Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och kunde väl Kielland finna ett mer träffande, mer uttömmande motto for sin bok * än denna ofta citerade sats ur samma arbete: “ den sjelfständige engelske gossen är fader till den sjelfständige engelske mannen. “ * Till detta hufvudtema är en äktenskapsoch kärlekshistoria lagd, och så skickligt har Kielland fogat hop den med sjelfva kärnan i boken, att man först vid närmare ef-tertanke märker, att den förekommer en en smula vilkorligt ditflickad. Under läsningen rycks man helt och hållet med och fängslas af sympati för denna så älskvärdt och varmt tecknade fru Venche, som i sin ädla, höghjertade “ Stockmanska “ optimism godtroget sätter sin sanningskärlek mot hela den kompromiss af halfsanningar och halflögner, på hvilka samhällsbruken hvila, och hennes sorgliga historia är bland det mest gripande, Kielland någonsin diktat, om man också då och då har en förnimmelse af, att karaktärerna hos de personer, som ingripa i hennes öde, för mycket äro dragna till sin spets. Underligt blir dock i alla fall, att hon förälskar sig i en person, hvilken till den grad liknar hennes egen man. Skildringarne äro som öfverallt hos Kielland rent af utsökta, och de kapitel, der skolan tecknas, äro i sjelfva verket mindre karrikerade, än man vid första ögonkastet tror; eller kan ni med handen på hjertat svara mig, att ni ej under er skoltid varit med om en lektion, som den Aalbom gifver, att ni aldrig sett skymten af en lärarfigur sådan som “ blindtarmen. “ Ypperligast äro dock konfirma-tionssceneraa; skarpa utan att vara hätska, verkligt slående och sanna i all sin uddiga qvickhet falla de inom det område, som är diktens högsta, hafva de den farg, fransmännen pläga benämna “ la vérité vraie. “ Med ett ord, Kielland har med “ Gift “ lagt en ny fast hörnsten till den bygnad, han i sina förra romaner uppfört.
Kan Utsk. således icke af sjelfva grundlagen tvingas att följa den, tror jag, att det icke heller ledes derhän af detta postscriptmn. I öfrigt torde jag få fästa uppmärksamheten på en Rådgifvares yttrande om Ständernas oinskränkta lagstiftningsrätt för Banken, hvilket jag skulle trott mig hafva orätt fattat, om icke äfven en annan haft lika yttrande. Jag har, sedan jag började befatta mig med riksdagsgöromål , förgäfves sökt utforska, hvaruti denna obegränsade rättighet består; ty jag finner uti 87 §. Reg F., huru allmän civil-, criminaloch kyrkolag genom båda Statsmagternas samverkan stiftas. Det måtte dä följa af sig sjelf, att ingendera af dem kan i verkställigheten åsidosätta en sådan lag. Likasom Konungen, då han enligt 4 §■ Reg.F. ensam styr riket, är bunden af hvarje gällande lag, måste äfven R. St., då de enligt 72 §. ensamma förvalta sin Bank, ställa sig gällande lagar till efterrättelse. 725. Reg.F. vill, så vidt jag kan förstå, icke säga något annat, än att Ständerna äro Bankens ägare och kunna, på samma sätt som enskilda bankierer, stifta reglementariska ordningar och författningar för Bankens styrelse; men alldeles icke, att Ständerna kunna våga tillåta sig någon afvikelse från en i grundlagsform tillkommen lag. Jag styrkes i denna öfvertygelse ännu mera af de i sistnämnde grundlags-^, förekommande orden: hädanefter som 4'll. 24 Den 11 Mars e. ra. hittills. När jag går tillbaka till Bankens stiftelse, linner jag, att Svea Hofrätt bestämdes tili Bankens forum, antingen den sjelf kärade, eller någon annan kärade å densamma. Detta sistnämnde utvisar tydligen, att Banken enligt lag kunde dömas att fullgöra sina förbindelser. 1668 års banco-ordning var dessutom af båda Statsmagterna fasjställd till obrottslig efterlefnad, d. v. s. den var lag. Det missförstånd i opinionen örn lätta förståndet af 72 §.
Erfarenheten har länge bestyrkt Riksgäldssedlarnes nytta, och min Financeplan är nästan densamma, som den af framlidne Haas Excellence Herr Grefve Ruuth. Herr Rosenblad, som bevisar sig, vara en kunnig och talangfull ung man, behagade erhindra sig att X-aws systeme antogs under en Deri i g Febrtitirii, 467 aldeles enväldig regent och drefs till öfvermätt utan att hafva minsta garanti eller ui~ lösningsfond, hvaiföre assignaterne» vanvårda bief oundvikeligt. Med Assignater kunna icke Riksgäldssed Jarne förliknas, då en fri nation, under constitutionelle Konung skulle garantera dem, och då de dessutom ägde ett säkert och till en del rörligt hypothek, af Sveriges hittills, tn n icke hädanelter intecknade jord och brandförsäkrade fastigheterj ett hypothek, som för det närvarande utgör Bankens största egendom och sorn borde öfver Hyttas på RiksgäldsContoiret. Erfarenheten har bevisat att dessa sedlar, en tid utan hypothek, varit gångbare utan minsta agio, och att de ännu efter sin närvarande myntfot äro lika goda med Banco, och att förnämligast de höjde vårt jordbruk och följaktligen all näring och handel. Sverige är i många afseende lyckligt: främst genom sin frihet, sin store Konung , sin största hoppgifvande Kronprins, sitt läge, sina, till stor del obegagnade naturalster, m. ni. Sverige har icke någon utländsk skuld och har sin ingen förstörelse underkastade jord till säkerhet för inhemskt mynt. FilialDisconternes fall, den, på halfva seklet, svåraste och mäst totala missväxten år 13 1$, undsättningsspannemålen* höga pris och 468 Den ig Februarii. Sedan spannemålens vanvärde, relatift till undsättnings-betalningen , productions-kostnaden, Stadsvarornes bibehållna värden och lika hö-, ga utskylder, äro orsakerne till närvarande penningeförlägenhet.
— Ersättning för personella kronoutskylder 87: 44. — 73: 36. — Balans till påföljande uret: Under revisionsåren har beloppet af den inom Riket tillverkade, lill krutbruken allemnade, salpeter utgjort: Häraf synes, alt tillverkningen inom Riket af salpeter icke på långt när motsvarat behofvet af denna vara; men då nämnde tillverkning utgör en af jordbrukets vigtigare binäringar, särdeles i Vesterbottens, Norrbottens samt Kronobergs län, och salpetern, såsom hufvudsakliga råämnet för kruttillverkningen, icke, i händelse af krig, kan vara alt från främmande länder påräkna, har förberörde mindre gynsamma förhållande påkallat Revisörernes uppmärksamhet. Anledningen till denna näringsgrens låga ståndpunkt torde i betydlig mån kunna sökas uti det nu stadgade inlösningspriset, hvilket icke gör denna handtering nog lönande för landtmannen. En förhöjning, efter hand, till 6 R:dr 32 sk. lispundet skulle troligen återföra tillverkningen till dess förra höjd och på samma gång låta förvaltningskostnaderna, fördelade på en större qvantitet, mindre tungt trycka den inom Riket tillverkade varan. Ehuru vid sednaste Riksdag, dels det årliga anslaget blifvit nedsatt från 194,000 till 180,000 R:dr, dels fonden minskats både genom medgifven afskrifning af en hos Hospitals-fonden ägande fordran å 48,000 R:dr och genom anvisade 200,000 R:dr till - 134 — bestridande af tillfälliga utgifter, anse likväl Revisorerne fonden äga den förmånliga ställning, att ofvan föreslagna gagneliga förhöjning utan olägenhet kan beviljas. Likaledes anse Revisorerne, det ytterligare åtgärders vidtagande, å Statens sida, för spridande af större skicklighet i näringens bedrifvande skulle i betydlig mån bidraga till densammas upphjelpande. § 2. Ehuru kostnaden för salpeterns transporterande till krutbruken måste, i anseende lill brukens läge, blifva betydlig, särdeles i de norra länen, hafva likväl flera andra omständigheter, hvilka kunnat undvikas, bidragit att öka denna utgifts-tilel.
Militär-Sundhetslära. Förbandslära. Hästkännedom. Bil. N:o 3 till Kongl. Majis Nåd. Prop. No i. om Statsverket 1862. 17 Praktiska öfningar : Gymnastik och Vapenföring Kompanioch Bataljons-exercis Lägeroch Falt—tjenst Målskjutning med Artilleri-pjeser och handgevär Fältbefästning Broslagning Fältmätning Teckning efter modeller Ridning Simning Sång. 6:o Läroämnenas och de praktiska öfningarnes omfång afpassas så, att för genomgåendet af krigsskolan må beräknas en tid af två och ett halft år. 7:o I öfverensstämmelse med den vid Krigs-Akademien redan länge tillämpade grundsats, medgilves äfven eleverna vid krigsskolan att, inom de gränser, som bibehållandet af ordning och samband vid undervisningen betinga, fortgå oberoende af hvarandra genom läroverket och såmedelst, i mån af flit och förmåga, förkorta tiden för lärokursens genomgående. Dock bör hvarje elev deltaga i tvenne somrars praktiska öfningar, 8:o Från och med 1863 företages ombildningen af Krigs-Akademiens nuvarande Öfre Afdelning till den krigsskola, hvaraf Läroverket sedan dess första och andra klasser blifvit indragna ensamt kommer att bestå. I öfverensstämmelse med här meddelade grunder och det förslag till undervisningens ordnande för landtkadetter, som, uti Guvernörs-Embetets för Krigs-Akademien den 12 sistlidne Juni afgifna underdåniga yttrande i afseende på den tillämnade förändringen af bcmälte läroverks organisation, är framställdt, verkställes öfvergården frän nuvarande förhållanden till den nya undervisningsordningen, så fort sådant, utan olägenhet för fortgången af elevernas arbete, kan ske.
Af bägge dessa slag låter man de små träda kedjor, i det de omvexlande triida en stråperla och ett pappersblad på en tråd. För att undvika, att nålen oupphörligt glider af, bör man knyta fast den samma vid träden. Mindre barn ha stor glädje af dylika sjelftillverkade kedjor. por, svep så in er i en filt och lägg och de tänka ej på, att resåren drager till om smalbenet och förhiner på soffan, men tag ej för lågt under hufvudet. Slut till ögonen och försök drar alldeles blodets omlopp, hvilket är högeligen skadligt — lika farligt som att ej tänka. snörlif — och kan förorsaka de farligaste stockningar. Om man vill ha resårkängor för beqvämlighetens skull, så måste man låta en skomakare göra Annonser. dubbelt så vida resårer som brukligt; då går man bra i dem och då får man 25 öre pr petitrad ( Ingen annons införes under 1 kr. Annonspris: A. O. Hushållet. At använda apelsinskal. Alla apelsinskal, som förekomma i mitt hus, befrias omsorgsfullt från den invändiga, hvita huden, finhackas och blandas med socker och fylles på små flaskor, helst sådana, som ha glaspropp; de öfverbindas med pergamentspapper. — Ett par teskedar deraf och selterseller vanligt vatten jemte ett litet stycke is gifva om sommaren en god, läskande dryck. Nahoj. Husgerådet. Rengörning af vattenkaraffiner. Som ett utmärkt sätt att rengöra vattenkaraffiner rekommenderar jag följande: Tag några svafveltändstickor, tänd eld på dem och sätt karaffinhalsen hastigt öfver dem, så att en hvit rök fyller kararlinen. När den stått några minuter, sköljer man den, hvarefter karaffinen blir så klar, som om den vore ny. Lotta. Tvätten. För att borttaga fläckar ur hvit sidensarge doppar man ren hvit vadd i uppvärmd sprit och gnider dermed det nedfläckade stället. Det är förvånande, hur hastigt fläcken försvinner. På samma sätt kan man göra nedsmutsade, ljusa atlasskor aldeles nya. Fiskfärs kan man få fullkomligt lika god af vattnad, salt sik som gädda, när det är brist på sådan.
Maj:ts Befallningshafvande fatte deri sitt beslut och gifve det socknenämndens ordförande tillkänna. Fråga huruvida i sådan ordning tillkommen ulskänkningsrätl bör upphöra, sedan tiden för dess tillvaro tilländalupit, skall på enahanda sätt väckas och behandlas. Tillstyrka både socknenämnd och socknestämma, att rättigheten skall indragas, förbtifve dervid. Har åter endera eller begge upphörandet alstyrkt, insände kyrkoherden socknenämndens yttrande och socknestämmo-prolokollet, jemte eget utlåtande, till Kongl. Maj:ls Befallningshafvande, som ege i ämnet besluta. Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse N;a iS6. 343 Der fråga uppslår, alt rättighet lill minuthandel med bränvin i socken må beviljas eller ock beviljad sådan rättighet upphöra, förfares på lika sätt, som om utskänkning nu stadgadt är. § 15. Rätiighelerna För andra tillåtna utskänkningsställen än gästgifveriet äfvensom för minulhandelsslällena i socknen, varde derefter, innan September månads utgång, al sockncnämnden utbjudna på offentlig auktion, för högst tre år i sender, åt den eller dem, som åtaga sig afgift för högsta kannelal. Socknenämnden pröfve de anbud, som dervid göras, och ege dem, med afseende ej mindre å de bjudandes behörighet och tjenlighet, au äfven å den erbjudna afgiftens belopp, antaga eller förkasta.
Bedactionen i denna punkt är nemi. olämplig och obehörig; men denna redaction är icke nu författad af BancoUtsk., ulan sådan den står här finnes den äfven uti förra bancoreglementet, som af B. St. vid sista riksdagen antogs. Jag nämner delta dock icke i afsigt alt på något sätt bestrida alt ordalagen äro olämpliga, och vill således icke motsätta mig återremiss af denna punkt. Hvad åter beträffar 8 punkten, der det heter, att den främste bland Ståndens fullmäktige i banken skall föra ordet, så finnes äfven samma föreskrift uti gamla bancoreglementet. Man ansåg vid förra riksdagen att så holde vara, derför att det är hankens angelägenheter, sora vid dessa sammanträden till det mesta komma att afses, och då B. St. hafva fattat ett sådant beslut, så ser jag icke att rangordningen gör något hinder för den saken. Hvad beträffar Hr von Hartmansdorffs tredje anmärkn., uti hvilken Gr. Horn instämt, nemi. i afseende på borttagande af understyrelsens gemensamma ansvarighet, får jag äran upplysa att anledningen härtill är den, att sedan bankens organisation är fulländad, har man ansett, att hvarje chef borde ansvara för sitt departement. Hvad åter bancofullmäktige sjelfve beträffar, så äger det siu riktighet, såsom Gr. Horn anfört, att icke något tillökadt ansvar är lagdt på dem, utan endast samma ansvar bibehål*- lils som förut funnits; men stadgandena uti 2:ne särskilda §§ härom hafva blifvit sammanförda uti en. Det låter icke göra sig, att från öfverstyreisen borttaga den gemensamma ansvarigheten. Öfverstyrelsen kan efter öfverenskommelse sig emellan dela tillsynen öfver de särskildta departementen, men ansvarigheten måste vara gemensam; ty det vore vådligt om den skulle vara delad efter den tillfälliga tillsyn, som tillkom hvar och en i mån af en sådan delning.
Väl prenumererade Silfverhjelm, och några få andra; men flertalet af riksfäderne (såsom Thorild sedan berättade i ett bref till Tham) ”kastade sina tanklösa ögon på Prospecten som på ett nymåladt plank, och undrade, hvar och en hos sig: hvad angår det – mig”? I Stockholms-Posten (N:o 174) uppmuntrades han med denna helsning ”Till den store Öfversättaren”: Hvad strålar af etheriskt ljus Omsider snillets verld i Norden skola lifva, Se’n Ossian och Tacitus Af än en Ossian, af än en Tacitus, På Svenska öfversatte blifva! Men Du, som sjelf så öfversvinnelig I höjd, i djup, i vidd och bredd dig visat, – När du har öfversatt de snillen du så prisat, Hvem skall se’n öfversätta Dig? Äfven i landsorterna gick det trögt med prenumerationen. Slutet blef, att af hela företaget vardt – ingenting. Han lät både Ossian och Tacitus hvila outgifna; hvilket sedan förekastades honom ej sällan; af hans vänner med knot, af hans ovänner med begabberi. Af den Ossianska tolkningen finnes bland de papper, som kommit i min ägo, ej en rad: men väl en begynnelse till öfversättningen af Tacitus. Ej fullt innefattande de första nio capitlen af Annalerna, upptager den, utom titeln (”Tacitus öfversatt af Th.”), åtta glest skrifna folioblad; sträcker sig till det ställe, der, vid Augusti begrafning, de förståndigare åskådarne yttra olika omdömen; och afbrytes med orden: ”Han hade, sade man”, midt i sextonde sidans första rad. Icke heller är troligt, att han någonsin fortsatte längre. Han ville, förmodligen, dessförinnan afbida prenumerationens utslag. Till profstycke må det första capitlet här anföras. Rom styrdes i förstone af Konungar. Friheten och Consulatet införde L. Brutus. Dictaturerna togos till viss tid: och hvarken Decemvirernes myndighet bestod öfver tvenne år, eller Krigstribunernes consulariska anseende länge.
Del sker naturligtvis med fullkomlig frihet ä deras sida och utan allt öfvertalande, emedan de uro allena med sig sjelfve. Skulle de deremot icke vara nöjda med någondera listan, utan vilja besvära sig med uppgörandet af en mera tillfredsställande, sä framtaga de den tryckta förteckningen och börja hvad man kallar ”plocka” eller att välja ut namn än pä den ena, än pä den andra, än att från förteckningen tillsätta nya. När nu valmans-valen mäste på detta sätt tillgå, så frågar jag, om någon parti-chef derigenom kan pä It. o. Ad. utöfva ett större inflytande, än genom Bänkmts-valen? Friheten är naturligtvis störst vid voteringarne, der man blott behöfver säga ja eller nej, till en upptecknad volerings-propos. Vid val måste man deremot upptaga flera namn. Ehuru en hvar kan plocka, eller sjelf omedelbart uppgöra sin vallista, plägar dock ingen erfaren riksdagsman så göra, emedan han derigenom förgäfves bortkastar sin röst. När åter Bänkman skola väljas, huru tillgår det då, mine flir? Jo! man gör upp listor icke blott på de Electorer, man önskar sig, utan äfven på dem, sorn anses böra blifva Bänkmän. Man kan väl icke veta på förhand, huru bänk-afchne komma att välja, men man uppgör dock sina sannolikhets-beräkningar äfven öfver motsländarnes val, der de hafva öfvervigt. Slutligen förskaffar man sig listor öfver det motsatta partiets kandidater, och under 2 eller 3 riksdagar har jag haft mina värde motståndares förslag både lill Bänkmän och Electorer. Jag förmodar ock, alt de lika väl haft sig bekant huru jag önskat utgången måtte blifva inom de bänk-afd:r, hvarest mina vänner varit öfvervägande. Men det kan jag säga, att under 6 riksdagar, i hvilka jag deltagit, vi aldrig haft sådana listor uppgjorda före riksdagens början. Dc af B. o. Ad., som påstå, att dylika dessförinnan funnits, måste grunda denna uppgift pä otillförlitliga berättelser, eller ock hafva de erhållit dem från en sida, der förfarandet är mig obekant.
Men den, som förmått så framsjunga sitt folks både lekfullaste och djupaste toner, så lefva i dess hjertan, så klinga på dess läppar, har dermed ock tagit ett så stort förskott på äreminnet, att detta mäktar med ingenting öka ett sådant föremåls glans; och att minnets anspråkslösare teckning får vara nöjd, om den blott i ringaste måtto har ökat dess – begriplighet. Tillägg. Divertissementet ”Värdshuset” blef ”på Kongl. Theatern” (förmodligen på Bollhuset) uppfördt 1787 under titel af ”Kärsö Värdshus, Divertissement i en akt” (Jfr Valda Skrifter Del. Jag har hört berättas, att Hjortsberg deri haft någon rol. Att Kexél var medarbetare i tidningsbladet ”Hvad Behagas”, är åtminstone i hög grad sannolikt. Sidd. Flera beskrifningar på Bellmans personlighet hafva meddelats mig från män, som sjelfve med Skalden lefvat och umgåtts. Den sednaste härrör från den ej längesedan aflidne Commissarien och Lån-Bibliothekarien Westman. Enligt honom, var Bellman bleklagd; i allmänhet tyst och stilla; hade ett tänkande, nästan grubblande utseende; drog aldrig på munnen, när han sade ett infall; träffades ofta i en gul öfverråck, hvarunder han plägade bära mandolinen (cittran); sågs i sin klädsel mestadels tarflig, stundom knappt detta, men alltid snygg. – I allt hufvudsakligt, har jag funnit samtliga dessa beskrifningar öfverensstämma; blott med sådana skillnader, som alltid uppkomma genom olika individuers sätt eller tillfällen att uppfatta samma föremål. Så qvarlefde han t. ex. i Häffners minne klarast (och nästan uteslutande) såsom upprymd, sjungande och improviserande. Original-upplagan af Hallmans ”Tillfället gör Tjufven” (tryckt 1783 i Kongl. Tryckeriet) har en förteckning på de personer ur Hof-cirkeln, hvilka först gåfvo detta stycke på Ulriksdal. Der står: ”En Marktschreier ... Hof-Sekreteraren Bellman”, som var ensam ofrälse bland de spelande; hvilka eljest utgjordes af Gust. Maur.
Dessa äro de viktigaste af de handlande personerna. Berättelsen skildrar deras karaktärsutveckling, huru barnen trotsa sig till rätt, hur fru Bente ger efter och öfvertalar doktor Baarvig till medgifvanden — blott för att bibehålla barnens kärlek. Allt mer och mer försjunka Endre och Minka i förslappning och kraftlöshet, likväl alltjämt pockande på rättigheter och hjälp. För att hjälpa Kjel, hvars ruin är öfverhängande, anlägger fadern mordbrand i hans väl försäkrade sågverk och täres sedan af samvetsagg. Förtvinande om möjligheten att hålla familjens anseende uppe, förtvinande om framtiden, beröfvar han sig själf lifvet. Fru Bente står ensam i världen med sina tre barn — Endre, som återkommit hem än en gång, beröfvad hvarje rest af dådkraft och utslungande ständiga hotelser om själfmord; Minka, som förklarar sig besluten att som medium medfölja vid en serie spiritistiska séancer genom Europa; Kjel, som står inför en vanärande bankrutt, bruten och slö. Hon kan ej uthärda detta. Hon söker reda på Arnts, ingeniörens dynamitpatroner och spränger sig i luften med sina trenne barn — dessa lefnadströtte, dem all hennes rika kärlek ej mäktar upprätta. Det är en mörk tafia, som Lie rullat upp för oss. Men han blir aldrig skarp eller bitter, tonen är alltigenom behärskad och jämn, med en klang af vemod och resignation. Dock, hvilket mäktigt patos i hela den gripande skildringen, särskildt i de bägge sista kapitlen. v * *, i ' a_ Hvad har Lie velat säga sin samtid genom denna nutidstragedi? H vilka lärdomar skola vi draga därur? Han har själf yttrat sig om » Niobe » och därigenom gifvit oss en ledning vid dess tolkning. | I \ I;:: |; 38 Endres fordringar förefalla i än högre giad absurda. Minka äger Endres afsmak förarbete, haus moderna teorier, med en tillsats af nervsvaghet och mysticism. Till henne yttrar fadern ungefär: » hvorfor kan du for Eksempel ikke bj; clpe mor i Husholdningen?
St. till K. M. öfveriemnat verkställigheten af det uppdrag Han fått, genom 1824 års riksd.beslut i denna fråga, hvilket Han gillat, nemi. att meddela octroj och privilegier åt enskilda banker, R. St. hade gjort sig reda för, under hvilka villkor bankerne skulle få uppstå; men då hela nationen i detta fall befann sig alltför mycket i ett minderårighelstillstånd, för att sjelf kunna föreslå andra och flera grunder för banklagstiftningen, än dem, som uttrycktes i denna 1824 års författning: så hade det likväl varit att önska, det K. M. hade varit i tillfälle att med en vidsträcktare kännedom 0111 fäderneslandets behof tillse, att icke sådana svårigheter, sådana verkliga brister, sorn de nu af Hr Stråle framställda, skulle kunna uppstå. Att lagsliftarne då ej kunde ingå mera i detalj bör vä! ej betaga de åtgärder', som K. M. till följe deraf vidtagit, all kraft och verkan. Det vore onekligt ganska väl i ett fall, om Hr Stråles princip kunde göra sig gällande, nemi. uti det, då K. M. beviljade octroj åt en bank på alldeles motsatta grunder emot dem, som finnas i tS24 års författning, nemi. åt Östgötha-bank, utan solidarisk ansvarighet; roen att, fördel man önskar ett återvändande till det rälta i den saken, man skulle medgifva en så vådlig princip, som alt personer och corporationer, hvilka erhållit octroj och privilegier, skulle kunna gå miste örn denna octroj och dessa privilegier, hvilka de mottagit i förmodan att konungamakten varit fullt kvalificerad, både att gifva dem och att bedömma riktigheten af de bolagsreglor, som den sanctionerat, är en grundsats, som jag ej vågar obetingad t och för sådana fall som detta antaga; ty det skulle åstadkomma förvirring i lagskipningen. En annan fråga är, när anslag af medel oformligen blifvit beviljade. Uti detta ämne kan jag på sin höjd medgifva, att det må stå den allmänna åklagaremaklen öppet, att söka göra de lagparagrafer gällande emot Östgötha-bank, hvilka åklagaremakten finner vid dess stiftande vara förbisedda.