten varda inlöste, sådana åtgärder vidtagas, hvarigenom återinförandet af så beskaffade accord må kunna förekommas, bos E. K. M. underdånigst anhålla om Nådig föreskrift, att icke allenast hvad, som redan uti Kongl. Circulaire-Brefvet den 22 December 1831 finnes stadgadt till förekommande af accord vid Landt-Stats-tjenster, må varda till Landshöfdinge-tjenster utsträckt, utan ock, då anledning icke saknas, att berörde stadgande ej varit tillfyllestgörande, så skärpta föreskrifter, i ena och andra hänseendet, må blifva meddelde, alt ändamålet dermed bör kunna vinnas. Expeditions-Utskoltets Förslag till und. Skrifvelse, IV.o 312. 679 Hvilket, med anledning af E. K. M:s ofvan Högstberörde Nådiga Skrif-» velse, Rikets Ständer få i underdånighet meddela; framhärdande &c, Stockholm den 30 April 1841. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2.{ April 184f Preste-Ståndet den 28 — —•
Beträffande åter den, genom Kongl, Brefvet af den 26 October 1814, Betjeningen vid Kongl. Wedgården i Stockholm tillagde Lönförhöjning af 113 R;dr 16 sk.; så, enär, till bestridande af kostnaderne för Kongl, Hot - JJnderdåniga Skrifvelseri 683 Vens Weiloch Kol-upphandling, ett särskildt Statsanslag linder Första Hufyud-Titelp är uppförda af hvilket ifrågaställde utgift synes höra bestridas, kunna Riksens Ständer icke bevilja förrberprde Summas uppförande å denna Stat. »o:p. E. K, M, har i Nåder äskat, att, i sa beskaffade fall, sorn med de ofvan uti gue punkten emförmälde Enkor inträffat, nemligen: da genom Pensions - innehafvares frånfälle, qvar-* lefvande Enkor och harn betagas allt understöd, samt enär gällande skäl i öfrigt förekomma, E. 1C. M. matte ega, atf, å hvad som på Staten hvarje år bespares, anslå Nådegåfyor åt Enkor eller iparn, efter sådane personer, hvilkas Lejner elle? Pensioner varit upptagne på denna Stat; fqrippdande E. K, M, att sålunda ändamålet af Statens successiva förminskning icke dess mindre skulle ernås, helst, då Nådegåfyorna årligen bestämdes och utdelades, något ständigt anspråk derå icke skulle kunna uppkomma, på deras sida, sorn med sådant understöd b|efvo, hugnade,'
Det skulle ej heller vara svårt, fastän vidlyftigt, att med en calcul öfver värdet af vanligen utskeppade qvantiteten plank i förhållande till värdet af det antal sågblockar, af hvilka planken blifvit sågade, visa det export tullen af 5 procent på plank, renderar mera till StatsCassan, än 3o proc. af sågblockarne. Det af ålder existerande förbudet för timmerexport, borde således i min tanka nödvändigt bibehållas eller minst 200 proc. af timrets värde påläggas i utförseltull, hvilket kunde vara af ungefär enahanda verkan, men äga så vida företräde, som principen af exportfrihet vöre iakttagen, hvilken för andra orter i Riket t. ex. Norrland, kunde modifieras efter förhållandet derstädes , som jag ej känner. SIS Den 18 Angusta f, m. Hvad bjeikar beträffar har vål Utskottet föreslagit en låmpelig Tull af 5 Procent oi deras värde, men i likhet med gamla TullTaxan icke nog tydligt och rigfigt bestämdt, hvad som bör förstås medlen bjelke , hvarigenom tillfälle till eludering af TullTaxan år lemnadt. Såsom bjelke anses åtminstone på vestra kusten icke gerna någon stock, som ej håller minst 11 alnars längd och i i tums fyrkant Endast bjeikar af denna och större dimension betalas vål och gifva skogägaren ersättning för uppfredandet och tillhuggningen. Stockar under nämnde dimension, åro egenteligen ej annat än sågblockar, med hvilkas utförande, sedan de genom en liten kantning fått utseende af bjeikar, ett stort missbruk redan ägt rum, mot hvilket några enskilde vål gjort föreställningar hos Regeringen, men icke vunnit gehör, på den grund, att TullTaxan redan var färdig
Ex. Hr Gr. Posse: Sedan Hr Gunther enligt min åsigt Den l'J Januari f. m. 103 fullständigt vederlagt hvad Hr von Hartmansdorff yttrat i anledn. af mitt första anförande, hade jag icke ämnat besvära R. o. Ad. med något vidare utlåt, i denna fråga, men sorn Hr von Hartmansdorff ä nyo upptagit och synes lagt en särdeles vigt på den anmärkn. att Konungens rådgifvare icke skulle kunna erhålla fullständig kännedom om de ekonomiska förfaltningarne med mindre än att de afgjorde de s. k. administrativa besvärsmålen, så har jag icke ansett mig böra underlåta att besvara hvad lian sålunda framställt. I sådant afseende anhåller jag att fä fasta R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att den kännedom som kan vinnas genom de s. k. besvärsmålens behandling är högst ofullständig och missledande. Den ledning, stats-rådet behöfver för sitt omdöme, hemtas genom upplysningar från K. beftde m. fl. underordnade auktoriteter. Del är ett missförstånd ali man tror, det egentliga orsaken hvarföre man önskar besvärsmålens öfverflyttande till högsta domstolen, är bristande lid hos stats-rådet att dem handlägga. Det är visserligen ett bland skälen, att dessa mål upptaga mycken tid, men det är dock icke det vigtigasle; det hufvudsakligaste är huruvida Itesvärsmålcn lämpligare böra och kunna behandlas af högsta domstolen än inom statsrådet. Hr Fähraeus har nyss visat, alt de vigtigasle frågorna, såsom skiftesverket m. 11., redan blifvit af Konungen öfverlemnade till högsta domstolens afgörande. Jag kan icke inse hvarföre icke äfven andra administrativa ärenden skulle kunna öfverflyttas till högsta domstolen, och jag har icke hört någon påstå, alt det vore bättre att skiftes-ärenden handläggas inom stats-rådet. 1 öfrigt har jag icke något att i hufvudsaken tillägga, sedan Hr Fåhreeus upptagit de Heste anmärkmr, som af Hr von Hartmansdorff i dess sista anförande blifvit gjorde.
N;o 495, med förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande ■j:de Afdelningen af (835 års Reglemente för Riksgälds-Contoret. S. D. Då nu ånyo föredrogs BevillningsLag samt A Inanna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o i5, i anledning af gjorda anmärkningar vid förenade Utskottens Betänkande, N:o 7, angående reglementariska föreskrifter för Bränvins-bränningens utöfning, samt om hvad vid försäljning af bränvin, och beskattningen derå iagttagas bör, stannade Ståndet i följande beslut: §. 3y bifölls, enligt Utlåtandet, N:o i5. §. 43. 1 mom. Ståndet antog för detsamma följande förändrade lydelse: ”Försäljning af bränvin under en kanna vare, så i stad som på landet, icke lofgifven på andra ställen, än gästgifvaregårdar, samt å värdshus, källare, spisqvarter eller näringsställen, der, efter vederbörligen erhållet tillstånd, bränvin må utdelas för betalning, äfven i minut, dock endast i förening med spisning till de resande, vägfarande samt gäster, hvilka å dessa ställen intaga deras måltid. Är gästgifvare-hållningen fördelad emellan flere åboer, tillkommer nämnde rättighet endast den åbo, som efter tour Gästgifveriet besörjer. 2, 4 och 5 momenten godkändes, enligt Utlåtandet, N:o i5, hvaremot 3 momentet gillades, sådant som det finnes föreslaget i Betänkandet, N:o 7. §•44. 1 morn. gillades, enligt Utlåtandet N:o 15, och fann Ståndet för godt bibehålla 2:dra morn., enligt Betänkandet, N:o 7. §. 45. bifölls, sådan han finnes föreslagen i Utlåtandet, Kjo i5. §• 46. Prot.
Kort därefter gaf hon en liknande summa till ett filantropiskt sällskap för pauvres honteux. Vidare har hon skänkt flere millioner till ett sällskap i Österrike-Ungern, som tager sig af nödlidande ämbetsmän, hvilka äro för stolta att själf va begära hjälp. På hennes bekostnad uppföres för närvarande en fattigskola i Paris. London har hon riktat med ett sanatorium, hon har i Newyork upprättat ett hem för kvinnor och unga flickor, som komma från Europa till Amerika för att söka skaffa sig en existens, i Bayern har hon upprättat en asyl för fattiga hustrur. Ännu på sjukbädden afstod hon icke från att personligen taga del i bestämmandet af större gåfvor och från den allra senaste tiden daterar sig en millionstiftelse till understöd åt fattiga, som gjort sig förtjänta däraf. På sjukbädden mottog baronessan Hirsch också från högsta ort beviset på kungligt erkännande för det goda hon verkat, nämligen den nyinstiftade österrikiska Elisabethsorden. SARA FÖREO. SKISS FÖR SCHWARTZ. N:R., ET ÄR BARå. DUMHETER och konster med den där sjukvården, » mumlade hon bittert, » hvarför kunna de inte ha beskedliga gamla gummor att passa de sjuka liksom förr i världen — eller åtminstone nunnor, som katolikerna? Detta är bara humbug. » Då gled ett af de gröna slipade glasen ur hennes hand, och vid den hastiga rörelse, hon gjorde att uppfånga det, stötte hon med armbågen till en hög kristallskål på en smal fot. Den föll omkull med ett skarpt klingande ljud, den dyrbara skålen låg i tvänne stycken på bordet. Mammas favoritskål, som tillhört mormor I Det var för mycket för stackars Märta 1 Trots alla hjärtekval, trots löjtnant Hillberg och Dagmar Kurt, lefde dock Märtas kvinnliga ambition, och hon ville, att allting skulle vara bra ombestyrdt, när mamma kom.
Jag tror då, att han skulle hafva fått se ett stamholländeri, som upfyllt sitt ändamål. Jag har förra gången jag hade ordet, icke påstått, att nytta ensamt kan åstadkommas på det sätt, som nu eger rum; utan jag har blott sagt att förkastelsedomen öfver detta sätt blifvit för hastigt framkastad. Motionären har ansett, att det skulle vara förderfligt för hans sak, om något nytt anslag äskades; jag tror del icke. Jag instämmer fullkomligt med honom i det lofvärda bemödandet att nedsätta statsutgifterna så mycket som möjligt; men jag skulle tro att den summa han begär icke ökar dem i någon betydligare mån. Motionären har ansett och uplyst att 4000 R:dr rmt skulle vara ett tillräckligt anslag för hvart och ett af dessa holländerier. Då vi redan hafva eli dylikt holländeri, synas mig, att tro nya icke skulle behöfvas, utan att det vore tillräckligt om ett elior två nya blefve inrättade, allrahä 1st som det ovilkorligen är både det vigtigaste och svåraste att erhålla en person, som förstår och kan sköta dem Får han två eller tre under sin vård, tror jag att det är alldeles tillräckligt. Hr von Seth: Jag skulle icke hafva begärt ordet, så framt icke ifrågav:de ämne intresserade mig. Jag tror, att det är både skeft och felaktigt att påstå, det våra stamholländerier i allmänhet icke upfylla sitt ändamål; jag tror deremot, att om så skulle vara förhållandet, ligger orsaken deruti, att personer med insigter och skicklighet icke sköta dem. De holländerier, som Hr Adelborg föreslagit, skulle förestås af Breeders, och deruti tror jag att egentliga vigten ligger; ty endast på det sättet kunna degöra någon nytta. Hr Adelborg: Jag skall icke länge uptaga tiden med denna fråga; men kan icke underlåta, att bemöta Gr. Plåtens sista yttrande. Han sade nemi., att den, som bevistade Upsala landtbruksmöte, icke skulle hafva undgått att vinna bekräftelse derpå, att våra stamholländerier gjort nytta.
Af den 7 December 1829, med anmärkning, att, uti Krigs Gollegii redogörelse, en bland äldre fordringar för år i8a5 inbalan cerad post af 155 R:dr, 19 sk., 11 rrst., icke finnes hvarken under årets lopp afskrifven, eller bland de till följande året balaneerade äldre fordringar uppförd. i8'3o d. 19 Junii föredragen; och då Krigs-Collegium uti infordrad förklaring upplyst, att berörde 155 Rrdr, 19 sk, 11 r:st., blifvit vili 1826 års Hufvudbok behörigen debiterade, men, till följd af ett Kongl. Majrts Nådiga Bref, uti samma Hufvudbok afskrifne under en af flera äldre Ba lancer sammanlagd summa af 453 R:dr, 16 sk., harJKongl. Majrt funnit förhållandet med denna hahnce-post nöjaktigt utredt.. Bil, till R, St, Just. Omhudsm, Emi). Af den 7 December 1829, angående den, förre Revisoren Lundmarker beviljade eftergift af en honom ådömd ersättning. i83o den 19 Junii föredragen; och Rikets Ständers framställning derom ansetts icke fordra någon åtgärd, enär Lundmarkers skuld blifvit honom af serskild. Gunst-och Nåd eftergifven. Beträffande Rikets Ständers uti sistnämnde anie skrifvelser underdåniga hemställan, om stadgande af bestämda grunder för afskrifningars verkställande, ville Kongl. Maj:t härutinnan fatta Dess Nådiga beslut, då ett af vederbörande auetoriteter utarbetadt förslag till Förordning om extra ordinarie afskrifningar förekom till Nådig pröfning. Angående den i Rikets Ständers skrifvelse, rörande regleringen af tredje Ilufvudtiteln, förekommande frågan oni brukningstiden för Indelta Infanteriets Lifmundering. i83o d.
Härigenom visar sig den ber,äknade posthållningskostnaden icke obetydligt större, än den i verkligheten torde blifva, men Komitén hade, genom ett annat förfaringssätt, möjligen förespeglat en lägre kostnad, än den verkliga. 2) Extrapostbefordring är icke tagen i beräkning, emedan den hästoch åkdonslega, som derför blifvit föreslagen, anses fullt betacka alla de med tillhandahållande af extraposter förenade kostnader. 3) Anskaffande af tomtplats och uppförande af nödiga byggnader för en poststation, har ansetts i allmänhet icke böra kunna medföra högre kostnad, än 10,000 R:dr Kunt, om än i en del städer samt eljest undantagsvis på ett eller annat ställe å landet detta belopp icke blifver tillräckligt. På de flesta ställen komma sannolikt att antagas Posthållare, som äro försedda med egna byggnader, och på andra torde lämpliga byggnader kunna förhyras till måttligt pris, hvadan det för hvarje station beräknade belopp, af öfverhufvud 500 R:dr årligen, torde för ändamålet förslå. Endast i det fall, att någon enskild icke skulle finnas villig att, mot skälig hyresersättning, upplåta stationsbyggnader, finge
15 ali deltaga i ständiga kneckteoch båtsmanshållen, redan uti riksdagsbeslutet den 3 Januari 1683 blifvit bestämdt, och sedermera af Rikets Ständer vid flere riksdagar stadfästadl, hvadan cck så beskaffad jord, då den icke varit till effektivt kneckteeller båtsmanshåll indelad, presterat årlig rotefrihels-afgift, stadgad först, genom kongl, resolutionen den 29 November 1727, till belopp af 10 daler silfvermynt årligen af helt hemman, men sedermera, lid efter annan och sist vid 1812 års riksdag, förhöjd till 12 r:dr; att denna afgift äfven grundade sig på 25 § i 1830 års bevillnings-stadga; att kommillerade väl upprättat förslag till roleringslängden, men alt på dessa förslag ingen verkställighet ännu följt m. m.’’ ”Det nya roteringsverk, som, i följd af 1825 års nådiga instruktion, upprättades, åsatte utsockne frälsehemmanen i Halland endast extra rotering, men denna åtgärd ogillades i Kongl, brefvet den 2 November 1833 och dessa hemman förklarades, i grund af 14 § i riksdagsbeslutet af den 3 Januari 1683, kongl, resolutionen den 27 Januari 1721, samt kongl.