Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
– Kungen befinner sig i allsköns säkerhet – och har själf undertecknat ordern, i kraft af hvilken jag ser mig nödsakad att arrestera E. M:t. Han räcker ordern och brefvet in mellan sidendraperierna. Hon sliter upp förseglingen och läser: Du vet, hur högt jag har älskat dig, men ditt uppförande har icke motsvarat mina förväntningar, hvarför jag ser mig nödsakad att aflägsna dig från mitt hof. Jag vill att du reser till Kronborg och önskar dig där en lycklig ånger. Christian Rex. Du vet hur högt jag har älskat dig! Hur hon känner hans svaga själ i dessa skrifna ord! Hvem är förrädaren, som aflockat honom detta aktstycke? Men hon skall själf tala med den okynnige pojken – förehålla honom – I kraft af konungens befallning – börjar Rantzau. – Nej – protesterar hon, utom sig af sinnesrörelse – sådana befallningar lyder den regerande drottningen icke! Och hon kastar sig ur bädden, springer i blotta linnet öfver golfvet, öppnar löndörren och hastar utför trapporna. Därnere är löjtnant Bech posterad. – Undan! skriker hon. Men han står kvar. – Hör du icke – tölp? Jag befaller dig att gå! – Detta skall kosta dig ditt hufvud! Hon störtar sig öfver löjtnanten, griper honom i håret för att tvinga sig fram. Han värjer sig, och de brottas ett par sekunder. Men han är starkare, och hon återvänder. Rantzau står midt på golfvet och betraktar henne. I det hon åter träder in i sitt sofrum möter hon hans blick. Hon blir blossande röd och tar ett språng fram emot honom, som om hon velat slå honom i ansiktet, men hejdar sig, lyfter i stället hufvudet och betraktar honom med blicken tindrande af vrede och förakt. – Jag vill tala med kungen! säger hon. – Det kan icke ske, E. M:t. – Då vill jag tala med kabinettsministern! Han skakar blott på hufvudet och småler nervöst. – Eller med grefve Brandt? – De båda fåglarna äro redan i bur!
Uti Nådig skrifvelse till Rikets nu församlade Ständer af den 24 nästiidne Mars (införd under N:o 50 i l:a Sand. l:a Afd. af Bihanget till RiksStåndens Protocoll) har Kongl. Maj:t tillkännagifvit, att, sedan Kongl. Maj:t, i anledning af den eldsvåda, hvarigenom en betydlig del af staden Söderhamn, i November månad 1835, lacles i aska, anvisat ett ränlefritt förskott af 5,000 R:dr till de brandskadades undsättning, emot säkerket för detsammas återbetalning sist inom 1836 års slut, under medgifvande likväl för Kongl. Maj:ts -Befallningshafvande att, i fall omständigheterne sådant fordrade, af detta för - Stats-Utskoltets Utlåtandej iV.o 8f. 5 skölt, såsom gåfva eller utan säkerhet, utdela högst 1,500 R:dr; så hade Stadens Magistrat och Äldste i underdånighet anmält, att stads-cassans dåvarande skick och invånarnes belägenhet omöjligen medgåfve det erbjudna förskottets återbetalning inom den föreskrifna tiden; hvadan staden således varit nödsakad afsäga sig förskotts-summan, så vidt densamma var med ovilkorlig återbelalnings-skyldighel förenad; men deremot hade Magistraten och stadens Äldste hos Kongl. Maj.t i underdånighet anhållit, att, till anskaffande af erforderlig arbetsförtjenst åt behöfvande, äfvensom för beredande af tillgång till kostnaden för stadens reglering samt återuppbyggande af nedbrunna publika byggnader, ett amoitissemenlslån till afbetalning på viss lämplig tid malte, utom ofvanberörde 1,500 R:dr, af allmänna medel beviljas. Kongl.
Då frågan om denna nedsättning förekom hos Högl. R. o. Ad., hade jag såsom intressent i den enda här i landet befintliga svafvelsyre-fabrik äran förklara alt ehuru anläggningen deraf visserligen skett under förutsättning att den då befintliga obetydliga tullen icke skulle ytterligare nedsättas, ville jag dock icke protestera deremot i hoppet att någon förtjenst på tillverkningen i allt fall kunde vara alt hemta. Jag tager mig friheten åberopa detta endast derföre, att det måhända kan gifva någon rätt att äfven yrka tillämpningen af samma grundsats vid tullbestämningen på andra artiklar af enahanda beskaffenhet. På grund häraf skulle det visserligen vara följdriktigast att yrka nedsättning af tullen å pottaska lill likhet med tullen på soda, och för näringarne äfven det bästa. Men för att bibehålla fortfarande lämplig upmuntran och skydd åt den inhemske pottaske-fabrika - Den 29 December. 19f lianen, föreslår jag en införseltull af 6 sk:r Inko Lisp:det på kalsinerad pottaska, hvilken afgift ännu är 8 gånger högre än på soda. Då Svensk pottaska de flesta år är föremål för export från riket och vid sådana förhållanden import icke skulle komma i fråga äfven med tullfrihet, så kan den föreslagna nedsättningen ingalunda hindra den inhemska tillverkningen eller inverka skadligt pä priset i allmänhet utan endast tillförsäkra dem, som inom landet använda pottaska, att de år, då tillgång derpå felar inom landet, kunna erhålla sitt behof utan alltför betydlig tillökning i priset, hvaraf dessutom vinsten i sådana fall för det mesta icke stannar hos producenterne utan hos npköpare och spekulanter i andra hand. Artikeln Cement kommer visserligen icke i fråga annat än för speciella behof vid mera grannlaga byggnadsföretag och merändeis för produktiva ändamål, såsom kanaler och fabriker; och sisth år infördes ej mer än 509 T:r, som lemnat 170 R:dr i inkomst. Jag vågar tro att en upoffring af 170 R:dr om året icke skulle blifva någon förlust i jemförelse 'med vinsten af att lill möjligaste billiga pris kunna erhålla det förträffliga sammanbiudningsämne, som finnes i de bästa utländska cementer.
Men äfven med en sådan tvenne månaders öfningstid blefve ej möjligt att af truppen bilda fullgoda ingeniörsoldater, då de samtlige hela den öfriga delen af året äro permitterade och sålunda helt och hållet undandragne befälets inflytande och tillsyn. Icke heller är Wermland någon lämplig ort för förläggning af ingeniör-trupperne och särskildt för de angelägnaste af dem, pontoniererne, då dessa trupper alltid böra vara nära till hands, äfven för att kunna så ofta som möjligt deltaga uti de större öfningslägren. Det blifver sålunda nödvändigt att gifva truppen en annan, för dess nya bestämmelse afpassad organisation, hvaraf åter följer, att vid öfverflyttande af det nuvarande anslaget för Wermlands fältjägare till Kongl, ingeniör-corpsens stat, en ny fördelning deraf måste göras, och de uppkommande bristerna fyllas med nya anslag. Kostnaderna för Wermlands fältjägare-regemente hafva, enligt kongl, krigskollegii räkenskaper, under de senare åren utgjort i medeltal 95,000 Rdr Rmt om året, hvilket således skulle utgöra den disponibla summan. Någon fullständig stat för ingeniör-trupperne och derå grundad beräkning af deras blifvande kostnad i sin helhet hafva kommitterade ej ansett sig böra nu uppgöra, särskildt med afseende på aflöningarne, hvilka antagits böra behandlas i ett sammanhang för hela den värfvade arméen. Men som kommitterade derjemte äro af den åsigt, att den angelägna frågan om ingeniör-truppers uppsättande ej af denna orsak bör uppskjutas, så mycket mer som öfvergången från ett truppslag till ett annat ej på en gång kan verkställas, utan erfordra flera år, hafva de ej tvekat, att redan nu framlägga detta betänkande, och föreslå den nu ifrågavarande förändringen af Wermlands fältjägare tiil ingeniör-trupper, förbehållande sig att få åter upptaga frågan, angående aflöningarne, då det hela den värfvade arméen omfattande betänkandet framdeles afgifves.
Af Anders Andreasson från Elfsborgs län, om underdånig hemställan till Kongl. Maj.t om utfärdande af förbud mot gesällvandring. Gesällvandringen utgör otvifvelaktig! ett bland de mest tryckande onera för allmänheten och särdeles för dem af landets invånare, som bo närmast iandsvägarne; ilhy då de kringstrykande gesällerna oftast äro alltför oduglige och lättjefulla för att kunna vidare arbeta, än möjligen för någon vecka eller en kortare tid i stad, men aldrig å landsbygden, samt de dessutom, med endast få undantag, äro begifna på fylleri och ett sedelöst lefnadssätt, hvarom dagliga erfarenheten bär|ett sorgligt vittnesbörd, följer deraf, alt de måste uppehålla sig genom allmosor, som gifvas Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 705 gifvas af en allmänhet, hvilken, sjelf i små omständigheter och i förlägenhet för egen utkomst, likväl, ledd af kristlig barmhertighet, ej kan neka de tiggande sin hjelp; — en hjelp, som, många gånger lemnad, ej sällan vida öfverstiger bidraget til! egna fattigas underhåll samt en stor de! af statsbördorna. Med anledning häraf får jag vördsamt föreslå: att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t täcktes göra underdånig framställning derom, att all gesällvandring, hvartill gesällerna numera icke eller erhålla pass, måtte förbjudas, och att vederbörande kommun målte åläggas draga försorg om gesällers underhåll, då de sakna arbete, eller icke äro i tillfälle alt sig sjelfva försörja, på sällbom .fattige i allmänhet är stadgadt. Stockholm den 50 November 1862. Anders Andreasson, från Elfsborgs län. Af Andere Andreaeson från Elfsborgs län, om tillägg i 15 § af Kongl. Förordningen den 21 December 1857, rörande stängselskyldighet. Genom Kongl. Förordningen om egors fredande mot skada af annans hemdjur samt om stängselskyldigheten al den 21 December 1857, § 15, är stadgadt, att, "der led eller grind öfver väg tarfvas, hålle den ledet eller grinden, som annan stängsel å samma ställe hålla skulle.”
En öfverläggning, så öfverflödig som denna synes mig, kommer mig att tänka på eli yttrande af en utmärkt författa! e, hvilken säger: alt den liva lidens anda går derpå lil, att så noga justera loden och hjulen i slalsmachinen, alt hon sjelf aldrig kommer i gång. Då endast 1 motionsdagar återstå, torde något hvar finna oiämptighelen deraf all nu upptaga tiden med öfverläggning»!’ öfver ämnen, hvilka, 0111 jag så får säga, redan äro utlröskade. Jag anhaller derföre, alt vi, så fort som möjligt, måtte komma till votering Hr Frih o. Landtm, frågade, om R. o. Ad. ansåg öfver lägg ningen fulländad. Ropades ja. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg att en deputation borde tili BondeSt. öfverföra R. o. Ad:s beslut, i afseende på BondeSt:s inbjudning af den i5 dennes. Ropades starka nej, blandade med många ja. Då Hr Frih. o. Landtm, i anledn. häraf yttrade, det han trott sig finna att nej öfverrösta! ja, begärde Hr Rosenqvist votering. Hr Frih. o. Landtm, lillkännagaf, alt plenum lomme att försättas på efterniidd. kl. 6. Upplästes till justering och godkändes följande voleringspropos. : Den sorn anser, att en deputation af R. o. Ad. bör till Hederv. RondeSt. öfverföra R. o. Ad:s beslpt, i afseende på Hederv. BondeSlts inbjudning af den i5 Febr. i84«>j voterar p; den det ej vill, voterar nej; Den 2g Februari f. m. 475 Vinner nej, kommer ingen deputation i ofvannämnda ändamål att afgå. Efter voteringens slut, befunnos rösterna Lafva utfallit, som följer Ja — 10a. Nej — 13J. Hr Munck a f Rosen scb ö Id , Nits Rudolph:
Det magnetiska observatoriet uppfördes derför på land af det vackraste byggnadsmaterial, någon arkitekt haft till sitt förfogande, nämligen stora parallelipipediska, grant blåfärgade isblock. Byggnaden kallades derför af tschuktscherna Tintinjaranga (ishuset), ett namn som snart äfven af Vegamännen allmänt antogs. Till murbruk använde byggmästaren, Palander, vattenblandad snö, hvarpå det hela täcktes med ett tak af bräder. Men då det efter en tid visade sig, att stormen banade sig väg genom fogarne, och att dessa småningom vidgades till följd af isens afdunstning, så att yrsnö kunde intränga, öfverdrogs hela huset med ett segel. Till stativer för de tre variationsinstrumenten användes grofva träkubbar, hvilkas nedre ändar insänktes i gropar, som med stort besvär upphöggos i den frusna jorden samt derpå, sedan stativ-stockarna blifvit nedsatta, fyldes med vattenblandad sand. Ishuset var ett rymligt och i allo ändamålsenligt observatorium. Det hade blott ett fel: temperaturen höll sig der alltid på en obehagligt låg ståndpunkt. Då intet jern fick användas i byggnaden och vi ej hade med oss någon kopparkamin, kunde ingen eldstad der inrättas. Visserligen försökte vi att med ett för slädfärder afsedt kopparkök åstadkomma uppvärmning, men endast med den påföljd, att observatorn höll på att bli ihjälosad. Föga bättre gick det, då längre fram på vintern, vid stufning i rummet, en bortglömd ankare björntran, erhållen från de under början af resan skjutna björnarne, upptäcktes. Vi ansågo detta fynd som en tydlig fingervisning att i stället för en med ved eldad kamin efter polarfolkens sed använda tranlampor till mildring af den stränga köld, som förtog vistelsen i Tintinjaranga en del af dess behag. Men här visade sig detta eldningssätt alldeles opraktiskt. Tranoset luktade värre än koloset, och följden af detta försök blef ingen annan än den, att de härliga iskristaller, med hvilka tak och väggar i ishuset småningom beklädt sig, öfverdrogos med svart sot.
Hr Waerns politiska philosophi lemnar jag för min del i sitt höga värde; men intilldess ett sådant förhållande mellan de Europeiska magterna i verkligheten inträdt, sorn Hr Wasrn velat förespegla och hvarom mången grillfängare före honom drömt, nemi. att, i följd af den stigande upplysningen och civilisationen, intet krig mera skall uppkomma nationerna emellan, intilldess hoppas jag ingen låter insöfva sig af ded läckra lockbiten, Hr Waern åt R. St. framlagt. Jag bör äfven lenina min uppmärksamhet åt Riksd.- fullm. Hans Jänsson från Elfsborgs län. Han säger i sin reservation: ”Må då R. St. fråga: skall då vårt försvar under "fredens lugn fortära våra krafter, så att vi till slut ingenting hafva att försvara?” Är då medborgerlig frihet och sjelfständighet ingenting? Eller skall man tillåta sig tro, att Haus Janssons ord betyda ingenting annat, än ord utan me - Den aS Augusti. 3i5 ning, <)ä lian längre fram i reservationen säger, att allt skall vagas för frihet och sjelfständighet:,! Riksd.fullm. förmenar, att individer vilja förespegla vådor för samhällets bestånd, under det ingen kaninse anledningen till dessa vådor. Sådant är verkligen illa gjordt, om det endast sker för att förvilla den enfaldige. Men för.en på sitt försvar oberedd stat är hvarje dag verkligen vådlig, helst om han har en mägtig vän inpå näsan. I November 1807 anade ingen någon våda för Finland. Regenterna void genom slägtskap och en nära alliance förbundna, och Finlands försvarsverk lemtiades tanklöst i sitt bristfälliga tillstånd. Men redan i Februari följande året öfversvämmades Finland af fiender. Hvarföre vill man da icke af ett så nära, ehuru obehagligt, exempel taga varning på vådan för en stat att hafva ett bristfälligt försvarsverk? Och hvad skall man tänka om dessa representanter, som icke endast åro likgiltiga, utan med händer och fötter söka motverka bristernas afhjelpande, under det lumpna föregifvande, att sådant icke är productjvt.
N:o 7, i ani. af väckta motioner om beredande af lättnader yid rustningsskyldigheten i Skåne; och Den 14 Februari e. m. 411 N:o 8, i ani. af väckta motioner om förändringar och indragningar i nuv:de båtsmanshållet; samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utsk:ts Betänk:n och Mern.: N:o 77, i ani. af väckt motion om kronofogdetjensternas indragning m. m.; N:o 78, i ani. af väckt motion om upphäfvande eller ändring af K. Serafimer-Ordens-Gillets Cirkulärbref den 2 Mars 1804, i hvad det angår fattiga patienter; N:o 79, i ani. al väckt motion om åtgärdes vidtagande till försvårande af prestbetygs förfalskning; N:o 80. i ani. af väckt motion om förändring af gällande reglemente för städernas auktionsverk; N:o 81, i ani. af väckt motion om anställande af undersökning rörande tillkomsten af vissa åt läroverken anslagna prebenden; N:o 82, i ani. af återremiss af Utsk:ts Betänk. N:o 43. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 4 e. m. In fidem, O. Brakel. Lördagen den 14 Februari 1863. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 2 prot.-utdrag för förmiddms plenum och profit för den 10 sisi. December e. m. Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Utsk:ts d. 7 och 11 dennes på bordet lagde Betänk:n: N:o 22, i ani. af väckt motion om införande af civil-äktenskapet; N:o 25, i ani. af väckt motion om ändring i lagens stadganden ang:de morgongåfva; och N:o 26, i ani. af väckt motion om förändring i lagens stadganden ang:de giftorätt i bo. 412 Den 14 Februari e. m. Föredrogs ånyo Lag-Utsk:ts d. 7 och 11 dennes på bordet lagde Betänk.
Den ständiga o m - vexlingen mellan att åka och gå förebygger all obehaglig trötthet, likasom mycken tid, som eljes åtgår till hvila under vandringen, inbespares. Af alla sätt att resa, som jag har pröfvat, finnes det intet, som håller en i så jemt och godt humör och förenar så många fördelar som.detta. Det är blott ett försigtighetsmått att iakttaga: när man varm och trött stiger upp på åkdonet, får man icke glömma att svepa en schal omkring sig. Ammen sjelfva edra barn! 1 (1 å den senare tiden har seden att taga atnv mor till barnen fått en sådan utsträckning, att detta, rent ut sagdt, faller af sig sjelft för alla dem, som stå på en hög samhällsståndpunkt i lifvet. Få af dessa mödrar taga i betraktande, huruvida denna sed verkligen kan anses gynsam eller förestafvad af absolut nödvändighet. Låtom oss nu derför se, hvad det är, som kan förmå en moder till att taga ett sådant onaturligt steg. Ursprungligen togs endast amma till barnen af helsohänsyn. Till en del är väl detta bevekelsegrunden ännu i dag. Äro mödrarna sjuka och svaga, göra de rättast att ej sjelfva Med Iduns expeditlon är förenad Iduns uträttnlngsbyrå, hvilken gratis verkställer alla uppköp åt Iduns abonnenter i landsorten samt för öfrigt amma, enär hvarken moder eller barn har godt deraf. Det blir således ej om dessa mödrar jag här skall tala, utan om sådana, som finna på andra ursäkter för att uraktlåta sina skyldigheter emot de små. Mången ung moder undandrar sig uppamningen af sitt barn i den tanke, att hon derigenom sparar på sina krafter och sitt ungdomliga utseende. Falska föreställning, ogrundade inbillning! Hvem ser väl friskare och förnöjdare ut än den moder, som följer naturens väg och hjertats röst? Endast hos en sådan kan modersfröjden vara fullkomlig. Kärlek och samvetsfrid liksom förklara hennes ansigte. Så gifves det en grupp af mödrar, som i de kraf naturen ställer till dem endast se en inskränkning af sin frihet. De vilja ej för sina barn uppoffra sällskapslifvets behag. Onaturliga mödrar!
Beträffande det förstnämnda vill denna utväg synas l h g t mindre betryggande för allmänhetens bästa och dessutom knappast vara praktiskt utförbar, då, den examinerade läkaren svkrligen torde vilja g&amp; in på, ett skdant s m - arbete med olärda eller själflärda personer. Däremot bör nmn p$ ett fullt naturligt siitt kunna tanka sig en samverkan mellan den legitime lalsai * en och en examinerad faltskarsjuksköterska. 0 9 1 8 t$dcz.drden p&amp; zanciet vid snvittosnmmn &amp; kclonzar %r titeln på, en annan nyligen utgifven. brochyr af d: r Nils Englund. Författaren piipeknr häri, att medan vi med skäl kunna vara stolta öfver de uppoffringar, som i vårt land gjorts och göras för hälsooch sjukvtden i dlmiinhet, har. dock ett omrade af densamma i förvåmande grad förbisetts, namligen behandling af smittosamma sjukdomar på, landsbygden. Medan stora summor frikostigt anslagits till sjulrhus, dirhus och dylika inrättningar, äro de epidemiskt sjuke ofta sorgligt vanlottade. I många fall kan en smittosamt sjuk af lätt insedda skal ej vinna inträde på, sjukhus, och svhigheten att få, en sadan patient lämpligt skött i hemmet är särdeles stor, hvarförutom vardandet i hemmet innebar en stor fara för smittans spridning, då, okunnighet eller blind fatalism i detta f d l pläga vara ridande. Ha1sovai.d~- och epidernistadgar finnas vi~serligen, och staten har genom anstiillande af 1: ste pr~vinsia~lläkare och inrättande af nya läkarplatser tagit ett ' ' steg framht, men hvad som gjorts är otillräckligt, och ännu htersthr ofantligt mycket. ~ n l i g t författarens hsikt ar det landstingen, som här böra ingfipa, då dessa genom kungl. förordnande äro satta att vaka öfver hälsovhrden, och det att hindra en smittas utbredande väl torde f&amp; anses ' som en den viktigaste hälsovhrdsfrhga.
Stockholm den Z i ^November 1809. Remitterades till Riddarhus Utskottet. Uplastes ett ifrän Stats - Utskottet inlämnadt, sä lydande: Wördsamt Memorial! Till Stats - Utskottets utlåtande hade Wällost. Borgare - Ständer behagat remittera Herr Borgmästaren Ii,in6civist5 Memorial, hwaruti han förestagit, att Armeen mätte indelas uti Brigader, ^samk en Afwerste commendera z:ne Regementer och OfwersteLieukenanterne blifwa under Brigad Chefen närmaste Befälhafvare, hwar och eu i sitt Regemente, dä alt bibehölle sitt gamla stick, fann sedan Brigade-Chefen bäfwit tilldelad en Ofwerste Indelning, de 2:ne andre Ofwerste - Jndelningarne tillfölls Statens allmänna Lasta , säfom en inkomst; och anser Herr Borgmästaren, att detta kunde werkstallas, enär någon Ofwerste genom afsked eller döden ifrän tjensten algar; hwaremok uti till Stats - Utskottet ifrän det H-derwärda Bonde-Ständer remitterade Memorialer blifwit lill indragning föreflagne Ofwerste.Lieutnants Beställningarne wid den Indelta ArmLcn, säfom de der anseits tunna umbäras, dä hwarje Regemente Hjerbo Band143 — r44. har I l22 Ten 22 November - har en Ofwerste och denne flere Befälhafvare under sig inonr Regementet. Stais - Urstoltet anlag betra ärende stä uti etr nära samband med en DesensionsP. an, derföre Stats» Utstötte! icke trodde tillhöra desi åtgärd arr sig urläta. I anseende härtill, och dä Regerings Formen uti 7g och 80 tz. tz. bestämmer Riksens Höglofl.
Brefvet af den 21 Juni 1839; och som rättigheten att disponera ifrågavarande spanmål, enligt Utskottets tanka, icke lämpligen bör eller kan bestämmas annorlunda, än efter laga pröfning; men deremot, vid det förhållande, att Lunds Stift, ehuru det folkrikaste inom Riket, ännu helt och hållet saknar ett Gymnasium eller deremot svarande högre Elementar-iäroverk, angeläget är, att den, efter Uppfostrings-Comiteens hörande, af Kongl. Maj:t i Nåder beslutade Cathedral-skolan i Lund, bland hvars inkomster de i den Kongl. Propositionen omnämnde 1,047 tunnor Helgonskyldskorn tagits i beräkning, må kunna, utan afseende på utgången af den uppkomna tvisten om dispositionsrätten af denna spanmåls-tiilgång, och utan att behöfva afbida afgången af de klockare, till hvilkas aflöning Helgonskylden hittils varit afsedd, sättas i verksamhet; så och då, vid anställd uträkning, medelprisen å korn, enligt de sist förflutne 5 årens markegång funnits utgöra för Christianstads Län 6 R:dr 2 sk.. Stals-Utskottets Tillåtande, N.o 112. eller försele från (letia Län anvisade 479 tunnor Helgonskyld, 2,893 R:lr 46 sk., för Malmöhus Län 5 R:dr 37 sk., eller for 509 tunnor, sorn derifrån påräknats, 2,937 R:dr 17 sk., och för Blekinge Län 7 R:dr 29 sk., eller för de från delta Län utgående 59 tunnor, 448 R dr 31 sk., tillsammans för 1,047 tunnor 6,279 R:dr 46 sk. Banco, hvaremot den af Kongl.
St:s underd. skrifvelse, i anledning af väckt fråga om anslags beviljande åt Adj. Mag. O. Torell för e» vetenskaplig resa tilt Norra Isbafvet. Vidare föredrogs, roen begärdes på bordet, samma Utsk:sskrifvelseförslag N:o 49, ang. Sveriges och Noriges ömsesidiga förhållanden. Anmäldes och lades på bordet StatsUtskottets Utlåtanden; N:o 7 6, i anleda, af K. M:s Nåd. Propos., ang:de »plåtande af Arjeplougs skolebord till boställe åt skolmästaren derstädes; N:o 77, i anleda, af K. M:s Nåd. Remiss å Dess och Rikets KammarColidi berättelse angående Kungsgårdars oell ölriga Kronolägenbeters förvaltning ifrån September månad 1856 till Oktober 1859; N:o 78, i ani. af K. M:s Nåd. Remiss å Dess oell Rikets KammarColhii berättelse om Sala silfververk» Ränteersättningsfond för redogörelsetiden ifrån d. 1 Nov. 1854 till samma dag 1858; N:o 79, i anleda, af K. M:s Nåd. Skrifvelse, ang;de förnyad indelning af nyroterade jorden i Blekinge Län; N:o 80, i anleda, af väckte motioner ang:de eftergift af eller anstånd med arrendet för bostället Orum i Christianstads Län; N:o 81, i anleda, af väckt motion angide förändrade föreskrifter i fråga om de till gästgifverier anslagna räntor; N :o 82, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. om anslående af hvresersättning ål Länsmännen i Frosta härads östra distrikt samt Färs harads norra oell södra distrikt af Malmöhus län, emot afträdande till Statsverket af deras bostadslägenheter; och Den 24 Mars f. m. 313 N:o 83, i ani. af K.