Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» Jag har haft » Men du lofvade, att Edvin skulle få komma i så mycket att lefva för, o c h något högre kan morgon — o c h — j a g kan inte möta honom med man inte uppnå här i tiden. » den här på. » Hon vred pä ringen, som ville hon vrida sönder den. » Och så har du dina gossar, som aldrig gjort dig några bekymmer. » » Det skall du inte heller! » » Lilla m o r! Lilla älskade m o r! » hviskade » Det återstår kanske I » Lilly och slog sina armar om systerns hals. » Jag » Har du aldrig älskat — aldrig varit kär, menar visste j u — jag har vetat hela lifvet igenom — jag? » frågade Lilly blygt. att o m någon var min vän, så var det du. » » Nej! » svarade Agnes o c h rodnade mot sin » Vunnen! Vunnen hon också! Herren vare vilja. lofvad! » suckade Agnes ur djupet af sitt hjärta. Lilly betraktade henne medlidsamt, ty utan kärlek fanns nu i hennes ögon ingen lycka. » Men hur kunde du förlofva dig, när du höll af en annan — det förstår jag inte? » återtog hon » Men nog har väl någon tyckt o m dig ändå? » en stund senare. » Hur kan du tro det? » frågade Agnes skarpt. » Jag har tänkt på det i kväll. Du är vacker! » Jag trodde aldrig, att Edvin älskade mig, eller Sådana tänder, en sådan figur — och så din alt han någonsin kunde komma att göra det. Det godhet. » såg inte heller så ut. Han var så allvarlig o c h hade sitt att sköta. Jag väntade o c h hoppades Agnes rodnade ännu djupare. Hon var ej van på ett ord från honom, men det kom inte. Jag vid beröm, o c h det kändes så ljuft att höra vänvisste, att jag inte var värd hans kärlek, och inte liga ord från systern, hvars tillgifvenhet hon trott kunde j a g heller göra något för att fånga honom. » sig aldrig kunna vinna. » Det var kanske därför du lyckades! » » Det är så tungt att veta, att det är för vår » Att kokettera för honom, skulle aldrig fallit skull du uppoffrat dig, » återtog hon, » för det är mig in.
Det var emellertid han, den störe galningen, som först erkände kvinnokönets naturliga höghet; det skedde fyra år efter den stora revolutionens utbrott. » Då Idun nu öppnat sina spalter för ett par små Thorildsartiklar, har jag valt till ämne de kvinnor, för hvilka den svärmiske samhällsförbättraren och skalden lifligare lågat, och hvilka, mer eller mindre, för eftervärlden hugfästs i hans bref eller dikter. Under sin informatorstid, våren 1777, i superkargören Herman af Dittmers och hans hustru Maria Liedgrens hem å Rånnum, i Venersborgstrakten, var det som Thorild lärde känna den unga flicka, Anna Birgitta af Dittmer, hvilken han besjungit som sin Eos, t. ex. i den anakreontiska strofen: Nektar äro halfstulna kyssar; våldets tränga ej in i själen, och de lättas ljuflighet dufnar. Eos, Eos! men alla dina lätta, stulna, våldsamma kyssar voro mer än gudarnas nektar. Hon ingick 1779 äktenskap m e d landtbrukaren, magister Anders Forssenius å Skofteby i Vestergötland, fick i sitt gifte ej mindre än elfva barn, blef 1801 änka i bekymmersamma ekonomiska omständigheter och dog 68 år gammal 1829 å den hennes mågkonsistoriinotarien Sebastian Silvius tillhöriga Levene herregård nära Lidköping *. Sittande i sin länstol, utslocknade hon utan föregående sjukdom. Då Atterbom i » Siare och Skalder » skildrade Thorild, visste han e j, hvem Eos varit. Detta har sedermera blifvit bekant genom de Heurlin ' ska brefven. Heurlin skrifver: » Eos var fröken af Dittmer. Jag har hört Thorild ofta omtala det och sett åtskilliga af hans skrifna stycken till henne. (Forts.) Helt nyligen har en ung litteraturhistoriker, kand.
I 4 på hvarandra följande riksdagar har jag med ihärdighet yrkat på åtgärder till näringarnas bispringande, utgående härvid från den öfvertygelsen, att en ökad folkmängd och näringsflit fordrade ett ökadt rörelsecapital; och då jag varit den förste, sorn vid denna riksdag yrkat det vid sista riksdagen beslutade lånets användande för hypotheksföreningar, kan jag ej annat än med tillfredsställelse se denna princip antagen af Regeringen uti den nu ifrågavar. K. propos:n. I frågan härom är jag förekommen af Frih. af Nordin och Gr, Frölich, som grundligt vederlagt Utsk:s betänk.; men här hafva några satser blifvit framställda, som fordra ett beriktigande. En talare, ehuru icke ung, har sagt sig icke kunna minnas, att en utvidgning af rörel - secapitalet gjort landet godt. Må han tillåta mig, som är äldre, påminna om vårt jordbruks ställning före riksg:ssedlarnas tillkomst. Jemnför jag denna ställning med tillståndet efteråt, så kan jag vittna, att det varit denna tillökning i rörelsecapitaiet, som i betydlig mån bidragit till odlandet af våra falt. Samme talare haräfven anslagit R. o. Adis känslosträngar, isynnerhet den af hedern, och ehuru han redan i denna del blifvit besvarad af en annan talare, anhåller jag att få något fasta mig härvid. Vi veta alla, att vid sista riksdagen fick realisationen biträde af jordbruksinteresset, och hvarföre? Jo, emedan man dervid fästade löftet om lån. Nu anser man i allmänhet ordhållighet äfven vara påkallad af hedern, och ehuru jag ej vill såra någon och således ej heller vill påminna om löftets återkallande vid denna riksdag, torde jag dock få erinra, att sedan man icke nämnt något om hederns fordringar, då löftet upphäfdes, synes det mindre lämpligt att komma fram dermed, då här endast är fråga om att rätta ett be gånget misstag.
Jag har begärt ordet, icke för att med Hr Nordenfelt tvista om ett öre, utan för att fästa uppmärksamheten derpå, att Hr Nordenfelt sjelf genom sin framställning ådagalagt, att det icke är förenadt med någon olägenhet alt bestämma ifrågavarande afgift till 24 öre, ty om jag sänder en pålitlig person med brefvet till postkontoret och lemnar honom 25 öre, så torde han svårligen hafva så svaga krafter, att han icke orkar hära hem det öre, som lemnäs honom tillbaka. Den fördelen att man skall kunna belägga brefvet med två frimärken, anser jag dock icke mycket värd, vid det förhållande att man i alla händelser måste sända en pålitlig person till postkontoret för att utbekomma qvitto Jag yrkar bifall till Utskds förslag. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till 374 Den 10 Mars. Utsk:ts hemställan oförändrad och dels bifall till densamma med förändring af summan 24 öre till 25 öre, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad, hvartill svarades ja. fjtsk:ts hemställan medlerst å sid. 4. Hr Liljenstolpe: Då jag lyckats få algiften lör sluten rekommendation nedsatt till 24 öre, är jag derför mycket tacksam; men jag får bekänna, att jag ännu mera skulle önskat att vinna bifall till min motion om borttagande af registrering af bref. I min tanke är föreskriften om registrering rent ut sagdt origtig, enär den lätt leder till lagöfverträdelser. Man narrar derigenom brefskrifvaren att betala 12 öre i registreringsafgift, i den förhoppning att brefvet rigtigt skall komma adressaten till banda; men det enda ändamål, lian derigenom vinner, är att han är säker om, att brefvet framkommit till det postkontor, derifrån det afgår. Nu kan det lätt hända att en mindre ärlig person infinner sig på postkontoret och studerar kartan samt deraf inhemtar, att åtskilliga registrerade bref anländt, äfvensom till hvem de äro adresserade.
En grym tartar har för hennes fötter nedlagt sitt pilkoger, alla skynda att helsa henne, sjelfva himlen har nu så länge ösregnat på jorden af afundsjuka att ej få taga henne upp till sig. Kan någon dyrka dig tillräckligt, skämtar skalden, »Sedan från så fjerran länder Den så stolta Persian Kom att kyssa dina händer, Tartarn ock från Astrakan.» Stycket hann ej skrifvas till slut. Det är påtagligen en maskrad våreller höst-tiden, der åtskilliga kostymer från främmande land förekommo, och der det fanns en balens drottning. Det dåvarande Stockholm, som saknade modeoch resebeskrifningar, behöfde derföre ej fantisera ihop en utländsk drägt; man kunde se den på gatan. Ty sommaren 1666 uppehöllo sig här utskickade från furst Lubomirski i Polen, hvaribland sannolikt funnos tartarer. Det låg således nära till hands att efteråt maskera sig till en sådan. Så se vi Lucidor skämta eller sucka bland unga flickor. När vi dertill besinna att hans poesi understöddes af röstresurser han brukade sjelf sjunga sina visor, och flera af dem äro så sångbara, att de ej kunna fullt uppskattas utan ackompanjemang och att han förstod att skapa egna melodier, kanske äfven föredraga dem på fiol eller annat instrument, kunna vi ej tvifla på, att han varit angenäm för fruntimmerna, äfven om den romantiska historien om Magdalena måste öfvergifvas. Men ändå har han knappt i längden kunnat bibehålla sig i deras ynnest och sällskap; och här träffa vi en svag sida af hans lefnadssätt. Hans umgängeston smakade för mycket af värdshuslifvet, och hans dristighet lät detta allt för väl märkas för att ett högbildadt hem skulle velat öppna för honom sin dörr. Han är medveten derom och uttalar detta en gång naivt nog: »jag har en stor trut, och om man mig höfvisk finner, så är det rätt en slump»; men han brydde sig icke om att rätta sig. Derföre har han känt qvinnan genom de poetiska fiktionernas och det flyktiga gatulifvets synglas; och sålunda kom han att sakna den tyngdpunkt, som aktningen för henne gifver, då han hejdlöst kastade sig ut i lifvet.
Sedan Hans Excellence Herr HofCancelle. ren blifvit pä vanligt vis utbeledsagad, anslogs ofvannämnde Voteringsproposition, samt upplästes 5 3 §- i Riksdagsordningen och 43 §. i Riddarhusordningen; hvarefter voteringen börjades klockan ett qvart till 1 eftermiddagen, och befunnos efter voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 70. I följd hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att de a£ Bevillningsutskottet föreslagne minimi-tabeller hade blifvit af Ridderskapet och Adeln bir fallne, ^76 Den 22 Junii e. m, Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. 2 eftermiddagen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim, Måndagen den 22 Junii, Plenum klockan 5 eftermiddagen^ Upplästes och remitterades till Lagutskottet Kongl. Maj;ts i förmiddag ankomne Nådiga skrifvelse till Riksens Ständer af den 18 den. nes, angående Dess Nådiga proposition den 21 sistlidne Maji om en Lag, i afseende på vid»“ tagande anstalter för att anhålla och tilltala sådane personer, hvilka begå förbrytelser j ett af de förenade Riken Sverige och Norrige, samt derefter afvika till det andra.
Porfyrios berättar om sin mästare Plotinos, att denne har fyra gånger, i hänförelsens tillstånd, skådat ur-enheten, den ende och sanne Guden. Detta skedde på hans ålderdom emot slutet av en levnad, vars hela traktan var själens rening och idéernas värld. Jag föreställer mig, att vad Plotinos uppnådde genom att sänka sin ande i det begreppsoch formlösas hav, det ägde Josefs son mer av naturen, och såsom något stadigvarande, så att han kunde vandra bland människorna och verka i det yttre, utan att hans skådning i det gudomliga vart grumlad. Vad han ägde i högsta mån, det äga vi alla, åtminstone till möjligheten, i en lägre. Lotosblomman synes gunga fritt på vågen, men hennes stängel ringlar genom djupet och är rotfast i dess botten. Så svävar människoanden med begränsad frihet på världsflodens yta, och hans förnuft är som blomsterkalken, vilken öppnar sig för solen och vänder sig efter henne, men han är med tvenne rötter, känslan och fantasien, rotfast i världsanden Apollon, eller vad man vill kalla honom. Genom dem intränger Gud oss; genom dem, som genom ett språkrör, talar han i våra själar och låter sig förnimma i många former: som samvetets röst, som konstnärens ingivelse, som aning och profetia. Att grunden till dessa förnimmelser ej är i den enskilda människan själv, utan är en allmän och gemensam, nämligen Gud i sin uppenbarelse som världsande, det skönjes därav att grunddragen i samvetets lag äro hos alla folk och människor desamma, och att konstens verk, ehuru i olika fullkomlighet och från olika sidor, spegla samma idé. Då Krysanteus tystnade, och den gamle Herakleon, som småleende lyssnat, ej syntes benägen att genmäla något, tog Hermione blygsamt ordet och sade: - Det röjer sig ock av den himmelska värme, som sprider sig i själen, när hon fattas av något skönt, sant och gott. Men olikheterna kunna förklaras av människornas olika själsanlag. Två blommor, som växa bredvid varandra i samma jordmån och ur honom hämta samma näring, omarbeta henne till enlighet med deras egna, sinsemellan olika naturer och avyttra henne såsom ljuva, men sinsemellan skiljaktiga vällukter. Är det ej så, min fader?
Utom gifterne och den myckenhet vidriga och oangenäma medel, man trott sig böra använda för att vinna helsa, förkastar hydropathien, såsom öfverflödigt och onödigt, alla blodtömningar, der icke naturens egen läkekraft bringar sig sjelf dertill, och der icke knifven måste anlitas, och i hvilket fall vattnet, både såsom förberedande och efterföljande operationen, lemnat de bästa resultater. Den förkastar vidare helt och hållet vaccinen, såsom en onaturlig, artificiel sjukdomssmitta, inympad på menskligheten, så mycket mera förderflig, som vaccineringen, ehuru minst sagdt — barbarisk, hos oss blifvit lag, och hvarigenom de mångartade sjukdomsämnen, den medför, blifva till en allmän sjuklighet för slägtet. Hydropathien, så mäktig i egenskap af kurativ, är tillika den naturligaste och mest lämpliga att använda som preservativ, och hafva fördelarne af hydropathien, använd såsom sådan, framförallt visat sig hafva företräde vid de mest elakartade farsoter på en sed - Den 23 November e. m. 363 nara tid, för att icke nämna de lyckliga resultater, denna läkekonst åstadkommit såsom kurativ, under samma farsoter, oell detta ofta i de mest fövtviflade sjukdomsfall. Tusenden hafva, genom användande af denna läkekonst, bevarat sin helsa, och der den genom skadliga inflytelser blifvit bruten, återvunnit sin förra kraft, och der, hvarest medikaments-förgiftningen åstadkommit en ytterligare tyngd på den lidande sjuklingens börda, har vattenläkekonsten visat sig mäktig att utdrifva håde denna och sjukdomen, samt sålunda återstäldt till en gagnande verksamhet personer af största inflytande för menskligheten, och hvad dertill är, lärt dem inse och högt upskatta naturmedicinen, hvars djupaste pulsåder till helsa är vattnet. Då man talar om naturmedicin, så är det kändt, huru hvarje kurmethod vill tillegna sig detta namn.
Ridderskapet och Adeln har, medelst Protocolls-Utdrag af den 11 dennes, till Statssamt Bevillnings-Utskotten remitterat ett af Friherre Anders Cederström samma dag ingifvet Memorial, innehållande förslag till ett förbättradt sätt till Bevillnings utgörande; uti hvilket För, slag Friherre Henning Wrangel , genom särskildt yttrande den 22 derpå följande, sorn till dessa tvänne Utskott blifvit förvist. äfven instämt. — Och som detta ämne endast rörer grunderna för Bevill ningens utgörande, samt följaktligen icke tillhör Stats.Utskottets befattning; så får Utskottet vördsammeligen hemställa, om icke Friherre Cederströrns ofvannämnde Dictamen. tillika mpd Friherre Wrangels yttrande, må till Bevilinings Utskottet öfverlemnas, för att af detta Utskott allena handhafvas. Stockholm den 26 Maj 1815. På Högloft. Ridderskapets På Högvörd. Prest? och Adelns Uedam. Ståndets Uedam. vägnar vägnar Carl de Géer. Gust. Murray. På Vallöf]. BorgarePå Hederv. Bonde Ståndets Ledam. Ståndets Ledam, vägnar vägnar C. F. Landberg. And. Sandstén. C. Sylvan. Uppläst Den 2 9 Maj. 491 Uppläst hos tfamteliga Riks-Stånden den 29 Maj. Riksens Huglofl. Ständers Stats-Ut skotts Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Riksens Hoglofl. Ständer af d. 5 April, angående det åt Wester-samt Norrbottens Läns Invånare meddelade Lån. Riksens Hoglofl. Ständer hafva behagat till deras Sfats-Utskott remittera Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition af den 5 sistlidne April, hvaruti Kongl. Majit i nåder täcks yttra, hurusom till Kongl. Majit Riksdags-Fuli mägtige ifrån Westeroch Norrbottens Län inkommit med underdånig anhållan otn Kongl.
De, som hafva antagit tjenst å koopvaerdiefartyg, äro, under den tid verklig sjötjenst äger rum, befriade från beväringspligtens fullgörande, men tillhöra, då detta ej är fallet, flottans beväringsmanskap. För att som frivillig ingå i stammens stridande del, fordras: att vara emellan 18 och 30 år; äga god kroppsbyggnad; vara utan lyten, fel eller bräckligheter, samt ej under 5 fot och 7 tum lång. För inträde i stammens icke stridande del, gäller enahanda föreskrifter som i föreg:de äro anförda; för antagandet af handtverkare fordras dessutom, att de äga erforderlig kännedom i det yrke, hvaruti de skola användas. Frivillige vid stammens stridande del, antagas af vederbör, kompani-chefer; vid stammens icke stridande del, antages hvar och en af detalj-befälhafvaren. Såväl för den ena, som andra erfordras brigadchefens approbation, med derå följande stadfästelse af generalmönsterherren. Den 11 Mars f. m. 155 Tjenstetiden för frivillige utgör 6 år, alltid räknade från d. 1 Augusti. För beväringspligtens fullgörande gälla följande föreskrifter: l:o I April månad verkställes årligen, på redan anbefaldt sätt, inskrifningsoch approbations-mönstringar med alla de ynglingar, som äro pligtige alt under året ingå bland allmänna beväringsmanskapet. 2:o Vid dessa mönstringar, som verkställas af landsh. i länet eller dess ombud, biträdd af provincial-läkaren, äro närvar., oberäknadt chefen eller cheferne för den eller de brigader, hvilka manskapet skola tillhöra, ett till chefens biträde nödigt antal öfveroch under-befäl. 3:o Af de vid mönstringen approberade ynglingar uttagas, i de distrikter der linie-kavalleriet rekryterar, först så stort antal, som för nämnde vapens rekrytering erfordras, och hvarvid synnerligt afseende bör fästas vid dem, som redan kunna rida, och äro' bekanta med hästens skötsel.
I följe häraf få Riksens Ständer härmed till Den 7 Augusti 369 till Eders Kongl. Maj.t i underdånighet öfvert lemna: Riksens Ständers Förslag till en förnyad förordning angående Stämplade Pappers afgiften. Riksens Ständers stadgande om husbeliofsbränvinsbränningen i Riket, samt de algifter för densamma böra utgöras: samt Svea Rikes otänders Bevillning för år 1816 och de påföljande åren intill slutet afår 1820, så Tida ej inom denna tid Urtima Riksdag infaller: gjord och samtyckt vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 9 Augusti 1815. Ri ksens Ständer få i anledning häraf hos Eders Kongl. Majit i underdånighet anmäla följande: I anseende till Chartse - Sigillatar-afgiftenJ är ingen hufvudsaklig ändring vidtagen, några få obetydliga rättelser i 1812 års författning undantagne. Deribland kunna nämnas 1:0 nedsättningen å penninge-löntagares Fullmagter, lys-* ningssedlar m. m. dylikt ifrån 9 till 6 procent. 2:0 Ater införandet af Beläggnings-Chartor å | ark, hvarigenom de 600,000 stycken sådana Cliartor, som finnas i behåll, kunna komma ätt nyttjas, och Chartte-Sigillatte pappers behofvet såmedelst mindskas. 3:0 Att Landt-*Rentrnästarne blifvit tillagd en procent af inflytande Chartte Si gil*. Gue Ridel N:o 47* 48* " 37» ben 7 'Augusti SigillatEE medlen; samt 4:0 att Chartse-Sigillat* provisionen blifvit eftet behofvet jemkad och f«rhöjd. jPost-Taxan för Inrikes Brefvexlingen är oförändrad bibehållen.
Anmärkningar, om Kammar-Rättens rättighet att dem fullfölja, Äterremiss i ämnet Kongl. Proposition CO ia > - ts al D 0 K Ki n rt* 73 « C* « ce O PtT: ° 5 ST prrV 1 Riks-Ståndens Beslut. Undcrd. Skrifvelse. tö jfg ci-CfQ l» i N:o N:o Ridd. 0. A. Prestestånd. BorgareSt. Bondestånd. j 1 A. Anordning utom Stat, under 4:(Jc Hufvud-Titelli, angående på Banken till Stats-anslag oell allmänna be hof, beloppet deraf » Anordningar, dels ärliga oell dels tillfälliga, af Bankens omkostnads-räkning . — af ersättning för ljus till Banco-Staten, Banco-' Disconten och Låne-Contoiren . Ansvarighets-Lagarna för Bancooch Riksgälds-fullmäktige, angående ... — Lag för Domare eller Befallningshafvande, som later någor till bekännelse pinas Anslag till Doms lifgifvande i Under-Rätt angående Arbete, om skyldighet att i brist af annan tillgäng, dermed aftjena sin skuld . ArbetareGrofve, om befrielse från Bevillnings-afgift fördem ArbetsComincndcringar, om deras upphörande Återremiss .. Arbets-hus, i Länen, om inrättandet af - Aterremiss i ämnet . — •— Fonden angående . — —• Medlen, Allmänna angående . Aterremiss i detta ämne Archiv, Rikets-Ständers, om inrättande af ett sådant — Aterremiss i ämnet Archivieller mindre Banco-huset, om dess förfallna skick ArJvinge, inländsk, hvars vistelse-ort är okänd, angående ändring i i5 Gap. 5 J. Ärfda-Balken (Se Inländsk) Arfsrätt, lika för båda könen, angående Aterremiss .. Arf-Furstarne, tillökning i Kron-Prinscns Hofhållnings-summa, för dem
I afseende på den förra var undersökning redan för flera år tillbaka gjord om möjligheten alt verkställa arbetet, och hvad kostnad dertill skulle erfordras. Men då företaget skulle verkställas, har ny undersökning mast ske i afseende på vattnets möjligen förändrade lopp, dagsverksprisets stegring m. ra., dertill K. M. föll. år beviljade 1000 r:dr. Deremot kunde icke erhållas några medel lill anställande af dylik undersökning vid Eman, utan hafva strandägarne sjelf ve bekostat detta företag, hvartill åtgått öfver 1800 r:dr. Denna undersökning är likväl ofullständig, hvarföre ortens innevånare hos Konungens Bef:h:de gjort anhållan om förordnande af undersökning, af den s. k. Lillån, eller Wirserums-grenen Den ag FcLrunri f. m. af det större vattendraget, hvilken under förI. år icke medhanns. — Samma förhållande skall säkerligen inträffa på många andra ställen. Hvarföre skulle nu R. o. Ad. eller de öfriga Stånden vilja till den grad hålla sig vid formen i detta fall, att man skadade dem man ville gagna ? Jag får ånyo erinra derom, att ingen arbetsplan kan uppgöras, förrän man vet om och huru mycket penningar, sorn blifva att fördela, pä sätt vederbör. embetsverk anse tjenlig!, eller finna behörigt efter de särskilda menigheternas företräden till bidragens erhållande. På dessa skäl förnyar jag min anhållan om återremiss af betänk. Det kostar vida mindre om R. o. Ad. tillåter återremiss, än om vi här förspilla liden med tvister derom. Frih. Sprengtporten: Den siste värde talarens yttrande föranleder mig alt meddela en upplysning om ett förhållande, som tvifvelsutan undfallit honom, nemi. att StatsUtsk. - äfven ansett för en pligt att icke åsidosätta R. Sits beslut vid förra riksdagen, enligt hvilket 5o,ooo r;dr till befrämjande af vattencommunicntioner och andra allmänna arbeten öfve riem nades till K.
Riksdag s-or d n ingen. § 36. 5 mom. (nytt moment). S, 2, 3, 4 momenterna utan ändring. 14 Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 19- 0:0 Finner sä sammansatt Utskott, som i 43 § sägs, sig förstärkning behöfva; dä skola dertill af hvarje utaf de uti det sammansatta ingående Utskotten ytterligare tvenne ledamöter af hvart ständ utses. Riks dags-ordningen § 45. Varder ärende af något Riksstånd till flere Utskott remittcradt, eller anser ett Utskott nödigt att, till öfverläggning om något ärende af vigt, med annat eller andra Utskott sammanträda; då skola frän hvartdera af de Utskott, som till gemensam öfverläggning sammankomma böra, tvä ledamöter af hvarje stånd dertill utses. Finnes förstärkning nödig, förhälles sä sorn i 5 morn. 36 § sagdt är. Sålunda sammansatt Utskott ege rätt betänkande i frågan till Rikets Ständer afgifva, utan att Utskottens öfriga ledamöter deri taga del. Finner Banko-Utskottet sammanträde rum. Detta förslag kommer dock att förfalla, derest å nästa riksdag Kongl. Maj:ts Nådiga förslag till ny Riksdags-ordning m. m. blifver antaget. Stockholm den 15 Juni 1848. Memorial lill Rikets Stander, med förslag till närmare bestämning af liden för motioners afgifvande. Fnligt 50 § R. O. är tiden för motioners väckande nu i allmänhet bestämd till en månad sedan Konungens proposition om statsverkets tillstånd och behof blifvit till Rikets Ständer afgifven. På grund af 26 och 27 §§ R. O. kan åter denna propösition, under lagtima riksdag, afiemnas inom fjorton dagar, och då urtima riksdag dr sammankallad, inom en månad från den dag, då riksdagen af Konungen å rikssalen öppnades.