Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frih. Cederström har ganska riktigt utpekat de sannolika motiverne för proffs uppträdande i merberörde strid emot prof. Geijer. Vi åro åtminstone skyldige att, så länge motsatsen icke är styrkt, tro och erkänna att han uppträdt icke för att skydda ett särskildt Stånds enskilda kastintressen, utan för sanningens, för historiens skull. Då frågar jag eder, mine Hrr! om icke den rätta belöningen derföre bör af honom sökas uti samtidens högaktning och efterverldens vittnesbörd; om icke den belöning som nu är i fråga skulle neddraga honom från den höga ståndpunkt han nu innehar såsom historieskrifvare, till den lägre, för hvilken han blifvit misstänkt, såsom parti-man. Hr von Troil, Samuel Gustaf: Afven jag är ibland dem som önskat att den nu ifrågavar. motionen uteblifvit, men icke derföre att jag ogillade dess syfte, utan derföre att jag fruktade, att den brandfackla, som sålunda blifvit utkastad bland RiksStm, skulle föranleda en strid lika skadlig för det allmänna, som obehaglig för den person, som deruti blifvit inblandad. Prof. Fryxells ridderliga och ädla uppträdande emot de orättvisa beskyllningar, som från olika håll blifvit gjorda emot Svenska Adeln, ligger för nära vår tid, för att kunna med sans och partifritt bedömas. Hvad nämnde proffs förtjenster om historien i öfrigt beträffar, så torde de icke jäfvas af någon, som aldrig så litet har sig bekant hans outtröttliga och fruktbringande forskningar i så väl inhemska som utländska arkiver; och hvilka haft förut okända sanningars uppdagande till påföljd. Jag är öfvertygad att en hvar Svensk man med bildning hemburit honom sin tacksamhet för det förtjenstfulla och angenäma sätt hvarpå prof. Fryxell framställt sina ”Berättelser ur Svenska Historien”, och hvarigenom han gjort desamma, i ordets verkliga bemärkelse, till en läsning för folket, och jag tror derföre att ingen så mycket som han bidragit att till en större allmänhet sprida kunskapen om fäderneslandets häfder. Vid sådant förhållande har det verkligen förefallit mig underligt att proffn icke förut varit af R.
För Medlemmarna af StatsRådet, desse Konungens ständige Rådgifvare i Regeringsärenderna, äro 3500 R:dr bestämde. De äro till en del förbundne att bestrida enahanda omkostnader med StatsMinistrarne. Ledamö. terne af Konungens Högsta Domstol, åt hvilka det är anförtrodt att å Högsta stället i Konungens namn dömma öfver medborgares lif och egendom, desse njuta 2500 Riksdaler. Om än det offer af dessa Embetsman må anses kunna rättvisligen fordras, att deras hus Den 29 Alart. 199 skola vara alldeles otillgänglige för. sammanlefaadens behag, och att de skola afhälla sig från allt deltagande i allmänna umgänget, så, enär 1000 R:drafdragas blott för husrum, ved och ljus, huru skall då det öfriga förslå till den inskränktaste lefnad inom familjen, till anskaffande och underhållande af nödig equipering, och den betjening, sorn yttre anständighet ovilkorligen kräfver, åtmindstone vid de tillfällen, då Embetet skall bestridas, eller då JustitiaeRådet vid offentliga tillfällen skall samlas omkring sjelfva KonungaThronen? Enär nu de för nyssnämnde Embeten vid 1809 års Riksdag bestämde löner redan blifvit genom inträffade omständigheter alldeles otillräcklige, huru mycket mer skola icke då de långt förut anslagne penningelöner vara det? Jag vill ej trötta Höglofl. Ridderskapet och Adeln med uppräknande af de flera Embetsoch Tjenstemän i Konungens Cantzli, samt Rikets HofRätter och Collegier. Månge af dem kunna ej mäta sina vilkor med den enskildta tjenarens. Åtskillige at desse olycklige Tjenstemän förena hos sig flera sysslor, ofta till göromålen oförenliga. De åtaga sig dessutom så många enskildta commissioner, att nödig tid till tjenstens bestridande med ordning och drift ej mer är öfrig. Hvem inser ej, vid nogare granskning, hvad hvarje Embete deraf måste lida? Likväl har man redan kommit så långt, att opinionen ej ens ogillar ett sådant oskick.
Hr Landtm, sig böra framställa särskilda propos:r ä de olika delarna af denna punkt; och hemställde han nu alltså, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag att hammarskatts-jernet förslagsvis må beräknas till 6000 St?, som upptagas till gfj,000 r:dr. Bifölls. Utur utlåt. N:o 226 upplästes nu den del af yttrandet VÖr:de g:de punkten, som angår utlåt. N:o 64 Litt. F. Uppå dei efter framställda propos:r biföll R. o. Ad. så väl StalsUtsk:s förslag till beräkning af tionde-tackjernet, som Utsk:s i utlåt. N:o 226 framställda förslag om underd. anmälan till K. M., ang:de anhållan om dess nåd. sanction å beslutet angtde ett ökadt antal skaltefrihets-dygn vid masugnar. io:de punkten. Al un-tionde n. n:te punkten. Svafvelbruks-tionden. Dessa båda punkter biföllos. 12: t e punkten. Mantalspenningar. Hr von Hartmansdorff: Utsk. har upplyst, att den ifrågavar. förändringen skulle medföra en förminskning i Statens inkomster af 2^000 r:dr årligen: det gör således, på 5 år, 120,000 r:dr. Månne det är skäl att göra denna förminskning? Är hon af behofvet påkallad? Är icke förhållandet snarare, alt man har så betydliga utgifter för allmänna företag, att bankens vinstmedel äfven äro beliölliga i66 D c 11 8 Augusti c. m. dertill? Jag tror således, att man icke bör nedsätta skatterna utan goda och gilltiga skäl, hvilka ej för närvar, enl. min öfvertygelse, förefinnas. Frih. Cederström, Anders: För min del anser jag gilltiga skäl vara för handen att nedsätta skatterna.
Lagsamt Allm, Besv.- och Ekon.-Ut skottens Betänkande, N\o zQ, missens meddelande af Herr von Heyne, Georga Herr Ribbing, Arvid, Herr Grefve Posse, Fredrik, Herr von Troil, Emil, samt Herr Friherre Ridderstolpe, Fredrik, afgifue anföranden.; och finna Utskotten, äfven med erkännande af riktigheten i motionärernes anmärkningar, i afseende på väglagningens verkställande under sommaren, icke skäl att tillstyrka någon förändring i den om tiden för väglagningen, genom Kongl. Brefvet den 3o Juni 1818 och Kammar-Collegii Kungörelse den \ Augusti samma år, gifne och gällande föreskrift, hvilken, om den lillämpas, enligt sin rätta grund och mening samt i öfverensstämmelse med ordalydelsen, synes Utskotten ganska väl förena afseendet på väglagningens ändamålsenlighet och dé väghåliningsskyldiges beqvämlighet och fördel. Då nemligen i denna Författning stadgas, det vägarnes lagning och grusning skall verkställas ''ifrån vårens början och till den 1 Juli hvarje år/’ mäste meningen vara, att, så snart våren börjar, äfven väglagningen skall begynna, och ingalunda att den skall kunna uppskjutas, tills våren är förbi, och företagas först vid midsommarstiden eller under sommaren. Men, då våren och käl-lossningen inträffar ganska olika i de serskildta delarne af Riket, har Författningen, såsom gällande för hela landet, måst bestämma sista terminen för väglagningens fullbordande till en tidpunkt, då våren äfven i de nordligaste landskapen är slutad, och arbetet med väglagningen kan anses derstädes medhunnet. Väglagningens så sena verkställande i de öfrige delarne af Riket är i uppenbar strid med Författningens ordalydelse och syfte, då derigenom hvarken ”väglottsegarne förbindas till de kraftigaste åtgärder för deras vägstyckens fullkomliga iståndsättande” eller "vid väg-synerne den noggrannaste och sorgfälligaste tillsyn på arbetets behöriga och varaktiga fullgörande iakttagas” kan.
M. genom stadgandet af en särskild hösluppbörd, skulle få särskilda medel att disponera (ett förhållande, som jag icke varit i tillfälle att med den noggrannhet undersöka att jag derföre kan fälla något omdöme,) — så vore derigenom dessutom tillfälle boredt för indelningshafvarne att få sina löner redan under det år för hvilket de äro faststälda, i st. f. att de nu icke utgå förr än det påföljande. Under den tid jag var militär kunde man få ut sin lön i Mars och April månader; men sedan löningsdireklionerne börjat sin verksamhet, går det mera långsamt; och det lärer till och med hafva inträffat att vederläde icke fått sina löner fullt ut förr än i Maj och Juni månader. Således ifall man vill borttaga den af mig omnämnda mellanmeningen, skulle jag tro alt del vore nyttigt och väl om man ville bifalla Ulsk:s förslag i denna punkt, — naturligtvis med öppen rätt att vid 28 punkten besluta öfver frågan om forsellönee. Men af samma skäl, som Hr Sandströmer anförde, eller för att icke splittra meningarne, får jag, för den händelse att Frih. Palmstjernas förslag har mera utsigt än Utsk:s att blifva antaget, förklara att jag icke har något emot bifall dertill. Jag beklagar likväl att jag icke fullständigt kunnat fatta hvad det innehöll. Jag tyckte mig likväl höra alt liqviden till räntetagaren skulle ske efter årets markegång. Jag hemställer likväl till Frih:n om det icke vöre rättast alt i stället sätta, ”efter den 10-åriga markegången eller den som i 28:de punkten kunde blifva bestämd. Indelnigshafvaren blefve derigenom tryggad för den vexling i hatts 195 Den 9 Sep te ml) er f. m. lönebelopp, sora eljest skulle uppkomma deraf att spanmålspriset ena året bestämdes till 10 och det andra kanske endast till 8 r:dr. Delta är så mycket vigtigare, som vid skeende ombyte inom corpserne, den som råkat fä sin lön efter den lägre markegången kanske icke blir i tillfälle att. få ersättning efter den högre. Allt detta är hjelpt genom att bestämma liqviden efter en 10-ärig markegång.
Konungen kon l osieende der^ä j igenting iörestcifwas, men Riksens Ständers ö? stni: gar kulma honom t underdånighet underställas, och tjena honom till tednmg wid sina B^stut. Herr Grcfwen och LandrMarskaikcn gjorde preposition tili remch af Herr Memo; lia! till Stats-Uiskvltet. Bifölls. Grefwe De !» 6an!ie förklarade sig alsta ifrån sin mening, för att, ej uppehålla tiden, men att 694 Den n Januaria. att han icke deftmindre ware öfwertyaad', att denna scäga ej hörde till Riksens Sländers besättning. Upplästes ett ifrän Slats-Utskottet ingiswit sä lydande wsrdfanir Memorial! Riksens Högloft. Ständer hofwa till deras Skoks-Urftotts utlåtande behagat remittera det of Herr Grefwen och LandtMarss. lken, samt de öfrige Respectiwe Rikö-Ständeno Herrar. Talesmän a'g-fne Memorial och förstog till aflöning för RiksSrändens Secreterare, Cancellister oÄ) WaktBetjening, som under lnnewarande Riksmöte hos Riks-Skänden gjort tjenst. Stats'Utssoltet instämmer för dest del med det of Herr Grefwen och LandiMarikalken samt Herrar Talemännen afgifne Förftag kill arfwoden för Riddarehus-Secreteraren, samt Högwördige Prestt-Sländeks och Wallofl. Borgare-Ständels S ecrckerv-rc, till iooo N dr Banco för dem hwardero, Utskottet anser akt dä / esker hwod i det afgifne förftagct anföres, i öfwerwägande taqes bade mängden och rotgren of de göromäl, som under detta »ongwariga Riksmöte introffu, den möda RiköStändens
Slutligen, och då Stats-Contoiret icke eger någon särskild sig underordnad Tjensteman, med rättighet och pligt, att för indrifvandet af Statens medel eller bevakandet af Kronans rätt vidtaga nödiga åtgärder, utan detta verk 1 sådant afseende måste begagna Kammar-Coliegii Advocat-Fiscal, hvilket icke synes lämpligt , i synnerhet om dessa myndigheters befattningar, såsom föreslaget är , blifva åtskiljde ; så har Utskottet ansett sig böra tillstyrka , att Stats-Contoiret må erhålla sin egen Advocat.Fisca! , hvaremot vice Advocat-Fiscals-beställningen i Kammar-Colligium kunde upphöra; samt att, om detta förslag vinner bifall, Stats-Contoirets Advocat-Fiscal bör , alla Instantierne igenom f 190 fullfölja väckt talan i mål , som dess befattning tora, på det att fullkomlig säkerhet om sammanhanget vid så beskattade måls fullföljande må vinnas *). Under Stats-Contoirets inseende bör Nummer-Lotteriet, så länge detta spelsätt må anses behöfvas såsom en inkomst-källa för Staten, förvaltas af ett särskildt Contoir , hvars Chef hade benämning af Directeur , och hvilken borde ega myndighet , att sjelf afgöra vissa löpande Lotteri-ärender , hvaremot de öfriga skulle af honom i Stats-Contoiret anmälas. Chartte Sioillafa-Contoirtt bör ställas under Stats-Contoirets uppsigt, med iagttagande af erforderlig controll **). Då Utskottet, med fästadt afseende å den betydliga intrad Stats-Verket eger af Tullen för inkommande och utgående varor, ansett det verk, som skall besörja intagandet af denna inkomst, hufvudsakligen vara af drätsel-natur, under förutsättning likväl, att författningarne , rörande tillstånd för varors inoch utförsel, böra genom Chefen för Inrikes-förvaltningen utfärdas y så kommer un Jemfor Cotrimit. Bet. sid. 113. CancelliRåd. v. Hartmansdorffs förslag, 2;a afdelningen. *#) Cora. Bet. sid. 121. Cancelli Rådet v.
Jag har dock från början förklarat, att jag icke försvarade nuv:de beskattningen; men jag ville icke att den skulle efterskänkas, utan att skatten Den 28 Februari f. m. 495 skulle på något sätt af qvarnegarne amorteras. Jag har sökt visa, att det icke är någon så obetydlig inkomst, som staten skulle förlora. Den utgör nemi. 130,000 rdr om året, hvilka, kapitaliserade, bilda mer än 2 millioner, hvarmed qvarnegarnes förmögenhet skulle komma att ökas. Då det är fråga om att lemna en klass af egendomsegare, som redan förut befinner sig i den förmånligaste ställning, ytterligare en skänk af två millioner rdr, så synes mig detta vara nog långt gånget, eller åtminstone mindre af behofvet på kalladt. Det har under sådane förhållanden förefallit mig, som om det icke vore alltför mycket fordradt, att någonting af qvarnegarne inbetaides till det allmänna för den befrielse, som de skulle för framtiden komma att åtnjuta. Den siste värde talaren har visserligen sagt, att det icke borde vara qvarnegarne ensamne, som skulle bekosta ersättningen; men i allmänhet är det väl den, som erhåller en fördel, som bör betala derföre. En krono-hemmans-åbo måste, för att blifva egare till den jord, som han sjelf uppodlat, betala 6 års ränta, sedan han först på jordens upphjelpande nedlagt sitt eget arbete och erforderligt kapitaj, och fastän han fortfarande skall derföre utgöra grundränta. Ar det då för mycket att qvarnegarne ock så erlägga sex års ränta, för att vinna befrielse från den utskyld, som nu åligger dem. Denna skänk utfaller dessutom icke lika; ty den största delen deraf tillfaller just de qvarnegare, sorn redan hafva de mest fördelaktiga qvarnarne. Innehafvaren af den sämre qvarnen får deremot en mindre gåfva af staten. Från denna synpunkt betraktadt, har jag svårt att för mig reda det billiga uti en sådan åtgärd. Jag har mig bekant en qvarn, som fordom tillhört kronan, men som innehafvaren sedermera fått rättighet att lösa till skatte emot vanlig skal teköpeskilling, 6 års räntor. Det är allt hvad han betalt lör densamma.
Då ”lagarne”, efter en utmärkt författares ord, ”såsom varande ”spiralfjedren i samfundsförhållanderne, böra följa med samhällets ”stigande utveckling”, och i enlighet dermed efter mitt förmenande äro likasom gradmätare af ett folks civilisation; så vågar jag fram - Den 23 December. 139 ställa den önskan, alt Lag-Utsk., om sådant skulle kunna anses tillhöra dess rätt, utan föregången motion derom malte granska den mängd föråldrade lagar, som vi mi ega, bland andra, Duellsoch Conventikel-plakatcn, m. fl. Men som denna granskning egentligen tillkommer II. St:s Just. Ombudsm. och icke bestämdt föreskrifves LagUtsk. och jag icke eller velat serskildt i nämnde afseende väcka motion, utan endast ibland de många föråldrade lagsladganden påpeka dessa såsom minst med tidsandan öfverensstämmande, lärer härvid tyvärr för det närvar, få förblifva. Jag vill dock fäsla mig vid ett ännu mera än dessa föreg:de i ögonen slående, specielt fall; och detta är i afseende på förbudet för Svenske Lutherske undersåtare att bivista främmande Gudsljenster. Jag tager mig friheten vördsamt väcka motion om uphäfvandet af nämnde förbud. Att för denna min motion, hvilken (ill If. LagUtsk. torde remitteras, framställa ens något annat skäl, än detta föråldrade förbuds så föga öfverensstämmelse med tidsandan, synes mig obehöf ligt: Jag vågar således begära detsammas uphäfvande, härvid endast åberopande K. M. egna höga ord uti en dylik fråga, nemi. uti K. Förordn. af den 3ft° 1838, ang:de Mosaiske Trosbekännares skyldigheter etc.: ”att dä Wi funnit det” etc. ”efter nuvar. tidsförhållanden mindre lämpligt, Wi” etc. ”pröfvat godt, att ”med uphäfvande” etc. Besagde förbud finnes antecknadt, vid 1 Kap. 3 § Missgern:s B:n, uti ”K. M:s nåd.
309 b) att byggnadskostnaden efter mätismanna ordom, såsom förut är nämndt, fastställes beräknad till hela sitt verkliga belopp; 4:o) att den sålunda, enligt ena eller andra alternativet, bestämda öfverbyggnadssumman amorteras så småningom på 20 år eller helst, efter annan amorteringsmethod, på längre tid; samt 5:o) att för underhållet af denna öfverbyggnad innehafvaren ansvarar och brister derutinnan afdragas från den ersättningssumma, efterträdaren bör erlägga. Lag-Afdelningen af Högvördiga Ståndets Enskilda Utskott, till hvilket jag vördsamt anhåller om remiss af denna motion, behagade, vid behandlingen af densamma, med sin större sakkännedom och insigt i ämnet, i händelse af bifall till motionens hufvudsyfte, åt mitt förslag i antagliga delar gifva erforderliga närmare bestämmelser. På grund af hvad jag här tagit mig friheten anföra, får jag vördsammast föreslå, att Högvördiga Preste-Ståndet måtte uti särskild underdånig skrifvelse till Kongl. Majit hemställa, det täcktes Kongl. Majit låta, i sammanhang med utarbetandet af förslag till en ecklesiastik boställs-ordning, äfven tagas i öfvervägande frågan om föreskrifter rörande ersättning för öfverbyggnad å prestbostället Stockholm den 28 Januari 1863. L. G. H. Palmlund. Bih. till R. St. Brot. Motioner i Preste-Ståndet 1863. Sondén: att qvarnindustrien måtte förklaras Jri och de Jörfattning ar, hvilka derför lägga hinder, upphäfvas. Sedan Rikets Ständer, genom bifall till Stats-Utskottcts Utlåtande N:o 15 Bil. A, beslutat upphörande af räntan å mjöloch sågqvarnar, får jag vördsamt föreslå, att Rikets Ständer må för sin del besluta, att qvarnindustrien måtte förklaras fri och de författningar, hvilka derför lägga hinder, upphäfvas. Stockholm den 28 Mars 1863. A. F. Sondén. iVso 151. Af Doktor Söderberg: Om pension för aflidne Konrektorn J. E.
Jag anhåller. derföre om Herr Grefvens och Landt-Marskalkens proposition å Utskottets förslag, på det genom Ridderskajiets och Adelns Svar derpå, man må erfara pluralitetens tanka. För min enskildta del skall jag likväl icke vara envis. Herr Grefven och Landt-Mar skalken gjorde proposition till bifall af 3 §:n, med iakttagande af den uti Riddarhus-Utskottets nyss föredragne Memorial tillstyrkte redactions-förändring. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Herr Grefven och Landt* Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla den af Herr Cederschjöld utaf 3 §:n föreslagne redaction. Bifölls. \ 4. blef, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln, gillad. Herr Cederschjöld: Här står, att: då s.'ne personer erhållit lika röster &c. Men det kan ju inträffa, att 3:ne eller till och nied 7 personer kunna erhålla lika röster, om alla 7 Ledamöterne votera hvardera på. olika personer. Jag anhåjler derföre, att det måtte komma att heta: Då z:ne eller flere få lika många röster &c. Herr Grefven och Landt-Marskalken gjorde proposition till bifall å 5 §:n, med iakttagande af den utaf Herr Cederschjöld föreslagne Redactionsförändring. Bifölls. §. 6. Herr Rosenblad: Denna §. medgifver, att 2:ne Ledamöter i sender kunna begagna tjenstledighet. Då återstår ett antal af fem. Då det nu står, att minst 5 Ledamöter fordras för att fatta beslut, kunde Directionen lätt blifva inactiv, genom en enda Ledamots hastigt erhållna förfall. Jag hemställer derföre, att det antal Ledamöter, hvarmed Directionen anses fulltalig, för att fatta beslut, må nedsättas till fyra. Då i högsta Domstolen ett antal af 4 Ledamöter anses i de flesta fall vara tillräckligt för att döma Konungsdom, tycker jag detta antal äfven vara 628 Den 16 November. tillräckligt, för att fatta beslut i RiddarhusDirectionen.
Det synes mig derföre betänkligt att för närvarande, genom indragning af de 2:ne första klasserna, ytterligare stegra anspråken på kunskaper vid inträdet till krigsskolan, hvilken åtgärd säkerligen skulle hafva till följd icke blott ökad kostnad för föräldrar och målsmän, utan äfven en icke obetydlig minskning af elevernes antal vid Carlberg. Då nemligen föräldrar eller målsmän, för att åt sine pupiller förskaffa den underbyggnad, som vid 16 års ålder fordi'as för inträde i krigsskolans l:a klass, oftast mäste anlita dessa privata förberedande skolor, mot en kostnad, som vanligen öfverstiger 1,000 R:dr om året, och denna förberedelsekurs, genom försvinnande af krigsskolans tvenne lägsta klasser, skulle blifva utsträckt till minst 2 år öfver den tid, som 8 Allmänna Besväi'soch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o lii. densamma nu upptager, samt ganska få föräldrars ekonomiska ställning lärer medgifva en så kostsam uppfostran; så måste, genom de 2:ne lägsta klassernas indragning, den omnämnda minskningen i kadelt-antalet ovilkorligen komma att inträffa. Men då inskränkning af tiden, omkring 4 år, för en ynglings någorlunda fullständiga bildning till Officer, icke kan ega rum, så skulle då ett betydligt mindre antal kadetter, än nu är fallet, komma att årligen lill Officerare utexamineras från krigsskolan. Att detta, Utskottets välmenande afsigt fullkomligt motsatta resultat skulle blifva följden af den föreslagna åtgärden, derpå tviflar ingen sakkunnig.
Af det underdåniga betänkande, som vederbörande häröfver, på Nådig befallning, afgifvit, har Kongl. Majit funnit upplyst och utredt, att, likmätigt Nådårs-Förfaltningarne, böra, ej mindre vid Civilän Militär-Staten, med undantag endast af ringare beställningar, alle, som vunnit befordran till Embete eller Tjenst, med åtföljande. Lön på Stat, och förut ej innehaft Lön, tjena den förutan i Sex månader, räknadt från början af månaden näst efter den hvarunder Fullmagten är daterad , men de, som förut ägt Lön, bibehålla densamma under nämnde tid, då den afdragne Lönen, under Titel ”Nådårsbesparing” ingår till Stats-Verket och utgör Fond för Begrafnings-hjelpens utbetalande till den afiednes Sterbhus eller Arfvingar; Att Nådåret eller Begrafningshjelpen nu mera, efter derom vitagne Förordnanden, utbetalas lika for alla Embetsoch Tjenstemän, eller med Sex Konungens Närf. Propositioner. 6 l Sex månaders Lön, (ill samma belopp och nnmevaire, hvartill tlen inflyter, med innehålhiing blott af Centonalen; att i Fbreskrifterne angående Tjenstgöring, under berörde Sex manader, antingen utan Lön eller mot den förut innehafde, någon annan förändring ej tillkommit än det under den 28 Oktober 1812 meddeldta Stadgande att förste Innehafvaren af ett nytt Embete eller Tjenst, med Lön på Stat, må genast få tillträda den anslagne Lönen; att utom ofvannämnde Sex månaders tjenstgöring utan Lön, så väl Militärsorn Civile Embetsoch Tjenstmän måste tjena utan eller med förut innehafd