Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sölvitsb L. S. För Sölvitsborg, N:0 72- ^ C.-son Widell. Af. Rönqvist• För Laholm, För Trosa. L, S, L. S. N:o 74. 5 33 Den g Augusti No 74. E. G. Gezelius. Cronius: För Östhammar. För Säther. L. S. L. S. No 76. Er. Åberg A:$on. No 77. C.. M. Nordlindh] För Amål. För Skanör, B, S, L, S. JV.-Ö 78- E. G. Nolleroth. N.o 79 Immi Hök'. För Falkenberg, För Kungsbacka. L. S. L. S. No 80. i.s Holmström J. N.o Si; /oA» -Fr. Ekman. För Cimbritshamn* För Strömstad, L. S. L. S. N:ö 82. Pehr Zellinger. And. Nensén För Grenna. För Östersund, L, S, lä, S, På Bonde-Ståndets vägnar: Lars Olsson; ni v. Talman. L. Anders jansson Hyckert, Vice Talman, Riksdagsman lör Örbyhus, Norunda ouh Olands Härader, saint Danneriiora och Leufsta Tingslager af Upsala Län* L. S, S* Gustaf Eriessorii För Trögds, Håbo ocB Asunda Härader af Upsala Län* L. S, Andera Deli g Augusti 533 ”Anders Jonsson. För Hagunda» Lagunda och Ulleråkers Härader al Upsala Län, L. S. Matts Persson. För Lyhundra och Sjuhundra Härader af Stockholms Län, L. S. fllatts Persson. För Frösåkers Härad af Stockholms Län, L, S, Gustaf Larsson. För Wallentuna Härad af Stockholms Län, L. S. Carl Johansson. För Färentuna Härad af Stockholms Län, L. S. Jaeob Ersson Elfstadius. Daniel Andersson. För Rasbo , Waksala och Balings Härader af Upsala Län, L. S. Olof Olsson. För Wäddö och Häfverö Skeppslager af Stockholm?
Afdelning för handläggning af De belopp, ärenden rörande allmänna uppfostran och undervisningen upprättade tablå öfver de lönebelopp, som för hvarje å stat uppförd lärarebeställning vid elementarläroverken sun uppförita enligt fastställda grunder böra för hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866 påräk^rneföraren nas, visar det sig, att summan af dessa lönebelopp utgör, 1864, 1865, för år 1864 Rmt Rdr 1,182,028: 72. 00,1 1800' » » 1865 » » 1,244,778: 72. och » » 1866 » » 1,286,678: 72. eller tillsammans för alla tre åren 5,713,486: 16. i följd hvaraf till bestridande af kostnaderna för ifrågavarande löner i medeltal en summa af 1,237,828 R:dr 72 öre för hvarje år skulle erfordras. Vid denna beräkning har den grundsats blifvit följd, att, dervid något högre läroverk Rektor är endast tills vidare förordnad och således redan före början af nästinstundande statsregleringsperiod kan komma att återgå till sin ordinarie befattning, den honom i sådan egenskap tillkommande lön, hvilken i de flesta fall tillhör någon af de högre lönegraderna, icke blifvit särskildt uppförd, till följd hvaraf det kan inträffa, att, om och när en sådan rektor lemnar rektorstjensten och någon lärare, som i sin egenskap af lektor eller adjunkt då innehar lägre lön än den förre, blir till Rektor förordnad, den för det året beräknade lönesumman kommer att öfverskridas och således en brist uppstå i det påräknade anslaget.
Vill man pä alla ställen befria auktionister från bevilln., så böra de upföras bland sådane, som äro enl. 145 §:n från all afgift undantagna. Försöker man likväl att der införa dem, hvilka invändningar skulle det icke föranleda? Vid sådant förhållande hemställer jag vördsamt, om det icke vore bättre, att återremittera denna punkt med den anmärkn., som Frih. Palmstjerna gjort. Frih. Raab: Emot en så beskaffad återremiss, som här blifvit begärd, har jag ingen anmärkn. att göra. Det är möjligt. att BevillmsUtsk. kan finna ordalag, som gå derpå ut, att taxera sådane auktionister, som hafva det till sitt yrke, serdeles dem, sorn hälla de beryktade spanmåls-auktionerna pålandet, och de må gerna betala, men jag anser verkligen nödigt, att icke 428 Den 27 Maj e. m. beskatta auktionister i allmänhet, hvarigenom personer, som pä auktioner tilläfventyrs icke förtjena mer än 2 R:dr b:ko om året, också skulle taxeras för detta minimi-belopp. Jag motsätter mig icke återremiss. Gr. af Ugglas: Jag får, för att lugna Frih. Raabs farhågor, hänvisa till tredje stycket af den 29:de §:n, hvilken är af samma lydelse, som 12:te §:n, hvarigenom taxeringsmännen berättigas att påföra bevilln. under minimi-afgifterna för dem, som drifva så obetydlig rörelse, att den icke anses motsvara minimi* afgiften. Fråga bar varit om denna sak inom Utsk., och det uplystes verkligen der, att en olikhet i åtgärder förefinnes i sä måtto, att på somliga ställen taxeras auktionisterne, och på somliga ställen icke. Emellertid föresväfvade de farhågor, som har blifvit yttrade af Utsk:s ledamöter, och auktionisterne kommo icke in. Jag skulle för min del tro det vara bättre, att taga in dem, än alt låta det bero på godtycke, då de skulle komma att blifva taxerade på det ena stället, men på det andra stället icke.
Det ändamål, hvilket, sedan erforderliga medel för innevarande riksdags statsanslag till Statens jernvägsbyggnader blifvit, jemlikt Rikets Ständers beslut, anskaffade genom upplåning mot obligationer å utländskt mynt och språk, skulle vid läns upptagande inom riket afses, borde, enligt Utskottets tanke, närmast och i främsta rummet vara beredande af tillgång för att, medelst inlösen af de obligationer å utländskt mynt, som utgifvits för de till Statens jernvägsbyggnader upptagna lån, småningom förvandla den utländska skuld, Staten för nämnda företag måst ikläda sig, till inhemsk stats-skuld; men derjemte skulle åsyftas att, med tillämpning af samma stadganden och bestämmelser samt användande af enahanda lånesätt, anskaffa medel för utförande af större och vidsträcktare, allmänt nyttiga, produktiva arbetsföretag, hvilka komma att för Statens räkning företagas, eller anses böra af Staten understödjas, men för hvilka kostnaderna ej kunna betäckas med tillgängliga öfverskott af Statsverkets ärliga inkomster eller öfriga samlade behållningar. Såsom hufvudvilkor för en dylik upplånings företagande borde likväl, enligt Utskottets tanke, antagas, att penningar blifva härstädes att tillgå för ett pris, som icke för Statsverket medför större utgifter, än dem, hvilka, enligt afslutadt kontrakt, belöpa sig å det till fortsättning af Statens jernvägsbyggnader under innevarande år för Svenska Statens räkning utom riket upptagna lån. Beloppet af de medel, hvilka, under denna förutsättning, skulle för omförmälde ändamål fä, genom upplåning mot obligationer å Svenskt mynt och språk, under tiden för nu pågående statsreglering anskaffas, har synts Utskottet böra sålunda bestämmas, att Fullmägtige i Rikets Ständers Riksgälds-kontor, hvilka, jemlikt 66 8 Regeringsformen, torde få sig uppdraget att ombestyra upplåningen och skuldens förvaltning, skulle ega att, efter omständigheterna och blifvande penningeställning, upplåna en summa, stigande till högst 3,000,000 R:dr R mt, utöfver hvilket belopp Utskottet ej funnit rådligt att för närvarande utsträcka den ifrågavarande inrikes upplåningen.
Summa Rdr 1,047: 16. — hvaremot förenämde anslag af besparingarna, å tillsammans 614 Rdr, skulle upphöra; 2:o att af de 4 tjenstemän, för hvilka, enligt Ofvei-ståthållare-embetets anmälan, minskning i inkomster inträffat, derigenom att det förräntande af depositionsmedel, som uti Kongl, brefvet den 10 Juli 1816 medgifvits, för att med räntan förbättra samma tjenstemäns lönevilkor, sedermera, enligt Kongl, brefvet den 4 April 1840, upphört, de 2:ne, som från nämnde (id annu i tjensterne qvarstå, må personelt å allmänna indragnings-staten uppföras till ersätining för ilen tid, de sysslorna fortfarande innehafva, nemi.: a) kamereraren med det af Öfver-ståthållare-embetet i sådant afseende tillstyrkta belopp och 200: b~) förste notarien, med ett belopp, svarande mot skillnaden mellan hans nuvarande lön (218: 6. 5.) och den af Öfverståthållare-embetet föreslagna (400:) eller 181: 41. 7. Tillsammans 381: 41. 7. Beträffande frågan om ökadt anslag för poliskammaren, ansåg Statsrådet den af Öfver-ståthållare-embetet i dess sednare skrifvelse föreslagna reglering, så väl i afseende å personal, som lönebelopp, utgöra ett oundgängligt vilkor för en af behofvet högt påkallad förbättring af polisväsendet i Stockholm 21 hvadan, och på de af Öfver-ståthållare-embetet anförda skal för statsverkets deltagande i de utgifter, som af denna reglering blefvo en följd, Statsrådet, under förutsättning, att stadens årliga anslag för polisen komme att ökas till 25,000 Rdr, i underdånighet hemställde, att framställning till Rikets
— Summa R:dr 9,059: 27. 6. 8 Stats-Ulskoltels Utlåtande, M 64, Lill. A. för Friherre Silfversparre för Fjerdingsman . R:dr 97: 28. 10. » ,27: 46. 10. Summa R:dr 125: 27. 8, och har derjemte Kongl. Maj:t behagat i Nåder tillkännagifva, att, såsom en följd af nu föreslagna åtgärd, uppstode en minskning uti Kronans behållna räntor, hvars belopp icke vore noggrannt beräknadt, men förmodades komma att utgöra, i runda tal upptaget: uti Kronobergs län (af 942 mantal) omkring R:dr 5,060: » Jönköpings län (af 1,060 mantal) » » 5,690: » Kalmar län (af 1,692 mantal) » » 6,040: —• — Utskottet har vid behandlingen af denna fråga jemväl tggit i öfvervägande 2 särskilda af förre talmannen Nils Persson från Kronobergs län och Riksdagsfullmäktigen J. P. Danielsson från Kalmar ljin väckta motioner, åsyftande att bereda innehafvarne af Rusthåll inom de tre
Pä Ridder sk, och Adelns På Preste-Ståndets Leda Ledamöters vägnar möters vägnar B. Franc Sparre. 4. G. Elfström. På Borgare-Ståndets På Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar Ledamöters vägnar J. Wallström. Gustaf Larsson. G. Helsingius. STOCKHOLM, tryckt i Ecksteimska Tryckeriet, i83o. Register ofv. Banco-XJtshs Betänhanden. t Ankom till Exp. Utsk, d. 19 Mars 1830, Register öfver de af Banco-Utskottet, så val enskildt, sorn gemensamt med L..g-Ulskottet, afgifna Betänkanden till Rikets llögloflige Ständer under 1828—i83o årens Riksdag. A. ^ N:o. pag. Adlerstam> angående väckt fråga om ersättning till honom för dess, genom en Rättegång med Banken, orsakade lidande 71. r. återremiss i samma ämne 87. 7. Administration till fullbordande af de efter 1S22 års Revision inställda Byggnadsarbeten 34- I. återremiss i samma ämne 61. 27, Afskrifning af Summor, balancerade i Bankens Räkenskaper vid 1827 års slut 17. 6. — af 600 Rdr, som år i8a5 genom inbrottsstöld i Banken förkommit 20 6. —- af 200 Rdr, värdet af en år 1827 i Vexel Banken boitkom - 6:te Samlingen. 1 2 Register lifv. Bunco-TJtsk-.s Betänkanden. men, inlöst Transportsedel, som måst för andra gången infrias 21. 8, — af ett till G. Stephens år 1818 utgifvet Odlings-Lån 40• 1 af ett lill Anders Andersson ('Dahlin) utgifvet Odlings-Lån 41• 2r* — af upplupen Ränta å Majoren Friherre C. WGripenstjeimas Skuld hos Banco-Disconten 11G.
Erkebiskopen, Biskoparne och Pastor Primarius i Stockholm, hvilka af Konungen till riksdag kallades; Kyrkoherdamer hvilka stiftvis inom sig valde ett visst antal fullmägtige, samt Komministrarne uti hvarje stift, äfvensom Komministrarne i Stockholm, hvilka voro berättigade, om de det åstundade, att, inom sig välja en fullmägtig. Till dessa tre klasser blefvo, genom Rikets Ständers och Konungens beslut vid 1823 års riksdag, fogade tvänne nya, nemligen dels Universiteten i Upsala och Lund, som skulle ega till Riksdagsmän i Preste-Ståndet utse hvartdera tvänne Professorer från de verldsliga fakulteterna, och dels Wetenskaps-Akademien, af hvil ken finge väljas tvänne ofrälse civile Ledamöter till fullmägtige i nämnda Stånd. Slutligen blef vid 1840—1841 årens riksdag den ändring gjord uti valrätten för Universiteten i Upsala och Lund, att dessa Universitet förklarades skola, genom deras samtliga Professorer och Adjunkter, ordinarie eller extraordinarie, samt Docenter, AkaBih. till R. St. Prot. 1850 & 1860. 3 Sami. 13 lläft. 1 2 Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 38. demiernas Räntmästare och Sekreterare, jemte alla öfrige Akademiska tjenstemän, som, i och för sina befattningar, ega presterlig befordringsrätt, utse, till riksdagsmän i Preste-Ståndet, hvartdera minst en Professor från de verldsliga fakulteterna, dock med rättighet att ställa två sådana fullmägtige. Af denna framställning synes, dels att Preste-Ståndets representation, som förut utöfvades af tre särskilda klasser, numera fullgöres genom fem sådana, dels ock att antalet af Ståndets riksdagsmän blifvit förökadt med högst sex och minst fyra.
Ji kokassaförvaltarne i synnerhet mäste vara uppmärksamma, helst, derest tillgång hos gäldenäien saknas, Pastor och Kyrkovärdar måste ersätta Kyrkan fulla inloppet af utlåningen, och för en sådan förlust vill nog hvar och en, så vidt görligt är, freda sig. Obilligt synes det ock vara, att Pastor och Kyrkoväidar, i blist på sakta låntagare, skulle ei lagga ränta för penningar, dem de icke behöfva, dem de gerna ville utlåna, men dem de, af au föi da örsäter, måste innehafva. Hvad andra anmärkningen angar, sä, då ailä Ar noggranna och spec fika inventarieförteckningar öfver Kyikornas tillhörigheter åtfölja Kyrko räkenskaperna, och, vid Prost visilationer samt inventeringar, Kyrkans tillhörigheter noga jemföras med Föi tockningarne, upplyses af dem, att sådana handlingar och böcKer, sorn tillhöra Kyrkoina, finnas vid dem och äro under Pastois och Kyrkoväidais vård med ansvarsskyldighet. Någon annan lön af Kyrkornas enskifta tionde utgår icke från Hörby oclr Kyby Kyrkor, än den som, enligt Eders Kongl. Maj:aS Nådiga Förordning af den 23 Augusti r8o5> tillätes att utg ifvås åt Socknarnes examinerade Jordegummor. Angående Räkenskaperna för Harlösa och Hammarlunda K. j rkor. Till följd af anin faldt underdånigt Utlåtande öfver de, vid den af Rikets år i84r församlade Revisorer föi rättade Siats-Revisionen, å Räkenskaperna för samtliga ILandtkyi koi na i Skåne, framställde anmåi kningar, få vi, såsom Harlösa och Hammarlunda Föisamlingais Kyikokuratorer, i djupaste underdånighet afgifva följande::
I afseende åter på den af Rikets Ständer gjorda framställning om upphörande af allmogens inom vissa socknar af Stora Kopparbergs län åliggande att in natura leverera de till Stora Kopparbergs bergslag utgående hemmansräntesamt qvarntullseller mantalskol, har É. K, M., uti högstberörda proposition, i nåder förklarat, det E. K. M. funne, att de skattskyldige, hvilka yrkat natura-prasstationens upphörande, hvad både mantalsoch räntekolen beträffade, för denna deras önskan anfört skäl, grundade dels på mindre skogstillgång, dels ock på skogarnes aflägsenhet från Stora Kopparberget, hvadan E. K.
Och dä Enrvpa en gängätcrfätt lugn. wänne icke dä den Hjelte som regerar Fransta Folket, sjelf stall återkalla en lag, som ästadkommit sä inänga mistnöjen, wädeliga i alla andra tider, i alla endra Stater, än den, lavarö förkofran, hwars ära genom underwerk, hwarmed ensamt hitintils kunnat förwäna werldcn. Elommom icke heller, at dä södra Europas Reaenter endast bade legda, til stor del af mlandningar och löst folk bestående Armecr, har Nerven länge ägt de mera päliteliga Nativnal-troppar, som de försinänMd-e genom e on> Lcri^tion sött förskaffa sig. Friherre kri stner an t2 tilläde mundteligen det han önstade at saken ej mätte til >.onLtitutiorm Utstottet widare ivnnirrmas, utan efter denna öfwerläggning alldeles förfalla. Herr .fäZcrbjslin, Larl kckecbic, Upläste til ?i0k0L0tic r et Oictaint-N sä lydande: Med att aktning för bwad en ward Ledamot den >'5 innewarande pttrade om conscrlprjons införande, wägar jag dock derwid göra följande anmärkningar: hwarje Landtnran kanner, ined bwad mistnöje den förra utskrifningen af allmänheten blef ansedd, et mistnöje som i flera orter hotade med de wädligaste följder, och det mistode för hwilket Sweriges första conscia prion blef et vlyckligt offer, har ej för denna inrättning kun - Den iz Junit. 716 Nit wäcka et blidare omdöme, utan at omnämna den totala brist af arbetare jordbruket och näringarne derigenom skulle röna, om et sä stort antal/ svin blifwit bief det undan ryckt.
Domstol skiljde makar bora, till skiljobrefs emottagande, personligen infinna sig i DomCapitlet; så enär detta emottagande och DomCapitlets åtgärd dervid nu mera endast äro formaliteter, hvaraf så mycket mindre kan yäntas de LsgUtskottets BctanhnndeH, 31J skiijde makarnes återförenande genom föreställningar, eller förmodas den goda verken , att denna inställelse skall afskräcka oeniga makar från skillnads sökande, sorn, i förra hänseendet, allt hvad DomCapitlet och Presterskapet redan tillgjort innan skillnad inför verldslig Auctoritet fatt sökas, varit utan verkan, och, i det sednare, skill nadens meddelande af den' verldsliga Auctoriteten, redan förutsätter så många högtidliga förberedande åtgärder, 8tt frugtan för den aflägsna sluteliga inställelsen för DomCapitlet ej rimligen kan förmodas medföra någon utmärkt afskråc!:ande verkan ‘ alltså och då uppfyllandet af den ifrågavarande formaliteten således endast medförer kostnad och besvär , utan väsendtlig nytta, samt hårtill kommer, att densamma icke i alla händelser kan uppfyllas, såsom då den ena makan är vansinnig eller rymd; anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka bifall af Doctor Stenhammars i detta ämne väckte motion. Dock varder detta, tillika med dea särskildta mening någre af Utskottets Ledamöter yttrat, till Riksens Höglofl. Ständers vidare skärskådande vördsammeligen öfverlemnadt. Stockholm den 4:de Mars 1823. Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Höglofl. Ständers Lagutskott den 4 Mars 1823. S. D. Föredrogs åter Herr ContractsProsten Doctor Stenhammars den 13 sisth 33 JjtgXJtskottcts Fetanh anden.
Ett tecken till ett bättre, tror man sig upptäcka i nuvarande års stegrade spanmålspris och i början till en kreatursexport på England: men månne man med tillförlitlighet kan bygga på den omständigheten af en uppstådd missväxt i norra Den 21 April e. m. 403 Tyskland eller på uppkomsten af en ny handelsgren, hvaraf till dato resullaterna påstås hafva varit ganska ornbytliga. Att vår jordbruksnäring, oansedt dess framsteg i tekniskt hänseende i många fall, på det hela befinner sig i en ganska tryckt ställning, lärer icke kunna bestridas och visar sig tydligast deraf, att den i jorden intecknade skulden, som 1842 uppgick till 93 millioner, 1862 vuxit till 427, och att på samma gång som räntan stigit så betydligt, jordvärdet allt jemt är i fallande med den påföljd, att mången jordegare, som al dessa ogynnsamma förhållanden tvingas till försäljning, ser sig beröfvad hela det kapital, som han trodde sig hafva förvärfvat genom sitt arbete eller genom sina på jordens uppodling och förbättring nedlagda kostnader. I ett land som Sverige, der, med undantag af metallförädlingen, som är föremål för export, fabriksindustrien nästan uteslutande tillverkar för den inhemska konsumtionen, måste alla näringar lida, då jordbruket lider; ty den jordbrukande klassen utgör sju åttondelar af landets folkmängd; och liksom den är den största producenten, är den, eller åtminstone borde den vara, den största konsumenten af fabrikernas produkter. Men när jordbrukaren icke kan sälja med fördel, måste han i samma mån inskränka sina inköp af näringsflitens alster. Se vi på fabrikernas ställning, så finna vi att, under perioden från 1850 till 1860, ökade de sin tillverkning med tre millioner rdr årligen, från 1860 till 1864 med endast en half million. Husslöjden, synnerligast i hvad den omfattar väfnadsindustrien, har på samma sätt aftagit. Under samma tid har vår handelsflotta minskats med 1,100 nyläster, under det att Norges på samma tid ökats med 31,000 kommersläster.
Inkomst: Stats-anslag Norska bidraget: för året 197,865: 16. » förra året 2,600: — Konsulsfondens bidrag till aflöning af Departementets Expedition, enligt staten af den 27 April 1858 Credit. Utgift: H. Exc. Statsministern för utrikes ärendena 24,000: — Utrikes-departementet 40,650: — Minister-staten och pensioner 494,000: — Skrifmaterialier 3,511:54. Möblers anskaffande m. 3,623:57. Reseoch kurirkostnader 14,783: 28. Extra utgifter *. 18,751: 98. Balans till år 1860: Då det icke lärer kunna undvikas att de medel, som från båda rikena för 3:dje hufvudtiteln utgå, i nämnde räkenskap sammanföras, men, enligt hvad vederbörande anmält, härigenom svårighet skall uppstå vid uppgörande af rikshufvudboken att bestämdt kunna särskilja de belopp, som verkligen utgöra svenska stats-verkets bidrag, hemta Revisorerne häraf anledning hemställa, det vederbörande räkenskapsförare må förständigas, att, när årets räkenskaper för Utrikes-departementet hädanefter afgifvas, bifoga ett sammandrag, utvisande ej mindre de belopp, hvarmed Sveriges bidrag till de för Departementet anvisade särskilda utgiftstitlarne för året utgått, än ock den behållning, som å hvarje anslag möjligen förefinnes. § 2. Vid granskning af Utrikes-departementets räkenskaper för anslagen under riksstatens 3:dje hufvudtitel har förekommit, att verifikationer saknats för följande af Departementet anordnade belopp, nemligen: till expektanslöner -■ 15,679: 91. » reseoch kurirkostnader 14,783: 28. » extra utgifter 18,751: 98. Efter hvad Rsvisorerne inhemtat, härleder sig detta förfarande från ett stadgande § 4 af Kongl. Maj:ts nådiga instruktion för Chefen för Kameral-afdelningen i nämnde
Alt här inlåta mig i en strid om huruvida det föreslagna tillägget är ibland de nyttigare eller mindre nyttiga, är visserligen öfverflödigt, emedan sådant i allmänhet kan anses brio på hvars och ens eget omdöme. Jag vill blott försöka alt försvara Utsk. mot del af Gr. Mörner framställda inkast. Coust Utsk. skulle icke hafva afgifvit detta förslag, om icke det bade ansett, att §:n i sitt nuvar. skick belvdde nästan ingenting. Det beter nemi : "Utgifvare af dagblad och periodiska skiifter bäfver ej brutit emot författares äganderätt, då lian i dem insända anonyma skrifter utgifver.” Del är ganska klart, allom en författare sjelf lemnar lill en daghladsutgifvai e en skrift, med begäran om anonymite', kan denne sednare icke sägas bryta emot den förres ägandeiutt, derigenom att lian gör hvad den förre sjelf har begärt. Och likväl måste denna §:s lydelse antingen hafva stadgat en sådan sjelfklar sak i lag, eller också skall §:n hänföras till de fall, då dagbladsulgifvare kunna påstås gifva ut anonyma skrifter emot en författares vilja. I sådant fall syntes det Coust.Utsk., alt det borde stadgas hvilken af pai terna som bevisningsskyIdigheten ålåge, att daghladsutgifvai en varit okunnig om författaren. Så länge detta ej är utred*, synes mottagandet af anonyma skiifter alltid vara vanskeligare nn det bör vara. Detta har varit anledn:n till Ulsk:s förslag. Gr, Mörner: I anledn. af Gr. Spens’s yttrande får jag anmärka, att det måste vara klart, att i fråga om sådana käromål sorn dessa, likasom alla andra, blir det dens skyldighet att bevisa, som liar något alt påstå. Då tn person uppgifver att en handling, emot dess vilja, inkommit i en tidning, blir det dennes skyldighet att bevisa att så skett, men ingalunda åligger det lidriingstjtgifvaren, i hvars tidningsblad skriften inkommit, ali bevisa sin oskuld i detta läll. Hr Dc n 3o Januari f. m. 449 Hr Lagerhjelm, Pehr: