Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men att, med åsidosättande af hvad man anser för rätt, gifva sitt bifall eller afslag mot betalning, är nesligt; det är en köpslagan, sorn i vårt samhälle aldrig bör införas. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Jag skulle säkert ganska mycket misstaga mig, om jag trodde mig behöfva tillägga något till det försvar för StatsUtsk., som Olvon Troil nyss afgifvit, och hvilket, såsom det syntes mig, med nöje af R. o. Ad. afhördes i de omständigheter, som Or von Troil vidrörde; men cl et är en punkt, mot hvilken man framställt anmärkntr, som Hr von Troil icke upptog, nemi. i afseende på StatsUlsk:s förmenta åliggande att sammanträd. '. med Ekon.Utsk. vid de tillfällen, då Utsk. haft att föreslå någon förändring i användandet af de anslag Utsk. tillstyrkt. Jag utber mig då att få fasta Ii. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att 4'J §:n Riksd.Ordn. visserligen tillåter ett Utsk. att sammanträda ined ett annat, men ingalunda ålägger ett sådant sammanträdande. StatsUtsk. båticke handlagt andra mål, än dem, som blifvit till detsamma remitterade, och anmärkntn drabbar således möjligen föredraganden eller contrasignanten af Konungens propos. om statsverkets tillstånd och behof, då han icke föreslagit, att denna propos. skulle remitteras till Ekon.Utsk., äfvensom RiksStm sjelfva, då de icke till detta Utsk. remitterat de mål, som rörde statsreglertn; men för ingen del drabbar den StatsUtsk., som endast har granskat och föreslagit de statsbehof, som i dit remitterade mål blifvit ifrågasatta. Ekon.- Utsk. har, sorn man vet, en ganska vidsträckt verkningskrets. Det får befatta sig med grunderna för alla allmänna inrättningar af hvad slag som helst; oell hvad är statsreglertn annat an en catalög öfver alla sådana inrättningar? Skulle af Den 5 Maj f. m. sådan anledn.
Såsom svar på Min Nådiga proposition, af den 27 Mars sistlidne år, angående förmånsrätt för Upsala Åcademie hos dess uppbördsman, i afseende å medel, som af dem för Academiens räkning blifvit uppburne eller förvaltade, håfven J, Gode Her - Kongl. Maj.-ts Nådiga Shrifv. År;o gG. 41 rar och Svenske Män, uti skrifvelse af den 19 påföljde October, i underdånighet föreslagit: att genom serskild Författning må varda stadgadt sorn följer: ”För medel, som Consislorii-Notarié ”i eller för sin tjenst till förvarande, förvaltning eller redovisning emottagit, ege ”vederbörande Dom-Capitel i denne tjenste"mans egendom enahanda förmonsrätt, som ”den, hvilken efter Lag tillkommer upp”hördsmans skuld till kronan, samt kyrkors ”och Fattig-Inrättningars fordringar hos de”ras föreståndare, så framt ej Dorn-Capitlet ”brustit i den tillsyn, eller efter låtit det ”lagliga förfarande, som Kongl. Brefvet den ”1 Junii 1791 Dom-Capitlet ålägger.” ”En lika förmons-rätt tillkommer ock ”Academierne i Upsala och Lund hos de”ras uppbördsmän oell redogörare för me”del, som desse i och för sine tjenster 0111 ”händer fått.” Efter Högste Domstolens och Stats-Rådets hörande har Jag funnit godt gilla Edert berörde förslag, hvarom Allmän Författning kommer att utfärdas. Efter Högste Domstolens och Stats-Rådets hörande, har Jag tagit i öfvervägande 4a Kongl, Maj:ts Nådiga Skrif». Edert, uti skrifvelse den 11 sistlidne Januarii, i underdånighet framställde förslag, att, med ändring af Kongl. Förordningen den 11 December i 766 och Kongl. Brefvet af den i3 Julii 1775, skulle stadgas som följer: ”1:0
Denna § har följande lydelse: »Idkar någon handtverk eller annat arbete å söneller högtidsdag emellan klockan sex om morgonen och klockan nio om aftonen, straffes med böter, högst tjuga riksdaler, utan det sker till egen eller annans nödtorft, om uppskof ej tåla kan. Lag samma vare, om kramlåda eiler annan dylik bod å sådan sabbatstid till salu öppnas.» Härtdl bar bifall blifvit lemnadt af Bonde-Ståndet allena; hvaremot Preste-Ståndet antagit §:n med den lydelse den eger i Kongl. Maj:ts Proposition oell hvilken lydelse skiljer sig från Utskottets förslag deri, att i den Kongl. Propositionen dels bötesbeloppet blifvit bestämdt till högst femtio riksdaler, dels ock ordet »dylik» framför ordet »bod» i §:ns sednare moment icke förekommer. De båda öfriga Stånden åter hafva till Utskottet återremitterat §:n.
Justitie-departementet N:o 19 af den 26 Oktober 1844, angående tillhandahållande af gesällböcker (9°); N:o 60 af den 11 Januari 1845, angående skärpta kontroller i afseende på kyrkoböckers förande m. m. (18); N:o 135 af den 1 Mars 1845, angående en del i Krigsiagarne antagna straff (33); och N:o 240 af den 24 Maj 1845, angående åtgärder för utveckling af frågan om national-represenlationens ombildning (58); hos Kongl. Landtför svar s-departementet N:o 154 af den 5 April 1845, i hvad denna skrifvelse afscr inqvarteringen i de Skånska städerna (74); och N:o 182 al den 15 Maj 1845, angående åtskilliga rusthåll inom West inanlands län ålagd dagsverksskyldighet (79); *) Det häc och i följande punkter sist utsatta siffertal utvisar den nummer, under ii vilken hvarje skrifvelse igenfinncs i Bilagorna till denna Embetsberättelse. 72 IL St. Just. Ombudsm. Emb.-Berältelse den 15 Sov. 1847. hos Kongl. Sj ofors var s-departementet N:o 228 al Jen 23 Maj 1845, orri förändrad beräkningsgrund för bålsruans-vakansafgift af nyroterad jord inom Blekinge län (87); hos Kongl. Civil-departementet N:o 59 al den 11 Januari 1845, angående åtgärder till befrämjande af smärre handaslöjder (98); N:o 131 af den 22 Februari 1845, angående indragning af Bergsfogdetjensterna (109); N:o 144 af den 26 Mars 1845, om uppgörande af förslag tillförändring i lagstiftningen, rörande bränvinstillverkningen (115); och N:o 166 af den 22 April 1845, angående åtgärder till upphjelpande af sillfisket i Bohuslänska skärgården (119); hos Kongl.
Jag motsätter mig detta, icke derföre att jag anser det farligt här, meli för det jag icke häller af sjelfva principen, som, 0111 den utvidgas, kan vid flera tillfällen medföra oro. Slutligen får jag undanbedja mig all underrättelse, huru MedSlåiiden afgjort den eller den frågan. Jag kan icke göra Herr Rosenblad den orättvisa att tro honom vilja inverka på sina Medbröders öfvertygelse med underrättelser om huru de andra Stånden afgjort målen; men för min rättskänsla ar det obehagligt, att, under våra Öfverläggningar lill beslut, få anvisning på huru våra MedSländer ansett frågan. Jag tror icke, att Ridderskapet och Adeln kan eller vill anses för echo åt PresteBorgareeller BondeStåndet. Oss sjelfva lernnade, hafva vi säkerligen tillförlitligare källor, hvarifrån vi kunna hemta motiverne till våra beslut, än frän exempel på, huru andra tänkt i samma sak. Må denna afvikelse från sjelfva hufvudfrågan icke illa Upptagas, men jag har icke kunnat afhålla mig från att yttra den önskan, det vi måtte få vara lemnade åt oss sjelfve, då vi säkrast skola uppfylla vår bestämmelse. Herr Rosenblad: I anledning äf hvad JViherrre Boye nu sist yttrat emot mig, må det Vära mig tillåtet erinra, att jag 52 H. a i8 Den i December f. m. icke velat imponera på någon öfvertygelse dermed, att jag tiilkännagifvit, huru de andra Stånden afgjort ärendet, utan, respecterande livar och ens olika öfvertygelse, likasom jag fordrar samma aktning för min egen, har jag endast åsyftat, att när saken redan genom 3 Stånds beslut vore afgjord, förekomma tidsförlust, hvilken nu mera endast kan gagna alt tillfredsställa egenkärleken genom en möjligen lyckad votering. Grefve von Schwerinj Fredrik Bogislaus: Jag befarar, att man lätt misstager sig, om man vill stadga andra grunder för vår Banks operationer, än de, som äro gällande för enskildta Banker.
Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Febr. 1863, kl. 8 e. in. Betänkande, i anledning af väckt förslag om en embets-examen för in trädet % de förvaltande verken. I en inom Högvördiga Preste-Ståndet väckt och till Utskottet remitterad motion (N:o 128) har Professor Carlson, — med erinran om vigten deraf att de, som skola handhafva Statens förvaltning, ega så väl insigt i de positiva rättsreglornas betydelse och sammanhang som äfven kännedom af samhällets ekonomiska utveckling och af de allmänna lagars natur, på hvilka denna beror, — anmärkt en lucka i den lagstiftning, som för närvarande förefinnes i afseende på pröfningarne för inträdet i Statens tjenst. Hvar och en, som ville egna sig åt domarekallet, mäste underkasta sig en pröfning i kännedomen af landets lagar och företrädesvis af den civila och kriminela lagstiftningen samt rättegångsordningen; men den som egnade sig åt den administrativa embetsmannabanan oc'1. ville söka inträde i Konungens kansli eller i något af de förvaltande verken, behöfde icke inhemta någon kännedom af den lagstiftning, han komme att tillämpa. Detta vore en följd deraf, att den s. k. kansli-examen, hvilken gifver rättighet att anställas inom alla grenar af statsförvaltningen, hufvudsakligen omfattar endast vissa humanistiska kunskapsgrenar, hvilka kunde ega betydelse såsom förberedande för en embets-examen, men ingalunda motsvarade de fordringar, man med rätta gjorde på denna embets-examen sjelf. Motionären har derföre föreslagit, att en pröfning skulle fastställas såsom vilkor för inträdet i Konungens kansli och de förvaltande verken, samt att denna pröfning skulle omfatta dels national-ekonomiens grundläror, dels vissa delar af lagstiftningen, hufvudsakligen stats-rätten, den administrativa rätten och grunddragen af den civila lagstiftningen. Att Staten väl har sörjt för en grundlig embetsmannabildning i en gren af offentlig verksamhet, men alldeles icke i en annan, anser Utskottet, lika med motionären, vara i hög grad olämpligt.
— (Dcb, alörig jag såg en glans, så Som glansen t D a l b o r g s ö g a l (Del) suttc l) on inö ITtin siöa nu ©cl) såge elöarna brinna, (£n » armare glöö Ijon sfulte £ångt inne i t / järtat finna. sfön vål (Dcb, röfen l) on går S å lätt mot sfyn Som längtan på bönens mnge; ZTIitt bjärtas sucf oel) min aftonbön 2TTot l) öj6en sig safta stnnge: (£&gt;uö signe öen elö, Som brinner flar, Som » ärmer ocb, gör o s s glaöal &lt;Suö tage öen vål i sitt förcar, 2ttt alörig öen fan o s s sfaöa. (5uö signe öen freö, Som f / filar lugn Kring stränöer oel) öjupa natten, (5uö signe öe lif, s o m slocfna flart, £ift elöar i P a l b o r g s n a t t e n! Goini ftopelius. För Af Idun Birger Schöldström. Två kusiner. Så ock m e d familjen Plomgren. * Gammal folklek. STORA BRYGGERIETS PILSENERÖL! Så långt T e s s i n. N ä m n d a barn, sonen 141 1772 äfven bevågenhet. * — - • ' " Mödrar emellan. " » Två s m å finska rustibussar. » M a m m a till tvänne präktiga pojkar, 11 o c h 6 år, hvilka nu i sin tur försöka uppfostra mig, vill jag bjuda till att i korthet skildra deras uppfostran hittills. Till ett hälft års ålder bad alla aftnar, temperatur 37° — 27° Cels., därefter två gånger i veckan till två års ålder; morgono c h aftontvagning dessutom.
Men de paralleller, som uppdragas mellan en tjänstflickas och en fabriksflickas ställning, torde dock tåla vid någon jämkning. De uppgifter, som 353 förf. lämnar, om den förras löneförhållanden och fritider höra lyckligtvis till de ledsamma undantagen, eller få de hänföras till de mindre bemedlade hemmen med sin » ensampiga », men där äfven husmodern är så betungad, att man sannerligen icke vet hvem man skall skänka största medkänslan — husmodern eller tjänarinnan. Den förra har de ekonomiska bekymren, omtanken för det hela, och icke sällan en bräcklig hälsa och en förfining, som lider af de betryckta, små förhållandena, då däremot den senare vanligtvis är oberörd af sin omgifning, visserligen har ett styft arbete, men också mestadels god hälsa och ett gladt lynne. Men antingen tjänarinnan är » ensam » eller har kamrater, så är det väl numera högst sällsynt att hon nöjer sig med endast » en fritimme en och annan söneller helgdag », såsom E. K. säger, eller att hon har » i bästa fall fjorton timmars arbetsdag » samt i lön 150 kr. Ett » därutöfver » medgifver visserligen förf., men synes anse detta såsom mindre vanligt. Se här, huru mina egna tjänarinnor, och efter hvad jag tyckt mig märka de flestas, ha det. I lön ' hvardera 12 kronor i månaden, 30 ä 25 kronor till julen, 10 kronor till Larsmessepengar, hvarförutom då och dåerhållesnågotdrickspengar, så att allt som allt årslönen belöper sig till öfver 200 kronor. De börja sitt arbete kl. V » 8 om morgonen och hålla på till kl. 7 e. m., hvarefter de få arbeta åt sig själfva. Husan skall till denna tid ha sofrummen i ordning och köksan har sedermera endast att servera oss vår lilla tebricka. Det är visserligen nära på 12 timmars arbetsdag, men granskar man saken närmare, är det ej så illa som det låter. Ty hvar och en erfaren husmoder vet nogsamt, hvilken färdighet tjänstflickan besitter i att skaffa sig pratoch latstunder. Ar betet i hemmet kan aldrig så kontrolleras och systematiseras som i fabriken, är därför icke heller så tröttande och kraftnedsättande.
Regeringsformen uttryckligen innehåller, att Grundlagarne skola efter deras ordalydelse i hvarje serskilt fall tillämpas. I följd af tiel ta allt och då jag anser mig ovilkorligen pligtig, alt åtlyda den, i 26 §. af Juslitiae - Ombudsmannens Inslrnclion, i öfverensstämmelse med Grundlagar né, Fuflmägtige öfver Bancooch Riksgälds-Verken likaledes ulan undantag gif - n» 5 ta ts-Utsk ö 11* t* Betänketiden. 6.\ i he föreskrift, att vid Justitiae-Örhbudsthan» hens död geilast insätta i Ärtibetet, genoni Protöcolls-Utdrag den persön Rikets Ställ" der till hans efterträdare titSett; så finnéf jag för niin del, alt ett sådartt ProtoColls» Utdrag, söiti hyss ohiförvnäldt är* mi hör för den af Rikets Ständer valde efterträdaren i Justitiae-Ombudsmans - Ärtlbetetj Herr Expeditiöns-Secreterarén Richert; ut» färdas^ Kerr Directeuren Schwan: - J K* Jag finnér tillätnpningett af 36 1 Juslitias-Ombudsihaiis instliieiioii nu ej användbar, emedan våra Principälei-, Rikets Ständer sjelfva ätö sähiladé, och förstår ej anuatj ari ätt denria § liar afseende på händelser, Sorti inträffa ertiellaii Riksdagarné. Åf denna grund är ruin tartkäj ätt ärendet hänskjutes till Rikets Ständeri feget afgörande! Herr Öfveräté-Lieiitéiiartteii Hjerta:
Vid j^tt sådant inträffande förhållande, skulle en förhöjd beräkning af Inkomst-Titlarna , ibland hvilka åtskilliga med verkeliga brister utfalla , väl icke sätta Stats-Verket i förlägenhet, i anseende till besörjande af dess, efter Stat, utgå* ende utgifter , men dock, i ganska betydlig mån , för Eders Kongl. Maj:t och Kronan kunna mind ska - i 3io Den 14 Juli. ska en nu ägande tillgång, till bestridande af sådana nödvändiga och oumbärliga Statens behof, för hvilka Rikets Ständer någre medel å Stat icke anslagit, Utan sjelfve, till fyllande deraf, påräknat öfverskott och besparingar uti både Inkomst och Utgifts Titlarna. Det synes ock dessutom fordras ännu några års erfarenhet under ett allmänt fredstillstånd, innan med säkerhet utrönas kan . huruvida någon annan eller högre beräkning må äga rum.
Bland dem är svenska akademien. Sin literära roll har denna inrättning visserligen spelat ut och den gör i mycket blott det komiska intryck, som det gamla alltid gör, när det med sitt föråldrade skick vill göra sig gällande i nya förhållanden, då det ej längre har något berättigande. Men akademien är utrustad med en gammal makt, i kraft af hvilken hon ännu spelar en roll. Hon har att bestämma öfver alla de medel svenska staten använder till literaturens understöd, och då dessa med naturnödvändighet måste af henne användas i den gamla literaturens tjenst, kan hon komma att ställa en ung förfat-tare i dilemmat att antingen svika sig sjelf eller svikas af nödvändigt materielt understöd. En annan olycka, så väl för literaturen som för mycket annat i vårt land, är universitetens läge i småstäder, der både lärare och ungdom så lätt sjunka ned till små-stadssynpunkter och kråkvinkelintressen. Det stora talet om studentens höga kall har visserligen med rätta fallit i löjets vida graf, och studenten liksom hvarje annan ung man har måst nöja sig med den anspråkslösare rollen att vara en möjlighet. Men det ligger dock i sakens natur, att i regeln måste från ett lands högsta bildningsanstalter dess flesta förmågor, de som skola göra ’ t, utgå. Den vid dessa högskolor samvetsgrant inlärda s. k. svenska filosofien har äfven sin del i, att vi kommit sent med. Den står nämligen i den fullständigaste motsats mot den moderna bildningen och har ända till för få år sedan spelat en i betraktande af dess innehåll alldeles oproportionerligt betydande roll. Den kanske vigtigaste orsaken till ifrågavarande förhållanden är dock beskaffenheten hos sjelfva den lifsåskådning, som skall bära vår moderna literatur. Öfvergången från det gamla till det nya är nästan ett salto mortale. Aldrig har afståndet varit så stort, aldrig skilnaden så grundvä-sentlig. Den omfattar alla problem, alla tillvarons sidor. Religion, konst, politik, samhällslif, allt får en ny grundval. Saker och idéer, som man aktat höga och heliga, sjunka ned till det obetydliga; förbisedda och ringaktade förhållanden tränga sig fram och fordra uppmärksamhet.
Hvad den återstående delen af frågan vidkommer, böra voter:r anställas emellan samtlige RiksStms olika beslut, så att intet af dem blifver undertryckt. Jag-anhåller således att Betänk, måtte återremitteras, så att Utsk:t må upställa nya voter.proposm. Hr Hjärne, Harald: Den åberopade reservationen hvilar derpå, att 2 Stånd skulle hafva afslagit det ändamål, för hvilket anslag blifvit hegardt, och att derföre votering i förstärkt Utsk. icke kan komma i fråga. Det torde dock för hvar och en, som med upmärksamhet genomläser reservationen, vara tydligt, att det endast är genom sofismer och hårklyfverier, som man kan komma till ett sådant resultat. Vi måste nemi. besinna, att de anslag, som blifvit beviljade, blott lemnats under olika form och olika vilkor, nemi. dels till bidrag för de skjutsskyldige dels till K. M:ts disposition, till lättnad för de mest betungade å de orter, der icke entrepenad finnes. Under sådant förhållande anser jag votering böra ega rum enligt den proposm, som är framstäld i detta Betänk., hvarpå jag således anhåller om bifall. Hr Printzensköld, Carl: Det torde väl icke kunna vara något tvifvel derom, att Prosten Rundgren har fullkomligt rätt i G4 Den i Oktober. de åsigter, han i sin reservation uttryckt. Den första frågan har nemi. af 3 Stånd blifvit besvarad med nej. Den andra, eller om skjutsen skulle bibehållas som en natura-prestation eller kunna afbördas genom kontanta bidrag, är af 2:ne Stånd bifallen och af 2 förkastad. Äfven denna fråga är således förfallen, emedan det icke kan bestridas, att den hör till det slag af ärender, som afgöras genom 3 Stånds beslut och icke kan hänföras till statsregleringen. Jag tror således att någon votering i förstärkt Utsk. deröfver icke kan ega rum.
Om man således rätt tillämpar Bevilln:s-Författn:n, och taxerar egendomarne efter deras verkliga värde, och detta bör man väl antaga, så torde också det rätta förhållandet i värdena länen emellan kunna ernås; och fördenskull anser jag minimi-tariffen icke böra vara till något hinder. Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. ifrågavande Tariff. Sedan R. o. Ad. sålunda genomgått Bevi!ln:sUtsk:s Betänk. J)fs 4, jemte dervid fogade förslag, hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i de delar, sorn icke utgjort föremål för serskildta beslut. Ropades Ja. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne Utlåtm och Mern., nemi. från Stats-Utskottet: JVs 117, i anledn. af erhållne återremisser å Utlåt. JVs 54; .A2 118, i anledn. af väckt motion om Komministers-bo stället Torps befriande från rotering; JYi 119, i anledn. af väckt motion om rättighet för kommunerna, att till deras allmänna behof använda å Pastorsoch Komministers-boställen befintlig, men för boställena icke behöflig, skog; JV? 120, i anledn. af väckt motion, ang:de omarbetning af den för R. Stms Revisorer, af Statsverket nu gällande instruktion; J\fs 121, i anledn. af väckt motion, ang:de befrielse för Komministers-bostället Edet eller Falkarsed från erläggande af kronö-tionde; JV2 122, i anledn. af väckt motion, ang:de rättighet för, egarne till skattejord, att friköpa densamma från grundskatt, samt bildande af en fond af de genom berörda köp inflytande medel. Banko-Utskottet: JV2 38, i anledn. af erhållne återremisser af Utsk:s Utlåt.
M. så skäligt anser, må från Riket förvisas; samt Den 31 Oktober e. m. 303 5) Att nåd. förordning eller kungörelse härom må, i de delar nödigt pröfvas, till allmän efterrättelse blifva utfärdad. Ingen kan högre, än jag, önska, att sådana förändringar i vår kyrko-lagstiftning måtte snart vidtagas, hvarigenom den nuv:de oron, splittringen och oordningen, för att ej säga laglösheten i detta hänseende må uphöra. Den fruktan, hvarmed den Kongl. Proposm i ämnet blifvit af Folket allmänt mottagen; obestämdheten af vissa och otillämpligheten af andra deri förekommande bestämmelser, göra dess antagande, efter min mening oredligt. Derigenom att K. o. Ad. dertill nu gåfve sitt bifall skulle dessutom lätteligen kunna inträffa, hvad sistlidne Riksdag skedde med afs:de & konventikelfrågan, eller att saken för denna Riksdag komme att förfalla; hvilket utan tvifvel vore högst beklagligt. Med den förbistring, som synes råda i sinnena och tänkesätten rörande denna vigtiga angelägenhet, kan ingen på förhand beräkna, hvad utgång omröstningarne i St:n kunna erhålla. Att allmänna tänkesättet icke är böjdt för en så vida sträckt religions-frihet, — som den i K. M:s Propos. föreslagna, är emellertid, för hvarje oförvilladt omdöme, lätt att inse. En talare på f. m. frågade, huru någon kan känna opinionen i landet. Min kännedom derom grundar sig dels på de anföranden, som här under gemensamma öfverläggningarna afgåfvos, samt det olika sätt, hvarpå försvaret för och anmärknrne mot den Kongl. Propos:n framställdes och af RiksStms närv:de ledamöter betraktades: — det inträffade nemi. sällan, att de, som talade för den Kongl. Propos:n, möttes med bifallsrop, men destomera voro bifallsropen ljudeliga, då vedersakare till den Kongl.
Majt vid förevarande statsreglering beslutat föreslå Rikets Ständer att, i förhållande till de nya lönestaterna, för embetsoch tjenstemän i allmänhet bestämma fördelaktigare pensionsbelopp än de hittills gällande, ansåg Statsrådet sig ega skiil till den underdåniga hemställan, att hos Rikets Ständer jemväl måtte föreslås pensionsförhöjning för hädanefter afskedstagande Landshöldingar, så att de, efter uppnådd 65 års ålder, då de äfven uppfylla öfriga för pensionsrätten i förlättningarne föreskrifna vilkor, må anses berättigade att från allmänna indragningsstaten åtnjuta 6,000 Ridr Riksmynt årligen; hvarjemte och då Kongl. Majit, på Justitie-Departementets underdåniga föredragning, förklarat sig vilja hos Rikets Ständer göra nådig framställning derom att Justitie-råd, som vid 60 års ålder begära sitt entledigande med företeende af läkarebevis om fortfarande svår sjuklighet eller eljest så försvagad helsa att de icke förmå embetsgöromålen fortfarande bestrida, må, så vida de tjenat staten i 35 år och minst 5 år innehaft Justitieråds-embetet, kunna å allmänna indragningsstaten tillträda en lägre pension, Statsrådet i underdånighet hemställde, att enahanda förmån under lika förhållanden måtte, genom nådigt förslag till Rikets Ständer, beredas de Landshöfdingar, som, innehafvande en ålder mellan 60 och 65 år, hädanefter begära afsked, hvarvid pensionsbeloppet torde böra bestämmas lika med nuvarande Landshöfdinge-pension, eller 4,500 Ridr Riksmynt. Jordbruket, handeln och näringarme. A) Skiften och Afvitlringar.