Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
B:co, vid upprättandet af i833 års Bokslut må inom linien balanceras. Hvad för öfrigt angår uppställningen af Bankens Hufvud-Bok samt Motionairens yrkanden, det måtte Bankens saldo i grundoch reserv-fond fördelas, sedelpappers-behållningarne i Hufvud-Boken upptagas och föreskrifter meddelas för uppgörandet af Bankens vinstoch förlust-conto, samt hvad andelar af dess behållning må kunna för Riksgälds-Contoret disponeras, så, emedan dels utaf Banco-Fullmägtiges Protocoll, jemförde med den öfversigt af Bankens ställning, sorn för år i83n är vorden Allmänheten meddelad, inhemtas, att uppställningen af Bankens räkenskaper i flere delar redan blifvit i det närmaste lämpad efter Motionairens åsigt, dels Rikets Höglofl. Ständer, medelst bifall till hvad Utskottet i dess under N:o 21 afgifne Betänkande tillstyrkt, i fråga om Riksgälds-Contorets andel af Bankens behållna vinst för de förflutna åren, redan bestämdt godkänt den princip, att capital-förlust bör af räntevinsten för året genast i den nion ersättas, som verklig, under samma år influten capital-vinst ej förslår att derföre lemna godtgörelse, dels ock Rikets Ständer likaledes, i afseende på Bankens räntevinst för år 1835 och de följande åren intill nästkommande Riksdag, redan afgjort, att densamma oafkortadt må förblifva under Banco-Styrelsens disposition, samt det dessutom synes böra på Banco-Fullmägtige, hvilka ega den speciela styrelsen öfver Verket , ankomma att, i fråga om uppställningen så väl af Hufvud-Boken som Verkets öfrige Böcker, förordna örn de ändringar och rättelser, hvilka kunna leda till den enklaste och tydligaste fram - 13 Banco-Vt slottets Betänkande N:o 5i. ställning af räkenskaps-förhållandena, utan förbiseende af nödiga oell tillförlitliga controler, finnér Utskottet Herr Rosenblads motion i dessa delar icke nu påkalla någon vidare åtgärd.
Slutligen har det icke kunnat undgå Revisorernes uppmärksamhet, att inloppet till ankarplats å redden vid Flottans hufvudstation, alldeles saknar ledfyrar till vägledning för nattetid ankommande fartyg, hvilka nu, äfven med lots ombord, utanföre grunden måste afvakta dager för att kunna inlöpa; och förefaller detta förhållande så mycket mora anmärkningsväi dt, som högst två sådana smärre fyrlanternor torde behöfvas och såväl anläggningssom underhållskostnad bör blifva ganska ringa. Revisorerne hafva under sitt vistande i Karlskrona dessutom besökt dervarande elementarläroverk, den s. k. »tysta skolan» samt det nya straff-fängelset, för hvilka besök på andra ställen i denna berättelse redogöres. Bilagan Litt. S. till 1865 års revisionsberättelse, angående statsverket, sid. 101. Debet. Balans från år 1862: Tillgångar Stockholm. Göteborg. Gefle. Malmö. Westervik. ? Wisby. Karlshamn. Kalmar. Hernösand. Anslaget till aflöning Balans från år 1862: Skuld 384 17 Utgifter: Aflöning Instrumenter och böcker m. m. Behållning vid årets början Räkenskaperna för navigations-skolorna i Malmö och Karlshamn äro i Kongl. Kammar-rätten granskade med anmärkning. De öfriga skolornas räkenskaper, som jemväl blifvit derstädes reviderade, hafva deremot icke föranledt någOD erinran från nämnde embetsverk. Samtliga dessa undervisningsanstalters inkomster och utgifter redovisas i enlighet med nedanstående tabell: (Bil. litt. S.) § 1. Emellan den i 1862 års räkenskap för Karlshamns navigations-skola såsom tillgång utbalanserade summan, 617 R:dr 82 öre, och det belopp, 286 R:dr 32 öre, som här ofvan såsom tillgång vid revisionsårets början upptages, förefinnes en skiljaktighet af 334 R:dr 50 öre, som således blifvit från redovisning uteslutne. Anledningen härtill har upplysts vara, att sistnämnde medel tillhöra ifrågavarande skolas enskilda premiekassa, för hvilken någon redovisning numera, jemlikt Kongl. Kammar-rättens beslut, icke till nämnda embetsverk bör ingå. § 2- Uti den af Kongl.
Vi hafva lika god rätt som ni, och till och med mEd vild skola ni icke kunna hålla oss nere, ty tiden skall visa sig vara starkare a n ni !t: Det är emellertid klart, att ju farre vanskligheter qvinnans utbildning och fria tillträde till de olika förvärfven har att öfvervinna, ju mindre rubbningar den kommer att ha till följd, dess lättare skola ocksa qvinnorna f2 att göra sin ratt gällande eller att få satt sitt krig igenom. Hvad mannen frukta ar qvinnornas arbete i allmänhet och sarskildt. att de skola:; upptaga platsens för dem. 71 Men man kan val dock icke i allmänhet niena: att .det vore bättre, om qvinnorna, som äro delaktiga i förbyiihet, icke ocksa skulle vara delaktiga i arbekt. Konseqvensen häraf skulle blifva, att mannen då ocksa borde önska, att samhället ' ville underhalla de flesta af deras eget kön, så att det matte aterst5 så mycket färre för arbetet. Sådant leder till det absurda. Det måste alltid, ekononiiskt taget, vara lyckligare för san~hället, om de, som äro täraride, också äro narande, ty ju mer rikedom det produceras, ju mindre falla de tärande de narande till last. Också i tider af arbetslöshets - måste ju alla icke-arbetande qvinnor betraktas som förökande de arbetslösas antal. Att skapa en evig arbetslöshet för en större eller mindre del af samhället kan under inga forli5llanden vara meningen. Man kan Önska en annan ekonomisk ordning d e r en utvandring både af qvinnor och af män, för så vidt de tillstädesvarande arbetskrafterna icke anses kunna blifva så. produktiva i det samhälle, hvari de finnas, som annorstädes. Men ' så länge nienniskor finnas uti landet, är det i längden alltid lyckligare för sainhallet, att de arbeta till och med på ett jemförelsevis improduktivt satt, till och med med jemförelsevis illa aflönade förvärf, än att de intet företaga sig.
Då den värde Motionai - Den i5 December e. m. 363 ren förbehållit sig att närmare utveckla sina åsigter, förbehåller jag äfven mig att dervid då göra utförligare erinringar. Emedlertid får jag blott, i afseende å Talarens yttrade förmodan om lältheten att erhålla Kongl. Preussiska Regeringens bifall till den föreslagne förändringen, nämna, att jag deremot har anledning tro, att detta bifall i sakernes närvarande förhållande skulle blifva svårare att tillvägabringa, än Motionairen synes sig föreställa. Lades på bordet. Friherre DuvallAxelj uppläste följande: Allmänna creditens upprätthållande och befästande innefattar tvifvelsutan ett bland de större föremålen för Rikets nu församlade Ständers gemensamma omtanka och bemödanden. Jag tror mig derföre icke onyttigt upptaga Högloft. Ridderskapets och Adelns tid, då jag utbeder mig att för en liten stund uppmärksamhet må lemnäs åt ett ämne, som dermed står i närmaste förbindelse. Det lärer ej kunna motsägas, att ju executiva Författningarne och sättet, hvarpå de handhafvas, till en icke ringa del inverka på crediten och penningerörelsen. Der ändamålsenlig kraft och skyndsamhet finnes i executiva verket, der råder inbördes förtroende, der äger credit rumj raen 364 Den i5 December e. m. denna aftynar och försvinner vid ett motsatt förhållande, ty det ligger i sakens natur , att man måste draga i betänkande att utlåna sine penningar, då för deras återfående genom executiva maktens åtgärd fordras vidlyftiga och kostsamma, till tidsutdrägt ledande, omvägar. Man hör ej sällan klagan föras öfver långsamhet i executiva väsendet, och merändels rigtas denna klagan mot den eller dem, åt hvilka Författningarnes handhafvande blifvit anförtrodd, då likväl mången gång anledningen rätteligen borde sökas i ofullständigheten eller ändamåisstridigheten af den Lag, hvaraf tillämpning ifrågakommit.
N:o 20, i anledning af väckt motion, om anslag af kronotionde till Askersunds stadsförsamlings kyrka; Återremitterades. och N:o 21, i anledning af väckt motion om lönetillökning åt Härads-skrifvaren Bjoerklund på Oland; Bifölls. 11(3 Prut.-Utdrag den 15 Januari 1851. S. D. Af Borgare-siandet valdes, i anledning af Banko-Utskottets memorial, N:o 3, för Diskont-låne-kontoret i Götheborg: Vid revisionen den i Mars detta år, till revisor: handlanden i Uddevalla, Lorenz Dahlgren; och till suppleant: grosshandlaren i Götheborg Jolm Kjellberg: \ id revisionen den i Mars 1852, till revisor: Hr borgmästaren i Kongelf Jon. Rhodin: och till suppleant: handlanden i Uddevalla, Konsul A. II. Kullman: Vid-revisionen den 1 Mars 1853, till revisor: grosshandlaren i Götheborg And. Levgren: och till suppleant: handlanden i Götheborg Julius Lindstrom: och för Diskont-låne-kontoret i Malmö: Vid revisionen den L Mars detta år, till revisor: handlanden i Malmö, B. K. VV. O .Lorenz Isak Rager; och till suppleant: handlanden i Malmö Carl Fredrik Möller; Vid revisionen den 1 Mars 1:52, till revisor: Hr Borgmästaren i Carlshamn ,/. F. Ekenman; och till suppleant: handlanden i Christianstad A. F. Eriksson; Och vid revisionen den 1 Mars 1853, till revisor: Hr borgmästaren i Helsingborg N. M.
Tunnor *—Tjära dito dito — Trädvaror dilo i värde till R:dr Och antalet af Fartyg afgångne till Inrikes orter varit . År 1827 År 1828. År 1827 >— 184 Fartyg med i5,2i4 Läster, — 1B28 — 179 14,498 1829 — 175 13,929 i83o — 168 13,222 1831 — 156 — •— 12,290 —< och •— i 832 — 146 * 11,426 •— hvaraf större delen till utri kes Sjöfart Begagnats, och endast några få till den inrikes Sjöfarten. Under dessa år har ej något nj-tt Coopvaerdie-farlyg gått af stapeln vid härvarande Skeppshvarf, hvilka, utom Hofjagt-hvarfvet, äro 3:ne till antalet; utan endast reparationer å fart}'g derstädes ägt rum; men Stockholms Skepps-Rederier räkna nu flera kopprade fartyg, än tillförene. Det visar sig således: att Stockholms varu-import och export vanligen i värde utgjort mera än hälften af hela Rikets: att värdet af Stadens import-handel ifrån Utrikes orter varit 1 tilltagande åren 1827, 1828 och 1829, sig emellan jemförde, förminskats åren i83o och t83 r, men åter betydligt tilltagit år i83a; hvarvid Grossliandels-Societetens och Skepps-Rederiernes Deputerade erinrat, dels att tillökningen år 1828 och 1829 härledt sig lill någon del ifrån den större qvantitet af Silfver, som berörde år blifvit införd, dels ock att nedsättningen åren i83o och i83r stått i sammanhang med förändrade tullvärden, att värdet af till utrikes orter exporterade varor under ifrågavarande år bibehållit sig vid någorlunda jemn höjd; i afseende hvarpå bemäldte
St:r. l:o Ang:de ett anslag af 25,000 R:dr till upförartde af en ladugårdsocb en mejeri-byggnad vid Ultuna Landtbruks-Inslitut; och 2:o Ang:de anslag för upbyggande af ett kapell i Korpilombolo by af Ofver-Torneä socken samt understöd för aflönande af en Kapell-Predikant derstädes. Föredrogs ånyo och bifölls Statslllskis d. 18 ocb 25 sisll. Febr. pä bordet lagda utlåt. JV2 30, ang:de utvändig reparation och dekorering af Riksg:skont:s hus samt upförande af ett jernstaket vid den nya strandgatan nedanför samma hus. Föredrogs ånyo StalsUtsk. d. 18 och 25 sisth Febr. på bordet lagda utlåt. M 31, i ani. af väckte motioner om anslag tillberedande af tillfälle för Officerare af Arméen att ingå i utländsk krigstjenst. Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz: Det torde tyckas som de politiska förvecklingarne äfven bidragit att i viss mån förveckla begreppen i förevarande ämne. Utsk. har nemi. ansett den af mig, nu för tredje gången väckte motionen för både ”gagnelig Och nyttig”, men har icke dessmindre afstyrkt bifall till densamma. Såsom skäl lill detta afstyrkande har Utsk. föregifvit dels förhanden varande politiska förvecklingar, dels bristen på erforderliga medel (6,000 R:dr ärligen.) Enl. min förmening äro dock de politiska förvecklingarne just de som bordt verka för bifall till min framställning, ty af dem kan och bör man sluta, alt den tid icke kan vara långt aflägsen, då fredstillslåndet, äfven för oss, kan komma att uphöra, hvarföre äfven hvar och en borde inse alt det är vådligt alt längre upskjula de åtgärder, hvarigenom vårt armée-befäl må kunna bibringas den praktiska soldatbildning, som det 1111 i måoga hänseenden saknar, och sorn det under våra vanliga inhemska förhållanden icke kan förvärfva.
Uti en Från Högvördiga Preste-ståndet till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet remitterad motion, har Herr Prosten Söderberg anmärkt, att 11 § 2 mom. i Kongl. Maj-.ts Nådiga Stadga om folkskole-undervisningen i riket af den 18 Juni 1842, vore tvetydigt och erfordrade förklaring, dels derutinnan, att der stadgades det folkskolelärares pensionering berodde af församlingens och skol-styrelsens pröfning, utan att bestämdt vore, huruvida i det fall, att sockenstämma och skolstyrelse vore af olika tankar, antingen frågan skulle förfalla, eller någondera af dessa myndigheter ega votum decisivum; dels ock uti stadgandet att större eller mindre del af den utaf församlingen anslagna lönen kunde folkskole-lärare såsom pension tilldelas, hvarvid icke vore bestämdt, huruvida den ringa pensionen skulle tagas af den tjenstförrättande skollärarens allt för knappt tilltagna lön, i hvilket fall någon svårligen skulle vilja söka en sådan lärare-belältning, eller om icke snarare meningen vore den att skoldistriktet antingen genom sina fattigkassor eller genom direkta sammanskott skulle bidraga till den gamle folkskole-lärarens pensionering; och har motionären erinrat, att, då det uti ifrågavarande moment föreskrefs, att det af församlingens och skol-styrelsens pröfning må bero, att i mån af folkskole-lärarens behof och af den längre eller kortare tid han tjenstgjort, större eller mindre del af lönen honom såsom pension tilldela, sådant syntes för folkskole-! äraren innebära mindre trygghet, än om denna större eller mindre del blifvit till beloppet noga bestämd och afgörandet häraf ej öfverlemnats åt församlingarnes skön.
För öfrigt får jag blott förena mig uti Deri 19 Augusti. 35 den framställning Friherre Anckarswärd gjort, och lika med honom begära återremiss af Utlåtandet, Herr Cederschjöld_, Pehr Gustaf: En värd Talare har, såsom bevis, huru Stora Barnhuset uppfyller sina åligganden och sin bestämmelse, anfört ett exempel af barn, som helt nyligen från Svartsjölandet blifvit emottagne på Barnhuset. Jag tager mig i anledning häraf endast friheten förklara, att, så vidt jag vet, måste denna praxis vara ganska ny; ty hittills har det varit brukligt, att när ogifta qvinnor från landet i barnsäng dödt härstädes, hafva barnen icke blifvit emottagne på Barnhuset för längre tid, än lill dess de kunnat återskickas till modrens hemort. Det är med verklig fägnad jag hör den i öfrigt förändrade ordningen, och önskar blott, att den må ega bestånd. Men jag fruktar, alt Barnhusets verkningskrets siräckes utöfver Inrättningens bestämmelse, i händelse barn äfven från Landet ernoltagas; ty då skulle måhända andra orter gora anspråk på samma välvilja, som visas granskapet af Stockholm. Hvad för öfrigt sjelfva saken beträffar, instämmer jag i den värde Talarens önskan, att Barnhuset må tillgodonjuta vederlag för sin förlorade Kronotionde; och jag hoppas, alt, om detta bifalles, vederbörande skola af denna Ständernas välvilja taga eli godt exempel, alt lill Barnhuset anslå något af de Ben 19 Augusti. från Stockholms Stad inflytande fattigmedel, hvaraf ingenting för närvarande tillflyter denna barmhertighets-inrättning. Friherre af Nordin: Jag skulle visserligen haft FredricshamnsTractaten lill Lands, om jag vetat, att StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande nu skolat förekomma.
Härvid måste man ytterligare taga i betraktande, att kavalleriet förbrukas ganska snart under ogynnsamma väderleksförhållanden, och om det öfver höfvan anstränges, samt att det är svårt att ersätta, då icke blott ryttaren utan äfven hästen måste vara fullt utbildad .. Enligt våra nuvarande förhållanden kunna kavàlleribataljönerna (regementena) näppeligen komma ut med 400 man, en i och för sig alldeles för klen styrka, som på grund däraf naturligtvis under ett fälttåg snart än mera nedsättes. Fördelningarnas kavalleri är bundet vid de samma och kan icke aflägsna sig långt från dessa. För att utforska fienden, då han kommer i större massa, måste man sända fram kavalleri, som kan röra sig oberoende af hären i öfrigt och på ganska långt afstånd från denna, och som dessutom eger tillräcklig styrka att kunna genombryta den fiendtliga kavallerilinie, som man förr èller senare möter. Under skydd af det sålunda framskjutna och vakande kavalleriet röra de öfriga trupperna sig tryggare och med mindre ansträngning. Då härarna komma hvarandra helt nära, öfvertaga de stora kavällerienheterna skyddet af härens ena eller båda. flanker, på samma gång de söka hota fiendens flanker. De själfständiga kavallerienheter, som skola utföra alla här i kbrthet antydda uppdrag, benämnas kavalleridivisioner och gifvas öfver allt en332 en här i fält. styrka af 24 skvadroner med 3,600 ryttare och 2 ridande batterier med tillsamman 12 kanoner. Sedan sex af våra kavalleribataljoner afgått till arméfördelningarna, återstå icke flera än fyra till bildande af en kavallerifördelning med en styrka af knappast 1,600 man. Att vårt kavalleri liksom artilleriet är allt för fåtaligt, inses utan svårighet. Man må icke invända, att fienden icke kan föra stora kavalleristyrkor öfver hafvet, och att vi på grund däraf icke skulle behöfva dylika, ty först och främst är detta antagande icke bevisadt, och vidare må det väl icke vara för mycket begärdt, att vi hafva någon fördel på vår sida.
Majtt i Nåder pröfvade lämpligast, till befrämjande af Landefe förmon samt den allmänna nödens afhjelpande; och skulle, efter hvad då stadgades, Länets Inbyggare da tvänne första åren blifva förskonade för ali återbetalning, men sedermera borde betalas en tredjedel, så att förskottet på trenne år derefter,' eller till och med 18 14, blefve fulleligen ersatt; dock hafva Riksens Ilöglofl. Ständer, enligt hvad deras i April, månad 1810 till Kongl Maj:t afä låtna underdåniga Skrifvelse utvisar , . tillåtit en sådan prolongation af nyssnämnda återbetalnings-' tid, att fem år skulle få beräknas utan inbetald ning, och summan sedan inbetalas på tvänöeårå Utom sådana bevekande skäl till lindring och eftergift , hvilka kunna oell böra hämtas frän de Westersamt Norrbottens Län öfver-; gång - Den 29 Maj. gångna olyckor och missöden, har Kongl. Ma]:t uti Dess Nådiga Proposition äfven behagat fästa Riksens Höglofl. Ständers uppmärksamhet på de hinder och svårigheter, hvilka ofelbart skola inöta hela Lånsummaps infordrande: och dessa har Stats Utskottet funnit förtjenande synnerligt afseende När man eftersinnar, att Lånet blifvit meddeldt till afhjelpande af en redan för handen varande allmän nöd, samt första vilkoret för Lånets verksamhet således varit en snar och skyndsam undsättning, är lätt att föreställa sig, det vederbörande, hvilka med Lånets utdelning haft befattning, skolat sakna nödigt rådrum, att, medelst inteckning eller annan pant, åt Staten bereda erforderlig säkerhet för återbetalningen af hvarje Lånsumma; likasom det icke heller kunnat Stats-Utskotret undfalla, att, vid sådant förhållande, hela Lånets återbetalning icke möjligen skulle kunna påräknas, enär en längre tid nu mera förflutit sedan Lånet erhölls, hvarunder troligen flere Låntagare råkat på obestånd, hushåll blifvit upplösta och deras qvarlåtenskap skiftad imellan arfvingar, hvilka dels kunna vara döde, dels kringspridde och dels oförmögne.
Sålunda och då bevillntn aldrig kan antagas blifva lika stor, sorn den nuvande qvarn-räntan, skulle egaren af en kronoskatte-qvarn tillskyndas en betydlig vinst, under det att egaren af en frälseeller säteri-qvarn, hvaraf, såsom förut är nämndt, den förra drager en ganska ringa, och den sednare alls ingen ränta, skulle få vidkännas en utgift, som i betydlig mån minskade qvarnens värde, och sålunda beröfvas en del af sin väl förvärfvade egendom. Kan sådant vara med rättvisa förenligt? Så länge vi lefva i eli lagbundet samhälle, kan svaret ej blifva tvifvelaktigt. Dessutom bör den vigtiga omständigheten ej heller förbises, att ett icke ringa antal qvarnar finnas, hvilka äro indelta dels till rotering, dels till rustning, sä alt, derest förslaget vinner framgång, indelnings-verket måste i flera delar rubbas och förändras. Sålunda få egaröe af frälseoch säteri-qvarnar vidkännas en bestämd förlust, en bestämd upoffring, under det att egaren af en kronoskatte-qvarn, får en betydlig inkomst och som den bevilln., hvilken skulle komma att åsättas, säkerligen blefve vida mindre än qvarnskalt, som erlägges under nuvartde förhållanden, så måste andra ersätta den brist i räntan, som derigenom upstår, och således blifva heskaltade till förmån för den qvarn-egare, hvilken icke till en sådan förmån är berättigad. Att qvarnar genom många omständigheter kunna till deras värde förändras, medgifver jag visserligen.
Kammar-rätten ansåge sig icke ega skäl i underdånighet tillstyrka, att återgäldandet utaf den bevillning, som desse personer för besagde år erlagt, måtte såsom en laglig rättighet dem beviljas eller dem lemnäs öppet att deras anspråk i sådant hänseende hos vederbörande embetsmyndigheter ånyo utföra; men enär billigheten syntes fordra, att jemväl bemälde sökander på något sätt bereddes en förmån, svarande mot den minskning i bevillningen, hvaraf de skulle kommit i åtnjutande, om deras aflöning icke till hela sitt belopp af Svenska anslaget utgått, har Kongl. Kammar-rätten i underdånighet hemställt, att en sådan förmån från Svenska statsverket måtte dem tilläggas. Vidkommande åter samma sökanders anhållan om restitution af de efter år 1837 erlagda bevillnings-afgifter, äfvensom öfrige sökanders underdåniga restitutions-ansökning, så har Kongl. Kammar-rätten underställt Kongl. Majits nådiga bedömande, huruvida, med hänsigt dertill, att debiteringen skett i öfverensstämmelse med den genom Kongl. Maj:ts nådiga resolution af den 29 November 1839 gillade grund och med tillämpning af gällande Bevillnings-förordningar, vid de laga kraft egande debiteringarna borde få bero och sökanderne deremot tilläggas ersättning för den förmån, de saknat, men genom aflöningens verkställande äfven med det Norska anslaget skulle hafva tillgodonjutit, eller om den försutna tiden för debiteringens öfverklagande borde sökanderne återgifvas, med bestämmande af den dag, inom hvilken sådan klagan, vid förlust af rätt dertill, borde hos vederbörande embetsmyndighet vara anförd.
SRaj:t äftoett å bettna rotering, bioarigettoni 9 e.rtra rotar unnfommit, t ttåber mebbelat faftftällelfe. jfya orbittarie (Sfter bet bett ttua orbittarie folbat Dfifet bliftoit äftoett folbauotiun-af gjj^eté ©fäuber för beraö bel gillab ocl) antagen, Ivar Äottgl. 3)iaj:t bcnfamnta till efterrättelfe faftfiällt famt jetnioäl tillåtit, att be tillfoitttta liela rotarne, 295 tid antalet, ntå nå famnta fått font be rotebelar, f)toilfa icfe funna tid l)ela rotar fatnmanfättaö, tidömibare fullgöra ro Dl t ftin t berättigabe titt ttnberbåd t flaken itäft öfwer bett, Ijwaruti be, enligt förut gäflanbe författningar, fuitnat ttppföraö. Sopograftjfa forpfens arbeten, till Ijmilfaö ntföranbe crtra flatö- sro^ograftffa anflag ftnttaö aitmifabe, f)afwa i wänlig orbtting fortgått; l)warförutatt Slen! be febatt år 1848 företagna Jjöjbtnätningar, font jetttwäl äro ftällba ^oitmätni^ imber @l)efenö för Sopograftjfa torpfelt öfwerittfeettbe, wuttnit en iefe ö'n' obetpblig utfträcfning, famt lemttat upplpfanbe bibrag till fänttebomeit af lanbetö l)öjbförf)ådanben. ©eban rebatt förut från t röet et utfoinntit fneffedontraf terna, jjeniteutaifntng från öfriga rotel)å(laren ocp folbaten rörattbe fiabganben, Isar fåottgl. SD^aj:t,trganbf/Imb &rigö