Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid min hemgång var jag inne på posten för att höra om något bref kommit med dagens post, men ve! der var intet för mig. På eftermiddagen var jag hos Spitznagel, som var hygglig nog att låna mig 40 francs utan några invänningar. Äfvenledes fick jag af honom Lanes sista arbete, innehållande utdrag ur Koran. På aftonen spatserade i det vackraste månsken och ljum ljuft. Vädret hade hela dagen varit oföränderligen klart och vackert med en frisk svalkande, ehuru ej det minsta kall, vind. Det är dock ej utan att här morgon och afton är litet kallt och jag behöfver ha väl på mig i mitt rum, för att ej frysa litet. Men solen lyser ock aldrig hit in och ute är varmare än inne. Underligt är att Araberne ej frysa i deras tunna kläder med bara ben och fotter, då de vandra i puttarne och smutsen. Frankerna se alla rätt frusna ut och gå insvepta i sina kappor och kapprockar. Gick upp till Mohammed, men träffade honom ej och då här igen kom regn öfver mig, sökte jag skydd vid bönporten, dit kort derpå äfven 2 andra kommo i samma afsigt. Den ene var Arab, den andra en Turk, och båda tycktes vara läsare från Danjan moskén. Vi suto här och konverserade en god stund och jag fick mycket beröm för mitt språk, hvilket jag ock i sjelfva verket talade bättre, än Turken. Sedan gick jag hem middagstiden och åt, och nu först, efter så lång tid, kom jag i samtal med min rumoch bordsgranne, en Engelsman, som tyckes ge privat undervisning åt små barn. Jag bad honom om några Engelska böcker och straxt efter maten kom han in till mig och lemnade mig en, innehållande små utdrag och valda nätta stycken ur Engelska författare. Han läste derur upp några för mig, med en högst pathetisk och litet tillgjord ton i en viss deklamationsart. För öfrigt tyckes han vara en hygglig man, men ovanligt artig att vara Engelsman. Senare på eftermiddagen gick jag ut och spatserade i trädgårdarne, men fick derunder åter en regnskur öfver mig. Men en trädgårdskarl bjöd mig in i ett skjul, som han uppfört af palmqvistar och som gaf fullkomligt skydd emot regnet.
Om så skedde, kunde man förvänta, att mången, som nu alldeles icke vill mottaga ett Statsråds-embete, af farhåga att, när han derifrån entledigades, se sig sjelf med hustru och barn försatt i brist, för att icke säga armod, skulle göra tvertom sedan denna våda vore undanröjd. Konungen finge således ett vida större antal dugliga män att välja på, än nu kan vara fallet. För embelsmännen medförde det den frihet och sjelfständighet i handlingssättet, som man alltid bör önska hos embelsmän, särdeles de högsta. För Konungen och Ständerna medförde en sådan inrättning äfven en större frihet, att, så vidt det af de sednares tillgöranden berodde, entlediga sådana embelsmän, än för närvar, äger rum, då det personliga deltagandet kommer emellan. Jag kan således ej finna annat, än att det både för Riket-, Konungen, R. St. och embelsmännen sjelfva vore det aldrabästa. Det medförde ej heller behof af särskilda pensioner åt de afgående, när de icke vore så gamle, att de i alla fall hade ratt dertill. De återginge till sina förra befattningar, och dermed väl. — Hvad Högsta Domstolens ledamöter beträffar, skulle förhållandet vara enahanda, med den skilnad, attén person, som vore af Konungen kallad till ett sådant förtroende, ej kunde af Honom derifrån skiljas, hvarigenom domarens oberoende vore bevaradt. — Hvad åter beträffar R. Sits förhållande till ett föroidnadt Justitiaeråd, så blefve det likadant som nu till ett befullmäktigad!. Skilnaden i det hela vöre endast den, att Just.rådet kunde, när han behagade, afgå från Högsta Domstolen, utan alt befinna sig på bar backe. I ett land med så ringa befolkning som Sverige, kan utan lätteligen föreställa sig, att de personer, som äro användbara till de högsta embetena i Riket, ej kunna vara så talrika, att man kan ombyta dem hvart qvartal, eller ett pär gånger om året, eller hvad det kan blifva hädanefter.
Dessutom, har man ej föreslagit något det ringaste åt sjelfva Bolaget, ehuru det haft den beskedligheten alt, i stället för alt stoppa i egna fickor de räntor, som, enligt privilegierne, varit dem lemnade, använda dem lill Canalen? i öfrigt hafva de, é Den 8 J a n u a r i i f. m. af de utaf Banken lånta t5o,ooo R:dr, återbetalt 5o,ooo R:dr, hvilket lärer vara utan exempel i historien om våra Canal-lån. Utskotten lia ej föreslagit det minsta till utdelning åt Bolaget, utan endast lill Canalens underhåll, då man ej kan ålägga Bolaget alt göra ytterligare insättningar för de dryga kostnader, hvilka erfordras för att sätta bråddarne uti säkert skick, i den svåraste terräng, som finnes i Sverige. Att ålägga Bolaget göra större kostnader, kan ej gå för sig. Då det nu endast är fråga om 3o,ooo R:dr blott till underhållet, anser jag den uppoffringen ganska liten, enär det gäller en Canal, som lättar communicationen emellan hufvudstaden och de södra orterne. Huruvida Ridderskapet och Adeln skulle, på den af Grefve von Schwerin gjorde anmärkning, anse en återremiss nödig, derom vill jag ej utlåta mig. Jag tror det vara alldeles likgiltigt, om dessa medel förräntas af Bolaget, eller insättas i RiksgäldsContoiret. Herr Ribbing: Jag har ganska litet att anföra emot hvad den siste talaren framställt, särdeles som de flere misstag han vid början af sitt yttrande anfört vara af mig begångne, ej ens sedermera äro uppgifne, än mindre bevisade. Den upppgift jag gjorde, att Götha CanalDirection anfört den välvilja, som blifvit visad Södertelje Den 8 Jan aari i f. m. Canal, bestyrkte jag genom uppläsande af anförandet, så alt detta lärer stå fast. Herr Rosenblad har sedan medgifvit, att det ej är fråga om Canalens färdiggörande, hvartill Rikets Ständer vid sista Riksdagen lemnat anslag, och hvilket Directionen yttrat sig hafva fullgjort, utan om Canalens underhåll.
Ständer af ett förslag om upphäfvandet af nuvarande beväringsexercis och ordnandet af skyldigheten att bidraga till fäderneslandets tillfälliga försvar på sådant sätt, att, såsom i republiken Schweitz skall tillgå, vapenöfningarne börja redan i skolorna och fortgå, under ledning af underbefäl från regementet i orten, till och med 18:de året, hvarefter samma öfningar, dock endast med dem, som dertill visade särdeles lust och duglighet, skulle sättas i samband med inrättade frivilliga skarpskytteskolor, till hvilka skulle anskaffas gevär, dem arméen ej begagnade; att emellertid, och intilldess sådant hunne ordnas, beväringsmanskapets nu brukliga öfningar under 2:dra beväringsåret, såsom gagnlösa och i hög grad tryckande, måtte borttagas, eller, om det ej kunde bifallas, dubbel tids öfning i stället under första året användas, till undvikande af de tidsödande och kostsamma dubbla marscherna till och ifrån mötesplatserna; samt att nu brukliga legningsrätt måtte upphöra, och ej någon medgifvas att med penningeafgift friköpa sig från beväringspligten; A. Fredriksson från Upsala län, med hvilken G. Bolin från samma län sig förenat: att beväringsmanskapet hädanefter såsom hittills må årligen inmönstras samt dervid aflägga trooch huldhetsed; att Kongl. Majit endast vid befarade krigsoroligheter må kunna sammankalla beväringen till allmänna vapenöfningar, de der i öfrigt borde alldeles upphöra; samt att endast ett förslagsanslag måtte ställas till Kongl.
Vid 1817 års riksdag nedsatte Rikets Ständer ett särskildt utskott, med uppdrag att utarbeta allmänna grunder för indragning af öfverflödiga embeten och tjenster samt en förbättrad arbetsmetod, hvars afgifna betänkande lades till handlingarne; hvarefter Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse den 2 Juli 1818 ånyo begärde, att en komité måtte tillförordnas, att genast och verksamt företaga ny reglering af rikets embeten och tjenster; hvilken komité, af Kongl. Majit under den 2 Februari 1819 utsedd och förordnad, afgaf sitt underdåniga utlåtande den 29 Juni 1822, som den 25 Mars följande året till Rikets Ständer öfverlemnades. Ständerna tillsatte ett särskildt Utskott till förslagets granskning, hvilket Utskott den 25 Au gusti samma år sitt erhållna uppdrag fullgjorde, och bland annat, efter en uppdelning af de ärenden, som tillhöra Statsförvaltningen i andra instansen, »såsom grundsats uppställde, att verkstäilighetsbefattningen i sådane ärenden, som blott fordra verkställighet af Regeringens eller domaremaktens beslut», borde öfverlemnas åt en enda person, på det att ärendet, såsom vederbör, må blifva med enhet, kraft och skyndsamhet behandladt. Intetdera af ofvan omförmälda komitéers och utskotts betänkanden och förslag hafva, i hvad rörer krigskollegium, dess sammansättning och verksamhet, haft annan påföljd, än att. på sätt 1819 års komité i underdånighet tillstyrkt, styrelse-verkens och deribland krigskollcgii domsrätt i vissa mål upphört, jemlikt Kongl, förordningen af den 17 April 1828. Med alla rättsfrågors afskiljande från förvaltningsmyndigheterna åsyftades, hvad ock i Kongl. Majit nådiga instruktion för såväl sistnämnda 41 komité som den samtidigt nedsatta lagkomitén, finnes antydt, att tillvägabringa »kraft och verksamhet i statsförvaltningen samt noggrann vård af enskild rätt och säkerhet, genom lagarnes oväldiga skipande af en oberoende domaremakt».
Wesmanlands Balance från år iS 11- Uteftående uti Länet: Vid Wederås Magazin uti Spannmål Erhållit år 1812. Öftergöthlands Balance från år i 8 r 1 - Utedående uti Länet: Enligt Räkningen med Landshöfd. m. m. Afbetalt på motfkrifne utlåning Balancff till år 1813.. Uteftående uti Länet; Enligt Wefterås Magazina Räkning^ Spannmål Wefterå* Renteri; Räkning 742 24 5 4137 — to Sunarna Län-. Uteflaende i Länet; Enligt Räkningen med Landshöfdingen m, m*.Grefve Strömfeldt 1684019 6 405 39 Summa 17246 10 11 Bilagan Utdrag af Liqviden imellan Stats-Verket och Debet. Af Stats.Verket tillhörande Spannmfdsrentör, fåfom Afrad och Kronotionde, Häftvacance, Arrenden m. m., äro uti Maga. zins Inrättningens Förråder levererade, och efter 181I åra Markegång till erfättning beräknade, nemligen; 8 T;r 25I K;pr Hvete 13689 • 20 . Råg . 20900 . 22 . Korn . 41 . 8 Blandkorn 869 - 22 . Hafra 1 . 27 . Allmänna Magazins-Di - 11 Litt. E* Allmänna Magazins-Inrättningen år 1812* Credit. Till Värfvade Regemenfer» och Flottornas Manfkap, forn på Stat hafva Spannmåls,aflöning, efter beflämdt pris; liar Magalius Inrättningen nuti de orter, der afloningen dels i Spanntn. l, dels i Bröd, erfordrats, till följande belopp afMagazins ln, ättnfngens Förråder utgått, och efter koftuadsptis godtgö res Magasins Inrättningen, nemligen; 132-64 T:r 17 K;pr Råg 6600 . 9 .
»Är delägare missnöjd med skifte, vare sig i afseende på »ägo-graderingen, bestämda ersättningar, skiftesläggning, eller »i öfrigt i någon af de delar, som icke enl. 9 §, före skiftets »fortsättning och fullbordande böra vara slutligen afgjorde; »äge då öppet, att inom sextio dagar, räknade från den dag »Skiftesmannen förklarat skiftet vara slutadt, samt prot. och »handlingar, efter 14 Kap. 4 g, delägarne lemnat sina be»svär i tvenne exemplar till Ordfiden i AgodelnigsRin skriftligen ingifva. 14 §. »Nu hafva besvär öfver Skiftet till Ordf:den inkommit, »som i 12 och 13 gg sägs; eller vill någon eljest söka Ägo»delmsRms åtgärd i de frågor, sora till dess uptagande höra, »i hvilket senare fall skriftelig anmälan i tvenne exemplar »hos Ordfiden derom bör göras; då åligger Ordfiden, att, »senast inom åtta dagar derefter sända ena exemplaret af »anmälan eller besvär lill Skiftesmannen; utsätta dag och ställe »till Rins sammankomst, samt derom utfärda kungörelse, hvil»ken 14 dagar förut bör upläsas från predikstolarne i den »eller de socknar, der jorden är belägen; kalle och serskildt »inom sistnämnde tid, ledamöterne i AgodelnigsRin, allmänna »ombud, der sådane nödige äro, Skiftesmannen, samt jemväl »serskild Landtmätare till Rins biträde, der Ordfiden så nö»digt finner. 15 g. Skiftesmannen medtager till Ägodeln:sR:n alla kartor, pro tokoll och öfriga handlingar, som saken röra. Är han af laga förfall hindrad att sig sjelf infinna, bör han dem, jemte utslag i saken, till Ordfiden insända. Begärdes på bordet. Hr af Donner, Gust. Wilh., hade inlemnat följande motion: Vid sisth Riksdag väcktes fråga om befrielse från skyldigheten för embetsoch tjenstemän m. fl., att kartera fullmakter, konstitutorialer, resolutioner och prot.utdr. å erhållna löneinkomster, 236
Hvad deremot beträffar följande tjenstemän, hvilka i den nådiga propositionen föreslagits att uppföras på indragnings-stat, med nuvarande löne-inkomsters belopp, nemligen: Stats-Utskottets Utlåtande M 167. 11 en Notarie i Slats-kontoret med R:dr 1,344: — en Proto-notarie i Kammar-rätten med » 1,849: 84. en Kanslist i dito „ » 876:94. vice Advolcat-fiskalen i dito » 1,285:50. en Revisor i dito, af högre lönegraden » 1,471:81. en dito i dito, af lägre lönegraden » 1,156:81. samt f. d. Ombudsmannen och Redogöraren vid Direktionen Öfver Lappmarks Ecklesiastik-verk » 650: — så får Utskottet åberopa sitt i förenämnda Utlåtande JVs 136 gjorda afstyrkande i dessa delar, hvilket blifvit af Rikets Ständer godkändt; i följd hvaraf frågan om dessa personers uppförande på indragnings-stat förfallit 22:o. Vidare har Kongl. Maj:t föreslagit, att af den pension, som vid 1844 och 1845 års riksdag tillerkändes Stats-rådet Grefve Hårds enka, halfva beloppet eller 750 R:dr R:mt, måtte, efter hennes numera tiinade död, få öfverflyttas på Grefve Hårds i medellöst tillstånd efterlemnade ogifta 3:ne döttrar Gustafva, Sofia och Maria Margaretha Hård, att af dem tillgodonjutas med 250 R:dr hvardera, så länge de förblifva ogifta. Då de särdeles bevekande omständigheter, som föranledde Rikets Ständer vid förberörde riksdag att bevilja en pension af 1,500 R:dr R:mt åt Stats-rådet Grefve Hårds enka, äfven äro gällande för hennes oförsörjda döttrar, får Utskottet till hvad Kongl. Maj:t föreslagit tillstyrka Rikets Ständers bifall. 23:o.
Skolväsendet, om uppbärande af afgifterne derför gemensamt med Krono-Utskylderne. * Skrä~Ordning, om utfärdande af en ny sådan . Sky dd saf giften, om dess användande till arbetsinrättningar. Se Arbetsinrättningar „ „ om dito till Folkundervisningens befrämjande* Se Folkundervisningen. „ personliga, om nedsättning deri Skådepenning, i anledning af D* D. Majestäters Kröning . Skådespelare, och konstidkare, inländska. Se Inländska Skådespelare* Skånska Städer ne, om inqvarteringen derstädes. Se Inqvarteringen* Sköfde, angående Stadsoell Folkskolans förenande derstädes ... Slaf ver iets af skaffande på ön St. Barthelemy, angående. Se St. Barthelemy Slagkruts-Gevär> om anslag till* Se Hufvudtitel 4:de. Slotts-Rätlen för Stockholms Slott, om hyran för Embetsrummen» Se Anmälan 17* Slöjder, undervisningsanstalter för. Se Hufvudtitel G:te, Slöjd-Expositioner, om anslag till befrämjande deraf * * Svar på återremiss . I anledning af skiljaktiga beslut . Voteringsresultat .. Slöjdskola i Christianstad, om anslag dertill . Svar på återremiss . Smide srätt inom Rergslagerne, angående densammas utvidgning ... Snyten och J'män ni hgen, angående Canal emellan. Se anslag för Allmänna arbeten. Snöplogning, angående förtydligande af FÖrfattningarne derom Svar på återremiss . ZK ‘ c/o N:o g B 2L c ^ O lrrr1 K (ö L P PPo N:o| Sid Piiks-Ståndens Beslut. Ridd. o. Adeln. Preste Ständet. Borgare Ständet. Sockeneller Fattig-Mngazin, om utlåning af Spannmål derifrån. Se Spannmål. Sockenhandtverkare, om deras befriande från skyldigheten att hos Konungens Befallningshafvande anmäla deras antagande . Soekne-Chartor, örn upprättande deraf.
Väl känna vi icke med bestämdhet, på hvad sätt det allmänna dramatiska sinnet yttrat sig hos våra förfäder, de älsta inbyggarne i den skandinaviska norden; men märkligt synes dock, att våra tidigaste poetiska minnesmärken, de gamla Eddasångerna, med synnerlig förkärlek behandla den dialogiska formen. Några af dessa sånger äro en slags monologer, i hvilka ej skalden sjelf framträder, utan blott den, i hvars mun orden äro lagda; i andra är åter skalden sjelf den berättande; men nära tredjedelen af sångerna i den äldre Eddan äro från början till slut rena dialoger; så Allvis sång, Lokes smädelser, Harbards sång, Skirnirs färd, Hyndlas sång, Groas besvärjning, Andra qvädet om Sigurd, Fafners sång, Sigurdrifvas sång, Brynhilds färd till Hel; andra, såsom Vafthrunders sång, Fjölsvinns sång, Hatinga skada, hafva blott en eller annan strof, som är i berättande stil, men hafva föröfrigt samtalsformen. Ja, äfven de rent episkt anlagda sångerna röja en stark benägenhet att öfvergå i dialog, så t. ex. Hammarhämtningen, Qvädet om Helge Hundingsbane m. fl. Då dialogen är första vilkoret för dramatisk form, enär genom den angifves, att författaren eller berättaren träder tillbaka och låter de i dikten förekommande personer i eget namn emot hvarandra uttala och försvara sina skilda intressen, hvilket just utgör en af de väsentliga egenskaper, hvarigenom dramat skiljer sig från de båda andra arterna af poesi: så synes oss Eddasångernas afgjorda förkärlek för dialog bevisa, att det dramatiska sinnet hos våra förfäder icke saknat liflighet. Man har också uppställt den förmodan, att dessa sånger blifvit i någon teatralisk form utförda. ”Det hela eger ett så mimiskt skaplynne, är en så lefvande tafla af handling, att man ovilkorligen dermed vill förena begreppet om ett skådespel,” yttrar Rydquist2.
Och då Rikets Ständer vid sista Riksmöte erkände vigten och nödvändigheten af en löneförbättring för Hof-rätterne, samt, med anledning deraf, meddelade Hof-rätternes Presidenter och ledamöter circa 13,000 R:dr utöfver hvad Kongl. Maj: t föreslagit, så kan jag icke inse orsaken, hvarföre de lägre tjenstemännen, som innehafva ganska magtpåliggande platser och trägna göromål, skulle ställas utan nödige resurser för sin utkomst.» åndra Hwftud-Titeln. 1852 års Riks-Stat anslår. 8,000 10,850 50,958 32 90,059 89,800 38,516 12,000 6,270 770,000 6,000 21,268 5.000 5.000 3.000 ma 1,160,250 39 11 23 16 35 JTiistitie-Departemeiitet. Departements-Chefen: Justitie-Stats-Ministern . Departementets Expedition Tillkommer: från Skrifmaterialie-anslaget 10,850: 32. — Tillkommer: från Skrifmaterialie-anslaget • • • • 100: — - Justitie-Revisions-Expeditionen: 2 äldste Revisions-Sekreterare ä 2,800 R:dr 4 dernäst d:o d:o å 2,600 » 2 yngste d.-o d:o å 2,400 » 5,600 10,400 4,800 20,800 Öfrige Embetsoch Tjenstemän efter förra Staten 20,000 Tillkommer: från Skrifmaterialie-anslaget 1,000 Svea Hof-Rätt med derunder lydande Justitie-Stat: Penningar: 1852 års anslag 88,457: 39.
Man tillsatte då visser - 426 I)en 8 Februari f. m. ligen en kommitté, men ingen enda landtbrukare fick plats deri! Deras intresse ansågs ej värdt att beakta eller också lätt att förstås af en hvar. De få vara glada öfver att få emottaga höga lärdomar af personer, som icke begripa ett ord landtbruk, ty sjelfva anses de naturligtvis ej kunna fatta jordbrukets enklaste sanningar. Ett exempel härpå vågar jag framställa. Jag gjorde en resa till mitt hem i slutet af sistlidne år, och sammanträffade vid återresan hit med några medlemmar af de bekanta deputationerna, som kommo att utöfva sitt tryck på Konung och Ständer. De voro naturligtvis frihandlare allesammans, af våra Cliartaginenser, och de hade den godheten att vilja öfvertyga mig om frihandelns förträfflighet. Under förklarande att jag trodde på många af dessa Iheorier, anhöll jag endast få några bevis för lämpligheten af deras applikation här i Sverige. Jag fick då höra de vanliga Bastiatska fraserna, fick vpta att landtbrukarne voro för okunniga alt inse sin egen fördel, att frihandeln var orsaken till att jordbruket utvecklat sig på sednare åren o. s. v. Mot det sista påståendet kunde jag endast invända, t. ex. att kapitalerna och intelligensen ändtligen och efter lång tid vändt sig till jordbruket, att en förökad befolkning och lättade kommunikationer åstadkommit lättad afsättning m. m., att möjligen orsakerna dertill vore ännu några andra, dertill ock alt Irihandlarnes sats i detta afseende på minte något om anekdoten angående den bekanta transparenlen i Stockholm vid Gustaf IV Adolfs födelse, der inskriften lydde: »detta hafva skomakaregesällerna gjort.» Bland dem, som med största ifvert! förfäktade satsen, att landtbrukarne icke begrepo sin egen fördel, voro en konrektor och en löjtnant. Slutligen, alldeles nedtryckt af den massa ideologiska argumenter, sorn haglade mot mig, vände jag mig till kourektorn med följande fråga: Hr Konrektor! säg mig skilnaden mellan Skottska och Wtirtemhergska plogen. Han förklarade sig icke hafva någon närmare kännedom derom.
Finner Justitie-Statsministern en utrikes tryckt, hit i Riket inkommen skrift vara af sådant innehåll, att, i händelse den varit tryckt inom Riket, åtal enligt 2 § 4 mom. eller enligt 3 § bort genom allmän åklagare anställas, äligge honom att, efter tills vidare å skriften lagd qvarstad, genast infordra Tryckfrihets-komiténs utlåtande om dess innehåll samt, derefter i underdånighet inhemta Kongl. Maj:ts nådiga befallning, huruvida skriften bör till föryttrande frigifvas eller under vidare qvarstad till återutförande förblifva, då det på Konungens nådiga pröfning må ankomma om och till hvad belopp föryttraren må njuta ersättning af statsmedlen. Hänvisning: Konst.-Utsk. Mern. Ridd. och Adelns Prot. den 14 Mars 1863. Preste-Ståndets Prot. den 11 Mars 1863. Borgare-Ståndets Prot. den 11 Mars 1865. Bonde-Ståndets Prot. den 7 Mars 1865. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1865. KomtituHönsUtskottets Memorial N:p 4- 1 Tito 4. Ank. till Exp.-Utsk. den 18 Dec.. 1866, kl. 12 midd. Konstitutions-Utskottets Memorial till Rikets Ständer, med anmälan om Riks-Ståndens beslut angående det hvilande förslaget till ny Riksdag s-ordning, m. m.
St:r för anläggning af en jernväg förbi Hedens forssar i Luleå-elf, enligt det af Kapitenen C. Adelsköld upprättade kostnadsförslag, anvisa en mot två tredje - Den 5 Sep t ernber e. m. 199 delar af den beräknade anläggningskostnaden ungefärligen svarande summa af 9:5,000 nlr, att utan Storhetaluin«rs-skyl«lifihet utgå till det bolag, sorn åtager si" utförandet af bemäld» arbete;» dels utaf Frih. af Ugglas, att Utsk:ts hemställan målte bilallas med följande tillägg: »dock att de medel, hvilka lör anläggande af kanaler förbi Luleå eils lorsser kunna af II. Sl:r varda beviljade, må uteå endast i det läll, alt aftal, som af K. M. förklaras giltigt, blifvit afslutadt om anläggande inom viss af K. ål. bestämd tid utaf jernväg emellan Luleå eif och Gellivara malmfält;» dels af Gr. Mörner, att 15. o. Ad., med afslag å Utslcts hemställan, skulle för sin del besluta, att K. St:r för anläggning af en jernväg förbi Hedens forssar i Luleå eif, enligt det af Kapitenen G. Adelsköld upprättade kostnadsförslag, anvisa en mot tvåtredjedelar af den beräknade anläggningskostnaden ungefärligen svarande summa af 93,000 rdr, att utan återbetala ningsskjIdighet utgå till det bolag, sorn åtager sig utförandet af bemälda arbete;» och dels slutligen af Frih. Cederström, att punkten måtte till Utsk:t återremitteras. Härvid anmälte sig och yttrade Frih. Cederström: Sedan Frih. af Ugglas tillkännagifva, alt Utsk:t icke kan meddela de upplysningar, jag ansett nödvändiga för frågans utredning, alstär jag från mitt yrkande på återremiss. Härefter framställde ITr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Ulsk:ts hemställan utan förändring eller tillägg, och, då dervid svarades starka ja, blandade med nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.