Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
- E n af denna expeditions ungdoniliga vetenskapsiniiii - expeditionens vetenskapliga stab bestod, soin förf. säger, af tre individer mellan 1S och 23 år - liar i denna lilla bok offentliggjort några minnen från sin Spetsbergsfärd. Det ar, som förf. säger i företalet, ej lians mening att utgifva någon reseslQldring i ordets egentliga bemärkelse, ej heller att frainlagga för allmänheten expeditionens vetenskapliga resultat, utan blott att laiiina en enkel skildring af de Iiiindelser, lian sjalf upplefvat iiiider fiirden och de intryck han medfört fi.h Iiöga nordeh. LBsaren f %r till att börja med i författarens sällskap gå omkring p % ishafsjakteii Lofoten, soin förde expeditionell till Spetsbergen, och taga kännedom om ett fingstfart~gs utseende och uti.ustiiiiig. Redan bar det af till de i sgnistrande snöskrnda kladda Spetsbrgen, dar forf., soin är zoolog, genast beger sig ut. för att pröfra jaktlyckaii och * affa sig en, samling,. Renar och siilar, po1arrafv; ir och sjö- fåglar ' få bita i gräset - eller i isen. Pk ett enkelt och naturligt och darföre också. siirdeles tilltalande satt beskrifyer förfa$taren siiiit afventyr. Han ger ocksk sina .lhsare mangen målande bild af riatiiren därnppe, i de ödsliga trakter, expeditionen gästar. Det rika fhgellifvet ar i synnerhet skildradt med lif och iiskadlighet; nian tycker sig se &gt;den lefvande mattan af millioner figlar:, soni betacka bergens sidor, och Iiöra det orediga sorl, som tränger ut ur deras näbbar. Den lilla boken ar särdeles rolig, och vi rekommendera den varmt som passande läsning för ungdoin på l5 år och därutöfver och lioppas, att riitt mknga skola köpa den till julgåfva i t sina barn. Priset ar 2,5o. S Koiimgeiis kapam Historisk sjöroinaii från Karl XII: s tid af N.
Innan underrättelsen om denna nomination kommit bemälde Öfverste tillhanda, hade han redan afrest hit för att begagna sin riksdagsmannarätt. Suppleanten, Majoren Lagerborg, befinner sig äfven här, så att Lånecont. i Götheborg för närvarande befinner sig utan både directeur och suppleant, d. v. s. utan medlemmar af Adeln. Nyssnämnde begge Herrar ämna blifva qvar härstädes till riksdagens slut, hvarföre det blir nödvändigt att intill dess en annan directeur eller suppleant utses, och jag hemställer alltså vördsamt, om ej R. o. Ad. täcktes uppdraga åt Ridd.Direct. att förrätta ett sådant val, hvilket torde blifva så mycket mera nödvändigt, som jag har anledning tro, att ledamölerne af PresteSt. i Lånecont:s Direclion äfven äro frånvarande. Uppå härefter af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos. uppdrog R. o. Ad. åt Ridd.Direct. att välja en suppleant till tjenstgöring i directionen öfver Lånecont. i Götheborg under den tid Öfversten Virgin och Majoren Lagerborg komma att med utöfningen af deras riksdagsmannakall fortfara, samt att skyndsamligen om det skeende valet lemna BancoUtsk. underrättelse för vederbörandes förständigande. Den 17 Mars f. ra. 395 Gr. von Platen, Baltzar:: Utan att i någon män vilja klandra den åtgärd, sorn blifvit vidlagen ronde anställande af det ifrågaslällda valet, måste jag likväl reservera mig emot ett sådant förfarande, då jag ej tycker det vore för mycket begärt, sedan B. o. Ad. skänkt sitt förtroende åt tvenne ledamöter, den ene att vara direclcur oell den andre suppleant, att en af desse Herrar på så sätt motsvarat delta förtroende, att lill vederbörlig ort afresa för att sin befattning emottaga. Häruti instämde Frih. Raab, Adam Christian. H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna:
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att BorgareSt:ts inbjudning ronde anslag till nybyggnad för elementarläroverket i Fahlun borde till afgörande företagas, innan Utsk:ts förslag till voter.propos. i samma fråga pröfvades; uplästes nämnde EiksSt:s prot.utdrag N:o 470, hvarefter anmälte sig och yttrade Hr Hjärne: Med detta anslag är samma förhållande som det i BorgareSt:ts inbjudning nyss omförmälde. Detsamma blef af E. o. Ad. afslaget, och som inga nya skäl nu blifvit föreburne, anser jag E. o. Ad. ej böra frångå sitt en gång fattade beslut, utan tillstyrker jag att den ifrågav:de iubjudningen måtte afslås. Uppå härefter framställd propos., blef den ifrågav:de inbjudningen afslagen. Sedermera föredrogs Utsk:ts förslag till voter.propos. i frågan. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: För min del kan jag icke gilla Utsk:ts förfaringssätt i ifrågav:de punkt. I afs:de på den ifrågav:de anslagssumman till Fahlu läroverksbyggnad hafva Presteoch BorgareSt:n bifallit Utsk:ts hemställan. att densamma måtte som anslag från Eiksg.Kont:t utgå; BondeSt:t deremot har afslagit anslaget, men beslutat, att bevilja ett låneunderstöd för ifrågav:de ändamål; E. o. Ad. har afslagit både anslag och lån. På denna punkt befinner sig saken f. n. Det oaktadt säger Utsk:t, att äfven i händelse BorgareSt:ts inbjudning icke blifver antagen, så bör ändock frågan, genom trenne BiksSt., anses vara afgjord, och att det endast återstår att votera om, antingen summan skall som lån eller anslag beviljas. Utsk:t har således helt och hållet velat förqväfva det 4:de Ståndets beslut, att hvarken anslag eller lån skall gifvas.
Stockholm den 19 Juni 1860. 8 Sammansatta Statssamt Allm. Desv.- och Ekon.-Vtsk.ls Uttänkande .\-o 19. W:o 19- Ank. till Exp.-Utsk. don 20 Juni 1800, kl. 6 e. ra. Betänkande, i fråga om förändring af bestämmelserna i Kongl. Brefvet den 5 Februari 1808 och Kongl. Kammar-kollegii derpå grundade Kungörelse den 29 i samma månad, rörande företrädesrätt till besittning af krono-jord. Motion härom är inom Vällofliga Borgare-Ståndet väckt af Hr Pehr Staaff, hvilken, hufvudsakligen förnyande de yrkanden, som i detta afseende blifvit vid sistförflutna riksmöte väckte af representanten för de städer, för hvilka motionä ren nu är ombud, under erinran om den stora vigt frågan för de norra orterna egde, det kraf rättvisan och behofvet medförde, andragit: att Kongl. Brefvet den 5 Februari 1808, kungjordt genom Kongl. Kammar-kollegii Kungörelse den 29 i samma månad, uti 3:dje och 4:dc momenten innehölle att, efter åbo å kronohemman, hans barn och arfvingar i rätt nedstigande led, och i brist deraf hans närmaste arfvingar efter lag ega att tillträda hemmanet, samt att, om sådant hemman försäljes, köparen icke får inrymmas deri annorlunda, än vilkorligen, förr än sig visat huruvida någon till hemmanet bättre berättigad sig anmäler. Fåfängt söke man grunden för dessa stadganden, hvarigenom kronohemman blifvit förvandlade till ett slags fideikommisser; men genom erfarenheten vore tillfyllest utrönt, att dessa stadganden motverkade jordens odling samt medförde skada och olägenhet för åboernc och köpare af slika hemman.
Derigenom uppstår ingen fara, att BnncoFullmägtige skola få för mycket medel om händer; enär det af den påföljande 5:te punkten, inhemtas, att man måste derå anticipera, för att inom den utsatta tiden ernå det äskade förhållandet. Herr Skogman förklarade sig hafva blifvit förekommen af Herr von Hartmansdorff1, med hvilken han sig förenade. Friherre Cederström: Då hufvudändamålet i denna punkt endast är alt anvisa de medel BancoFullmägtige hafva att använda, så är det öfverflödigt, att införa någon summa, hvilken icke kan bestämmas ens för den dag BancoFullmägtige göra sin beräkning, i anseende till en möjligen inträffande concours eller dylikt, som kan öka sedelstocken utöfver det påräknade beloppet. Jag anhåller derföre, att denna summa måtte utgå, äfvensom den uti momentet Litt. c. upptagne. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å hufvndmomentet af 4-de punkten. Ropades Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställ - Den 16 O c löher e. m. 383 de, om Ridderskapet och Adela fann för godt bifalla berörde moment med uteslutande af den deri intagne summan c>3y,o68 R:dr 7 sk. 7 r. silfver. Bifölls. Herr Munck af Rosenschöld\, Eberhard’. I Momentet Litt. c. äro 5ooo R:dr i silfver, såsom inflytande för fastighetslån, calculerade att, enligt hvad i början af /\:de punkten står omnämnt, an vändas af BancoFullmägtige till silfveruppköp. Delta måtte nödvändigt vara ett redaclionsfel, ty att uppköpa silfver för redan ingånget silfver, kan väl icke vara Utskottens mening.
I öfverensstämmelse härmed hafva Rikets Ständer alltså för sin del beslutat en författning af följande innehåll: ’’Allt hvad lag eiler särskilda författningar innehålla angående rättighet att i börd lösa såld, borlskiftad, pantsatt eller genom gåfva eller testamente bortgifven fastighet å landet varder härigenom till all krall och verkan upphäfdl; kommande dock lösningsrätt lill försåld eller pantevis uppbuden frälseskattelåstighet eller frälseränta för frälserättsegare eller egare af frälseskattelåstighet ej att ega rum i de läll, då säljare och köpare eller pantgifvare och pantinnehafvare äro med hvarandra i det skyldskapslörhållande, som i 6 Kap. 1 § Jorda-balken sägs; och göres för öfrigt härigenom ej någon ändring i den lösningsrätt, som omförmäles i 25 § af Ridderskapet och Adelns privilegier den 16 Oktober 1723, ej heller i 9 Kap. 9 § Jorda-balken eller i hvad särskildt är stadgadt angående lösningsrätt ej mindre vid transport af kronorusthåll, än älven i sådana fall, der lösningsanspråket ej grundas å skyldskapslörhållande.” Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 21 Oktober 1863. Exprdit/ons-Ctskoltels Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 138. Opptäsl och godkändi lios Ridd. oell Adeln den 21 Okl. 1863.
Diskontverkets fordran blifvit behörigen bevakad så val uti nämnde konkurser, som uti urarfva-målen efter Gadd år 1842 och efter Burström år 1844; samt att konkursmassorne, med undantag af Bäckströms, blifvit slutligen utredde, utan att hvarken derigenom, eller vid de hos Gadd och Burström, under deras lifstid, samt hos Bäckström intill dess hans konkurs inträffat, tid efter annan anställda utmätningsförsök, någon annan afbetalning kunnat vinnas, än de från Burströms konkursmassa såsom utdelning erhållna 9 riksdaler 10 sk, 4 rst, banko. Direktionen har för öfrigt förklarat, att ehuru, enligt det af sysslomannen meddelade och de remitterade handlingarne bifogade intyg, Bäckströms konkursmassa “är i ett sådant tillstånd, att den, vid en blifvande utdelning, till oprioriterade fordringsegarne gifver högst få procent, hvarför också en del af Bäckströms borgenärer skola hafva ingått på ett ringa ackord1', likväl och då en mera bestämd uppgift på berörde konkorsmassas ställning och tillgångar icke blifvit framlagd, deraf kunnat bedömas det större eller mindre belopp, sorn för Diskontverkets bevakade fordringar sig belöper, och hvilket Verket, genom bifall tiil afskrifningen, skulle sig frånsäga, samt icke eller godtgörelse i någon mån blifvit Diskontverket erbjuden, på sätt som, enligt sysslomannens uppgift, skett med en del af Bäckströms öfrige borgenärer, funne Direktionen sig, för sin del, så mycket mindre kunna understödja bifall till den ifrågaställa afskrifningen, som ett Diskontverkets ombud i orten, sistlidet år, för Verkets ombudsman lillkännagifvit, att Bäckströms öfrige fordringsegare antagit ackord af 30 procent, och dervid gjort förfrågan, huruvida Bankodiskonten skulle vilja antaga enahanda ackord, i händelae det styrktes, att öfrige borgenärer sig med detsamma åtnöjt.
Rektor Siljeström yttrade: » Om detta föreslagna lönetillägg åt lektor Holmgren beviljas, skall det mottagas af hela den vetenskapliga verlden i vårt land från Haparanda till Ystad med oblandad välvilja och utan all afund. Tvärtom skall man deri se icke blott ett erkännande åt lektor Holmgrens förtjenster, utan åt vetenskapen. Lektor H. är en af dessa vetenskapens idkare, som glömma sig sjelfva för vetenskapen, och hvilken långt för detta skulle hafva svält ihjel, om icke hans vänner tänkt för honom. Det ämne han sysselsätter sig med är icke bland de vinstgifvande. Skalbaggar och flugor gifva endast dålig näring. Hvad Holmgren vunnit genom sitt arbete är en försvagad kropp och föga annat Holmgrens förtjenster i afseende på hans vetenskaps tillämpning på landtoch skogshushållning hafva varit utomordentliga, och jag vet knappast om det funnits någon svensk vetenskapsman efter Linné, som under fortgåendet på den teoretiska forskningsbanan haft ett så öppet öga för praktisk tillämpning. När dertill kommer att han kan med skäl anses såsom en representant för denna hängifvenhet, som uppoffrar allt för vetenskapen, så synes han redan ur denna synpunkt förtjena den uppmuntran, som nu för honom begäres. » Bland dem som instämde med talaren må nämnas herrar Axel Key och J. H. G. Fredholm. Prof. Nordenskiölds anförande lydde: » Lektor Holmgren har under 26 år på ett särdeles förtjenstfullt sätt skött enlärareplats vid Skogsinstitutet. Under denna tid har han i 16 &amp; r uppburit lön med 1,000 kronor, ett år med 1,200 och med detta år blir det tionde året, som hans lön utgår med 2,500. — Men under denna tid har lektor H. derjemte utöfvat en stor och gagnelig skriftställarverksamhet. Han har författat en stor mängd populärt vetenskapliga skrifter i allmännyttigt syfte. Enligt den förteckning, som jag här har, har han ut gifvit icke mindre än 20 dylika skrifter. Hans förtjen * ster i detta fall hafva mångdubblats derigenom att han på samma gång gjort rent vetenskapliga rön, som gjort honom känd långt utom Sveriges gränser. » S.
— N:o 36. i anledning af väckt fråga om förändrad organisation af Bankofullmäktiges expedition. IX. B. 387. X. Å. 73. XIII. U. 672. A. 708. XVI. U. 202. XVII. A. 63. XVIII. U. 25g. XIX. A. 328. — N:o 37. i afseende å den ansvarighet, som Bankoverkets embelsoch tjenstemannabefattningar åtföljer. IX. B. 387. X. A. 80. — N:o 38. angående löneförhöjning för banko-ombuden vid Götheborgs och Malmö lånecontor. IX. B. 387. X. A. 80. — N:o 09. i anledning af gjord hemställan om någon belo - ( 3o ) ning lill Stereotyperingsoch Tryckeriföreslåndaren i Banken, Myntproberare!) C. A. Broling. IX. B. 323. A. 384- XIII. U. ii o. A. 294. BankoUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 40. med hemställan, att chefen för cassa-afdelningen och Bankens casseurer måtte retroactivt få beräkna åtskilliga dem tillagda löneförmåner. IX. B. 324, 384-X. Å. 110. XIII. U. 110. A. 294. — N:o 41. i anledning af Kamereraren A. W. Wäströms ansökning att varda försäkrad om bibehållandet för återstående tjensteår af Kamereraretjenst med dertill följaktig lön. IX. B. 324, 385. X. A. 1.1. — N:o 42. i anledning af Revisoren C. G. Cronlands ansökning att förflyttas antingen på surnumerär-stat med åtnjutande af innehafvande lön, enligt fullmakt, eller på pensionsstat med å stat ägande lön såsom pension.
Sede!«sjclismar hade således vu mera ingått i L iuciuens rörelse, och af R'k>enS ar I 74.5 församladStänder gillades, hwad nvtz bliftvit antöidk lil S-nä. Sedlar ak bringande i omlopp. Ak har uprepa allt^ hwad nzed ku cjusns Iransparr > Sedlar fö-cfaliir^ deraS sörbättnngar i ^.irmulairet, straff för deras Lss t,-r p lide, Belöning tor dol,ka brotts ttptäckande, SL» kerhrren för hel,wa Srdelpoxxerer, medelst er Pappers» bruks anläggande, nödiga LontroIIsr wid deras förfärdigande och inlösen nr. nr. bleswe för wivlöf?igt. Riksens Ständer unde lito ej heller at foga nödiga anstallter lil deras stonoreranäL, och under de ifrän r745 näft'öljande 7 Riksdagar, blef detta bemödande et ibland deras stora syftemål. Utom ökad myntning af Kopparplätar och Slrntar, war at anse frfom et hufwudmedel h atil wexel - Lorrrfen5 nesfittrnde och Silfwers anstaffrnde til Lxecrs-niynt. Til en början an örtroddes detta ät enski ld 1 personel, hwilke, under namn af Wexel^sioLisraäs, slö-o LonlraÄer med Kronan och ägde denna befattning, understödde af kanquen med ansenliga bi riden ifrän är 1747 til 001760. Wid dä infallna Riksdag e. höllö de äsckLrZer jör deras förwaltningar; men är 1766 fi"gv de bechd siga efterräkningar, för hwilka slutligen wid R esdagen 1770 dem tuerkändes ersättningar af bade Stats-Merkel och kancsuen, som, genom förstotter bertil för Kronans ranäng, ökade stna Krono - fordringar.
Utskottet vill visserligen icke bestämdt förorda ett stadgande, enligt hvdket allestädes samma läro - 36 Allm. Besv.- och Eicon.- Utskottets Betänkande N:o US. böcker skola begagnas, enär sådant onekligen motverkar en äfven inom denna litteratur gagnelig författaretäflan, samt icke enhet i förevarande hänseende är det v i g t igaste ändamålet, utan man förnämligast har alt tillse lämpligheten al de använda läroböckerna, hvadan det torde göra tillfyllest att i sådant afseende föreskrifva en granskning, livarförinnan ingen lärobok skulle få i skolorna användas. Utskottet har, lika med motionären, tänkt sig denna granskning af en nämnd, som, efter Utskottets omdöme, norde vara ständigt att tillgå och således ej för hvarje särskildt fall elier för viss kortare period tillsättas, och hvilken vid sådant förhållande, och för att inom sig inrymma tillräcklig sakkunskap i aila de särskilda ämnen, som kunde komma under dess ompröfning, ej borde vara fåtalig; men Utskottet anser, här lika litet som i ilera andra lörehafda frågor, det närmare sättet för detta förslags verkställande icke väl lämpa sig för Rikets Ständers omedelbara beslut, utan detsamma böra åt Kongl. ftlaj:t öfverlemnas; och det är i enlighet med denna mening samt med tillstyrkande af bifall tili motionärens förslag i hulvudsaken, som Utskottet afTallat sin under litt. m) förekommande hemställan. Samtliga de motioner, för hvilka Utskottet nu redogjort, innehålla bestämda samt mer eller mindre motiverade förslag. Utskottet har icke undandragit sig att åt så beskaffade motioner egna den granskning, sorn är ett Utskotts grundiagseniiga uppgift; men det återstår alt nämna, del till Utskottet äfven blifvit öiverlemnad en inom Uöglofl.
100 tunnor säd, som icke kunna realiseras äro ej Denna §. innehåller: ”Häfver natron Adelsman afstått sin egendom till sine borgenärers förnöjande, må han, under det fiågan derom vid doms olen anhängig är, hvarken för sin eller annan ätt intaga säte på Riddarhuset, och ej eller fullmagt utgifva, m. ny’ Den lo Felruarii. a4r fej mera värde än 100 tunnor sand. Imellertid mäste jordbrukaren utan förskoning anskaffa penningar till skatter, tjenstfolks löner, sill och salt m. m.‘ hvar skola de tagas uti aflägsna provincer, der både embstsoch tjenstemän, stadsoch landboar, alla hafva spanmål att sälja, men ingen behof att köpa deraf, helst enskilt» specujationer på denna vara icke äro förenliga med det monopolium, som de facto uppkommit i följd af en felagtig magazins-in-, rättning» På sådant sätt uppkommer förlägenhet så väl uti jordbruket, som i handel och andra näringar, hvilka dermed stå i det närmaste samband och genom en för länge fortsatt förlägenhet uppstår fattigdom och nöd» Pierr Grefve Mörner har åberopat TabellCommissionens senssteuppgifter och glädersig åt den tillvext i befolkning som ägt rum ifrån 1815 tili 1820, förnämligast inom jordbruksclassen, hvaraf Staten, enligt den värde talarens tanke, skulle vid kritiska tillfällen få påräkna sitt säkraste stöd. Denna tillvext i befolkning skulle för oss alla hafva varit mera tillfredsställande, om den icke inträffat på en tid, då allmänna välståndet varit i synbart aftagande och om den icke utgjordes till mer än en tredjedel af brottslingar, fattiga och utfattigs, hvilket inhämtas af samma TabellComtnissions åberopide uppgifter. Att dessa fattige äro mera en börda än en vinst för Staten, derBil. till Ridd. 0. Ad.
Jag tror näppeligen att Spanfk gröna tillverkas inom landet, och om jag ej bedrager mig, vinnes den bäst på det sätt, att kopparplåtar inbäddas i drufvor, hvilket naturligtvis icke kan ske hos oss. Friherre Wrangel: Jag ville ej gerna om tala hvad jag sjelf gjort, men genom underrättelser, rom jag af ÖfverDirecteuren Schwartz fått, har jag sjelf varit i tillfälle att tillverka Spansk gröna, Genom någon syra, som anbringas på kopparplåtar, får man ganska god spansk gröna, och kan få den till mängd. Vid Gripsholm tillverkas äfven sådan. Likaså pä £00 jjcn ig Augusti e. m. andra ställen. Jag tillstyrker således, att tullen höjes från 15 till 25 procent. Herr Grefven och LandtMar&kalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln önskade, att inkommande Tullprocent å Spansk gröna skulle från 15 till 25 förhöjas. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Herr Grefven och LandtMar[kalken gjorde proposition till bifall å den af Utskottet föreslagne ofvanberörde Tullprocent. Ropades starka Ja, jemte några Nej. Herr Greinen och LandtMarJkalken förklarade, att som, efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. Friherre Wrangel-. Hos Herr Grefven och LandtMarskalken får jag anhålla om förnyande af proposition å min framställning. Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, d^t han icke fann det vara sig tillständigt, att framställa någon ny proposition, sedan Ridderskapets och Adelns beslut i ämnet redan blifvit fattadt. “Galloner; Inkommande Tullprocent 25.” Herr Hjerta: Angående galoner bör väl Ben 18 Augusti c. m. 701 detsamma iakttagas, som i afseende på broderier Derföre tror jag att tullen på denna artikel bör höjas, liksom på dessa , på det att man må vara conseqvent. Herr Tham: Ridderskspet och Adeln bi behöll tullen för guldfransar.
Hon skördar nu i frid belöningen för de kristliga handlingar, hon bär i lifvet ulöfvat, Få ögon-, blick, innan Försyner) slpt Hennes lefnadslopp, nedkallade Hon ännu Himlens välsignelser öfver Svea Land, dess Inbyggare, Mig och Mitt Konungahus. Jag hoppas', att Gud skall höra dessa Hennes sista boner. Det är en tröst för Mig att i Mitt minne återkalla den ömhet» Hon alltid visat Mig, den öfverensstämmelse, som städse ägde rum emellan Oss uti tänkesätt och känslor samt Mina oafbrutna bemödanden, att öfvertyga Henne om det höga värde, Jag satte på Hennes vänskap. Jag är lifligt rörd öfver Rikets Ständers deltagande uti den sorgliga händelse, sorn beröfvat Oss en Furstinna, hvilken Yi alla sakna. Jag förbi ifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. 118 Den a April. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Kongl. VettenskapsAcademien låtit aflemna s5 Billetter till Academiens högtidsdag i morgon klockan 6 eftermiddagen, för att utdelas bland Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter; i anledning hvaraf Hans Excellence anmodade de Herrar Ledamöter, hvilka åstundade bivista nämde högtidsdag, att i sådant afseende anteckna sig hos RiddarhusFiscalen, hvilken af Hans Excellence lill utdelning emottagit ifrågavarande Billetter, t Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre qvart till 3 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Fredagen den 3 April i83o. Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen.
Att sådana äro verkställda, äfvensom deras resultat, visar sig så väl af de hos Utskottets Riksgälds-Afdelning befintliga koncept-ritningar till profiler och planer för en jernväg emellan Götaström öfver Tenhult till Nobynäs, som af de i Bil. Litt. A. till Jernvägs-undersöknings-kommittéens Betänkande uppgifna kostnader för denna bansträckning till Linköping. Jag kan således icke annat än godkänna det afseende som, vid förslaget till södra banans sträckning, blifvit fästadt äfven på en östra bana. Ett förbiseende häraf skulle ådagalagt allt för mycken ensidighet och allt för ringa omtanka för framtiden; likasom ock ett annat förfarande vid bestämmandet af stambanssträckningar skulle kunna i allt för betydlig mån förringa de fördelar, landet i sin helhet bör ega att påräkna af de millioner, den på jernvägar, medelbart eller omedelbart, uppoffrar. Om man sålunda betraktar den södra banans sträckning genom Småland i dess sammanhang med en östra bana, utgående antingen från Nässjö eller Ten - 62 StaisUtskottets Utlåtande M 86. hult, sä visar sig (af Bil Litt. A till Jernvägs-kommittéens Betänkande) att linien Nässjö—Tenhult, 2 mil 4,900 fot, kostar 1,479,120 R:dr Nässjö — Linköping, 10 » 21,500 » » 7,436,245 » Summa 12 mil 29,400 fot, » 8,915,365 R:dr, och att linien Tenhult—Nobynäs—Linköping, 12 mil 11,600 fot, kostar 10,008,171 R:dr eller alt om, säsom Utskottet föreslår, Tenhult (ages till utgångspunkt för en östra bana, denna blir, om den föres derifrån direkte på Linköping, 1,092,806 R:dr dyrare, än om den föres fiån Tenhult öfver Nässjö till Linköping. Och då (enligt samma Bil. Litt.