Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Revision öfver elementar-läroverken i sin underdåniga berättelse föreslagit åtskilliga förändringar i läroverkens organisation i allmänhet, indragning af vissa och utvidgning af andra skolor, serskilda anstalter till bildande af 6 Statssamt Allm. Besv.- och Ehon.-UtsJcollens Utlåtande, N:o 27. lärare, m. m.; att, under sådane förhållanden och då en omfattande föredragning af denna berättelse hvarken kunnat eller under Riksdagens lopp kunde, i anseende till de yttranden och upplysningar, som från vederbörande måste infordras, inför Kongl. Maj:t ega rum, det i allmänhet vöre stridande emot rigtiga grunder att till afgörande företaga serskilda löneförhöjningsoch organisationsfrågor samt dem till Rikets Ständer framställa; men att likväl dels en eller annan fråga vore af de öfrige alldeles oberoende, dels vissa förbättringar kunde finnas vara af den art, att deras uppskjutande icke allenast skulle förnärma de billigaste anspråk, utan ock verka skadligt för framtiden; hvadan Kongl. Maj:t endast för sådane serskilde fall ansett Sig böra af Rikets Ständer begära anslag; varande likväl Frösö skola icke bland de inrättningar och läroverk, för hvilka Kongl. Maj:t i den Nådiga Propositionen sådant anslag begärt. Ehuru Utskotten, lika med Rikets sist församlade Ständer, anse beli of ve t påkalla Frösö skolas utvidgande derhän, alt derstädes få inhemtas de för inträde vid Universitet erforderlige kunskaper; dock som Kongl. Maj :ts Nådiga uppmärksamhet redan blifvit dels af Rikets Ständer och dels af åtskillige invånare uti jemtlands Län fästad å detta ärende, men Kongl. Maj:t, som förklarat det i allmänhet vara stridande emot riktiga grunder att, under de för handen varande ofvanomförmälde förhållanden, till afgörande företaga serskilda löneförhöjningsoch organisationsfrågor och dem till Rikets Ständer framställa, icke upptagit Frösö skola ibland de läroverk, för hvilka Kongl.
Icke mindre än 13 slakteriaffärer, 11 skomakerier, 10 sockerbagerier, 9 handskmakerier och 8 bokbinderier ägdes och drefvos af kvinnor. Dessutom voro af kvinnor: 8 blomstertillverkare och 5 glasmästare. Ja, det fanns till och med byggmästare, smeder och kopparslagare bland dem — de senare naturligtvis änkor, som öfvertagit den afiidne mannens affärer. - * Den » lilla » handeln och den » minsta » handeln — som likväl på sätt och vis är den » största » handeln — j a g menar dessa hundratals, ja tusentals af småbodar med våra dagliga lifsförnödenheter, bröd, mjölk m. m., drifvas j u här i hufvudstaden nästan uteslutande med kvinnliga biträden. Likaledes nä- stan all handel i saluhallarne. Dessa kvinnors ställning kunde säkerligen ock förtjäna att studeras och ägnas ett särskildt kapitel — hvartill emellertid för stunden ej varit tillfälle i och för dessa korta skildringar från kvinnans arbetsfält. Bland dem, som därnere i det sagoskimrande Egypti land täflat om att göra vår kronprinsessas vistelse angenäm, har flere gånger nämnts den nyligen bortgångne khediven Tewfiks gemål och hennes i det vid Nilens strand belägna Ahdin-palatset för gästen från Norden gifna fester. Som ett minne öfverlämnar i dessa dagar kronprinsessan Victoria till änke-khedivan af Egypten sin bild, målad i miniatyr och omgifven af en mångfald af diamanter. Den vackra och dyrbara medaljongen är afsedd att i serafimerordens band af khedivan bäras å vänstra axeln. Miniatyrmålningen är å kronprinsessans egen atelier utförd af fröken Fanny Hjelm; diamantinfattningen samt det öfriga guldsmedsarbetet äro verkställda å Möllenborgska verkstaden i Stockholm. Genom alldeles särskildt tillmötesgående har Idun satts i tillfälle för sina läsarinnors räkning taga en afbildning af det unika porträttet, det senaste som gifves af kronprinsessan Victoria, innan det för ett par dagar sedan afsändes till sin aflägsna bestämmelseort.
I sammanhang härmed, har Utskottet till pröfning förehaft Herr Fridstedts i Borgare-Ståndet väckta motion i enahanda syftning; men då anläggningen af ifrågavarande kajbyggnad icke egentligen kan anses vara af allmän vigt, samt Wenersborg icke mera än andra Rikets städer eger skäliga anspråk på bidrag från Stats-Verket till föremål, de der hufvudsakligen afse stadens enskilda fördel, finner Utskottet sig icke kunna tillstyrka beviljande af omförmälde i5,3>ou R:dr. 10:0 Såsom bidrag till Hamnbyggnaden vid Cimbritshamn beviljade Rikets sednast församlade Ständer ett anslag af 15,000 R:dr, äfvensom ett låne-understöd af 25,000 R:dr, mot vilkor, att stadens och ortens invånare tillsköto hvad, som derutöfver, enligt kostnadsförslag, til! arbetets utförande erfordrades; med anmälan, att dessa belopp lyftats, har Herr Lundgren. O., uti en hos Borgare-Ståndet väckt motion, anfört: att byggnaden så till vida framskridit, att hela stenkist-sänkningen i hamnens båda armar blifvit verkställd, och en jette uppmurad till 3oo alnars längd, samt alt ett större förlag af sten vore brutet för återstående 3oo alnars sträcka, men de till hamnens färdigbyggande calculerade 5o,ooo R:dr hade nu så medtagits, att vid årets slut intet återstod, och en del af arbetet befunnes ändock ofuilbordadt. Stats-Utskoltets Utlåtande, N:o 156. 7 Orsaken härtill vore, dels att kostnadsförslag^, upprättadt 1834 » grundat sig på då gällande, sedermera till 4o a 5o procent stegrade, priser å matarialier och arbetslöner, dels att en år 1843 uppkommen våldsam storm skadat den för stentransporten anlaggda lastningsbrygga.
MajitS kropostiinn, at Köo ej bryter Legostämma, bifaller jag til alla delar; men hrvad arfwesord beträffar, önskade jag, at derwid bleswe den tillägg» ning, ak dä den bleswe borrk-grrsricksrsci och ägaren bertil med döben afgar, bleswe anmälan om hans dödsfall, upsagning för Arrcnäsroren af srrenäsc, hwaresler han skulle nyttja syra ärö Fardag. Herr Aälsrkparre, Axel. Jag wägade tro, at Kongl. Majikg Nådiga krnpnstrivn har afseende blott pa hillel (lommitler; ty ärfd jord kan ju bade säljas och fötpankas. Samma kropnstrivn atskilljer ej ärfd och asiingejord. Da Kongl. Majiks Nådiga kropostkion röjer sä widsträcktä och -hälsosamma afsigter för åkerbrukets upkomst och samhällets nytta, och arfwingars rättighet ej kan anses kränkt, enar en .^rrenäatur af ärfd jord blir genom en längwarig beslttningSttd, satt i belägenhet at betala dest högre ärrenäs, anhäller jag i ödmjukhet, at Herr Grefwe, och Landt Marskalken täcktes göra en propolmvn lil Högloflige Ridderskapet och Adeln, som är alldeles ccmknrms med Kongl. Maj:tS nystnämnda Nädiga kro^olnion. At Errenäs-Lonrrgsfer bäve pä aflinge och ärfd jord intages i Häradets Intecknings -Lrokoeoll yrkar jag som et oundwikeligt wilkor, just för at förekomma befarade mistbruk haldst wid LonrraÄsrnL om ärfd jord. Herr vnrl 8cbni krén steim, Daviä fden äldre). Höglostigc Ridderskapet och Adeln torde tillära mig at som bcwis för längwariga Arrenäsns nytta anföra Englands exempel.
Om bestämmandet af SkyddS.afgiften,' äfwensom af Branwins-Bewillningen för mindre Hemmansdelar inom Lnrlttack, Län. l. B> p. ryo. Om förckomne hinder och swärigheter wid »verkställigheten af LKsrkL-Zigillst^-Förordningen. l. B. p. 268- Om Anmärkningar wid BcwillningchFörordningcn. l. B. p. 648- lil. P. v. 26. Om Förklaring i wista delar af Dewillnings-'Förordningen. ll. B. p. 164. Angäende Omständigheter till iagttagande wid Uppbörden af Bewillningen utaf Officerare och Tjensteman wtd Regementerne. II. B. p. r6y. Om eftergift i Bewillningen till nästa Riksdag för lckck-kcvalla, Oplsls och c^licchinä. Westerbotten och en del af Nordmalings Socken, ll. B. p. 171. Om nägra underdänige ansökningar hos Kongl. Majit, om eftergift i Bewillningen. D. p. 2,25. Om lindring i Bewillningen för Gestriklands Allmoge. 11. D. p. 229. Om lagstadde Tjenstehjons taxerande. II. B. p. Z27- Med Förflag till Reglor och föreffrifter, att wid Dewill« willninzens taxerande iakttagas, lll. D. p. Z2, 228. Äagäende Prisfrägan om en förenklad method till Bewillningens utgörande. B. p. 6z. Om Brwillning «f Earacterer. lil. B.-. tLZ. L. L. Lsnst itli tions-Uksksttet; Betänkande» och Memorial: Om ^ulUtize-Ombudsmannens behöriga wistelseort, dä Riksdag annorstädes än i Hufwud-stadcn hålles, l. D. p. 24.
Han ser framför sig omöjligheten att undvika missförhållandet emellan sin ålder och sin samhällsställning, ett missförhållande, som högst sällan genom någon lycklig tillfällighet godtgöres. Nio år är en alltför späd ålder för ett barns skolgång, då det från ett torftigt hem skall afsändas till en aflägsen skolstad, utan att de flesta för äldrar ega tillgångar bekosta enskild handledare och vårdare. Aderton är i allmänhet den ålder, vid hvilken kroppens och själens krafter böra vara utvecklade för universitetets studier, vid hvilken ynglingens estetiska känsla lifligast hänföres af de nya upptäckterna i den verld, som i vetenskapens ljus nu för första gången för honom afslöjas. Under sina många skol-år kan han endast ega en dunkel aning derom, att han kommer för sent, att hans ungdom förtäres i skolan och att för fria vetenskapen och lifvet endast återstå förbrukade, förslöade krafter. — Målet för hans ansträngningar skall nu vara en afgångsexamen, hvilken gör motsägelsen fullständig emellan 118:de § af skolstadgan och det kunskapsmått, som stadgan föreskrifver. Då det nemligen är ett psedagogiskt postulat, som hvarje erfaren skoi-man förbehåller sig, att skolstudier böra gå ett godt stycke längre, än derpå grundad examen, och då läroämnenas mångfald och vidd, äfven med antagande af tolf skolår, otvifvelaktigt utgöra det högsta möjliga; men stipulationerna för afgångsexamen hafva den betänkliga djerfheten, att vidröra yttersta gränsen af detta möjliga: så är deraf en gifven följd, att lärare och lärjungar nödgas gemensamt bemöda sig, att förse de sednare med ett minnesförråd, som man kan hoppas blifva tillräckligt för flyttning och afgångsexamen; lemnande derhän hvad 118:de § talar derom, att »utvecklingen af lärjungens anlag och förmögenheter böra vara lärarens förnämsta syfte.» Läraren afledes från detta enda sanna 72 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
Jag vill minnas, att jag har läst i en tidning, att man t. o. m. i Paris har tagit sig för att inskrida mot pornograferna. Man behöfver icke vara skrupulös puritan för att inse nödvändigheten häraf, då man blickar in bakom rutorna i en del af våra cigarrbutiker och äfven åtskilliga boklåds-fönster. Ofta kan en enda blick på uselheten i en sjuklig fantasi — gränsen mellan sjuklig och moraliskt anstucken är ganska fm — förstöra ett påbegynt verk till upprättelse. Lifvets, literaturens och konstens genomsyrande af sensualism är en af hufvudfaktorerna vid den pågående degenerationen, och den estetiska tryckfrihetsdogmatiken tillåter ingen moralisk censur. Det gäller då för den enskilda människan och uppfostraren att göra hvad han kan för att skydda sig och de sina och äfven att söka påverka opinionen. Man ser just på sista tiden litet hvarstädes i tidningsliteraturen sporadiska ansatser till opposition mot den skamlighet som råder. Men det är ofta så kuriöst hållnings-löst, därför att det är alldeles principlöst. Man har sina raptus af moralitet t. ex. på den ena sidan af sin tidning för att redan på den nästa anslå den vanliga gamla halft skabrösa pifftonen. Det kan ju lätt förklaras. Många tidningar äro inga » moraliska personer » i filosofen Boströms mening. » Att trycka på ömma nerver » är till mycket väsentlig del den nutida literaturens syfte. Att göra intryck är ju nödvändigt. Och då man ej har så lätt att åstadkomma starka harmoniserande intryck, arbetar man på framkallandet af de disharmoniska. Annorlunda kan man väl ej heller göra, sålänge man själf saknar harmoni. Det är då så tacksamt att t. ex. peta på den religiösa känslans ömmaste punkter. Hvarje sådan tryckning kallas en » ny », en » stor », en » dristig » tanke. — Att ändå människor finnas med » nerverNÅGRA TANKAR OM NERVLIFYET OCH DET SEDLIGA. son * rep », kan man förstå däraf, att de med största lugn i världen läsa allt som kommer ut och må lika bra. De bli endast litet mer tjockhudade. Men icke alla äro så » lyckligt » danade.
Lärarepersonalen utgöres af Rector, Conrector, 3:ne Colleger, en Dupplicant och Cantor, hvilkas löner utgå i enlighet med löningsstalen af år 1821, på sätt i sista Femårs-Beiättelsen blifvit uppgifvet. År 1842 hade Skolan 171 Lärjungar, och dess capital utgjorde 670 R:dr 10 sk. 7 r:st. På Församlingens bekostnad verkställdes år 1841 en betydlig tillbyggnad och förändring af Skolhuset, hvarigenom rymliga lärosalar, bereddes, äfvensom boställsrum för Lärarne. c) Maria Magdalena Församlings Högre Lärdoms-Skola. Till aflöning för Lärarne, som äro Reclor, Conrector, 3:ne Colleger och Cantor, bestås årligen 65 tunnor Spannemål och 1,625 R:dr. Antalet af Lärjungar år 1842 utgjorde 85. Skolans 25 Skol uns Ci»pital-tilIgångar voro då desamma, som i sednaste Berättelsen blifvit uppgifne. d) Jacobs Församlings Högre Apologist-Skola. Denna har Rector, 2:ne Colleger, Dupplicant och Cantor. Deras aflöning utgör 65 tunnor Spannemål och 956 R:dr. Skolan har år 1842 begagnats af 125 Gossar. Räntan af de till Skolan donerade Capitaler, hvilka stigit till 1,500 R:dr, är till en del anslagen till stipendier och inköp af böcker åt fattiga Skolgossar. e) Catharina? Församlings Högre Jpologist-Skola. Här besörjes undervisningen af en Rector, 2:ne Colleger och en Cantor, hvilka i lön erhålla 55 tunnor Spannemål och 980 R:dr. Lärjungarnes antal har varit 94. Skolan äger 3:ne Stipendii-fonder: den Ehrenpolska af 200 R:dr, den Gråbergska af 400 R:dr och den Millerska af 800 R:dr, hvilken sistnämnde år 1841 blifvit för Skolan disponibel. f) Nicolai Församlings Lägre Apologist-Skol a.
Stadgandet härom uti 5 Kapitlet 7 § af 1754 årslag, qvarstår ännu alldeles oförändradt, 8 § af samma Kapitel innehåller: ”Ej må böter utsökas af bonde, der han ej förmår deni betala utan hemmanets förderf och ödesmål; ej heller af den, som lider deraf brist på föda och uppehälle; ulan umgälle den brott sitt med kroppen”. Ifrån denna, lika så åldriga, som rättvisa och billiga grundsats, har dock i sednare tider, den ekonomiska lagstiftningen gjort ett märkbart undanlag uti de väl kända förordningarnc om bränvinslillverkning och om bränvinsförsäljning, då deruti stadgades, att böter skola gäldas af den pligllålldes egendom i löst och fast så långt den räcker, samt återstoden förvandlas i fängelse. För alla andra civila, och jemväl för kriminela brott, gälla ännu ofvananförda uråldriga stadgande; och då, elter vanligt menniskobegrepp, oloflig tillverkning eller försäljning af bränvin, icke innebår någon svårare art af brottslighet, så synes den verkligen hårda straffbestämmelsen vara alldeles obefogad. Alan kan icke utan ett visst deltagande åse hurusom den eljest aktade och hederlige arbetaren, endast derföre att han, af sitt eget jordbruks alster, inom eget hus, till sin egen taifliga förbrukning, tillverkat en eller annan kanna bränvin, eller ock derföre, alt han icke varit hård nog, alt af samma vara förneka sin lika hederlige granne ett eiler annat qvarter emot ersättning; man kan icke, säger jag, ulan deltagande åse, att desse, i allt öfrigt oförvitlige personer, för sådana förseelser emot ekonomiska föreskrifter, skola först keröfvas all deras både fasta och lösa egendom, till sorg och saknad för maka och värnlösa barn, samt sedan på flera månader eller eli helt år inspärras i fängelse såsom andra missgerningsman. Om straffet uthärdas, återkomma de med blygsel och betraktas af fordna vänner och bekanta såsom vanårade, utan hus och hem för sig, hustru och barn. Fattigvården år deras enda tillflykt. Jag känner mig vid sådana förhållanden uppmanad alt föreslå: att Motioner i Bonde-Ståndet 1852.
Då sade hans syster till Pharaos dotter: Vill du, att jag går och kallar till dig ena Ebreiska qvinno, som dia gifver, att hon ammar dig barnet upp? Pharaos dotter sade till henne: Gack. Pigan gick, och kallade barnsens moder. Då sade Pharaos dotter till henne: Tag detta barnet, och amma mig det upp, jag vill löna dig. Qvinnan tog barnet, och ammade det. Och då barnet var stort vordet, antvardade hon det Pharaos dotter, och hon anammade honom för sin son, och kallade honom Mose, ty hon sade: Utu vattnet hafver jag tagit honom. På den tiden, när Mose var stor vorden, gick han ut till sina bröder, och såg deras tunga; och vardt varse, att en Egyptisk man slog hans broder, en af de Ebreiska. Och han vände sig hit och dit, och då han såg, att der ingen menniska var, slog han den Egyptiska, och begrof honom uti sandenom. I den andra dagen gick han ock ut, och såg två Ebreiska män träta sinsemellan, och sade till den som orätt gjorde: Hvi slår du din nästa? Han svarade: Ho hafver gjort dig till höfvitsman eller domare öfver oss? Vill du ock slå mig ihjäl, såsom du hafver slagit den Egyptiska mannen? Då fruktade Mose, och sade: Huru är detta uppkommet? Och det kom för Pharao, och han sökte efter att dräpa Mose. Men Mose flydde för Pharao, och blef i Midians lande, och bodde vid en brunn. Men Presten i Midian hade sju döttrar; de kommo till att vinda vatten, och de uppfyllde hoar till att vattna sins faders får. Då kommo någre herdar, och drefvo dem ifrå; men Mose gaf sig upp, och halp dem, och vattnade deras får. Och då de kommo till sin fader Reguel, sade han: Hvi kommen I i dag snarare än I plägen? De sade: En Egyptisk man halp oss för herdarna, och vand med oss vatten, och vattnade fåren. Han sade till sina döttrar: Hvar är han?
Så snart tillgång till lån finnes, beräkna de, som önska belåna vågförda effekter, ej alltid så noga hvad dessas belåning kostar; och under hopp om fördelaktigare försäljning utsträcka de denna lånerörelse alltjemt, åtminstone så länge som det är utsigt att få effekterna försålda för ett pris, som under vanliga förhållanden skulle anses antagligt. Della är ett skäl, hvarföre jag afstyrker, att det i betänk, fastställda maximum må genom lån ytterligare ökas. En talare har sagt, att sedelstocken härigenom ej skulle ökas. Det är visserligen sannt, såvida de upplånta penningarna ej utgifvas i form af lån; men då meningen just är att uppbära penningar för att åter utgifva dem i låneväg, så måste ovillkorligen, då dessa obligationer äro ställda i så små valörer, det fallet inträffa, att de skulle öka sedelstocken, och delta i en tidpunkt då banken kan vara nödsakad alt i andra grenar af lånerörelsen indraga sedelstocken. Jag måste äfvenledes motsätta mig en sats, som en talare, hvilken visserligen likasom jag ifrar för bankens bestånd, har yttrat, nemi. alt banken är till för det allmänna bästa. Det är visserligen sannt, alt banken ej bör motverka det allmänna bästa, men begreppet örn det allmänna bästa är individuell, hvaremot skyldigheten att upprätthålla myntvärdet, måste anses vara bankens första åliggande; hvadan hvarje åtgärd, som motverkar detta hufvudändamål, måste ställas der bakom. Jag för min del vågar tillstyrka R. o. Ad. att bifalla BankoUlsk:s förslag i denna del. Hr von Troil: Hr Mannerskantz har upplyst, ali Banko Utsk. vid afgifvande af sitt förslag fästat sin uppmärksamhet på den möjligen förestående krisen. Jag hembär Utsk. min tack samhet derför, och önskar blott att dervid måtte så begås, att krisen motverkas och ej befrämjas för så vidt det på banken ankommer. Om här blifver en allmän villervalla inom jernhandteringen, så kan verkan deraf på banken ingalunda blifva ringa. Deremot har en annan talare, Frih. Cederström, Jakob, yttrat någonting som än ytterligare lemnar stöd för den mening, jag tagit mig friheten här framställa.
Åt instruklions-smeden, hvars befallning helt och hållet upptager en persons lid och erfordrar både anatomiska och physiologiska kunskaper samt högre grad af manuel skicklighet, torde Rikets Ständer bevilja en efter dessa förhållanden afpassad årlig löneförhöjning af 300: 10:o VitterhetsHistorieoch Antiqvitets-Akademien. För denna akademi, hvars samlingar, behörigen ordnade i dess nya lokal, sannolikt innan kort kunna å bestämda tider hållas för allmänheten tillgängliga, erfordras, så framt akademien 1 skall kunna uppfylla sin bestämmelse, dels alt nu varande anslag af 1,000 R:dr till samlingarnes förökande varder förhöjdt lill 2,000 R:dr, dels att anslaget för tryckningskostnader, 333 R:dr IG sk. årligen, ökas till 666 R:dr 32 sk. Skälen härför äro utvecklade i en ifrån ofvanbemälda akademi lill Kongl. Maj:t aflålcn underdånig sk i i (veise, med åberopande hvaraf Kongl. Maj:t till Rikets Ständer i nåder öfverlemna!’, huruvida det för akademien å stat nu uppförda årliga penningebelopp af 4,653 R:dr må kunna förhöjas med 1,333: ig. — 12:o Akademien för de Fria Konsterna. Akademien har fästat Kongl. Maj:ls uppmärksamhet på angelägenheten af en sådan ut Transport R:dr 69,575: 30. — Span mål. 20 t:r 25 k:pr. 20 t:r 25 k:pr. 72 Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. till B. St. 1847, Transport R:dr 69,575: 30. — vidgning af akademiens läroverk, alt detsamma kraftigare, än som hittills varit möjligt, kunde ingripa i fäderneslandets industriela utveckling och för detta ändamål innefatta äfven en handtverks-rilskola med tillhörande söndags-under t . O visning. Inseende viglen för det allmänna af en sådan inrättning, föreslår Kongl. Maj:t, att för densamma må på stat anvisas årligen 2,000: 13:o Musikaliska Akademien.
Till utlåning med omsättniugsrätt är anvisad en fond af 10,200,000 R:dr Riksmynt, under benämning af Allmänna Diskont-fonden; och tjenar såsom grund för denna fonds fördelning på de särskilda Diskont-verkeu till efterrättelse, att Banko-Diskont-verket tillhandahålles R:dr 6,230,000, Låne-kontoret i Göteborg „ 2,550,000, Låne-kontoret i Malmö „ 1,270,000, Låne-kontoret i Wisby „ 150,000. Yarande dock Eullmägtige förbehållet att, efter sig företeende omständigheter, kunna förordna om annan fördelning Diskontverken emellan af fondens tillgångar, än den sålunda i allmänhet antagna. Af Allmänna Diskont-fonden skola Eullmägtige, under hvartdera året 1861,1862 och 1863, innehålla 200,000 R:dr Runt, hvilken innehållning verkställes på sätt och i den ordning Eullmägtige lämpligast anse, doek under förbehåll, att någon minskning icke sker af den andel utaf fonden, som med 150,000 R:dr är för Wisby Låne-kontor afsatt.
Garnityret, silkessnodder i öfverenstämmandi färg med isättningen, anbringas i smakfulla broderier, hvilka här å vår plansch äro synnerligen tydligt framstälda. Samma slags broderier pryda äfven ärmarne, som skurits vida nedtill, och ytterst i kanten garnerats med silkessnodder. Den höga ståndkragen kräfver också broderier. P a l e t å (framsida). P a l e t å. (Framoch baksida.) Den på vår plansch framstälda modellen visar en paletå af marinblått kläde. Fullkomligt slät, utan veckadt skört, är den deremot fullständigt betäckt med ett soutachebroderi i mörkare nyanseradt blått. Ärmar och ståndkrage likaså. Trots enkelheten i dess snitt är den ytterst klädsam, i synnerhet för smärta figurer, och alltså att rekommendera. Den förlänar ett uttryck af ytterst smakfull elegans. Hvad färgen vidkommer så kan denna variera allt efter smak. Svart, brunt eller mörkgrönt kläde användes lika fördelaktigt och tager sig lika distingueradt ut. Emellertid bör broderiet alltid hållas i mörkare färgton än sjelfva paletån. skicklighet och först och främst en trogen regelbundenhet i mönsterritningen. Dessa paletåer införskrifvas naturligtvis tills vidare från utlandet, der de maskinstickade broderierna blifva ojemförligt mycket billigare än de handbroderade. Men en hvar har dock tillfälle att i mon af behof nedlägga eget arbete på egen drägt, hvilket ju är en åsyftad förtjenst, för hvilken vi måste vara modet tacksamma. " Vidare hafva vi att presentera en damernas vän af äldre och nyare datum, nämligen moarén. Denna gör sig synnerligen godt såsom hel drägt för äldre damer, och representerar det gediget värdefulla. Dessutom användes den företrädesvis såsom garneringstyg och varierar i oräkneliga färgnyanser och qvaliteter. Lika betydande, som moarén är för middagsoch sällskapsdrägter, står den kulörta moiré antique, hvilken, randad med atlas, i ännu högre grad verkar praktfullt.