Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill ej trötta K. o. Afl. med upplagande af (lere hithörande frågor; inen då Frih. Cederström, sorn i öfrigt instämt både med Hr von Hohenhausen och mig, velat förändra ordalagen i 1 § af Utskais betänk., så hemställer jag lill honom, om det ej vore hällre att hålla sig lill Ulsk:ns betänk., hvarigenom ingen söndring uppkomme mellan dem, som i saken täuka lika. Det står R. o. Ad. i alla fall öppet att, vid dea 8 §, när vi hinna dit, göra de förändringar, som Frih. Cederström åsyftat. FL Ex. Hr Gr. Björnst jerna, Magnus: Jag hyser i allmänhet farhåga för att kasta mig in på theoriernes experimentalfält, och har icke eller den uppfattningsförmåga, ali genast kunna begripa improviserade financeförslag, som kunna medföra de farligaste följder för samhället. PresteSt. har här framträdt med en ny plan, af hvars antagande Hr Hjerta på ett öfvertygande sätt visat oss vådan, dä nejni, en association af 50 personer skulle kunna i Banken nisälla 1 million r:dr och laga ut 1 million r:dr, begagnande denna summa huru som helst mot låg ränta. Frih. Raab har äfven framställt ett förslag, utgörande en modifieation af det förstnämnda; men jag tror mig vid närmare begrundande hafva funnit, att också detta sednare skulle vara ganska vådligt för realisationens bestånd och äfven för Bankens. Jag kan nemi. icke finna, hvad som skulle vinnas med detta ombyte af privatbankernes rättighet all utgifva sedlar, emot den att utfärda invisningar. Sedlar och invisningar kunna ungefärligen komma pä ett ut; i England kallas de sednare Checks, och reela sedlar Notes.
I 4)000 99 15,oo© 99 .9° 99 B ev.-, Lagsamt Allm. Besv.- och O econia Utslcts Betänkande N\o 6. 3 Härvid iakttages, att, såsom grund för bränvins-bränningsrättigheten, värdet af åbyggnaden ej får i taxationen ingå lill högre belopp, än som motsvarar högst en femtedel af jordens värde; åliggande det derföre Beredningsoch Taxerings-Comiteerne för år i835, att vid egendomar, i hvilkas taxeringsvärde åbyggnadens värde ingått till högre belopp, serskildt bestämma, i enlighet med den här gifna föreskrift, det fastighetsvärde, för hvilket bränvinsbränning vid dylika egendomar får ega rum, i följd hvaraf den inskränkning i bränvins-bränningsrältigheten , hvartill detta stadgande för ifrågavarande egendomar kan föranleda, ej blifver gällande förr än ifrån och med början af år i836 4 §• Mer än en bränvinspanna al po kannors rymd, eller flera pannor, hvilkas sammanslagna rymd öfverstiger po kannor, kokrummet oberäknadt, må icke uti ett verk eller å samma egendom eller hemmansdel nyttjas. Vid brännerier af annan än vanlig beskaffenhet, eller så kallade konst1» ännerier, får sammanräknade kannetalet af alla dithörande pannor, mäskvärmaren oberäknad, icke öfverstiga den högsta panneryrnd, hvarmed bränvinsbränning med enkla pannor är tillåten. Såsom kokrum får beräknas två kannor för hvarje bränvinspanna om 4o kannors rymd och derunder, samt 3 kannor, då pannerymden öfverstiger 4° kannor. Inga vid ättiksfabrikör varande pannor må under något vilkor till bränvinsbränning begagnas. 5 §.
Jag anser väl, att denne talare har mera rätt än Utsk. och alt hans argumentation helt och hållet förstör Utsk:s, men jag tror likväl, att det vore orätt att äfven på denna grund afslå K. M:s framställning, enär jag för min del icke kan finna det möta någon svårighet att i en framtid öka anslaget och bilda corpsen i en större skala. Det mäste väl alltid vara bra att hafva en kärna till denna corps och följaktligen anser jag alt R. St. böra bevilja att den af K. M. äskade summan blifver å ordinarie stal upförd, för hvilket ändamåls upnående jag förenar mig i den redan af föregtde talare gjorda begäran örn punktens återremitterande till StatsUtsk. Frih. Cederström, Rudolf: Jag anser mig böra tillkän nagifva, att då jag med min röst biträdt Utsk:s utlåt, i denna punkt, jag visserligen icke dervid varit ledd af någon motvilja för ifrågavande corps, hvilket vore i hög grad obefogadt, eller gjort mig skyldig till något förbiseende af dess vigt och värde för det allmänna. Jag hade tvertom önskat, alt K. M:s framställning i detta hänseende skulle hafva erhållit StatsUtsk:s tillstyrkande, men då man inom Utsk. märker obenägenhet att tillstyrka ett anslag under en viss form, men alt denna obenägenhet uphör, då fråga blifver, att tillstyrka summans anslående under en annan form, må det vara förlåtligt att man, för att ej skada sjelfva saken, gifver vika i hänseende till formen. StatsUtsk. har genom slutstrofen i denna punkt, hvilken lyder sålunda: ”Skolande Utsk. vid extra Statsregleringens upgörande vidare yttrande i ämnet afgifva”, tydligen gifvit tillkänna sin afsigt, alt tillstyrka anslagets upförande pä extra stat. Vare detta sagdt till förklaring, eller, om så skulle behöfvas, till ursäkt för Utsk:s hemställan; och då endast högst få af Utsk:s ledamöter emot punkten sig reserverat, så framlyser häraf klart nog, att' den åsigt, jag nyss haft äran antyda, varit inom Utsk. allmänneligen gällande.
Sentillfpr af 3:bje orbttittgett; np ftillaftåenbe lebfpr ttppförb å fläret Släöfttbben ocp bplif pantttfpr å ©rimffäret wib ©almar; 33 ©aftnar; farnt ttpa fprar Ppggba på ltbben hjorten å Datbotanbet mib Jöettern ocp å jläret Xjuf t 28etterit; pmarjentte Petpbliga reparationer å ett bet ätbre fprPpggttaber od) Påtår egt ruin. Sepörig omforg par marit egttab unberpåtlet af ätbre fjbmärfen od) pridar, jemte bet att upa fåbatta Plifmit ttppförba, ber be funnitö Pepöftiga. Sthm bäctabe totöbåtar pafma Plifmit anjfaffabe för åtjfittiga ftationer inom mejlra od) fööra totö Då en förbättring i totöperfonatenö aflöningömilfor tänge marit sotsncrfona* Påbe iufebb od) ifvågafatt, inett kinber för ett fintlig reglering i Perörbercnö arIenut9- päitfeettbe pemtatö från bet förpållanbe, att lotö Ptifmit titlbetab ett förbättring i frita lönemilfor, affeettbe att för befi otila gra StJlajdé attgelägnafle regeringöotttforger pär fortfa^ ranbe marit att föla befrämja tanbtmaitna Det på fungölabugårbett
Under de mellantider, som genom nådåren uppkomma, sker en rubbning i detta förhållande; och Utskotten skulle derföre icke draga i betänkande att tillstyrka ett fullkomligt upphäfvande af all nådårsberäkning, 0111 Preslerskapet, lika som de flesta andra Embelsstater, egde pensions-anstalter till förmon för efterlefvande enkor och barn, men då sådana anstalter ännu icke finnas, och någon utväg dertill för närvarande ej lärer kunna uppgifvas, vilja Utskotten åtminstone icke göra sig skyldige till den förebråelsen, att, genom tillstyrkande af en förlängd nådårslid, lägga ytterligare hinder i vägen för ernåendet af det vigtiga ändamål, som med folklärarekallet åsyftas. Man bör jemväl besinna, att, då Pastorerne i egentlig mening skola albela för samma mål, som genom ifrågavarande Skolor bör beredas, nemligen folkbildningens befordrande, så synes det icke 6 Statssamt Allm. Besa.- och Oecon.- Utsfcs Utlåtande N:o 49- vara väl betänkt, att vilja befrämja de senare genom en åtgärd, som skulle hindra eller åtminstone förlama verksamheten hos de förra. Sådant vore i sjelfva verket alt nedrifva med ena handen hvad man vill uppbygga med den andra. Utskotten förmena deremot, att, alldenstund den närmaste vården och omsorgen om folkets undervisning samt sedliga bildning åligger Presterskapet, så hör dess verksamhet i denna del väl skärpas, men icke förlamas.
D u J Herrar Fullmägtige bemyndigas och anmodas alltså härigenom att Rikets Höglofl. Ständers ofvanberörde beslut, under dervid fästadt uttryckligt Bih. till R. St. Erot. 1840 och 1841• 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 2 Stals-Ulskottcts Memorial, N.-o 586. förbehåll, uppå Kongl. Maj:ts härom skeende Nådiga föreslällning, till behörig verkställighet befordra. Stockholm den Å Rikets Ständers vägnar: För Högloft. Ridderskapet och Adeln För Högvördige Preste-Ståndet För Vällojl. Borgare-Ståndet För Hedervärda Bonde-Ståndet 'Anm. Den vid sista Riksdag utfärdade Anordningen är underskrifven af dåvarande Landtmarskalk och Talmän samt Stats-UlskottetsLedamöter. Ank. till Exp. Ulsk. den io Juni 1841 > kl* II fm. Memorial, med förslag till reglenientariska föreskrifter, angående förräntandet af de i Riksgälds-Contoiret innestående medel. (Rgs. Afd.) Enligt Stals-Ulskoltets, i Mern. N:.o 58o, gjorda anmälan, får Utskottet nu afgifva serskildt förslag lill det stadgande, som i Reglementet för Riksgälds-Contoiret bör intagas, i anledning af Rikets Ständers beslut om de för extra Slatsi egferingén afsedda tillgångars förräntande. Härvid har Utskottet anseLt sig först böra upplysa, att det i Utlåtandet N:o till 6,296,366 R:dr 2 sk. 8 rst. beräknade beloppet af dessa tillgångar, numera, i följd af den, enligt Utlålandet N:o 548, uppkomna tillökningen i Stats - Stats-Utskoltets MemorialN.o $86. 3 fyllnadssumma!! för innevarande och nästkommande år, måste, med iagttagande af enahanda beräkningsgrunder, nedsättas till 5,472,74^ R:dr.
2. hvadan, efter afdrag häraf, den verkliga minskningen i Tillgångarne utgjort .. 82,528: 87. 2. och voro desamma alltså, vid 1842 årsslut, nedsatta till 123,749- 27. 9. Götha KanalBolags f. d. Diskonts Skulder uppgingo, enligt åberopade Omslut, vid slutet af år 1840» till R:dr 944-098: 20. 11. och dea 3i December 1842 till . „ 913,988: 4• Der sålunda ett belopp af . i, ; j ; 5‘ utgörande minskningen i skulderna har uppkommit genom den verkställda afbetalningen å Diskont-Utredningens skuld till Banken; varande skillnaden emellan denna afbetalningsoch skuldförminskningens hela belopp föranledd genom tillkammen ny skuld till Räkenskapsföraren för bestridda koators-expenser. Malmo f. d. DukonU Tilt gångar och Skulder. — 62 — Vid jemförelse mellan nyssnämnde Diskonts i räkenskaperna balanserade Tillgångar och Skulder, visar sig, att Skulderna öfversteg© Tillgångarne, den 3i December i84o, med . - R:dr 737,820: 4- — och samma dag 1843 med 790,238: 24. 9. Malmo f. d. Diskonts Tillgångar, som, jemlikt merberörde Omslut, vid 1840 års utgång utgjorde R:dr 702,83 : 6. 6. hafva under de följande atne åren minskats med „ 26,812: 87. 8. eller till R:dr 676,017: *6. 10. Minskningen i dessa Tillgångar har förorsakats derigenom, att 1:0 å de utestående Diskontlånen afbetalls ett kapitalbelopp af „ ^ , . R:dr i,3i3: 43.
Cronhjelm i dess motion ådagalagt lolagsafgifternas skadliga inflytande såväl genom deras belopp, en ökad tui(afgift, som detta belopps olikhet uti särskilda städer och det besvär, deras erläggande orsakar de trafikerande , samt sökt visa , att tolagsinkomster för städerna icke höra till Borgerskapets privilegier, åtminstone icke det belopp i denna inkomst, som tillkommit genom beviljad förhöjning derå efter år 1809, föreslår motionären alternativt, 1:0 att R. St. må hos K. M. göra und. anhållan om undersökning, med hvad rätt de särskilda städerna åtnjuta tolag, till hvad belopp och å hvilka varor samt utredande af beloppet utaf den tolag, städerna utan rättighet dertill hitintills uppburit; 2:0 att i den underdåniga skrifvelsen må uttryckas , att R. St. icke äska någon återbäring af hitintills af städerna uppburen tolag utöfver det belopp, hvartill de varit berättigade; Den io April e. m. 101 3:o att vederbörande matte anbefallas uppgöra en på rättsgrunder stödd fördelning af tolagen mellan de dertill berättigade släder utaf den tolag, dem rättmätigt tillkommer, samt 4:o att R. St. må besluta, att tolagsinkomsten, efter medium af de förflutna 5 åren fr. o. m. 1827 t. o. m. 1831, hvarå CommerceColkm uppgjort uträkning på grund af från städerna infordrade uppgifter, må af tullmedlen tilldelas hvarje stad, intilldess den nya regleringen blifvit förrättad och fastställd, och att tolagen hädanefter alltid måtte blifva inräknad i tullen, hvarigenom tullafgifterna blifva lika i hela Riket, och städerna slippa underhålla särskilda uppbördsman. Andra alternativet: Att om R. St. skulle besluta att låta tolagen qvarblifva vid städerna och af städernas tjenstemän uppbäras, R. St. måtte besluta, alt tolagsinkomsten icke må öfverstiga den maximisumma, den nu utgör, och att allt öfverskott derutöfver skall till Statsverket inflyta, samt und. anhållan göras, att K.
S. D. Återremitterades, i anledning af nu gjorde anmärkningar, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekononfj-Utskottets sedan sista plenum på bordet hvilande Utlåtande öfver Riksdags-och Banko-Fulhnätktigen Anders Danielssons förslag, rörande förfatandet af ett sammandrag och en systematisk samling af Författningarne om jordägares rättigheter och skyldigheter. *36 Prot. Utdr. d,. i 2 Mars x 81 S.1 S. D. Vid ytterligare föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande , angående skyldigheten för privilegierad jord att deltaga i Tingshusoch Prästegårds-byggnad, blef, i anledning af Riksdagsmannen J■ M. Wessings från Westmanland och Anders Joachimssons fran Östergöthland med flere Ledamöters gjorde anmärkningar, ärendet till Utskotten återremitteradt med anmodan, att, utan hinder af sitt förra beslut, Utlåtande i äm Mars. Fran Högloft, liidderslapet och Adeln. S, DVid förnyad föredragning af Constit ut ion s-Utskottets den i8 sistlidne Februarii aflatne samt den 7 dennes förmiddagen på bordet ledning af en från Ridderskapet oell Adeln remitterad anmärkning mot Konungens. Rådgifvare i Commanda-mål för Arméen; beslöt Flöglofl. Ridderskapet och Adela att låta samma mål förfall a S, D. Vid förnyad föredragning af Constitutions-Utskottet sedan 1815 års Riksdag hvilartde samt den ig sistlidne Februarii på bordet lagde Förslag till ändring i Regeringsformen; fann Höglofl. Ridderskapet och Adeln för godt antaga så väl de af Utskottet tillstyrkte ändringar uti Regeringsformens 29 och 37 §• §. sam afven den föreslagne nya §, hvilken borde emellan 37 och 38 §- §■ införas, jemte i;sta Prot. Utdr. d. 1 a Mars 1818. 187 alternativet af de utaf 28 §. framställde nya redactionér; Hvaremot
Sanning jag trodde mig kämpa för, Lögn dock var det; för den lögnen jag dör, Som sanning en gång dock i tiden var! Hvad är då sanning? Jag får intet svar, Och ingen får det så länge vi här vandra! Sof jag i din vingård, har fåfäng jag gått? Har jag ej dragit så tungt som de andra; Hvad har jag till lön för min möda fått? Ett skändadt namn och en fläckad ära! Hur lätt dock vore ej det att bära, Om blott man sade en gång vid min graf: »Han ville det rätta, men den gången Var det rätta orätt; sitt lif han gaf I strid för sanning, och i blodad skrud Föll han för dygd; men han trodde sig, som mången, Kämpa mot Satan, när han brottades med Gud!» Biskop Hans! Hvem kallar mig? Jag, Mäster Olof! OLOF. BRASK. OLOF. BRASK (betraktar honom med medlidande och förakt). En tvekamp EN TVEKAMP. SKÅDESPEL I FEM AKTER AF TOR HEDBERG. ALBERT BONNIERS FÖRLAG. STOCKHOLM. ALB. BONNIERS BOKTRYCKERI 1892. STOCKHOLM. PERSONERNA: ENKEFRU GERTRUD VINGE. TORSTEN RUDBERG, RICHARD VINGE, STEN, deras son. ERIK GROT, fru Vinges bror. ELISA, hans dotter. _______ Handlingen försiggår, dels på Rudbergs hennes söner, halfbröder. HELENA, Torstens hustru. egendom, Rudnäs, dels i en närbelägen större stad. FÖRSTA AKTEN. leda ut till en öfverbyggd veranda. Till höger stora, breda fönster. Utsikt öfver ett flodlandskap. Till vänster dörr med ett par trappsteg till den inre våningen. Blommor och bladväxter. Bassin med rinnande vatten. Lätta, Växtrummet på Rudnäs. I fonden glasdörrar, som ostoppade möbler. I närheten af fönstren en stor länstol. stå öppna. Det är midsommarafton; svag skymning; fönstren I länstolen sitter fru Vinge. Hon har hufvudet
Län, som genom för stark hemmansklyfning der saknat nödig utkomst, men då deras små hemmansdelar blifvit försålde, erhållit ett litet kapital, som, i förening med deras arbetsförmåga och det nådigst anslagne understödet 8 tunnor korn och 83 R:dr 16 sk. b:ko i penningar till hvarje sådan nybyggare, någorlunda svarat emot behofvet intill dess deras hemman blifvit od» lade och bebygde. De fleste af dessa nybyggare arbeta med en berömvärd drift och omtanka. Under dessa sista fem åren hafva tillkommit 4° nybyggare, som bebo 9/5 gärde mantal. Ehuru bergsrörelsen icke idkas på mer ån 2:ne ställen i Länet, är den likväl af stor vigt i de socknar, som omgifva bruken. Då de arne bruk och andra jernsamt bly-anledningar, som i detta Län finnas, uti sist afgifne Femårs-Berättelsen blifvit uppgifne, lärer för mig blott återstå att i underdånighet omförmäla de förändringar, hvilka sedermera ägt rum, och som endast röra Gustafsoch Carlbergs kopparverk, hvilket för ett bolags räkning disponeras af öfverste kammarjunkaren Herr Grefve Claes Lewenhaupt, och under de sista åren betydligt vunnit i förkofran genom större reparationer, men framför allt genom en åndamälsenligare arbets-method och starkare drift, hvarigenom tillverkningen blifvit ökad från 118 till 246 skeppund gårkoppar. Fabriker, bruk och andre näringar, som icke tillhöra bergsrörelsen: Förhållandet finnes upptaget uti den sist afgifne Femårs-Berättelsen och har icke undergått några förändringar, med undantag af salpeter-tillverkningen, som är i årligt tilltagande. 426 plantlador finnas för närvarande i Länet, och en enda socken, Lith, har förlidet år tillverkat nära 3oo LU. salpeter. — 8 Binäringar. Jagt och djurfång lemnar vanligtvis tillfälle till afsättning utom Länet, ehuru värdet alltid beror af tillfälliga omständigheter. Fisket idkas för det mesta endast till husbehof, och är icke en sadan inkomst, som indrager penningar i landet från andra orter.
Jcig N. N. lofwar och sivär ivid Gud ock Haus Heliga (5'vangelinm att, alldenstund Swea Rikes Liander den 28 Augusti i 809 genom fritt och enstämmigt Wal utkorat den Högborne Furste Prins p.'ij!l18'I'1XX XII(III81 af Scklcswig-Hollstein-Sondcrburg-Ilugustcnburg Swea Rikes KronPrins, att efter Hans Kongl. Maj:t tvär nn Negerande Aller Nädigste Koilung och Herre den XIII, Swerigcs, Göthesoch Wendes Konnng etc., enar Hans Kongl. Maj:t med döden afgar fhwarmed Ten Högste Gudeit Nådeligen länge fördröje), Regeringen öfwer Swea Rike samt detsamma underlydande Länder tillträda, till Sweriges Konung krönas och hyllas samt Riket styra; Riksens Ständer äfwen genom af dem upprättad och under den i 8 December 1809 af Konung och Ständer fastställd Suecessions-Ordning tillagt Hans Kongl. Höghets manliga Dröst-Arfwingar rättighet att, pä sätt nämnde Sueeesfions-Ordning förmär och innehåller, Hans Kongl. Höghet i Regeringen efterträda; alltsä will och stall Jag, enär efter Den Högstes skickelse wär nn Regerande Aller Nädigste Konung blifwer utur det timliga lifwet kallad, samt Hans Kongl. Höghet Prins 0HKI8HXX XIKIII81 afgifwit sin Konungsliga försäkran att Riket styra efter den af Riksens Ständer fastställda samt af Konung och Ständer antagna Regerings-Forms as den 0 Junii 1809 bokstafliga föreskrift. Rikets öfriga gällande Grundlagar, Allmänna Lag och Laga stadgar, Högbcmäldc Hans Kongl. Hvgbet 422 Expeditioner till Riks-Ständen. för mili rätte och laglige Konnng hafwa och halla, Honom Trooch Huldhets-Ed smara och rätt lydnad giftva.
som kunde varda föreskrifven, äfvensom sökanderne voro villige att, jemte skatteköpeskillingen, till bostället utgöra den årliga afgäld, som kunde blifva i laga ordning bestämd, och med åtaget äfventyr, för underlåtenhet att afgälden erlägga, att jorden skulle anses till bostället återfallen. Öfver denna af nuvarande boställshafvaren, Friherre M. von Liewen, förordadade ansökning hade yttranden blifvit afgifna af Kronofogden och Häradsskrifvaren i orten samt af Kongl.
För att ytterligare ur sin rätta synpunkt bedömma indelningsverket, bör man taga i behörigt öfvervägande, att Sverige, då Carl XI organiserade indelta arméen, icke var hvad det nu är; att indelta arméen ej heller nu företer samma förhållanden, som i sin primitiva organisation. Yppighet och det stora behofvet af utländska varor, utom nödvändighetsartiklar, voro den tiden föga spridda. Soldatens beklädnad var enkel, samt föga kostsam och sällan förändring underkastad. Landtmannens mesta utlagor bestodo i jordens natura-prestationer. Fabriker och handel voro af föga betydenhet. Under dylika förhållanden var bästa sältet för despoten att få en armé, att indela den på jorden. Hvilka förändringar har tiden icke sedermera åstadkommit? Soldatens underhållskostnad har stigit, nära fördubblats och uniformsväsendet spelar nu en vida vigtigare röle, än då. Allt måste jordbrukaren vidkännas, likasom jordbruket vore den enda ränlegifvande näringen i samhället; ehuru man i sjelfva verket kan säga, alt hon nästan är den minst räntegifvande. Oaktadt allt detta, och som af ingen kan bestridas, qvarstår dock såsom faktum, att man för det närvar, anser indelta arméen utgöra Svenska sjelfständighetens palladium; alt till och med vårt Den 11 Januari. 107 BondeSt., oaktadt det flöde af motioner om förändring i indelningsverket, som nämnde Stånds riksdagsförhandlingar ständigt förete, kan sägas genom sin tystnad, när det kom till kritan,' dela denna åsigt, tinder dylika förhållanden och då Svea II. St. ej ännu kommit till samma åsigt, som den, hvilken af Engelska Parlamentet yttrades till Wilhelm lil af Oranien, nemi.: ”att en stående här uttömmer till och med det mäktigaste folks krafter derigenom, att den förvandlar fredslillståndet lill ett oändligt krigstillstånd, samt att tyranni och stående härar, gå ständigt hand i hand, följde i spåren af slafveriet såsom af skuggan,” bör en motsatt åsigt hos den enskilde personen gifva vika för den allmänna opinionen.
Slaten skall låta sig nöja med ett vederlag, hvaraf den förut är ägare. Det är ju elt spegelfäkteri, att tala om ett byte der den ena kontrahenten rår om båda delarna, och då förfaller ju äfven det skäl, som Hr von Troil har anfört, att genom bifall lill betänk. tvisten skulle vara bilagd om den mark, staden erbjudit sig att afstå. Tvister bruka ej biläggas sålunda, att den som eger 2:ne jordrymder skall afstå den ena för ali få behålla den andra. Man säger här, att sjelfva staden har vidgat sig till en högst betydlig grad, och att dess rörelse så skall hafva tilltagit, att staden crlagt 2 mill. i lullafgifter till Slaten. Detta må vara sant, det vittnar om en tillvexande rikedom hos stadens invånare; men icke ligger häri något skäl för Slaten, alt för intet afträda en så stor jordrymd, som den i fråga var. marken. Visserligen heter det, ”att den, som mycket har, honom skall mera gifvit varda”; det bör åtminstone icke ske på sätt som nu är föreslagit. En gillig anledn. till bifall å K. M:s nåd. propos. hade funnits, om det vilkor varit fästadt vid uplålelsen af ifrågavar. mark, att den ensamt skulle användas lill allmänt gagneliga ändamål; men propostn lyder icke så, utan ordet ”förnämligast'’’ har i det hänseendet endast blifvit begagnadt; hvaraf pätagligen följer, att sedan staden afsatt vissa tomter lill dessa allmänt nyttiga ändamål, så eger den derutöfver en väl belägen jordrymd, hvilken staden sedermera indelar i vissa tomter och för högt pris säljer till innevånarne, om också nytta härigenom åstadkommas, så anser jag likväl icke Staten hafva någon förbindelse att skänka staden dessa tomter.