Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stadens Brandvakts-Compagniej hvars ändamål är, att genom bevaknings-patruller i Hufvudstaden nattetid trygga innevånarnes säkerhet till personer och egendom, så väl för eldsvåda, som i andra afseenden, utgöres af en Capitaine eller Chef, 1 Lieutenant, 2 Adjutanter, 5 Under-Officerare, 12 Rotmästare och 200 Soldater. Sedan de 4 Par Brandvakter, hvilka patrullerade i Staden inom Broarna innan nattvakten derstädes den x sistlidne Junii af Militair-Compagniet öfvertogs, derefter blifvit använda till Patrulleringens förstärkande på Malmarne, är antalet af Brandvaktens ständiga patruller hvarje natt 10 å Södermalm och 16 å Norrmalm, hvar och en bestående af 2 man med aflösning. Compagniet, för hvilket Eder Kongl. Majit, uppå hemställan af Deputerade för Hufvudstadens husägare, den 16 sistlidne Marth i Nåder fastställt en förhöjd Aflöningsoch Beklädnads-Stal, uppgående, jemte Administrations-kostnaderna, till en Summa af 22,200 R:dr Banco, underhålles af Brandvakts-Cassan, medelst afgifter dertill för alla hus och fasligheter inom Hufvudstaden, hvaraf beloppet äfvensom kostnaden för Compagniet under ifrågavarande år skall i denna Berättelse uppgifvas längre fra m, i sammanhang med Stadens Intrader och Utgifter i allmänhet. I afseende på tjenstgöringen lyder Compagniet endast under Öfver-Ståthållaren, men för öfrigt står Compagniet under styrelse af BrandvaktsCassa-Administrationen, hvars Ledamöter under Öfver-Stå thålin rensj ständige Ordförande, äro 12 Husägare, hvilka hvart 6:te år utväljas bland Ridderskapet och Adeln, Magistraten, Ofrälse Ståndspersoner och Borgerskapet i Staden och på Malmarne. Efter hvarje io:de års förlopp utse Husägarne Deputerade för att granska Brandvakts-Inrättningens förvaltning under de förflutna tio åren, samt föreslå de förbättringar, som anses vara af nöden.
Betankande, N:o 42- hinder af betänkligare art allt för mycket försvåra berörde ■ lönreglering, sedermera i Nåder anbefalla dess verkställande. Allm. Best.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 43. 1 N:o 43. Ank. till Exp.Utsk. d. 12 Oct., kl. 12 f. m. Betänkande, t anledning af väckt motion om rättighet för fabrikanter att, genom utbjudande i husen, afyttra deras tillverkningar. Från Välluf]. Borgare-Ståndet liar Utskottet fått emottaga en af Herr K. A. Almgren väckt motion, hvaruti öfverklagas 1} den så kallade näringsfriheten, hvarmed motionären synes förstå landsortens skattefria täflan med städernas af drygare utskylder betungade industri, och 2) serskildt, och såsom anfördt hufvudföremåi för motionen, Vestgötha-allmogens rätt att i husen utbjuda varor, under det att Fabrikanter i Städerne, i synnerhet de, hvilka tillverka bomullsväfnader, endast ega rätt att i öppna bodar och mot serskild skatt till staden försälja deras egna fabrikat. Orättvisan häraf ligger, enligt motionärens förmenande, i öppen dag, helst då man besinner, att Westgötharne jemväl drifva handel medelst uppköp af andras tillverkningar, och dervid äfven mången gång ololligen medföra utländska fabrikat. På grund häraf önskar motionären, att, om landtmännens rättighet att, genom utbjudande i husen, afyttra sina tillverkningar, skall fortfara, 1749 års Författning, angående förbud för bomulls-, linneoch yllefabrikanterne att ej utan i öppna bodar jrkfdla sina tillverkningar till salu, ock måtte upphäfvas, så att åtminstone fabrikanter i Hufvudstaden erhålla samma rätt, hvaraf landtmännen nu der äro i åtnjutande, eller, i vidrigt fall, att äfven landtmännen och deras kringvandrande drängar betagas rättigheten till sådan utprångling.
Yid nådig pröfning af detta ärende hade E. K. Majit, ehuru det, på sätt Sundhels-kollegium i underdånighet anfört, syntes vara omöjligt att pä förhand och innan ledningen af någon lids erfarenhet blifvit vunnen, med full noggrannhet bestämma den nya Hospilalsinrättningens årliga utgifter, likväl funnit desamma kunna med sannolikhet uppskattas i öfverensstämmelse med Collegii förslag eller i rundt tal till R:dr 52,000: — och dä inkomsterna icke heller torde i medeltal blifva ringare än hvad Serafimer-Ordens-Gillet antagit, eller omkring 44,500: — uppkomme en beräknad årlig brist R:dr 7,500: — hvars fyllande genom anslag af statsmedel under de första åren af inrättningens tillvaro ansåges blifva nödigt; äfvensom vidkommande den tid, ifrån hvilken detta anslag vore behöfligt, E. K. Majit, enär inrättningen icke kunde blifva färdig till patienters emottagande förr än vårtiden nästkommande år, men såväl läkares anställande som antagandet af en del tjenstemän och betjente måste ega rum något tidigare och innan några inkomster från annat håll inrättningen tillflyta, funnit nödigt, att berörde anslag redan från och med början of instundande år koinme inrättningen tillgodo; och har på grund af hvad sålunda förekommit, E. K. Majit i nåder föreslagit Rikets Ständer, att lör ifrågavarande sjukvårdsanstalt bevilja, dels till bestridande af utgifterna för inköp af utredningspersedlar och inrättningens första ordnande eli anslag för en gång af 30,000 R:dr, dels under nästkommande statsreglerings-period ett årligt anslag af 7,500 R:dr att användas för inrättningens förvaltning och underhåll.
Jag vill nu ej längre uppehålla R. o. Ad., icke heller längre fortsätta striden, utan anser bäst vara att i god ordning retirera. Fortsättningen af detta måls pröfning uppsköts till eftermiddagen. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. -§ till 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Onsdagen den 24 Februari 1841. Plenum kl. 6 e. m. Upplästes K. M:s denna dag ankomna nåd. skrifvelse till R. St. om ändring i 87 §:n Reg.Fm; gifven Stockholms slolt den i5 Februari 184*. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att denna nåd. propos. till följe af 81 §:n Reg.Fm lomme att öfverlemnas till Const.Utsk., med uppdrag åt nämnda Utsk., att deröfver till R. St. afgifva sitt utlåtande. Likaledes upplästes K. M:s denna dag ankomna nåd. skrifvelse om mötespassevolancens upphörande och de deraf bestridda kostnaders öfverflyttande på statsverket; gifven Stockholms slott den 22 Febr. 184'* Remitterades till StatsUtskottet. Fortsattes pröfningen af Bancooch LagUtsk:ns utlåt. N:o 5, i anleda, af gjorda anmarkntr vid Utsktns betänk. N:o 1 med förslag till lag för enskilda banker. i5:de §:n. Hr Ribbing, Bengt: Det var på i5 §:n 1 mom. jag tror vi stannade på> förmiddagen. Dervid voro åtskilliga an - Den 24 Februari e. in. roärkntr gjorda och åtskilliga nya redactionsförslag framställda, ett af Hr Aminoff och ett i likhet med hvad PresteSt, beslutat. Om det var flera kan jag icke påminna mig, men i intetdera af dessa kan jag instämma. Jag finner nemi. alltför liten säkerhet i begge två.
Nu bjuder likväl 00 § i regeringsformen, att ”under Riksens Ständers eller deras Utskotts öfverläggningar och pröfning må icke uti något annat fall elier på något annat sätt, än denna grundlag bokstafligen föreskrifver, komma frågor om embetseller tjensteinäns tilloch afsättande, regeringsoch domaremakternas beslut, resolutioner och utslag, enskilde medborgares och korporationers förhållanden, eller verkställigheten af någon lag, Lag-Utskottets Utlåtande N:o 4. 21 författning eller inrättning.” Ingenstädes föreskriIVer Regeringsformen bokstafligen, att Lag-utskottet af en eller annan anledning ma taga under öfverläggning och pröfning domaremaklernes eller domstolarncs beslut, resolutioner och utslag, och då Lag-ulskotlct således icke är dertill berättigadt, måste jemväl den antagne grunden, alt Justitie-ombudsmannen egde rätt att i sine embetsberättelser framdraga, och pröfva sådane beslut, förfalla såsom falsk. Huru ytterst otillforlitlig och ändamålslös måste icke den utredning af lagskipningens allmänna tillstånd i riket blifva, hvilken grundas på en sådan, som den af Justitie-ombudsmannen företagne, granskning af domstolarnes beslut, om ock antalet af dylika beslut vore långt större, än det Justitie-ombudsmannen i sine berättelser framlagt till skärskådande? Och när nu i betraktande tages, att Justitie-ombudsmannen på en sådan granskning af några fa eller, om jag ej allt för mycket misstager mig, endast tre mål stödt sine afgifne yttranden om lagskipningens tillstånd i bogsta instantien under den tid, han sitt embete förvaltat, hvilket vitsord kan tilläggas dylika yttranden?
Uplästes och lades pä bordet följande ifräu Riddarhus-Utskottet ingifnr Hörfamste ^lemons!; Sedan Högloft. Nidderffapet och Adeln genom l^otnco!l<;-Utdrag ^ innewarande behagat infordra Riddarhus-Utffottets utlåtande öfwer den af Herr Grefwe ^xel Amilton uti Ridderstapeks och Adelns kleno gjorde Motion at til nästimräsfande Riksmöte stora Riddarhus-Salen matte med Kakelugnar förfes, har Utskottet i anledning häraf anmodat Herr ?rofe««oren och Stads^rclnteÄen L^örvell, at efter anstäld noggran besigtning fä wäl ä sjelfwa Salen som öfre windarne ä Riddarhuset, til Utskottet ingifwa skrifteligt utlåtande, hwilket, härwid bifogadt, nogsamt uplyfer ar flera betydlige swärigheter och betänkligheter synas möta förslaget om Kakelugnars inrättande i Riddarhus-Salen, samt at deras anläggande och updragande pä bjelkoch taklagen skulle medföra pä murarne widare sättningar, än de som redan skönjas ät sidan af Riddarholms-eanalsi-, och således tilskynda flere wädelige följder för Byggnadens 5oIicI>t6 och bestånd.
Direktionen hädanefter skulle få lyfta den af R. St. anvisade summan vid början af det år, för hvilket stim - 320 I) en 7 Februari. raan är afsedd, eller åtminstone qvartalsvis under årets lopp. då deremot f. n. summan icke får lyftas förr än på fjerde eller 5:te månaden af året efter det, då pensionerna redan blifvit utbetalta, enär Direktionen i allmänhet icke förr kan redogöra för det belopp, hvartill förra årets pensionering upgått. K. M. har i Propostn framställt de olägenheter, som af detta stadgande upstå, nemi. att Direktionen, för pensioneringens bestridande, nödgas att antingen upsäga fordringar eller uptaga lån. Ii. o. Ad. torde finna, att båda dessa utvägar äro förenade med stora olägenheter och lända till betydligt mehn för kassan. Då Direktionen sett sig nödsakad att upsäga gifna försträckningar, får densamma, såsom man lätteligen torde inse, ganska svårt att få sina medel utlånade, åtminstone emot inlecknings-säkerhet, ty en person, som har sådan säkerhet att erbjuda, uptager icke gerna lån i en kassa, der han äfventyrar att innan kort få sitt län upsagdt. Detta ligger i sakens natur och derföre har äfven Direktionen ej sett 31111311 utväg att göra kassans medel fruktbärande än att utlåna dem emot skuldförbindelser med endast borgenssäkerhet. Utan att vilja ingå i någon närmare framställning af förhållandet, kan jag säga, att jag har mig bekant, att detta utlåningssätt icke alltid slagit sig så väl ut, som man hade önskat. Om nu 11. St. bifalla hvad K. M. uti den 4:de punkten af den Nåd. Proposm föreslagit, så upkotnmer deraf den fördelen för kassan, att den får en högre afkastning af de utlånade medlen.
Och enär ifrågavarande planchverk icke ännu är afslutadt, samt de omständigheter, hvarunder vid sistförfluten riksmöte understöd biel' för arbetets fortsättande beviljadt, icke undergått någon väsentlig förändring, hafva Rikets Ständer medgifvit alt detta understöd på enahanda sätt, som vid nämnda riksdag bestämdes, fortfarande må utgå, samt följaktligen till fortsatt utgifvande af arbetet ”Fordna och Närvarande Sverige’’ för nästa stutsreglerings-period beviljat ett anslag af 400 R:dr årligen. 95:o. Såsom bidrag till fortsättande af planchverket ”Sverige, Aqvarell-lithografier och Tontryck”, hvilket arbete, deraf flera häften utkommit, utgifves i Paris af Lithografen Carl Johon Billmark, har hos Rikets Ständer anhållan skett om ett anslag för nästa statsreglerings-period, till belopp af 800 eller 1,000 R:dr årligen, till stöd för hvilken framställning hufvudsakligen åberopats dels nämnda planchverks stora värde såsom konstprodukt, dels utgilvarens i ekonomiskt hänseende betryckta ställning, dels ock den omständigheten, att Billmark, oaktadt de flerfaldiga prof på utmärkt lithogralisk skicklighet, som blifvit af honom ådagalagde, dock aldrig varit med något understöd af allmänna medel hugnad. Enär nu anförda omständigheter, bland hvilka Rikets Ständer särskildt fästat uppmärksamheten på det ifrågavarande arbetets både inom Sverige och i andra länder erkända utmärkta beskaffenhet, och det välförtjenla anseende Billmark derigenom sig förvärfvat, enligt Rikets Ständers tanka, innefatta tillfylleslgörande skäl att tilldela Lilhografen Billmark något understöd, hafva Rikets Ständer såsom understöd för fortsatt utgifvande af planchverket ”Sverige, Aqvarell-lithografier och tontryck” åt bemälde Billmark beviljat ett årligt anslag af 800 R:dr för hvart och ett af åren 1861, 1862 och 1863. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 26 Oktober 1860. 220 Expeditions-Utskottets Förslag lill underd.
Att ge en sådan, finner jag väl betänkligt, och vill icke motsäga de skäl Utskottet åberopat; men jag tror likväl, att Utskottet bordt åse den ömsesidiga fördel, som kunnat uppstå, om han fått en ökad arrendetid, emot skyldighet att öfverlemna de på de odlade utägorne uppförde byggnader i brukbart skick. Om Kungsgården nu skall aflena nas, måste byggnaderne ersättas, och Statens utgift blifva åtminstone för ögonblicket större. Derföre, om Utskottet föreslagit en längre arrendetid, mot skyldig - Den 13 J u 1 i i e. m. 265 liet att underhålla Linnefabriken i Wad-. stena, förutan hvilken han kunnat draga ett större parti af sitt arrende, samt emot förbindelse att aflemna byggnaderne i bruk-! bart skick vid afträdaudet, skulle efter min tanka en gemensam fördel både för Sta-: ten och honom uppstått, Herr RosenbladBernhard: Under 5be-: ropande af Herr Suntessons reservation, och med anledning af de förbättringar innehafvaren af Starby Kungsgård vidtagit, får jag tillstyrka det ena af de i reservat tionen befintliga alternatif, att arrendetid den måtte utsättas till 3o år; och såsom ett ytterligare skäl härtill får jag åberopa, det prejudicat, att Arrendatorn af Horns Kungsgård på Öl-and blifvit beviljad 3o års besittning efter arrendetidens slut, å af ho-> nom till serskilt hemman uppodlade, från Kungsgården afskiljde, men dithörande jord-s lägenheter, ehuru för öfrigt icke för den-: ne Arrendator de andra bevekande skäl finnas, som för Arrendatorn af Slarby. Herr Thamj Wolrath: Min slägtskap med Herr von Steijern förbjuder mig att deltaga i Piidderskapets och Adelns beslut i denna fråga, men jag hoppas, att det tillätes mig lemna några upplysningar om hvad jag har mig bekant i saken. Då Major von Steijerns fader på i'74°“tu^et anlade Linnefabriken i Wadstena, tillförsäkra - 266
WJ håfve företrädesvis utvalt denna dag, som påminner så väl Oss, som hvarje Medlem af Vårt Kongl, hus, om vidden af de förbindelsar WJ Oss emot Svenska Folket åtagit, äfvensom af den trofasta tillgifvenhet, hvarmed WJ af detta Folk varit omfattade, och som WJ af detsamma allt framgent förvänte. WJ bjude och kalle Eder fördenskull att öfvervara Hennes Maj:t Drottningens, Vår högtälskade Kära Gemåls Krönings-Act, som ofvanbemälde dag kommer att i Hufvudstadens Storkyrka för sig gå; skolandes J, på öfligt sätt, framdeles erhålla närmare underrättelse om den tid, som dertill kommer att ut - Kongl. Maj.-ts Nådiga Skrif v. N;o 75. 9 sättas; Och WJ förblifve Eder, alle i gemen och hvar och en i synnerhet, med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågne; befallande Eder i öfrigt Gud Allsmägtig synnerligen Nådeligen. Stockholms Slolt den 8 Augusti 1829. CARL JOHAN. I). von Schulzenheim. 1 Afskrift mcddcladt Exp.Utsk. d. ao Sept. i8ag. KONGL. MAJ.TS Nådiga Svar uppå Rikets Ständers Förslag, i fråga om åtskilliga Lagförändringar ; Gifvet_, Stockholms Slott, ä Riks-Salen den 8 Sept. 182g. Välborne, Ädle och Välvördige, Ärevördige, Vördige, Vällärde, Äreborne, Förståndige, Välaktade, Hedervärde och Redlige Gode Herrar och Svenske Män ! Uti underdånig Skrifvelse af den 21 sisllidne Februarii håfven J, Gode
Jag inser fullkomligen, huru, icke blott ömmande, utan äfven oroande, tillståndet kan vara i de Provincer, der Filial-Disconternas Assignationer i längre tid och mäst varit gängse, nemligen i Malmöhus och Bohus Län samt i Öster-Göthland och i Wester-Göthland. Jag inser att detta tillstånd måste vara ansenligen förvärradt, sedan, efter Filial-Disconternas fall åtgärder af de högre Auctoriteterne blifvit vidtagne, som strida emot hvarandra. Genom de i Malmö, Linköpings och Götheborgs Tidningar införda och af Landshöfdingarne undertecknade Annoncer, atr ingen förlust för Assignationernas Innehafvare vore att befara, blef förtroendet för dem återstäldt, åtminstone innom de lägre och mindre förutseende Folk-cJasserna. Den 27 December; 521 Genom Kongl. Majrts till Landshöfdingarne utfärdade Befallning, att icke längre i Kronans Uppbörd emottaga Götha Canals Assignationer , blef förtroendet för dessa Assignationer åter förminskadt. Det är äfvenledes bekant, huru -Wester-Göthlands Allmoge, för sina, under Marknaderne i Linköping och Sköfde den 10 och 18 October, till betydlig mängd försålda Varor, blifvit betalt med idel Filial-Disconternas Papper, som strömmadt dit från flera håll i den förmodan att Allmogen ännu icke kände att Banquen upphördt att inlösa dem. Allt detta är visserligen högst ömmande och för min del skulle jag ingalunda bestrida, att ur Banquen Medel måtte tagas till de mindre Assignationernes inlösen, endast det skedde på sådant sätt att Banken blefve säker om ersättning för sina förskott. Då Regeringen år x8i5 i October med 700,000 R:drs tillskott förebyggde Malmö Discontsfall, blef all möjlig och nödig försigtighet iagttagen.
Dessa kreatur äro dock allmänt aktade och finnas öfverallt, och att de i sina ådror hafva utländskt hlod kan icke bestridas, då man bestämdt vet att deras stamfader införskrefvos under Carl Xl:s tid. Jag har aldrig kunnat foresta ila mig, att Hr Adelborg, som yrkat anslag för fyra stamholländerier skulle vilja söka racerna för alla dessa inom Sverige. Den konstanta race vi hafva för kor är ingen race, och så mycket har jag rest i Norrland, att jag med säkerhet kan påstå, det jag der icke sett någon sådan race. I afseende på inrättandet af de ifrågav:de holländerierna, tror jag att de böra ordnas så att man kan bilda en böglands-race för sådana delar af landet, som äro bergiga, t. ex. Småland, Norrland m. fl., samt en slättlands-race för dem, som äro slättländer, såsom Skåne m. m., samt att detta må ske med de Svenska kreatur, som inom längre eller kortare tid fått sitt utländska blod inom landet. Frih. Raab: Alla de kreatur landet f. n. eger under namn af inhemska, hafva i sin tid varit utländska. Det är klart att hufvudsaken för oss är att få goda konstanta racer, vare sig att de komma utifrån eller bildas inom vårt eget land. Jag tror att det vore en ganska nyttig åtgärd att införskrifva goda dylika racer från utlandet, så framt vi sjelfva icke ega dem, och jag är äfven förvissad om att försöket utfallit lyckligt med åtskilliga racer, likasom att det fullkomligt misslyckats med andra. Jag tror derföre att derest man icke kan få en god race på annat sätt, än att förskrifva den från andra länder, så, om man också måste göra det med risk att få boskapssjukan införd, är det orätt att alltför länge reservera sådana medel, som blott äro afsedda för de utländska kreaturen. Jag tror jemväl att man på det sätt, som är antydt, kan få kreatur, lika goda som de utländska. Men sådant låter sig icke göra, hvarken på ett eller tolf år; utan dertill fordras en lång följd af år, såsom Hr Celsing sagt.
– «Du är vansinnig,» ropade öfverstinnan och lemnade rummet, ytterst uppbragt. Utkommen i förstugan, mötte hon der Albert. «Herrn lemnar vårt hus!» var allt hvad hon sade. Albert, icke alldeles oberedd på att det skulle taga ett sådant slut, bugade sig blott, och de få anstalter han behöfde för att iordningsätta sig till resan voro snart vidtagna. Mamsell Lovis, betjenter och pigor förföljde honom med ett högt skratt, då han reste, och endast Celestine, af hvilken han ej en gång fått taga afsked, emedan hon blifvit instängd på sitt rum, stod i fenstret med tårfyllda ögon, och deras blickar voro ännu förenade, när omsider vagnen svängde om, långt borta i skogsbacken, och det ej vidare var möjligt för dem att se hvarandra. Långsamt skredo nu dagarne på Sätraholm. Nanna och Celestine voro ej oftare nere i det vanliga samlingsrummet, än som ej gerna kunde undvikas; trädgården, parken och sjön hade ej mer behag för dem, och de sutto mest inneslutne i deras eget rum, med undantag af de besök de gjorde hos den beskedliga tant Ulla. För henne vågade de öppna sina hjertan, och hon delade uppriktigt deras bekymmer, men att lätta dem stod ej i hennes makt. Hon hade aldrig haft något inflytande på ötverstinnan, och ännu mera höll nu öfverstinnan henne på distans, sedan hon kommit under fund med att tant Ulla tillvunnit sig flickornas förtroende och vänskap. Magister Lundström hade redan för den hedervärda församlingen en gång afkunnat ett kristligt äkta förbund emellan ordonnans-officeren, löjtnanten vid S. kongl. regemente, högvälborne friherre Stellan Wladimir Stjernfeldt och välborna fröken Nanna Leyonkrona, och Nanna hade segnat ner under all den välsignelse och de gratulationer, af hvilka hon vid det högtidliga tillfället blef alldeles nermyllad. Fiskardottren på holmen gick som vanligt hvarje morgon ned till stranden, och blickade så oroligt och längtande efter sin älskade skogvaktare, men fjorton dagar voro redan gångne, och han syntes ej.
Ordens Boktryckeriet Stats-Utskottcts Utlåtande, iV;o 413. 1 N:o 413. Ank. till Kxp. Utsk. den 1% Jan. 1841, kl. 1^ widd. Utlåtande, i anledning af Herr von Har t man adorffs motion em andag till utskrifning af Registratur, hvilka ifrån Slais-Expeditioneme bordt till Riks-Archivet erflcrnnas. (U. A.) Hos Ridderskapet och Adeln har Herr von Hartmansdorff, A., uli en till Siats-Utskottet remitterad motion, framställt: att, ehuru, enligt CanzliOrdningen af den 23 October 1809, concepten till alla utgående Kongl. Bref skola af Copister och Extra Ordinarie Canzlister utskrifvas till så kallade Registratur, hvilka höra inbindas och efter 3:ne år, likasom andra handlingar, till Riks-Archivet öfverlemnas för att förvaras till framtida efterrättelse, i händelse något af de lösa concepten skulle förkomma, hade likväl detta blifvit mer eller mindre försummadt, serdeles under de senare tiderne, då tjensterne i Konungens Canzli till stor del förrättats af personer, sorn antingen hade ingen lön eller ringare än, sorn motsvarade befattningarne; att under det motionären utöfvade Hof-Canzlers-Embetet anmälte Riks-Archivets t. f. Chef den 28 Maj 1838, hurudant förhållandet då var i berörde hänseende, hvarefter upplysningar ifrån Cheferne lör Kongl. Canzliets serskilda Afdelningar infordrades, men hvarå likväl svar icke fullständigt inkommit vid den tid, motionären frånträdde utöfningen af HofCanzlers-Embetet; att emedlertid, enligt en uti sistlidne December månad ifrån Riks-Archivet meddelad officiell uppgift, förhållaudet nu vore sådant, afl, efter afdrag för de 3 sista åren, hvilkas Registratur ännu icke behöft aflemnas, Registratur vore oallemnade ifrån Justitife-Expeditionen för 9 år „ Krigs-Expeditionen 48 „ „ Kammar-Expeditionen 25 , „