Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Daler för hvarje Riksdaler, och sedermera evalverade till Svenska Banco-Sedlar efter förulgångne årets medelcours på Hamburg, samt att, utan tillämpning af ovannämnda Taxa, Under-Officerare erhålla en förhöjd årlig Inqvartering af 3o Rldr,- Corporaler af 10 Rldr och Soldater af 8 R;dr Banco-Sedlar, hvilka sednare belopp likväl, genom Eder Kongl. Majlis Nådiga Resolution den 25 Julii 1-827, blifvit än ytterligare förhöjda på det sätt, att Under-Befälets och Manskapets Inq var te rings-pennin gar skola uträknas till Daler Kopparmynt, med iakttagande af en i Nåder fastställd cours af 120 Skillingar och sedermera efter det föregångne årets medelcours å nyo till Banco-Sedlar eva| Iveras. De Regementer och Corpser, som nu åtnjuta en dylik förmon, aros Kongl. Svea Lif-Garde, Kongl. Lif-Gardet till Häst,Kongl. Andra-Lif-Gardet, Kongl. Svea Artilleri-Regemente, f. d„ Kongl. Drabant-Corpsen, hvars Inqvartering utgår efter en år 1811 fastställd Taxa, Kongl. Ingenieur-Gorpsen, Kongl. Topografiska Corpsen, Kongl. General-Adjutants-Expedilionen för Ammen, Kongl, Artilleri-Staben, Kongl. Lif-Bevärings-Regimentet och Stadens Militaire-Compagnie. ■— Inspecteuren öfver Kongl. Lif-Brigaden bar äfven af Staden uppburit Inqvarteriugs-penningar; men sedan denna befattning, enligt Eder Kongl. Majus Nådiga Beslut den 3o Juni i83a upphört den * October samma år, har Inqvarterrngs-ersättningen ansetts icke vidare böra utgå till Befattningens förre innehafvare; hvarom frågan dock är underställd Eder Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning.
F r å n Hedervärda Bonde-Stakdet. S. D. Vid å nyo skedd föredragning af frågan om terminen till början af nästkommande Lagtima Riksdag, stannade Bonde-Ståndet i det beslut, att Ståndet, med förutsättning, att nu påstående Riksdag icke afslutas innan utgången af det Calender-år, räknadt ifrån den 15 Januari! l834> då Rikets nu församlade Ständer sammankommo, utsatte digen för början af nästa Lagtima Riksdag till den Januarii t84o: och ville Ståndet vördsamt och vänligen inbjuda respectiye Med-Slånden, att om denna termin med Bonde-Ståndet sig förena. S. D, Föredrogos å nyo Banco-Utskottets på bordet hvilande följande Utlåtanden: Nto 70, till svar å de inom tre Riks-Stånd gjorde anmärkningar vid, under N:o 38, framlagde förslag till Dcpartemental-indelning af Banco-Verket, samt redovisningsoch tjenstgörings-ordningen inom detta Verk; Utlåtandet N:o 73 bifölls; N:o 7/p i anledning af Herr Rosenblads motion, om förändring i fördelningen af Styrelse-åtgärdeme i Banken, och i sammansättningen af Bankens under-styrelse, bifölls; Nto 76, med förslag till sammanjemkming af Riks-Ståndens olika beslut, i anledning af Utskottets under Nto i5 afgifna Utlåtande, örn fortfarande understöd till ynglingen Silfverstolpe: voterings-propositionen godkändes; och Nto 77, i anledning af de från Bonde-Ståndet erhållne återremisser på Utskottets under Nto 66 och 6g afgifne Betänkanden; Ståndet lät bero vid Utlå tander ne, Nto 66 och 6 8» M Fröt. Ut dr. den 15 Jan. i 835. S„ D. Föredeogos å nyo Constitutions Utskottets på iordet hvilande, följande Memorial.* N:o 6g, med förslag till ändringar i 5o §. Regerings-Formen, och 3 §.
Ful/magier, konstitutorialer, öppna bref, Protokolls-utdrag m. m., hvarigenom embeten, tjenstår eller befattningar vid de Kongl. Hofven bortgilvas, skola, då dylik fullmagt m. m. första gången löses, förses med stämpel till 5 procent af lönebeloppet, men, vid ytterligare befordran, med enahanda lindring och iakttagande i öfrigt, som i alseende å fullmagter vid civila, militära och andra stater stadgas. När någon, sorn förut varit eller är i Kronans eller annan offentlig tjenst, tillägges högre namn, heder och värdighet af embete eller tjenst, förses den fullmagt eller det öppna bref, som utfärdas, med stämpel lill belopp, motsvarande 15 procent af den lön, som åtföljer dylik eller dermed jemförlig tjenst; hvarvid iakttages, hvad särskildt beträffar militärstaterna, att beräkningen alltid sker efter Skånska inlänleri-regemeiitenas normalstat. Erhåller någon karakters fullmagt i annan tjensteväg än den, hvaruti han varit eller är embelseller tjensteman, såsom t. ex. dä en militär får en civil karaktersfullmagt eller tvärtom, beräknas stämpeln till 35 procent af dithörande löneinkomst. Fullmagt, öppet bref eller Resolution på karakter för den, som ej förut varit i Kronans tjenst, förses med stämpel till ett belopp af 65 procent af löne-inkomsten för dylik eller i värdighet motsvarande tjenst. Diplomer för agenter, General-konsuler och konsuler, hvilka åtnjuta traktamente eller lön, beläggas med stämpel af 5£procent å den beställningen tillagda aflöning. Rik. lill It St. Skri fr else, iS:o i 35. R:dr öre. Fullmakt, Förordnande eller Resolution på Transport eller Byte inom samma grad och korps, äfvensom från en korps (III en annan, förses med stämpel lill enahanda belopp, som lör fullmakt å tjenst härolvan löreskrifvits, dock ej under 6 R:dr, hvilket stämpelbelopp bör erläggas, älven om genom transporten eller bytet blott lika eller ock lägre lön erhålles.
Utskits förenämnde tillstyrkan. Sédan voteringen försiggått, befunnos rösterna hafva utfallit sålunda: Ja—44. Föredrogs StatsUtsk:s d. 1 1 dennes bordlagde Utlåt. N:o 29, ä anledning af väckt fråga om anslag af allmänna medel för reparation af S:t Mariae kyrka i Sigtuna. Gr Björnstjerna, Carl Magnus: Jag medgifver visser ligen att StatsUtskottet icke saknat skäl för dess uti förevarande Utlåtande afgifne yttrande, det motionären, då han begärde anslag af allmänna medel för reparation af St. Mariae kyrka i Sigtuna, bort, fullständigare utreda de med saken sammanhang egande förhållanden, än nu varit händelsen. Hade så skett, vågar jag tro, det Utsk:t funnit frågan förtjent af mera afseende, än den tillvunnit sig. Förhållandet iir nemligen följande: Sigtuna kyrka, byggd, om jag rätt minnes, omkring 1240, iir en af de största samt, i arcbitectoniskt hänseende, en af de märkvärdigaste i vårt land. Hvar och en, som sett. den, instämmer säkerligen i denna min åsigt. Kyrkan inneslutar flera gamla grafvar, samt andra lemningar från den katholska tiden, alla högst märkvärdiga, men är derjemte beklagligen i sådant skick, att, ifall icke någon reparation derå snarligen företages, kommer den inom kort att befinna sig i samma tillstånd, som öfrige redan till ruiner förfallne kyrkor i samma stad. Till följd häraf beslöt församlingen en undersökning. En sådan verkstäldes ock af Domaren i orten. Dervid inställde sig ett ombud från Öfver-Intendents Embetet, hvilket, för kyrkans reparation, upgjorde ett kostnadsförslag, upgående till 65,000 Rdr. — Detta förslag inlemnades sedan till behörigt Consistorium, som på det ifrigaste hos K. Maj:t förordat ett statsanslag för ifrågavarande ändamål. Kongl.
Romantiken hade aningen om alla de underbara företeelser, dem fysiologien och psykologien i våra dagar utforska. Viljans och minnets sjukdomar, de hypnotiska fenomenen, det omedvetna själslifvets yttringar, brottslingens psykologi, sinnenas subjektiva fysiologi och psykologi, djurens själslif, jämfördt med människans, allt detta och otaliga andra områden för vetenskaplig forskning bilda ju underlaget till många af nutidens litterära alster. De ämnen, som romantiken i århundradets början behandlade uteslutande fantastiskt, uppsöka nutidens dekadenter ofta med ett sjukligt intresse, därför att de känna sig själfva på samma sätt sjuka. Almqvist ägde i hög grad vår tids djupa medvetande om samhörigheten mellan de kroppsliga och själsliga företeelserna, om alla de punkter, där det normala och onormala flyta öfver i hvarandra. Men det, som lockar Almqvist i den själsliga patologien, är hoppet att i det sjuka, djupast inne finna något nytt »hälsans evangelium». Han tillämpade yttrandet, att den, som gräfver ett stycke ned i jorden, finner endast ett svart hål; den, som gräfver djupare, finner himlen. Romantiken, såväl i seklets början som nu i dess slut, lockas af det underbara, framför allt emedan det för bort från verkligheten. Almqvist går genom det underbara, för att nå fram till ett djupare förslående af verkligheten. Det som förbinder Almqvist med romantiken är, utom det nyss antydda psykologiska djupet, den starka individualismen, på samma gång som den panteistiska riktningen af hans lifsåskådning. Nutiden söker medvetet, hvad man i århundradets början halfvaken försökte: att genombryta gränserna mellan kropp och själ, mellan lif och död, mellan sinne och ande, mellan sinnena inbördes, mellan mänskligt och djuriskt, mellan det normala och abnorma, mellan de hedniska och kristliga lifsåskådningarne. Mot en ny lifsåskådning, som man redan kallat monismens, trånar det af dualismen plågade tidsmedvetandet; från trånaden efter en enhetlig världsförklaring härleder sig tidsandans nyvaknade hat mot specialisering och analys, dess kärlek till syntesen, helhetsåskådningen.
Således anser jag att stadgande om privatbankernas ersättande ganska vä! kan fullgöras utan bankens obestånd; men deremot anser jag det vara omöjligt alt fullgöra detsamma om dervid fästes del vilkoret att för den summa som man använder för privatbankernas ersättande metallisk valuta skall anskaffas. Hr von Hohenhausen: Jag kan icke instämma mtfl Gr. Gyldenstolpe ang:de overkställbarheten af det utaf Ilr von Hartmansdorff föreslagna stadgandet, utom möjligen i något eget besynnerligt fall; och Sverige har lyckligtvis icke varit i något sådant fall, ty äfven de konjunkturer, som nyss passerat, och som ansetts ovanligt svåra, hafva icke gjort det omöjligt att anskaffa det belopp, som behöfts, och icke vållat hvarken financiel eller moralisk misskredit. Mycket gerna hade i min lanke en sådan föreskrift bordt och kunnat inflyta i betänk., som den Hr von Hartmansdorff nu sednast framställt och som innefattade, i andra ord, hvad han förut hade sagt, ehuru de orden äfven hade kunnat tydas på ett annat sätt. Jag tror alt det icke vore, på sätt jag nyss anfört, så särdeles angeläget alt en sådan föreskrift infördes, men liar för min del ingenting emot om R. o. Ad. beslutar den. Såsom jag förut nämnt, så förmodar jag likväl att de öfriga trenne RiksSlm bifallit betänk, sådant det är. Hr Rosenblad, Bernh.: Beträffande hvad Hr von Hohenhausen nyss nämnt, så tillkännagifver Posttidningen att BorgareSt. godkändt betänk, sådant det är. Hvad åter angår sjelfva frågan, så anhåller jag att få återföra i R. o. Ad:s minne, att densamma först vid förra riksdagen förevar och föranleddes af det förslag till en allmän reglering af penningeväsendet här i landet, som af BankoUtsk., efter förslag af en dess ledamot, Hr Skogman, afgafs, med ledning af de grundsatser som nyss blifvit tillämpade i England, der den bekanteSir Roberl Peel reglerade penningerörelsen.
Bök hult Södergården N:o 2, jemte boställs-räntan, måtte till Kronan indragas och derefter, för Statsverkets räkning, genom Kammar-kollegii försorg utarrenderas, i öfverensstämmelse med de för militie-boställen gällande författningar, samt att, från den tid indragningen af bostället med dess ränta komme att ega rum, boställshafvaren linge derför af statsmedel uppbära kontant godtgörelse med dels femtio R:dr, motsvarande räntan 20 R:dr, och afkastningen beräknad till 30 R:dr, och dels den åt länsmän, som sakna boställe, anslagna hushyres-ersättning, i nu gällande stat upptagen lill 150 R:dr årligen. Emot detta nådiga förslag hafva, hvad sjelfva saken beträffar, Rikets Ständer icke funnit något att erinra samt derföre bifallit detsamma; men dä Rikets Ständer icke ännu bestämt den hyres-ersätlning, som för nästkommande slatsreglerings-period bör tillkomma de länsmän, hvilka sakna boställe, hafva Rikets Ständer vid detta deras bifall fästat det förbehåll, att beloppet af den ifrågavarande hyres-ersätlningen kommer vid framdeles skeende reglering af utgifterna under Riks-stalens 6:le Hufvudtitel att af Rikets Ständer bestämmas; hvilket beslut Rikets Ständer få i underdånighet anmäla och framhärda etc. Stockholm den 25 Januari 1860. Exp e eli tio n s - UIs holte ts Förslag till ttnderd. Upplåst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 21 Jan. 1860. Preste-Ständel den 21 Rorgare-Slåndet den 25 Bonde-Slåndet den 25 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Majds nådiga Proposition, angående upphörande af den s. k.
Och han svor honom: Och sålde så Jacob sin förstfödslorätt. Då gaf Jacob honom bröd och den grynvällingen, och han åt och drack, och stod upp, och gick dädan. Och så föraktade Esau sin förstfödslorätt. Så kom en dyr tid i landet, efter den förra, som var i Abrahams tid: Och Isaac for till Abimelech, de Philisteers Konung, till Gerar. Då uppenbarade sig honom Herren, och sade: Far icke ned i Egypten; utan blif i det land, som jag säger dig. Blif en främling i desso landena, och jag skall vara med dig, och välsigna dig; förty dig dine säd skall jag gifva all denna landen, och skall stadfästa min ed, som jag dinom fader Abraham svurit hafver. Och skall föröka dina säd såsom stjernorna på himmelen, och skall gifva dine säd all denna landen; och igenom dina säd skola all folk på jordene välsignade varda. Derföre, att Abraham hafver varit mina röst hörig, och hafver hållit mina seder, min bud, mina stadgar och min lag. Så bodde Isaac i Gerar. Och när folket i den landsändanom frågade honom om hans hustru, sade han: Hon är min syster; ty han fruktade att säga: Hon är min hustru; att de tilläfventyrs icke måtte slagit honom ihjäl för Rebeckas skull; ty hon var dägelig under ansigtet. Då han nu hade varit der en tid lång, såg Abimelech de Philisteers Konung ut genom fenstret, och vardt varse att Isaac skämtade med sine hustru Rebecka. Då kallade Abimelech Isaac, och sade: Si, det är din hustru; hvi hafver du sagt: Hon är min syster? Isaac svarade honom: Jag tänkte, att jag måtte tilläfventyrs varda slagen ihjäl för hennes skull. Abimelech sade: Hvi hafver du då gjort oss det? Måtte sakta hafva skett, att någon af folket hade lägrat sig med dine hustru, och så hade du kommit skuld uppå oss. Då böd Abimelech allo folkena, och sade: Hvilken som kommer vid denna mannen, eller hans hustru, han skall döden dö.
I afseende å alia öfriga delar af Sjette Hufvudtiteln, hvaruti hagon förhöjning eller nedsättning nu icke blifvit af Stals-Rådet ifrågaställd, tillstyrkte Stats-Rådet, alt Riksstaten måtte blifva oförändrad. Kongl. Maj:t täcktes till alla delar gilla hvad Stats-Rådet här ofvan yttrat och tillstyrkt; i följd hvaraf utdrag af protokollet skulle till Finans-Departementets Expedition afgå, på det de nu af Kongl. Maj:t beslutade framställningar till Rikets Ständer måtte varda i Kongl. Maj:ts nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof intagne. Sedan sålunda samtliga de med ordinarie anslagen å Sjette Hufvudtiteln samband egande frågor blifvit af Departements-Chefen anmälda, föredrog DepartementsChefen vidare,^ beträffande erforderliga anslag till öfriga under samma Hufvudtitel hänförliga tillfälliga behof Styrelsens för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader underdåniga memorial af den 19 näsllidne September, deruti, — med förmälan att särskild berättelse angående användandet af de vid sistlidne riksdag till vägoch vattenbyggnadsarbeteo beviljade anslag, samt om fortgången af de dermed understödda arbetsföretag komme Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 67 att genom trycket offentliggöras, äfvensom att Styrelsen ansåge nu gällande bestämmelser i afseende på vilkoren för åtnjutande af statsbidrag till allmänna arbetsföretag, hvilka bestämmelser erfarenheten visat vara ändamålsenliga, böra utan förändring fortfarande bibehållas, — Styrelsen dels afgifvit utlåtande och förslag angående sådana större arbetsföretag, sorn antingen Kongl. Maj:t, med anledning af gjorda underdåniga framställningar om statsunderstöd, förklarat skola af Styrelsen lagas i öfvervägande vid förevarande generalförslags uppgörande, eller eljest blifvit af vederbörande intressenter hos Styrelsen anmälde, och hvilka företag Styrelsen ansett vara af den större betydenhet och nytta för det allmänna, att särskilda statsbidrag borde dertill anvisas, dels ock meddelat förteckning å sådana vägoch vattenbyggnadsarbeten, för hvilkas befrämjande medel borde, genom större fonders afsättande, ställas till Kongl.
Jag har dock underrättat mig af en Banco-Verkets tjensteman, att hela Fonden är utlånt på a5o,ooo R:dr nära. Min mening i afseende på satsen, att man borde få låna utom districtet, har varit, att i händelse till exempel Götheborgs Contoir ej mera hade något att utlåna, borde man få vända sig till Banco-Disconten, Häraf blef en följd, att detta Verk skulle pröfva, oija ett sådant lån kunde beviljas, både i afseende på beloppet och den lånsökandes vederhäftighet, hvilken, så väl som löftesmännen borde förete betyg, att de ej äro öfvertecknade. Jag vågar än en gång tillstyrka detta; och i händelse det ej bifalies förenar jag mig med Grefve von Rosen. Grefve von Rosen: Jag har trott mig finna, att den enda punkt, hvarom meningarne äro delade, angår jemnkningen, och jag förmodar orsaken härtill vara, att man anser en fullkomlig erfarenhet härutinnan ej ännu vara vunnen; ty eljest skulle jag tro Fullmäktige äga lika god omdömesförmåga, som Revisorerne. Någon svårighet tror jag Så mycket mindre vara att befara, som för > Den 7 November f. m. 153 stärkningen sker hastigt, ej tili stor summa för hvarje gång, och en femtedel alltid å Capitalet skall afbetalas. Herr Grefven och Landt - Marskalken gjorde proposition till bifall å Banco-Utskottets hemställan, att en summa af Tre Millioner Riksdaler utaf Banco-Discontens Låne-Fond, må användas för båda LåneContoirens samfällda rörelse; hvaraf LåneContoiret i Götheborg skulle äga att begagna 2 Millioner Riksdaler, och Låne-Contoiret i Malmö i Million Riksdaler. Bifölls.
Hennes ringa fallenhet för fruntimmersslöjder, men outtröttliga och nästan ouppfylleliga benägenhet för etenskaperne hafva, sedan hon fått en öfversikt af de flesta literaturens grenar och isynnerhet fästat sig vid mathematiken och naturkunnigheten föranledt mig att bestämma henne till medicinen, genom hvilken hennes utkomst och verksamhetsbegär tidigare kan uppfyllas genom någon annan vetenskap. Arrangementer äro också därtill gjorda, och hafva några om sin vetenskap förtjänte lofvat att bibringa henne de i denna vetenskap nödiga undervisningar. » a v a n Sedan Borg erinrat om, att ofvan nämnda hans plan ej borde förefalla » den upplyste » besynnerlig, samt hänvisat på exempel att blinda, t. ex. den berömde engelske professorn Saunderson, kunnat hålla de grundligaste föreläsningar äfven i optiken och dömt mera bestämdt och skarpsinnigt öfver ljus och färger än de flesta seende samt varit med blotta fingerkänslan i stånd att skilja den ena färgen från den andra, yttrar han följande, för den tiden sä- kerligen djärfva ord: » Möter mig åter fördomen hos någon mindre upplyst eller åtlöjet af någon misstämd ärbarhet i anseende till mamsell Seuerlings kön, så önskade jag att en gång floret fölle bort, som gör dem kortsynta nog för att icke finna, det könet orättvist är uteslutet ifrån många sätt att gagna och förtjäna, hvartill själfva naturen och deras lynne skapt detsamma. Jag vill nu ej tala om att ganska mänga slöjder, hvilka med uteslutande rätt borde tillfalla kvinnan, nästan synas röfvade från henne; men äfven om flere vetenskaper, t. ex. chemien, botaniken, physiken, naturalhistoria, _ vitterheten och en stor del af informationsverket. Ömhet vid sjukbädden, outtröttlighet i vård, lätthet i lynnet, minne och penetration, förenad med snarhet att se saken ur dess naturligaste och sannaste synpynkt, se där kvinnans och läkarens hufvuddrag, oeh likväl hafva de nästan aldrig fått se tillsammans i en person.
Men allt som hon växte, låg det konungen i hågen huru han skulle få henne väl försörjd; såsom hans drottning icke födt någon son, som en gång efter honom kunde styra land och rike. Det hände sig en dag, när konungen satt i jungfru-stugan, att han lade sitt hufvud på prinsessans knä, och bad att hon skulle löska honom. Ja, konunga-dottern gjorde som hennes fader bedt henne. Bäst det nu var, fick hon se ett djur som kröp fram och åter i konungens hår, och var djuret så öfvermåttan stort och digert, att hon gaf till ett högt skri af förundran. »Hvad var det?» frågade konungen. »Hvarföre skrek du så, min dotter?» ’Jo’, sade prinsessan, ’det kunde väl ingen annat. Här är ett djur ibland edert hår, och det är så stort, att aldringen har sett dess like.’ Då log konungen, och ville se på djuret. Som han nu märkte huru stort det var, utbrast han: »aldrig såg jag väl maken till djur, och är detta ett märkligt järtecken. Likväl, eftersom djuret sökt skydd hos mig, vilja vi icke dräpa det, utan låta det lefva, att vi må se huru stort det kan bli.» Detta tycktes prinsessan vara ett godt förslag. Hon tog så djuret, lade det i en ask, och gaf det mat så mycket det ville äta. Men djuret växte dag ifrån dag, och uppfyllde hela asken, och blef ännu mycket, mycket större, så att ingen hört omtalas ett sådant vidunder, hvarken förr eller sedan. Alltsom nu tiden led, var konunga-dottern omsider hunnen till ålders att hon borde gifta sig. Då kommo der många prinsar och andra förnäma män att begära henne, och för hvar dag ökades deras antal, såsom ordspråket går, att »vän mö har många bedlare». Men konungen visste icke åt hvem han helst skulle gifva sin dotter; ty han ville inte hafva någon måg, utan den som med visdom och klokhet kunde styra hans rike efter honom. Han beslöt derföre sätta prinsessans friare på prof, hurudant förstånd de hade.
De yngre qvinnorna voro sedesamma, ofta ganska täcka, och kände tydligen samma behof att väcka uppmärksamhet genom små koketteri-konstgrepp som Evas döttrar af europeisk ras. Såsom en yttring af qvinlig behagsjuka får man väl ock uppfatta deras egendomliga uttal af språket. De ersätta nämligen, då de vilja vara intagande, männens r-ljud med ett lent s; korang (ren) uttalas af qvinnorna såsom kosang, tirkir (sol) såsom tiskis o.s.v. Qvinnorna äro mycket arbetsamma. Ej allenast barnens skötsel, matkokningen, issmältningen, städningen i tältet, sömnaden m. fl. »qvinnoarbeten» verkställas af dem, utan de mottaga fångsten, om vintern i tältet, om sommaren vid Tschuktschiska bensniderier. 1. Qvinna bärande sitt barn på axlarne 2/3. 5. Blötdjur från insjöarna (Branchypus?) 1/1. 6. Djur med tre hufvuden 2/3. 9. stranden, stycka den, hjelpa till vid fisket, åtminstone när det sker i tältets närhet, samt verkställa den ytterst besvärliga garfningen af hudarne och tillreda sentråd. Om sommaren insamla de »grödan» på ängarne och bergsluttningarna i tältens granskap. De äro derför oftast hemma och ständigt sysselsatta. Männen hafva på sin lott att genom jagt och fiske skaffa familjen föda ur djurriket. De äro för detta ändamål ofta på längre utfärder. I tältet är mannen för det mesta sysslolös, sofver, äter, sqvallrar, jollrar med barnen o.s.v., i fall han ej fördrifver tiden med att i all maklighet iordningställa sina jagtredskap. Inom familjen eger den allra utmärktaste endrägt rum, så att vi aldrig hört något hårdt ord vexlas hvarken mellan man och hustru eller mellan föräldrar och barn, ej heller mellan det gifta par, som eger tältet, och de ogifta, som tillfälligtvis bebo detsamma. Qvinnans myndighet tyckes vara ganska stor. Vid uppgörandet af vigtigare byten, äfven af vapen och fångstredskap, rådfrågas hon i regeln, och hennes råd följas.