Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
31 fråga angående ärendets behandling i sin helhet tvifvelsutan påkallat Hr Presidentens, lika mycket som Hrr Ledamöters uppmärksamhet och omsorger, fann jag icke tillbörligt att närmare öfverväga, hvad angifna utlåtandet innehöll, förr än Hr Presidentens yttrande i frågan jemväl blifvit inhärntadt; hvarföre jag, i skrifvelse af den 12 Oktober, af Hr Presidenten begärde ett sådant yttrande, hvilket ock sedermera den 27 i samma månad mig tillhandakom. I frågans så beskaffade, ännu varande, skick och sedan under tiden underrättelse ingått, att Hr Justitiekansleren äfven äskat Kongl. Bergskoliegii förklaring rörande samma ämne, har jag, enligt ofvan angifna grund, funnit ordningen fordra att afbida hvad Hr Justitiekansleren härutinnan må tillgöra innan någon vidare embetsåtgärd å min sida äger rum; men då frågan här blifvit nämnd och möjligt vore, att den, under Riksdagens blifvande förhandlingar, kunde upptagas, torde det, för fullständighetens skull, fordras, att innehållet af de utlåtanden, hvarmed Kongl. Bergskoliegii President och Ledamöter lill mig inkommit, varder kändt; för hvilket ändamål dessa utlåtanden, såsom bilagor, berättelsen åtfölja. Efter fulländad redovisning för de genom mina embetsåtgärder inledda anmärkningsmål, återstår ännu att, likasom tillförne, bereda en allmän öfversigt af öfriga emot domstolar, domare och embetsmän förordnadc och anställda åtal, om hvilka nödig kännedom derföre blifvit inhämtad. Härvid och då redan är anfördt, att antalet af de förstnämnda, under sednare åren, minskats i följd af Hr Justiliekanslerens åt lagskipningen egnade tillsyn, bör vördsamt tilläggas, att de af honom till åtal öfverlemnade mål ej heller varit särdeles talrika, men att de liesta anmärkningsmålen nu, såsom förr, utgått ifrån Rikets Hofrätter, hvilka, likmätigt 8 kap. 1 § Rättegångsbalken samt Kongl. Brefven den 10
Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exped.- Utsk. ankomne förslag till It. St:rs underd. skrifvelser till K. M.: N:o 00, ang:de ett grundlagsändrings-förslag rörande BiksStyrelsens förande i vissa fall m. m.; och N:o 96, ang:de Häradsh. Assessoren G. Lagerstråles insättande i JustitiaeOmbudsmansEmbetet. Äfvenledes uplästes och godkändes Exped.Utsk:s under N:o 95 afgifna förslag till förordnande för Häradsh. Assessoren G. Lagerstråle, att vara lt. St:rs Justitieombudsman. Uplästes ett af Hr af Sillén, Abrah. Wilh., inlemnadt så lydande mern.: I anseende dertill att jag är förhindrad af enskilda göromål, får jag härmedelst i ödmjukhet anhålla om att blifva befriad från min befattning såsom supleant i Bevilln.Utsk. med bibehållande af min riksdagsmannarätt. lt. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hrr Elektorer af Hr Gr. o. Landtm, anmodades att vid deras nästa sammanträde utse en supleant i Bevilln.Utsk. efter Hr af Sillén. Föredrogs ånyo oell företogs punktvis till afgörande Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskis den 11 och 13 d:s på bordet lagda Betänk. N:o 26, i ani. af väckte frågor om förändring eller förklaring af nu gällande stadganden ang:de skyldighet att bygga och underhålla kyrka, prestgård, tingshus och häradsfängelse. Sedan de 4 första punkterne och jemväl 5:te punkten, innehållande Utskrs pag. 5 gjorda hemställan, att åtskilliga motionärers förslag om åläggande för innehafvare af kyrkoherde boställen att sjelfve bygga sina prestgårdsbyggnader, ej må af 11.
Denna brist eller fyllnad i Stats Verkets behof utgjorde för år 18X2, likmätigt RiketsStändeis Beslut, 1,354,900 R:dlr 7 sk. 2 rst,; men för år 1813, såsom med hvilket den beviljade förhöjningen uti de, under namn af Bevillning, inflytande Inkomster, borde taga sin början, endast 804,900 R:dlr 7 sk. 2 rst. Utom ofvanföre upptagne så Ordinarie sorn. Extra Inkomster hafva, under loppet af dessa åren , Särskildta eller Tillfälliga Medel och Inkomster tillflutit Stats-Verket, hvilka, efter den förut följde och Nådigst sanctionerade methode, bordt uti Riks-Staten upptagas, för att derefter sedermera utgå och komma till behörig redovisning. Dessa i312 Den 14 Juli. Dessa hafva, för år 1812» bestått uti följande, nenligen: j :o Öfverskott å 18I0 åis Inkomster, enligt Bilagan Litt. B, utöfver hvad i 1811 års Riks-Stat blifvit påräknadt, 164,727 Rtdlr 12 sk. 9 rst. Uti 1811 års Riks-Stat upptogs endast öfverskottet på 1810 års Sjö- och Landt-Tulls medel samt Acciserna, jemte Rostoch CharlseSigillatae-medlen; men öfverskottet pä Landt-rentorna eller Stats-Verkets Ordinarie eller ständiga Inkomster kunde då icke upptagas och beräknas, emedan beloppet deraf måste utröna! af afslutade Landt'-Räkenskaper, eller derpå grundade General Stats-Förslag, hvilka ej förr , än till 1812 års Riks Stat kunde erhållas. 2:0 Besparingar på 18X0 års Utgifter, enligt Bilagan Litt. C, 130,978 R:dlr 43 sk. 4 rst. Dessa hafva , på enahanda grund , som, i anseende till öfverskottet på inkomsterna, blifvit anförd, icke eller kunnat upptagas och beräknas förr, än uti 1812 års Riks Siat. 3:0 Län af Banken.-
Majit i Nåder till Riksens Höglofl. Ständer öfverlemnade Lagförslag måtte antagas ocfr~Hill framdeles efterrättelse såsom gällande utfärdas, Utskottet redan fäst den förmodan, att samm,» förslag skulle af det nu i Norrige försämlade Stor-Thing godkännas; ty och då Riksens Ständer sådant jemväl bifallit,men icke destomindre, i den händelse att Stor-Thinget skulle finna nödigt att i underdånighet hemställa, det förslaget i någon del måtte ändras och jemkas, Kongl. Majit, ge - G 6 8 Lag-Utskottets Betänkande. nom det "Riksens Ständer då äro åtskiljde, samt således icke kunna deröfver sig yttra, komma att sättas utur tillfälle att författningen till allmän rättelse utfärda, anser Utskottet, viri fett sådant förhållande, och med afseende på nyttan och nödvändigheten af Stadgandet uti ämnet, sorn af erfarenheten blifvit styrkte, sig äga full anledning föreslå, det Riksens Ständer må, på sätt Kongl. Majtt i Nåder framställt, till Kongl. Majtt i underdånighet öfverlemna att uti det af Riksens Ständer gillade Lagförslaget meddela de rättelser, sorn Kongl. Maj’t kan finna vara för ändamålet lämplige, och till gemensam förmån för båda Rikenas innevånare ledande, hvarigenom Riksens Ständer icke frånträda den dem tillhörande Lagstiftande magt, enär, enligt hvad Kongl. Majtt såsom vilkor dervid, tillika i Nåder medgifvit, författningen kommer att vid nästa blifvande Riksmöte till Riksens Ständers ytterligare granskning och fastställande framläggas. Detta varder dock till Riksens Höglofk Ständers vidare pröfning vördsamt understäldf. Stockholm den 2Ö:te Junii 1818. På Höglofl. Ridderskapets och På Högvördige Preste-Ståndets Adelns Ledamöters vägnar: Ledamöters vägnar: Dan, Edeixreutz. C. P. Hagberg. På Vällofl. Borgar-Ståndets Pä Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar:
Den åter, som fått skuldförbindelsen af den andre, får äfven betala bevillning för sin fordran, likasom för ett kapital. Denna fordran är dock icke egentligen ett kapital, utan en slags öfverenskommelse, båda dessa personer emellan. Uti angifna fall kommer man således att beskatta kapitalet tvenne gånger. Här är dock att märka, att ifrågav:de kapital kan ännu en gång blifva beskattadt, om så händer, att t. ex. sistnämnde person skänker en del af detta s. k. kapital till något af sina barn. Då blir detta, sedan denna förändring inträdt, ytterligare en gång till beskattadt, enär det uptages såsom en kapital-inkomst, ungefärligen motsvarande hvad man anser den nu sist omförmälda personen till lefnadskostnad behöfva. Således blir då samma kapital 3 gånger beskattadt. Dessa förhållanden oansedt, skulle jag dock icke motsätta mig den direkta beskattningen af kapitalet, för den händelse jag uti förevarande förordning funnit en tillfredsställande lösning af det problem, som uti berörde hänseende blifvit oss förelagdt; men detta har icke varit mig möjligt. Det föreskrifves nemi. att den, som har inkomst af kapital, skall upgifva att han har inkomst af kapital, utan att omnämna beloppet deraf. Då han icke behöfver upgifva beloppet, så inträffar, att, om t. ex. en person har både egendom och kapital, taxeringsmännen icke kunna hafva någon grund för bestämmandet af huru stort kapital han har. Jag kan icke finna, att den grund uti detta fall kan anses tillförlitlig, som man fotar på den lefnadskostnad, hvartill man anser hans vivre upgå. Man kan visserligen säga, att personen icke kan lefva, så som han lefver, utan att han eger en inkomst af så eller så stort belopp; men man stannar dock på det hela uti fullkomlig osäkerhet härom. Jag tviflar uppå, att taxeringsmännen kunna, ens i aflägsnaste mån, riktigt bedöma, huruvida kapitalet, som antages, är annat än sannolikt det eller det. Säkerligen blir ofta händelsen, att personer, som alls icke ega något kapital, komma att åläggas bevillning för kapital, liksom om de egde sådant.
N:o 3, i anledning af väckta frågar, dels att staten måtte öfvertaga kostnaden för kronobrefbäringens fullgörande, och dels att postverket måtte samma kostnad bestrida m. m.; N:o 4, i anledning af väckte frågor om befrielse för åtskillige pastorsoch komministers-boställen från utgörande af rotering, eller om åtnjutande af ersättning derför, m. m.; N:o 5, i anledning af väckt fråga om förändradt sätt för Landtmätares aflönande m. ro.; N:o 6, i anledning af väckt fråga att ali inom Äppelbo och Malungs socknar belä gen skogsmark måtte fördelas på jordegarne inom mämnde socknar; och N:o 7, i anledning af väckt fråga om ny organisation af Länsstyrelserna; samt N:o 8, i anledning af väckt fråga om berättigande för stamrote vid båtsmanshållet att, utom planpenningarna, af strörotarne njuta ytterligare ersättning för lemnad åker, äng, mulbete, vedbrand och stängselvirke. S. D. Vid förnyad föredragning af Statssamt Allmänna Besvärs och EkonomiUtskottens den 31 sistlidne Maj och den 13 dennes på bordet lagda betänkande Prot.-Utdrag den 14 Juni 1851. 321 N:o 9, i anledning af väckt motion o"m anslag af allmänna medel till ersättning för under gängse smittosamma boskaps-sjukdomar nedslagtade kreatur, biföll Ridderskapet och Adeln detta betänkande med det tillägg, som förekommer uti Grefve Mörners dervid fogade reservation. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens den 31 sistlidne Maj och den 13 dennes på bordet lagda betänkande: N:o 10, i anledning af väckt fråga om någon billig ersättning åt dem, som göra förluster i anledning af tillämpningen af Kongl. Förordningen den 23 Januari 1828, rörande smittosamma sjukdomar hos djuren, samt serskildt åt hemmansbrukaren Petter Svensson den yngre i Mjärdevid, för 3:ne af rotz angripna och enligt Författningens föreskrift dödade hästkreatur. S. D.
Om ån detta någon gång kan vara förhållandet, vågar jag likväl hemställa, huruvida ej dylika missbruk, och i vida större skala, egt och eger rum med lånesökande inom Bankens öfriga lånegrenar? Hvarföre då vilja inskränka förmynderskapet till en viss kategori af lånesökande? Slutligen omtalas den “hår“ af tjenstemän, som för denna rörelse vore erforderlig. Erfarenheten har dock ådagalagt, icke allenast att tjenstemannapersonalen varit ganska fåtalig, utan ock att lånerörelsen inbringat tillräckligt, för att kunna fullkomligt betacka alla administrationskostnader och derjemte tillskynda Banken en, i förhållande till det vid rörelsen använda kapital, icke ringa vinst. Att Bankens verksamhet icke i ringaste mån kunnat förminskas eller förlamas genom den ifrågavarande lånerörelsen, vitsordas af en lång tids erfarenhet. Åtminstone har ingen af det nu våckta förslagets vedersakare kunnat anföra en enda omständighet till bestyrkande af att Bankens hufvudföremål blifvit försummadt, eller dess utveckling för den större affärsrörelsen hämmad under den långa följd af år, som utlåning mot pant af guld och silfver var i Rikets Ständers Bank medgifven. Genom hvad jag nu haft åran anföra, har jag sökt att, efter min ringa förmåga, bevisa, att hvarken Bankens värdighet skulle förnärmas, dess säkerhet åfventyras, eller dess verksamhet förlamas, om det nu väckta förslaget skulle vinna Rikets Ständers bifall; ett förslag, afsedt att bereda rättvisa åt de billigaste anspråk. Af skål, som i förestående anförande finnas upptagne, vågar jag vördsamt föreslå: BanJco-Utskottets Betänkande N:o 36. (51 att Rikets Ständer ville godkänna det förslag till belåning af guld och silfver i Riksbanken, som Herrar Revisorer framställt.11 Med Riksdagsfullmågtigen Gross hafva instämt: Rikdagsfullmågtige J. Lekberg från Orebro län, Liss Lars Olsson från Stora Kopparbergs lån, Ola Nilsson från Westerbottens lån, Carl Johan Johansson från Linköpings lån och Henric Hansson från Wester-Norr 1 ands lån, samt Riksdagsfullmågtigen Per Östman, i hvad rörer fonden till utlåning med omsåttningsrått.
Sedan Riddarh.-Sekreteraren afträdt och undertecknad, Riddarh.-Fiskal, på befallning af Hr Gr. o. Landtm., öfvertagit protokollsföringen, föredrogs Riddarh.-Utsk:t6 den 13 dennes bordlagda Utlåt. N:o 14, ang:de förändradlönereglering för en del Riddarhusets tjenstemän. lista—4:de punkterna. Utskits hemställanden biföllos. Sista punkten. Frih. Cederström, Rudolf: Såsom ledamot af Riddarh. -Direktionen vågar jag inför R. o. Ad. förklara mig vara öfvertygad om att det anslag af 300 rdr, som R. o. Ad. ställt till Direktionens förfogande, varit af stor nytta för det Höglofl. Ståndet. Derigenom har man kunnat uppamma en personal, som sedan vikarierat för de ordinarie tjenstemännen. Det hittills beviljade anslaget har visserligen icke till hela sitt belopp blifvit användt, hvarföre jag också anser att man kan nedsätta summan till 200 rdr, men detta nedsatta belopp vågar jag anhålla att R. o. Ad. ville anslå, och således, med afslag å Utsk:ts hemställan, bestämma att en summa af 200 rdr rmt ställes till Direktionens förfogande. 664 Den 15 Juni. Gr. Oxenstierna, Axel Thure Gabriel: Dä genom antagandet af detta Betänk. Riddarhusets tjenstemäns löner blifva reglerade och göromålen betydligt minskas mot hvad de förut varit, hade Utsk:t föreställt sig att dessa 300 rdr icke vidare skulle vara behöfliga. Som detta också fortfarande är min öfvertygelse, får jag anhålla om bifall till Utsk:ts förslag i denna punkt. Frih. Leuhusen, Frans Oscar: Utsk:t har visserligen ansett att denna summa icke vidare borde utgå, men har dock hänskjutit frågan härom till R. o. Ad:ns eget afgörande. Lika med Frih. Cederström anser äfven jag, att det är af vigt för
Närvarande: Hans Excellens, Justitie-Statsministern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Frih. Stjerneld, Stats-Råden: Fåhreeus, von Hohenhausen, Wallensteen, Gunther, Genberg, Gripenstedt och Grefve von Platen. Tillförordnade chefen för Finans-departementet, Stats-rådet Gripenstedt uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med förut fattadt nådigt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer, angående förhöjd skjutslega till posthemmans-innehafvare för vissa delar af postfiöringen. Kongl. Majit behagade, enligt Stats-rådets tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag och befallte, att nådig proposition skulle i öfverensstämmelse dermed till Rikets Ständer under denna dag afgå, sådan den finnes protokollet bilagd. Ex Protocollo, t. T. Fries. Kongl. Uaj:ts A åd, Skrifvelse, Nit 74. 21 ' N:o 74. Ank. till Exp.-Ufsk. d. 23 Jani 1851, kl. 1 e. m. KONGL. MAJ-.TS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående den tillökade Ordinarie Soldatr oteringen i Riket; Gifven Haga Slott den 12 Juni ISSI.
I detta hänseende bör å Debet-Sedlarne för all sådan gärd, under de första 5 åren, Skatte-sädens belopp u tföras både uti nya och gamla målet, men, efter denna tids förlopp, endast uti det nya. Då åter Spannemål ur Kro. nans Magasinet emottages, synes det alltid böra ske efter Foting och Kanna. Grunden för den tillåtelse, att vid Skattesäds lefverering, under de första åren af Förordningens gällande kraft, använda Tunnan med dess vanliga bråk, hafva Riksens Ständer hemtat af den förmodan, att mången ibland Allmogen kanske skulle befara, det honom ej vederfores rätt, om han genast skulle åläggas Skattens lefverering efter Rymde-målets nya fördelning. Att åter borrtlägga Kappen och välja Kannan till Tunnans minsta delar, har den stora fördelen, 386 Underdåniga Skrifvelser. att det gamla och nya målet får samma enhet till grund, hvarigenom öfvergången deni emellan så betydligen underlättas. Kannans förhållande till Kappen är dessutom af Allmogen så väl kändt, att ingen gärdskyldig finnes, sorn, sedan han afmätt den honom ålagde Skattesäd i hel, half, fjerdedels eller åttondedels Tunna, icke kan i minnet beräkna beloppet i Kannor af det antal hela eller halfva Kappar, han derutöfver bör erlägga, och således förstår att controllera Uppbördsmannens uträkning. Utan skada å någondera sidan, kan man antaga kappen till jemnt 2:ne Kannor, emedan, då j£:dels Tunna är det högsta, sorn med Kappmål mates, missräkningen utgör endast omkring ^;deIs Kanna, hvilket åter är en mindre qvantitet, än som af Spannemål någonsin uppmätes. Skulle det tillåtas, att beräkna de smärre delarne af Tunnan efter Kappe, så lära fördelarne af tio-kannmålet sent eller aldrig inses och dess allmänna antagande betydligen försvåras. Vid detta moment böra Riksens Ständer sluteligen icke lemna obemäld en anmärkning, ehuru af mindre vigt. Då de föreslagne orden :
En officiel, från LandsKontoret i Norrbottens län utgången och af Landshöfdingen åberopad handling upvisar förhållandet i berörde afs:de, sådant det framstår inom liela Norrbottens län, och ingen som gör sig mödan af en granskning och jemförelse lärer kunna bestrida att Luleå eller, rättare sagdt, den del af skoldistriktet eller af länet, som ligger närmare Luleå, än Piteå, har äfven i detta, föga vigtiga hänseende, ett afgjordt företräde. Man har jemväl såsom ett skäl för den sednare och mot den förra orten åberopat att lärjungarne i Luleå skola varit endast 18 under det de i Piteå skola upgått till 42, samt att skolhuset i Piteå vore i godt skick och i händelse af skolans utvidgande icke tarfvade någon tillbyggnad, hvaremot skolhuset i Luleå borde nybyggas. Riktigheten af dessa obestyrkta upgifter motsäges likväl af Landshöfdingen. Särskilda, af Rektorn vid Luleå stads skola afgifne betyg uplysa dessutom dels att skolhuset består af 11 i godt stånd befintlige rum och dertill är försedt med behöflige uthus och för utvidgning tillräcklig byggnadstomt, dels att lärjungarnes antal under de tre sistförflutna läseterminerne upgått till 24. 26 och 25. Såsom ostri - Den 21 November f. m. 561 ostadigt visar sig äfven att, i förhållande till lärarnes och klassernes antal, flere lärjungar besökt Luleå än Piteå skola, hvilken sednare under det staden ännu var läneresidens utrustades med de flesta lärarne och således uphöjdes till den förnämsta. Det jemförelsevis obetydliga antalet lärjungar derstädes ådagalägger likväl otvetydigt otjenligheten af skolans läge. Att Luleå skola med endast 2 klasser haft färre lärjungar än den förra med fem klasser tycks deremot hafva varit en oundviklig följd af skolans organisation. Det är också anledn. förmoda att otillräckligheten och bristfälligheten af skolhuset i Piteå skulle lättare kunna ådagaläggas än behöfligheten af en ombyggnad af skolhuset i Luleå, men beskaffenheten af det sednare bör i allt fall destomindre tilläggas något inflytande på frågan om det nya läroverkets läge, som
Af dem afgår vid hvarje lagtima riksdags slut en fjerdedel och ersättes genom nya val. Andra Kammarens medlemmar väljas ånyo för hvarje riksdag. § 4. För hvardera Kammaren väljas riksdagsmännen af samma röstberättigade i de valafdelningar och till det antal för hvarje, som här nedan sägs. Om valrätt. § 5. Valrätt till riksdagsman förutsätter: att valberättigad minst i fem år närmast före valdagen innehaft svensk medborgarerätt, bekänner den kristna läran och uppnått 25 års ålder. Uti elektorsval eger valberättigad, som 21 års ålder innehar, taga del. § 6.
Af den 9 dennes; N:o 160. Angående förtydligande af 46 §. uti Kongl. I anledning af gjorde anmärk-3 ningar vid Utskottets förut meddeldte Betän-^ kande i frågan om yrkad befrielse för Gottlands hemmansägare att in natura adanina Skattetjärai Från ExpeditionsUtskottet: Äf den 12 dennes: I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 91 förut afgifne förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t, rörande medel för bestridande af kostnaderne i och för Hans Kongl. Höghet Kronprinsens förmälning och Utrikes resa. justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloft, Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, förmiddagen den ii Augusti 1823. Sf). Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtskostets den 16 sistledne Julii under N:d 319 afgifne, satiit den 22 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Majis Nådiga Skrifvelse^ angående ersättning till innevånarne i Hertigdö* inena Schleswig öch Hollstein för gjorde lefverancer m. ni. till Svenska Arméen efter freden i Kiel* Ut supra. Pen 14 /fugiisii e, m, S4J S. D. Vid förnyad föredrågnfng äf LaglJtskottets den 23 sistledne Julii under N:ö 134 afgifne, samt den 2 dennes eftérmiddageri på bordet lagde, Utlåtande* i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 10 sistledne April meddeldte Betänkande, afgående åtskilige föteslagoe Lagförändringar till minskande af kostnader och besvär för Rättsökande vid Rättegångars utförande; blef samma Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallit» Ut Supra.
Tackjernstillverkningen vid masugnarne inom Länet har utgjort år 1838. 1,632 SkU. tackjernsvigt „ 1839. 12,910 „ d:o „ 1840. 5,119 „ d:o „ 1841. 14,595 „ d:o „ 1842. 3,474 „ d:o Gjutgodstillverkningon inom Länet är obetydlig och har under alla fem åren sammanräknadt ej uppgått Lill fullt 200 Skffl. tackjernsvigt. Det uppgifna beloppet af stångoch ämnesjernssmidet har utgjort: år 1838. 11,922 SkM. Bergsvigt „ 1839. 12,628 „ d:o „ 1840. 13,149 „ d:o „ 1841. 12,390 „ d:o „ 1842. 12,748 „ d:o Jern-manufaklur-tillverkningen åter har, enligt uppgifterne, uppgått år 1838 till 979 Sk'£f. Bergsvigt „ 1839 „ 1,538 „ d:o „ 1840 „ 1,627 „ d:o „ 1841 „ 2,073 „ d:o „ 1842 „ 1,511 „ d:o Några så kallade ädlare verk finnas ej inom Länet. Inga nya stångjernsverk hafva blifvit anlagda, och bar ej heller smidesrätten vid något äldre verk blifvit förökad. År 1839 meddeltes privilegium för anläggning vid Ortala bruk i Wäddö socken af en vattenslägga och två spikhamrar. Flere kalkstensbrott finnas i Wårdinge socken och jemväl å andra ställen inom Länet. Vid Karta i Sorunda socken drifves kalkbränning i större skala och försäljes största delen af kalken i Stockholm. Vid öfriga kalkstensbrott brännes kalk endast för orternes behof. I Rådmansö socken finnas flere goda qvarnstensbrott. 12 Andrci bruk, fabriker och näringar.