Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
– Och så – en sak, som de regelbundet anförtrodde hvarandra efter hvarje bal – Berta var »vådligt kokett». De för sin del trodde icke, att herrar i grund och botten tyckte om »sådant» och kunde icke begripa, hur man ville förnedra sig till en sådan behagsjuka och effektsökeri för att få några fler uppbjudningar till hvar dans än »andra». Saken var emellertid den, att Berta Funcke i hög grad egde detta obestämda, hemlighetsfulla något man plägar kalla »karltycke». Alla herrar funno henne intressant, chic och »aptitlig», som de sade sinsemellan. Men kokett – det medgåfvo de också. Det gjorde hon sjelf för resten icke någon hemlighet af heller. – Mon Dieu, när man är född så Hon var »mycket med» och trots pessimismen var hon svag för nöjen och deltog deri med lust och ifver. Hennes gamla kärlek för teatern bibehöll sig ännu oförminskad – hon tyckte, att hon mer och mer kom till klarhet af, att hon sjelf i grund och botten var mycket dramatiskt anlagd. Och så älskade hon dans – isynnerhet den, som gick vildt. Hon dansade väl – med en viss abandon, som förtjuste hennes kavaljerer, och hon höll länge ut; ända tills hon måste sätta sig, »ty hon kände liksom blodet i halsen». När hon dansade, blefvo hennes ögon fuktiga med trånande blick, och kring munnen kom ett leende, som annars sällan fans der – utom då hon var ensam. Ty då hon låg på chaiselonguen i sitt rum, log hon ofta så. Bland alla de herrar, som omgåfvo henne under hennes första säsong, var der egentligen ingen hon kunde sägas utmärka mera än de andra, ingen, hvars namn direkte sattes i förbindelse med hennes. Dock – en var der, en ung löjtnant, som Ja, der funnos unga damer, som försäkrade, att der »var något mellan» honom och Berta. Hon hade varit tillsammans med honom många gånger, dansat med honom många gånger – ja, hon visste till och med, att han var en smula betagen i henne. Men det var egentligen icke förr än en särskild gång, som han gjorde något starkare intryck på henne – om det kan kallas så. Kungliga skridskoklubben hade fest.
Enligt StatsSecreterarens för Kongl KrigsExpeditionen till mig aflåtne anmälan , har Kongl. Majit i Nådef täckts vidtaga nedannämnde beslut och åtgärder i anledning af följande Riksens Ständers underdåniga Skrifvelser, nemligen: 1) Till följe af uppkommen fråga om BåtsmansRoteringens införande i Färentuna Härad af Stockholms Län. Kongl. Maj:t har lemnat sitt Nådigä bifall till hvad Riksens Ständer, i detta ämne, i underdånighet hemställt. 2) Om en förbättrad hushållning ftied EkSkogarne. Ridd, e, Ad, Prot. VIIL B, 16 Den II Jidit. Kongl. Majit har i Nåder befallt, att detta ärendes afgörande skall tills vidare uppskjutas. 3) Angående de till Saltpetertillverkningens upphjelpande anslagne medel. Som Kongl. Majit i Nåder samtyckt till Riksens Ständers yttrade underdåniga önskan, i afseende på den egentliga dispositionen af dessa medel, hafva Comiterade för Rikets SaltpetterÄrender blifvit härom, till behörigt iagttagande, i nåder förständigade. 4) Om Inqvarteringspenningar för Götheborgs Escader af Arméens Flotta. Då Riksens Ständer under RiksStatens 3:0 Hufvudtitel, anslagit de härtill erforderlige me* de!, har Kongl. Maj:t i nåder anbefallt, att Götheborgs Stad, från och med nästkommande år, skall befrias från skyldigheten, att till personalen af den derstädes förlagde Escader utgöra inqvarteringspenningar. Hvilka nådiga beslut och åtgärder jag härmedelst, på nådigste befallning, får anmoda Hans Excellence, Högvälborne Herr Grefven och Landt-Marskalken, att Högloflige Ridder. skåpet och Adeln tillkännagifva, Stockholm den xo julii i8i8> G. af Wetterstedt. Lades till Handlingarne. Den ii Julii. 243 Justerades följande:
Utskottets pluralitet nu blifvit fattad t, instämma vål deri, att Staten i allmänhet icke kan anses skyldig att, i följd af råtts-anspråk å fjeclamenternes sida, ersätta förluster på enskildes handels företag; och denna tanke delar äfven jag.. Men jag kan dock icke neka att, på sått Afdelningen yttrat, uti detta mål, förekomma ganska många till förmån för de lidande Medborgarne talande omständigheter och skål , så vidt deras bedömande iår inskränkas inom grånsorne 'i 44 Stats-Utskottets Betänkandetii af billighetens fordringar. Af Hufvudsak* ligt inflytande i detta afseende synes mig den underdåniga skrifvelse vara, som Rikets Stånder, den 22 Maji 1810, uppå deras Ekonomi-Utskotts tillstyrkande till Kongl. Maj:t aflåto, och hvilken skrifvelse, ehuru icke omförmåld i Kongl. Maj:ts Nådiga proposition den 3 Junii 1812, som ligger till grund för denna ersättnings fråga, eller i öfrigt, hvarken då eller sedermera, förr ån nu vid detta måls återremitterande, åberopad, finnes innehålla: att då de Fartyg och varor, som vid utbrottet af ett krig i Svenska Hamnar seqvestreras, icke kunna på ett med billighet mera öfverensstämmande sått användas, ån att Svenske undersåter, hvilkas egendom på förberörde sått kan falla i fiendens händer, derigenom i möjligaste måtto hållas skadeslöse, Rikets Ständer ansågo sig böra hos Kongl. Majit anhålla att all fiendtlig på Regeringens Befallning seqvestrerad egendom måtte såsom ersättning tillhandahållas dem, som antingen i fiendens Hamnar eller genom uppbringningar förlorat och blifva lidande. Denna underdåniga skrifvelse har val icke blifvit iklådd den gällande kraft som endast genom Konungens Nådiga sanction kun - Stats-Utskotteis Éetänkanden. i45 kunnat deråt gifvas, och i hvilken händelse
Jag får derföre vördsamt föreslå det Rikets Ständer, för sin del, måtte besluta utfärdandet af en författning, hvarigenom, med upphäfvande af 14 Kap. 1 och 2 §§ Giftermåls-balken, i stället må stadgas: § i Der hat och bitterhet emellan man och hustru uppkommer och endera derom hos Kyrkoherden i församlingen gör anmälan, eller det eljest varder kunnigt, ege då Kyrkoherden kalla makarna och varna dem, efter thy 16 Kap. 11 § Kyrkolagen bestämmer. Fortfar ändock osämja mellan makar, då skall Kyrkoherden inför Kyrkorådet dem ytterligare varna och genom föreställningar söka till enighet förmå. Har äfven sådan varning fruktlöst aflupit, då skola makarna förvisas till Domkapitlet, som än ytterligare eger dem varna, på sätt Kyrkolagen innehåller. Rätta de sig ej heller deraf, då må, sedan sex månader från den dag varningen skedde, framflutit, Rätten efter stämning pröfva hvad endera eller begge den osämja vålla samt makarne emellan till skilnad till säng och säte döma från och med ett till och med lod år; förbjude ock då makarne, vid vite af fängelse, alt hvarandra under tiden besöka. § 2. Lika med Utskottets förslag. Af Herr Biskopen, f. d. Statsrådet Anjou: »Den gräns Kongl. Förordningen den 21 April 1810 uppdrager emellan de orsaker till äktenskaps-skilnad, hvilkas godkännande endast beror på fullkomlig bevisning inför domstol om deras tillvaro, och dem, hvilkas giltighet bör af Konungen pröfvas och godkännas, bestämmes genom en klar uppfattning af deras väsendlliga olikhet. Vid de förra har. genom den ena makans skiljande från den andra för lifstiden genom fängelse eller landsflykt, genom dess i stämplingen, om än icke i utförandet begångna mord på den andra, genom Lag-Utskottets Betänkande M t9. 25 genom obotlig galenskap, äktenskapet såsom makars sammanlefnad upphört. Den ene maken kan sägas vara död för den andre, och dessa skilnadsorsaker sluta sig närmare intill dem, som på kristendomens grund mensklig rätt af ålder uppställt såsom giltiga.
St:rs Revisorers Berättelse år i83o. *Storm ii gtigste All c må di g st e Korning! TJnder den 3o sistlidne December liar Eders Kongl. Maj:t täckts fordra underdånigt utlåtande från ÖfverStyrelsen för MyntVerket i anledning af den berättelse Rikets Ständers Revisorer afgifvit öfver MyntVerkets Räkenskaper för åren 1827 och 1828, hvilka Räkenskaper af dem blifvit granskade, efter att förut i Eders Kongl. Maj:ts och Rikets KammarRätt hafva undergått revision. Då någre anmärkningar vid ifrågavarande räkningar eller vid de MyntVerket anslagna Fonders förvaltning icke af Rikets Ständers Revisorer blifvit framställde, anser ÖfverStyrelsen någon förklaring rörande Myntverkets förhållanden under de tvenne Revisions-åren ej vara af nöden, men får endast underdånigst anmäla, att MyntVerket för närvarande finnes i det skick, att sedan arbetarne numera hunnit blifva inöfvade i sina åligganden, i hvarje vecka kan tillverkas Tjugufem tusende R:dr Specie, uti smärre Myntsorter, och betydligt derutöfver då hela Riksdalersstycken myntas, samt att tillverkningen kan, i händelse af behof ytterligare ökas, emedan arbetstiden hittills utgjort endast tolf timmar af dygnet. Kostnaderne för Mynt-machineriets fullbordande hafva under år 1829 utgjort 6,859 44 sk2 r:st. och år i83o 8,978 R:dr 9 sk. 3 r:st., deruti inbegripne utgifterne för åtskillige reservpjecer och verktyg, hvilka för myntningens oafbrutna fortgång ansetts nödvändiga. Den remitterade Berättelsen återföljer, och ÖfverStyrelsen framhärdar med djupaste undersåtliga vördnad, trohet och nit Stormägtigste Aller nådigs te Konung! Eders Kongl. M a j : t s underdånigsfe, tropligtigstc undersåte och tjenare C. D. SKOGMAN. Stockholm den 22 Febr. 1831. JF. Wilh. Almroth. Till Kongl.
Man bör härvid ihogkomma, att vid Höganäs årligen upphemtas omkring 160,000 tunnor stenkol, hvaraf en del begagnas på stället vid fabrikationerna, en del försäljes lill allmogen för deras eldstäder, och en del, eller bästa sorten, afsändes på aflägsnare orter att användas för kronans fyrar, ångbåtar och sockerbruk m. ra., samt att om denna tillgång icke kan erhållas inom landet, så måste ett motsvarande qvantum anskaffas utifrån, och då troligen till vida högre pris, sedan ingen inhemsk medtäflare finnes, hvilket nu är händelsen; ett förhållande, som måste uppkomma, äfven af den orsak, att ett så betydligt qvantum icke såsom nu kunde införas såsom ballast, och derföre genom ökad fraktkostnad måste höja priset. Men hvad som icke kan ersättas, ifall rörelsen vid Höganäs skulle upphöra, är den eldfasta leran och dess producter, hvaraf behofvet årligen tilltager, i mån som industrien framgår, och detta af den enkla orsak, att varan är för tung och bär icke transport-kostnaden. Redan vid 1823 års riksdag, då frågan förevar om Skånska stenkols-verkets bestånd eller fall, hade jag äran att på detta Den 7 Mars f. m. detta rum yttra mig till fördel för dess upprätthållande. Jag har sedermera tid efter annan haft tillfälle att bese framgången af detta stora och riksgagneliga företag; och sorn jag sjelf icke varit eller är delägare, kan jag opartiskt yttra mig i ämnet. Jag täger mig derföre friheten härmed väcka den motion, att, om någon nedsättning uti införsel-tullen å främmande stenkol nu bes lii tes till större eller mindre belopp under den nu ga Ila nde, inkomsten deraf, likasom det skedde före if>23 års riksdag, må tillfalla bolaget, såsom ersättning för den summa, som måst användas utöfver R.
Herr Lagerhjelm, PehrI afseende på den tvetydighet sorn blifvit ifrågasatt, rörande meningen af StatsUtskottets Betänkande, huruvida ordet förskott skulle användas på hela anslaget, eller blott på en del deraf, anser jag mig Den ii April e. m. böra tillkännagifva, att pluraliteten inom Utskottet bestämdt varit af,den tanka, att det ä Sdtpetter-fonden anvisade belopp borde derA ordentligen utgå. Herr Grefven och LancftMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåge öfveriäggningen fulländad Ropades Ja. Hvarefter Herr Grefven och Landi Marskalken lät uppläsa 2:ne från Presteoch BondeStånden ankomne ProtocoilsUtdrag af denna dag, hvaraf inhämtades att PresteStåndet bifallit Stats» Utskottets ifrågavarande Utlåtande, samt att BondeStåndet funnit sig icke kunna antaga nämnde Utlåtande oförändrädt, ehuru Ståndet i allmänhet ansett den ifrågaställde summan böra ofördröjeligen förskottsvis utbetalas; vid hvilken be. skaffenhet Utlåtandet blifvit, jemte^ de dervid gjerde anmärkningar', till Utskottet återremitteradt. Herr Hjerta: Van att söka uppfylla min pligt, ansåg jag mig böra reservera mig emot Utskottets beslut. Jag ansåg, att då Utskottet är pligtigt tillse, det Statens medel användas.till deras rätta ändamål, ålåg det mig äfven i egenskap af Utskottets Ledamot, att söka afvärja Saltpetter-fondens bortryckande från sin bestämmelse. Detta var grunden till nfin reservation, och för att ytterligare uppfylla denna pligt, an'håller jag nu att Betänkandet må vara återre - Den u April e. m. mitteradt till StatsUtskottet, orh att ej någon ändring måtte ske, medelst omflyttning af ordet förskottsvis, såsom ett i min tanka icke lärnpeligt förfarande.
„På samma gång jag hufvudsakligen instämmer i de från herr von Hartmansdorffs motion vid 1823 års riksdag hemtade, uti herr Brodins reservation anförde skäl för underlättande af den, ty värr! mycket missbrukade, men i allt fall ytterst behöfliga och nyttiga tidnings-litteraturens spridande, anser jag mig deremot icke kunna förena mig i herr Brodins reservation, så vidt angår frågan, huruvida den nu utgående, hvaije år med tidningarnes tillväxt till antal och vidd stigande, stämplingsafgiften motsvarar den förhöjda kostnad, som postverket för tidningars, periodiska skrifters och brochurers kringsändande måste vidkännas. Enligt det af h-esr ron Hartmansdorff \’\å innevarande riksdag, såsom supplement till herr Prinlzenskölds motion å Riddarhuset afgifna och till Utskottet remitterade yttrande, skall under 2:ne veckor nästlidet år vid anställda profvägningar af de med posterna från Stockholm portofritt afsända, stämpling underkastade tryckta skrifter, dessas tyngd befunnits uppgå från 7 till 8 skeppund i hvardera veckan. Antager man detta vara det konstanta förhållandet — några tillfälligtvis mindre betungande afsänduingar lära icke gjorts till föremål för profvägningen — och antager man vidare, att från rikets öfriga postkontor sammanlagdt 4 skeppund tryckta skrifter i hvarje vecka afgatt, sa uppkommer för helt år eller 52 veckor en portofri transport af tillsammans 624 skeppund tryckta skrifter. Stämpelafgiften för dessa skrifter uppgick år 1848, enligt sist afslutade rikshufvudbok, till 25,775 r.dr 38 sk. b:ko, som fördeladt på 624 skeppund gör för hvartdera något mera än 41 r:dr b:ko, hvarmed åter, äfven efter beräkning af den till 24 sk. förhöjda skjutslegan, hvarje skeppund kunnat fortskaffas icke mindre än 82 mil — eller vida längre än medelcirkulalionen af dessa skrifter. Bevittnings-U Isko Hets Betänkande, N:o 6< 23
Ständers pröfning vördsammeligen hemställa. Stockholm den 26 Maji JCB23. V . Betänkande, rörande Reglering af Rikets Styrelse-Verk. Särskildta Utskottet, åt hvars granskande åtgärd Riksens Högloft. Ständer öfverlemnat d« till ny Reglering af Rikets Styrelse Verk afgifne förslag , har sökt fullgöra detta uppdrag , och går nu att för Riksens Högloft. Ständer framlägga de resultat , till hvilka dess arbete föranleda Det Betänkande Ut skottet har att afgifva är af vidsträckt omfattning , och kommer att innehålla ; 1:0 En i korthet sammandragen berättelse af hvad förut i detta vigtiga ämne förefallit. a;o Kort öfversigt af bristerne i Styrelse-Verkens närvarande organisation ; och såsom förslag till rättelser: 3:0 Yttrande i afseende på rätts frågors skiljande från Förvaltningsverken. 4:0 De af Utskottet antagne allmänna åsigter i afseende på Stats - Rådets sammansättning , Collegial - Styrelsen , samt de locala ämbetsmyndigheterna, jemte Municipaleller Me Sarsk, Utsk, Betänk, I 2 nighets-Styrelsen. 5:0 Förslag till Styrelseverkens organisation , upprättadt i öfverensstämmelse med antagne allmänna grunderne , och efter granskning af de till Utskottet öf« verlemnade förslag. 6:0 Slutligt yttrande i afseende på planens verkställighet , Ämbetsmännens bildning , befordran , löner och pensioner. l:o Berättelse. Förlusten i Rikets område 1809 och samma års Statshvälfning , synes i början hafva fästat uppmärksamheten på behofvet af förvaltningskostnadens förminskning för den återstående delen.
Du felat har, som egde sjelf en kongaborg, Och var en vacker karl; ack, vare min gemål Snutfager icke, men af äkta karlagry! Ty slike männers söner brås på krigets gud, Men fagre piltar äro blott dansprydnader. Tvi dig, du dåre, som omsider straffades, Ovetande! hvar niding drabbe sådant slut! Ej må enhvar, som vackert första hvarfvet lopp, Förmena sig ha vunnet spel, förrn han uppnår Bestämda målet, och kring lifvets slutpunkt vändt. KHOREN. Han illa gjorde; men han illa näpstes ock Af dig och denne: väldig makt rättvisan har. ORESTES. Rätt så! men nu hans döda kropp bör lyftas in, J tjenare, och stå i mörkret, att, vår mor Hitkommen, före döden, ej må liket se. ELEKTRA. Håll upp, och låt osa taleämne byta om! ORESTES. Hvi så? ser du ifrån Mykenai hjelpare? ELEKTRA. O nej, min moder, som har födt mig, skådar jag. ORESTES. Hon löper just behändigt midt i snaran nu. ELEKTRA. Och bröstar sig uti sin vagn, uti sin skrud. ORESTES. Hvad är att göra? dräpe vi vår egen mor? ELEKTRA. Dig grep då miskund, när din moders kropp du såg? ORESTES. O ve! Hur skall jag döda den, som födt och fostrat mig? ELEKTRA. På samma sätt, som hon din fader drap, och min. ORESTES. O Phoibos, mycken galenskap du bådade ELEKTRA. Ehvar Apollon ovis är, ho är der klok? ORESTES. Du, hvars orakel bjöd mig döda den, ej höfs. ELEKTRA. Hvad skadar dig, att taga på. din fader hämd? ORESTES. För modermord jag stämmas skall, som var då ren. ELEKTRA. Ifall din far ej hämnas du, gudlös du är. ORESTES. Jag mellertid för modrens mord skall straffad bli. ELEKTRA.
Herr Grefven och Ordföranden frågade derefter, om det vore Utskottets tanka, att dessa Protocoll skulle infordras. Öfver-Hof-Predikanten Doctor Lilljemvalldh förklarade sig behöfva en närmare kännedom af sjelfva saken, innan han om denna fråga kunde stadga sin mening. Friherre Cederström ansåg en sådan begäran alldeles icke stridande mot Grundlagarne eller allmän ordning, i synnerhet, som de begärda Protocollen ej kunna innehålla någon hemlighet, hvarföre han dertill tillstyrkte bifall. Herr Grefven och Ordföranden anmodade Herr Törneblad att uppgifva anledningen och ordsaken till sin begäran om dessa Protocolls infordrande. Herr Törneblad förklarade det hans begäran hade afseende på den händelse, hvilken hos allmänheten, och i synnerhet på hans ort, gjort mycket uppseende, att, medan Ryska Kriget ännu varade, den Westra Arméen, Bilaga A till Mern. N:o 4. 27 i stället för att tåga emot fienden, marcherade mot Norrska gränsen, hvarest inga fiendtligheter voro kända. Herr Biskoppen Doctor Tingstadius trodde denna begäran ej böra bifallas, emedan om sådant beviljades, han såge ingen gräns hvarken för Utskottets fordringar eller dess arbete. Häri instämde Herr Professoren Doctor Wijkman. Herr Grefven och Ordföranden anförde: Då å ena sidan det icke lärer kunna vägras någon Ledamot att uppgifva de Protocoll, han anser vigtiga att känna, lärer det, å den andra tillkomma Utskottet att pröfva, huruvida det uti en sådan önskan instämmer, emedan Protocollen requireras icke på någon enskildts, men på Utskottets vägnar. För min del torde jag få hemställa till Utskottets pröfning, huruvida det nu uppgifne Protocoll bör anses innefatta en sådan allmänt känd händelse, hvaröfver Utskottet kan uti någon pröfning ingå, och hvarförutan jag icke tror något ändamål med Protocollets infordrande vara att förvänta.
Betraktar man nu derjemte motiverna tili hans företag, så är mycken anledn. till den förmodan, att äfven hos honom den beqvämliga tabouretten stod i första rummet, om ock möjligen fosterlandskänslan i det andra; han hade eljest, om hans medborgerliga dygd varit fullkomligen ren, efter slutadt verk återvändt till privatlifvet, utan att eftersträfva eller ens emottaga någon ovanlig utmärkelse, nöjd med den belöning, han, om uppsåtet varit rent, borde äga i egen tillfredsställelse och, om företaget var gagnelig), ovill'korligen skulle finna i tacksamma landsmäns högaktning. Nu spelade han blott ett högt spel, och — vann; men han tog riktigt ut sin vinst, och hvarje efterräkning har således ingen billighet för sig. Dessa mina åsigter oaktadt, skulle jag ändå, om Grefvinnan Adlersparre vore i bekymmersamma omständigheter, med min röst understödja propostn; men den, som har en betydlig landtgård, som om vinlren kan lefva i bufvudstaden bland la haute volee, samt för sitt nöje tillbringa en del af året inom hofcirkeln i verldens mest lysande hufvudstad, den är icke behöfvande, och icke ett enda öre af mina torftiga landsmäns ännu éj medtagna egendom tillåter mig således mitt samvete att för det ifrågavar. ändamålet använda; utan får jag till den gjorda propos:n, för min del, uttala ett allvarligt nej, lika litet fruktande, om missljudet deraf tränger genom murarna af detta palats till ett annat, som det kanske är andra angeläget, alt samma ord i andra frågor väl må höras. Hvarje sann fosterlandsvän, hvar och en som rätt inser nödvändigheten att åtminstone icke öka våra utgifter, 0111 de tyvärr icke, som det behöfdes, för närvar, kunna minskas, -— hvar och en som rätt känner värdet af hvarje enda riksdaler, tagen från den som sjelf mer än väl behöfver den, måste vara af samma tanke med mig; och jag hoppas således, att jpg denna gång icke förgäfves höjt min röst. Hr von Hartmansdorff, Au g.:
Mafit i underdänighet anhälla, att förbud mot Branwins-tillwerkning icke mätte aga rum för längre eller kortare tid, med mindre högst wigtiga orsaker dertill föranleda, och att dä ett sädant förbud under en eller flera manader af den tillätne Bränningstiden kunde anses nödigt, tiden alltid mätte räknas ifrän Octoöer mänads början och pä en gqng öfwer hela Riket börjaS samt oafbrutit fortfara, sa länge förbudet kunde finnas nödigt, utan något mellanskof, derom sä tidig befallning kunde utgå, au nödige huöhällSanstallter mätte warda widkagne, äf - 2v54 Den zo Julik. äfwen som att hwiiket rörer dek Reglementarista af Författningens noga efterlefnad, blifwit öfwerlemnadt till Kongl. Majus Nådiga förordnande. Wid Bewillnings-afgiftens bestämmande ester deka grunder till det för Stats-behofwet calculerade belopp Sju Hundrade Tusende R:dr har Bewill, rings - Utskottet ansedt densamma böra pa Landet läggaS: r:o. G Pannervmden, 2:0. A Hemmanswärdet, och z:o. Ä Consumtion. Afgiften a Pannervmden beräknas för panna till och med 16 kannors rymd 2 st. för hwarje Fran 16 kamr till och med 27 kannor 4 st. Kanna. Derifrån till och med zs kannor 6 — Derifrån till och med 50 kannor 8 — Derifrån till och med 60 kannor is Derifrån till och med 72 kannor 22 — Derifrån titt och med 8» kannor 52 — Samt widare till och med 92 kannor r R:dr.