Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den siffercensus, som jag härvid bestämt, har Irenne glader: rösträtt minst med en, eller två, eller tre röster vid val till första kammaren. Börd och högsta bildning behöfva första, högre bildning andra och större förmögenhet tredje censtisgraden för att få valrätt till andra kammaren. Men rösträtten anser jag böra beräknas lika för alla valberättigade till andra kammaren; så hög qvalification och så säkra garantier äro redan nedlagda i den fastställda valcensus, att om någonsin alla samhällsmedlemmar kunna höja sig upp till denna census, då är i sanning tiden inne alt införa verkligen allmänna val, med lika rösträtt för alla. Jag har äfven antagit att för andra kammaren rösträtt endast omedelbart bör få utöfvas; och lika så endast på ett ställe inom det district, der den röstande är skattskrifves I afseende åter pä valbarhetsvillkoren för andra kammaren, antager jag väl i allmänhet, att hvarje valberättigad bör vara valbar, men med den inskränkning likväl, att när, som jag föreslår, hvarje andra kammarens valdistrict får rätt att sända Irenne ombud, hvaraf, i anseende dertill att valen skola gälla för trenne riksdagar, dock blott en för hvarje gång skall nises, så skall alternativt en adelsman, en prest och en utan afseende på stånd dertill väljas. Som jag föreslår tjugufem andra kammarens valdistrict för hela Riket, sä komma då att bland andra kammarens ledamöter tjugufem vara adelsmän, tjugufem prester och tjugufem utan afseende på stånd valde. Hvarföre jag antager denna valbarhetens begränsning inom tånd har jag redan för en stund sedan tillkäunagifvit.
Skulle derföre något tadel äga rum emot Konungens rådgifvare i afseende å uraktlåtenhet af åtgärder, sorn kunna anses för Riket nyttiga, återfaller detta helt och hållet på Representationen, som icke sökt tillvägabringa sådana ändringar i grundlagen, hvarigenom ansvar i nämnde hänseende kan drabba Sty~, Den i Juli f. m. 5? Styrelsepersonalen. Jag ställer till elen värde Grin den fråga, om det val finnes någon stat i verlden, der ett Utsk. är satt att granska Styrelsens system, eller uppgöra ett annat, i händelse det iakttagna ogillas? I andra länder anklagar ltepresentationen Ministeren öppet, och denna försvarar sitt handlingssätt lika öppet. Anfallet sker genom vägrade anslag åt hvarje minister-administration; med bifallet eller afslaget qvarstår eller faller ministern. Ett annat förhållande är med vårt statsskick; och 1809 års grundlagsstiftares mening var det icke, att Gonstit.-Utsk. skulle på det sätt uppfatta sin pligt, som Gr. Cronhjelm fordrat, Utskrs kall är en medlares emellan folket och Regeringen; det har endast att tillse, om rådgifvarne i sina rådslag handlat emot grundlagarna, allmän lag eller emot gällande författningar, eller derunder icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta. Det är redan ett nog svårt kall att under sådan förutsättning tillhöra Constit.-Utsk.; och under ett vidsträcktare och sådant, som Secreta Utskottet fordom var, befarar jag, att ingen numera skulle deruti vilja inträda, tyman skulle bäfva för den vidd af kunskap, som erfordrades för de pligter, man hade. Majoriteten inom Utsk. har bestridt mig rättigheten att låta mina reservationer medfölja, och jag respecterar för mycket ett fattadt beslut för att vilja eludera det genom en uppläsning här af mina i Utsk. emot majoriteten yttrade åsigter. Jag förklarar endast, att jag anser, det man bort pröfva rådslagen i deras helhet, för att kunna fälla ett säkert omdöme, om lådgifvarne iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, och icke hvarje isoleradt fall, såsom Utskts majoritet nu tvingat Utsk, alt göra.
Herr Erik tackade för anbudet, och sade att han redan härom ordat med sin hustru och sin dotter, hvilken vore beredd att, i hvad hon skulle förmå, bjuda till att vara de ärade damerna till tjenst. "Kära barn", sade han derpå åt Sigrid, "var då icke så försagd, att du icke vågar aflägga din tacksägelse, för hans herradömes nådiga anbud." Sigrids hjerta var helt beklämdt, och hon kände sig skrämd och illa till mods att nödgas framträda inför så många fremmande herrar; men isynnerhet af bäfvan för den mörke herr Klas, hvilken hon hört omtalas som en så förfärligt sträng man. Ett ögonblicks besinning sade henne dock att hon borde akta sig att icke synas pjåkig, hon gjorde derföre våld på sig, steg fram till den mäktige herrn och neg djupt i det hon sade några ödmjuka ord. I detsamma inträdde fru Metta, röd och varm så väl af köksbrasan, som af ifver. "Eders herradöme, och öfrige herrar, herr Axel, herr Anders, herrarne behagade hålla till godo med den ringa välfägnad, som i vårt utplundrade hus nu i hast kunnat åstadkommas. Det är visst allt ovärdigt så höga gäster, men herrarne täcktes ursäkta och låta välmeningen ersätta bristerna hos hvad vi vågat framställa, så ringa det än är." "Gud bevare eder fru Metta", sade Fleming leende, "tror J mig icke i sanning vara en värre varg att äta, än som sjelfve hertig Carl omtalar mig vara." Häri hade han ej så orätt. Fulla upprågade fat med fläsk, fisk och fågel stodo på bordet. Höga korgar med herrebröd stod derinvid, tornformiga kakor och tortor funnos i ymnighet midt på bordet, öl och must i kannor deromkring, men fru Metta klagade och bad många gånger om ursäkt att hon nu icke hade hvarken kryddadt vin eller kirsedrank att bjuda, men sådant stod nu icke att fås. Fru Metta neg, bjöd och trugade och bråkade och tvang sina gäster att, med eller mot sin vilja, taga till lifs af hennes anrättningar; såsom det på den tiden anstod en rättskaffens värdinna.
Egen höga pröfning öfwerlcmnadt att bestämma, hwilka företag komma att af dcste medel understödjas, stg ej heller kunna ingä i nägon spceiel granskning af de mer eller mindre bewekandc skäl, som lff motionairernc blifwit I,XXXVl Stats-, V:cosamt A. Bcsw. o. Ekon. anförde för erhällandet af anflag till de af dem uppgifne företag, utan fä allenast hänwisa deni, hwar för sig, att hos Kongl. Majit i underdånighet derom anmälan göra, samt sine skäl der andraga. Den i December 1829. Reservationer. Af Grefwe von LeUeverin, k'. 6.: Med minnet af det egentliga syftemälet för strömrcnsningsanflaget, dä det är ,8,8 först kom i fräga, kan jag icke lemna mitt bifall till de af förenade Utskotten framlagde förslag. Mä än det wara sanning, att, rinder de förflutna o ären, man nägon gäng misstagit sig i walet af medlen alt komma till mälet, att de nya förwaltningsgrnndcrne tillfredsställa wetenskapens fordringar bättre än de förra, sa blir dock mer än sannolikt, att hwad som förr utgjorde hufwudföremälct för anslaget, blir hädanefter bisak; att Rikets södra provinser komina att draga huswudsakligaste nyttan af anslaget, samt att de norra förblifwa glömda. Är 1818 sades, att de bewiljade 100,000 R:dr ärligen "skulle ntgä, för att anwändas till strömrcnsningar ock) lättade transporters öppnande, med hwad mera som kan leda till nppimlntran och befrämjande af en ökad produktion och afsättning af sädana landtmannawaror, som nn, till landets känbara förlust', mäste hemtas frän Finland och andra främmande länder." Wid bewiljandet af enahanda anflag är 182Z, fästade R. St:r dcrwid det förbchäll, att detsamma, med wissa Utsk.
Rådstufvurätten genom sistnämnda beslut förklarat samma handling icke kunna såsom namnsedel godkännas, Marinsoldaten Carl Jeppsson Skantz, innan Munck al Rosenschöld å stämningen afgifvit hufvudsakligt svaromål, inför Rådstufvurätten anmält, det han vore författare till åtalade skriften, och Skantz följaktligen, jemlikt 1 § 8 mom. af Tryckfrihetsförordningen bort i sådan egenskap i målet höras; alltså och ehuru Skantz sedermera inför Rådstufvurätten återkallat berörde anmälan, såsom sanningslös samt 19 dervid uppgifvit, att Munck af Rosenschöld medelst löfte om belöning förledt Skantz att Staga sig iörfaUare-ansvar för nämnda skrift, och att detta skett i närvaro af till namn uppgifven person, aktade Kongl. Hofrätten, sorn i skrifvelse den 26 förutgångne Juli anmodat Konungens Befallningshafvande i Malmöhus län att, derest annat laga hinder än förenämnde åtal icke mötte, genast försätta Munck af Rosenschöld på fri fot, nödigt, att, med undanrödjande af Rådstufvurättens beslut den 18 Augusti 1853, Juryns utlåtande samt Rådstufvurättens öfriga efter nämnda dag i rättegången och i saken meddelade beslut, visa målet åter till bemälde Rätt, som hade att detsamma å nyo företaga, samt sedan vederbörande blifvit hörde och Skantz lemnats tillfälle att i bevis leda sin uppgift, att han i omförmälda hänseende blifvit af Munck af Rosenschöld lockad och förledd, med målet vidare lagligen förfara. Derjemte förklarade Kongl. Hofrätten, att Munck af Rosenschölds klagan i afseende å redan skedd verkställighet af Rådstufvurättens beslut den 9 Junii 1854, angående hans inmanande i häkte, icke till någon åtgärd föranledde, samt att hvad Munck af Rosenschöld och Larsson i öfrigt anfört icke för tillfället påkallade vidare yttrande.
Men att Strindberg ' vis ä vis emancipationen visar. benägenhet att kasta ut barnet med badvattnet, det kan väl aldrig förnekas. Men nog derom !Det är en annan sak som jag gerna skulle viljå, att ni svarade mig på. Kand. Hjertans gerna! Prof. Rör.om i brasan först Se så der! Tack Jo, skall det vara absolut omöjligt att uttrycka sig städadt och icke som en hamnbuse, när man skrifver böcker nu för tiden ... Jag är inte prude, men jag stänger ändock fönstret, när jag hör ett par mosiga åkare gräla på gatan ... och personerna i Strindbergs historier de tala alla sammans som åkare — och ibland ändock värre. Ett sådant språk i en bok med en så söt titel, ty • ‘ giftas är ju detsamma — som vispkräm “; Kand. Har ni läst Vischers berömda afhandling om cynismens berättigande i poesi ’, fru professorska? Eljes kan ni få låna den af mig. Prof. Så äkta karlaktigt svaradt. Nu skall jag, arma stackare, förstås krossas af någon spränglärd tysk, sonj ... Kand. Ni slipper, ni slipper! Men medge ^et, att brutaliteterna hos Strindberg hafva något friskt Öfver sig, en viss ogenerad bonhommie, en skrattretande, drastisk komik, som låter en tänka på 1700-talets naiva romanförfattare ... Mig personligen har nu “ Giftas “ låtit ihågkomma ännu äldre ting, som gamle Stjernhjelms kraftigt muntra “ Bröllopsbesvär sihåglcommel se “ ... Tänk bara på en sådan liten perla till historia som “ Måste “, hvilken trohjertad, Dickensk humor, hvilket varmt förhärligande af äktenskapet döljer sig icke under den grofkorniga berättelsetonen. Det är en grof-het, som är för sund för att vara anstötlig ... något kärnfriskt i samma väg som det nutidens blaseräde fransmän kalla “ le joyeux rire de nos pères “. Prof. Sakta i backarne! Ni vill advocera bort, hvad jag sa ’.
Då utsigt numera icke finnes, att kunna indrifva dessa återstående såkallade undsättningsskulder, får jag vördsamt hemställa, att Rikets Ständer måtte för deras del medgifva, att berörde skulder få af,skrifvas, med undantag af hvad som kan belöpa på de i länen inrättade socken-magasin er. De handlingar, som röra detta ämne, finnas hos Kongl. Kammar-rätten, derifrån full utredning i saken torde kunna erhållas. Om remiss till vederbörligt Utskott anhälles vördsamt. Cygnceus. .M '16. Af Herr CygllSBllS Om anslag för läroverkets i Luleå utvidgning lill fullständigt högre elementarläroverk. Redan vid 1856—58 årens riksdag, då en så stor och omfattande förändring i afseende på rikets elementarläroverk genomfördes, tyckes behofvet af ett högre läroverk lör rikets nordligaste län hafva varit fullt insedt och erkändt. Luleå förut tväklassiga läroverk utvidgades nemligen då till ett pä real-linien fullständigt elementar-läroverk. Denna utvidgning kunde under dåvarande förhållanden anses ganska stor, om ej tiilräklig, då hvarken skollokalens beskaffenhet eller lärjungarnes antal kunde-gifva skäl till större utvidgning. Sedan den tiden hafva dock förhållandena så förändrats, att en ytterligare utvidgning synes vara på det högsta a.f behofvet påkallad, såframt läroverket skall kunna fullt motsvara det mål, sorn med detsamma åsyftats. Örn man i allmänhet tyckes hafva skäl att betrakta^ det slag af läroverk, till hvilket Luleå för närvarande hör, såsom en blott öfvergångsform till fullständiga — hvilket bestyrkes deraf att de flesta sådane, hvilka samtidigt med Luleå läroverk inrättades, redan blifvit till fullständiga utvidgade — så torde detta med största skäl böra gälla om det nu ifrågavarande. Nästan alla andra län i riket hafva nemligen fullständiga högre läroverk; men Norrbottens län saknar ännu ett sådant.
Oss återstår dock att förordna om Vår enskilta Egendom, och det vele \fi som följer: Till det första förordneVi: AttVårHögtälskeliga Gemål, Hennes Majestät Drottningen, som under alla händelser och städse förljulvat Vår lefnad, och som Vi till Vår Kärälskelige Herr Sons ömma vård öfverlemne, må tillfalla Vår contanta Förmögenhet, och all den Mobilier, som vid Vår död, efter då befintligt Inventarium finnes på Rosersbergs Kungsgård, hvilken Mobilier, med undantag af hvad deraf genom slitning kunnat förnötas, elter Hennes Majestäts dödliga frånfälle, skall, enligt nämnde Inventarium, tillfalla Vår Kärälskelige Herr Son, Den Högborne Furste och Herre, Herr CARL JOHAN, Sveriges, Norriges, Göthes och Vendes KronPrins. Till det andra: AU Vår i Stockholm varande Qvarlåtenskap, bestående af Jouveler, Guld och Silfver, Bibliotheque, Ritningar, Chartor och öfriga Samlingar samt Meubler, Hästar och Equipager, med mera, skall tillfalla Vår ^Ådderdoms kraftfulla stöd, Vår Kärälskelige Herr Den 9 Felruarii. 133 Son, Den Högborne Furste oell Herre, Herr CARL JOHAN, Sveriges, Norriges, Göthes och Vendes KronPrins. Till det tredje: Ehuru Vi äro öfvertygade om Vår Kärälskelige Herr Sons vårdande godhet för Väre trogne Tjenare af alla Classer, vele Vi dock ej underlåta, att hos Vår Kärälskelige Herr Son dem på det ömmaste recommendera. Till yttermera visso håfve Vi detta med Egen Hand underskrifva, och med Vårt Kongl. Sigill bekräftadt, som skedde på Vårt Slott i Stockholm den Tionde dagen uti Februarii Månad , År, efter Vår Herres Jesu Christi börd, Ett Tusende Åtta Hundrade och på det Fjortonde. CARL. !*« (L. S.) Att Hans Majit Konungen med Egen Hand tecknat Dess Höga Namn under ofvanstående Dess Testamentariska Förordnande, som Kongl.
Lika med Grefve af Ugglas anser jag, att denna fråga har sammanhang med StatsVerkets inkomster; ty det måste just vara det felaktiga i resultatet af dessa inkomsters beräkning, det vill säga, brist i den påräknade Inkomst-Summan, som åstadkommer behofvet af en temporär reservsumma, på Den 3o April e. m. 123 det icke Statsmachinen må stanna. Det var också af denna anledning, som år 1823 ett sådant Creditif blef vid slutet af Riksdagen beslutadt. Om denna fråga afgöres nu, eller uppskjutes, tills Statsregleringen förekommer till slutligt afgörande, kan visserligen vara likgiltigt; men jag anser mig böra begagna tillfället, för att fästa Ståndets uppmärksamhet på angelägenheten, att hafva någon reservhjelp, i fall den olyckan skulle inträffa, att brist uppstår i Statsinkomsterna, hvilket blir en verklig olycka, enär äfven en obetydlig bristsumma, skulle föranleda lill Rikets Sländers urtima sammankallande, i fall ingen utväg vore beredd, för bristens fyllande. Grefve af Ugglas: Orsaken, hvarföre detta Creditif år 1823 föreslogs af Statsutskottet, tror jag till en stor del härrörde deraf, att antingen 1820, 1821 eller 1822 jag minnes nu icke rätt hvilkeldera, den casus verkeligen inträffade, att en, ehuru högst obetydlig, brist uppstod på hela total-beloppet af Statsinkomsterne. Samma casus kan ju möjligen ännu en gång inträffa, och då finnes för Kongl. Majrt icke annat alternatif, än att antingen sammankalla Rikets Ständer, eller också lemna vissa utgifter oguldna, och i denna ställning bör väl ej Styrelsen sättas; men sedan Grefve von Schwerin nu föreslagit frågans hvilande, tili dess Statsregleringen blifviL afgjord, 124 Den 3o April e. m. kan ändamålet ändock vinnas. Min mening var blott, alt Ridderskapet och Adeln icke, genom ett bifall på förhand till StatsUtskottets Betänkande, skulle betaga sig möjligheten, att framdeles kunna vidtaga ett sådant arangement.
Förenämnda tillgång af utländskt mynt R;dr 643,533: 85. har sedermera ökats genom uppköp af Ryska Rubler 8,008: 18. till R-.dr 651,542: 03. men genoin försäljning af Ryska Rubler minskats med 6,665: 94. så att förrådet af utländskt mynt vid den af Revisorerne den 3 innevarande Oktober anställda inventering, på sätt af § 4 här ofvan inhemtas, utgjorde Runt 644,876: 09. eller i Ryska Rubler 643,736: 32. samt i Holsteinska, Danska och Norska Specier 1,139: 77. Inköp af Under den tid, Revisorernes granskning omfattar, har väl silfver i omyntad form silfver. endast till ringa belopp försålts, men deremot har icke obe sydligt myntadt silfver samt dukater uttagits, hvaraf föranledts nödvändigheten att förstärka Bankens härvarande förråd utaf silfver och guld genom införskrifvande deraf från utrikes orter. Sålunda ^hafva Fullmäktige icke allenast indragit silfver från Hamburg, utan äfven, då prisförhållandena å utrikes orter möjligen kunde göra det fördelaktigare för Banken att hemta silfver från London än från Hamburg, låtit, för att vinna någon erfarenhet härutinnan, jemväl från London hitföra ett parti silfver.
Dessutom hade Thomson redan behagat taga som gifvet, att jag skulle bo i hans hus och i ett par rum af hans egen våning tills oktober, då den undre blef ledig. Jag ansåg mig ha handlat mycket klokt då jag i det bref, hvarpå detta var svaret, häntydt på att jag, såsom mera lämpligt, låtit Thomson taga bestyr med rum etc. Det är icke lätt att finna vägen mellan två rådgifvande magter, men som min mor röstat för Thomson, så blef det dervid, så mycket hellre, som jag fann mig något sårad af det sätt hvarpå Lindeberg i sin tur talat om Thomson, hvars hvardagstreflighet kändes mera lugnande. Jag rigtigt bäfvade emellertid ända ned i pennspetsen, då det afgörande afslaget nedskrefs. Svaret på detta bref dröjde, men kom slutligen och lydde så: Min fru! Att jag först nu svarar på det sista bref, hvarmed jag blifvit hedrad, och som jag redan för 14 dagar sedan hade det nöjet emottaga, härrör icke af glömska eller försumlighet, eller ens af bristande tid, ehuru oändligt knapp denna vanligtvis är afmätt åt mig, och nu mer än vanligt, ty jag skulle väl ändå kunna stjäla mig någon stund för en intressant sysselsättning, från så många sysselsättningar, som äro ingenting mindre än intressanta; men af ett skäl, som jag hoppas fru F. skall täckas anse för giltigt: jag hade nemligen trott mig, innan jag skref, kunna få läsa Gustaf Lindorm, och bli i tillfälle att derom yttra min tanka. Denna väntan har likväl icke uppfylts, ty ehuru första delen för snart 14 dagar sedan lemnat pressen, har likväl ingen fortsättning följt, och jag vill ej läsa början, innan jag har tillgång till det hela, dels emedan det alltid är obehagligt att afbrytas i ett nöje – och att denna läsning skall blifva för mig ett sådant, derpå vågar jag räkna, – dels emedan man icke alltid kan af ett arbetes början göra sig någon tillförlitlig föreställning om det hela. Jag har således försakat läsningen af första delen tills arbetet blir komplett, och skrifver nu för att afhandla, icke det ämne jag skulle velat, utan ett, som jag så sällan som möjligt borde vidröra: mig sjelf. Orsaken, hvarföre jag nu måste göra det, är innehållet af fru F:s senaste bref.
Denne, sedan hail hunnit graden af Gesäll och som sådan vidare så fullkomnat sig i sitt yrke, att han erhållit Intendentens Approbation och formliga betyg, såsom utlärd och skickelig, .samt hunnit stadgad ålder borue, i stöd af detta betyg utan all vidare kostnad, få Patent såsom Mästare och ega enahanda rättighet som andre Skrå-Mästare i samma Profession , emot årliga afgifter till Staten, lämpade efter hvars och ens yrke och rörelse. Nämnde Handtverks-Institut, först organiseradt i Stockholm , såsom en Central-Schola för alle dylike blifvande teclmologiska anstalter i Riket, kunde, om företaget omfattas af Regeringens och Riksens Ständers välvilja, måhända sättas i förbindelse med Kongl. Landtbruks-Akademien, i anseende till iocal och flere teclmologiska berörings-punkter. Tiden synes vara inne, emedan vi ega bland oss den förtjente teclinologen, Schwartz. Något hinder af Vällofl. Borgare - Ståndet väntar sig Herr Biskopen så mycket mindre, som Kongl. CommcrceCollegium egt att utfärda så kallade Frimästare-Bref, och Ståndet nogsamt inser nyttan och nödvändigheten att afhjelpa det allmänt tryckande missförståndet mellan Statens tärande och närande antal. För att, å andra sidan, betydligen förebygga sjelfva första inträdet ibland Statens 456 Stats - Utskottets tärande Medborgare, föreslår Herr Biskopen förbättrade Undervisnings-anstaltér på Lands» byggden, hvarigenom skulle hända, att ynglingen stadnade i hemorten och icke behöfde, för bildnings vinnande, besöka den aflägsna Lärdoms-Scholan. Till Läro-method borde Vexel-Undervisningen antagas och Klockare till Lärare, Hvad dessa vigtiga Motioner innehålla, bar Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet i behörigt öfvervägande tagit.
Maj:t, oansedt tälalie-tiden i detta mål blifvit af benuilde hemmansegare försäten, till .\ådig pröfning företaga deras anhållan att, mot »(slående af den, vid 1794 års afvittring hemmanen anslagne tillöknings-mark, åtnjuta befrielse från den i och för samma mark belöpande skatt. Prot.-Utdra", den 16 December 1844' 447 Att Riksdags-fulimägligen af Ilederv. Bonde-Ståndet Göran Jonasson från Kronobergs Län under tre veckors tid, räknad från den 19 i denna månad, blifvit i Eric Anderssons från Stora Kopparbergs Län ställe utsedd till ledamot i Höglofl. Expeditions-Ulskotet, varder härmed till bevis meddeladt, Stockholm den 14 December 1844. Den 16 December. Från Högloft. Ridderskapet och S. D. Remitterades till Stais-Utskottet ett af Heil' Liljenstolpe, Axel Fredric, denna dag afgifvet anförande, i anledning af Herr Ehrenhoffs, Gustaf Herman, den 14 dennes f. m. till nämnde Utskott remitterade motion, att Rikets Ständer måtte i underdånighet förklara Kongl. Majit obehindrad att uti Prins Carls inrättning för vanvårdade barn, samt uti den för samma ändamål vid Räby inrättade, inaccordera sådana barn, sorn redan fallit fångvården till last, mot ersättning af de medel, sorn för dylika barns förvarande i fängelserna utgå. S. D. Återremitterades, till följd af gjorda anmärkningar, Banco-Ötskottets den 11 och 14 dennes på bordet lagda , under N:o 26, afgifna utlåtande öfver en af' Herr Doctor Ödmann väckt motion, angående förändrad reglering af embetsoch t jens te maima-[personalen inom Banken, 111. 111. S. D.
)>i mo abnonbio ■ fif, ndinob like) ,bao1 iibaififtfini ii) aioiw ,TO§i: Jnåvgt ’ -A Majjrdaieeio’! fö 60 Angående nedannämnde Militär-Corpsers och församlingars särskilda understöds - a) Drottningens Hospital vid Kongl. Svea Lif-Garde b) Prins Oscars Hospitals-inrättning vid Kongl. Lif-Gardet till Häst c) Kongl. Lif-Gardets till Häst pensionskassa 1 d) H. K. H. Kronprinsessan Josephinas Pensions-inrättning vid Kongl. Andra LifGardet 2) e) Kongl. Svea Lif-Gardes församling f) Kongl. Svea Artilleri-regementes Soldat-barnhus-inrättning. g) Skeppsholms församling h) Kongl. Hof-statens Gratialkassa . ... och Spetsiska fonden i) Nikolai församlings enskilda fattigvårdsfond k) Tyska församlingen 3) Tillsammans 1) Denna kassa, sammanskjuten år 1850, af så väl fordna, som ännu i tjenst valenina underhåll åt under-officerare, trumpetare, korporaler och gardister af regeslår under styrelse af regementet, genom en direktion, sorn förvaltar kassan t nåder fastställda Reglemente. 2) Denna pensions-inrättnings direktion förvaltar dessutom en af Hof-Marskalken F. R:dr 9 sk. kontant och uti Götha kanal aktier och obligationer 7,740 R:dr ordnande om räntemedlens användande. 3) Församlingens fattigvård äger, utom ofvannämnda fond, fasta egendomen M 1 61 fonder och fattigvårds-anstalter år 1855 äro följande uppgifter meddelade: Kapitalbehållning vid 18SS års slut. Inkomster år 185S, Utgifter: Underhållstagares antal år 1855. Pensioner eller underhåll in natura. Majit den 10 Januari 1851 i Reutersköld gjord donation, hvars kapitalbelopp vid 1855 års slut utgjorde 29,890 banko.