Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af Gref ve af Wetterstedts sista anförande, anhåller jag först, att Herr Grefven sjelf täcktes upplysa, om icke Gahns motion skedde vid 1812 års Riksdag, hvaraf följer, att ao3 Den ri Februarii f. m. hela deductionen om handlingssättet vid* i8op års Riksdag kan, såsom öfverflödig, ur Herr Grefvens, anförande utgå. livad för öfrigt beträffar Talarens yttrande, att jag sjelf skulle hafva medgifvit, det min beskrifning om den nuvarande tiden och Riksdagstaktiken vore öfverdrifven, så får jag erinra, att jag alldrig sagt detta; jag har endast erkänt, att den af mig frami ställda farhågan, att Representationen endäst skulle blifva ett medel för att bevili ja anslag och garantera alla Regeringens åtgärder, vore öfverdrifven, men icke omöjlig eller otänkbar. Denna rättelse har jag ansett mig skyldig att till Protokollet afafgifva, och får för öfrigt förklara, att Grefve af 'Wetterstedt ingalunda må anse milt yttrande såsom en väderdrifven följd af fordna tider; ty om en person nu sak-, nas ibland oss, sorn deltog i öfverläggningarne under den så kallade häftigare tiden, har jag åtminstone icke tröttnat att uthärda striden på samma sätt som förut. Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken tillkännagaf, att Plenum i eftermiddag klockan half till 6 komme. att fortsättas. Grefve Horn: Då Grefve af Wet terstedt ytterligare, såsom stöd för sin sats, framdragit Gahns motion och hans yttrande att Riksdagarne skulle blifva så-, dane Den u Fe broar ii f. m. 209 dane de böra vara, samt förklarat, att Galms mening varit, att Riksdagarne borde blifva korta, det vill förmodligen säga, inskränkta till den lagliga tiden af 4 månader, hemställer jag, om icke detta motiv bestämdt utvisar, att Gahns alternativa förslag betyder intet i förevarande fråga. Ty om våra Riksdagar inskränktes till blott 4 månader, vore det nästan alldeles likgiltigt om tiden för påföljande sammankomst räknades från början eller slutet af den nästföregående.
Majit, under den 3 April 1852, med afseende å hvad dessa konsistorier anfört, i Nåder förklarat skäl icke förekomma till ändring eller upphäfvande af de föreskrifter, hvilka sednast blifvit meddelade i fråga om förslag till klockaretjenster inom ifrågavarande provinser; äfvensom och då de rättigheter i öfrigt, som i afseende å val af klockare serskildt tillkomma allmogen derstädes, voro genom gällande författningar tillräckligen bestämda, Kongl. Majit funnit Rikets Ständers omförmälda framställning icke till någon åtgärd föranleda. Till närmare utredande af detta ämne anser Utskottet sig böra meddela följande upplysningar, hemta de dels ur allmänna författningar, dels utur Domkapitlens Vgifna utlåtanden. Lagstiftningen angående klockares tillsättande har utvecklat sig på olika sätt i det äldre Sverige och i de landskap, som fordom tillhört Danmark. För Sverige heter det först i Uplandsoch sedan i Lands-lagens kyrkobalk: ''korn* iner man till kyrka och bedhes klockare vara, thå är thet rätt then att taga, som prester och socknemän omsämber. Säinber them ej, thå taghin socknemän tockin the vilja.” Kyrko-ordningen af år 1571 vidhöll samma föreskrift; men i 1686 års kyrkolag förändrades detta så, att i 24 kap. 31 § stadgades, att ”klockaren skall i lika måtto af kyrkoherden och församlingen väljas.” Detta stadgande bestämdes närmare genom Kongl, resolutionen pä allmogens besvär den 20 November 1786, hvaruti säges att "sedan kyrkoherden af de till klockare-sysslan sökande föreslagit församlingen tre de mest tjenlige och i alla afseenden skickligaste, skall anställas laglig votering efter gårdetal i soeknestufvan, hvarvid kyrkoherden äfven slutligen afiemnar sin röst, hvilken i beloppet skall räknas lika med halfva församlingens;” och vid detta stadgande har det för de gamla Svenska landskapen förblifvit.
De hufvudsakligaste bland dessa vilkor äro: att den ränteafkomst, som genom penningars placering i obligationer erhålles, motsvarar den, som för likartade, mot realsäkerheter af enskild beskaffenhet lemnade lån i allmänhet kan betingas; att långifvarne sättas i tillfälle att utan alltför lång tidsutdrägt, svårighet eller fara för förlust kunna, om de så önska, återfå sina penningar; att såväl inköp af obligationer, som ränteoch kapitalliqvider till deras innehafvare göras så lätta och beqväma, som möjligt; att obligationerna ställas å sådana valörer, att äfven de mindre bemedlade kunna tillegna sig dylika för fruktbargörandet af sina besparingar, samt att å obligationerna finnas meddelade alla sådana upplysningar, att äfven den mindre kunnige kan deraf inhemta hvad han i afseende på dem har att iakttaga. Då de förändringar i Kongl. Förordningarne angående allmänna hypoteksbanken samt de allmänna grunderna vid hypoteksföreningars bildande och framtida verksamhet, som uti de under Utskottets handläggning varande motionerna ifrågasättas, syfta på beredandet åt nämnda inrättningar af tillfälle att bättre än hittills kunna förskaffa jordbruksnäringen kredit och låneförlag, har Utskottet, dertill jemväl föranledt af under dess öfverläggningar i ämnet gjorda framställningar, trott 8 Sammansätta Statsoch Banko-Utskottets Utlåtande N:o 10. sig böra, såsom här ofvan skett, i korthet antyda de medel och utvägar, på hvilka inhemska kapital böra kunna jordbruksnäringen tillgodogöras på ett sätt, som tillika är fördelaktigt för hushållningen och rörelsen i allmänhet; men då här icke kan vara stället att i enskildheterna vidare utveckla det ofvan antydda förslaget, inskränker sig Utskottet till att, innan det yttrar sig öfver de uti nyss omförmälda nådiga Förordningar föreslagna förändringar, erinra om beskaffenheten af de hufvudsakliga brister, hvilkas afhjelpande åsyftas.
Ridderffapets och Adelns Plenum den 25 April r8to. S. D. Vlfölls hwad Friherre ^orcnb-ne, ZcberinA, uti förleden gärdag pä bordet lågt Memorial föreslagit j alstende pä rcdackionen af Instructionen för NiddarhusDircctionen, Sccreterarcri och Fisealen, med den enda förändring, att utur hwad Friherre Ko^snbsne föreslagit att den yngre Riddarhus-Canzlisten borde wara updragit att komplettera och i ordning hälla gencalogiste tabellernc, ordet complettera skulle utgä, emedan ! annat fall den slutsats af redactionen kunde dragas, som stvlle eomplct» teringen icke wara cn bagge Riddarhus-Canzlifterne lika åliggande skyldighet, vt su^rs. Friherre ttsmUton, vs,!, anförde till Protokollet: Af det ProtocollS-Utdrag, som detsHögwördige Preste-Ständet nu meddelat öfwer Desi i gär beslutade tillägg till Dcsi förut osi meddelade beslut, synes mig, akt det Högwördige LLtändet nu mera är aldeles öfverensstämmande med Riddcrstapets och Adelns beslutJag tro> mig äfwen härigenom inse en utwäg wara öpnad för de öfrige twänno Riks - 963 Den 26 April.
Al’ ofta åberopade Statsråds-protokoll hafva Rikets Ständer inhemta!, att Åpothekare-socielelens Direktion hos E. K. Maj:t i underdånighet anfört, hurusom för vinnande af det med inrättandet här i Riket af ett Farmaceutiskl Institut alsedda ändamål vore nödigt, att för den praktiska undervisningen i Farmacien anskaffades elt laboratorium, hvaraf behofvet sedan läng tid gjort sig gällande, men alt det lill Farmaceutiska institutet anslagna bidrag, 7,500 R:dr, som utginge af Slaten och Apolhekare-korpsen till hälften hvardera, befunnits otillräckligt för afhjelpande af denna brist; i anledning hvaraf och da Societeten inköpt en vid Rörstrandsgalan N:o 20 belägen fastighet, hvilken saknade lämpliga byggnader för inrymmande af en läroanstalt, men deremot innehöll en större byggnadsplats, hvarå, enligt vid sednaste Apothekaremöte fattadt beslut, såvidl erforderliga medel kunde emot låg ränta och inteckningssäkerhet erhållas, skulle komma att uppföras en byggnad för Farmaeeutiska institutet. Direktionen i underdånighet anhållit, att E. K. Majit täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition derom, alt Apothekare-societeten måtte af statsmedel undfå ett lån å 50,01)0 R:dr emot 3 procent årlig ränta och i procent årlig afbetalning å kapitalet, eller på andra vilkor, som E. K. Majit k unde läckas i nåder föreslå, och hvilka icke öfverstege Socieletens förmåga, för att å Societelens egendom i hörnet af Rörstrandsoch Stora Gråbergsgatorna uppföra en byggnad i enlighet med ansökningen bifogad ritning, och tjenande att inrymma Farmaeeutiska Institutet. Sedan öfver denna ansökan E. K.
Dito smidt (eller Svenskt och Ryskt) 18 dito pr dito; men att genom en författning af den 1 Mars 1833, tullen sålunda blifvit bestämd, att, om den öfverstiger 20 procent af varans värde, detta öfverskott skulle minskas efter hvad vid 1833, 1835, 1837, 1839 och 1841 årens slut, samt slutligen den 30 Juni 1842 på det sätt, att tullen då nedgår till 20 procent af värde af hvardera jernsorten, hvaraf följer, att Engelskt valsadt jern väl då kommer att införas i Amerika till lika tull som det Svenska smidda, så vida det kostar lika i inköp, men derest det Engelska, efter hvad hittills inträffat, kostar mindre än det Svenska, tullen naturligtvis kommer att i förhållande dertill minskas, till hinder i afsättningen af det Svenska jernet, deri förändring torde böra till vägabringas. 13 Trädvaru-Exporten, som egentligen består af plankor och bottens, samt obetydligt af bjelkar, sparrar och spiror, tilltog i liflighet åren 1833 och 1834 samt var i synnerhet liflig på Frankrike år 1835, och har äfven år 1836 fortfarit till ökade priser, håde till Frankrike och England. Af Nederlagsgods har export jemväl ägt ram, särdeles af socker och caffe till Köpenhamn och Hamburg. Det är anmärkningsvärdt, att till Norrige härifrån sällan afgår annat nederlagsgods, än salt och någon gång tobak, fastän priserna här ofta varit ganska låga och afsättningen af Norrska varu-aHiklar, såsom sill och andra fisk varor varit betydlig, samt skeppsfarten emellan Sverige och Norrige i samma mån liflig. För att visa skillnaden emellan exporten åren 1832 och 1836 har jag af inkomne uppgifter gjort följande sammandrag: Jern, Spik och Stål tillhopa Bjelkar 7,824 stycken. 4,541 stycken. Ben 1,963 SIM.. 1,731 Sk&. Färgmossa 20,416 LM. 22,989 LM. Brunsten 1,646 Skäf. 3,192 SkM.
Förklaringen den 2 December 1643,3001 är af lika innehåll, med tillägg, att nyssnämnde frihet ej linge missbrukas eller Borås Borgerskap tillåtas, att de den vidare, än gifna Bref tillstodo. intendera och förvidga matte; och 3:0 K. Resolutionen och Förklaringen d. 7 Jan. 1647, hvilken förmår, att Borgerskapet i Borås skulle få bruka ett fritt kopslagande med öppna bodar, både uti Marknadstider och eljest, alldeles sorn uti 164I års Kongl. Bref beviljadt vöre, att, i öfrigt, Kongl, Resolutionen den 27 October Den 17 Juli. 1637 Ocfober 1650 endast innehåller en confirmarion och bekräftelse å Stadens då ägda Privilegier och friheter, Kongl. Resolutionen och Fd kia* ringen den 31 October samma år medgifver oftabernälte Borgerskap fiiheten att njuta och idka sin handel efter Privilegierna och Kgl. Resolutioner samt handla och köpslaga r Städeina ofver hela Sverige, men icke å Fan et; Kongl. Resolutionen och Förklaringen den 3 Mars 167? blott bekräftar Privilegierna samt K. Resolutionerna på Allmogens Besvär den 3 Januari 1683 och den ti November 1686, hvilka icke äro för Staden Borås utan till Allmogens efterrättelse utfärdade, föisäkra, det Borås-boerne skulle få idka sin vanliga handel, efter oftanämnde Privilegier. I följd af hvilket allt Utskottet ännu anser, att den handels rättighet som Staden Borås , likmätigt Privilegierna, tillkommer och hvaraf Ulricehamns Stad, genom Kongl. Brefvet i.eri 15 Februari 1803, jemväl blifvit delaktig, endast bör, på sätt förra Betänkandet utvisar, bestå uti tillåtelsen, att försälja Stadens och Ilandets deromkring uppköpta tillverkningar och slojde alster Uti alla Städer, i bodar och stån/d, under och imellan Marknaderna, samt 3 Landet endast vid Marknader; men uti hvilken rättighet Utskottet dock icke nu, mera än förra gången, anser sig tillständigt att föreslå inskränkning.
Friherre Skjöldebrand, Pehr Eric,- uppläste följande: (Se Bilagan N:o 6.) Herr af EkenJIam} lfrael, anförde skrifteligen: (Se Bilagan N;o 7.) 624 Den 28 Junti J. ni. Herr von Becker, Carl Johan, uppläste följande; (Se Bilagan N:o 8.) Hvarefter Herr von Becker muntligen tillaJ de: Sedan jag nu hört frågan om en oin skränkt Handelsfrihet redan för närvarande här upptagas och discuteras, får jag instämma med dem, som talat emot den samma, och hvilkas yttranden jag för denna gäng icke anser mig med något eget böra upprepa, eller utvidga. Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus: Utan att för närvarande ingå uti någon granskning af Utskottets präncipe, helst jag trott mig finna att den icke är så absolut oinskränkt och fri, 60m någre supponerat, utan att deruti finnas flera modificationer , torde jag få nämna, att, om än jag kanske vore af Utskottets tänka, möjeligen då när fråga vore om en helt ny sakernes ordning, så är förhållandet likväl nu helt annorlunda. Vi äro uti ett land, som ifrån långliga tider har sina gamla inrättningar. Dessa måste betraktas uti alla sine oeconomiske förhållsnden. Detta är den vigtigaste synpunkten ifrån hvilken man bör utgå. Jag tror att i ett nytt land, vore det ej farligt att antaga nya principer, och man hade ej att frukta att sådane principer, icke skulle vinna reciprocitet, i andra länder. Men helt annorlunda är förhållandet i Sverige. Vårt Fabrikssystéme måste congideras. Jag kan ej ingå i Den 2 o Junit f, m. elen tanka, att Sveriges sämre jord gör arbetsförmågan mindre här än i andra länder, då deruti ■finnes fullkomlig frihet. Detta måtte icke vara förhållandet , då m3n betraktar att Fabriker alltid bättre frodas i fattigare länder och hårdare luftstreck. Äfvenså litet tror jag pä utländska speculationer och sammansättningar för att ruinera ett och annat land. Vät vet jag, att uti flere länder göras uppoffringar till uppmuntran för egne Fabriker, men icke med afseende på det eller det landet.
Sedan Landshöfdinge-Embetet och Chefs-Embetet af berörde memorial fått del och med utlåtande deröfver inkommit, har Kongl. Hof-Rätten, genom Utslag den 29 sistlidne April, sig utlåtit: alt, ehuru det, på sätt Landshöfdinge-Embetet anmärkt, enligt Kongl. Brefvet af den 17 Februarii 1775» tillkomme Konungens Befallningshafvande att, gemensamt med vederbörande Regements-Chefer, hafva tillsyn å Kronans till militiasboställen anslagne hemman, fann Kongl. Hot-Rätten likväl berörde stadgande icke kunna sträckas derhän, som skulle Konungens Befallningshafvande vara behörig att emot skogs-åverkan å slike hemmansegor utfärda vites-förbud, hvilket, jemlikt 10 Cap. 5 §. Byggninga-Balken, bör sökas bos Domaren; i följd hvaraf Kongl. Hof-Rätten ogillade och upphäfde det beslut, hvarigenom Landshöfdinge-Embetet stadgat ifrågavarande vite emot skogs-åverkan å boställena Högbytorp, Bjershult, Wärsta och Näfversjö egor, vederbörande dock obetaget att, om så nödigt finnes, vid behörig Domstol göra framställning om slikt vites bestämmande, i enlighet med Lag; och skulle kungörelse om förberörde vites återkallande af Konungens Befallningshafvande blifva utfärdad. Sedan Kämners-Rälten i Calmar, genom Utslag den 18 Oclober i83i, förklarat, att Drängen Johan Magnus Rosengren från Tomteby, genom frivilligt erkännande, vore förvunnen att Onsdagen den i2:te i samma månad från Enke-Prostinnan A. Lindbäck hafva stulit ett saltkar af silfver, värderadt till 7 R:dr, och Käqaners-Rätten derföre, jemlikt 4° Cap. 1 §, Missgernings-Balken och Kongl, Förklaringen af den 28 Mars 1807, dömt
Med anmärkning, det något provisionsafdrag å Bergmans lån icke skulle hafva egt rum, samt med förmälan, det Ola Månsson icke'kunde redovisa, huruledes låntagarne användt sina medel, yttrade Ola Månsson i öfrigt, till svar på Advokat-Fiskalens berörda framställning: att det ej kunde vara låntagarne förmenadt att lemna Ola Månsson någon ersättning för hans besvär, men att Ola Månsson icke uppburit sådan ersättning i andra fall än då lånen skulle fördelas emellan låntagaren och hans löftesmän, i hvilken händelse särskilda förbindelser upprättades, samt att denna ersättning aldrig skulle hafva uppgått till trefjerdedels procent; tilläggande Ola Månsson uppå särskild fråga, det han ej kunde påminna sig i afseende på huru många lån fördelning af nyssnämnde beskaffenhet egt rum. Uppå erinran härefter från Advokat-Fiskalen, att, derest i afseende å mindre lån inteckningssäkerhet erbjudits, de vanliga kostnaderna härför näppeligen kunnat betäckas med trefjerdedels procent af lånebeloppet, och att det således borde utredas, hvilken i sådant fall, sedan liqviden med det vanliga procentafdraget egt rum emellan de särskilde delegarne i lånet, fått vidkännas bristen, medgaf Ola Månsson anmärkningens riktighet, men förklarade tillika, det han nu trodde sig med säkerhet kunna påstå, att icke något af ifrågavarande lån utgått emot säkerhet af inteckning. Advokat Fiskalen fästade ytterligare uppmärksamheten derpå, att omkostnaderna för lånehandlmgarna och deras kompletterande endast i högst ringa mån och, i fråga om så kallade namnlån, icke i någon mån varit beroende af det sökta lånebeloppet, äfvensom att i alla de fall, då lånet tillhörde blott en enda person, någon fördelning af nämnde kostnader ej kunnat ega rum, på grund hvaraf Advokat-Fiskalen tillsporde Ola Månsson, huruvida han fortfarande påstod, att ifrågavarabde provisionsafdrag, som alltid utgått med visst belopp för hvarje hundra af hela lånet, kunde af dessa kostnader och nödvändigheten att dem fördela vinna någon förnuftig förklaring.
Riksdag ingenting vidare om den saken, förmodligen emedan man insåg att under då för handen varande förhållanden Flottan säkerligen kommit att behöfvas om Sverige hade blifvit nödsakat deltaga i då pågående krig. — Nu, knappt ett år sedan detta krig uphört och 136 Den 28 Januari f. m. behofvet för Sverige att anlita sina försvarsmedel således åtminstone för ögonblicket är aflägsnadt, synes man vilja åter uptaga den gamla tvisten om sjökrigs-materialens beståndsdelar, för att derigenom kunna förhindra de begärda anslagens beviljande. — På detta sätt åstadkommer man ej ett starkt sjöförsvar. — Detta för Fäderneslandet vigtiga mål upnås blott genom att oafbrutet vårda och förbättra den flotta man eger samt, efter andra nationers exempel, i mån af tillgångarne så småningom öfvergå till en nyare tids fullkomligare materiel på samma gång man genom tillräcklig öfning bibringar personalen, åt hvilken ledningen af denna materiel skall anförtros, full skicklighet dertill. Må man derföre betänka sig innan man afsäger sig möjligheten att visa Sveriges flagga på hafvet och inskränker sig till ett. i farans stund - kraftlöst försvar af endast roende fartyg, ett försvar, hvilket efter ångkraftens anbringande på snart sagt alla Certer fartyg blifvit ännu kraftlösare än det dessförinnan varit. Det är visserligen icke antagligt att Gr. Anckarsvärds yrkande, »det något anslag vare sig till nybyggnad eller underhåll af Linieskepp icke må beviljas.» skall i StatsUtsk. vinna något afseende, men jag framställer dock vördsamligen derom yrkande. Sedan Gr. Anckarsvärd icke allenast förordat de af K. M. föreslagne löner för värfvade Arméens Befäl, utan till och med begärt tillökning derutöfver för en del Officerare vid åtskilliga corpser, var det i sanning oväntat och kan ej heller anses annat än obilligt, att Gr:n bestrider all löneförhöjning för flottans Officerare med undantag af Premier och Seconde-Lieutenanter, hvilka skulle tilldelas snart sagt en tillfällig nådegåfva. — Afven härå måste jag yrka att afseende ej måtte fästas.
Banko-Utskottet haft åtskilligt tänkvärdt att anföra. Ku mätte det således ej anses för tidigt att införa sådana bestämmelser, som hindra utlemnandet af län från denna fond mot borgen saint pä längre tid lin högst 6 månader; vederbörande Lane-direktioner dock obetaget att bevilja omsättning mot någon afbetalning, som af Direktionen bestämmes. Då det icke är fråga om att Stats-läne ondens hela belopp skall genast dragas utur rörelsen, sä finnes likväl en möjlighet att göra de förestående förändringarne mindre kännbara, än på sätt Utskottet nu har föreslagit. Om t, ex. det helt enkelt öfverlemnades till Banko-fuilmägtige att, i den män medlen inflyta, göra afbetalningar tili Riksgälds-kontoref, så ser jag ingenting som hindrar att nu genast aflemna till Riksgälds-kontoret den million R:dr R:mt. sorn ligger outlänad. Otvifvelaktig! skulle denna, fruktbaigjord genom Riksgälds-kontoret, underlätta inbetalningen af de öfriga 2 millionerna, som skola inom Juni månad indragas. Riksgälds-kontoret har visat sig kunna fruktbargöra om händer halda medel till och med pä ganska kort tid, och skulle det äfven icke lyckas Riksgälds-kontoret att förränta den nu ifrågavarande millionen under berörde 3 månader, sä är ju ingen skada skedd: ty den ligger ofruktbar der den nu befinner sig. Jag hemställer således att Utskottets förslag i 3:dje punkten måtte erhålla följande förändrade lydelse: att vid denna utlåning må fortfarande erläggas ränta och provision i enlighet med hvad i 30 § 2 mom. af nu varande Banko reglemente finnes stadgadt; samt Banko-Utskottets Memorial N:o 18. samt från Utskottets förslag i 4:de punkten måtte uteslutas ordet ”företrädesvis”, så att lydelsen i denna punkt blifver: ”att lån lemnäs mot säkerheter etc.” Äfvensom att näst efter 4:de punkten måtte, under nytt moment, tilläggas följande stadgande:
Tillstånd att på två högst tre veckors tid från Riksdagen afresa, inå LandtMarskalken bevilja fyra eller fem af Electorerne i den ordning de sig derom anmäla. §. 28. Den bland Ridderskapet och Adeln närvarande Fullmågtige i Utskotten, som intagit Säte å Riddarhuset för den efter Matrikeln äldsta Åtten, bestämmes till följe af 39 §. i Riksdagsordningen att vara Ordförande i Utskott. (Slutet af 26 §.) (Svarar emot a3 §.) "v 28* Den 18 Augusta e ni** § 29- Adelsman, vald till Ledamot i Utskott, åge rätt, att innan han denna befattning utöfvat eller utöfva kunnat, densamma sig afsåga. Sedermera må han ej , utan laga förfall med sin befattning såsom UtskottsLedamot upphöra; dock må Ordförande i Utskott kunna bevilja Ridderskapets och Adelns Ledamöter derstädes i den ordning de sig derom anmäla s två högst tre veckors ledighet, dock så, att alltid två tredjedelar af dem qvarblifva. Ifrån befattningen i Hemliga Utskottet kan, sedan detsamma blifvit i verksamhet satt, icke någon, utan Konungens tillstånd, alldeles eller på bestämd tid endtledigas. §. 3o. Uteblifver Elector eller UtskottsLedamot 3 ;ne yeckor öfver den be» (Svarar mot den 27 §. och usta Momentet af $. 35.) Den 18 Augusti t. m, 28* viljade ledigheten utan styrkt laga förfall, eller försummar han utan laga förfall trenne på hvarandraföljande sammankomster, eller bortreser han utan erhållit tillstånd, vare han sin Riksdagsmannarätt för den Riksdagen förlustig; börandes sådant af Utskottets Ordförande genast för Ridderskapet och Adeln in Pleno tillkånnagifvas, och i Protocollet der antecknas. §. 3i. Med laga förfall förstås hvad allmänna Lagen stadgar i 12 Capitlet 1 §.