Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dock icke länge lemnade hon sig åt detta utbrott. Snart reste hon sig åter, lade sin hand på den dödes bröst och sade: "Död hafva de nedlagt den ädlaste, men hans anda skall lefva. Må du i himmelen höra mitt löfte. Svag är min qvinliga hand, svagt är mitt sinne, som hittills endast slutit sig till sitt stöd; men här lofvar jag heligt, vid detta stoft, som en niding skiljt från den ädlaste själ, som bott i mensklig hydda; här lofvar jag att ditt verk icke skall falla, så länge en qvinnas hand kan hålla det oppe. Må din ande gifva mig den styrka, jag behöfver. Aldrig, så länge jag förmår något, skall din mördare ohelga din hvilostad med sitt välde aldrig, om Ebba Fleming kan hindra det." Nu reste sig fru Ebba och lemnade kyrkan med jemna steg. Den bittra, tröstlösa sorgen syntes hafva gifvit vika. Hon framgick med säker hållning och uppfyllde med lugn och ordning sin plats som värdinna för en talrik mängd gäster. Sedan de sorgliga högtidligheterna voro förbi, började fru Ebba sjelf att påskynda sin sons afresa till Polen. Honom tycktes nu tungt att lemna sina kära i deras sorg, men fru Eba ville att ynglingen skulle i den yttre verlden förströ sitt sorgliga sinne. Dock ansåg hon att han borde till konung Sigismundus frambära sin faders sista helsning och tillika förklara sin egen beredvillighet, att egna sig åt hans tjenst. Dertill skulle han redogöra för förhållandena i Finland och bedja om undsättning för dem, som höllo konungens sak oppe. Midsommardagen afreste unge Johan Fleming. Med tungt hjerta lemnade han mor och systrar i ett oroligt land, utsatta för möjligheten af ett anfall af hertigen. Dock hoppades han att hertigen ej skulle våga lemna Sverige, af fruktan för att konungen emellertid kunde inträffa der. Ännu tyngre var skiljsmessan för fru Ebba och hennes döttrar, och de anade dock icke att intet återseende skulle dem förunnas. För den unge, som beger sig ut i verlden, med hjertat fullt af lysande och glada förhoppningar, skingras snart nog alla mörka tankar.
J emie meddelande, att Professoren Doktor C. J. Schlyter, som vid sednaste riksmöte erhållit ett ärligt anslag af 2,DUO K:dr Runt för lörlsatt ulgifvande af Sveriges ganda lagar, under näsllidna är fullandat ulgifningen af Skånelagen och för närvarande vore sysselsatt med Magnus Erikssons Landslag, har E. K. Majit föreslagit, ali äfven för nästa stalsreglerings-period bemälde Professor mätte tillaggas ett årligt belopp af 2,000 R:dr Runt, deraf 1,000 R.dr såsom arfvode och återstoden (ill ersättning för biträde och andra kostnader, alt från allmänna lndragningsstaten utgå emot enahanda vilkor af arbetets oafbruten fortsättande och redogörelse för dess fortskridande, som nu är vid detta anslag fästadi: och hafva Rikets Ständer fuunit skäligt alt denna nådiga framställning bifalla. 12:o.
Sin rätt att gemensamt med Ständerna besluta angående bibehållandet eller upphörandet af Kronans ordinarie inkomster i allmänhet.” Contracts-Prosten Hallström: ”Den njra, alltför inskränkta tydning, som Utskottets Majoritet gifvit åt Riksdags-Ordningens 55 §., under yrkande, att de der förekommande orden 31 en väckt fråga33 icke ega någon annan bemärkelse, än den af en gjord motion, kan icke jag tillåta mig, Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 10. 7 emedan den samma icke uttömmer, hvad, enligt allmänna språkbruket, i sagde ord innefattas, och Grundlagarne dock skola, jemlikt 83 §. Regerings-Formen, i hvarje serskildt fall tillämpas efter deras ordalydelse. I Riksdags-Ordningen finnes äfven samma ord flerestädes begagnadt, i en ostridigt mera utsträckt bemärkelse, såsom inhemtas kan af RiksdagsOrdningens 5o, 73 och 75 §§. —och dess 45 §• förmår icke allenast, att Landtmarskalk och Talmän äro berättigade att göra propositioner, utan ock att de böra vidmagthålla ordning och kunna ej något annat föreslå, än hvad som fordras till verkställighet af det, Grundlagarne och Ståndens Ordningar och Beslut föreskrifva. Men ville man än ingå på Majoritetens mening, så synes dock från denna sida böra medgifvas, att den af Stats-Utskottet i Betänkandet N:o 28 gjorda framställning, af innehåll, att, ”i händelse Rikets Ständer bifalla förslaget om Nummer-Lotteriets indragning, torde beslutet härom böra hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas, med begäran, att allmän kungörelse om förbemälde
Då dessa generaler och alla embetsman hafva lön för deras tjenst, tror jag icke, att bestämmelserna i resereglementet kunna vara beräknade på att lemna dem en särskild inkomst genom resor, utan meningen måste vara att lemna dem så mångå hästar de kunna behöfva, med afseende på deras värdighet och den beqvämlighet, de kunna hafva skäl att fordra. Om man nu för denna dass af embetsmän afdroge 2 å 3 hästar, så finnér hvar och en, att besparingen ej Liefve obetydlig. När en general gör sin inspectionsresa, begägnar han vanligen endast 3 ä 4 hastar i stället för 6; hans adjutant har rättighet att begagna 3 hästar, summa g hästar. Örn nu adjutanten reser tillsammans med generalen, så begagna de ej mer an 4 hästar tillhopa, och om man vill spara, kunde man således bespara 5 hästar vid dessa inspectioosresor. Detta har Utsk. ansett möjligt, hvarföre man Den 17 November e. m. tillstyrkt den underd. skrifvelse rörjde resereglementet, sorn i förra betänk, föreslogs. Jag tror således, att de i:ne cardinalskäl, som emot Utsk:s förslag blifvit framställda, borde förfalla och yrkar bifall till i:sta punkten af betänk. Gr. Frölich, Da v.: Angående frågan om resereglementets uppgörande efter det beslut, sorn R. St. och K. Affatta, skall jag ej yttra mig vidlyftigt, utan endast gifva tillkänna min tanke, att den saken lätt måtte kunna i öfverensstämmelse med beslutet om skjutsningsskyldigheten regleras. Hvad åter beträffar de frågor, som det nu förevar, mom. omfattar, anhåller jag att få tillkännagifva, det jag anser den vara vigtigast, som etablerar den grundsats, att skjutslegan och skjutningsersattningen i allmänhet icke behöfva vara lika på alla ställen i Riket. Det torde vara en af de stora ox-sakerna, hvarföre icke en lämplig reglering i detta afseende tidigare kunnat gå för sig, att man velat hafva en generel författning i denna fi’åga, som till sin natur är local.
Årligt arfvode af 400 RmIc till den person, som bestridt Secreteraretjensten i Kongl. Stats-Contoret; Ärligt arfvode af 800 R:dr till Växel-Controllören i Götheborg samt ersättning, 400 R:dr årligen, för skrifvarhjelp och expencer åt Herr Commerce-Rådet Rosenblad, som i Stockholm besörjt Vexel-Controllörs-befattn ingen; (1841 års Rev. Ber. pag. 17. 1843 års Rev. Ber. pag. 70). Årligt arfvode af 2,000 R:dr för tillförordnade Presidenten i Kongl. Krigs-Collegium, hvilken utgift likväl, jemlikt Kongl. Brefvet den 25 Januari 1841, blifvit för nämnde år anordnad å Anslaget till oförutsedda militarbehof; (1841 års Rev. Ber. pag. 17. 1843 års Rev. Ber. pag. 71). Lönefyllnader för Lif-Gardes-Regementena, i följd af Kongl. Mapts för dessa Regementen år 1831 fastställde Interims-stater; varande likväl, enligt Kongl. Brefvet af den 10 Juni 1841, en del af omförmälde lönefyllnader, till 4 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o Si-. belopp af 4,590 R:dr 27 sk. 6 rst., anvisad å Anslaget för oförutsedda militärbehof; samt Löneförhöjning för Officerare vid Lif-Bevärings-Regementet, i öfverensstämmelse med den af Kongl. Maj:t för berörde Regemente den 22 December 1837 utfärdade Interims-Stat.
N:r 51. jRiksens Ilo glo fl. Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskotts Betänkande, i anleda ning af vacht fråga “om förändring i de antagna grunderna f ör bestämmandet af arrendeafgiften å Militaira och Civila Tjenstmäns Boställen, i förhållande till öppna åkerjorden, och äskad öfversigt af de i detta ämne utkomna författningar". rpi Jill Utskottets åtgärd, har i detta ämne från Hedervärda BondeStåndet blifvit remitterade 128 Besv. och Ekon. Ut sk. BelSnkandem ett, af Rikdag sfullmägtigen från Skaraborgs Län C. Forsenius ingifvet Memorial, deruti han anförer, att han anser den uti nu gällande författningar stadgade princip, enligt hvilken arrendet För Militaira och Civila Tjenstmäns Boställen, i förhållande till öppna åkerjorden* bestämmes, icke kunna med, billighet och rättvisa uti alla landsorter tillämpas, och framställer i detta afseende eidem* pelvis Skaraborgs Län» hvarest, då i Allmänhet hemmanens ägor till största delen bestå af öppen åkerjord, som» dels blott i Gärde och Träde, dels uti circulation* bebrukas, ar* rende afgiften för bortarrenderade Boställen* efter den stadgade beräkningsgrunden, oftast skall uppgå vida högre, än som med en Arrendators framtida bestånd är förenligt, deraf åter blifver en följd, antingen att Arrendatorn nödgas vidtaga ett, för egendomen skadligt brukningssätt, till undvikande af egen förlust, eller att Bostället, genom ombyte af Arrendatorer och deras utarmande, sluteligen alldeles råkar i lägervall; i anseende hvartill han ock yrkar, att förändring häruti måtte vidtagas, och en allmän öfversigt af de, angående Boställens bortarrenderande utkomna författningar besörjas.
I anledn. häraf tillkännagaf Hr Gr. o. Landtm., att hvarken någon inbjudning eller discussion i detta ämne blifvit R. o. Ad. från PresteSt. meddeladt, men att prot.-utdr., innefattande det af PresteSt. fattade beslut, vore tillgängligt, för den händelse Hr von Hartmansdorff önskade upläsning deraf. Då nu Hr von Hartmansdorff begärde att få höra detta prot.-utdr., blef detsamma upläst och inheratades deraf att PresteSt. bifallit förevar:de Utlät, med den förändring, att uti det framstäldta förslaget till underd. skrifvelse orden ”bosätta sig och ega fastighet i städerne Gelle, Malmö, Calmar, Wisby, Westervik, Uddevalla, Christianstad, Ystad, Jönköping, Halmstad, Helsingborg och Sundsvall”, blifvit utbytte emot orden: bosätta sig och ega fastighet, utom i åt dem redan uplo Ine städer, äfven uti alla öfrige rikets städer af första, andra och tredje klasserna, som hafva stapelstads-rält; hvarefter Hr von Hartmansdorff yttrade: Om det förhåller sig med en korporation på samma sätt, som med en materiel kropp, att, när han drages åt olika sidor af tvenne lika starka krafter, så blir han stillastående; då hafva de talare rätt, hvilka yrkat, alt man icke borde göra afseende på de motsatta åsigter, som af tvenne andra Stånd blifvit framställda, utan vidblifva sitt en gång fattade beslut. Väl har man omförmält en inbjudning från PresteSt.; men vi känna icke dess öfverläggning om ämnet. Äfvenledes har man nämnt en inbjudning från BondeSt.; men någon sådan har jag icke hört anmälas från Landtmarskalks-bordet. Då jag således är oviss, huruvida en dylik verkligen finnes, anhåller jag att derom blifva uplyst äfvensom att sedermera återfå ordet. Hr Dal man, Wilh. Fredr., Achates: Jag har begärt ordet för att yttra mig i anledn. af BondeSt:s inbjudning.
1 liggande ställning och utsatt för måttlig, ej för stark, solvärme får den sedan torka, och användes ej, förrän man kan vara riktigt säker på den, d. v. s. då den är ordentligt » kruttorr » och fått den vederbörliga urblekningen i färg. Skulle några blad, hvilka man vill ha släta och prydliga, röja benägenhet att skrynkla sig, gifves ett enkelt medel att förekomma detta. Man håller de ostyriga bladen i lagom hård press mellan ett par glasskifvor; dessas genomskinlighet tillstädjer solen att bleka bladen, hvilket resultat icke vinnes vid vanlig pressning mellan gråpapper med utestängdt solljus. Såsom prof på vanliga svenska växter, som äro synnerligen passande att torka och sammansätta till makartsbuketter, må nämnas några stycken. Kanske mest presentabelt bland dem alla är kafveldunet (Thypha), ett ståtligt vattengräs med väldiga bruna ax, som på grund af sitt utseende fått det förträffligt betecknande namnet » cigarrer ». Gräset förekommer vid de flesta insjöars stränder och är mycket lätt åtkomligt. 1 buketten böra dessa gräs i enlighet med sitt imposanta yttre helst sättas öfverst, så att de utöfva en dominerande verkan — ungefär som regenter öfver sina undersåter. Vidare ha vi den mycket klädsamma vassen (Phragmites) med sina yfviga axvippor, likaså sä / ven (Scirpus) och den hvitduniga ängsullen (Eriophorum), som formligen öfversvämmar hvarje kärr o c h gör det till ett litet » Hvita hafvet ». De vanliga sädesslagen äro mycket användbara, synnerligast kornet med sina långa axborst. Majs duger äfven, blott man ej använder exemplar med alltför klumpigt stora ax. Bland vilda gräs utgöra därjämte darrgräset (Briza), mannagräset (Glyceria) o c h för resten alla resliga gräs med yfviga, fint fördelade vippor vackra beståndsdelar i buketten; o c h leta efter dem behöfver man e j; från hvilken äng eller backe som helst kan man komma hem med fånget fullt.
BIHANG TILL SAMTLIGE RIKS-STÅNDENS PROTOCOLL, VID LAGTIMA RIKSDAGEN I STOCKHOLM, ÅREN 1828 OCH 1829. ^Femtc Samiittöen, Utröra &fö?lningcu, innehållande Bevillningssamt Allmänna Besvärs* och Oeconomiem. fl. Utskotts gemensamm a Memorial, Utlåtanden och Betänkanden. pvwv/w/wwvw/vwvwwvwvywwvwv/w^ N:o i. Utlåtande, i anledning af Herrar N. G. Donners och Carl Valleijs väckte Motioner om ändring af 4 Vällofl. Borgare - Ståndet har till Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten remitterat: 1:0 E11 af Herr JY. G. Donner väckt Motion, deri han anfört, huruledes stadgandet uti 4;de § af underrättelserna till TullTaxan af den 16 Mars 1826, ”det Svenskt Fartjg bör , för helfri tulls åtnjutande, vara försedt med Commerce-Collegii Fribrefj gällande för ett är f medförde den stora olägenhet för Wisby Stad och andre från Stockholm aflägsne orter, att deras handels - sjöfart, genom tidsutdrägt^ vid Fribrefs anskaffande från Commerce-Collegium, uppehälles i följande a:ne fall: Då ett nybygdt Fartyg skall företaga första resan, roen nödgas, änskönt både last och fartyg vore färdiga att afgå, afbida postgången till och från Slockholm; 4 Bevilln. samt Occon. Utsk. Utl.-de. N.o 1. b')
Som ögonblicket bort den far Guds godhet stannar q var. F ÖRSTA T JENARINNAN . Ja, man må väl bedja i denna usla, förderfliga tid. Jag är rädd att bara s omna ... Ho kan veta hvarest man kan komma innan morgonen. Det kunde väl hända Elsa att hon flög af genom skorstenen och for med satans farmor till gäs tabud i Blåkulla. Prester och lärde herrar skonas ju inte från djefvulens hiskeli ga anf äktels er... barnen i vaggan äro ju del aktige i Belzebubs förbund och lära sig att fö rvränga "Fader vår" och tron, att förbanna himmel och jo rd och minne och sinne och jordens frukt och gröda och Guds ords tj enare... A N D R A T J E N A R I N N A N . Ja, här är ett gräseligt spektakel ... Det är v äl om alla dödsdomarne, som de 42 tala deruppe på slottet... Hans höggrefliga nåde har ju varit der h ela l ånga natten... och nu är det snart dag igen... hanen gol nyss. De sk a ju aflifvas både på Gråmunkehol men och på Klara gärde? Jag undrar hu r der gick till. Det vet väl han Göran Kammartjenare, som får vara inne och hjelpa h ans höga nåd af med skor oah strumpor. Det kunde väl hända ... men det är så v anskeligt att bara tal a om det. Måtte himlen bevara oss och måtte den bönen vara beden i en god stund. Ja, det är så, att de, som hafva bekänt, förtälja, hurusom trollpackan lockade dem, små och stora och for af med dem genom luften, sedan de alla voro församlade utanför Skanstull vid galgaacken och så flögo de af genom mörka natten; men djefvulens smörjehorn det lyste klart som solen och då hon kom till kyrkotornen, så gnagde hon malm af klockorna och k astade i sjön och bad att deras själ ar inte skulle komma närmare Gud än malmen till klockan.
Och som så stora uppoffringar för nämnde personer ej billigtvis bera begäras, så lärer ock Bytes-Verket få förblifva - Den 2 Juli. blifva vid högstberörde Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse och den deri stadgade 10-åriga Prer scriptionstid. Stockholm den 8 Juni 1815. J. E. v. Olloff. Utdrag af Frotocollety hållet hos Hedervårda Bonde-Ståndet vid Urti?na Riksdagen i Stochkolm den 3 Juni 1815. 9. D. Vid ytterligare föredragning af Statsutskottets på bordet hvilande Betänkande, af den 26 sisth Maj, angående Riksdagsmannen Olof Bagges Memorial, rörande Bytes-Verket, aflemnade han följande dervid gjorde skrifteliga anmärkningar, som upplästes: Riksens Ständers Stats-Utskott lärer icke rätt fattat syftemålet af mitt Memorial. Sedan Kongl. Maj:t endast af ömhet för deras äganderätt, sorn hafva några Bytes-fordringar hos Kronan, afslagit Riksens Ständers hemställan om BytesContoirets upphäfvande, är det min tanka att Riksens Ständer af lika ömhet för deras äganderätt, som häfta för Bytes-brister, böra upphäfva och afskrifva alla dylika Kronans fordringar, och det med så mycket mera skäl, som annars straffet för fädernas missgerning drabbar skylde och oskylde i 6 och 7 led. Billighet och en öfver 100 år våldförd rättvisa kräfver detta offer, som efter Kongl. Kammar-Collegii Betänkande år 1810 icke kan blifva betydligt. I alla tryckta förteckningar elfver Den a Julli öfver Kronans inkomster, har jag också icke blifvit varse, att några medel influtit från Bytes-Contoiret. Huru dermed nia vara båtar det icke det allmänna, att genom förtryck och osäkerhet utprässa inkomster. Med åberopande af de skäl, mitt Memorial innehåller, anhåller jag, att Stats-Utskottets Betänkande blifver återremitteradt, och Utskottet anmodadt, att dervid lägga den hand, som ett urgammalt barbaris anskaffande kan fordra.
Då likväl just dessa conjuncturer äro förorsakade af och således förenade med en viss förlägenhet, stockning i åtminstone vissa näringar, så, långt ifrån 20/j Den 5 Maj e. m. att under sådana förhållanden, utan lidande för det allmänna, Banken kan företaga sådana inskränkande operationer, som föreskrifvas af en obeveklig föreskrift att bibehålla en viss proportion emellan (den genom silfverexporten minskade) cassan och sedelstock, behöfvas just då bäst ökade försträckningar till näringarna och kunna de äfven, om Bankens ställning eljest är god, med minsta risken lemnäs; ty crediten, som då misstror så många, finner få andra punkter att vända sig till. Besvarar man då fordringarna å ökade lån på exportabla metaller, till förlag o. s. v., med indragningar, för att hålla proportionen vid magt, uppfyller Banken illa sina pligter mot Rikets näringar. För att visa, huru en annan bank i en annat land förfor i dylikt fall, skall jag fullfölja, der Hr Skogman slutade. Den stora krisen i England i slutet af iSa5, efter de utsträckta speculationerna i Amerikanska lån och hvarjehanda actiebolag m. m., föranledde undergången af en mängd stora hus, och de flesta privatbanker vacklade. Då beslöt Engelska Banken att träda emellan. Den 3 Dec. 1825 utgjorde beloppet af dess stora banks utelöpande sedlar 17,477,294 £ St. Efter 3 veckors förlopp var den ökad lill 25,709,420 £ eller med 5o proc. Den 20 Febr. 1826 var den åter minskad till 24,399,080 hvilken nedsättning, j mån bebofvet aftog, sedermera fortgick. Då betänkte man inga proportioner, utan blott hyad crediten och bankens egen säkerhet kunde medgifva, och genom detta handlingssätt räddades en stor mängd näringsidkare, Hr Lefre'n: Den man vill söka hjelp hos, måste ej sjelf vara en hjelplös. Vår Bank är för det närvar, så behandlad, att den är i ett hjeIplöshetstiIlstånd; den har hittills ej fått hjelpa sig sjelf.
(U, Aj Ifrån Preste-Ståndet har lill Stats-Utskottct blifvit remitterad en af Professor Grubbe väckt motion, deruti, sedan JBanco-Utskoltet uti afgifvet J3etänkande afstyrkt bifall å en motion om fortfarande af den vissa A ca dfem i er förunnade rättighet att i Banken utvexla en bestämd mindre summa Piiksdaler Silfver, mot lika antal Riksdaler Banco-Sedlar, och för hvilket afstyrkande, såsom skäl åberopats den minskning, som derigenom skulle uppkomma i Bankens räntevinst, hvilken, enligt Rikets Ständers beslut, bör Banken oafkortad bibehållas, Motionäiren föreslagit, att skilnaden emellan det maximi-belopp, 2,240 Rdr i Silfver, hvilket ifrågavarande Åcademier och Allmänna Inrättningar hittills fått i Banken sig tillvexla , och den summa i Banco-Sedlar de derför eila g t, må intill nästa Riksdag blifva dem af Statens medel godtgjord. Såsom skäl för bifall till denna hemställan, bar Professor Grubbe andragit, huruledes Rikets Ständer vid en föregående Riksdag gifvit halft löfte om en sådan ersättning, som den ifrågavarande, då uti nu gällande Banco-Reglemente stadgas, att Banken af dess räntevinst skulle ersätta skilnaden emellan den till Academierne utgående summa i Silfver, och det derföre erlagde beloppet Banco-Sedlar intill dess ersättning för denna åtskilnad 'vid nästblifvande Riksdag kunde, om Rikets Ständer jd för godt funne, såsom verkligt anslag till hvardera Inrättningen d Riks Staten uppförashvarjemte obilligheten, att beröfva de lilteraira Stiftelserna den hittills dem tillerkända förmon, i afseende på Silfvervexlingen, skulle vara så mycket -större, sorn de å Femte Hufvud-Titeln för velenskaperne och sköna konsterne uppförde anslag, hvilka ifrån början utgått i Silfver, men nu, genom myntets försämring, nedsjunkit tili Bih. till R. St.
Duben nu kan framkomma med anmärkning emot min Motion, enär han sjelf, om jag ej missminnes mig, vid sista Riksdagen väckte en likartad Motion till förmån för Vestgötha Regemente. Friherre von t)iiben: Jag bar ej bestridt behofvet för Jemtlands FältJägareRegemente af Löneförhöjning. Kanske är det sämst lottadt, men jag tror alt andra RegementsChefer kunnat uppdraga lika mörka calcnler för sina Regementen Så skulle jag t. ex. för Westmanlands Regemente, livars befäl är mig i Nåder anförtrodt, kunna framställa OfficersBoställen, som gifviti arrende några tjog kräftor, andra åter, som ej kunnat utarrenderas emot blotta skyldigheten att svara för husröta. Att jag vid sista Riksdagen gjorde framställning om WestgÖtha Regementes behof af löneförbättring är visserligen sannt, men då fanns ej 6 fl. 22 333 Den 19 December f. ro. någon Kongl. Proposition om allmän Lönereglering för hela Arméen, och det är med afseende derpå, som jag tror att Befälet vid Jemtlands Fält-Jägare-Regemente kan vänta, till dess frågan på en gång för hela Arméen afgöres. Angående det itererade påståendet af Herr Boy att tjena för mindre än intet, oaktadt den erhållne Löneförhöjningen, af 1000 R:dr, som blifvit honom i Nåder tillagd, att utgå med detta års början, så hemställer jag till dem, som före Herr Boy innehaft chefskapet vid nämnde Regemente, om äfven de tjenat för mindre än intet. Herr Boy: Jag måste ännu en gång upprepa att det ej är fråga om mig, utan det öfriga RegementsBefälet; och förhållandet med deras löner måtte vara bäst kändt af mig. Såg jag någon möjlighet att upprätthålla Regementet i tjenstbart stånd med de Löneförhållanden, som nu äga rum, skulle jag visserligen ej framkommit med min Motion, men den är framkallad af pligt och skyldighet.