Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han var ful, uppnäst och skygg, bockade sig aldrig, log aldrig, svarade icke, när fadern frågade. Han rodnade däremot som en flicka, var tankspridd som en lärd och klumpig som en femtonåring. Förgäfves försäkrade modern att han var genialisk, älskvärd, god och lydig bara man tog honom på rätta sättet. Förgäfves omtalade hon hvilka svåra tal han räknat ut i hufvudet, hur märkvärdigt hans minne var och hur han var redo att springa i elden för henne, då hon bad honom. Fadern tyckte, att alla barnen voro »misslyckade» och »illa, uppfostrade», allihop, t. o. m. den minsta. Han skulle ändå icke hafva klagat, om icke just den äldste, Karl August, varit sådan som han var. Med flickorna kunde det vara detsamma, men pojken, äldste sonen, blifvande caput familiae, en sådan obehaglig klump! »Mamma!» Lille Karl August stack fram sitt hufvud ur hålet i sitt hus, såg upp till modern, som i det öppna fönstret stod och sköljde salaten, stirrade frågande med sina ljusa ögon och gapade med sin röda mun, »mamma, ä' det roligt i himlen?» »Det vet jag inte. Hur så?» Gossen reflekterade för sig själf utan att besvara moderns fråga. »Nå, hvarför dör man då?» »Gud vill det...» »Men ä' det bättre där än här?» »Javisst, det kan du vara säker på.» »Hvarför ska' man då vara här?» »Emedan, åh ... det förstår du inte.» »Åh jo, bara säg, söta mamma!» Modern svarade icke. »När kommer man till himlen, mamma?» »När Gud anser en värdig.» »När blir man värdig att komma till himlen?» »När man blir äldre.» »Jaså! Ä' barn ovärdiga? »Nej, inte när di ä' snälla.» »Om barn dör, hvart kommer di? »Till himlen...» »Hva' gör di där?» »Sjunger.» »Hela da'n?» »Ja.» Efter en stunds paus: »Blir di inte hesa då, mamma?» »Fråga inte, jag vet inte alls sådant där.»
Visserligen förekom redan några år förut denna sillart kryddad och » bressling » saltad i små träkärl; men anjovisinläggningen såsom industri räknar dock sin tillvaro från nämnda tid. För den bohuslänska skärgårdens ekonomiska lif intager denna näringsgren nu en högst betydande plats, så att tusentals personer af den äga utkomst. Den har också på denna korta tid vunnit så stark utveckling, att inläggningen från några hundratals burkar 1864 nu belöper sig till omkring ett par millioner kärl. Teater och musik. Kungl. operans första nyhet lär bli Smetanas komiska opera » Den sålda bruden », hvilken för sin melodiösa och vackra musik rönte stor framgång på flere af utlandets scener. Fröken Labia har nu återinträdt i tjänstgöring vid k. operan. Hennes första uppträdande skulle ExtPci W fin äga rum i går (torsdag) som Margareta i » Mifistofeles. » Symfonikonsert gifves lördagen den 20 dennes, hvarvid den unga mycket lofordade franska violinisten Marteau kommer att låta höra sig. Konserten lär komma att anföras af hofkapellmästarn C. Nordquist. K. Dramatiska teatern framförde i mandags inför fullsatt salong sin första nyhet för detta spelar: » Mariana », dram i fyra akter af José Echegaray. Den geniale spanjoren häfdade äfven i detta verk sitt rykte som dramatiker; karaktärernas skarpa utmejsling, handlingens oblidkeliga konsekvens och den tragiska upplösningens gripande patos förenade sig att, som oftast i Echegarays dramer, akt för akt stegra åskådarnes medkänsla allt intill slutet. Nekas kan visserligen icke, att de två första akterna ledo af en del longörer, hvilka ytterligare underströkos genom det på premieren allt för långsamma och tunga spelet, men i den mån styckets konflikter tillspetsade sig, eldades äfven de medspelande, och efter den skakande slutakten torde få af de närvarande ha undgått att känna sig djupt gripna af författarens och de agerandes förenade konst. Främst beror styckets verkan af den ytterst fordringsfulla titelrollen, och fru Seelig-Lundberg lade obestridligen i denna en ny och vacker seger till tidigare vunna.
På nästan alla områden utom det rent vetenskapliga röjer det sig, och få åro de som besitta mod nog att, med Andersens saga om kejsarens nya kläder i minne, säga ut sin ärliga mening. Att gå i flock dödar en sjelfständig uppfattning äfven hos dem som kunde vara mäktige en sådan, och vårt tidehvarf är ju mer än något föregående sammanslutningarnas, associationernas. Det får den erfara som tar till ordet mot hvad han finner orätt. Allt förvändt, icke minst på det estetiska området, har legioner att förfoga öfver. Men en dag skall sund sans i hvarje fråga komma till ordet, och då skall det sägas utan invändning — ty då skall det vara modernt: må man taga upp det gamla, om och när det är bra, bättre än vi förmå åstadkomma — men endast då! Icke lär väl någon på allvar mena, att vi böra lära oss göra minnesvårdar af de naiva handtverkare, som knackade sten här i landet för tusen år sedan !Han är en prins! Operetten » Tiggarstudenten ». Så långt hade jag kommit i mina betraktelser framför Svensksundsstenen, då jag kände ett kraftigt slag på axeln. När jag vände mig om, stod jag ansigte mot ansigte med en af mina gamla skolkamrater, som är sjöofficer. Mötet mellan oss två, som under pojkåren haft mycket » hysch » för oss tillsammans, var det allra hjertligaste. Vi hade icke träffats på många år, och min ungdomsvän ville nödvändigt ha de mest detaljerade upplysningar om mina senare lefnadsöden och om har jag nu hade det. Sedan blef det min tar att fråga. — Nå, gamle gosse, sade jag, svärdordensstjernan på ditt bröst säger mig, att du åtminstone icke skött dig illa; men det förvånar mig att vid den ålder som vi nu hunnit se dig fortfarande med de tre smala kaptensränderna kring ärmen. — Jaså, du hade måhända fantiserat mig upp i flagg-mansgraden redan? svarade han litet spefullt. — Sakta i bakarne! Men kommendörkapten af första graden trodde jag dock att du hunnit bli. — Hvarför just det då? — Jo, jag har nyligen i tidningarna sett, att prins Oscar Bernadotte, som ju numera befordras efter samma grunder som andra officerare, vid nyss fylda trettio år hunnit den graden.
Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. 65 bränvinsbränning berättigad och i behörig ordning antecknad, hvarken panna utbrytas och jemte tillhörande redskap egaren fråntagas, eller rättighet till bränvinstillverkning honom förmenas, innan, efter föregånget laga åtal, förste domstol i målet förklarat redskapen förbruten, utan ege åklagaren blott, vid af honom gjordt beslag, att, till förekommande af förblandning eller förbytning, märka så beskaffad panna och öfriga redskap medelst påslående af en tjenlig stämpel. § 59- Undersökning eller visitation, i afseende på öfverträdelser af hvad i denna Författning är stadgadt, så väl om hränvinstillverkning, som om bränvinsbränningsredskapens innehafvande och försegling, må alla tider på dygnet anställas uti brännerier, kök-, bryggoch bageri-stugor samt andre rum eller byggnader, hvilka för bränvinsbränning eller omdistillering af bränvin kunna begagnas. Beslagare, så framt de vilja tillgodonjuta det beskydd, dem lagligen tillkommer, böra vid dylika tillfällen synbart bära på sig sina brickor eller andra för dem påbudne tecken, eller, i brist deraf, sina fullmakter eller förordnanden, hvilka, innan visitation eller beslag göres, skola på stället uppvisas; vare likväl ordinarie, i orten kände och boende, kronooch stadsbetjente frikallade ifrån skyldigheten att sin behörighet till sådane förrättningar styrka. Ingen må, vid 33 R:dr 16 sk. bot, vägra beslagare att på ofvanberörde ställen visitation företaga; desse vare icke heller något ansvar för densamma underkastade, oansedt någon förbrytelse ej upptäckes, så vida visitationen icke företages emellan klockan nio om aftonen och fem om morgonen, då, i händelse någon förbrytelse icke skulle finnas vara begången, beslagaren bote 33 R:dr 16 sk., egarens ensak.
De i de gamla §§:ne innefattade mera speciella stadganden synas tillhöra RiddarhusDirectionens Instruction. 45 §. angår, likasom den nuvarande 5i §:u, frågan om sättet att tillvägabringa ändringar eller tillägg i RiddarhusOrdningen. Den gamla §:ns stadganden äro bihebehållne, med uteslutande af sista momentet, hvilket endast är en repetition af 13 §. RiddarhusOrdningen; och med det tillägg, att, i händelse Kongl. Maj:t icke skulle finna för godt att oförändradt gilla det till Hans Nådiga stadfästelse framlagda nya Förslaget, den förut antagne RiddarhusOrdningen då lomme att fortfarande tjena lill efterrättelse. C 27 ) 46 §. eller dea sista §:n handlar om de ceremonier, som vid Ridderskapets och Adelns åtskiljande höra iakttagas, och är at' enahanda lydelse, som den närvarande 53 §. Någre Ledamöters i vissa omständigheter till Protocollet yttrade skiljaktiga meningar varda jemväl bifogade. Stockholm den 7 Mars 182g. På RiddarhusUlskottets vägnar Carl Mörner, YL F, Dalman, Utdrag af Protocollet hållet hos Högloflige RiddarhusUtskottet vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 7 Mars 1829, S. D. Vid justeringen af RiddarhusUtskottets betänkande, angående afgifvet förslag till en ny Riddarhusordning anmältes följande reservationer, nemligen, af Herr Gref veil och Ordföranden j i anseende lill det af Utskottet uti 21 §. föreslagne sätt att välja Electorer, hvilket Herr Grefven ansåg lämpligast kunna verkställas, i den ordning, som af Höglofl. Ridderskapet och Adeln vid förra Riksdagen, enligt dess till Kongl.
R:dr 52 sk. banko, motsvarande 25,000 R:dr R:ml, som ställdes lill E. K. M:Is Nådiga disposition alt för ändamålet användas. Då emellertid denna institution visat sig vara ändamålsenlig och hall eli välgörande inflytande på tjenstbarhelen hos fioltåns befäl, samt hufvudsakiiga anledningen, hvarför det dermed alsedda syftemål icke kunnat tillfyllest ernås, mäste lillskrilvas otillräckligheten af det härtill beviljade anslag, halva Rikets Ständer ansett beloppet deraf böra förhöjas lill den summa, E. K. M:l vid reservstatens bildande dertill äskat och alltså, såsom ärlig tillökning i anslags-summan för flottans reserv-stat, beviljat eli belopp af 25,000 R:dr R:ml. Enär, enligt, hvad Rikets Ständer erfarit, jemlikt det för flottans reserv-stal den 25 Februari 1852 fastställda Nådiga reglemente, lönerna på reserv-staten regleras lill likhet med de pensioner, som frän Amiralitels-krigsmans-kassan utgå, men det synes billigt att, när öfvei'flyttning å reserv-stat medför skyldigheten att vid behof Ijenstgöra, de å nämnde stat uppförda personer må kunna komma i åtnjutande af någon större fördel i afseende ä aflönings-viikor, än den pensions-tagare fran krigsmans-kassati är förunnad, hafva Rikets Ständer, för sin del, medgifvil, alt för den, som icke Ivllt 65 år och hädanefter förflyttas pä flottans reserv-stat, lönen må kunna, på sätt Kongl.
utestänga hvarje den minsta ljusstråle. Först när detta är gjordt, kan det lyckas att erhålla en acceptabel fotografi; förut är det absolut omöjligt. För att upplysa denna nattsvarta vistelseort använder man en röd lampa, hvaraf finnas många sorter hos hvarje handlande med fotografiartiklar. Rödt ljus måste man nämligen använda, ty rödt är den enda färg, som ej in verkar på de ljuskänsliga plåtarne. Denna mörka kammare användes nu, dels när man sätter in plätarne i sina kasetter, dels vid den efterföljande behandlingen af de tagna plåtarne. I detta sammanhang kanske ock bör nämnas, att det måhända är lämpligt att i denna mera sparsamt upplysta lokal använda ett större, särskildt härför förfärdigadt förkläde och för öfrigt ej precis, när man arbetar i mörkrummet, vara iklädd någon finare dräkt. Det kan nämligen hända — synnerligast i början, innan tillräcklig vana förvärfvats — att man ej häller allt på sin rätta plats, utan bredvid flaskor och skålar, och sedan råkar tangera de öfversvämmade orterna med en eller annan liten förtjusande armbåge, hvarifrån den ofrivilliga syndaflodens verkningar lätteligen sprida sig till öfriga delar af kroppen eller, rättare sagdt, klädningen. När man nu skall fotografera, sätter man i mörkrummet i en eller flere plåtar i sina kasetter och riktar kameran mot det föremål, som man vill afibtografera. Att observera är härvid, att man ej får uppställa apparaten så, att solen lyser rakt in i objektivet (linsen). Då blir nämligen resultatet ej precis vackert. När inriktningen skett, följer exponeringen, d. v. s. plåtens utsättande för de genom linsen samlade solstrålarnes inverkan. Såsom allmän regel med afseende pä expositionstidens längd gäller, att man bör använda så kort expositionstid som möjligt. Man får nämligen ej, såsom många, tro, att ju längre tid man låter objektivet vara öppet, desto bättre blir plåten. Ute i det fria är, om terrängen är mera fri och öppen, vanligen en sekund tillräcklig; ofta kan man använda kortare tid. Inne i rum och ute under skuggiga träd får man anslå längre expositionstid.
Jag anhåller derföre, att LänsNotarier och LänsBokhållare måtte få 1,000 Bdr, samt att LandsKoritoristernes lön måtte höjas från 500 till 750, hvaremot jag, på förut anförda skäl, anser LandsKanslisterna kunna åtnöjas med de föreslagna 500 Bdr. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: Hr Printzensköld har ganska skarpt klandrat Regeringen derför, att den vid förra Riksdagen vidtagna löneregleringen för Landtstats tjenstemännen blifvit en löneförsämring i stället för en löneförbättring. Då jag icke kan föreställa mig, att detta klander tillkommit emot bättre vetande, utan fast heldre tror, alt detsamma bör tillskrifvas en glömska af verkliga förhållandet, så vill jag erinra Hr Printzensköld derom, att då R. St:r vid förra Riksdagen beviljade den af K. M. begärda anslagssumman till förbättrande af Landtstatens löner, så fästades dervid det uttryckliga vilkor, att de indelta lönerna skulle indragas och ersättas med kontanta aflöningsbelopp. Denna omständighet i förening med de hastigt och oväntadt stegrade varuvärdena är orsaken att löneregleringen blifvit för en del tjenstemän ofördelaktig. Hvad de nu af åtskillige ledamöter föreslagna lönetillökningar angår, torde det icke vara lämpligt att derom fatta definitifva beslut, utan tillstyrker jag R. o. Ad., att om Ståndet anser lönerna böra förhöjas, återremittera Utsk:s yttrande i de anmärkta delarne. Hr Fåhraeus: Den öfverläggning, som här föregått, har ytterligare bekräftat min på erfarenhet grundade öfvertygelse om svårigheten att till allas belåtenhet reglera lönestater för embetsverk, hvilkas tjenstemannapersonal, utgrenad i flera klasser, är spridd öfver hela landet.
Hr Warbergs gemytlige stadskassör sekunderas ypperligt af hr Strömbergs torrolige färgare; den kärlekskranke apotekaren kunde möjligen fått en bättre företrädare än hr Nyländer. Dråplig var Öregrundsterzetten, hrr Lundahl, Lundin och Klinga; alla vid bästa humör och röstdisposition. De tre » i sina heligaste känslor kränkta » äkta hustrurna hade hvar i sitt slag funnit goda representanter i fruarna Hjortberg och Cederberg samt fröken Magnusson. Fröken Johnsson som den unge upptågsmakaren Emil verkade med en rent illusorisk käckhet och hade i fröken Ekström den täckaste lilla flamma, en sådan ung herre gärna bör kunna önska sig. Med ett ord: totalintrycket var friskt och angenämt, och en talrik och tacksam publik bekräftar nu ljudeligen afton från afton inför den nitiska direktionen, hurusom äfven för teatern gäller den regeln, att en gammal godbit är bättre än en ny dålighet. Pen af grefvinnan Taube, prof. Hallström och kr Lejdström anordnade första soarén torsdagen den 26 sistl. februari hade naturligtvis fyllt Musikaliska akademien med en fulltalig publik, som med det fiffigaste bifall och mångfaldiga inropningar visade sin tacksamhet mot de trenne soarégifvarne. Hr Åkerbergs konsert i måndags ft samma ställe hade likaledes trots den oerhörda uppsjö på musikaliska och dramatiska tillställningar, som den sista tiden varit rådande, samlat en talrik och belåten publik. Programmet upptog till större delen arbeten af svenska tonsättare, däribland flere nummer af konsertgifvaren själf, hvilka alla vittnade om stor begåfning och godt sinne för formen. De olika numren erhöllo ett synnerligen vårdadt utförande. Filharmoniska sällskapets andra abonnementskonscrt på torsdagen i denna vecka med Brahms » Requiem » på programmet kunna vi ej omnämna förr än i nästa nummer. Teresa Careno, en af samtidens allra främsta pianister, att icke säga den förnämsta, gifver på tisdag och torsdag nästa vecka konserter å k. operan, vid den förra med, vid den senare utan orkester. Världens förnämsta musikkritici hafva öfver henne slösat de amplaste loford. Biljetter säljas alla dagar i operans förköpskontor. f å g e l fenix.
Men då böter ådömas af underrätt, kan > jag icke förstå, hvarföre man betagit domaren makten att hädanefter, som hittills, döma den tilltalade till att böta eller att, vid brist af tillgång, undergå emot böterna svarande fängelse vid vatten och bröd. I lagberedningens förslag till strafflag förekom ett dylikt stadgande, som det af Utsk:t föreslagna, men orsaken dertill var att lagberedningen utgått från den grundsats, att den sakfällde skulle betala så mycket af bötesbeloppet, som han kunde, och endast återstoden förvandlas till fängelse vid vatten och bröd. Med tillämpning af denna grundsats, var det omöjligt för domstolen att i sjelfva utslaget bestämma förvandlingsstraffet, utan måste detta bestämmande öfverlemnas åt Konungens Beflude. 1 motsatts häremot, antager emellertid det nu föredragna förslaget den princip, att om full tillgång till böterna saknas, skola de till hela sitt belopp förvandlas till fängelse vid vatten och bröd, och den anledning, som lagberedningen hade för antagande af ett stadgande, sådant som det nu föredragna, är i och med detsamma bortfallen. Då det är en vigtig regel, att man så litet som möjligt bör sammanblanda domaremakten med den exsekutiva, synes mig att raan åtminstone hade bort redigera denna § så, att den icke innefattade ett förbud för domaren att i de fall, jag ofvan nämnt, utsätta förvandlingsstraffet. Jag yrkar således, att §:n måtte erhålla följande lydelse: »Om förvandling af böter efter § 12 förordne Konungens Befh:de.» Frih. Armfelt: Som den siste värde talaren redan förklarat, att han icke har något att erinra emot denna §, för så vidt den har afseende på förvandling af böter efter 12:te §:n, behöfver jag derom icke vidare orda.
Nådigt gillande den 22 Juni 1860, då understöd beviljades ifrån Riks-Slatens 6:te Huf.-Tit. Om arbetets verkställande genom utsedd Direktions försorg afslutades kontrakt den 8 Oktober nyssnämnde år, hvarigenom bestämdes att företaget borde fullbordas inom den 1 Okt. 1861, hvilket också ägt rum, så att detsamma efter afsyning blifvit godkändt 955: — 350: — Vät'/omläggning för undvikande af Nifsta backe, belägen mellan Kimsta och Lindberga gästgifvaregårdar, samt innehållande 1,240 fot i längd. Planen erhöll Nådigt gillande den 21 Oktober 1859, och af ölverblifne odisponerade medel, som tillhörde den vägbyggnadsfond hvilken Rikets Ständer vid 1857 —1858 årens Riksdag afsatt, meddelades understöd med vilkor, bland annat, att företaget, hvilket skulle påbörjas före 1859 års slut, borde fullbordas inom den i Okt. 1861. L det kontrakt, som Styrelsen för Vägoch Vattenbyggnader antog den 19 Januari 1860 rörande denna vägomläggnings utförande, blef nämnde vilkor intaget; och arbetet, som fullbordades inom stadgad termin, har vid afsyning blifvit godkändt 2,804: — 1,400: — Westerås län, Vägomläggning till undvikande af Brcdqvarns backe, belägen å sträckningen mellan Upsala och Westerås, och i längd utgörande 5,500 fot. Arbetsplanen gillades redan den 25 Febr. 1855, men 30 Beräknad kostnad Beviljadt stats i gilladt förslag. bidrag. Riksmynt. det då i Nåder beviljade statsunderstödet indrogs till Rik. Ständers disposition, emedan intressenterne uraktläto att påbörja företaget inom den bestämda tiden. Sedan statsbidrag blifvit, på grund af förnyad ansökning, ånyo i Nåder medgifvet, antog Vägoch Vattenbyggnads-Styrelsen den 7 Jan. innevarande år kontrakt om arbetets utförande genom utsedda
Vi svara ett frimodigt ja, ty vi veta, att under dålig eller bristande uppfostran gror brädden till månget fel — mången synd. Öfverallt i större och mindre tyska städer finnas » Kindergarten ». I Berlin, Gotha, Hamburg m. fl. hafva de sista årtiondena upprättats seminarier, där unga flickor utbildas till » Kindereärtnerinnen » (lärarinnor). Som ledare af en barnträdgård och lärare vid ett » Kindergärtnerinnen-seminar » i Weimar har Friedrich Seidel kämpat med stor framgåDg för Fröbels idéer. Isynnerhet har Seidel fästat mycken uppmärksamhet vid barnens sånger och rörliga lekar, sådana ordnade lekar i hvilka barnen hafva hvar sin uppgift, och som kräfva och utveckla en liflig och rask rörlighet. Han har samlat och komponerat en mängd leksånger för de små i ett arbete med titelen: » Die Bewegungspiele und Lieder des Fröbelschen Kindergartens. » Där finns en mångfald af texter och melodier, hvilka senare äro begränsade med hänsyn till höga och djupa toner för att kunna lämpa ' s för den späda barnrösten. De små sångerna äro fördelade i tolf olika afdelningar. Där finnas sånger, som afsjungas då bollen spelar i luften, då lille byggmästaren radar upp sina hus, skepp, portar 03h borgar, friska sånger för den lille gymnasten och vandringsmannen samt för dem, som i brokig krets springa och dansa af hjärtans lust. I barnträdgården är den rörliga leken hufvudsak. A f Fröbel, som trängt djupt in i barnnaturen och aflyssnat hennes hemligheter, ansågs barnens lek som ett af de viktigaste uppfostringsmedel. Den drift, som karaktäriserar människan och betingar hennes utveckling, är ju verksamhetsdriften, och denna visar sig hos barnet, när det börjar leka, taga efter eller härma. Vi finna, att barnet alltid genom leken återgifver de intryck det fått ifrån den lilla värld, i hvilken det lefver. Leken är en naturnödvändighet och ett naturligt uttryck för barnets verksamhetsdrift.
Den, som, i enlighet med hvad Utskottet föreslagit och tre Stånd beslutat, vill, att utförselstullen å Koppar skall från dess nuvarande belopp, nemligen 5 R:dr per centner för rå, och 60 öre per centner för garad samt kopparskrot, alla slag, äfvensom kopparaska, nedsättas till hälften häraf, idler 2 R:dr 50 öre för den förra och 30 öre fiir den sednare kategorien, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej ; Vinner Nej, kommer, enligt Preste-Ståndets beslut, utförselstullen å Koppar att vid de nu stadgade beloppen bibehållas. Som denna omröstning utfallit med 91 Ja emot 28 Nej, hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. Den, som bifaller Utskottets af tre Stånd godkända förslag, att utförselstullen å Lumpor skall från dess nuvarande belopp af 2 R:dr per centner nedsättas till 1 Ralr, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, i enlighet med Preste-Ståndets beslut, utförselstullen å Lumpor att bibehållas vid dess nuvarande belopp. Denna omröstning har utfallit med 75 Ja och 44 Nej; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. a) Om kontraproposition: 25:le omröstningen: Den, som till kontraproposition i hufvudvoteringen angående utförselstullen å artikeln Bevilining.1-1 I skot t eli Memorial V:o 31. fl i artikeln Millin. antager Riddciskåpet och Adelns beslut. enligt hvilket rubriken Malm bör i Utförsols-t;iriten erhålla följande uppställning: Mahn. rå och osmält, i lnförsels-tarifen oj specificerad. Koppar 1 centner 23 öre, andra slag I “ :>0 öre. röstar Ju; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontraproposition Preste-Ståndets beslut att, i afseende på artikeln Mahn. utan all förändring bibehålla Utförsels-tarifens nuvarande bestämmelse.