Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Na v igal i ans-skol a kunde hugnas med ökadt anslag af minst 1,500 R:dr årligen; af Herr Lindström, P. EL, att Rikets Ständer måtte, för den uti Wisby inrättade Navigalions-skola, bevilja ett anslag af 500 R.dr till inköp al instrumentalier, böcker rn. 111.; samt af Herr Foenander, 77*., att enahanda förmon blefve Navigations-skolan i Carlshamn tillerkänd. Utskottet, sorn, uti ett annat utlåtande, (N:o 73), tillstyrkt förhöjning af 20J R:dr i det årliga anslaget för Navigations-skolorne uti nämnde Irenne städer, anser, alt, i händelse Kongl. Maj,:t, vid underdånig anmälan om bebofvet af instrumentalier m. ra. för dessa Navigations-skolor, pröfvar detsamma vara oundgängligt, tillgång för bestridande af dylika utgifter torde kunna förefinnas antingen å Sjette Hufvudtitelns anslag för befrämjande i allmänhet af Handel och Sjöfart, eller ock å Handelsoch Sjöfarts-fonden, samt att sålunda någon serskild åtgärd i anledning af ifrågavarande motioner icke å Rikets Ständers sida erfordras Stockholm den 21 November 1844. Stats-Ulskolteis Udikande, N.O Sc. 3 N: o 80. Ank. till Exp.-Utsk. d. 34 Nov., kl. n f. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Majlis Nådiga framställning om afskrifning af eller ersättning för åtskilliga, dels på öfuerskotten af Stats-verkets inkomster anordnade, dels från Kongl. StatsKontoret af under händer hafvande mc,del lestriddc utgifter. (I. A.) Uti Kongl. Majlis vid innevarande
För s. k. medicinskt salt belöper sig inkomsten nämnda år till 1,181 rdr; men då denna artikel, för så vidt den användes för medicinska behof, bör tullbehandlas i likhet med öfriga Apoteksvaror, samt derjemnte utgör ett vigtigt beredningsämne för åtskilliga näringar, hvartill kommer den stora svårigheten, för att icke säga omöjligheten, att på ett tillförlitligt och följdriktigt sätt skilja hvad dermed förstås från hvad som bör hänföras under Kemiskt-tekniska preparater, hafva äfven de med denna benämning afsedda produkter blifvit till tullfrihet föreslagna. Saltsyra har likaledes, med afseende på näringarnas behof och i öfverensstämsaltsyra, melse med hvad som skott i Traktaten med Frankrike, blifvit till afgiftsfrihet uppförd. Sedan rubrikerna för Maskinerier och Redskap äfvensom för Verktyg blifvit, på saxar, sätt som förut antydts, förändrade, hafva de tvänne första afdelningarna under rubriken för Saxar, med hänvisning till nämnda artiklar, kunnat, i deraf påkallad ordning, sammanföras. 134 Saxar «andra slag«, åter, derå tullafgiften i 1863 års taxa utgör, för de opolerade 25 öre, samt för de polerade 50 öre pr skålpund, hafva synts böra tullbeliandlas lika med de, dem hvardera i värde närmast motsvarande slagen knifvar, sålunda, att afgiften å de opolerade saxarna nedsättes till de belopp, af 15 och 10 öre, som för mindre dyrbara bordsknifvar, samt å de polerade saxarna till de tullsatser, som för rakknifvar blifvit, med 30 och 25 öre, föreslagna att öfvergångsvis med åren 1867 och 1868 vinna tillämpning; hvadan ifrågavarande afgifter blifvit till dessa belopp, som jemnväl genom Traktaten med Frankrike antagits, här utförda, sobelia.*, Vid rubrikerna för Schellack och Segel, har endast redaktionen, för mera tydlighet, blifvit i någon mån förändrad, senap.
Om det wore at förmoda at för Landtbo-LontraLk NN kunde winnås samma beskydd i Lagen, som den lemnar ät alla andra Lontraäker, hade til äfwentyrs i allmänhet nägon wist termin för sädana Oontraöters bestånd kurinat, utan alltför mycken obillighet och förnämligast säfom et fä - 248 -77!°-"— kerhets mätt emot understes, förestrifwas; men nu da Landtbo ar och förmodeligen ännu länge blifwer pä alla sidor fjättrad as besvärliga och osäkerhet medförande band i Lagen, torde denna ytterlrgare allmänna inskränkning i z. §. 16. Cap. Jorda - Balken snarare aflägsna än leda til det stora ändamål Kongl. Majtt i dest Nådiga kropolltion äsystar. Dock om Kongl. Majtt med Riksens Ständer skulle finna, at alla Lorttraäler af hwad egenskap som häldst om fast Egendom, hwilka pa wist tid assi utås, borde, til förekommande af hvarjehanda mistbruk och understes, som med dylika handlingar i längden kunde förekomma, icke fä sträckas utöfwer en wist i Lagen tteterrnineraä tid, anser jag för min del en sadan författning ej allenast nyttig, utan äfwen nödwändig; dock torde tiden af 50 ar i sädant fall wara nog inskränkt. Jag tror den i andra länder utan olägenhet är utsatt lil loo är.
Vid den öfverläggning, som i anledning af vice Talmannen Svartlings omförmälda motion inom Hedervärda Bonde Ståndet egt rum, hafva de fleste ledamöter, hvilka i frågan sig yttrat, afstyrkt afseende å samma motion, samt såsom skäl emot den föreslagna förändringen hufvudsakligen anmärkt, att tjenstehjonets biträde vid midsommartiden desto mindre kunde under flere dagar undvaras, som dess arbetsbiträde då toges i synnerligt anspråk, med afseende på då vanligen pågående byggnadsföretag och andra landtmanna-göromål; att flyttnings-terminens ulsätLande till berörde tid följaktligen skulle medföra kännbara kostnader för husbönder, genom dea legning af arbetsfolk, som derigenom blefve nödvändig; att en dylik förändring komme att leda derhän, att de afflyttade tjenste!)jonen, alltid vissa om arbetsförtjenst under sommaren, skulle underlåta alt då ingå i tjenst, hvaraf vore att befara att icke allenast tjenstebjons-lönerna komme att stegras, utan äfven antalet af försvarslösa personer att förökas och fattigvården alt blifva mera än nu betungande; samt att om också för vissa orter den föreslagna förändringen af flyttnings-terminen vore lämplig, den skulle blifva af högst menligt inflytande på de orter, der allmogen i och för fiske eller vallgång vid midsommartiden vistades aflägse från hemmen; och hafva flere Bonde-Ståndets ledamöter förklarat, alt, med afseende å hela riket, någon lämpligare tid för tjenstehjons-flyttningen, än den nu varande, icke kunde bestämmas. Hvad sålunda förekommit hafva Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten tagit i öfvervägande; dervid Utskotten inhemtat, att motioner af enahanda syftning med de ofvannämnde, vid flere föregående riksmöten blifvit väckte, men af Rikets Ständer ogillade, på hemställan af Lagoch Ekonomi-Utskotten, hvilka till stöd härför hufvudsakligen åberopat omöjligheten af alt tillfredsställa hvarje skälig önskan uti ifrågavarande hänseende.
Och det skadar oerhördt dem, som mer än andra hafva rätt att få arbete och skörda frukterna af detsamma, de fattiga som vilja arbete. Efraim Rosenius. En mängd människor gräma sig öfver det, som ingenting annat än lättja hindrar dem från att åtnjuta. The Rambler. Julstämning. f nga frun kväfde en gäspning o c h drog en djup suck. Åh, denna enformighet! Den korta vinterdagen nalkades sitt slut och blickade hälft sömnigt in på den unga kvinnan, där hon i dåsig liknöjdhet låg tillbakalutad i gungstolen. I alla vinklar o c h vrår låg redan mörkret på lur, färdigt att utbreda sin makt öfver hela det präktigt utstyrda rummet; men ännu var det tillräckligt ljust för att skönja de mjuka, inbjudande fåtöljerna och ett prydligt skrifbord, på hvilket en hel massa paket lågo. Där voro stora och små paket, runda och fyrkantiga paket, paket med långa verser o c h med korta verser, verser med blott rim o c h verser med innehåll — med ett ord, julklappar. Det var julafton, årets skönaste fest, och ändå ljöd det så uttråkadt detta: » Åh, en sådan enformighet. » Inga sorger tryckte den unga frun, älskad o c h älskande, frisk o c h ung, rik och oberoende. Lifvet log emot henne i hela sin förföriska glans, men — man kan tröttna äfven på lyckan. Solskenet blir mattande o c h förslappande, o m det ej dä o c h då afbrytes af någon uppfriskande regnskur, eller om ej en frisk vind rycker upp de domnande nerverna. Hvad dessa familjehögtider voro tråkiga! Detta evigt enahanda! Huru väl hon kände hela programmet. Snart skulle det eleganta åkdonet köra fram för att föra henne o c h hennes man till den fashionablaste kyrkan med den modernaste prästen. Vid hemkomsten tände betjänten kronor och kandelabrar och, då bjällror därute bådade svärföräldrarnes ankomst, tändes äfven den ståtliga julgranen. De vanliga lyckönskningarna till glad jul, te ur fint, äkta porslin, utsökta konfektyrer och bakverk och så julklappskorgen.
Summa. bosatte i: Mankön. Qvinkön. Summa. Tabell häröfver, enligt meddeladt formulär, finnes denna Berättelse under N:o 1 bifogad. Jönköpings län. Folkmängdstillväxt. Bränvinsmissbruk. Byggnadssätt. 3 Under de fem år, som förra berättelsen omfattar, hade folkmängden stigit med 3,143 personer eller närmast 629 om året, deremot sistförflutna fem år gifvit en tillökning af 4,213 eller ungefärligen 843 om året, hvilket således visar ett bättre utfallande än under förstnämnda qvinqvennium, men som likväl är sämre än under den treåriga perioden näst förut, eller åren 1848—1850, för hvilken särskild berättelse afgafs, då folkökningen utgjorde något mera än 1,462 om året. och bör härvid anmärkas, att både choleraoch rödsotsepidemier under de år, som nu äro i fråga, härjat inom flera delar af länet. Utflyttning arne till andra länder hafva åter betydligt aftagit. Tillökningen är störst inom Jönköpings stad eller med 1,338 personer, motsvarande närmast 21f procent af 1855 års folkmängd derstädes, men har förnämligast tillkommit genom de årligen stigande inflyttningarne af fabriksarbetare och annat arbetsfolk. Dernäst i ordningen står Grenna stad med en tillökning af 116 personer eller 11 procent samt Östbo härad med 1,048 eller 5| procent; vidare Westbo, Östra, Norra och Södra Wedbo och Westra härader. Deremot har folkmängden minskats i Ekesjö stad med 1J och i Tveta, Wista och Mo häraders fögderi med 1} procent. Hela tillökningen för länet motsvarar 2f procent af folkmängden år 1855. Folket är i allmänhet fredligt och laglydigt, likasom det utmärker sig för idoghet och sparsamhet. Välmågan är ock i följd häraf mera allmän; och gäller för öfrigt i dessa afseenden hvad uti förra berättelsen blifvit yttradt.
Att samma fordran således hvarken till tredje inans förfång diktad är, eller blifvit (mig) under hvad namn det vara må (mig veterligen) gpdtgjord eller betald: Att (jag icke mer än laglig renta under något sken uppburit, beräknadt eller i den fordrade summan inbegripit) icke mer än laglig renta under något sken blifvit beräknad eller i fordran inbegripen): Äfvensom att N. K. (så vidt mig kunnigt är) å berörde renta fulleligen fått till godo njuta de af honom quitterade, uti 2. Art. fi. §. 1. Mom. af Bevill nings-stadgan föreskrifne Bevillningsafdrag. Och detta är visst, så sant mig Gud hjelpe till lif och själ. Till Riksens Höglofl. Ständers ompröfyande varder dock detta vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den 24 Juli 1815. På Höglofl. RidderskPå Högvördiga Prestoch Adelns Redam. Ståndets Redam. vägnar vägnar II. F. Strömfelt. C. M. Livin, På Vällofl. BorgarePå Hedervärda BondeStåndets Redam. Ståndets Redam. vägnar vägnar E. G, Holm. Anders Larsson. A. jf. IValilstjcrna. Uppläst hos Hogl. Ridd. och Adeln d. 25 Juli Högvörd. Prest-Ståndet d. 25 — Vällofl. Borgare>Ståndet d. *6 — Hederv. Bonde-Ståndet d. 25 — Vörä - Den 2 5 Juli, Vördsamt Memorial! Med anledning af de Respectiva RiksStåndens Remisser och iläggande alt samman-» jemka de flera särskildta förbehåll, hvarmed hvart och ett af Riks-Ståifden ledsagat sitt an» tagande af det ingifna Förslaget till . Bevillnings-Stadga, har Rikets Höglofl.
Under förutsättning att Rikets Ständer bifalla hvad Revisorerna sålunda föreslagit, får jag, då samma skäl, som tala för postremiss-vexlars begagnande af de verk och inrättningar, hvilka tillhöra den egentliga statsförvaltningen, äfven äro tillämpliga i afseende å Rikets Ständers Riksgälds-kontor, härmed vördsamt föreslå: att, vid remisser af Riksgälds-koutorets medel, postremiss-vexlar, utgifna af enskilda banker eller filial-banker eller ock af sådana bankers dertill behörigen belullmägtigade ombud, samt ställda att vid uppvisandet å den ort, dit vexeln skall afgå, betalas till den person eller myndighet, till hvilken vexeln är afsedd att öfversändas, måtte, der sådant utan olägenhet kan ske, få begagnas såväl af Riksgälds-kontoret för remisser till landsorterna, som af dervarande verk eller myndigheter vid penningars öfversändande till nämnde Kontor; dock under vilkor att Rikets Ständers Banks Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. 527 eller Låne-kontors anvisningar, der så ske kan, företrädesvis böra begagnas. Om remiss af denna min motion till vederbörligt Utskott anhålles vördsamt. Stockholm den 29 November 1862. Fr. Cronstedt. Af Friherre von Weisesach? f'aa*l Hennius; Ivan, angående löneförbättring åt Gymnastik-lörarne vid de högre elementar-läroverken. Då jag nu går att För några ögonblick taga Höglofliga Ridderskapet och Adelns uppmärksamhet i anspråk är det för att vidröra en sak, som, om äfven af Regering och Ständer hittills icke helt och hållet förgäten, dock synes hafva varit omfattad med mindre allvar och intresse än dess vigt helt säkert fördrar. Det är naturligt, då man betraktar menniskoålderns begränsning inom endast en kort tidrymd, att de åtgöranden, som af en lagstiftande församling vidtagas till förändringar och förbättringar, hufvudsakligen måste afse efterkommande, eller att gagna en i spåren trädande generation.
Att en sådan belåningsråttighet vore förmånlig för de Handlande, är utom ail tvifvel, men då hvarken någon enskild Corporations fördel, eller den chimerika nyttan af förslag som grun* ' da sig endast på theoder, icke på ledning af föregående års erfarenhet, kunna motivera Ri - Den 16 September j. m, 139 kefs Ständers beslut vid afgörandet sf en dylik fråga, så får jag på det högsta afstyrka beviljandet deraf, emedan jag anser den icke allenast onyttig utan ock skadlig. Om man kastar en blick på Sveriges Geografiska läge. öfvertyga* man lätt att vårt land af naturen ej är egnadt till Transitohandel i stort; det nästan enda ställe, dit man har utväg afyttra Nederlagsvaror är Finland, afsattningen är dock icke så betydelig , att icke tillräckelige Capital till denne handels bedrifvande förefianas, sorn äfven bevisas deraf att då Finland tillhörde Sverige och hämtade alia sine förnödenheter härifrån , inga beläningsanstalter sorn de ifrågavarande behöfdes; följaktligen mäste de vara så mycket onödigare nu, då Finnarne hämta större delen af de varor de behöfva från utländsk» orter directe. Då den betydligaste delen af importen således åtgår till Sveriges egen consumtion, frågas, om det med sunda Statseconomiska principer kan vara öfverensstämmande, att befordra införsel af en emot behofven öfverdrifven Varumassa, sorn otvifvelagtigt klefve följden af den ifrågasatte beläningsrättigheten, hvarigenom VäxelCoursen nödvändigt skulle uppjagas, och Sedelmyntets värde genom en utsläppnin g af flere millioner BancoSediar ytterligare försämras, rakt. stridande emot de åtgärder Höglofl. Ridderskspet och Adelm genom Sedelstockens ungefär» bestämmande och Bankens consoliderande vidtagit till myntvärdets upprätthållande, oberäknadt den nära till omöjlighet gränsande Den 16 September f. m. svårighet, att på säkra grunder inrätta en sådan Låneanstalt, att icke förlust för Banken skulle uppkomma.
Huru än RiksdagcOrdningens sats i 4i §. vändes: ”1 Utskott eller val till UtskottsLedamöter må icke någon af förenämnde personer deltaga,” så blir meningen den samma; icke deltaga rnåtte vål vara detsamma som ingen del taga, hvarken omedelbarligen eller medelbarligen, hvarken personligen eller genom Fullmågtig, ingen d>-l taga i valet, måtte väl vara detsamma som att afhålla sig ifrån valet, hålst då det står i slutet af samma §, f,börandes för öfrigt och i allmänhet iagttagas, att i mål som personligen röra en Ledamot af något Riksstånd, må han vål öfverlåggningen men ej be. 3é Den lo Januarii, sluten öfvervara.” Det är icke omöjligt, att icke det någon gång personligen skulle kunna röra én eller flere bland dé i 41 §. nämnde personer, åt hvilka Electorer Bånkmånneri uppdraga alt välja Ledamöter uti CoostitutionsUtskottet, och således äfven ät hvilka Bånk^ män Ridderskapet och Adelil uppdrar filt välja Eiectorer. Resultatet af eri votering måtte vål också anses vara beslut. Så tyckteS man allmänt tänka den 19 Jilnii 1809, och det synes hafva varit på Ridderskapets och Adelns gifna förklarande, att, genom de högste Einbetsmånnens uteslutande från plena, Ridderskapet och Adeln skulle betaga sig sjelf frugten af deras högre kännedom af allmänna sakernej som Lagstiftaren stadgat, att i Siåndens plena såte och stämma icke må dem förnekas, Mot denna min åsigt af hvad Lagstiftaren stadgat om Ministrarnes deltagande i Utskottens bildande, kan visserligeri fyra Urtima Riksdagars praxis åberopas. Men praxis torde icke få gälla mot tydlig lag, då Riksdags-Ördningens i §. säger; ”Riksens Ständer, söm åro Svenska Folkets Representanter, kunna i utöfuingeri af deras Riksdagsrriannabefsttning icke bindas af andra föreskrifter ån Rikets (grundlagar.
Enär ofvannämnde förslag innehåller, att Secreteraren uti Expeditions-Utskottet, för besörjandet af den efter Riksdagens slut återstående Tryckning af Bilianget till Riks-Ståndens Protocoll och Registers tipprättande deröfver, skall erhålla 200 R:dr och detta motsvarar hvad vid 1817 och 1818 årens Riksdag för enahanda uppdrag bestods, finnér StatsUtskottet billigt tillstyrka detta särskildta Arfvode och ersättning åt Expeditions-Utskottets Secreterare, under vilkor, att han besörjer den återstående tryckningen afBihanget, jemte ordentligt/ Registers upprättande deröfver, samt afgifver liqvid för uppburne medel och försålde Exemplar, äfvensom redovisar för de öfverblifvande; Dock att detta Arfvode ej får lyftas förr än efter berörde arbetes fullbordande; samt sedan fullständig redogörelse för denna befattning blifvit af - Stats-Utskoltets Betänkanden. 463 lemnad lill Riksens Högloft. Ständers Fulljnägtige i Riksgälds-Contoiret och decharge derföre erhållits. Slutligen synes det Utskottet, som något ej kan vara att erinra emot de för Secreteraren, Cancellisten och Vaktmästaren i Hemliga Utskottet föreslagne Arfvodens belopp ; hvarföre Stats-Utskottet hemställer, om icke desse Arfvoden äfven måga få af Riksdagskostnads medlen utgå; Och lärer det Beslut Riksens Högloft. Ständer häröfver meddela, böra lios Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas med anhållan, om Nådig befallning tift vederbörande, som liqviderar Riksdagskostnaderne, att beloppen behörigen utbetala. Hvilket allt vördsamt ölverlemnas till Riksens Högloft. Ständers eget afgörande. Stockholm dén 9 December 1820. Aukom den 12 Dcc. i823. Riksens Högloft.
Jag anhåller att B. o. Ad. villo besluta att förelägga blifvande Riddarh.-Utsk., att inom en tid af 5 veckor inkomma med sitt utlåt:de öfver ruin motion. Skälet till denna anhållan är att frågan då möjligen kunde till afgörande förekomma, medan B. o. Ad. är talrikt samladt, och opinionen inom St:t således kan lättast och säkrast utrönas. Sedan öfverläggningen om det af Frih. Stjernstedt nu gjorda yrkande blifvit förklarad slutad, framställdes propos. å bifall till detsamma och besvarades med många ja, blandade med nej; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Slutligen tillkärinagaf Hr Gr. o. Landtm., att anslag blifvit utfärdat till fortsättning af plenum kl. 6 e. m., då, enligt hvad honom blifvit meddeladt, utgången af Elektorernes val utaf B. o. Ad:s deputerade vid vestra stambanans invigning komrne att för St:t tillkännagifvas. B. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 12 f. m. In fidem, 0. Brakel. Plcnunt kl. 6 e. m. Justerad es 5 | irot.-uldr. för förmiddagens plenum. Öppnades Hrr Elektorers lista vid denna dag hållet val af de 50 depu terade från 11. o. Ad., hvilka blifvit inbjudna att bevista invig ningen af vestra stambanan; och belunnos dertill hal va blifvit utsedde. Gr. Oxenstierna af Korsholm, Axel Thure Gabriel. V 51. » Posse, Arvid. 70. X> Horn till Rantzien, fiijlm. Hr Munck af Rosenschöld, Thomas. » 107. » Klingspor, Olto. » 112. )) Taube, Gustaf Eduard. » 113. )) Ehrensvärd, Albert. » 133. )) Snoilsky, Gustaf Fredrik. » Björnstjerna, Carl Magnus Ludvig. )) 44. Frill.
Deremot må vi här öfverhufvud ihågkomma hans flerfaldiga sånger till Konungen och Konungahusets medlemmar: ty han försummar lika sällan, att i dem uttrycka en fosterlandskänsla af djupare och allmännare syftning, som att förhöja uttryckets lif genom anbringandet af alltid nya ljusbilder ur den fägring i natur och konst, hvaraf de Stockholmska nejderna och deras lustslott täflingsvis erbjuda sina outtömliga håfvor 135. Före Gustafs uppstigande på thronen, qvad han på Gustaf Adolfs och Carl XII:s dödsdagar 136; i likhet med Dalin, om hvars föredöme både ämnet och tonarten i dessa qväden påminna; såsom i följande stropher: ”Vi gråta Kung Carl på ett kärligt maner, Och vörda hans blodiga aska; Vi tycka, för tidigt han dignade ner, Den raskaste hjelten bland raska. Kung Carol, du lejon på Turkarnes plan! J Ryssar, det hören med gamman: Ja, lefde han än, – vid Sankt Niklas och Fan! Han dängde er sönder och samman”. Det gladde honom ej litet, att längre fram se, huru hans Gustaf i så god afsigt gjorde sitt bästa, – så långt omständigheterna medgåfvo. Visserligen kunde han således ej erkännas för ”patriot” af dem, som i hans samtid plägade kalla sig så. Han var alltigenom, utan vank och tvekan, med oinskränktaste tillgifvenhet en Konungens man; den monark, som han på revolutionsdagen den 19 Augusti 1772 hade i renaste hänryckning hyllat med ett par af sina vackraste inpromtuer, förblef honom intill det yttersta lika kär, lika dyrkansvärd. Det förtjenar kännas, att han på denna dag, under det utgången af Konungens företag ännu vägde oviss, improviserade för en flock militärer den ljungande marschen ”Knekt! vörda din Konung; men för hans person Blodfärga din värja och tänd din kanon” 137, – och att han på aftonen lät den beledsagas af följande helsning till Segraren: ”Så lyser din krona nu, Kung Gustaf, dubbelt dyr, Och ditt folk nu med tårar till ditt hjerta det flyr: Gud och Kung! är folkets röst;
Bönderna som sjelfva får arbeta för sitt uppehälle, vet nog att värdera sparsamhet och ni ska få se att Mössornas enda s träfvan är att hushålla med rikets medel. E r i k J a n s s o n . Jag ämnar intet hålla mig ti ll något parti , gode herrar; hvad som är rätt och godt det skall jag arbeta för, det må komma från det ena eller andra parti et. A n d e r s . Det gör ni rätt u ti, blind ska rättvisan vara, i det hela borde hon vara döf med, f ör att intet höra alla de lockelser, som hviskas till henne, ömsom i hög ra, och ömsom i venstra örat. Men ni kan v ara trö tt, käre rik sdagsman, vi ska lemna er i fred och jag skall se till att ett rum lag as i ordning för er räkning. Jag skall komma till er i mo rgon bittida för att göra er ett försl ag. Genom mig ska ni f å en nogg rann öfversigt af h ändelsernas närvarande tillstånd. A l l a . Farväl , farväl, käre riksdagsman. Tack, tack! ( Alla gå genom fonden ). TREDJE SCENEN. ERIK JANSSON (allena). Besynnerligt, j ag har knappast hunnit sätta fo ten inom Stockholms tullar och redan söker man värfva mig så väl för det ena som andra partiet. Berättelserna voro då intet öfverdrifna. Tvenne olika partier stå såsom dödsfiender emot hvarandra och slitas om högsta mak ten. Tvenne? än Kungens då? Hyser han några allvarliga tankar för rikets väl , eller är han endast en l ättsinnig yngling, som bara tänker på onyttig a nöjen och förströelser? Arma land! nog är det mång a som vilja vara dina h errar och dra fördel af dina inkomster, men gäller det att redligt och oeg ennytti gt kämpa för din ära och ditt välstånd, då är jag rädd att den ene efter den andre af dina sto rtaliga försvarare vända dig ryggen. FJERDE SCENEN. MAURITZ. ERIK JANSSON. Åh jag f år nog reda på honom. Hvem kan det nu vara?