Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det ser ointagligt ut, är mitt intryck; som en fästning; — och hvilken utsigt, tillägger jag; låtom oss bese bygden! Och jag styr åter in emellan husen, hvilka ligga der i sin pittoreska oordning. Så snart jag lemnat den sista bondgården bakom mig, begynner det att stiga uppföre. En smal, slipprig gångstig slingrar sig utmed en djup klyfta, i hvars botten en bergsbäck störtar åstad från bergen ned mot sjön. Å bräddarne, der snön smält undan, växa redan den tidiga vårens första, bleka blommor: hvit Bellis, och gul Tussilago, och en blå, som jag icke känner, med fjällig stjelk och långa slutna kalkblad. Gångstigen kastar sig med en spång tvärs öfver bäckklyftan — och om en stund tillbaka igen: med ens ser jag gårdens baksida precis uppe öfver mig å en trädbevuxen tvärbrant. Jag står en stund och hemtar andan och torkar min svettiga panna, klifver derpå vidare i en rundel kring branten samt befinner mig vid gårdens front, med den vida, stupande skränten framför mig och dernere byn och sjön och de hvita bergen högt mot himlen der bortom. När jag åter vänder mig om mot den ålderdomliga gården med dess små skumma oigenomträngliga fönster i de tjocka murarne och dess framspringande snidade balkong öfver den låga bottenvåningen, varseblifver jag en kvinna i dörröppningen, vid sidan af hvilken madonnan med barnet och en af de tre vise männen från österlandet äro målade i gult och rödt å den hvita väggen. Hon är klädd i den oberbairiska fruntimmersdrägten: det korta, svarta lifvet, den korta, brokiga kjorteln, derunder hvita strumpor, och på hufvudet den kringvirade, utmed ryggen fritt nedhängande, svarta duken. Hon står och ser rätt ut framför sig i den vida utsigten; hon låter inte märka, att hon sett mig, men jag känner på mig, att hon vet af att jag står här.
R:dr lull per skepp., St. v., voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, an t ages införsels-tullen a ifrågavarande artikel till 2 K.dr 24 sk. sk^pp., St. v. Pag. 85. Prop. N:Hs Utskottet har i Betänkandet N:o 21 föreslagit oell ' vt. i73. i Utlåtandet N:o3o vidbl i (vit följande redaclionoch bestämmelser för Kläder, nemligen: qvant. För Inf.-lull. Utf.-tul!» tullberäkn. ‘ Kläder, Gång-, Linneoch Säng-, ej specificerade 100 hulr v. 4o: fi ia. Anni Spetsar och blonder tu 11 Leli andius serskildt. Ridderskapet (feli Adeln samt Bonde-Ståndet hafva godkänt detta Utskottets förslag. Borgare-Ståndet har väl gillat redactinnen och anmäi kningen, men stadgat införsels-förhud å sjelfva varan. Preste-^låndet, som beslutat, att hvad i nu gällande Taxa härom stadgas, borde oförändradt bibehållas, har foljagtligen antagit följande der förekommande bestämmelser, nemligen: Kläder, Gång-, Linneoch Säng-, ej specificerade: qvant, för Inf.-tull. Ulf.-tuII. tullberäkn. Nya Fruntimmersaf till införsel lofgifva ty oer 100 R:dr v. 33: 16. - fria. n Anin. Värdet bestämmes efter tygels, hvaraf persedeln hufvudsakligen består, med tillägg af 25 proc. Spetsar och Blonder tu 11 behandlas serskildt. Andra slag förb. Ina. Bevillnings-Utshottels Utlåtande, IV:o 48.
Hedan har denna händelse, i betydlig mån, 2:ne gånger inträffat, sedan den sista realisationen gjordes. Ifrån 6,593,000 r:dr specier, som Banken ägde vid silfvervexlingens början med October 1834 hade hans redbarheter minskats till 2,900,000 specier i Juli 1844, och Bankofullmäglige nödsakats vara betänkfe på utrikes låns nplagande, då ställningen åter förbättrades. Ifrån 8,250,000 specier, som Banken egde i Jan. 1848, hafva på 3 år och 4 månader, som sedermera förflutit, 3,822,000 specier uttagits, hvaraf dock 250,000 specier torde för skillingssedlar, under 32 sk., hvilka sedan 1850 års början invexlats, hafva i riket qvarstadnal. Bankens redbarheter skulle hafva varit blottställda för en ännu större förringelse, om denna icke varit motverkad af de betydliga utrikes lån, hvilka Hypotheksföreningarne indragit, och hvarmedelst dessa ökat vexeltillgnngen. Denna åtgärd och andra dylika, som sägas vara för handen, torde väl upskjuta och tills vidare motverka uttagningen af Bankens silfver, men de förbättra icke hans ställning; ty de utländska lånen skola, med årliga ränteoch kapital-afhetalningar återgäldas, hvartill en ökad vexellillgång behöfves. Till hans beredande, fordras en större varuutförsel. Hvarifrån skall den komma? Jernets pris har dessutom fallit, såsom redan nämnt är, genom sjunket värde å det guldmynt, hvari betalningen sker. Införselns minskande, hvilket hufvudsakligen skulle förbättra Bankens ställning synes ännu mindre vara att förvänta, då frihandelns läror drifvas både iDom och utom Representationen, och då landthandel inleder allmogen, äfven i de allägsnaste vrår af riket, i frestelse att öfverlemna sig åt begäret att njuta de utländska varor, hvilka han ser stadsboer och herrskap obekymrade begagna.
Det är oss kvinnor det tillkommer att från våra hem utestänga hvarje frånstötande och obehagligt element, att tillföra dem allt vackert, som vi kunna hämta och låna af natuIDUN ren o c h konsten, att göra dem till tempel för det skönas tjänst, till gröna oaser i världens öken. * U P notisboken. Kronprinsessans hälsotillstånd har rönt ett välgörande inflytande af det milda klimatet i Baden. Hennes luftrörskatarr har förbättrats, o c h äfven de neurasteniska smärtorna hafva högst väsentligt lindrats. * 1895 kr. Därefter framkallades fru Jenkel, fröken Jenkel (skattmästarinna), fröken Forsmark (sekreterare) o c h fru Eilström — den senare förhindrad att närvara — hvilka af stormästarinnan i sällskapets namn dekorerades m e d sällskapets hederstecken. Sedan prelaten nedkallat välsignelsen o c h koralen 124 blåsts, var den officiella delen af festen slut, hvarpå en liflig dans tog sin början, s o m endast m e d afbrott af supén fortgick till kl. 2 på morgonen. * Teater och musik. Ett rykte om, prins Carls förlofning med prinsessan Alexandrine af Mecklenburg-Schwerin lär, efter hvad ur säker källa erfarits, sakna all grund. Kungl. operan återupptog i måndags Flotows komiska opera » Martha » m e d delvis n y rollbesättning. Titelrollen utfördes sålunda för första gången af fröken Kragballe, hvilken i densamma redde sig ganska bra. Stämman är liten, m e n •ilÄteris * åt Elfrida Andrée. Medaljen sympatisk. Och o m sången ännu förefaller nå- literis et artibus har tilldelats domkyrkoorganigot osäker o c h famlande, så märkes dock, att den sten i Göteborg fröken Elfrida Andrée, den känunga sångerskan härutinnan gjort framsteg till da kompositricen. det bättre. I yttre måtto är fröken K. s o m bekant intagande. Nancy ' s, väninnans, parti utför* des s o m förut af fru Linden, hvilken, ehuru tydKvinnliga apotekselever.
Ständers uppmärksamhet å sådane stadganden, som i detta afseende kunna tarfva ändringar eller tillägg; äfvensom Utskotten, efter det en sådan granskning föregått, icke skola underlåta att tillse, om och hvilka tillgöranden vidare kunna vara erforderliga för vinnande af det åsyftade ändamålet: Skiftes - Stadgans tillämplighet och gagnelighet för Rikets alla provincer; dervid jemväl kommer i betraktande hvad Herr Kyrkoherden Lyth serskildt för Gottland föreslagit. Beträffande Casper TVijkmans ofvanupptagna anmärkning, så, enär, på sätt förut blifvit ytlradt, Skiftes-Stadgan skulle helt och hållet förfela dess åsyftade ändamål, om den medgåfve bibehållandet af Stor-skiftes-delningar i likhet med i^83 års Förordning, men det icke kan betagas jordegare, att sig emellan upprätta hvilka sämje-delningar, dem godt synes, utan att likväl dessa kunna vinna fastställelse eller taga åt sig laga kraft, samt i Gap. ir § i Skiftes-Stadgan berättigar jordegare alt er - Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. N. o 8. 11 hålla Landlmätare-biträde till dessa och dylika förrättningar, anse Utskotten den gjorda anmärkningen, hvarigenom någon bestämd ändring i Skiftes-Stadgan icke är yrkad, böra helt och hållet förfalla. Då Utskotten nu gå att redovisa för de mot Skiftes-Stadgans serskilda föreskrifter gjorda anmärkningar och deröfver afgifva yttrande; blifver det Utskottens pligt, att, på sätt Riksdags-Fullmägtigen Anders Danielsson erinrat, tillse, huruvida de anmärkta föreskrifterne kunna i mer eller mindre måtto finnas oförenlige med den uti i Cap. i § lagde grund. Till någon vidsträcktare åtgärd anse Utskotten Anders Danielssons framställning desto mindre kunna föranleda, som han icke ens uppgifvit, att afvikelse från ofvananlydde grund egt rum, ännu mindre utmärkt, i hvilka delar så skulle hafva skett.
hvarom fråga vore, gällande bevillningsförordningar, efter 8 sk. för hvarje stig, beräknad till 24 tunnor, men sådan afgift blifvit Forssbacka bruksegare blott i förhållande till ett uppgifvet antal af 276 stigar med 46 r:dr årligen påfördt, ansåge kammarrätten, med tillämpning af 12 § i 1 kap. Rättegångsbalken, Engström, hvilken år 1814 tillträdt häradsskrifvarebefattningen, böra härför ansvara; men då i afseende på tiden, hvarifrån ersättningsskyldigheten skulle beräknas, det förekomme, att åtalet bort göras gällande inom 10 år, från det räkenskaperne aflemnades, och ifrågavarande åtal först i April månad 1838 blifvit väckt; funne kammarrätten Engström böra från och med 1826, hvilket års räkenskap år 1828 blifvit afgifven, och intill det år, då reservationskraf hos vederböiande bruksegare anställdes, vara kronan ansvarig för skillnaden emellan hvad sorni koiningsfrihets-bevillning för Forssbacka bruks och masugns ofvannämnde rekognitionsskogar blifvit bruksegarne debiteradt och i sådan afsigt rätteligen utgöras bort, efter den uträkning, söm landskontoret i läuet hade att deröfver upprätta. Sedan häradsskrifvare!)
Ja och Nej, samt sedermera hemstälde om R. o. Ad. ansåge de emot Utsk:s Utlåt, gjorda anmärkn. föranleda till återremiss, samt sedan svaren härvid utfallit med starka Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade det han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Anmäldes och lades på bordet ett från ConstitutionsUtsk. inkommet Memorial N:o 7, med upgift om RiksStåndens beslut rö - 138 Den 11 Mar s. rande återstående från sista Riksdag hvilande Grudlags-ändringsförslag. E. o. Ad. åtskiljdes kl. £8 på aftonen. In fidem protocolli. Albert Munck. Onsdagen den 11 Mars 1857. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 8 prot.-utdr. för d. 10 dennes samt pleni-prot. för d. 25 sisth Febr. f. m. Föredrog ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:s den 4 och 10 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 39, ang:de Eiksg.Kont:s förvaltning under den sedan början af 1853 och 1854, årens Riksdag förflutna tid. 1, 2 och 3 punkterna. Dessa punkter blefvo af E. o. Ad. bifallna. 4 lill och med i 3 punklernc. Dessa punkter ansågos icke föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne. I fråga om 14 punkten, ang:de fördröjdt fullbordande af vägförbättringsoch vattenaftappnings-arbeten jemte andra med Statsbidrag understödde arbetsföretag, samt ang:de afgifvandet af berättelser om sådane företags fortgång, yttrade sig: Hr Bildt, Didrik Gillis: Enligt hvad min vid detta Utlåt, bifogade reservation utvisar, har jag, i afseende å den uti nu föredragne punkt förekommande fråga, hyst en från Utsk:s pluralitet skiljaktig mening.
Durch-marchekostnader, som under ifrågavarande tidrymd blifvit för Sjö-försvarets räkning från anslaget bestridda, i medeltal uppgått till omkring 12,000 R:dr årligen, samt att återstoden af anslaget, 8,000 R:dr, erfordrats för Landt-försvarets dermed afsedda behof, vill Kongl. Maj:t nu föreslå Rikets Ständer en sådan delning af reservations-anslaget till Durch-marche-kostnader, 20,000 R:dr, att 12,000 R:dr deraf öfverföras till Riks-Stätens Femte Hufvudtitel, och återstående 8,000 R:dr å Fjerde Hufvudtiteln bibehållas, att hädanefter användas till Durchmarche-kostnader, det förra beloppet ensamt för Sjö-försvarets, och det sednare för Landt-försvarets behof, samt med bibehållande i öfrigt för begge delarne af anslagets nuvarande egenskap: lärande Rikets Ständer, i likhet med hvad allt sedan 1840 och 1841 årens Riksdag egt rum, äfven nu medgifva, att de reservationer, som framdeles kunna uppkomma å den på Fjerde Hufvudtiteln qvarstående delen af oftanämnde anslag, må få användas till bestridande af de bestämda understöden åt Lif-Gardes-Regemcnternas Mat-inrättningar, för såvidt anslaget till Extra Utgifter icke dertill lemnar tillgång. Reseoch Traktaments-kostnader samt Reseoch Traktamentskostnader för städernas Magistratspersoner och Rorgare vid besigtningar. Till förenkling i räkenskaperna och bokslutet hos KrigsKollegium skulle leda, om nämnda begge förslags-anslag sammanfördes till ett enda; och då de utgifter, som från hvartdera anslaget bestridas, bestå i godtgörelse för extra förrättningar, verkställda i Landt Transport R:dr 137,449: 47. 2. Kongl. Maj:ts Nåd.
Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Det är väl nästan vigtigare än något annat, att denna fråga kommer att afgöras på cn gång i samtlige RiksSt:n, och jag får derföre vördsamt hemställa, om det icke är bäst, att Ståndet öfverlemnar till sin Landtm, att, gemensamt med de öfrige Ståndens Talmän, öfverenskomma om dagen, dä meni. bör föredragas. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, meddelade II. o. Ad. upplysning derom, att i seduaste Talmansconference den öfverenskommelse blifvit trä liad, att hvarje Talman inom sitt Stånd skulle föreslå, att detta mål må förekomma till afgörande Onsdagen d. 2S dennes. Sedan härefter Gr. Horn, Claes Fredr.: blifvit uppropad, men förklarat, att han, efter delta tillkännagifvandc af II. Ex. Hr Gr. o. Landtm., afstod från vidare yttrande, hemställde II. Ex., om R. o. Ad. bifölle, att Coust.Utsk:s nu föredragna mern. jemte dervid fogade grundlagsförslag finge uppföras först på föredragningslistan Onsdagen d. 2S dennes, för att då till slutlig pröfning förekomma; hvilket bifölls. H. Ex. tillkännagaf derefter, att i nyssnämnde Talmansconference äfven blifvit öfverenskommet, att till Stånden borde hemställas, att valet af den s. k. opinionsnämnden må förrättas Lördagen d. 31 dennes; hvarföre H. Ex. nu frågade, om R. o. Ad. dertill ville lemna sitt bifall. Ropades ja. Hr von Heijne, Georg, uppläste följande motion: Jag
I morgon ville han också begära permission och ännu samma afton resa till Göteborg – sedan afsked, hvilket, han nästan trodde det, man icke ogerna skulle gifva honom, ty på sednaste tid hade han temligen vårdslösat tjensten. Men före afresan måste han se Lina. Kanske blott skrifva? – Ja, det vore kanske bäst att också skrifva till Märtha och i hemlighet afresa. – Sagdt och – gjordt? – Nej! Gjordt var det ej så lätt; ty han skref, d. ä. han började denna natt tre bref till den förra och två till den sednare, och ref dem alla i stycken. – Alltså muntligen! Dagen grydde, men ännu två timmar efter gryningen var det blott half dag, ty himmeln var tjockt öfverdragen med moln och luften oklar af ett fint regn, som under natten afsköljt den ringa snö, gårdagens nordanvind strött öfver marken. Gatan utanför Fredriks fönster syntes vara en förbjuden plats, så tom var den, och de få menniskor, der rörde sig, gömde sig rädda under regnskärmar, kapprockskragar eller stora hucklen. Ingen sågs stadna till samtal med en mötande, till och med hvarje helsning undveks. Äfven tvenne sparfvar, som ruggiga sutto på fönsterkarmen, tycktes sky hvarandra. Det enda ljud, som hördes, var slamret af en kärra och ett par trätgiriga kattors vidriga jamande. Fredrik, som nyss slutat bränna en hop diverse bref och papper, satt en tyst och grubblande åskådare och åhörare af allt detta. Hvarje ögonblick manade honom att skrida till verket; men ännu uppsköt han dermed. Slutligen, då han hörde Märthas steg i salen, rusade han häftigt upp, till dörren, öppnade den och sade – dock upprörd och dröjande: «Jag önskar tala med dig!» Hon såg, att han ännu var klädd i gårdagens drägt, att han var ovanligt blek, och äfven rösten föreföll henne så förunderlig, att det just kläckte i hennes hjerta vid hans tvära tilltal. Men denna tvärhet, utan en blick, utan en helsning, retade äfven hennes qvinliga harm, och hon inträdde i hans rum, beredd till en liten predikan.
Lyckades han ändock att i tid få grödan mogen, hade den att stå kvar på fältet, till dess godsherrens skörd var inbergad,att ligga osåld i ladan, så länge ej hans nådige herre hunnit afyttra sin. Bondens säd fick ej malas, hans bröd ej bakas, hans vin ej pressas annat än i godsherrens kvarn, bakugn eller vinpress, som voro bortforpaktade och gemenligen i ett ytterst erbarmligt skick, och mot att bonden delade med sig en sextondel Antalet kreatur bestämdes af godsherren, fördes de på landsvägen till slott, måste en särskild afgift betalas, slagtades de, skulle det ske i godsets slagtbod, mot ny dryg afgift förstås. Upptagandet af en ny brunn var också belagdt med afgift. Gifte feodalherren bort sin dotter eller såg sin familj förökad, genast hade bonden att med pengar visa sina underdåniga sympatier, likaså vid märkligare tider af året. Under allt detta höll kyrkan sig påpassligt framme. Af skörden togo kyrkoherden och biskopen hvar sjunde kärfve och dessutom tionde af lin och hampa, grönsaker, frukter och husdjur. Genom det stora nit, kyrkan i detta frånseende utvecklade, lyckades densamma drifva upp för-vårfskällorna så pass, att hvad den tog for sig ensam belöpte sig ungefar till hälften af hvad konungen kunde kapa åt sig. De individer af bondeslägt, som ödet låtit födas på kyrkogodsen, inneslöt kyrkan så omsorgsfullt i sitt hägn, att de för hela lifvet kände sig föranlåtna att stanna kvar på samma torfva, och då kyrkan drog försorg om att, när hungern var för svår, hindra de nyttiga lastdragarne från att precis dö af svält, var det ändamålsenligast att de ej egde något och att hvad de förtjenade hemföll efter döden till deras ömma moder, kyrkan. Den must och de penningtillgångar, feodalherren och kyrkan icke genom dessa eller andra här onämda utvägar förmådde taga ifråu bonden, sökte staten samvetsgrant åtkomma, och det lyckades ganska bra, desto mer som de skattebördor, adeln och kyrkan egentligen skulle dela, af lem flyttades öfver på de andra.
Visserligen säger man ä ena sidan att ingen orättvisa ligger i denna olika beskattning, dä jordens värde naturligtvis står i ett proportionerad! förhållande till de bördor den drager, så att t. ex. den grundskatt jag erlägger för ett skattehemman, endast utgör räntan ä det kapital, hvarmed inköpspriset af detta hemman understiger det af ett frälse. Lägger man nu härtill, att frälse-jorden hos oss icke mera uteslutande tillhör en enda privilegierad klass, uphör äfven sista skymten af väld. Allt detta är sant, men, Mine Hrr, i sjelfva saken ligger ett sken af orättvisa, som måhända icke håller streck vid närmare pröfning, men hvaraf folkupviglare i alla tider skickligt vetat begagna sig och som utgjort ett af de kraftigaste vapen, hvarmed de anfallit den bestående ordningen. Jag vågar således tro, det vara af högsta vigt, att begagna det lyckliga lugn, vi njuta, för att undanrödja detta stora trätofrö, synnerligast då det sker på ett sätt som, utan att i ringaste måtto förnärma någons rätt, anskaffar ett betydligt rörelsekapital åt de större jordegarne och inom en gifven tid bereder en högst behöflig lindring i de tunga bördor, som trycka större delen af Svenska jorden. Jag tror att i politiken, liksom i det dagliga lifvet, gäller den gyldene regeln: upskjut ej till morgondagen hvad som i dag kan verkställas. Vi veta ju ej hvad morgondagen bär i sitt sköte och skulle, mot förmodan, rörelsepartiet, äfven hos oss, om än blott för ett ögonblick, erhålla öfvervigten, är jag förvissad om, att dess första handling blefve all jords lika beskattning. Huru det då komme att gå med ersättningen till de förlorande eller de hvilka skulle komma att betala mer än hvad de nu göra, lemnar jag derhän. Historien har derom åtskilligt att förtälja. Vi veta huru vid 1789 års revolution i Frankrike tillgick. Ersättningen der utbetaltes af guillotinen. I Österrike, Sardinien, Preussen och nu sednast i Danmark, har man väl icke gått lika blodigt tillväga, men öfverallt hafva dock de privilegierade jordegarne måst göra stora upoffringar ofta upgående ända till en tredjedel af det hela.
Att den skillnad i deltagande; som grundar sig på jordens olika egenskap af från ålder odlad eller icke odlad bör försvinna, faller af sig sjelft. Jag anser alltså stängselFörfattningen böra efter dessa grunder ändras och det ju förr desto heldre. Denna fråga kan serskildt behandlas, utan sammanhang med grun» derne för lagstiftningen i allmänhet och jd förr man kommer tili det resultat, att stäng selskyl* - Den 6 Juni i f, m. 155 6elskyldigheten blefve oföränderlig, ju bättre vore det, emedan hägnadsdelningar, som nu icke kunna fastställas, derföre kunna när som hälst förnyas. Det stadgande anser jag böra i allmänhet bibehållas, att den äger vitsord, sorn stänga vill, men jag anser dess tillämpning inom byelag böra närmare bestämmas. 1 en by, der skifte ägt rum och möjligen blifvit fastställdt, men likväl flere ägoskiften bibehållits än Författningarne tillåta, skulle det föranleda till oredor och orimlig kostnad, om hvar och en skulle kunna tvinga grannarne att stänga för hvarje serskildt skifte. jag hemställer, på grund af det anförda; att detta Betänkande måtte till Besvärsoch EconomiUtskottet återremitteras. Bilagor till PleniProto collet för den 6 Junii, eftermiddagen. N:o i. Herr Stjernjlam, Ludvig'. Sedan Lagoch Statsutskottens i samman-4 Bil. till Ridd. o. Lid. Pr. V Band. $ 66 Den 6 Junit e, m, hang med frågan om den för Skåne och Blekingen inrättade Hofrätt, afgifne utlåtande äfven rörande den AdvocatFiscalen i Götha HofRätt tillagde ersättning för saknad af sportler, för 2:ne Plenidagar sedan föredrogs, har jag haft tillfälle förskaffa mig bilagde handlingar i sistberörde ämne, hvilka jag ödmjukast anhåller måtte förenämnde Utskott till upplysning meddelas.
Ridderskapet och Adeln icke anser mig widare Intrestera mig för dctz öde, än sä wida detta skär j gemenskap med ett Fäderneslands, som jag lärt att högre älska, sedan det blifwit fritt» och som jag ej skall upphöra att älska sä länge jag fär skäda friheten upprättstäendc, ware sig emot dispotismcns eller mot Anarchiens för hwarje rättskaffens medborgare lika förhatliga inflytelser. Tredje Band. N:c> WZ. Gref. 4334 Den 18 October. Grefwe O e IsOsräie, ^acod: Dä Riksens Ständer i början af detta Riksmöte uppdrog Constitutions, Utskottet att författa en RegeringsFvrm, blcf tiden för dem nästan limiterad; dä den skulle antagas blef päskyndandct än mera ikadt, ho, tet af en annalkande fiende, mädan för Riket om nögot uppskof gjordes, hoppet att se en länge wäntad fred blifwa frugten af tvär ffyndsamhet, omöjligheten att den rrnä innan en Regerings - Form more gillad och antagen och Konung i följe deraf wald; allt förmädde Ridderskapet och Adeln att häldre antaga ett hastwerk, dä det dessutom tillät ändringar för en framtid, än att utsätta Fosterlandet för alla be olyckor som fabes i widrigt sall skulle blifwa en följd. Se det, mine Herrar, war skälet till wärt beslut dä; men äga wi wäl nu samma skäl att med lika skyndsamhet antaga den projekterade Riksdags - Ordningen, hotas wi.wäl nu af samma wäda, och kunna wi wäl förena med Ridderskapet och Adelns »värdighet, med den klokhet som bör styra första StändckS beslut, att titan granskning antaga en Grundlag, dä den stora betänkligheten, Fosterlandets wäda, är upphörd? Nej jag tror bet alldrig och kan alldrig pä mitt samwete taga' tillstyrkandet deraf. Undertecknad Silverstolpe, t^xe!