Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
hafva » privatpensionaten » redan länge varit Vissa pensionat åter äro afsedda mera uteanlitade såsom uppehållsplatser för personer af slutande för unga flickor, hvilka för sina stualla klasser, hvilka af någon anledning undier måste vistas i hnfvudstaden, och hvilkas der längre eller kortare tid velat vistas i m e föräldrar framför allt vilja känna sig trygga i delpunkten för landets intressen, andliga och medvetandet, att deras barn äro i god vård, kommersiella. Till och med resande, äfven både moraliskt och materielt. I somliga » pen utländingar, som på kortare tid besöka staden, sionat emottagas både herrar och damer; i anföredraga ofta det mera anspråkslösa, hemlikdra åter lägges mera an på att bilda hem för nande pensionatet framför det dyra hotellet. äldre damer, som önska ha det lugnt och beOch löper man än risken att i ett och annat hagligt omkring sig o. s. v. af de förra bli ordentligt uppskörtad, så kan Den som under några år af en eller annan man å andra sidan finna pensionat, där man anledning varit hänvisad att lefva » inackordebemötes på det mest förekommande sätt. rad » i Stockholm, skall säkert hafva vunnit Ehuru ej i samma grad som t. ex. Berlin, en ganska skiftande erfarenhet af både » godt Dresden, Köpenhamn o. s. v., där man ouppoch ondt » — det senare ej minst! — äfven hörligt på dörrarne åt gatan ser en hvit porspå detta område och sålunda ej känna någon linsskylt med ordet » Familienpensionat » i förvåning öfver de talrika förfrågningar, som, stora svarta bokstäfver, har nu äfven Stocktrots de hvad priser och villkor angå väl unStockholms pensionatlif. : Ref / exioner med anledning af de prisbelönade täflingsskrifterna i hushållsfrågan. ligt här i Stockholm åtminstone, för en familj med 3000 kronor årlig inkomst. Om vi t. ex. se på Idun n:r 25, så beräknar » klockarmor », som bor på landet (hvilken omständighet bör medräknas), som själf väfver tyg och som har endast 1500 kr:s årsinkomst, detta konto till 200 kr., således endast 33 kr. mindre.
Flere Koppar-, Blyoch Jerngrufvor inom Jemtland äro nyligen upptagne, och arbetet fortsättes samt tyckes lofva fördelaktiga resultater. Fabrikerj Bruk och andra Näringar, sorn icke tillhöra Bergsrörelsen: Det förhållande jag tillförene i underdånighet uppgifvit, bar icke undergått några förändringar, med undantag af Saltpeter-tillverkningen, som är i årligt tilltagande. Genom Eders Kongl. Majrls Landsfaderliga beslut hafva 8 personer, boende i olika trakter af Länet, erhållit Nådigt löfte, alt, så fort medel inflyta, bekomma 5oo R:dr B:co hvardera, emot tvänne vederhäftige mäns borgen så väl för medlens återbetalning om trenne år från delfåendet, med 3 procents årlig ränta, som deras behöriga användande till Pottaskeoch — 4 — Terpentins-tillverkningar, hvarigenom äfven lönande arbetsförtjenst beredes för många fattiga. Med Jagt och Fiske är förhållandet enahanda som i föregående Femårs-Berättelser finnes uppgifvet. J.inneväfnader och Lin-odlingen hafva, genom de uppmuntringar Eders Kongl. Majrt i Nåder lemnat, vunnit förkofran, ehuru någon längre lid erfordras innan stora framsteg kunna påräknas. Både gröfre och finare Ylleväfnader förfärdigas inom Länet till husbehof och afsalu. Antalet af Väfstolar utgör stycken. Handeln i landet idkas förnämligast med hästar, boskap, fogel, smör, ost, fläsk, talg och skinn samt något timmer och bjelkar. 4- Politisk Författning.. Kammarverk. Inga Hemman äro förfallne i ödesmål. Ifrån och med: år i83a till och med i836 hafva 63 Hemmansklyfningar och 2i3 afsöndringar af jord blifvit verkställda samt io3 stycken nya Torp anlagda. Jordens styckning, i enlighet med de författningar derom, sorn nu gälla, kommer, efter hvad erfarenheten inom detta Län redan visat, att blifva vådlig för allmänna välståndet, om icke snar hjelp mellankommer.
Uti intet land ingår dessa medel i Statss 'dassan, de användas till sjöfarandes trygghet och Och säkerhet, å hvilket man aldrig nog kan visa ömvårdnad. Sjömannen betalar nog dyrt sitt tnåttliga bröd genom en för tidigt utsliten kropp, utan ett man äfven skall frånkänna honom den rått han fordrar (då han betalar) för sitt lifs säkerhet. Grefve Cronstedt, Claes: Alla städer i Riket hafva sig tilldelt större och mindre men på alla ställen betydlig areal af jord och besynnerligt nog alldeles icke i något förhållande till deras storlek, utan snarare Den 5 Maitii, äga de mindre en vidlyftigare areal än de större, hvarigenom man kan verkligen misstaga sig på Byar, och dessa mindre Städer. Hvad orsaken härtill varit, kan uti inga handlingar återfinnas nog af att det så är. Dettä, missförhållande har haft den menliga följd med sig, att dessa mindre Stieler genom deras sig anslagne stora, ägande jordrymd, öfverlåtit sitt arbetskraft och omtanka (iil Landtmannaprodukters frambringande för lifvets första uppehälle, och ej tili Stadsmannaidogheten jag säger de menliga följder, ty hvar och en som bor nara dylika Städer, känner förhållandet att derstädes ingen afsättning finnes för Landtmännavaror. Ändamålet med dessa donationer af jord har varit, dels löningsvilkor, dels någon ersättning för det å handeln åtagne Båtsmanshåll af Städerna, men synnerligen för att i Sverige införa och producera ailä de slaga växter som till förädling vid Fabriker hår i landet kunde framdragas och hvilka pä Landsbyggden i brist af nog arbetskraft, af nog gödningsämnen och borttagning af den båsta jorden, ämnad till säd och andra till jordbruket hörande produkter ej gerna derstädes kundé frambringas. På Stadsjorden borde således endast planteras lån, Hampa, Tobak, Färggräs, Kardborrar m. fl, dylika alster — men hvar sker detta? ingenstädes endast Tobak plan* teras något allmänt å vissa ställen och å db öfrige endast Landtmannaalster.
Hr Carleson: Sannolikt har hvar och en af B. o. Ad:s ledamöter redan bestämt sin mening i afseende på den vigtiga VI B 21 372 Den 22 Maj. fråga, hvaruti K. M:ts Propos. skiljer sig från Lag-Utsk:ts förslag, eller huruvida det må vara en medlem af lutherska kyrkan medgifvet att skilja sig derifrån, utan att inträda i annat tillåtet religions-samfund. Med förbigående derföre af denna fråga, vill jag fästa mig vid de andra väsendtliga skiljaktigheterna i 14:de §:n. Den vigtigaste ibland dem är att Utsk:t föreskrifvit, att man skall af Domkapitlet skiljas från kyrkan. Detta förslag framlades vid förra riksdagen af Lag-Utsk:t; men då anmärkte PresteSt:t, att en sådan actus icke vore öfverensstämmande hvarken med Guds ord eller den evangelisktlutherska kyrkans grundsanningar. Dylika åsigter yttras nu af PresteSt:ts samtliga ledamöter i Lag-Utsk:t. De skäl, som af dem förebringas, torde vara svåra att vederlägga, och så länge förhållandet är sådant, lärer det väl vara uppenbart, att icke Svenska kyrkans öfverhufvud, som är K. M;t, kan gifva sin sanktion åt en lag, så beskaffad som den här föreslagna. Yidare skiljer sig ITtskrt från K. M:ts Propos. i afseende på tiden, då det skulle vara tillåtet att utträda ur kyrkan. Yid förra riksdagen föreslogs 18 år; vid denna ålder är det i allmänhet som medlemmar af Svenska statskyrkan beredas till sin första nattvardsgång. Denna ålder är emellertid måhända nog tidig; men den är vald af det skäl, som jag nyss nämnde. 19 år är i Norska dissenterlagen antagna, och det torde vara af mindre vigt, antingen det ena eller andra antages. En tredje skiljaktighet, som man har fastat sig mindre vid, än vid åldern, är varningstiden. För hvar och en, som tänker närmare på saken, skall det befinnas, att i konkreta fall blir tiden af en månad antingen för lång eller för kort. Att således utsätta en konskriptions-tid, torde derföre vara lämpligt.
Besv o Oec.-Utsk.Ctl.N-.o 7 5 Det är att betvifla, huruvida jagten någonstädes ingått i beräkningen af grundräntan; men om så vöre, så synes det befarade intrånget i eganderätlen med samma skäl kunna lämpas å a il senare tillkommen be* villning å jorden Coritrolleu, att ingen oberättigad måtte utöfva jagten, bör ej medföra större svårighet än all annan control! öfver jagtlagarues efterlefnad. Detta inkast är föröfrigt rigtadt mot all indirect beskattning; men ingen lär vilja påstå, att Statens in* komst af Tullen bör upphöra, emedan det är erkändt att med Tullen föijer tu 11 försni 11- ning. Att afgiften ej genast till sitt belopp kan med säkerhet bestämmas, gör det till en försigtighet att till en början beräkna inkomsten lågt, intill dess erfarenheten gifvit en säkrare ledning, men ett skäl till afslag torde häraf med någon billighet ej kunna hemtas. Jag fäster i öfrigt de begrepp vid en jagt.afgift, att den af Allmogen bör utgå till ett betydligt lägre belopp, än af Rikets öfrige innebyggare, och anhåller, att dessa mina serskilda tankar må till de Respective RiksStänden få åtfölja. Af Herr Prosten Nibelius'•
Bra, åh » - hon såg förlaget åt sidan - ja.g vet inte det, det tänkte jag, nog inte på. J a, jag tänkte väl ej på någonting om jag ska tala sanning. Dar fattades minsann inga förmaningar. F a r kältade i livar vrå 0~1.1 nior grät en vers öfver mig livar endaste dag. ' Jag såg dig hellre p&amp; b&amp;r a n sainmanlänkad ined det kräket ', sade hon ibland, ocli jag tror då aldrig att jag fått ta honom, o111 jag ej varit så veksint. » Morbror min blef stollig, därför att lian hade förlorat på borgen, och de voro väl radda att det skiille g&amp; ' sainnia vageii nied mig. Och det ä r ' då säkert, att när Kalle första lysningsdagen kom full till högtidsbordet, kändes det som hade man rört omkring i liufviidet på mig nied en visp. Fast presteii redan hade sagt det, s a r jag ändå rädd för att far skiille stalla till spektakel ocli göra sliit på alltihop.)) ~ H v a d säger ni », frågade jag häpet, » drack li&amp;n redan då? » » J a, det liar lian väl gjort sh långt jag kan minnas)), sade hon nied trött tonfall, » fast det liar blifvit allt vawe och varre. Och alid % var det intet tvångsmid, visst ej, lillan föddes inte förr ' ii vi ' Imde varit gifta året öfver. Och det var just det son1 förtrot de mina. ' Hade det varit för a t t liksom kasta ett litet flor öfver skainmen ', mente de, ' så hade man väl fått förlika sig med giftermålet, inen nii är det ju utan all reson, precis so111 a t t hoppa midt i sjön. » » &amp; leii hiir i all världen)), utbrast jag, stirrande på henne som på ett iinderdjiir, » hur i all världen kunde ni våga! » våga, kärleken vågar allt », inföll Ella kiickt. Hon satt med de stora, blåa barnaögonen blickande i rymden.
I denna syftning hafva alla hittills utfärdade författningar rörtde jernhandteringen utgått, behäftade, det är sannt, med ganska många resirictioner, som hindrat dess utveckling och hämmat industrien; men, sedan dessa band under de sednare åren blifvit lossade, och större frihet lernnad för den enskildes omtanke och verksamhet, bedrifves rörelsen nu med större kraft och har med stöd af förenämnda grundsats uppnått dess närvar, ståndpunkt, hvarföre k lokheten synes bjuda, att icke utan behof frånträda densamma och blottställa denna vigtigaste gren af vår hushållning för menligare följder, än de tillförene öfverklagade restrictionerna. Utsk. lagger i5oo Sfå-.s tillverkning per medium för 10 år vid bergsmanshyttorna till grund för rättigheten att få anlägga en härd, utan att förklara hvarföre just denna suni* Den a8 April f. m. 397 ma blifvit tagen till stöd för beräkningen. Jag känner gan« ska väl svåiigbelen alt, i saknad af fullständiga journaler och anteckningar, med säkerhet kunna beräkna årliga produetionen vid bergsmanshyttorna, hvilken ofta måste uppgöras efter en approximativ uppskattning efter malmernes halt samt tiden, hvarunder blåsningen fortgått. Jag vet också, att vid åtskilliga hyttor hinner man icke dertill; men vid ganska många öfverstiger åi liga tillverkningen betydligt 2Öoo Sii. Anses emedlertid förenämnda qvantum såsom medelproduetion under nämnde tid, både vid bergsmanshyttorna och vid de hyttor, som tillhöra bergsmän och ståndspersoner gemensamt, från hvilka försäljning årligen sker till de på köpetackjern privilegierade biuksägare, så kan denna tillgång på ett ungefär beräknas, dä man vet, alt i de egentliga bergslagerna finnas 91 hyttor ensamt tillhörande bergsmän, samt 22 hyttor, hvaruti bergsmän och ståndspersoner gemensamt deltaga, eller tillsammans 1 13 hyttor.
Ibland säger inan som Ehrensvärd: apelare, ' livad gören I h ä r? % I romanen f r h kejsartiden kommer man till nFa hofförliillanden af ett stelare och högtidligare tycke an i den första. Xapoleon a r nu kejsare ined maktens majestät, och blaserade höghet. Det största beviset på sin talang i denna del torde väl författarinnan tidagalagt, nar hon företar sig den svåra iippgiften a t t låta kejsaren själf uppträda talande och går i land därmed. Hennes Napoleonseiitusiasm ä r n11 vida svalare,. Romanen ar inera tidsskildring än den föregående ocli mindre personlig. Det är madame Junot, den nyckfulla fru guvenöien af Paris, som ä r denna boks hjältinna. Ämnet ä r för öfrigt hennes äktenskap och konflikterna däri jainte skildringen af den blinda beundran, soni Napoleon har förstått a t t väcka hos sin ungdoinsvan, krigaren och hjälten, general Jiinot. I sainmanhang darmed får författarinnan tillfälle a t t påpeka det förtryck, som vi ofvan antydt., livilket så småningom blef allt kännbarare genom kejsarindividens allt öfverskugjgande maktställning och den afgudadyrkan, Ila! för sin person fordrade, och huru människorna förlorade sin sjalfkansla för denna lydi~ ' adsplikt och denna berusning, som genomgick tiden. Emellertid förefinnes liar en slitning mellan ämnet och skildringens forni, ty romaiiämnet kan svårligen koinina till sin ratt genom dubbelheten af tidsskildringeiisocli romanens form. Af en reeen ' sent har mycket lyckligt framliållita den nära släktskapen mellan Junots förli&amp;llaiide till sin hustru och var Armfelts förhållande till sin. Juiiot a r nämligen en don Juan, men hans kärleksafventyr med Napoleons syster förlåtes af liustrun, soin ser, att lian älskar henue mer än sin &amp; lskarinna.
Jag anser detta vara ett tillräckligt skäl för afslag å Utskrts förslag och bibehållande af de nuvarande tullbestämmelserna angående dessa artiklar. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, framställdes först propos. på bifall lill Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå samt bibehållande af tullfrihet för ifrågav:de slag af metaller, då svaren utlöllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Perlor och Porslin. Utskds hemställanden bilöllos. Den vidare föredragningen af detta Betänk, blef härefter uppskjuten till nästa plenum. Gr. Posse: Jag tillåter mig hos Hr Gr:n och Landtmm anhålla om propos. derpå, alt näst efter Bevilln.-Utsk:ts nu förevarande Betänk. N:o 8, ang. tullbevillningen, måtte till behand - 476 Den 25 April f. m. ling uppföras Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 66, ang reglering af utgifterna under Riks-Statens 8:de Hulvudtitel. Härtill lemnade R. o. Ad., uppå framställd propos., sitt bifall. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J 10 e. m. lii fidem, O. Brakel. Ihmhgm dea 25 April 1866. Plenum kl. 10 f. m. Justerades protokm för den 4 dennes f. o. e. m. Frih. af Ugglas, Guslaf, väckte en motion N:o 152, om anvisande af en årlig pension å 300 rdr åt hvardera af frami. StatsRådet Carl Ludvig von Hohenhausens ogifta döttrar, Hilda Maria Elisaheth, Clara Hedvig Sofia och Constance Carolina Charlotta. Remitterades till Stats-Utsk:t. Anmäldes och bordlädes: Sammansatta Lagsamt Allm. Resv.- o. Ekon.-Utsk:ts Utlåt. N:o 5, i ani. af K.
Wakt# 9?åbiga ^ropofitron toranbe ©ala ©tlfmermerf; 4T-0- angåenbe förlängning af tiben för åfn/ufanbe af lån från ^anufactur^ifconten, famt om fåfer^eten för fåbane lån; 44 42:0. ben io ©ep t ernber, angdenbe afdrifning af dtflittigfc attmar!# öing&nebel; 4ro. angdenbe ^rofejjor Åkerman Bemif/ab gratifiea# tion ocf> unbetftob. fot £)ttljopebida 3n)?itutet; 44:0. -—; angdenbe dtfFittige©mende meb6orgare$ redarna# tioner, i affeenbe. pd erfgttningfor libne forluffet. genom drpp$#nppBringnrngar; 45:0. -— -— angdenbe ^amereraren af Sillens unbetbdniga an# fofning om dtnjutanbe af full CRrinforé
Då några på förhand aflagda prof icke finnas stadgade för behörighet alt såsom fjerdingsman tjenstgöra och tjenstgöringen afser icke endast fullgörande af kommunens enskilda uppdrag, utan fasthellre att, i hela samhällets intresse och tili dess samtliga invånares bästa, upprätthålla ordning och säkerhet, lärer ock häraf följa att det icke bör på den enskilde (jenstgörings-skyldige eller ens på samtlige tjenstgörings-skyldige inom korn munen ankomma att sjelfve vinna befrielse från tjenstgöringen genom alt öfverlemna densamma lill en person, hvilken dertill vore oduglig. Om således en pröfning från synpunkten af det allmännas kraf bör ske utaf de till fjerdingsman föreslagnes duglighet, lärer väl en sådan pröfning lämpligast tillhöra Kronofogden, såsom den, hvilken på samma gång bäst torde vara i tillfälle att inhemta tillförlitliga upplysningar om de ifrågaställa persouernes lämplighet och derjemte, till följd af sin egen tjenstebefattning, är intresserad att kunna påräkna biträdet af fullt dugliga fjerdingsman. Skulle än vid en sådan pröfning misstag någon gång ske elier till och med, såsom motionären påstått, missbruk af den Kronofogden uppdragna myndighet egt rum lärer sådant desto mindre utgöra skäl för upphäfvande af ett välgrundadt stadgande, som det af motionären sjelf anförda exempel visar, att, emot hvad han påstått, klagan emot Kronofogdens åtgärd uti ifrågavarande afseende kan anföras och i vanlig ordning fullföljas, hvadan ock med all säkerhet kan antagas att, då Kronofogdens beslut icke finnes vora siödt på goda skäl, detsamma ock varder rättadt. Då det af motionären i främsta rummet framställda förslag till ändring af Kongl. Stadgan angående fjerdingsman mera torde afse att visa graden af den vigt och betydelse motionären sjelf tillmätt den af honom till Rikets Ständer gjorda framställning, än i syfte att detta alternativ ens skulle komma under öfvervägande, och motionärens sednare alternativ, på de skäl Utskottet här ofvan anfört, icke lärer förtjena att godkännas, hemställer Utskottet att motionen måtte lemnäs utan afseende. Stockholm den 13 Juli 1860.
Comiteen som för sin befattning icke lärer wänta annan belöning, än den, hwilken ätföljer en god gerning, skulle äga, att ifrsi/alla Orter hos Kyrkoherdarue, och hwilken som häldst i detta ämne kunde anlitas, erhälla alla nödiga upplysnjngar; derwid i allmänhet torde wara nödigt att de Fattiga indelas i z:ne Clasier, dä utr Lörsta Llasten kunde sättas; Orklöst, utgamla, dräckligc, med längwarige sjukdomar beswärade och wair - 192 Den 2 November. wanwettige, I andra af sig komne', men i en eller annan mätto arbetsföre; sam! i Tredje Claren: Fattige Faderoch Moderlöse Barn, under 14 är, hwarefter hwarje Församlings eller Stads sä beskaffade Fattige, skulle sä wäl till deras närwarande antal, som pä ett medium för sist förslutne io ar bestämdt uppgifwas. Och borde derjämke upplysning inhämtas, buru med hwarje Församlings eller Stads uppgifne Fattigfond sig förhäller, eller der nägon wist Fond icke är inrättad, huru de Fattige pä annat sätt försörjas; hurruvida de arbetsföre Fattige innom sin wistelseort äga ett eller annat tillfälle att med arbete till deras bärgning nägot bidraga, och hwad mera, som för en allmän Fattigreglering erfordras, sa att den till arbete oförmögne kan beredas nödig tillgäng till sitt Lifs uppehälle, och den äter som äger nägon arbets förmåga, sättas i nödwändighet alt den samma anwända, och icke onödigtwis blifwa en Börda för Samhället.
N;o iöo afgifne, samt den i5 derpå följde eftermiddagen på bordet Iagde Utlåtande, i anledning af väckte motioner, rörande HofRättens öfver Skåne och Blekinge ställande på Indragnings-stat, samt upphörande af en AdvocatFiscalen i Kongl. Götha Hof-Rätt tillagd ersättning för förlorade sportler; blef samma Utlåtande, på grund af de utaf åtskiliige Ledamöter dervid gjorde anmärkningar, till Statsoch L^gUtskotten återremitteradt. Ut supra. Utdrag af Protoeoilet hållit hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, eftermiddagen den 27 Maji 1820. S. D. Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalkeh gjord hemställan, beslöt Ridderskapet och Adeln, att, i likhet med livad förut vid dylika tillfällen alltid varit vanligt, Riksens Ständer borde, genom en stor Deputation > Den 27 Maji e. 111, anförd af Herr LandtMarskalken och Herrar Talmän, uppvakta Hennes Kongl. Höghet Kronprinsessan, dagen efter Dess ankomst till Kongl. LustSlottet Haga; och skulle ExpeditionsUtskottet anmodas att uppsätta den underdåniga adress, hvilken vid detta tillfälle komme att till Hennes Kongl. Höghet i underdånighet framfö. ras. Ut supra, S. D. Vid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens den i3 dennes under N:o 88 afgifne, samt den 21 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående en föreslagen och utarbetad ny författning, om Mått, Mål, och Vigt, jemte några i samma ämne remitterade RiksdagsFullmäktiges Memorial; blef samma Betänkande, på grund af de utaf åtskillige Ledamöter dervid gjorde anmärkningar, till bemälte Utskott återremitteradt.
IV. R. 171. XVIII. B. i75. XIX. A. 244. Fock, Friherre Alexander Georg, yttrande. VI. 47°- Folksamlingar, olofliga, angående förordning emot. Folkskolorna, angående helgonskyldskornets användande till. Se Helgonskyldskorn; Klockare-helgonskyiden. Folkundervisningen, rörande allmänna stadganden och anslag af allmänna medel till befrämjande af. I. 296. II. 3i8, 362. Fordringar hos Statsverket, om prsescriptionstid för utsökande af. Se Prsescriptionstid. Formbinderska vid Tumba, om löneanslag för. Se Löneanslag. Forsell, Carl af, yttranden. III. 70, 3i5. IV. 5o. VII. 489* Forselles, Adam af, yttrande. I. 173. forum privilegiatum, Bankens och Riksgäldsconlorets, om upphörande af. XIV. B. 170, 331. XVI. A. 204. XIX. U. 296. A. 41 ö. XX. E. 571. A. 652. — Riddarhusets, om upphörande af. XX. B. 117. XXI. A. 16. XXII. E. 46. ■— för ransakning vid actioners anställande emot regementschefer, angående. II. 44-*- AÖ02. — för vissa af krigsman under fredstid begångna förseelser, angående. Se Ståndrätt. — för vid domstol actionerade sjö-officerare, angående. II. 446. R. 5oi. XVIII. B. i75. XIX. A. 256. — för frälseman i civila mål, om ändring af stadgandet derom i 8 cap. 2 § Rättegångsbalken. III. Fosterbarn, angående de rättigheter, som böra dem tillkomma. VI. B. .34. VII. A. 31. Fotmöten, om afskaffande af, vid indelta cavalleri-regemen tena. XVII. B. 174. XVIII.
Vadstena — . 2805: 29. — Fahlu . — . 846: 26. — Orebro — , 912: — 6. Visby —■: . 1083: i4. — Vexiö . — . il4g: 5. 10. Jönköpings — . 954 Detta årets interessen å allmänna Hospitalsoch Barnhus-fondens utlänta fruktbara capitaler Ersättning för förlorade jordar under Söderköpings Hospital i och för Götha Canals anläggning, innevarande år Transport X 41,130 6 8 11,200 986 3^ 1 53,316 4i 9 Allmänna fondens utgifter. Aflöning. För Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillets Betjening , Pensioner. Till afliden Betjenings Enkor samt förre Sysslomannen vid Heinola Lazarett Hospitalernes underhäll. Upsala Hospital 1320: Veckholms • 420: Södertelje » ii5o: Nyköpings 1700: Vadstena ♦ 4ooO: Vesterås ” • 230: Fahlu . ♦ 1700: — :— Örebro ♦ 1200: Carlstads • 800: —1 — Jönköpings — II50: Vexiö ♦ 285o: Calmar — 610: — —; Carlskrona — 2200: Malmö — 4868: Christianstads 800: Götheborgs ♦ 1 l5o: Skara — 600: Vennersborg * 900: Halmstads — 270: Gefle — 682: Hernösands — . 300: Umeå — 5oo: Lazaretternes ärliga anslag. Upsala Lazarett . 650: Södertelje Dito . goo: Vesterås — . 700: Visby — 1000: — Calmar — 1100: — Carlskrona — 600: — Halmstads — 283: 16. Gefle — 266: — Hernösands — , 600: — Jemtlands — 366: 32. Umeå — , 4o 0: