Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I sednare fallet kan det hända alt de lärjungar, som icke få komma in i det läroverk dit de vilja, kunna komma till ett sämre läroverk i en annan stad; men se vi åter saken från andra sidan, så skulle det också kunna hända att en rektor, genom att få för många lärjungar att se efter, icke skulle kunna uppehålla disciplinen, hvaraf alla lärjuugarne skulle lida, så att jag auscr att de flesta skäl tala lör bifall lill Utsk:ts hemställan. liff Den 10 Juni f. m. Hr Lagergren: Man måste betänka, att när våra skolor byggdes, beräknade man luiru stort antal lärjungar de skulle behöfva rymma, oell det är ju klart alt, om man proppar in i en skola ett dubbelt så stort antal som det, för hvilket deli är beräknad, så kommer detta alt i betydlig mån inverka på barnens helsa. UtsR:t visar att ett läroverk, Ilvars lärjungar år 1859 voro 253, år 1862 räknade mer än 500; vid ett annat har antalet lärjungar från 1859 lill 1862 ökats från 365 till 462. Således hade på det förstnämnda stället lärjungarnes antal mer än fördubblats. Det ligger i sakens natur att några särskildta omständigheter mäste hafva bidragit dertill. Det kan icke härleda sig från folkmängdens ökning, utan det härleder sig från helt andra orsaker, hvilka Gr. Mörner antydt. En sådan ökning i antalet lärjungar vid en skola kan man vanligtvis tillskrifva den omständigheten, alt det finnes en utmärkt rektor. Nu är det visserligen sanni, alt jag icke anser alt en sådan förträfflig rektor på något sätt bör inskränkas i sina bemödanden, eller att man på sådant sätt bör gynna ett mindre godt läroverk; men jag tror att en rektor, huru förträfflig som helst, har nog med alt sköta 400 lärjungar.
Ingen af ossr mine Herrar! bör och kan hysa någon annan öfvertygelse, än att vi äga endast ett mål, till hvilket vi sträfva , en anda, som upplifvar vårt bröst kärlek och vördnad lör Konungen och Dess Konunga-Hus, aktnipg och lydnad förde Lagar, vi sjelfve stiftar oJh besvurit, och innerlig tillgifvenhet för den jord oss burit, vid hvilken vära ungdomsminnen äro fästade, och som skall hysa vära ålderdomsdagar; och huru kan väl någon annan öfvertygelse hysas? Ligga Den 8 December. S2$ icke Fäderneslandets öden och Regeringens åtgärder till deras ledning, i öppen dag, talande till våra ögon och till våra hjertan? Bättre än jag kunde det göra, har en värd Ledamot inom detta Stånd, Grefve Mörner, redan uti Plenum af den 2 December framställt taflan al hvad vi varit och äro, och således uppfyllt mer än hvad af mig kunde förväntas:
Jag har ansett mig böra anföra detta för att ådagalägga att jag visserligen icke åsidosatt att taga i betraktande så grundade motskäl som man måste anse dem vara, hvilka äro anförda af en så inflytelserik ledamot af delta Stånd, som Frih. Palmstjerna, och jag har gjort denna vederläggning icke för att dermed öfvertyga andra, utan för att visa orsaken hvarföre dessa af Hr Frih:n framställda anmärkmr icke kunnat verka till rubbning af mina åsigter i ämnet. För alt nu komma till sjelfva den punkten som är under öfverläggning, tror jag lika med Frih. Klinkowström, att den måste sönderfalla i 2:ne delar, nemi. deri första, ang:de jernbanans utsträckning till Köping och den andra, om garantien eller statsanslaget för densamma. Jag får således lika med Frih. Klinkowström anhålla om serskild propos. i dessa hänseenden. Jag tror för min del att den första frågan, om huru långt jernvägen skulle sträcka sig, bordt hafva varit afgjord förut, och den hade så varit om icke afgörandet af en puukt, pag. 7, deri Flsk. hemställt ”att R. St. för sin del må medgifva alt den vid sista riksdag ifrågasatta jernväg mellan Orebro och Hult måtte få till staden Köping utsträckas” hade upskjulits. Hade della blifvit afgjordt i den ordning Ulsk:s utlåt, föranledt, så hade icke 2:dra punktens nu ifrågavaride lista mora. behöft delas. Gr. Hamiltons förslag alt i st. f. alt bestämma en viss punkt, I. ex. Köping, der banan 'skulle stadna, antaga att liaustiäckningen kan gå lill hvilken punkt af Mälaren som helsi, kan jag icke instämma uti, ty det vore allt för obestämdt, och gåfve ani. till vida större kostnader än de nu ifrågasatta.
Af Toldkammeret paa bemeldte Sted meddeles harn derefter et Adgangsbeviis, der, forinden det afbenyttes, hör forevises for vedkommende Politieembedsmand, som uden Betaling har at paategne samme. Adgangsbeviset gjaelder i eet Aar fra Udstedelsens Dato og kan efter Aarets Udlöb ombyttes med et nyt, der ligeledes gjaelder for eet Aar, og meddeles af Toldeller Consumtionsstedet der, hvor den Paagjaeldende da opholder sig. For et saadant Adgangsbeviis, og hvergang det fornyes, erlaegger den Paagjteldende, saafremt han vil udföre Handelsforretninger alene for egen eller kun för eet Handelshuses eller een Fabrikants Regning, en Kjendelse til Vor Kasse af 80 Rbd. Sölvmynt, men reiser han for flere Handlendes eller Fabrikanters Regning, da skal for hver af disse cndvidcre betales 40 Rbd. Sölvmynt. De Adgangsbeviser, som fremmede Handlende eller Handelscommissionairer i Overeensstemmelse med den for Yore Hertugdomme Slesvig og Holstéen under 24-de October 1837 udgivne Forordning § 4 maatte havé erhvervet nogetsteds i bemeldte Vore Hertugdomme, skulle havé samme Gyldighed, som om de i Medför af § 4 vare udfterdigede i Kongeriget. 313 § (i Medförer den Paagjmldende Varepröver, da bär disse paa anordnet Maade fortoldes.
Slutligen får jag anmärka, att, äfven om man måste erkänna, att den bästa statshushållning är att bespara staten utgifter, så har det dock mången gång handt, att man gått så långt i tillämpningen af denna princip, att man, likasom ordspråket säger, »silat myggor och sväljt kameler», och det är af fruktan att vi skola göra oss skyldiga till denna falska uppfattning af en sann statshushållning, som jag åtminstone i min ringa mån vill motverka ett sådant steg, och det är på grund deraf jag fortfar i min vördsamma anhållan om denna punkts återremitterande. Hr von Kraemer, Anders Robert: Då jag inom Dtsk:t deltagit i behandlingen af hela detta ärende, torde det äfven ursäktas att jag yttrar några ord. Jag vågar ej smickra mig med att ega samma, på erfarenhet grundade, kännedom om embetsverkens organisation, som den siste värde talaren,. men det skulle likväl på det högsta förundra mig, om taflan i sjelfva verket vore så mörk, som han utmålat densamma. Jag kan nemi. ingalunda dela hans åsigter deruti, att man skulle hafva anledn. att befara underslef hos domrarne på landet, derföre att man i någon mån ville lossa på den stränga kontrollen, som hittills egt rum i afs:de på beläggningskartorna. Jag tror t. o. m. att det är mindre grannlaga att hysa och att uttala sådane åsigter om en så upphöjd embetsmannakår. Man har vidare framkastat den anmärkningen, att allmänheten i så måtto kunde blifva lidande af den nu föreslagna förändringen, att domrarne skulle, om skyldighet för dem uppstode att bekosta papper sjelfva, begagna sig af det som ficks för bästa priset, hvaraf kunde lätt hända, att dyrbara dokumenter hastigt förderfvades. Denna anmärkning torde i någon mån förlora sitt värde, då, som bekant är, just de vigtigaste dokumenterna, såsom t. ex. bouppteckningar och alla från K. M:ts Kansli utgående expeditioner, aldrig skrifvits på stämpladt papper.
Det lyckades ej då att förmå StatsUtsk. dertill, förrän mot slutet af riksdagen; men jag hoppades, att man nu skulle börja, såsom man då slutade. Man har nu val sagt, dels att det icke vore möjligt uppgöra en sådan fullständig framställning och dels att deh icke vore stort värd, emedan missräkningar hädanefter kunde äga rum såsom hittills. Jag vet väl, att det beror på R. St. att besluta den ena och förkasta den andra utgiften, så att statsregleringén aldrig blifver fullständig, förrän förstärkta StatsUtsk. röstat öfver den sista voteringspropositionen. Men det är dock klart, ätt om man beräknar sina tillgångar, på sätt StatsUtsk. redan gjort, efter de föregående årens medeltal och all sannolikhet för framtiden och tillika upptager alla sina utgifter, vare sig genom Riksg.-eller Statscont., så blifver det möjligt för hvar och en att bedöma, huruvida tillgångarna medgifva utgifterna utan eller med skatternas förhöjning inom någon viss gräns, och att inom densamma bevilja de anslag, man finner vigtiga, och förkasta de öfriga, med ett ord, hvarje riksdagsman skulle genom en sådan utredning sättas i stånd att efter sitt omdöme uppgöra sin Statsreglering, hvilket i sakens närvar, skick är omöjligt. Särskildt får jag hembära Frih. Silfverskjöld min tacksägelse för det han visat, att han både velat göra och gjort en sådan sammanhängande beräkning. Men jag beklagar, att icke StatsUtsk. i det hela gjort så med. Én viss ledamot återkommer vid alla möjliga tillfällen med det påståendet, att förra StatsUtsk. missräknat sig. Om det är en fix ide' hos honom, så är det förgäfves att söka vederlägga den; men för de ledamöter af R. o. Ad., som måhända icke voro till - Den 26 Maj f. nj. städeS, då jag förra gången rättade samma villfarelse, tror jag mig böra anföra, att enligt de tabeller, som äro bifogade nu var. StatsUtsk:s betänk. N:o 54* beräknades vid sista riksdagen inkomsterna till 7,285,000 r:dr, men hafva, enligt samma tabell, utgjort för år 18
»stackare mina små sparfvar, som sitten ute hela dagen och faren illa! Kan tro ni ären svultna och hungriga. Vänta, skolen J få litet mat.» Dermed tog hon en handfull korn utur sädes-dråsen, och strödde på marken. Men sparfvarne till att hoppa omkring henne, och plocka, och flaxa med vingarne; och qvittrade och voro så glada, just som om de velat tacka den lilla, att hon var god emot dem. Så gick det en tid bortåt, den ena dagen efter den andra, och ehvad flickan företog sig hade hon alltid god framgång. Då hände sig en dag, att käringen som rådde öfver gården lät kalla henne inför sig. Ja, styf-dottern gick, och sporde hvad hennes matmoder hade att befalla. »Jo,» sade käringen, »jag har märkt att du sköter dina kor och gör dina andra sysslor mig till nöjes; derföre vill jag äfven se hvad mera du kan och förstår. Här har du ett såll. Nu må det bli ditt första prof, att du skall gå till källan och hemta sållet väl fullt med vatten; men du får inte spilla en enda droppe på vägen.» Flickan hade så ingen annan råd än att lyda, hon tog derföre sållet, gick till källan, och begynte ösa; men huru ideligen hon öste sållet fullt, rann vattnet alltid straxt ut igen. Som hon nu såg att hon inte kunde fullgöra sin matmoders uppdrag, blef hon högeligen bedröfvad, och satte sig vid källan och grät. I detsamma fick hon se hvarest alla de små sparfvarne kommo farande som en sky, och slogo ned i den gröna pilen tätt öfver henne; och sedan hvar enda liten sparf till att qvittra och skrika, den ene gällare än den andre: »Aska och sålla, så håller det i! Aska och sålla, så håller det i!» Nu tyckte flickan sig väl kunna förstå, att de små sparfvarne ville råda henne huru hon skulle göra. Hon lopp derföre genast bort, och hemtade aska, och lade öfver bottnen i sållet, och se, nu kunde hon bära det fullt med vatten, utan att spilla en enda droppe.
För att tjena såsom bidrag till kännedom om folklynnet, får Öfver-Ståthållare-Embetet i minnet återkalla den raska beslutsamhet, det om liflig fosterlandskänsla vittnande allvar, hvarmed förslaget angående bildande af föreningar till öfning i vapnens bruk blifvit i Stockholm omfattadt af alla samhällsklasser, ur hvilka, vid slutet af år 1860, den institution framgick, som erhöll benämning: »Stockholms frivilliga SkarpskytteFörening. Denna förening har emellertid först under loppet af år 1861 vunnit fullständig organisation, och torde derför allmän redogörelse för denna och för föreningens ändamål, hvilket senare för öfrigt af benämningen tillräckligt antydes, blifva ett bland föremålen för Öfver-Ståthållare-Embetets nästföljande femårsberättelse. Af Poliskammarens arbetsförteckningar upplyses, att gröfre brottmål, som derifrån blifvit till domTab. Litt. b. stolarne hänskjutne, utgjort det antal, som af nedanstående tab. Litt. B uppgifves. Vid jemförelse emellan dessa uppgifter och dem, som för åren 1851, 1852, 1853, 1854 och 1855, under hvilka år antalet af ofvannämnde gröfre brott utgjorde 2,548, blifvit lemnade, synes antalet af sådane brott Tab. Litt. B. Gröfre brottmål och fylleriförseelser. Brott hvarigenom menniskolif blifvit spildt. Mordbrand. Förfalskningar. Stölder och snatterier. Summa. Fällde till ansvar för fylleri. Näringar. Fabriker. härstädes vara i nedgående.
ConstitutionsLJtskottet ha den äran derom väcka motion: att nemligen alla till AdHigt, Friherre och GrefveligtStånd upphöjde personer 6å väl före som efter i 809, äfvensom de hvilka hädanefter dertill varda upphöjde , måtte komma i åtnjutande af lika rättigheter i det afseende, att adelskapet och den högre värdigheten för dem en sådan erhålla må, öfvergå till alla manliga bröstarfvingar utan undantag led efter led, i fritt öfverensstämmande med hvad afeåjder inom Svenska Riddarhuset alltid och innan desse förändringar uppkommit, brukeligt varit. Derigenom skulle alla de olägenheter, jag nyss uppräknat, undvikas. Lagstiftarens åsyftning om inskränkning i de representerande* antal inora och för en och samma Famille åstadkommas; likstämmighet, sammanhang och enhet i rättigheter och företräden vinnas , jemte ordning, redighet och med detsamma bestämdhet i Famillernas Genealogier, oberäknadt de naturlige fördelarne som äro oskiljagtige ifrån lika rättvisa. Genom slumpen och ödet tillhörande en ätt, hvilken i mer än 2:ne secler, ifrån Svenska Riddarhusets första organisation ägt äran och förmon att för alla sine medlemmar här Dea 11 Junii e. m. hafva haft inträde, kan jag ej i min väckte motion misstänkas för väld eiler egennytta; nogsamt har jag oha hördt omtalas den storå Företrädesrätt äldre ätter genom stadgandet af 1809 års ordning tillkom, den förlust de skulle känna vid en förändring, nödvändigheten att söka bibehålla nu varande or* ganisation; men j^g delar ej denna åhåga af ett orättvist förträde om den verkeiigfrn ägde rum. Min rättskänsla säger mig att inom samma Stånds medicin mar böra rätiigheterne äfvensom pligterr.e vara lika, vara gemensamme, och jag sr glad finna ett tillfälle högt yrra desse mitt hjertås uppriktige tänkesätt för sednare inkomne ledamöter åf detta Stånd.
Utsk. har nemi, i enlighet med hvad K. M. föreslagit, till It. St:r hemställt, att lönerne för de tre Hoflönes Sekret, och Advokat Fiskaler skulle blifva i så måtto olika, att Sekret, i Svea Ho Ut: t finge den minsta lönen, eller 2,000 Itdr, Sekret, i Götha IlofXt:t en något större, eller 2,500 Rdr, och Sekret, i i HofR:n öfver Skåne och Blekinge den störsfa lönen eller 3,000 Rdr, samt att, då AdvokatFiskalen i Svea HofR:t, under hvilken det största distriktet lyder endast finge en lön af 2,500 Rdr, AdvokatFiskalerne i de tvenne andra Ho lii; lie med mindre distrikt deremot skulle i löneinkomst få åtnjuta 3,000 Rdr hvardera. Enligt hvad motiverna i det Kongl, förslaget antyda, skulle grunden för denna skiljaktighet i lönebeloppen vara den, att de med nämde befattningar åtföljande sportler skulle vara olika i de olika HofRrne. Vid beräkningen af dessa sportler har K. M. följt ett förslag, upgjordt af den Komité, som nedsattes under sisth år för att upgöra förslag så val till ny lönereglering för HofRmes tjenstemän som och till förändrad arbetsordning för nämnde verk. Denna Komité beräknade, att AdvokatFiskalen i Svea HofR:t skulle hafva större sportelinkomt än de två andre AdvokatFiskalerne, äfvensom att Sekret, i Svea HofR:t skulle upbära sportler till högre belopp än Sekret, i Götha IIofRd, och denne sednare åter större dylik inkomst än Sekret, i den Skånska IiofR:n.
TryekfrihetsFörordningen. 414 B*n 3© Augusti e, m. 5) Injiammande uti Hoglojlige RidderJkdpets och Adelns beslut rörande det sätt, på hvilket Norrska Deputerade från StorThinget, hvilka hitkomma för att bevista H. K. H. Kronprinsens höga förmälnings-act, borde emottaga* oell bemötas; samt uti Heder carda BondeStåndets beslut, angående aflöningen för RiksStåndens och deras UtsköttsSecreterare, Canzlier och Vaktbetjening. 6) Fårkajtande af EancoUtskottets Betänkande om anstalter till befordrande af Norrskt mynts gångbarhet i Sverige; samt Allmänna Besvärsoch ÖeconoinieUtskottets Utlåtande, i anledning af väckt fråga, att Norrska Skepp mätte i Svenska hamnar behandlas lika med Svenska Skepp. 7) Beroende vid nedannämnde Utskotts Utlåtanden, nemligen; StatsUtfKottets; i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande i afseende på Revisorernes ar 1820 afgifne berättelse om StatsVerket* Stats och BancoUtJhoitens: angående Friherre Björnstjernas motion om erinran till Utskotten att afgifva förslag till grunderrie för den blifvande Financeplanen; samt Allmänna Befvärsoch OeconornieUt/'kottets; om sjukskötseln å Lazarétteri och Cnr. husen; i anledning af väckt motion rörande tillämpningen af Kongl. Maj.ls Nådiga Förordning den Öo December 1819, angående indelta Infanteriets beklädnad; rörande Friherre C. H. Anckar, svärds Memorial, om indragning af Ministerplatser yid åtskillige främmande
Braunerhjelms yttrande, medgifver jag att ordet »tillverkare» icke är på sin plats, utan hade den förutsatta olyckshändelsen bort referera sig till bränneriet. Att ångpannan springer sönder och dylikt, voro ibland de af Utsk:t förutsatta olyckshändelser, men ;cke sådana, som drabba bränvinstillverkaren personligen. Jag anser emellertid, i följd af de gjorda anmärkningarne, lämpligast att §:n återfår den gamla lydelsen, men skulle någon förändring vidtagas, blir vid omredigeringen utan tvifvel nödvändigt närmare definiera ordet olyckshändelse. Frih. Alströmer: Jag vill endast yttra några få ord i afseende å den våda, man föreställt sig skola uppstå, i händelse den föreslagna §:n bifölles. Denna våda kan icke vara särdeles stor. Det föreskrifves uttryckligen att undersökning och pröfning skall försiggå, innan återbäring eger rum. Vid denna undersökning lär verderb:de icke underlåta att tillse, huruvida olyckshändelsen kan tillskrifvas bränvintillverkarens förvållande. Jag tror att risken för honom är så stor, att han, ej ens om han vore i den ställning, att han icke kunde fortsätta rörelsen, vågade utsätta sig för det ansvar, som komme att drabba honom. Den 8 Maj. 127 Hr von Mentzer: Jag skulle antaga att den nu föreslagna §:n har företräde framför den gamla, icke så mycket derför att det heter »tillverkare» och icke »bränneri», ty den olikheten vållar icke någon stor skillnad, utan derföre, att den nya §:n medgifver återbäring eller afkortning af så stor del af den erlagda afgiften, som motsvarar hvad af den anmälda tillverkningen icke blifvit under terminen afverkadt. Detta vill med andra ord säga att han icke får tillbaka större del af skatten än som återstår, när skatten för det redan tillverkade afdrages. Den gamla §:n bestämmer återbäringens belopp med afseende på tiden. Har då olyckan ti mat i medio af den tid, under hvilken han har tillåtelse att bränna och han redan afverkat hela den qvantitet bränvin, för hvilken han anmält sig, skulle han få till skänks halfva bränvinsafgiften.
Då jag förra gången hade ordet yttrade jag mig endast ang:de pensionens storlek, men som detta Betänk, äfven innehåller en annan fråga, så anhåller jag att de öfriga Stånden beslut måtte uplusas, och att jag derefter ånyo måtte få ordet. I anleda. häraf uplvste lindert. Riddarh.Sekret. att protis utdr. rörande pröfniugen af förev:de Mern. ankommit endast från BorgareSt. hvars beslut innehöll: »Med förklarande att frågan om beloppet af den årliga pensionen åt Gr. Thorsten Rudenschöld, 2,000 Rdr Rmt, är genom trenne RiksStånds beslut afgjord, ogillade Ståndet, ibland de föreslagna rotens proposuie den första och den andra, men godkände den tredje.» Gr. Lagerbj elke: Af de uplästa prot:s-utdr:n finnér R. o. Ad. att jag har åtminstone ett helt RiksStånd för min mening, och. jag vågar derföre, med ytterligare stöd häraf, anhålla om afslag å de 2:ne första voter:s-propos:ne. Hvad angår den 3:dje voter:spropos:n så ser jag icke något hinder för att i likhet med BorgareSt. bifalla densamma. Frih. Cederström, Rudolf: Man må tänka hvad man vill med alside på sättet att i allmänhet upställa voter:s-propos:r, men man måste väl följa samma grundsatser med afs:de på Sammansatta Stais-, Bevilln.- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. som man följt med alside på de af StatsUtsk. framstälda voter:s-propos:r. Jag kan således icke finna annat, än att R. o. Ad. bör alsia de nu framstälda voter:s-propos:ne, ehuru jag medger, att om en votering borde ega rum så vore det af Utsk. framstälda förslaget mera opartiskt än reservanternas. Hvad beträffar den 3:dje voter:s-propos:n, så har Gr.
Till slöd för återremissen har blifvit hufvudsakligen vttradt, att det syntes både orättvist och obilligt, att endast de, som sins emellan bildat bolag för ifrågavarande ändamål, skulle få åtnjuta den föreslagna ersättningen, dels derföre, att många inom en ort kunde finnas, hvilka voro villiga att ingå i dylika bolag, samt äfven bemödade sig att sådane åvägabringa, utan att likväl deruti lyckas, och dels derföre, att den ene medborgaren syntes hafva lika rätt, som den andra, till åtnjulande af en sådan ersättning, som vore i fråga; att, i anseende dertill, staten, som vore att anse såsom ett enda stort bolag, borde gifva ersättning åt alla, som genom omförmälde sjukdom tillskyndades förlust, och detta desto hellre, som derigenom skulle förekommas, hvad som eljest vore aft befara, att nemligen den, hvars krealur sjuknade, hölte förhållandet hemligt, försålde kreaturen, och derigenom bidroge att kringsprida smittan, hvarigenom större skada och förlust skulle uppkomma, än hvartill beloppet af den ersättning skulle kunna uppgå, som af staten kunde komma att lemnäs; <3 Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Utlåtande, N:o 39. lemnäs; samt att på många ställen inom riket försök till bildande af bolag utaf förenämnde beskaffenhet blifvit verkställda, utan att sådana försök på mera än få ställen lyckats.
För dem som icke varit med om öfverenskommel-sen, och det är det stora flertalet af dem som komma för att beskåda konstverket, ser figuren icke ut som en tanke, men väl som en ung, vacker, intagande, något * fundersamqvinna, som sitter och leker med lyrans strängar, under det hennes tankar äro på helt annat håll. Den tankspridda skulle man kunna kalla henne. Och hvad har hon i sin tankspriddhet att göra med mannen öfver hennes hufvud? Ingenting * synligt, intet som kan öfvertyga den som ej varit med om öfverenskommelsen. Hvem kan föreställa sig, att. Geijers tanke eller tanken i allmänhet skall sitta vid tänkarens fotter? Vanliga menniskor föreställa sig, att tanken bodde i Geijers hufvud, liksom i alla andra tänkande varelsers, och fick sitt uttryck i anletsdragen. Der har Börjeson också just genom den lyckade porträttlikheten ganska vackert och tillfredsställande uttryckt, att mannen verkligen var en tänkare. Den der qvinnan der nere är en fullkomligt öfverflödig figur, till och med en skadlig för ett för öfrigt så riktigt och sant konstverk. Vår tid har växt ifrån allegorierna. Men hon är vacker! Det är sant, men det hjelper icke vid Geijer-stoden. Sätt henne för sig sjelf hvar som helst, blott icke vid Geijers fötter, och man skall med nöje betrakta henne. Hon är också mycket enkelt utrustad, utan bjäfs, och granlåter, i en helt tarflig drägt, och derför måste man hålla konstnären räkning. Der är han den förståndige verklighetsskildraren, men äfven i det afseendet står ju “ tanken " i så ringa öfverensstämmelse med hvad konstnären önskat uttrycka. Geijers tanke måste väl vara annorlunda utrustad än en vanlig landtflicka. Hur man vänder saken, så syndar den mot sannolikhet och följdriktighet. Den torde synda mot äfven en tilltalande anblick, ty icke kan det göra synnerligt god verkan, att se dessa två figurer tillsamman, den ene Öfver den andra. Man behöfver icke vara någon omedgörlig anhängare af den för skulpturgrupper så mycket rekommenderade pyramidformen för att finna, det två enstaka figurer öfver hvarandra äro af dålig verkan.