Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och när Arla, som jag mest litat på, visat sig så lite stålsatt ­ hur ska det då med Gurli som har så farliga anlag! Och de båda småflickorna som nu sofva så lugnt inne i barnkammaren. Skola de nu, den ena efter den andra, kastas ut i all den orenhet, all den flärd och och lögn, som jag sett så mycket af i afton? /stöder armarne mot bordet och pannan mot händerna/ Hvartill tjena då alla sträfvanden, alla förböner? Hvartill tjenar det att skydda barnen mot det onda, om de kanske just härigenom bli lättare utsatta för frestelser? Statsrådet. /klappar henne på axeln/ Tag det bara inte så seriöst, min lilla gumma. Låt dem bränna sig lite, det är inte så farligt. Brändt barn skyr elden. 19de Scen De förra. Gurli. Gurli. /gläntar på dörren till venster/ Är mamma ensam? Statsrådet. Hvad nu då trollhoppa, är du vaken än så här dags? Gurli. /sticker ut hufvudet genom dörren/ Söta pappa, gå sin väg! jag vill gå och lägga mig derinne. Statsrådet. Hvad för något ­ härinne? Din säng är ju inflyttad för natten i barnkammaren. Gurli. Men jag kan omöjligt inte sofva härinne i barnkammaren. Än gnäller den ena och än den andra af småbarnen. Statsrådinnan. Men, mitt lilla barn, inte kan man nu midt i natten hålla på och flytta din säng. Gurli. /kommer inspringande i kort, hvit underkjol, peignoir, röda skor och utslaget hår/ Det behöfs inte alls; jag kan ligga här på chaiselongen. /bär en brokig filt och ett par dynor som hon kastar på chaiselongen; får se fadern/ Kan inte pappa gå sin väg? Statsrådet. /skrattande/ Jo, jag går. God natt! /kysser på fingret åt henne och går/ Gurli. Evald har grinat hela natten. Statsrådinnan. Har han det? Jag tror verkligen gossen är sjuk. Jag får lof att se hur det är.
I Paris kläda sig damerna bäst, och där finns den största variation på dagens moder. Hemligheten ligger just egentligen i detta: där finns så mycket att välja på. Det är icke ett slags hattar, ett slags koftor eller kappor, som bestämma modet; där finns så godt om allting, och en hvar kan kläda sig efter sin smak och sin person. Naturligtvis har modet många paradoxa infall, många nycker för dagen, som visa sig i tusen små öfverdrifter af alla slag; men ingen må tro, att damerna i Paris, de verkliga damerna, äro ifriga efter att genast uppsnappa och pryda sig med den sortens modespratt. De äro för det slags damer, som blott önska vinna en alltför stor uppmärksamhet, eller for främlingar, som taga allt i Paris för goda varor och sätta en helig plikt i att genast upptaga de sista fem minuternas modeinfall. Skillnaden på Paris oeh Stockholm är hufvudsakligen den, att medan man i Paris kan se hela skaror af moderna damer med t. ex. hvar sin mycket olika kappa, ser man i Stockholm trehundra damer med samma kappa. En kappa har kommit från Paris med tre knappar på fickuppslaget och en kordong öfver bröstet, och genast bära trehundra damer kappor med tre knappar på fickan och en kordong öfver bröstet. Det är icke så få, som skulle anse det vara en djärf och oförsvarlig själfständighet att blott sätta två knappar på fickan, om den invigda kappan från Paris har tre. (Forts.) Kvinnorna fylla konversationens och lifvets mellanrum likt den halm, som instoppas i porslinslårar; halmen räknas för intet, men utan den skulle allt gå sönder. Fru Neoker. Agathe Hithier. Af Pontonnié Pierre. len muntraste varelse under Guds klara sol var Agathe Hithier. Intet skratt var så friskt, intet öga så strålande som hennes. Hvem var då Agathe Hithier? En gammal jungfru, tvätterska, strykerska! Skulle du, kära läsarinna, för att anlita hennes hjälp någonsin uppsöka hennes lilla bostad i provinsstaden, sä vänd icke om på tröskeln i tro, att du gått orätt. Jag vill på förhand säga dig, hvilken syn här väntar dig. Först ser du ett hastigt virrvarr, hvars enskilda detaljer först så småningom träda tydligt fram för din blick.
De föreslagna voterings-propositionerna gillades, äfvensom hvad Utskottet, pag, 12, anfort rörande förslaget, som det afgifvit till för bättrade controller öfver Chartae-Sigillatae-Förordn ingens efterlefnad. Från "Vallöf l. Borgare-StXudet. S. D. Fortsittes föredragning af Bevillnings-Utskotlets Memorial ]NT:o 41, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, angående Tuil-bevillningen, hvarvid undei 1 ättelserns om hvad vid Tull-taxans veikställighet iagttagas bör förekommo. Dels fann Ståndet någon åtgärd, å dess sida, icke föranledas af Utskottets yttrande, med afseende derå, att Högiofl. Ridderskapet och Adeln väl i allmänhet godkänt Utskottets förslag till Tull-taxe-nnderrättelser, men tillika åt
Ständ undandrogs sig någon del af Bewillmugen, jämnkningar äfven biefwe RidversLapet och Adeln sörbehallna. Hcrr Greswen och Landt - Marska! ken förklarade sig hafva arnat/rima Ridderffapet och Adeln om innehållet af Ofverste Lkjöläedranäs victamen, för atnu derom öfverlägga; och frägade, om Ridderftapet och Adeln behagade, ak det skulle ä nys upläfas, sa wille Herr Grefven och Lanvt-Mr.rffalken läka detsamma hämta. Ä stillige' yttrade sig, at Ridderfkapet och Adelu torde påminna sig detsamma, utan at det behöfde ä nyo upläfas. Friherre 8cjsrnelä, ^äolpd I^uävig, upläste följande.: Jag upstär för at ge mit.^bifall til förewarande öfverläggningsämne. Högloft. Ridderskåpet och Adeln torde tilläta mig, at derom yttra mina tankar, underställande dem wördsammast rättskaffens Adelsmäns omdöme. Mina skäl arv grundade pä fördelningens fä wida jämnhet, som möjligt tyckts kunnat blifva och framför allt pä räuwifan af Summans bestämmelsesäsom fotad pa Ständers gjorda antagande af en i kstnance-Betänkandet som et behof upgifven Summa, hwilket behof är i likstämmighet med Rcrets skuld, den Stånden högtidligen garanterat, och til hwilkens amortickernent dr aldrig lära undandraga sig at betala z följatteligen skall wäl Be.villmn - IL72 gen wara, ill dess RiksMden uphörer, för hwilkeu dea är gjord. En sadan lid för Beivittmngen kan intet gesar» haga, ty i' hwrlkens händer funné ivi uter tryggt ös, werlkiana denna anqetägenhet, .än i dens, som har hela wart förtroende? War upmarkfamhec undsalirr icke Le flera vc-udande,on,st ndigh t-.r, som medwerka rik « saosrrr bisa!!.
Man har anmärkt, att frågan om val till förstärkt StatsUtsk. bort väckas i Talmans-conferencen redan för 6 veckor sedan; men för 6 veckor sedan kände man ej, att 2 Stånd skulle stanna mot 2 i frågor, som utgöra föremål för förstärkt StatsUtsk, och förmodligen lärer man hvarken af Talmännen eller de personer, sorn tillhöra Talmans-conclaven, kunna fordra en sådan förutseende förmåga. Hvad för öfrigt angår frågan, huruvida suppleanter böra väljas eller ej, så lärer åtminstone icke någon, som sjelf deltagit uti förstärkta StatsUtsk. vid sista riksdagen, kunna neka behofvet deraf; ty oaktadt suppleanterne voro 9 eller 10, gafs det likväl många tillfällen, då förstärkta StatsUtsk. ej kunde träda i verksamhet i brist på ledamöter af R. o. Ad. Man har anmärkt, att den, som vill behandla detta ärende med litet mera tranquilitet, an som äger rum på andra sidan, bör ansvara för utdrägt med riksdagsärendenas afgörande. Jag hemställer till den som yttrade detta, om det skulle leda till förkortning att välja förstärkt StatsUtsk. för de line mål, som för närvarande finnas beredda till afgörande af detta Utsk., och måhända sedermera nödgas förrätta nytt val, sedan (lere af ledamöterna afresl från riksdagen, — eller om ej tvertom tid skall vinnas genom att uppskjuta voteringen öfver dessa 2lne mål och valet af förstärkta StatsUtsk., till dess flera mål finnas till afgörande i detta Utskott beredda. Gr. Horn, Claes Fredr.: Då jag uti ett föregående plenum förenade mig med Frih. Tersmeden uti anhållan om val af förstärkt StatsUtsk., så ägde jag derföre ett motiv, emedan jag svårligen kan bestämma mig för att i riksdagsärender) handla utan motiver. Detta motiv var, att valet borde ske inom den för riksdagen bestämda lagliga tiden. När således frågan var väckt, ansåg jag mig skyldig att biträda densamma, och det förundrade mig, att den väckte motstånd, och ännu mer, att den blef hvilande på bordet.
Adel och Prester i en kammare samt Borgare och Bönder i den andra; och att han, i stället att nyttja de vanliga slåndsbenämningarne, med bibehållande af R. o. Ad., förändrat PresleSt. till Presterskapet, BorgareSt. till Borgerskapet och BondeSt. till Allmoge. Hvad äter det 5:te Ståndet angår, som blifvit insatt i Utskrs förslag, så återfinnes det äfven i Hr Lagerheims, men hvad jag tror är, att delta Stånd, sådant det förekommer i Utsk:s förslag, Den 13 Mars f. m. 245 liar mera sammanhållighet än det motsvarande, sorn Iian insatt i sitt förslag, der skillnaden egentligen är, att, i st. f. att Utsk. säger att 25 personer af 5:le Ståndet skola silla i hvardera kammaren, sä säger Hr Lagerhjelm, att till 2:dra kammaren skulle väljas: af officerare etc 4 domstolarnes ledamöter 7 läkare 1 fastighetsägare på landet 13 Summa 25 och lill lista kammaren: officerare etc 25. Likheten är verkligen större, än att jag skulle kunna antaga, att den värde ledamoten med sin ena ytterlighet menat de grunder, som blifvit lagde för Utsk:s förslag. Deremot fann äfven jag mig, vid mitt inträde i Utsk., likasom Hr Lagerhjelm, försatt mellan tvenne ytterligheter. Jag fann den ena i det nu bestående, som skall ändras, och den andra i det förslag, deri anspråken gjort sig mest gällande i afseende på olikheten mot det närvarande. Alla de förslag, som ligga häremellan, måste vara medlande förslag, och jag beklagar det Utsk., som skulle vilja åtaga sig att uppgöra medlande förslag mellan alla de projecter, som kunna framställas. Ytterligheterna måste ovillkorligen vara bestämda; och de äro att söka i hvad som redan finnes och i det som derifrån mest afviker. Jag tror således, alt Utsk:s betänk, verkligen är ett medlande förslag. De grunder, hvarpå detta betänk, blifvit uppställdt, äro af II. o.
förut. Biljetter till desamma finnas redan att tillgå » Det var snällt, Gustaf, » sade Henriette med hos hrr musikhandlare. en nick. Gustaf skrapade med foten. » Jag ty-ty-tyckte, dä såg så to-tomt ut annars, » förklarade han. Matkorgen stufvades in i den största båten, där Henriette, som hade en lindrig rädsla för sjön, tagit plats med Inga, Torsten, Annie, Lisett o c h stam-Gustaf. Emil, Otto, Margareta o c h Dora slogo sig ner i den andra. » Torsten, båten är väl säker, » frågade Henriette med en ängslig blick, då den sköts ut o c h af farten runkade till något; hon grep tag i kanNovell ten som för att hålla sig kvar. » Du lilla toka, » log han, » visst är den säker, inte behöfver du vara rädd, det är j u kaf lugnt ÄMTJ P a l m. och bara en halftimmes väg att ro. » » Va-va-var in-inte rä-rädd, frun, » lugnade Gustaf Belönad med hedersomnämnande vid Iduns sista och fattade årorna. » Frö-frö-frökens klä-klä-klädning slä-släpar i sjö-sjön, » upplyste han. pristäfling. » Ni få inte ro så fort, » ropades från andra bå- (Forts.) ten, hvars ojämna årslag vittnade om ovana roddare, » vi hinna inte med er, » och Emil tog ett l å g r a dagar därefter var Otto så älskvärd att i v ett paket på posten sända Dora en brosch, fö- tag med årorna, som tycktes vilja pejla sjöns djup, och vände båten på sned, men dref den reställande en otäck, svartbent, tjock spindel med obetydligt framåt. röda ögon, hvilken han fått skrifva efter på flere ställen, innan han lyckats få. Stam-Gustaf vände på hufvudet och log ett medömkans leende, som nog förargat Emil, om » Hvad står du och drömmer om, Annie, » frå- han sett det. gade Dora, som nu åter var alldeles lugn. » Du ser så besynnerlig ut.
KammarRätten, som Herrar Fullmäktige i RiksgäldsContoret blifvit hörde öfver ifrågavarande underd. ansökning; och hade K. KammarRätten, uti dess underd. Utlåtande, anfört, att, i afseende på de uti underd. ansökningen framstäldte skäl, K. KammarRätten ansett Sökanderne icke hafva saknat anledning till deras underd. anhållan, alt från utbetalningen af de ådömde medlen utaf Nåd vinna befrielse; men då af handlin - Stats-Utskoltcts garnc upplystes, att dessa medel utgöra Bevillning, K. KammarRätten funnit betänkligt, att den sökte eftergiften i underdrhet tillstyrka. Uti Herrar Fullmäktiges i RiksgäldsComtoret underd. Utlåtande hade åter blifvit andraget, hurusom uti R. St:rs för RiksgäldsContoret utfärdade Reglemente, det är Fullmäktige uttryckligen förbjudet, att, genom underd. tillstyrkande, bereda bifall till sådant, sorn på något sätt skulle leda till inskränkning af R. St:rs rättighet, att sjelfve om RiksgäldsVerket förordna. Och då Allmänna Bevillningen är åt RiksgäldsContoret anslagen, samt R. St;r förthy allena tillkommer att efterskänka den Bevillning, som i laga ordning är till betalande fastställd eller ådömd, Fullmäktige icke kunde vara lillständigt att ingå uti någon granskning af de, till stöd för den underd, ansökningen, åberopade skäl och omständigheter.
Jag fruktar äfven att en annan olägenhet kunde uppkomma, nerol, den att vid alla de öfriga fonderna, hvilka Utgöra ett stort antal, samma pretentioner skulle kunna göras, och Riddarliuscassan, som redan ur i små omständigheter, Liefve alldeles otillräcklig, om den skulle bestrida alla omkostnader oell förluster för hvarje af donationerna. Jag j anhåller således om propos. till bifall å Utskis memorial. t Hr Munck of Rosenschöld, Nils Rudolph: I fall testamentet artill hands, skulle jag önska, att den punkt, som angår nu ifrågavar. ämne, måtte blifva uppläst. I anledn. häraf upplästes 4 §:n ■ von Liewenska testamentet, så lydande: 4:o H. Ridd.direct:n i Slockholm bekommer 6 månader efter meranämnda bouppteckning tjugutusende (20,000) r:dr, som genom dess höga försorg eväröeligen fruktbara göras med fern prnctis årlig ränta, och hvilken ränta fördelas uti tio pensioner, eller ett hundrade r:dr hvardera, sorn utdelas och årligen aflemnas till tio fattiga ärbara ogifta fröknar af grefliga och friherrliga Svenska män; H. directtn anmodas ödmjukeligen att uti allmänna Svenska tidningarna låta kungöra detta förhållande samt deri anmana de ogifta fröknar, som vilja sig häraf begagna, alt med behöriga, till högbo mälda direclion ställda ansökningar inkomma och dermed bifoga vederbörande prestbevis öfver deras alder, samt tvänne för trovärdighet välkände
Herr von Mentzers, Carl Fredric, denna dag väckta motion, om förändring i nu gällande bränvins-brännings-författning; Lag-Utskottet: Friherre Norden falks, Johan, denna dag afgifna anförande, i anledning af de erinringar, som blifvit gjorda emot Kongl. Majrls lill samma Inskott remitterade Nådiga Proposition, 0111 ändring af 8, 9 och 10 §§ i 17 Capitlet, Handels-Balken, samt förklaring af 2 § i samma Capitel; Herr Ramsajs, Bror Jacob, denna dag väckta motion, att inom Län, der för hela Länet gemensamt Brandstods-bolag finnes, den, som deruti ingått eller ingår, skall vara befriad från skyldigheten, alt enligt 4, 5 och Prot.-Utdrag, den 24 Augusti 18 44- 73 6 §§. af 24 Capillel Byggninga-Balken, erlägga brandstod; tillika med ett i anledning deraf afgifvet yttrande; Herr Stråles, Wilhelm, denna dag väckta motion om tillägg af cn ny § i 18 Capitlet Ärfda-Balken, i afseende på praescriptions-tiden för klander af testamente; Densammes denna dag väckta motion om bestämmande 3f den tid, hvarifrån de i Kongl. Förordningen den 13 Juni 1800 utsatta 10 år, inom hvilka fordringar emellan enskilde kunna göras gällande, skola beräknas; Densammes denna dag väckta motion om förklaring af 7 § i 24 Capitlet Rättegångs-Balken; Friherre Kappesj Axel Ludvig, denna dag väckta motion om skärpning af straffet för förfalskning af enskilde Bankers sedlar, tillika med ett i anledning deraf afgifvet yttrande; Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: Grefve Lagerbjelkes, Gustaf, denna dag väckta motion om utfärdande af en ny stängsel-förordning, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer aflåtne Nådiga Proposition den 31 December 1828 och Skrifvelse den 22 Februari 1834; Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten:
Huru angeläget det är att vid nya författningars upprättande laga så, alt många controller undvikas, och Domstolarne ej onödigt besväras af rättegångar, inhämtas af det exempel, jag nu vill hafva äran anföra. En enda Åklagare har under ett års tid vid en och samma Auctoritet åklagat ej mindre än 3oo mål, i stöd af Författningarne angående brännvin. I de mål, derhän kunnat åstadkomma bevisning, och ej sjelf måst vidkännas ersättning för parters och vittnens obehöriga inkallande, torde han haft en vinst öfver hufvud af vid pass io R:dr på hvartdera; uträkningen på behållningen är då lätt gjord. Jag bör äfven nämna, att af desse mål ganska få angått bränvinsbränning, hvaraf torde synas, att nuvarande författning härom ej är rätt fruktbar för vederbörande Fiskaler. Friherre Anckarsvärd „ Carl Henrik: Jag måste erkänna att Herr af Billberghs Mo* Den ra December e. m. lion i vissa delar innefattar något så djupt, att jag med skäl bordt tveka att ingå i undersökning af meningen, men då det synes mig som den värde Motionairen åsyftade en allmän inre gränsetullreglering landskaperne emellan, tror jag, att ideen derom, i en tid då liberalare grundsatser än förr tyckts etablera sig i Tullsystemet, förtjenar närmare uppmärksamhet, i synnerhet då den kommer från en hand med så mycken practisk erfarenhet i ärendet. Beträffande bränvinsfrågan torde jag få bifoga den anmärkning, att Motionairen blott nämnt kreatur i allmänhet, såsom grunden för rättighet till bränvinsbränning. Det är naturligt att hvarje trafikerande har en viss förkärlek för de kreatur han egnar sin vård. Jag erkänner, att det ej är fäkreatur, som hämta största fördelen af mitt bränneri, men att det är särdeles i afseende på svinkreaturen, som jag drifver denna handtering; och jag anhåller att det Utskott, sora kommer att behandla frågan, ej måtte lämna ur sigte, att 5 å 6 jag till och med 4° stycken grisar icke synes vara en lämplig norm för utöfvandet af bränvinsbräningsrättigheten med en 20 kannors panna, mycket mindre 5o för en 90 kannors panna.
Allmogen har derföre på senare tiden börjat mera än förr inse nyttan och behofvet af att genom dikning förekomma eller minska olägenheterna af vattenstånd på åkerjorden; men ehuru förhållandet i detta hänseende visar en afgjord och allmän rigtning till förbättring, återstår naturligtvis ännu mycket att önska. Jemte saknad af erforderliga diken, har mängden af sten varit en af de väsentligaste orsaker, som vållat, att allmogen ofta icke erhållit nöjaktig skörd å sin åker. Men äfven till undanrödjande af denna olägenhet har man börjat egna allmänna och kraftiga bemödanden. Nästan öfverallt i länet har man tillfredsställelsen att bemärka, huru stenrör och hållstenar på åkrarne småningom försvinna och i stället igenfinnas uti ändamålsenliga och varaktiga stengärdesgårdar. Calmar län. Åkerbruksredskap. Areal af odlad jord. Utsäde. Det på de större egendomarne införda bruket af bättre åkerbruksredskap vinner årligen en allmännare utbredning. Hos allmogen, synnerligast å slättlandet, är plogen numera ett ingalunda sällsynt verktyg vid jordbruket. Temligen allmänt förekomma äfven harfvar af jern. Det årligen sig erbjudande tillfället till biträde af Statens Landtbruks-ingeniörer har mångenstädes inom länet blifvit begagnadt, de senare åren äfven af åtskillige jordbrukare bland allmogen; hvarjemte särskilda åtgärder under ett och annat år vidtagits af Hushållnings-Sällskapen för att bereda sådant agronomiskt biträde i vidsträcktare mån, än eljest skulle varit att tillgå. Hvad nu blifvit anfördt häntyder på en, äfven under nu ifrågavarande period fortgående, utveckling af länets jordbruk, som onekligen derunder gjort, om icke synnerligen stora, dock ganska värderika framsteg. Jag torde nu få öfvergå till de sifferuppgifter, som enligt det af t. f. Chefen för Kongl. Statistiska CentralByrån uppgjorda och tills vidare på försök antagna förslag till förändradt formulär af de statistiska femårsberättelserne böra meddelas, för att lemna en öfversigt af de fakta och resultater, som närmare angifva, huru med denna näring inom länet sig förhåller.
On 8:t Lartkelemi, jemte tillkännagifwande, att Ståndet funnit frägan om sädana ultramarinffa besittningar, som framdeles kunna Swenfka Kronan tilfalla, icke för det närwarande böra komma under öfwerläggning och pröfning; Kemister till SratS-Utffottsr af Riksdagsmannen ^nsters Larlstons frän Orebro Län ingisn: me» moria!, angående indragning titt Staken af sjcr» tzingSmänS boställen; till Allmänna Ve sivarsoch s)e - 468 Den 3 Iunii Oeconomiä - Utskotter as vice Talemannen ^oa ^0N8kons memorial, angående en del af indelra Bätsmanshällets befrielse frän rustning i fredstider, emot erläggande af vacanceafgift; as Riksdagsman» nen ^näers ^Uslons frän Jemtland memorial, angående »verkställighet af Högwördigc Preste-S ändelS wid »809 och 1810 arens Riksdag, fattade beslut, att befrämja stadgandet af öfwcrenSkommclscr om riondcn och öfrige pastoralier; om Riksdags-Full, mäglige polian LrstcnaZ, Lric ^nZcrssons, ^v^er8 Olslon8 och käans kjan^sons frän Stora Kopparberg samt ^n^orslons frän Wcsteräs Län, memorial, angående sörbäunng i sängförares förmäner. As ben 15 Maji. Bifall till Stais - Utskottets betänkande om Ccnlonalc,» af köpeskillingen för, ej i mantal salle, Krono lägenheter. Af den 2Z Maji. Rcmisicr till Stats Utskottet af Kongl. Mastl» proposition om Ollestads sa kallade Krono Säteri; af Konungens proposition om en ny wåge anläggande emellan Wermland och Jemtland; till Banco. Utskottet af Konungens proposition angående den af Fnllmäglige i Jern - Conroiret hos Kongl.
Revisorers Berättelser. sjelfva den så kallade SpannmålsMagazinsrörelseq siädse utfallit med betydliga förluster, och att Inrättningens Fond, utom de vinster den endast af Brännvinsbränningen och Branningsarrenden haft att påräkna, skulle varit till stor del med. tagen. Det torde väl böra msdgifvas, att den del af Magazinslnrättningens förvaltning, sorn innefattar Upphandlings och Undsättnir.gsVerlet, är af den egenskap, att någon vinst derå icke kan vara att förvänta, i synnerhet som Di. rectionens, och UppbördsStatens aflöning, tillika med andra så kallade gent rolle utgifter, icke, jemlikt deri antagne Bedogörelse-methoden, lag. gas till Spannmålens, värde, och således ej heller lunna blifva Inrättningen godtgjord^;: dock likväl synes egentliga ursprunget till Magazinslnrättningens lidne förluster under ifrågavarande 3:ne år, härleda sig derifrån, att den utländska Säd , som blef inför:skrifven och till Inrättningens disposition öfverlåten, icke kunde, såsom redan dyr i inköp, med rättvist afseende på Undsättningstagarnes tryckande belägenhet, vid utief-' vereringarne ökas tili det värde, att Inrättning gens alla omkostnader biefvo betäckte, än min. die att någon ersättning var att påräkna för de generella utgifterna, hvilka, såsom förut nämndt är, gravera Magazinsfonden i allmänhet, och ej i prisberäkningarne ingå, I öfrigt få Bevisorerne, i sammanhang härmed, uppgifva åtskilliga omständigheter, som under granskningsarbetet fästat deras uppmärksamhet, och hvilka Revisorerna anse hafva, i mer och mindre mott, varit ledande till men och förlust för Magazins-, Inrättningen. Der - Riks. St. Revisorer: B er ätt eber i Deribland förekommer först den genom StatsRådet m. m.