Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
'Riksmynt Råsocker 6,421,000 Kaffe 5,291,000 Bomull 4,976,000 Stenkol 2,103,000 Ylleväfnader, ej specificerade . 2,042,000 Saltad Sill 1,788,000 Råtobak 1,349,000 Koksalt . .. 1,348,000 Talg 1,167,000 Jernvägsskenor ... 1,144,000 Årrak 1,089,000 Vin, på fat, ... 1,062,000 Ofärgadt bomullsgarn .. 961,000 Oarbetadt silfver ... 955,000 Tryckta bomullsväfnader . 819,000 Ull 811,000 Rumm 701,000 Redskap och Maskinerier . 667,000 Färger, ej specificerade 666,000 i Smör . ... 543,000 Oberedda hudar, osaltade . 542,000 Färgade bomullsväfnader . 517,000 Räs 497,000 Oljor 458,000 Oberedda Hudar, saltade . 442,000 Hampa 433,000 Torr Fisk. Gråsidor .. 423,000 Frö, ej specificerade .. 411,000 Rån ofärgadt Silke .. 365,000 Helsidenväfnader ... 365,000 Hvetemjöl 339,000 8(> liil. Lill. U , till Bevillnings-Utskottets Betänkande M 23. Riksmynt.
– Jag vill säga dig min tanke: du har bedragit mig. – Och det slutar du af denna likhet? – Vore det underligt. Du minns, att jag redan af informatorns likhet med mannen var på väg att misstänka dig, men då jag öfvervägde, att slumpen aldrig kunnat spela sitt spel så skickligt, som fordrats för att i detta fall gäcka en menniskas beräkningar, lät jag den misstanken fara. Mannens likhet med mannen är heller icke så stor, såsom qvinnans med qvinnan; du vet hvilka jag menar. Ja, den likhet Stella har med den lefvande döda är så stor, att, fast jag inga bevis äger, så tror jag ändå, att du bedragit mig. – Och då du inga bevis har, så tror du orätt. – Aha, min man, jag har dig fast. Du tar saken genast från en alfvarsam sida; du slår icke saken bort med ralljeri. – Jag tycker du menar för alfvarsamt, för att jag skulle begagna ralljeri. Under alla dessa svar var v. Nits ton sväfvande, osäker och bäfvande. Men då baronen med vildhet tog honom i kragen, skakade om honom och sade: – du är skyldig; svarade v. Nit med mera lugn än förut: – oskyldig menar du. – Vi skola icke disputera om tomma ord – sade baronen, släppande v. Nits rockkrage – jag säger blott, att du bedragit mig. – Väl vore om jag så gjort, – sade v. Nit – men – tillade han dröjande – jag har icke bedragit dig. – O att jag skulle dröja en hel månad borta då. Dock det hade sina skäl, men att jag efter denna månads förlopp skulle tro, att barnet blifvit oigenkännligt! Det var vinter då; derpå tänkte jag icke, att kölden länge bevarar dragen. Jag hade kunnat taga barnet ifrån kistan och presentera det för dig och sagt: du bedrog mig. Bättre än allt hade dock varit, att jag icke litat på dig, du fege och grubblande samvetskarl, som är för dålig att vara god och för kraftlös att vara en skurk. Under dessa ord, hvilkas förra del han talte liksom till sig sjelf, steg baronens pathos altmera så att han vid de sista orden snartsagdt dödade v.
Majit i underdånighet anhålla, att vedeN hörande mätte i Kläder anbefallas utbetala den härtill åtgående kostnad utaf Riksdags-Utgifls-medj leri efter Räkning, sorn af Expeditions-Utskottets Sekreterare bestyrkes. Riksens Ständer framhärda &c. 2\T:r 264. Uppläst och godkänd hos Samtl. Riks-St. d. 20 Juli 1818.' Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse i Underdåniga Skrif velter1. 715 anledning af Nådig Skrifvelse om vilkoren för Anslagen till Magazins-Inrättningen och Manufaktur-DiskontFonden. Dä Eder Kongl. Majit uti Nådig Skrifvelse cl. I5:de_i denne månad förklarat Sig icke gilla och antaga de vilkor, som Riksens Ständer, enligt sin underdåniga Skrifvelse d. 14 nästföregående, fästat vid Anslagen till understöd för Allmänma Magaziiu-Inrattningen och ManufakturDiskont-Fonden , samt dessa Anslag genom ett sådant Eder Kongl. Maj:ts Nådiga förklarande upphört, men Riksens Ständer funnit demsamma för ej mindre Magazins-Inrättningens än Manufaktur-Diskontens ändamål af vigt och angelägenhet , hafva Riksens Ständer nu besluti - att ifrågavarande Anslag till de förut vid d»'ne Riksdag stadgade belopp måga utgå utan dÄvid förra Beslutet fästade vilkor af Riksens StaÄers Revisorers rättighet för vissa fall till derÄm. dragande eller*indrifvande, men i allt öfri^Bå sätt Riksens Ständer enligt nyssnämnde u^^L dåniga Skrifvelse!- fastställt.
Och hafva Borgareoch Bonde-Stånden, med afslag å Utskottets betänkande, godkänt och antagit det under ärendets behandling i Utskottet utaf Herr A. W. Björck framställda förslag, hvilket innefattas uti hans vid betänkandet fogade reservation, deruti tilistvrkes, att Rikets Ständer mätte i svar å den nådiga Propositionen underdånigst meddela, »alt Rikets Ständer finna den nuvarande organisationen af Krigs kollegium i flera hänseenden olämplig och bristfällig, och att Rikets Ständer medgifva, alt K’igs-kollegium förändras lill en Armé-förvaltning på det sätt, att inom densamma bildas tre särskilda afdelningar, hvardera ställd under en militär-chef, och alt åt dessa chefer uppdrages alt, livar inom sin afdelning, med nödigt bitiäde, på eget ansvar handlägga och afgöra alla sådana mål, som i något hänseende fordra militär iskt-tekniska iusigter: men att alfa Slals-Utskottets Memorial M 219. 3 öfriga mål och ärenden öfverlemnas tili en särskild af militär-cheferne oberoende afdelning, som utgöres af endast civile medlemmar och med kollegialt arbetssätt, åt hvilken afdelning tillika uppdrages den omedelbara dispositionen af Armé-förvaltningens kassa och kontrollen deröfver jemte 'deri bokföring, som afser alt redovisa för embelsverkets hela förvaltning; samt att Rikets Ständer dels anhålla, att Kongl. Maj:t ville från Armé-förvaltningen skilja såväl vården och inseendet öfver arméens boställen, som förvaltningen af de landtförsvaret tillhöriga fonder, äfvensom ock tillse alt kassaförvaltningen bringas i öfverensstämmelse med den reglering af Statens allmänna penningeförvaltning, som kan blifva en följd af Rikets Ständers derom särskildt gjorda underdåniga framställning; dels förklara, att, om Kongl. Maj:t finner lämpligt, att före nästa riksdag gå i författning om inrättande af en Armé-lörvaltning, i enlighet med nu uppgifna grunder, Rikets Ständer medgifva, att nuvarande anslaget till Krigs-kollegium må för sådant andamål användas, dock under förbehåll, att Statsverkets utgifter icke derutöfver må ökas till följd af anspråk nf de nu der anställde embetsoch tjenstemän»; hvarjemte sistbemälda tvänne Riks-Stånd beslutat, det skola, i öfverensstämmelse med hvad Krigs-kollegium yttrat, Rikets Ständer tillika uttrycka den åsigt, att alla frågor om tjänstetillsättningar, transporter och afsked samt åtal rörande fel eller försummelser i tjensten, för så vidt Krigsförvaltningens egna tjenstemän angår, böra af embetena vid gemensamma sammanträden afgöras.
S. D. Bonde-Ståndet beslöt, att genom detta Protocolls-Utdrag under-" rätta Expeditions-Utskottet, det Bonde-Ståndet till Ledamöter i det af Kongl. Majit äskade Hemliga Utskott kallat vice Talmannen Jon Jonsson från Blekinge, Anders Danielsson från Elfsborgs Län och Johan Ericsson från stora Kopparbergs Län. Den 3 M ars 1 8 3 /[, Från Hö glo fl. S. D. Vid förnyad föredragning af nedannämnde den 24 och 27 sistlidne Februarii, samt den 1 dennes f. m. på bordet lagde motioner, remitterades till Stats-Utskottet : 1:0 Friherre Palmst jernäs, Carl Otto, motion om lindring.i grundskatterne, medelst bevillning på vissa consurotions-artiklar, jemte de, i anledning deraf, denne dag afgifne yttranden, 2:0 Friherre Hjertås, Gustaf Adolf, motion, om ökadt anslag för Siohållningarne i Riket, samt om ett räntefritt Lån till utvidgande af Stååt rå. till R. St. Fröt. iS34. 9 Sami. 1 Band. • 9 Usta Häftet, 66 P/of. Ut dr. J. 3 Murs 1834- teriet vid Ottenby, jemte de, i anledning deraf, denne dag afgifne yttranden, 3:o Grefve von Fersens, Hans, motion, örn anslag af Stats-medlen, att användas till pris vid allmänna täflings-öfningar, 4:o Herr Rosenblads, Bernhard, motion, om Kongl.
Allt detta förvillar mitt sinne... det är som en dröm... Min son allena Men han vaknar... Har redan sömnen lemnat honom? (Hon omfamnar honom med ömhet) Ack, min mor, jag är hungrig. A LONZO . (Hon går längre fram åt theatern.) (Likasom hon söker påminna sig en tanka som försvunnit.) Gud! Hvad skall jag säga honom? (Till A E LVIRE afsides. Jag är det också, min vän; men gif dig tillfreds Timman nalkas då vi få mat. Min söta mor! Var ej bedröfvad! Jag väntar väl. Ömma barn! E LVIRE . A LONZO . Jag är ju med dig... Hvad kan jag begära mer? E LVIRE utom sig, men sökande att dölja sin sinnesrörelse. A LONZO . Ack, Alonzo! Du var värd ett annat öde. A LONZO omfamnande henne. Var tillfreds, min mor Inte lemnar söta far oss utan hjelp. Du har rätt. Hopp och ståndaktighet understödja i olyckan. Men, jag vet ej... jag är så svag... Det måtte vara länge vi är här... Jag har så ondt. A LONZO som af vanmakt lutat sig på sängen, gör en effort att icke skräma sin mor; hans röst minskas, och till slut faller han ner på sängen af vanmakt, i dvala. Mamma! Det är ingenting... Var inte förskräckt Håll af Alonzo Jag... behöfver... hvila... Gud! Han dör Min son! Min son E LVIRE med skri. (Hon kastar sig öfver honom.) 148 Hungern... den qväfda luften... O Gud! O Gud! Är jag ej pröfvad nog? Och ingen hjelp! Hjelp! Hjelp Men ingen kan höra dem... Och min son Ja, döden allena väntar oss... Så kom då Jag kallar dig Kom att sluta mitt lif, mina plågor (Hon går åt fonden.) (Hon har under detta med största häftighet än gått till kastar sig på knä framför honom och söker känna om fonden af theatern, än till sin son, än ät sidorna; hon han andas.) Han lefver än
Att nu genast framlägga alla de alternativ, hvartill de mångfaldiga skiljaktigheterne kunde gifva anledning, skulle, efter Utskottens tanka, förorsaka en allt för stor vidlyftighet, tidsutdrägt samt oreda, och Utskotten torde alltså för det närvarande böra inskränka sin åtgärd dertill, att såsom jemknings-förslag framställa endast de alternativ, för hvilkas framgång Utskotten anse den största sannolikheten vara för handen. Skulle ändamålet icke härigenom till fullo vinnas, så hoppas Utskotten likväl, att endast få skiljaktigheter skola blifva qvarstående af beskaffenhet, som påkallar ytterligare Bancooch. Lag-Vt skottens Memorial N-.o 6. ai förslag till jemkning eller votering i förstärkt sammansatt Utskott. Några smärre förbättringar af redaclionen, hvilka tillfället nu erbjuder, och som kunna ske ulan att saken derigenom på minsta sätt förändras, förmoda Utskotten ej behöfva motiveras. Då Borgare-Ståndet ansett benämningen å ifrågavarande Bank-inrättningar böra blifva: ”Enskilda Banker” och Bonde-Sländet äfven lärer få antagas vara häri ense, enär Bonde-Ståndet åberopat Kongl. Kungörelsen den i4 Januarii 1824, uti hvilken samma benämning förekommer, hvaremot de öfrige 2:ne Ståndens härifrån afvikande beslut äro sins emellan skil jäktige, hemställa Utskotten, om icke benämningen af ”Enskilda Banker” må varda äjven af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet anlagen. Presteoch Borgare-Stånden hafva i det närmaste godkänt den ordning emellan sladgandena , och den numerföljd för §§., som Utskotten i Utlåtandet N:o 4 föreslagit; och då tvänne Stånd således äro härutinnan ense, hvilket åter icke är förhållandet med Ridderskapets och Adelns samt Bonde-Ståndets skiljaktiga uppställningar, torde Utskottens förra förslag, i nyss omförmälde hänseenden, få. läggas till grund för det förevarande jemknings-förslaget. Sedan Kongl. Maj:t numera i Nåder tillkännngifvit
Stur nu måtte bestämma dag till nästa Riksdags början. De sednare Riksdagarne hafva sammanträdt d. 15 Nov., men enär denna dag, i anseende till den för resors företagande serdeles besvärliga årstiden, medför många olägenheter för Riksdagsmännen från de aflägsnare, serdeles norra orterna, vågar jag härmedelst föreslå, att R. Sl:r måtte bestämma d. 1 Nov. 1856 lill den dag, då nästa lagtima Riksdag skall sammankomma ; och torde, i händelse denna min framställning varder bifallen, Exped.Utsk. anmodas att till R. St:r inkomma med förslag till de föreskrifter i ämnet, som uti blifvande Riksdagsbeslutet böra intagas. Efter upläsningen häraf anhöll Gr. Lagerbjelke att denna motion måtte remitteras till Exped.Utsk. Den 1 Mars f. m. 5 Hr Ribbing, Arvid: För min del anser jag vägarnes be skaffenhet vara en småsak i jemförelse med landtmannens beqvämlighet i öfrigt, och då de angelägnaste landtmanna-göromålen ännu d. 1 Nov. icke torde kunna vara afslutade, helst Oktober månad är en af dem då landlmannen har mest brådtom och mest att syssla, så tror jag alt den tid för Riksdagens början, som hittills varit utsatt, är den dertill mest lämpliga. I fall, såsom jag förmodar, remiss af Gr. Lagerbjelkes framställning kommer att ega rum, anhåller jag derföre alt denna min anmärkning måtte få till Utsk. medfölja. Gr. Lagerbjelke: Jag anhåller alt få lemna den uplysning att denna fråga i sednast haline Talmans-konferens förevarit, dervid den dag, sorn nu föreslagits, just valdes pä enhällig begäran af BondeSl:s närvarande ledamöter. De ansågo nemi. d. 15 Nov. vara en så ytterst ogynsam årstid, heldst för dem som äro från de norra orterna, att det nästan vore förenadt med lifsfara, att vid denna tid begifva sig pä resor.
Fabrikerna kunna ej på långt när leverera alla beställningar till efterfrågan, nya modeller o c h förbättringar utarbetas ständigt och stora förmögenheter samlas inom kort både af firmor o c h agenter. Anna Fleetioood-Derby. U r notisboken. Kronprinsessuns hälsotillstånd h a r beklagligtvis efter ankomsten till Venedig varit mindre tillfredsställande. H o n h a r d e senaste dagarne varit sängliggande o c h haft lindrig feber, men är nu åter uppe. Kronprinsessan ämnar o m några dagar afresa till Baden för att inträffa där samtidigt m e d prinsarne. D:r Munthe, som varit kronprinsessan följaktig till Venedig, återvänder nu till R o m. * Sveriges tredje kvinnliga läkare, fröken Maria Folkeson, hvilken innehar Fredrika Bremerförbundets största stipendium, vistas sedan början af sistlidne mars i Dresden, där h o n idkar studier o c h på samma gång tjänstgör s o m biträdande läkare hos den ryktbare prof. Leopold i hans stora klinik. Grefve Tolstois och fröken Wes terlunds bröllop k o m m e r att firas någon dag i slutet af månaden, troligen den 27. Först äger vigsel efter rysk ritual rum i ryska kyrkan o c h därefter å Hotel R y d b e r g vigsel efter svensk ritual, hvarefter doktor Westerlund och fru gifva stor middag å hotellet. Frölien Hulda Lundins slöjdkurs för utbildande af handarbetslärarinnor afslutades för vårterminen sistlidne onsdag i Klara folkskola. I kursen hafva deltagit 48 elever. Nästa kurs börjar, enligt annons i dagens tidning, den 6 nästkommande september. Teater och musik. Kungl. operan gaf i tisdags stor festföreställning m e d anledning af Gustaf Vasa-jubileet. Programmet upptog första aktens första tablå samt andra akten ur Naumaims opera » Gustaf Wasa », hvarefter följde en serie tablåer o c h scener under titel » Ur Gustaf Vasas saga », hvartill hr Daniel Fallström skrifvit den poetiska texten och h r Andreas Hallen komponerat den beledsagande musiken.
Discont vins t eller ej, af om handen hafvande Medel försträcka Canal-Arbetet med penningar. Jag tror icke att det bör låta göra sig aft längre förvilla Allmänheten me 1 ett ensidigt hänvisande till en enda §. i Discont-Reglementet, elfer till den 7:de §. som i mintanka ej kan hafva afseende på annat än DiscontDirectionens skyldighet, att, i elen mohn några Medel utaf Discontvinsfen vore att tillgå, dem Canal-Arbetet tillhandahålls, Dä Bolaget ic - Den 1 Amil, 73 ke ä några andra medel ägde anspråk, är det svårt att på så sätt förstå Reglementet, att Baaqueus och enskiltes mot 3 pioCent insatte penningar skulle få till arbetet användas. il:te §. som bestämdt uttrycker Discontrörelsens öafbrutna underhållande, som enda föremål för upptagandet af Lån utaf enskilte, och af publique Cassör, måtte väl uti Reglementet äga ett lika betydande rum , sotn den 7 §:ii, och torde lemna någon anledning att fråga på hvad grund den kunnat lemnäs utan afseende, vid de tillfällen då Canal-Directionens Penninge-Reqvisittoner öfverstiga beloppet af Discont-vinsten eller inbetalte Actie-Capitäler. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna hos Högloflige Riddcrskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1828 och 1829. Fyrationdesjun.de STOCKHOLM. Tryckta hos Johan Iiörbergj i833. Måndagen den 26 Oct. 182g. Plenum klockan p Förmiddagen. I~Jerr Rothlieb, Carl Fredrik, hade inlemnat ett så lydande anförande:
Det mästa af hvari Herr Ribbing anfört, i afseende på tillökningen i HofRätternes personal, innefattar icke svar på hvad jag i detta ämne yttrat, och jag kan således undgå alt upptaga rict till besvarande vidare än att jag härmed förklarar, det jag icke trodde att mitt yttrande skulle framkalla Herr Ribbings bekännelse, att han såsom Domare ännu icke blifvit fälld till ansvar i någon fiscalisk aktion; äfvensom jag vill gifva tillkänna, att jag aldrig om - Den 17 December e, m. q53 nämnt Herr Ribbings fromma önskningarj ty elem känner jag icke; utan har jag endast sagt att frågan om expeditionslösens upphörande torde länge få räknas bland fromma önskningar. Herr Ribbing har sjelf uppläst den del af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, som handlar om anslag till taffelpenningar för Presidenten i Kongl. KnmmarRätten, men han fortfar likfullt i sitt påstående att denna mening af Propositionen innefattar begäran om dylikt anslag för Presidenten i Kongl. StatsContoret. Något annat svar härå kan vid sådant förhållande å min sida icke lemnäs, än att jag till Höglofl. Ridderskapet och Adeln öfverlemnar bedömandet hvilkendera af oss rättast läst och bedömt den Kongl. Propositionen. Det har fästat Herr Ribbings uppmärksamhet att jag förmodat att de personer, som taga juridisk examen icke skulle förstå sig på väggrusning med flere af Länsmännens göromål och han har i anledning deraf dels frågat, ”huru man kunde begära sådan kunskap af en Landshöfding, som tagit denna examen,” dels yttrat den förmodan, ”att om han i sin befattning börjat vid begynnelsen, så hade han kanske förstått det bättre.”
Sedan på julaftonen vid 5 — Väö-tiden de uppvaktande jämte några få under en lång följd af år vid detta tillfälle inbjudna gä- ster samlats, inträda deras majestäter, åtföljda af barn och barnbarn samt hertiginnan af Dalarne. Efter utbyte af de hjärtligaste julönskningar sätta sig alla, med konungen och drottningen i spetsen, i rörelse till julklappsrummen, som nu stråla i sin fulla glans, och där de alltid med mycken smak ordnade julklappsgrupperna åstadkomma en storartad effekt. Drottningens sängkammare Efter en kort öfverblick af det hela föra deras, majestäter hvar och en af de närvarande fram till hennes eller hans bord eller grupp, då man på samma gång har tillfälle att framföra sina tacksägelser för de vackra och dyrbara gåfvorna. Sedan hvar och en tagit sin anpart af desamma | i skärskådande, ägnar man sin upp IDUN 416 1895 nu till sin granne till höger, kronprinsen, med ett nytt: » Per Mattsson! » — och så går hornet bordet rundt med upprepande för livar och en af samma tilltal, frågor och svar. Härvid gifvas många anledningar till munterhet, då en eller annan af verklig eller låtsad glömska bryter mot det bestämda formuläret eller vänder hornet så, att en svallvåg öf ver ansiktet blir den oundvikliga följden. Men ännu större munterhet följer nu. Midt för konungen placeras tvänne kolossala brickor, å hvilka äro upplagda attrapper, som äro fyllda med konfekt. Vid livar och en är fäst ett papper med den blifvande ägarens namn och en tillägnan i bunden form af konungen själf. Att denna är spirituell, rolig och träffande, behöfver ej sägas. Den häntyder ofta på tilldragelser under året, i hvilka adressaten spelat någon roll, samt ger anledning till den uppsluppnaste munterhet. — Attrapperna äro en mindre än deltagarne i middagen, så att ingen annan blir lottK o n u n g - e n v i d sitt skrjftoord. lös än den höge värden själf. Detta har under de senare af de äldre prinsarne föreåren några gånger att de anskaffat och, sedan märksarnhet åt alla de öfrigas.
– Om Amalie Skram se not II, 369. – Förf. Axel Steenbuch (1856–1935) skrev satiriska berättelser och senare psykologiskt-stämningsfulla dramer i Maeterlincks anda. – ”En strid” heter på svenska ”Tvist” och trycktes i Folkliv och småberättelser 1887. Den publicerades först i Tilskuerens oktoberhäfte 1886. – lovlig, da. – rensmagende – om matvaror som har en ren, ofördärvad smak. Laura Mohr var född i Riga 1854 av tysk mor och från Danmark stammande far. Läsning av Ibsen hade inneburit en omvälvning i hennes liv, som fått henne att ta kontakt med Georg Brandes. Hennes författarskap inleddes med historiska intrigdramer. Hon skrev även recensioner och litterär essäistik. Jmf not 67 och I. Holm, Ola Hansson, s. 211 ff. GBs besök ägde rum den 22 nov. Även dagen innan hade han tittat upp till VB. – Ida Aalberg (1858–1915), senare gift Uexkull-Güllenband, berömd finländsk skådespelerska, mest känd för sina Ibsen-tolkningar på tyska scener. År 1886–87 spelade hon på Dagmarteatret i Köpenhamn. Om Marie David, Siri von Essen och Strindberg se not II, 376. Konstnären Karl Nordström bodde i Grez samtidigt med familjen Strindberg. Georg Brandes två döttrar Edith och Astrid var födda 1879 och 1880. Astrid dog 1890. Deras mor, tyskan Henriette Strodtmann, senare Gerda Brandes (1845– 1931), hade tidigare varit gift med förf. Adolf Strodtmann. År 1876 gifte hon sig med Georg Brandes. Med opinionsstormen mot sig och sitt parti syftar GB sannolikt på det uppseende hans första föreläsningar vintern 1871–72 hade väckt. De kom ut i bokform 1872 med titeln Emigrantlitteraturen, och bokens fritänkeri och angrepp på samtidens ideal väckte stor bitterhet mot honom.
Af känslans lidelser och tankens irringar, Som göt sig, kallt och tungt, kring lifvets korta dar! Säll menskan! — Icke mer, en pilgrim i dess öcken, Med sorgbetungad blick och tistelsårad fot, Hon snafvar, suckande, ett okändt mål emot. Ej mer på mödans stig af mödans lön förlåten, Ej mer på farans stig ledd utaf ingen vän, Hon trampar tunga fjät — och ingen jemnar stråten, Hon bergar tårars skörd — och ingen hämmar gråten, Hon bergar lyckans skörd — och ingen delar den. Hon blir den vandrare, hvars fotspår stilla skrida På banan, som, fördelt emellan ondt och godt, Ej alltid blommor bar — men ock ej törnen blott: Han mäter ej sin väg af njuta eller lida Den väg blir alltid lätt, som vid den trognas sida Får vandras hand i hand, att möta hvarje lott. Lycksaliga förbund, i hvilket hjertan bindas! Med hvarje glädjevinst, med hvarje olycksslag Du knytes fastare och ljufvare hvar dag. När kringom ekens stam den hulda rankan lindas, Behagen styrka få och styrkan får behag. De lycklige! der de, med armen om hvarandra, Med säkra, glada fjät bland alla skiften vandra, Ej rör dem åskans vigg, ej stör dem stormens röst, Ej når dem tidens glaf — de säga tryggt till tiden: Du kan förstöra allt — men icke samvetsfriden; Du kan förvandla allt — men ej två trogna bröst. Och hvem är sällast: den, som stödjes, eller stödjer? Säll han, hvars trogna hand de tistlar undanrödjer, Som hota hennes fot på vägen, der de gå! Säll hon, hvars lena hand de blommor glädtigt plockar, Som stå vid vägens rand, dem flätar i hans lockar, Dem passar på hans bröst! — Ack! sälle båda två! För dem ej hjertat mer ett tyst bekymmer äger, En önskning, ett begär, som icke tungan säger, Ett halfröjdt förbehåll, som misstron undanstjäl; Ty bergas glädjens skörd, förrän den vissna hunnit, Och smärtan lekes bort, förrän dess tårar runnit,