Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På dessa förhållanden har Utskottet funnit nödigt att fästa Rikets Ständers uppmärksamhet, äfvensom att i sammanhang dermed framlägga förslag till den ändring i rättegångs-ordningen, som, efter Utskottets sålunda antydda åsigter, bör vidtagas, med anledning af den förändring Rikets Ständer redan beslutat i lagstiftningen angående stöld och rån; Och får således Utskottet, under förutsättning att den i berörde hänseende beslutade författning varder af Kongl. Maj:t i nåder antagen, vördsamligcn hemställa om icke Rikets Ständer behagade pir sin del besluta en särskild författning, att, samtidigt med den förra, träda i verksamhet, hvarigenom, dels med ändring af och dels såsom tillägg till hvad i 25 Kap. 5 § Rätlegångs-balken jemte dertill hörande författningar, finnes stadgadt derom, att Under-rätts ransakning och dom i vissa brottmål skall underställas Hofrätts pröfning, innan den i fullbordan går, varder förklaradt, alt sadan underställning bör ega rum, då någon för rån eller försök dertill sakfä/les, ändå all brottet ej å lif går, men i mål angående stöld eller inbrott i afsigt att stjäla endast i det full alt till straffarbete på lifstid dömes. Stockholm den 13 November 1854. STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854. Register öfver de af Rikets Ständers Lag-Utskott vid 1855 och 1854 årens Riksdag afgifna Betänkanden, Utlåtanden och Memorial. Andaktsöfningar, Angående uppl] äfva tide, förändring eller förklaring af Kongl. Plakatet den 12 Januari 1726 emot olofliga sammankomster till andaktsöfningar Arfsrätt för oäkta barn 39 bortkommen persons, då han ej inom viss tid later höra a£ sig ; ^' Svar på återremiss 40. Arfvode för ökad kansli-personal 3. B.. Barn, oäkta. Om arfsrätt för dem . Barnamord, Om uppgifvande af Kongl. Brefvet den 17 Oktober 1778 Blanketter till invisningar. Se: invisning.
I Fulimägtiges, vid riksdagens början, till Utskottet afgifna och jemte memorial N:o 1 till Rikets Ständer öfrerlemnade berättelse, är behållningen i berörda räkning uppgifven till R:dr 418,987: 99. denna behållning är sedermera ökad, genom vinst å utlåningen med ” 3,579: 53. till ZTlt:dr 422,567: 52. men deremot minskad genom påförd förvaltningsutgift 700: 91. och genom inbetalning till Riksgälds-kontoret af sista kapitalandelen 160,768: 28. 161,469: 19. till R:^6U098T33. Berörda summa af R:dr 160,768: 28. motsvaras af på indrifning beroende lån : vid Banko-Diskont-verket i Stockholm 86,583: 06. ” Låne-kontoret i Götheborg 52,575: 22, d:o i Malmö 20,110'. — d:° i Wisby 1,500: — 160,768: 28. Banko-Utskottets Memorial 28. Af dessa på indrifning beroende lån antagas högst 100,000 R:dr komma att ingå, och vinsten på utlåningen af Statslånefonden skulle följaktligen, i bankens räkenskaper, utvisa en summa af 361,098: 33. Som likväl den föreslagna eftergiftens beviljande vore beroende deraf, huruvida låneoperationen komme att för Statsverket medföra vinst eller förlust; har Utskottet förskaffat sig officiel beräkning öfver de kostnader och ränteutgifter, Riks-gälds-kontoret måst vidkännas till följd af Rikets sednast församlade Ständers beslut, angående de för Statens jern vägsanläggningar under år 1860 utrikes upplånta medels användande till liqvid af då utestående delen af det tillfälliga Statslånet, hvilken beräkning slutar å ett belopp af R:dr 390,325: 57.
Men i alla fall, de hade ju ingenting att göra med dumma fruntimmershistorier, de hade till och med aldrig sympatiserat som nu, förnämligast i sina åsikter om badorter i allmänhet och lämpligheten att ha sina fruar inne i direktion för nytta och nöje isynnerhet. ONÖDIGA BEKYMMER. Musiken tystnade, häradshöfding Säfve lade sakta ner violen på pianot. Ett därapadt sorl hördes ute från förmaket och damerna, som slagit sig ner i själfva musikrummet började åter konversera. Häradshöfdingen bläddrade i nothäftet under det han med låg röst yttrade till Edith Sköld, som ackompagnerat honom: — Hur tyckte fröken det gick? Edith spratt till. — Det gick bra, jag tycker alltid ni spelar bra, det vet ni ju, jag begriper inte, hvarför ni är rädd! — Ja, det kan jag omöjligt öfvervinna och jag är ändå jämförelsevis lugn, när fröken ackompagnerar. Då skulle ni se mig annars. — Nej, tackar så mycket. Skola vi nu ta det Bachska andantet, vi gingo igenom häromdagen? — Få vi inte lite mer musik? yttrade värdinnan, borgmästarinnan Brenner, fröken Ediths moster, som kommit fram till flygeln. — Jo, vi fundera på ett stycke till. Vill häradshöfdingen spela Bach? — Tror borgmästarinnan att de unga damerna ha tålamod med ännu ett stycke, fröken Wickman kunde knapt härda ut med det här. — Ja moster lilla, du får värkligen laga att flickorna äro tysta, om det skall bli mer musik. Det är odrägligt att höra det där oupphörliga tisslandet och tasslandet. — De inbilla sig, att det inte hörs, svarade borgmästarinnan. Det är egentligen Anna Wickman, som inte kan vara tyst. Jag sitter och gör miner åt henne hela tiden, men det hjälper inte. — Anna är så förskräckligt omusikalisk, och märkvärdigt nog är det alltid hon, som ifrar för, att häradshöfdingen skall spela. — Det är en gammal känd sak att det går lättare att tala när det musiceras. Men nog är det störande, det får man erkänna, isynnerhet för mig, som inte kan öfvervinna den där dumma rampfebern.
Men så förhåller det sig emellertid, icke alldeles, enär det vid mäskning af säd behöfves en större mängd vatten för sockerbildningen, än vid mäskning af ett motsvarande mått potates, som innehåller omkring 70 °/o af deras vigt vatten, när råg, hvete och tvåradigt korn innehålla 40—44 °/o vatten, och sexradigt korn endast 9 procent. Erfarenheten visar derjemte, att man, genom att beskatta mäskrummet lika för båda slagen af mäsk, träffar den färdiga produkten, både vid bränning af säd och af potates, ungefärligen lika. Norska Kommiss. Betänk, ang. Brunvinsbränningen. 1 Preussen har derföre också mäskeskatten städse varit densamma för bränvinsbränning af säd och af potates, likasom det hos oss städse varit samma pannskaft påbuden, utan afseende på det material, hvaraf mäsken varit beredd, oaktadt det hade bordt vara samma motiver för en olika afgift å pannan, hvaruti den färdiga mäsken afverkades, som åt det karrum, hvari den bereddes. Sannolikt är det vida mera onödigt, att hos oss göra skillnad i skatteafgiften, enär säd väl ej blifver använd annorlunda än såsom malt vid bränning af potates, isynnerhet så länge bränvinsbränning är förbjuden under sommarmånaderna. Kommissionen lägger derföre vid bestämmande af skattesatsen för mäskrummet potatesbränvinsbränningen till grund. Med hänseende till det utbyte man kan vänta af en tunna potates, anmärkes: Så som maximum för den qvantitet torr substans, som innehållcs i de slag af potates, som användas till' bränvinsbränning, kan antagas 28,5 procent af deras vigt, samt de öfriga 7-1,5 procent såsom vatten. Af dessa 28,5 % torr substans utgöras omkring 22 •/o af mjölämnet, som är den del af potatesen, som ger alkohol, och de öfriga 6,5 % utgöras af skal, sådor m. m. -100 U. mjölämne ge, med tillsats af erforderligt vatten, •122,22 U. stärkelsesocker, och d00 U. stärkelsesocker ge -16,46 U. alkohol.
Ett stycke röd sidensars, ett stycke hvit dito, 30 c m. breda och 35 cm. Gredelin. B a l v ä s k a. m. Upptill, 3 c m. Ima. Trikoloren som penntorkare. lång o c h 3 cm. Linus D. Punschbrickduk. lång o c h 24 cm. g e - nomskärning. Under öppningen fastsys e n 3 cm. l å n g r e m s a. lång linneremsa, s o m vikes tredubbel och utsys m e d hvit kråkspark. Kupan, som är 26 c m. bredt rödt linneband, hvari karkass iträdes. Belle-soeur. i .fyrk a n t. Ima. P r i s: inb. i rödt band kr. Förteckning öfver alla inom ett h u s förekommande artiklar till begagnande vid bosättning och inventarieförteckning. 0-am.Toä.rlig för Iru-arje orcLza.ia.gsalslca.ri.de familj! IDUN 1893 Svenska vidskepelser ur v å r äldsta folkmedicin, tecknade för Idun af S. H. Ill^melt säkert har i vissa tider naturen och dess fenomen varit föremål för människans uppmärksamhet, och den första tanke hon en gång blef mäktig ägnade hon nog åt denna natur, som i sin storartade och vilda prakt omgaf henne, och hvars vexlande företeelser ingåfvo henna vördnad och fruktan för de okända krafter, som genom desamma gåfvo sig uttryck. Med tillhjälp af sin fantasi personifierar människan dessa krafter och gör dem till väsen, liknande henne själf, men henne öfverlägsna i makt. Det blir för hennes uppfattning idel öfvernaturliga väsen, gudar och demoner, som befolka naturen och genom sin vilja frambringa dessa tusentals skiftande fenomen, som för hvarje steg möta den undrande människan. Tron på dessa väsen blir hennes religion, och naturliga följden af denna tro blir hennes sträfvan att på alla sätt komma i godt förstånd med dessa mäktiga varelser, som kunna både gagna och skada henne. Angripes människan af en sjukdom, är det naturligtvis någon af dessa öfverlägsna väsen, som. påfört henne densamma.
Med ändring af 7 kap. rättegångsbalken och Kongl, förordningen den 13 Juli 1818, med deri genom Kongl, kungörelserna den 18 December 1823 och 30 Maj 1835 gjorda tillägg och förändringar, samt med undaurödjande af 3 § i Kongl, förordningen den 9 November 1844, angående vissa förändrade föreskrifter i afseende på lagfart och nyttjande-rätts inteckning, så vidt densamma ej har afseende å nyttjande-rätts inteckning, kommer förstnämnde kapitel att erhålla följande lydelse: 1 Vill man till säkerhet för fordran erhålla inteckning i fast egendom; söke det hos den rätt, hvarunder egendomen lyder, och lägge då in skuldebref eller annan handling, hvarå fordran grundas. Rätten läte brefvet eller handlingen, eller den del deraf, som till grund för ansökningen åberopas, offentligen uppläsas och i protokollet införas„ Ej må inteckning i egendom å landet sökas, utan ä lagtima ting. Har gäldenär i skuldebref eller annan handling samtyckt, att inteckning beviljas må, och är skuldebref vet eller handlingen af vittnen styrkt; då ege rätten bevilja inteckning, utan att gäldenären hörd varder. 4 SSökes inteckning, utan att gäldenär dertill samtyckt såsom i 3 S sägs; dd skall rätten honom öfver ansökningen höra: är han tillstädes, när den göres; svare genast derå: är lian frånvarande; sätte rätten ut viss dag, då han svara skall, och kungöre honom borgenär det rättens beslut inom tid och på sätt som uti 11 kapitlet denna balk om stämning sägs; gifve ock bevis derom till rätten in sist ä den dag som föresatt är. Finnes gäldenär i riket, men kan ej i sitt hemvist träffas; ege borgenär att, i tvä vittnens närvaro, fästa rättens beslut å hans husdörr: är gäldenärs vistande okändt eller å utrikes ort, dä inteckning sökes; anmäle borgenär det hos rätten, och läte dess beslut införas uti allmänna tidningarne tre gånger, första gången 6 månader, innan gäldenär svara skall.
Arméens Pensionskassa, upprätthållande af dess pensionering 1 4 i 136 — b. 48 Juni b. 12 Juni b. 18 Juni å. 12 Juni 89 Svar på återremiss 4 4 250 a. a. 24 Juli a. a. 23 Juli a. a. 25 Juli a. a. 23 Juli Armoch Lastpenningar från Pommern, ersättning för — 4 4 86 10 b. 23 April b. 23 April b. 26 April b. 50 April 170 Ytterligare i ämnet — 4 4 90 2 b. 26 April b. 30 April b. 3 Maj b. 3 Maj 174 Aronsson, J. 0., i Hult, se EfterCl i ff gill» Arrendator af Kronolägenhet, om förbud för honom att till annat än lägenhetens behof använda derå befintlig skog — 8 65 b. 29 Mars b. 29 Mars b. 29 Mars b. 29 Mars » af annexoch mensalhemman, optionsrätt lör denne eller för hans enka eller barn vid nytt arrendes afslutande — 8 — 425 —- a. 6 Aug. a. 6 Aug. b. 6 Aug. b. 5 Aug. Arrende-medel af Kungsgårdar och andra Kronolägenheter, se Statsverkets inkomster p. 7. Arrenden af vissa Statens egendomar, indragning deraf mot Stats-anslag 49 4 4 428 — å. 47 Maj å. 17 Maj b. 17 Maj b. 10 Maj Svar på återremisser . — 4 4 260 — b. 29 Juli a. 29 Juli a. a. 2 Aug. a. a. 30 Juli 141 » för Statens egendomar, bestämmande deraf, se skatteförenkling, p. 29.
Revisorerne hafva yttrat: 1:0 Att Stockholms såväl Uppbördsoch Kassörs-Kontors som Inkommande Sjötullskammares Månadsföislag för båda åren finnas odalerade; att de förstnämnde jemväl sakna underskrift af vederbörande Kontrollör, samt att de sistnämnda, enligt ålecknade presentata, inlemnats till Styrelsens Kammarkontor två till fem månader sednare än de rätteligen bort inkomma. 2:0 Att med Tulloch Konvoymedlens inbetalande till Räntekammaren och till Konvoy-kommissariatet länge fördröjts af anledning att lefvereringarne för det föregående året icke blifvit till fullo verkställde förr än under loppet af October månad påföljde år; och 3:o Att vid jemförelse emellan Stockholms Inkommande Sjölullskammares Uppbörd och den samma Uppbörd kontrollerande Bankoboken , den för det föregående året bristande insättningen synes hafva blifvit betäckt med påföljde årets Tullintrader. I anledning häraf får General Tull-Styrelsen i underdånighet anmäla, att de förhållanden, som Revisorernes ifrågavarande irsta och 3:dje anmärkningspunkter vidröra, äga sammanhang med den uti TullVerkets Uppbördsoch Kassörskontor härstädes yppade Balans efter den 20 Mars nästlidet år aflidne Tullförvaltaren M. F. Finer, i hvilket Balans-mål, som utgjort föremål för en vidlyftig undersökning, Utslag jemväl är vordet meddeladt. af den utaf Eders Kongl. Maj:t i Nåder förordnade särskilda General Tull-Styrelse; och enär berörde Utslag numera är beroende på Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Rätts pröfning och skärskådande, torde Eders Kongl. Maj:t i Nåder gilla att, under så beskaffade förhållanden, General Tull-Styrelsen icke med särskilda förklaringar derutinnan går Domstolarnes omdömen i förväg.
Maj:t fästade afseende å deras val eller önskan, sjövapnet blef nära blottadt på den bemanning, som af beväringen är påräknad, om nemligen alla eller de fleste valde tjenst till lands; och hvad, som med bibehållande af denna valrätt bestämdt eger rum, är, att många vid sjölifvet ovane ynglingar komma att tjenst - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 20. 21 Söra till sjös, under det att mången befaren sjöman får strida till lands; men dessa missförhållanden förekommas, om, med upphäfvande af valrätten, sjöbeväringen skiljes från landtbeväringen och den förra endast utgöres af sjösocknarne.» »Provinsen Gottland har hittills varit utesluten från deltagande i sjöbeväringspligten, och jag anser den äfven hädanefter böra derifrån undantagas.
För civile embetsoch tjenstemän: de, som bo inom Svea Hofrätts jurisdiktion, utgörande Stockholms stad en valkrets för sig; de, som bo inom Götha Hofrätts jurisdiktion; de, som bo inom Skånska Hofrättens jurisdiktion. Valen förrättas inför vederbörande Hofrätter. 2. För officerare af Arméen och Flottan: a) Landtarmécn: för hvilken fem valdistrikter bildas och valet i hvarje valdistrikt förrättas inför den Konungens Hern lill II. St. Prot. 1847 oell 1848. 3 Sami. 8 Baft. 2 10 Konstitutions-Ulskottels Memorial, N:o 12. fallningshafvande, hvars residensstad är distriktets medelpunkt närmast; b) Flottan: för hvilken valet förrättas inför Konungens befallningshafvande i Carlskrona. § 18. Valberättigade i fjerde afdelningen välja, antingen genom elektorer, eller omedelbart, riksdagsmän inför Magistraten i valdistriktets hufvudort. § 19. Valberättigade i femte afdelningen utöfva sin valrätt genom elektorer; dock med den rätt, hvarom i 25 § sägs. Elektorerne väljas socknevis på sockenstämma. Valförrättare i sockenstämman är dess Ordförande. Höra flere än en socken till samma prestegäll; egen de rätt om gemensamt elektorsval sig förena. Uppkommer om sådan förening omröstning inom socknarna, beräknas rösterna, på sätt här nedan om elektorsval stadgas. Elektorerne sammanträda till val af riksdagsmän, antingen å valdistriktets hufvudort, eller å den ort, hvarom i 29 § sägs. Valet å hufvudorten förrättas af domhafvanden i den domsaga, hvarinom valorten är belägen. § 20. Valdistrikten för de valberättigade inom fjerde och femte afdelningarne bestämmas till antal, omfång och hufvudort, genom serskild lag: så ock det antal riksdagsmän, hvarje valdistrikt inom så väl dessa, som andra och tredje afdelningarne eger utse, samt hvad i öfrigt i afseende på valens verkställande kan finnas nödigt att föreskrifva.
Hon gjorde själf sina u p p k ö p i hufvudstadens butiker, hon sydde själf på sina hoffröknars utstyrslar o c h begåfvade dem med stora hemgilter, något som hennes stora förmögenhet tillät. V i d alla offentliga fester o c h mottagningar var hon klädd i den gamla serbiska nationaldräkten, som klädde henne så väl, o c h som är så omtyckt af serberna. Man blef vid Europas h o f något förundrad öfver detta äktenskap, som ej stämde öfverens med furst M i - lans rang. Men Milan torde hafva funnit full ersättning i sin unga gemåls rikedom och skönhet, och det så m y c k e t mera som hon den 14 augu3ti 1870 skänkte honom en son, som efter. » alla ryssars själfherrskare » blef kallad A l e x - ander. Han är den nuvarande konungen af Serbien. Natalia fick sin andre son den 4 september 1878. D e n n e uppkallades efter ryske storfursten Sergius och k o m således att heta Sergius Milanovitsch Obrenovitsch. Han lefde d o c k endast några dagar; han dog den 14 sept. samma år. Emellertid b l e f det inre förhållandet mellan Milan och Natalia med åren allt mindre godt. D e kungliga m a - karne voro ej skilda åt, men hvarje människa i Belgrad visste, att äktenskapliga stormar rasade under det furstliga palatsets tak. Detta förhållande b l e f dock något bättre under året 1882, då furst Milan genom sin upphöjning till konung af Serbien kunde sätta drottningkronan på Natalias hufvud. Men fiendskapen mellan de båda höga makarne v i - D e t finns ej barn, om än så litet, S o m ej är millioner v ä r d t. p. yV. fs .. ^Strandberg. sade sig tydligare än någonsin under de nästföljande åren. P å promenaden Topehiere, ett slags B o i e de B o u l o g n e i Belgrad såg man på ena sidan drottningen i vagn m e d sin son o c h på andra sidan konungen i en enkel viktoria \ id sidan af en vacker och spirituell rumäniska, hans kusin, prinsessan Catargi.
Men ehuru jag anser qvinnan i allmänhet icke ega förmåga att säkert och fördelaktigt placera kapitaler eller sköta fast egendom, så tror jag likväl, att hon oftast i högre grad än mannen förstår att hushålla med revenyer. En qvinna, som erhåller ett visst anslag för år, månad eller vecka, vet merändels att taga vara derpå, och så ställa, att utgifterna icke öfverstiga inkomsterna. I detta hänseende öfverträffa!- hon i de flesta fall mannen, som icke så omedelbart tager befattning med de dagliga hushållsutgifterna och dessutom är fallen för spekulationer. I öfverensstämmelse meddessa grundsatser har jag yttrat mig såsom ledamot i Lagberedningen samt tillhört den majoritet, hvilken tillstyrkt ett sälydande stadgande: ”ogift qvinna, som fyllt 25 år, håfve rätt att sjelf råda öfver sin årliga inkomst, dock så, att hvad för hennes framtida bergning tarfvas, derigenom ej försatt varder”. Meningen härmed var, på sätt nämndt är, att qvinna, som hunnit mogen ålder, skulle ega rättighet att förvalta sina revenyer, dcck skulle förmyndaren tillse, att, i fall dessa revenyer icke voro serdeles stora, något af dem afsattes, i ändamål alt begagnas vid en mera framskriden ålder, då arbetsförmågan aflager. Jag hade önskat att, i anledn. af nu Den 17 Maj e. m. 133 ifrågavar:de motioner, detta Lagberedningens förslag hade blifvit rådfiagadt af LagUtsk., men detta synes icke vara händelsen, och numera tjenar det till intet att yrka på återremiss. I afseende på sättet för myndighets-förklarande anser jag det vara af föga vigt, antingen detta förklarande meddelas af K. M. eller af domaren, blott man icke intrasslar förhållandena, hvilket jag fruktar blifver händelsen genom antagandet af Utsk:s nu afgifna förslag, enl. hvilken både Konungen och domaren skulle utöfva rättigheten att göra qvinna myndig. Lagberedningens fleste ledamöter hyste den tanken, att det skulle föranleda mindre tidsutdrägt och omkostnader, ifall domaren i orten meddelade rättigheten, isynnerhet som K.
Person, om skyldighet för hvarje till full arbetskraft kommen sådan att årligen bespara något för sin framtid. III. B. 217, 390, 471. A. 478. Personella bevillningen, om dess anslående till fattigvården. Se Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 4. Personliga Skyddsafgiften, angående partiel! uphörande deraf, samt angående andra förändringar i nu gällande Bevillnings-Förordning. II. 343. III. R. 75. VII. B. 64, 161, 245. — angående uphörande af. II. R. 433. VII. B. 64, 161, 245. — angående dess användande till kommunala behof. XI. B. 144. A. 149. XII. U. 246. A. 320. Persson, Daniel Olof, angående dess ansökan om eftergift af återstående ogulden öfverränla å diskont-lån. Se Eftergift. Petersson, B., f. d. Handlande, ansökning af denne om eftergift af Öfverränla å diskont lån. Se Eftergift. ( 13!) ) Petersson, J. N., f. d. Handlande, ansökan af honom om eftergift af öfverränta å 2:ne Handels-diskont-lån. Se Eftergift. Piper, Grefve Claes Guslaf Fritz, yttrande. I. 76. Piper, Grefve Tom Henric, yttrande. VII. 204. Pistoler, otia medels anvisande till anskaffning af. Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 151. Piteå skola, om dess utvidgning till ett fullständigt Elemenlar-läroverk. XI. B. 56, 109. A. 120. Plena, Ridderskapets och Adelns, angående, beviljande af en lämplig gratifikation åt den vid desamma kommenderade vakt. I. 271. II. R. 7. III. B. 479. IV. 162, 353. A. 355. Plena Plenorum. I. 27. XV. 282.
Maj:t har, på sätt jag här ofvan anfört, föreslagit och Rikets Ständer äfven insett behofvet af ett högre elementar-läroverks inrättande för Norrbottens län i Piteå eller Luleå. Detta län, till arealen, ehuru icke till folkmängden, det största i hela riket, sträcker sig från södra gränsen af Piteå socken i norr 82 mil, med en bredd i medeltal af 40 mil. Inom länet finnas 3:ne städer, Piteå, Luleå och Haparanda, af hvilka den förstnämnda är belägen 2'/2 mil från södra lans gränsen, Luleå ungefär 10 mil derifrån och Haparanda på ungefär 26 mils afstånd eller vid Torneå-elf. Då nu ett högre eiementar-läroverk skall anläggas för detta län, utan afseende på något annat läns intresse, uti någon af dessa städer, anser jag sunda förnuftet böra säga en hvar, att Luleå är lämpligare för det ifrågavarande läroverket, än Piteå, äfven om distansen emellan Umeå och Luleå icke är alldeles lika, som emellan Hernösand och Umeå. Försvararne af Piteå stads intresse hafva uppgifvit, att distriktet för Piteå skola omfattar en folkmängd af 60,000 innevånare; men om från denna folkmängd afdrages folkmängden inom Skellefteå samt Norsjö och Jörn, hvilka församlingar tillhöra Westerbottens län, och innehålla 19,742 personer, reduceras hela den 60 Stals-Ulskollels Uttalande Jls 148. (Fortsättn.') af promemorie-författaren omtalade folkmängden inom nämnde s. k. distrikt till ungefär 40,000; hvaremot om man, såsom rätteligen ske bör, antager hela Norrbottens län såsom ett skol-distrikt, samt således tillägger innevånarne i OfverCalix, Neder-Calix, Öfver-Torneå och Neder-Torneå socknar, Haparanda stad och Torneå Lappmarker till sistnämnde 40,000, skall lämpligheten af elementar-läroverkels förläggande i Luleå vara alldeles i ögonen fallande. Man säger väl, att Piteå skola, som anlades för mer än 200 år sedan, fick sin station derstädes af den anledning, att nämnde stad, såsom belägen midt emellan Umeå och LIaparanda, fanns dertill tjenligast.