Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle tro, att samma skäl kunna anföras mot förändring i alla slags rättigheter och privilegier, tillkomna genom K. resolutioner, och det utgör således icke något gilltigt skäl, — helst det icke är sannolikt, att de personer, som hafva fördel af ett monopolium, skola underlåta att i hvarje dylikt fall så mycket som möjligt förskaffa sig hos Regeringen bekräftelse på besittnings-rotten deraf, — hvarigenom rättelse aldrig skulle kunna vinnas i några monopolier, så framt det skulle gälla såsom hinder mot deras upphäfvande. Jag tror likväl icke, att tillvaron af vissa resolutioner hindrar Ständerna att egna sin uppmärksamhet åt ett mål, som är af den märkvärdighet, som det ifrågavar. Det har så väl genom de handlingar, som till Utsk. blifvit ingifna, som under discussionerna härom i de andra Stånden, dem jag åhört, blifvit ådagalagdt, icke blott att det ifrågavar. Hemförare-båtgillet i Götheborg är privilegieradt för transporterande af de varor, sorn i Götheborgs hamn inkomma, med uteslutande af andra dylika gillen, utan delta privilegium går t. o. m. derhän, att det är förbjudet för stadens egna handlande, att i egen farkost transportera sina egna varor från eget fartyg till egna magaziner. Detta tror jag i sanning går för långt utöfver hvad Den 3 Juni f. Ih. 35 hvad som är öfverensstämmande med den naturliga rättvisan i ett lagbundet samhälle. Jag tager mig friheten fråga hvar och en, hvad man skulle säga derom, ifall en författning utfärdades, som ålade den, hvilken önskade betjena sig af hästar och vagn för att transportera sig inom hufvudstaden, att i sådant fall ovillkorligen vända sig till åkareeller hyrkusk-societeterna härstädes, med förbud att begagna sig af möjligen ägande eget equipage? Jemförelse!) kan visserligen synas något öfverdrifven, men i principen är den likväl fullt adseqvat.
Finner Utskottet af dess2 Protoeoll, att någon Siats-Minister, StatsRåd, llof-Canzleren, Stals-Secreterare eller annan Ledamot af Stats-Rådet, eller den Embetsman, som i Commando-mål Konungen råd gifvit. uppenbarligen handlat emot denna Regerings-Forms tydliga föreskrift, eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf, och af andra Rikets gällande Lagar, eller underlåtit att göra föreställningar emot sådana öfverträdelse!’, eller dem vållat och befrämjat genom uppsåtlig! fördöljande af någon upplysning, då äge Conslilutions-Ulskollet ali ställa en sådan under tilltal af Jusliliae-Ombudsmannen inför Riks-Rätten, hvaruti, istället för Stats-Råd, fyra de äldste Jusiitiae-Råd, tvänne af Frälse och lvänne af Ofrälse Stånd, i dessa fall komma alt säte laga, och gånge härmed som i loi och 102 §§. om tilltal emot Högsta Domstolen föreskrifyes. Då Slats-Rådels Ledamöter eller Konungens Rådgifvare i ComTnando-mål finnas hafva, på sätt ofvan berördt är, gjort sig lill ansvar skyldige, döme dem Riks-Rätten efter allmän Lag och den serskilda Författning, som lill bestämmande af sådant ansvar utaf Konungen och Riksens Ständer fastställd varder.
KammarRätten, som Herrar Fullmäktige i RiksgäldsContoret blifvit hörde öfver ifrågavarande underd. ansökning; och hade K. KammarRätten, uti dess underd. Utlåtande, anfört, att, i afseende på de uti underd. ansökningen framstäldte skäl, K. KammarRätten ansett Sökanderne icke hafva saknat anledning till deras underd. anhållan, att från utbetalningen af de ådömde medlen utaf Nåd vinna befrielse; men då af handlin - Stats-Utskoltets garnc upplystes, att dessa medel utgöra Bevillning, K. KammarRätten funnit betänkligt, att den sökte eftergiften i underdrhet tillstyrka. Uti Herrar Fullmäktiges i RiksgäldsCcmtoret underd. Utlåtande hade åter blifvit andraget, hurusom lili R. St:rs för RiksgäldsContoret utfärdade Reglemente, det är Fullmäktige uttryckligen förbjudet, att, genom underd. tillstyrkande, bereda bifall till sådant, som på något sätt skulle leda till inskränkning af R. St:rs rättighet, att sjelfve om RiksgäldsVerket förordna. Och då Allmänna Bevillningen är åt RiksgäldsContoret anslagen, samt R. St;r förthy allena tillkommer att efterskänka den Bevillning, som i laga ordning är till betalande fastställd eller ådömd, Fullmäktige icke kunde vara lillständigt att ingå uti någon granskning af de, till stöd för den underd, ansökningen, åberopade skäl och omständigheter.
St. äro, så väl i detta fall, sorn derest Utskrs hemställan godkännes, oförhindrade alt göra sådan anmälan, som i nästföljande § omtalas. I dessa frågor gälle 3 Stånds beslut; och då två Stånd stanna emot två, deras mening, enligt hvilken åtal eller anmälan icke skall äga rum. Dock må, i det fall alt två Stånd ansett åtal böra ske, den, emot hvilken åtalet varit i fråga, hos Coust Utsk. kunna sådant äska, och vare Utsk. då pligligt alt detsamma till Riksrätten förvisa.” Den fjerde meningen vore, att framför a.alra inom. i Utskrs förslag borde sällas ordet den, så att 1110m. finge följande lydelse: ”Den Riksrätt, hvarom” o. s v. Hr Landtm, ville 1111 först framställa den propus., sorn afsåge, alt ingen förändring i 106 §m skulle äga rum, hemställande alltså om R. o. Ad. behagade såsom sin gemensamma lanke förklara den aninäikn. alt ehn föreslagna förändringen af 106 §:n Reg.- F:n icke ;ir behöflig. Ropades starka ja, blandade med några nej. Ilr Frih. o. Landtm, förklarade, det lian trott sig finna all ja öfverröstat nej. Till pröfning företogs Const.Utskrs den >4 och 18 sisth Nov. på bordet lagda mein. N:o 61, med förslag 0111 tillägg till Reg.F:ns 87 § och Riksd.Ordnts 33 §. På begäran af Hr von Hartmansdorff upplästes den reservation emot della betänk., som Gr. Spens afgifvit. Hr von Hartmansdorff, Au g.: På de grunder, som al Gr. Spens blifvit utvecklade, och i hvilka Frill. Tersmeden samt Biskop Holmström instämt, anser jag detta förslag vara olämpligt. Jag hemställer alltså vördsamt, alt en sådan mening måtte blifva den gemensamma tanke, hvarmed Ståndet återremitterar betänk, till Coust.Utskottet. 8 11. 9 GG Den a December f. m.
Händerna, med näsduken emellan, höll hon i knät, sjaletten satt löst på hufvudet, öfverkroppen vaggade fram och tillbaka och ögonen stodo fulla med tårar. – Håhåjaja, Karl Johan, sade mor Lena än en gång, och nu började tårarna verkligen att rinna. Karl Johan lade undan segelgarnsbundten, och lutande sig fram öfver disken, betraktade han modern med uppspärrade ögon, som om han hade sett en syn. Det var absolut, som om han kunnat drömma sig tillbaka i tiden, och han tyckte nästan, det var besynnerligt, att han själf stod bakom disken och inte med mössan i hand bredvid moderns knän. En besynnerlig känsla rörde sig inom honom. Det var som att läsa en bok, där man är nyfiken på upplösningen. Det var nästan roligt, och med intresse väntade Karl Johan på, hvad som skulle komma. Mor Lena torkade sina tårar med näsduken, och när hon det hade gjort, tog hon fram rösten, så att den klart och tydligt hördes mellan snyftningarna. – Det är inte godt för en gammal människa, började hon. Och så kom hela historien. Skogen, där hon inte fick hugga ved, holmen, där det knappt växte mer än ett par kappar potatis, fisken, som hon inte orkade ta upp ur sjön, därför att hon var ensam och gammal, och kon, som hon aldrig hade haft råd att köpa sig. Karl Johan stirrade på henne hela tiden. Öfver henne hängde ett hamptåg och ett par spadar, bakom henne reste sig en hel hög af tyger, som lågo på disken. Men där hon satt i skymningen och talade om hela denna historia, som han hört så många gånger förr, förekom det honom, som om det blef ett stort, fint rum rundt omkring gumman, och han själf var en rik man, som satt i en stol och hörde på. Men när gumman slutat, försvann illusionen, och med en röst, som lät torr, sade han: – I har glömt en sak, mor! I brukar altid vara sjuk i bröstet också. Mor Lena såg upp, och hennes tårar slutade att rinna. – Hvad menar du? frågade hon med en gäll röst, som var hennes vanliga. Så förstod hon, och med en rasande åtbörd gick hon fram emot disken, där Karl Johan stod.
Duvalls och herr Kröningssvärds förenämnda motioner om serskild beskattning för bruk och begagnande af vissa effekter och djur, så anser sig Utskottet likaledes, på grund af hvad emot sådan beskattning tillförene blifvit åberopadt och anfördt, böra å samma förslag afstyrka bifall. § 1- Med hänsigt lill personliga skyddsafgiften enligt l:a artikeln har uti serskilda motioner herr Doktor Sandberg hemställt, dels att persouella bevillningen efter nämnda artikel, såvida den utgår till staten, måtte helt och hållet upphöra och ersättning för den derigenom uppkommande minskning i statsinkomsten beredas genom förhöjd bevillning å enskildta banker och å den större fastighetsförmögenheten, dels ock alt, då en sådan befrielse från personel bevillning blifvit föreslagen endast i afsigt, att ett motsvarande be - Bevillnings-Utskottets Betänkande, N;o g. 7 lopp mätte till fattigvården utgå, borde af hvarje mantalsskrifven person, som uppnått 20 års ålder, äfvensom af gemenskapen vid armen och flottan erläggas 12 sk. banko af man och 6 sk. af qvinna lill fattigvårdsafgift. "Vidaie är uti motion af Lars Wenander från Götheborgs och Bohus län yrkadt, att, då de personella utskylderna, nemligen mantalspeuningarne, bevillningen efter Ira artikeln, folkskoleafgiften, kurhusafgiften oell fattigförs»t jnings-afgiften, alla utgå efter sius emellan i vissa fall skiljaktiga grunder, hvilket vållar inveckling och onödig vidlyftighet i räkenskaperue, till beredande af nödig förenkling af dessa måtte stadgas, att alla personella utskylder böra debiteras och utgöras af personer från fyllda 10 lill 60 års ålder, äfvensom efter sistnämnde ålder af de öfriga, sorn enligt 1 § af nu gällande bevillningsförordning äro skyldiga att bevillning efter
Herr von Arbin, Axel, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplåstes, så lydande; (Se Bilagan N:o 16.) Lades på bordet. Herr Ldwenjiröm, Johan, hade inlåmnat följande, som upplåstes: (Se Bilagan N;o 17.) Lades på bordet. Den 21 Februarii, 655 Herr Treffenberg, Curry Gabriel^ anförde skrifteligen; (Se Bilagan N.o 18.) Lades på bordet, t Friherre Rehbinder, Johan Fredric, upplåste följande; (Se Bilagan N:o 1 g.J Lades på bordet. Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplåstes, så lydande: (Se Bilagan N;o 20,) Lades på bordet. Herr Lilliestråle, Gustaf, hade inlemnat; följande, som upplåstes: (Se Bilagan N:o 21.) Lades på Bordet. 1 636 Den 21 Februarii, Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet hos HÖgloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 21 Februari 182 3. S. D. Remitterades till’ Constitutions-Utskottet, en i den form 29 §. Riksdagsordningen föreskrifter, anmäld anledning till anmärkning mot Konungens föredragande af KrigsÄrenderne. Ut supra» Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskilldes kl. en qvart till 5 eftermiddagen. r In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Måndagen den 24 Februarii. Plenum klockan 10 förmiddagen, j Öppnades Herrar Electorers lista till val af Ledamöter i Hemliga Utskottet; och befans dertill hafva blifvit utsedde: Dm 21 Februarii. 6^7 N:o 118 Grefve von Essen, Hans Henric, En af Rikets Herrar, N;o 2o5.
Jag ville blott påpeka de onödiga, tidsödande och plågsamma pianoöfningar, som eder fåfänga låter edra omusikaliskt anlagda döttrar komma till del, dem sjelfva ofta till stort men och er, mina fruar, och edra medmenniskor till föga båtnad. Dolly Roon. Bref till tant Anna. StockJwlm i januari 1888. E ina nyårsönskningar till dig och Iduns öfriga läsarinnor komma något sent, men äro derför ej mindre lifliga och uppriktiga. Må året bli godt, lugnt och fruktbringande för oss alla och föra oss ett stycke framåt i sund och välsignelsebringande utveckling! Och må vi alla vid nästa årsskifte ännu alltjemt mötas i vår Idun, lika tillfredsstälda och tacksamma för hvad hon varit för oss, som vi nu samlas kring henne i glada förhoppningar! — Se der, min speciella nyårsönskan till Iduns redan så talrika väninnekrets, Jag har tänkt, att det kunde roa dig att höra litet om ett par dramatiska arbeten, som gifvits under midvintern, och som på grund af sitt likartade grundinnehåll med fördel kunna egna sig till en inbördes jemförelse. Jag syftar på » Sanna qvinnor » af fru Anm Ch. Edgren och » Francillon » af Alex. Dumas d. y. Här erbjuder sig osökt en jemförelse mellan svensk och fransk uppfattning af samma fråga, svenskt och franskt behandlingssätt och svensk uppfattning af en moralkaka serverad i franskt format och en serverad i svensk. D u känner naturligtvis innehållet af » Sanna qvinnor » med dess grymma satir öfver männens egoism och qvinnornas svaghet — för att icke säga moraliska slapphet?
Det var en mager byting, utsvulten och gänglig — en liten gatpojke full af påhitt och odygd, men så morsk, stark och kavat. Han hette naturligt ?is Kalle. Isa trodde att. Mag icke visste det och Mag trodde det samma om Isa. Men båda visste de det. Det namnet hade trängt ända in i grefvepalatset buret af hvassa pojkröster, som ropade det högt och gällt på gatan. Kalles mamma var västsömmerska — liten, mager och torr. Symaskinens surr gick hela dagen, ja, ibland också om natten. Det måste gå — oafbrutet gå — surr ' - urr; på det lefde Kalle och hans mamma. Annars lefde Kalle » som fågel på kvist » — fritt och ledigt; i hans yttre låg också mycket af detta » fria — lediga ». Ett par byxor, som ursprungligen tillhört en fullvuxen karl; om lifvet en rem, som höll dem uppe, en tröja mycket urvuxen och mycket sliten, bar i halsen och kort i ärmarna. Sådan var Kalle och så såg han ut, där han stod i sin portgång, bredbent och » katig » med händerna stuckna ned i byxfickorna, ögonen plirande i det muntra pojkansiktet, som var fräknigt om sommaren och rödfruset om vintern. Utefter hela gatan var han den morskaste och kavataste pojken. Ingen kunde hvissla som han, jublande och skärande, med två förkylda fingrar instuckna mellan läpparna. Ingen kunde slå volt och hoppa som han. Ingen kunde hjula och gå på händerna som han. Ingen kunde finna på sådana upptåg och odygder som han, och ingen kunde slåss som han: en puff i magen, en i sidan, krokben och hvarje pojke låg i gatan. Nej, ingen i hela kvarteret var som Kalle och därför var också Kalle » gatans kung ». Det säges, att äfven under den gladaste yta finnes en mörk sorg. Äfven Kalle bar på en sorg — • en sorg, som han gömde innerst i sitt pojkhjärta — en hemlighet som ingen visste af — en hemlighet, hvilken om den yppades, ohjälpligt skulle hafva sänkt honom i de andra pojkarnes ögon.
Brsestrups vid alla tillfällen utmärkta beredvillighet, erhållit ett exemplar, hvilket såsom prof öfverlemnas till det Utsk., hvartill motionen torde remitteras — borde dessa tjenstehjonsböcker, i duodes-format af 48 sidor, med å hvarje sida tryckt paginering, inbundna i fasta permar och genomdragna med en tråd, som förseglas med autoritets sigill, Carl De Geer. Carl Bennet. U. Koskull. Georg Ulfsparre. J. A. Tornérhjelm. Fred. Boije. G. Brakel. Albert Munck. 20 Den 4 December. innehålla (.ryckt nödigt utdrag af t jeustelijonsstadgari; äfvensom priset å boken finnas utsatt å titelbladet, hvarest innehafvarens namn ° och födelseort af pastor mskrifvas. A bokens första otryckta sida antecknas personens födelse-, dop och confirmations-attest, samt vidare af husbonde, vid flyttning, enl. K. Förordningen d. 23 Nov. 1833, tjenslehjonet meddelad orlofssedel inskrifvas, jemte af vederbör. pastor utgifvet flyttningsbevis. Att, såsom i Danmark, med Ch. Sig. stämpel förse dessa böcker, tror jag mig icke böra föreslå, ehuru en betydlig inkomst derigenom skulle tillskyndas Statsverket: men detta sker, genom bokens fördyrande, pä den tjenandes bekostnad. De Danska Skudsmaalsbogerne kosta 32 sk. silfver med 20 sk. stämpel. Införandet af dessa s. k. fjenstehjonsböcker, i st. f. de nu brukliga, på lösa papper skrifna, orlofssedlar, är i sanning af större nytta, än man kanske vid första påseendet tror.
Tyg till herrkläder. Varpen: otvinnadt brunt ullgarn, väften: 2 svarta och 1 hvit ylletråd hoptvinnade. Väfdt kypert och upplagdt 4 alnar efter skålpundet. Hel stamp och klädesberedning. Frida N. N. Läkareråd. Förlofvad. Sannolikt utan betydelse. Iakttag vid dessa tillfällen stillhet så mycket som möjligt, helst stillaliggande. Som antipyrin i dos af 1 — 2 gram i några fall ger lindring, kan ni försöka detta medel, som, i motsats till de flesta smärtstillande medel, fas utan läkares recept. B. B. a). Ni bör i sommar underkasta er en grundlig behandling vid en vattenkuranstalt. b). Tag på qvällen ett oeh ett hälft gram bromnatrium. c). Det ha vi ingen anledning att tro. Paula. Fukta de kliande ställena med en lösning af 2 delar naphtol i 100 delar utspädd sprit. Skulle det onda vara skabb — något som ej utan undersökning kan afgöras — måste ni genomgå en särskild skabbkur. Agneta. Ni torde i detta fall knappast ha någon hjelp att vänta annat än genom användande af lämpliga bad (tallbarrsbad, gyttjebad, o. s. v.) och massage. Ni gör klokt i att i sommar undergå en kur vid lämplig badort. Alix. Utom de födoämnen, ni sjelf o m - nämner, bör ni undvika alla öfriga svårsmälta ss. potatis, salt mat, etc. Ni bör en tid bortåt lefva blott på löskokta ägg, mjölkmat, fisk och hvetbröd och så småningom öfvergå till förtärandet af andra lättsmälta födoämnen, t. ex. färskt kött, ej fett tillagadt. Drick morgon och afton 1 dricksglas Porlavatten. Afrifningarna äro nyttiga, och ni kan när som helst börja derined. A. Skaffa er rymliga skodon, som ej förorsaka tryck, och använd i öfrigt den behandling, som föreskrifvits Viola i n:r 9. Lida. Om ni ej blir bättre genom den behandling, som tillrådts Ina i n:r 9, bör ni vända er till specialist. Marianne. Se svar till Lilly i n:r 13. Galeotto.
Uli Nådig Proposilion lill Stats-Utskoltet af den i5 sisllidne Februari (intagen under N/o 102 i i:sta Samlingen af Bihang till RiksStåndens Prolocoll), har Kongl. Majit föreslagit Rikets Ständer att till adjunclions-arfvoden bevilja ett Extra Stats-anslag af 3.700 R:dr Banco årligen, eller j5o R:dr, svarande mot half Assessors-lön, för hvardera af de feni ledamöter, som måste adjungeras med egna extra Rotlar i Kongl. Majrts och Rikets Svea och Götha Bof-Rätler, om arbetet der, såsom hittills, skall fortgå på Fyra Divisioner, med 6 ledamöter å hvarje Division, samt att detta anslag måtte anvisas alt utgå från innevarande års början, intilldess den Stats-reglering vidtager, hvilken vid nästa Riksdag blifver beslutad} varande jemlej den Nådiga Propositionen öiverlemnade: \ i:o Kongl. Majrts och Rikets Götha Hof-Rätts underdåniga skrifvelse af den i December 1840, med anmälan, att de fyra ledamöter, som varit uti Hof-Rätten adjungerade, enligt bilagde ansökningar, i underdånighet anhållit, alt deras adjunction måtte vid sessionens slut upphöra, jemte hemställan lill Kongl. Maijts Nådiga afgörande, huru med anledning af Kongl. Maj;ts Nådiga Bref af den 26
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 21 Mars 1857. ft.o 4S>. Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adelil den 21 Mars 1837. Prcsle-Ståndet den 21 Borgare-Ståndet deri 21 Bonde-Ståndet den 21 Rikets Stunders underdåniga Skri/velse, angående ändring i föreskri/ten rörande brej-befurdring medelst lösväska. (Allin. Besvis o. Ekon.-Utsk:s Betide N:o 56). S. A. K. Rikets Ständer hafva tagit i betraktande, att, då det till samtlige Postförvaltare i Riket den 11 Maj 1832 alldina Cirkulär stadgar, att för lösväska skall af ”en korrespondent” till Postförvaltare erläggas i årligt arfvode från 4 R:dr till och med 12 R dr B:ko, allt efter brefvexlingens iner 'eller mindre betydlighet samt med afseende å väskans emottagande och alsändande en eller liera gånger i veckan, Postförvaltare således, med Bih. lill 11. St. Skrifvelse N:o 50. tillämpning häraf, eger vägra korrespondenter alt få sina bref befordrade med annans lösväska, ehuru väskans egare sådant medgifver; hvaraf aler föijer alt personer å landet icke kunna, utan mot erläggande al den med lösväskas hållande förenade, lör en mindre ' brefvexling högst kännbara afgifl, få bref sig tillsända.
För vinnande af den ändring i Kongl. Hofrättens berörda utslag, att Kronofogden måtte ådömas det strängare ansvar, som kunde finnas närmare motsvara arten af det tjenstefel, hvartill han gjort sig skyldig, anfördes hos Kongl. Majit af Justitie-Ombudsmannen underdåniga besvär; men genom utslag den 10 Mars 1857 förklarade sig Kongl. Majit i nåder finna skäl icke vara anfördt, som i Hofrättens utslag kunde verka ändring. Ett lika lydande beslut meddelades ock af Kongl. Majit den 1 October samma år öfver de underdåniga besvären i åtalet emot förbemäldeVisitatorer; hvaremot Kongl. Majit, i anledning af Landssekreterarens i Stora Kopparbergs län förda klagan i åtalet emot Konun - gens Befallningshafvande derstädes, genom utslag den 30 Mars oftanämnde år, i nåder sig yttrade: att ehuru, på sätt Hofrätten förklarat, Körsnärerne Forssell och Hejdenberg, enligt deras pass ina hafva varit berättigade att, hvardera under den tid hans pass afsåg, icke allenast bevista marknader i Riket, utan äfven, lör sina angelägenheters vårdande, besöka orter, der marknad icke hölls, samt dem följaktligen icke kunnat förvägras att, efter bevistandet af marknaden i Hedemora och i afbidan på den som i Sala förestod, resa till Orsa socken, fastän på afväg från sistnämnde stad belägen; likväl och som,— utom det Forssell och Hejdenberg, vid förhör inför Kongl. Majrt Befallningshafvande, omsider vidgått, att deras afsigt med resan till Orsa socken jemväl varit att söka underrättelse om hvad sorn blifvit afgjordt af de på Kongl. Maj:ts befallning derstädes församlade Kommitterade; åt hvilka blifvit uppdraget att ransaka angående läsare-oroligheterna i Orsa församling och till deras hammande vidtaga erforderliga åtgärder, — i afseende å Forssells och Hejdenbergs förhållande under vistandet dersammastädes blifvit upplyst, att de genast efter sin ankomst sökt gemenskap med dervarande Läsare samt, emot vederbörande
I all händelse säger det sig sjelft, att med denna tanka ingalunda kan åsyftas att vinna allt, hvad tidens behof kräfver; att fråga deremot icke är om annat, än ett supplement till den egentliga strafflagen för de fall, der dennas rättsenliga tillämpning ej kan afhjelpa behofvet, samt att derföre angelägenheten af denna lags ändamålsenliga reformerande, enligt hvad äfven i afhandlingen blifvit utsagdt, visserligen icke bestrides. Som Kongl. Maj:ts nådiga utslag, dateradt den 14 Febr. d. å. uppå mina underdåniga besvär emot f'. d. Öfverståthållare!] Herr Frih. Sprengtporten och Herr Polismästaren Bergman angående oroligheterna uti hufvudstaden i Mars månad 1848 utkommit, innan denna berättelses tryckning hunnit fullbordas; har jag ansett mig böra här genast anteckna innehållet af samma nådiga utslag, att nemligen Kongl. Ma j:t funnit skäl icke vara anförd t, som i Hofrättens öfverklagade utslag kunde verka ändring. Omvexlingen af ämnen i förevarande berättelse har synts påkalla nedan - stående förteckning öfver dess I n n e Ii å I 9. Om tryckfrihetens tillstånd sid. 1. Kongl. Maj:ts nådiga beslut i anledning af gjord hemställan om strafflagsförslagets behandling 14. Underd. hemställan angående Svea Hofrätts arkif samt derå erhållet nådigt svar . 15. D:o angående medel och effekter, som hos häktade personer anhållas 17. D;o ang. förfarandet vid ombyte af arrendatorer på kronans landtegendomar 18. D:o äng. domares jäfvighet i egenskap af vederdeloman -— D:o ang. testamentes bevakande — Allmänna anmärkningar öfver lagskipningen och dess historia efter år 1809 19. Dess beroende af Opinionsnämnden och behofvet af dennas ombildning 23. Ett annat hinder för lagskipningens fullkomning 30. Ytterligare anmärkningar till lagskipningens historia 31. En högmålsanklagelse af år 1816 35. En sådan 18 år senare 37. Ännu en af år 1838 41.