Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För de privata gevärsfactorierna vid Husqvarna och Norrtelje, som tillsammans, enligt contracter och privilegier, årligen skola leverera 2,5oo gevär, enligt för året gällande gevärspris, omkring r:dr 5o,ooo. — För gevärstillverkning vid Kronans gevärsfactori vid Carl Gustafs stad 13,ooo. — Summa r:dr 63,ooo. —• Om nu icke mer än 3G,ooo r:dr för innevar. år skulle 432 Den 20 Mars f. ra. beviljas, kunde Kronan hvarken uppfylla sina förbindelser till de enskilda factori-ägarne, ej heller sysselsätta sina egna arbetare vid det henne tillhörande factori, hvadan så väl desse arbetare, efter alla anledningar, blefve fattighjon, som ock facloriet korome alt stå öde. Alt det vid sista riksdagen beviljade anslag 180,000 r:dr unde]- de 5 förflutna åren varit tillräckligt, härrör deraf, att vid i835 års början fanns en äldre behållning af circa 215,ooo r:dr, som, tillsammans med de förra medlen, gåfvo en tillgång af 3g5,ooo r:dr, hvilken, fördelad på 5 år, sålunda lemnade ett årligt anslag af omkring 80,000 r:dr. Då icke något öfverskott nu finnes, och för innevar. år endast 36,ooo r:dr skulle anslås, uppstår således i det oundvikliga behofvet en brist af icke mindre än 27,000 r:dr. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabriel: Äfven jag anhåller om ålerremiss af Utsk:s betänk, på de af flera talare anförda skäl; och då Utsk. synes vara i behof af upplysningar, enligt hvad utlåt, innehåller, så får jag hänvisa Utsk. till R. St:s StatsUtsk:s vid sista riksdagen utlåt. N:o 291, hvaraf synes, att Utsk. icke anvisade 36,000 r:dr om året, utan 180.000 för 3 år, som gör 60,000 r:dr om året.
Sådan beskrefs hon af vänner i England, och sådan ville jag behålla henne i mitt minne, bredvid det gulnade albumsblad, där hennes pensée ännu finnes öfver namnet Jenny Lind. SJ * Iduns läkarartiklar. i. Huden och dess vård. Af D:r Arvid Afzelius. uppträda också ofta vid grossess, men pläga då efter dennas slut af sig själfva försvinna. Både fräknar och lefverfläckar förvärras af solljuset, och bör man därför söka skydda huden genom lämpliga hattar, parasoll o. d. En annan abnorm bildning i öfverhuden äro vårtor och liktornar, som bestå af en höggradig förtjockning (hypertrofi) och hornbildning af öfverhuden, hvarjämte vid vårtbildningen äfven läderhudens papiller bli hypertrofiska. Orsaken till vårtorna är omtvistad; hvad åter liktornarna beträffar, så har man sig själf att skylla för deras uppkomst, ty de bero alltid på för trånga eller till formen olämpliga skodon. Raskast och säkrast blir man kvitt vårtor och liktornar genom operativt aflägsnande af dem. Vill man själf söka behandla sina vårtor, så kan man försöka använda rykande salpetersyra, som med en glasstaf eller trästicka appliceras på vårtan, sedan man försiktigt bortskurit det öfversta känslolösa lagret; huden omkring vårtan bör noga skyddas för salpetersyran. Efter en eller par dagar bortskär man den bildade, hårda skorpan och applicerar salpetersyra på nytt och fortfar så, tills vårtan är fullständigt borta. Det enklaste medlet för liktornar är salicylsyrecollodium (10 proc), som penslas på hvarje afton ungefär en veckas tid. Man kan då lätt aflägsna en god del af liktornen, men måste då upprepa penslingarna på samma sätt ånyo en eller flere gånger, tills liktornen är fullständigt borta. Varma, långa fotbad understödja kuren. (Forts. o. slut.) De nu berörda hudåkommorna bero på sjukliga förändringar i talgkörtlarna. En besvärlig åkomma är också abnormt ökad afsöndring från svettkörtlarna, i synnerhet då det gäller händerna, fötterna eller axelhålorna.
Pröfningen af de återstående punkterne i förevande utlåt, upskjöts till eftermiddagens plenum. Anmäldes och lades på bordet redannämnde från Ulsk:n ankomne Utlåtm, Mern. och Betänk., nemi. från S tat s-Ul skottet: 32 93, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos. ang:de uphörande af den åtskilliga hemman åliggande skyldighet att utgöra dagsverken in natura till Kungsgårdar och andra kronolägenheter; 32 94, i anledn. af väckt motion, ang:de afträdande lill Nätra och Själevads socknemän af fisket vid Trysunda fiskehamn med dertill hörande holmar, skär och fiskvatten; 32 95, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos. ang:de erforderliga' medel för behöfvandes undsättning i missväxt år; 32 66, i anledn. af väckt fråga om beredande af ersättning utaf allmänna medel för förluster genom inträffad hagelskada; 32 97, i anledn. af ånyo väckt fråga om afskrifning af Statsverkets fordringar för Norrbottens och Westerbottens län meddelade undsättningar; 32 98, ang:de ett ytterligare låns beviljande för hambyggnaden vid Wadstena; 32 99, i anledn. af återremiss å Utlåt. 32 38; 32 100, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt. 32 51. Serskilda Utskottet: 32 9, i anledn. af motioner om reglerande af bränvinslillverkningen för höstmånaderne innevar:de år. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Plenum kl. ,] 6 e. m. Justerades pleni-prol, för d. 23 sistl. Mars f. m. Foflsalles pröfningen af StatsUlsk:sn Utlåt. M 73, ang:de regleringen af utgifterne under HiksStatens Åttonde Hufvudiitel.
Gr. Frölich: Jag bekänner uppriktigt, att jag icke kan inse hvilken följden skall blifva af ett så beskaffad); erinrande. Örn Frih. Sprengtporten! förslag antages som R. o. Ad:s gemensamma tanke, så anser jag följden deraf vara, att alla andra förslag upphöra; de komma således icke under discussion vidare, ty då har R. o. Ad. ansett, att det är dess gemensamma tanke som Ståndet fattat i anledn. af väckta förslager till representationens ombildning, och då är detta det enda, som afgår till Const.Utsk.; eljest skulle jag förutse en evighet, om hvarje förslag derefter skulle discuteras, och 0111 man skulle undersöka i hvad mån de efterföljande förslagen kunna subsumera; under eller std i strid med Frih. Sprengtporten!, isynnerhet sorn detta Den 27 October f. m. förslag är afFatladt i så allmänna termer, att det är omöjligt att säga 0111 något förslag dermed instämmer eller icke. Jag tror således det enda rätta föredragningssättet vara att nu föredraga Frih. Sprengtportens förslag, och om det icke bifalles, att föredraga de efterföljande, då det blir tillfälle för Frih. Hamilton eller hvilken annan att söka göra modificationer för att få in en eller annan af Frih. Sprengtportens satser; men om bemalde Friherres förslag, efter det nu i sin helhet är föredraget, blir bifallet, så mäste deraf följa, att alla efterföljande äro alslagna och förfalla. Hr Lefren: Huset lärer icke underlåtit att förnimma ifrån början af denna discussion, huruledes detta förslag blifvit framstäldt, ändradt och sedermera af dem understödt, som från början talat emot detsamma. Hr Landtm, har, efter mitt förmenande, framställt svaret på den sist gjorda önskningen alldeles i öfverensstämmelse med den historiska fortgången af denna frågas behandling. Motionaren sjelf, Frih.
För betäckande af den opåräknade och högst betydliga ränteförlust, som härigenom skulle drabba detta bolag, saknar bolaget all tillgång, ty kostnadsförslaget, hvars belopp, såsom nämndt, skall i sin helhet utgå till byggnadsarbetet, öfverskjuter redan statsbidraget 1,000,000 Riksdaler, och den effectivt påräknade aktie-summan, 200,000 Riksdaler, med 8,367 Riksdaler, och likväl upptager kostnadsförslaget alldeles ingenting för expropriationsoch administrations-kostnader, hvilka, ehuruväl nästan hela den för kanalen behöfliga mark blifvit tili bolaget skänkt, och direktörerne arbeta utan aflöning, ej kunna undvikas, enär byggnader i kanaMinien måste flyttas, ersättningar för skador betalas, samt en flerårig förvaltning af ett stort bolag ovilkorligen föranleder omkostnader; och uttaxering af den af aktie-egarne gjorda dubbelteckning kan ej härför ega rum, enär Rikets Ständer uttryckligen föreskrifvit, att bolagets direktion endast i det fall att trafikinkomsten blir otillräcklig att bestrida de årliga ränteoch 376 Motioner i Borgare-Ståndet 1865. N:o 155. amorterings-liqviderna å statslånet, men icke eljest, ega att uttaga så stor del af denna teckning, som för bristen i dessa liqvider erfordras. En fördelning af utbetalningen af återstoden utaf statslånet på flera år vore ock för bolaget så mycket hårdare, som Rikets Ständer alltsedan 1850—1851 årens riksdag för utbetalning af lån till allmänna arbeten, för hvilka ej särskilda föreskrifter varit gällande, lernnat Riksgälds-kontorets Fullmägtige den föreskrift att ”lånemedel få, sedan behöriga handlingar aflemnats, lyftas på en gång vid den tid, de, som åtagit sig arbetets fullgörande, sådant åstunda.” Min vördsamma anhållan är derföre, att Rikets
Han kastade sin häst åt sidan, red utanför och var ett ögonblick derefter hos henne. Hon sprang af hästen och ropade, dödsblek och med darrande röst, » Gud vare lof! » Ända hittils hade hon bevarat sin fattning, men den utståndna skräcken öfverväldigade henne, hon grep efter honom, lät sig lyftas af hä- sten och sjönk tillsammans i hans armar. Varsamt och ömt som en moder lade han henne ned på sanden, knäböjde bredvid oeh lyfte hennes hufvud upp, medan han fuktade hennes panna. Strax derpå återvände färgen på hennes kinder, hon gjorde en rörelse för att resa sig och slog upp ögonen. De föllo då på honom, som satt böjd öfver henne, blek och orolig, med blicken stadigt rigtad på henne. I ett nu sprang hon upp, ögonen blixtrade och med jublande röst ropade hon: » Henrik, nu vet jag, hvad du tänkte på här om dagen! » Och i det samma låg hon vid hans bröst. I det ögonblick hon märkte hans kärlek, bröt hennes egen fram som en mägtig, ohejdbar ström, hvilken måste hafva luft, som stormen far fram oeh ingen vet hvarifrån. Och glädjen växte i henne, glädjen öfver att med ens hafva funnit kärleken som en dyrbar, oförskyld gåfva, och glädjen öfver att sjelf känna den. Han tyst och som i drömmar, utan att rigtigt veta, om han också vågade tro på verkligheten, tro på, att det var hon, hon, som red vid hans sida, så nära, att han skulle kunnat lyfta henne öfver till sig, hon, som lade sin hand i hans, under det hon med rodnande kinder talade om sin kärlek. De redo in på gården, han hjelpte henne ur sadeln som vanligt, och då han nu tog tyglarne öfver hufvudet på hästarne och ledde dem till stallet, medan hon stod uppe på stentrappan och smålog efter honom — då kände han verkligheten! Hon kände blott kärleken och på den endast tänkte hon, då hon ilade genom våningen in till sin far. Hon var så öfverväldigad af sin lycka, att hon såg alla vägar jemnade för sig, och först då hon höll på, att omtala för fadern det, som skett, började hon känna, att endast detta ej var så lätt.
Då Revisorerne, på ofvannämde sätt, ansett att från RiksgäldsContorets vid i836 års slut balancerade Tillgångar borde afräknas de Stats-Verket påförde, af Riksgälds-Contoret utgifne, så kallade Extra Statsbrist-ersätlningar för åren i832 och i835, med tillsammans 843,023 R:dr, hafva Revisorerne trott sig böra, i sammanhang härmed, gifva vid handen, att Riksgälds-Contoret dels redan erhållit och dels snart erhåller nära motsvarande ersättning på det sätt, att Riksgälds-Contoret, under 1837 års lopp, fått från Kongl. Stats-Contoret uppbära Öfverskott å Stats Yerkets Inkomster för år 1834 med 402>849» 6. 1,0. samt enligt den öfver dylika Medel upprättade och Revisorerne föreviste Liqvid för år i835 får emottaga 315,719. 32. 2. Tillsrs — Med titel: "under deposition stående Medel,” debiteras i Räkensk-aperne följande belopp: a) från Wasa Ränteri utan Reversal insände 402. b) insände (från Finland) Allmänna BrandförsäkringsYerkets Medel, hvarå Ränteri-qvittence icke blifvit företedt 385. 12. 9. och c) Skattelöseskilling för Recognitionssamt Kronans öfrige disponible Skogar, insände före 1823 års Riksdag 334- 25. 4- Tills:s R:dr 1,121. 38. i. Att årligen debitera och balancera dessa Medel anse Revisorerne ingalunda vara behöfligt, enär de sannolikt icke komma att från Riksgälds-Contoret uttagas, samt, om sådant, emot förmodan, ifrågakommer, utbetalning deraf i alla fall kan verkställas, äfven om de, på sätt Revisorerne föreslå, ur Räkenskapernas Balance-Conto afföras.
Nio 284, i anledning af väckt motion om anslag af allmänna medel för de Halländska tlygsandsfältens skyddande och förseende med skogsplantering; och Nio 285, i anledning af Kongl. Majlts Nådiga Proposition, angående anslag af vinsäd till Ulrika församling i Östergöthlands län. 440 Prol.-Utdrag den 22 och 23 September 1854. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lagsamt Allmänna Besvärsoell Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 26, i anledning af väckta motioner om afskaffande af pastoralexamen eller förändring af gällande föreskrifter angående densamma. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogos och remitterades till Stals-Utskotlet med dervid gjorda anmärkningar Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner: Angående den uti 63 § Regerings-formen främst omförmälda kreditiv-summa; om pension för tillförordnade chefen för skogs-institutet, hof-jägmästaren herr J. A. af Ström; samt om anslag för åtskillige i Kongl, slottet samt Gripsholms Kongl, lust-slott, till eldfaras förekommande nödigt befunne byggnads-arbeten m. m. S. D. Vid nu skedd föredragning af Stats-Ulskottets Utlåtande N:o 273, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, i fråga om Statens medverkan för jernvägars anläggning; jemte väckta motioner, angående sättet för dylika anläggningars åstadkommande, blef det samma till alla dess delar af Ståndet återremitteradt. S. D. Efter skedd föredragning godkändes Expeditions-Utskottets förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelser tili Kongl. Maj:t N:ris 129, 132 och 135. Den 22 och 23 September. Från Böglofl.
Då han betraktade dessa båda unga, som röda af vinet böjde hufvudena samman och logo och klingade med glasen och åto upp hvarandra med ögonen, bit för bit, fick hans ansikte ett nästan förtvifladt uttryck. Han liknade en man, som grubblar öfver något af obestämbart värde, som han glömt kvar någonstädes, eller tappat bort, eller blifvit bestulen på ... »Satan,» mumlade han inne i munnen med sammanbitna tänder. Dessutom kände han, att han började få snufva. Fru Wenschen hade kommit i stark andlig kontakt med Johannes Hall, som hon just upptäckt vid sin högra sida. Greta satt öfvergifven och litet surmulen och gned på en vinfläck, som hon hade fått på klädningen. Hon kastade en hastig blick omkring sig och tog därefter käckt en nypa salt med fingrarna och strödde på fläcken. Konsul Arvidson och fru Weber talade om unga mäns framtidsutsikter. Konsulns ögon hade ett så blidt och minnesgodt uttryck, då de hvilade på fru Webers redan grånande hufvud, ty de hade en gång för mycket längesedan haft en historia, som icke var någon historia. Endast några kyssar bakom en trädgårdsmur högt uppe på Norr, en lördagsafton i juni, medan arbetsfolkets fötter klapprade mot gatläggningen utanför. I fru Webers röst och blick fanns det ingenting ovanligt, då hon talade med konsuln om trängseln på läkarbanan. Tjugu års äktenskap med en man, som hon varmt höll af, hade upptagit henne så helt, att hon icke längre erinrade sig sin ungdomsböjelse. Gång efter annan gledo hennes blickar öfver till Tomas och Märta. Hon hade sett sin sons tycke för den unga flickan och hoppades att det skulle kunna skydda honom mot många af de förvillelser, som nu för tiden fresta unga män. Tomas och Märta sade icke ett förnuftigt ord. De voro heta af vinet och pratade om allt som föll dem in, och det var mycket. Han satt just och berättade henne en alldeles omöjlig skolpojkshistoria, som han dessutom förbättrade betydligt, och under tiden smekte hans ögon hennes sköra, likt en blomstängel framåtböjda gestalt, barmens långsamma dyningar och tygets fall öfver den lilla lustiga flickmagen. Då historien var slut, blef han sittande tyst.
Åtskilliga drag utur denna Saga hafva influtit i Berättelsen »Das tapfere Schneiderlein», hos GRIMM, ~Kinderund Haus-Märchen~», Th. I, N:o 20, ss. 126-137, [öfvers. på Svenska i H. REUTERDAHLS ~Julläsning för Barn~, Lund 1838, ss. 66-75]. Jfr. anf. Tyska samling, Th. III, ss. 30-36. Härvid torde likväl böra anmärkas, att denna, såsom åtskilliga andra hos GRIMM upptagna förtäljningar, otvifvelaktigt uppkommit genom sammanbindning och förvexling af flera till art och skaplynne fullkomligt skiljda sagostoffer. Sålunda är den Tyska berättelsens första del en äkta Jätte-Saga, och har närmaste likhet med de Nordiska öfverlemningar, hvilka här nedanföre meddelas; men dess sednare afdelning är icke annat än ett vanligt Folk-äfventyr, som äfven af oss skall framdeles blifva anfördt, under benämning: »Skräddaren, som slog sju i en smäll». Bröderna GRIMM erkänna äfven (Th. III, s. 30), att de haft tillgång till tvenne uppteckningar ifrån ~Hessen~, i hvilka Jätte-sagan framträder såsom ett sjelfständigt helt. C. Se KUHN, ~Märkische Sagen und Märchen~, Berlin 1843, ss. 289-294. Hos Se BÜSCHING, ~Wöchentliche Nachrichten &c.~, Bd. IV, s. 104, i anmärkningarne till Sagan »Der Bartlose und der Knabe». Hos Se Sagan om »Ameen of Isfahân and the Ghool», meddelad uti SIR JOHN MALCOLM’S ~Sketches of Persia~. Beslägtade Djur-fabler af hög ålder, och med samma ledande grundtanka, äro kända: Hos Se STRAPAROLA, ~Notti piacevoli~, fabeln om »Åsnan och Lejonet». Hos
För den Tjensteman, sorn, genom bevislig oförmögenhet till vidare tjenstgöring, ser sig nödsakad att tidigare söka flyttning på PensionsStaten, bestämmes Pensionen jemnväl efter nyssnämnde grund, medelst afdrag för sa lång tid sorn finnes brista uti lo tjensteår; hvaremot å andra sidan, den Tjensteman som emellan 60 och 65 års lefnads ålder, eller ock emellan 40 och 50 tillryggalagde Tjensteår, finnér sig utur stånd salt, att vidare tjenstgöring förrätta, och sådant vederbörligen styrker, har, att vid Pensioner s bestämmande, få sig tillgodo den tillökning utöfver trefjerdedelar af sin lön sorn belöper, antingen för de öfverskjutande ålders eller tjensteåren. 4) .Den i 1815 ars Reglemente, åt .Banco. Fullmägtige upplåtne rättighet, att, efter inhemtad noga kännedom och full visshet , om ohjelpligt sjukdomstillstånd , bräcklighet och afgjord oförmögenhet att vidare gagna Verket, kunna förflytta en Tjensteman och 346 Mnnco' Utskoneti Bttänkanden. <jent på PensionsStat, ratlt han sig derom ej anmält; samt i sådana falf anordna falla lönen såsom Pension, äfven om foresfciifne lefnadseller tjensteår, ej blifvit uppnådde, får äfvign hädanefter med nödig varsamhet och urskiljning begagnas. Under förnyad vördsam erinran, att fö» renämnde stadganden, med undantag af ders tillagde andra puncten allena, allt hittills varit, och ännu för närvarande äro inom Banco Verket gällande, varder allt detta Riket* Ständers närmare upplysta bepröfvande understäldt. Stockholm den 96 November 18* 3* N:o 85, Ankom 4tr. 30 M«v. t §£>- Memorial till Rikets Häglof!.
De öfrige anmärkningarne emot ifrågavarande Underrättelser har Utskottet, på dervid anförde skäl, deremot ansett sig böra godkänna; och får Utskottet således, dels i anledning deraf, dels i anseende till förbuds-systemets upphäfvande , dels ock såsom en följd af förhöjningen i tullen på Socker, tillstyrka följande förändringar i dess förra förslag nemligen: 1:0' att i;sta och a:dra §§ sammandragas till en, af följande lydelse; ”Alla varor må ifrån utrikes orter till Sverige införas och ifrån Sverige till utrikes orter utföras emot den i Tariffen stadgade tull;” 2:0 att orden: ”vid inkommande eller utgående,” i Förslagets 7 § må ändras till: vid inkommande och utgående; 3:o att orden: sedan de blifvit bevisligen kallade, böra i förra Förslagets g § tillsättas, så att denna § blifver lika med 8 § i i83o års Tull-Taxa; 4:o att förra Förslagets 12 § må komma att lyda; ”Vid uppkommande tvist om en varas rätta qvalitet och benämning må General-Tull-Styrelsen ega att, sedan, der så fordras, sakkunnige Handlande eller Fabrikanter hörde blifvit, afgöra frågan; kunnande öfver General-Tull-Styrelsens Resolution besvär hos Kongl. Maj:t i underdånighet anföras;” Bihang till R. St. S-te Sami. 1-sta Afd. 6 18: (le Häft. Bevilln.-Utskottels Utlåtande IV.-o 4$• 5:o att i5 §, som handlar om Credit-upplag och föreskrifterne derför, må erhålla den lydelse, som Tull-Gomiteen föreslagit nemligen: a) ”Till handelns underlättande kommer så kalladt
Ständer emedlertid sig böra för ändamålets winnande och till undanrodjande af mötands hinder hos Eders Kongl. Maj:t framställa följande underdånig» önffmiigar: ;:v Det Landshöfdingarne Anätte i Nader anbefallas , akt hwar i sitt Län, sa fort möjligen ffe kan, sammankalla witze till en a twä frän hwarje Halloch Reserve Lag-walde Deputerade af Jordägare och ffjursnings-skyldige pä Landet samt ^ Borgare i Städcrne, och med dem, jemte öfrige tillstädeswarandc Landtbrukare 06) andre uplyste män, hwilka bsrde wara obetagit akt sammankomFjerde Band141 — 142. sten, nc>6 Den 22 November. sten, likwal utan bestmande rätt, biwista, rädsiä och Kwcrlägga om möjligheten att indraga Häll» och Reserv-Skjutsen, om besörjande! deraf genom Entreprenade, der locaien sadaut medgifwer, samt om widragande af öfrige urwägar, som kunna fylla dek manlige eller wid sers^tldt pakommande tillfällen ökade behofwek af Skjuts - Hästar , och hwilka med Orkens beffaffenhek arv förenlige; men skulle, wid desta öfwerläggningar, Länets samtelige Inneivänare ej blifwa ense, borde likwäl sädant icke utgöra hinder för det, eller de Häraders Jnncwanare, som dek samma kunna åstunda, att i Entreprenade om Skjursningen för sine Hemman inga. 2:0 Akt en utförlig Berättelse öfwer werkstalliqhcrcn af de widkagande anstaikerne samt werkan af den, genom Eders Kongl. Majus
Dess dyrhet har Hr Printzensköld beräknat till 40,000 R:dr b:ko om året, efter 100 R:dr samma mynt för hvarje fånge. Detta torde vara väl högt tilltaget, men jag vill antaga, att beräkningen öfverensstämmer med verkliga förhållandet. Vid upgörandet af denna kalkyl har Hr Printzensköld likväl medgifvit, att från nyssnämnde summa måste afräknas kostnaden för det vatten och brödstraff, som nu ådömes. Lålom oss antaga denna kostnad till |:del af 40,000 R:dr eller 5000 R:dr samt dertill lägga kostnaden för fångens underhåll under den tid, han afbidar kyrkopliktens undergående samt för hans transporterande till den ort, der densamma skall verkställas, så tror jag att hela kostnadssumman, enl. det nu gällande straffsystemet, kan antagas upgå till omkring 17,000 R:dr om året. Skillnaden skulle således endast blifva 23,000 R:dr och denna summa ålen obetydlighet i jemförelse med totalsumman för fångvården i riket och bör icke förorsaka någon betänklighet, om man verkligen vill ändamålet, att tjufnadsbrott skola allvarligen bestraffas. Jag yrkar bifall till §:n. Den 12 Augusti e. m. 311 ' Hr Flach, Johan: Jag har begärt ordet för att göra en anmärkt), emot Hr Printzenskölds yttrande. Han nämnde, att den nu gällande lagen stadgar spö- oell risstraff alternatift med fängelse vid vatten oell bröd för första resan stöld. Häruti halden värde talaren väsendtligen sig misstagit. Han har nemi. ansett att spö- eller risstraff får ådömas för första resan stöld, hvilket, enl. hvad en hvar torde hafva sig bekant, dock icke är förhållandet, samt att nämnde brott är urbota, hvilket icke heller är händelsen, enär lagen i lista §:n af 40:de Kap. Missg.B. säger: ”Hvar som första gången stjäl gods elfer penningar öfver 10 daler ; höte tre gånger så mycket, som thet stulne värdi är.