Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då allmänna Bevillningen nått den höjd , att man icke tilltror sig att vidare öka den; så lärer tiden väl ändteligen vara inne, att söka den jemnaste fördelning. Man erkänner allmänt att dertill erfordras en helt annan principe, än den, som ligger till grund för närvarande förT delning; men fruktår att Herr von Törnes Förslag icke skulle medföra tillräckeligt belopp eller icke vara verkstälibart. Jag delar icke denna fruktan och tror, att om ej den naturliga rättvisan nu föranleder ett ombyte af Bevillnings-grunder och antagandet af Herr von Törnes förslag; så skall snart klokheten så ögonskenligt och oemotståndeligt fordra detta ombyte, att det gör sig sjelft. Dm 2 4 Martil, f. m. Herr Cederskjöld, Pehr Gustof: Huru Ee* villningen skall jemt kunna fördelas, är en fråga, i hvilken jag nödgas t i 1 Ir tå , att jag ej ägcr någon bestämd öfvertygelse. Jag utbeder m;g blott få anföra några af de skäl, sorn synas mig tala för antagligheten af Utskottets Betänkande. för att lösa det vigtiga Problem: huru en Bevillning bör fördelas, har man föreslagit t..vä olika vägar, nemligen, att, såsom Utskottet gjort, beräkna afgiiten i förhållande till den synbara F'ormögenheten', eller ock, med Herr von Törne, i förhållande till den behållna Inkomsten. Att lägga endast den behållna Inkon sten till grund iör Beskattningen, är uran tvifvel med Rättsprincipe mäst öfverensstämmande , och skulle i tankeverlden och i en IdéeStat vara det rätta. Men oanvändbar synes denna princip vara i den materiella och verkliga Verlden, hvarest Lagstiftaren måste betragta menniskorna sådana de äro, och ej sådana de kunde och borde vara. Om Taxerings-männen voro allseende och kunde genomskåda hvarje Medborgares enskilta tillstånd samt voro tillika fullkomligt oväldiga och samvetsgranna; då, säger jag, skulle ett slikt BevillningsSysteme kanhända vara det bästa.
H. M:s Regering har likväl i detta hänseende framlagt ett förslag, hvilket beklagligen föga synes vära egnadt, i hvarken att lugna den oro för framtiden, som i denna fråga bemägtigat sig sinnena, eller tillfredsställa fordringarna hos alla uplysta i och länkande medborgare på en genomgripande reform deruti, eller slutligen att leda till det af alla dessa åsyftade ändamålet att inskränka bränvinstdlverkningen och så ansenligt fördyra varan, ali bränvinsförläringen eller superiet derigenom komme att i någon märkbar mån minskas. Enl. upgifl i Regeringens egen propos. utgjorde år 1851 antalet af s. k. husbehofsbiänningspannor till den Den 29 December. 231 pannerymd Regeringen föreslår såsom maximum, det betydliga antalet af 34,474. Endast med dessa skulle, likaledes enl. propos:ns beräkning af 1220 kannors tillverkning med hvardera under en lill två månader inskränkt bränningslid, en qvantitet af 42 milkr 258,280 kannor bränvin kunna produceras endast till husbehof, hvilket val ändå mäste anses alltför öfverdrifvet, då det utgör mer än 13 kannor för hvarje individ i landel, ilian och med spenbarnet t. o. m. 80-åringen. Lägges nu härtill den produkt, som skulle kunna under samma tid tillverkas af de, enl. Hr Hagelstams beräkning, nu befintliga 430 ångaparaterna, eller efter omkr. 10,000 k:r med hvardera under två månaders bränningslid, minst 5 milkr k:r, hvrlka skulle vara beräknade för bränvinssuparena utom hus, så befarar jag att bränvinsfloden komme alt öfversvämma ungefär lill lika förderf som under närvaride förhållanden, oaktadt, enl. Regeringens kalkyl, kannan bränvin i dyra är skulle komma att gälla 1 R:dr 11> sk. och i goda är 1 R:dr 4 sk. b:ko, och således priset pä en jumfru eller sup bränvin ökas med 2 till 3 styfver. Utvägen att ernå det önskvärda oell af alla önskade målet torde följaktligen böra sökas efter en annan method.
Främmestad och Näs. 1 anledning häraf får jag underdånigst hemställa, det behagade Eders Kongl. Maj:t hos Rikets Ständer föreslå, att ifrågavarande spannemälsbelopp med tillsammans fyra tunnor må varda å Åttonde Hufvudtiteln och Clerecistaten uppfördt. 3:o Sedan Eders Kongl. Maj:t i sammanhang med beslutet om den förhöjda tjenstårsberäkningens upphörande, i nåder förklarat, att Eders Kongl. Maj:t, för att bereda Consistorii-Notarierne i riket ersättning för den förmån, hvilken de, till följd af högstberörda nådiga beslut, komme att förlora, ville till Rikets Ständer aflåta nådig proposition om löuetillökning åt bemälde tjenstemän, till det belopp, som i sådant afseende blifvit af vederbörande i underdånighet föreslaget, får jag nu underdånigst hemställa, det behagade Eders Kongl. Maj:t hos Rikets Ständer föreslå, att som lönetillökning åt Notarierne vid Stockholms stads och samtliga Stiftens Consistorier en summa af Två Tusen Trehundra Fyratio R:dr må på ordinarie stat varda uppförd, att med Etthundra Åttatio R:dr till hvardera utgå från den tid förhöjda tjenstår vid ifrågavarande befattningar, genom nuvarande innehafvares afgång eller frivilliga afsägelse, komme att upphöra. Uti underdånigt Memorial af den 25 sistlidne October har Hans Kongl. Höghet Kronprinsen, Universiteternes Kansler, gjort framställning om behötliga medel för beredande af en ändamålsenlig och af behofvet högt påkallad förbättring af den Kemiska Institutionen vid Upsala universitet. Då det under en lång följd af år blifvit anmärkt, att Kemiska Laboratorium i Upsala, jemte dithörande Institution, hvarken i afseende på lokal eller materiel vore så beskaffade att, med den utsträckning de kemiska forskningarne längesedan vunnit och allt mer vinna, undervisningen derstädes på ett ändamålsenligt sätt kunde ombesörjas, hade Hans Kongl. Höghet anmodat Consistorium
Dito för vidtagande af nödiga åtgärder till neutralitetens upprätthållande » 2,500,000: Lyftade medel å det till rikets försvar vid 1853-1854 års riksdag beviljade kreditiv » 1,300,000: — —‘ Dito å kreditivet till bestridande af omkostnaderne för Sveriges deltagande i 1855 års allmänna industrioch konst-exposition i Paris » 46,666: 32. — Förskjutne kostnader för innevarande riksdag » 47,692: 27. 6. Dito för kortoch tidningsstämplingen samt för Rikets Ständers hus » 1,288: 11. 4. tillhopa l\:dr 4,533,416: 41. 10. Dessutom ingå bland fordringarne 4,599,111 R:dr 5 sk. 4 r:st., som Riksgälds-kontoret under åren 1855 och 1856 förskjutit till bestridande af kostnaderne för jernvägsbvggnaderne, utöfver de dertill upplånte medel. Om nu från ofvanomförmälde kapital-öfverskott. 5. afräknas beloppet af förestående kreditiv-fordringar och förskotter . » 4,533,416. 41. 10. skulle kapital-öfverskottet vid sistlidet års slut utgöra endast 7. hvarvid dock ytterligare bör erinras, att bland skuldcrne upptages det belopp af 3,500,000 R:dr, som riksgälds-kontoret i afräkning å blifvande öfverskotter och besparingar på statsverkets inkomster och utgifter för åren 1855 och 1856 uppburit, äfvensom att bland fordringarne inberäknas ofvannämnde förskott till jernvägsbyggnaderne af 4,599,111 R:dr 5 sk. 4 r.st., hvilket förskott tilläfventyrs icke kommer att Riksgäldskontoret godtgöras, och hvilket, äfven om sådan godtgörelse eger rum, icke lärer komma att ersättas annorlunda, än genom en motsvarande skuldsättning mot fonderade obligationer.
Här förekommer det besynnerliga förhållande, att man i lagstiftningsväg så till sägandes framkallar afkortningar. Man gifver på förhand tillkänna, att afkortningar skola ega rum, under vilkor, som äro olika med de vilkor, hvilka i öfrigt äro föreskrifne för afkortningar af skatter. Jag kan ej finna annat än, att om man jemför, hvilka klasser mest äro i stånd alt återbetala, skall det blifva daglönaren, som lättare kan successift betala, än mindre Hemmansbrukare, ty det bör ej kunna vara doldt för Rikets Ständer, att de mindre Hemmansbrukarne hafva svårast att komma ut med skatterne, och ej den för daglön arbetande personen. Jag finner således en obillighet deruti, att dessa stå uti enahanda cathegori, och anser i alla fall att den föreskrift om afkortning, hvilken blir en följd, när saken är utredd, ej må stadgas, förr än det skett. Jag anhåller alltså om återremiss, med begäran att Utskottet måtte utgå från den grundsats, att undsältnings-spanmålens liqviderande skall ske efter Markegången, och ej efter de hårda vilkoren af 1826 års priser, enär de ej af mängden kunna fullgöras. Den 19 Augusti. 63 Herr Tham_, Wolrath: I händelse Rikets Ständer skulle bifalla de af Utskottet föreslagne fyra puncter, kunde de så gerna afskrifva hela fordran; ty då lärer ingen betalning följa. Jag förenar mig derföre mycket heldre i Herr Hjertås framställning, att Utskottet må föreslå en billigare grund, men att liqviden måtte blifva allvarsamt verkställd, ty på det nu föreslagne sätt lärer ingen utmätning blifva af, och då lärer äfven mängden finna sig föranlåten, att ej betala. Till de anmärkningar Herr Hjerta gjort, vill jag endast lägga, att andra och tredje punkterne äro i fullkomlig contradiction emot hvarandra. I andra punkten säges, att utmätning ej får ske af fast egendom, dragare och åkerredskap, samt de nödvändigaste husgerådsoch klädespersedlar.
Det är då den, att Generalintendenten d’Orchimont skall blifva bibehållen vid den pollett han erhållit; det är detta, som Ståndet bör begära, och jag anhåller, att Herr Grefven och Ordföranden ville till Ridderskapet och Adeln framställa, om Ståndet yrkar den proposition, att Genevallntendent&n dOcbimont måtte få säte och stämma på Riddarhuset. Herr Cederschjöldj Pehr Gustaf: Sedan Herr Grefven och Ordföranden sjelf förklarat sig instämma uti RiddarhusUtskottets utlåtande, hafva några värda Ledamöter, som äfven dela samma mening, likväl trott det vara oformligt att göra proposition derå, blott derföre att de förmoda andra bysa en motsatt åsigt af saken. De mena, att det ej skulle vara formligt att fatta ett beslut, som någre ansågo stridande mot Grundlagen. Men det måste val vara pluraliteten, som skall bestämma, om en sak är stridande mot Grundlagen eller ej; det är omöjligt, att minoritetens tanka Den 8 December f. tn. 3g derom kan tvinga Ståndet, att, emot Ordförandens mening, hänvisa målet till ConstitutionsUtskottet. Då kunde vi nästan ej mera besluta om någon ting. Jag vädjar nemligen till erfarenheten; i huru mångfaldiga saker hafva icke enskilte Ledamöter gjort invändning, under påstående af stridighet mot Grundlagen? Det är först om Ståndets Ordförande, eller åtminstone dess pluralitet, anser en sak vara deremot stridande, som den kan till ConstilutionsUtskoltet känskjutas. En värd Ledamot har hemställt och sökt utverka, att en sådan proposition skulle begäras, som ej ens vore i öfverensstämmelse med Utskottets utlåtande. Om ock denna yrkades, samt Herr Grefven och Ordföranden, till följd af stadgandet i 39 §. Riddarlius-Ordningen, att första propositionen bör göras till bifall, vägrade densamma; så blefve följden ingen annan än den, att ConstitutionsUtskottet gillade Ordförandens handlingssätt.
F. och 28 § Riksd.Ordn. föreskrifna tid, sammanträda, för att enl. 19 § Rid darli.Ordn. utse Ledamöter och Suppleanter i de särskildta Utskotten. Föredrogs Hr Ced ersch iöl d s, Rob. Theophron, d. 22 dennes på bordet lagda motion om antagande af 2:ne Kanslister inom hvarje RiksStånd, för att, till införande i allmänna Tidningar, upgöra en kort sammanfattning af Ståndens förhandlingar. Remitterades till det blifvande StatsUtsk. Gr. Frölich, David: Till följd af det sträfvande, som jag under flere Riksdagar fortsatt, för att söka få Rikets penningeväsende och Banksystem förbättradt, har jag ansett mig böra begagna första tillfälle, för att i detta hänseende formligen väcka motion. Jag mötes härvid af en omständighet, som till en början bragte mig i någon tvekan, den nemi. att jag i K. M:s Throntal hörde uttalas den öfvertygelse, att Rikets finansiella ställning vore utomordentligt god. Om man ser saken från en viss synpunkt, kan det äfven icke förnekas, att de sednare åren hafva medfört en större kapitalförmögenhet, än Sverige någonsin förut besutit, åtminstone under den tidrymd, som ligger oss närmare, eller de sednaste hundra åren; men om man fattar begreppet »en fördelaktig finansiell ställning» i dess vidsträcktaste bemärkelse, så inneslutes deri jemväl det egentliga penningeväsendet, och om dettas tillstånd för det närvarande torde K. M. icke erhållit fullständig kännedom, eller Hans upmärksamhet torde icke blifvit fästad på den inverkan, som en mindre fördelaktig penningeställning utöfvar på den egentliga finansiella ställningen. Emedlertid och som jag redan hade beslu - Den 25 Oktober. 31 tat mig att väcka motion i ämnet, har jag sökt att förskaffa mig de pålitligaste och vidsträcktaste uplysningar ang:de landets penningeställning, som varit mig möjligt att erhålla.
4:<>- Hvarje låntagare erlägger Capital-afbetalning och ränta blott en gång om året, men inbetalningarne fördelas så, efter Orternes beqvämlighet, att ungefär så många Län , som innehafva en fjerdedel af hela lånefonden, göra deras inbetalningar inom hvarje qvartal. Fullmäktige dock tfbetaget, att, i afseende på be - ( 96 ) talnings-terminernes antal och tidepunkterne, då de skola inträffa, göra de jemkningar, omständighcterne kunna påfordra. Låntagaren betalar första gången blott 5 procents ränta ifrån den dag, han lånet emottagit intill deri, som för framtiden bestämmes till årlig afbetalningsdag för både Capital och ränta. 5:o. Desse ränteoch Capital-afbetalningar göras i RiksgäldsConloiret, men få äfven, kostnadsfritt för låninnehafvarne, verkställas i LandtRänteriet med anteckning tillika af hvarje qviltence uti LandsContoiret; Remisslage å |:dels procent härföre godtgöres af RiksgäldsContoiret. 6:0. Reverserne ställas uti Svenskt Banco. 7:0. Lån af denna Fond meddelas icke under 300 R:dr Banco och icke öfver 3o,ooo R:dr samma mynt; hvilken sistnämnde summa är den högsta, sorn till en och samma låntagare må lemnäs, äfven på flere Egendomar och uti flere lån sammanräknadt. De inom hvarje termin inkomne länehandlingar upptagas på en gång till pröfning; å dem, som befinnas fullständige, beviljas lånen, att utgå efter lånesummornas belopp, på det sätt, att ansökningar om smärre hafva företräde framför ansökningar om större lån, men lika lån beviljas i den ordning fullständige handlingar för desamma inkommit. — Skulle likväl, vid någon lånetermins förlopp, tillräckligt antal Sö kan - ( 97 ) lande icke hafva anmält sig, att, på ofvannämnde vilkor, lån undfå; äge då RiksgäldsContoirets Fullmäktige, att, till undvikande af ränteförlust, meddela lån utan inskränkning till beloppet, endast fullgod inteckningssäkerhet derföre erhålles. 8:0.
Men hvarför gifter folk sig inte? Hvarför äro de sådana inbitna gamla egoister, att de ej förstå äktenskapets ljufva behag? A andra sidan, » tillade han suckande, » är det ju ej alla beskärdt att få en sådan vinst som jag i lifvets stora lotteri. » Högsta vinsten med tilläggspremie », som det står i Gebrilder Lilienfelts Hamburgerprospekter. Men jag bör ej förhäfva mig öfver min lycka — hur mången stackars äkta man förbannar ej den stund, då han dyrt köpte en lott för att vid dragningen få en nit. » » A, du är den raraste, snällaste, artigaste äkta man, som världen någonsin skådat, » sade hon och drog hans hufvud till sig i farlig närhet af sitt eget. » Men — ts — gick det inte i tamburen. » Och som två skrämda barn foro de ifrån hvarandra och satte sig anständigt och hö- geligen moraliskt på allra längsta möjliga inbördes afstånd. Dock - — de fingo ingenting för sina stela miner och högtidliga » uppsträckning » ty stegen fortsatte obevekligt en trappa upp. Och då faran var öfver, vågade de åter närma sig hvarandra. » Om jag kunde förstå Mary, » sade den unga frun. » Hon borde väl hafva tid att komma på slaget. Kanske hon drar sig för att se vår lycka. En man borde hon väl ändå kunna få — kanske. Men en sådan som jag fått — åh, hvad jag är lycklig! » Hvad har en ung äkta man att göra under dylika förhållanden? Hellre än att lyssna till slikt demoraliserande smicker får han underkasta sig att med för, handen varande medel täppa lismerskan munnen till — och detta var just också hvad han gjorde utan betänkande och utan dröjsmål. Så såg han på klockan. » Kors — är klockan verkligen tio minuter öfver Silfverarbeten, Bordsilfver. Modernast! Solidast! Billigast! fem, eller har min dragit sig före? Det här var då bra, kuriöst. Skref du inte klockan fem i brefvet? » » Jo, visst skref jag fem. Det har jag ju redan sagt. » » Hm. Ja men säkert.
Må det då tillåtas mig, att fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på en annan förlägenhet, nemligen StatsVerkets. Vid början af sednaste Riksdag funnos i besparingar på inkomst-titlarne i RiksgåldsContoiret öfver en half million Riksdaler, och ytterligare betydliga summor låra under tiden hafva blifvit att tillgå. Dermed bestriddes kostnaderne för Carl XIILs och Hans Gemåls begrafningar, vår nuvarande Konungs Kröning, Riksdagens hållande m. m. utan att någon ny skatt behöfde låggas på landets innevånare. I Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof, hvilken för närvarande till StatsUtskottet ankommit, låra upptagas utgiftssummor lika stora om icke större ån förut, och följaktligen större ån egendomar - Den 10 Pelmari,ii 349 i hes nu mera fallna värde och afkastning förmodligen kunna bära. Enligt de underrättelser som erhållas af Riksens Ständers Revisorers Berättelse om deras nyss slutade Revision 3 skulle finnas en öfverskottaoch besparingssumma af 5^7,800 Riksdaler. Men derutaf åro 5 14,ooo R:dr redan utgångna å lilla Creditivet. Således låra icke mer ån några och £20,000 Riksdaler återstå för StatsUtskottet ett disponera. Hvarmed skola vi då betala Riksdagskostnaderne, KronPrinsens resa, Dess förmälning; Slottets inredning för Kronprinsessan m. m. Det år då icke underligt om Folkets Representanter ängslas öfver utsigterne att kunna fylla behofven, örn de söka hvarje utväg hvarigenom förlägenheten må kunna afhjelpas, Det år beklagligt, att all ledning för Riksens Ständers åtgärder i sådant afseende saknas. Grefve von Platen har anmärkt, att ett Särskildt Utskott icke skulle vara i stånd att uppställa en tillfredsställande Financeplan. Jag tror det äfven, men något år dock båttre ån intet. Riksdagsordningen föreskrifver att flera olika ämnen ej få upptagas uti ett Memorial.
Jag kan emellertid icke inse något skäl, hvarföre, när man å ena sidan ville befrämja införseln af ved genom nedsättning i tullen, man å andra sidan icke äfven skall befrämja försäljning deraf i utlandet medelst borttagande af exporttullen. Det är klart, att nedsättning i tullen medför nedsättning i priset å afsättningsorten och således skall priset å ved här i Stockholm sänkas genom en dylik nedsättning. Uphäfves exporttullen blir detta endast en rättvisa åt deni, hvilka bo i södra Sverige och som förut afsändt ganska mycket ved till hufvudstaden. Deras afsättningsort skulle dä blifva Skåne och Danmark. I Danmark betalas ved ganska bra, och hvarföre då förhindra exporten dit genom bibehållande af exporttullen. Den ved, som dit skulle utföras, komme då att utgöras af björk, med hvilken förhållandet är helt olika än med barrskogen. Den förra återvexer hastigt men icke så den sednare. Icke kan det vara någon skada, att producenten af ved sättes i tillfälle att få sälja densamma med någon fördel. 112 Den 11 Januari. Frih. Hermelin: Jag nödgas hemställa till Hr Gr. o. Landtm, om jag på något salt klandrat den K. Proposm. Jag tror mig icke hafva brustit i den underd. vördnad jag bort iakttaga. Att jag tagit mig friheten att göra anmärkmr dervid, är en sanning, men det är äfven en sanning, alt sådant är en representants håde rättighet och skyldighet. Jag har egentligen begärt ordet för att redogöra för orsaken, hvarföre jag anställt en1 jemförelse emellan den höga exporttullen och värdet å en sparre. För flertalet af Ståndets ledamöter torde det vara bekant, att landtmän införa till Stockholm uphuggne sparrar. Under min upgång hit till plenum mötte jag en landtman, som forslade sparrar af 12 alnar i längd, för hvilka han begärde 1 R:dr 12 sk. st.1 och troligen hade han sålt dem för 1 R:dr eller lika mycket som den föreslagne utförseltullen. I öfrigt har Frih. Raab redan meddelat uplysning om värdet ä en sparre, och man torde således kunna bedöma proportionen emellan detta värde och den föreslagne tullsatsen.
Att hon förmått reda sig, medan hennes flickor voro små, var henne alltjämt ett under. Det hade endast gått för sig medels den största sparsamhet och en otrolig flit. När flickorna kunde taga vid, var hon alldeles utarbetad. Lyckligtvis hade både Hedvig och Agda ärft hennes energi och ambition. Hedvig gaf musiklektioner, Agda var anställd på Säfve Kurt & comp:s kontor, en plats, som Amelie Rickner skaffat henne. Amelie var på väg till sin väninna. Det hade fallit snö under natten, och den låg ännu kvar i alléerna men i ett så tunt lager, att då den tilltrampades under gåendet, syntes den svarta marken i fotspåren. Fast det var ganska tidigt på förmiddagen, korsade en mängd dylika spår hvarandra, och snön såg moddig och nedsölad ut undantagandes bakom ståltråden under träden, där den låg hvit och ren i små mjuka drifvor. Det var som om det fanns ett inre samband mellan den nedtrampade vägen och Amelies tankar. De rörde sig om gårdagen. De tunga tankarne vandrade fram öfver prakten och ståten och liksom trampade igenom dem, så att det mörka underlaget kom fram. Det var för Amelies pietetsfulla natur en verklig sorg, att det var hennes familj, Säfves, som gaf tonen till det i hennes tycke vansinniga öfverdåd, som utbredt sig. Hon tänkte på de gamla, på sin far, som varit så rädd att väcka uppseende, på modern, som aldrig haft något personligt lyxbehof. Från det gamla Säfveska huset hade utgått en atmosfär af gästfrihet, hemtrefnad och konstsinne, som liksom genompyrde luften i många andra hem. Och hur var det nu? Hon sörjde öfver att Konrad och Eleonore genom det smittande exemplet af sitt lefnadssätt faktiskt drogo en mängd lättsinniga människor in i hvirfveln. Det var som om de tändt ett stort fladdrande ljus, hvilket lockade surrande och bländade nattfjärilar att flyga in och sveda vingarne. I går hade Amelie hört talas om en, som kommit farligt nära ljuskretsen.
M. täcktes allernådigst detta confirmera och oss härvid beskydda, att hvarken ofiicerarne ej heller gemene måge hafva magt något här öfver oss att tvinga, utlofvandes hvad vi uti detta instrument utfäst hafva godvilleligen utgöra; att af allmogen och oss således slutit, förent och förafskedadt vara, betyga vi undertecknade med våra namns underskrifvande jemte Härads Secret. Datum Örebro Slott den 11 Maj Anno 1686. Didrich Wrangel (L. S.) Lars Svensson i Hellinge, Domare i Örebro Härad, Lars Pehrsson i Kiörningstorp, Jöns Albrechtsson i Ekeby, Sven Ersson i Giersta, Olof i Billinge, Kils i Kiåttzlevad, Lars Andersson i Dyringe, Albrecht i Kårtorpet, Olof Larsson i Hästa.