Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har nämt NationalBeväring, och i begreppet derom, att det är hufvudgrun - Den 12 F e b r 11 a r i i e. ni. den för vårt förevar, öfverensslämmer jag i allo med Herr Friherre Anckarswärd. Att den af styrelsens organer, som närmast har lill pligt, att i dessa ämnen tänka och handla, gör detsamma, kan icke annat vara än högst tillfredsställande för oss båda, och säkerligen äfven för hela Svenska Nationen. Herr Grefve Brahes minnesvärda ord, i detta fall, äro: ”Bevärings-systemet ”har, under form af skyldighet, återgifvit ”folken den fria mannens ursprungliga rättigheter att hära vapen till sitt lands förtvar, och ett folkfaltigt land, som hvar”ken kan uppställa, eller på fredsfot bör ”underhålla någon betydligare stående ar”mé, måste på NationalBeväringen utan tvif”vel beräkna och finna sitt hufvudsakliga”ste försvar.” Denna grundsatts, uttalad af en af styrelsens, i militäriskt afseende vigtigaste, organer, uppenbarar ingalunda, att någon excentrisk politik ingår uti Regeringens planer. Tvertom ogillar Herr Grefve Brahe Friherre Anckarswärds utsträckning af sjelfva Bevärings-systemetvisar olämpligheten och de oerhörda kostnaderna deraf, samt återför honom till den måtta och medelväg, man hittills iakttagit. Alltför besynnerligt, att icke böra anmärkas, är Herr Friherrens nuvarande tro 20* 3o8 Den 11 Februarii e. m. (pag. 47)» ”att Sveriges slående armé är otillräcklig för hvilken försvarsplan som helst, ”och alt bristen ofullkomligt fylles genom ”vår nuvarande Bevärings-lag.” När man jemför dessa tänkesätt med Herr Friherrens yrkanden under de föregående Riksdagarna, att minst 10,000 man af indelta armén både kunde och borde indragas, så stannar man, icke utan anledningar, i villrådighet om hvad man skall tro vara det egentligen antagliga af Friherrens projekter.
Sedan nu den grund, som genom det första alternativet lades, är borttagen genom Ridderskapets och Adelns beslut , så lärer det ej gå an , att nu bestämma någon visa norm för inväxlingen, öeli är jag derföre ense med Herrar Stråle och Morath, att återremiss matte ske, på det Utskotten måtte blifva i tillfälle, att stadga sitt beslut i det skick saken nu fåtti Herr von Qvanten'. Tili svar å Herr Thams anmärkning, att hvad jag anfört, blott hade bordt röra Betänkandet N:o 21 får jag erinra) 830 Den 15 Juiii e. mi att da jag yttrade wig, var det i ättledning af Herr Cedersebjölds anmärkning. Friherre Böye, Ludvig • Afven jag är af deii tanka att discrtssiorien nu öfvergått på ett ämne* sorn egentligen tillhörer påföljande Betänkande, Och reserverar mini iratt att dä yttra rhigi Hétr Munck df Rosenskjöld, Éberhärd : Jag förutsade i förmiddags, att ihan med yrkandet af andra äl ternätiVets antågande hade för afsigt ätt tillintetgöra inväxlingert af silfver möt Séd* Sar^ Öch nu hå Vi hört, att man åberopar det Sorn skäl emot denna inVäxling. Öm mati ib* ke fixörar en horm för inväxlingeh, öch dert åtminstone efter ett pai skillings högre cours, än den söm är gångbar vid Riksens Ståndets Beslut härom, så kommet ingen ihväxling ätt ske j ty mail säljer då. heldré sitt Silfver pä Börsen* eller till Giildsmeder, Att bestämma i$d skillingar såsom north fö‘r denna inväxling, är således detsamma söm att säga, att ingen ihväxling får ske, om ej cötirSen faller så lågt. jag medger det krtnnå sf. has hardt, att genom den föreslagna inväxlingert. hindra tohrsén att falla äfven några få pröcéhtl haen då man velat utgå fråh deri princip, att én myntbestämhing skulle blifva ändamålet föt Våra Financers reglering, sk vil 1 fe medel vidta^- gäs så
Direktionerna för manskapets mathållning öfverlemnades att med så väl födoämnenas fördelning i olika mål som desammas utbytande emot andra lika lämpliga proviant-artiklar få, efter omständigheterne och eget bedömande, från den allmänna spisordningen afvika, dock under noggrannt iakttagande deraf, att, å ena sidah, högre kostnad icke genom ett sådant ombyte föranledes, samt, å den andra, soldaten kommer i fullt åtnjutande af de för honom afsedda underhålls-förmåner. För öfrigt förordnades, att, sedan på grund af de nya utspisnings-staterne de för manskapets mathållning vid de särskilda Regementerne för året erforderliga proviant-artiklar blifvit genom ofvanbemälda Direktioners försorg medelst auktion eller på annat sätt, som kan finnas leda till större besparing, upphandlade, behöriga uträkningar å den för utspisningsåret belöpande kostnaden skulle af vederbörande Cbefs-Embeten insändas till Krigs-Kollegium, som hade att, uppå Chefs-Embetenas reqvisition, i mån af behof, de erforderliga medlen tillhandahålla och sedan vid hvarje års slut hos Eders Kongl. Majit i underdånighet anmäla beloppet af de tillskott, som utöfver hvad för manskapets underhåll dittills ständigt varit bestådt, med tillägg af det särskildt beviljade extra anslaget 10,000 Rdr, varit behöfligt och alltså borde ersättas. Af Krigs-Kollegium har nu bos Eders Kongl. Majit blifvit anmäldt, att för bestridandet af kostnaden öfver stat för mathållningen vid Garnisons-Regementerne, i öfverensstämmelse med föreskrifterna i Kongl. Brefvet den 19 Juli 1855, hade af Kollegium innevarande år intill början af sistlidne September månad förskottsvis blifvit utbetaldt Bko Rdr 110,040: 30. 5. hvarjemte för återstående utgifter i detta hänseende intill årets slut, enligt förslagsvis gjord beräkning, erfordrades » » 38,000: — —- eller kalkylerad kostnad för år 1856 Bko Rdr 148,040: 30. 3.
Af sådan anledn. torde jag få föreslå följande tillägg i §:n: ”Då någon å en tomt eller i en byggnad eller under samma tak eller ä samma egendom begagnar flere pannor till bränvinsbränning, hvilkas rymd enl. 9 § skall sammanslås för debiteringen, iakttages härvid dels att kokrummet icke afdrages af hvardera pannan, utan af sammanslagna pannerymden, dels att tillökning i skatt för mäskvärmare eller rektifikationsapparat, eller anbringandet af båda delar, beräknas endast för den panna, hvartill dylika appararater begagnas. Den sålunda uträknade afgiften för sammanslagna pannerymden skall höjas med 33§ proc. om den är fördelad i 2:ne pannor; med 66| om den är delad i 3:ne; med 100 proc. om den är delad i 4, o. s. v.” Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade antaga det af Frih. Raab nu upplåsta och i hans vid Utskms ulåt. fogade reservation framstäldta förslag till ett nytt mom. i 27 §. Lemnades utan anmärkning. § 33. Frih. Raab: 2 mom. af 33 § lyder sålunda: ”Befinnes någon nyttja bränvinspanna, som innehåller öfver den högsta tillåtna pannerymd” etc. Detta stadgande härleder sig derifrån, att Utsk:n bestämt alt icke mera än en panna skulle få begagnas i samma bränneri, men då R. o. Ad. beslutat, att 2:ne pannor fä begagnas, lärer denna redaction böra undergå förändring i öfverensstämmelse med Ståndets berörda beslut, och jag föreslår derföre följande: ”befinnes någon nyttja en eller 2:ne bränvinspannor, som hvar för sig eller tillsammanstagne innehålla öfver den högsta tillåtna” etc. Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. att, såsom Frih.
Maj:ts Befallningshafvande föreslagit, Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer göra framställning om anvisande af dels nya löneanslag för en Kronofogde och en Häradsskrifvare i Gefleborgs län, med 2,500 R:dr för den förre och 2,000 R:dr för den sednare, dels ock såsom hyresersättning åt hvardera enahanda belopp, som bestås andre Kronofogdar och Häradsskrifvare, hvilka äro i saknad af boställen, eller 300 R:dr åt hvardera. 5:o Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Malmöhus län underdåniga Memorial af Om ändrad den 11 Juli sistlidet år; deruti anförts, att, i anseende till Landtstatstjenstemän-/oV*>!-i«rf«tnons årligen ökade göromål, i följd af dels folkmängdens tillvext och landets jemt rmgderstaframåtgående utveckling, dels nya förordningar och nyskapade embetsverk, hvarpå den nya Bevillnings-stadgan, Kommunal-författningarne och Statistiska Centralbyrån exempelvis framhållits, en sådan reglering af embetsdistrikten inom länet vore af trängande behof påkallad, att de fögderier, hvilka uppenbarligen vore alltför stora, att af en person vederbörligen skötas, anting m delades i två eller ock afiemnade vissa områden till andra mindre folkrika och besvärliga fögderier, och att detta förhållande i synnerhet inträffade med länets nordligaste fögderi, bestående af Luggude, Onsjö och Rönnebergs härader, med en folkmängd, enligt 1861 års mantalslängder, al 66,194 personer och innehållande 8 länsmansdistrikt och 37 pastorat, utom det att inom Luggude härad, hvarifrån öfverfarten till Danska landet vore närmast, funnes tolf fiskelägen, de flesta ganska stora, såsom Råå med en folkmängd af 1,200 personer; äfvensom Höganäs stenkolsverk och Ramlösa helsobrunn, allt tagande i anspråk ökad polisuppsigt; hvadan Kongl. Maj:ts Befallnings - 28 Kongl. Maj:ts Nåd.
Ad:s svar å den sednast framställda proposm trott sig kunna bestämdt ?ijg9 hvilken mening varit den öfvervägande, han ansåg sig ånyo höra framställa densamma till R. p. Ad:s besvarande, hemställande nu alltså, 0111 R. o. Ad. behagade besluta en sådan inbjudnjng, som Hr Lagerhjelm fpfeslagit. Bifölls. (5:te punkten. frih. Cederström: Jag anhåller att Hr Ridd.Secret. Den lG September f. m. 4»7 malle upplysa, huruvida icke Ständerne beslutat Öfver det förra betänk, nemi. N:o 92; ty i händelse Stånden deröfver beslutat, så lärer denna besynnerliga contra-propos icke vara lämplig, d. v. s. ”elen som vill, alt, så framt R. St. bifalla etc.” Ar beslutet kändt, så måste det ock vara upptagit i piot.utdrin. Ijndérf. Ridd.S ecret. tillkännagaf att från PresleSt. ännu ingen underrättelse ankommit, huru Ståndet afgjort StalsUtskts utlåt. N:o 221, hvarföre det troligen liöä nämnda Stånd ännu icke vore afgjordt. Frih. Cederström: Då icke samtliga Stånden ännu utlåtit sig olver betänk. N:o 92, så käti jag ej föimoda möjligheten af att förstärkta StatsUtsk. skulle i förväg kunna besluta öfver hvad Ständerne kunna komma att besluta, titan lärer väl härmed böra anslå till deSs alla Ståndehs beslut hunnit inhemtas och deraf StatsUtsk. får skaffa sig del hvad Preste.St:s beslut nngåh Frill. Sprengtporten: Såvida jag fattat Frill. Cederslröms anmärkn. rätt, så är det just för att undvika att StatsUtsk. skall komma att på förhand beduia i frågan, söm man låtit denna mellanmening inflyta, d. V. s ätt beslutet må blifva oafhängig! af beslutet rörtde betänk. Detta förslag innefattar icke något annat, än att det beslut.
1 betraktande deraf att staden Jönköping, belägen vid föreningspunkten af åtta stora landsvägar och vid södra ändan af en lifligt befaren inre segelled, samt egande en förträfflig hamn, utgör medelpunkten för den förnämsta både varuoch persontrafiken i det inre af rikets sydligare del, och, såsom säte för Hofrätt, Landshöfding, Privatbank, Rrandstodsbolag m. fl. inrättningar, besökes af en mängd resande och affärsmän, samt dessutom är en vigtig strategisk punkt, i följd hvaraf en jernvägsförbindelse mellan staden och de på begge sidor i dess närhet framlöpande stambanor vore särdeles behöflig i både stats-ekonomiskt och militäriskt hänseende, har Kommittéen ansett en ban-utgrening från Axamo till Jönköping, i samband med ofvannämnde, från Östra hanan vid Tenhult till samina stad, vara af den allmänna nytta, att den borde bland statsbanorna upptagas och dess byggnad i sammanhang med Södra stambanans företagas. På ban-delen mellan Malmö och Agghult anses inga brantare lutningar än 1 på 100 förekomma, hvilket jemväl uppgifvits vara förhållandet mellan Agghult och Axamo, der de upptaga 15 procent af hela väglängde», men anses kunna betydligt förminskas. Emellan Axamo och Falköping är brantaste lutningen 1 på 63 och längden af alla lutningar af 1 på 100 och deröfver utgör 44 procent af hela banlängden. Bibanan från Axamo, % mil lång, nedgår till Jönköping från en höjd deröfver af 450 fot, i följd hvaraf, äfvensom af terrängens beskaffenhet i öfrigt, en längre lutning af 1 på 40 icke kunnat der undvikas; men denna olägenhet anser Kommittéen minskas deraf att nämnde lutning inträffar nära bangården, der bjelplokomotiv blifva att tillgå för tyngre trainers uppfordrande. Samtliga lutningarne å denna korta bibana utgöra 62 procent af dess längd.
Reservationer: Af Herr Friherre Leijonhufvud j A.: ”Emot Utskottens fattade beslut måste jaS Lagsamt Allm. Besv. och Ekon. Utsk. Betänkandej N-o 3. 4.9 jag mig reservera, emedan de skilja sig från de åsigter, jag uti FattigvårdsComiteen utvecklat och hvilka jag här åberopar. Jag har icke blundat för vådorna af en för långt utsträckt klyfning af jorden, men jag anser dessa för ett mindre ond t, än om möjligheten stänges för arbetaren att förvärfva sjelfständighet genom egandet af äfven en obetydligare jordrymd.” Herr Borgmästaren Ekholm förklarade sig icke kunna dela pluralitetens mening, sä väl i afseende pä 16 §. 1 morn., som 17 §. af 2 Cap., utan ansåg sig böra biträda den åsigt, Herr Justitiee-Canzleren Faxes i dessa fall, utvecklat, hvadan Herr Ekholm äfven tillstyrkte antagandet af den redaction af de ifrågavarande §§., som blifvit af Herr Justitise-Ganzleren i dess serskildt afgifne förslag uppställd. STOCKHOLM, ECRSTEINSKA BOKTRYCKERIET 1840. T. .. .. 1 .r.-.'. ivA -.■ . - . .: , - .1 J .! /i J .. .. Lagsamt Allm. Besa.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 4. i N:o 4. Ant. till Exp. Utsi. den 3o Juli, kl. io f. m. Betänkande, angående ändring af Författningarne rörande Socknestämma, samt om bildande af C o minu - nal-Styrelser. Vid Riksdagen åren i 83| och 1835 väcktes motioner, dels om en fullständig omarbetning af 1817 års Sockne-Stämmo-Förordning, för iagttagande af de förändringar och tillägg, som under senare tider blifvit påbudne och för de ytterligare rättelser och förbättringar, som förmenats vara nödiga, dels om partiella förändringar eller tillägg i denna Författning.
Detta ville jag kalla svaghet. De fel, hvarmed vi nu arbeta, ligga dock visserligen ej i vårt valsätt, utan påtagligen i vår arbetsordning. Månne vi ej ock, i vårt nuvar. skick, komma ganska långt och kanske någongång längre än nyttigt vore? De stora reformernas sak har ej saknat sina försvarare bland våra representanter, sådane de i dag utses, och våra former hafva ej lagt serdeles svåra hinder i vägen för deras genomdrifvande. Jag börtie ej behöfva nämna förändrade arfslagar och fria näringsförfattningar. Dessutom vinner sällan någon nyttig reform stadga, utan att hafva bekämpat ett starkare motstånd. Man hörer alltid åberopas som skäl emot ståndsförfattningen och klassvals-principen, att de blott afse ståndets, klassens, ej Statens bästa, livar finnas bevisen derföre? denna skillnad är ej lätt att updraga, då klassens bästa ovilkorligen ingår i Statens. Dennas mål måste ju sökas i en mängd olika rigtningar och dess bästa befordras å många skiljda vägar. Den ena fäster sig mera uteslutande viii en, en annan vid andra, alltsom den enskilda förmågan, a) Ce n’est pas toujours la capacilé qui manque å la democratie pour choisie les hornmes de merite, mais le désir el le gout. Tout ce qui la depasse par quelque endroit lui parait alors un obstaele el il n’y a pas de superiorité si legitime dont la vue ne fatigue ses yeux. Tocqueville 1 Del. pag. 143 — Brussel-Uplaga. b) II nfest demonlré (|ue ceux qui regardent le vote universel comme une garantie de la bonté des choix se font une illusion compléte. J1 a d’aulres avantages, mais non pas celui la. Densamme. Den 17 December. 235 verkningskretsen och elen individuella upfattningen bjuda. Hvem tilltror sig insigten och förmågan, att oinskränkt kunna framför andra i allt bevaka samhällets högsta absoluta fördel.
Uti det Kongl, beslut, som den värde ledamoten upläst, förekommer det uttrycket, att K:s Befihide skulle meddela det sökta tillståndet, såvida laga hinder dervid icke möta. Ett dylikt yttryck är icke infördt i den hemställan, som Ekon. Utsk. nu gjort; der yttras nemi. att ”sedan församlingen, inom hvilken handelsbods anläggning sökes, öfver ansökningen blifvit hörd, K. Alis Befihide eger att i ämnet beslut meddela; vederböride dock öppet Den 23 Juli. 581 lemnadt att, i händelse af befogenhet, deröfver i laga ordning besvär anföra”. Det förfaringssätt, som af Ekon.Utsk. härvid förordas till iakttagande för K. M:s Bef:h:de, är ju något annat än hvad K. M. sednast anbefallt. Om nemi. K:s Bef:h:de mäste meddela tillståndsbref i alla de fall, der laga hinder icke möta, så blifver församlingens och hans egen pröfuingsrätt af individens personliga lämplighet icke synnerligen stor; hvaremot, om K-.s Bef:h:de, efter församlingens hörande, beslut efter sig företeende omständigheter eger meddela, pröfningsrätten är betydande nog. Detta sednare tyckes också vara vida mera öfverenstämnrande med allmänhetens önskningar ocn hästa, hvarföre jag för min del, (ehuru jag önskat alt man redan vid föregtde riksdag kunnat komma till det nu föreslagna resultatet, för att ej håfva behöft falla Konungen besvärlig med flere serskilda begäranden i samma ämne), vördsamt tillstyrker att R. o. Ad. behagade bifalla förslaget sådant som det är. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Den skrifvelse, som R. St. sisth riksdag till Konungen afläto och den, som nu är i fråga, afse helt olika föremål, tinder förlidne riksdag beslölo Ständerne att hos Konungen anhålla det stadgas måtte, alt, innan rättighet till handels idkande å landet medgåfves, Sockennämnden i vederbör, församlingar borde öfver ansökningen höras.
N.o 11S. 3 stad hållna sammankomster, varit frånvarande, likasom å dem af berörde extra Rotehållare, hvilka, öfver den extra Roteringens förbytande till ständig, underdåniga besvär sedermera anfört, än jemväl öfver Egendornarnes i Skåne uppskattnings-värden för bevillning till ledning för jemförelse af Roteringen i dem båda, samt Herr Friherre Wrangels påstående, det Utskotten bordt förskaffa sig upplysning, ej mindre om antnlet af de Rotar, som skulle återgå till extra Rotering, i händelse man utginge från den princip, att alla vid sarnmankomsterne frånvarande extra Rotehållare icke åtagit sig den ständiga Roteringen, än om de Säterier och Prestebohl i Skåne, hvilka blifvit ordinarie Rotering underkastade; hafva Utskotten vördsamt skolat förklara, att Utskotten, det sorgfälligaste bemödande oaktadt att från spridda Embetsverk och Archiver samla de handlingar och upplysningar, som, för en fullständig utredning af Skånska Roterings-frågans erhållna behandling från dess första upprinnelse, ansetts erforderliga, hvarken hittills kunnat eller än mindre nu, emot Riksdagens tillstundande slut, finna för sig möjligt vara, att inför Rikets Högloflige Ständer framlägga alla de vidtomfattande ifetail-utredningar, som af Herr Grefve Gyllenborg och Herr Friherre Wrangel äskade blifvit, ett arbete, hvartill, enligt sisthemälde Herr Friherres eget medgifvande, en tid af flera månader skulla erfordras; och då Utskotten, för deras del, an - 4 Statt* tamt Oec.-Utsk. XJtl, N:o 118 *e, att, vid detta ärendes företagande till pröfning hos Rikets Högloflige Ständer, fråga blott bör kunna uppstå om bestämmandet af vissa allmänna grunder för detsamma» slutliga behandling, hvaremot en minutiös utveckling af localförhällanden, hvilka till utredning och pröfning af den blifvande Jemknings-commissionen bora öfverlemnas, blott skulle åstadkomma Ökad svårighet, att till sina rättsgrunder öfverskåda detta redan allt för mycket invecklade ärende, hemställa Utskotten, om icke Rikets Högloflige Ständer skulle anse den af Utskotten redan afgifna berättelse tillräckligt upplysande och tillfyllestgörande för den pröfning, Rikets Ständer i denna fråga kan tillkomma; dock hafva Utskotten, för att ådagalägga, det de icke undanhållit någon upplysning, som ur de af Landshöfdingarne i Christianstadsoch Malmöhus Län, den 27 April och den 27 Maji *8i3> till Kongl, Majit ingifna underdåniga Berättelser öfver extra Rotehållarnes slutliga hörande öfver ordinarie Roteringens åtagande, kunnat hemtas, ansett sig böra samma Berättelser,
Beträffande derefter den i ofvanberörde måtto förde klagan öfver intrång i Rusthåliarnes rätt att sjelfve anskaffa Hästar till Remontering af lediga numror, så kan Utskottet, lill följe af 90 § Regerings-Formen, ej uti någon pröfning deraf ingå, utan är öfvertygadt, att rättelse deruti vinnes, då den uti laglig väg sökes; men, i anledning af de emot missbruken föreslagne botemedel, anser Utskottet sig böra ådagalägga, att 44 Dcsv. och Oecon. Utsk. Utidc N.o io3. Författningarne redan för de Rustande lemna tillräcklig säkerhet, och kraftiga medel till rättelses vinnande. Enligt nu gällande Författningar tillgår nemligen vid Remonters antagande på följande sätt: Rusthållaren antingen uppvisar Remonten lör Sqvadrons-Befälhafvaren, eller ock endast uppgifver dess kön, färg och tecken, då Sqvadrons-Befälhafvaren är förpligtad att den uti Rullan införa. Vid nästa Remonterings-möte uppvises Remonten för Regements-Befälhafvaren och Landshöfdingen, hvilka vid dessa förrättningar ega gemensam beslutande-rätt, den förra å Regementets och den senare å Rusthållarnes vägnar. Uti den vid förrättningen förde Remoterings-Rulla, hvilken af Regements-Befälhafvaren och Landshöfdingen gemensamt undertecknas, införes om Remonten approberas, eller, i fall den casseras, orsakerne till cassation. Af denna Rulla äro trenne exemplar upprättade, hvaraf ett stannar hos Landshöfdinge-Embetet, ett i Regements-Skrifvare-Conloret och ett hos Sqvadrons-Befälhafvaren, så att Rusthållaren, på hvilket af dessa ställen som helst, deraf kan undfå del. Blir Remonten casserad, eger Rusthållaren derefter att hos Kongl. Krigs-Collegium öfver förrättningen anföra klagomål, och i fall han der ej vin - Desv. och Occon. Utsk Vihde.
Anbom d. 20 September 1Ö25, Memorial bill Riksens Ständer, med förslag till ändring och omflyttning af 2 mom. 56 §. Regeringsformen. Wid närmare jemförelse af 2:dra Momentet i 56 §. och 2:dra momentet i 81 Constitutions-Utshottets betänkanden. 221 §. Regeringsformen, befinnas dessa Grundlagsrum sins emellan stridiga i så måtto att, då det förstnämnda förbjuder Riksens Ständer att, äfven i händelse ConstitutionsUtskottet afstyrkt en Konungens Proposition, rörande ändring i Grundlagarna, derom vid samma Riksdag besluta, det sednare åter lemnar Riksens Ständer fritt val, att antingen genast afslå Propositionen eller och uppskjuta afgörandet till nästföljande Riksdag. För att afhjelpa denna uppenha a till olikhet eller åtminstone villrådighet i tolkningen ledande motsägelse, troligen uppkommen dymedelst att, vid beredningen af det under 1815 års Riksdag godkända förslaget till 2;dra momentet af 56 §. föreskriften i 81 blifvit förbisedd, och för att, med återställandet af det äldre stadgandet, tillika gifva det nyare en mera behörig och af sjelfva Grundlagen tydligen deri anvisad plats, har ConstitutionsUtskotte| trott lämpligast, att nyss berörda moment, erforderligen ändradt och äfven ''till redactionen jemkadt, inflyttades i 81 §• redan förut afhandlande sättet huru med Grundla^sfrågor bör förfaras; Och Utskottet får således, till Grundlagsenlig åtgärd, vördsamligen öfverlemna det förslag att hela 2;dra momentet af 56 §. Regerings formen, från och med orden: "Frågor om förändringar,’* 222 Constitutions• Utskottets betänkanden. till och med: "sorn ofvan sagdt är," må uteslutas, och deremot 81 §• Regeringsformen erhålla följande lydelse: §. 81. "Denna RegeringsForm samt Rikets öfriga Grundlagar kunna icke ändras eller upphäfvas, utan genom Konungens och alla Riksståndens sammanstämmande beslut.