Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskäpet och Adeln, PTögvördige PresteStåndet och Vällofl. Borgare-Ståndet blifvit an. fördt om Upphandlingssättet af Utländsk Säd, och. försäljning af öfverflödig SpannmålsLager, är hufvudsakligen öfverensstämmande med Utskottets Betänkande, hvilket altså i dessa delar vörd sarnrriast åberopas. 11:0 Emot Stats-Utskottets sluteligen gjorda hemställan, om rättighet för Riksens Högloft. Ständers Revisorer, att, i händelse af befinnande uppenbara öfvertraclelser af de grunder , sorn för dispositionen af Creditiven ä Banken blifva bestämda, luta till hafva beloppet inhibera dessa e.reditiv, haf. va i saimelige Riks Stånden anmärkningar bifvit gjorde, af det sammanstämmande innehåll, att detta correctiv anses icke innefatta straff för den Auctorité, som genom sådane gröfre Lilläng till Riks-St. Prot.isiy 181$. 4\de Sami. N‘.r 340, 3906 Stats Utskottets Betänkanden. felagtigheter/ vållade en så beskaffad indragning, men deremot skulle för det allmänna blifva af ett ganska menligt inflytande. X anledning af dessa anmärkningar och de skäl, sorn häriöre li gga till grund, ånner StatsUtskottet sig föranlåtit att frångå dess ifrågavarande förut nfgifne JFörslag. 12:0 Utom. nu besvarade Anmärkningar, sorn vid Stats-Utskottets ^Berättelse och Förslag blifvit gjorde, hafva följande tillägg ansetts böra i Instructionen för Allmänna Magazins Inrättningen inflyta, nen.ligen: Uti anförandet hos Häglof.
RiddarhusOrdningen. Orri så är, anhåller jag, att Herr Grefven täcktes inhämta, huruvida Ståndet i detta afseende delar Herr Grefvens och LandtMarskalkens åsigt. Herr Crusenstolpe: Jag kan ej frångå formen för denna frågas behandling, och får derföre anhålla, att Herr Grefven och Land tMä esk a 1 k e n täcktes genom derå meddelad framställning utröna, huruvida Ridderskapet och Adeln anser, att saken bör till RiddarhusUtskottet remitteras. Herr Bråkenhjelm^ Pehr Reinhold: Jag förmodar, att Herr Grefven och LandtMar - Den 20 J 11 I ii. 3? skalken anser remiss till RiddarhusUtskottet icke kunna äga rum. Här är fråga om tillämpning af en §. i RiddarhusOrdningen, och det tillkommer endast Herr Grefven och LandtMarskalken att yttra sig deri. Ståndet kan deröfver ej besluta. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att då frågan angick rätta förståndet af ett stadgande i RiddarhusOrdningen, hvarom Hans Excellence gifvit sin öfvertygelse tillkänna, men, i händelse Ridderskapet och Adeln ej skulle instämma i denna öfvertygelse, det icke tillkom RiddarhusUtskottet, utan en högre Aulhoritet, nemligen ConstitutionsUtskottet, att deröfver döma, ansåg Hans Excellence en remiss till RiddarhusUtskottet för närvarande icke kunna äga rum. Herr Crusenstolpe: Jag har ej föreslagit remiss till RiddarhusUtskottet derföre, alt detta Utskott skulle vara någon högre Auctoritet, utan hufvudsakligen för att Utskottet skulle granska och collationera de vid voteringen förde Protocoll. Jag misstror ingen, men jag anhåller, att för utredandet af förhållandet vid voteringen remiss må ske till RiddarhusUtskottet.
Hon lutade hufvudet mot min arm o c h så småningom böjde sig den motspänstiga anden i hennes själ och hon förtaide sitt lifs historia. Hon var ej längre den stolta kvinnan, som ensam vill kämpa sin strid, det var en själ, lidande intill döden, som fann lindring i ett annat hjärtas deltagande. Det var ingen vanlig historia. Den började på det gamla stamgodset Threatonhill, då de två, som hon älskat högst af allt på jorden, ännu lefde, hennes far och mor. Hon hade en guvernant, till börden svenska, men nyss kommen från Frankrike, som gaf henne undervisning. Då hon var sjutton år, dog modern o c h guvernanten, som emellertid flyttat, kom då tillbaka för att hjälpa och bistå henne. I n o m ett knappt år var den förra lärarinnan lord Threatoas andra maka. Huru det tillgått, hur hennes snart sextioårige fader, som älskat sin förra maka så ömt, kom att taga ett sådant steg, var oförklarligt. Den unga frun trifdes icke på det gamla herresätet och för lord och lady Threaton börjades nu en vallfärd kring Europa, en jakt från nöjen till nöjen, tills efter tre år lorden ej stod ut längre. Nästan med våld reste han med sin maka tillbaka till England. Hans dotter, som under tiden hade vistats på Threatonhill, hade skilts från sin styfmoder på ett sätt, som gjorde ett återseende omöjligt. Hon reste till Schweiz till madame de Lassarres pension. Faderns sista bref hade varit hopplösa. » Hon vill icke blifva kvar här längre, hon vill åter ut, men jag står ej mera ut med en ny hetsjakt kring Europa. Aldrig mer kommer jag » Nu skall ändtligen den stolta nacken böjas, » sade Marthe med en ton, uppfylld af skadeglädje, en dag, när jag inträdde i salongen. Hon räckte mig en tidning, en blick på hennes ansikte sade mig, att hvad hon i lång tid väntat på, hade kommit, däri speglade sig den lägsta och sämsta af alla känslor, glädjen öfver nästans ofärd. I tidningen stod med fet stil: » Lord Threaton, earl till Threatonhill » affed » hastigt natten till idag på sitt gods. Ingen af hans närmaste var hos honom. Idun
Allmänna Besvärs~ och Oeconomie Utskottet; * 1) Herr Elgenstjernas, Johan, den 15 dennes på bordet lagde Memorial, i anledning af Friherre Rehbinders, Johan Fredric, motion, angående förändring af den för tjenstefolk bestämda flyttningstid, jemte Friherre Hermelins, Carl, rörande samma ämne, denne dag afgifne yttrande, 2)5 Grefve Posses, Carl Henric,' den 19 dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial, angående inrättande af gymnastiska kropps-öfningar vid alla Skolor, Gymnasier och Universiteter, jemte de af åtskillige Ledamöter, rörande samma ämne, denne dag afgifne yttranden. 3) Herr af Uhrs, Gustaf, den 19 dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorial, i anledning af Friherre Wrangels, Henning, motion , rörande fångars transporterande. Dea 21 Marlii, 645 Statsoch Särskilta Utskotten: Herr Hammarskjölds, Lorenzo , elen i5 dennes på bordet 1agde Memorial, angående CanzliStyrelsens upplösning. Ut supra* S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande StatsUtskottets den i5 och 19 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtandens Af den 6 dennes v 1) N:o 26. Angående afskrifning i Götheb borgs och Bohus Läns LandtRänteriets räken^ skaper af åtskillige för åren 1799, 1800, ‘1801, 1802 och i8o4 resterande Be villnings-medel. 2) N:o 29. Angående de så kallade Trip Angående understöd af Allmänna medel för uppmuddring af Landskrona Hamn. 4) N:o 54. Angående fortfarande af det understöd utaf Statsmedlen, Carlskrona Stads Fattigvårdsinrättning hittills åtnjutit. Angående den ProvincialMedicus Doctor C. J. Kjellman, af Kongl. KammarColIegiuin, till gäldande ådömde Testamentsbevillning. 6) N:o 67. Angåend» den af Husby Klosters KrutBruks-ägare hos Kongl, Maj;t sökte 646
Hr von Hohenhausen och Frih. Cederström m. fl. förespegla! om vådor af underlåten mantalsskrifning m. ni., får jag fasta uppmärksamheten derpå, att a5 §:n innehåller stadgande i detta afseende, och dessutom bör man väl förmoda, att Konungens Bef;hrde och andra myndigheter skola söka befrämja den största noggrannhet, samt allt mer och mer stegra sin uppmärksamhet att förekomma möjliga missbruk. Hvad Hr Ribbings förslag angår, tror jag icke att det befrämjar ändamålet; ty han har icke sagt huru tillgå skall med den fattiges underhåll under den tid som föregår utslagets meddelande, och det torde vara nog hårdt, om en sådan usling, som ingen församling vill vidkännas, icke skall få någon hjelp under liden. Jag tillstyrker derföre bifall å Utsk:ns förslag i denna punkt. Hr Printzensköld: Då det förslag, som Hr Ribbing framställt, uppenbarligen åsyftar att göra en långt större utsträckning af Kronans underhållsskyldighet än Utsk:ns förslag innehåller, mäste jag på det högsta bestrida detsamma. Det är en genomgående princip i hela denna författning, att det icke är K. M. och Kronan, som skall underhålla fattighjonet, utan communen, hvilken jemväl bör bekosta det underhåll, sorn, då tvist uppstår, endast ad interim erfordras intilldess afgjordt blifvit hvart personen hör. Om nu deremot Hr Ribbings förslag aritoges, skulle troligen följden blifva att man skulle söka kasta hvarenda fattig på K. 3VI. och Kronan och äfven möjligen lyckas att få en person förklarad icke tillhöra något faltigvårdssamhälle, hvarigenom Staten skulle, såsom Hr Lefre'n yttrat, blifva förvandlad till eli fattighus och nödgas använda betydliga summor i detta afseende. Jag afstyrker derföre allt bifall till Hr Ribbings förslag. Hr Palmcrantz, Joli. Maur.: Den anmärkn., som den siste värde talaren gjort, torde vara tillräckligt vederderlagd, om Hr Frih. o. Landtm, behagade låta uppläsa Hr Ribbings förslag.
Skulle en total indragning deremot vid oktrojtidernas slut icke, med iakttagande af den allmänna rörelsens behof och fordringar, lämpligen kunna äga rum, sä later det likväl tänka sig att man skulle kunna tillvägabringa någon sammansättning af de båda elementerne i statens och de enskildtes kreditanstalter, hvaraf resultatet blefve en ny assosialion, uppgjord emellan privatbanker och filialafdelningar af riksbanken. De förenade Utskm hafva dock tvifvelsutan, vid meningarnes delade skick i delta ämne, icke utan skäl funnit lämpligast vara att åt K. M. öfverlemna att, om Han, ansäge sådant vara för det allmänna nyttigt, framlägga förslag i den angifne syftningen. Men att, med de åsigter Utskm i saken hyste, de skulle sjelfve hafva framlagt ett utarbetadt och omständigt förslag i den vägen, det befarar jag vara en mindre välbetänkt fordran, enär sådant lätteligen kunde blifva bedömdt såsom nog förtidigt tillkommet och hade troligen rönt mera motstånd, än det nu afgifne betänk, torde vederfaras. Till bemötande af den af mig gjorda jemförelse emellan R. St:s und. hemställanden i frågor, som leda till ökade eller nya anslag, 14 Den 9 Juni. samt den nu ifrågavar. und. skrifvelsen, hvarvid analogien af den R. St. uteslutande tillhöriga beskattningarätt, å ena sidan, och deras rätt att ensamme disponera öfver riksbanken, å den andra, är af mig anmärkt, jemte de deraf dragne slutsatser, har Grefve Gyldenstolpe invändt, att viet icke hittills ifrägakommit att hos Konungen anhålla om framläggande af ett förslag till bevillms-förordn. Detta yttrande tror jag dock icke innefattar någon vederläggning af miu mening. Hvar och en mätte väl hafva sig bekant, att R. St. vid flertäkliga tillfällen hos K. M. anhållit om upprättandet af förslag i ett eller annat ämne, och örn dessa förslag varit af beskaffenhet, att lill deras verkställande erfordrats penningar, har det ju tydligen berott på dernäst sammanträdande Ständer att dertill anslå nödiga medel.
Den filta 93emillningd»$örorD# ningen blifmit följDa, meD tillägg af en färjfilD Slrtifel, eller Den 3:Dje, om S3emillning för Garacterd»$ullmagter, bmilfa l)äDanefter meDDelat; hvaremot Den jemte 93emitlningcn htttillt uppburna Rotefrtf)etö»2lfgift blifmit utur Q3cmil!ningö»§örfattnmgett utcjluten, feDan QBt, meD bifall till dfongl. 9Äaj:td Råbiga ^>ropofttion, bejlutit, att för all DrDinarie Rotering unDerfaftaD jörb, forn ide prejterar rotering in natura, bör, i (tället för nämnbe afgift, erläggad en, roteringdbefmäret motfmaranDe, Q3acance^afgtft, forn femmer att till ©tat^^erfet ingå. §. 23. 3 fråga om ttullbeunllningene bejtämmanbe hafme *2Bt tagit Om tult;®,* i öfmermäganDe, IjurumiDa ett förbuDd# eller jfpDDdtulbfpjtem borDe fö» reträbedmtd antagad; £><$ ehuru *281 anfelt, att alla förbuD nu ide funna logad utan ett högjt menligt injtptanDe på miga näringar, huf# me 2Bi Dod bejlutit, att, för hvarje i ^ulltapan förefommanDe maru» artifel, utfätta Den tullafgift, forn fpntd Dg lämpligajt Derå böra be# ftämmad, på Det att, i hänbelfe ^ongl. 5SJJaj:t jfulle pröfma nöDigt att upphäfma något eller någre af De förbuD, hroctrmeb miga maru# artiflar nu äro belagba, något hinber
Derpå tog jag åter en åsna och begaf mig hem, sedan Bochti och Turken lofvat bestyra om ett hus åt mig i Asbukijeh till i morgon. Hemma läste jag ännu en gång igenom alla brefven, med samma tårträngdhet. Härpå gick jag ut och skulle försöka att på egen hand hitta till Ryska konsulatet, gjorde förskräckliga krokar fram och tillbaka, men kom dock temligen nära, då en Turk, som kände igen mig, förde mig framåt. Nu var min afsigt egentligen att få reda på det Svenska konsulatet och derigenom på dess tolk Peterson; men det var långt lidet på eftermiddagen och jag ansåg bäst vara, att spara det tills i morgon. Jag återvände således, men hade ej gått långt förän jag såg mig alldeles vilsefaren och var sålunda tvungen att åter spendera 20 fadda på en åsna. Ännu har jag aldrig varit i en så villsam stad, som denna, ty hittills har jag ej fått det minsta reda på någonting. Gatorna äro naturligtvis smala och krokiga, alldeles oregelbundna och mycket mörka af utbyggnaderna på husen, som mötas på midten, ofta utan någon utgång och öfver all beskrifning villsamma. Sedan jag på åsnan kommit till bekant ställe, steg jag af och gick ännu litet omkring. Sedan gick jag hem, skickade Mohammad efter ägg och bröd, gjorde min måltid och drack kaife på, i sällskap med mina 2 portvakter. Åsnedrifvarne här äro, ett högst roligt folk; de springa efter sitt ök, på hvilket hyraren sitter, styra det och ha ett beständigt nojs, ropande åt folket: shimalek ja bint, eller ja shekh, eller ja akhoi &c. eller jaminek (dock sällan det senare) eller riglek eller dahrek. Råkar någon qvinna bli skuffad af åsnan, uppstår vanligtvis i förbifarten någon liten ordvexling, förd med en här vanlig halfskrikande stämma. Gick bittida ut och hittade rätt till konsulatet, der jag träffade sekreteraren, som med största vänlighet och artighet tog emot mig samt gjorde mig bekant med en ditkommande Tysk, hvilken gjort vidsträckta resor längs Nilen och i det inre af Afrika och lofvade mig sin hos Cotta tryckta resebeskrifning.
Stats-Contorets utgifter måtte bestridas genom anvisningar å Riksgälds-Contoret, i hvilka den utgiftstitel, hvarå utbetalningen vore anordnad, borde bestämdt uppgifvas,1 äfvensom anvisningarné dessutom borde innehålla de för ordningen inom och emellan dessa begge Embetsverk stadgade vilkor af anvisningarnes annoterande och uppvisande inom viss tid; g) att meranämnde 2ine Verks räkningar måtte månadtligen collationeras och för hvarje år vara afslutade före slutet af Februari månad det derpå följande året; och A), att Riksgälds-Contoret, från och med nästa år, måtte organiseras på det sätt, att ifrågavarande nya åligganden kunde af Contoret öfvertagas och dess med år 1842 förestående utvidgade rörelse bestridas med biträde af den från Kongl. Räntekammaren öfverflyttade tjenstemanna-personal. 2:0 Af Herr Friherre J. A. Rantzou, som föreslagit, dels att Rikets Ständer måtte förnya samt hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla deras, vid i8a3 års Riksdag, fattade, ehuru sedermera icke verkställda, beslut, angående alla inflytande tullmedels aflemnande till Riksgälds-Contoret, emot skyldighet för detta Verk att tillhandahålla Kongl. Stats-Contoret den under denna inkomst-titel beräknade summa, dels ock att alla andra, genom Stats-Verket ingående bevillningar, nemligen Post-, BränvinsBevillningsoch Chartae-Sigillatae-medlen måtte hädanefter jemväl till Riksgälds-Contoret inlevereras; uti hvilket förslag Herr G. G. Uggla sig förenat; dervid Herr Uggla omförmält, hurusom denna fråga blifvit behandlad vid de 3:ne sistförflutna Riksdagarne, samt ingått i en omständlig utveckling af skälen för den yttrade åsigten, rörande förslagets öfverensstämmelse med Svenska folkets i Stats-författningen förvarade fria beskattningsrätt; hvaremot Herr A. von Hartmansdorff, under åberopande af hvad tillförne blifvit anfördt, i fråga om olämpligheten af allmänna uppbördens undandragande den verkställande magten, på det högsta bes!ridt allt afseende å hvad nu i motsatt syftning är vordet yttra dt och föreslaget. 3:o Af Herr J. A. Kjellberg, som, till förekommande för framtiden af flere anmärkte förhållanden vid den hitintills iagttagne förvaltningen af Statens medel, och under åberopande af den i allmänhet vid hvarje större cassa-rörelse följda grundsats att skilja Bokförareoch Cassörs-befattningarne, hemställt, att ”alla Statens inkomster genom bevillning, äfvensom utgående medel”, måtte ställas under Piikets Ständers Fullmägtiges i RiksgäldsContoret ”inspection och controll på det sä!t: att Chefens för Finance-De - 4 Stats-Utskotlets Utlåtande, N',o 355.
Den i5 Mars f. m. 89 rättvisa mot elen privilegierade Jorden, borde en skattejämkning likväl föregå_, och först sedan denna vore gjord, nedsättningen å den directa Beskattningen äga rum, hvilken då tillgodokom all slags jord likaj och icke uteslutande den oprivilegierade Jorden. Skattejämningens tillvägabringande anser jag för ganska enkel, och bär å annat ställe uppgifvit en efter mia tanka dertill lämplig clave. Hela olägenheten af ofvannämnde Riksgagneliga åtgärd vore, att en kanna Brännvin kostade consumenten 8 skilling mer än nu. Att man åter skulle åberopa Drankens nytta (hvilken af mig åtminstone icke erkännes för andra djur än de så kallade fyrfota) såsom motvägande Nationens ekonomiska välstånd och moraliska bildning, vill jag ogerna tro. Så snart bränningen sker Fabriksmässigt och i stort, kan controll å Accisen äga rum, och i synnerhet äga rum, när den uppgår till ett mot controllen svarande belopp; detta är icke fallet med den nu pålagda i skillings-afgiften, som svårligen kan controlleras så länge bränningen sker med 162,783 Pannor, och som, i fall så kunde ske, komme att medtaga så stor del af inkomsten, atL det återstående icke motväger obehaget. Till hvad belopp Stats-inkomster, medelst Accis å Brännvinsbränningen, kunna till vägabringas, synes deraf, att denna Accis 9° T) e 11 15 M a r s f. m. i Ryssland afkastar en summa af icke mindre än 120 millioner Rubel om året, och i Preussen 5 millioner Tbaler; men skulle man jäfva dessa exempel, såsom tagna från absoluta Stater, torde det tillåtas mig åberopa efterdörnet af ett conslitutionelt
Mars innevarande ar till Fullmäktige i Riksgäldä-Kontoret i detta ämne ytterligare aflåtit. Då Riksens Ständer såmedelst inhemtat den Nådiga omsorg, Eder Kongl. Majit haft ospard till liqviderandet af denna Utländska Gäld, få Riksens Ständer härmedelst betyga sin underdåniga 644 Underdåniga Skrifpelser! •vördnad och tacksamhet för de åtgärder, Ede* 'Kongl. Majit i sådant afseende i Nåder vidtagit. Riksens Ständer framhärda SCc. v N:r *40. Uppl. och godkänd hos Ridd. och Ad. den 7 Juli 18x8. —<■ Prest - Ståndet d.’ 7 BorgareStåndet d. 7 BondeStåndet d. 8 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om Försäljning af Kolonien St. Barthelemy. Eder Kongl. Majit har uti Nådig Skrifvels® d. 18 sisth Juni, ej mindre af uppmärksarnke-t på den möjligen sig företeende större nytta för Moderlandet , som Kolonien St. Barthelemys på förmånliga vilkor verkställda afträdande kunde med* föra, an ock af flera andra Politiska skäl , dem Eder Kongl. Majit nu ansett sig icke kunna gif. va tillkänna , meddelat Riksens Ständers Stals-Utskott Sin afsigt att, i händelse denna Koloni skulle på lika billiga vilkor så för_ Moderlandet som för Kolonien till en främmande Makt kunna afträdas , en Afhandling i sådant afseende genast ingå, under vilkor att använda äfkastningen af den derför inflytande Summa efter de i Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse den 15 Maj 1812 fastställde grunder. Riksens Ständer, med hvilkas tänkesätt Edes Kongl. Majit förmodat den sålunda yttrade Nådida afsigt instämma , hafva, med öfvertygelse att Eder Kongl.
Hvad åter vidkommer nödvändigheten att tillsätta ett Särskildt Utskott, år redan så mycket taladt mot och med i detta ämne, att det torde vara öfverflödigt att vidare anföra något i detta afseende; men jag återkommer till min sats, att en Statsplan af Regeringen bordt för Riksens Ständer framläggas. Jag har vål of en vård Talare hört yttras huru en framställning ora beliofvet af en sådan Statsplan, vid förra Riksdagen allmänt klandrades, men man har ej sagt om det har skett med fog, om klandret varit bygdt på sådane grunder, att framställningen bordt förkastas. Man har sagt, att Grundlagen ej befaller framläggandet af sådana förslager; jag vet det, och tror ej att någon Grundlag skulle kunna befalla det, liksom den, ej kan an-t befalla känslan, och den i följd deraf nödiga förmågan att uppfatta och utreda landets ställning. Jag tror att ett Folks Representanter, sorn sammanträda från så vidt åtskiljda orter uti ett Land der communicationerne åro tröga, der gemenskapen jndividuerne emellan på meL fantiderne af Riksdagarne år obetydelig eller ingen, måste till en stor del vara i saknad af den säkra omfattning, som för så vigtiga ämnena behandling fordras, och följaktligen i behof Den 10 Februari i. ledning för gina åtgärder. Jag tror mig således icke hafva felat då jag vid förra Riksdagen våckte fråga om beholvet af en Statsplan. Jag tror det vara förmåtit, att af Särskildta Utskottet vänta de resultater, som många torde föreställa sig; jag tror ej uti individuers förmåga att uppfatta en sådan allmän Statsplan, som den, hvarom här skulle vara i fråga. Jag tror att man har så mycket mindre anledning att af ett Utskott kunna hoppas det, då man ser huru det uppdrag och den instruetion blifvit verkställd, som Kongl. Majit gifvit FinanceComitén, dåinan ser den innehålla ett sådant behof af kunskapskällor för uppställningen af den allmänna planen; och då man ser denna uppställning uti 2 och ett halft år hafva blifvit utan verkställ lighet; hvad kan man då väl vänta af vår förmåga.
Riksdagsfullmägtiges mundtliliga yttranden till Vällofl. Borgare - Ståndets Protocoll för den 13 April, hvilka alla deruti sammanstämma, att Städerne matie erhålla en vidsträcktare rättighet, än den nu varande, till bran vinsbränning; och hvarvid Herr Borgmästaren Hellman tillagt den önskan, att samma princip, som år 1800 för Städernas rätt till bränvinsbränning antogs, äfven nu måtte få blifva gällande. 12:0 Herr Handelsmannen A. J. Wigantlers den 24 nästlidne April från VälloflBorgareStåndet remitterade Memorial, hufvudsakligen af det innehåll, att sorn, efter nu gällande 1‘örfattningar, de fattigare bland Städernes innevånare icke skulle kunna draga nytta af deras bränvtnsbränningsrättighet, i följd hvaraf ock förmodades, det något exempel på sammansatte Stadsbrännelier, sorn drefvos af flera och sa inånga delägare, Författningarna tillåta, nu skulle näppeligen kunna framvisas; det matte alltså Städernas invånare erhålla en lika bränvinstillvärknings-rättighet, som Landets, så att de förstnämnde, i man af den tunga hvar och en bland dem droge till Staten, måtte få enskildt begagna brännvinsrättigheten under lofgifven tid; äfvensom att för så val Kiket Den 8 Juni.