Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Härutaf hade uppkommit ömsesidig missbelåtenhet, hos rolehållarne derigenom, att torplägenheterna uppbrötes från hemmansdelar i skog och utmark till fyra tunnlands vidd på så olämpliga ställen och från så små hemmansdelar, af hvilka landet till en stor del bestode, att egarne derigenom förlorade stundom sin bästa jord, antingen i åker eller äng, hvarjemte rotehållarne egde skyldigheten att underhålla torpet, då båtsmannen vid den så kallade årstjensten vore frånvarande och således utur stånd att torpet under tiden sjelf bruka, deraf jemväl vore en följd, att byggnaderna förföllo och sedermera med betydliga kostnader för rotehållarne måste repareras eller ombyggas; och hos båtsmännen derföre, att desse vore mera belåtna med bestämd aflöning, än med torpet, som så ofta vansköttes, att knappast den ringaste skörd deraf kunde hemtas. I anseende härtill har motionären föreslagit, att uppförandet af båtsmans-byggnader och torp-anläggningar hädanefter icke mätte utgöra någon ovilkorlig skyldighet, utan blifva beroende på öfverenskommelse emellan båtsmän och rotehållare, äfvensom att den föreskrift mätte gifvas, ätt frivillig öfverenskommelse vid inträffande vakanser -finge, innan in - Stafssamt Allat. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande, N:o 2. 3' skrifningen egde rum, göras båtsman och rotehållare emellan, om vilkoren för den nylegdes aflöningssätl, med eller utan torp, hvilken öfverenskommelse skulle gälla med dem kraft, sorn lagen i allmänhet tilläde afhandlingar. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet har för denna frågas behandling sammanträdt med Slats-utskottet, och få Utskotten nu, vid afgifvandet af sitt utlåtande i ämnet; meddela följande upplysningar om detsamma.
Ibland de flera af mig emot Domare och andre Embetsmyndigheter väckta anmärkningsmål, för hvilka, upptagna uti min vid sistförlidna Riksdags början aflemnade berättelse, slutlig redovisning ännu återstår, förekommer (pag. 23) den sak, hvarom dersammastädes förmäldt är, huruledes Kongl. Svea IdofRätt, uppå dess AdvokatFiskalsEmbetes anställda åtal emot särskildt tillförordnad Ordförande jemte Ledamöter uti Sigtuna Rådstufvu-Rätt, hvilka, på sätt anmärkt och visadt blifvit, deltagit i bemälde Rätts domslut, hvarmedelst sedermera aflidne Tullbevakningslnspekloren i nämnde stad, Borgmästaren Johan Falck Larsson, tilltalad för det han, som anhållit ett ifrån Stockholm till Sigtuna ankommet parti kaffe, såsom oförpassadt, derefter med begagnande af ett oriktigt betyg beredt sig utväg att Lill ägaren återställa varan, utan att redovisa stadgade afgifter för mera än en del deraf, är vorden för denna förseelse dömd till den svåra bestraffning, Kongl.
Länets innebyggare, hörde angående anstalter till saltpeter - näringens idkande, hafva, med unj 302 Den Jg April. undantag af ofra Dalarne, yttrat deras afsigt Vara, att antingen förena sig i mindre B dag tili plant - ladors anläggning, elter ock hvar for sig göra sådana inrättningar, hvilket sednare, såsom säkrast befrämjande ändamålet, Landshöfdingen kraftigt sökt uppmuntra: men för saltpeter - tillverkningens fortkomst i öfre Da 1-socknarne möta hinder af en verklig oeconomisk betydenhet. Jordmonen der består i allmänhet af sand eller Bo, som, för att blifva fruktbar, måste ofta och ymnigt gödas. Den vidsträckta hemmansklyfningen hindrar ängsskötselns utvidgande, hvilken jordmonens beskaffenhet äfven försvårar. Antalet af Boskap är i följd häraf och af den från hemmansklyfningen härflytande fattigdomen, för ringa i förhållande till åkerjordens vidd och behof af gödsel. Brännvinsbränningen öppnar så mycket mindre någon utväg till Ladugårdarnes förökande, som dranken genom särskildta beredningssätt användes vanligen och icke blott i nödens tid till folkets föda. Detta ytterst tarfliga och tillika omtänksamt idoga folk har vid sådana förhållanden all moda och omsorg osparde , att genom artificiella medel föröka de för dess jordbruk nödiga gödseltillgångar. För detta ändamål brukar Dal-all mogen att i sina Fähus införa till gödselblandning tjenliga ämnen af rnyroch kärrjord, skogsröte, ris, m. rn. och begagnar sålunda boskaps-urinen för sitt åkerbruk , hvarigenom allmogen endast kan behörigen sköta detta med ett behof af ho till 100 lass, lasset beräknadt till omkring 3 cubikalnar, hvart 3:dje eller Den ig April'. eller 4:de Sr. Ehuru nyttig och för Rikets forsvar angelägen Saltpetertillverkningen är, har Landshöfdingen icke ansett sig böra befordra den pä åkerbrukets bekostnad. I de nedre Socknarne af Länet och jemväl en eller annan af de öfra, tror Larishöfdingen deremot en allmännare Saltpeter! illverkning vara att förvänta.
Proposition N:o 38. af den betydliga mängd kolonialvaror, som till Sverige från Lubeck oell Hamburg importeras, till hvilket allt denna tull gåfve anledning, funne det för Sveriges intressen vara af icke ringa vigt, att densamma till alla delar afskaffades; och ehuru den föreslagna ■grunden för fördelningen af den |:del utaf lösningssumman, som af Sverige med flere Stater skulle erläggas, vore för Sverige mindre gynnsam, — likväl och då den äskade godtgörelsen för tullen icke blifvit högt beräknad; då England och Hamburg, genom att erbjuda f-delar af hela lösningssumman, hufvudsakligen komme att utgöra denna ersättning och derigenom i det väsendtligaste undanröjdt hvarje betänklighet, soni från öfriga Staters sida kunde uppstå emot grunden för fördelningen dem emellan af den återstående -J-:de!er>; då Stade-tullen genom sin blotta tillvaro måste betraktas såsom en kännbar olägenhet för Sveriges handel och sjöfart och, i följd deraf, medelbart tryckande på konsumtionen inom landet af vissa betvdiiga varuartiklar; då Sveriges förutsatta bidrag redan i och för sig, samt obestridligen med hänseende till fördelarne å andra sidan, kunde anses vaia mindre betydligt,; och då slutligen, i händelse ifrågavarande framställning ej blefve bifallen och Svenska fraktfarten på Elben således komme att fortfarande underkastas en beskattning, från hvilken andra nationer sig frilöst, täflan med deni i denna trafik skulle i hög grad försvåras samt till och med i vissa fall omöjliggöras, ansåg Kollegium derjemte sig häruti ega tillräcklig anledning att underdånigst tillstyrka det Kongl. Majit täcktes medgifva och antaga ofvanberörde af Kongl. Hannoveranska Regeringen framställda förslag till en för all framtid gällande aflösning af Stade-tullen.
Med hufvudsakligt bibehållande af hvad för öfrigt finnes i Banko-reglementets } 30 § stadgadt och med tillägg af en särskild föreskrift, angående revision af Stats-länefondens förvaltning vid de särskilda Diskontverken, hemställer Utskottet vördsamt, pä grund af det anförda, att Rikets Ständer mätte besluta följande: l:o att förvaltningen af Stats-lånefondens medel kommer att fortfarande besörjas af Rikets Ständers Bank, i hvars räkenskaper denna fond, såsom hittills, bör särskildt upptagas och redovisas; - Banko-Utskottets Memorial N:o 18, 5 2:o att ifrågavarande medel må. efter sig företeende omständigheter och behof, af Banko-fullmäktige fördelas melian Bankens olika lånedistrikter tili utlåning genom de särskilda Diskontverken: 3:o att vid denna utlåning må, intill 1860 års slut, erläggas ränta och provision i enlighet med hvad som i 30 § 2 mom. af 1858 års Banko-reglemente finnes stadgadt, hvaremot, frän och med. 1861 års början, berörde provision kommer att upphöra och för försträckningar frän Stats-Iånefonden att beräknas enahanda ränta, som för tillfället gäller vid utlåning och diskontering från Handelsoch Närings-diskontfönden; 4:o att utlåningen i öfrigt må, under Banko-fullmägtiges tillsyn och kontroll samt enligt af dem meddelade föreskrifter, af vederbörande
Utlåtande, i anie åning af Kongl. Majit s Nådiga Proposition , att Kongl. Maj:ts Förordning af den 19 December 1827, angående grunderne och vi Ikor en för Hemmansklyfning samt afsöndring af Jord eller andra Lägenheter från Plennnan, må gälla äfven i afseende på Säteri-, Rå- och Rörs-, samt Frälse-hemman, och att foreskrifterne om Säteri-byggnads underhållande å Säterier må upphöra. T ill Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens handläggning hafva samtlige Respective Riks-Stånden remitterat följande: ”Kongi,. Maj:ts ”Nådiga Proposition till Rikets Stän”der, att Kongl. Maj:ts Nådiga För - Bih. lill R. S-. Allm. Besv.- o. Oee.-Utsk. Uti. iV.o 14. "ordning, angående grunderna och ”vilkoren för Hemmansklyfning, samt ”afsöndring af Jord eller andra Lågenheter från Hemman, af den ig ”December 1827, må gälla äfven i ”afseende på Säteri-, Rå- och Rörs”och Frälsehemman, samt alt före"skrifterne om Säteri-byggnads un"derhållande å Säterier må uppbö”ra; .Gifven Stockholms Slott den ”i3 November 1828.” ”Då Kongl. Maj:t till Nådig pröfning ”förehaft frågan om ett närmare bestäm”mande af grunderne för Hemmans-klyf”ning i allmänhet och af vilkoren, hvar"under jord eller andra lägenhetar från ”Hemman må afsöndras, i hvilka ämnen "Kongl. Maj:t Dess Nådiga Förordning, un"der den 1 g
Yäl känner jag, alt verkställigheten af nya systemet för landets mått, mål och vigt, enligt Konungs och Ständers beslut, icke kommer att ega rum förr än om några år, men långt ifrån att detta uppskof kunde anföras såsom skäl, att äfven uppskjuta tiodelningens införande i nya myntet, bör detta senare fast mera anses såsom en nödvändig, ja en alldeles ovilkorligen nödvändig, förberedande åtgärd för verkställigheten af det så riksgagneliga och landets civiiisationstillstånd utmärkande beslutet om nya mått-, mål-och vägts-systemets införande; ty om tiodelningen nu införes i myntet, skall hvar man, med full tillfredsställelse och insigt af nyssnämnde besluts ändamålsenlighet, längta efter den tid, då det skall träda i verkställighet, och hvarigenom näringarne på en gång skola vinna större fördelar än hittills på århundraden kunnat ske, under inflytelsen af ali den oreda, sorn varit en följd af intrasslade förhålländen i dessa angelägne delar af Statsförvaltningen. Detta är klart för hvar och en, som utan fördom betraktar frågan, och hör vinna behjertande hos alla, s-om förstå att rätt uppskatta vardel af de sannt practiska medlen för folkbildningens ocb näringarnes befrämjande, bland hvilka ifrågavarande åtgärd, sedd ifrån Statsonconomisk synpunkt, intager ett ganska vigtigt rum, och således icke kan förfela att hos ett upplyst folks ombud vinna tillbörlig uppmärksamhet och.ej efter en flygtig, eller ingen granskning, lemnäs åt glömskan. Förslaget är icke mitt; jag hade då icke kunnat skänka det ett sfi odelad t beröm; det tillhör Tidehvarf vet och är under föregående Riksmöte framställdt af annan man, ehuru då utan tillbörlig uppmärksamhet lemnadt. Det upplages nu af mig, under förhoppning att liden, som mognar allt, äfven i delta fall skall visa sin välgörande verkan. Efter livad sålunda anfördt blifvit, får jag nu vördsamt framställa följande förslag lill mynt-system: 1:0 Svenska myntets räkne-enhet fastställes till jemt I R:dr Specie, i enlighet med det skrot och korn, som Myntordningen af år i83o fastställer. 2:0
Den åtgärden synes visserligen icke till sin grundsats vara förkastlig, att ränta och amortering borde från statsverkets sida kunna af banken påräknas, då sistnämnda verk råkade i brydsamma omständigheter; men dervid måste anmärkas, att då förlägenhet inträder för banken, är antagligen tillståndet och penningeställningen inom hela landet i det skick, att banken icke kan understödjas genom ytterligare eller tillfälliga bidrag från det allmännas sida. Gr. Liljencrants har ordat om det i Riksgäldskontoret nu befintliga stora beloppet och antalet af hypotheksförenings-obligationer, hvilka skulle spela en så stor och inflytelserik roll i fråga om användandet af statsverkets uppkomna och till Rikets nu församlade St:rs disposition reserverade öfverskott och öfriga behållningar. Denna Riksg.-Kont:s nu egande stora tillgång är för mig en glad nyhet. Så vidt jag känner, utgör de Riksg-Kont. tillhöriga dylika obligationer en föga betydlig del af dess disponibla behållning. Beloppet af sådana obligationer, utgörande 42,000 rdr, har redan blifvit till återbetalning uppsagdt. — Den värde Grms stränga anmärkning skulle onekligen hafva varit befogad, så vida Riksg.- Kont:s styrelse under sednare tiden förvandlat en större del af Kontorets lör R. St:r disponibla fonder uti dylika papper. Hr von Koch har redan påpekat den tryckning å allmänna penningerörelsen, som måste blifva en följd af nödvändigheten för Riksgäldskontoret att, i afvaktan på det nya lånet, uppsäga och indrifva nästan alla sina nu utestående uppsägbara fordringar. Att denna indrifning icke komme att medföra någon förlust för statsverket, derom är jag temligen förvissad, emedan lånehandlingarne äro sådana att derå utlemnade summor ovilkorligen komma att blifva till fullo återbetalda; men att en sådan indrifning och till nästan alla landsorter sig sträckande hastig minskning af derv:de penningetillgångar skulle komma att menligt inverka på rörelsen i hela landet, tager jag för lika gifvet. Någon annan anledning för R. St:r att fortfarande genom sin egen bank drifva lånerörelse kan jag för öfrigt icke finna, än den omständighet att härigenom för staten beredes en rätt betydlig och högst behöflig inkomst.
Skulle AssistanceVerket upplösas, hvilket jag dock icke tillstyrker af skäl, som skola anföras, när detta ämne till öfverläggning förekommer; så lemnade dess nuvarande byggnader på Riddarholmen ett välbeläget och förträffligt utrymme ej mindre till förvaring af Arcliivets handlingar, än äfven till boningsrum för dess föreståndare, eller någon annan af dess tjenstemän. Ehvar än rum för detta ändamål utses, så böra de vara belägna ofvan jord, och försedda med ventilalorer och jerndörrår, samt, om möjligt vore, med eldfria hvalf, till förekommande af all fara för handlingarnes förbränning. Min vördsamma framställning är således i korthet: att tjenliga och tillräckliga runi för RiksArchivets behof mätte i Kronans hus anvisas j eller j i brist derafj nödiga medel till inköp eller uppbyggande af ett hus för Riks Archivet af Rikets Ständer anslås. I sednare händelsen torde det böra tilltagas så, att äfven de äldre handlingarne kunde, år efter annat, få ditflyttas från alla Kronans i hufvudstaden befintliga Collegier och Verk, hvarest dylika handlingar sällan aktas med den omsorg, som veder - Den i5 December e. m. Lör, utan snarare oblidt vrakas undan, hvart som häldst, för att gifva rum och beqvämlighet åt dagens förrättningar samt dithörande papper. Till StalsUtskottet torde denna min vördsamma framställning få remitteras. Lades på bordet. Herr von Hartmansdorff, August, uppläste följande : Af allmänna Tidningarne hafva vi sett, att vissa smärre Klenodier, hörande till Rikets Regalier, blifvit öfvcrlålna, såsom ålderdoms märkvärdigheter, till Kongl. VitterhetsHistoriaoch Antiqvitets-Academien. Detta var, då de numera troligen hefunnos obrukliga till sitt egentliga ändamål, förmodligen det enda värdiga sätt att dem begagna.
Prot. 1856 & 1857. 1 Sami. 1 Afd. 5 Band. 25 Häfl. 1 2 Stats-Utskottets Memorial M 186. rande ersättnings bestämmande under de föregående Riksdagarne varit tillämpad' äfven nu synes böra iakttagas, får Utskottet tillstyrka Rikets Ständers bifall till hvad sålunda blifvit föreslaget, eller att, såsom ersättning för besörjandet af korrekturläsningen m, m. i och för den vid nuvarande Riksdags slut återstående tryckning af Riks-ståndens Protokoller, jemte dertill hörande register, må till vederbörande utbetalas för hvarje, sedan Riksdagen är afslutad, tryckt ark af Ridderskapet och Adelns äfvensom Presteståndets Protokoller 2 R:dr 25 öre, och af Borgareoch Bondeståndens En R:dr 75 öre R:mt. 2:o. I fråga om godtgörelsen för upprättandet af registren öfver meranämnde Protokoller, torde samma bestämningsgrund, eller papperets storlek och tryckets beskaffenhet, äfvenledes böra tillämpas; hvadan Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän föreslagit, hemställer, att denna godtgörelse må bestämmas till 36 R:dr för hvarje tryckt ark af registren öfver Ridderskapet och Adelns samt Preste-ståndets Protokoller och till 27 R:dr, allt R:mt, för hvarje sådant ark af registren öfver Borgareoch Bonde-ståndens Protokoller. 3:o.
Horn har sagt, att en allmän vallag fordrar en mycket hög val-censusj det förhåller sig med detta yttrande sorn med det jag i början af mitt anförande citerat ang:de opinionen 0111 de directa valen, att det nemi. är en subjectiv åsigt hos den varde Grefven, som han icke styrkt med några bevis, och den kan således icke gälla med mera kraft och verkan än ett annat enskildt tycke. Jag skulle deremot kunna citera flera länder, som berga sig mycket väl utan en hög census, och yttrandet må således stå för hans egen räkning. Han har sagt att genom ett sådant förslag, som det Coust.Utsk. gifvit R. St., skulle vi komma i en cirkelgång af ren despotism och democrati: det är likväl öfver hundrade gånger upprepadt och bevisadt, att just en sådan cirkelgång varit en gifven följd af vårt nuvar. representationssätt. Detta är så utförligt utveckladt i Gr. Björnsljernas förslag till ny representation, alt jag blolt behöfver hänvisa till detta arbete, för att vederlägga Gr. Horn. För att leda sig till det resultat, alt R. o. Ad. skulle kunna afslå betänk, en bine, har Hr von Hartmansdorff ulgått ifrån den punkt, att man skulle kunna bifalla detsamma en bloc: delta är visserligen sannt så tillvida, att om ingen af R. o. Ad. hade gjort någon invändning emot betänk., så hade det kunnat bifallas; men i samma ögonblick någon ledamot gör en sådan och begär propos. å huruvida R. o. Ad. anser en sådan invändning böra utgöra Ståndets gemensamma tanke, i samma stund hade också rättigheten alt bifalla betänk, i sin helhet upphört, intilldess anmärknm blifvit ogillad. Hr von Hartmansdorff har äfven anfört, till stöd för sin förmening att man kan afslå det, åtskilliga andra uppräknade beslut, t. ex. om borttagandet af ordet allena i 4 §m Reg F:n; men jag hemställer till den vörda talaren, om han ej behagade fiuna, att anförandet af detta exempel och de öfriga, soni han åsyftade, innefattar en alltför påtaglig sofism.
Embetsjord i stad, om laga fardag å. XX. B. 43. A. 90. E. 160. XXI. U. i59. A. 23g. Eneskjöld-, EnkeFriherrinna, om afskrifning af dess skuld till KrigsmanshusCassan. II. 227. III. R. 2.55. VIII. B. 297, 337. IX. A. 131. XIV. E. i85. Ersättnings-talan, om nedläggande af all, emot enskilda personer för de medel, hvilka från Malmö LåneContor utgifvits, men för hvilka Contoret, till följd af förre Kamereraren Lindstedts bedrägliga förhållande, blifvit i saknad af godtgörelse. Se Malmö LåneContor. Eskilstuna Gevärsfactori. Se Garl Gustafs stad. Estenberg, Pehr, yttranden. II. i38. IV. 350. VIII. 82. Executions-stadga, om utarbetande af en. VII. B. 65, 70. IX. Å. 349. XV. U. 417. XVI. A. 97. Executorer, Under-, om föreskrifter för, i afseende på utmätte medel. Se Utmätningsman. Expeditions-Taxan, angående nedsättning, ändring eller förklaring af. X. B. 398. XI. 1. 112. XVIII. U. 5. A. 3a. E. r 17. Expeditioner till Kongl. Maj:t, Rikets Ständers: N:o 1. med uppgift å utsedde Ledamöter, till det af Hans Maj:t äskade Hemliga Utskott.
Hos Consistorium Academicum i Lund hade dess Ordförande, i sin egenskap af Universitetets Rektor, den 18 December 1852 anmält, att den der i staden vid nämnde tid utkommande tidningen »Fäderneslandet» allt mera antagit karakteren al eli skandalblad och ej allenast tillåtit sig de mest kränkande angrepp på enskilda personers goda namn och rykte, med de smutsigaste smädelser vågat intränga på familjelifvets fridlysta område och sårat de heligaste känslor, utan äfvenledes icke skytt att, med en dittills oerhörd fräckhet, emot det för hvarje laglydig och rättänkande medborgare högsta och käraste rikta smädelser af så nedrig och upprörande beskaffenhet, att all rättskänsla och sedlighet ryggade tillbaka, till och med för deras blotta upprepande; att Rektors-embetet likväl af uppgifna anledningar, och ehuru upphofsmannen till dessa skamlösa tilltag vöre en medlem af Akademien, ofvanbemälde Magister Munck af Rosenschöld, icke ansett sig tillkomma att, utan kunskap om hela vidden af deras osedliga art, eller derom skedd anmälan eller annan ledning, än ett gängse rykte, härutinnan undersöka, utan städse förmodat, att, derest förhållandet varit det ofvan angifna, Herr Justitie-Statsministerns ombud icke skulle hafva underlåtit, att detsamma till laga beifran af allmänna åklagaremakten befordra; att sådant emellertid förmodades icke hafva skett; hvarföre Ock, då den allmänna förargelsen öfver berörda tidnings alltjemt fortsatta utfall då mera erhållit en målsman samt föranledt de vid Universitetet studerande nationerna att genom sina kuratorer skriftligen uttala sitt ogillande och flertalet bland dem att hos Rektors-embetet ansöka om åtgärd, för att på grund af ofvannämnda förhållande från Akademien för alltid utesluta bemälde Magister Munck af Rosenschöld; Rektors-embetet vid öfvervägande af sakens beskaffenhet och det af nationernas pluralitet framställda yrkande, hvilket Rektors-embetet icke tilltrott sig att afgöra, ansett nödigt hänskjuta saken till Consistorii pröfning och bedömande.
— N i bar j u hittills ej försökt annat än hypuotism? — E n badoch brunnskur i sommar bör N i så vidt möjligt begagna E r af. Blom Congoti. n:r 5 o. 9, som äro utgångna). Årgången, hvilken i sin helhet omfattar t j u g u f y r a 20- å 24-sidiga nummer med 48 kolorerade omslagsplanscher, och som förut kostat 8 k r o n o r, säljes nu f ö r det oerhördt billiga priset af e n d a s t rande egenskaper. Berömliga intyg från Svensk läkare och Svenska förbrukare. Giktbalsamen försäljes i helflaskor; i 1 kr. och halffl. ä. 50 öre mot förut insänd likvid; vid postförskott tillkommer postförskottsafgift med 25 öre. Kostnadsfri förpackning. a K r o n o r, som torde insändas medels postanvisning eller i frimärken. IDUNS REDAKTION. [1591] Täflingens utgång. • 5B5555555E5E5cL5H5H5H5E5B5H5E5T55B5H555ia55| Inom den utsatta tiden ingingo 03 svar, af hvilka 20 å frågan VII, Frofessor 3D:r C. E. Bergstrands 5 å frågan VIII och 38 å frågan Återförsäljare erhålla hög rabatt! Priset har tilldelats signatuObs! För de vidt utpuffade till utsefinnes v att ä tillgå hos de flesta Frö- och Blomsterhandlande samt i parti hos ren Karin för uppsatsen » Om vårendet liknande fabrikat varnas O. S. S. Ballé &amp; komp., 5 Brunnsgränd, Stockholm. [1636] den af burfoglar », hvilken kommer på det ifrigaste. Köp icke från att meddelas i Dästa veckas numFör någon annan, förr än Ni först Oöfverträffadt 11 11 mer. Särskildt erkänn an svärdt har afprofvat [ten] i smidighet och elegans är därnäst synts oss svaret å frågan C3ril3Lt " fc&gt;£ * J. SScS-MO.
För min del har Den 25 J uli e. m. 337 jag svårt att fatta hvilken slags utredning af frågan, Utsk:t med något skäl i detta hänseende kan af motionären fordra. Icke hör väl motionären föreskrifva hvilka läroämnen, sorn företrädesvis böra föreläsas, eller framlägga ritning på auditorium o. s. v. Jag tror deremot att all den utredning, som man med skäl kan vänta af motionären i en fråga sådan som denna, förefinnes i just den delen af motionen, som Utslct haft den godheten att i sitt Betänk, upptaga och hvari det heter: »motionären har uttalat den åsigt, att aflönandet af några Professorer uti de kunskapsgrenar, som äro af väsendtligaste vigt för den högre och allmänna statsmanna-bildningen, vore hvad under närvarande förhållanden erfordrades för att inom hufvudstadeu införa början till en anstalt, som säkerligen ej skulle dröja att vidare utveckla sig sjelf till det mål, den hade att uppfylla.» I löljd häraf vet jag sannerligen icke hvilken närmare utredning eller hvilken plan i delta hänseende bort af mig framställas. Jag tror att för den, som vill noggrannare genomgå min motion, skall blifva tydligt att jag vid dess afgifvaude varit ledd af den största grannlagenhet mot Regeringen, hvilken jag ansett vara den, som i främsta rummet borde känna vigten och behofvet af en inrättning sådan som den ifrågavarande. Jag har derföre endast framställt det förslag, att R. St. borde i und. skrifvelse hos K. M:t anhålla, det K. M:t täcktes i Nåder föranstalta om offentliga föreläsningar i hufvudstaden uti de ämnen, K. M:t pröfvade mest lämpliga; äfvensom att R. St:r måtte för detta ändamål till K. M:ts disposition anvisa tillräckliga medel att från Riksgäldskontoret utgå.