Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
$51 afslag å hvad Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet i Betänkandet N:o 63 tillstyrkt, fattade beslut, att Bikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t läcktes utfärda ny författning till skyddande af landets fornlemningar, med stadgande af tjenliga ansvarsoch vites-bestämmelser för förstöring af desamma, samt låta upprätta och sprida förteckningar å dessa minnesmärken, äfvensom i öfrigt vidtaga de åtgärder, som för deras bevarande kunna anses lämpliga och, der Bikets Ständers medverkan för sådant ändamål finnes nödig, i ämnet aflåta Nådig Proposition; fann Bonde-Ståndet för godt, att, med frånträdande af sitt i ämnet förut lättade beslut, ifrågavarande inbjudning antaga. S. D. Föredrogs ånyo Bevillnings-Ulskottels Betänkande N:o 8, angående stämplade pappers-afgiften. Härvid förekommo: Ingressen, pag. 1, af Betänkandet. Lades till handlingarna. Yttrandet, pag. 5, af Betänkandet, i anledning af Herr Henschens förslag om upphörande af all beskattning genom stämpladt papper vid domstolarna. Författnings-förslagets nedannämnda §§, jemte dertill hörande delar af Betänkandet. Af Utskottet uppställd indelning, i afseende på kartering af rättegångs-skrifter och andra handlingar, af embetsverk och myndigheter. Maj. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. Bifölls. § 4- Godkändes, med rättelse af ordet: Tull-distrikt-chefs-embetet till Tull distrikt-chefs-embeten. Tarifen, enligt mom. 1. Godkändes, med den lörändring, att handlingar, som inlemnas, böra utföras sålunda: Deduktioner och kontra-deduktioner . Alla andra ansökningar och förklarings-skrifter Bilagor 2 R:dr 25 öre. fria. 2 5 öre. 25 öre. fria. fria. fria. 43 Bih. till R. St. Borgare-bref. Bestämmelserna härom återremitterades. Pass. Rubrikerna:
Orsaken, alt Sverige, der jordoch bergsbruks-handtering, landets egentliga rikdomskälla, utan ock handel och näringar, de der af de förra äro i så hög grad beroende, ännu icke hunnit lill den höjd och utveckling, sorn de långt för detta bordt och kunnat uppnå, är utan tvifvel saknad af stadga och säkerhet i vår ekonomiska lagstiftning, men hufvudsakligen brist pä kapitaler och rörelse-medel. Och då statens tillgångar ej svarat mot de behof, som erfordrades, borde roan anse gynsamt, att denna brist kunnat ersättas af den enskilda omtanken. Början lill afhjelpande af detta behof gjordes väl med Götha kanals, Götheborgs och Malmö diskonter; och ifrån den tidpunkten kan man måhända antaga, att Sverige upphörde att vara ett spanmåls-importerande rike. Men dessa diskonter, som voro illa organiserade och förvaltade, föllo år 1817. Och villervallan ökades derigenom, att man begick mot dem den orättvisa att icke tillåta dem sjelfve få utreda sig. Också hafva följderne af denna obetänksamma handling utöfvat ett skadligt inflytande å opinionen samt uppväckt öfverdrifna farhågor, hvilka hos åtskillige individer oafbru - D e 11 8 A p r i I. e. m. 97 oafbrulet fortlefvat antia till närvar, tider. De brådstörtande, i sammanhang dermed oförsigtigt vis vidtagne, s. k. strypnings-åtgärderne förorsakade derjemte många enskilda förluster, samt verkade menligt på den allmänna rörelsen, hvarförutan den väckt en hög grad af misstroende man och man emellan. Följden blef också en temligen allmän förlägenhet och svårighet att på billiga villkor erhålla penningar och således en viss stagnation uti affärerna. 11. St., inseende det trångmål, hvaruti industrien och näringarne sålunda sig befunno, äfvensom otillräckligheten af de i banken och riksg:s-kout. varande sedlar till uppfyllande af de mångfalldiga behofven, beslöto, redan vid först derpå inträffande riksdag, 1823, att hos K. M. göra und. anmälan, det R.
Mandatet den 9 December samma år, blifvit förordnad!, det vissa Gernings-eller så kallade Embetsman, som allmogen kunde nödtorfte-j ligen behöfva, skulle uti hvarje Härad, tillsättas; hvilka borde gifva Kronan årligen En Daler, deria ro Den 17 ApriL före fogdarne, såsom för annan renta, skulle göra Redo och Räkenskap; att medelst 17 § uti KonglRosolulionen på Allmogens Besvär den 11 November 1686 är vordet stadgadt, att om flere än tvenne Sockne-Handtverkare uti de större församlingarna behöfdes, allmogen borde i det ärendet gifva sig an hos Xiandshöfdingarne, hvilka ägde att (illåta så mångå, som nödtorften fordrade, dock att de sina Gerningsöre-!! rigtigt erlade och betalte; att uti 13 § af Kongl. Resolution på städernes Besvär den 22 November samma år finnes omfortnält, det Kongl Majit benådat några städer med rättighet att af Sockne-Handtverkare uppbära Geningsören; att, jemlikt Kongl. Kammar-Collegii och Stats - Contoirets CirculaireBref den 8 November 1725, de Städer, som efter vanligheten haft denna rättighet, äga att af hvarje handtverksman på landet inom det efter Privilegierna staden anslagna district, årligen fordra En Daler Silfvermynt, hvarmed borde förhållas lika för alla städer i Riket, så att på intet ställe dem mer finge påbördas; att enligt 25 § uti Kongl. Resolutionen på Studernes Besvär den 12 Juli 1731, med Gerningsörens erläggande af Socknehandtverkarne till Städerna komrne att förbifva efter det, som förr vanligt varit, och skulle, otti några disputer emellan sådana handtverkare och Magistraterna om sjelfva summan uppkomme, det åligga ^Landshöfdingen i orten att sådant rätta och moderera, när vederbörande sig derom anmälte: att, likmätigt 18 § uti Landshöfdinge Instruction den 4 November i734, Lands höf* - Den 17 April.
Förnämligast teknologer och farmaceuter blefvo hennes matgäster och, på några få undantag när af det hos unge män så gamla vanliga slarfvet i betalning, gick allt så pass bra ihop, att, som prostinnan småleende sade, » hon själf och Karl åtminstone hade maten fritt och kanske litet till. » Ingeniören fick snart anställning på en mekanisk verkstad, och ehuru löneförmånerna voro små, tedde sig utsikterna så mycket bättre, som han hos sin chef för hvarje dag vann ökadt förtroende genom sin duglighet och förmåga att intressera arbetarne för deras olika uppgifter. L — a. Diamantgåta. i firman, så fort han kunde insätta en viss summa i affären. Och då, A n n a. Det förstås, att den där summan då inte i en hast var hopskrapad, men med stor sparsamhet kunde det väl gå om ett par år. Det tycktes vara en egenhet hos gubben principalen, att han först skulle sätta honom på ett afgörande kraftprof för att låta honom » förtjäna sporrarne » och tillika se, hur mycken personlig energi och karaktär han hade att lita på hos sin blifvande kompanjon. (Forts.) Redovisning ö f v e r influtna medel till Iduns skollofskoloni. S. 2: —; E. Å. &amp; M. &amp; T. Erik, L u l e å 2: —; Fru S. &amp; A. T o b y 1: —; L. B. Idun Fredagen den 4 Januari 1889. 1 krona för qvartalet. Redaktör och FRITHIOF utgifvare: HELLBERG. postarvodet inberäknadt. Ingen Wsrmmmerförsäljning. A l l m. Telef. TJtffifning-stid: hvarje helgfri fredag. e l l e r nästlolj. sockendag. Krafter i det tysta. Du unga dr! re y å t ' du kom i den sena natt med hvita flingor i håret och blåa ögons skatt. Som bäst gick jublande barnens krans rundt om den gröna granen i dans, då, plötsligt, vid klockans tolfslag du stod der i ljusens glans.
Tillätes mig att fräga — månne ej vår SkärgårdsFlotta, som nu bör anses för vårt starkaste försvar, emedan vi nu nästan äro öboar och största delen af våra kuster för dessa Vapens manceuvrer äro tjenlig ast, borde ansenligt förökas; ty ostridigt är itt frdelar af vår kust bäst försvaras af sådana Fartyg, som öfverallt kunna inlöpa och skyddas samt skydda Landtförsvaret, och då man kastar en blick på den nytta detta Vapen gjort under de med Ryssland sist förflulne krigen, tror jag, Den 2 Januarii. 73 alt det än förtjenar ett lysande ram Liand Sveriges Stridskrafter. Manne våra Fästningar på gränsorna äro i det skick, att de kunna visa förakt åt en annalkande Fiendes företag emot dem? månne våra Förråder äro försedda med tillräckligt behof af Vapen och Utrednings-persedlar, för att, vid påkommande Lehöf, tillfredsställa dem, som vid ett hotadt Fosterland önska gripa till vapen ? månne ej Golhlands nu ägande försvar tarfvade en förbättrad Organisation, som skulle sätta denna Ö i stånd, att ej vid första fiendtliga Skepps annalkande betinga sig några villkor, utan med lugn kunna afböja alla de anfall, som mot den möjligen kunna göras. — Jag, för min del, anser ej Gothlands försvar liknöjdt för Sverige, och jag tror att Fienden vid ett Krigs-utbrott ej föraktar denna punct i Östersjön, sorn, försitt nära läge till Sverige, sin vidd och sin välmåga, kan varadem af mycken vigt för framtida Operationer och tjena dem till ståndpunct för både Armeen och Flottan. Månne ej våra Mililaira Undervisuings-anstalter fordrade någon förbättring, der kunskapen i de högre Militaira Vettenskaperne kunde förvärfvas af dem som äga lust och arbets-förmåga, hvarigenom vägen till skicklighetens vinnande för alla vöre lika öppen, och.dugliga ämnen till högre Militaira Embeten danades? Uti en Stat der jemna Krig föras, skapar Militaire-snillet nästan sig sjelf, genom vägledning af Practiquen. Under Freden är det Theorien, som bör räcka 7^.
De efterträdande Sveriges Konungar hafva försett det ined åtskillige förmåner, sorn skall visas af då varande Kammar Collegil Rref och Resolutioner af den 1 October 1591, den 24 Juli 161g, den 6 Martii 1627 och 11 November 1629, hvarigenom Hospitalet dea tiden skall hafva haft en lillräckeiig Fond till de fattiges underhåll; men b rättas, att igenom andre tirnade händelser, såsom Krig) Myntetecknens devalvation, missväxt och dyr tid, ska'1 detta Hospital vara råkadt uti ett utblottadt tillstånd och mistning af många Allmosor ifrån Landet och Städerne; men emellan Magistraten och Ostindiska Compagniet träffad öfverenskommelse af den 8 Juni I737 skall hafva varit till Hospitalets bestånd ett hjelpemedel, hvarigenom Hospitalet för hvart och ett ifrån Ostindien lyckeligen hemkommande Skepp, skall undfå 500 D:r S:mt, emot en sådan förbindelse, att uti Hospitalet, om så skulle behöfvas, 2:ne Personer af Compagniets Folk, som det omtränga, för hvarje 500 D:r S:mt blifva uti Fribröd intagne. Hospitalets inkomster bestå förnemligast uti någre Hemmans-Räntor och Krono-Tionde, och upptages uti ett på 1754 årsinkomster ingifvet Förslag följande: 164 T:r Krano-Tionde. 46 T:r 8 k:pr Afrads-Spannemål af Hos* pifalets Gårdsbruk, 72 T:r 2 k:pr annor Spanneinål igenom Allmosor ifrån Landet influtit efter en särskild Räkning. Stats-Utskottetfi Betänkande!^ * 66l 183 T:r 16 fj.r Spannemål. Fenninge Inkomst: Räntan af 2 T7^ Mantal och en Quarn, samt Arrende-Fenningar för Torp och Hagar .127 D:r 84 ör.
Dessa lyda som följer: »Om man har vaeret heldig i valget af en Ministerflag, skal vi lade vaere usagt, maaske Brag af begge Kigers Flag; hvart med Unionsmaerket, havde vaeret mere passende, og mot en saadan Förändring vilde jo intet vaere tilli inder, om Kongen maatte findé den beföiet.» Jag får vidare anföra FJygeblad lör den 23 Mars N:o 5 pag. 23: »Navnlig er det klart, att Kongen ogsaa da havde havt det i sin Magt at beskikke en Svensk til Statholder efter Grundlovens g 14, og at han havde kunnet, ja vel endog maattet lade vort Orlogsflag blive et Unionsflag, medens vi deiimod aldeles ingen Fördring kunde havé, ligesaalidt som vi nu kunne havé det efter Grundlovens g lil, paa at Sverige skal före Unionsflag eller optage vore Farver i si t Unionsflag, dersom ikke dette ansees at vaere begrundet i Bigsactens nödvéndige Conseqvense», samt slutligen samma Flygeblad pag. 24: »Det er imedlertid ikke Grundlovens gill, men Bigsactens Forskrifter om Bigernes Eenhed mod Fienden, som lör Sverige medförer nödvendighetCn af at taale, at baade Sveriges och Norges Orlogsflag er et Uniomflag». Med stöd af nu upläste citater, tror jag mig kunna påstå, att nödvändigheten af en förändring uti detta fall är insedd afven i Norige, att det tillhör Sverige, såsom den äldre brödren, att visa den takt och delikatess, att åtminstone väcka denna fråga om en förändring i flaggan; ty icke kan man begära att. Norige, som en gång anhållit att få utbyta sin nya koopvaerdi-flagga mot vår flagga, skal) kunna nu komma fram med en förnyad hemställan, att få begagna Svensk örlogsflagg. På sä tt jag förut nämnt, anhåller jag derföre om bifall till Gr. Sparres skrifvelse, med dertill nu föreslagna tillägg.
R:dr i5o,ooo: rD:o af en Fregatt om 4° Canoner med namnet Josephine 190,000: Uppköp af 17 st. 72:pundig-e BombrCanoner . 11,000: D:o af 36 st. 24:pundige Canoner till Canon-Jollar i5,ooo: D:o af 12 st. i2:pundige Landstignings-Canoner . 5,000: D:o af 940 st Granater till 18 st. 72:pundige Bomb Canoner samt 940 brandrör at metall .. 7,000: Summa R:dr 878,000: Utskottet, som vid granskningen häraf haft del så af Förvaltningens af Sjö-Ärendena .afslutade Räkenskaper för åren i83o, i83i och 1832, som äfven af bemälde Förvaltnings Kammar-Contors meddelade Tableau öfver anslagens användande intill sistlidet års slut, har deraf jnhemtat, att för berörde ändamål dittils blifvit ulbetaldt: Enl. FöYvalt - Till Nybyggnad af Fregatten Josephine — Uppköp af 36 st. 24:pundige Canoner — D:o af 12 st. iatpundige Landstignings-Canoner — D:o af 54o Granater och 940 Brandrör — D:o af 17 st. 72:pundige BombCanoner i , samt till Nybyggnad af 2:ne Ångfartyg, Gylfe och Oden ningens Itäkenskaperåren i83o 183 r och 1832. 148,882:37. 4* 107: i5. 6. 73°: 9. 35:11. 5. Enl.
Efter hvad den Räkenskaperna bifogade Relation öfver Balancerna utvisar, har berörde skuldbelopp 21,107 R:dr 23 sk. 7 r:st. blifvit med 1836 års Stats-anslag godtgjordt. Anslaget för Excercitie-Sqvadr onern e. Räkenskaperne äro i KongL Kammar-Rätten granskade för båda åren utan anmärkning. Debet. B al ance från föregående året: Transport 22,000: 22,000: 81 — Transport 22,000: 22,000: Stats-Contoret anordnat de första begge 3:djedelarne af entreprenad-summan för uppförande af en Stallbyggnad vid Herrevads Kloster 4,191:32. — 4,191:32. — Observations-Medel 38: 36. — —- S:r 26,230:20. - 26,191: 32. — Balance till påföljande året: Skulder . 14,947:38. - 12,622: 40. Balance frän föregående året: Afskrifning - lul 42. Balance till påföljande året: Vid denna redovisning har någon annan anmärkning ej förekommit än den, att Fonden vid 1835 års slut häftat för en till år 1836 balancerad skuld af 12,622 R:dr 40 sk., hvarifrån, (enär de å andra sidan bland tillgångar balancerade oredovisade förskotter ej kunna annorlunda än såsom under året bestridde utgifter anses, fastän redogörelse för dem innan årets slut ej ingått), endast får afräknas den vid årets slut befintlige contanta behållning, 1,705 R:dr 16 sk., efter hvilket afdrag rätta skuldbeloppet vid 1835 års slut utgör 10,917 R:dr 24 sk.; —•
Omvänd er derföre, mamsell Celestine; gack och gör sammaledes, mamsell Sara, och tecknen ej sjelfva er dödsdom i räkenskapsboken, som en gång för eder skall varda upplåtandes. Mina vänner, mina barn, hören eder själasörjares röst och låten icke längre köttet hafva öfverhand med eder.” Fruntimren, som under hela föreläsningen kastat betydelsefulla blickar på hvarandra, tycktes icke vara särdeles hågade för att svara. ”Icke sannt, mina vänner”, fortfor den andlige, ”icke sannt, mina barn, ni hafven fattat mina ord i djupet af era hjertan? det är ju så, eller huru?” ”Ja”, svarade Sara. ”Ja”, instämde Celestine. ”Nå, i Guds namn då, bättren och omvänden eder och varen icke såsom de allmänna landsvägar, hvarpå intet gräs växer! Ni lofven mig då att afkläda den gamla menniskan och ikläda eder den der ny är? Ni lofven mig ju att gifta eder, ni Sara med fanjunkar Tandgren, och ni Celestine med – med – med hvem ni behagar? det är ju så eller huru?” ”Nej”, svarade Sara. ”Nej”, instämde Celestine. Den andlige mannen for upp från stolen, men hämtade sig dock snart, hvarefter han fortfor: ”Betänken hvad j sägen, olyckliga varelser, betänken att det kommer ett lif efter detta, och ve eder då om j hafven låtit de goda kornen falla på hälleberget!” ”Herr pastor”, började nu Sara med en mild men säker röst, ”herr pastor, jag har många, många gånger eftertänkt de varningar ni haft den godheten gifva mig. De bära alla uttrycket af ert varma nit för det kall ni så värdigt bekläder; men, jag bekänner öppet, de hafva icke mäktat föra mig en hårsmån från den plan, för hvilken jag lefvat och för hvilken jag dör. Ni har sagt mig, att äktenskapets band föder många nya fröjder och utestänger många bittra sorger och lidanden. Herr pastor!
Preslebref 12 1 □ Privilegier och Resolutioner eller Tillståndsjj.cf, se denna §:s 2 mom. Promotorial, se Mandatörial. Protester., se Dupliker. Protocolls-Utdrag, se Utdrag. Repliker, se Dupliker. Rese-Pass, se Pass. Resolutioner, när summan stiger till 5o R:dr 6 12 derutöfver — - 8 12 i supplicationsmål 6 L tBtvillningsVt skot tits Bet. A': o i3. >7 Utskottets Förslag. Pass, Turkiska, Sjö- ... — Reselill utrikes ort, för husbonde eller hustru med ett eller flere barn samfäldt . för betjent eller piga, om de än äro uppförde på samma pass, hvarje ... —* Gesäller, hvarje för dem af Allmogen, som resa öfver gränsen i enskilde angelägenheter, för hvarje person __ till inrikes orter eller Norrige: för husbonde, hustru eller barn med tjenstehjon, ett eller flere _. för Gesäller, hvardera . för Allmogen, samt Corporaler vid Infanteriet, Dragoner, Ryttare, Soldater och Båtsmän, då de resa utom Länen till Norrige — som af Kongl. Maj:t eller på Dess Nådiga befallning utfärdas åt personer till resor i enskilde angelägenheter Protester, se Notariats-bref. Preste-bref Sjö-Assurance-bref, till och med 100 R:dr -*» — för hvarje 100 R:dr derutöfver Sjöpass, se Certificat och Pass. Skiljobref i ägtenskap och trolofningar Testimonia Academica .. Tillståndsbref, att hålla näring och caffe och mera dylikt, hvarmed burskap icke är förbunden: — I Slockholm och Götheborg , Första och Andra Glassens Städer I de öfrige och på landet Tullkammare Pass: för öppna båtar — för inhemska däekade Fartyg . — och för utländska d:o Turkiska Pass, se Pass. Våg-Attester, till låns erhållande Bihang till R, St.
Af sädane anledningar har ock KonglMajtts Nödiga Förklaring af den »8 Nov. >8n öfwex rätta förståndet af den 28 Juni »798 angående Lagsökning emot Löftesmän , icke kunnat sträcka sig längre än till föreskrift, "att den fordringsägare, som för öfrigt iakttagit, hwad honom till sin rätts bewakande jemlikt Lag älegat, bör anses hafwa fullgjort innehållet af ofwan äberopade 4 §. i 1798 ärs Kongl. Förordning, när han inom 12 mannder efter förfallodagen, eller efter den utsatte tidens förlopp, hwarje manad enligt 42 punkten i Kongl. Förklaringen den 28 Marö 1827 räknad till zo dagar, hos wederbZrande Bcfallningshafwande mot Löftesmannen sökt laglig handräckning till sin fordrans utbekommande, ehuru Löftesmannen icke inom samma tid af Lagsökningen del erhållit." Likwäl och dä här endast är fräga om Lagsökning hos »vederböraribe Lonungens BefallninAshgfwKnde, och ehuru Ana - ?8 Den 2; April. Analogien synes wara påtaglig, saknas dock bestämd föreskrift: r:o Huruwida fordringsägare sin rätt emot Löftesman förwarat genom stämning tili UnderDomstol: 2:0 Huru förhällas stall i dylika fall med stämnings uttagande och tillställande. Z:o Huruwida när Löftesmän äro flere, men endast en af dem är lagsökt, de öfriga kunna anses wara frie ifrån deras förbindelser emot fordringsägaren, eller om, ehuru endast en är lagsökt, fordringsägaren kan anses hafwa derigenom äfwen förwarat sin rätt emot de öfriga af Löftesmanncn. 4:0 I den händelse dä endast en af Löftcsmännen wore i behörig ordning lagsökt, och de öfriga ansägos frie ifrån sina förbindelser emot fordringsägaren, uppstär i naturlig ordning den sökte Löftesmannen såsom fordringsägare emot sine Med-Löftesmän. I sadan händelse saknas äfwen föreskrifter, hwilka äro hans rättigheter och skyldigheter i anseende kill dem.
Borgmästarinnan sökte ännu då hon bjöd godnatt intala den värda borgarfrun att använda all sin vältalighet på sin man för att förmå denne att låta Greta handla mera tvångfritt, ty på detta sätt får karaktären tillfälle att utbilda och stadga sig, såsom hon fint uttrykte sig. I annat fall blef hon en lekbåll för andras nycker. Efter några års förlopp finna vi Niilonen som välbestäld äkta man på ett litet men väl upparbetadt hemman i Raumo stads närhet. Hemmanet hade de unga tu mottagit af föräldrarne såsom förläning och genom flit och sparsamhet hade Penttu redan inlöst sig ett af fosteroch svärfaderns många fartyg. Med detta gjorde han fortfarande, då ej bråda hemsysslor förestodo, fraktresor på Stockholm. Af den fattige fiskargossen, hvilken efter hemmets förskingring försvann i obekanta öden, hade sålunda blifvit en väl bärgad äkta man, som trots de motigheter han upplefvat nu kunde blicka framtiden an med förtröstan och tillförsikt. Minnena från barndomens dagar och skilsmässan från mor och syster, dem han sedermera aldrig återsett, tyngde dock mången gång honom äfven under de gladaste ögonblick. Men då fans det städse en, som förstod att skingra bekymren och ingjuta tröst i hans sorgsna hjärta. Hans hustru Greta var städse en god ängel i det hem, som idoghet och trohet bygt och som sent skulle beröfvas den frid, som här gjort sitt intåg. Universitetet i Paris utgjorde ända till slutet af medeltiden den förnämsta samlingsplatsen för kunskap sökande män och ynglingar från hela den västerländska kristenheten. Ja t.o.m. påfven hade såsom bevis på dess fruktbringande värksamhet förklarat, att "där de skönaste smykken för Kristi brud förfärdigades". Äfven ett antal finska ynglingar, främst de, hvilka utbildade sig för högre kyrkliga ämbeten, fortsatte här sina studier, andra åter stälde kosan till högskolorna i Prag och Leipzig. Bland finske män, hvilka särskildt utmärkt sig under sin vistelse i Paris, må i detta sammanhang framhållas biskop Olaus Magni, som 1427 där aflade sitt första lärdomsprof, i det han försvarade en s.k. baccalaureat-afhandling.
Jag vill icke dermed hafva sagt att jag klandrar Gr. Sparre, hvilken talat till förmån för den norra sidan på ett sätt som ingen lärer till sina motiver kunna underkänna, ty han har, att jag så må säga, icke kunnat göra mindre, såsom varande den, som stått främst i spetsen för denna sidas onekligen stora intresse. Jag hade tillfälle att korrt före Riksdagen höra Gr. Sparre förfäkta denna norra sträckning af banan, och jag fann då hos honom samma lyckliga förmåga att i sammanhang kunna säga allt hvad som kan sägas i en sådan sak, hvarpå vi äfven nyligen erfarit ett förnyadt prof, äfvensom den fasta vilja, hvilket är en borgen för att hvad han yttrar, det måste ovilkorligen göra sig gällande, om det icke redan gjort det hos alla dem som redan äro böjda derföre. I sjelfva saken ville jag yttra att, med den förtröstan man alltid måste hafva, antingen man tillhör ett visst parti eller, liksom jag, till intetdera, dock icke kan tro att Regeringen underlåtit att egna en sorgfällig upmärksamhet åt båda de intressen, som blifvit så bjert och skickligt framställda. I följd häraf ansåg jag, som sagt är, den stora striden vara i det närmaste slutad och de dyningar, som nu upstått, torde icke vara så farliga och äro troligen, efter min förmening, de sista. När jag anmälde mig, var min mening att i korthet säga, det jag finner detta förslag, som har afseende på en stambana, omfattande hela Rikets behof, vara af en så storartad natur, att, när jag tänker på följderna deraf, måste jag erinra mig Cannings yttrande i Engelska parlamentet, när han förklarat att Regeringen, i den händelse parlamentet gillade saken, vore sinnad att antaga Södra Amerikas sjelfständighetsförklaring; han sade nemi. då, »att om England gillade Regeringens förslag, skulle det framkalla till lif en ny verldsdel.» Detta skulle jag vilja tillämpa på ifrågavar:de storartade förslag i den rigtning till flera förut otillgängliga delar af Riket, med rika naturtillgångar.