Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utdrag den 6 April 1829.’ gälds-Contoiret om Ridderskapets och Adelnsj i afseende på Höganäs Stenkols-Verk den i dennes f. m. fallade beslut , på det Fullmägtigc måtte blifva i tillfälle att ofördröjligen vidtaga de åtgärder, hvilka, i följd deraf, på dem ankomma S. D. Föredrogs å nyo Hedervärda Bon« de-Ståndets den 26 sistlidne Mars aflåtne, och den 5 dennes på bordet lagda Protocolls Utdrag, innefattande Bonde-Ståndets inbjudning, att de öfrige Riks-Stånden måtte med Bonde-Ståndet förena sig uti det beslut att anmoda Stats-Utskottet, att inom en månad efter den 26 sistlidne Mars till RiksStånden inkomma med de Betänkanden, sora hafva Stats-Regleringen till föremål ; men som Ridderskapet och Adeln redan den 20 sistlidne Mars f. m. anmodat Statsoch Banco Utskotten , att ofördröjligen till Rikets Ständer inkomma med de Betänkanden, som hafva Statens reglerande till föremål , samt således gått Hedervärda Bonde-Ståndets önsk. ningar till mötes , ansåg Ridderskapet och Adeln någon vidare åtgärd, i anledning af Bonde-Ståndets ifrågavarande inbjudning, nu icke erfordras. S. D* Vid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens deri 18 sisth Mars, under N:o 8 , Prot. Utdrag den 6 April igsgi afgifne ] samt den 26 derpåföljde e. m. pm bordet lagda Betänkande, i anledning a£ åtskilliga föreslagne ändringar uti Kongl. Majus Nådiga Stadga om Skiftes-Verket i Riket af den 4 Maji 1827, blef samma Betänkande på grund af dervid gjorda anmärk—' ningar, till Utskotten återremitteradt.
M:ts och Kronans räkning ej umbärliga, Hus och Byggnader varda på Stadens bekostnad å den återstående delen af Tomten inflyttade, samt att inga utgifter för Statsverket i framtiden må blifva en följd af denna förändring. Hvilket, till svar å den Nådiga Propositionen, Rikets Ständer skolat härmed i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. lios Ridd. och Adeln d. 24 Julli 1829. Preste-Ståndet d. 24 Borgare-Ståndet d. 27 Bonde-Ståndet d. 30 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse angående aflidne Kamereraren A.P. EverSj Sjsterdöttrars af Kongl. Maj:t i Nåder remitterade underdåniga ansökning, om befrielse från Sterbhuset ådömd ersättning af bevillnings-medel. S. A. K. Genom Nådig Remiss af den 13 November sisth år, har E. K. M. till Rikets Ständers Stats-Ut - 254 Exp. Utsi. Förslag till ural. Skrifv. N;o 113. skott öfverlemna! en utaf aflidne Kamereraren vid General-Sjö-Tulls-Contoiret Anders Petter Evers’ Systerdöttrar, Enkan Maria Palmberg, x född Lundström, och Lieutenanten JV. A. von Scheeles Hustru, Annette Lundström, gjord underdånig ansökning, att, sedan E. Ii. M:ts och Rikets Kammar-Rätt, på grund af dess Revisions anmärkningar, medelst Utslag af den 17 Mars 1818, förklarat hemälde Kamererares Sterbhusdelegare skyldige, att med 1076 R:dr 41 s^* gä
I anledning häraf och med fästadt afseende å hvad Commerce-Collegium uti underdånig skrifvelse af den 26 Augusti 1835, i detta ämne anfört, samt då Rikets Ständer anse lämpligast, att det understöd, som från Banken meddelas Manufactur-Disconten, lika med det, som från Banken utgår till flere andra Allmänna verk och Inrättningar, utgöres af Greditiv, helst Manufactur-Disconten eljest skulle få vidkännas ränta äfven för den del af understödet, hvilken möjligen icke kunde, i utlåningsväg, göras fruktbärande; hafva Rikets Ständer, med bifall till Revisorernes förevarande framställning, beslutat, att hela det, i och för Manufactur-Discont-rörelsen, från Banken beviljade äldre understöd af 1,000,000 R:dr, må såsom Creditiv få begagnas och i räkenskapeine upptagas. I sammanhang härmed och då, med anledning af E. K. M. Nådiga Proposition, angående ökande af tillgångarne för Manufactur-Discontens utlåningar, Rikets Ständer beviljat ett ytterligare Creditiv å Banken af 500,000 R:dr för utvidgning af nämnde Discont-låuerörelse; hvilket Creditiv, enligt Rikets Bih. till RSt. Sa 65o Fxeditions-Uskottets Förslag till tind. Skrifvelse, N.o 388.
Ville de låta härom af andra folks erfarenhet öfvertyga sig; så behöfde ej hos oss denna dyrköpta erfarenhet förnyas. Men gifves från' samhällets sida något medel att motverka en sådan sakernes gång? Att härpå svara är kanhända svårare, än att uppgifva ett medel, hvarigenom utan samhällets åtgärd ändamålet skulle kunna vinnas. En kraft att i alla rigtningar stödja och upprätthålla samhället ligger hos dem af dess medlemmar, som genom sin medborgliga ställning och särdeles sin bildning äro härtill kallade; och användandet af denna kraft skall väl förr eller senare finnas hafva varit ett vilkor för möjligheten af ett bildadi samhälle, dess bestånd, utvickling, förkofran. Opinions-väldet i litteraturen skall ej uppväxa eller skulle ej hafva någonsin uppvuxit, ulan deras förvållande, hos hvilka den bättre, den sanna litteraturen bordt finna sitt stöd. Det får ej begäras, att sanningens makt alltid och allestädes må kunna blifva villfarelsen öfvermäktig. Ljuset i menniskotanken är en himlagåfva, som stundom alltför sparsamt utdelas, att alltid kunna fylla del för hand varande behofvet. Det är således icke detta, som kan fordras af de med bildning begåfvade eller med dess arbete sysselsatta. Men att det goda, som förunnas, icke må gå förloradt, är hvad sorn på dessas omsorg ankommer. Af dem alla, som äro i besittning af de fördelar, hvilka genom bildningen vinnas, af alla materielt och intellektuelt bemedlade kan fordras, att de sjelfmante och utan biträde af samhället använda medel, som stå dem till buds, att upprätthålla ilen sanning, som af opinionsväldet förtryckes. De litterära arbeten, som företagas till motverkande af förderlliga samhällsläror, böra ej kunna genom delta väldes organer öfverhöljas med misstydningar och undandragas den uppmärksamhet af allmänheten, som nu mera aldrig vinnes utan den periodiska pressens förord. Detta misstydningens och osanningens förtryck står det i den bildade och den bemedlade allmänhetens makt att hämma. Men detta sker icke genom bruket endast af de medel, som litteraturens industri erbjuder.
Alla dessa af mig nu i största korthet vidrörda omständigheter äro af den beskaffenhet, att jag icke kan linna någon möjlighet alt antaga ifrågavande förslag till grundränlornes fördelande och nedsättning, hvarföre jag vördsamt anhåller, alt den i detta afseende föreslagna underd. skrifvelsen måtte af R. o. Ad. underkännas. Gr. Björnstjerna: Fullt erkännande vigten af ganska många bland de anmärkningar sora den siste värde talaren framställt emot Utsk:s utlåt., ber jag alt tili en början få fästa hans upmärksamhet på en inadvertens, som han begått, då han påstått, att Utsk:s motiver stridde emot den föreslagna skrifvelsen. Utsk. säger nemi., ”att R. St. borde hos K. M. i underd:het anhålla, det K. M. täcktes låta i hufvudsaklig öfverensstämmelse med etc”. Således har Utsk. tillkännagifva, att det icke helt och hållet gillat de af motionären upgifna grunder, ehuru de hufvudsakligen öfverensstämde med de som af Utsk. ansågos vara de rätta. För min enskilta del får jag äfven medgifva, att jag icke anser den föreslagna inteckningen af jorden vara lämplig för att 150 Den 6 Augusti. bereda Staten säkerhet för dess försträckta kapitaler, men jag tror alt om äfven denna bestämning i förslaget skulle utgå och någon annan i stället antagas, hufvudgrunderne för samma förslag i alla fall såsom fullt gällande qvarstå. Afven skulle jag tro att meningen icke varit att hela förslaget skulle till alla sina delar vara lill nästa riksdag sä fullständigt utarheladt, att detsamma då kunde till Ständernes slutliga afgörande öfverlemnas, utan endast alt detta förslag i dess väsendtligaste punkter skulle vara färdigt att erhålla Ständernas godkännande. Deremot tror jag, i motsats till Frih. Palmstjerna, att ingen torde kunna neka, det icke skatternas högst olika och ojemna fördelning haft ett menligt inflytande på jordbruket i landel. Det finnes t. ex. kronoskattehemman, som äro så tungt beskattade, alt nästan ingen bryr sig om dem utan öfverlåler dem till brukning emot snart sagdt intet arrende.
— Och hvad mer är, jag har hållit mig själf räkning för denna slapphet, kallande den vid tålamodets ädla namn. D e ringa i mina öron, alla de lärosatser vi kvinnor uppställa för oss, alla offer för husfriden, allt ängsligt vaktande för att ej med ovänliga ord stöta mannens förtroende ifrån oss. Ja, ovänliga ord, måtte de vara långt ifrån oss, men vi hafva helt bekvämt ofta nog räknat dit månget varnande ord. Och du, hur har du ej mången gång sett och fått erfara, hur mitt dåliga lynne löpt bort med mig. Hur omtanken för mat och dryck gjort mig tvär och otålig, hur en fläck på klädningen eller en sönderslagen kopp satt mig i misshumör, och hvad har du gjort? » » Jag? » » Ja, du skulle hafva lärt mig att styra mitt lynne. » » A c k, det är sagan och riddarromanen, som skänka världen människor med beständigt solskenslynne, som aldrig växlar. Skulle du blifva som de? » » Nej, du måste förstå hvad jag menar. Att vara ond på en dålig sak är både rätt och godt, och den, som ej kan vredgas, kan aldrig känna rätt, men för det ogräs, som heter missnöje, gnat, trumpenhet, småsinne, dåligt lynne och allt besläktadt, som äro hemmets svarta troll, skall den ena maken söka skydda den andra. Icke med kält eller långa predikningar. » » Hm ... » Han smålog. » Utan med godt föredöme och samtal. » » Där den ena har ordet! » » Prata du; jag vet ändå, hvar jag har dig. D u ser så världsklok ut nu för tiden, men för mig är du ändå densamma, som skrifvit fästmansbrefven till mig, och dera skall jag aldrig mera gömma så långt in, åtminstone ej i tankarna. Ser du, vi skulle aldrig lomma, att vi varit unga, och att v, nu hunnit fram, dit vår längtande tanke drog. Mycket, som vi nu räkna för stort, skulle blifva smått inför känslan af att äga hvarandra, och tanken därpå och tacksamheten därför borde hejda våra onda ord att bryta fram.
Detta Förslag till Reglemente är piil ad t af Högvördige Präste-Stnndef den 2 innevarande månad och af Hedervärda Bonde-Ståndet den 29 nästledne Junii; hvaremot detsamma, i anledning af gjorde Anmärkningar, blifvit återremltteradt från Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Väl lofl. Borgare-Ståndet. En värd Ledamot af Höglofl. Ridderskapet och Adeln har, utan att framställa några erindtingar emot de af Förenade Utskotten föreslagne Reglementnriska Föreskrifter, ingått uti pröfning, dels huruvida något Reglemente för Discomernes utredning kunde af Rikets Höglofl. Ständer fastställas, innan denna utredning af Kongl. Majtt i Nåder blifvit sanctionerad, oell dels, huruvida Rikets Höglofl. Stander kunnat fatta ett så beskaffadt Beslut, som det, hvarpå Statsoch Banko-Utskottens Betänkanden. 3033' Förslaget till Reglemente sig grundar; livar» jemte han gifvit en omständelig undervisning om de former, hvilka vid Lagförändringar böra iagttagas. Dessa Anmärkningar hafva Förenade Utskotten ansett vara af sådan beskaffenhet, att de till serskildt besvarande icke behöfva upptagas. 1. Afdelningen i Reglementet. 2. §. Vid 2 mom. hafva atskilllge värde 'Ledamöter så val af Högled Ridderskapet och Adeln sorn af ValloA. Borgare Ståndet yrkat, att Riksgalds-Contoirets Obligationer, hvilka utgifvas i utbyte mot Disconiemes 3 Procents Reverser och Af-krifnings bevis, böra utfärdas för hvarje år serskildt, att förfalla den 1 October 1819, 1820, 1821 och 1822; i stället för att, enligt Förenade Utskottens Förslag, ställas på 4 år med En fjerdedel årlig afbetalning. Denna yrkade förändring, såsom icke förenlig med Rikets Höglofl. Ständers Beslut och dessutom stridande emot den fastställde regleringen af Rikets Penninge-Väsende, kunna Förenade Utskotten icke medgifva. Riksens Höglofl.
Detta har aldrig varit min mening. Men jag frågar om Staten bör locka folket ifrån kyrkan. Jag fordrar icke, att Staten skall träda emellan med några bötesbestämmelser; men jag fordrar, att den icke upmuutrar allmänheten att vända sig ifrån tf>8 Deli 14 Mars o. ra. templet-och sabbatshvilan. Denna fordran lior jag icke att någon kim klaga öfver. En talare liar nämnt tjeustefolket i hemmet, oell frågat, huru manga af oss, som kunna tillåta alla sin» tjenare att hvarje sön dag gå i kyrkan. Liknelsen hallar, och hallar icke obetydligt. Ty Staten är icke detsamma sorn den enskilde, och Staten bör icke göra på samma sätt sorn denne; Staten bör kunna hafva råd att undvara sina tjenares arbete på söndagen, samt känna sin förbindelse att låta enhvar af dem få gå i kyrkan. Jag tror till och med att detta skulle kunna låta sig göra äfven hos dea enskilde. En värd talare liar förklarat, att när han gick ut i den fria naturen, höjdes hans själ till andakt. Hvem har bestridt att icke iifven naturreligionen kan väcka känsla inom menniskans bröst; men om vi besinna att naturen äfven i sin största fägring icke är något annat än en Johannes Döpare, som går framför det, som komma skall, tror jag icke att någon skall anse den tillräcklig för sin sjals behof. Om ock den värde talaren är nöjd att gå och hemta vatten ur Siphars brunn och dermed släcka sin törst, tror jag förvisso att intet folk kan släcka sin törst vid någon annan källa, än den enda och rätta, sorn är lefvande Guds ord. Gr. Björnstjerna, C. Mag.: Afven jag beklagar, att Utslct icke behagat skänka någon upmärksarnhet ät Frih. Posses motion. Jag tror att densamma både till innehåll och form är så vacker och innehåller så mångå betänkaiisviirda sanningar, att den förtjent ett bättre öde. Man må betrakta söndagen antingen ur kristlig synpunkt såsom en helig dag, eller ur praktisk såsom en hvila efter mödor och arbete, så är den dock alltid nödvändig.
Draga äkta makar något lönligen undan hvarannan; harn undan föräldrar eller fosterföräldrar; sterbhusdelegare eller andra, sorn i samfäldt ho eller bolag äro, undan hvarandra; vardén straffade med böter till högst dubbla värdet af det undan dragna, dock ej under feni Riksdaler. Är brottet med synnerligen försvårande omständigheter förenadt; må till straffarbete från och med två månader till och med ett år dömas. 8 40. Tillväller sig någon svikligen och i uppsåt att skada göra eller fördel sig eller annan tillskynda, utöfning af embete eller tjenst; dömes till straff-arbete från 48 Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition N:o 59. och med sex månader till och med tre år. Den, som eljest obehörigen, utan sådant brottsligt uppsåt, som nu sagdt är, befattar sig med utöfning af embete eller tjenst, bote från och med femtio till och med femhundra Riksdaler. § 44. Understicker eller förbyter man barn, dömes till straff-arbete från och med sex månader till och med tre år. Äro omständigheterna synnerligen försvårande, må tiden för straff-arbetet kunna till fem år förhöjas. Har någon, genom antagande af falskt namn eller stånd, beredt sig arf eller andra familje-rättigheter, vare lag, som i 41 § sägs. § 43. Gifver man sig ut till namn eller stånd för annan än den han är och bedrager derigenom qvinna till äklenskapsaftal • bote från och med femtio till och med tvåhundra Riksdaler. Kommer vigsel eller häfd dertill, straffes som i 41 8 sagdt är. Samma lag vare der någon bedrager annan till giftermål genom förtigande af smittosam och obotlig sjukdom eller annat förhållande, som återgång af giftermålet föranleder. § 44. Uppgifver någon i orlofssedel eller annan sådan enskild handling, som i 5 § nämnes, hvad han vet osant vara och deraf annan missledes eller skadas kan; bote från och med fem till och med etthundra Riksdaler. § 45.
(Egare af ©feppéwarf, gabrifer och Sftanufacturier — 10: — ©feppörebare, fot fproarje eganbe (afl 5. 'J 5enttc Clarens ©taber: åpanblanbe, täflare, ©feppöclaterare och 5(potF>cFavc — 10: — (Egare af ©feppöwarf, $abrtfer och SSRanufacturier — 8: — ©feppétebare, för hvarje eganbe täft 5. Cd) alla anbra Sartpg, bäcfabe eller obäcfabe, af geni fwåra Säf^cré brägtighet och bcröfnxt, tillhörige köpingar, Sa* jlageplatfer eller Sanbtmätt för f>roarje taft 4. 5Då ©feppsrebare uppgifvit odf> blifvit taperab för behållen infomft utaf fttt ©feppörebeti, utöfver hroab ben här intagne Säfte*afgiften utgör, erlägger han ej ben färjfilbt ftabgabe £äft*afgiften. (Ega flere bel uti ©fepp, påföreé ben för betfamma fig belöpanbe 93eft>ill* ningöafgift .£)ufmub* eller (Eorreéponbettt*9vebaren. intill bef uppmätning af fartpg hunnit werfftällaö, böra fåbanc, forn äro ouppmätte, af Saperingömännen anfeö till ben brägtighet, t Säfcetal beräf* nab, forn efter egarenö uppgift, jemförb meb be ttpplpéningar, r>w>ilfa berjemtc funna erhålla^, fan befKimmaö.
Synnerligen högt ansedd i ekonomiska frågor, der han med allt skäl gälde som auktoritet, vägde hans ord i vissa andra frågor ej tyngre, än om det kommit från hvilken fantastisk ideolog som hälst Ännu oftare hände det dock att ett förslag förkastades, blott derför att det kom från honom, äfven om det i och för sig var aldrig så godt; och mer än en gång skulle han haft giltig anledning att mot sina riksdagskamrater rikta den maning, som Mirabeau en gång tillropade den första franska nationalförsamlingen, att försöka glömma, om det och det förslaget kom från honom, och behandla det efter dess egen förtjenst. Men hade Wallenberg en gång fattat en plan i sigte, var han också mannen att genom nederlagens skärseld föra den fram till seger, kosta hvad det ville. Motgången tycktes endast ingifva honom ny kraft; trots upprepade och för hvar och en annan förkrossande nederlag kom han åter och åter igen med sina förslag, ända till dess den svaga minoritet han från början fått med sig en vacker dag växte till majoritet. Första kammaren är vanligen, och af de mest naturliga skäl i verlden, känd såsom de belåtnes kammare. Medan motioner och förslag till afhjelpande af statens refvor, verkliga eller inbillade, i Andra kammaren årligen återkomma i hundratal, räknas de i den första aldrig mer än i några fa tiotal. Så mycket skarpare framstod Wallenberg midt ibland denna allmänna belåtenhet såsom den ende missnöjde. Han var ej blott första kammarens, utan hela riksdagens flitigaste motionsskrifvare; och af afla de förslag, som årligen sågo dagen inom vårt öfverhus, var han fader till minst en tredjedel. Och hans motioner rörde sig om alla möjliga ämnen, visserligen ekonomiska frågor först och sist * men en hel mängd andra derjämte. Med särskild förkärlek egnade han sig åt reformerande af våra grundlagar; och här trädde hans egendomliga skaplynne klart i dagen. Den lust attherska, som tålde opposition från nedan lika litet som motstånd från ofvan, kom här tydligt till synes. I fråga oni statsmakternas inbördes ställning gick all hans sträfvan ut på att främja hvad man skulle kunna kalla tredjestånds-parlamentarismen. Riksdagen skulle herska öfver regeringen, men inom riksdagen skulle den klass herska, till hvilken han sjelf närmast hörde.
Borgare-Ståndet, genom meddelt Protocolls - Utdrag af den 8 dennes, fattade beslut om skyndsam tryckning samt utdelning i Riks Stånden af Kongl. Maj:ts Nådi. ga Proposition af den kj April, angående förändring af nu antagna bestraffningssätt och inrättande af Allmänna Arbets - och Corrections3ius , jemte Uag-Comiténs särskildt utarbetade Betänkande om förändring af Under-Dornstolarnes och Hof-Rätternes antal och organisation , samt öfriga bilagor ; så val som att i följd deraf till Stats-Utskottet öfverlemna att medel till tryckningens bestridande , af den till Riksdagskostnaderna beviljade Summa, anslå. Ut supra. Ex Protocoll© A. G. Silverstolpe* S. D. 5 örkiarade Höglofl. Ridderskapet och Adeln sig instämma uti det Högvördiga PrestStåndets, enligt ankommet Protocolls-Utdrag |af den 5 dennes, tagna beslut, hvaruti Borgare-och Bonde-Stånden sig förenat , att på Bankens bekostnad borde präglas en Skådepenning öfver Hans Kongl, Höghet Hertigens af Södermanland Cnristendomsförhör samt dess afläggande af Trooch Huldhets-Ed åt Hans Kongl. Majit. Ut supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. D. vid justeringen af Expeditions.Utskottets förslag till Riksens Ständers underdåniga skrif - Den II Maj, skrifvelse angående tilas-och Porcellaines FöräreS samt Smideshandlares handelsrättighet, tillika fö* redrogs det Högvördiga Prest - Ståndets ProtocolIs-Utdrag af denna dag rörande samma skrifvelse , beslöt Högloft. Riddetskapet oell Adeln t att, jemte dess godkännande i allt öfrigt, instämma I tilläggning af det utaf Hedervärda Bondeg
clmiler, som under iianm af Adelaide, Isal) ell.n, h i s, 13el.liii da n. s. v., slrrefvo i tidiiiiigii~: och tidslcrifter förde Iiiii.gt i f r h nllti (l sitt kölis riiiioi. med den Braii. De affektera en blygsam, räktrt Iivinlig~ stil, som aldrig var he iinclracl och 11 ninew är ornöj lig. De kokettera ined eiii husligh et ocli1) laiida i beliagl ig viis.ling tenaer friiii - köket och f r h Pinil.eii. klinilet d ' den pjA.sliig~ sentiinei.ita; l.i.teteii i deiiii.a lwiiiliga, littei~atnr 1i; iv (L~cli Iefvnt f a w: a ~ d a iii i VAJ: tiil ocli g,jort kviiilig.it I i ttri-iiaa. a.i~l) eteii i det l iillgd,~ i i i i.~i.tiuil&lt;ti %. al1 ' ' T l 700-tal ets ti cli.iingn,r oi.1 i tid skriftei: diskii term in.,y~lie t lcriii iirwi .. Yi se sed ilr hiini ile.iiiia tid tairlite sig frågor lijsta, IiviUca ännu sy sselsiiitta oss, attliiignr i tredje och fjärde led. oiii. Se I:) liimd n.iiiint ISilsclio \ v: ~I ?oi.ssg t i l l eii L ' riiiitiiiiiiiers yliilosc~pli ie
Banko R:dr. s. 869 54,850 23 Hustrur 284 32,325 10 Enkor 444 60.932 14 425 59,576 46 Handelsbokhållare och handelsbetjenter 98 7,552 30 Fabrikörer, fabriksmästare och arbetare, handtverksmä- stare, gesäller och lärlingar 742 70,105 19 Jernbärare, mätare, klampare, båtkarlar och annat arbetsfolk 735 58,802 34 Tjenande personer af mankönet 490 66,130 — » » qvinkönet 804 79,325 22 Sjöfarande 226 19,305 9 Artillerister och Regements-musikanter 120 1,605 11 Personer af åtskilliga stånd 121 18,484 2 Handtverks-, embetsoch gesäll-lådor 32 5,410 2 Välgörenhetsoch andra kassor 26 3,165 47 Summa 5,416 537,571 29 Den för trädgårdsväxt-odlingens befrämjande afsedda anläggning, som den bär under liden för nästföregående femårs-beräl telse stiftade Trädgårds-förening, gynnad genom frikostiga bidrag af staden och enskilda, tillvägabragt å en af staden dertill upplåten jordsträcka, är numera på ett så ändamålsenligt sätt fullbordad, att anläggningen med skäl må anses såsom en af de till stadens förskönande mest bidragande anstalter. Stadens hamnbyggnad har fortgått med all den drift, som tillgångarne kunnat medgifva. Jemte erforderliga muddringar har vid inloppet till hamnen anläggningen af en såkallad vågbrytare och slrörnafledare, till skydd för derinom lill ankars liggande fartyg, blifvit fullbordad. Berättelse öfver Götheborgs och Bohus Län för åren 1847—1850.