Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Särskilta prohibitive författningar till förmån för staden fin' nas icke. * Hudiksvalls sjö- och stapelstad, belägen vid Bottniska viken emel' lan 2:ne fjärdar, som äro förenade medelst en genom staden löpande kanal och för öfrigt omgifven af höjder, bär ett sundt läge och g0^ hamn, hvilken likväl genom uppgrundning de sednare åren börjat fö£ sämras. Till rensning af densamma har derföre en mudderpråm bb* vit anskaffad, hvilken årligen med fördel begagnas. — 37 — Den öfver staden upprättade, i sista Fem-årsberättelsen omnämnde nya plan-karta bär väl icke ännu vunnit Kongl. Maj:ts Nådiga fastställelse, men emedlertid äro å det tillökta området flera tomter utsynte och redan bebyggde samt inom sjelfva staden åtskilliga nya byggnader uppförde. Alia stadens publike byggnader och de flesta eller åtminstone betydligare enskilte hus äro, till ett sammanräknadt värde af.i8o,4oo Riksdaler Banko, försäkrade i städernes allmänna Brandförsäkringsverk. Förhållandet med stadens donerade jord och sättet huru densamma begagnas, har, sedan förra berättelsen afgafs, ej undergått någon förändring. Stadens folkmängd, som år 1827 var 1758 personer, har de sednare fem åren ökats med 42 och utgjorde nästlidet år 1800 personer, hvaraf ii45 voro mantalsskrifne och 655 mantalsfrie. Handel, handtverk och strömmingsfiske fortfara, att vara stadens hufvudsakliga näringsfång. Handeln som ej är klassificerad drifves af 29 handlande i 26 öppna bodar, med biträde af 36 handels-betjenter och lärlingar. Fiskare, som å denna näring innehafva burskap äro inalles l32.
Herr Biskopen D:r Rosenstein upläste et så lydande dictamen. (bilägges)1 Alldeles lika med Utskottets värda Ledamot Herr Kammarherren Silverstolpe, anser jag de respectiva Ståndens i fråga varande anmodan till Constitutions Utskottet endast åsyfta utredandet af några constitutionella principer, enligt hvilka Ståndens olika beslut om de beredda Grundlagsfrågornas hvilande till nästa Riksdag, eller upptagande vid denna, kunna sammanjemkas till ett bestämdt svar på Kongl. Maj :ts Nådiga proposition i detta ämne. Med samma tillgifvenhet för våra Grundlagar och nit för deras upprätthållande, har äfven jag bemödat mig att för mig sjelf reda frågan, huru nämnde olika beslut, i enlighet med dessas esprit och öfriga stadganden, kunna bringas till något afgjordt helt. Jag har i mina slutföljder stadnat vid ett annat resultat, än den värde Ledamoten, och jag anser det vara min pligt att för detsamma redovisa. I alla de mål, som vid en Riksdag i Sverige kunna komma under öfverläggning, med undantag blott af dem, som angå vissa Penningeverk och Bevillnmgar, öfver hvilka Riksens Ständer ensamme besluta, erkänna våra Grundlagar blott tvänne beslutande magter, nemligen Konungen och Riksens Ständer. Endast desse tvänne Röster beräknas vid afgörandet. Ehuru fyra Stånds sammanstämmande beslut fordras till afgörande af Grundlagsoch Privilegiifrågor, och ehuru ett enda Stånds skiljaktighet i sådana mål fullt motväger trenne Stånds enstämmiga tanka, och derigenom ovillkorligen hindrar förändringar uti de Lagar, som nu bestämma dessa; finner jag dock ej ett enda uttryck i våra Grundlagar, som genom uppställandet af en beräkning utaf Fem Röster skulle sätta Ett 1 Rosensteins yttrande är i tryck såsom bilaga n:o 1 fogat till protokollet och ingår alltså ej i den löpande protokollstexten. Yttrandet återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 814. Om detta trycks tillkomst, se nedan sid. 605.
Insånclen därför, ärade läsarinnor, snarast Edra bidrag till Redaktionen af Idun Stockholm, i postanvisning eller postsparmärken (e j frimärken). Vid försändelsen bör tydligt angifvas, att den är afsedd för » lduns skollofskoloni ». Alla inflytande bidrag redovisas i Idun. Tiden är inne. Några ord om våra krukväxters omplantering. För Idun af Viola. Det kunde visserligen tyckas att, genom att genast från början gifva växterna stora krukor, man till en stor del kunde undvika den besvärliga omplanteringen. Olägenheterna af att plantera små växter i större krukor än nödigt är äro dock flere. Dels är det fult att hafva små växter i mycket stora krukor, dels är det svårt att hålla jorden frisk, enär den jord, som ej inom kort tages i anspråk af rötterna, lätt blir unken och ohelsosam för växterna; synnerligast är detta fallet under vintern. Åtminstone ifråga om mera långsamt växande arter måste man vid hvarje omplantering taga de nya krukorna obetydligt större än de växterna förut stå uti. Lämpligaste tiden för omplanteringen infaller för flertalet växter på våreu, enär den bör företagas då växterna efter hvilotiden, hvilken för de flesta inträffar under vintern, på nytt börja vegetera. Unga exemplar af de flesta växter böra i allmänhet omplanteras åtminstone en gång årligen, snabbväxande sorter t. o. m. ytterligare en eller flere gånger under loppet af sommaren, synnerligast om .man vill lägga an på en mycket frodig utveckling. Äldre exemplar i stora krukor eller baljor kunna dock i två eller flere år kvarstå orubbade i samma kärl. Dessa bör man dock bereda ett tillskott af näring genom att årligen borttaga det öfre jordlagret så djupt som möjligt utan att rötterna skadas och påfylla ny jord af samma slag växterna fordra, hvilken jord, till dem som fordra mycket fet sådan, bör till betydlig del utgöras af sådana ingredienser som väl brunnen gödsel, benmjöl eller hornspån.
Maj:ls N åd.Prop. M 47. Sedan, med anledning häraf, ifrågavarande undersökningar blifvit verkställda, har bemalde Chef uti memorial den 6 sistlidne månad till Kongl. Maj:t inkommit med ett af plankartor och profilritningar åtföljd t utlåtande i ämnet, hvaraf hufvudsakligen inhemtas, att den östra linien väl skulle blifva något öfver \ mil kortare än den vestra, men att, i anseende till de å förstnämnde linie förekommande betydligt längre lutningar och stora antal krökar, den tidsförlust, som i följd häraf skulle uppkomma för trafiken, blefve större än den tidsvinst, som bereddes derigenom, att väglängden vore kortare, hvarjemte materielen komme att å en efter den östliga linien utlagd bana mycket hastigare förslitas, äfvensom trafiksäkerheten å denna linie skulle jemförelsevis blifva mindre än på den vestra linien, der terrängförhållandena vore vida gynnsammare. Beträffande åter kostnaden för den ena eller andra sträckningen, skulle denna ökas ined 547,142 Riksdaler, om banan droges öster om Sommen; men då härjemte toges i betraktande att banan från Falköping öfver Jönköping och Tenhult måste, för att anträffa en östligare anlagd bana, förlängas med 1 mil 10,000 fot, motsvarande en utgift af omkring 820,000 Riksdaler, komme den verkliga prisskilnaden, till fördel för vestra linien, att blifva 1,367,142 Riksdaler, hvarförutan, om denna linie bibehölles, besparing i underhållsoch driftkostnad skulle vinnas för nära on mil. Med hänsigt till hvad sålunda blifvit utredt och då dessutom en allmännare önskan inom Östergötland samt angränsande delar af Jönköpings län uttalat sig för östra stambanans utläggande i den af Jernvägskommittén föreslagna sträckning vester om sjön Sommen, anser Kongl. Majit giltiga skäl icke förekomma att i afseende å södra stambanans fortsättning från sjön Salen ifrågasätta ett frångående af Kongl.
Unga plantor få se en mognad Ekskog på Wisingsö, är dock förbehållen ett annat Tidehvarf, Åttatio år efter vårt. Måtte den då ersätta de spruijt Ekskogar i Länet, som nyligen blifvit af Staten, emot lösen, öfverJsiunade till enskilde jordegares fria disposition. Löfskogen i allmänhet, såsom Björka Ask, Asp, Ahl och Lönn, trifVes val i denna ort och tyckes njuta någon bättre omvårdnad än barrskoLöfved och ^aderlöf samt vagnoch redskaps-virke äro, serdeles ornang Städerne, Löfskogen afsältnings-artiklar. Bokskogarne tryta i. Össy°> der vid det täcka Edli, bokskogen ännu utgör en renderande Herrlighet. ^ngre i Norr trifvas blott spridda träd af detta ädla slag. Slutligen må nämnas att alla skogseffeeter, såsom Timmer, Plankor ^ bräder, Ved och Kol, år ifrån år stiga i pris. Också ett bevis alt sJelf v a råämnet årligen minskas. Vränvinsbr tinn ingen har ock, beklagligtvis, äfven i detta Län blifvit P*1 hufvudnäring och en bland de betydligare i anseende till mängden som l^kar den och qvantxteten af de råämnen, Säd och Polster, som dertill :°rbrukas. Få Possessionater utöfva den numera blott till husbehof. Länne eten att transportera och afsätta denna produet gör näringen begärlig, /ykså mätte ,]en vara myCket lönande efter sorn den fortfarit redan länge an att aftaga, ehuru redskapen och inrättningarne äro kostsamma och — H — fastän ingen näring finnes, sora så jemt följes af controller, beskattningar och policemesurer, de eler åtminstone hvarje Riksdag utgöra föremål tor Lagstiftningens uppmärksamhet.
Jag vill blott erinra om de vanliga följderna, som visa sig i Landsorterna inom utarmade familjer, som genom Lotterispel och deraf härrörande liderlighet, förlorat sin arbetslust, Bönder, Torpare, Tjenstehjon, som bortspelat sin lilla egendom, blottställt sig för utmätning, galt från hus och hem, blifvit dagdrifvare, tiggare och ändtligen vanryktade lösdrifvare, som belasta och oroa landets Inbyggare eller fylla fängelserna. Inom Hufvudsta - D c ti 25 November. den och derintill närmnst belägna orter, är förhållandet, om möjligt, ännu bedröfligare, ty den större folkmängden, med retelsen så nära sig, med tillfället så till hands, och Nummer-Lotteriets stallbroder, G ener al-Assistans-Kontoret till så förträfflig hjelpreda, kan icke annat än verka till alla dessa olyckor i mångdubblad scala.
Utskottet åberopat de under innevarande riksdag afgifna Utlåtanden, på grund hvaraf Rikets Ständer fattat sådana beslut, som i Riksgälds-kontorets reglemente böra intagas eller omförmälas. § 1, angående Riksgälds-kontorets föremål, år lika lydande med 1858 års reglementes 1 §. Första Afdelningen. Riksgälds-kontorets Skulder. § 2, angående inlösandet af de obligationer, som blifvit af Riksgälds-kontoret utgifne.
Jag skulle derföre tro, att om man vill tillvägabringa någon förändring i detta Ulsk:s betänk, i afseende på charlaivaleuren, sä hör det icke ske derigenom, att man afslär punkten, utan derigenom, att, då man ser att Utsk. fästat sig vid 3 valeurer, nemi. 3, 4 och 6 sk., man då tillägger några ytterligare valeurer, ända till dess alt man kommer till den gräns, då den coutroll blifver nödvändig, som Hr von Hartmansdorff anser riktig i K, Kammarrättens utlåt. Pä sådan grund vill jag visserligen icke för min del bestrida en äterremiss, äfven 0111 dermed icke skulle vinnas någonting annat, än den af sistnämnde talaren yrkade förändring af ordet pä lill af. Frill. Cederström: Om det erkännes, att den rät ta och enklaste conlrollen ligger deruti, att handlingen är skrifven på charlan, och denna sednare icke blott bilagd, så lärer det väl äfven följa af sig sjelf, ali det icke får linnas någon inskränkning pä valeuren. Nu har denna hittills varit bestämd ända lill 100 r:dr. Om erfarenheten kommer att visa, att behofvet fordrar ehartor af större valeur, såsom af 200, 300, 400, å 800 r:dr valeur, för att kunna derå skrifva köpeafhandlingar och dylika acter, så är det ju en lumpen sak att låta göra sädane stämplar. Frågan är helt enkelt den: kail den af K. Kammarrätten åsyftade conlrollen för charlaesigillatie behöriga erläggande och documenlers behöriga biläggande dermed verkligen uppfylla sitt ändamål? Jag för min del förklarar bestämdt, alt den icke uppfyller ändamålet; alt K. Kammarrätten liar förbisett de verkliga följderue af det förslag, som Kammarrätten framställt, och att detsamma, långt ifrån att gagna, skulle öppna vägen för underslef, som icke äro i förväg beräknade. Gr. Cronhjelm yttrade för en stund sedan, innan jag gick bort, alt ledamöterne i hofrätten eller någon af dem skulle kunna eontrollera charteringen af en utgående expedition.
På egande af fastighet fästades synnerlig vigt. Hade en sådan tillfallit någon i arf, blef han redan derigenom borgare; likaså den, som genom gifte med en borgaredotter erhöll fastighet; och ehuru man äfvenså genom köp af fastighet erhöll borgarerätt, voro likväl vid denna förvärfstitel flere vilkor fästade, som äro mycket betecknande för stadskommunernas slutna ställning. Först börden eller slägten, och dernäst kommunen sjelf egde förköpsrätt till fastighet, som hölls till salu; och den inländske eller i kommunen födde, eller ock utländske man, som en sådan i arf tillföll, borde inom viss tid hafva till staden inflyttat, vid äfventyr att förverka fastigheten till tvåskifte mellan Konungen och staden. Detsamma gällde xxxv ock om köpare; utgörande vid detta fång stadens förköpsrätt ett medel till förekommande deraf, att ingen af kommunen skulle kunna blifva medlem, af hvilken den kunde blifva "besvärad”. För Konungens ”tjenare” och Adeln öppnades likväl tidigt bosättningsrätt på stadskommunernas områden, äfvensom lör dem, som räknades till det andeliga Ståndet, och dessa, såsom icke införlifvade i kommunens gemenskap, intogo i följd deraf bland städernas innevånare en särskildt privilegierad ställning. Ehuru nu anförda stadens förköpsrätt i fråga om fastighetsförvärf ännu i författningar frän 17:de seklet bekräftas, låg det likväl i förhållandenas natur, att den småningom skulle försvagas till kraft och betydelse. Väsendtligt bidrog dertill den utbildning af den s. k. ståndspersonernas klass, som statsförvaltningens flersidiga utveckling i synnerhet under 17:de seklet föranledde. Större delen af embets-och tjenstemannaklasserna blef genom beskaffenheten af sin ställning anvisad att bo i städerna; och sedan dessas slutenhet sålunda blifvit bruten, upplystes de snart af sitt eget intresse derom, att förköpsrätten vid fastighets förvärf inom. staden icke var en rättighet, värd att så mycket hålla uppå, hvarföre ock sedermera en sådan förvärfsrätt alltmer erkändes vara för alla öppen.
Nrs 354, 355. a55. jemte lönerne, indragas; samt uti den underdåniga Ansökningen icke äro framställde andra skäl och considerationer, än sådane, som hos Utskottet varit under öfvervägande och föranledt till Utskottets uti Betänkandet (N:o 117, 1 Bandet p. 175) gjorda och af B. IL St:r bifallne tillstyrkande, att vederbörande Tjenstemän och Vaktbetjente, hvilka, vid Inrättningens upplösning, icke komma i åtnjutande af ExpectanceLöner, undfå Gratificationer svarande mot ett halft års lön, så anser Utskottet, vid sådant förhållande, sig icke tillständigt, alt tillstyrka någon förändring i Rikets H. .St:rs fattade, cfvanberörde Beslut. N:o 555- Utlåtande öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 31, i anledniug af Hr von Hartmansdorffs och Hr Frih. Ridderstolpes motioner, den förre om utdelning till H. B. o. Ars Medlemmar af R. o. Ars tryckta Protocoll vid 1817 och 1818 årens samt i8a3 års Riksdagar, och den sednare, angående öfverlemnande till hvarje LandshöfdingeEmbete af ett exemplar af så väl nyssnämnde Protocoll, som af de 3rne öfrige RiksStåndens Protocoll vid ofvanberörde 150 Stats-Utsk otlets 2:ne Riksdagar, jemte Bihangen till dessa läggning blifvit återreraitteradt fran H. R. o. A., II. PresteStåndet och V. BorgareSlåndet. Hos H. R. o. A. liar Hr Crusenstolpe, Magnus Jacob, anmärkt, att bestämdt utlåtande saknas öfver IIr Frih.
Men när vi sedan sutto i droskan, som skulle föra honom till hotellet, och jag riktigt kunde se på honom, där han satt midt emot Sigrid och mig och pratade och pratade med en, som det tycktes mig, väl forcerad liflighet, då började hans ungdomliga sätt förefalla mig konstladt och motbjudande. Hans figur var smärt, hans rörelser smidiga, hans röst klangfull oeh hans skratt så smittosamt, att man ovillkorligen måste skratta med, om det också var åt rakt ingenting, men han hade Till den stora pristäfiingen 300 sidor, pris 2,000 kronor — ha inom den idsatta tiden gått. Charlotte Schröder, född W a g n e r; af Cecilia Bååth-Holmberg. &lt;M&gt;d porträtt) — Familjerådet; af Juan de Dios Pexa. Frän spanskan af K. A. Bagberg. — » Morshänder » *, ai K. — Pärmar gratis! — ö p p e t bref till flickor, som vilja » gå frun tillhanda »; af Belle. — Huru man förlofvar sig; några betraktelser for Idun af Helena Nyblom. (Forts.) — Ur mitt lif i Kina; ett minne af en svenska, nedskrifvet för Idun. (Slut). — For patienceamatörer. — Frän Iduns läsekrets: Hemlighetsfulla krafter, af Ae. — U r notisboken. — Teater och m u s i k. Idun Stockholm, N:r 10 (377) Prenumerationspris pr är: Idun ensam kr. 5: — Iduns Modet., fjortondagsuppl. &gt; 5: — Iduns Modetida., månadauppl. &gt; 3: — Barngarderoben » 3: — A l l m. telef. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. ; J.
Hafsspindel (Pyknogonid) från hafvet öster om Kap Tscheljuskin. ½ af naturlig storl. När vi kommit ut ur isen, ångade vi mot land, som varskoddes den 23 kl. 8 t. 45 min. e. m. Landet var lågt och snöfritt; hafvets djup vexlade på ett afstånd af 10 kilometer från kusten mellan 13 och 15 meter. Kusten sträckte sig här från norr till söder. Vi följde den på ett afstånd af 7 till 10 kilometer. En nordvestlig bris förde här fartyget, utan tillhjelp af ånga, hastigt framåt öfver en fullkomligt smul sjö. Den 24 augusti seglade vi fortfarande längs landet mot söder. Hafvets djup ökades nu till 33 meter på ett afstånd af 10 kilometer från land. Landet blef småningom högre, och ett stycke från kusten sågos vackra bergskedjor, som, efter ögonmått bedömdt, uppstego till en höjd af 600 till 900 meter. De voro, liksom strandslätten, alldeles fria från snö. Endast i bergens klyftor qvarlågo några få snö- eller is-samlingar, hvilka på ett par ställen tycktes bilda verkliga glacierer, som dock afslutades på en betydlig höjd öfver hafvet. Den snöfria sluttningen mellan bergets fot och den 30 till 60 meter höga strandafsatsen bildade en jemn slätt, täckt af en brungrön gräsmatta, förmodligen af samma beskaffenhet som den, hvilken vi sett på Taimur-ön. Under förmiddagen var härligt klart väder, och ofta kunde man från fartyget ej se spår till is. En mängd hvalrossar syntes, och om jag får döma af den eld, som denna syn tände i våra fångstmäns ögon, så kommer det ej att dröja länge, innan de norska fångstfärderna utsträckas till hafvet norr och öster om Asiens nordspets. Vidare sågos en mängd tejstar och alkor, dessa senare åtföljda af årsungar, stora som rotges. Närmare middagen varskoddes »land för ut om babord». Det var tydligen Preobraschenie-ön. Jag beslöt att på några timmar landstiga derstädes för naturhistoriska undersökningar och för att der, om väderleken det medgaf, anställa en ortbestämning.
Kjellman våra tschuktschiska vänner att med hundslädar hemta videris från dalarne bortom bergen i söder. Medelst detta omskapades en kal drifvedsstam till ett frodigt, grenrikt träd, som, för att ersätta grönskan, kläddes med brokiga papperslappar och planterades på det efter instängningen till slöjdrum inredda, för julhelgen uppfejade och med flaggor rikt och sirligt prydda mellandäcket. En mängd för detta ändamål särskildt medförda små vaxljus blefvo fästade i julgranen jemte inemot två hundra, före afresan till skänks erhållna eller uppköpta julklappar. Klockan 6 e. m. samlades alla officerare och manskap på mellandäck, och lottdragningen började, då och då afbruten af en dundrande polska kring den egendomliga julgranen. Vid qvällsvarden saknades ej julöl och skinka. Och längre fram på aftonen serverades på mellandäcket fem punschbålar, som tömdes under sånger och skåltal för kung och fosterland, för expeditionens mål, för dess befäl och manskap, för hemmavarande familjer, anhöriga och vänner och till sist för dem som klädt och ordnat julgranen, hvilka voro matroserna C. Lundgren och O. Hansson samt eldarne O. Ingelsson och C. Carlström. Äfven de andra helgdagarne firades på bästa sätt, och nyårsnatten kl. 12 sköts det nya året in med skarpa spränggranatskott från Vegas refflade kanoner och en mängd från däcket uppkastade raketer. Sir Hugh Willoughby. Efter ett porträtt i The Great Picture Hall i Greenwich. Noter Resorna till Spetsbergen 1868, till Grönland 1870, till Spetsbergen 1872 –1873, till Jenisej 1875 och till Jenisej 1876. Den första last af varor från Europa till Jenisej ditförde jag med Ymer år 1876. Det första fartyg, som från Jenisej seglade till Atlantiska hafvet, var den i Jenisejsk byggda slupen Morgonrodnaden, förd af ryske kofferdikaptenen Schwanenberg (år 1877). För beredande af tillräckligt utrymme för kol och proviant uttogos de flesta af dessa cisterner i Karlskrona.
Berörde § stadgar, att, sedan mål från Utskottet återkommit och blifvit efter första uppläsningen lagdt på bordet, samt vid nästa föredragning åter kunnat förklaras hvilande, skall, då det tredje gången förekommer, detsamma till afgörande företagas. För mål i allmänhet är utan tvifvel detta stadgande ovilkorligt. Endast för Grundlagsfrågor finnes den i 81 § Regerings-Formen genom uttrycket först beredda utväg att genom Konungens och Riksens Ständers beslut ytterligare uppskjuta deras 806 Riksdagen 1815. afgörande. I Utskottets tanka är, sedan ett sådant enstämmigt beslut af Konung och Ständer nu icke blifvit fattadt, saken återförd i sin första ursprungliga belägenhet, de redan vid förra Riksdagar beredda Grundlagsfrågorna lagliga föremål för 'Riksens Ständers afgörande och det i 49 § Riksdags-Ordningen föreskrifna behandlingssätt på dem ovilkorligen gällande. Constitutions-Utskottet har äfven trott sig böra fästa Riksens Ständers uppmärksamhet derpå, att de uppskof, som vid de tvänne sistföregående Riksdagar blifvit beslutna, i afseende på de hvilande Grundlagsfrågorna, bägge gångerna varit följder af Riksens Ständers enhälliga, genom Konungens bifall stadfästade, beslut. Constitutions-Utskottet vill ej såsom något bindande skäl åberopa praxis, men det har trott sig böra anmäla densamma såsom ett bevis, att denna, med Grundlagens anda öfverensstämmande, af Utskottet nu yttrade mening, hos Riksens Ständer vid de sedan vår nu varande Grundlags antagande hällne Riksdagar varit rådande. Då Constitutions-Utskottet nu för Riksens
När en vara blifvit till förtullning angifven, med åsatt värde, skall anslag derom å packhusdörren genast ske. Inom tre söcknedagar derefter, anslagsdagen inberäknad, ege hvem som det önskar, att inkomma med anbud om inlösen af det sålunda angifna godset, med minst tio procents förhöjning Bih. till R. St. ' M utöfver det af egaren uppgifna värdet. Inkomma flera anbud, ege det högsta företrädet. Har ingen anmält sig till godsets inlösning på sätt nu nämndt är, eller finner Tullkammaren så väl det angifna värdet som de derutöfver gjorda anbud, när sådana skett, i allt fall icke motsvara godsets verkliga värde, må Tullkammaren detsamma, med tio procents förhöjning utöfver det högst erbjudna värdet, för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning, inlösa, hvarefter varan kommer att försäljas på sätt derom särskildt kan varda bestämdt, efter anmälan hos General-tullstyrelsen; och åtnjute vederbörande tulltjensteman hälften af den behållna vinst Tullverket genom sådan försäljning under hvarje års lopp kan erhålla utöfver de angifna värdesummorna med afdrag af tulloch försäljnings-kostnader.
Vid ett tillfälle bär under discussionerna om dechargefrågan, har en annan ledamot sagt sig äga afskrift af ett contract, hvilket af bolagsmännen sinsemellan blifvit upprättadt och sorn jag ej finner ibland de handlingar, hvilka blifvit StatsUtsk. meddelade. Jag har nu äfven fått en afskrift af detta contract, men kan naturligtvis icke, då den ej är vidimerad, påstå att den är en handling, som förtjena!- fullt förtroende. Jag tror dock, att beskaffenheten af dess innehåll är sådant, alt detta docnment moralement öfvertygar enhvar, att det icke kan vara ett purt chartek, utan att det måste vara en verklighet, och derom kan Ståndet bäst öfvertyga sig, då jag nu tager mig friheten att med uteslutande af de namn, som finnas derunder, uppläsa detsamma. ”Öfverenskomna villkor för actieteckning i nya Trollhätte-canalbolag. Emellan stiftaren af nya Trollhätte-canalbolag, undertecknad J. G. Schwan, bolagsman af handelshuset i Slockholm, Schön & Comp. och oss öfrige undertecknade förste actietecknare är aftaldt och öfverenskommet, i afseende på villkoren för den redan af oss verkställda, äfvensom för vidare teckning till deltagande i detta bolag: 1:0 att af det antal, i5oo adier, som bestämmes i 1 §:n af de utaf K.