Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För öfrigt känner jag ingenting af egen erfarenhet, och jag har alltid Ur Dagens krönika. 9varit ytterst misstrogen, då andra hafva för mig skrytsamt berättat om sina bedrifter på Amors område. Under veckans arbetsdagar stanna qvinnorna innestängda i sina hem med armarna i kors, omgifna af sina slafvinnor, som förrätta alla hushållsbestyren. Deras enda sysselsättning dagen i ända består uti att sitta vid ett öppet fönster och se på de förbigående. Man ser dem alltid väl klädda i hufvudet; de använda den största omsorg på att väl ordna sitt hår och pryda, det med blommor. De unga herrarne i Rio föra ett ej mindre sysslolöst, ehuru, om man så vill, mera tröttande lif, ty de företaga ingenting annat från morgon till qväll än att promenera i eleganta drägter. Brasilianskorna hafva temligen vackra drag, men deras hy saknar färg. Till och med barnen äro i detta land beröfvade denna lifliga färg, som i Europa gifver dem ett så friskt utseende, och äro bleka, bruna eller svarta, allt efter deras ursprung. Barnen få i första rummet lära sig att dansa, för det andra att kläda sig väl och det är först, sedan man börjar låta dem inhemta någonting nyttigt såsom en slags efterrätt. Sedan Anckarloo (1832) begärt och erhållit sin rappel, och då icke Sverige efter revolutionen i Rio Janeiro hade några intressen att der vidare bevaka, måste äfven Grusenstolpe se sig om efter efter employ på annat håll. I samråd med denne sin förre chef och utrustad med goda rekommendationer af honom beslöt han sig för att efter 7 års frånvaro från Sverige der åter göra ett besök för underhandlingar om en annan plats. För sådan afsigt steg han i december månad ombord på svenska fregatten Ghapman, förd af kommendörkapten Lagerberg, hvilken haft godheten erbjuda sin landsman fri öfverfart. Enligt Grusenstolpes journal upptog resan från Bahia (dit han anlände från Rio den 24 december, sjelfva julaftonen) till Känsö karantäninrättning vid Göteborg, dit han ankom den 26 februari, en längd af tvänne månader. För vår tid med dess lätta och snabba kommunikationer låter denna färd som en saga och likväl » är den öfverensstämmande med verkliga förhållandet.
Mankön. Qvinkön. Summa. Tabb. Medeltal för åren 1856—1860. Hvete. Råg. Korn. Hafre. Blandsäd. Arter. Bönor. Potatis. Antal vinterfödda kreatur 1860—1861 Hästar. Tjurar. Oxar. Kor. Ungnöt. Får. Getter. Elfsborgs län. Areal vid Afverkningsbelopp utfördt i Särskilde slag af skogar m. m. periodens slut. Ar. Kubikfot. R:dr Ruut. Tunnland. Kongl. Majit och Kronan tillhörige samt till Ordinarie averkningen, beroende på trakthuggnings-indelningens fastställelse, 1859 10,228 362 intill år 1857—58, efter hvilken tid trakthuggningen fortgått. 1860 15,141 343 Kronoparken Edsmären 2,953 Skoglös sedan lång tid tillbaka, således afsedd att genom frösådder och planteringar bringas till skogbördighet, hvarmed början blifvit gjord år 1840 och frösåning derefter fortgått till 1860, då den ordinarie skogskulturen blifvit derå fullbordad. Som någon afverkning icke ännu ägt rum, har denna kronopark icke heller gifvit annan i inkomst än igenom årligen försålde höslotter, hvilka lemnat i behållning 1856 180 1857 191 1858 200 1859 — 218 1860 218 Allmänningen Kuleskog med Risveden 1,273 1857 18,611 836 Egentligen tillhörig Bjerke härad. Tabb. Vargar. Lodjur. Hafvar. Mård ar, Hillrar och Hermeliner. Uttrar. Örnar. Hökar, Ugglor och Ufvar. Falkar och Glador. Belopp af utbetald belöning. Ar. Hästar. Nötkreatur. Får. Getter. Svin. Gäss. Ankor. Kalkoner. Höns. Skadan beräknad i penningevärde. E:dr Ernt. 1856. Bergverk, bruk, fabriker och manufakturinrättningar.
År 1673 uppfördes vid examen en Historia Reformationis Ecclesiasticæ per Lutherum factæ, actu comico-oratorio expressa; följande året d. 27 April förehades en actus progymnasticus om Christi Uppståndelses mysterium, då fyra elever utvecklade hvar efter annan sin andel af ämnen. 1676 d. 9 Nov. föreställdes Fata Scholastica uti en Actu progymnastico diegematico, gnomologico i fem afdelningar med prolog och epilog. Ar 1686 d. 12 Jan. uppfördes en Actus comicus de nativitate Christi; stycket gafs uti den 1667 inrättade teatren Lejonkulan; och att denna lokal äfven förut begagnats, synes deraf, att det i programmet heter ”på vanligt ställe” (loco consueto, a leonibus dicto). Samma år d. 21 Oct, gafs vid examen ett ”progymnasma dialogisticum” om Christna religionens begynnelse i Sverige; rector säger sig hafva önskat fördrifva åhörarnas ledsnad genom ett skådespel, men ynglingarnas krafter voro dertill för svaga. 1690 d. 11 Febr. gafs en latinsk komedi: Sophista sive Logica et Pseudo-politica i 5 akter; alla rolerna voro hämtade ur logiken och retoriken; 1692 gafs en actus oratorius om Luther i Worms, och 1699 en om Augsburgska bekännelsen. ”Den dramatiska karakteren af öfningarna vid skolans examenshögtider” säger Klemming, ”försvagas nu allt mer och mer; ur eller efter Curtius föreställdes vissa stycken 1695, 1705, 1706, 1709, hvilka troligen blott upplästes utantill af ynglingarna, utan teatralisk aparat”454. Det ställe, der skolkomedien flitigast odlades, synes hafva varit vid Linköpings gymnasium. Äfven om dramatiska öfningar i Nyköping, Söderköping och Westerås (?) har man från denna tid underrättelser. Per Brahe skall hafva låtit lärjungarna vid den af honom anlagda trivialskolan på Wisingsö uppföra skådespel vid högtidliga tillfällen455.
Läder blifvit utskeppadt; hvarvid må nämnas att ej mindre Stads-Majoren och Riddaren Johan Westin försålt i London flera Skeppslaster, efter Engelska Methoden beredt, än ock att Capitaine och Riddaren Jacob Westin, jemväl låtit utskeppa stora Partier deraf till Tyska Orter. Jag vägar tro att de Jord-ägare i Riket, som äga aflägsna Ekskogar, ej hafva skäl, hvarken att klaga öfver bristande afsättning på Ekbark, eller billig betalning derföre, då Garfveriet äro anlaggde öfver allt innom Riket, dessutom finnes utåt Sjökusterna, å mångfalldiga ställen, tillfälle att föryttra denna vara, såsom i Calmar och Westervik, Öland och Gottland, samt i Köpingarne Pataholm, Figeholm, Mönsterås, Döderhultsvik, och på flera andra ställen, oberäknadt den omständighet att flera betydande Possesionater i Riket sjelfva låta af - '424 Den 17 Februarii. sända hela Skeppslaster med Ekbark till inhemska Garfverier; icke dessmindre och ehuru sådan stor lätthet till Barkens afsättning gifves, yppar sig likväl för behofvet deraf ofta brist. Ekbarken tyckes ock vara skäligen väl betald uti vårt eget Land, då i Stockholm en Tunna deraf kostar En R:dr 16 sk. Banco och deröfver. Denna min öfvertygelse i förevarande ämne, tror jag vara så mycket mer grundad, som den är byggd på erfarenheten, hellst jag ofta varit vittne till de bekymmer, brist på Ekbark här i Stockholm förorsakadt.
Här ofvan är hvarken uptaget den vice-korporaler tillagde aflöning, eller korporalers och vice korporalers förhöjda tjenstgöringspenningar (tohaksskilling 5 sk. 4 rst. för korporaler och 2 sk. 8 rst. för vice korporaler) eller förökad portionsskilling för alla värfvade trup per (Artilleriet, värfvade kavalleriet och Ingeniör-trupperne) 7 sk. 4 rst. i st. f. dels 7, dels 6, dels 4 sk. Den 16 Juli. 44!) den förstnämnda betydliga besparing af nära en half million r:dr banko skulle med all visshet kunna påräknas. Hvad sjelfva systemet vidkommer, så anser jag mig, för att icke uprepa hvad jag redan anfört, hufvudsakligast endast böra åberopa hvad i mina förslag förekommer. Deri angifvas obestridliga skäl för värfvade Infanteriets indragning, äfvensom för fredsfotens förminskning vid Kavalleriet och Artilleriet (se pag. 47 och 48 R. o. Ad:s prot. Band. 1). Hvad rekrytering af nu vakanta rotar angår, så synes detta icke bordt kunna af Utsk:n ogillas, då det har till föremål alt förökade, så stora sympathier ägande, indelle trupperne. Nödvändigheten af en förändrad korps-indelning finnes i mina förslag så fullständigt ådagalagd, att jag, för att bemöta Utsk.-ns anmärkmr emot Arméens föreslagna indelning i Brigader, anser mig icke hafva annat af nöden än hänvisa lill hvad organisations-förslaget härom innehåller (se R. o. Adis prot. Band. 1 pag. 46.) ötskms anmärkn. emot minskningen af Kavalleriets och Artilleriets fredsfot har redan i det föregide blifvit bemött.
Om äfven Utskottets förslag blefve af Rikets Ständer bifallet, vore likväl ingen fullständig förenkling af beskattningsväsendet tillvägabragt, enär t. ex. inom Stora Kopparbergs län någon allmän förändring med grundräntorna icke ansetts för Slals-Utskollets Utlåtande, 1V:o 312. 9 för närvarande kunna ifrågakomma, samt äfven på andra orter vissa persedelskatter funnits böra förblifva i sitt nuvarande skick. I händelse af grundskatternas minskning eller borttagande måste naturligtvis bevillningen i motsvarande mån höjas. I stället för stadigvarande beskattningsgrund och en gång för alla gjord skattläggning, hvarefter jordegaren kunde med någorlunda visshet beräkna sin utskyld och sin behållning, skulle han underkastas vid hvarje riksdag möjligen omvexlande bevillningsgrunder, äfvensom en årlig taxering, beroende i betydlig mån af grannars eller vedersakares välbehag. —Då den, på sätt uämndt är, i följd af ränteförvandlingen sannolikt framdeles behöfliga tillökning i bevillningen jemväl komme att drabba sådane skattskyldige, som af räntornas förenklande icke hemtat någon fördel, skulle desse sistnämnde alltså genom förslagets verkställighet få vidkännas en med rättvisa oförenlig förhöjd beskattning. En annan orättvisa förefunnes deruti, att ifrågavarande sannolikt inträffande skattenedsättning icke blefve allmän, utan tillgodokomme endast de hemman, hvilkas persedelräntor nu antingen in natura eller efter markegåugspris utbetalas, men deremot icke de hemman, såsom rusthåll, gästgilverier m. fl., hvilka äro befriade från utgörandet af sina räntor i följd af andra dem ålagda, mot grundskatterna svarande, onera. Uppmärksamhet är jemväl fästad derå, att deri ifrågaställde ränteförvandlingen kunde komma att föranleda minskning i de, åt läroverk och fromma stiftelser anvisade, anslag och sålunda blifva af menlig inflytelse på dessa vigtiga institutioners, genom presterskapets privilegier garanterade, bestånd.
Inrättande af Heders-domstolar för Arméens Officers-Corpser, angående: B. VIII. 270, 375, A. 375. — af Notariats-embete vid Under-Rätt, angående: B. XI. 116, 252, A. 252. — af slöjdskolor i hvarje Län, aqgåencje: B. IX. 58, 109, 144, A. 144. Inskränkande eller upphäfvande af den allmogen i 7 härader af Elfsborgs Län samt städerna Borås qph Ulricehamn beviljade särskilda handelsfrihet, angående : B. V. 445; VI. 428, 522, A. 523; E. VII. 354. Inskränkning afrättigheten att börda jord å landet, angående: B. VI. 462; VII. 134, 199, A. 218; U. X. 63, 157, 174, A. 194; E. XI. 219. — i katekes-utanläsningen, angående dels utfästande af belöningar för de tjenligaste läroböcker vid den första undervisningen i kristendomen, och dels inskränkning j ketekes-utanläsningen: B. III, 314, 458, 538, Å. 593. (En inbjudning i ämnet till Med-Stfinden från Hedervärda Bonde-Ståndet: se Inbjudningar); U. IX. 148, 166, A. 167, 177, 178; E X. 108. — af tiden för motioners väckande: se Riksdags-Ordningens 56:te §.
Den siste värde talaren har så väl utvecklat min mening och försvarat mitt redactionsförslag, att jag kanske gjorde bäst att icke tillägga något till hvad han yttrat. Jag vill också blott taga mig friheten till besvarande upptaga ett och annat af hvad Frih. Ehrenborgh anmärkt. Hr Frih. har sökt försvara Ulsk:s redactionsförslag dermed, att detsamma ordagrannt innefattar samma uttryck, som förekomma i concurslagen. Men det är just detta, som jag anser felaktigt; ty i samma stund sistnämnde lag i detta afseende förändras, upphör denna grundlags-$ att vara öfverensstämmande dermed. Dessutom har Hr Frih. klandrat milt förslag derföre, att deri står: ■”på sätt lag förmår,” utan att det bestämmes, hvad dermed menas. För min del anser jag det vara bäst att begagna detta allmänna uttryck, emedan det beror på nuvar. eller en blifvande concurslag att bestämma, hvad lag förmår, hvilket sålunda icke bör i grundlagen utsättas. Jag hemställer derföre, om ej återremiss måtte blifva beviljad, måhända med anhållan om den lilla redactionsförändringen i mitt förslag, att orden: ”visa gitter” måtte utbytas mot: kan visa, till undvikluide i grundlagen af gamla pedantiska ord från allmänna lagen. Frih. Ehrenborgh: Jag kan icke förena mig uti Hr Cederschjölds yttrande, att ConstitUtsk:s förslag skulle vara oriktigt, om concurslagen uti ifrågavar. afseende blefve ändrad, ty jag föreställer mig, att man icke kan gå Itiagre än att, om en gäldenär kan ådagalägga, att han inför roncursdomstolen styrkt, att han sina borgenärer till fullo godtgjort, lian då har fullgjort hvad man kan fordra af honom; och ehuru jag således är öfvertygad, alt förslaget innefattar, hvad det bör innefatta, skall jag likväl icke, i händelse Hr Cederschjöld önskar, att antagandet af bans redactionsförslag mätte förklaras för Ståndets gemensamma tanke, sätta mig deremot, utan tillstyrka återremiss. Hr von Troil, Emil: I afseende på orden: till fullo förnöjt tror jag visserligen, att Frih.
E FTER MIDDAN var det vid siestan, kaffe, tobak och ett tidningsblad; om hvartannat godt och ondt om nästan, politik och konst — en brokig rad — rullades för tanken upp som på en scen, medan bjärt mot fönstret vinterns kvällning sken. Innerst rörde allt det där mig föga, som var timadt hela världen kring, och min tanke följde som mitt öga lika ofta rökens blåa ring, tills med ens en uppsats ryckte hågen med, och eigarrn blef glömd att slockna uti fred. En f. d. fästmö hade biktat för en gift väninna ord för ord, hur en ungdomskärlek slutligt sviktat, ej för årens långa väntan gjord. Gyllne boja, ack, så ljuf att bära först, vuxit sig till tyngd, som själen kände störst. IDUN 1899. som fördunklade min syn på allt omkring, ' att det föll sig mindre värdt än ingenting? H y l i n &amp; C-2§ Denna makt, som dock skall bära lifvet, var den blifven af så ömklig halt, likt ett rö, af vindars nycker drifvet, som ett vax, det snart för värmen smalt? Så jag tänkte, och ännu i nattens dröm tidens kärlek syntes mig som spån på ström Natten gick och nattens feberdrömmar, ammmade utaf en tidnings skiss. Februarisol ' n i gyllne strömmar åter sken mot fönstret segerviss. Var det solen — var det, broder min, ditt bref, som den sista slöjan från mitt öga ref? prisbelönta det kvällens skugga, där den stänkte, som stål, emot mitt fönsterglas — • det allt det bittra, som jag tänkte, jag slutat denna parafras, Hofjuvelerare ^ Försdljcs med i v&amp;ra. butiker samt hos alla finare parfymhandlare i riket. da vänner från 30 år tillbaka, hälsa oss åter med sina » äkta » och » falska spanjorer », sina lustiga kökspojkar, sina » traskedanter », höllo vi på att säga, och så den lilla pågen. Ja, säga hvad man vill om det andra kejsardömet, men — Offenbach gaf det oss dock!
Att från Upsala, på sätt af Kommittén föreslagits, fortsätta linien rakt på Gefle, ansåg Kongl. Majit, ehuru banan visserligen derigenom blefve kortast, vara mindre lämpligt; ty dels kunde den landvägaförbiudelsen mellan Stockholm och Gefle, emellan hvilka städer sjöled finnes, icke vara af den jemförelsevis stora vigt, som dessa städers förbindelse med de inre delarne af landet, och dels skulle banan, särdeles den norra delen deraf, i en sådan rigtning komma alltför nära Östersjön, med uppoffrande af det inre landets intressen, äfvensom de tvänne städernas, hvilkas välstånd och förkofran till viss grad vöre'beroende af det angränsande landets; och, ehuru Kongl. Majit sålunda godkände ett system, som afsåge alt från Upsala draga norra stambanan öfver Sala dels norrut mot Gefle—Dala-jernbanan dels ock vesterut mot Örebro, och särskildt en bibana till Westerås, för upptagande af trafiken med tyngre varor, ämnade att derifrån sjövägen fortskaffas, förklarade sig Kongl. Majit likväl anse, att, enär lokalundersökningar blifvit förrättade endast för vägen från Upsala till Sala, banan då blott borde definitivt bestämmas att framgå till sistnämnda stad, men att afgörandet af frågan om denna banas utgreningar derifrån borde blifva Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M 47. 9 beroende af den ytterligare ulredning och de tekniska undersökningar i orterna, som för slutlig pröfning af frågan vore af nöden. Uti sin den 16 September 1857 till Kongl. Maj:t a fl å t n a underdåniga skrifvelse, angående föreslagna jernvägsstamliniers utförande, uttalade Rikets Ständer icke någon mening rörande den för norra stambanan lämpligaste sträckning och funno sig Rikets Ständer icke heller böra bevilja de för densamma af Kongl. Maj:t äskade medel. Enligt de föreskrifter, som af Kongl. Majit meddelades den år 1858 i nåder förordnade Jernvägskommitté, skulle Kommitténs undersökningar omfatta norra stambanan från Stockholm ål Upsala och Sala, till någon lämplig punkt på GefleDala jernvägen.
Vid samma stambanas fortsättning från Upsala, mäste (leii deremot, på sätt Kongl. Majit jemväl föreslagit, taga en vestlig riktning för att derigenom kunna bereda en oafbruten, särdeles gagnande och behöflig jernvägs-kommunikation mellan hufvudstaden samt inre delarne af Upland och Westmanland. Till följd af denna afvikning mot vester, blifver *) Enligt ön vid Jernvägs-kommittéens betänkande, sid. 13, fogad not, har för Kommiltéen uppgifvits, att, »efter en annan linie, längden mellan Giresta och Upsala blifver il,120 fot kortare och kostar mindre; hvilket vid utförandet bör närmare utredas.» 46 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 62. visserligen våglängden mellan Stockholm oell Gefle icke obetydligt längre, än 0111 nu ifrågavarande stambana anlägges fran Upsala 1 nästan rak linea norr ut mot Dalelfven lill Gefle. Men vid jemförelse mellan de fördelar denna stambana skulle komma alt medföra genom deusammas ledning antingen på sätt Kommiltéen föreslagit, eller i den riktning, som af Kongl. Majit blifvit förordad, har Utskottet, i betraktande af den stora vigten alt bereda kortare och direkt jernvägs-förbindelse melian Dalarne oell hufvudstaden äfvensom rikets söder om detta landskap belägna delar, icke kunnat tveka att jemväl förorda den framställning, Kongl. Majlis Nådiga Proposition i detta afseende innehåller. Då Utskottet således tillstyrker, att norra stambanan från Upsala dragés åt Såla och derifrån mot norr lill Gefle-Dala-jernvägen, får Utskottet förklara, alt Utskottet anser del för norra jernvägs-systemets fulländning och för tillfredsställandet af rörelsens behof inom rikets nordliga provinser vara af synnerlig vigt, alt en jernbana från Sala-trakten fortsättes i sydvestlig riktning, så att norra stambanan och dervid belägna orter sammanbindas med vestra delarne af landet och Norrige.
Den betydliga kostnad, som på uppdämningen af sjön Viken blifvit använd, och hvilken i anseende till commenderingens tidiga bortgång 1812 och dess otillräcklighet 1813, nästan kan anses som förgäfves, emedan om comrnenderingen varit qvar, hade arbetet varit fulIbordadt, och då det nu skall ske, måste en ny fördämning å nyo utföras, emedan den stora sjön Viken ej i flera nr kunnat hållas uppdämd. Ändteligen kan äfven hilföras den renta Actie-ägar ne - 430 Den 13 April. pe årligen utbekommit, hvilken till lika belopp utgår, och således medtager enahanda tillgångar, antingen litet eliev mycket arbete under tiden Utfbres. Den obehagliga verkan har redan häraf visat sig, att Actierna fallit från al pari till betydligt underpris. — Om alla dessa förluster rigtigt Öfverväga, uppgå de säkert till en dylik summa, som i det föregående bestämdt blifvit uppgifven, och hela förlust-summan, sorn till ersättning i underdånighet anmäles, bör med anledning Iräraf mindst anses till R:d. R:co 545,826, Af i underdånighet bilagde Relations-Chartor täcktes Eders Majit allernådigst inhämta, hvad jped den återstående verkliga Canal-byggnads-kostpaden R;d, E;co 972,505 blifvit utfördt; då likväl deribland innefattas den försökte gräfning, sorn förändringen af Canalens dimension orsakat, Det kan i en kort öfversigt upptagas till -|-del f cubiktalet af ali gräfning och sprängning , sorn i längd utgör en sammanslagen sträcka af % mil färdig Canal.
Hrr Elektorers lista vid val af 2:ne Ledamöter i BankoUtsk. efter N:o 3 67, Frih. Ulfsparre, Eullm. Pir von Troil, Georg Gabriel Emil och N:o 2221, Hr af Wirsén, Carl Thure; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 1016, Hr Planting Berglod, Fullm. Hr Blomstedt, Carl Eeinhold; N:o 1582, Hr Steuch, Mathias. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af 2:ne Ledamöter i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. efter N:o 1671b, Hr Lilliehorn, Fullm. Frih. Baab, Carl Adam och N:o 1988, Hr Adlersparre, Fullm. Hr Björnstjerna, Eoger samt 2.-ne Supleanter i samma Utsk. efter N:o 119, Frih. Lybecker, Fullm. Gr. Lewenhaupt, Adam och N:o 1861, Hr von Hartmansdorff, August Edvard; och befunnos hafva blifvit utsedde till Ledamöter : N:o 1055, Hr Bråkenhjelm, Pehr Eeinhold; N:o 2309, Hr af Dalström, Gustaf Jacob. Supleanter: Den 18 J ull. 385 Supleanler; N:o 3, Frih. Gyllenstjerna, Fullm. Hr Toll, Brik Osvald; N:o 130, Gr. Adlersparre, Carl August. Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af 4 Ledamöter i Eiddarb. Utsk. efter N:o 99, Gr. Wrangel, Anton Eeinhold, N:o 119, Frih. Lybecker, Fullm. Gr. Lewenhaupt, Adam, N:o 496, Hr Stålhammar, Fullm. Gr. von Schwerin, Fritz Bogislaus och N:o 1967, Hr von Knorring, Fullm.
Och till och med när den dag kom, då Gustaf Adolf bortkastade detta konungamaktens tillgifna verktyg, hördes ännu ingenting om att den loyale undersåten ville inträda i de missnöjdas leder, hur missnöjd han än sjelf var för både nationens och konungens skull. Ett stillestånd på skrufvar – liksom allting den tiden – hade blifvit afslutadt med Kristian August, den norske generalbefälhafvaren; och baron Posse, som varit underhandlare och blifvit ”förbålt väl” emottagen af prinsen, hade från denna beskickning återfört ett vackert minne af Kristian Augusts finhet och takt i fråga om det, som icke i ord, men i allusioner och vändningar blifvit tolkadt och förstådt. Prinsen stod spegelblankt ren i det svåra predikamentet. Armfelt, som emellertid, och naturligtvis, icke varit inlåten i allt hvad Posse vid denna audiens haft att förmäla, svor djupaste ve och missnöje öfver att han icke fått sakerna i stilleståndsfördraget efter sin vilja. Midt under dessa korsande handlingar kom den kungliga befallningen ... Armfelt var ändtledigad från sin post och förständigad att vistas icke annorstädes än på sina gods. Slaget kom icke oväntadt, men det träffade dock djupt, kanske djupast derföre att det kom från Gustaf III:s son. Hans sista ord till manskapet den 16 augusti tolkade likväl långt ifrån någon bitterhet, tvärtom inneburo de en uppmuntran till ära och uthållighet; och från gamla kamrater, från hela den äldre och yngre officerskåren emottog han de mest lysande bevis på deltagande. Sjelfva öfverstlöjtnant Adlersparre lemnade sin plats och drog sig tillbaka till detta så märkliga Sofielund i Eda socken nära Karlstad, der de vigtigaste planerna blifvit uppgjorda. Nu hade då konungen i sin blindhet skjutit undan den gamle pelaren, som stod mellan honom och den nya fordrande tiden. Han tänkte måhända någon gång äfven derpå, då han under de långa höstaftnarne i Schweiz eller under de ensliga dagarne i Tyskland frammanade från djupet minnena af det förflutna. Och nu var Armfelt rest. Från sin förvisningsort