Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inför Honom kan jag djerft och dristigt svara för hvarje ord, som jag från denna bänk yttrat; de äro alla, ifrån det första till det sista, ingifua af den innerligaste kärlek för min Konung, likasom för mitt fädernesland och mine pligter; men anmärkn-.r i denna hänsyftning äro lika obehöriga, som oväntade. Frih. Hermelin, Au g. Söderling: Då StatsUtsk:s be tänk. N:o 117 hos R. o. Ad. till pröfning förevar, blef detsamma, i anledn. af derå gjorde aumärkmr, till Utsk. återremitteradt. Jag hade väntat mig, att Utsk. i dess nu afgifne betänk, i samma ämne, skulle hafva lill besvarande upptagit de gjorda an märkmrne. Då likväl detta icke skett, och då jag dessutom var en bland dem, som med min röst bidrog till frågans återremitterande; anhåller jag nu få förklara, att jag icke blifvit rubbad i min öfvertygelse, utan att jag anser R. o. Ad. äga full anledning att afslå Utsk:s betänk, och bifalla K. M:s nåd. propos. Ropen på propos. förnyades. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: Då äfven jag för min del yrkar afslag å StatsUtsk:s förevarande betänk, och bifall till K. M:s nåd. propos. anhåller jag, att till de skäl, som af åtskillige talare i samma riktning blifvit anförde, få lägga ännu ett annat, som, mig veterligen, icke blifvit under discussionen vidrördt och hvilket dessutom står i samband med Rikets tullförliållanden. Det är naturligt, att då de ökade införselstullarne afse skydd för de inhemska näringarne, så kunna de icke beräknas annorlunda, än i sammanhang med tolagsafgifterne.
På Åkers kanal har, enligt meddelande från Stor-Amirals-Embetets tredje afdelning, transport-rörelsen, hvars hufvudsakliga föremål varit ved och några andra skogs-produkter, tegel, mjöl, hö och halm, visat sig i följande förhållande, beräknadt efter antalet af der passerade fartyg: Kammarverk. Jordeboks förändringar i Länet sedan 1828 äro: Danviks frälsehemmanen Herresta N:o 3 Skeptuna socken från | mantal till ± mantal, Snättersta N:ris 1 & 2.
Han hade stora inkomster af sina sågverk i Norrland, der han befriade jorden från alla onödiga utväxter, och hans tegelbruk, en mil från staden, gick bättre år från år. Då han var bort emot sextio år, fick han lust att gifta om sig. Han hade låtit bygga och inrätta ett ovanligt vackert hem, der han hade öfverlemnat dekorering och möblemang till insigtsfulla personer. Han fuskade aldrig sjelf i en sak, som han icke fullkomligt förstod, och han hade klart för sig, att konstnärer och handtverkare skulle förstå bättre än han att arrangera ett smakfullt hem. Då allt var färdigt, såg han sig om efter en hustru, eller han hade kanhända redan sett och valt henne, fastän han icke gaf det till känna förrän nu. Nina Selmer var anstäld i banken, der hon skötte sin plats till sina förmäns fullkomliga belåtenhet. Hon var den pålitligaste och mest energiska arbetare, och fastän hon aldrig felade i den lydnad och vördnad, som fordrades af de underlydande, märkte de styrande personerna snart, att hon hade ett ovanligt klart förstånd, en personlig, snabb uppfattning af det väsentliga vid allt, som gjorde, att hon sparade mycken tid och alltid använde sin tid väl. Grosshandlar Curtmann hade ofta sett henne sitta vid arbetspulpeten, när han passerade förbi. Han såg alla och allt under sina framskjutande, buskiga ögonbryn, men man märkte icke att han iakttog en. Han såg hvilken vacker form Ninas hufvud hade, hvilken kraftig och graciös böjning det var på den fina nacken. Han märkte, att hon hade ovanligt vackra händer, och framför allt observerade han det uttryck af fasthet och godhet, som lyste från hennes ansigte. »Ah!» tänkte han för sig sjelf. »Det der är en personlighet, men en hängifven, uppoffrande personlighet. Hon är vacker, så som en qvinna skall vara vacker. Hon ser god ut. — Jag skulle vilja ha henne till hustru.» Nina hade gått in i banken för att bidraga till att underhålla sina föräldrar, hvilkas enda barn hon var. Fadern var en afskedad kapten med en liten pension, en man som hvarken hade förmåga eller energi till något som helst arbete. Men han var en af dessa älskvärda, sympatiska menniskor, som alltid vinna sin omgifnings hängifvenhet.
D e t är så mycket öfverraskande, som mö- ter ute i det bullrande lifvet: den vilda j a k - ten efter lyckan, hvilken knappast förstås under annan form än penningen, striden om makten och för det så kallade framåtskridandet, att den, som betraktar kampen med nyvaknade ögon, lätt blir yr i hufvudet och lika lätt bländad af de glänsande regnbagsfärgade såpbubblor, hvilka flyga kring i luften i form af reklamer för framtidens och själfviskhetens evangelium. D e låta så lockande för ungdomen alla dessa rop på frigörelse och på nedrifvande af allt, hvad förr framkallat vördnad och kärlek: religion, familj och fädernesland. Det tycks dock, som om de hvita pannorna borde rynkas och ögonen låga, då man vågat håna just det, som omarmat hela deras barndom med rik kärlek. Felet ligger nog däri, att man i hemmet ej haft syn på denna del af hjärtats och sinnets uppfostran. Den är dock af största vikt, ty ett ädelt danadt sinne lå- ter aldrig slå sig i egenyttans fjättrar och bevarar äfven hela lifvet igenom med pietet vördnaden för hvad som är verkligt stort och ädelt. Låtom oss här hålla oss vid ett på senare år allt mer försummadt begrepp — fosterlandskärleken. — Hur är det möjligt, att en eld så ren skulle kunna utslockna eller endast mattas hos ett folk med en sådan ärorik historia som det svenska? Den kan icke slockna, men den har mattats, och där behöfs en ny, frisk vind för att få den att lysa lika klart och värmande som förr. Må den vinden utgå från de svenska hemmen! Under de mångtusende hemmens tak, höga som låga, växer och fostras en ny generation, och ömma mödrar omvira de späda telningarna med alla hjärtats glada förhoppningar. Men må också i barnens späda sinnen inplantas kärlek till det land, som sett dem födas, till den jord, af hvilken de njuta sin näring, och till de fäder, hvilkas ben hvila i samma heliga jord. Barnet äger en naturlig mottaglighet för allt, som är skönt och godt.
Adlerstam för dess, genom en rättegång med Rikets Ständers Bank, orsakade lidande, Ridderskapet och Adeln, den 28 sisth December e> m., med afslag å nämnde Utlåtande, beslutit, att den summa, hvilken såsom ersättning beviljades Herr Adlerstam, borde bestämmas till 16,000 R:dr Banco, hvilka skulle komma att af Banken till Herr Adlerstam utbetalas; men de öfrige RiksStånden deremot nu mera gillat Utskottets 3 54 PrOt.-Utdrag den 26 Februarii 1830. berörda Utlåtande, till följd hvaraf endast 4,650 R:dr Banco skulle, till förmon för Herr Adlerstams barn, deponeras hos RiddarhusDirectionen, med anmodan att besörja orri förvaltningen och räntans årliga utbetalande till Föräklrarne under deras lifstid , för att användas till barnens underhåll och uppfostran; kommande sedermera, efter Föräldrarnes död , Capitalet att emellan barnen lika fördelas; så fann Ridderskapet och Adeln uppå derom af Herr Adlerstam gjord framställning nu för godt inbjuda de öfrige respective RiksStånden, att med Ridderskapet och Adeln förena sig deruti, att den såsom ersättning för Herr Adlerstams lidande, genom de öfriga RiksStåndens beslut, nu mera bestämda summa af Fyratusende Sexhundrade Femtio Riksdaler Banco må öfverlemnaS till Herr Adlerstams egen disposition , samt följaktligen till honom utbetalas. S. D. Remitterades till Stats-Utskotteti Herr Rosenqvists, Fredrik Leonard, den 22 dennes f. m., på' bordet lagda motton , att alla de under denna Riksdag till grundlagsenlig behandling vid den nästföljande af Rikets Ständer godkände grundlags-ändrings - ProtrUtclrag den a6 Februarii 1830.
Maji, vore socknens rotehållare, efter pålysning nu samlade i socknestugan, för att yttra sig, huruvida de voro beredvillige, att utgifva kost och drickspenningar, åt sina jägare, då desse sistnämnde till handräckning vid nybyggnad af caracters hus varda beordrade och anmodades bonden Olof Hindriksson i Grötom, att i likhet med hvad i Lith och Kyrkås lärer skett, söka förmå herr kronobefallningsmannen Dahlén att å Häggenås sockens rotehållares vägnar, författa den äskade underdåniga förklaringen i detta ämne, förklarade härvarande rotehållare sig fullkomligen nöjde med hvad fullmägtigen dervid lagligen gör och låter. § 6. Upplästes Erik Mårtenssons i Högarne ansökning om befrielse från krono tiondens erläggande, 13 11/24 kappar korn, tillika med Konungens befallningshafvandes derå teknade communications resolution af den 22 sistl. maji, hvarefter acten öfverlämnades till bonden Jonas Jonsson i Österåsen, hvilken anmodades och befullmägtigades, att, å socknens vägnar, afgifva den äskade förklaringen. § 7. Proponerade Anders Jonsson i Kougsta, att, såvida Erik Larsson i Halåsen blifvit tilldelt 33⅓ r.d:r b:co för dess lämnade project ritning, åtminstone en lika summa måtte af kyrkans medel anslås till herr mästaren Sundin, men må anse det, antingen såsom betalning för dess lämnade projectritning eller såsom tillökning uti arfvodet för målningen i kyrkan, hvilken målning han, till allas belåtenhet och nöje, prydligt verkställt. Detta project ansågo de flesta af församlingens närvarande ledamöter både billigt och rättvist, samt enligt med socknemännens heder, och gillades således nämnde Anders Jonssons proposition. Deremot protesterade likväl Olof Hall i Häggesta, Pål Andersson i Österåsen och Erik Snygg i Kougsta. In fidem N. S. Edlund 1843 den 24 junii upplästes förestående protocoll i allmän sockenstämma och till alla delar erkändes, intyga på församlingens vägnar, Erik Olofsson i Österåsen Erik Svensson i Nygård
Pr esteSt andel efter Utskottets inbjudning instämt i V. BorgareSländets fork la rande att de skola beräknas efter gamla Staten, vid hvilken H. i det hela förblifvit, sålunda äro till i5oo R:dr, för hvardera, bestämde. Dock har, till Undanrödjande af allt tvifvelsmål i denna del vid RiksStatens uppgörande, Utskottet likväl skolat detta R. Strrs vidare bepröfvande vördsamt underställa. N:o Sig. Utlåtande, i anledning af verkställd Revision af StatsVerkets räkenskaper och förvaltning för år 1826. (I.-A.) Sedan R. Slas senast församlade Revisorer afgifvit yttrande öfver StatsVerkets räkenskaper och förvaltning för åren 1824 och 1825, har påföljande eller 1826 års enahanda förvaltning och räkenskaper, jemlikt Grundlagens stadgande, varit föremål för Utskottets granskning. Betänkan den, N:o 318. 583 Utskottet, sou» icke anser behöfligt att na framlägga Resultaten af nämnde års Räkenskapsförhållanden, enär desamma igenfinnas dels i den till trycket befordrade och med officiella Tidningen utdelade Capital-räkningen med Bilagor till 1826 års Rikshufvudbok och dels uti K. StatsContoirets vid K. M:ts Nådiga Proposition angående StatsVerkets tillstånd och behof bifogade underdåniga Berättelse, och till hvilka Handlingar Utskottet fördenskull i berörde hänseende hänvisar, öfvergår genast till de 2tne omständigheter, som vid dispositionerna af Statsmedlen under samma år, fästat Utskottets uppmärksamhet. Härvid förekommer först den under loppet af år 1826 fortsatta utbetalningen af medel till verkställande af den å Svea LifGardes-Cassern nödig ansedda större reparation. Utom de 2000 R:dr till detta ändamål som, i följd af K. Brefvet den 2 Mars 1825, utgått af de lill oförutsedde Militaire-utgifter på 3:dje HufvudTiteln afsatte medel, har K. M:t, genom Nåd.
Utskottet yttrar, att, efter det jag, genom det Expectance-Arfvode af i5o R:dr, som år i8i5 mig tillädes, kommit i åtnjutande af ett belopp, hvilket motsvarar den af mig fordom innehafde Page-lönen, så kunde Utskottet icke tillstyrka bifall till min framställning att berörde lön härefter få uppbära. — Härvid får jag erindra: 1:0 att det Expectance-Arfvode jag åtnjuter, icke äger någon den ringaste beröring med ifrå - 4 Den i Jun ii. ga var ande Page-lön, emedan Expectance-Arfvodet blifvit mig för bevistade Fälttog såsom Lönlös Officer tilldeladt; 2:0 att Expectance-Arfvodet väl i anseende till ziffran utgör ett lika belopp med min Page-lön, meri aldeles icke svarar deremot, i anseende till sjelfva värdet, emedan i5o R:dr vid början af 1790-talet nu i värde motsvarar ett belopp af omkring 4°° R-dr efter 128 sk. Cours. Efter en sådan beräkning hafva ock Lönesamt Pensions-förhöjningar blifvit tilldelade Embetsoch Tjenstemän samt Pensionärer. Häraf följer således, att, om jag komme i åtnjutande af min Page-lön jemte det Expectance-Arfvode jag för närvarande uppbär, skulle sammanräknade beloppet ändock icke svara mot värdet af Page-lönen ensam. Detta lärer hafva undfallit StatsUtskottets uppmärksamhet, men torde deremot förtjena, att af Rikets Ständer considereras.
Sprengtportens förslag redan vore föredraget till pröfning, utan frågan vore blott om sättet att fatta beslut deröfver. Hr Landtm., för sin del, kunde icke se något, som hindrade R. o. Ad. att, innan beslut öfver Frih. Sprengtporten för slog fattades, förbehålla R. o. Ad. rättigheten atl, detta förslag måtte bifallas eller förkastas, likväl sedan kunna pröfva de förslag, sorn vore af andra ledamöter framställda, och som, ifall Frih. Sprengtporten förslag antoges, icke stöde i str id med detsamma. Skulle Frih. Sprenglportens förslag förkastas, hade R. o. Ad. öppet att pröfva de förslag, som icke stodo i str id med nämnda fulslag, men voro på ett annat sätt beskaffade, och naturligtvis äfven öppen rätt att pröfva de förslag, som voro i fullkomlig strid dermed, såvida icke något annat antoges, innan pröfningeo komme till dem. Hr Landtm, trodde således, forsin del, icke något hinder vara, att ju, på sätt Frih. Sprengtporten förslagit, om R. o. Ad. antoge Frih. Sprengtportens förslag, pröfning kunde äga rum af Frih. Hamiltons och Hr von HartmansdorfFs förslag, äfvensom, ifall det förkastades, pröfning sedan vore öppen af samma förslag. Hr Frih. o. Landtm, tillkänuagaf, att plenum komme att fortsättas på e. m. kl. 6. Frih. Hamilton: Efter den fullständiga utredning af frågans skick, som Hr Frih. o. Landtm, nu gjort, återstår blott att ingå i pröfning af Fr ih. Sprengtportens förslag och i\ct Den 2j Octoher f. m. deröfver fatta beslut. Jag bar, så uppmärksamt jag kunnat, genomgått detta förlag och gillar detsamma i sitt hufvudsyfte, att nemi. framställa vissa, i allmänhet gällande satser, och sådana, som icke inverka på Ståndets beslut i fråga om detaljer. Det är likväl just ur denna synpunkt, som jag skulle framställa en anhållan till Frih.
Utskotts grundligt författade Betänkande och förslag till den blifvande Öfverflödsförordningen, med underdånigt öfverlemnande af det närmare Reglementet till Kongl. Ma;:t. Jag har för min ringa del deri igenkänt de enkla Och san^a grund atserna och villkoren för en sparsammare hushållning, utan afvikande til! ytterligheter på ena eller andra sidan, med lika betänksamt afseende på det mest önskliga o h på det verkställbara, en oumgänglig eftergifvenhet för tidens kraf och stadgade bruk, samt ett allvarligt motstånd mot de svåraste och skadligaste missbruken i allmänhet. Detta Förslag är i min tanka, icke tillfälligt och inskiänkt, i jemförelse med förriga ypplghetsfurbud, då man betraktar sjelfva dess framställda grunder samt alla de öfverflöds articlar, hvilka densamma, såsom i Tulltaxan förbjudna, omfattat och utmärkt. Må mig imellertid tillåtas härvid göra några f*å anmärkningar. Då Höglofl. Utskottet, af flera skäl, tillstyrkt öfverlemnande! af sjelfva Författningens utarbetande och redigprande åt Regeringens omsorg, har jag dock trott, att man kanske bort icke så blott stadna vid sj Ifva allmänna grunderna, utan kunnat åtmindstone uppgifva några serskildta betydligare öfverflödsämnen, vissa underdå - Eesv. och Ekon. Utsk. TSetänkanden. 447 niga anvisningar eller önskningar. Det ha* de varit kanhända för Kongl. Maj.t behagligare, att se anledningen till åtskil'iga mera grannlaga förbud gifven af Folkets Representanter, i stället att ka‘ta alltsammans på Piegeringt nj så mycket mera, då man sett att Konungen, genom anbefallande af ProvinsComiréer i detta ärende, sednast just velat i Nåder inhemta sitt Folks tänkesätt härutinnan. Af ÖFverflödcämnen förekommer och omtalas i Förslaget endast kaffet. Denna artiele står här nu alldeles enstaka, och dess anförande har synts mig göra ett afbrott mot den åt hela Betänkandet i öfrigt gifna charakt. ren.
Actie-Capital; hvaremot, och sa snart DiscontBo lagets samtlige Borgenärer blifvit förnöjde eller ock contant tillgång härtill finnes afsatt, skall det dä varande contanta öfverskott, jemte alla D iscon t-Verke t rörande Handlingar, genast till Boiaget öfverlämnäs. 17:0 Hvad som erfordrades till de ifrågavarande 3:ne Disconters utredning på det sätt och i den ordning, nu stadgadt blifvit, förskjutes af Rikets Ständers Bank; och hvaröfver ordentlig och serskild Liqvidation imellan Banken och Riksgälds - Contoiret hvarje år upprättas. 18:0 Det nu antagne Liqvidafions-säft för Utredningen af Götha Canal - BolagsMalrriöoch Götheborgs Discont-Inrättningar förklaras genom Konungs och och Ständers gemensamma Beslut såsom err till allmän efterrättelse gällan* de Författning. 19:0 Till Låntagares beqvämlighet inrättas Liqvidations-Contoir i Götheborg och Malmö , hvilka komma att stå under Fullmägtiges i Riksgälds-Contoiret inseende: Skolandes så völ härom som hvad i öfrigt angår Controlieme på Utredningen, föreskrifter uti Reglementet meddelas. Det ena och andra underställes vördsamligen Rikets ILöglofl. Ständers granskning och bedömande. Flere Ledamöters serskilda meningar bifogas. Stockholm den 23 April 1S18. Statsoch Banko-Utskottens Betänkanden. 3147 Litt. A. Jnrresiående Medel på Afskrifning s* Räkningen 1,4685465:40. 10. Bankens fordran för begagnade Crediciv 1 499>999: 5- —' Stockholm den 18 April 18)8. G. HeJsingius. vidimeras C. Sylvani Malmö Discont-Verks Ställning Den 28 Februarii 1818. Skuld: Banco-C re ditivet 299,992: 31. ii.’ Banco
aSfaltat sitt tillstyrkande i så allmänna och försigtigt ordalag, att, äfven med godkän - Den 28 April. 199 namie af lagförslagets liufvudgrunder, sådana de i Utsk:s betänk, blifvit uppställde, R. St. hafva öppet falt att framdeles vid förslagets detaljgraaskning göra hvilka modificationcr i tillämpningen, som helst de kunna anse nödiga. Och enahanda är förhållandet, om R. St., med frångående i mer eller mindre man af Utsk:s tillstyrkande, skulle linna för godt att fastställa andra liufvudgrunder för den nya lagen; ty äfven i detta fall hafva ju 11. St. sig öppet lemnadt alt, på den väg jag förut omnämnt,' tillse, alt i det nya lagförslag, som dä skulle komma alt utarbetas, de af R. St. fastställda grunderna finge den tillämpning, som varit afsedd. Det andra inkastet är: att det i allt fall vöre fiiga vunnet med antagandet af principerna, utan alt tillika antaga sjelfva lagförslaget, enär kommande Ständer icke äro bundne utaf eli sådant beslut, utan kunde upprifva det, —och jag medgifver, att detta är en möjlighet; men jag hemställer, huru sannolikt det är, att R. St. i en fråga af denna vigt skulle visa en sådan ostadighet och ett sådant vankelmod, särdeles om man, i sammanhang med det nu fallade beslutet, auetoriserade K. M. alt under tiden företaga fängelsebyggnadcr jemte de liera förberedande åtgärder, som för den nya lagens verkställighet blifva erforderliga, och hvilka, redan bragte i verket, säkerligen skulle äfven i sin mån hindra 11. St. att framdeles frångå sitt en gång fattade beslut. För öfrigt får jag äfven anmärka, att om man i andra fall ville förfara med samma ängsliga försighet, sorn detta sednare inkastet förutsätter, så skulle man ju aldrig kunna besluta sig för nögon ny institution, hvars bestånd beror af fortvarande anslag, af farhåga att hvad vid den ena riksdagen derför blifvit beviljadt, skulle vid en annan återtagas.
Ridr, långt ifrån att uppfylla det ena af de dermed åsyftade ändamål, kopparverkets framlida bestånd och innebafvarnes deraf skäliga utkomst, i stället verkat i helt och hållet motsatt riktning, i det fjerdepartsegarne, under tilltagande minskning i verkets afkastning, saknat förmåga att så, s m under lyckligare omständigheLer kunnat ske, tillgodogöra svagare malmer, utan mäst Öreträdesvis uppsöka de mera rikhaltiga, som kunnat åtkommas, måhända i större mon än sorn vederbordt med afseende å grufarbetets rätta bedrifvande; att bergslaget emedlertid varit nödsakadt vända sia omtanka åt andra föremål för dess industriela verksamhet, dels genom inrättningar till åstadkommande af produkter, hvilka stå i sammanhang med sjelfva koppartillverkningen såsom silfver och. i förening dermed, något guld och bly, svafvel, viktriol rödfärg m. ni., hvarförutan enskilde medlemmar af bergslaget, i den mon grufvans afkastning minskats, sökt att genom serskildt slaggbruk uppdrifva sin koppartillverkning, jemte det några af dem äf en sysselsatt sig med rödfärgstillverkning, dels ock genom nya jernverksaidäggningar inom och utom det för kopparverket år 1816 bestämda köpekolsdistrikt; att fjerdepartsegarnes utdelade revenue af kopparverket årligen i medeltal för hvarje fjerdepart bestigit sig under åren 180 1-1810, till R:dr a17: — 8 to r:st, under åren 181 r-1820 lill R:dr 4o: 38. 1 1 ,% r:st; åren i82i-i83o till R:dr 37; 6. 3 11 rist; under åren 1 831-184o till Ridr 25: 48. 3 rist; men flir de, påföljande åren I&41, 1842 ocb 1843 fallit till 2 Ridr 3a sk.; utgörande den årliga afkomst som stora kopparberget under samma tid upphemtat af de så kallade enskilda verken likaledes i medeltal för åren 1801 —1810, 2 Ridr 20 sk. 4 i:st., 4 dukat, 2’ silfver-specie; för åren 1811 —1820, 8 Ridr 3i sk. 1 1 A rist., tV dukat 2 to sisp.; 1821 — i83o, 4: 32, tb dukat 2sisp.; 831 —1840, 17: 19. 9 ristÅ dukat 1 A sisp.; samt åren 1841 oell 1842, 3o 'Ridr* banko; att den vid kopparverket, i och för koppai hand teringen använda arbetspersonal under åren 1 341 — '84^ i medeltal utgjort, vid sjelfva grufvan, 3oo ilis rifne gifte drängar eller med deras hustrur och barn,
Inkomster och utgifter framställa följande förhållande: Debet. t Balans från föregående år: Utgifter: Balans till påföljande år: Tullverket. Räkenskaperna, hvilka för år 1854 utan anmärkning undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten, men för år 1855 ännu icke blifvit derstädes granskade, redovisa inkomster och utgifter4på följande sätt: Ar 1855. %D ebet. Balans från föregående år: Balans till påföljande år: Credit. Balans från föregående år: Af sjötulls-medlen: Leverenngar: — Balans till påföljande år: Tillgångar: Ö Uppbörden af sjötulls-medlen, som för år 1852 utgjorde 5,549,946: 31. 7, men för år 1853, 5,367,754: 25. 11. samt således för sistnämnde år understeg föregående årets med 182,192 K: dr 5 sk. 8 rist, har, på sätt ofvanstående tabell utvisar, betydligt stigit under nu ifrågavarande 2:ne år, så att densamma uppgått år 1854 till 6,658,962: 31. 6, samt år 1855 till 8,003,028: 16. 2, under det att de å nämnde medel på afkortningsoch utgifts-titlar afförda belopp, utgörande år 1852: 1,036,474: 34. 10, samt år 1853: 1,019,605: 9. 7, icke tilltagit i större mån, än att i räkenskaperna finnas upptagna: De af General-tullstyrelsen till Kongl. Aflidne Tull-förvaltaren Finérs p roprie-balans utgjorde vid 1854 års början 111,822 R:dr 2 sk. och har under revisions-åren endast undergått den förändring, att derå blifvit af betalda 1,000 R:dr, så att nämnde balans vid 1855 års slut bestod af: tull-medel 101,482: 14. 6. fyroch båk-medel 117: 13. — Någon erinran vid räkenskaperna har icke från Revisorernes sida förekommit.