Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan nu arrendatorn gifvit sitt samtycke att slå vid sitt anbud till d. 15 Juli, och den egentliga afträdessumman ej är mer än 6,000 Rdr, ty de återstående 24,000 skola likväl ut 1862 som 1858, så anhåller jag, att R. o. Ad. ville bifalla hvad K. M. i sin Nåd. Propos. föreslagit i afseende å inrättande af ett Landtbruksinstitut vid Alnarp, och i öfrigt återremittera frågan till SlatsUtsk., på det att Utsk. måtte komma i tillfälle pröfva huruvida Läroverket icke redan 1858 må kunna komma i verksamhet. Frih. af Ugglas, Curt Gust.: Då man genomgår Stats Utsk:s Utlåt, i anledn. af K. Propos. ang:de inrättande af ett Landtbruksinstitut i Skåne, vore man frestad tro det Utsk. ansett denna fråga icke förtjena någon upmärksamhet; så lösligt har Utsk. behandlat densamma; på så betydelselösa skäl har Utsk. motiverat sitt afstyrkande. Det hade, enl. mitt förmenande, varit Utslcs pligt, att något undersöka huruvida landet behöfde utvidgade läroanstalter för jordbruket, och en sådan undersökning, som för Utsk. varit ganska lätt att åstadkomma, hade, jag är fullt förvissad derom, ledt till annat resultat än det hvartill Utsk. kommit. Då nu emellertid en sådan undersökning icke blifvit verkställd af Utsk., anhåller jag att få för R. o. Ad. framlägga några uplysningar i detta afseende. Jag har sökt få reda dels på huru många lärjungar vid alla våra LandtbruksLäroverk erhålla undervisning, dels ock huru många som anmält sig för att der vinna inträde, men som blifvit för bristande utrymme afvisade, och för att bevisa sanningen af min åsigt att vi behöfva utvidgade läroanstalter för jordbruket, tror jag att jag endast behöfver framlägga resultatet af dessa undersökningar. Det visar sig nemi. att vid samtliga Läroverken undervisades:
Med anledning af jubelfesten den 6 Februari 1843, stiftades i staden ett välgörande Sällskap, som antog namn af de fattiges vänner, men hvars sammanskjutne fond ännu är alltför inskränkt för att kunna lindra den nödställde uti någon vidsträcktare mån. Länets Lazarett är i den bästa ordning, med 56 sängar, och utrymme för flera om så skulle med tiden erfordras. Ett nytt större stenhus, ett gammalt sådant repareradt, innehålla rymliga och lufliga sjuksalar, hvarförutan 2 mindre jemväl begagnas till sådane sjuke, som böra vara mera frånskiljda. Den byggnad af nvtt länsfängele, som invid staden är påbegynt år 1842, 6 42 var vid dess slut ej så långt framskriden, att den kan blifva föremål för denna underdåniga Berättelse; och ännu torde mer än ett år förbigå innan den är fullbordad. Söderköping. Stadens folkmängd, som år 1838 uppgafs till 1,05g personer var 1,164 v*d slutet af år 1842, och deraf 489 mankön, samt 675 qvinkön. Den har sålunda på dessa fem åren ökat sig med 10 procent. Ar i843 föddes 34 och dogo 3i personer, hvarigenom tillväxten ej blef så stor som vanligt. Handeln härstädes, som syselsätter 12 minuthandlare, har på nu förflutne fem åren föga ökat sig, och de fleste varor, som vid stadens lastageplats Mein förtullas, äro import som tillhöra andra städers handlande. Förtullade exportvarorne lastas vid Waldemarsviks köping och tillhöra bruksegare eller handlande i den trakten.
Arbets-slyrkan, som vid 1828 års början utgjorde 286 personer, uppgick vid 1833 års början till 321 och har således blifvit ökad med 35 personer. Enligt Mantals-Längderne var hela Summan af de vid Verket boende och underhållne personer, år 1828, 114^, och är nu 1,200, hvilket utvisar en tillökning på de sista 5 åren af 54 personer i hela Folkmängden, samt ~ !7 — sami att arbetarnes antal utgör blott 26, 75 procent af liela personalen Genom bibehållande af det från ålder stadgade aflönings-sättet för Grufvans arbetare, att nemi. vid pass hälften af deras förtjenst utbetalas i contanta penningar och den andra hälften godtgöres med spannmål, så att detta senare uttag lämpas efter hushållens olika storlek och behof: Genom Enkors och Barns samt Orkeslöse arbetares underhållande med en till 7 å 8,000 R:dr årligen uppgående GraLials-Stat, och derigenom, att hvarje Hushåll har sitt särskildta lilla Boställe med nödiga Potaloesland och tillfälle att kunna föda en Ko samt nagla Far, bibehålles trefnad och förnöjsamhet bland folket, utan att uppsägningar eller afflyttningar behöfva begagnas för upprätthållande af ordning och arbetsflit, äfvensom allt tiggeri af Grufvans folk härigenom är förekommit, så att Jordbruket i orten på intet sätt lider af Bergsbruket, utan tvärt om, deraf drager en högst betydlig fördel, så väl i afseende på de förtjenster Bönderna i kringliggande Socknar göra sig af körslor vid Grufvan, sorn pa lättheten att lå afsättning å Landtmanna producter, hvarjemte tillgången på Drängar och Pigor af Grufvu-arbetarnes barn, hvilka alla ej kunna användas vid Verket, derigenom lättas.
Ut Supra. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande Banco-Utskottets den 2g och 30 sisth November afgifne , samt den 1 och 3 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtanden: N:o 87. Angående förändringar och tillägg uti den Instruction , som , under den 10 Junii 1812) blifvit utfärdad för Riksens Ständers Revisorer öfver Bancooch Riksgälds-Verken. N:o 88- 1 anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, uti någre, rörande Götha Canal-Verks angelägenheter, hos Utskottet förekomne frågor. Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevil 1- nings-Utskottets den 2 dennes under N:o 62 aflåtne, saint den 3 derpåfö!jde eftermiddagen på bordet lagde. Memorial, i anledning af yppade skiljaktigheter, i afseende på det i den nya Bevillnings - Förordningen förekommande stadgande, angående den af Bryggare, Handtverkare och andre Borgersman , hvilkas rörelse och Näringsfång egenteligen äro rigtade på inhemske produeter, utgående Bevillning j fann Ridderskapet och Adeln för godt, att , under förblifvande vid dess i detta ämne förut fattade beslut, samt med godkännande af den utaf Utskottet föreslagne Voterings-proposition, öf - Den 4 December e. m. verlemna berörde fråga till Förstärkta StafsUtskottets afgörande. Ut Supra. S. D. Då nu å nyo föredrogs de till en Nämnd af 120 Ledamöter sammansatte StatsBancosamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens den 28 sisth November under N:o 63J aflåtne, samt den 3 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, angående Låne-understöd af Säd till anläggning af Districteller Sockne-Magaziner i Landet; fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial borde till bemälte sammansatte Utskott öfverlemnas. Ut Supra. S. D.
Johan Lekberg från Örebro län har, uti en hos Hedervärda Bonde-Ståndet väckt motion, hemställt, att enär det i Tjenstgöringsreglementet för arméen den 1 Mars 1819 förekommande stadgande, att, om remonthäst är vakant, sjuk eller eljest obrukbar, ryttaren bör förses med annan tjenstbar häst eller »klippare», enligt motionärens förmenande vore alltför betungande för rusthållarne, Rikets Ständer måtte besluta, »att då rusthållaren icke är vållande till remonthästs obrukbarhet för blifvande möte, han ock må vara fri från att anskaffa klippare.» Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, som fått till sig remitterad denna motion, anser sig vid densammas besvarande böra till en början erinra, att det för arméen utfärdade tjenstgöringsreglemente icke är den urkund, på hvilken rusthållares skyldigheter beträffande vidden af rustningsprestationen grundas. I nu ifråga - Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulslcotlels Betänkande JVs 38. 9 ifrågakomne hänseende, eller rörande skyldigheten att hälla s. k. klippare, gäller till efterrättelse Kongl. Resolutionen på allmogens besvär den 9 December 1766, 72:dra punkten, som uti den genom de gamla knektekontrakten bestämda skyldigheten innefattar följande eftergift enligt ordalydelsen: »Vidkommande de hästvakanser, som ändå» (d. v. s. utöfver det i författningen medgifoa antalet vakanta nummer) »eller genom rusthållarnes försummelse kunna tima; så kan väl Kongl. Maj:t emot de om rustningar tagna författningar så mycket mindre tillåta befrielse från klippares hållande, som ryttarne på sådana nummer i brist af häst skulle sakna all exercice och öfning, hvilket vid påkommande händelse af krig skulle lända både kronan och rusthållarrie till last. Dock tillåter Kongl. Maj:t, alt de rusthållare måge vara frie från klippares hållande på möten, hvilkas rustningshästar för sjukdom eller annat hinder ej kunna derstädes nyttjas.»
Det är naturligt, att, om man antager att insmuggling skall ega rum, det skulle kunna försäljas under priset på vårt bränvin, men det få vi ej antaga såsom norm. Att man genom strängare bevakning kan förekomma detta, se vi genom exemplet af Norige, der det är 90 öres skatt på en Svensk kanna. Hvad stadgan beträffar, som man önskat i denna lagstiftning, så hemställer jag, huruvida den icke rättast kommer att vinnas derigenom, att man småningom höjer skatten, ty det förorsakar icke det vacklande, som inom all annan lagstiftning förefinnes. Den siste värde talaren har äfven sagt, att han, såsom bränvinsbrännare, ej ansåg en förhöjning af 75 öre pr kanna för mycket, utan att han till och med önskat ända till 1 rdrs skatt. Jag hoppas äfven, att vi till nästa riksdag kunna hafva skatten uppe till 1 rdr, men får jag nu endast yrka på en förhöjning af densamma till 75 öre pr kanna. Gr. Hamilton, Malcolm Walter: Afven jag är af den åsigt att bränvinet kan åsätlas en skatt af 75 öre pr kanna, men då jag låter bränvinsläbrikanten draga en hög skatt, vill jag äfven, att han på samma gång beredes den störska möjliga lättnad i andra afseenden. Hvad beträflar den framställda anmärkningen, att man först borde taga reda på hvad af Bevilln.-Utsk:t blifvit i afseende på tull å utländska spritdrycker föreslaget, så tror jag icke att detta Bevilln.-Utsk:ts beslut kan influera på det ifrågav:de, enär ej Bevilln.-Utsk:t tillkominer afgörande rätten i det förra afseendet, utan R. Sl:r, hvilka tvertom väl ej lära underlåta att, vid bestämmandet af tullen på de utländska spritdryckerna, taga i betraktande, hvad som beslutats i afseende å bränvinsskatten. lag tror icke, såsom Frih.
»För liqviden af Slatsfyllnads-summan och för bestridande af öfriga Riksgäldskontoret ålagda utbetalningar, eger detta verk, enligt Banko-reglementets 181 §., att i Banken räntefritt begagna kreditiv, till belopp af högst En million Riksdaler Banko, från den 1 September det ena året till den sista Juni det nästpåföljande, då de å kreditivet lyftade summor alltid ovilkorligen skola vara till Banken liqviderade.» »Fullmäktige ega skyldighet att, då Bankens ställning sådant fordrar, detta kreditiv uppsäga, dock ej förr än i sista rummet och sedan andra utvägar blifvit begagnade. » »Sådan uppsägning leder till den påföljd, att kredilivet månadtligen till den sista påföljande Juni indrages till så stor andel, som motsvarar antalet af de för kreditivrättighetens begagnande till sistnämnde dag återstående fulla månader.» »Genom en, inom Ridderskapet och Adeln väckt, samt till Utskottet remitterad motion, har Herr Stuart, C. G., föreslagit, att det för Riksgälds-kontorets utgifter i ofvanupptagna reglemenls-§. å Banken anvisade kreditiv hädanefter måtte upphöra, mot rättighet för Biksgälds-kontoret att inom ett belopp af högst 500,000 R:dr, under de för dylika lån i allmänhet föreskrifna vilkor, få i Banken belåna sina egna eller andra 36 Banko-Utskottets Betänkande, N:o 34. verks och inrättningars, enligt härom gällande stadganden, derstädes belänbara obligationer. Som ifrågavarande för Riksgälds-kontorel afsedda, och under sednare åren icke begagnade kreditiv, enligt nu gällande och i Reglementets 122 §. intagna föreskrift, från sedelskulden afräknas, ehvad kreditivet för tillfället är användt eller icke, så inverkar detsamma ej eller på det för sedelstocken bestämda maximum. Anledningen till denna föreskrift återfinnes deruti, att lyftning af kreditivet ansetts icke böra ifrågakomma å andra lider under de Tio månader af året, detsamma får disponeras, än då bevillningsmedel till ett lyftningen motsvarande belopp äro antingen under uppbörd eller remiss från uppbördsmännen.
Vidare har inom förenämnda Riks-Stånd Herr G. E. Widell (i motion N:o 10) erinrat, att vid Falköpings pedagogi, der lärjungarnes antal uppginge till 34, en extra lärare under nästlidet års båda läseterminer varit på Statens bekostnad anställd, samt i följd deraf föreslagit, att den nu inrättade extra läraretjensten vid berörda pedagogi måtte på ordinarie stat uppföras och såväl lärarne, som läroverket tillförsäkras samma förmåner, som tillkommer andra pedagogier med två lärare. Inom Bonde-Ståndet har Riksdagsfullmägtigen Lars Ersson från Södermanlands län (i motion N:o 202) hufvudsakligen anfört, hurusom köpingen Malmköping, hvilken vöre belägen 5| mil fråD Nyköping, 4| mil från Strengnäs samt 3J mil från Eskilstuna, på ett afstånd af ej fullt 3 mil omkring sig egde en befolkning af ej mindre än 14,000 innevånare, deraf dock i köpingen endast 393; att säväl i Strengnäs som i Nyköping och Eskilstuna lefnadskostnaderna vore högt uppdrifna, hvadan svårighet mötte för obemedlade föräldrar att skicka sina söner till läroverken i nämnda städer, samt att, enligt hvad ett företedt protokollsutdrag närmare utvisade, innevånarne i Malmköping förbundit sig att, i händelse en pedagogi i köpingen inrättades, bekosta såväl skollokal, som betstad för skolans lärare; och har, under åberopande häraf, motionären föreslagit, “att en pedagogi måtte inrättas i Malmköping och medel anvisas till aflöning åt en rektor och en kollega, med vilkor att köpingen och kringliggande landsort anskaffade fullt ändamålsenlig lokal samt bekostade inredning och inventarier, m. m.“ Uti en äfven inom Bonde-Ståndet väckt motion (N:o 103) bar Riksdagsfullmägtigen E. J. Rudberg från Calmar län hemställt, att då vid Borgholms två - 40 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. klassiga pedagogi lärjuugarnes antal uppginge till nära 40, Rikets Ständer måtte anvisa lön åt en tredje lärare vid berörda pedagogi.
Då finge krögaren, utskänkaren, lemna ut bränvin på kredit, antingen det ginge till en kanna eller ett stop, ty med utskänkning förstår man att försälja bränvin suptals. Det är i författningen intet hinder för den, som utskänker bränvin, att försälja 100 eller 1,000 kannor. Detta skulle han, utan Den 7 Oktober f. m. 137 fara att förlora, kunna göra, ty äfventyr vore endast fästadt vid varans utborgande suptals. Deremot skulle, när minuthandel tillägges, den, som en sådan idkar och på kredit utlämnat, vare sig större eller mindre belopp, 100 eller 1,000 kannor eller huru litet som hälst, betagas rättighet att få betalning. Om sådant sker, så har man med detsamma gifvit krögaren en fördel, som man beröfvat minuthandlaren. Således tror jag att man antingen bör borttaga 2:dra mom. och låta det lista i 31 :sta §:n vara oförändradt, eller ock måste man göra det tillägg, som Utsk. nu föreslagit i 2:dra mom. Gr. Lagerbjelke: Jag bekänner att jag icke rätt kan upfatta den siste värde talarens argumentation. Så vidt jag förstår R. o. Ad:s beslut vid förra tillfället, så kan icke bränvin fä utborgas, om detsamma blifvit, vare sig genom minutering eller utskänkning, lemnadt. Om ulskänkaren eller krögaren utskänker sup elter sup till dess det upgär till aldrig så högt belopp, så blir ingen utsökning medgifven. Likaså med utminutering af bränvin i smärre partier. Jag vidblifver derföre min vördsamma anhållan, att R. o. Ad:s förslag måtte vidhållas. Hr von Hartmansdorff: Jag kan icke förstå §:n på annat sätt än så, att krögaren förmenas fordra betalning för det bränvin, som suptals förtärts på kredit. Mpn om krögaren föryttrat bränvin kannetals, eller till större belopp: så vore det honom icke förmenadt, att söka ut betalning.
St. fnnnit 26 §. af Instructionen, såsom egenteligen dit ej hörande och dessutom öfverflödig, böra alldeles uteslutas, men att, i vidrigt fall, samma §. vid dess början må erhålla följande redaction: ”Skulle, under påstående Riksdag, Justitia?- ”Ombudsmannen, eller den, sorn blifvit till bans ”efterträdare utsedd, afsäga sig det erhållna för”troendet, eller med döden afgå; förhålles så”som i 97 och 98 §§. Regeringsformen samt 63 ”§. Riksdagsordningen är stadgadt.” Men inträffar något af dessa fall, då R. St. icke äro samlade, förfares dervid som följer: ”Dör JustitiaeOmbudsman, sammanträde ge”nast m. m.” Hvilka här ofvan anförde förändringar och tillägg uti ifrågavarande Instruclion, äfvensom de, i afseende å 26 §., för det ena eller andra af dervid uppgifne fall, framställde alternativa förslag, R. St. härigenom få till E. K. Maj:ts Nådiga stadfästelse i underdånighet öfverlemna, och framhärda etc. 5-56 Exp, Utsfi. Förslag till und. Skrif v. N:o 228, N;o 228, Uppl. o, godk. hos Ridd. och Adeln d. 13 Nov. 1829.
Och fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, appå derom af Herr Grefven oah LandiMarjkalken gjord proposition, tillåta, att StatsUtskottets Utlåtande finge tills vidare ytterligare hvila på bordet. Föredrogos I nyo och biföl los följande StatsUtskottets den 26 sistledne Maj afgifne samt den 6 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtanden. N:o 204 I anledning af Riksens Stän-i ders Revisorers hemställan, rörande undsättnings-spannmåls återlefvererande till samma KronoMagazin, der den uttagits. N o 205. I anledning af Riksens Ständers Revisorers anmälan, rörande en extra ordinarie afskrifning, som blifvit beviljad SlottsproviantMä8laren, Kongl. Räntinästaren F. Oucterlony. N:o 206. i anledning af Riksens Stän ders Revisorers anmälan, rörande en afskrifning uti Umeå Magazins räkenskaper å de så kallade Skånska Gåfvo-Spannmåls-medlen; N:o 207, I anledning af Riksens Stan - Den 25 Junii J, rn. ders Revisorers anmälan om en år t 822 yppad betydlig proprie balance hos MagazinsFörvaltaren Renner i Lidköping. Företogs till pröfning Maj under N;0 208 afgifne, samt den 6 dennes eftermiddagen på^bordet lagde Utlåtande, öfver åtskillige af Riksens Ständers Revisorer åren I820 och 1822 framställde anmärkningspuncter, rörande Allmänna Magaz nslorättningens förvaltning. Herr Munck nf Rosenfkjold, Eberhardt Detta Betänkande innefattar ock förslag till stadgar för en framtida Magaz ns-Direction ; och jag hemställer al.ltså, om icke detsamma kunde få hvila, lika med öfriga frågor i enahanda ämne, intill dess hufvudfrågan, ofri Magaz'nslnrättninger. 8 bibehållande och organisation, förekommer.
Om man vill och kan tasm nåo;ot O O förskott af Saltpetter-Fonden , är sådant mig ej emot, endast det sker för andra än ouppfyllda behof, hvilka eljest genom Bevillningens fortfarande, utan all nedsättning, och det enda, till nästa Riksdag, skulle tillfyllestgöras, men slike förskotter borde väl då, och efter all Rätts princip åter betalas Fonden, så fort den kunde sådant behöfva, och efter hand allt som öfverskotter och besparingar af Stats-Inkomsterne kunde inflyta till Riksgälds-Contoiret, der jag ock skulle tro, att alla öfverskott af Saltpetter-medlen Stats-Utskottets Betänkatiden. 89 r säkrast kunde förvaras, utan att återbetalningen för händelse af behof, sättes i bredd med förskottet, skulle den delen ,af Landets Innevånare, som allena samlat Saltpetler-Fcmden lida en, i min tanka, högst orättvis prejudice; och jag vill äfven nu upprepa, hvad jag i denna fråga till Ståndens Protocoll yttrat, att alltid måste frukta, det vanan att så anlita, förut samlade Cassör, för extra Ordinaira och fremmande behof, skall hafva till påföljd ett rikt antal propositioner om anslag, äfven sorn en vådlig lätthet att få dem beviljade. Men som ärendet afgjordes på sätt, det nu beslutne, till Respective RiksStånden ingående Betänkande utvisar, så skulle detta anförande, såsom Herr Borgmästar Ekstrands särskilda tanka medfölja; Hvarjemte Herr Ofverste-Lieutenant Hjerta, samt Herr Lindstrom, Jacob, reserverade sig mot Utskottets beslut, under åberopande af deras, vid Stats-Utskottets förra Betänkande, i detta ämne bilagde särskildta yttrande. Stockholm Ut Supra Ex Protocolla V. Karström« 892 Stats-Utskottets Betänkatiden. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Att reformera religionen, statskyrkan, samhällsinstitutionerna och statsväsendet var honom icke nog, han ville icke blott reformera en stat, han ville reformera hela verlden, och det efter mönster, hvilka icke ens denna på reformerande rörelser så öfverflödande epok skulle hafva drömt om. Hans sociala, filosofiska, religiösa och politiska skrifter stämplades som »Jakobinism», ehuru om han verkligen tog något från Frankrikes rysliga epok, som han kallar »en guddomlig händelse», det möjligen var något beslägtadt, men likväl icke detta. Allt nog, förmyndareregeringen bestämde en hans skrift benämnd Ärligheten, stäld till hertigen-regenten, att fälla honom. Och skulle både skriften Allmänna förståndets frihet och Ärligheten förintas. Han dömdes för tryckfrihetsbrott till fyra års landsflykt 1793. Efter honom blef det Lindeberg som på förut meddelade grunder 1834 dömdes till döden, och sist Crusenstolpe, som för några yttranden i Ställningar och förhållanden dömdes till tre års fästning 1838. Hvad nu denne sistnämnde beträffar, så kan man säga att han dessförinnan bragte i system det gamla ordspråket »Andra tider, andra seder». Assessor Magnus Crusenstolpe i Svea hofrätt, en man begåfvad med framstående, högeligen fördelaktigt utseende, med lysande snille, vältalighet, utsökt stilistisk förmåga och det magnifikaste sätt att vara, hade det allra bästa hopp att göra en lysande karrier, ja, troligen hade han till och med ett berättigadt hopp. I alla hänseenden berörde hans drömmar aldrig en viss kommande stund, den nemligen, då han, som i egenskap af ledamot befunnit sig vid Hofrättens bord, en dag som anklagad befann sig stående vid dess skrank, der hans ord (hemtade ur försvarsskriften) med djup, vibrerande stämma uttalades sålunda: »Åtta år har jag suttit domare vid detta bord, inför hvilket jag nu står tillrätta sjelf såsom anklagad. Jag räknar mig denna tid till ära, jag vill ej att högloflige rätten skall behöfva räkna sig den till skam. Det är möjligt att jag ej passade för platsen – platsen ej heller för mig. Men i åtrå att skipa rättvisa utan anseende till personen, kan jag med stolthet, och handen på hjertat, nämna mig eder vederlike.»
Ehuru jag numera icke innehar en sådan plats i samhället, att min pligt såsom embetsman fordrar, att jag i ett så vigtigl ämne yttrar mig, torde R. o. Ad. det oaktadt benäget ursäkta, att jag förlänger diskussionen med ett anförande, hvilket, om det icke har något annat godt med sig, likväl torde bevisa alt jag, som för 16 år sedan till K. M. inlemnade ett mern., med underd. tillstyrkan, alt de Mosaiske trosbekännarne skulle blifva fullt emanciperade, nu är af samma tanke, som jag då var. Sedan dess har jag icke blott lärt bättre känna dessa Mosaiske trosbekännare inom vårt land, utan äfven varit utomlands på .åtskilliga ställen, och sell de stora fördelar, som af en Den 19 Murs f. m. 39 sådan emancipation härflutit, hvilket isynnerhet tycktes mig vara förhållandet i Frankfurt. Hr Eden hjelm upläsle härefter följande: Under den tiden jag hade hedern att vara Landsh. i Götheborgs och Bohus län, ingaf äfven jag, på nådig befallning, fullständig berättelse om Mosaiska Irosbekännares förhållanden i Götheborg, hvaruti jag äfven uplyste om deras vid alla tillfällen visade laglydiga och goda upförande, samt deras i mångfaldiga delar gagneliga inrättningar, för såväl stadens som landets befolkning, och i följd deraf underdtgst tillstyrkte deras emancipation. Samma tillstyrkan har jag äfven på detta ställe afgifvit, så ofta detta mål i min närvaro hår förekommit, hvarföre mina tankar i detta ämne böra vara temmeligen väl kända. För mig är det en gåta, att så fria menniskor, som Svenska folket är, i jemförelse med andra folkslag i Europa, icke skola finna billigheten uti, att på Svensk jord födda menniskor, icke skola fä ega medborgerliga rättigheter, helst som jag alltid trott, att ju högre värde menniskorna sätta på sin egen frihet, ju mera skulle de lida af att se andra menniskors förtryck, och att det endast var den förtryckte och slafven, som med likgiltighet såg andras lidanden.