Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom Konstitutions-Utskottet meddelade utdrag af samtlige Riks-Ståndens protokoll för den 24 och 28 sistlidne November, rörande föredragning af Utskottets Memorial M 54, med förslag till ändring uti 5 och 6 §§ Regerings-Formen, angående ett nytt Stats-departement, har Utskottet inhemtat, att nämnde förslag blifvit af Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-Stånden antaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, men af Bonde-Ståndet hänvisadt åter till Utskottet, med förklarande att Ståndet såsom sio gemensamma tanke antog Utskottets förslag att hvila till grundlagsenlig behandling å nästa riksdag, med allenast det tillägg, att emellan orden »för» och »allmänna arbeten» uti förslaget till 6 § Regerings-Formen skulle införas ordet »Landtbruket.» Då Utskottet för det nya Departementet antagit samma benämning, som Kongl. Majit i Dess nådiga proposition, angående ändring af 5 och 6 §§ Regetings-Formen i afseende å Stats-Rådets sammansättning föreslagit, nämligen »Departementet för Allmänna Arbeten och Kommunikations-anstalter», har Utskottet dervid utgått från den åsigt, att så väl göromålens jemlika fördelning, som ärendenas inre samband fordrade, att det nya Departementet omfattade kommunikations-anstalterne och allmänna för indu-triela föremål företagna arbeten, samt att hela den omedelbara näringsvärden fortfarande vore förenad hos ett Departement, nämligen Civil-departementet. Med Bih. till It. St. 3 Samt. 22 Haft. 1 y K onsti l u tions-Ut skot le! s Memorial M CO. undantag af Postoch Telegraf-inrättningarne, hvilka nu lyda under Finans-departementet och derifrån skulle öfverflyttas till det nya Departementet, tillhöra alla de ärenden, som skulle läggas under sistnämnda Departement, för närvarande Civildepartementet, hvilket, från dem befriadt, skulle ostördt egnas allena åt vården om landtbruket och öfrige näringsgrenar. Utskottet har dock icke ansett sig kunna med full bestämdhet afgöra, hvilketdera af de ifrågavarande
‘Diar imber be förflutna ao åren, afwenfout före pc* rioben af 9?ifögälb5*feblarne, 25anfen ålitabeö till biträben belt’ åt ©tatöwerfet eller ©tänbenteS Sfifégälbé * Contoir„ belö till förmån för wifia fruftgifwanbc företag, trobbe man ftg blott biéponera 83anfenö aoance eller befi från förra tiber gforba befpariitgar. öfter bortrycfanbet af ben Öfwer faulen imber långliga tiber brebba (löjan, bär bet wifat ftg, fwab myittförbåflanbernc rebait långt förut gjort begripligt för ben fttnnigare, att man, wib ålitattbet af bepe biträben, icfc ilabttat wib be från förra tiber gjorba befparingar, utan anticiperat på fonttitanbe tiber?. S>?en fällan fwarifrån befe eptra tillgångar till fyllattbe afeptra befof flutit, är berföre icfe afftnab. 2>å ben begagna? $5ctä utan ben, 9?:o a55. XXIII jiicb ben forn åtföljer en flar åfigt af förbållanbct, (fola 9t, St:r i SanfenS årliga minfter eller befyaringar, fliganbe i men af folfetS jfiganbc inbnflrie, finna tillgångar till ©tatenS eftra bebof, od) finna beni få benna roäg/ intill bc)3 ben tibpunft inträffar bå Sanfröretfen ide mera bebbfmer Statens omcbelbara garantie od) mårb, bå ben t tvärtom (Tuffe bli l>inberlig för näringarneS ytterligare ut* medling.
„ Brakel, Guslaf Anton 41 , Suppleanter: — 399. Frih. von Beskow, Bernhard 41 , — 2243. Hr Hadorph, Daniel 40 „ sedan medelst lottning blifvit bestämdt, hvilken bland dem som erhållit lika antal röster borde blifva suppleant. Fortsattes pröfningen af SlatsUlskts utlåt. N:o 124, ang:de iregleringen af utgifterne under riksslatens 8:de hulvudlitel. Härvid förekomrao nu 22 och 23 punkterne. R. o. Ad. biföll IJtsk.-s i dessa punkter afgifne yttranden. 24 punkten. Hr von Hartmansdorff, Aug.: K. M. har vid denna riksd. likasom vid den föreg:de i nåder föreslagit, att anslaget för nya elementar-skolan i hufvndsladen mätte uppföras på ordinarie stat. Detta skedde likväl icke dä; och StatsUtsk. har icke eller nu förordat det, utan att likväl uppgifva något skäl för dess afslyrkande. R. o. Ad. torde lätteligen finna, att det nu icke är fråga om eli nytt anslag, utan blott att det anslag skolan redan äger måtte blifva på ordinarie stat uppfördt. Skälet hvarföre man önskar detta, är naturligtvis det, att kunna gifva en stadga åt denna skolas tillvaro, hvarigenom lärarne tillförsäkras om fortfarande bibehållande af deras löner för den lid de vid skolan tjenstgöra, och icke blott från riksdag lill riksdag. Eldigt min tanka bör en skola, der försök med nya metoder anställas, vara ständig; ty det är icke sagdt alt det lärosätt, som nu anses vara bäst, icke kan undergå förbättringar. För sådan händelse är det Den 9 Maj. 451 nödigt ali en skola finnes, der försök kunna anställas utan att derigenom någon rubbning sker i öfriga skolors jemna gång, hvilken efter allmän regel bör fortsättas.
Efter flere timmars mödosam vandring upphanns sluteligen en slätt, der en otalig mängd små torfoch halmhus, koja vid koja voro uppförde; ju närmare han nalkades slätten, desto talrikare samlades kring honom gapande åskådare, hvilka, till ådagaläggande af sin förundran, upphäfde gälla och vidriga läten; till en af de omnämnde kojorne fördes nu den unge fången, der aftogs honom hans egna klädsplagg, samt påkläddes honom en lång hamptygs-skjorta; mjölk, torkadt risbröd, samt bränvin, framsättes honom till undfägnande, af hvilka begge föregående artiklar hungern med begärlighet lätt honom tillgripa. "I korthet sagdt, här tillbragte han under saknad och lägtan efter ett älskadt hemland fem långa år, hvarunder jagt och boskapsskötsel blef hans egenteliga sysselsättning. Han hade nyss fyllt sitt tjugondeforsta år, då han en dag, efter det en vigtig rådplägning mellan vildarne ägt rum, anbefalltes åtfölja den lilla karavan, hvilken sågs färdig till uppbrott. Villig och med klappande hjerta åtlydde han denna uppmaning; en inre aning sade honom det han aldrig mera skulle återse dessa nejder, vittnen till mångårig smärta. Flere dygn upptogs nu med genomtågande af skog och mark. Floder och sjöar öfverforos; nu återstod endast öfverfarten af hafvet, och man befann sig i Mozambik, en liten stad hörande till Portugisiska besittningar, der bland annan, äfven slafhandel idkades.
Detta sista stadgande har emedlertid blifvit af R. o. Ad. afslaget på grund af föregående beslutet, att vanliga privatbanker ej få några cassacreditiv, och då nu, efter min tanka, 1 mom. under lit. e på enahanda sätt blott åsyftar ett undantag från det allmänna stadgandet för enskilda personer och sådana mindre bolag, för hvilka, likasom för vanliga privatbanker, ingen creditivrätt blifvit beviljad, kan jag ej förstå annat, än att detta mom. äfvenledes bör afslås; ty omöjligt kan jag tro det hafva varit Utskrs mening att, utom de 5 proc. för hvad som drages, bestämma ^ procts afgift, ehvad creditivrätten begagnas eller icke. Jag skulle emedlertid önska, liksom Frih. Palmstjerna, att någon ledamot af BancoUtsk. ville upplysa, huru härmed sig förhåller. Frih. Ehrenborgh, C asp. Wilh.: Ehuru jag icke varit närvar, vid discussionens början, torde jag få yttra några ord om min uppfattning af saken. Jag tror det förhåller sig som Frih. Palmstjerna sagt, att Utsk. här föreslagit procts afgift för sjelfva rättigheten till cassacreditiv utöfver de förut bestämda 5 proc. af det belopp, som å creditivet drages, och äfven jag tror således, att det ifrå— gavar. 1 mom. under lit. e bör qvarstå, såsom innefattande en bestämmelse om rättighet för Banken att af de associationer, som åtnjuta cassacreditiv, uppbära en bestämd afgift, ehvad creditivet begagnas eller icke. Jag anser dock någon förändring i redactionen böra äga rum i anledn. af den inskränkning, R. o. Ad. gjort i rättigheten att begagna cassacrediliv. Den sednare delen af moni., som angår afgiften för creditiv å mindre belopp än 2000 rtdr, bör nemi., efter min tanka, numera utgå; ty det är icke tänkbart, att hypotheksföreningar eller associationer för spannmålsbelåning någonsin skola begagna cassacreditiv i Banken till ett så ringa belopp.
Verk i laga tid och ordning kommit till ordentelig uppbörd, samt till bestämda nödiga ändamål blifvit använda; likasom afföringarne från berörde Hufvud-styrelse till underlydande Commissariater och Förvaltningar samt särskilta Redogörare, i lika måtto böra i ett sam»; manhang, si fort ske kan, noga controlleras. §. 4. För den Generela Controllen angående Krigs-Fonds medlens ordenteliga förvaltning och dis - Den 5 Augusti disposition, hafya Deputerade vidare, efter nog* grannt samlade upplysningar, yid genomläsning af General-Qrdres qch vederbörande Verks Registratur, Diarier och Protocoller, som likale* des måga, så fort ske kan, infordras, att i den inån inkommande Krigs->Räkenskaper medgifva, anställa forskning och låta upprätta Calculer öfver skedda anskaffningar och upphandlingar af Munderings"och JBcvärings - Effecter samt Proviant, Fourage och andra persedlar på olika orter, hvarigenom med det mera omständigheterna fordra, säkrast kan inses , i hvad mer eller mindre grad hu hållningen i det hela blifvit nogrannt bestridd och iakttagen, §• 5- Som Kongl. Majit uti ofvanberorde. Nadin ga skrifvelse af den 27 sistlidne September för-, ordnat, att Krigs-Revisionen id«?a delar bör genom ett. under Kongl. Kammar-Rätten orga-, niseradt Krigs n Departement af tillförordnade Coromissarier och Revisorer bestridas; är val för Deputerad? öfverflödigt och i anseende till tiden äfven omöjligt, att speciel: genomgå hvarje Krigs-Räkenskap till co.ntrali af ziffra111 och uträkningarna; meri, jemte det Deputerade är obetaget alt, efter befinnande omständigheter och anledningar, till närmare' påseende eller så kallad Efter - Revision, företaga hvilken räkning som heldst , sedan, den uti Kongl. Kammar-Rattens Revisions-Contoir sålunda är vor^ den granskad, blifyer det vid berörde förhållande - Den 5 Augustt lande likväl högst angeläget, att Deputerade med Kongl.
Underhållsmedel är 1831 års Hufvud-bok granskad i Kongl. Kammar-Rätten med anmärkningar, Inkomster och Utgifter hafva varit; jSlals-ZJIskoltels Berättelse iT:o 32$, Debet. Balance från Ar j83o ■Contant behållning Oredoviste förskott Anmärkningsmed el Ordinarie Uppbörd: ifrån Kongl. Stals-Conloret Extra Ordinarie Uppbörd: Auctionsmedel Anmärkningsmedel , .Ersättnings dito .. .. Balance, till år i83%: Credit: Till Örebro Läns Landtränteri dito 2,326: 3i. — Ordinarie Utgift: Möleskostnad för Exercilie-Sqvadronernes sammandragande 21,861: 35. 9. Extra Ordinarie Utgift: Skjutsoch resekostnad Byggnad s-reparationer Arfvoden . Inventariers upphandling xr. Träns - Stats-Vt skottets Berättelse N.o 325. Contant behållning Af Lif-Regements Drngon-Corps’s räkenskaper har Utskottet inhemtat, huruledes under mötestiden, 74 dagar, åtgått 209 kannor 8 jungfrur bränvin, hvaraf störéta delen blifvit utlemnad till manskapet dels med 2, dels med 3 supar hvarje dag, för utom så kallade magdroppar, extraherade på bränvin, t junglin på man dagligen.
Men då, enligt 5 §. 5 mom. i Eders Kongl. Majits nådiga stadga angående folkundervisningen i riket af den 18 Juni 1S42, stipendier endast få tilldelas behöfvande och skickliga skollärare-elever, och pröfningen, isynnerhet hvad elevernas skicklighet angår, ej kan med tillförlitlighet företagas förr, än vid ärsexamen, som anställes vanligen i Juni månad, har Domkapitlet icke kunnat annat än förslagsvis, i förhållande till seminarie-elevernas antal, för året uppgifva det stipendiebelopp, Domkapitlet ansett behöfligt. Och när sedermera Domkapitlet skridit till utdelning af stipendier, har ett mindre antal, än hvad tillgångarne medgifvit, befunnits böra komma i åtnjutande af understöd, hvarigenom behållning uppstått. Domkapitlet har sä mycket mindre kunnat motse någon erinran från Rikets Ständers Revisorers sida i anledning af detta förhållande, som Domkapitlet dels icke förmodat, det anslaget nödvändigt måst helt och hållet användas under det är, för hvilket det blifvit anvisadt, och dels icke, för sin del, kan finna någon oriktig hushållning med berörde statsmedel bestå deruti, att någon del deraf besparas från det ena året till det andra, för att sedermera användas till sin bestämmelse, 0111 under ett följande år tilläfventyrs så ökadt behof inträder, att detsamma ej kan af årsanslaget fyllas, hvilket, så länge Seminarie-inrättningen fortfarande, såsom nu, besökes af ett större antal elever, lätt kan inträffa, då i alla läll behallningarne noggrant, år från år, redovisas och vårdas för statens räkning. Att, såsom Rikets Ständer äskat, närmare bestämma anslagssummans belopp efter behofvet för hvarje år, låter sig svårligen göra, då, såsom Domkapitlet redan baft nåden anföra, uppgift å den ungefärligen behöfliga summan mäste meddelas på förhand och innan Domkapitlet kan pröfva, huru många elever egentligen finnas förtjenta af understöd.
Al pari, med rättighet att de sålunda inlösta åter försälja, då sådant kan ske emot full valuta. g:o Skulle denna nya Lånerörelse icke stiga till så stort belopp, att hela den ingående afbetalningen å gamla Faslighets-Lånen af Banco-Fullmägtige pröfvas nödig till upprätthållande af Rcinte-Couponernes Credit; må Banco-Fullmägtige ega rättighet att använda öfverskottet till Lån för Handels-Rörelsens befordrande; börandes dessa Lån stal - 4 Banco-Utskts Betänkande, N:0 g t. las pä kort tid, högst 3 månader, utan afbetalningsrätt, emot 7 procents årlig ränta, samt fullgod och vid sådana Lån bruklig säkerhet. Att den ofvannäinnde Fonden är mer än tillfyllestgörande att bibehålla RänteCouponerna vid pari värde, synes deraf, alt ända till 2q:dedeleti, eller 5 procent af hela det utelöpande beloppet, kan per år inlösas; ett förhållande, sorn fyra gånger öfverstiger hvad i Frankrike 1111 lör samma ändamål är afsatt. Och då dessa, 4 och en half procents ränta bärande Coupons endast småningom komma i omlopp, men, af den påräknade årliga Amortissements-Fonden, 180,000 Rdr från och med den 1 Januarii iS3o finnas afsätta, och Banco-Fullmägtige få sig föreskrifvet, alt icke af utelöpande Coupons några inlösa intill nästa Riksdag, i annor händelse, än att de å Stockholms Börs utlojudas under alpari, så att städse tillräcklig Amortissements-Summa finnes tillgänglig; bör icke någon fruktan kunna uppstå, att dessa Bankens förbindelser, oaktadt de icke bära högre än 4 och en half procents årlig ränta, dock bibehålla deras fulla värde. Slutligen torde det tillåtas mig få nämna de skäl, sorn. föranledt att föreslå 4 och en half procents ränta.
I motsats till de föreg:de talare, som yttrat sig öfver Riddarh.-Utsk:ts förevarande Betänk., får jag anhålla om propos. på afslag å den Gr. Mörners motion, som detsamma behandlar. Jag kan icke föreställa mig att spridningen till rikets socknar af R. o. Ad:ns diskussions-prot. i frågan om ny R. 0:s antagande, skulle medföra ens den allra ringaste nytta, långt mindre verka i den syftning, som motionären förutspår. Man lär väl icke förmena att inom den krets af bildningssökande, som tillfredsställas af förråden i våra socken-bibliotek, just mången finnes, som med fördel skulle kunna studera en dylik diskussion. För min del är jag fullkomligt öfvertygad om att den uppmärksamhet, man tyckes vilja framkalla, icke skulle komma diskussionen i ämnet tdl del, utan fastmera den långt intressantare förteckningen på reservanterne, och till hvad fromma för dessa sednare, synnerligen under nuvtde sinnesstämning inom landet, lemnar jag derhän. Den som af verkligt intresse vill taga kännedom om R. o. Ad:ns diskussion i denna fråga, skall helt visst icke sakna tillfälle dertill, enär det är temmeligen gifvet att denna del af våra Den 5 Januari. 53 prot:r, utan R. o. Ad:ns ringaste åtgörande, kommer att hållas allmänheten tillhanda; men att, på sätt motionären föreslagit och Utsk:t tillstyrkt, It. o. Ad. sjelf skulle, så att säga, utbjuda en diskussion, som för Ståndet bör ega nog mycken helgd för att på sådant sätt utprånglas, det kan jag åtminstone icke finna vara med Ståndets värdighet fullt förenligt. Lika litet kan jag biträda den åsigt, som i en Betänk:t vidfogad och af Gr. Oxenstjerna nu vidare utvecklad reservation uttalas, att nemi. R. o. Ad. skulle genom ett tillskott från Riddarh. -kassan möjliggöra försäljningen af omförmälda diskussion till ett pris af 50 öre.
Orden och riddaren af Kongl. Maj:ts Nordst jerne-oiden, Grefve Carl Göran Detlof Mörner , att efterträda Wår Justitie-ombudsman, i händelse han innan nästkommande riksdag skulle med döden afgå; så vilje Wi, i kraft häraf, hafva förordnat honom, Grefve Carl Göran Detlof Mörner, att i detta fall vara Wår Justitie-ombudsmans efterträdare; och har han under tiden att ställa sig till efterrättelse hvad Wår den 1 Mars 1830 för Justitie-ombudsmannen utfärdade instruktion i 25 § stadgar och förmår. Till yttermera visso hafva Wi detta underskrifvit och med Wåra insegel bekräftat, som skedde i Stockholm den Stockholm den 11 Mars 1848. N:o 37. / Uppläst och godkändt hos Ridd, och Adeln den i5 Mars 1848. Preste-ståndet den i5 Borgare-ståndet den i5 Bonde-ståndet den i5 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse , angående bildandet af ett nytt artilleri batteri, att förläggas i Norrland. (Stats-Utsk. Uti., N:o 65.) S. A. K.
Det förut härtill anmifta tunnetalet, må ttnber lönerne be* räfnäs. 2:o ©om Den förut någon gang begagnaDe utvägen, att påöf* roerffotten af ©tatö3SerFet& infomfrer amsi fa tillgångar för ferjFilba behof, funnitö wara af nog owifi bctTaffent>et, för att Funna läggaö till grunD för en ©tatöreglering; bafrce 9Bi beflutit, att några ©tatö* utgifter på öfmerjFotten af ©tatö^BerFctö infomfier ^dDanefter ej må anwifaö. 3:o ^3å
Det torde icke vara nödvändigt att peka på de många ställen i föreliggande samling, der författarinnan sjelf träder oss till mötes eller åtminstone skymtar fram ett ögonblick ur sitt verk. Ett förstående öga skall icke behöfva denna vägledning. Man skall i berättelser som Lifsleda, och Ur mörkret finna djupa spår, som leda utåt, mot den dystra katastrofen, som afslutade hennes lif, och man skall i den lilla skizzen I väntrummet se ett minne af ett årslångt lidande, med lidandets egen, omedelbara känsla i anslaget. Man skall lyssna till barndomsminnena, som klinga fram ur berättelsen Tre och ur den lilla skizzen Från Malmö; och man skall flerestädes se antydningar om en uppfattning af den s. k. ”qvinnofrågan”, som i mångt och mycket strider emot den inom qvinnoliteraturen gängse... bland annat också i Historien om en näsduk, detta i all sin obetydlighet rörande ode till den simpla bondkvinnan, som var sin mans förkroppsligade vilja. Och i det lilla utkastet Efter torgdagen skall man se författarinnan sjelf lifslefvande, i infattning af den trånga bokhandeln, som på samma gång var hennes arbetsrum under de år då hon tillkämpade sig aktning och erkännande inom literaturen. Här hade hon först i stillhet förberedt sig genom ett långt och ihärdigt arbete, ett arbete utan undervisning och utan hjelp, dervid hon nära nog måste stjäla sig till hvarje solgrand af det vetande, som först skulle ge henne mod att framträda inför offentligheten. Ty den literära banan, mot hvilken hennes starka konstnärslängtan drog henne, stod för hennes fantasi som en helig mark, som det skulle vara en hädelse att beträda klädd i den andliga hvardagsdrägt som de bildade qvinnorna eljes i allmänhet anse fullt tillräcklig att skyla sin nakenhet med. De fleste af dessa berättelser och utkast bära också vittne om ett lif i små förhållanden och i många af dem skall man höra det ledmotiv klinga igenom – längtan till en friare horisont – som drager sig genom hela hennes lifsmelodi, tills den upplöser sig i ett sista skärande ackord i moll. Den aflidna författarinnan har gifvit mig i uppdrag att förvalta hennes efterlemnade literära qvarlåtenskap.
Hwad äter angär den öfwcrklagade fred» lysningen af Högdjur pä tio är; sä får jag den äran. pplpsa, att Öfwer-Hof - Jägmästare - Euibetet i. dest underdäniga betänkande förestagit att Skäne därwid mätte undantagas, i anseende lill den mängd Rådjur och Hjortar som derstädes finnas, och att sedan dcrä ivid lugifiyandet af den. nädiga stadgan ej afftcnde Llifwik fästade, samma Embete,. i anledning af Eapitainc-Licutenanten m. m. grefwe kipsrz underdSniga ansöknings samt i likhet med hwad Konungens Befallnings-hafwande l Malmöhusoch Ehristianstads-Län redan gjorts ämnar ytterligare i. underdänighct wäcka denna fräga. och tilstyrka den förändring i Kongl. Jagt-Stadgan, att Högdjuren i Skäne icke under den allmänna fred-, lysningen mägg begripas,. Detta är hwad jag trott mig böra anföra,. Jag har kunnat misstaga mig; men dg ämnenhwaribland nägrg af den största wigk, jag wägar säga, nog enstdigt och ofullständigt blifwit framstälbr, torde rn yppad ffiljaktig tanka icke wara otjenlig, och om den förtjcnar nägon. upmärksamhet» äk.mjnstone leda till. en närmare granskning. De anförde Kongl. Förordningarye käla mä hända öfwcrseende och förbättring i Nissa delar; men de i detta afseende 663 Den 19 September, mäste fotas pä undersökning, bcwisning och ben nog» grannaste kännedom af aila förekommande omständigs -eter, hwarlill fördrag mera tid än denna Zterstärnde Riksdag torde uptaga.
Ehuru jag anser ett misstag vara begånget af den talare, som sagt, att en embetsman, som har del i en egendom, kan låta bränvinsbränning der ega rum och ehuru jag, lika med Hr Braunerhjelm, måste finna detta stadgande något besynnerligt, så skulle jag likväl tro, ali sedan R. o. Ad. redan godkänt så många §:r af detta förslag, på grund deraf alt Presteoch BorgareSlm detsamma antagit, det skulle vara mindre värdigt detta Ständ, inom hvilket så många embetsoch tjenstemän finnas, att motsätta sig nu ifiågakomne stadgande. Jag tillstyrker derföre R. o. Ad., att godkänna detta 2:dra morn., likväl med den förändring, att orden på landet, som efterfölja ordet domare, borttages, ty jag inser icke hvarföre en klass af domare, ledamöter af HolRätt eller af Högsta Domstolen skall tillåtas utöfva denna näring, under det alt den andra klassen, eller Häradshöfdme, är derifrån utesluten. Vidare och i fall man, i motsats till hvad förut blifvit yrkadt, vill hafva ett undantagsstadgande, i den syftning slutet af inom. utvisar, så hemställer jag, huruvida det är skäl, att utsträcka den tid, under hvilken embetsman, som förut idkat bränvinsbränning, dermed må fortfara, ända till 1857 års slut, då deremot, enl. 99 §, de, som förut bränt bränvin med annorlunda beskaffade redskap, än förslaget medgifver, endast få begagna dem till 1855 års slut. Helst skulle jag önska, att det förevar:de undantagsstadgandet ej afgjordes förr än i sammanhang med det, som förekommer i sistnämnde §, i hvilken det förra torde hafva en lämpligare plats än i detta morn., hvarföre jag tillstyrker, alt mom. måtte sluta med ordet tillverkning. 520 Den 27 April e. m. Hr Ekströmer, Carl Joli.:
Men sä wida en wiss Ständet tildelad förmögenhet i jord utgör dess wäsondteliga styrka och oberoende, såsom Lagstiftare, dä ära och anseende, grundade i uplysning samt ädla och gagnande wärf, jämte mod och ständaktighet i alla tider utmärkt detta Ständ, och dä bibehättande af inbördes rättigheter, af förtroende, kärlek och endrägtighet knyter samfundsbandct emellan alla Classer af Medborgare, förmodar jag, at Lagstiftaren icke förfelat flt ändamäl, at Samhällets kraf blifwit upfyldt, samt at det säledes utgör Statens egna interesse at bibehälla Ridderstapet och Adelns fri - och rättigheter i den helgd, som med dess egna och allmänna wälfärAndra Band. Niro i? ren 98 Den 8 Iulin den finnes öfwerensstämmande. Historien bestyrker refia grundsatser, och Swerige bar til en icke omärklig del pä dem byggt och befastat fin sjelfständighet. Äfwen stola Handlingarne wid detta Riksmöte ädagalägga huru förekommande beredwilligt Riddcrstapet och Adeln warit at tilbjuda samt öfwerläta ät Samhället prerogativer och rättigheter dem tilhört. Likwäl mäste bcrcdwil, ligbet och upoffringar icke utsträckas öfwer wista gränsor, hwadan ock Riddcrstapet och Adeln förklarat och beslutat, at under Lagarnas beskydd förswara allt som leder til osäkerhet uti wilkorcn af äganderätten, hwarigenom desslikes samtelige Rikets innewänare blifwa tryggade wid ostörd besittning af deras innehafwande jord, med enahanda rättigheter, som densamma blifivit förwärfwad.