Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anledning af omförmälda ansökning, hade Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Westerås län, vid dess öfverlemnande, i underdånighet yttrat, att, ehuru den ifrågasatta jernbanan närmast afsåge att tillfredsställa kommunikations-behofven för en jemförelsevis inskränkt ort, borde dock densamma genom sin riktning och sitt läge äfven komma den ofvanför liggande bergslagens trafik till godo; samt att detta företag kunde anses innefatta början till en vidsträcktare jernvägs-förbindelse af stor betydenhet för framtiden; hvadan och enär detsamma icke utan stats-bidrag ansåges kunna tillvägabringas, samt den redan skedda aktie-teckningen innefattade säkerhet för arbetets företagande, om det begärda låne—biträdet beviljades, den gjorda underdåniga ansökningen på det högsta förordades af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande. Uti derefter afgifvet underdånigt utlåtande, hade Styrelsen för Allmänna Vägoch Vatten-byggnader anmält: att, efter hvad planen utvisade, anläggningen kunde ske utan behof af särdeles kostsamma genomskärningar eller fyllningar; att, sådant oaktadt, endast på några ställen förekomme starkare lutning än 1. på 80, samt att lutningen å den för de tyngre transporterne afsedda kommunikations-linien blott på ett enda ställe öfverstege 1 på 100. Spårvidden hade blifvit beräknad till likhet med den för stam-banorna fastställda, eller 5 fot, men fastän Styrelsen ansåge större spårvidd än 4 fot icke erfordras, enär ifrågavarande jernväg blott skulle blifva bibana med slutpunkt vid en inre segelled, syntes dock kostnads-förslagets slutsumma icke vara för högt beräknad, om äfven 1 fots inskränkning i spårvidden iakttoges. Med framställande af den erinran, att den större eller mindre angelägenheten af denna jernvägs utförande berodde deraf, hvarest Statens stambana inom samma ort komme att anläggas, yttrade Styrelsen, att den ansåge sig, på de af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och bolaget anförda grunder, böra tillstyrka proposition till Rikets Ständer om anvisande af låne-understöd för ifrågavarande företag å det belopp, bolaget i underdånighet begärt.
ZPAST LILJAN HADE GODS OCH GULD, HON KÄR KOLL ROSEN ÄN. 2) e DELTE HVARJE TANKE DÅ, SOM NU, FOR LÄNGE SEN. i Af Helena N y b l o m. (Forts.] et finns ingenting i ett hushåll, som är tråkigt, och ingenting, som skall vara en husmoder likgiltigt, när hon vet, hur SÅ KOM EN DAG DEN BLEKA MÖ stor betydelse alla enskildheter ha. Hennes kök och skafferi, hennes linneskåp MED ROSOR PÅ SIN KIND, och husgeråd, allt är viktiga ingredienser i det hela, och hon skall icke endast icke finna dessa TILL BARNDOMSVÄNNEN SADE GLAD: detaljer tråkiga, utan hon kan gärna svärma • » MIN MYRTENKRONA BIND. » litet för dem, först då bli de ett uttryck för ' JBLEK ROSEN BLEF, HON TÄNKT hennes OCH personliga DRÖMT natur och smak, och ju bättre denna natur och smak äro, dess bättre OM SAMMA HJÄRTEVÄN, för det hela. I kaos kan ingenting skapas, KRONAN BAND, FAST TÅREN FÖLL men ordningens poesi är en god poesi. MEN DEN FÖR LÄNGE SEN. I Det hem, som en husmor skapat genom att väl öfverse och hjälpa till att alla detaljer utföras väl, det hemmet skall ju utgöra de omgifningar, i hvilka lifvets drama uppföres. SÅ FICK DEN ENA ' ÄLSLIADT HEM Dessa omgifningar äro - icke hufvudsaken, men de bidraga ofantligt till, att hufvudsaken OCH MAKE, BARN I BLOM. kan komma till sin rätt. 3 FLITIGT VÄRF VID HUSLIG HÄRD, Vid den olikartade hjälp, som en husmor FORT DAGEN GICK OCH KOM. - af vår medelklass fär af många personer ur personer, som egna hela sin tid till ett specialstudium, visa sig ofta vara märkvärdigt opraktiska och ovetande i lifvets mångfaldiga förhållanden.
Hvad angår importen af smör, för hvilket den år 1855 derå gällande tull af 32 sk. Banko lispundet eller 5 R:dr R:mt centnern likaledes då borttogs, har samma införsel så ökats, att den, som åren 1847—1855 per medium utgjorde 1,468 centner, de följande nio åren uppgått till 21,631 centner om året, under det att utförseln deraf, som i förra perioden besteg sig till 241 centner, under den sednare väl tilltagit, men dock varit inskränkt till endast 1,297 centner årligen i medeltal.; och då Utskottet anser att, med afseende äfven å det högre värdet å smör än å ost, lägre tull icke bör åsättas den förra än den sednare varan, så hemställes, att en lika införselsafgift eller 3 R:dr per centner må stadgas å smör. Ister, alla slag, som i 1854 års tulltaxa var åsatt 2 sk. Banko tull per skålpund, svarande mot 6 R:dr 25 öre R:mt centnern, men genom 1857 års taxa gjordes tullfritt, och hvaraf införseln, som år 1855 endast var 399 skålpund, utgjort i medeltal de nästföljande nio åren 36,500 skålpund, har af samma anledning i öfrigt som fläsk ansetts böra beläggas med tull, hvilken Utskottet föreslår till 2 R:dr per centner. Sedan genom 1855 års förutnämnda nådiga Kungörelse all införselstull å spanmål borttagits, blef redan vid riksdagen 1859—1860 tull ånyo bestämd å malen spanmål, eller gryn och mjöl, med 50 öre per centner, och hvilket beslut vid 1862—1863 årens riksdag af Ständerna vidhölls i afseende på gryn och mjöl af hvete och råg, hvaremot tullfriheten för andra slag, malen äfvensom för all omalen spanmål bibehölls.
När hon gick sade Sigurd: ”Se på den gamla apan!”144 När H. skulle taga fram papper åt doktorn trodde hon sig taga rena ark, men i stället var det L:s stipendieansökan. Doktorn såg det och läste. ”Det var huggaren till betyg”” sade han, ”sådana har väl ingen tagit förr?” ”Jo men.” Nej, det tror jag min själ inte.” Till Red. af N.I.T. Redan förra året emottog Redaktör E.B. en mindre uppsats kallad ”Spridda drag af Skånskt folklynne”, med löfte att införa den i N.I.T. samt sända mig mitt lilla honorar, men troligtvis har han glömt bort alltsamman och jag vill derföre bedja Red-n underrätta mig om huruvida det skall användas eller ej. Svar motses med snaraste. Frankeradt kuv. följer. Högaktn. ”Äfven du min Brutus”. Vi sutto och talade om äktenskap i dag när Lars var ute, flickorna sade då att Lars tycker om & förordar tidiga äktenskap ”emedan de befordra sedligheten”. Ja, det är sanning, derom har jag aldrig tänkt att disputera, men de tillade: – ”Han har tänkt att gifta sig så fort han får så att han kan” – nå, nå för att befordra eller bevara sin egen ”sedlighet”, det behöfs således äfven der vid lag! Det tycks som jag här skulle hafva funnit en regel utan undantag. Braddon. Vixen. ”Can a woman’s forehead at forty be as smooth as it was at twenty? However handsome a woman is at that age, however attractive a middleaged woman may be there must be some traces to show that she has lived half her life. Dress in dark velvet and old point-lace that has been twenty years in your possesion, and you will be as beautiful as a portrait by one of the old Venetian masters. Remember that excellent advice of old Polonius’s: Costly thy habit as thy purse can buy, But not expressed in fancy.
arvode 80 — 80 Korpral (utom jägare-arvode) » 50 — 50 Vice-korpral (utom jägare-arvode) » 20 Jägare och spel 40 — 40 Årligt anslag till musik-personalens aflöning och musikens underhållande 2,500 < Dito till rekrytering af hvarje korpral, spel och jägare 6 Anmärkning. Öfriga för corpsen erforderliga anslag upptagas ej här, enär någon förändring af de uti nu gällande stat för Wermlands Fältjägare-regemente uppförda dylika anslag icke inträffar genom sjelfva löneregleringen. 98 Bil. GK Förslag till löner för befäl och underbefäl med vederlikar samt spel vid Lifgardet till bäst och Husar-regementet Konung Carl XV. Stabsoch civilstaten: Egentlig lön. Kav.-tillägg samt hästoch furage-medel. Samina. arvode 120 — 120 Korpral (utom gardist-underhåll » 90 — 90 Vice-korpral (utom gardist-underhåll) » 30 — 30 Förste Trumpetare 400 — 400 Andre » (utom gardist-underhåll) arvode 36 — 36 96 Sill. 11. Förslag till nya löner för befäl och underbefäl med vederlikar samt spel vid Artilleriet äfvensom serskilda arvoden och anslag, som för vissa aflöningsoch ekonomiska behof böra å artilleriets stat anvisas, i öfverensstämmelse med artilleriets af kommitterade föreslagna nya organisation. Löner. Lön. Hästoch furage-medel. Summa. Regements-skrifvare » 1,000 1,000 Sekreterare (med skyldighet att göra Regements-skrilvaretjenst vid artilleriets stab) » 600 600 Regements-hästläkare 1,000 1,000 Batteri-hästläkare » 750 750 Styckjunkare » 900 . 900 _
Rantzou erinra, att några medel icke blifvit efterskänkta, emedan de, oriktigt amanda, likväl voro nedlagda uti en staten tillhörig egendom, och salunda icke al consuln egentligen lörskingrade. Jag tror alisa, att någon återremiss i detta afsende icke érlbrdras. Men hvad immen beträffar, anhåller jag om R. n Ads tålamod, i händelse jag blir något vidlyftig i mitt bemödande att visa, det icke något hinder emot återremiss lagligen finnes. Frih. Ehrenborgh har bestridt rättigheten till återremiss, under påstående, att Utsk. skall äga domsrätt 1 dylika frågor, och i dem altså besluta med R. Stts rätt. Jag kan icke dela en sådan åsigt. Väl vet jag, att det enl. 1 mom. af I07 $. Reg.F. beror pä Utsk. allena att göra eller 8 H ' ‘ 45 Den 3o Juni f. m. icke göra anmärkningar; men uti andra mom. är en garanti leni nåd R. St. emot Ulsk:s möjliga obenägenhet att uppfylla sin pligt. Det är alisa klart, att Utsk. icke bör kunna hafva magt att tillintetgöra sjelfva garantien. Man har å motsidan åberopat 4 aktningsvärda personers auctoritet. Jag värderar så mycket som någon annan dessa män; likväl kan jag icke förneka det gamla tänkespråket: Araicus Calo, amicior vero veritas. Jag har aldrig vågat blindt tro på någons auctoritet. För öfrigt har jag länge tvckt mig linna, att 180g års lagstiftare, af fromhet och ädel fruktan att utsträcka R. St:s magt för vida, i flera afseenden inskränkte den alltför mycket. Det är derföre möjligt, att deras afsigt uti ifrågavar. fall tilläfventyrs varit sådan, som mina motståndare uppgifva; men i sådant fall var det då och icke här den enda gång, som Sveriges skyddsengel styrde pennan så, att uti orden blifvit nedlagd en bättre mening, än afsigten varit. Man har emot min åsigt åberopat 56 §.
I Spanien torde förmodligen ingen CentralFörsvarsplan kommit i fråga; kriget började der genom insurrection både i midten och vid gränsorna på en gång; detta kan således icke citeras såsom exempel för CentralFörsvarets användbarhet. Då man blifver slagen vid gränsen och nödsakad draga sig inåt landet, upstår, i alla land och vid alla sådana krig, ett naturligt, hvad man här behagar kalla Centralförsvar; men annat är Den 2 Mars f. m. att bygga ett rikes primitiva försvar, helt och hållet deruppå; och annat är, att taga det sorn sista ressoursen och såsom en naturlig följd af en tvungen reträtt. Jag medgifver, att vi böra äga en fästning inne i landet; med alldeles icke der Vanäs ligger, utan snarare der jag vågat föreslå den, Det blifver en betydlig skillnad i ett försvar, som grundar sig på denna RepliFästning och ett Centralförsvar, med Vanäs till stödjepunkt. Det, efter mitt begrepp, i många delar militairiskt riktiga och förtjenstfull, i de åsigter Herr Friherre Anckarsvärd meddelat angående fäderneslandets försvar, berättigar honom till vår erkänsla; och, ehuru jag icke, hvad Flottan angår, delar lika åsigter med Friherren, kan jag likväl icke annat än, för min del, göra en skyldig rättvisa åt honom, som bringat å bane detta ämne, säkert det vigtigaste, som under denna Riksdag blifvit ett föremål för Representanternas öfverläggningar. Slutligen kan jag icke undgå att till stor del förena mig i hvad Herr Lefren yttrat i slutet af sitt anförande. Lika med honom tror jag, att vi icke för mycket böra insöfva oss i drömmar om en evig fred. Jag fruktar att upvaknandet kunde, i det fallet, blifva förskräckligt, och när kanonerna dundra, torde det blifva för sent att Den 2 Mars f. m. rätta sin villfarelse. Nej, sökom under fredens lugn att dana våra arméer; gifvom disciplin och den Militairiska andan hela sin kraft.
Sedan vi sålunda funnit Gymnasiernes mindre användbarhet i deras nuvarande skick för andra, än de som ägna sig åt LärdoinsStåndet, måste vi kasta en blick på Trivialoch ApologistSkolorne, för att se huruvida dessa möjligen skulle kunna uppfylla syftemålet af en oväldig allmän bildning. Trivial Skolor ne, äro första steget på uppfostringens högre bana, och utgöra så till sägande ingressen till den Classiska undervisningen, som sedan fortsättes vid Gymnasierne och Universiteterne, de stå i visst afseende äfven i sammanhang med Carlberg; ty LäroCoursen vid TrivialSkolorne slutar der den vid Carlberg börjar, och man utexamineras från dessa vid den ålder, som erfordras för att ingå till Krigsskolan. TrivialSkolorne, äro således nyttige preliminaire Skolor åt Carlberg i synnerhet som vexelundervisningen, der allt mer och mer blifver införd, som älven införd vid Carlberg utgör ett ytterligare samband emellan dessa uppfostringsverk, men de kunna 6asom ämnade olika åldrar och olik vettenskapshöjd icke erfätta hvarandra. ApogologiftSkolorne, nyttige för tillkommande Näringsidkare, Jordbrukare, Handtverkare m. fl. passa i intet afseende såsom Elementarskolor för en solid vettenskaplig bildning, al] iéo Den i5 M iji j. na, draminst för den Militaira, hvars grundElement Mathematik, der aldeles icke läses. Sedan vi genomgådt den offentliga undervisningens särskildta länkar återstår alt kasta en blick på den Enskildt» itppjofiran, för fatt se huruvida denna möjligen skulle kunna afhjelpa den brist söm skulle uppstå i händelsö Carlberg antingen upphäfdes, eller förvandlades till en ApplicatioosSkola. Deri Enjklldta uppfoftrans allmänna caractef, är mera gjord för Qvinnan och den husliga kretsens stilla dygder, än för Mannen som i tid mäste söka menniskooch verldskännedom, som blott meddelst conflicten af egna idéer med andras kan stadga dem$ och som ung måste vänjas att leda sig sjelf till målet.
St. anse några lämpligare, emot ändamålet mer svarande, föreskrifter icke kunna vidtagas ån de, som i allo öfverensstämma med hvad Lagen stadgar i afseende på enskilde personers löpande förskrifningar, derigenom och under tillika lemnad rättighet till invisningars och assignationers utfärdande, tryckta eller graverade, då de s. större summor lyda, all gagnelig frihet beredes, att kunna å egande fordran gifva hänvisning och enskild credit begagna. Enligt dessa åsigter få R. St. alltså nu, med frånträdande af ofvanomförmålde, vid sistförflutne Riksdag uppgjorda förslag, hos E. K. M. i underdånighet föreslå: att, med upphäfvande af Kongl. Förordningen den i3 Julii 1818, angående handskrifne, på Sedelhafvaren eller Ordres ställde invisningar el/^psä kallade assignationers be1 lopp, måtte stadgas, att invisningar emellan I enskilde personer eller Bolag inom Riket må kunna ställas å hvad summa som helst, större eller mindre, under dervid fästade vilkor: att, ä en summa af 100 Rulr B:co eller derutöfver, invisning får utfärdas, ej mindre handskrifven, än tryckt eller graverad; Exp. Utsi. Förslag till tind. Skrif. N:o 326, 327, 63 att, då invisningen å mindre summa lyder, densamma mäste vara handskrifven; att invisningen eller assignationen alltid bör vara ställd till viss man eller ordres, samt att i öfrigt hvad allmänna Lagen och serskilda Författningar föreskrifva rörande så kallade löpande Skuldsedlar, vare sig i afseende på formen för deras giltighet, betalnings-ansvaret eller hvad förhållandet vara må, i allt blifver gällande för dessa slags invisningar eller assignationer. Rikets Ständer framhärda etc. N:o 3zj. Uppl. q. godk. hos Ridd. och Adeln d. 22 Jan. 1830.
Vid förnyad föredragning , lade® till handlingarne Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande , N:o 50, i anledning af väckta motioner om inrättande af ett Curhus i Sundsvalls Stad. S. D. Vid å nyo skedd föredragning af Bevillnings-Utskottets Memorial , Nto '±5 , i anledning a£ fattade skiljaktiga beslut inom Kiks-Stånden , angående Stämplade Pappersafgiften, gillade Ståndet, med förblifvande vid dess förut fattade beslut, i;sta, aldra, 6.te, ylde, 8:de och gide Voterings-Propositionerne,hvaremot Ståndet, sorn dels antog de , angående Chartering af Testamenten, af Utskottet föreslagna jemkningar , dels frånträdde beslutet, att Judar skola betala, vid äktenskaps ingående , Charta-Sigiilata i likhet med dem , som af Chrisina Trosfötvandter å lysningssedlarutgifvas, ansåg 3:dje,4tde,5ite och loide Vo«; terings - Propositionerne förfalla, äfvensom Ståndet gillade den af Utskottet föreslagna lydelse af 16 §. uti Chartce-Sigillatas-För» fattningen , i fråga oro borgens ställande a£ Domare för Charias-Sigiliatse uppbörd in. jin Prof. Utdrag den 19 Augusti »829. 73 S. D. Föredrogs å nyo och bifölls BancoUtskottets Utlåtande, N:o 67, med anledning af tvänne Riks-Siånds anmärkningar vid Utskottets Betänkande, Nto 45, om rättighet att 1 Rikets Ständers Bank beläna Tackjern; hvaremot Bancooch Lag-Utskottens Betänkande , Nio 70 , angående förändring i de hittills gällande Författningar om försäljning af Bankens fastigbetspanter genom Banco.auction, vid förnyad föredragning, återremitterades, S. D. Vid förnyad föredragning, biföl lös följande Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtanden: N:o 50 , i anledning af vackt fråga om skyldighet för Landtboer , Arrendatorer, Torpare, Inhysesoch Tjenstehjon, att till hemmansegare eller husbonde betala sin skuld, innan de från orten få afflytta ; och N:o 52 , i anledning af väckt fråga om förEutd emot lysning till äktenskap för tjenstehjon och löst folk , derest de ej kunna styrka sig ega utvägar att berga sig och barn.
Ständer ställd ansökning, att i anseende till trög afsättning af hans eljest begärliga sista stora Sammandrag af äldre och sednare Stadgar och Författningar, angående Rikets Kammar-Verk, antingen erhålla ett publikt Penningelån af 2000 R:dr B:co på 2 ä 3 års tid, utan, eller emot ränta, eller ock, att till inlösen af Staten, efter 4 R:dr 24 sk. exemplaret och med ioproCenls rabatt få aflemna osålde 5oo exemplar af samma Verk, för att med denna tillgång kunna gälda återstående obetald pappersoch tryckningskostnad; och har Riksdags-Fullmägtigen, med afseende på Assessor Lundeqvists långa tjenstetid och den möda och kostnad, som med utgifvandet af detta Verk varit förenade, samt den nytta det allmänna deraf hemtar, tillstyrkt, Stats-Utskottets Betänkanden. 343 att Lundeqvist måtte tilläggas en billig belöning af 2000 minst i5oo R:dr B:co, såsom svarande emot hans förlagskostnad till sednare Kammar-Verkets utgifvande, samt att en så allmänt utmärkt medborgare i Samhället borde till särskild Kongl. Nåd, medelst något honom passande hederstecken , hos Hans Maj:t Konungen i underdånighet anmälas; hvaremot Riksdags-Fullmägtigen från Stockholms Län Nils Insulin hemställt, om icke, i anseende till arbetets nytta i oeconomiskt afseende, hvarje Kyrka i Riket kunde inlösa ett exemplar, på hvilket sätt Författaren blefve hulpen, utan något slags bidrag från Statsverket. Sedan Hederv.
Ut supra. llx protocollo lä. petersfon. Utdrag af Protocollet hållit uti BorgareStandets plenum wid Riksdagen i Stock-, holm d. 18 Oet. 1809. S. D. Högloft. Lagutskottet hade, enligt ProtocollsUkdrag af d. 6 dennes, ansett en hos HederLjerde Band43, 44. war. Z38 Den 4 November. warda BondeStändet wäckt och till Utskottet remitterad fraga om ändring i tiden till Damluckas öppnande, säsom ett allmänt hushällningsmäl, icke kunna af LagUtffottet upptagas; hwilket yttrande af BorgareStändet gillades. Ut supra. Lx krotocollo I. II. Leterslon. S. D. I anseende till förekomne anmärkningar emot Riksens Högloft. Ständers Allmänna Beswärsvch OeconomieUkstotts d. 9 nästledne Sept., meddelta yttrande angående föreslagen ändring i flyttningstiden för tjenstehjon, skulle samma Betänkande, jemte anmärkningarne, till wälbemälte Utstött äter hänwi. sas, med anmodan, att förnyadt utlåtande i detta ämne till Riksens Ständers Plena afgiswa; hwilket till de Resp. MedStanden skulle wördsamt och wänligen rnbkrättas. Ut supra. Lx krotocollo ss. kl. keterslon. S. D. Förenade sig Ståndet med Högt. Ridderskapet och Adeln uti dc beslut, att till winnande af tid och ordning, alla de mål, som titt mer an ett Utskott blifwit eller blifwa hänwisade, stola hädanefter af nägre Ledamöter af hwardera Utskottet gemensamt utarbetas, hwarefter denna Berednings arbete till de Resp. Utskotten borde afgifwas, för att granskas, och sedan i behörig ordning till Sländens Plena öfwersemnas; hwilket de Resp. MedStän den - Den 4 November339 Len skulle wördsamt och manligen tillkannagifwas. Ut supra.
Han förebyggde resolut alla eventualiteter genom ett nervöst adjö till sin följeslagare, hvilken genast slog till reträtt, töfvande följd af fröken Lydia. Truls såg på sin klocka: bara nio. Han var led och rasande och obeslutsam; först kl. 12 skulle gardet mangrant möta i Figaro; men under allt låg något som drog och drog, lockade och smekte, värmde och drog, – Camilla! hur hade det namnet fått denna klang af hemlandsvisa, så att det kunde skälfva igenom hela hans väsen! Det var fullständigt tomt i Farversgade n:r 23, ma’m Clausen gick i negligé och styrde och stälde, och de par flickor som voro hemma, lågo i soffhörnen och njöto den tidiga aftonstundens dolce far niente. Alla damerna sågo honom an med oförstäld förvåning: hvad i Jesu namn ville det stillsamma manfolket här så dags! «Banco» kommenderade Truls. Ma’m Clausen såg honom tacksamt an: «En ha’l?» sporde hon – hon var tydligen icke säker på sin man, om han också verkligen var en af det rätta gardet. «En hel, naturligtvis,» fräste Truls kränkt. Det gick som en ljusning öfver sällskapet, man andades lättare, och damerna sågo betydligt mera sympatiskt-respektfullt på Truls. Men stämningen var dock tryckt, ty Camilla var icke att se, och Truls var skum i humöret. «Hvar är Camilla?» «Camilla er ude,» svarades i korus. «Camilla maa øieblikkelig være her,» rättade ma’m Clausen. Truls tråkade sig, gjorde i romantisk ironi, kurtiserade dumt och var dumt oförskämd, allt medan han i raseriet slog glas efter glas i sig. «Den Herre er forelsket i Camilla,» konstaterade ma’m Clausen i nästan omärklig ironi, full af resignation. Ändtligen kom Camilla, alldeles som igår, blek och i mörk drägt, med sina två grå stora ögon, – men kall och likgiltig, tyckte Truls. «Den Herre har ventet paa dig, Camilla,» upplyste ma’m Clausen. Damerna sågo ostentativt likgiltiga ut.
Jag tror visserligen att man blir Den 30 November f. m. 493 populär, om man lånar åt alla, som komma, och icke är så noga med säkerheten; men huru det, vid ett sådant sätt att förfara, kan komma att gå med den egna säkerheten, det är en annan fråga. Jag tror för min del att Banken ieke bör stort bry sig om popu-' larititeten, utan framförallt se till, att den gör hvar man rätt; ty derpå tror jag att både Banken och allmänheten i sin helhet vinna mest. Samme talare yttrade jemväl, att han icke önskade några privata delegare i Banken, och hemtade för denna åsigt ett stöd i mitt yttrande, att R. St. vid Banklagstiftningen skulle alltför mycket hafva gynnat privat-intressena. Visserligen finnes denna tanke uttryckt i min motion; men det privata intresse, jag vid nämnde tillfälle talat om, nr af helt annan natur, än det, som skulle upstå, om enskilda delegare inkommo i Banken. Det privata intresse, som R. St. vid många tillfällen ådagalagt, består deruti, att man, såsom ordspråket säger, velat skära breda remmar ur en annans hud, då man velat begagna Banken blott för egna fördelar, hvaremot, om det andra privat-intresset insläpptes, det komme att bestå deruti, att hvarje så beskaffad aktie-egare blef rädd om sitt eget skinn, och således måste äfven afse Bankens fördel, och det torde således vara en stor skillnad mellan dessa båda slags intressen. Den talare, som dernäst uptriidde, har bland mycket annat, som är tänkvärdt, i afs:de på det sätt, jag föreslagit för att göra de obligationer, som skulle utgifvas af Riksg.Kont., begärliga för allmänheten, ansett att detta förslag skulle strida emot sedlighetens fordringar. Jag vill icke tvista med honom derom; det kan vara mycket att säga mot sättet att spekulera på statspapper; men vill man ändamålet, som tyckes vara en allmän önskan i landet, bör man också vilja medlet, och det är att dessa obligationer blifva föremål för spekulation, och att de inrättas så, att de blifva begärliga för allmänheten.