Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jacobs högre Apologistskola. 1 Lärare 1 Dito 1 Dito Kantor Catharina högre Apologistskola. 1 Lärare 1 Dito 1 Dito Kantor Nicolai lägre Apologistskola. 1 Lärare 1 Dito Kantor Adolf Fredriks läijre Apologistskola. 1 Lärare 1 Dito Kantor f Hedvig Eleonoras lägre Apologistskola. 1 Lärare 1 Dito Kantor Transport: Hittills utgående lön. Löntillökning. tSumma. R:dr sk. r. R:dr sk. Nya Elcmentar-Skolan. Upsala Stift. Upsala Cathedral-Shola. Lönlillökning Summa. R:dr sk. r. R:dr sk. r. Gefle Gymnasium. Gefle höyre Lärdomsskola. Hudiksvalls Skola. Rektor 800 — —. Löntillökning. Summa. R:dr sk. r. R:dr sk. r. R:dr sk. r. Önköpings stift. Linköpings Gymnasium. St. Söderköpings Skola. Rektor 1 Lärare 1 Dito 1 Dito Kantor Gymnastikläraren Skara Stift. Bibliothekarien Läraren i Naturvetenskap . Hittills utgående lön. Löntillökning. Summa. Löntiilökning. Summa. Löntillökning. Strengnäs Gymnasium. Strengnäs högre Lärdomsskola. Nyköpings högre Lärdomsskola. St. „ lön Lontillokmng. Summa. R:dr sk. r. R:dr sk. r. 150 150 — Läraren i Teckning — Askersunds Skola. Löntillökning. Summa. Fahlu högre Lärdomsskola. Löntillökning Summa. R:dr sk. r. R:dr sk. r. Sala Skola. Löntillökning. Summa. Jönköpings högre Lärdomsoch Apologist-skola. — , Lunds Stift. Lunds Kathedral-Skola. St. 4 Hittills utgående lön. Löntillökning Summa. R:dr sk. r. R:di*;sk. j r. R:dr sk. r. 300 _ — 300 — 210 210 Malmö hägre Lärdomsskola. Löntillökning. Summa. R:dr sk. r. R:dr sk. r. R:dr sk. r. Löntillökning. Summa.
Nej; Har han kanske återigen fått några af sina anfall? Så mycket värre, om han råkar Arnman. Erika. Arnman, säger du? Är Arnman här? Birger. Ja! – och det är just hvad som bedröfvar mig; han är nyligen anländ, utan att någon af oss märkt honom, förr än han redan samtalat med Gabriella. Hon berättade naturligtvis vår tillämnade Götheborgsresa, på hvilken han genast beslöt vara oss följaktig. Erika. – Himmel Det kan, och får inte ske! Birger. Som du säger Men huru kunna afböja det? huru, utan att stöta honom, kunna undandraga sig hans sällskap? Erika. Vi måste uppbjuda all vår förmåga, att för i morgon göra färden om intet. Gud bistå oss! Birger. Det var en olycklig händelse, denna Arnmans kärlek. Det gör mig ondt om den unge redlige mannen; – hans känslor äro lika trofasta som varma; – och ännu mer smärtar mig Gabriellas öde, ty jag fruktar, att hennes böjelse för honom, nu mera inte är tvifvelaktig. Birger. Du har rätt; – det är, i sanning, en svår omständighet. Det vore måhända bättre, att låta oss alla resa. Du kan ju likaväl ha ögonen med dig under resan, som här hemma. För öfrigt skall det väl en gång komma till förklaring, och ju förr han friar, desto bättre; – Nej får han ändå, såvida inte far blifvit alldeles dårhusmessig. Erika. Men du vet, Birger, att gubben har en särdeles kärlek för den unge Jaktlöjtnanten; – tänk om han slutligen ger sitt samtycke. Birger. Om! nej, det svär jag vid min arma själ, skall aldrig hända! ehuru gubben, när han slår sig på tvären, mången gång är galnare än Anton. Likväl, förr än Jaktlöjtnanten friar, kan ingen visa af honom. Det skär mig i hjertat, att vi ska’ vara tvungna göra honom en sådan sorg. När jag tänker på någonting sådant, som att jag skulle skiljas från dig, Erika, då vet jag hvad han får lida, ... och det till för vår skull, som ... Gud låte inte mig också bli galen, men ofta käns mitt hufvud varmare än det varit. Erika. Misströsta inte, gode Birger.
Den som bifaller att 11 §:n i nu gällande ansvarighetslag för Statsrådets ledamöter, så lydande: ”Hvad emot Statsråds-prot. intill den dag, då riksdagen börjas, under då påstående riksdag icke anmärkt blifver, derå må sedan vid påföljande riksdagar åtal icke äga rum,”— skall bibehållas och blifva 11 § i det nya förslaget, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; 23 H. 43 354 D e 11 j April. Vinner nej, beslutar R. o. Ad., att, på sätt LagUtsk:s förslag utvisar, hittills varande 11 § i ansvarighetslagen derut ur uteslutes. Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 73. Nej — 26. Gr. Spens: Hr Cederschjöld behagade instämma i min framställning, att först efter pröfningen af bela det närvar, förslaget till ansvarighetslag företaga frågan om det stadgande, han i samma lag önskade få infördt i afseende på Statsrådets ledamöter i ett visst fall; och är det derföre jag nu anser mig skyldig begära det Hr Cederschjöld ville uppläsa ett förslag till redaction af en sådan §. Hr C eder schjöld: Delta förslag skulle lå följande lydelse: Hvad i denna lag stadgadt är, gälle äfven i de (all, då Regeringen föres af Statsrådet. Jag anhåller om Hr Frih. o. Landtnäs propos. derå. Frih. Cederström, Jacob: Jag hemställer till Hr Cederschjöld, 0111 han kan tycka, allden nakna uppställning, hvarå han begärt propos., kan vara tjenlig. Meningen måtte väl vara dm, att Statsrådets ledamöter, då de med konungslig makt styrelsen föra, skola för sina beslut ansvara, likasom för sina rådslag inför Konungen; och detta blir något annat än Hr Cederschjölds nakna framställning, ehuru meningen kan vara densamma. [Jr Cederschjöld: Jag kan ej förstå anledningen hvarföre Frih.
Jag vill visst icke dervid gå så långt som att befordra biskopslönernas indragning. Tvertom tror jag att de behöfvas ganska väl. Deras tillsyn öfver skolornas gång, deras inspectionsresor inom pastoraterne, allt detta är högst nödigt om det rikligt handhafves. De kunna således icke undvaras; men man kan väl göra sig begripligt att. det kan vara nyttigt att deras löner jemkas lill uphäfvande af den ojemnhet, som dervid nu eger rum, så att icke,en Biskop t. ex. har 5,000 R:dr b:ko under det en annan har 20,000 R:dr b:ko. En sådan jemkning kan åstadkommas, och ehuru jag vet huru ömtålig denna sträng är att vidröra för att en gång låta den ljuda, så tycker jag att detta icke skulle vara förgäfves uti en tid, då dessa strängar ofta gifva en serdeles dissonance i samhället. Hvad jag nu haft äran framföra må gälla hvad det kan. Det innehåller blott premisserne lill den enkla conclusion jag vill deraf draga, att då jag visserligen icke kan få hvad jag i detta fal! önskar, jag nöjer mig med att anhålla att R. o. Ad. måtte bifalla och antaga det uti Frih. Raabs vid nu föredragna Betänk, fogade reservation framställda förslag till underd. skrifvelse till K. M. Frih. Raab, Carl Adam: Såsom af Betänk, synes, så innefattar detsamma utlåt, öfver tvenne till Ekon.Utsk. remitterade motioner, af hvilka den ena innefattar förslag till indragning af nio Biskopsembeten och lönernas användande till förbättrande af det lägre presterskapets lönevilkor samt nedsättning af de Irenne återstående Biskoparnes löner; allt efter innehafvarens afgång. Den andra motionen åsyftar en reglering af Biskoparnes löneinkomster.
”Tro mig,” – slutade Grefvinnan sitt långa tal om det verkligen tänkvärda i Elins bortgiftande – ”tro mig, för oss är lyckligare att som hustrur kunna älska våra män, än att som lättrogna flickor inbilla oss vara kära i våra Fästemän.” (Detta sednare utsades på ett sätt, så olika Grefvinnan Ringschölds vanliga, att Fru Wahl sedan alltid trodde, att Grefvinnan den gången talat om egen erfarenhet, och till sin ytterliga förvåning fick hon slutligen händelsevis veta, att Grefven och Grefvinnan Ringschöld verkligen hade gift sig par amour.) Fru Wahl ”lät icke undervisa sig.” På Grefvinnans alla anföranden svarade hon med sitt eviga: ”Ack, bästa Elenor! tänk icke på att gifta Elin,” och upprepade det ännu en gång, sedan Grefvinnan tystnat. ”Men hvarföre icke då?” frågade denna sent omsider nästan otåligt. ”Derföre att Elin – för det Gösta derföre att Elin ..” stammade Fru Wahl, lika brydd som om hon haft egna hjertans hemligheter att bekänna. Grefvinnan drog upp sig och sade stolt: ”Kusin Inga är väl god och icke förblandar min dotters namn med ett så lågt och föraktligt, som den der gossens.” ”Jo, Kusin Eleonor, efter vi nu äro öfver den svåra inledningen, vill jag utan vidare omsvep säga att jag just är kommen hit, för att tala på en och samma gång om Elin och Gösta,” genmälte Frun ganska rak, och nästan något lifligt. Grefvinnan hade aldrig förr sett sin Kusin Inga så kavat. Det just höjde henne i Grefvinnans ögon. Utan att svara satt hon, färdig att höra. Fru Wahl teg en stund – sade derpå ömt och innerligt: ”Ack, bästa Eleonor, tänk icke på att gifta Elin. Det är omöjligt att du icke ser hur det är med henne – Redan som barn lefde ju Elin blott i sin tillgifvenhet för Gösta – Hon är en Ängel – Hon vet din vilja – försöker att icke sätta sig emot men går under.” ”Redan som barn! Barnsligheter.” – ”Ack nej, nej, – det är blott allt för allvarligt!” – ”Gå under! Ingen går under i kärlek i våra tider. Tro mig.”
Verdis Den stumma » Betty Hennings uppbygger vår teaterälskande allmänhet med sitt rika konstnärskap, lånar oss broderlandet i söder IX. ytterligare en af sina bästa sceniska förmågor. Första mötet. gafs nämligen i söndags afton för tredje gången och för ganska väl besatt salong, nu med hr Efter en lång, tung dvala vaknade S o n j a m e d i Gerhard Hjelms roll. — skildes från sin uppgift på ett i ordets hela mening huru det k o m m i t dit? — det var m e d att fatta öfverlägset sätt, som icke allenast lät denna, en af detta hennes första s ö m n t y n g d a tankar kämpade. styckets bäst tecknade och sannaste karaktärer, S å fick då ändtligen Marie upp gardinen på komma till sin fulla rätt, utan äfven åt intrycket af glänt; en strimma bjärt solljus föll fram öfver det hela och särskildt af den allt igenom roliga förhennes hufvudgärd. Papperet i hennes händer — sta akten förlänade någonting friskt och upplifvande, var ett bref, h o n förstod det genast af stilen, ett som saknats vid de föregående föreställningarna. H r Poulsen, som vid sin första entré helsades med Hennes hjärta började häftigt klappa. en liflig applåd, hyllades under aftonens lopp med Hur vänligt, hur kärleksfullt att så snart k o m m a flere, väl förtjänta inropningar. ihåg henne. E n innerlig tacksamhetens och den I onsdags uppfördes » E n skandal », skådespel i ljufva hängifvenhetens k ä n s l a för den långt aflägsne 4 akter af Otto Benzon, med hr Olaf Poulsen i f ä s t m a n n e n v ä r m d e hennes b l o d; det var dock etatsrådet Hansens och fru Betty Hennings i Karen icke allt s å d ö d a n d e tröstlöst, så trist, s å tungt, W a h l s roller, samt » Skvaller », bagatell i 2 akter af s o m det ännu i går syntes henne.
Ion Zevin stil! verkningen, unden änen ,833—1889, i sraden anvisat ett ealeulenadt öfverskott as 82,186 R:dn sk. 1 n., som 5 berörde anslag u^pstode derigenom, att, säsom lÖljil »s den förändrade regleringen med geväns-sabnikationen i Riket, unden ds nämnde änen, ett minskadt antal gevan lomme lön Kongl. Naj:ts oell Kronans räkning att tillverkas; sä torde Kders Kongl. Naj:t, i enligliet nied nedan sattadt Nödigt beslut, vilja till Rikets 8tänden nu alternativt öfverlemna, luiruvida laerörde förskott as gevarsanslaget antingen mä betäekas, genom lö,säljning as de» till Larl Lustass 8tads egendom liönaude uijöltjvarn, samt akenoell ängsmark, livilka, njljiskattade till ettsammanlugdt vunile at minst 33,000 R:dn Råneo, såsom för Kaetoniet ieke beims - 20 lige, äro för 8dat8V6rked8 räkning utarrenderade, omod odd ärligt arrende st 17^ tunnor io ka^ar 8^gnmä1 oell 1,284 l»:dr i eondand, eller om, ensi-, i gild fgll, keviljanded r>f fortfarande ärliga anslag löi' gevärsdillverkningen i Diket mi Klifver nödigt, gil fräga om förevarande förskotts ätergäende mä förfalla; livarjemts oell 80m, elter meddelandet r>f ofvankerörde förskott, någon keliällning 5 gevärsanslaget lör föregående ären ieks linnes, livarmed gevärstillverknings-utgifter mä kunna under detta är kestridas, Dders Dengl. l>Iaj:t lärer vilja at
Småland är Rikets folkrikaste provins, och det torde icke vara utan skäl, som Småländningarne med förtröstan vänta af R. St:r att de skola göra Småland delaktigt af den lycka, som lättade kommunikationer .medlöra; ty hittills hafva de icke erhållit några anslag hvarken tili kanaler eller annat. Gr. Björnstjerna: K. M. har för denna bana begärt4,365,000 Rdr; TJtsk. har ökat summan med mill. och dragit vägen några mil högre upp, eller till Lagaådalen. Man har till stöd för detta förslag ordat om huru förbindelsen med grannstaterna derigenom skulle befordras. För min del har jag svårt att inse detta. Men låt så vara. R. o. Ad. har nyss ansett en förbindelse ieke blott med grannstaten, utan med brödralandet Norrige nu vara för dyr, då dertill fordrades 1 mill. Rdr. Jag hemställer då om det är skäl att gifva 2£ mill. för att åstadkomma lättare förbindelse mellan Lagaå-dalen och Finja-sjön. Visserligen har en värd ledamot påpekat, att om Skåningarue fiugo sköta sig sjelfva, skulle de nog åt sig inrätta både jernbanor och annat. Jag trodde icke att Skåne hade något att beklaga sig öfver vid jemförelsen med andra delar af Sverige. Jag trodde tvärtom att Skåne var både mindre beskattadt och roteradt än öfriga provinser. Att här antyda att Skåningarue skulle befinna sig i ett slags jäsningstillstånd, att de skulle vända sina blickar åt södern, att Skåne kunde blifva ett Svenskt Schleswig-Holstein, detta är verkligen nog eget. Vore ställningen sådan, borde vi visserligen skatta oss lyckliga om det onda kunde afhjelpas genom 2| millions anslag; men så är ej förhållandet. Jag vet att Skåne är lika innerligt tillgifvet Sverige, som, trots något af de gamla landskapen. Slutligen då R. o. Ad. förut afslagit alla anslag till de jernvägssträckningar, som ännu icke äro fullt undersökta, anhåller jag på samma skäl om afslag äfven fi detta Utsk:s förslag. Frih. Raab, Adam Christian:
Deremot anser Utsk. både rättvisa och mensklighet påkalla sådana förändringar i bysättningslagen, att ifrågavar. tvångsmedel ej må utsträckas längre än ändamålet oundgängligen kräfver.” Jag kan ändå icke begripa hvilket detta ändamål egentligen är, då man i alla fall kan taga allt hvad gäldenären äger, och dertill äger man rättighet genom utmätning. Ändamålet att han skall betala, då lian ingenting äger, är icke något ändamål, allt detta utgör icke något skäl för bysättningens bibehållande. Slutligen säger TJtsk.: ”äfvenledes skulle den verkan och det ändamål, sorn åsyftas med bysättning, upphäfvas, om någon annan tidsgräns derföre stadgades än den, sorn ligger i naturen af densamma, eller att tvångsmedlet upphör, så snart anlednm lill dess begagnande ej mera finnes.” Det är bra hårdt, att den, som icke har något att betala med, skall sitta instängd så länge tills han kan få något till sin borgenärs förnöjande. När han icke har det minsta att betala med, och icke får eller kan arbeta sig till någon förtjenst, så vore detta detsamma som att säga till en tjuf: medlet alt stjäla en gång till har du ännu qvar, så länge du har händer och fötter, derföre hör du hela din lifstid vara inspärrad. Det är precist samma förhållande. Efter nu så olyckligt inträffat, att bysättningen, så godt som af sig sjelf, sedan räntans föregifvande är afslagen, måste qvarstå, får jag endast nämna, att jag helt och hållet i det fallet förenar mig i Ur von Rööks reservation och anhåller om återremiss, på det att åtminstone den gräns, som i denna reservation finnes utsatt, må blifva iakttagen, att icke en menniska måtte få sitta flera år för en skuld, som han ej kan betala; och jag skulle anse, som jag förut haft äran nämna, att utmätning vore det bästa correctivet, och att man sedan bör Jemna gäldenären tillfälle att sjelf försörja sig. Mot sjelfva punkterna får jag ytterligare anmärka följande : I usta §:n skulle jag önska ett litet tillägg, så att den Den ig September c. m. lomme att lyda:
Under sådana förhållanden hafva också Konungens rådgifvare vid de få tillfällen, då så beskaffade undantagsfrågor förekommit, ansett sig böra med en viss liberalitet gå till väga, och hafva således dervid begagnat undantags-systemet. Det är för öfrigt alldeles omöjligt att kunna belt och hållet undvika detta systeme utan att bereda menliga påföljder. Hr Skogman har ganska riktigt yttrat , att det gifves tidsförhållanden , hvilka påfordra förändringar eller undantag från ett förut bestämdt stadgande, enär de deri ej kunnat vara förutsedda; hvarföre det bör bero af statsförvaltningen att med urskiljning och försigtighet få begagna den undantagsrättighet, som åtminstone hittills icke varit densamma nekad, men som nu blifvit anmärkt, såsom bevisande ett skadligt systeme, hvilket måste bero deraf, huruvida undantagen saknat gilltiga skäl och anledntr, hvilket af anmärkntn ej inhemtas. Uti 3o:de punkten har Utsk. anmärkt att, i anledn. af Öfver-postdirecteurs-embetets förslag , att bref ej måtte få medföras af enskilda resande och allmänna transport-inrättntr till lands och sjöss, Konungens rådgifvare väl icke tillstyrkt, att i afseende på de förstnämnda ett sådant förbud skulle äga rum, emedan det hade innefattat en inskränkning i den enskildes frihet, men i afseende på diligencer och ångbåtar ansett, att en bestämd gräns borde utsättas för deras rättighet att framföra bref. Såsom motiver för detta tillstyrkande torde få andragas, att dessa forslingsinrättntr äro ämnade för passagerare och större paketers förande, och det ingår således icke i deras ändamål att blifva postförare. Det är också alldeles gifvet, att de inkomster Staten och således R. St. af Postverket beräkna, skulle betydligt förminskas, om brefföringen blefve fri för alla sådana transport-inrättntr, som för andra ändamål tillkommit.
Hvad först angår den ifrågastäilda förteckningen, får Utskottet upplysa, att en sådan finnes dess förra Betänkande bifogad, äfvensom att, sedan Utskottet, i afseende på förbudens upphäfvande, på sätt här nedan förmäles, afvikit från dess förra förslag, en ny så beskaffad förteckning jemväl blifvit i öfverensstämmelse dermed upprättad oell barbos bilägges. Beträffande dernäst den yrkade speeificationen af sådane varor, som, hittills tillåtne blifvit hänförde under förut förbudne artiklar, har Utskottet, vid sjelfva Tull-Taxe-förslagets granskning, tagit nödvändigheten häraf i öfvervägande, äfvensom huruvida de omförmälde apotheks-varorne jemväl kunna böra under serskilda rubriker upptagas; och får i sådant afseende hänvisa till besluten här nedan öfver detalj-bestämmelserna i Taxan; men hvad deremot vidkommer det anmärkta uteiemnandet af tallkottar och tallstrunt, förmodar Utskottet denna artikel vara i så ringa nion föremål för speculation i handelsväg, att den ej skäligen må erfordra serskild speci fication, utan lämpligen kunna hänföras under den i TullTaxan sist införda rubrik för utelemnade varor i allmänhet.
Utskottets ledamöter yttrade härvid enhälligt den mening, att de stadganden uti nu gällande grundlagar, i följd af hvilka för närvarande så många medborgare från representationsrätt äro uteslutne, ehuru de för öfrigt i hvarje afseende befinna sig uti samma förhållanden, som de, hvilka en sådan åtnjuta, borde upphäfvas, hela representationsrätten grundas på val, och valrätten utsträckas så allmänt, som med samhällets förnuftiga anspråk på sjelfständig samhällsverksamhet, sakkännedom och upplysning, såsom nödvändiga vilkor för en väl ordnad representation, vore förenligt; och, vidkommande valsättet, beslöts, till följd af derom anställd omröstning, att de valberättigade skulle, för valrättens utöfning, indelas uti valafdelningar eller klasser. Inom Utskottet utsågos, i anledning deraf, kommitterade till att på dessa grunder utarbeta och till Utskottets pröfning framlägga förslag till ny vallag och öfriga till fullständig Riksdagsordning hörande stycken. Ett sådant förslag hade ock utaf de kommitterade blifvit utarbetadt, till Utskottet inlemnadt och på dess bord lagdt, då Kongl. Majit till Rikets Ständer afgaf Sin, den 1 Maj daterade, Höga Proposition, jemte förslag till ny Riksdagsordning, till en dervid fogad serskild artikel, samt, i sammanhang dermed, till ny Regeringsform. Dessa Höga förslag hafva Rikets Ständer till Utskottet öfverlemnat i afseende å den af grundlagarne föreskrifna åtgärd, och Utskottet har, efter deras emottagande, ansett sig af undersåtlig vördnad böra i främsta rummet företaga dem till grundlagsenlig behandling.
St-.r bifalla en' af StatsUtsk. i en sednare punkt gjord framställning, som förrycker hela sportel-beräkningen. Yi hafva ännu icke kommit till denna punkt, men jag anser mig på förhand kunna säga, att jag för min del ej finner densamma innefatta något särdeles farligt. Deri omförmiiles det förhållande, att Den 23 Mars e. m. 3 K 5 under det att såväl i Götha HofRätt som i PIofR:n öfver Skåne och Blekinge alla dit ingifna handlingar emottagas af en och samma tjensteman, hvilket med rätta anses vara beqvämt för parter, så är deremot i Svea HofRätt liandlingarnes emottagande fördeladt på tre särskilda personer. Frågan om förändring af detta förhållande till likhet emellan samtlige HofRaie var föremål för mycken öfverläggning inom Komitéen, men komiterade kunde ej derom öfverenskomma. Götha HofRätts och den Skånska HofRrns ledamöter förklarade, att de icke kunde upoffra det hos dem vedertagna mera rationella sättet, och Svea HofRätts ledamöter åter tillkännagåfvo, att de icke kunde öfverlemna ifrågav:de bestyr till en enda person. Följden blef, att den nuvande olikheten föreslogs att bibehållas. Nu har emellertid äfven StatsUtsk. fästat sin upmärksamhet vid denna olikhet, ansett densamma böra undanrödjas och derföre framställt en oskyldig önskan. att . K. M. måtte reglera ifrågavar:de förhållande i Svea HofRätt i likhet med det, som äger rum i de tvänne öfriga. Denna framställning är gjord endast i önskningsform och onekligt är, att den har ganska mycket för sig, hvarföre K. M. jemväl updragit åt Just.DeparCt att tillse, huruvida, då HofR:ties arbetsordning kommer att definitift fastställas, den ifrågasatta regleringen af bestyret med handlingarnes emottagande kan äga rum. Den af StatsUtsk. uttalade önskan innehåller således ingenting oskäligt. Men, säger Hr Carleson, hvarje förändring i göromålens fördelning emellan tjenstemännen inverkar på sportel-beräkningen och rubbar följaktligen en af löne regleringens grunder.
Banco - Fullmägkige böra icke eller, i anledning af Riksens Ständers af Eders Kongl. Maj:t i Räder äberopade Underdäniga Skrifwelse undck ben i<s Junii izos, i undcrdänighet förtiga, huruledes, uti senaste Banco - Utskottets för Banco - Fullmägtige under d. 14 Junii samma är utfärdade Instruktion, endast dek af Riksens Ständer fattade Beslut om werkställigheten af i fräga warande Realisation blifwit till Banco» FullmägligeS nogaste efterrättelse öfwerlänmadt. Den ZO Octsber. 4835 Banco«Fullmägtige utbedja sig stuteligen ben Näden,att underdänigst fä instämma uti Banco - Utskottets yttrade undcrdäniga önskan och säkra titlfbr, sigt om Eders Kongl. Majus fortfarande nädigstr hägn och omwärdnad för Rikets näringar och handelsrörelse, till winnande och bibehållande af den öfwerwigt pä handelswägcn, som för Banquens operationer i all, mänhet, men i synnerhet för den förestäende Realisationen af Riksgälds - sedlarnc kan ästadkomma det säkraste stöd och den pälitcligaste stadga. Banco - Fullmägtige framhärda med all Undersätelig Nit och djupaste Wördnad Stormägtigste Allernädigste Konung Eders Kongl. Maj:t§ Undcrdanigste och tropligtigste Tjenare och Undersåtare. Pä Riddcrskapct och Adelns »vägnar: kskisn kerken. L. I^a^erbrin^. Pä Präste Stän-deks wägnar: 6ustak ^lurra^. korZ. ^Iurber§. Pä Borgare Ständets wägnar: L. L. OIZankur§. O. ^esistunä. L. 6. Lliliolm. Pä Bonde Ständet wägnar: kä. krlärtenson. 1^. Olsson.