Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Betydliga summor äro nedlagda på terrasseringsoch byggnadsarbeten, o c h ifrån den öfversta platån i det s. k. Öfre Tivoli erbjudes ett panorama öfver hufvudstaden, som torde öfverträffa den beryktade Mosebackeutsikten och sent glömmas af den, som en gång skådat det. I de vackra parkanläggningarna bjudas dessutom på allahanda angenäma förströelser. En samling af hufvudsakligen inhemska djur bildar redan en ganskafullständig svensk ' zoologisk trädgård, i dammarne simma groteska pelikaner, kinesiska ankor o c h svanor, o c h i det vackra, nybyggda aphuset roa beboarne dagen i ända med sina putslustiga upptåg. Billig o c h god table d ' höterestaurant i ekarnas skugga, flere schweizerianläggningar med hänförande läge, musik och — för älskare af den genren — verkligen goda varitéföreställningar i den ståtliga nybyggda Kristallsalongen, den luftigaste sommarteater, som gärna kan uppsökas. Den nitiska direktionen förtjänar obetingadt erkännande för sina omsorger att äfven åt denna del af de mångahanda Tivoliförlustelserna bereda en god ton, som aldrig öfverskrides, så att äfven de bästa familjer med damer och barn flitigt kunna deltaga i det harmlösa nöje, som Tivolivarietéen bjuder. Och visst är, att ingen resande familj, som vill njuta af ett stycke godt, oförfalskadt stockholmskt folklif i den härligaste natur och efter ett omväxlande och underhållande program, bör försumma ett besök i Stockholms Tivoli. t U r notisboken. Drottningen fyllde den 9 dennes 56 år. Hennes hälsotillstånd är för närvarande tillfredsställande, trots de ganska oroliga och bekymmersamma dagar, hon nu tillbringar vid sin makes sida i Norge. Förliden tisdag stod hon två timmar å rad å slottsbalkongen i Kristiania, under det att det stora folktåget passerade förbi. Drottningen kände ej ett grand trötthet. » Hänförelsen håller mig uppe i dag », yttrade hon upprepade gånger till sin omgifning. * Mamma åter ha nu de små prinsarne fått efter en så lång skilsmessa. Kronprinsessan återvände nämligen förliden fredag från Kristiania till Sverige o c h ställde sin resa direkt till Tullgarn.
Väppling skred till värket på måfå, men med en sådan förtviflans energi, att försöket lyckades. Arbetskraft fans till öfverflöd — strömmen af småborgare, drängar och ämbarbärande pigor växte oupphörligt, steg öfver sina bräddar och bildade ett delta, på hvars öar herrskap och handtvärkarfruar sökte att rädda sig. Det var denna ström, som slutligen släkte elden. Hvar och en var för resten sin egen herre; flertalet hjälpte till med ett finger här, ett annat där, som byttes om, när det blef för vått eller brände. Strålföraren Laine hade icke en aning om sin uppgift: alt, som ägde någon aflägsen likhet med pojkar, spolade han öfver, och lyckades dessutom genomdränka lappskräddarns sängkläder, som efter mycken möda staplats upp vid en vägg. Han hade tydligen fått smak för dylika bedrifter — hvilket smittat kamraten — ty genast i början af släckningen utgjorde några kokkärl, två bord och fem stolar den brännpunkt, där båda sprutornas strålar samlade sig; — pastor Andevald, som blef synlig med en blomkruka i händerna, undkom genom ett undervärk. Det var Behr, som varskodde: »Akta ... han är så blöt förut!» Ändtligen varsnades några karlar på taket — bland dem Berger. Yxhugg hördes, och brinnande bjälkar lossnade, så att gnistorna yrde. Röken bolmade stundom ned i folkhopen på gården, och genast fortplantade sig en skala af hostningar och skrik genom porten ut på gatan. De närmaste uthusen nästan ångade af hetta, men sedan en vak blifvit öppnad i isen nedanför, fans vatten tillräckligt för afkylning. Vid pumpstängerna avlöste armar hvarandra oupphörligt, och de stinna, drypande slangarna höllos en stund af alla, som blott kunde tränga sig fram. Att den antända byggnaden var förlorad, hade allmänna meningen genast dekreterat; men att skadan skulle inskränka sig därtill, var en lyckträff och en öfverraskning. Hela händelsen betraktades snart såsom någonting öfverståndet — ett faktum, hvarom man kunde språka i allsköns lugn, och hvaröfver man vågade en smula förlusta sig.
Later Konungen lill Riksnämnden någon proposition rörande Grundlagarne afgifva; dä skall den öfverlennäs till Cons litu tion snänm den, som deröfver bör med betänkande inkomma. Lag samma vare om Grundlagsförslags som af riksdagsman inom Riksnämnden räckes, såvida remiss derå beviljas. Conslitutionsnämndens betänkande i grundlagsfrågor skall såsom ett Utskottsbetänkande behandlas. (§. 30 uti nu gällande Riksdagsordning skulle utgå.), 28 Förslag till ändring, i Grundlag. — Riksdags-Ordn. 2:o. Detta Utskott, som skall äga tillgång till alla Stats-fj erkels Räkenskaper och Handlingar, må tillkomma alt efterse och granska, huruvida de gjorda eller förordnade utbetalningar af Statsmedlen icke öfver stig i t beloppet af de Hufvudtitlar, hvilka uti Riksens Ständers, vid nästforflutna Riksdag uppgjorda, Stals-reglering blifvit fastställda, och äro grundade på behörigen upprättade Stater, eller Konungens med vederbörlig kontrasignation utfärdade anordningar, samt styrkta med behöriga Qvittencer af dem, som medlen emottagit. Skulle, emot Riksens Ständers beslut, de till hvarje Hufvud-titel anslagna summor befinnas dragna till andra ändamål, än dem, som under samma Hufvudtitel höra, eller något af Riksens Ständer faststäldt anslag vara öfverskridet, skall Utskottet genast anmärkning och i Riksens Ständers Plena anmälan göra emot den Embetsman, som en sådan anordning kontrasignerat, hvarefter dermed förfures enligt 106 och 107 §§. i Regcrings-Formen; kunnande likväl häraf de följder icke dragas, att, emot föreskriften i90 §. Reger ingsFormen, Utskottet må i något klander af Konungens gjorda anordningar ingå, eller att de för Stats-utgifterna redovisande Tjenstemän skola kunna personligen (Ör Statsutskottet eller Riksens Ständer till ansvar ställas, ulan må, der så nödigt finnes, hos Konungen kunna anmälas de anledningar, som förekommit att, emot någon sådan Tjensteman, i laglig ordning ansvar yrka.
Man har ju i lista momit sagt att alla afgifter skola uttagas efter andra art. bevillning, och då denna bränvinsafgift icke dit kan hänföras, synes mig detta mom. öfverflödigt. Hr Hjärne: Hvad den siste värde talaren anfört såsom skäl derför att hela 3idje momit skulle utgå, anser jag ingalunda af den beskaffenhet att det bör tagas i betraktande. För miu del anser jag deremot att detta mom. gerna kan qvarstå, så mycket mera som detsamma redan är af två Stånd bifallet, och man möjligen kan hoppas att Borgare-Stit frångår sitt förut fattade beslut och förenar sig med de andre begge Stånden. Jag anhåller således om oförändradt antagande af § 58. Gr. Sparre: För min del tror jag att tillägget ang:de de särskilda afgifterna ingalunda är öfverflödigt. Det heter nemi. i lista momit: »Skyldig att till kommunens i g 5 omförmälda gemensamma utgifter bidraga, är en hvar, som inom kommunen, ehvad han derstädes bosatt är eller ej, eger eller brukar hemmansdel, hemman eller annan i mantal satt jord eller från hemman under full egande rätt afsöndrad eller till allmän bevillning för sig taxerad fastighet eller derstädes idkar bergsbruk, fabriksrörelse, handel, handtverk eller annan till bevillning taxerad näring. » Bränvinsbränning måste väl också vara en till bevillning taxerad näring och således, såvida icke särskildt derom stadgas, dertill hänföras. Jag tror således icke att detta tillägg är öfverflödigt, utan tvertom af behofvet påkalladt, hvadan momit icke bör utgå. Skulle något förtydligande böra ske, tror jag att detta lättast åstadkommes genom en återremiss af §:n, hvarföre jag också fortfarande derom anhåller. Hr von Koch: Lika med hvad af flere andre talare blif vit yttradt och i öfverensstämmelse med hvad jag äfven såsom ledamot i Bevillnings-Komitén uttalat, anser jag det vara al största vigt att den principen vidmakthålles, att kommunalafgifterna uttaxeras efter samma grunder som den allmänna bevillningen.
Det rättvisa och billiga i, att staten härvidlag träder hjälpande emellan, ligger i öppen dag, och riksdagen har nu tagit första steget till uppfyllande af detta trängande önskemål, i det den i skrifvelse till k. m:t hemställt o m utredning i hvad mån statsbidrag åt vikarie för sjuka småskollärarinnor och m e d dem likställda lärarinnor må kunna lämnas. Äfven har riksdagen uttalat sig för en del lindringar i villkoren för erhållande af statsbidrag till undervisning i kvinnlig slöjd, hvilken undervisning till största delen bestrides af småskollärarinnor. Slutligen har riksdagen för första gången i år anslagit 4,000 kr. till resestipendier åt folkskollärare och folkskollärarinnor. Som man finner, har riksdagen i det hela taget ställt sig ganska välvilligt mot sträfvandena att bereda kvinnan en skälig och välförtjänt ersättning för hennes arbete på olika verksamhetsområden. Och i tacksamt erkännande häraf torde nog alla våra läsarinnor öfverse m e d den lilla kitslighet farbröderna tillåtit sig, då de i de fosterländska näringarnas intresse lagt tull på planschetter. Vår nu gällande lag om äktenskapsskillnad är, som bekant, mycket föråldrad och lider af en oklarhet, som vid tillämpningen vållat ej ringa svårigheter både för kyrkans och statens myndigheter. Lagstiftningen har därför ock blifvit mycket godtycklig, i en del fall har den knappast varit förenlig med äktenskapets helgd, och i andra har den upptornat nästan oöfvervinneliga hinder, äfven där en skillnad varit synnerligen berättigad. Det torde ock icke råda mer än en mening om behofvet och vikten af att erhålla ett för alla makar, oafsedt deras sociala ställning, användbart förfarande för äktenskapsskillnad på grund af oenighet. Regeringen har ock nu begärt förslag till n y lagstiftning om äktenskapsskillnad, och afsluta vi denna redogörelse med att uttala samma förhoppning som en af motionärerna, att vederbörande vid affattandet af denna lag må besinna, att ett rätt förstånd på en lagstiftningsfråga i främsta rummet förutsätter hjärta för de förhållanden, öfver hvilka man sitter till doms. SVERIGES ÄLDSTA INNEVÅNARINNA. F GERTRUD LÖFGREN.
4:o, Då Stats-Utskottet tillstyrkt, att anslaget på 8:de Hufvud-Tittéln till döda kroppars besigtning, m. m., må till Medieinal-Staten öfverflyttas , såsom, enligt sitt föremål dit egentligen hörande, och förökas från förut bestådde 3oo R:d. till 3,000 R:d., samt föreslagit några indragningar å särsldklte anslag på denna Stat ,* har detta föranledt till anmärkning hos Ridderskapet och Adeln, att förstnämnde utgift, såsom obestämd, syntes heldre tillhöra 8:de IIufvud-Titleln och hos Bonde-Ståndet, att tillökning i detta anslag vore för hög; hvarjemte inom Ridderskapet och Adeln är erinradt, att enär det förut bestådde anslaget till Provincial-Mcdici medhjelpare-arfvoden är till indragning helt och hållet föreslaget, äfvensom en minskning af 3,322 l\:d. i3 sk. 4 r:st. uti de 10,000 R:d. som på Medicinal-Staten äro stälde till Kongl. Majrts Nådiga disposition, saknades tillgång dels till det arfvode af i5o R:d. årligen, sorn Kongl. Maj:t, enligt Nådigt Bref af den 1 g October 1814> tillagt Provineial-Ghirurgen i Stockholms Län, dels till arfvoden för Provincial-Medici Hetänkanden. 531 Medhjelpare i Kopparbergs, Kronobergs och Blekinge Län, samt Phllipstads Distriet af ‘Wermlands Län, dels ock till de 100 R:d. sorn Kongl. Maj:t, den ia Junii 181G, i Nåder Beviljat Kongl. Sandhets-Collegii Kamererare i årlig gratification för Räkenskapernas förande. Härvid anser
Det rättare är derföre, att för de publika lektionerna väljes ett ämne, som på kortare tid kan uttömmas; och tiden är vanligen en à två timmar i veckan. Mången dispenserar sig helt och hållet från offentliga föreläsningar, isynnerhet om han gifver öfningstimmar i något seminarium o. s. v. Såsom bevis, huru stark täflan är, kan anföras, att i den anförda katalogen annonseras t. ex. 5 föreläsningar i kriminalrätten, 4 öfver kyrkolagen, 3 i juridisk encyclopedi, lika många öfver kriminalprocessen, civilprocessen och «öffentliches Recht des Deutschen Bundes.» Likaså 4 kollegier i allmän patologi, lika många i farmakologi, 8 i allmänna och speciella kirurgien, 4 i metafysik, deribland trenne af Hegelianer, 3 i experimentalfysik, 2 i mineralogi samt experimentalkemi, utom 6 andra föreläsningar i kemien, 2 i dogmatik, i politik och statsrätt o. s. v. Besinnar man dertill, hvad det är för män, som sålunda täfla med hvarandra om att gagna på samma gång, som att vinna ära och penningar, så kan man lätt göra sig begrepp om den ifver, med hvilken här studierna drifvas, och om den ansträngning, en sådan täflan fordrar. I teologiska fakulteten: Marheineke, Neander, Vatke, Twesten; i filosofien: Steffens, Hotho, Michelet, Benecke; i historie: Raumer, Rancke; i kirurgien: Jüngcken, Dieffenbach, Gräfe, Froriep; i kemien: Mitscherlich, Rose, Link. Mera ensamstående, hvar i sin sak, äro sådane män som Savigny, Encke, Poggendorff, Müller (anatom), Ehrenberg, Stuhr (archäolog), Ritter, och filologerna: Boeck, Zumpt, Heyse, Bopp, Grimm, Rückert. Mot sådana namn har den yngre, mindre berömda läraren ingen annan utväg, än att läsa «unentgeldlich», tills hans insigter och föredrag blifvit kända och tillvunnit honom åhörare.
R:drs värde; Betankanden, Nro 118. 469 Mom. 8. Att det vore alldeles oförklarligt huru Utskottet kunnat undgå att till ConstitutionsUtskottets åtgärd befordra den märkeliga omständighet, att Styrelsen till gode mäns afgörande liiinskjutit en tvistefråga rörande Kronans rätt; Mom. g. Att den del af frågan huru Konungens Rådgifvare upptagit H. Exc. Gen.Amir. ni, m. Hr Grefve Cederströms rapport nf den 4 Mars 1823, hvaruti ”köpeskillings-förfalskningar” till förmon för Michaelsson & Benedicks föreslogs bordt af Utskottet remitteras till Constit.Utskoltet, genom hvars åtgärd den barde bedömmas i sammanhang med skrifvelserne af den 22 Mars och ig April 1820, hvilka utan några anförde skäl visade sig bortskänka Statens rättmätiga fordran å de summor Contracterne af äldre dato inneI1ÖII0; Mom. 10. Att till ConstitutionsUtskottets handläggning bordt öfverlemna* den del af frågan som angick Creditivlyftningen t Mom. ti. Att Utskottet måtte uppgifva ett förslag att till återvinnande af Statens rätt, bringa målet under behandling af den lagliga Domstol, som efter ’’våra” former ensamt blefve i tillfälle afgöra huru Staten skulle återkomma i besittning af de medel som genom en "godtycklig” åtgärd blifvit densamma frånhärid, och att Utskottet således måtte föreslå R. Strien underd. anhållan, att laga undersökning till målets fullständiga utredande måtte blifva anställd; Mom. 12. Att Utskottet med stöd af 29 §. R.- O. mätte göra StatsVerkets ratt gällande, på ett sätt Stats-Utskottets sorn det förras behof och den sednares värdighet klafver; Morn. i3. Alt Utskoltet efter förhållandets noggranna utredande, måtte i den forin 3o §. Ii.-O. stadgar anmäla om Utskottet funne skäl till anmärkning emot någon af de Embetsman som vid Skeppshandelsalfairen lagt liand; Mom. 14.
Hon neg för mig, och jag bugade mig för henne så stelt, som om vi aldrig talat ett vänskapligt ord med hvarandra. Och jag prisade min lycka att så lätt hafva fått slut på detta förhållande, som utan all afsigt från min sida börjat utveckla sig och hvilket, såsom jag förut sagt, i längden med naturnödvändighet måste blifva ohållbart. Ty det var ju orimligt för mig att tänka på någon äktenskaplig förening med en qvinna, som, hvad åldern beträffade, mer än väl kunnat vara min moder, ja, nära nog min mormoder. Och med de anspråk på underdånighet från min sida, som hon redan velat göra gällande, skulle jag naturligtvis ej fått ega en tanke, utan att straxt meddela den åt henne. Jag hade emellertid af allt detta vunnit den erfarenheten, att man måste vara strängt på sin vakt vid umgänget med qvinnorna, isynnerhet mot de mera bedagade, ifall man vill undvika att komma i beroende af dem. Således stod jag nu, efter nära tre terminers vistelse i den stora staden, nästan lika fattig på intimare vänner, som då jag för första gången satte min fot på dess jord. Utaf dem, som jag kommit i närmare beröring med och särskildt fästat mig vid, fans ju ej en enda, som visat mig en oegennyttig tillgifvenhet, Pettersson, Tegnéhr, mamsell Ringvall, dessa hade alla vid första bästa tillfälle endast ådagalagt egoistiska beräkningar eller tendenser. Jag föresatte mig också att i framtiden vara ännu försigtigare än förut med ingåendet af nya vänskapsförbindelser; på kärlek ville jag aldrig mer tänka, sedan Emelie i sitt barnsliga oförstånd föredragit en annan. Det enda, jag numera kunde trösta mig med, var, att jag, huru allt för öfrigt vexlade, likväl hade en beständig vän, vännen den bästa, nemligen min kära, ömma moder, hvilken aldrig skulle upphöra att älska mig och sörja för mitt väl, så länge hennes hjerta klappade i barmen, och jag vände mig förtröstansfullt till den allsmägtige och allgode Fadern i himmelen med en brinnande bön, att Han i sin barmhertighet täcktes låta henne alltjemt såsom min goda engel vaka öfver mig här i jemmerdalen ända till min lefnads slut.
Hvad mig beträffar, får jag bekänna, att jag blifvit på det högsta förvånad öfver Utsk:s förfarande, emedan ett sådant hittills varit utan exempel, och de skäl, som dertill skulle hafva föranledt, synas mig icke vara giltiga. K. M. framställer till R. Stir ett förslag, som undergått Plögsta Domstolens granskning; detta förslag blir af LagUtsk. gilladt och tillstyrkt, och 2:ne af RiksStm antaga detsamma, men de öfriga 2:ne Stånden återremittera detsamma; hvad gör då LagUtsk.? Jo, LagUtsk. frångår sitt förra tillstyrkande och öfvergifver det Kongl. Förslaget. De begge siste talarne hafva anställt en jemförelse mel IX H. 49 770 Den 25 N o v ernber f. m. Jan straff-fångar och sådana fångar, som borde undergå det här ifrågasatta särskilda fängelset; men dervid hafva de, lör att få en grund att bygga på, utgått från den förutsättning, att man vid tillämpning af ensamhets-fängelse ieke skulle kunna göra någon väsendtlig skillnad emellan straffarbetsfånge och fängelse-långe. För att detta antagande skall blifva giltigt, måste man förutsätta, att de delar al K. M:s Propus., som Utsk. lemnat oförändrade, icke vinna tillämpning; ty de tillerkänna fängelse-fången en mängd med tördeiar framför straffarbets-fången. Den förre kan förskaffa sig bättre underhall och större beqvämlighet, än som i fängelset bestås; han lår emottaga besök af sin slägt, han får mottaga och afsända bref, han lar sjelf behålla den vinst hans arbete kan inbringa honom, då deremot straffarbets-fången är nödsakad att arbeta, utan att få skaffa sig bättre underhåll och utan att få emottaga andra besök, än al läkare, prest och upsyningsmnn. Det är således en bestämd olikhet emellan de båda slagen af straff, och denna olikhet bör äfven kunna genomföras. Nu säger man, att fängelsefången, som åtnjuter alla dessa lördelar, äfven dorde hafva någon afkortning i strafftiden. Men kan väl detta vara billigt?
göromål, som kunna förekomma inom ett hem, och hvilka göromål de flesta måhända icke behöfva handlägga i sitt eget hem, men som man väl behöfver känna till för att veta, hvad man har rätt att fordra af en tjä- narinna, och för att, om så behöfves, kunna korrigera henne. pBERS. Nya hushållsskolan, Vestra trädgårdsgatan n:r 19, har under sin tillvaro haft 427 elever af vårt land; äfven Norge, Finland och Danmark ha där haft sina representanter. Till denna lifsgärning, så praktiskt verksam, så olika — och dock i grunden lika — den unga flickans drömmar om en » stor skola i en trädgård utanför staden », var det Hedda Cronius fördes. Måtte hon länge få fortsätta sin välsignelserika verksamhet, under hvars utöfvande hon helt säkert ofta får glädja sig åt vittnesbörd af erkännande och tacksamhet från de många, hvilka i de bägge hushållsskolorna erhållit en moderlig vård och gedigna kunskaper, som rustat dem till tjänarinnans eller matmoderns lika ansvarsfulla kall. Mathilda Roos. Fru Och följde Hur Ulrika. med blicken, förströdd lågan fladdrade I spisens väldiga och matt, ystert och gladi barm, Och hur dess skimmer Fantastiskt Där göts öfver bonadt timmer. låg öfver anletets skärpa ett drag Af blidt humör, Och skulle han ej vara nöjd i dag Att komma från resor Hem till sitt kära och obehag Kungsör, Och all valfägnad Af fru Ulrika så hjärtligt egnad? Jo, välkomstölel var godt och ungt Med präktigt Men rådjurssteken skum; tryckte så tungt; Han velat därför ha det så lugnt En stund i sitt arbetsrum. Dock, fru Ulrika I vänlig tillsyn ej lät sig Nyss sågs hon där, fast Hon tyst svika. en dröm liksom försvann; Men innan bilderna småningom För hon återkom kungen klarnat, Och bjöd sin herre och man Med fröjd i blicken Välkomman själf m.ed den skummande dricken. En blick till tack och en vänlig gest I täcket, stickadt med gult och blått På nordisk Att sitta ned! Inledning till diskussion Och kungen drack som en årlig gäst Det svenska lejonet sof så godt, Och mente det val var vårdt en fest Knappt Att sitta i hemmets Så finhyllt ännu och späd. Och De fållo fred.
Kontrakt, ser du! Vi representera tiden, han och jag. Jag senterad. Nå, herre gud, rollerna äro ombytta, meranterna är det nog bäst att inte tala om. 157 GROT. Ja, hvems fel är det? RICHARD. morbror. Det är idéns fel, din egen idés fel, bästa GROT. slarf är det ju inte möjligt att få ut tidningen på bestämd dag. Och hur ska man då kunna Det är ditt fel. Tack vare ditt förbannade få några prenumeranter? Prenumeranterna, det är den solida publiken, det, som betalar i förskott, de vilja också ha ett solidt bemötande. RICHARD. meranterna! Lefve lösnumren! Hör du Därför säger jag också bort med prenu inte, hur själfva ordet klingar som en signal? Lösnummer! Det ska bli vår signal! Det var just ditt stora misstag, att du inte insåg det var som skapad för iösnummerförsäljningen. GROT (tankfullt). Säger du det? RICHARD. dig. Tror du, att man går och prenumererar på Det var ett oförlåtligt misstag, säger jag från början, att du inte insåg, att din idé just 158 andra åsikter än sina egna, prenumererar på eller för att hålla oss till vår affär, en att bli förargad regelbundet en gång om dagen, gång i veckan? Nej, min bästa morbror, där visade du föga människokännedom. Man prenumererar på sina egna åsikter, de andra köper man kontant, på gatan, för att också kunna lämna dem där. GROT. det där. Ja ja, det ligger kanske någonting i ELISA (kommer in). Nu är frukosten färdig. RICHARD (sträcker ut ena handen emot henne). God morgon, Elisa, nå, ska du inte ge mig morgonkyssen? (Elisa går till honom; han drar lilla Lisa sofvit i natt? henne ned på sitt knä och kysser henne.) Hur har min ELISA. Jo tack, och du själf? RICHARD. så illa. Hvad du är kall om händerna! ELISA. Tycker du? Å jo, ett par timmar på morgonen, inte 159 RICHARD det var skönt! Du skulle alltid hålla dig kall om händerna, Elisa. ELISA. Hvarför det? RICHARD.