Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Coursen var då (ia. å 63 skilling; om. således denna summa förvandlas till Hamburger Banco blir den omkring. 202,$00, R:dr, och om dessa 202,5oo R:dr Harn. burger Banco efter 120 skilling» cours förvandlas, så utgöra de circa 5o6,ooo Födr. Nuvarande Konungen har ej. iner ån 620,000 R:ur. ■S Deri 5 Julii f, m. Frågan år nu om han sk all lå 100,000 R.-drtilF 1 alla fall blir det 86,000 R:dr mindre ån hvad som 1809 års Stånder anslogo åt Carl XIII. I öfrigt har Utskottet påmint sig, att 1815 års Ständer redan då ansågo det fallna myntvärdet böra föranleda till förhöjning uti alla penninge löntagande Embetsmäns löner och att 1818 års Ständer förklarat sig icke vilja hädan-; efter lemna något bidrag till Theatrarne, hvilka således skola upphöra, eller af Konungen enskilt underhållas. Sådane hafva de grunder varit, hvarpå Utskottet stödt sin öfvertygelse. Jag vill ej vid detta tillfälle förtiga min enskilta tanka, nemligen att jag hade önskat, det denna Motion ej varit af omståndigheterne påkallad, men sedan Motionen blifvit väckt, anser jag Representanterne för det sjelfståndiga fria Svenska, Folket böra handla på ett sätt, värdigt ett ädelt och öfver penninge-beråkningar upphöjt Folk. Jag tillstyrker således bifall till det ifrågavaran* de anslaget. Hvad åter beträffar Friherre Ankarsvärds anmärkning, rörande de 20,000 R.dr, som blifvit föreslagne såsom handpenningar åt Kronprinsessan , så får jag nämna, att de äro inbegripnc uti de 170,000 R.dr, som för Hans Kongl. Höghet KronPrinsen blifvit anslagne. Om man efter nu varande cours förvandlar denna summa, utgör den ej mer än 60,000 R:dr i Silfver.
Skulle löntagaren ej personligen uttaga aflöningen, fordras för lyftningen dess qvitto, jemte attest af offentlig myndighet att han lefver. 3:o Aflöning under vistelse på militäreller af allmänna medel underhållet sjukhus, hvilken utbetalas d. 1 i först påföljande månad efter den, i hvilken utgång från sjukhuset ägt ruin. Aflöning för befäl och vederlikar utgår linder permission med -f-delar och under vistelse på sjukhus med f-delar af aflöningen under aktiv tjenstgöring; för trupp och vederlikar försvin - 0) Se Tab. 31 Litt. B. 1) Se Tab. 12—14, 18—27, 36. 3 H. 11 162 Den 11 Mars e. m. ner den egentliga allöningen under permission, under vistelse pä sjukhus samt under all slags arrestering. Antingen man är i aktiv tjenstgöring eller permitterad, inträder sjnkhus-aflöning frän och med den dag, man på allmänt sjukhus inkommer. Löneförminskningen tillfaller: under permission, statsverket; under vistelse pä sjukhus, sjukhuset, såsom den enda sjukvårds-ersättning, hvartill någon arméen tillhörande är förbunden; under arrestering, brigadens eller kompaniets mathållning. Alla andra löneförminskningar och afdrag än de ofvan uppgifne samt dem, hvilka, på grund af individens skuldsättning, af allmänna lagen föreskrifvas, äro, af hvad slag de vara må, strängeligen förbjudne. Såsom aflöniugs tillökning utgår under särskilda förhållanden : l:o För såväl befäl som trupp och vederlikar: Skjutsersättning och traktamente under emhelsresor, hvilket utbetalas antingen i förskott eller efter förrättningens slut. 2:o För befäl och vederlikar ensamt: Aflöningslillökning under marcher och tåg samt kommenderingar utom brigadens stånd, hvilken utbetalas på enahanda sätt som aflöning under aktiv tjenstgöring. 3:o För trupp och vederlikar ensamt: Atlönings-tillökning föranledd af förlängd tjenstetid, hvilken utbetalas som aflöning under permission och utgår under alla förhållanden till sitt fulla belopp. Ang:de beloppen för de olika slagens aflöningar se Tab. 12—14.
Äfven om det antoges, att de Heste embetsoch tjenstemän, i fall Stats-verket tillförsäkrade dem ersättning för ej allenast skillnaden mellan det årliga medelmarkegångs-priset och det tioåriga medelpriset utan äfven forsellönen, skulle vara benägna att afstå från uppsägnings-rättiglieten, kunde det dock inträffa, att flere bland dem vägrade ingå på en sådan öfverenskommelse, i hvilket fall de på dessa tjenstemän indelade räntegifvare säkerligen skulle anse sig hafva ännu mer grundade skäl att klaga öfver en ojemn beskattning, då de ensamme vore i saknad af ränte-förenklingens fördelar. Häraf är således uppenbart, att någon säkerhet för ränte-förenklingens samtidiga genomförande i alla delar af riket icke kan beräknas. Vidare bör tagas i betraktande, att om, detta oaktadt. Rikets Ständer skulle finna skäl att vidtaga någon åtgärd i den af motionärerne antydda riktning, fråga utan tvifvel skulle uppstå (likasom den hos Utskottet vid detta tillfälle blifvit framställd och förordad), huruvida ej de räntetagare, som med egen uppoffring och endast för att befordra verkställandet af en vigtig samhälls-reform, redan afsagt sig sin options-rätt, böra erhålla samma ersättning, som tillerkännes dem, hvilka i det längsta begagnat sin lagliga rätt. Att förneka de förra en sådan förmån, om denna tillerkännes de sednare, skulle, enligt Utskottets lanke, innebära en lika obillighet med den. hvaröfver nu klagas; — men å andra sidan kan ej bestridas, att verkställandet häraf i en sådan utsträckning komme att medföra väsentliga svårigheter och i betydlig mån ökade kostnader. Med afseende å nu anförda förhållanden finner Utskottet sig böra hemställa, att förevarande motioner må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. Vidkommande åter Riksdags-fuilmäktigen Erik Erssons ofvan anförda särskilda framställning, angående rättighet till utgörande efter medelpris af den till skolstaten vid Gefle gymnasium anslagna kronotionde, så och då Utskottet inhemtat, att räntegifvarnes i administrativ väg härom gjorda ansökan blifvit af Kongl.
Nej, han måste åtminstone ta ' reda på, o m flickan var värd hans v e m o d, o c h så sade h a n: » Han har varit m y c k e t farligt sjuk, legat till sängs ett par månader, men nu är han bättre och går h e m m a i nattrock o c h promenerar mellan soffan och sängen. » Elias ögon sågo stora af förskräckelse u p p på h o n o m, o c h han nickad e: » H a n blir n o g bra nu. Han var o c h sökte fröken ett par gånger i höstas, m e n Ni var visst inte hemma, o c h frökens porträtt står på hans skrifbord. En gång, när en af kamraterna nyfiken på denna ovana prydnad började skämta och fråga h o n o m, blef han o n d o c h stoppade utan ett ord porträttet i fickan. Ja, det var riktigt som att tända eld på krut att se in i hans ö g o n då, » sade han vänligt, då Elias ögon hängde vid hans ansikte i lyssnande andakt. » Men här är det ju fröken b o r? » frågade han då Ella i tankarna gick förbi sin egen port, o c h hon rodnade upp öfver öronen, m e n det var med ett ganska strålande ansikte h o n räckte h o n o m handen o c h sade litet generad, men hjärtligt: » Hälsa doktor A l m från m i g » » Ja tack, det skall jag visst g ö r a », svarade Landell, » och jag h o p p a s det inte är sista gången vi träffas. V i äro ju så godt s o m gamla bekanta, » tillade han skämtsamt, i det han höll upp porten åt Ella. Det tog ju bra, mitt lilla tal, tänkte han belåten, när han gick därifrån, och n u skall jag också hälsa A l m från flickan till den verkan det hafva kan. H o n är bestämdt värd en så bra karl s o m A l m, o c h det är j u galet att få skrupler, bara därför att han misslyckats ett par gånger, då han ämnat göra visit. H o n är bestämdt inte en vanlig liten flaxhjärna. att h o n haft så roligt.
Derigenom förfölle en mängd svårigheter, sorn nu förefinnas inom Riket, och alla de protester skulle upphöra, hvilka nu äga rum, genom vägrad inflyttning för personer från annan socken; och då försvunne äfven de tvister, som nu belasta embetsverken och äfven stundom gå till K. M., om huruvida en piga, några barn o. s. v. skola försörjas af den ena eller andra församlingen. Sålunda, i allmänhet betrakladt, hade delta ämne bort i sammanhang med fattigvårdsfrågan behandlas; och då kunde för - Den 25 Juli f. m. 255 slaget blifva af stor nytta för samhället, dådet deremot, behandladt isoleradt och såsom en frivillig anstalt, endast är en from önskan, med ett högst secundärt inflytande på samhällets välstånd. Frih. Raab, Adam Christian: Under discussionen inom Uäsk. öfver delta betänk, har jag varit af den mening, att motionen ej borde till någon åtgärd af R. St. föranleda. Jag anser sparbanker vara särdeles nyttiga, men nitet och hågen att tillvägabringa sådana banker äro redan allmänna och uti flera provinser äro sparbanker inrättade uti många, kanske uti de flesta socknar. Delta lärer vara förhållandet uti Upland och Skåne. Uti andra provinser är man äfven betänkt på sådana inrättningar. Jag tror, att om en K. skrifvelse kommer, för att påminna om hvad som en hvar redan är betänkt på, så skall det ej påskynda saken, utan snarare väcka ett obehag för den, som af egen drift vill tillvägabringa det, att blifva derom påmind. — Dessutom får jag fästa uppmärksamheten på sjelfva ordalydelsen i Utsk:s förslag. Der står bland annat följande: ”att nödiga reglementariska föreskrifter måtte, i mån de kunna åstadkommas, för hvarje ort meddelas.’’ Jag tror att det vore i högsta grad h i tider ligt för sparbankernas inrättande, om Regeringen skulle utfärda särskildta reglementen för hvarje sparbank. Tvertom tror jag, att det bör vara hvarje commun förbehållet att derom reglementera på sätt de finna vara ändamålsenligast. Jag yrkar derföre afslag å detta betänkande. Hr Ribbing, Arvid: I anledn. af Frih.
Jag köpte af honom en flaska, sedan jag på de 15 sous han begärde afprutat 5, men när jag kom hem och öppnade den, fann jag att han blott bestrukit det röda pappret, som omslöt korken och som han vid köpet låtit mig lukta på, med rosenolja, men inuti sjelfva flaskan fanns blott lavendelolja. Jag träffade väl honom sedermera alla dagar flere gånger, men påminte honom ej om hans bedrägeri och vi blefvo goda vänner. Åfven några andra Araber och österlänningar såg jag, men gjorde ej deras bekantskap. Blott en mycket gammal, af ålder alldeles krökt Arab talade jag en gång med, men han var alldeles lomhörd. Greker funnos här till stort tal, nästan mer än af andra främmande nationer. De se härdade och dugtiga ut, dock ej alls vackra. Jag hade hela denna dag varit på benen och gått omkring oupphörligen, men dock ej kommit längre än till hamnen och de närmaste gatorna deromkring. Gick omkring i den öfriga staden. Den gamla delen deraf, som ligger norr om hamnen, är trång och uppfylld med smuts mer än jag hittills sett någon annorstädes. Här tycktes egentligen Judar eller deras gelikar drifva handel med gammalt skräp, små klädesoch linnelappar, utslitna kläder och skoplagg, förrostadt jern o.m.d. som ej kan uppräknas, knappt tänkas. Smuts låg omkring husen och smuts tycktes vara inuti dem och smuts rann ner längs de midt på gatan lagda rännstenarne, öfverallt dunstade och luktade smuts och smutsiga voro menniskorna och de öfverallt löpande trasiga barnen. Den nyare delen af staden åter har det storartade, nobla, propra och rika utseende som man träffar öfverallt der handeln drifves i stort och der äkta köpmän finnas. Denna del är byggd i ny smak med breda, stora gator och jemna, goda trottoirer, äfven på flera ställen planterade med alléer; för öfrigt byggnadssättet nobelt. Men ett fint damm flög mycket omkring och besvärade mig. Besåg den protestantiska begrafningsplatsen, som var vacker, rikt planterad med cypresser, hvilka göra sådana ställen så vackra. Men jag har nu mer än förr en viss antipati emot alla begrafningsplatser, och skyndade mig snart härifrån.
På delta skäl borde visserligen icke göras något afseende, så framt man icke funne, att det vore betydande för roten, att en så lång tid som 4 månader vara af med en kail, som fått förskotter på det arbete, som han under sommaren borde verkställa, såsom det vid sådana tillfallen är brukligt. Jag anser att uti en sådan fråga äfven en mililärperson icke blott bör tala såsom militär, utan han bör äfven tänka och tala såsom lagstiftare i landet, d. v. s., äfven taga ett annat intresse än sitt eget i skärskådande. Jag är öfvertygad, alt detta förslag förr eller sednare skall leda till hvad visserligen äfven jag önskar — ehuru på annan väg — nemi. att man kommer under fund med den onaturliga constructionen af vår indelta armee; helst då man önskar conscriptions-systemets tillämpning , som jag för min del icke tror vara möjligt i närvar, ögonblick. Jag anhåller om R. o. Ad:s bifall å betänkandet. Den 20 Juni f. in. 365 Frill. Leijonhufvud, Abrah.: Inom Utsk. har jag tillhör! minoriteten, och den bestod af åtskilliga ledamöter. Jag har icke blif vit införd bland reservanterna och anhåller derföre att nu få yttra några ord uti denna fråga. Då jag inom Utsk. talade mot betänk., så framställde jag äfven mina skäl dertill och tror verkligen, att goda skäl finnas. Det är knappt behöfligt att framdraga dem, efter de ligga tydligt och klart för hvar och en, som i en sådan fråga vill se skäl. Jag tror, att gardes-reg:tenas tjenstgöring svårligen kan sammanblandas med vakthållningen på Långholmen Jag tror, att man bör tillerkänna de i Stockholm garnisonerande regttena något företräde framför de öfriga, emedan deras bestämmelse är af helt annan natur än dessas. Det tor knappt nog vara verkställbar^, afven om man vill afskaffa all permittering, alt med 100 man bestrida vakthållningen vid Långholmen, ty det inträffar vissa förhållanden uti hufvudstaden, då det är alldeles omöjligt att kunna aflägsna 100 man. Sådant inträffar vid ceremoniella tillfällen, vid läger på Ladugårdsgärdet och kanske ännu oftare.
Då uti 4 §. af berörde Förordning finnes stadgadt, att vid de händelser, det hägnads skyldighet, p;i grund af de utaf Jon Pehrsson ifrågasatte §. §. af samma Förordning, äskås uti skilnader emellan skog, utmark och beteshage, och linien, hvarefter stängas skall, utgör en sträckning af Tre Tusende fananar eller derutöfver, samt derjemte inträffar, att den By eller delägare deruti, hvars deltagande uti hägnaden påfordras, icke kan anses draga serdeles nytta af markens frånskiljande, det skall, så vida tvist uppstår, få ankaomma på Domarens bepröfvande, om och hvad lindring uti ett mindre deltagande, än som emot Hemmantalet svarar, en sådan By eller delägare erhålla må; Så anse Utskotten all den föreskrift, som 1 detta ämne kan erfordra?, redan vara gifven, och att altså den af Jon Pehrsson sökte förrberörde förändring icke skäligen bör vinna bifall. Ytterst har ock Riksdags-Fullrnäktigen Olof Mänsson föreslagit antagande af en sådan förkla - ;r, 6 Lag - och Besvärs-Utskottens Belänkandeni ring öfver merbesagde Förordning, att hvarje enskiftad lägenhet bör, i frågor orri stängselskyldighet, så väl i afseende på rågångar, som andre skil jo - linier, emot angränsande grannar, vare sig i ineller utägor, anses såsom Bolby, samt således granne svara mot granne, och desse sålunda angränsande till hälften å hvardera sidan deltaga i den stängsel , som upprättas skall.
Här har en värd talare sagt, att han en gång försökt genomdrifva en genomgripande reform med hänseende lill det presterliga aflöningsväsendet. Detta är det gamla svepskälet att man icke kan vidtaga någon förändring partielt och icke i omfattande skala, men detta är icke något giltigt skäl. Icke heller kan jag begripa med Gr. Björnstjerna att, dä man 492 Den 23 Mars e. m. täger något ifrån Biskoparne, ehuru det icke är fråga om att förrycka något af dessa höga Embetsmäns löner, man icke skulle genom de öfverskott, som derigenom upkommo, reglera pastorernas löner, och jag kan icke föreställa mig att icke det skulle vara rätt att förhjelpa det lägre presterskapet till bättre löner. Jag tror mig kunna tryggt försäkra att hvarken Akademiens torra Professorer, icke heller skolans uttråkade Lektorer eller gamla Komministrar och Adjunkter förmå att sköta religiönsvården såsom det behöfves. Jag anser mitt förslag välgrundadt och icke i någon mån vederlagdt af de anmärkn:r, som här blifvit framställda. Jag vidhåller således min reservation och anhåller att om i ena fallet i hänseende till privilegii-frågan skulle kunna upstå något hinder för att få en underd. skrifvelse rör:de hegge punkterna af min framställning, Ståndet åtminstone måtte besluta en underd. anhållan hos K. M. om reglering af biskopslönerna. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Jag kan för min del icke gilla den deduction, som af Ordf:den i Const.Utsk. här blifvit framställd, nemi. att detta förslag af Frih. Raab skulle vara en privilegii-fråga, deruti R. o. Ad. nu icke skulle kunna besluta, sedan PresteSt. bifallit Utsk:s Betänk. Om här vore fråga om att R. o. Ad. skulle besluta borttagandet af någon presterskapet i allmänhet tillförsäkrad förmån, så skulle det kunna tolkas såsom en prévilegii-fråga, hvilken R. o. Ad, icke kunde afgöra, sedan PresteSt. derom fattat ett afslående beslut. Men här är ju nu icke fråga om något annat än att gå in med en underd. anhållan till K.
Maj:t, med afseende på de under året 1853 inträffade politiska förhållanden, ansett nödigt, att inloppet till Slite hamn befästades, för att så väl då, som för framtiden under likartade omständigheter upprätthålla förbudet mot främmande och gifva skydd åt egna fartyg, och, i anledning häraf, underdåniga förslag blifvit uppgjorda till så väl de permanenta befästningarne på Enholmen, sorn de för ögonblicket nödvändiga provisionella jordverk och byggnader, så hafva, enär medel härtill hvarken hos Rikets Ständer äskades eller af dem anslogos, kostnaderna för dessa fästningsverk, som för åren 1853—1855 utgjorde tillsammans 116,083 R:dr 10 sk. 9 rst., blifvit bestridde utaf de af Rikets Ständer vid riksdagarne åren 1850 — 1851 och 1853—1854 anvisadé kreditiv till bestridande af kostnaderna för utomordentliga åtgärder till rikets försvar. Bilaga Litt. T. till 1858 års Revisions-herättelse, angående Stats-verket, sid. 08. Deliel. Tillgångar från föregående år, balanserade inom linien. Kontant behållning från föregående år. Stats-ansla Extra uppbörd. Antieipation till påföljande år. S u m m a. »Skulder till påföljande. år, balanserade inom linien. Skulder från föregående år, balanserade inom linien. Antieipation från föregående år. Anordnad!. Kontant behåll ning till påföljande år. S ti m m a. Enligt hvad Bil. Litt. I utvisar, har Krigs-kollegium för Slite hamns fästningsbyggnad under revisions-året förskjutit 39,707 R:dr 28 sk. 2 rst. Till ersättning härför och för hvad Kongl.
Löne-reglering, Presterskapets, angående åtgärder lill fortskyndande och fullföljande deraf, samt om graderadt minimum dervid för Komministrars jemte vederlikars aflöning; motion af Friherre Rudolf Cederström: se Motioner. Löne-tillökning för Sqvadrons-Chefeme och Regements-Qvartermästaren vid Konungens eget värfvad© Hussar-Regementet, angående; motion af Grefve Carl Magnus Björnstjerna: se Motioner. — för äldre Artilleri-Kapitener utan batteri, angående; motion af Herr Carl Fredrik Sköldebrand : se Motioner. Löne-vilkor, folkskole-lärares, angående förändrade stadganden rörande —: B. XI. 290, 314, A. 314, B. 328. Lösdrifveri samt olaga skattskrifning, angående införande af förändrade lagbestämmelser rörande —: B. V. 240. 278, A. 278. Lösören, angående uppbäfvande eller revision af Kongl. Förordningen i afseende på handel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva, den 20 November 1845: B. VII. 350; VIH. 8, 132, Å. 135; U. XI. 198, 253. A. 253, E. 377. —, om bestämmande af ersättning åt Kronobetjent för försäljning af å landet utmätte —: B. VI. 36, 429, A. 429. Löwenhjelm, Hans Excellens Herr Grefve Carl Axel, dess yttranden : I. 254. 437, 438; VI. 444; XI. 166 Löwenhjelm, Gustaf Samuel, dess yttrande: VI. 299. M. Magdalena-hera, angående anslag till understöd för ett sådant i hufvudstaden; motion af Grefve Gustaf Fredrik Liljencrants: se Motioner.
Domhafvanden i orten, uti det af honom nthändigade bevis, rörande sistnämnde hemman, åberopat, icke dervid bifogadt blifvit, hafva Rikets Ständer alltså icke funnit skäl att till de af Sundblom och Lagercrantz gjorda ansökningar om nedsättning af ntfäst arrende lemna bifall. Rikets Ständer framhärda etc, N:o 55. Uppl, o. godk. hos Ridd. och !Adeln d. 21 April 1829* Preste-Ståndet d. 24 Borgare-Ståndet d. 24 Bonde-Ståndet d. 24 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse1 om upplåtande af ä.ne Tunnland jord till Ae grafningsplats för Eskilstuna Stadsoch Landsförsamlingar. S. A. K. Sedan bos Eder Kongl. Maj:t underdånig ansökning blifvit gjord, att, då Eskilstuna Stadssamt Klo - Fxp. Utsb. Förslag till uriel. Sbrijp.
För att icke gå miste om det goda denna kommunal-anda medförer, frukten af vår lids gemensamhet och sträfvanden ■—■ af denna tid, som genom associations-andan erhåller sin betydelse och styrka — tror man sig hafva gjort nog med att handlöst kasta en mängd bördor och ålig ganden på kommunen, under vissa overkställbara förbehåll och tvingande omständigheter, sägande ungefär så här: J skolén verka som jag vill, lyda som och så mycket jag vill, och för det syfte min vilja bestämmer; J skolén ombesörja detaljerna, utan att väga kasta en blick på ledningen af det hela. Man tror sig under delta inkräktade förmynderskap, hafva, oaktadt dessa halsoch fot-jern, lemnat dessa ädla rörelse-krafter tillräckligt utrymme. Men sä är icke förhållandet. Ett folk kan förslappas och förslappas af frihet, likaväl som det kan höjas och förädlas deraf. En half frihet — jag menar specielt här ett tillstånd, då åt kommunen uppdrages en illusorisk verksamhet, på samma gång Regeringen drager sin makt tillbaka — leder till laglöshet och allmänt missnöje. Häraf föranledes jag till en undersökning pä hvad ståndpunkt, vårt närvar, kommunallif befinner sig, och skall, i sammanhanhang dermed, söka skildra dess tynande existens. Hvarje kommunal-författning som utkommit på sednare tider, har nogsamt och samvetsgrant utstakat kommun-medlemmarnas skyldigheter och förbindelser, men icke lemnat motsvarande rättigheter och makt. — Jag har i 3:ne motioner, om förändring i försvarslöshets-, sockennämndsoch fattigvårds-förordmne, sökt utreda detta, och tar mig friheten ytterligare hänvisa till desamma. Af alla K. förordna ronde kommunal-styrelse finnes t. ex. ingen enda, som tillåter att flere socknars ombud få sammanträda, att behandla allmänna kommunerna tillhörande angelägenheter, utom den sista fattig-förordmn, som i dithörande ämnen tillåter sammankomster. Väl finnes 1816 års K. bref, hvilket medgifvit kommunen rättighet, alt i ekonomioch rättegångs-mål bereda gemensamma öfverläggningar; men efter den tolkning densamma erhållit, äger en kronofogde rätt förklara kommunernas öfverläggnings-ämnen icke af beskaffenhet, att derom få sammanträdas och diskuteras.
Den, som bifaller BankoUisk:s utlåt. n:o 8, i anledn. af väckt motion om utgifvande i allmänna rörelsen af det i Banken qvarvarande förråd af sedlar ä 14 och 10 sk. kopparmynt, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinnes nej, kommer BankoUtsk:s förenämnde utlåt, att på grund af de deremot gjorda anmärkn:r återremitteras. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 73. Nej — 65. Föredrogs och bifölls BankoUtskis d. 1 dennes f. m. på bordet lagda utlåt. n:o 9, i anledn. af väckt motion om ålerutgifvande från Banken af sedlar å 16, 12 och 8 sk. Föredrogs, men lades, på begäran af Frih. Cederström, Rudolf, Hr von Troil, Sam. Gust., m. fl. ledamöter, ånyo på bordet LagUtsk:s d. 1 dennes f. m. på bordet lagda utlåt. n:o 4, i anledn. af verksläld granskning af B. St:s Just.Ombudsm:s vid innevar. riksmöte aflemnade allmänna redogörelse, för åren 1848 och 1849 afgifna berättelser, äfvensom cmbetsdiarier och registratur. Äfvenledes föredrogs, men lades på begäran af Frill. Bennet, Carl Stephan, och Frih. Cederström, Rudolf, ånyo på bordet Ridd.Utskis d. 1 dennes f. m. första gången bordlagda mern. n:o 3, i anledn. af väckt fråga om ombyggnad af flyglarne å Riddarhusgårdcn. Föredrogs Ridd.(Jtsk:s d. 1 dennes f. m. på bordet lagda mern. n:o 4, ang:de prolongation af Lieulenanten Linds hyreskontrakt. Den 5 Februari. 339 Hr von Hartmansdorff, Au g.: Då det förra betänk, begärdes på bordet, så anser jag nödigt att äfven det förevar, bordlägges; ty om R. o.