Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu deremot* 0111 någon klagar deröfver att han blifvit för högt beskattad i jemförelse med grannen, så anmärker landskamereraren eller den som skall bevaka Kronans rätt* att grannen blifvit för lågt taxerad, och då kan det hända att han får förhöjd skatt, och att det öfriga qvarstår oföi ändradt. Fortfar icke denna besvärsrätt, så har man borttagit en af möjligheterna att få dem rättvisligen beskattade, hvilka hittills blifvit det för lågt, eller såsom jag nyss nämnde, de förmögnare eller kanske äfven de tjenstemän, sorn hafva obestämd lön. Jag erinrar mig, att man i Norrige i början ansåg beskattning och taxering böra blifva så rättvisa, derföre att de förrättades af valda ombud, att ingen appell behöfdes. ålen det visade sig snart, alt man icke rätt bedömt saken. I en stad hade inan sådant undseende för en embetsman, att hans taxering ej blef högre än naltväcklarens. Det kunde kanske hända, att man linge se sådana exempel äfven här, om det Den 39 Ma j. 4o9 det ej funnes tillfälle för Kronans ombud alt klaga deröfver. — Jag måste, lika med Hr Bergenstråle, göra anmärkning dervid, alt Ulsk. undantagit dem från skyddsafgift, sorn bereda sig lill nattvardens begående. Hittills bardet varit öfligt, alt man gör det vid i5 högst 16 års ålder, beli det har skelt äfven derföre, alt man ej förr varit ansedd såsom eli laggildt tjenstehjon, än sådant varit undangjord!. Om nu den författning skulle vidtagas, som Utsk. föreslagit, så skulle denna sporre att icke försumma sig borttagas. Det kunde hända, att någon funne de 24 eller 12 skina af sådan betydenhet, att han, till förevändning att slippa betala dem, uppgåfve, att han flera år läst, och att det icke vore hans fel ulan prestens, att han icke blefve godkänd, emedan denna vore för sträng.
Om man nu icke vill antaga, alt allt detta gått orätt till, blir man t vungen afl erkänna, att skattetalet är och blir den rättaste grund för loteringen, och ehuruväl äfven derigenom kan uppkomma olikheter, i synnerhet i afseende på de hemman, som för längrelid tillbaka blifvit afvittrade, men dessa olikheter blifva både färre och mindre än om taxeringsvärdet skall tagastill grund; dessutom föranleda dessa olikheter icke så mycket till missnöje, emedan det ligger i allmänna opinionen, att livar och en bör draga, allmänna bördor i förhållande till innehafvande hemman eller skattetal, hvilket också alltid tjenar till grund vid egodelningar, och det så mycket hellre nu?. 4» Statssamt Öccemomie-Utskotifns ■BetanTiande 1F;o sg. sora livar ecb -en vid afvid ringen erhållit egor i förhållande till skaltefalet, eller ook förmedling i förhållande till egorne. Öm skattetalet tnges till grund, så är det sjelfva jorden sora blir roterad, men om taxeringsvärdet skall dertill tågås, så blir det mera arbetet sora kommer alt roteras, och jag anser det fiör obilligt oell orättvist, att den arbetsam mäste, som mest förbättrat sitt bemma», till belöning derföre, skall få den tyngsta rotering, och tvärtom, den sem mest vanbrukat sitt hemman, skall få den lättaste; genom ett sådant sätt alt beskatta arbete, driipes ali odlingshog. Uti Kongl. Majlis Nådiga Skrifvelse af den v.g sisllidne Februarii, angående rotering i Jemtland, bär Kongl. Majit i Nåder yttrat, alt de i Jemtland uppkommande nya hemman skola, efter frihetsårens förlopp, efter band oka den gamla roteringen med nya numer.
Afdelningens ofvan intagna utlåtande i fråga om stängsel-vitsordets upphörande. af Herr G. J. Sienberg, som hufvudsakligen instämt med Herr Hasselrot; samt af Riksdagsfullmäktigen Peter Jönsson från Jönköpings län, emot betänkandets sjunde punkt. STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1S54. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 25. i »:© 25. Ank. till Bxp.-Utsk. den 5 Sept. 1854, kl. 7 e. m, % ' '» Betänkande, i anledning af väckt motion om meddelande af lagfart och fasta å åboers besittnings-rätt till de under bruk skatteköpta hemman, m. m.
Till afhjelpande af detta behof hade visserligen stadens gamla folkskolehus blifvit inköpt, men denna af resvirke med enkla trädväggar och sågspånsfyllning, uppförda, för flera år tillbaka såsom folkskolehus utdömda byggnad, för hvilken köpesumman, jemte kostnaderne för dess förändrade inredning, belöpt sig till endast 1,500 R:dr, kunde icke på ett tillfredsställande sätt och dessutom blott för den närmaste framtiden motsvara tidens fordringar på en lämplig undervisningslokal; och då härtill komme, att jemväl läroverkets öfrige byggnader, nemligen tvänne trädbus, som, jemte förberörda lokal, begagnades för undervisningen, vore i flera hänseenden för ändamålet otjenliga, måste ovilkorligen ett nytt skolhus uppföras, derest läroverket, som besöktes af ett ganska talrikt, och synnerligen under sednare tiden stigande antal lärjungar, skulle kunna med väntad framgång och åsyftadt gagn fortsätta sin verksamhet och komma till full utveckling. För detta byggnadsföretag saknas emellertid nödiga medel. Stiftets byggnads-kassa, som bekostat den ofvannämnda gamla byggnadens inköpande, egde icke andra tillgångar än som vore afsedda för underhåll af redan befintliga läroverkshus, och funnes icke heller i öfrigt någon utväg för anskaffandet, utan Statens medverkan, af erforderliga medel. På grund af dessa jemte andra anförda förhållanden samt med erinran om de frikostiga bidrag, som från Statens sida under föregående riksdagar blifvit lemnade till fullbordande, förbättrande eller nybyggnad af läroverkshusen i Wexiö, Wisby, Uddevalla, Nyköping, Göteborg m. fl. mer eller mindre förmögna samhällen, hafva motionärerne föreslagit, att Rikets Ständer till uppförande af ett nytt läroverkshus i Fahlun måtte anvisa en summa af 88,000 R:dr. 30 Stats-Utskottets Utlåtande M 123 (Fortsättning).
Sedermera framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades många noj jemte några ja, och derefter propos. på afslag derå samt antagande af Hr Huss’ förslag, då svaren utföllo med många ja och åtskilliga nej; och förklarades ja nu varit öfvervägande. 21:sta punkten. Utsk:ts hemställan bifölls. 22;dra punkten. 214 Den 14 April e. m. Ilr F åhrauis, Edvard: I)å bland sednare tiders anslagsfrågor finnas få, hvilka förete så många anmärkningsvärda besynnerligheter, som de äskade anslagen till landtbruksinstitutet vid Alnarp, torde det icke räknas mig till last, om jag börjar med att draga R. o. Ad:n till minnes, hvad i denna sak vid föregående tillfällen förelupit; för att derpå bygga ett omdöme öfver frågans nuvarande ståndpunkt. Sedan det 7:de allmänna Svenska landtbruksmöte! år 1855 uttalat sig för inrättande af ett nytt landtbruksinstitut för 40 å 50 elever, hvilket institut helst ansågs böra förläggas i södra delen af riket, sedan vidare landtbruksakademien understödt samma förslag och Skånska hushållningssällskapet för sin del hemställt att det ifrågasatta institutet borde förläggas å Alnarps kungsgård, som — jeml kt Konungens Relindes intyg — dertill bade »fullt tillräcklig areal,» öfverlemnades till K. M:t af berörde Konungens Befh:de ett »i samråd med erfarne personer och med ledning så väl af förhållandena i orten som af upplysningar från Ultuna» upprättadt kostnadsförslag. Om än de i detta förslag upptagna summor af de mägtige i Sveriges rikaste provins nu förklaras hafva varit alldeles otillräckliga och orimligt låga, fördes då för tiden ett helt annat språk. Landshöfdingen i länet förklarade då, att kostnadsförslagets tillförlitlighet icke kunde sättas i fråga, såsom uppgjordt af »8 possessionaten af de skickligaste och aktningsvärdaste i Skåne,» — och något ytterligare tillskott skulle aldrig behöfvas.
Beträffande Magasinslnrättningens öfrige byggnader, derunder jemväl inbegripen den så kallade Eldqvarnen härstädes, tillstyrker Utskottet, att, med bibehållande af de byggnader, som erfordras för hushållningen med Kronans Spanmålsintrader, alla öfriga, må på förmånligaste sätt för Inrättningen försäljas. Och torde 0111 hvad R:s St:r i anledning häraf besluta underd. skrifvelse till K. M:t expedieras. Slutligen får Utskottet vördsamt anmäla att Utskottet i sammanhang med detta ämne, till pröfning förehafl en af Ordensbiskopen Hr Doctor Wallin gjord motion, att Tanto f. d. Kronobränneri, som för Verkets räkning ej erfordras och vid flera tillfällen, utan att antaglige anbud skett, ulbjudits till försäljning, måtte hyresfritt upplåtas åt Stockholms Stad för inrättande af en uppfostringsanstalt! för fattiga och af Föräldrar ej vårdade barn imellan 7 och 14 år, hvilka B etan kande n, N:s 3o6, 807. 53g nu vanligen söla vinna sitt uppehälle genom tiggande ä Hufvudstadens gator och i blist af tillsyn samt sysselsättning, uppväxa i laster och sprida osedlighet och elände. Utslottet erlänner visserligen det ädla och gagneliga i det af Motionären framställda förslag, men då i Utskottets tanka , den nu ifrågasatte local är, genom sin aflägsenhet, för ändamålet mindre tjenlig, anser Utskottet sig, i anledning af berörde motion, ej böra tillstyrka något undantag från den stadgade allmänna grunden, att nämligen Magasinslnrättningen9 återstående umbärlige byggnader må för Inrättningens räkning föryttras. Utlåtande, angrde Byggnaders afträdande åt Veterinär-Inrättningen samt Anslag af Medel till deras iståndsättande.
Brännvins-bränningen deremot, tillvägabragd med de många tillkomne ångoch konst-pannor, synes hafva fått en ökad fart, och om än den inbringar någon båtnad för fabrikanten, är den dock för menskligheten mindre gagnelig. § 4. Kammar-Vzrk. Hemmans-klyfningen är, som jag förut nämnt, i tilltagande, hvartill fortsatta reduktioner af de åtskillige herregårdar underlagde gods i sin mån jemväl bidraga. Sedan sista Femårsberättelsen afgafs, hafva /4 mantal Krono-rusthåll och 1 mantal Kronohemman blifvit köpte till skatte, men någon förmedling eller vidare förändring af hemman har icke ägt rum. Tullmjöl-qvarnarnes antal, uppgående till 329 st. med 451 par stenar, liar ökats till 359 st. med 513 par stenar. Stats-bidrag. Enligt förra Femårs-berättelsen utgjorde desse 856,171 R:dr 44 sk. 9 r:st. Banko. De uppgå nu till 855,219 R:dr 20 sk. 8 r:st. Orsaken till minskningen uppkommer deraf, att Lagmans-räntan och bevillning af arrendatorer upphört och att inantals-penningar och personella bevillningen blifvit nedsatte. Då den förmögnares egendom särskilt beskattas, anses de personela skydds-afgifter, hvilka visserligen drabba den fattige till lika belopp som den rike, icke vara obilliga, hvaremot de afdrag, som, under namn af bevillning, ske å tjenstemäns vanligen knappa löner och arfvoden, äro för dem mera tryckande. Uppbörden af krono-utskylder försiggår med mera ordentlighet och mera lättnad, så länge böter äga rum för den som åsidosätter att i behörig tid erlägga sin skatt. Bland de tyngre utskylder sorn vidlåda jordbruket, räknas vanligen tionden, i synnerhet dea som är före - 12 nåd med forslings-skyldighet, hvarigenom lösnings-priset mer än billigt stesras. o Af Jordeboks-räntan äro anslagne till boställs-, rusthållsoch augmentshemman vid Skånska Kongl. Hussaroch Dragon-regementerne:
Och denna sällwältnings - Corps wil man färena n ed cn annan Corps, hwars särstilra yrke, wigligt i crr Iand, der Fastuingar wcrkeligcn kunna tjena till söiswar, är mindre wldsiräckl kill sina färewäl, men sordrar nog djupa insigter för desi enkla förehafvande ali enwwt syfiel ärta en man — Jag menar Fortifikation, Fästtiingöbyggnads, Corpsen. Men, torde någon inwända, tvär »vidsträckta Försivaro linie om Wintern, wär midsträckta kust, dL Sjös elen är öppen, kunna ej bewaras genom Fästningar utan j förra fällt med en rörlig Arm6e och idet sednare genom cn Skärgårds-Flotta jemte Armeen; och som wi esler flere Fästningars raserande ej hajma mänga sädanc qwar, kan Fortifikation nu äfwen befatta fig med andra yrken. Jag frågor l a, i der sunda fällin tets namn, bär wäl Fältmätnings-Corpsen kedner las sär det otc Fortifikation ej har nog ämnen ntt lyfielsätka fig med? D-t wore detsamma som atl säga: C-v ll-riek behöss icke till hela Dctz antals derföre bär man reducera Infanteriet. Höglcfl. Stars Utskottet förklarar alt flera nya Fästningar behöimas till Swerigecsörswar. Om här wore rälta stället akt öswerlägga om Krigs. Wetenffapcns tillämpning för Swerrges nu »varande belägenhet, skulle man kunna staga: hwar böra dcfla Fästningar anläggas? Wid Landstigirivgsställen? — Detza äro o - 634 Den i2 December. takiga. W'd de ställen der öfryerqang kan sse om Wistiern? Således reid Gritzkehomn och Umeä; ty längre i I?o>r kan öfidergänq sse yä aila pnnkicr.
Sundel i lifstiden gjorda samlingar af egna handskrifter rörande fäderneslandets historia, språk och antiqviteter kunde för statens räkning inlösas, för att till Svenska och Vitterhets-akademierna, efter ämnenas serskilda beskaffenhet, öfverlemnas, emot en till Sundels efterlefvande enka utgående årlig pension, motsvarande den, som bordt tillkomma benne efter mannen, i fall han vid sitt, år 1829 inrälfade, frånfälle varit delegare i civilstatens pensions-inrättning; och då i afseende härå tillika förekommit, ej mindre att sistnämnda akademi, uti underd. utlåtande, afgifvet i följd af bemälda enkas ansökning rörande samma ämne, vitsordat värdet af större delen utaf dessa åt staten hembjudna samlingar, än Ock att bon, vid redan uppnådd 63 års ålder, är af sjukdom försvagad och befinner sig i serdeles tarfliga omständigheter, hafva Rikets Ständer beslutat, att kansli-rådet Sundels enka skall å allmänna indragnings-staten uppföras till åtnjutande af en årlig pension utaf två hundra femtio riksdaler, räknadt från den tid, då 316 Expeditions-UtskoUets Förslag till und. Skrifvelset IV.-o >56. den vid innevarande riksdag fastställda statsreglering vidtager, under vilkor att de af hennes aflidne man efterlemnade manuskript-samlingar till staten aflemnas. Hvilket Rikets Ständer fa lias E. K. M. i underd. anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 2 Augusti 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 29 Juli 1848. Preste-ståndet den 3i Borgare-ståndet den t Aug. — Bonde-ståndet den 2 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående stats-anslag till arméens pensions kassa. Stats-utsk. Uti., 'Nais 193 och 220, Mern. N:o 257 samt Först. Stats-utsk. Mern., N:o 270. S. A. K.
Af Herr Berg von Linde: ”Under förutsättning, alt genom den af Utskottet föreslagne undersökning kan, i afseende på större delen af ifrågavarande hemman, på ett tillfredsställande och fullständigt sätt blifva utredt och upplyst, hvilka som äro af krono-natur, eller af den beskaffenhet att kyrkorne och presterskapet dertill hafva jordegandeoch dispositionsrätt, så att någon tvist derom icke vidare ifrågakommer, instämmer jag hufvudsakligen i Betänkandet, men föreslår, till besparing af både lid och kostnader, ett sådant tillägg i den underdåniga Skriivelsen: att de stridigheter, som, efter det den ifrågasatte undersökningen för sig gått, ännu möjligen kunna återstå örn egandeoch dispositions-rätten till oftanämnde hemman, må varda öfverlemnade till afgörande af compromissarier, valde å ömse sidor.” Af Herr Möllerhjelm, som, jemte anmälan det han varit af embetsgöromål hindrad att öfvervara det fattade beslutet, reserverat sig deremot, på den grund, alt Utskottet icke behagat fästa nog afseende å de fullständiga upplysningar i ämnet, Herr Doctor Stenhammar meddelat, och hvilka i Doctorns reservation finnas upptagne. Af Bengt Gudmundsson från Hallands Län, hvilken såsom sin reservation åberopade Inkomst-Aidelningens lörslag till utlåtande, lydande sorn följer: ”Af de inom Halland belägne hemman, hvilka uti 1646 års Jordebok finnas upptagne under benämning af kyrkohemman, äro en del numera till skatte försålde, andra disponeras af Kongl. Maj:t och Kronan, för hvars räkning de sedan äldre tider blifvit bortstadde och ännu bortstädjas, andra åter äro under full frälsemannarätt ät enskilde upplålne samt en annan del slutligen under disposition af kyrkoförvallningar och presterskap, af hvilka städsel-rälten till dessa hemman utöfvats. Sistnämnde kyrkohemman äro åter åt nuvarande hemmansinnehafvare upplålne, dels på grund af kyrkornas eller presterskapets meddeldte städja, dels medelst upprättade ömsesidiga arrende-contracter.
Bancooch Lag-Ulskottens Betänkande, N'.o i. i N:o 1. Alili, lill Exp. Utsi. den ii Juli, II. 4 e. m. Betänkande, med förslag till Lag för enskilde Banker. Från Häglof], Ridderskapet och Adeln liar till Bancooch Lag-Utskotten blifvit remitterad en af Herr Stråle, Nils fVilhelm , väckt motion, innefattande förslag till Lag för enskilde Banker och HypotheksFöreningar. Motionären har dervid, bland annat, anfört, att den skillnad, som, då fråga tillförne varit ora lagstiftning för enskilde Banker, uppställts emellan Solidarisk Bank och Aclie-Bank, hade hufvudsakligen afseende på delegarnes betalnings-ansvar och icke grundfondens beskaffenhet; men, enär, uti båda dessa slags Banker, vore delegarne tillåtet att för största delen af teckningsbeloppet lemna deras egne, med Hypolhek försedda, förbindelser, och vinsten följaktligen uppkomme derigenom, att sedlar utgåfvos, utlånades och buro ränta, utan alt contante medel blifvit insatte för den del af teckningsbeloppet, sorn motsvarades af pantsatt fastighet, samt då, i begge fallen, den person, å hvilken delegares andel i Banken kunde varda ötverlåten, måste aflemna sin skuldsedel, vore icke hinder derföre, att alla, som, i dessa Banker blefvo delegare, äfven inträdde i solidarisk ansvarighet; hvaremot, om hela grunfonden insattes uti reda penningar, eiler guld och silfver, derigenom delegarne icke konime att eg a annan gemenskap med Banken, an den Actie-brefvet lemnade, och hvilken, genom detsammas öfverlåtande till annan person, upphörde, motionären ansåg solidarisk ansvarighet icke böra ega rum för andra, än Directionens Ledamöter.
Anton ställt ihop åt dig,” uppmanade Haraldson, hvilken var rädd att hans ögonsten skulle förkyla sig i nattluften och utomdess alltid kände en viss förtret, då Erika, såsom han kallade det, mästrade Gabriella. ”Nej, pappa lilla, jag slipper ju att lägga mig! Det är så roligt att se på hafvet. Ack, den som bara finge se hafsfrun eller en liten grann elfva, det vore något, det! Har pappa aldrig sett något sådant, då pappa legat ute om nätterna?” ”Åh, jag har både sett och hört något af hvardera i min dar. Men hafsmannen tycker icke om att en talar om något sådant.” ”Ja, så ska vi låta hafsmannen vara; men elfvorna, de bli visst icke stötta, om vi språka om dem. Jag mins en saga, som fiskare-Kajsa talte om för mig, då jag var liten. Den skall jag berätta; ty då jag nu sitter och ser på det klara blå vattnet, faller den mig också klart i hågen. Vill du inte höra, pappa?” ”Jo, men då!” Haraldson nickade med hufvudet; och sedan han gjort klart seglet, som han höll på med, tog han opp pipstumpen och satte sig bredvid Gabriella, hvilken mycket belåten började sin historia. ”Jo, det var i utlandet, förtäljde fiskare-Kajsa, en gång en kung, som en vacker qväll hade fått lust att gå till sin badstuga, der han ville sofva öfver natten. Han tyckte det var så ljufligt att somna och vakna vid böljornas sqvalpande, och det lilla huset var bygdt vid hafvet. Sedan han länge förnöjt sig med att lyssna på böljornas brusning, somnade han slutligen, men vaknade hastigt, vid det han hörde ett sakta och djupt suckande, liksom af en menniska. Han reste sig då upp, för han tänkte att det endast var ett spel i drömmen; men då fann han tydligt att någon huttrade och frös utanföre. Han besinnade sig ej länge, utan sprang till dörren och öppnade den. Och tänk – då satt der, midtibland skummet, som slog högt öfver trapporna, en jungfru så skön, att kungen aldrig sett hennes make.
Utsk. har för pröfningen af de särskildta företagens företräden oell måttet af de enskildes bidrag, i hvarje fråga haft ledning af vederbör, ernbetsmyndigheters och sakkunnige ingeniörers yttrande. Intet enda företag hor af Utsk. blifvit tillstyrkt, som icke till sin nytta och nödvändighet förut varit hos K. M. på detta sätt anmäldt, och Utsk. befa rar så myckel mindre att hafva inledl R. St. i några vådliga misstag, sorn Utsk. bundit skäliga villkor vid anslagens användande, och äfven hemställt, att, om något anslag kunde synas för högt tilltaget, Regeringen då måtte nedsätta detsamma. Af livad jag sålunda haft öran anföra behagade R. o. Ad. finna, att Utsk. icke så alldeles planlöst behandlat sitt ämne, sorn man velat antyda; den vidlyftiga utredningen vittnar åtminstone derom, att Utsk. rådfrågat de källor, hvarifrån upplysningar varit alt hemta. De summor, som äro tillstyrkta, uro betydliga, det är sanni , men de närma sig likväl icke beloppet af de uppoffringar, som Svenska folket gjort för dylika, kanske någon gång mindre produetiva företag, under mindre gynnsamma financiella förhållanden. I ett ögonblick, då vi se hela den odlade menskligheten betacka den jord, den trampar, med lättade communicationsanslalter, kunna vi icke heller, utan äfventyr att se våra tunga produeter uteslutna från verldsmarknaden, fortfarande belasta dem med så höga transportkostnader, som nu äger rum. Vi böra icke heller åsidosätta dessa angelägenheter och derigenom försaka ett af de vigtigaste civiIisationsmedel, som är vår tid eget. Det oaktadt erkänner äfven jag, att en Representation bör gå tillväga försigtigt och veta att lägga band på den så naturliga böjelsen att inom sitt land uppresa minnen af dess kraft och fosterlandssinne; men jag tror icke gränsen här vara öfverträdd. En Representation, som äger den lyckan att hafva nedsatt sina medborgares skatter med omkring en tolftedel eller en million, kan vara berättigad att använda deras samlade 22 H. 10 74 Don 18 Mars. öfversko t
F ö d d i Milwaukee i Nordamerika, uppväckte Lillian Sandersom redan såsom ganska ung flicka beundran genom sin sympatiska, klocklikt ljufva röst. När hon om söndagarne deltog i kyrkokören, voro alla platserna upptagna. H o n kom till Tyskland för att där fortsätta sin utbildning och åtnjöt professor Stockhausens i Frankfurt am Main vidtberömda undervisning. Bland alla sångerskor, hvilka under de senaste åren uppträdt, har knappast någon haft en jämförlig framgång med Lillian Sanderson. Hennes namn b l e f snart bekant vida utöfver Tysklands gränser, och dess rykte b l e f m e r a lysande med hvarje år. Hvarhelst hennes tournéer dragit fram, ha publikens hyllning o c h furstarnes utmärkelser följt d e m. - Drottningen af Rumänien, » Carmen S y l v a », tillhör hennes allra ifiigaste beundrarinnor, o c h konungen af Danmark har nyligen förärat henne guldmedalj för vetenskap o c h konst. Senast har hon afslutat en triumffärd genom Ryssland, kännetecknad af en sällsynt framgång. D e n n a framgång är dess högre att värdera, som konstnärinnan ej lär blända g e n o m någon ovanligt stor röst, utan fastmer g e n o m sin utomordentliga föredragningskonst. Sålunda skrifver Berlinerkritiken bland annat: » H e n n e s spelare. Mwljet är en egen skollofskoloni. Men vårdagarna flyga så fort, o c h inom kort är sommaren här. Insänden därför, ärade läsarinnor, oförtöfvadt edra bidrag till Redaktionen af Idun, Stockholm, i postanvisning eller postsparmärken (ej frimärken). V i d försändelsen bör tydligt angifvas, att densamma är afsedd för - » Iduns skollofskoloni ». 109 Ä f v e n den mest försiktige vågar släppa ut sina barn, ty nu är man ej rädd för att de ömtåliga plantorna skola förkylas. D e t är rättl U t med barnen, de behöfva luft och l e k l O c h barnskaiorna skynda, fria från allt tvång, ut till våra promenadplatser, till kyrkogårdar o c h ö p p n a, fria där sandplaner och gångar finnas att tillgå. M e n h v a d?