Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet anser derföre: att en proportion emellan sedelstock och metallisk cassa bör bestämmas; att det bör öfverlemnas åt Banco-Styrelsens klokhet eei* förut - BancoUtål otte t s Betänkande N:o 5. r7 aaea-^t-iejeliet och förutseende att förstärka Cassan utöfver detta förhållande, men att, om hon, det oaktadt, någon gång skalle sjunka derunder, bör det för nämnde Styrelse vara en ovilkorlig pligt att vidtaga tjenlige åtgärder till det rubbade förhållandets återställande. Vid öfvervägandet af hvilken proportion, som i ofvannämnde afseende vore rättast att bestämma, har Utskottet ansett, att Rikets Ständers Bank, till betryggande af ett genom förra tiders misstag skakadt förtroende, borde hålla snarare större än mindre Cassa, jemförelsevis med hvad inom väl styrda Banker är vanligt. Fråga har i samband härmed uppstått om metalliska fondens bestämmande till hälften, af utelöpande sedelstocken; men då Utskottet dels funhit det kunna föranleda hvarjehanda tvister, missförstånd och irringar blajyi allmänheten, dels ansett det vara i och för sig sjelft mindre lämpligt, att, såsom vid alla beräkningar efter sista Riksdag skett, göra åtskillnad emellan verkligt utelöpande sedlar och sådana, som i Banken vore deponerade med rättighet att enär som helst utlagas, samt Utskottet än mindre kunnat finna tjenligt att, efter de så väl år 1776, sorn sedermera följda grunder, med gifva, vid beräkningar af sedelstocken för en framtid , några afdrag för vissa slag af lån, så bar Utskottet härigenom skolat föreslå såsom det redigaste ©eli rättaste: 1:0 att med sedelstock bör förstås alla Bankens förfallna skulder, deruti inberäknade så väl depositioner , som utelöpande sedlar; i sammanhang hvarmed Utskottet ock får tillstyrka, att stadgas må: 2:0 det Bankens metalliska Cassa ej får bibehållas i lägre förhållande mot denna samfälda sedelstock än som Två (2) till Fern (5).
— Ja, nog är fru Beck lik en älskvärd, rar beguine, sade Wanda, i det hon klappade den gamlas hand. Det var första besöket. Sedan dess hade Wanda ett par gånger varit hos den blinda, alltid i Amelies sällskap. Nu hade hon emellertid en eftermiddag uppsökt henne ensam och, under det den lilla uppasserskan stökade i andra rummet, hade fru Beck henne att tala om, hvad hon sysslade med om dagarna och hur de hade det ställdt hos den »snälle Wilhelm». — Och så målar lilla fru Wanda! Ja, ja, den som kunde få se de taflorna, eller ännu bättre, henne själf som målar dem, suckade hon. — För tillfället vore det roligare för fru Beck att se min målning än mig. Jag håller på med någon, fru Beck känner och tycker om, gissa hvem? Ja, det är en hemlighet, så man får inte tala om det. Jag målar herr Säfve. — Konrad! Det blir ett vackert porträtt! Tycker inte fru Wilhelm, att han är vacker? — Jo. Ni skall inte tro, att det är ett uppsträckt porträtt. Långt ifrån! Jag tänker mig, att han just kommit från en promenad, inte ens hunnit taga af pälsen och pälsmössan. Han har köpt en ny gammal bok, ser ni, och den håller han i hand och bläddrar i för att fortast möjligt komma åt innehållet. Det är lustigt hvad han kan vara ifrig, när något intresserar honom. — Ja, han har alltid varit otålig. Jag minns, när han kastade Amelies docka i elden. Den låg på en stol, som han ville åt. — Det var fult af honom. Hur gammal kunde han vara då? — En fem, sex år, tror jag. Ser fru Wilhelm att det hänger ett daguerrotypporträtt öfver soffan, längst till höger. Det togs ungefär vid den tiden. Jag bad Amelie att få det, när frun dog, det hängde alltid öfver hennes säng. Det är ju där? — Ja. — Fru Wilhelm kan gärna taga ned det och se på det. Det är alla tre barnen. Det är lille Konrad, parfveln, som sitter uppkrupen på bordet. — Det kan jag se. Det är alldeles likt hans baby, man kunde tro, det var hennes porträtt. Och Amelie i svartrutig klädning med volanger och broderade byxhålkar!
Stånds beslut, att inga medel för närvarande skulle beviljas till jernvägsanläggningar, utgående från hufvudsladen, hafva såsom redan är uppgifvet, blifvit återremitterade af Rorgareoch Ronde-slånden, hvarest, med hänsigt till nu ifrågavarande anslag, yrkats och anmärkts: att Utskottets framställningar derom borde lämpas efter det förändrade skick, hvaruti frågan om bangårdsoch verkstadsanläggningarne i hufvudsladen blifvit försatt, sedan Rikets Ständer beslutat, att några medel under denna riksdag icke komme att anvisas för en från hufvudstaden norrut gående statsbana; att, till följd af samma beslut, icke blott en ”anhalt-slalion”, utan en verklig bangård erfordrades på Södermalm; att då den beslutade jernvägsanläggningen från Stockholm öfver Södertelje mot Katrineholm icke kunde fullbordas före nästa riksdag, behölde dessförinnan någon bangård härstädes ej inrättas, och skulle under tiden ej heller några reparationsverkstäder här erfordras; att det syntes tvifvelaktigt huruvida Stockholm vore det lämpligaste stället för reparationsverkstäders inrättande, helst denna ort, åtminstone under den närmaste framtiden, komme att utgöra ifrågavarande stambanas slutpunkt; alt den af Utskottet för dessa verkstäder föreslagna anslagssumma vore vida större än behofvet fordrade, enär tillsvidare någon bangård icke komme alt linnas på Norrmalm eller någon jernväg att af staten anläggas norr om hufvudstaden ; att nyssnämnde anslagssumma derföre borde kunna nedsättas till hälften af det föreslagna beloppet, eller till 100,000 R:dr; varande denna summas nedsättning ända till 40,000 R:dr yrkad af en utaf Bonde-ståndets ledamöter; att Stockholms stad borde vara skyldig kostnadsfritt för statsverket upplåta erforderlig jord för bangårdsanläggningen; samt att Rikets Ständer borde uttala den åsigt, att de städer, till eller genom hvilka statens jernbanor framginge, skulle utan ersättning tillsläppa åtminstone elen jord, sorn inom deras område erfordras för bangårdar och verkstäder.
I stället gick det så mycket fortare med förmögenheten, och två år efter faderns år 1850 inträffade död var det slut. Nu voro goda råd dyra, och billig blef inte heller lifserfarenheten för den lilla familjen på Hjortsberga. Den ännu unga modern, som på sin tid var vidt bekant och mycket firad för sin stora, musikaliska begåfning och sin härliga sångröst, antog plats som guvernant och gjorde snart ett nytt parti. Hvem som under tiden tog hand om Nanna, vete vår Herre och släkten. Säkert är, att äfven hon kom ut som guvernant, och att hon år 1804 vid 21 års ålder gifte sig med pinofabrikören Aug. Hoffman, som vann hennes kärlek midt uppe bland tafflarne på sitt pianomagasin. Det var en harmonisk början, och äktenskapet blef äfven idel harmoni, om det också under de senare åren af mannens lif stördes af vemodiga ackorder, orsakade af hans sjuklighet i förening med ekonomiska svårigheter. Aug. Hoffman hade fört ett romantiskt och växlande lif i sitt hemland: Tyskland. Under sina gesällvandringar anlände han 1848 till Dresden just i samma ögonblick, som oroligheterna utbröto, inblandades däri, stred vid Richard Wagners sida på barrikaderna på Dresdens gator, fick en granatskärfva i benet, kom på ett sjukhus och förvisades ur Sachsen. Därifrån begaf han sig till Pommern, reste öfver till Sverige, där han i tre år arbetade på den välkända Zetterbergska pianofabriken i Karlskrona, begaf sig upp till Stockholm och var i fem års tid verkmästare hos instrumentmakaren Fryckholm samt gifte sig med dennes dotter, som dock dog efter ett års äktenskap. I det Sparreska fideikommisset, Regeringsgatan n:r 50 — samma hus, där den Hoffmanska fabriken ännu finns — var då den gamla Söderbergska pianofabriken inrymd och hade varit där från far till son i väl sextio å sjuttio år. D å gubben Söderberg kände åldern nalkas, uppsökte han den alldeles okände Hoffman under förklaring, att han och ingen annan skulle öfvertaga den gamla välkända fabriken, och på detta sätt etablerades den Hoffmanska fabriken 1859. Aug.
R. o. Ad. beslöt, alt detta yttrande skulle åtfölja den redan beslutade återremissen af BancoUtsk:s memor. Wto ioy. Till pröfning föredrogs Bevilln.Utskzs d. 12 dennes på bordet lagda utlåt. JV:o 55 i anledn. af Gr. v. Fersens, H., motion, med förslag till bestämmande af lämplig tid, då nya fordringarna angzde allm. bevilln., brännvinsbränningen och stämplade pappersafgiften samt tulloch posttaxorna skola börja att tillämpas. Frih. Boye, Ludv.: Med betänk, åtföljer äfven en reservation, hvari jag förenat mig. Jag anhåller, alt den må blifva uppläst, och att sedan få veta de öfriga Ståndens beslut i frågan. Underteckn. Ridd.Secret.: De öfriga 3:ne RiksSt:n hafva bifallit ifrågavar. betänk. Frih. Boye yttrade, alt han efter denna upplysning afstod från något vidare anförande i ämnet. Hr af Ekenstam, Isr.: Äfven jag afstår från att ingå i någon pröfning af saken, sedan jag nu förnummit, att betänk, är af 3:ne Stånd förut bifallet. Jag vill endast, i den mån jag förmår, undanrödja den åsigt, att, då R. o. Ad. nu troligen går att gilla resultatet af betänk., R. o. Ad. jemväl i och med detsamma skulle hafva gillat de motiver, hvarpå resultatet är grundad!. Det är emot en sådan åsigt, jag högeligen reserverar mig, helst nu innan beslutet är fattadt, på det att denna min mening må kunna anses vara uti beslutet inbegripen. Då jag uppsatte den reservation, som är betänk, följaktig, ägde jag ingen annan ledning för formen af dess framställande, än det primitiva beslut, hvari Utsk. stadnade. Då var 61 § Reg.F. citerad i sjelfva ordalagen af beslutet, och med afseende derpå blef min reservation uppsatt och afgifven straxt efter sedan den långa discussionen i detta ämne var slutad. Sedermera blef expedi - 5i6
MARGARETHA. Onda tecken; men han har dock ringt, han har vunnit på dem! Heliga jungfru! Scen X IV . DE FÖRRE. OLOF. OLOF. Fly! fly! fru Margaretha. MARGARETHA. Hvem är det? OLOF. Det är Olof. Fly! Tornet ramlar! MARGARETHA. Maria Guds moder! Hvad säger du? Har han icke ringt? OLOF. Nej! det var stormen som ringde med hela tornet! Fly! Det störtar öfver oss! i ett anskri. Ett dån som en åskknall; klockan skräller till; sången upplöses MARGARETHA. CECILIA åt venster. Jacques! Mitt barn! OLOF med MARGARETHA in i stugan. Ridå. _________ FJERDE AKTEN. Gillestugan. bordändan står klockan; derbredvid Gillets låda och välkomma; plats; två stora ljusstakar, ett krucifix och ett timglas midt på bordet. Dörr i fonden; liten dörr till venster in till Jacques' bostad. Granris och löf på golfvet; löfruskor vid dörren. Till Långt bord midt på golfvet med stolar omkring; vid ena bordet är besatt med ölkannor omvirade med granris, en för hvar höger på en bock en löfsirad öltunna. På väggarne målade tapeter med scener ur helgonens lif. Bakom åldermannens stol banéret sönderslitet och med afbruten stång. Scen I. HELVIG, CECILIA beströ golfvet med granris. HELVIG. Fjorton pelare med takhvalf och allting och torn och klocka... CECILIA. Du såg när det skedde, Helvig? HELVIG. Det tror jag det, som stod i domherrens fönster; der var rigtigt rart att stå och se... Vet I dammet stod som ur en skorsten. Och inte ett menniskolif spildes? HELVIG.
Fnllmägtig för Elfvedahls Fullmägtig för Fernebo Härad Härad af Carlstads Län. af Carlstads Län. L, S. L. S. Joli. Olsson Longberg Fullmägtig för Gestrikland af Gefleborgs Län. L, S# Hans Michaelsson. Eric Pehrsson. Fullmägtige för Norra Helsingland af Gefleborgs Län. L. S. L. S. Lars Eriksson. Hans Hanssoni Fullmägtige för Södra Helsingland af Gefleborgs Län, L. S. L. S. Carl Elindrleksson Bergman. Fullmägtig för Westra Helsingland af Gefleborgs Län. L. S. Johan Bengtsson i Alnö. Fullmägtig för Norra Ångermanland lat Wester Norrlands Län, L. S. N. Strindlund. Fullmägtig för Södra Ångermanland, Öfra Landet af Wester Norrlands Län. L. S. Eric Bylund. genom N. Strindlund. enl. Fullmagt, Fullmägtig för Södra Ångermanland, Nedra Landet af Wester Norrlands Län. L. S. Eric Johansson. genom N. Insulin. enl. Fullmagt, Fullmägtig för Medelpad af Wester Norrland* Län. L. S. Eric Ä. Bong genom Anders Mårtensson. enl. Fullmagt, Fullmägtig för Härjeådalen af Jemtlands Läu. L. S. Anders Nilsson. Fullmägtig för Norra Jemtland af samma Län. L. S. Olof Pehrsson /Vihström. Fullmägtig för Luleå och Råneå (Tingslager af Norrbottens Län L. S. 3, J. Rutberg. Fullmägtig för Neder Calix, Neder-Torneå och Carl Gustafs Tings j J lager af Norrbottens Län. L. S. Eric Detlofsson. Fullmägtig för Norra Häradet af Göthlanda Län, L. S. Anders Mårtenssonr Fullmägtig för Södra Jemtland af samma Län, L. S. Moses Johansson. Fullmägtig för Westerbottens Län. L. S. Arid. Olsson Öberg'. genom Joli. Ols:n Longbergi enl, Fullmagt, Fullmägtig för Piteå Tingslag af Norrbottens Län. L. S. Eric Mörtberg'.
Pä sätt jag förut sagt, anser jag af störtsa vigt för författningskunskapens bibehållande inom Slats-rådet såsom ett vilkor för inträde deri, att man äger denna kunskap, särdeles när de s. k. besvärsmålen der afgöras. Om Slats-rädets befattning skulle inskränkas derhän, att endast uppgöra förslag till nya författningar, utan farhåga för svårigheten alt sjelfve nödgas tillämpa dem, så befarar jag ett menligt inflytande deraf pä den ekonomiska lagstiftningen. Del vore allt för beqvämt att föreslå den ena ekonomiska författningen efter den andra och sedan öfverlemna åt underordnade embeismyndigheter samt högsta domstolen att draga sig fram med tillämpningen så godt de kunde. Aro Statsråden deremot nödsakade att sjelfve befatta sig med tillämpningen och utfinna medel alt afhjelpa de olägenheter, en ulgifven författning eller en förklaring deröfver medför, så väckes rätt allvarligen deras uppmärksamhet på nödvändigheten att vara så myckel aklsammare vid dylika förfaltningsförslag en annan gång. Elter mitt sednaste yttrande hafva åtskilliga anmärkmr blifvit gjorda, bland hvilka jag anser mig böra upptaga följande; jag ber om ursäkt derest de i hänseende till innehållet förekomma uti oriktig ordning, men jag upptager dem så sorn de blifvit antecknade. Man har sagt, att det icke vore genom besvärsmålen, Konungen vunne kunskap om författningars lämplighet för det med dem afsedda ändamål. Del är visserligen sannt, att dylik kunskap icke vinnes ensamt af besvärsmålen, den vinnes äfven genom andra underrättelser, som komma till Konungens och hans rädgifvares kännedom. Men deras tillförlitlighet kan bestridas och betviflas. Der officiella handlingar deremot utvisa, att olägenheter af gällande författningar förefinnas, der kan man icke påslå dessa olägenheter vara af illasinnade personer uppdiktade. Man har sagt, att målen nu få hvila allt för länge oafgjorda i högsta domstolen sann alt antalet af hans ledamöter måste ökas, pä det ali denna olägenhet mätte upphöra. Frågan härom, mine Hrr! är en särskild sak. Hufvudfrågan är den huruvida besvärsmålen böra från slats-rådet förvisas till högsta domstolen eller icke.
Såsom: att första förslaget åf a8ot) uppgick till blott 1,6oö,ooö R:dr, och sedan ifrån år i8i5, utom Actie-ågarncs tillskott och Discont vinst, Banken till år 1818 årligen! Bil, till Ridd, o. AcL Pr. VII. Band* 7+ Den II Augustii et m* understödf med 3oo,ooo samt eftergifvit af DisconiCreditivet i,o83,ooo R:dr, uppgafs sistnåmné rle år behof vet vera ;,9t2,5o4, oell ehuru Banhen allt sedan årligen tillskjut it 5oo,ooo R:dr, fordras ånnu 2,o5o,ooo R:dr för Canalens fullbordande. Vid sådant förhållande och då ingen han gå i borgen derföre, att arbetet blir färdigt för besagde summa , fruktar jag att \id nästa Riksdag ytterligare bidrag kan påfoidras. Och som den lörsta skadan alitid år den minsta, tror jag det vare klokast att innehålla allt understöd för Canalarbetet , och låta Actionärerne igenom nya tillskott efterhand fårdiggöra Cknalen. Många af nuvarande Actieågare skola inköpt sine Actier till ett det yttersta underpris och betalt allenast några procent; desse böra icke undandraga sig en patriotisk uppoffring. De, hvilka ifrån Bolagets första sammansättning er. lagt de årliga inbetedningarne, åro visserligen att beklaga; men de kunna ej anses olyckligare, ån så många andre medborgare, hvilka i concurser förlorat sina på god tro utlånte penningar. Sammansatte Utskottens projecterade afslag på Canallriteressenternes begäran, att Staten rnåtte ansvsra dem för 5 procent å deras insatte medel, finner jag så mycket mera rättvist, som ingen den minsta anledning kunnat billiga en sådan pretention. i)en II Augusti j. jfc. N:o 3. ' friherre Anckarfvår d,\Carl Henric: Det nu upplästa StatsUtskottets Betärikaride torde tilläfventyrs icke till den grad hafva fästat uppmärksamheten, som ämnets vigt Och egenskaper åtminstone i min tanka synas påkalla.
(I slutet af den Kongl. Sanctionen.) JSih. till R. St. •t Constitutions,-Utskottets Memorial, iV:o 65. Delta allt, som föreskrifvet står böra denna TryckfrihetsLag erkänna oell på det Tolfte.. C A R L. CL. S.) Stockholm den 17 November 1840. N:o 65. •f Ant. till E-xp. Etsk. den 17 November, kl. 1 e. m. Memorial,' med förslag till ändring i 1 §. 3 Morn. Tryckfrihet s-Lagen. En är , med stöd af 3:dje mom. uti 1 §. Trvokfrihets-Lagen, uteslutande: rätt till skrifts utgifvaude af trycket, kan, ehuru nied inskränkning till en tid af tjugo år, förunnas, men meddelandet af sådan rätt står i strid, såväl emot tryckfrihetens grunder, som Regerings-Formens stadgande uti 60 §:n, att monopolier ej må fastställas; får, i enlighet med en inom Constitutions-Utskoll.et väckt motion, Utskottet, sorn likväl anser någon rubbning icke böra ske uti de privilegier, hvilka redan blifvit i berörde afseende meddelade, hos Riksens Ständer, till grundlagsenlig behandling, föreslå, att åberopade 3 morn, af Tryckfrihets-lagens 1 §. må, genom uteslutning af den period, som medgifver förlänandet af ifrågavarande slags privilegier, erhålla följande lydelse: 3:o Inga privilegier dock oförkränkt. På obestämd lid redan förunnad, galle sådan uteslutande rätt endast för dens, lifstid„ sorn den erhållit. — förnya. Ank. till Exp. Utsk. den 17 November, kl. 1 e. w.
Tillsyningsman, som i 65 § sagd är, ätnjute under tjenstgöringstiden, af allmänna medel, aflöning i förhållande till antalet af de destilleringsverk, som under hans tillsgn ställda äro, dock högst Tre R:dr 16 sk. om dagen och, der af ståndet emellan särskilda destilleringsverk gör begagnandet af häst nödigt, En R:dr för hvarje dag till dess underhåll. Af de stiller in g sidkar e ■ ätnjute derjemte tillsyningsman, så ofta han pä de stiller ing s stället sig infinner, samma förmåner, som kon trollör hos bränvinstillverkare tillkommer. I v ' % Art. Om ansvar får ofvertradelser af författning ens föreskrifter. § 67 (59). Den, som tillverkar bränvin, utan att anmälan dertill skett och afgift blifvit erlagd, eller under lid, då bränvins tillverkning ej är tillåten, gälde tillverkningsafgift och bote, för lönbränning, första gången ett med afgiften lika belopp och andra gången dubbelt. Den, som andra gången med sådan förbrytelse beträdes, bafve derjemte förverkat rättighet att bränvin tillverka. Skulle han ytterligare blifva dermed beträdd; erlägge afgift såsom för loflig tillverkning och bote fyra gånger afgiftens belopp. Missbrukas till oloflig bränvinstillverkning sådan destilleringsrättig,- ' het, som enligt 18 eller 20 § utöfvas får; vare rättigheten förbruten. Har lönbränning skett med enkel redskap, med eller utan mäskvärmare; varde, efter den grund, som i 44 § stadgad är, afgiften beräknad i förhållande till redskapens pannerymd .och afverkningsförmåga: är tillverkningen utöfvad m^d mera sammansatt eller medelst ånga drifven redskap; beräknas afgiften för det belopp, som, efter hvad utredas kan, tillverkadt blifvit, dock för minst 300 kannor på dygnet. I begge dessa fall skall afgiften utgå för minst en månad; men har tillverkningen blifvit utöfvad in på andra månaden, utgöres afgift för två månader, in på tredje månaden, för tre månader, o. s. v. § 68 (60).
Dessutom anser jag del icke vara öfverensstämmande mod den billighet, som man är skyldig alla medhorgareclasser, och äfven embetsmännen, atl, först dä ansökningstiden beramas, gifva tillkänna ett uteslu'ande villkor, under det villkoret taga emot ansökningar, men deremot icke emottaga ansökningar af personer, som skulle vilja hafva tjensten, så framt delta villkor icke funnes, och sedan ansökningarne väl äro inkomne, förändra villkoren och föreslå en person till antagande, utan att bestämma ny ansökningstid. På dessa grunder anhåller jag, att ingen åtgärd för närvar, malte vidiagas i afseende pä Ridd.Utsk:s 1111 inkomna mern., utan att, pä sält formen bjuder och som alltid är vanligt vid frågor 0111 tjensters tillsättning, sedan villkoren för tjensten blifvit förändrade, ny ansökningstid må utsättas. I sammanhang härmed får jag förklara, alt jag icke kan afstå ifrån mitt förra yrkande, att tjensten mätte genom constitutorial tillsättas, och att, för särlan händelse, R. o. Ad. skulle tillåta den person, som ulväljes, att tillika bekläda annan tjenst. Jag kan icke se, hvarföre en sådan person deraf skulle finna sig vara i ekonomiskt afseende förnärmad, da han fick uppbära inkomslerne af donna nya tjenst, utan alt förlora sin tur på den förra tjenstemannabanan. Dådet dessutom blifver kunnigt, icke allenast att ett undanlag ifrån den antagna grundsatsen för närvar, göres, utan äfven alt tjensten endast genom constitutorial tillsattes, så vet hvar och en hvad han söker, och är således underkastad de villkor, som vid tjensten äro bestämde. Hr von Hartmansdorff, Aug.: För min del instämmer jag i den förra delen af Gr. Cronhjelms yttrande, nemi. atl consequensen fordrar, att, sedan förändrade villkor för Ridd.secret.- tjenstens emottagande äro bestämda, ny ansökningstid måtte utsättas: men deremot kan jag icke biträda den sednare delen a lians yttrande. Sådant som R. 0.
Utf.-tull. tullberäln. 99 99 af till och med 12 graders styrka „ „ deröfver • 1 k:a , 2ij. 99 . 1 k:a , 36. , Af Frugt: Cognac, Fransk: „ „ af till och med 12 graders styrka deröfver: . x k:a , 24. „ för hvarje öfverskjutande grad ökas införsels-tullen med 2 sk. per kanna. B evillnings-Ut skottets Utlåtande j N:o 48, il Tullvärde Af Socker eller Ramm: "1 af till oell med 12 graders styika . 1 k:a „ deröfver: för hvarje öfverskjutande grad ökas införsels-tullen med 2 sk. per kanna. ' « . Af Ris eller Arrac: 1 af till och med 12 graders styrka . 1 k:a , 24- deröfver: för hvarje öfverskjutande grad ökas införsels-tullen med 2 sk. per kanna. j Hvad serskildt angår frågan om bestämmandet af eventuella tull-afgifter å de sorter Bränvin och Sprit, som sålunda blifvit med förbud belagde, hemställer Utskottet, att, angående så väl dessa, som alla öfriga förbudne varor, Utskottet må här nedan i ett sammanhang få föreslå de åtgärder, som, i anledning af Riks-Ståndens i detta hänseende fattade beslut, må finnas erforderlige. Prop. N:o 3i.