Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr von Hartmansdorff, Aug-: Det är framst ii IIningnrne liti betänk. N:o 22, sorn genom förevar, utlåtande vidhållas. Betänk. N:o 22 innehåller tvänne förslag, af hvilka det ena torde böra bifallas och det andra ofslås. Jag hemställer derför till Hr Frih. o. Landtm., om icke detta betänk, finge punktvis föredragas. R. o. Ad. beslöt i anledn. häraf, alt detta mål skulle punktvis pröfvas. i:sta punkten. Ang:de Åse härads samt Thuns skolas rättigheter till utsyning. Utsk:s framställning i denna del bifölls. 2:dra punkten. Ang:de ifrågaställd rättighet för rotehållarne på slättbygden inom Barne, Wiste, Åse och Skånings härader att, till soldatstugornas uppbyggande, erhålla virke från kronoparkerna Halleoch Hunneberg. Hr af Ström, Israel Adolph: Då 1823 års Ständer öfverlemnade till K. M. att reglera kronoparkerna och skogarna i Riket, afsågo R. St. säkerligen, att denna reglering en gång skulle slutas. K. M. utsatte då en viss praeseriptionstid, inom hvilken alla de, som hade några anspråk, borde göra dem gällande. De gjorde det äfven allesamman och lingö sina anspråk algjorda. N11 komma ifrågavar. sökander tjugu år efter och vilja upprifva hvad som redan blifvit gjordt. Jag inser ej hvarför dessa skola hafva någon förmån framför andra eller hafva någon rättighet till kronoparkerna tjugu år efter sedan fatalierna äro förfallna. Jag anhåller derför, att betänk, må blifva afslaget, så att den redan gjorda reglertn må blifva gällande, oell de som redan fått andelar s:g tillagda, malte få bibehålla dem. Hr von Hartmansdorff: Jag instämmer med Hr af Ström i hvad han yrkat; men anhåller att till skäl derför äfven få begagna sjelfva uppställningen af det förslag StatsTJtsk. gjort. Det innehåller nemi., att, om det skulle hända att vederbör, lidit orätt, K.
Ehuru jag fullkomligt delar Hr Fåll rafi åsigter om vinsten af kassornas sammanslagning i afs. på enkelhet i räkenskaperna och flera fördelar, sorn deraf skulle upstå, och ehuru jag icke hyser någon farhåga deröfver, att staten skulle hatva sina kassor insatta i ett verk, som står under R. St:rs styrelse, tvekar jag dock att tillstyrka bifall till Ut.skits förslag, af den anledning, att jag anser ett bland de skäl, som blifvit anförda för förändringen, hvila på en falsk grund. Utskrt yttrar nemi.: »då genom en sådan förändring jemväl ökade tillgångar kunde beredas för bestridande ef angelägna statsutgifter, hvartill medels anskaffande genom utländska lån kan blifva erforderligt, skulle en väsendtlig fördel ock derigenom det allmänna tillskyndas, i den mån staten sålunda, i stället att till utländska kapitalister utgifva årliga räntor för uptagna lån, endast till vederbörande förvaltningsmyndigheter hade att ersätta den ifrågav:de årliga afgälden». Så vidt jag förstår något af penningeförhålländen, kan jag icke fatta annat, än att, då ett kapital tinnes användt i någon näring eller rörelse, och detta kapital tages derifrån för att användas på annat håll, så måste antingen detina rörelse helt och hållet försvinna, eller också måste den, som utöfvar densamma, förse sig med kapital från något annat håll. Om således någon förmån kunde upstå deraf, att Riksgäldskontoret finge ifrågav:de kapitaler tilt sin disposition, så skulle det ske på två sätt, antingen att de blefve up - Dea 23 December. 433 sagde oell således inginge till kontoret, eller ock så, att kontoret med säkerhetsbandlingarna såsom hypothek skaffade sig lån. I förra fallet skulle naturligtvis alla de, hvilka nu hafva lån ur Krigskollegii kassor, blifva tvungne att skaffa sig andra penningar i stallet.
Det är ett fullkomligt misstag af mig begånget; och jag uppskjuter derföre att yttra mig vidare, intilldess tredje punkten förekommer, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken gjorde proposition till bifall åf hvad BancoUtskottet i dess första Betänkande hemställt, eller att lånen, såsom hittills, ställde på högst 6 månader, må kunna, under oförminskad säkerhet för DiscontVerket, omsättas hvarje 6:le månad , mot afbetalning af en femtedel å primitiva ca pi ta let; men att i sådant afseende för nya lån, sorn från i83o års början blifva plgifne, den gi undsatts må antagas , att minst femtedelen ovilkorligen skall erläggas, äfven när omsättning sökes för borstare tid än 6 månader, Ropades Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, Otti Ridderskapet och Adeln behagade gilla Den 3o November f. m. Utskottets i dess senare Utlåtande gjorde tillstyrkande, att vid Discontlåns omsättning på jemna 6 månader, må, såsom hittills fordras, en femtedels afbetalning efter ursprungliga låncapitalet, samt i förhållande derefter, vid kortare omsättningstider lill och med 3 månader, då afbetalningen följaktligen blifver en tiondedel; men att inbetalning, till ringare än detta sistnämnde belopp, icke må äga rum, oaktadt omsättning skulle sökas för kortare lid än 3 månader. Att tvenne så kallade respit-mänader, till omsättning efter förfallodagen, må bibehållas endast för de lån, sorn varit ställda och skola omsättas på fulla 6 månader; meri att der lån sökes eller omsättes på någon kortare tid, ej mera än en respit-månåd mä, vid framtida omsättning deraf, begagnas, Friherre Cederström: En värd Talares, Herr Rosenblads, påstående, att respit-må» naderne leda sin uppkomst från gamla RiksDisconten, är icke riktig; ty före 1818 var det endast stadgadt, att flen, sorn verkställde omsättningen inom 8 dagar efter förfallotiden, slapp erlägga öfverränta, men. någon prescriplion för sjelfva omsättnings» rätten fanns icke, och det var först vid nyssnämnde års
Det ar visserligen tillfredsställande, att lefva i hoppet och ledsamt att beröfva någon sitt hopp. Men, jag anser mig ej böra tveka att yttra, det allt hopp på binancqregleringen, att den skulle bereda medel till ytterligare Stats-anslag, ar origtigt En sådan åtgärd skulle, enär finance-regleringen ej bör vara annat än en liqvid emellan borgenärer och gäldenärer, om den skall varå nyttig och rättvis, vara högst skadelig. Angående Statsanslagen, veta vi ej hvar vi skola taga dem; an. gående Banco-försträckningarne, har Götha Canal erhållit så mycket och fordrar ännu så mycket, att det synes alldeles vara opassande att man ytterligare skall uppbygga alla de hamnar, som med densamma hafva gemenskap. Hans Excellence Herr Grefve Mörner, sidolf Gör ani Jag ärnar ej för det närvarande ingå uti någon undersökning om den ifrågavarande hamnbyggnadens nytta, men jag utbeder mig att till Ridderskapet och Adelns samt Stats - Den 21 Martii, 6a3 ' % Utskottets behjertande få hemställa, om det ej i allmänhet vöre nyttigt hvad Herrar Ehrenborg och Tham föreslagit, att nemligen StatsUtskottet vid frågor om sådane mindre anslag, som röra ämnen af allmän nytta, toge alla uti ett sammanhang och dröjde dermed tills den slutelige Finance-reglpringen visade om någre tillgångar kunde uppstå. Det är visserligen rätt vackert hvad Herr Hjerta yttrat, att denna blott skulle vara en liqvid emellan Creditorer och Debitorer; men jag tror att den kan så uppgöras, att äfven tillgångar uppstå. Jag känner ej Utskottets principer, men jag supponerar att någon vidare granskning af de för Utskottet fratnlagde planer torde vara af nöden, innan något dtfinitift beslut deröfver kan blifva stadgadt Jag hemställer således, om icke, då anmärkningar blifvit gjorde och återremiss yikad Ridderskapet och Adeln ville nu, likasom förr, vid till och med mindre anmärkningar, tillåta återremiss af StatsUtskottets Betänkande. Friherre Hjerta, Fredric:
Jag tror alt 200 B:drs lön för den ene, är lika mycket som 1000 Rrdr för den andre Embetsmannen. Jag vet derföre ej hvarföre den senare skall betala högre procent. Jag minnes ej om Ridd, och Adeln förut fattat något beslut t 86 Den 8 Februarii f. m. i den frågan. Är det så, förfaller naturligtvis min anmärkning. Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken framställde proposition till antagande af Utskottets senare förslag rörande denna punkt. Ropades Nej. Hans Excellence framställde derefter proposition till bifall å samma förslag med den förändring Herr Hjerta yrkat. Bifölls. Herr Cederschjöld: Jag anhåller [att få veta, om något beslut är fattadt att bevillnings-afgiften af löner skall utgå uti ett progressift förhållande. Herr Thamy Jfollrath: Jag känner ej att något beslut i förhand härom är fattadt. Det är endast sagdt, att afgift skall ■utgå af löner; men jag får gifva tillkänna, att sjelfva progressionen är densamma, som förut varit införd i förra stadgandet. Utskottet har ej gjort annat än fördelat denna progression mera billigt, än förut. Jag skulle tillstyrka Ridd. och Adeln att bifalla Utskottets förslag, så mycket mera sorn det redan är bifallit i två Stånd, och säkerligen blifver det i det tredje. Herr Hjerta: 1823 års Bevillnings - Den 8 Februarii f. ra. »7 Förordning lyder sålunda: Till och med SexIIundrade Riksdaler, en af Hundradet; Från SexIIundrade Riksdaler till och med Ettusende TvåHundrade Riksdaler, Tvä af Hundradet; samt för all Lön derutöfver Tre af Hundradet. —» Sjelfva principen af progressionen bar således förut ägt rum. Förslaget är ej nytt, blott fördelningen i classer är ny. Jag tror ej att någon ändring behöfver göras. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, alt lian trott sig finna, det Ridderskapet och Adeln bifallit den senast framställde propositionen. Angående Bevillning af Ang farty g. Herr Cederschjöld:
Sedan Högloflige Ridderskapet och Adeln, under den 25 sistlidne November, behagat till RiddarhusUtskottet remittera icke allenast de af Grefve Spens, Carl Gustaf, och Herr Wirgin, Arvid, den 22 i samma månad, väckta serskilda Motioner, angående åtskilige föreslagne förändringar uti RiddarhusOrdningen, utan ock den af Friherre Boije, Ludvig, sistnämnde dag, framslälda Motion, att RiddarhusUtskottet måtte anmodas att upprätta Förslag till en ny Riddarhusordning, jemte de af Herrar Cederschjöld, Pehr Gustaf, och Printzenskjöld, Carl, i ämnet afgifue yttranden; så har RiddarhusUtskottet, med anledning af berörde remisser, och i stöd af 5i §. i nu gällande Riddarhusordning af den 18 December 1823, företagit sig utarbetandet af en ny sådan stadga, och får härmed vördsamt öfverlemna det Förslag dertill, som varit resultatet af Utskottets pröfning. a C a ) Innan Utskoltet skrider till redovisning af Motiverne för de af Utskottet nödige ansedde partiella förändringarne, torde Utskottet likväl först böra anmäla de åsigter, som i allmänhet ledt Utskottet vid Förslagets uppställning, och i afseende på de stadganden, som Utskottet ansett höra i RiddarhusOrdningen inflyta eller derifrån uleslutas. För att från hvarandra bestämdt åtskilja de, i afseende på beskaffenhet och föremål, uti RiddarhusOrdningen innefattade skil jäktige föreskrifter, och, efter de olika ämnenas natur, kunna sammanföra dessa i någon slags systematisk ordning, har Utskottet sett sig föranlåtet, att dels förändra §§:nes numerföljd, dels från en till annan §. förflytta ett och annat stadgande; hvarvid det af Ridderskapet och Adeln i December månad år ?8a3 godkända Förslag lill ny Riddarhusordning hufvudsakligen tjenat Utskottet till ledning.
Man har väl anmärkt, att de 2* millioner, som i Bevillning då voro anslagne, icke till fullo utgått, men just de summor, sorn åren 18to, iSn och 1S12 erhöllos ef,er denna Bevillningsmethod, bevisa principens användbarhet, dåinan känner, att både Maximioch Minimi-Tabel-' lerne voro uträknade efter endast 2 millioner, och blefvo icke förhöjde, fastän Eevillningert med en half million ökades, som ungefär utgjorde den bristande summans belopp för året , och hvilket således ådagalägger rigtigheten af första beräkningen, samt klart bevisar, att hvad som i Utskottets förslag blifvit påräknadt, också i det närmaste erhölls. När detta kunde inträffa oaktadt den felaktiga MinimiTabellen, huru förmånligt resultat hade man ej haft skäl att förvänta, om sistnämnde Tabell aldrig blifvit antagen? Hvad är dessutom lättare, än att förhöja afgiften efter In-’ komstTabellen, så att Staten erhåller sitt behof, hvilket utan mindsta fara kan verkställas af Riksens Ständers Ombud på sätt 1810 års BevillningsFörordning stadgar, men som likRidd. 0. Ad, Prat, N:o zg. fo. Ben 29 Mars. Val aldrig behöfver Verkställas, om Tabellen klokt uppgöres. En dylik förhöjning, äfvensom nedsättning, sker med ett penndrag lika för alla. Hvilken oreda skulle deremot upp» komma igenom en jemkning för hela den skara individuer, som först efter många afdel» ningar på ett konstigt sätt skulle beskattas ? Hvilken vidlyftighet blefve icke deraf en nödvändig följd? Och månne det är möjligt, att utan enkelhet lyckas ? En aktningsvärd Embetsmans yttrande har sin fullkomliga grund, att när man med stor utförlighet och med ihärdigt fördjupande i detailerna vill bereda bestämdhet och tydliga föreskrifter, blir det vackra ändamålet emot all förmodan förfeladt.
SI n m ä r f n t n g: gör alla Semmang roär ben eller afgtfter, forn f)oö $röfuingö Gommittéen lim bergå» någon föränbrlng, antetfnaS: ©e profningo* Committe^ns Hängö. (10) SBiö. tift SI. ©t. ^3rot. T 25tfag« fif! 9t:o i. Q)röfningö;Sommitteens Sapevingfcgöngb, Ifwan upptetfnas ggare af Remman, 2agen!)cter, SBerf ocf) 3nrättmng«r, jemte Stmefjäfnmre af 93ejiftningörätt, « Ätonoffemman uti 0?. 9?. ©oefen för Ér 18 Remman. Xa.rering££ommitte'en5 åtgärb. )Prcfniug5 £ommittéetiä förrättning. gafl EgenbontS toärbe. Xillfommer. Slfgår. Saft Egettbomg toärbe. Saft Sgenbomg roärbe. o Sen ©fattftplbiges Stanni ocf; Earacter. S3röfning$.-£ommittéen$ anteifningar. £of St. . St. St. £areriiig$s©ijlrict. St. St. ©otten. Seroianing^görorbningen. %llO <2. S3erebuing8< ocf> ^ajrertnge-giSngb, Qt»«ruti wpptecfnaö SmbetP* od) “Sjenftemän uti 9?, 91, ©ocfen för 5Ör 18 , . ®eu ©fattftplbiges Stomn od) gatacter. c ts tS to £3“ to % ra HSoitältsfjemman o$ Sägeitbeter m. m. Remman. 35erebntng$<gommittéen$ ätgärb. Sba.rertngs^Sommittéeiis förrättning.
Sesv. cch QecUtsk, Uil, No iso, i] Ånkom til] Exped. Utlåtande, angående väckt Motion om inrättande af FattigColonier» "Uti Memorial, söm Hoglofl. Ridderskapet ocF Adeln tili Utskottets utlåtande remitterat, har Hr Iijerta, Gustaf, med fästad uppmärksamhet på det förhållande, att antalet af arbetsföre fattige går i beständigt stigande, under det att Husbönder i allmänhet öfverklaga bristande tillgång på arbetare, och då en un-i dersökning , huruvida någon dold anledning härtill kunde finnas i de stadganden, som bestämma Husbönders och tjenare* ömsesi-: diga rättigheter och skyldigheter, skulle blifva iöremål för enskilda interessens strider och tidens långsamma medling dem emellan; framställt den förmodan, att en allman åtgärd kunde möjligen indirect påskynda ett bättre tillstånd ; och då denna åtgärd vöre PaltigColoniers anläggande, har Hr Hjerta, med hänvisning till N:ris 29, 36, 5? och 58 af Archiv för Hushållningen och Näringarne, SM, lill Rih-St, Fröt, >8x8 och 18x9, 8 Sami, «, sz:dra H\t, 2 Allm. Besv. och Otc. Utsk. Uti. N:o ijO. som lemna flere upplysningar om dylika anstalter i Holland , begärt att Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet mätte taga saken i öivervägande, samt föreslå en underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t med anhållan att Kongl. Maj:t täcktes anbefalla, att nödige underrättelser om dessa inrättningar måtte anskafias, samt att förslag till sådane inrättningar, en i Södra och en i medlersta delen af Sverige , måtte uppgöras och för Rikets Ständer vid nästa Riksdag framläggas, för att, i händene Hans Kongl. Maj:t så nödigt anser, blifva med erforderligt anslag till första anläggningen försedde.
Fluorvätesyran har ännu ej fått någon större teknisk användning, men begagnas på laboratorier som ett oumbärligt hjelpmedel vid analys af många mineral. Mineralet brunsten var af de gamle kändt och användt vid rening af glas. De förvexlade det med magnetjärnet, hvaraf uppkom benämningen magnesia, manganensis, magnesia vitrariorum. Kännedomen om detta minerals natur var dock på Scheeles tid mycket ofullkomlig. Några trodde att brunstenen var ett slags järnmalm, Cronstedt förde den till jordarterna, men Bergman trodde att den hade "metalliskt lynne". Under Scheeles vistelse i Upsala uppmanade Bergman honom att undersöka brunstenens natur, och denna undersökning, måhända Scheeles vigtigaste, blef efter trenne års arbeten färdig 1774. Han lyckades derigenom ej blott bevisa att brunstenen innehöll ett nytt grundämne, mangan, utan upptäckte derjämte såsom förorening i brunstenen en ny jordart, baryt, samt, hvad som var ännu vigtigare, att brunstenen med saltsyra ger klor. Detta grundämne, hvars betydenhet blott står syrets efter, blef sålunda upptäckt. Genom att behandla brunsten med olika syror och reaktionsmedel visade Scheele, att detta ämne har en stark attraktion till "det bränbara" (flogiston) eller är, efter vårt uttryckssätt, ett kraftigt oxidationsmedel, att det icke löses af någon syra med mindre ett ämne rikt på flogiston finnes närvarande, men att det då (efter reduktion) ger med syror färglösa lösningar, ur hvilka man kan fälla en från alla bekanta oxider skild jordart eller metallkalk. Scheele försökte visserligen att genom glödgning af denna kalk (manganoxidul) med kol reducera en metall, men det lyckades honom icke, emedan han ej hade till sitt förfogande ugnar, hvilka lemnade deltill erforderlig "helvetis-eld", som han sjelf säger. Hans vän Gahn, hvilken Scheele meddelade alla sina rön om brunstenen, lyckades deremot ur mangankalken med kol reducera en järnet liknande metall, som först kallades "brunstensmetall" och "brunstenskonung", sedermera magnesium och slutligen mangan.
Det torde emedlertid vara nödigt, att lian något mera tydligt ville yttra sig. Frill. Boye, Ludv.: Till riksdagsmannens pligt hörer ovillkorligen, att i hvarje fråga gifva rättvisa lili saken och grannlagenhet i behandlingssättet. Jag beklagar att BorgareStis inbjudning så länge blifvit livilande. Jag beklagar ännu mera, att StatsUtskis aktningsvärde ordförande tillåtit sig ett handlingssätt, hvilket jag icke kan gilla, emedan det strider emot min öfvertygelse. Hr ordföranden liar tillåtit sig att i det förstärkta StatsUtsk. upptaga till votering en fråga, sorn ännu icke fått sin slutliga beredning; ty till frågans slutliga beredning hörer ovillkorligen, att den inbjudning, sorn i detta ämne var gjord, skulle afgöras, antingen genom bifall eller afslag derå. I kraft af mili rättskänsla, kan jag således icke finna annat, än att Hr Schartau hade ganska rätt, då han yrkade voteringens uppskjutande till dess svar ankommit på BorgareStts inbjudning. Jag vet att denna inbjudning nu icke finnes på föredragningslistan, och alt således icke i dag något beslut deröfver kan fattas. Jag önskar derföre, att II. o. Ad., för att gå till mötes det ändamål BorgareSl. åsyftat, nemi. ett skyndsamt afgörande, mätte besluta att företaga inbjudningen till afgörande uti nästa plenum. Om vi skulle, på sätt en väld ledamot, Frih. Rehbinder, föreslagit, gifva förstärkta StatsUtsk. ett prot.utdr., innehållande, att vi icke ansågo något binder vara för det förstärkta StatsUtsk. att företaga votering, fastän inbjudningen icke vore afgjord, så vore sådant endast ett nekande att upptaga sjelfva frågan, och att låta samma betänkligheter qvarstå, hvilka en gång förut föranledi del förstärkta StatsUtsk. att icke företaga votering.
65 till en kostnad af 300,000 R:dr, men med antagande att utförandet deraf kan ske på 6 i stället för 3 år, ett anslag af \ 50,000lR:dr, att med V3:del eller 50,000 R:dr årligen utgå under hvartdera af nyssnämnda år. Enligt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga beslut den 9 Juli innevarande år, skall, såsom Chefen för Ingenieur-Corpsen jemväl anfört, en förändring af det under byggnad varande tornet å Kurrhoimen vid Carlskrona vidtagas, som påräknas medföra en besparing, å de derför anvisade medel, af 22,003 Rdr 14 öre, hvilken efter arbetets slut, och derest den blifvande verkliga kostnaden kommer att motsvara kostnads-beräkningen, blifver tillgäuglig för annan disposition. Hvad slutligen angår de befästningar, som kunna blifva nödiga vid Baggens Stäket, i anledning af fråga om öppnande derstädes af en segelled till Stockholm, torde sådant, i sammanhang med hufvudfrågan eller den om segelledens upprensning, få komma under Eders Kongl. Maj:t Nådiga pröfning. 5:o Topografiska Corpsen. Chefen för Topografiska Corpsen har, sedan Rikets Ständer vid förra RiksAflöning &i • Ökad arbets dagen, i stället för det begärda ordinarie anslaget, för innevarande Statsregleringspersonal. period anvisat ett belopp af 3,200 Rdr årligen, såsom extra anslag, att användas till aflöning åt den ökade arbetspersonal, sora erfordras för det militära karteverkets skyndsamma utförande, i underdånighet anmält behofvet af detta anslags fortfarande, alldenstund Corpsens egen personal vore ringa, samt Armdens officerare, i anseende till det nuvarande större behofvet af deras tjenstgöring vid vapenöfningarne och de större fördelar, som i anställning vid andra arbeten funnes för dem att vinna, icke alltid kunde nu som förr påräknas.
Den andra classen utgöres af sådane författningar, som nedsätta förut stadgade afgifter, som borttaga eller minska ansvaret och upphäfva gällande controller, samt sålunda i allmänhet 1 "da till lättnad i handel och näringar. Den tredje classen består slutligen af sådane författningar, hvilkas utfärdande påkallas af inträffade tillfällige omständigheter, och hvilkas ändamål skulle förfelas, om de icke genast trädde i verksamhet. Alt fordra en viss förut bestämd tid för verkställighelen af detta sista slag af författningar, hör således icke ens kunna komma i fia ga, och äfven i afseende på det andra slaget af författningar, synes mig en dylik fordran utan ändamål, enär en snar verkställighet af dessa författningar, som leda till näringarnes lättnad, måste bereda en allmän förmon, samt detta slag af författningar dessutom vanligen utfärdas på de corporationers begäran, som deraf äro intresserade. En förnyad Skrifvelse om iakttagande af en viss tid mellan författningars utfärdande och verkställighet, finnér jag således icke vara af omständigheterne påkallad, enär sådant, hvad Den i S e p l e tu b e r f. ni. irsta classen af Ekonomiska författningar beträffar redan blifvit iakttagit, och troligen äfven hädanefter kommer att iakttagas, samt i afseende på cle (vänne sednare slagen, är dels skadligt dels onyttigt. Hvad 1824 års Tulltaxa serskildt angår, får jag erindra, att dess sena utfärdande härrörde från den grund Ständerne sjelfve lagt för densamma, att nemligen tull värdet skulle bestämmas genom varornas medelvärde, enligt uppgifter af Consulerne och HandelsSocieteterne i Riket under 4:>a nästföregående qvartal; ty då detsista af dessa qvartal slutades med den sista September 1824, isamt det fordrades flere veckor för att göra sammandrag af uppgifterne, blef det en physisk omöjlighet att taxan kunde utfärdas förr, än som skedde.