Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Och då, i följd af här ofvan omförmälda ökade aflöning för Landtmäteri kontoret, från förenämnde expens-medels anslag jemväl böra afgå ljuspenningar till belopp af 86 R:dr 32 sk., kommer anslaget att minskas till 15,304 R:dr 9 sk. 8 rst., hvilket belopp likväl, för jemnande af Hufvudtitelns slutsumma, blifvit ytterligare nedsatt med 1 R:dr 8 sk. 7 rst. Öfrige till denna Hufvudtitel hörande anslag, hvaruti någon förhöjning eller minskning icke blifvit ifrågaställd, hafva upptagits till enahanda belopp, som vid sistlidne riksdag bestämdes, endast med den förändring, som i vissa delar erfordrats i anledning af spanmålens beräknande till 6 R:dr 32 sk. i stället för 6 R:dr per tunna; Och äro alltså Riks-stalens Sjette Hufvudlitels anslags-summor fastställde att, intill dess nästa statsreglering vidtager, utgå som följer: Finans-Departementet. Departement, s-Chefen Departementets Expedition, 1852 års anslag 15,024: 32. Tillkommer: från Skrifmaterialie-anslaget öfverflyttade . 300: — Kammar-Kollegium: 1852 års anslag 39,288 Tillkommer: från Skrifmaterialie-anslaget 1,000: Till löneförbättring åt Kollegii Embcts - och Tjenstemän 4,000: 5,000: Stats-Konloret med Krono-Magasinerne samt Våg-Staterne i Fahlun och Avesta. l:o Stals-Kontoret: 1852 års ordinarie anslag 32,198: Tillkommer: från Skrifmaterialie-anslaget . Fyllnads-anslag för arfvoden till nästa Riksdag Förs lags-uns lag Myntoch Kontroll-Verken: Löningar 7,428: 16. Till Myntets drift och underhåll 8,000: — Omkostnader för Kontroll-Verket: Förslags-anslag 2,300: — Kammar-Rätten: 1852 års anslag 49,384:
— Genom Kongl. Förordningen, angående indelta Infanteriets beklädnadssätt den 4 Februari 1812 förbyttes kronans ofvanberörde beklädnads—skyldighet uti en bestämd, årligen utgående vedergällning i penningar eller slitnings-ersättning för den tid, soldaterna, i stället för kronoeller lifmunderingen, under fredlig tid kommo alt nyttja släpkläderne; hvarvid de vid regementena då befintliga kronomunderingar, med alla dertill hörande persedlar, till soldaterne öfverlemnades, emot förbindelse att i fredstid städse vara försedde med två brukbara munderingar. Beträffande de beklädnads-persedlar, som rotehållarne vid en del regementen voro skyldige påkosta hvarje gång regementena med ny lifmundering försågos, så bestämdes, att dessa regementen skulle, såsom förut, vidkännas åliggandet alt i fredlig lid hvart 12:te år, räknadt från det år kronomunderingen sist utföll, till kronan erlägga värdet af förberörda persedlar efter markegång. Yid 1817 och 1818 årens Riksdag funno väl Rikets Ständer, att indelta Infanteriet, genom den sålunda vidtagna åtgärden, kunde med minsta tunga för Statsverket bättre, än förut, förses med både kronooch släpmundering, men ansågo likväl, på anförde skäl, både billigt och nödigt, att rotehållarne lättades från den dem i denna del åliggande tyngd, i hvilket afseende Rikets Ständer föreslogo en ny reglering i beklädnadssättet för indelta Infanteriet, hvilket beklädnadssätt sedermera, efter rotehållarnes hörande, af Kongl. Maj:t den 30 December 1819 fastställdes. Slals-Ulskoltels Ullålande M 30.
N:o 169. om statsbidrag för hamnbyggnad i. Motion N;o 142. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 141. R. St. underdån. Skrifv. Falköping. om ökadt antal lärare vid pedagogien i. Motion N:o 124. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139. R. St. underdån. Skrifv. N:o 169. och Jönköping, om förskotter till arbetetå jernvägen mellan. Se Jernväg. Fallin, om anslag till uppförande af ett nytt läroverkshus i. Motion N:o 33. StatsUtsk. Utlåt. R. St underdån Skrifv. Farmaceuliska institutet, angående dess underhåll af Staten. Motion N:o 186. Stats-Utsk. Utlåt. Fattiga patienter, angående upphäfvande eller ändring af Kongl. Serafimer-Ordensgillets cirkulärbref den 2 Mars 1804 i hvad det angår sådane. Motion N o 234. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 78. R. St. underdån. Skrifv. Filialbank. angående förändrad föreskrift i afseende å taxeringsvärdet såsom grund för kreditiv, som hos Rikets Ständers Bank erhålles af. Motion N o 19. Banko-Utsk. Betänk. N:o 35. om anvisande å Rikets Ständers Banks tillgångar af ökad försträckning åt Orebro läns filialbank, samt filialbankerna i Wisby, Carlshamn och Borås. Motion Nas 93 och 262. Banko-Utsk. Utlåt. N Filialbankerom rättighet för nuvarande och blifvande, att å egande kreditivbehållning i Rikets Ständers Bank utgifva a vista betalbara vexlar jemväl i brutna tal. Motion N:o 213. Banko-Utsk. Utlåt. Flaten, angående båtled mellan Kläggen, Kihlen och. Se Kläggen. Flottan, angående förflyttande af dess varf och materiel m. m. utom Stockholm samt Skeppsholmens och Galérvarfvets upplåtande åt nämnde stad.
Olikheten är synbarligen väsendtlig, och det måste således kunna inträffa perioder, då Const.Utsk. , enl. § a.g i Riksd.Ordn. och 5 106 i Reg.F., kunde ställa en eller flera af Statsrådets ledamöter under tilltal af Justitiae-ombudsmannen inför Riksrätten, samt denna Riksrätt erkänna och genom dorn förklara, alt grundlagen hade blifvit i mer eller mindre mån bruten, men tillika, alt den särskilda författning vore oanvändbar , som dock just för dessa fall har, med anleda. af sista orden i § 10Ö af Reg.F., blifvit af Konung och Ständer fastställd. Jag torde icke behöfva med flem skäl styrka min anhållan 0111 remiss till LagUtsk. på den motionen: att § ir i nämnde Ansvarighetslag må utbytas mot en ordagrann afskrifning af det hithörande uti Riksd.Ordn:s 5 76; — så vida man icke anser lämpligare, att oftanämnde Ansvarighetslag alldeles a fs I u t a s med den n u v a r. § 10; — eller ock , a 11 uti § 11 endast en citation af grundlagen införes, genom en ungefärligen så lydande redaction : "Om grän"sorna för R. S t: s granskning af Stats rådsproto"eoli stadgas för öfrigt i Rikets grundlagar.” Begärdes på bordet. Ilr Fahnehjelm, Johan Wilh., hade inlemnat följande, som upplästes: Underrättad derom, att II. R. o. Ad:s Hrr Electorer, vid förb dag hållet val, utsett mig att såsom ledamot biträda R. H. St:s Exped.Utsk., nödgas jag, i anseende lill trägna emhetsgöromål, och då jag äfven för dagen är förhindrad att i H. R. o. Ad:s plenum uppkomma, härigenom afsäga mig emotlagandet af ofvanberörde mig lemnade uppdrag.
Enligt hvad § 5 i Utskottets Berättelse, N:o 8, gifver vid handen, har Utskottet, i anledning af Revisorernes till granskning af Läne-kontorets i Malmö räkenskaper och förvaltning för är 1855 gjorda anmälan, att diskontering och utlåning från fonden för handel och näringar under revisionsåret vid kontoret förekommit blott en gång i veckan, förklarat att Utskottet, som af berörda anmälan ej kunnat erfara, huruvida orsaken hvarföre Direktionen, för pröfning al’ dylika frågor, ej oftare sammanlrädt, härledt sig derifrån alt inkomna ansökningar om diskontering och lån icke påkallat tätare sammanträden, ville vid granskning af Reglementets ifrågavarande föreskrift tillse, om icke någon förändring deri må vara erforderlig. Utskottet, som nu tagit denna fråga i öfvervägande, har dervid funnit det vara lämpligast, alt i stället för stadgandet, att pröfning ai' låneansöluiingar frän de olika fonderna vid de särskilda Diskont-verken icke får mer än vissa dagar fördröjas, i Reglementet bestämdt föreskrifves huru många gånger i hvarje vecka sådan pröfning skall ega rum. I detta afseende och enär, hvad först angår lån från fonden för utlåning med omsättningsrätl, berörde utlåning erhållit sådan utsträckning, alt densammas besörjande med större skyndsamhet än redan sker svårligen låter sig förena med erforderlig ordning i räkenskaperne, samt sjelfva naturen af denna lönegren icke påkallar samma skyndsamma behandling, sorn frågor om Iöd från de öfriga fonderna, anser Utskottet pröfning af ansökningar om lån från omförmälda fond eller allmänna Diskont-fonden vid samtliga Diskont-verken böra hädanefter, som hittills, verkställas endast en gång i veckan.
Sedan för artikeln Punsch genom Kongl. Brefvet den 27 Mars 1846 redan finnes medgifven en restitution af 6 skilling banko pr butelj, har föreskriften härom blifvit på detta ställe upptagen, samt det beviljade restitutionsbeloppet utförts i riksmynt med 19 öre pr butelj. Då restitution, vid utförsel, för inom landet tillverkad bomullsväfnad af garn i finhet af Nio 32, eller deröfver, uppgått till samma belopp som tullen för ofärgadt bomullsgarn, eller 12 öre pr skålpund, har, sedan nämnda garnsort blifvit i afseende på tullbehandlingen skild i tvänne slag, det ena af N:o 26 och deröfver, det andra i finhet understigande denna nummer, sagda restitution blifvit föreslagen att hädanefter utgå med samma belopp som tullen för det finare af dessa slag af garn, eller 8 öre pr skålpund. Derjemnte har ansetts erforderligt, att stadgande här intages om den genom Kongl. Brefvet den 15 Oktober 1858 redan medgifna restitution, dels för linneväfnad, dels för Jutegarnsväfnad, hvilka blifvit inom landet förfärdigade af utifrån infördt garn; och då tullen blifvit föreslagen ej mindre för ofärgadt och oblekt linnegarn till 10 öre, samt för Jutegarn till 5 öre pr skålpund, har nämnda restitution för dessa artiklar synts böra beviljas till, respektive, samma belopp. I sammanhang med införandet af detta senare stadgande har ock bestämmelsen om styrkandet af att varan är inom landet tillverkad, hvilken i hithörande afseende för närvarande gäller endast bomullsväfnad, blifvit utsträckt till de öfriga slag af väfnader, som detta stadgande angår.
M. alt låta, för hvarje i jordebok serskildt upptaget hemman eller lägenhet, jemna beloppen af de bibehållna räntepersedlarne till fullt antal kappar, skålpund, stycken, tunnor (kol) o. s. v., på sä sätt, alt hvad som nu debiteras i brutna tal, antingen fylles eller nedsättes till fullt antal, hvarvid skilnaden efter förutnämnde medelmarkegång i förra fallet frändrages och i det sednare tillägges den nya penningeräntan", och slutligen hade Hr Cederschjöld yrkat bifall till motsvarande punkt i K. M:s nådiga propos., med följande tillägg: ”dock att detta beslut ej må träda i verkställighet förrän de skatlskyldige dertill lemnat sitt samtycke”. Hr Cederschjöld, Rob. Theophron: Det tillägg hvilket jag önskade göra vid K. M:s nådiga propos., skulle erhålla Den 8 September c. m. 147 följande lydelse: dock att dessa föreskrifter skola träda i verkställighet endast såvida den, hvars rätt derpå är beroende, vill derpå ingå. Hr Rosenblad, Bernh.: I den händelse Frih. Palmstjerna ej vill medgifva att mitt tillägg till hans förslag må deruti ingå såsom integrerande del, sä, och för att icke föranleda öfverflödiga voteringar, förklarar jag mig vara belåten med att göra det förbehåll, att, i händelse Frih. Palmstjernas förslag skulle vinna R. o. Ad:s bifall, beslut må kunna fattas derefter serskildt om det af mig föreslagna tillägget. I anledu. af Hr Cederschjölds sednaste yttrande anhåller jag, att, till ledning för min uppfattning, få veta till hvilket förslag Hr Cederschjöld begärt tillägg. Om till Utsk:s förslag, eller till K. M:s propos. ? Jag tyckte mig höra Hr Gr. o. Landtm, säga att det vore lill Utsk:s förslag, hvaremot Hr Cederschjöld sjelf sagt det vara till K. M:s nådiga propos. Jag önskar derföre att, för min del, få vela bestämdt hvilketdera som är rätta förhållandet.
Försäkringsbref å varor må ock utfärdas, ändå att fartygets och dess befälhafvares namn obekant är; dock skall denna bristande kännedom i försäkringsbrefvet tillkänuagifvas, så ock aflastningsoch lossningsort, aflastarens namn och då emottagaren känd är, äfven dennes. Sedan försäkringstagaren om fartygets oeh dess befälhafvares namn kunskap erhållit, vare han skyldig att genast försäkringsgifvaren derom underrätta, och desamma i försäkringsbrefvet införa låta. Underlåter försäkringstagare att lemna de uppgifter, som i denna § och §§ 213 och 214 föreskrit vas; vare försäkringen ogiltig och premien förverkad. § 216. Pinnas bland försäkrade varor, kanoner eller mörsare, skjuteller sidogevär, krut, kulor, bly eller annan krigsredskap, penningar, dyrbarheter och värdepapper, konstsaker, eller sådana varor, som äro lätt underkastade skada; böra dessa föremål vid försäkringen bestämdt uppgifvas och under sina rätta namn i försäkringsbrefvet införas. Vill man försäkra gods, som till krigsredskap icke egentligen hörer, men af krigande magter är förklaradt förbjudet, vare skyldig att godset under sitt rätta namn uppgifva eller åtminstone dess egenskap af förbjudet i försäkringsbrefvet införa; allt vid äfventyr af försäkringens ogiltighet och premiens förverkande. § 217. Yid försäkring af bodmeri skall försäkringstagaren uppgifva första afseglingsorten, der lånet i nödhamn taget är, så ock om fartyg, frakt och last, samfäldt eller hvar för sig, eller endast delar deraf, blifvit för lånet pantförskrifna. I brist af sistnämnda uppgift betalar, vid inträffad olycka, försäkringsgifvaren endast hvad som till lånets gäldande ej kunnat utgå, om fartyg, frakt och last varit gemensamt för samma lån pantförskrifna. § 218. Om, innan försäkringsgifvarens fara börjat, resan förändras, då är, vid försäkring af fartyg och frakt, försäkringsgifvareu från sin förbindelse fri; och, vid annan försäkring, fortfar hans förbindelse endast såvida resans förändring skett utan försäkringstagarens vållande eller begifvande. § 219.
Förordningen säger icke, att i fall af dess öfverträdande köpet skall vara ogildt, utan endast att lagfart derå ej är tillåten, och att förbehållet om egendomens återvinnande är utan verkan. För att tillämpa dessa föreskrifter, utom hvad den förbudna lagfarten beträffar, måste förutsättas klander å någondera sidan. Om nu köparen klandrar och vill befrias från återlösningsvilkoret; skulle då säljaren kunna dömas att eftergifva detta vilkor, för hvars erhållande han tilläfventyrs betydligen nedsatt köpeskillingen? Yrkar han i stället köpets återgång; månne icke denna bör honom beviljas, derest köparen icke heldre vill behålla egendomen med återlösningsvilkoret? — Åsämjas de att låta handeln bestå, under saknad af lagfart; kan då handeln emöt deras vilja förklaras upphäfd? Och kan detta icke ske; så är ju köparen ägare, fastän utan att kunna få lagfart. — Klandrar säljaren och återfordrar äganderätten, emedan han tror sig icke kunna få behålla återlösningsrätten; kan då köparen begära att få köpet ändradt, och behålla egendomen på bättre vilkor, än dem han sig betingat och hvarefter hans köpeskilling tilläfventyrs är beräknad? Eller kan han dömas att återlemna, hvad han köpt, då han icke undandrager sig det vilkor, hvarpå köpet hvilar? — Dessa frågor äro kanhända svåra att upplösa — och svårigheter af denna ari torde icke böra vara oväntade, så snart — 44 — handlingar skola ogillas, dem ingen annan äger befogenhet att klandra, än den som sjelf i deras afslutande deltagit, eller hans rätts innehafvare, hvilka lika litet som han sjelf äro befogade att klandra, hvad han samtyckt. Skall nu imedlertid någon gång, i en tvist om de här upptagna frågor, någon utväg finnas att gifva betydelse och efterlefnad ät 1810 års i fråga varande förordning; så förmodar jag knappast denna utväg kunna blifva någon annan, än att förnärma säljarens rätt och förklara köpet böra bestå utan vilkor om återlösen. Sådan skulle då äfven blifvit utgången af den förevarande tvisten, i fall nämnde förordning varit gällande före köpets afslutande år 1653.
Constitution»»Utskottet» Betänkande». Stock, aon», hos Ernst Adolfh Ortman. >1823. Änkoi» den 11 Febr. 1Ö25. N:o 1. Wördsamt Memorial. Om tryckning af Förslag till ändringar af Grundlagen. F1- •U ör beredandet af en fullständig och hel öfversigt af de, från sistförflutne Riksdag, hvilande förslag till ändring i Grundlagarne, sorn vid den nu påstående böra till afgjörande upptagas, får hos Riksens Höglofl. Ständer Deras Constitutions-Utskott vördsamligen hemställa, om icke , i likhet med hvad förr skett, en uppgift på dessa förslag, må genom Utskottets försorg och mot kostnadsersättning af Riksdags-Expense-medlen, tryckas och till Resp. RiksStåndens samtelige Ledamöter utdelas. Uppgiften kunde, efter Utskottets tanka, lämpligast inrättas i Spalter, innehållande, den ena //aies nuvarande lydelse , och den andra Projecten till ny redaction, med hänvisning, ej allenast till den Pagina i Bihanget, der förslaget upptages , utan ock till Protocollen för de dagar, då hvarje ämne blifvit inotn Riks-Stånden föredraget eller discuteradt; I hvilket sednare hänseende Riksens Ständer, så framt annar* 4 ConstitutionsUtskottets betänkanden. Utskottets hemställan bifalles, lärer täckas förständiga Stånds-Cancellien, att ur Protocollen inhemta och till Utskottets Cancelli ofördröjligen aflemna nödiga upplysningar. Förmodandes i öfrigt Utskottet , att en upplaga af omkring Ett-tusende Exemplar för ändamålet erfordras. Stockholm den 7 Febr. 1823. På Högh RidderskaPå Högw. Preste pets och Adelns Leståndets Ledamöters damöters vägnar vägnar B. v. Flaten. Ludvig Mörner. På Vällofl. BorgarePå Hederv. Bondeståndets Ledamöters Ståndets Ledamö vägnar ters vägnar johan Westin. A.
Häraf synes att de sålunda influtne medlen ingalunda skulle blifva tillräckliga för 380 Dan 24 September. att ställa de schäferier, som skulle bibehållas, på den punkt, som för det allmänna erfordras, utan man måste begära något tillskott. Detta i afseende på det ena skälet. Hvad det andra beträffar, eller att man åt den enskilda omtankan bör öfverlemna denna angelägenhet, så har erfarenheten utan tvifvel visat och visar alla dagar, att enskilda göra betydliga uppoffringar dels för anskaffande af bättre redskap, dels till förädlande af redan befintliga racer. Dock kan man icke säga, att dessa upoffringar komma det allmänna till godo. Vore icke denna sats riktig, uttalade man i och med detsamma fördömelsen öfver våra stuterier. Anser sig Staten böra i ena fallet göra uppoffrin gar för en kreaturs-race, så måste den äfven göra det för en förbättrad får-race. Hvad nu sjelfva saken beträffar, så har man genom fortsatta bemödanden kommit derhän, att, medelst croisering, erhålla ett slags får, som gifva mycket och godt samt välsmakande kcftt och mycken ull, men denna ull passar ändock icke för allmogens behof, emedan den icke är fin utan grof, nästan gränsande till kamelhår. LandtbruksAkademien, som har en mindre hjord af denna race, införskref en gumse, som kostade 21 Rdr 18 sk. Bko. Den hitkom i November månad, men i Juli iråkade den en sjukdom, som af läkare förklarades vara obotlig Gumsen mäste således slägtas, och när hans värde efter döden skulle realiseras vägde köttet 8|- lisp., som af slagtaren betaltes med 5 Rdr lisptt, och på en känd restauration utminuterades till 1 Rdr 12 sk. portionen. Ullen vägde 15 skålp., och gumsens värde upgick således till den höga summan af 84 Rdr 6 sk. Rmt. Jag har gjort en beräkning af hvad han kostade under sitt korta vistande i Sverige, och om man sammanlägger denna kostnad med inköpspriset, har man icke allenast fått igen dessa penningar, utan äfven något deröfver.
Samtlige Riks-Stånden hafva godkänt de bärå föreslagne tull-bestämmelser; hvarförutan Borgare-Ståndet ansett nämnde varu-artiklar böra förbjudas till införsel. Talg: Utskottets förslag, att införsel-tullen härå skulle bestämmas till i R:dr LU, är godkändt af Presteoch Bonde-Stånden; hvaremot denna tull blifvit af Ridderskapet och Adeln bestämd till 3a sk. per LU. samt af BorgareStåndet till 24 sk. LU. I anledning häraf torde första voteringen böra blifva följande: 59:o. Den, som vill, alt Contrapropositionen i hufvudvoteringen skall innefatta Ridderskapets och Adelns beslut, eller att införsel-tullen å Talg bestämmes till 3a sk. per LU, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, skall Contrapropositionen blifva, enligt Borgare-Ståndets beslut, eller att införsel-tullen å Talg utsättes till a4 sk. LU. Hufvud-voteringen blifyer sålunda: B evillnings-Ut skottets Memorial N.o 4 g35 60:o. Den, som bifaller Utskoltets förslag, att införsel-tullen å Talg skall bestämmas till i R:dr LU, voterar Ja; elen det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, kommer (irsta alternativet) införsel-tullen å Talg att utgöra 32 sk. per LU. (2:dra alternativet) införsel-tullen å Talg alt utsättas till sk. per LU. Trädvaror: Ved: Al. Björk. Bok och Ek. Gran. Tall. andra slag. Utskottet bär härå föreslagit följande tull-bestämmelse, nemi. å Al Inf. tull 16 sk. famnen — Utf. tull 1 R:dr famnen. Björk D:o 24 sk. D:o — D:o 21 16. Bok och Ek D:o 36 sk. D:o — D:o 3: 16. D:o i4 sk. D:o — D:o — 32.
I vårt unga pars boning fortgick lifvet så sin vanliga svåra gång och, ju flera dagar, veckor, år som förrunno, desto tätare och mera förstörande blefvo slitningarne. Deras lynnen voro tvenne kugghjul, hvilka i början oaktadt små ojemnheter lent och jemnt grepo i hvarandra. Men en fläkt af fåfänga kastade blott en enda liten flik af kärlekens mantel, som döljer alla svagheter, deremellan, och denna bortrycktes i hvirflande hast under hjulens ohejdade gång, och med den den ena svagheten efter den andra, som rasslande sargades af kuggarne, under det dessa sjelfva sönderbrötos. Snart stod kärleken sjelf med blek kind och flämtande andedrägt vid hjulens kant; ingen räddande hand höll honom tillbaka eller stadnade deras nu ojemna och haltande slag mot hvarandra, hvilka snart skulle kringströ den spädas krossade lemmar. Ty ännu fanns kärlek på djupet af bådas hjertan. Hon visste det om sig; ja hon trodde den vara lika stark och oförsvagad, som den någonsin varit, och för allt hvad hon gjorde lät hon kärleken bära skulden. Han, han älskade ju en annan? Ja visst! men menniskan är fasligt besynnerlig. Åtminstone såg det så ut, då en afton Fredrik satt i den välkända lilla kammaren, i hörnet af soffan med det mörkröda öfverdraget. Ty hans högra arm sträckte sig stödjande kring en smärt person, som också satt i soffan bredvid honom, och hvars riklockiga hufvud hvilade mot hans bröst. Han lutade kinden lätt mot de svallande lockarne, medan venstra handen sökte hennes högra, som åter ömt slöts om den lilla med modrens famn till hufvudkudde mellan dem båda slumrande Nanna. Lampan lyste åter dallrande från bordet, och dess matta strålar speglade sig glänsande i hans ögon, under det hennes voro slutna, och blott en sakta rörelse nu och då i ögonlockens dunkla silkesbräm gaf tillkänna, att de icke slötos af sömnen. Men de sorgligt leende läpparne och kindens spelande rodnad visade, att hon drömde – bittert ljufva drömmar, det förflutnas qval och framtidens ovisshet, omgjutna af stundens sällhet.
Utsk:t har nemi. i sl. f. det i nu gällande Piiddarh.-Ordn. förekommande uttrycket »nådig resolution» begagnat endast »resolution». Då likväl »nådig» är ett epitet, som alltid brukar tilläggas Kgl. resolutioner, anser jag det äfven här 78 Den 7 April f. m. böra qvarstå, oell får jag derföre anhålla, att n. v. Riddarh.- Ordms 2:dra §:s l:sta mom. måtte bibehållas oförändradt. Frih. Cederström: Ehuru jag i allmänhet utgår från den synpunkt, att man bör företaga så lå ändringar som möjligt i den nu gällande Riddarh.-Ordn:n, kan jag dock ej annat Finna än att Riddarh.-litskit vid redigerandet af det nu föredragna mom. verkl. förbättrat texten, då det utbytt det latinska ordet »pr®- standa» mot de svenska orden »föreskrifna vilkor». Hvad beträffar Frih. Klinckowströms anmärkning, att epitetet »nådig» bordt bibehållas, så får jag erinra derom, att då det heter: »såframt ej K. M. täckes genom särskild resolution etc.», så är detta epitet onödigt, alldenstund, enligt konstitutionell terminologi, allt hvad K. M. gör, är »nådigt» gjordt. I)å således den föreslagna redaktionen torde vara hufvudsakligen tillfredsställande, och något ytterligare förtydligande ej synes vara af synnerligt behof påkalladt, samt då det vid riksdagens framskridna stadium är af vigt, all R. o. Ad. lättar sina beslut definitivt, och ej i oträngdt mål beslutar Aterremiss, får jag hemställa till Frih. Klinckowström och de med honom liktänkande, att de benäget ville låta sitt motstånd mot 2:dra §:ns 1:a mom. falla och i stället bifalla detsamma. Sedan ölverläggningen ansetts härmed slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm , att under densamma hade yrkats dels bifall till det förevarande monut utan förändring, dels af Gr.