Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I betraktande af allt detta har E. K. M:t alltså föreslagit Rikets Ständer att, jemte det tillskotts-räntelagarne i Blekinge fortfarande hibehöllos vid den, genom Kongl. Brefvet den 14 Juli 1835 dem tillerkända rättighet att tillskotts-ränlorna med förvandling efter årlig markegång utbekomma, öfverskotts-räntegifvarne i nämnde län måtte förunnas alt från och med det år, med hvilket nästa stats-reglering vidtager, åter utgöra öfverskotts-räntorna ulan förvandling efter samma grund, som intill år 1844 var gällande, nemligen med 16 sk. B:ko eller 50 öre R:ml årligen för hvarje daler, hvaraf öfverskotts-räntan består, samt att, till betäckande dels af skillnaden emellan det belopp, ifrågavarande räntor, sammanräknade, efter berörde grund komma att utgöra, och den summa, hvartill desamma, förvandlade efter markegång, skulle uppgå, hvilken skillnad efter 3 R:dr B:ko eller 4 R:dr 50 öre R:mt för hvarje daler af den summa, 3,494 daler 4 öre silfvermvnt, hvartill merberörda räntor, enligt ett öfver dem utur 1756 års indelnings verk för Blekinge gjordt sammandrag, belöpa, uppginge lill 15,723 R:dr 56 öre R:ml, dels ock af den brist, hvilken, i följd deraf att tillskotts-ränlorna, som sammanräknade uppginge till 3,743 daler 20 öre silfvermvnt, enligt hvad ett öfver dem upprättadt sammandrag utvisade, sålunda med 248 daler 16 öre öfverslego öfverskolts-räntornas summa, kunde yppas i tillgångarne för tillskotts-räntornas utgörande, måtte på Riks-slatens femte
i stället för inteckning, influtit. 2lo. tilde punkten återremitterades, på grund af deremot gjorda anmärkningar. 3:o. 27:de punkten afslogs; hvaremot Ridderskapet och Adeln beslöt: ”att 1,000,000 R:dr Banko må å Rikets Ständers Bank anslås till kreditiv åt de i Riket inrättade och med behörigen sanktionerade reglementen försedda Hypotheks-föreningar, under följande vilkor! l:o att 200,000 Rldr må vara det måximi-belopp, som skall kunna någon förening såsom kreditiv beviljas; 2:o att före lyftningen af beviljadt kreditiv, Hypotheks-förening skall ställa Banken fullgod, af Banko-fullmäktige godkänd, säkerhet för hela krediti vet; 3:o att utassignering och insättning å kreditiv icke må ske till lägre belopp än 1,000 Rldr Banko, och derutöfver endast å jemna 1000-tal; Ilo alt till assignering begagnas handskrifna assignationer; 5:o att för alla de å kreditiv dragna summor Banken beräknar 4 procent ränta; 6lo att Banko-fullmäktige må ega att kreditiven till större eller mindre del uppsäga, derest Bankens säkerhet skulle sådant fordra; börande i dylikt fall det till inbetalning uppsagda beloppet vara Banken godtgjordt sednast inom 6 månader derefter; samt 7lo att för Hypotheks-förening, som utlemnar andra lån på namn än tillfälliga förskott till delegare i föreningen, som inlemnat handlingar för erhållande af lån mot inteckning, kreditivet genast varder uppsagdt. 4:o. Punkterna 32, 33 och 34 afslogos, hvarjemte beslöts att 180 § i nu gällande Banko-reglementet skulle i det blifvande Banko-reglementet införas. 5:o. 39lde punkten bifölls, med den förändring, att det i nu gällande Banko-reglementes 184 § upptagna belopp af högst 3,000 Ska råkoppar nedsattes till högst 1,000 SkU. råkoppar. 6:o. 45: te punkten bifölls, med den förändring i lista momentet att, jemte det punkten littera g afslogs, såsom ytterligare vilkor tillädes, dels ”att
Svenskt Banco, allt räknadt till den 1 November nästlidet år; och bade Revisorerne, enär fordringarne på Löseskillingen för Pommern samt andelen i Krigs-Contributionerne längesedan voro till betalning förfallne och åtskillige förskotter, bestående uti 700 R:dr Svenskt Banco, 2948 R:dr 14 sk., Preusiskt Courant, 4>028 R:dr 10 sk. Ilamburger-Banco, 2,798 Fredr. d’or, 552 Holländske Ducater, 7,200 Francs och 5oo P, Sterling en längre tid utan förändring varit uti Räkenskaperue balancerade hemställt, om icke hos Kongl. Maj:t borde göras underdånig anhållan, det kunde sådane lämplige åtgärder vidtagas, att Statsverket snart koinme i åtnjutande af berörde fordringar och förskotten blefve redoviste, samt, efter behörig pröfning, antingen återbetaldte, eller afskrifne. a^G Stats-Vtskottets Betänkanden. Utöfver desse af Revisorerne uppgifne Förskotts-Summor hafva jemväl åtskillige personer af seqvestrerade Varufonden upphurit io,653 R:dr ag sk. 6 rst. Banco ; och, sorn dessa, jemte de öfriga Förskotts-Posterne, så väl som de balancerade fordringarne, desto hälldre höra såsom Revisorerne föreslagit, lill snar afskrifning eller inbetalning befordras, som, enär hvad angår förskotten, svårigheten att dem utreda ökas ju längre med utredningen uppskjutes, och fordringarne åter längesedan bordt vara liqviderade, så lära Riksens Högloft, Ständer i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes vidtaga de lämpliga åtgärder, hvarigenom ett snart och fördelag tigt slut härutinnan må kunna vinnas.
Direktörs-befattningen, är till synförmågan mycket försvagad och troligen kommer alt alldeles förlora denna förmåga, om ännu ett återfall timar. Uti,häröfver afgifvet yttrande har Fångvårdsstyrelsen anfört, att, då, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 24 Maj 1841, samtlige Embetsoch Tjenstemän vid Fångvården, då de i och för tjensten blifvit genom af (ängarne begånget våld skadade till lemmar eller helsa samt derjemte oförmögne till vidare tjenstgöring, äro berättigade att, utan afseende på ålder eller tjenstetid, såsom pension behålla hela ordinarie löneinkomsten, Styrelsen, på de grunder, som föranledt berörde stadgande, ansåge sig böra, jemte anmälan att Gyllenhammar, såsom t f. Kommendant åtnjuter ett årligt arfvode af 200 R:dr B:ko, i underdånighet hemställa, att Majoren Gyllenhammar, som under den lid af omkring åtta år, han förestått Bikels största fängelse för lilslidsfångar, hvilket under de två eller tre första åren af nämnde tid varit under byggnad, i anseende hvartill många och stora svårigheter för ordningens upprätthållande uppkommit, ådagalagt särdeles nit och skicklighet, och hvilken, enligt hvad ingifvet läkarebetyg föranleder, under tjenstgöringen sannolikt ådragit sig, utom den ofvan omförmälda skadan, jemäl en ögonsjukdom, som hotar att betaga honom synförmågan, målto beredas rättighet att, när Gyllenhammar, efter intyg af läkare, belinnes oförmögen att vidare tjenstgöra, å Allmänna lndragnings-staten uppbära årlig pension, motsvarande den aflöning han såsom Fängelse-Direktör åtnjuter, eller 800 R:dr Banko.
Under Konung Carl XI:s minderårighet hade kyrkoväsendets angelägenheter emellertid blifvit ställda under Kansli-kollegium och i de då nyligen till Sverige eröfrade länderna inrättats Ofver-konsistorier. Fråga om en Ecklesiastik-Öfver-styrelses införande hade sedermera blott af enskjlde blifvit väckt, intilldess emot slutet af Konung Gustaf lil:s regering Ecklesiastik-Beredningen, äfvensom Allmänna Beredningen, erhöllo emellan sig fördelade de ecklesiastika målen, men hvilka institutioner sedermera upphört, så att för kyrko-ärenden numera icke funnes någon gemensam eller oafbruten central-styrelse i andra instansen. Erke-biskopen hade, utom åliggandet att, enligt 24 kap. 14 §. Kyrko-ordningen, i vissa fall varna Biskoparne, icke någon väsendtlig myndighet öfver Biskopar och Konsistorier i andra stift, hvilka 470 Expeditions-Utskollets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 469. Styrelser, hvar inom sin krets och under Chefens för Ecklesiaslik-departementet omedelbara samt endast med högsta åklagare-makten delade uppsigt, vakade öfver lärans renhet och riktiga meddelande, öfver folkskolorna, kyrkotukten och förvaltningen af kyrkans medel. Ingen Departements-chef hade dock befattat sig med visitationer i Konsistorierne; och då vissa kringresande Inspektörer ej funnos för kyrkans såsom för åtskilliga andra allmänna angelägenheter, samt formliga berättelser om hvad som föreföll i vården om kyrkan och hennes medel, om folkskolorna och deras eftersyn, ej heller afgåfvos, vore det följaktligen tillfälligt om den Ecklesiastike Departements-chefen egde nödig kännedom om hvad i stiftens angelägenheter sig lilldroge, hvilka ecklesiastika tillgångar der funnos och huru de användes. Endast från de eröfrade landskapen Skåne, Halland, Blekinge och Bohus län insändes kyrko-räkenskaperne till Kammar-rätten, men omedelbart från Kontrakts-prostarne till Landshöldingarne och gingo således Konsistorierne förbi.
Herr Lefrén: Om Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes meddela samma förklaring, som Friherre Cederström gjort, nemligen att jag har min rätt öppen, så är jag fullkomligt nöjd, Herr Rosenbladi Hvad Contra-propositionen beträffar, öfverensslämmer min ön» Den 19 O c t ober f. m. 55 stan i afseende å densamma helt och hållet med Herr Skogmans förslag. Herr Cederschjöld: En Talare har framslält saken såsom varande af mycken vigt, och att afseende vid dess afgörande ej borde göras på någon tidsutdrägt. Saken är ock verkligen så vigtig, att de4ass, hvarom här är fråga, bestämma, huruvida samtlige Inteckningshafvarne i Riket skola få eli half million mera, eller mindre. Herr von Hartmansdorff: Då man städse återkommer till obilligheten af Herr Skogmans förslag, anhåller jag, att få framställa en bild af förhållandet, på det "den siste talaren derigenom måtte finna, att saken icke är obillig. Om man föreställer sig, att nuvarande silfvermynt, hvars olika afdelningar äro utmyntade efter 4 serskilda myntfötter, sammansmältes till en klump, hvari alla 4 myntfötterne, hvar efter sin andel, ingingo, så uppkomme ett medeltal af myntfötter, hvilket innehöll mindre finsilfver, än de bästa styckena, eller Riksdalrarne, och mera finsilfver än de sämsta, eller 2-skillings-styckena. Huruvida denna klump mera närmade sig till de bästa, eller de sämsta styckenas finhet, är svårt att veta, emedan ingen känner, huru mycket af hvarje utmyntadt slag är uppsmält, och förgånget, eller ännu befinteligt här och i andra länder. Men låtom oss 56 Den 19 Qctaber f, m. antaga, att medeltalet läge närmare de bästa, än de sämsta, styckena; så vore det ju billigast, att derefter rätta utmyntningen? Sådant är äfven Herr Skogmans förslag; utmyntningen skulle efter detsamma blifva mycket bättre, än de sämsta styckena, och föga ringare, än de bästa gamla, hvarföre jag tillstyrker bifall derå.
Jag skall icke särdeles mycket förlänga denna redan utförliga discussion om valet emellan de föreslagna skrifvelserna, emedan jag icke har förhoppning om något resultat deraf. Enl. min öfvertygelse hade det varit öfverensstämmande med Utslcs befogenhet att afgifva förslag till vinnande af det sökta ändamålet, att erhålla en rättvisare grund för bevi 11n:s utgörande, och då i Utsk. finnas så många utmäikta ledamöter, synes det mig icke hafva bordt medföra särdeles svårighet att, om man velat, utfinna grunden för jordegendomarnes värdering. Andra ledamöter hafva dock varit af annan tanke. En har framställt den åsigten, att R. St:r och deras Utsk. icke voro så sammansatta, alt de i frågan kunna taga initiativet till förbättring af lagar. Det är nogsamt bekant, att jag icke är någon särdeles beundrare af sammansättningen utaf vår representation. Jag tror likväl att det kan finnas olika meningar om den thes den värde talaren sålunda framställt och som nu blifvit af mig åberopad, så att, om man UO Den 1 April f. m. granskar de lagar och förslag dertill, som sedan år 1809 utgått från de båda statsmakterna, II. St:r, enl. min åsigt, med heder kunna tillerkännas initiativet till nästan alla dem bland dessa lagar, som innefattat något framskridande. Jag måste äfven bekänna, att då den ledamot, som yttrat en från min skiljaktig tanke, sagt att häri anser Beviiln:»Förordn:n behöfva till sina giunder omarbetas, och att Regeringen är den myndighet, som bäst är i tillfälle att taga initiativet i denna fråga, det synes mig hafva stått i ett icke olämpligt sammanhang med delta påstående, om denne ledamot, såsom Chef för FinansDepartitet, i början af denna Riksdag framkommit mod ett förslag i ämnet. När nu så icke skett, utan vi, för vinnande af det stora målet, måste förena oss om en skrifvelse till K. M. med begäran, att K. M. måtte intill nästa Biksdag låta förbereda saken, och i valet mellan de föreslagna skrifvelserna, Frih. Sköldebrands, såsom affattad i allmänna termer, bör tillerkännas företrädet, så önskar jag blott att K.
Östgötha Hypotheks-förenings å 4 % å 971,300 R:dr, inköpta för 891,839, — D:o d:o å 4 stälda i utländskt mynt, 495,000 mark Hamb. Banko, inköpta för 620,400, — S:gr 8,307,310, 33. Sedan, af förestående obligationer, Skånska Hypotlieks-Föreningens å 4| % ränta, till belopp af 405,000 R:dr, blifvit utbytta mot samma Förenings obligationer, bärande 5 % procents ränta, och i afräkning å nedannämnde obligationer, till följd af utlottning, influtit: å Smålands och Hallands Hypotheks-Förenings ä 4 procent, stälda i utländskt mynt, 3,000 mark Hamb. Banko, efter ett bokföringsvärde af 3,730, — „ Östgötha Hypotheks-förenings k 4 proc., 11,300 R:dr, efter ett bokföringsvärde af 10,355, — „ d:o d:o å 4 proc., stälda i utländskt mynt, 5.000 mark, efter ett bokföringsvärde af 6,266, 67. så utgjorde tillgången i obligationer, den 8 nästlidne September: af Riksgälds-kontorets 3,300,000, - Tran sport 3,300,000, — 70 Transport 3,300,000, — af Arméens ackords-amorterings-fonds k 4 proc 2,016,600, — „ Skånska Hypotheks-föreningens a 44 proc 227,500, — „ d:o d:o k 5 proc 405,000, — „ d:o d:o k 4 proc., stälda i utländskt mynt, 10,900 mark Hamb. Banko, inköpta för 14,533, 33. Mälare-provinsernas Hypotheks-förenings a 4 proc.
»Moderligheten» var alltid hennes erotiska käpphäst, och hon rättfärdigar sig också i denna obehagliga roman, som en mor, som vill visa, att hennes förlorade son från början på fädernet haft dåliga tendenser och af sig själf kommit på afvägar, trots användandet af den yppersta erotiska pedagogik. Man kan ej undra på, att en sådan skrift blef motsagd, och att Paul de Musset, Alfreds bror och förtrogne, hans lefnadssagas Horatio, uppbjöd allt hvad en anförvants och väns indignation förmådde för att vältra anklagelserna tillbaka på George Sand. Så blef också hans genmäle Lui et Elle ett hatets verk. Alla de hela eller halfva bekännelser, den döda brodern i sina svaghetsstunder gjort om sina misstankar och sitt agg till den kvinna, hvilken förödt hans lif – bekännelser, i hvilka omanliga män, förödmjukade af sin egen träldom under en kvinna ej sällan hämna sig med omedvetet förräderi – äro här använda och smidda till förgiftade pilar mot George Sand. Men denna skriftväxling blef olycksdiger. Förgäfves protesterade George Sand i det ståtliga företalet till sin nya roman Jean de la Roche. Hon hade själf dragit saken för offentligheten, och måste nu finna sig i, att publikens skadeglada nyfikenhet trängde in i hennes sängkammare och diskuterade hennes alkovs hemligheter. Alla känslans parasiter i den stora hopen strömmade till och vandrade ikring den döda kärlekshistorien som katten kring het gröt, och de nittio tusen utläggarna fingo brådt att här använda sitt skarpsinne och sitt förtal. Inom kort var George Sands och Mussets förbindelse öfvervuxen af romantiserade budoarhistorier och karrikerande vrångbilder. Blott med möda kunde biograferna ur denna litteratur, där de verkliga och apokryfiska dokumenten voro blandade om hvarandra, leta sig till en sannolik framställning af deras kärleksöde. Det är så Brandes gjort i sin vackra skildring, hos oss den svenska Mussetkännaren, Sven Söderman, med mild och samvetsgrann fördelning af ljus och skugga samt framför allt Arvède Barine i sin biografi öfver Musset. Fastslagna blefvo genom dessa verk blott följande enkla fakta.
PresteSt. har, i afseende på 26:te §:n, som handlar om bränvinshandel på Söndagarne, fattat följande beslut: ”Under söneller helgedag må ej bränvin, som är föryitradt genom partieller minuthandel, lill köpare utmätas eller ullemnas. På landet vare då all utskänkning förbuden.” D. v. s. att PresteSt. för sin del ansett, alt all handel med bränvin skall under Söndagarne på landet vara förbuden. Rör:de 3:dje momdet har PresteSt. fattat följande beslut: ”1 stad åligge det vederbönde myndighet, att, efter innevånarnes hörande, bestämma-om utskänkning får ske, och i detta fall hvilka limmar om dagen den må vara tillåten. Dock må denna tillåtelse ej utsträckas öfver tiden efter kl. 4 e. m.” PresteSt. har således velat åt myndigheten i staden öfverlåta om utskänkning skall tillåtas, samt under hvilka timmar det får ske, dock så att ingen utskänkning skall tnedgifvas efter kl. 4 e. ra. Det torde tillåtas mig 268 Den 3 November f. m. alt redogöra för R. o. Adis och de Öfriga Ståndens beslut i ifrågavaride hänseende. R. o. Ad. har beslutat, att på landet skulle utskänkning af bränvin icke vara tillåten annorstädes än på gästgifverier. BorgareSt. har afslagit 2:dra moni., och BondeSt. har vidblifva hvad förra författnm stadgade, enl. hvilken det under vissa vilkor är tillåtet, att äfven på Söndagen försälja bränvin. Då enl. min tanka den föreskrift, sora PresteSt. önskar få införd, är för sträng för att kunna bli efterlefd, samt dessutom helt och hållet stridande emot hvad de 3:ne öfriga Stånden i denna fråga beslutat, kan jag icke annat än yrka afslag på inbjudningen. Frih. Cederström, Rud.: I likhet med Frih. Raab önskar äfven jag, alt R. o. Ad. icke måtte antaga PresteSlrs nu föredragna inbjudning.
Hr Rosenbald tror sig veta, att Regertn är nu lika mycket mot privat-banker, som den förr varit för. Derföre skulle icke en lag få uppslå, under hvilken bankrörelse, liksom annan fri rörelse under lag, finge följa det naturliga behofvet deraf! Jag har alldeles samma tro eller förmodan om det sannolika, som Hr Rosenblad; men just derföre anser jag att nationen för sin del bör uttrycka en öfvertygelse i enlighet med det verkliga behofvet, så väl af banker i vissa orter, der de ännu saknas, och der just klagan förspörjes öfver privatbank-sedlarna, som ock öfver R. Sits rätt och skyldighet att derom stifta lag i för - Den ai Augusti f. m. efling med K. M., åt hvars pura välbehag, för hvarje särskildt fall, ärenden af sådan vigt för samhället icke böra öfverlemnas. Det är kändt, att en ansökning från Rikets andra stad, nemi. Götheborg, att få inrätta privat-bank, blifvit af Regerm afslagen. Jag vill icke påstå, alt förslaget var sådant att detsamma i dess framställda skick bort bifallas; men det hade kunnat rättas, om icke skälet, hvarpå afslaget grundade sig, blef: ’’att Götheborg redan ägde ett R. ”St:s lånecontor.” Detta skäl anser jag vara af sådan beskaffenhet, att det icke skulle förundra mig om andra större städer, antingen de äga lånecontor eller ej, svårligen skulle våga försöket att begära privilegium, helst när de icke äga någon lag, som föreskrifver huru de skola ställa sina bolagsreglor. Må man besinna, att det aldrig äro de rikaste i en stad eller ort, som ifrågasätta bildandet af banker. De äro sjelfva bankörer, så länge inga associationer finnas. Det är just de rika å hvarje ort, sorn till en början arbeta emot och aldrig deltaga i bank-stiftelsen, förrän de icke kunna hindra den; och för dem, som tillhöra classen näst derunder i förmögenhet, dem som vilja sträfva till oberoende af de förra, är det ofta ett äfventyr att hafva vågal ett sådant försök, hvilket, om det misslyckats, haft till påföljd att de derigenom stött sig med sina förläggare.
Med afseende ä den högst lidiga sjöfarten utanför Halländska kusten, deruti en mängd serskilda nationers fartyg deltaga, anse Rikets Ständer, den hamn-anläggning å denna kust, hvarom fråga blifvit väckt och genom hvilken anläggning en säker hllflykt i beholvels stund skulle komma alt beredas åt de i närheten al nämnde hafskust befintliga sjöfarande, vara ett i den allmänna seglationens och handelns interesse vigtigt och gagnande förelag; och då detta företag dessutom ofelbart, kommer att ega ett fördelaktigt inflytande på afsättningen samt rörelsen och industrien ej blott i den stad, invid hvilken hamnbyggnaden skall verkställas, utan äfven inom den staden omgifvande landsbygden samt andra på icke obetydligt afstånd derifrån belägna orter, synes staten icke böra undandraga sig att för samma företags åstadkommande lemna det dertill oundgängligen erforderliga bidrag af allmänna medel. Rikets Ständer, som alltså funnit sig ega anledning bifalla den gjorda framställningen om ett stats-bidrag af samma, till Riksmynt förvandlade, belopp i rundt tal, som föreslagits, föreställa sig dock, att Falkenberg, genom den ansenliga tillökning i dess rörelse ocfi inkomster, hvilken, lill följd af hamn-anläggningen derstädes, framdelesböruppkomma,skall blifva i tillfällealt återbetala största delen af det föreslagna stats-bidraget; hvadan Rikets Ständer för meranämnda företags utförande beviljat staden Falkenberg ett stats-bidrag af Sextiosju Tusen Riksdaler Riksmynt, nemligen 47,000 R:dr såsom län och 20.000 R:dr i egenskap af anslag utan återbetalningsskyldighet, under vilkor, att hamnanläggningen vid nämnde stad icke allenast verkslälles, utan äfven framgent vederbörligen underhålles genom stadens försorg, samt att hamnen och inloppet dertill erhålla det djup, alt densamma kan af allmänna sjöfarten begagnas. För öfrigt komma i afseende på detta statsbidrag att tillämpas samma förbehåll och åligganden samt belalningsvilkor. som för andra till dylika förelag under innevarande riksdag anvisade medel varda af Rikets Ständer föreskrifna. 4:o
Revisorerne få tillkännagifva, att under revisionsåren ytterligare afbetalningar ägt rum å det för kaj-byggnaden vid Drottningholms! slott upptagna lån, med 1,000 Rdr årligen, så att lånets återstod vid 1847 års slut utgjorde 3,400 Rdr; hvarförutan Revisorerne ansett sig böra anmäla, att i samma års hufvudbok såsom skuld utbalanseras endast 901: 4. 4. ehuru den verkliga skulden uppgått till långt större belopp. Till den balanserade •summan hade nemligen bordt läggas, ej mindre ofvanberörde oliqviderade lånemedel • 3,400: - än ock af Kongl. Majit, år 1847, i och för nådigst anbefalld möblering uti och reparationer å Drottningholms slott, emot ersättning, förskjutna medel till ett sammanlagdt belopp af 30,039: 11. 7. hvadan skulden vid berörde års slut rätteligen utgjorde 34,340: 15. 11. Haga Mangi. lii st slott. Dess räkenskaper, granskade i Kongl. Kammar-rätten för år 1846 ulan och för är 1847 med anmärkning, hafva ej föranledt till någon erinran från Revisorernes sida. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: år 1840. år 1847. Hebel. Balans frun föregående året: Balans till påföljande året: Credit. Balans från föregående året Skuld 1,506: 39. 6. Utgifter: Aflöning . Byggnaders underhåll Till Haga trädgård Haga lustpark. Af dess räkenskaper,- som i Kongl. Kammar-rätten blifvit granskade för båda åren utan anmärkning, inhemtas följande: Ilcbef. e ar 1846. år 1847. Balans från föregående året: Uppbörd: Utgifter: Balans till påföljande året: — Någon erinran härvid har icke förekommit. f»i*i gisholm* Mostell. lustslott. Dess räkenskaper, som i Kongl. Kammar-rätten blifvit granskade för båda åren utan anmärkning, hafva icke heller till någon erinran af Revisorerne föranledt. inkomster och utgifter redovisas sålunda: år 1846. år 1847. Debet. Balans från föregående året: Uppbörd: