Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta sednare torde bäst kunna vinnas, om de inlöste exemplaren utdeltes till moder-kyrkorne och Presterskapet anmodades att derutur lemna sine Sockenboer de upplysningar, som för hvarje local kunde finnas behöfvelige och an* vändbare. / En tredje Herr Schcerbings afhandling, om sättet och medlen till Sedel-förbättring, eller realisation, hvilken jag ock får den äran öfverlemna, torde, jemte de 2:ne förstnämnde lämpeligast användas, om de få ligga i RiddarhusCanzliet, för att kunna läsas af dem sorn det åstundar. Friherre von Schultzenheim, Conrad Theodor: Ehuruväl stadgandet af en väl beräknad och på goda grunder uppgjord bevillning, är ett ibland de hufvuds&keliga föremål sorn sysselsätta Riksens Höglofl. Ständer vid hvarje Riksmöte, har dock detta angelägna värf vid de fläste Riksdagar, blifvit ibland de sista och mäst påskyndade öfverläggningsämnen. Opinionen, om jag så får säga^ någon Den 26 Februarii, 859 gång ledd af enskildta interesset, har intill denna dag fästat sig vid ett bevillning!i-systéme, sorn efter min vördsamma tanka, icke 6varar emot ändamålet, nemligen den mäst möjeliga jämna fördelning af beskattningen, dess oföränderlighet i afseende till vahrsvärdet , det lättaste beräkningssättet och sljuteligen så afpassad, efter hvar och ens förmåga, att ingen må kunna undandraga sig att lemna sin gärd till Statens bestånd. Synlig förmögenhet, Tull, öfverflöd, ChartaSigillata m. m. samt en låg personel afgift, hafva varit grundämnen till den nuvarande bevillningens utgörande; men äro alla dessa rubriker calculable, bestämma de till StatsVerket en jämn, och i förhållande tili vahrueller penningevärdet oföränderlig intrad emellan hvarje Riksmöte? Jag tror det icke, och då bevillningen vid ett annat Riksmöte behöfver ökas, eller och min. skås, kan det ske utan en omstöpning af nära hela systemet? Jag tviflar deruppå:
Vilja samtliga Riis-Ständer, åt Lag-LJt kottet upp dr, g 1 att, med deras ratt, <Jver Konungens Prof ositt n i sådan fråga Conslitotions-Ut skottets Memorial, N:o~96. 3 besluta, antingen om aila de ämnen, 7.vilka Pr opositionen omfattar, eller blott om vissa deribland, du skall Utskottet, genom iml i van1 ig ordning, okas till ett ant A af Fyratioétta ledamöter, Tolf af lusarje StåndDetta Förstärkta Log-Utskott åligge dd, att i frågor-, hvilka blott i vissa delar blifvit till Utskottets afgörande öfverlemnade, till Rikiens Ständer i stadgad ordning afgifva utlåtanden om de ämnen, deruti något Riks-Stånd förbehållit R ksens Ständer desiutande-rält, och, sedan Riksens Ständer deras beslut deröfver fattat, de delar af frågan, i hvilka Riksens Ständers beslutande rätt, blifvit Utskottet uppdragenafgöra, samt d Riksens Ständers vägnar yttrande öfver det hela till Konungen afgifva. Om de fr gon, hvilka i sin helhet blifvit till Utskottets afgörande öjv rlemnade, ägo Utskottet att0 utan någon hemställan till Riksens Ständer3 besluta och ä Riksens Ständers vägnar sig yttra. Sådant Utskott åge ock att, om det nödigt finnér, för upplysningars inhentande, tillkalla andra lagkunnig i män, samt, dä Konungen och samtliga Riks-Stånden så besluta, efter Riksens Ständers åtskiljande sitt arbete fortsätta, dock i intet fall längre, än till den dag, då ny Riksdag öppnas. Då sådan -ortsättring af Utskottets arbeten besia et, bör hvarje Riks-Stånd utse Sex Suppleanter, att, fall U(.skottsledamö er under tiden afgå, deni, i den ordning, de erhållna röster nes antal utvisar, efterträda. For deri tid Utskottet, efter Riksdagens slut, sitt arbete fortsätter, njuts dess ledamöter af Statsmedlen dtt arvode, so n Riksens '
När det var kringvridet ungefär tvenne alnar stannade det, och gamle Haraldson nedlade nu med sin öfvade hand, till Rosenbergs innerliga förlustelse, största delen af sakerna i en af dessa besynnerliga, af strömhvirflar rundsvarfvade hålor, hvilka till stor mängd finnas på dessa kuster, och hvaraf den ifrågavarande blifvit genom något bergras öfvertäckt med den stora stenen. ”Ska de ej ned allesamman, fader Haraldson?” frågade Rosenberg, då han såg gubben i begrepp att sluta arbetet, utan att de tvenne mindre packorna, innehållande sidentyger, fått göra sällskap. ”Försigtighet är alltid bäst,” invände Haraldson. ”För alla möjliga och omöjliga händelser brukade jag alltid dela godset. Så ska vi göra också nu. Jag har ett gömställe litet längre fram. Det är inte på långt när så stort som detta, men passar bra till det vi ha qvar.” Kaptenen lät visligen gubben råda; och sedan stenen blifvit satt i sitt förra skick, och de tvenne återstående packorna förvarade i andra hålan, hvilken äfven täcktes genom ett af naturen på lika sätt bildadt lås, yttrade Birger: ”Låt oss nu gå ned till båtarne, ty fastän icke någon, som ej känner konsten, gerna kan sätta stenen i rörelse, kunde ändå en händelse upptäcka hemligheten.” ”Det vore f-n,” menade Haraldson, ”då skulle mitt goda namn och rykte, som gammal lurendrejare, vara förstördt för tid och evighet! Men ingen fara: sedan packorna väl ä’ i land, ansvarar jag med mitt lif att kapten innan tre dar skall ha godset hos köpman Lund i Marstrand; ty ännu lurade ingen gamle Haraldson på slikt.” ”Godt!” sade Rosenberg. ”Menar far mörkret tillåter ett glas äkta xeresvin att leta sig fram till våra läppar? Tycker far som jag, så vore en styrkeklunk icke ur vägen, efter den schå vi haft.” ”Åh jo, hvarför inte det! Unga räfvenklo i tulljakten kan nu få komma bäst han behagar. Det skulle just vara roligt att narra honom april; och om kapten ingenting har emot ett litet upptåg, så ska vi visa’n vägen.”
Styrelsen för EkeplanSkogsplanleringsCassan. Wadstena KrigsmanshusBeroende på IndragFörläning på viss tid. Krono Krono teringen. 23 n c/> D ?r ca Krono Cassa. ning. Krono Hemman. Säterier. Hemman. Kungsgårdar. Säterier. Kungsgårdar. Ö £ ca CD B Hemman. Säterier. Krono Hemman. Krono Hemman. Hemman. Kungsgårdar. För Statsverkets räkning utarrenderade. Summa. oT* C/i R F Krono Frälse 3 » Krono Frälse B -— 1,2 5 2,2 5 Westmanlands . — 25,37 35,63 25,7 5 46,75 •—- — Kopparbergs — Gelleborgs — Wester-Norrlands — Jemtlands — Westerbottens . — Norrbottens — Summa ,881117,43|210,7 5 |3,7 5|2,87 j 1, 336,6 8 1,50 |222,9 11 267,37 115,2 5 3,87 1, 51X90 " titt. B. B e r ci k ning o öfver de under Abo-rätt upplåtne Krono Hemman. Rusthåll kunna, enligt pä Konungens Befallningshafvandes sednaste Fem-års berättelser grundade uträkningar, antagas utgöra 660 mantal. Säterier, enligt Sammandraget A. 3. med uteslutande af bråk . 86 — Bergsmanshemman upptagas, med ledning af 1844 års Räkenskaper, förslagsvis till 230 — Vanliga Hemman, som innehafvas under Åbo-rält, utgöra enligt Sammandrag Litt. A. 3. med uteslutande af bråk 2,164. Då härifrån afdrages: Bergsmanshemman 230. 890.
Anders Andersson från Westerås Län biträdt, har Utskottet förehafty och hvad först angår förslaget om berörde Kongl. Författningars uppläsande; så, enär Utskottet icke inser, att desamma, mera än mångå andra lagar och påbud, i afseende hvarå det årligen förnyadé kungörandet ejär föreskrifvet, påkalla ett sådant förfarande, anser Utskottet Motionairens så beskaffade förslag icke böra till någon åtgärd föranleda. ■ Vidkommande åter frågan om åläggande för borgenär att å räkning öfver borgade varor teckna hänvisning till klander, så emedan icke, efter Utskottets erfarenhet, något behof af en sådan anstalt hittills visat sig, samt stadgandet tvifvelsutan skulle kunna gifva anledning till mångå tvister, afgående hänvisningens rigtighet och fordringens deraf beroende utmätnings gjdda'egenskåp; kan Utskottet ej eller å denna del af motionen tillstyrka bifall!- Stockholm» den 5 April i834 F:o 3gb Ankom tilfJftp* Utskl den 9 April kl. 4 e; m"’ Betänkande, öfver väckta motionera, angående skärpning af sträf ~ fet föv åverkan.' Från Hoglofl. Ridderskapet och Adeln' samt Hedervärda Bonde-Slåndeti hafvä till Lag-Utskottet! blifvit* remitterade^ följande motioner; 1:0 af* C Lag-131 skotten Btt, N:o 28. Herr Anders von Wahrendorff: alt det vore en besynnerlighet och en orättvisa, att det icke räknades för tjufnad, utan för åverkan, då skogen huggej på roten och bortföres af åverkaren, vare sig timmer, ved eller gärdsel ock atör, men att deremot, om reden är upphuggen i famn, det då räknas för tjufnad, ehuru en timmerstock och ett storverksträd i väjde vida öfversteg «i huggen famn ved.
Utsk. måtte få sig updraget att göra de förändringar, som blifva behöfliga i åtskilliga andra §§ till följd af det beslut, som vid denna 23 § kan af R. o. Ad. varda fattadt, och vill således icke nu besvära R. o. Ad. med något särskildt förslag i detta hänseende. Gr. Lagerbjelke: Såvida man skall kunna motse något slut med denna öfverläggning, och såvida det skall vara någon mening med den propos., som Hr Frih. o. Landtm, framställt, så är det väl också nödigt ali alla de förslag till gemensamma tankar, som ledamöterne önska framställa, också blifva det nu vid föredragningen af §§:ne; hvarefter något ytterligare framställande af förslag till gemensamma tankar icke måtte komma i fråga. Hr C ari heim Gyllenskjöld: Med anledn. af Gr. Lagerbjelkes sista yttrande, anhåller jag att, till hvad jag förut anfört, endast få lägga den hemställan att i händelse mitt förslag till gemensam tanke skulle af R. o. Ad. till någon del antagas, Const.Utsk. mätte få sig ålagdt alt i öfrige §§:ne göra de förändringar sorn Utsk. i följd deraf finna behöfliga. Öfverläggningen om 23 §:n ansågs härmed vara fulländad. § 24. Frih. Raab: Jag vågar vördsamt framställa några anmärkmr emot denna §. Först förekommer i afseende på redaklin i första raden följande ordställning: ”sedan hvarje Stånd vid riksdagens början pä behörigt säll blifvit konslilueradt och derom bos Konungen anmälan gjord,” etc. Här står icke tued kursiv stil ”vid riksdagens början” men det borde så vara, emedan de icke förefinnas uti den gamla 23:dje §:u i Riksd.Ordn., hvarest denna § är hemlacL 268 Don 28 Maj f. ms Der står: ”Sedan Borgareoell BondeSt. blifvit hvar för sig på behörigt sätt konstitueradt,” och det ligger temligen klart att orden vid riksdagens början äro här ganska öfverflödiga, ty meningen kan icke vara någon annan än den, att det är vid riksdagens början, som de skola konstituera sig.
»Nå, kör i vind då!» ropade han gladt och sprang upp, »men då får du hjelpa mig med allt det här bagaget.» Han pekade på böckerna. I ett nu hade medikofilaren rafsat i hop dem, och så bar det af in i hans eget rum, der allt aflastades på bordet. »Kom nu i håg, att du inte kommer af dig och tror att du har hemma der inne förr än klockan sju i qväll», varnade den äldre. »Åh, var lugn du, Falstaff», svarade kamraten skrattande. Han satt redan vid bordet och ordnade böckerna. »Det var hög tid», tänkte Falstaff-Cedergren, ty han hörde långsamma, tunga steg i trappan. Han slog upp dörren till kamratens inbjudande lilla rum och gick så framåt korridoren för att taga emot modern. Hon drog ett djupt andetag, då hon väl kommit upp för trappan, och han gick gladt emot henne. »Välkommen, mamma lilla», sade han och befriade henne från en del af hennes reseffekter, »mamma får ursäkta att jag inte kom ned till tåget, jag hade verkligen icke tid.» »Det gläder mig mycket mer att du sköter ditt», svarade hon pustande i det hon följde efter honom framåt gången. Vid dörren stannade han och gjorde en inbjudande rörelse med en pirat, som han höll i handen. Hon steg på. »O, hvad du har trefligt!» utropade hon och såg sig omkring med glad öfverraskning; i glädjen glömde hon att lägga ifrån sig muffen. Han kastade hennes resväska och schal ifrån sig på en stol och stängde dörren. Derefter tog han hennes muff och började så knäppa upp hennes gamla, trådslitna vinterkappa. »Ack, för all del, för all del», sade gumman, helt förlägen öfver så mycken artighet. Det var en liten och korpulent matrona med ett barnafromt gammalt ansigte, en af de välmenta varelser, som alltid se lifvet från dess bästa sida, hur mycket de än påstå motsatsen. Sonen höll verkligen af henne – på sitt vis. Han hjelpte henne att draga kappan af, och det gick med mycket besvär, ty den var trång i ärmarna. »Mamma behöfde sig en ny», sade han.
Directionen af Låne-Contoret jemväl upplyst, de göromål, hvilka åligga den vid Contoret anställde vaktbetjent, äro så trägna, att de icke lemna honom tillfälle till någon annan inkomst än lönen, hvilken för hans och bans familjs underhåll vore otillräcklig, ansett sig ega skäl hos Utskottet tillstyrka, att honom må förunnas enahanda löne-förmoner, som Banco-Discont-Verkets vaklbetjenter åtnjuta, eller 300 R:dr Banco årligen. På grund af de upplysningar, Banco-fullmägtige sålunda meddelat, anser Utskottet sig sakna anledning att hos Rikets llögioflige Ständer tillstyrka någon löneförhöjning för ofvanbemälde, vid Götheborgs Låne-Contor anställde, tjenstemän, men finnér deremot den föreslagna tillökningen för Contorets Vaktmästare vara så af billighet påkallad, att Utskottet icke kan undgå hos Rikets Ständer härmedelst tillstyrka, att Vaktmästaren vid nämnde Låne-Contor må erhålla en förhöjning med 100 R.dr uti de löneförmoner, han hitintills åtnjutit, och att hans lön sålunda bestämmes till 300 R:dr, allt Banco, årligen. Stockholm den 15 April 1840. Ank. till Exp. Etsk. den 1Q April, kl 1 e. m. Utlåtande, i anledning af gjord hemställan, om nedsättandet utaf den såsom Tumba bruks fastighetsvärde i räkenskaperne nit balancerade summa. Uti räkenskaperne för Bankens pappers-bruk, Tumba, äro följande poster, såsom tillsammans utgörande brukets fastighetsvärde, bland tillgångarne balancerade, nemligen: l:o Tumba hemman, upptaget till inköpspriset
Deremot synes det vara ostridigt , att alla förvaltnings åtgärder, sorn antingen närma sig egenskapen af befäls-mål, eller som blott i sjelfva verket fordra mer och mindre skyndsam verkställighet, icke kunna, utan det allmännas stora skada , öfverlemna* åt verk , der ärenderne collegialiter behandlas; och bland sådana torde de i synnerhet böra räknas , som röra åtskilliga Miiitaira detailler , jemts Tulloch Post-verken, samt den Landshöfdingarne anförtrodde executiva befattning;, och dermed lika beskaffade äre.nder; allt under förutsättning , att säkerheten för Statens medel må, genom lämpelige föreskrifter och controiler, vara tillräckeligen förvarad. Huruvida Näringarne också böra hit hänföras, det är en vigtig fråga, hvaröfver Utskottet nu vill yttra sig. — Dess afgörande synes hölvudsakeligen bero derpå , om, sedan Damsrätten i rättsfrågor från Collegierne blifvit skild , de rörande Näringarna för Styrelsen återstående befattningar äro sådana, att för deras rigtiga behandling, Collegier nödvändigt blifva behöflig©: Desse åtgärder be stå egentligen i tillsyn att underordnade myndigheter iakttaga de Näringarne rörande författningar: uti pröfning af besvär öfver de beslut, desse myndigheter i de Näringarne angående administrativa frågor kunna fatta; och j bindning af sådans författningar, som till si Näringarnes trefnad och uppkomst kunna komina i fråga att utfärdas. Tillsyn huru författningarna blifva efterlefyade lärer icke, såsom en blott verkställigbets-åtgärd, kunna anses som någon Collegii befattning. Den kan icke lämpligen af ett Collegium utöfvas, emedan den beror på Locäl-kannedom, och på de Ämbetsmäns vaksamhet, sorn i orterne äro tillsatte; desse måste således, dels då Lagbrott vid DomstoJUrne skola åtalas, derom föranstalta, dels afgifva berättelser till förvaltningsverket, som i anledning deraf vidtager de åtgärder, hvartill dess Instruction kan föranleda.
St:s pluralitet ej ansett det nya stadgandet oumbärligt, hemställer jag, om ej frågan är af natur att kunna förfalla, och således äfven bör det. Jag yrkar, att memor. må läggas till handltna. Hr Lefre'n, Joh. Pehr: Riksd.Ordn:s 75 § säger i de sista raderna: ”är åter frågan af sådan beskaffenhet, att den ej kan förfalla, gånge som i 73 § stadgadt är.” Har uppstår således den frågan, om saken är af beskaffenhet att kunna förfalla, och man bör då tillse, hvarom fråga egentligen är. Frågor, som kunna förfalla, äro af tvenne slag: 1:0 sådana speciella, som t. ex. ansökningar af låntagare i Banken att få lindring i betalningsvilkoren, beli om då två Stånd stadna emot två, förfaller frågan, emedan den involverar ett specielt fall; 2:0 sådana, der vår grundlag eller allm. lagen förut stadgat, huru förhållas skall. Här åter rör frågan ej ändring hvarken af lag eller b:coreg!ementet; ej heller rör den enskild mans rätt, utan endast, huru Ständernas beslut skall verkställas. Ett b:coreglemente är uppgjordt och mäste expedieras; det kan ej förfalla, och detta är hufvudfrågan. Men tvist har uppstått, huru denna ex - 204 Den 23 Maj. pedition skall ske. Två Stånd hafva sagt så och så, och de andra två annorlunda, och man har ansett, att frågan dermed vore förfallen, så att saken sjelf skulle förfalla blott för tvisten örn sättet. Jag instämmer med Frih. Cederström och ber att få utreda, huruvida något lagstadgande i ämnet förut finnes.
Ridder skåpet och Adeln sorn Hedervärda Bonde-St ån det, till Utskottet remitterade Mål, rörande yrkad ålidring af Tjenst elfons flyttningstid. Sedan Herr Majoren m. m. Friherre J. W. von Kayalin , uti ett den 20 sisth Mars hos Hoglofl. Jtidderskapet och Adeln uppläst Memorial, anfört, att af den nu gällande flyttningst iden vid Michaelsmässan skulle förorsakas de svårigheter, att, genom brist på arbetare, vållad dels af Legohjanens bortflyttning, och dels af hindret för dem, hvilka skola transportera elier hämta tjenstefolk, sädesbergningen ofta, särdeles under svår väderlek, blefve uppehållen; att således jordbruket, fyra dagar före och fyra dagar efter Michaeli, saknade flera arbetande händer, och att de tjenstehjon, som skulle flytta och hade hästars samt den öfriga boskapens vård sig anförtrodd , sällan visade sådant nit vid insamling och bergande af de dertill erforderliga födoämnen, sorn man borde vänta och de. förmodades ådagalägga, om de sjelfva skulle besörja utfodringens i anseende hvartill Herr Baronen föreslagit, det flyttningstid^!!
Man har anmärkt såsom en stor olämplighet, att LandsFiskalerne icke hafva lön på Stat, » och i följd deraf äro satte i nödvändighet, att lefva genom öfverseende med Lagbrytare. I anledning häraf ber jag få göra ett par erinringar. Sedan missbruket, att handla med nästan alla sysslor^ så inrotat sig, och dessa accorder äfven äga rum vid andra sysslor, som hafva likhet med de ifrågavarande, stundom till så högt pris, att räntan på accordet öfverstiger, eller åt - Den 16 Februarii e. in. 89 minstone i det närmaste motsvarar hela den årliga lönen, synes mig, att sådane tjenstemän äro nästan i samma förhållande, som voro de lönlöse. Men långt ifrån alt anse sorn ett fel, att Fiskaler äro illa eller icke lönade, tror jag att sjelfva hungern, om jag så får säga, bäst skall tvinga dem att upsöka förbrytelserna. Jag föreställer mig till och med, att det säkraste correctivet mot förbrytelser skulle vara, att göra så många lönlöse Fiskaler, att hvar och en funne mer uträkning uti att vara laglydig, än att muta åklagarne. Om jag vore öfvertygad, att den öfriga KronoBetjeningen alldeles icke begagnade sig af en dylik födkrok, så skulle jag vara benägen att medgifva LandsFiskals-Tjensternes afskaffande. Men som jag det icke är, så fruktar jag, alt dessa tjenstemäns afskaffande endast skulle komma den öfriga Kronbetjeningen och lagbrytarne till godo, derigenom att dessa sednare kunde för bättre pris undgå tilltal. Herr Tham, Wollrath: Jag hörde nyss en Ledamot säga, att det vore nyttigt, om hungern dref LandsFiskalerne, att blifva åklagare. Då vore det äfven nyttigt, att släppa vargarne i fårhuset. Åter ett annat skäl har man sökt deruti, att de brottsliga icke måtte kunna accordera med Länsmännen. Lika väl tror jag det låta sig göra, att accordera med en LandsFiskal, som med en Länsman. Den sednare står under Lands - 9° Deti 16 Februarii e. m. höfdingcns nära inseende.
Staden var illuminerad, i främsta rummet de byggnader, som omgåfvo hamnen. Särskildt hade hans maj:t konungen uppbjudit allt för att göra den af honom från första stunden så varmt omhuldade Vega-expeditionens mottagande så storartadt som möjligt. Hela kungliga slottet strålade vid vår ankomst i ett haf af ljus och lågor samt var prydt med sinnebilder och namnchiffer, hvarvid ej ens namnet på Vegas yngste matros blifvit bortglömdt. Från Logården hade en estrad blifvit uppförd till landstigningsplatsen. Här mottogos vi af Stockholms stadsfullmäktige, hvilkas ordförande, öfverståthållaren, med ett kort tal helsade oss välkomna, derpå fördes vi upp på slottet, der vi i närvaro af hennes maj:t drottningen, medlemmarne af det kongl. huset, statens och hofvets högste embetsmän m. fl. på det mest storslagna sätt i fosterlandets namn helsades välkomna af Sveriges konung, hvarjemte han till oss utdelade ytterligare vedermälen af sin nåd och sitt välbehag143. Det var ock på kongl. slottet, som festernas rad inleddes genom en stor gala-middag den 25 april, der konungen i några hugstora ord prisade Vegas bragd. Derpå följde fest på fest under flera veckors tid. Den 26 svenska segelsällskapets fest i Grand Hôtel, under presidium af amiral Lagercrantz. Bland närvarande må nämnas hans maj:t konungen, kronprinsen, prins Oscar, Oscar Dickson, sjöministern friherre von Otter m. fl. Om Vegas intåg i Stockholm den 24 april 1880. aftonen samma dag ett fackeltåg af eleverna vid Tekniska högskolan. – Den 27 gala-spektakel, till hvilket samtlige Vega-männen voro inbjudna. – Den 28 festsammanträde af vetenskaps-akademien, der en öfver Vega-färden präglad medalj utdelades, hvarpå följde en af akademien gifven middag på Hôtel Phœnix under kronprinsens presidium. – Den 30 april och 5 maj banketter af publicistklubben och sällskapet Idun, af sjöofficersällskapet för Vegas officerare och af Stockholms arbetareförening för dess manskap.
RörelseCapitalet icke undergått någon förminskning; samt ideligen upprepat, att man icke eller ämnar förminska detsamma; men när vi nu likväl icke begära mera, än en säkerhet för ordhålligheten af dessa försäkringar; när vi nu alldeles icke begära mera, än blott att, nu som år 18i5, RörelseCapitalet må bestämmas att blifva - Den 6 Junii f. m. 241 va hvad det var ultimo December 1814; så bestrider man vår begäran med den häftighet, att man kallar elen ett försök att göra vårt mynt till Åssignater. Detta sätt att förfara kan gå an, då man har magien för sig; men en annan tid skall likväl våga döma rätt derom; och skall då troligen säga, att om de der alla försäkringarne, att ej umgås med ett strypSysteme, voro ärlige, så hvarföre neka säkerheten för dem: hvarföre inblanda passionen, der den icke behöfves? Eller är det verkeligen sanni, att vi göra vårt mynt till Assignater, derföre, att vi icke älska ett tillstånd, deri allmänna penningeräntan redan är 20 till 25 procent, hvilket åter i naturlig ordning dödar all idoghet och följaktligen qväfver Nä ringar ne, samt brådstörtar hela den stora del af Allmänheten, som är skuldsatt, i ett hjelplös! förderf? Huru quadrerar väl denna beskyllning med Allmänna tillståndet? Eller får man icke erkänna, icke begära en medelväg? Skall man nödvändigt anses tillhöra den ena ytterligheten, för det man understår sig att icke blindt godkänna den andra? Jag har icke någon kännedom om våra penningeverks böcker; och, ehuru högst otrolig den uppgift synes vara, som den siste Talaren gaf oss, nemligen att penningestocken nu skall vara 3 Millioner större än den var ultimo December 1814» kan jag icke dertill hvarken jaka eller neka; men om så är; och om man verkeligen vill att vi skola tro det; så hvarföre bestrider man vår begäran, som ju då Ridd. 0. Ad. Trot. I Afd. 16 242 Den 6 Junii f. m. går ut på mindre.