Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I de rika h e m m e n, där m o d e r n gaf lektioner, doftade det af stekt gås hela förmiddagen igen o m, helst i själfva anrättningsstunden vid middagstiden, då h o n vände stegen till det aflägsna h e m m e t o c h barnet, s o m brukade m ö t a henne i tamburen. H o n hjälpte » mammis ». af m e d ytterplaggen, drog henne m e d sig in i rummet, det större af dem. När karotten m e d det hemlighetsfulla innehållet aftäcktes, sprang lillan u p p, jublande. M a m m a blef så undersam. K u n d e det vara gås? Den var ju brun, den var trind o c h den var omgifven af äpplen o c h p l o m m o n, m e n ett så- dant vidunder till liten söt gåsunge hade m a m - ma för sin del aldrig sett! Ett handarbete, s o m för sin billighet är att rekommendera, är knyppling. Tråden kostar j u så ofantligt litet och för cirka tio kronor fås en rätt prydlig knyppeldyna. De mångfaldiga olika slag af broderier, s o m nu användas, synnerligast de m e d ylle o c h silke, bli bra dyra att verkställa efter tidens fordringar. Men broderier i b o m u l l pryda j u äfven bra, såsom serveringsdukar, bordlöpare m. m., isynnerhet nu sedan vi fått i handeln ett nytt slags bomullsbrodergarn, s o m alldeles liknar silke. Att sticka strumpor är ju allra nyttigast, men medgifvas m å att det är till ytterlighet enformigt. Och nu all trefnad i » frustugan » — önskar er tillgifna » Gås! » — det var ingen g å s! — men lagadt s o m en gås o c h köpt för pengar, s o m v o r o » lillans » egna, förvärfvade för att hon sopat förstun åt frun därnere; d o c k hade det inte räckt till en hel » Mårtens gås », och därför hade det bara blifvit en Mårtens kyckling!
Mantalspenningar^ hafva sedermera oafbrutet fortfarit. Qvarntullen deremot låt Kongl. Maj:t enligt g:de puncten i Kongl. Resolutionen uppå Stådernes Besvär d. 26 Nov. 1660, i de små Ståderne upphora, och i dess ställe uttaga Mantalspenningar. På grund af Mantals-Commissarie-Instructionen d. 20 Dec. 1693 , erlägges Mantalspenningar^ för närvarande i allmänhet med 12 sk. af hvarje Mantalsskrifven person, men uti visse Districter och Socknar af Götheborgs och Bohus, Nerikes, Vermlands, Vestmanlands, Stora Kopparbergs, Vester-Norrlands, Jemtlands, Vesterbottens och Norrbottens Lån, med endast 8, 6 a 4 sk. personen, som i Stora Kopparbergs Lån förut utgått i kohl, men, på sått genom Kongl. Brefvet den I Martii 18 20 blifvit stadgadt, nu utgöras till Stats-Verket i penningar; hvarigenom detta Låns Innebyggare, i afseende på sjelfva afgiftens belopp, åtnjuta lika 7xo Stats,Utskottets Betänhanden. lindring härutinnan, som i de öfrige och berörde Lån egt rum.
För Rustoch Rotehållare, befriade från MötesPassevolance 14,618: 13. 2, För in natura lefvereradt fourage 102: j 8.—• 14720’31 2 Utgifter: Möteskostnad för Indelta Cavalleriet och Infanteriet 1/0,650:46- i* UppbördsProcenter och Remisslage 2,594: 28. — Löner och Inqvarteringspenningar 5,620. —- — Byggnader och Sjukhuspersedlar 700: 4- 5. Förskjutne Möteskostnader för Trumslagare och Spel utan numer 1,916: 34. 2. x ^ Lefver er ing : Till BeväringsManskapets Fond 704: 21. 1. Summa 582,962: 29. 2. (9) ( 66 ) Vid förvaltningen af Passe volanceMedlen, hafva Re visor erne funnit följande att erindra: l:o Afslutade Contracter om lefveranser hafva icke alltid utvisat, det Auction förutgått; och stundom har upphandling vid Första, Andra, Tredje och Fjerde Gom-missa ria-ten tydeligen skett utan Auction. 2:o Genom Contrahenters underlåtenhet, att sina åtaganden fullgöra, har Fonden ibland fått vidkännas förluster. Såsom exempel derpå må anföras: att tvänne Personer, Hörstadius och Anders Andersson, hade åtagit sig att år 1829 lefverera Hö till Andra Commissariatet, efter i4 sk. 5 r:st. samt i3 sk. it r:st. Lispnndet» De hrusto i lefveransens fullgörande till det hela, och bristen uppköptes efter 24 sk. Lispundet. Prisskillnaden har blifvit påförd Passe volanceFonden.. 5:o Intendenter och deras underhafvande synas ock stundom hafva rest mera,- än omständigheterne erfordrat; till exempel: vid i:a Commissariatet hafva nästan dageliga resor en längre tid ägt ruin år 1829, fram och tillhaka, för att upphandla och emottaga Fourage.
Beti nkandan. ställe för att uppmätas och stämplas, som af* ven i de Städer der Jjandtmätare är boende* enär han till följe af sin tjenstebefattning är frånvarande en betydlig del af året, och hans åtgärd under denna tid icke kan äf Kopparslagaren utan samma olägenhet begagnas, ål har Utskottet trott sig äga grundade skäl ätt tillstyrka någon ändring af deli gifna Föreskriften i ofvanberörde Nådiga Förordnings i. Art. 3. §., och föreslår fördenskull, att genom Riksens Högloft. Ständer i underdånighet hemställas* det Kongl. Maj:t i Nåder må täckas anbefalla dess Befallningshafvande, att till uppmätning och stämpling af Bränvins» redskap förordna* utom det behöfliga antalet af Landtmätare och justerare i Länen och Städerna* äfven en Magistratsperson i hvarje Stad, samt att, till förekommande af de öfverklagade olägenheterne, Kopparslagaren må vara tillåtet att denna person i förberörde afc seende anlita, så ofta Landtmätare i Staden icke är att tillgå. Dock varder detta Riksens Högloft. Ständers pröfning vördsamligeri tttidérstäidt; Stockholm den 16 Jan. 1818; N:r 5. Memorial till Hedervärda Bonde Stenidet med aterlemnande af Erik Svenssons Memorial om Kyrko Ordningens efterlefnad och verkstäU Vighet i B*sv. och Ekon, Utsh. Bctanjcancien, 6i TT tander den 12 uti innevarande Månad har till Riksens Högloll. Sanders Allmänna Besvärs,och Economi-Utskott inkommit ett Utdrag af Protocollet, hållit hos Hedervärda BondeStåndet den 5 föregående dato, hvaruti Respective Ståndet till Utskottet remitterat ett Memorial af Riksdägsftillmägtigen från Bohus Län Eric Svensson, yrkande en underdånig anhållan hos Kongl. Majrt* att låta sig föreläggas omstandeliga upplysningar om Kyrko-Ordningens efterlefnad och verkställighet i hvarje Stift, på det
Gr. Posse: Då StatsUtsk:s betänk. N:o J70 var under öfverläggning, hade jag äran att yttra mig öfver detta ämne; men då jag finner, alt afseende icke blifvit uti utlät. N:o 326 fästadt på dessa framställningar, nödgas jag ånyo uppstiga för att redogöra för mina skäl, att ej vilja antaga sistnämnda utlåtande. StatsUtsk. föreslår, att genom qvittencer, stämplade af K. M:s Bef:h:de, bereda den säkerhet, som nu ernås, derigenom att häradsskrifvaren, efter gällan - .44 Den 7 November f. m. de författningar, bör öfvervara uppbördsstätnmorna; men, enl. min tanka, äro dessa qviltencer icke tillfyllestgörande, t. ex. vid ett sådant tillfälle, då uppbördsmannen uppbären del af debetsedelns belopp, ehuru icke hela summan. Han skulle då afgifva ett interimsqvittens, hvilket naturligtvis icke bief det stämplade qvittenset, och äfven om han skulle på detta sednare afskrifva hvad som blifvit betaldt, samt derpå lemna ett särskildt qvitto, tror jag ej att de skattskyldige dermed skulle vara belåtne. Jag skulle således tro, att om uppbördsmannen ville göra underslef, vore sådant lättare än förut; han kunde nu möjligen redovisa vida mindre summa, än han verkligen mottagit. På denna grund bestrider jag förslaget. Dessutom åligger det ju den skattskyldige att vid uppbördsstämma., betala, och om han underlåter detta, är besväret endast att, sedan han betalt debetsedeln, söka häradsskrifvaren och få dennes annotation på qvittenset. Genom det stadgande, som nu finnes, att häradsskrifvaren skall inberätta huru mycket som betalas af uppbörden, är det möjligt för K. M:s Bef:h:de, hvad äfven är hans skyldighet, att kunna göra sig underrättad, huru stort belopp kronofogden upphurit; men efter nu föreslagna sätt, torde det blifva omöjligt. Jag vill namna alt jag visserligen icke har sådana kronofogdar i det mig anförtrodda län, för hvilka jag behöfver frukta, men man bör vara försigtig.
Län, för obehörigt dröjsmål med straffets verkställande å en för horsbrott dömd barnaföderska 83. 17) En tillförordnad domhafvande i Gottlands Norra Härad, för förfarandet med en in tecknings dödande 84. 18) En tillförordnad Domhafvande i Åhs Härad, för dröjsmäl med ransakning, angående häktad person 87. 19) K. Bfhde i Malmöhus Län, rörande långvarigt qvarhållande af en okänd qvinna å Kor rektionsinrättning (forts, från 1852 års berättelse.) — 20) Direktören vid Stockholms Södra Kronohäkte, för vägran att till fånges ombud ut lemna en honom enskildt rörande rättegångsskrift 89. 21) Borgmästaren i Philipstad, för ofullständiga domböcker 90. Bfhde i Jemtlands Län, för ogillande af en ulmätningsauktion (forts, från 1853 års berättelse.) . — 23) Domhafvanden i Askims Härad, för behandling af ett mål om pinande till bekännelse 92. 24) D:o i Nordmalings och Bjurholms Tingslag, för orätt förvandling af böter 93. 25) Rådstufvu-Rätten i Lidköping, för obehörigt dröjsmål med anhängige måls afgörande — 26) Stadsfiskalen i Westervik, för olaga häktning 94. 27) Kåmners-Rättens i Gefle Ordförande, för underlåtenhet att upprätta saköreslängder lill Kämners-Rältens domböcker 95. 28) Domhafvande i Snefringe
Jemte förmälan om hvad sålunda förekommit, hafva Bankofullmäktige, uti, till Utskottet afgifvet, memorial, anfört, att då ifrågavarande mot kommissarien Brakel anhängiggjorda åtal stöde i oskiljaktigt samband med det ärende, hvilket omförmäles uti Fullmäktiges jemväl till Utskottet afgilna memorial, angående uraktlåtet upprättande af extrakter öfver de större sedelvalörerna, funno Fullmäktige sig, uppå anförda skäl, böra båda frågorna till Utskottets pröfning och bedömande hänskjuta. Då emedlertid Rikets Ständers sednast församlade Revisorer öfver Bankoverket, angående åsidosättande af redovisningsordningens ofvanberörde föreskrift, yttrat, att detsamma »måste läggas dåvarande cbelen för Sedelkontoret ensam till last,» finner Utskottet, som instämmer uti den af Revisorerne sålunda uttalade åsigt, Fullmäktige destomera hafva saknat skäl att, med anledning af Revisorernes i en annan fråga afgilna, pä förevarande fall icke tillämpliga, yttrande, för - Banko-Utskottets Berättelse, M 10. 15 dröja och lill Utskottet hänskjuta pröfningen al' detta ärende, som, enligtlj 74 g 3 mom. af sednaste Bankoreglemente, besvär öfver Fullmäktiges beslut i så beskaffade mål endast få ega rum i det fall, att någon blifver från tjensten dömd; hvadan Utskottet jemväl, uti till Fullmäktige aflåtet Protokollsutdrag, förständigat deni att ifrågavarande, emot kommissarien Brakel anhängiga åtal till pröfning och afgörande företaga. § is. (Rev.-Ber. § 36.)
N:o 34, med förslag lill tillägg uti 73 § Riksdags-ordningen, angående förstärkning af sammansatt Utskott. Förslaget blef af Preste-Ståndet förkastadt. N:o 35, med förslag till åtskilliga ändringar i Riksdags-ordningen, angående Ridderskapet och Adelns representationsrätt. Utskottets förslag förkastades. N:o 36, med voterings-proposilion, rörande det af Konstitutions-Utskoltet uti Memorialet N:o 11 framställda förslag lill ändring i 15 § Riksdags-ordningen, om hemmansegares representationsrätt. Den föreslagna voterings-proposilionen godkändes. N:o 37, i anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande det af KontutionsUtskottet i Memorialet N:o 23 framställda förslag till tillägg i 109 § Regeringsformen och 80 § Riksdags-ordningen. Preste-Ståndet, som med anledning af Utskottets inbjudning frånträdde sitt i frågan lättade beslut, åntog till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag det i Konstitutions-Utskoltets Memorial N:o 23 framställda grundlagsändrings-förslag. S. D. Föredrogos ånyo Slats-Ulskotlets nedan omförmälda Utlåtande och Memorial: N:o 120, angående föreslagna statsbidrag för vägars anläggning och förbättring, brooch hamnbyggnader samt kanaler, äfvensom sjösänkningar och andra vattenaftappnings-företag, m. fl. dylika föremål. Med ogillande af hvad Utskottet i punkten 14 hemställt, beviljade Ståndet, för sin del, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, till hamnbyggnad vid staden Grenna en summa af 75,000 R:dr R:mt, deraf hälften såsom anslag och hälften såsom lån. 1 alla öfriga delar bifölls förevarande Utlåtande.
Och beträffande Herr General-Majoren ogh Landshöfdingen Grefve von Rosens yttrande om orsaken, hvarföre de äskade svaren på de uti Commissariernes merberörde Memorial af den 16 November 1815 serskilt uppgifne frågor skulle vara umbärlige, så anmärktes af Herrar Fullmäktige uti nyssnämde skrifvelse, att när enligt Författningarne, samtlige Konungens befallningshafvande äro ovilkorligen pligtige, att lemna Fullmäktige i Hiksgälds-Contoiret den handräckning, som de kunna af dem äska uti mål, hvilka angå de ‘under Fullmäktiges förvaltning stälde Fonder och Inkomster, har det bordt förefalla Fullmäktige oväntadt,att det af Konungens befallningshafvande äskade biträde skolat saknas vid ett tillfälle, då fråga endast varit derom, att af Lands-Contoiret, som hos Fullmäktige är redovisande för Eeviilningen och öfrige RiksgaldsContoirets Fonder, hvilka inom Länet uppbäras, erhålla någre dithörande upplysningar, och att för den uteblifne handräckningen blifvit åberopade sådane skäl, hvilka endast kunnat vara underkastade Fullmäktiges, men icke Konungens befallningshafvandes pröfning och bedömande. Tilläggpndes Herrar Fullmäktige, att då, oaktadt den på Nådig befallning, af Ståts-Utskottets Betiinkunden. 1257 Herr Lagmannen Boheman verkställde undersökning örn förhållandet med Uppbörds-Verket i Götheborgs och Bohus Län, Herrar Fullmäktige icke dess mindre anse lika nödvändigt, som förut, att erhålla de bestämda svar, som af Fullmäktige blifvit äskade på oftaberörde uti Commissariernes Memorial af de-n 16 November 1815 uppgifne frågor, Herrar Fullmäktige voro föranlåtne ytterligare begära, att desse svar måtte Lands-Contoiret affordras och Fullmäktige meddelas.
Vidkommande åter de gjorda yrkanderna om flyttnrngstidens bestämmande till den i Nov.; så får väl Utskottet harvid åberopa de skäl för afstyrkande deraf, som Betankandet upptager, samt tillägga, att i Bergslags orterna skulle, för flyttningstidens utsätrande till denna årstid , ett betydligt hinder möta deraf, att kolningar till Bergs Bruken då soln mest anställas; men Utskottet har icke eller kunnat lemna utan afseende de verkeligen betydliga olägenheter för Jordbruket, som af den nu varande flyttningstiden härflyta, och hvilka dels uti den af Utskottets Ledamot, Protocolls - Secreteraren Danckwardt, författade , vid Utskottets Betänkande bilagde särskilda mening, dels ock uti Herr Lagmannen Grefve Gyllenborgs samt Herr Landshöfdingen. 113» Den ii Juli. dingen Eltorns upptagna anmärkningar blifvit anförda, och hvilka olägenheter, vid Eagens stadgande ar 1734, till största delen icke inträffade, af den orsak, att llyttningstiden då, innan den nu gällande så kallade nya stylén blifvit i Sverige antagen , inföll ellofva dygn sednare än nu; ETtskottet tror för sin del, att hvarken dessa olägenheter eller de svårigheter, sorn skulle inträffa för flyttningstidens utsättande till den 1 November, skola äga ruin, derest densamma varder bestämd till den 15 October, samt för Stockholm, der tvänne flyttningstider äro, tillika till den 15 April, i hvilket fall jemväl uppsägningstiden borde en half månad förlängas. Dock som Betänkandet blifvit af de öfriga trenne Biks-Stånden bifallet, anser Utskottet sig icke tillständigt, att frångå hvad samma Betänkande innehåller, utan öfverlemnar vördsamligen till Höglofl. Bidderskapets och Adelns eget godtfinnande, huruvida Bidderskapet och Adeln skulle vilja inbjuda sina Med-Ständer, att en så beskaffad förändring antaga. Stockholm den 6 Juli På Hcglofl. Biddersk. På Högv. Prest-Stån - På Vällofl. BorgarePå Hederv.
Ridderskapets och Adelns samt Borgare-ständets, vid behandling af Allmänna Besvärsooh Ekonomi-utskottets betänkande N:o 97, fattade beslut, angående förändringar af 24 § i handels-ordningen samt 28 § i fabriksoch handtverks-ordningen, åsyftande att de, som vinna burskap å handel, skola hvardera erlägga till handels-föreningens kassa 10 r:dr och att de, som erhålla burskap å fabrikeller handtverk, skola hvardera till fabrikseller handtverks-föreningens kassa utgifva 5 r:dr allt banko. Ståndet fann förr godt denna inbjudning antaga. Vällofl. Borgare-standet. & S. D. Föredrogs ånyo Stats-utskottets memorialer och utlåtanden: 630 Prot.-utdrag den 9 Augusti 1848, N:o 280, med förslag till stadga nden i riksgälds-kontorets nya reglemente, angående åtskilliga vid föregående riksdagar beviljade, men ännu icke verkställda utbetalningar. Memorialet och förslaget godkändes, dock hvad 67 § i detta sednare angår, med den rättelse, att hvartdera exemplaret af der nämnda tryckta verk är beräknadt tillden kostnad af omkring 2 r:dr. N:o 294, angående verkställd omröstning, i anledning af riks-ståndens olika beslut, angående grunderna och villkoren för tillverkning och försäljning af bränvin. Lades till handlingarne. N:o 295, med förslag till åtskilliga §§ i det nya reglementet för riksgälds-kontoret. Förslaget godkändes och memorialet lades till hanlingarne. och N:o 296, med förslag till aflönirigsoch pensions-stater vid riksgälds-kontoret. Med läggande af memorialet till handlingarne, godkändes de upprättade, vid memorialet fogade löneoch pensions-staterna. S. D.
Med andra ord: de skildrade » postkvinnorna » äro personer i en berättelse, intet annat, jag har påträffat alltför många skickliga, plikttrogna och genompräktiga kvinnliga kamrater för att ej hysa stor aktning och stor medkänsla (förlåten mig detta ord, ärade insändare, som ansett att det nästan är ett brott att jag sagt att postverket inom sig har olyckliga kvinnor!) för den kvinnliga postkåren. Sedan något om insändarnas och mina divergerande åsikter i vissa saker! Båda insändarna tyckas fästa sig vid att jag framställt de af mig skildrade kvinnorna såsom mycket » giftaslystna. Båda synas härvid se frågan hufvudsakligen ur ekonomisk synpunkt. Men är då äktenskapsfrågan i främsta rummet en pekuniär fråga, är den ej främst en — jag vill kalla det — en » lyckofråga »? Människan lefver ju ej af bröd allenast! Jag upprepar hvad jag sagt, jag tror att flertalet af kvinnorna i postverkets tjänst skulle föredraga ett hem, det kunde få vara så litet och enkelt som helst, framför att vara » postkvinnor ». Om påståendet att ha beskyllt kvinnorna i posten för att uppta tjänstgöringstiden mel att dricka kaffe, festa, ta de manligas arbetshjälp i anspråk etc. hoppas jag ej behöfva yttra mig, ty det torde vara klart för den, som vill vara rättvis, att jag åtminstone härvidlag skildrat speciella fall. ' Detsamma gäller om » försnillningen »; jag behöfde för berättelsens utveckling en » konflikt », se där hela orsaken till att jag lät den stackars fröken Berger låna ur kassan! Förhållandet mellan de manliga och kvinnliga postfunktionärerna har också berörts i de tvä^nne I D U IM 376 insändarnas artiklar. Hvad jag sagt härom — delvis till mina manliga kamraters nackdel — vidhåller jag. De manliga tjänstemännen äro alltför benägna att ringakta och nedgöra sina kvinnliga kamrater och ej alla af dem få som den af mig skildrade Åke Vest lära sig se orsaken till det missnöje och det mindre intresse, en » postkvinna » stundom visar. Och att ej alla postmästare anse sig ha gjort så enbart goda erfarenheter af kvinnornas arbete i posten som onkel Adam junior är ganska sä- kert.
Alhnftnria beviUningen, relativt obetydlig till sitt belopp, spelar såsom en första beräkningsgrund i vårt 8tat8lif en så betydande rol att man redan långt före detta funnit det lämpligt att oåterkalleligen läsa fast den vid ett en gång för alla fixeradt belopp, den ominösa » bevillnings-kronan ». Låtom oss, för att * undanrödja alla missförstånd, så godt genast säga, att vi anse den allmänna bevillningen vara en den rättvisaste skatteform det gerna är möjligt att tänka sig. Men det är hvarken rättvist eller ens klokt att fixera den vid ett visst belopp söm man gör hos oss. Alhnänna bevillningen är till sin natur så väl som i våra svenska grundlagars oförtydliga stadganden en suplementärskatt, att utgå vid fall af behof och afsedd att till sin ’ storlek vexla med behofreii * Bögar man dere-mot att en gång för alla bestämma den till ett visst oföränderligt ' belopp, kan det ju också inträffa, att man får se den efter hand antaga karaktären af en sådan statsverkets » ordinarie inkomst », bvar-öfrer regeringen som bekant delar riksdagens bestämmanderätt. * Vill man hafva eU rätt tydligt bevis på till hvilka abenrditeter deana missnppfattning, afiugttig eller omedveten, af aUmänna bevillningen kan föra, finner man detta i ett arrangement, 00m vidtogs under den tid hr H. Forssell var chef för finansdepartementet och hvartU) idén väl derförDermed vore det d&amp; också slut med ända till skenet af en riksdagens kontrollerande myndighet öfver den verkställande maktens ansvarige utöfvare. Efter tjugo år. Att representationsreformens följder med afseende på v&amp;r Statsrättsliga utveckling hittils icke blifvit annorlunda än de nu visa sig; att förhållandet mellan de b&amp;da statsmakterna Apnu i dag är.
S affeettbe å fortfatta förtualtuingcn af ©tatålåuesfoubenå mebel tjafioc 2öt' ntebbeiat ttöbiga föreffrifter, iunefattanbc, blanb annat, att bett to ib utlåning från näntnbe fottb l)ittittå ftabgabe ferfftlba prootftou ffatt från od) tticb 1861 årå början upphöra odj för förfträcFittttgar från fottbett bcräfnaå 6 procentå ränta; Fontntattbe be ©tatåtånesfoiiben tittfjöranbe niebel titt tttt åtcrftåenbc belopp af 6,000,000 9i:br, i ben orbntttg, font af 33au?osfyuttinäftige närmare beftäntnicå, att titbragaå för att ttttber åren 1861 odj 1862 titt 9ltfågälbåsÄoutoret lebereraå. §. 39. Still unberlättanbe af ben { 23an?en od) Såttes^ontorcn tnrättabe $f>oftrcmtfjs rörelfe Ijaftoc -2Öi mebgtftuit att ett ftuar tnå i 33attFen och SånesÄontoren tnfätta penningar å belopp från od) ttteb 100 9l:br 9t:tnt emot erftåttattbe, t ftättct för förut brufltg antoiåntng, af tttt totjj matt etter orbrcå ftättb toerel att toib upps luifanbet tulöfaå, antingen t uågotbera SåncsÄontorct etter t SattFcn, äftuenfom att bett för bpltfa tnfättmugar bittittå ftabgabe afgift ffatt för framtibcu uppföra.
Han hade sökt efter ord för att gifva sin förtjusning luft, men han fann inga. Då kläckte han fram denna godmodiga hädelse för att reagera mot I I fråga o m vegetationens saftiga yppighet — icke naturligtvis i fråga o m trädens och buskarnas artrikedom — mäter sig Sätersdalen fullkomligt med Blekinges ådalar. D e vyer vi här meddela äro valda med fin urskiljning och gifva en rätt god föreställning o m dalens tjusande skönhet, men färgen, fågelsången, blomsterdoften, vattenfallets brus och vindens musik, när den stilla fläktar genom det yppiga grenverket — hvem kan väl gifva en föreställning o m den stämning, som allt detta tillsammans skapar? Dalen är föremål för Sätersbornas stolthet i lika hög grad som för deras kärlek, och det länder dem till heder, att de vårda densamma med all pietet, utan att göra sådana ingrepp i detta naturens praktstycke, som skulle kunna störa det äkta intrycket. D e n lilla staden, som ligger tätt ofvanför dalen, är ock med sina anspråkslösa hus, sina lummiga trädgårdar och planteringar samt sitt grönskande torg ett stycke idyll, som förtjä- nar att ses. SATERDALEN ten, då han icke kunde smacka med läpparna, åtminstone inte så, att en lat verkhäst fäste minsta afseende därvid. När därför hans Brunte blef alldeles för sömnig i sin skridt, så vände C. sig artigt mot sin dam, lyfte på hatten och — C. var nämligen dansk till börden — anmodade henne på sitt » blode » tungomål: » Maa j e g bede Prostinden vsere saa g o ' og sige ' smack '! » Så smackade prostinnan, o c h Brunte gick några steg i lufsande lunk, till dess han somnade af igen, då direktören, alltid lika ceremoA. Lindahl foto. sin dams hjälp. Det gick inte fort på det sättet, och när vi kommo fram till dalen, stod solen tämligen den skönhetsentusiasm och naturdyrkan, som lågt ned öfver den högstammiga granskogen höllo på att öfverväldiga honom. vid Solfvarbo.