Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan åtminstone icke för min del begripa, hvarföre lagstiftaren heldre skulle gynna handeln af ett större parti, än af ett mindre. Har lagstiftaren rätt och skäl, att motverka handeln på kredit af bränvin, och ur sådan synpunkt förvägrar utborgaren rättighet att i exekutiv väg utfordra betalning, så måste sådant gälla, så väl om 1 kanna, sorn en ^ kanna. Jag anhåller, att R. o. Ad., med vidblifvande vid sitt beslut ronde §:n, ville afslå Utsk:s förslag. Hr Hjärne: Jag vill icke yttra mig öfver den principen, huruvida det är rätt, att i lag stadga, att man icke får utfordra betalning för bränvin, som i mindre partier blifvit utborgadt, och det är på denna grund Utsk. ansett, att man äfven kunnat bibehålla en sådan princip; men om detta bör gälla för utskänkning, så anser jag likväl, att det är väsendtlig skillnad emellan den utskänkning, som nu är i fråga att så kallas, och hvilken motsvarar den hittills varande egentliga krogrörelsen, och den minuthandelsrörelse, som nu är tillskapad af Utsk. Då RiksSt:n vid flera Riksdagar bestämt denna åsigts tillämpning i afseende på krogrörelsen, och K. M. dertill gifvit sin sanktion, så vill jag nu icke göra någon anmärkn. dervid, och vill derföre godkänna första delen af Utsk:s förslag; men jag anser, att det andra morn., som med någon modifikation stadgar samma påföljd för minuthandelsröfelsen, icke är öfverensstämmande med rättvisa och icke heller kan tillämpas. Man har nemi. afsett med inrättande af serskild minuthandel för bränvin, der bränvin icke får' förtäras på stället, att det skulle öpnas tillfälle för personer, som icke behöfva bränvin för att supa sig fulla, att kunna få köpa mindre cjvantiteter af denna vara på annat ställe än krogen. Om man nu tillser, att detta icke öfvergår till utskänkningseller krogrörelse, sä anser jag, att det under nuvande förhållanden möjligen kunde åstadkomma något godt. Man bör derföre icke lägga några sådana band på denna handtering, sorn kunde ställa den i full parité med krogrörelsen.
Det är förändring uti rättegångsordningen i HofRätterne, och föreskrifter för ändrings sökande i HofRätternes Domar, med tillräckligt rådrum dertill, jag hufvudsakligen afser;och synes mig, alt detta skulle kunna verkställas utan synnerlig förändring i rättegångsordningen vid UnderDomstolarne; men skulle det medgifvas, att äfven der delfåendet af Dom eller Utslag blef grunden för fatalie-beräkning, kunde kanske förordnas, Den i5 December c. ro. att den vid HäradsRälter vinnande parten så tidigt lionie lemna vederparten del af Utslaget, alt det vid nästa Lagmansting kunde förekomma, den tappande då förbunden att sig yttra, huruvida han ville saken vid LagmansRätten fullfölja. Vadepenningar för LagmansRätls och HofRätts pröfning» kunde jemväl, kanske något förhöjde, deponeras, och depositionsbevis deröfver, vid talans förlust, åtfölja handlingarne till nästföljande instans; och torde, i afseende på Doms fullgörande, den tappande parten alltid föreskrifvas hvad honom ålåge att fullgöra, innan honom blefve tillåtet, att sin talan emot LagmansRätts och HofRätts Dom eller Utslag fullfölja. Jag anhåller vördsamligen att denna Motion må till Lagutskottet remitteras. Lades på bordet. Grefve Gyllenborg , Joli. Henning, hade inlemnat ett så lydande Memorial: Ehuru obehagligt det är att föreslå någon inskränkning i Embetsmäns löneinkomster, anser jag mig likväl föranlåten att, under förmodan af billig lönetillökning för mindre väl lönte Embetsoch Tjenstemän, föreslå: att i alla de mål, der Rikets Stän~ der ansett Chartce-Sigillatce-afgiften icke böra fordras j Utslags lösen icke heller må anses äga rumj hälst der Staten icke an - Den 15 December e. m. sett lämpligt att fordra någon afgift, det vill synas som Dess Embetsman icke ägde att någon sådan fordra.
M. jemväl i Nåder förklarat, till Riksgälds-Conloret återbetalas, mäste en omedelbar inbetalning till delta Verk af ifrågavarande lån, jemte derå upplupna räntor, vara förenad med minsta besvär, omgång och tidsutdrägt; och då härtill dessutom kommer, att alla i sednare tider utaf allmänna medel till nedbrunna städer utgifna byggnadslån bevakas och bokföras af Riksgälds-Contoret, som liilikainfordrarochanvänderdeföreskrifna ränteoch -capital-inbetalningarne å samma iån, så hafva Rikets Ständer godlfunnitjatt, i likhet med hvad som vid sednast förflutna Riksdag beslöts, röra 11- dedetdessförinnan till sladenWexiös återuppbyggande anvisade låne-understöd, jemväl medgifva, att den åt Stats-Contoret, genom K. M:s Nådiga Bref af den 18 December 1843, uppdragna befattning med ej mindre mottagandet, granskandet och vårdandet af skuldförbindelserna samt intecknings-handliugarne för det samma stad beviljade nya byggnadslån, än infordrandet och uppbärandet af de derå föreskrifua ränteoch capital-inbetalningar må a| Riksgälds-Contoret öfvertagas; och få Rikets Ständer, i afseende på verk - 1 ja Expedilions-Vtskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o ju ställigheten af denna befattnings sålunda beslutade öfver■flyttning, i underdånighet anhålla, det E. K. M. läcktes anbefalla Stats-Contoret att, jemte aflemnandet af redan inkomna lånehandlingar, på Riksgälds - Coniord i laga ordning öfverlåta alla de rättigheter och fordringsanspråk, som, med hänsigt till nu ifrågavarande lån, blifvit Stats-Contoret, genom högstberörda Nådiga
Du drack öl sist du var i Stockholm, och låter jag dig nu dricka öl igen, så säger publiken naturligtvis att det är jag som repar upp mig, och då är det slut med mig. » » Du låter mig j u inte drika öl » h ä h ä, » svarar han och ser så mild ut som en sol öfver ett rågfält. Men jag känner krutet jag. Inte ens ett fyrspann mulåsnor kan få honom ut ur tunnan nu, mycket mindre då jag, som är ensam! Senare: Jag har setat en lång lång stund hos » Turisten » och » tänkt ». Ja, Gud välsigne dem, som ordnat Turistutställningen, det säger j a g! Där finns Norrlandsluft och Norrlandsdrömmar, ro och svalka. Också går jag alltid dit, när jag är ledsen, lider af hemlängtan eller någon annan ve. Storbofallet i fonden m e d sin lefvande is och sitt rinnande vatten, hur lugnar det inte och friskar det inte upp sinnet? Och fjäll197 landskapet i sommardräkt! — Ja där har jag stått i timmar och riktigt supit in den rena höga luften. Men det där förstår nog bara Norrlandsfolk. Allra kärast är ändå » Lapplägret », i sitt skymundan, där jag hållit söndag i dag, lapplägret under den djupblå natthimlen, där stjärnorna tindra så kalla och klara! Renarna sof ver, lappen sofver på sin skidbädd; hunden sofver; själfva snön är trampad och trött. Det är bara En, som vakar, En, som är lapparnas Fader och stöd, människorna må förtrycka, förtrampa, » förSkansa » dem bäst de vill! Men nu blir jag tråkig! Jag får be så grufligt mycket om ursäkt, men det är Ruffens fel, som trilskas! Nog kunde han ha dröjt med det till dess vi kommit h e m! Men männen är inte vana att passa sina stunder, d e! Våra kvartals och halfårsprenumeranter, hvilkas prenumeration utgår med juni månad, erinras om att nu omedelbart förnya densamma, på det intet afbrott i tidningens expedition må behöfva uppstå.
Då denna fond användes endast till disconlering af vex!ar, då anser jag liden först vara inne, att Baucodisconten till Riksg.cont. öfvertlyllas, såvida då Riksg.cont. kan hafva behof af dessa capitaler för andra ändamål. Dessa ändamål, som äfven uti BancoUtskis förslag äro till någon del omnämnde, vore, att använda dem till att bilda associalionsbanker i ot terne med en del private delägare. Då våra nuvar. privatbanker upphöra och andra banker uppkomma i deras ställe samt man anser, alt några privatbankssedlar icke vidare böra vara i omlopp, utan att alla våra allmänna rörelsemedel, med undanlag af privata invisningar och vexlar, böra vara bancosedlar, dä tror jag måhända det vore lämpligast, att Staten bade sin hand med uti dessa provinsbanker och alt det blifver associalionsbanker emellan Staten och enskilde. Huru och på hvad sätt detta skall uppgöras, det blifver en annan fråga, som måhända för närvar, det torde vara alltför tidigt att vidröra, enär jag förmodar, att BancoUlsk. inkommer med något vidare utlåt, i afseende på förhållandena med privatbankerne. — Banken kan äfvenledes hafva någon fördel af att sjelf dirigera Baneodiseontens utlåningar. Det kan måhända behöfvas, att någon indragning på lånerörelsen eller någon öfverftyltning af en och annan del deraf från ett ändamål till ett annat, som är angelägnare, bör äga rum, och då är Bankens tillgång i Discontfonden så beskaffad, att Banken väl deraf kan använda någon del till att låta utgå uti en nyttigare lånerörelse och som bättre befordrar allmänhetens bästa. Den 9 punkten af Utslcs utlåt, skulle, om hvad jag anser vara det rättaste af Utsk. antages, till största delen förfalla och blott sisla mom. egentligen komma alt qvarstå eller att: ”den uppkommande behållningen må kunna användas årligen lill inlösen af de lill Banken utgifne obligationer, genom uppköp af så Den 18 December e. m. 493 stort antal obligationer, som i sådant afseende erbjudes och tillgängen medgifver.”
' Dä, som sagdt är, en tilbörlig säkerhet för Landtbo - LomrL<ckeo8 bestånd i närwarande stund svårligen lärer stä at winna, wore förmodeligen den utwägen förknippad med mindsta olägenhet at genom Upbud och en flags Lagfart lemna wederbörande arftagare och fordringsägare öppet at, inom wist tid, bewaka deras rätt; hwarigenom Landtbo ätmindstone sedermera kunde wara försäkrad om rolig besittning efter LoittraÄets innehåll: men som med nästan fullkomlig wisthet kan förutses, at äfwen denna utwäg icke nu skulle blifwa antagen och det säledes wore öfwerflödigt at L någon närmare äetail af detta ämne sig inlåta; sa lärer man böra wara betänkt uppå at, til winnande af den ofvannämnda jämnkningen, förestå nägot efter omständigheterna bättre lämpadt medel, och torde detta, med sa mycken mildring, som möjeligt är, af det obilliga i sjelfva saken, bäst kunna ste genom någon arfvinge förbehällen rätt at, s» 246 dä arfwejord blifwit borrtlejd, fä til wiff tid ifrän Jordägarens död instränka Landtbos besittningsrätt» En besittningstid af mindst rZ är, derest LontraÄsy ej dessförinnan til ända löper, anfer jag böra Landtbo i sädan händelse förbehällas, derest ej arfvinge kunde wisa, at ^rrenäct more allt för lägt i jämuförelse med Egendomens beskaffenhet wid LandtbvenS tilträde. En ordentelig
Hdngö ofweu cfgifteu för be ^cdnunn^Pannoi-, bnnlba blifivtt aiu mdlöc bo® konungens 25efallmng8^af«?on&e till betjagnaitbe ittt n. n. £ogöm, fou du 18 » » 58 ro S<S SI/ ■e O o‘ ro 2 ro o 5 ro o £/ 3 Cfti Ö »a 2 «-! cx cs »: 2^ 5 — ro S* o -C5» ä co_ CO C?0 rk ro c m ;:bra terminen. Ö <2 ra SS ra SS Ö 25egagnabe 3:bje terminen. ra 53 ra SS 9 6 ra & « BB SSegagnabe alla terminente. ra SS ra SS 3 2 11 1 ra - js SS »nmma. i 9 3 18 ra 53 I 13117 sifgift. gör 9>an-' nerymb. ra oo gör minu» tering» rät» tig&et. ra r? ö 4^ 2( nmavfeä: ©å åita^a^aratcf biiunit till ficcjaguantie uppgifna, tor uti ferffUb cohunii faSant föv fjmavjc elaf? pamtetpmb itrmävfaS. (26) Xill&ör 95eroilIningS-'görorbuingen 1851. éfivevöicg fran CajceriugojJtångöcii uti H. 17. ©taö för «r 18 * * Sorn betala för ^aftigbeter, <yabvif'3 000 (Snffitbc pcrfoiterö S3ctjentng 00 ©teeri c pcrfoner, feni äve fine egne . VX. ©töö för år 18;
Då denna afgift utgjort: år i836, 8,657 R:dr 33 sk. 4 r:st.; 1837, 8,247 ^:<^r 9 sk‘ 2 r:sl:*’ oc^ *838, 8,277 R:dr 4 sk* 10 r:st., eller i medelbelopp 8,393 R:dr 47 sk. 9 r:st., anser Utskottet sig böra tillstyrka, att Riksgälds-Contorets årliga inkomst af nämnde afgift må beräknas till 8,4oo 7:o. Kort-stämpelafgiften. Denna afgift har utgjort: år i836, 10,949 R:dr 45 sk. 6 r:st.; 1837, 9,783 R:dr 20 sk. 4 r:st* och i838, 6,668 R:dr 33 sk. 11 r:st., eller i medeltal 9»i34 R:dr 1 sk. 3 r:st.; men då Rikets Ständer, i anledning af Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 32 och Utlåtande N:o 37, förhöjt stämplings-afgiften från 6 till 8 sk. för hvarje kortlek, uppkommer deraf 33 ~:dels procents tillökning; hvadan Utskottet vördsamt tillstyrker, att denna, till Riksgälds-Costoret ingående afgift må beräknas till 12,000. Summa R:dr 4,Ö9i,4oo: Stockholm den u Bil, till Bevillnings-Utskottets Betänkande, N'.o 50. 7 Tj i t. A. Tabell, utvisande de af Rikets Högloft. Ständer beslutade förändringar uti nu gällande Import-tullbestämmelser, jemte det i följd deraf f örmodade resultatet. Nedsättning Förhöjning
Det behöfs ej påminnas, att venstra stranden ännu tillhör Preussen, och då jag nu tillbragte natten i St. Goar, så kan jag säga, att jag om dagarna vistades i Nassau, om nätterna i Preussen. Förrän jag i St. Goar öfverlemnade mig åt sömnen och den preussiska örnen, gjorde jag en vandring till Lurley, en åtminstone 800 fot hög klippa, en half timmas väg från Goarshausen, och klättrade ett stycke upp i dess remnor, der knappt några grässtrån och små buskar finna näring. Dess fot sköljes af Rhein, som här, instängd af kala berg, bildar en äfven serdeles djup bassin, i hvilken vattnet blott långsamt väller nedåt. Endast några fiskarekojor ses här och der i bergsskrefvorna. Den svarta basalten, hvaraf klipporna bestå, ger äfven vattnet en mörk färg, och det hela är underbart ödsligt och dystert. Lurley isynnerhet blickar hotande ned, så att väl sagan om sirenen, Lore-Ley, här lätt kunnat göra sig trodd. 14 Hu! luften är sval i qvällen, Och dystert brusar Rhen; Blodfärgade glimma fjellen I aftonsolens sken. Den skönaste jungfru blickar Från buskars dunkla snår; Sin strålglans smycket skickar Ur hennes mörka hår. Med gyllene kam hon reder De rika lockars tal; En sällsam sång hon qväder, Den sång gör lyssnarns qval. Betagen, på skumma vågen En seglare den hör; Han tankfull blir i hågen. Blott vågen skeppet för. Det stöter mot dolda grunden, Sitt rof snart djupet tar: Mön skrattar så hemskt på stunden Vid bergens återsvar. Följande dagen betraktade jag åter Lurley från ångbåten och lyssnade förgäfves efter det sexfaldiga echo, som en på motsatta stranden placerad karl, enligt ångbåtsbolagets föranstaltande, bjöd till att framlocka medelst tutande i ett horn och afskjutande af gevärsskott. En stark sydvind afprutade hans förhoppningar och passagerarnes väntan med fyra, om ej fem sjettedelar. Ännu en gång vidgar sig dalen något litet i trakten af Oberwesel, en urgammal stad, och pryder sig med åkrar och trädgårdar.
Maj:t, på det bemälde Sekreterares kontanta årliga löneinkomster måtte kunna hringas till ett sammanlagdt belopp af 3,000 Riksdaler, täcktes hos Rikets Ständer i nåder äska en tillökning i anslaget till »Befrämjande i allmänhet af jordbruk och landtmanna-näringar» af 300 Riksdaler. Beträffande anslag till de geologiska undcrsöhningarnes fortsättande och utgifvandet af derpå grundade kartor, hemställde Stats-Rådet, det Kongl. Maj:t måtte derom aflåta särskild framställning till Rikets Ständer, men emedlertid föreslå afsättandet af de för ändamålet nödiga medel, att ingå i anslaget till »Befrämjande i allmänhet af jordbruk och landtmanna-näringar» för instundande slatsregleringsperiod, dels med de 50,000 R:dr, som för närvarande äro, till undersökningarne, å Riksgälds-Kontoret anvisade, dels med ett ytterligare tillskott af 20,000 R:dr årligen, C. Undervisning s-anstalter får Slöjderna. Departements-Chefen anmälde i underdånighet, att Styrelsen för Teknologiska Institutet inkommit med underdånig ansökan om tillökning i institutets årsanslag, till förstärkande af lärarekrafterna genom delning af professionen i de matematiska och mekaniska ämnena, äfvensom till arfvoden åt extra lärare och bestridande af högre kostnad vid kemiska laboratorium, samt till diverse utgifter; varande, med beräkning af den tillgång, som skall uppkomma genom förut beviljade hyresmedels indragning från och med det institutets nya hus blifver färdigt, det erforderliga tillskottet upptaget till 6,000 Riksdaler årligen; men då frågan om berörda, äskade, nya anslag vore i viss mån beroende af Kongl. Maj:ts blifvande beslut i följd af 52 Bil. N:o 5 lill Kongl. Majrts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862.
Men sedan grät jag öfver mig själf, öfver att Elsa skulle resa ifrån mig. Ty hon var obeveklig från första stund. Inte var det kärlek till barndomsvännen, som dref henne dit ut, utan, som hon sade, det var utsikten att få slippa ifrån det enformiga slaflifvet vid symaskinen. Och mig ville hon ha med sig. Både Anna och Ragnar skulle taga emot mig med öppna armar, det visste vi ju. Men jag var lika envis som alltid. Förr ville jag komma på fattighuset eller svälta ihjäl här hemma, än jag följde med. Elsa grät och bad mig. Amerika hade alltid varit hennes dröm, tillstod hon. För min del hade hon så länge stridt emot, men detta tillfälle till en tryggad framtid kunde hon inte låta gå sig ur händerna. Hon hade fattat sitt beslut, hon var ledsen att behöfva lämna mig, men hon kunde inte afstå från att fara. Så reste hon, ensam, utan att kunna språ- ket, men med godt mod. Fästmannen hade skickat rikligt med respengar, han var äfven lycklig och väntade henne otåligt. Och jag stannade kvar och fortsatte samma släp som förut. » Fru Möller satte handen för ögonen och förblef tyst en lång stund. Jag vet inte, om hon grät, men jag tordes inte störa henne, utan väntade tyst på, att hon skulle fortsätta. Efter ett par minuter började hon igen, men i en helt annan ton. Förut hade hon berättat ifrigt, liksom jagad af de påträngande minnena, nu talade hon sakta, nästan mödosamt. » De här åren, det är bara litet mer än tre år sedan Elsa reste, hvad de ha varit långa, nästan som tio andra! Så många bref som jag har fått! Alla tre skrefvo de så vänligt, Anna hade ett sådant trefligt rum för den gamla, Elsa längtade att få visa mig sin lilla gosse. Ragnar, han nästan erbjöd sig att komma och hämta mig. Alla tre sörjde de öfver, att jag skulle behöfva lefva så ensam, skrefvo de. Och jag längtade förstås efter dem allesammans, tänk att aldrig få se sina barnbarn, det kändes svårt. Men jag hatade Amerika, och jag skref, att hellre än jag satte min fot i det landet, ville jag sörja mig till döds i det gamla hederliga Sverige.
Fullmägtiges uppmärksamhet i det att, bland annat, till Banken inkommo sedlar, hvilka blifvit förfalskade från 1 till 5 l?:drs valör; hvaraf Fullmägtige, da upptäckten af en förfalskning betydligen försvårades derest Banken i rörelsen utgäfve sedlar, som, ehuru ej sönderrifna, dock vore skrynklade, smutsade och slitna, löranlätos låta förständiga Kassörerne att icke åter utgifva andra sedlar, än sådana, hvilka till alla delar kunde af allmänheten granskas; ett beslut, som, enligt hvad de i 1864 års Revisionsberättelse å sid. 68 intagna reservationer gifva vid handen, var föremål för då församlade Revisorers uppmärksamhet. Då Fullmägtige, i enlighet med deras yttrade, ofvan omförmälda afsigt, till Utskottet inkommit med framställning rörande erforderliga föreskrifter i afseende på sortering och makulering af till Banken ingående sedlar, kommer Uts kottet att framdeles taga ifrågavarande ärende under vidare öfvervägande; och hemställer emellertid, med afseende på hvad i ämnet blifvit upplyst, att den af 1863 års Revisorer gjorda anmärkning för närvarande icke må till någon åtgärd föranleda. För postvexel-rörelsens omfattning är redovisning lemnad i Revisionsberättelserna och Fullmägtige omförmäla de åtgärder, som af dem vidtagits för beredande af verkställighet åt de genom 36 § i Reglementet förändrade föreskrifterna angående denna rörelse, hvaribland, såsom hufvudsakligast framstår att då postvexel utställes till inlösen antingen i Banken eller uppgifvet Lånekontor, vexel, efter insättarens önskan, utfärdas i form af sola eller prima; dock att, i det fall att primavexel afgifvits, sekunda icke tillställes insättare förr än han anmäler primavexel vara förkommen.
Och enär Allmänna MagazinsFondens tillstånd, under tiden, som nu slutade Revisions-förrättning omfattat, sålunda redan blifvit för Rikets Högloft. Ständer framställdt, har Revisorernes befattning med nämnde Fond inskränkt sig till undersökning och uppgift, huruvida den fullständigare redovisning, som de afslutade Hufvudböckerne företett, öfverensstämt med redan af Rikets Högloft. Ständer pröfvade förhållanden. Enligt Hufvudböckerne utgjorde Allmänna Magazinslnrättningens tillgångar vid 1826 års slut, inberäknadt fordringar i Finnland, 602,988 R:dr 7 sk. 3 r:st., ett belopp af 5,044,080: 2. 8. afgår: Skulder vid samma lid, hvaraf uti Finnland g5,6g3: i\rj. 5 2,541,288: 28. 4-;^q79|. 22< ^ 1827 års Inkomster: Arrenden och Hyror 8,554: 23.11. Afskrifne Contante medel, hvaraf 5,5oo: 33. för förolyckade Spanmålslaster och 9,909: 18. 8. för framlidne CommerceRådet Björnberg • 16,216: 20. 9. I):o Proviant, Spanmål och Bränvin 17,737: 38. 4. Finska fordringarne och skulderne till enahanda belopp som vid årets början. - Förluster: å Spannemål och Proviant 110,873: 2. io. „ Bränvin 1,574: 5. — „ Inventarier 2,701: i5. i. Obetalde upphandlingar 814:27. 8. Betalde, men icke i räkning godtgjorda, undsättningsmedel 36,780: 3o. 11.
Utskottet kan således icke medgifva, att Utskottet tillstyrkt Rikets Ständer beträda någon ny vådlig bana, genom beviljandet af ett lån, sora ofelbart kommer att medföra en fortfarande arbetsförtjenst och rörelse inom em Stats-Utskoitets Utlåtande, N.o 261. ort, för hvilken några Slals-bitlrag lill odlingsföretag eller väganläggningar hittills lära hvarken blifvit sökta eller meddelade. Då egaren till det ödelagda bruket skall vara urståndsatt att med enskilda medel uppbygga detsamma, och då, under närvarande förhållanden, personer med här 1 i11 erforderliga tillgångar i allmänhet torde finnas mindre benägne att egna sin tid och verksamhet åt en bruksanläggning inom denna aflägsna landsbygd, så och om äfven meranämnde egendoms nuvarande innehafvare skulle vilja till någon annan öfverlåta sin eganderätt dertill, torde i allt fall, oaktadt den i en framtid motsedda vinsten af en bruksrörelse, på detta ställe brukets återuppbyggande likväl icke, utan understöd från Statens sida, åtminstone för det närvarande, kunna med säkerhet påräknas. — De lånevilkor, som uti den inom Riks-Stånden åberopade reservation blifvit uppgifna , skilja sig hufvudsakligen från de af Utskottet föreslagna deruti, att du, enligt UtskotteLs förslag, låntagaren, sedan den medgifna räntefriheten upphört, bör årligen inbetala 6 procent af låuesumman, hvarvid kommer att beräknas 3 procents årlig ränta för det oguldna capital-beloppet och återstoden skall å detta belopp afgå, så skulle han deremot, jemlikt reservationen, efter räntefrihetens upphörande, erlägga 5 procents ränta för lånet ocb dessutom å låuesumman årligen afbetala a,5oo R:dr. En så hög ränta och en så betydlig capital-afbetalning har Utskottet likväl ansett sig ej kunna föreslå, utan att allt för mycket afvika från de vilkor, sorn i sednare tider blifvit stadgade för alla andra till vissa företags befrämjande beviljade allmänna lånebidrag.
Majit vid sisllidne riksdag elt belopp af 30,000 Ridr Runt ; men då Rikets Ständer till folkundervisningens befrämjande anslagit den personliga skyddsafgiltens halfva belopp, omkring 250,000 Ridr, hvarå, efter afdrag af särskildt anvisade 182,000 Ridr, till E. K. Majits nådiga disposition återstod en summa af 68,000 Ridr, funno Rikets Ständer då någon annan åtgärd i anledning af ofvanberörde nådiga framställning icke böra ega rum. Det belopp, som för nämnda understöd komme att under instundande statsreglerings-period tagas i anspråk, bade E. K. Majit väl ansett ännu icke kunna med noggrannhet bestämmas, enär vederbörande församlingars ansökningar i omförmälda hänseende icke fullständigt inkommit, men efter sannolik beräkning syntes 25,000 Ridr Runt årligen blifva för ändamålet tillräckliga. Jemte det E. K. Majit i afseende å Pedagogierna i nåder aflåtil den framställning, hvilken i nästföregående punkt blifvit omförmäld, har E. K. Majit, på grund af hvad sålunda blifvit anfördt, föreslagit Rikets Ständer att jemväl under instundande statsreglerings-period, samt med iakttagande af de vid sistlidne riksdag lör vissa anslag bestämda vilkor, lill folkundervisningens befrämjande anslå den personliga skyddsafgiflens halfva belopp, uppgående, efter sannolik beräkning, i medeltal tdl omkring 260,000 Ridr, alt efter följande grunder fördelas, nemligen i lill uppmuntran för småskolors inrättande och till understöd för examinerade folkskolelärare 100,000: — „ understöd för högre folkskolor 18,000: — „ Seminarierna, elier den fördelning E. K.