Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
i jag häromdagen hade nöjet personligen öfverlänma till Iduns ärade redaktion ett bidrag, passade artigast på att jag icke snart uppfylla man fråga, o m s j ä l f b i o g r a f i. tade retill gamla kära met Upsala Stockholm i fädernehemvid Fyris strand, där » så vänliga röster hviska ». Jag hade brännt mina skepp b a k o m mig, som vännen professor Josephson betydelsefull med en b l i c k yttrade till mig, sant nog, då lian vid detta tillfälle såg mig rusta till uppbrott. När j a g ser tillbaka på ämnade redaktionens hit och lämnade på allvar det dc olika skeden af min dan för länge sedan uttalifstid, lade önskan att få af m i n den nämnda märkliga tillhand motse f ö r tidningen som ligga bortom dragelsen, är det som att några biografiska medderikta blicken m o t en gamlanden o m mig själf. mal skall ken. » — » Jag valplats med om saminnesvårdar, » I så fall får de öfverlägga så väl öfverläggningen ej bli långkämpat varig, » förklarade lyckligen m e d ett leende. B l a n d tänkte jag. dessa minnesvärdar » A l l t s å har j a g att välja där mellan rask underkastelse tankar oftast eller att faran utsätta m i g fölatt många betecknanmin bild icke blir införlifvad m e d I d u n s finnes en, till hvilken mina återkomma, och hvilken jag alltid sänder ning. min varmaste hälsE n fläkt af v e m o d E j underkringsväfvade redan i min ligt då, o m jag ögonblickungdom allt mitt görande kvinnogalleri. » ligen fick mod underkasta att — m i g o c h låta och låtande. » m a k t e r n a », som det hefatta, ter mare i de politiska frågorna, min bestämma tvisteöfver föreligger härmed. jag detta oaktadt städse kunnat behålla mitt » intressesfär ». Resultatet Skälet därtill torde hvar o c h en lätt åtskilliga år sedan jag flytgoda lynne o c h min liflighet, därtill allt annat framgång, har mer bidragit den än den eröfring,
Icke blott geologiens vetenskapliga värde är stort, utan den är äfven af stor vigt för industrien, såsom af sednare tiders uppfinningar tillräckligt visas. Medel äro visserligen vid sednare riksdagar frikostigt anslagna till upprättande af geologiska kartor öfver fäderneslandet; men det är ej nog att hafva kartor, man måste hafva kunskaper för att förstå deras betydelse: först då blifva de af stort värde. Man har sagt att nya tjenster icke borde inrättas utan efter framställning af K. M.; men jag vill påminna, att vid sista riksdagen på enskild motionärs framställ - Den 26 April f. m. 565 ning medel beviljades till en ny profession uti palaeontologi vid Vetenskaps-Akademien i Stockholm, och K. M. liar icke lörnekat vigter* och nyttan af det gjorda förslaget, fastän af finansiella skäl nådig Propos. derom icke blifvit afgilven. Då jag anser antagande af motionen, sorn genomgått de vanliga stadierna af utredning och blifvit af Consistorium Academicum och Universitetens Kansler understödd, vara för fäderneslandet och vetenskapen af nytta, anhåller jag om bifall til! motionen och afsiag å Utsk:ts hemställan. Gr. Mörner: Jag förenar mig med de Stats-Utsk:ts leda möter, som funnit skäl att älven vid denna punkt bibehålla den sparsarnhetsprincip, som vid (lere tillfällen förut blifvit af Utsk:t följd. Då K. M. icke funnit skäl att härom framställa förslag, ehuru vi sett att ruan icke i allmänhet varit rädd att begära ganska stora belopp, så vore det besynnerligt, om R. o. Ad. skulle följa theorien i den gamla leken: »när jag säger släpp, skall du hålla, och när jag säger håll, skall du släppa.» Om någon vetenskap är af det slag att den kan och bör praktiskt inhemtas, så måste det vara denna; och då anslag blifvit lemnadt till geologiska undersökningar, under ledning af en utmärkt kunnig vetenskapsman, böra de, som så önska, kunna i denna skola erhålla undervisning. Mig synes, att med det begärda anslaget väl kan anstå; och jag anhåller om bifall till Utsk:ts försteg. Frih. Liljencrantz:
Farin-socker, brunt och gult, beslöts återremiss till Utskottet; och i öfriat fastställdes införsels-tullen sålunda: Krossad Lump-, Havanna-, Terres-, samt andra till sockerhalten hörande lika slag, 4 sk., Topp-, Candioch Kak-, 4 sk., samt Sirup, alla slag, 2 sk., allt för skålpundet. Pag. 53 i Betänkandet, jemförd med pag. 25 uti införsels-tulltarifen. Utskottets förslag, angående införsels-tull af 1 R:dr 24 sk. för en tunna Hvete, antogs, hvaremot för de öfriga uppräknade slagen af omalen spanmål bestämdes införselstullen till hälften af förslaget, och således för tunna: Bohvete till 18 sk. Hafre ... „ 12 „ Korn och Malt „ 18 „ Linser ... „ 36 „ Råg ... „ 24 „ Vicker ... „ 21 „ Ärter ... „ 24 „ Pag. 53: För Stearin bestämdes införsels-tullen till 3 sk. för skålpundet. Införsels-tullen å Såpa nedsattes till 18 sk. för lispundet. För Talg sattes införsels-tullen till 12 sk. för lispundet. Frågan om artikeln Tobak i sin helhet återremitterades. Införsels-tullen i allmänhet för Jernoch Stål-tråd nedsattes till 2 sk. för skålpundet; i följd hvaraf bestämmelsen om sådan tull för Jernoch Stål-tråd, som för särskilda behoi med Kommers-kollegii tillstånd förutsättes intagas, försvinner. För artikeln Ull, alla slag, beslöts tullfrihet vid införsel, hvadan denna artikel bör utur Införsels-tulltarifen bortgå och till förteckningen öfver vid införsel tullfria varor för - 216 Prot.-Utdrag den 3, 4, 5, 6, 9, 10, 11, 13 ocA 1? Maj 18.54. flyttas; äfvensom all fråga om inskränkning uti rättigheten att införa grof Ull ansågs böra förfalla.
brdömd of rrmf os4 gammal. g ' ' or ett lugnt framåtskridande utan blodiga slitningar och olakliga söndrinpr, inoni faiiiiljcn så val som inom samhället, ar ingenting vigtigare an förtroende och godt förstånd mellan gamla och unga. L å t vara, att i många punkter öfvercnsstämmelse ännu icke kan vinnas, så kan man åtminstone öppet och förtroendefullt spraka om sina skiljaktiga meningar och derunder skirande läras. Att sålunda, på punktcr der det ar möjligt, slå bro mellan den nya tiden och den ganila, sökande förmedla, försona och samla det basta hos bada, sarskildt på onirådet för qvinnans verksamhet och inflytande, skall vara en af Dagnys uppgifter. Början gör hon här genom att f r h båda sidor belysa en ny bok, Iivilken hittills, inom olika kretsar, varit föremål for lika ensidigt klander som försvar. De ungas uppfattning har fått till niålsman en af deras på kritikens område finaste och renaste pennor, Ola Iianssoii; dc äldres skall uttalas af Essclde. Ordet lemnas först i t den unga. I. Erik Grane. Upsalaroman afC~sfaf af Gri,crrfam. Siockholm. \ Vilhelm Bille. För att kunna vara rBttvis vid bedömandet af denna bok, ni5ste man se densamma frhi tvenne sjnpunkter, först frin den ena, sedan frin den andra, saiiit icke förblanda dem, nian hQlla deni striingt skilda fr3.n hvarandra. Detta ar visserligen 115got. som galler om de flesta nyare skönlitertira arbeten, men om hr Geijerstams senaste bok galler det shkildi. Det vida öfvewiigande antalet af den nnga svenska novellistikens alster rynimer tvenne element: gisslande af sainfiindslyten och framsttillning af nienniskolit Ju mera dessa samniansmalt och ju mera det fikra uppgitt i det senare, dess större iir arbetet som konswerk. Och i samma man som dessa element sBrskilja sig ut i f r h Iivarandra, dess mindre egcr verket af konstnirlig helgjutenhet.
38 — 41 ' Tatjana; skiss för Idun af Elsa Lindberg 38 — 41: A quarante ans; af Hilma Angered Strandberg 41, 42 Missuppfattningar; skiss af Erny 42 Mitt hem o c h jag; af Viveka Lang 42 En » sierska »; af Ilse Franke 43 Smått folk; en pennteckning för Idun af E. L 43, 44 För femtio år sedan; af Ina Stoekenslrand 43, 44 Ett praktexemplar; skiss för Idun af Amalia Fahlstedt 44 Tacksam jordmån; af Elisabeth Kuylenslierna 45 Suomessa. Några vildblommor samlade af Esste.se 46 — 50 Under E b b a Brahes brudkrona 46 Tant Amelies historia; för Idun af Homo Sum. 47 — 50, 52 En Luciasaga; af Amalia Fahlstedt 50 När de kungliga färdas å järnväg; ett k propos till vårt konungapars norska julresa, af Or, 50 1 - 18; S:r N:r Under väntan; af Fredrik Ljung .. - 50 A d a m o c h E v a; en julberättelse af SopMe Linge (ill. af Gerda Tirén) 51 En vårdröm; af Amanda Kerfstedt (ill. af V. Andrén) - 51 Elins julrosor; af L. S. (ill. af Jenny Nyström,) 51 Dödt kapital; skiss af Vilma Lindhé (ill. af V. Andrén) 51 Mor Jul; af Lennart Hennings (ill. af D. Ljungdahl) .51 » Vallfärden till Kevlaar »; ber. af Amalia F \ ildstedt (ill. af D. Ljungdahl) 51 Eörsta april; ber. af Per Hallström (ill. af Gerda Tirén) 51 Häradshöfdingens porträtt; skiss af Anna Wahlenberg (ill. af A. Sjögren).
1835 den 7 Mars föredragen; Och då Rikets Ständer hvarken beviljat den af Kongl. Maj:t äskade årliga tillökning af 90,000 R:dr för KrigsKollegii Departemenler, eller den summa af 189,000 R:dr för en gång för Utrednings-Afdelningen, hvaruti, bland annat, tillgång lill anskaffning af 15,ooo munderingar med utredning för Beväringsmanskapet blifvit beräknad, så och ehuru det vore betänkligt att för Beväringens behöriga förseende med beklädnad och utredning tillita reserv-förrådet, hvilket, vid ett påkommande krig, det vore vigligt att i komplett och orubbadt skick äga alt tillgå, har Kongl. Maj:t, såsom den enda utväg, att under närvarande förhållanden i denna del möjligen kunna uppfylla behofvet, och på grund af denna Rikets Ständers skrifvelse, i Nåder förordnat, att tills vidare och intilldess andra utvägar kunde varda beredda, reqvisita och persedlar lill Beväringsmanskapets årliga förseende med beklädnad och utredning skola, efter behof, ifrån nämnde reserv-förråd uttagas och genom Krigs-Kollegii försorg utdelas; samt att serskild redovisning deröfver bör uppgöras, för att lill näst sammanträdande Revisorers och Rikets Ständers kännedom meddelas; i följd hvaraf så väl i i835 års Stat för Utrednings-Afdelningen, som de derpå följande årens, intilldess annorlunda föreskrifves, borde för Beväringsmanskapets beklädnad och utredning endast upplagas arbetslöner, slilningspenningar för begagnandet af egna skjortor, strumpor och skor, samt kostnaderne för munderingars iståndsättande, äfvensom för reparation och komplettering af utredningspersedlarne efter slutade vapenöfningar. 43:o af den 3 Januari 1835 i fråga om lin dring uti den hemmansägare i Jemtland åliggande roteringsoch rustningsskyldighet. 1887 den 24 November föredragen; och då Rikets Ständer icke bifallit Kongl. Majrts
Jag drager häraf den slutsats, att Den i5 Januari i. 9l nuvarande Sländer hvarken vilja eller böja ändra hvad föregående Ständer härutinnan förordnat. För att icke lemna den andra origtiga uppgiften, att byggnaden och vattenverken vid Ädelforss ära af betydenhet, obesvarad, utbeder jag mig att få andraga, att byggnaden består allenast af ett gråstenslag under högt spåntak, innehållande på nedra bottnen 4 stycken kamrar, kök och skafferi med låga fönster, och på öfra säl och 5 kamrar, roed högre fönster; att vattenverken äro: 1:0 en qvarn, som , då den af ägaren underhålles, gifver 3o tunnor, hvaraf en tredjedel allenast är råg och resten hafre och qvarnmäld; 2:0 En knipsmedja nu bortarrenderad för 100 R:dr, och 3:o en husbehofssåg, som skattar bräder till 5o ä 60 R:drs värde. CanzlieRådet af Wetterstedt och jag hafva icke dolt det ringaste. Af oss har till Kongl. Maj:t i underdånighet blifvit inlemnad Geometrisk Charta med beskrifning på lägenheten Ädelforss, och dervarande verk, som bör finnas bland remitterade handlingar; och vi önska, att Högh StatsUtskottet täckes infordra uppgift på beloppet af de arrenden, som utgöras af de begärda Hemmanen, då deraf nogsamt skall inhämtas, att nämnde Hemman ej äro af särdeles värde. Efter de anteckningar, som finnas i Kongl. KammarCollegium, hafva de ej eller kostat Staten mera än omkring Sjutusende Femhundrade R:dr, Jag har glömt i min 92 Den i 5 J a n u a r i i. motion att förmäla, det arrendena på hela Ädelforssgodset tilländalöpa den i4 nästkommande Mars, så att Höstutsäden äro för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning verkställde; och jag får härom nu erinra, för att visa nödvändigheten af frågans skyndsamma behandling, hälst af dröjsmål uppstår ofelbart den händelsen, att flere Hemman komma att till våren ligga obrukade och sakna åboer.
Herr krim?lköl:1, kuni, erindrade otk det nu söeedraana Betänkande ej förr ä:i förledne fardag kl 8 pä aftonen blifwlk uppläst, och således ej längre ä» önner natten hwilat pä bordet. Den fräga det ini-edäller wvre bäde wigug och inweklad, och fordrade lid att räll lära känna och pröfwa. Han anhö'st derföre att den ännu finge hwila till o,görande. Almänna Lagen stadgade akt Domare ägde tre bagare betänketid. Sä lang lid trodde Herr ?rm Mäki ätmindstone borde lemnäs Rid* derffapet och Adeln wid en stäass afgörande, hwar* wid dröjvmälet ej kunde medföra nägon stada Herr 8iIverlioIpe, Oulliik /^bi-LlrLm: Den frägan. rörande Huswisitativner, som nu är under ventilation jyneS mig » sig fielf sä klar, och t Uifkomts Belänkande sä wäl utarbetad, att nägon läng betänketid till deH afgörande ef kan wara af nöden. Att deraf tngä i en widiöltig pröfning och bewisa nyttan as hivad Ukstoittt tillstyrkt, wore lika lätt stm vfwerfiöbigt, dä tåg ef kan annat än wara önvertpgod, akt Ridderstapst och Adeln häde as sann upplösning och wcrkeljg böjelse w:ll befordra allt hmod som är liberalt. Men om vcksä kis nägon Ledamot oförmodadt dea sanna grund* tastén ej ffulle gvdkämas, anhälier jag att fä anföra ett stäl, hwarrqenom Höglost. Ridderstapet sch Adelös bestin r detta afseende lä godt som i föchgtld är bestämdt. Regerings, Formens r6 §. djus Den n Iattnarii. 671 biuder ost, akt till olla delar bifalla Utskottets Forsing: den lyder som föijer:
Hvar som i saltsjön inom Svensk skärgård, eller vid Svensk kust, eller i rikets segelbara insjöar, floder eller kanaler, bergar af egare öfvergifvet skeppsvrak 45 eller till fartyg hörande redskap eller gods, ehvad sådant från botten upptages eller på vattnet flytande eller å strand drifvet anträffas, vare skyldig att fyndet anmäla hos närmaste kronoeller tullbetjent, som derom ofördröjligen meddelar distriktets tullkammare underrättelse. Underlåter han sudan anmälan, eller något af hvad bernadt är undandöljer eller förskingrar, håfve förverkat bergarelön och straffes efter allmän lag. Har fartyg under resa något bergal; aflemne befälhafvaren det till tullstation i den Svenska ort, dit han först anländer. Anlöpes ej Svensk hamn, gifve han i den utländska ort, som han först anlöper, hos Svensk konsul, eller, der sådan ej finnes, hos annan behörig myndighet, bergningen tillkänna och läte det bergade på offentlig auktion försälja; kungöre ock rederiet om förloppet och redovise för detsamma försäljningssumman. Sedan vare på rederiets omsorg och ansvar att de insända medlen aflemna till Konungens Befallningshafvande i orten, hvilken derefter förfar, enligt hvad i § 185 stadgas. Underlåter befälhafvare eller redare alt, på sätt nu föreskrifvet är, tillkännagifva hvad bergadl blifvit, eller aflemna derför influtna medel, eller förskingrar eller undandöljer han något deraf, ansvare såsom förut sägs. § 183. Om angifvet fynd Sligge tullkammaren att göra anmälan hos Konungens Befallningshafvande i länet, som om bergningen låter kungörelse tre gånger införas i rikets officiela tidning. Kommer egare inom år och dag, sedan sist kungjordt var och visar sin rätt; lage han sitt åter, emot det att han till den, som bergat, utbetalar kostnaden för godsets bergande, kungörande och vård, samt den bergarelön, som domstol kan pröfva skäligt att bestämma.
Europas rikedom beslår icke sä mycket uti ädla metaller, som icke mer i fonder ad skuld; det är den som frambringat de jätteverk, hvarom vi knappast göra oss någon föreställning, och det är den, som gör att utländningen ej betalar mer än hälften så hög ränta, som den vi erlägga för våra förlags-kapilaler, hvarför han nästan alltid kan undersälja oss pä verldsmarknaden, hvilket åter i sin mån bidrager dertill, att det lanta silfret endast på kort tid besöker Bankens hvalf. En värd talare har i ett föreg:de plenum med rätta gisslat Svenska nationen för sin slösaktighet. An. Professor Geijer, genialisk i sin upfattning af allt fosterländskt, både det goda och det onda, härledde detta fel från Svenskens inre öfvertygelse om kraft och förmåga att kunna återförvärfva. Felet har fordom haft sin upkomst och sin näring under vikinga-färderne och fälttågen, och i en sednare underhållits af vana, fåfänga och en felaktig kredit-lagstiftning. Diskonterna hafva sednast varit, det slagtfält, hvarpå man manövrerat och hvarest hjelptrupperne, — borgesmännen, — icke blifvit de minst lidande. Det tillhörer lagstiftningen att gifva den nationella kraften en annan riktning, och jag tror, att första steget dertill vore att utdömma borgessyslemet, såsom, demoraliserande lill sin natur, snart sagdt ifrån ynglingaåren afvänja sinnet ifrån den sorts sjelfständighet, som bäst uttryckes med: ”hjelp dig sjelf, — och Gud skall hjelpa dig”; hvilket i alla tider och synnerligen i våra dagar bör läggas till grund för både den politiska och den enskilda moralen. Om remiss beviljas anhåller jag alt dessa mina yttranden fä åtfölja. Uppå härefter framställd propos. remitterades till BankoUtsk. Hr Nordenfeldts ifrågavar. d. 1(5 dennes afgifna och på bordet lagda anförande, jemte dc derom nu afgifne yttranden, hvarjemte Hr Nordenfeldts merberörde anförande kommunicerades de öfrige RiksStånden. Gr. Taube, Guslaf Erik:
Nöjen af nyss antydda art äro ju i o c h för sig alls icke skadliga, de blifva det först, när de användas som surrogat för den trefnad man icke förstått att bibehålla inom hemmet. — Sista n u m r e t i Må hända är det porträtt jag målat af ett nygift par väl mörkt i skuggningen, men, om äfven så är, pekar det dock hän på ett förhållande, som visst icke kan sägas vara ovanligt eller enastående. Brist på ett enkelt men något så när ofta återkommande umgänge med goda vänner, som bjudas hem i familjen, är ofta nog roten och upphofvet till det utelif, som mer än något annat förstör familjelyckan. Hur ofta slutar det ej så, att mannen ensam går ut på kaféerna o c h kanske kommer sent hem, allt blott för att finna den omvexling, som hemmet ej kan erbjuda? Det fins nog fall också, då hustrun just i familjelyckans intresse söker draga mannen från det umgänge, han hade före äktenskapets ingående. Stundom kan detta vara alldeles befogadt. Stundom beror det på ett slags svartsjuka från hustruns sida, hon vill rå o m sin man helt o c h odeladt, hon ser ett intrång o c h en fara i att mannen bibehåller en oförminskad vänskap till de gamla kamraterna, af hvilka hon fruktar ett täflande inflytande. Denna fruktan må vara befogad i somliga fall, men i regeln bör en hustru se sig väl för, innan hon af antydda motiv beröfvar sin man o m det så också vore en enda af hans gamla vänner. Är det troligt, att hon ensam skall kunna gifva h o n o m hela den tillförsel af nya tankar o c h idéer, som han varit van att mottaga under meningsbytet med förtroliga vänner? Det är ej med de glada samqvämen inom hemmet som med utenöjena, att de lemna leda och tomhet efter sig. Tvärt om, efter en treflig afton, när muntra och gerna hörda röster ha ljudit i rummen, stannar alltid likasom ett eko qvar i väggarna, och hela hemmet har blifvit mera innehållsrikt o c h omvexlande, sedan det blifvit uppfyldt af minnen från många olika glada småfester. Trefnaden i hemmet kan ej annat än vinna på glädjetillförsel utifrån.
Han pekade på den rysliga skepnad, som vilade framför altaret på den svartklädda katafalken, på honom som de mördat och vid hans ande, som nu med alla änglar, helgon och blodvittnen kring lammets tron förkunnade Guds ära och homoiusions sanning, besvor han dem att återvända till den enda saliggörande läran. Medan han talade så, mumlade de bundna kättarne till varandra: Mod, mod! Var stark i tron! Förlossningen nalkas! - Hustru, bäva icke, viskade en man till kvinnan vid sin sida. Se på honom! På honom vid hörnpelaren! Ingen rädsla i hans åsyn! Han skall bevittna vår seger. Vid en av hörnpelarne till tvärskeppet stod en man, vars ögon oavvänt varit fästa på de bundne. De hade i honom igenkänt den främmande predikant, som uppträtt i kalkstensbrottet Atanasios. När Petros talade, var det icke till honom de lyssnade. Från Atanasios' läppar strömmade ord, ohörbara för alla andra, men ej för dem. De lyssnade till honom. Och när Petros uppmanade dem att med hög röst förklara sin övergång till homoiusion, svarade de med hög röst ett samfällt nej. Detta nej efterträddes av ett dovt sorl från menigheten, ett sorl av häpnad över deras hårdnackenhet. Efter någon tystnad sade Petros med sorgsen och allvarlig stämma: - Herren skall icke tillåta, att hans lära smädas. Han håller stjärnorna i sin hand, himmelen och jorden äro honom underdåniga, naturens makter äro hans trälar, han råder över döden som över livet. Med under har han uppenbarat sig för våra fäder, och den kraft, som återtände livet hos änkans son i Nain, som uppväckte Lasarus och gjorde tecken genom apostlarnes händer, strömmar ovansklig med den Helige Ande genom hans kyrka. Kristtrogne, bestormen Gud med böner om ett under, att de förvillades själar må återföras från förtappelsens väg! Bedjen, att jag, hans ringe tjänare, må varda verktyget, som uppenbarar hans härlighet! Bedjen, såsom Elias, då han räckte sig trenne gånger över den döde pilten och ropade: Herre, låt hans själ återkomma i hans kropp!
Af Herr Hierta: »Emot IJöglofliga Stats-Utskottets utlåtande i frågan om Statens jernvägs-byggnader får jag anmäla min reservation i följande punkter: l:o Emot Utskottets pluralitets beslut att, med upphäfvande af Riksgäldsafdelningens förslag om låns beviljande till ett Bolag för byggande af en jern - Stats-Ulskottets Utlåtande JYi 86. (»7 bana mellan Örebro och Hallsberg, tillstyrka denna banas byggande på Statens bekostnad och för dess räkning. Utan att underkänna de skäl, sorn blifvit anförda för att visa denna banas blifvande betydliga inverkan på omgifvande bergslagers produklions-förmåga och välstånd, tillhör jag nemligen dem, som tro, att denna fördel kan vinnas lika väl genom banans byggande af enskilde, som dertill erhålla uppmuntran medelst lån till en så stor andel af byggnads-summan, att någon egentlig kapital-utgift icke för dem behöfde komma i fråga. Å andra sidan anser jag det för närvarande, och så länge det ekonomiska resultatet af rörelsen på Statens jernvägs-byggnader ännu är så problematiskt, vara af stor vigt, att Staten icke sträcker sin omedelbara befattning med dessa företag längre än till de båda stambanor, hvilkas färdigbyggande å en linea mellan Stockholm och Göteborg med vidare fortsättning från en punkt på denna bana åt Malmö, egentligen blott utgör ett fullföljande af föregående Ständers beslut. Den närmare tillämpningen af denna grundsats på del ifrågavarande förslaget, angående banan emellan Örebro och Hallsberg, är i öfrigt så fullständigt utvecklad i afdelningens förslag till betänkande, att jag ber att här få åberopa och upptaga detsamma såsom min särskilda mening, så lydande: Ehuru Utskottet fullt uppskattar den obestridliga vigten af ifrågavarande jernvägsanläggning för såväl trafiken å vestra stambanan, som för landels inre kommunikationer, kan Utskottet likväl icke undgå att anmärka, att den föreslagna utgre ningsbanan, endast sträckande sig genom det inre af en bland rikets provinser, och icke utgörande någon del af den påräknade kommunikationen emellan Slockholm och Göteborg, ingalunda kan tillerkännas den betydelse för landet i sin helhet, som tillagts de jernvägslinier, hvilkas utförande