Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För min del skulle jag derföre tro, alt det är en ren vinst alt arrendena betalas efter medelpris och utgå i penningar, så mycket mera, som de då utgå till samma belopp det ena äret som det andra. Då emedlertid Frih. Palmstjerna äfven har förenat sig med Gr. Mörner i dess förslag att afstå ifrågavar-.de punkt, så ser jag visserligen, att min anhållan om bifall icke kan hafva många chancer för sig, och jag får således underkasta mig Ståndets beslut. Jag erkänner, att jag icke anser saken vara af så stor vigt, att jag vill hälla på den, men anhåller emedlertid om Hr Frih. o. Landtnus propos. på bifall lill StatsUtsk:s utlåt, i denna punkt. Dä nu H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle hvad IJtsk. i denna punkt tillstyrkt, ropades starka nej, blandade med ja, hvarpå Fl. Ex. hemställde om R. o. Ad. afsloge samma punkt, och efter denna propos:s besvarade med starka ja, jemte åtskilliga nej, förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande. 17:o ang:de sammansättningen af deputerade vid markegungssättningen och omröstningar ne dervid. Hr Printzensköld: Äfven i denna punkt har StatsUtsk. helt knapphändigt framställt sitt tillstyrkande af bifall till hvad en enskild motionär föreslagit. Samma fråga förehades vid sisth riksdag. Då den första gången hos R. o. Ad. förevar, tog jag mig friheten, att emot densamma göra anmärkmr. De blefvo då icke ens af någon i ibland U(sk:s då var:de ledamöter till besvarande uptagua, långt 350 Den 5 Juli eni. mindre vederlagda och jag anhåller således vördsam! hos R. o. Ad. att nu få upläsa dessa anmärkmr, emedan saken nu är fullkomligt enahanda som då och hvad jag vid förra riksdagen yttrade, gäller således lika så väl nu, som vid det tillfället.
De båda läste det tillsammans, under det han höll armen om hennes lif. — Jo, det är det första, jag får höra af honom, men inte det sista. Hvad skall jag svara på ett sådant infamt bref? Hjälp mig! — Skall jag hjälpa dig, den store författaren! — Ja, det vore inte första gången du hjälpte mig, min roman skulle aldrig fått ett sådant bra slut, om du ej varit. — Nej, det vill jag hoppas. Men det är bara en indirekt hjälp, man skrifver alltid bättre romaner, när man samtidigt lefver dem. — Jaså. Har du hittat på det själf? — Nej, det har du sagt mig flera gånger. — Då är det väl sant. Nå, diktera nu? Jag sätter mig här vid ditt skrifbord. — Åh nej! Skrif du brefvet, så skall jag kritisera det. Jag vet ju inte, om du är så fasligt tacksam för hans råd. — Vet du inte? — Jo, jo Olof, jag vet det utan några handgripligheter. — Hva’ sa’ du? — Ingenting, ingenting alls. Du börjar på att bli lika oregerlig som de andra pojkarne. — Ja, men det är inte farligt. Vi störa inte herrn därnere. — Nå, här har du pennan. »Hedersbror! Jag tackar dig för din gratulation. Ja, det var ett godt råd, det var det bästa af de två. Det var väl att jag inte valde trumman, som du också rådde mig till. Kom snart hem och se, om du någonsin vunnit en sådan process. Vi gifta oss om en månad, du är bjuden på bröllopet, det är första belöningen. Du råder mig till att skona våra grannars nerver och låta gossarne gå i skolan, det göra de alltid, när de inte äro sjuka. För resten skall jag tala om för dig, att vi inte tänka ha några grannar. Vi göra en spiraltrappa mellan de båda våningarna, hvarken Julie eller jag vilja flytta — och så ha vi barnkamrarne i nedra våningen och mitt arbetsrum i den öfra. Ser du, det kunde du inte ha hittat på. Det är häller inte värdt att du förhäfver dig alltför mycket, det var inte din förtjänst, att vi blefvo kära i hvarandra — vi kunde helt enkelt inte låta bli.
En enkel sensation gaf ett enkelt begrepp: jemnförelsen af flere sensationer gaf ett sammansatt, och så kunde man af de materialier, som den yttre verlden gaf, så småningom uppföra hela byggnaden af mensklig kunskap. – Hans efterföljare fattade hans lära ännu materiellare än han sjelf. Man förestälte sig menniskan såsom en statue, åt hvilken man gaf ett sinne i sönder, och lät den således efterhand lukta, smaka, se, höra och känna sig till alla sina begrepp. Man kommer ihog Bonnet’s och Condillac’s försök i denna väg, på hvilka så mycken skarpsinnighet är bortslösad. Härvid uteblef nu visserligen hela den verld af ideer, hvilkas urbilder hvarken falla under något sinne eller någon erfarenhet. Man hjelpte sig i början ifrån den svårigheten så godt man kunde; men för öfrigt föreföll hela läran lätt och fattlig, och var för Sens commun så mycket antagligare, som det sjelf blott äger erfarenhets kunskaper. Man hade ej vetat att Philosophien var en sak, som låg hvars och ens förstånd så nära. Från början tycktes det således ej vara Sens commun, som gjorde anspråk på Philosophi, utan en Philosophi, som sänkte sig ned till Sens commun och af det blef antagen. I sjelfva verket är detta detsamma. Men det vanliga förståndet vann ej på att herbergera den förnäma gästen. Det vann ej blott ingen ny visshet, utan förlorade äfven den, som det förut ägt. – Vi hafva redan anmärkt, att det yttersta hvarpå Sunda Förnuftets kunskaper hvilar, ej är kunskap, utan Tro. Då det nu företagit sig att vara vetenskapligt, så skulle det naturligtvis en gång falla på den tankan, att göra sig reda för detta högre, hvarom det blott hade en dunkel föreställning. Redan den antagna satsen, att endast erfarenhet är kunskap, borde väcka tvifvel om ej föreställningen om någon ting högre, än den sinnliga verlden, vore en ren inbillning. Men vi hafve redan anmärkt att dessa högre begrepp, eller som de i vetenskapens språk kallas, ideer, då förståndet vill söka att bestämma dem, nödvändigt sönderfalla i kontradiktioner, som upphäfva hvarann.
Maj:ls derå grundade nådiga Bref den 19 i samma månad vordet ilinehafvärne af de dagsverks-skyldige hemmanen å Wisingsö medgifvet, att de dagsverken, som icke behöfde i och för ekplanteringen användas, linge lösas med x af årliga markegångspriset å ett dränge-dagsverke i länet, samt att härefter framställning blifvit gjord vid 1840 och 1841 årens riksdag af tre hemman och vid 1847 och 1848 årens riksdag af andra tre hemman, eller tillsammans sex hemman å Wisingsö, hvilka icke voro till kungsgården dagsverks-skyldige, alt dem mätte, emot befrielse från mantalsräntan, tillåtas deltaga i dagsverks-skyldigheten, eller med | af markegångspriset betala de dagsverken, som icke komme att in natura utgöras; hvilken framställning blifvit af Rikets Ständer vid båda dessa riksdagar bifallen ; och enär utaf detta allt synes, som skulle det utaf hemmans-egarne å Wisingsö blifvit belraktadt såsom en förmån att få dagsverken till Wisingsborgs kungsgård in natura, i stället för förut varande mantalsränta utgöra och det dessutom är outredt, huruvida de af hemmanen utgående dagsverkena kunna af kungsgården umbäras, anser sig Utskottet böra föreslå, 28 Statt-Utuko t tets litlåtande, N:o 93. att ifrågavarande motion måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. Stockholm den 10 April 1854. Reservation: af Herr Bergerj A. A., som ansåg, dels att den ersättning, som kunde indelningshafvarne tillerkännas för hofverioch dagsverks-skyldighetens upphörande, borde från Statsverket utgå endast uti penningar; dels att 4:de momentet, hvaruti tillstyrkes, att staten skulle mellankomma med ersättningar äfven i de fall, der de hofveri-skyldiges anbud icke motsvarade den ersättning indelningshafvare!! borde åtnjuta, såsom alldeles olämpligt och för tidigt ifrågasatt, borde uteslutas, och med en dylik bestämmelse dröjas åtminstone tills dess sig visat att den verkligen vore af behofvet påkallad.
St:r framdeles vilja dertill bevilja ytterligare anslag. På sätt jag förut nämnt, tillhörde de, hvilka jemte mig hyllade omförmäldte åsigt, minoriteten inom StatsUtskit. Majoriteten äter bestämdes då, såsom vid många andra tillfällen, af den förseglade sedeln. När nu R. o. Ad. vid denna riksdag beslutat att anslå medel till fortsättande af Stockholms befästande, skulle man visserligen kunna anse denna punkt fallen; men som likväl 2:ne af de öfriga Stånden hafva stannat uti ett motsatt beslut, så får jag, för min del, förorda, att det Högloft. Ståndet, i öfverensstämmelse med dess förut i ämnet fattade beslut, afslår förevide punkt. Uppå härefter framstäld propos. blef Utskits ifrågav:de hemställan af R. o. Ad. afslagen. 4lista punkten, angående upförande bland extra anslagen af åtskilliga uti 2 7:de punkten mom. litt. d. tillstyrkta anslagssummor till beklädnadsbehof. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då R. o. Ad., vid behandlingen af ofvanberörde morn., redan bifallit Utskits förslag, att ifrågavide anslagssummor skulle såsom extra anslag anvisas, torde denna punkt icke kunna föranleda till någon annan åtgärd än att läggas till handlingarna. Ropades ja. 42idra punkten, angående anslag till underhållande al Beväringsmanskapets beklädnad. Utskottets hemställan bifölls. 43:dje punkten, angående anslag till Topografiska korpsens arbeten. Mom. litt. a. Utskottets hemställan bifölls. Mom. litt. b. Hr Björnstjerna, Johan Magnus: Vid förevide punkt upstår endast fråga om, huruvida icke, med afseende derå att R. o. Ad., vid behandlingen af sjelfva hufvudfrågan, uttryckt, det I) en 14 April f. lii. 183 detta anslag borde sfses för anställande af Underofficerare utaf Topografiska korpsen, skäligt är, att i öfverensstämmelse härmed upställa R. o.
Ständers Statsoch EeyilJnings-Utskott, till hvilkas utlåtande de n" åtskiliige Städernas Fullmäktige vid detta Riksmöte i samma ämne tillförene gjorda lr'i m r blifvit remitterade, uti deröfver afgifni Retin banden, hvar för sig, redan anfört de skäl, Utskotten anlett leda til? afslag å yr> adt biträde af Statens medel för bemälte Uppbördsman. Det förra, elier StatsUtskottet, har uti Utlåtande af den 12 Februari innevarande år förklarat, att, som Rikets Städer i allmänhet, vid deras priviligierandst, fått sig tillagde vissa inkomster och förmonsr, som blifvit upptagne och beräknade att utgöra tillgång för deras Tjenstemäns aflönande, StatsUtskottet funnit sig på sådan grund icke kunna tillstyrka, att någon aflöning på Rikets Stat för Städarnas Uppbördsbetjening bestås; äfvensom Bevillningsutskottet, i hvad särskilt angår föreslagen förhöjning å Procenten af Bevillningsmadlen för deras uppbörd och redovisning m. m., uti Betänkande af den 11 sisth Mars förklarat sig hvarken kunna föranleda till minskning i d_en påräknade BevillningsSumman, eller tillstyrka särskilta afgifter för Uppbördens bestridande. Serskildta Utskottets Eetänhanden. Vid sådant förhållande, och då dessa Utskott hast varit i tillfälle att ifrågavarande ämne till alla dess delar pröfva, har Särskilta Utskottet, med åberopande, äfven för des* del, af de uti förbemälde Utskotts öfver detta ämne afgifoa Betänkanden anförde skäl till afslag för närvarande å det gjorda förslaget om UppbördsBetjeningens i Städerna aflönanda af Staten, ansett sin åtgärd i denna del böra inskränkas inom Vördsam Hemställan till Biksens Högloft. Ständer, att detta ämne måtte till den Comité, hvilken Kongl. Majit och Riksens
Då frågan om ytterligare anslag för Götha Canal snart torde förekomma i de sammansatte Utskotten, anhåller jag, att följande uppgifter i ämnet må blifva till Utskotten remitterade: 1:0 Uti Grays Observations 011 a General Iron Ra il Way, hvilken bok härjemte bifogas, och om hvilken författares tillförlitlighet jag kan anföra, att uppgifterne på omkostnader å Railvägar, uti Supplementet till Encyclopedia Brittannica, äro ordagrant hemtade från honom (pag. >75), förekommer, pag. 4» en note om Caledonian-Canal. Enligt denna note var den summa, Canalen inbragte på året, räknadt ifrån den 1 Maij x8a3 till den 1 Maij 1824, ”lika med femtiondedelen af räntan på det använde Ca”pitaiet, eller lika med en sjuttiondedel af Den 24 April f. m. 129 ”det belopp, som skulle hafva erfordrats "för att bålla ett priva't Eolag skadeslöst, "om ett sådant bade utfört företaget;” nemligen en sjuttondedel af räntan på Capitalet, jemte underhålls-kostnaden och betjeningens aflöning. ”Vi tvifla icke”, heter det vidare, ”att ”inkomsterne af Canalen småningom blifva ”mycket förökade; men det är dock tydligt, att om dessa äfven stiga till tjugu ”gånger det närvarande beloppet, så skola ”de ändock ej uppgå till hälften af räntan ”på Capitalet.” Man erinre sig, att Caledonian Canal genomskär Scottland, som sammanhänger ined det land — England — hvars industri utgör ett föremål för hela Europas beundran; och man slute sedan till de sannolika inkomsterne af en Canal, som genomskär Götha Rike. 2:0
Vid öfverlemnandet af denna ansökning, — hvilken uti bifogade underdåniga skrifvelser blifvit förordad af Göteborgs stads Magistrat och Borgerskapets Äldste samt Handels-, Fabriksoch Handtverks-föreningar, af Göteborgs och Bohus samt Skaraborgs läns Hushållnings-sällskaper äfvensom af Elfsborgs läns Norra och Södra Ilushållnings-sällskapers Förvallnings-Utskott, — hade Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i underdånighet meddelat: att Kronans ifrågavarande egendom varit använd till span målsmagasin, Stats-Utskotlets Utlåtande Jli 70. 17 målsmagasin, men att numera, då Kronan upphört att hålla större reserv-upplag af spanmål såsom tillgång under tillfälliga missvexter, samt dylika upplag der städes utgjordes endast af den spanmål, som anskaffas för det inskränktare behofvet till förbakning af bröd åt ortens militär-korpser och fängelse-inrättningar, blott en mindre del af lägenheterne i berörda egendom, blifvit till spannmålsupplag för Kronans räkning begagnad; att deremot en lägenhet af 2 rum derstädes, enligt Kongl. Brefvet den 31 Mars 1848, vore tillsvidare upplåten åt Göteborgs Naturhistoriska Museum, hvilket numera är förenadt med stadens allmänna Museum; samt att en annan lägenhet af 4 rum, jemte kök och uthus, enligt Kongl. Brefvet den 7 sist lidne Mars, anvisats åt Elektriska Telegrafverket, för telegrafinrättningen i staden; att alla öfriga lägenheter i egendomen, såsom för Kronan obehöfliga, varit på längre eller kortare tider, i den mån tillfälle erbjudit sig, åt enskilda personer uthyrda, och hyresinkomsten i medeltal årligen under de sista 5 åren uppgått till 3,924 R:dr 90 öre samt underhållskostnaden utgjort omkring 900 R:dr R:mt; äfvensom att enär det årliga förrådet af spanmål, som för ofvannämnda behof periodiskt upphandlats, under sednare tiden icke utgjort mer än omkring 2,130 tunnor, eller 13,420 kubikfot, hvaraf dock upplaget på en gång icke öfverstigit 800 tunnor. Kongl.
Utskottet har dock icke tvekat i valet emellän att föreslå denna tillökning, och att lemna regleringen af Arme'ens lönevilkor ofulländad, till ny omsorg fcr kommande Ständer. Utskottet för sin del öfvertygadt, att, livad nu fcreslagit blifvit, bör, för en längre följd a f år, fylla frchofvet för denna gren af Statsförvaltningen samt att 120 Stats-Utskottets ett större anslag för Armeens befäl skalle öfverstiga Nationens förmåga, förestår att II. St;r ati anderd, skrifvelse till K. M:t angående Löneregleringen, för Armeen, uttrycka en, sådan öfvertygelse. c) Beviljandet af ali slags tillökning, för att verkställa den ifrågavarande löneregleringen har helt ock hållet blifvit besjtri.dt hos H. A. o.. A. af Hr Grefve Horn , C. F.j och Hr Ankar syvard ^ A. / hos H. Pr'dsteStdndet af Hr Prosten Afzeliussom derjemte ansett, att alla lönerne borde bestämmas i Spannemål; hos, V. BorgareStåndet af H:rr Hclsingius och Matsson samt hos H. BondeSländet af Casper TEijkmati och Eric Carlsson från Upsala Län m. fl., under förutsättande att de gamla indelningarne skulle, i fall de rätt användas, blifva tillrä.cklige, och med yrkandf dels att Tredje Bataillonens, Befäl vid hvarje Regemente matte indragas, dels att annars någon minslning i Befälet måtte äga rum; i hvilken tanka äfves. instämt Hr Tersmeden, G. R.j och Hr von Troil, E% samt H:rr IVoreus och Eckerman.. Ehuru Utskottet är öfvertygadt, att i och f/h? Beväringsmanskapets Exercice ett tillökadt Befäl är nödigt och att således hela Tredje Bataillonens
Nu är det också en annan - sak, som är svår att gifva sig in på, derför att den lätt kan misstydas och se ut som ett försök ätt förringa förtjensten och söka fel hos personer, som äro värda all aktning. Det är att en konstnär * lättfrestas till att bedraga sig sjelf angående djupet och omfånget af sin talang. Han är ung &gt;och han är ärelysten, allt går honom väl i händer, och då han lemnar fosterlandet för att utbilda sig på främmande botten, så vet han hvilka stora förhoppningar man fast vid hans person. De arbeten, djerfva, ungdomliga verk, han under sin första entusiasm sänder hem, göra honom kanske till en ryktbar man i sitt hemland, ty konstnärer kunna vara * profeter i sitt fädernesland. Men huru ofta se vi ej att han i och med dessa första alster uttömt sin talang, att han sedan gör ingenting annat än upprepar sig sjelf. Att ha fått en medalj vid någon utställning betyder i sjelfva verket bra litet. Med den följer intet patentbref på storhet — lika litet som kungliga medaljen hemma vid akademien gör eleven till konstnär. Den opposition, som gifvit sig luft emot akademierna har, i hvilket land den än uppträdt, varit af god verkan, för så vidt nämligen att gensagorna riktats mot institutionerna sjelfva, mot fprlegade åsigter eller kotterianda, och ej tagit till mål att angripa enskilda personer, söm bundna af inrättningens lagar kanske ej fylt det hopp, man en gång stält till dem, men som kunna till sin ursäkt anföra sjelfva den ställning, de innehafva. Låt oppositionsmannen få makt sjelf, och han skall troligen sluta med att gå beskedligt inom skackloriia. Akademien för de fria konsterna i Stockholm har visst aldrig arbetat ostörd af oppositionsmän. Och detta förhållande är helt visst välgörande, ty om publiken hvisslar, somna åtminstone ej de uppträdande, lika litet som när applåderna skalla. Jag vet ej, huru det konstnärsslägte, som nu kallas det gamla, betraktade akademien i sin ungdom. Men hos de yngre — om de yngsta är här alls ej fråga— af våra dagars konstnärsslägte står nämda läroverk ej särdeles högt.Det har nära nog blifvit ett mod att nedgöra “ inrättningen * ■hemma.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om lindring för hemmansegarne å Hammarön uti deras roteringsskyldighet m. m„ Till Utskottens gemensamma behandling har från Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit remitteFad en motion af Riksdagsfullmägtigen från Wermlands Län Olof Carlsson, hvaruti uppgifves: att Hammarön., belägen i Wenern, nära Carlstad, innehåller 22 hemman af hvilka 2 -|:del’s mantal dra Militiaeoch Comministers-boslällen; att öns arealvidd utgör 9,709 y|:dels tunnland, hvaraf ej mera än 2,662 ^§:dels tunnland äro åker och ängsmark, som ej allenast gifver ringa afkastning, utan dessutom äfven är blottställd för ofta inträffande öfversvämningar; samt alt ön likväl i; årliga allmänna skatter erlägger 6,241 R:dr 4° sk* 4 r* Banco, och underhåller 19 indeldta soldater, hvarförutan den är underkastad kronooch hållskjuts, samt väghållning, i likhet med hemmanen å fasta landet; och har motionären bifogat ett bestyrkt utdrag ur en år i83g upprättad statistisk tabell öfver Hammarö socken till stöd för dessa uppgifter, samt pä grund deraf yrkat, att öns hemmantal måtte förmedlas, enligt billighet och rättvisa, och nedsättas till likhet med öfrige hemmanen i Länet, samt i föl jd deraf den lindring i roteringen till vägabringas, att ett lämpligt antal af hemman på fasta landet, som nu erlägga rotefrihets-afgift eller böra roteras, till understöd i Hammarö rotering anslås, så att hvarje soldat-rote kommer att utgöras af 2:ne hela hemman; och att soldat-torpen jemväl, i reon af den skeende farmedlingen, förflyttas till de sålunda från fasta landet tillkommande hemmanen.
Då, på sätt reservanten ådagalagt, bifall till Utskrns förslag skulle åstadkomma en fullkomlig rubbning af en bland de vigtigaste hufvudgrunderna för skiftesstadgan, anhåller jag, att R. o. Ad. nu jemväl måtte afslå detsamma. De skäl, som Utskrn till stöd för den föreslagna ändringen anfört, äro, att den omgång, som nu erfordras medelst hemställan till ägodelningsrätten, der skifte på nämnde sätt måste verkställas, skulle leda till kostnader och tidsutdrägt utan motsvarande fördelar, samt att författningen för öfrigt innehöll bestämd föreskrift, att ägorna ovilkorligen skola fördelas i så få skiften som möjligt. Dessa skäl hafva dock redan blifvit af reservanten fullständigt vederlagda, hvarföre jag anser mig äfven i detta afseende endast behöfva åberopa reservationen. På grund häraf, och då antagandet af Utskrns förslag skulle icke allenast medföra betydliga svårigheter vid skiftesstadgans tillämpning, utan ock i väsendtlig mån motverka de med densamma åsyftade fördelar för jordbruket, får jag altså vördsamt anhålla om propos. till afslag å denna del af Utskrns betänk. Lago. Oecon,Utskrns utlåt. Nro 43 blef af R. o. Ad. afslaget. Upplästes nedannämnda utlåtrn och memor. från: ConstitutionsUtskottet: Nro 83. till R. o. Ad. samt BorgareSt., i anledn. af deras återremisser på memor. Nrcr 5y; Nro 84- med förslag till ändring och omflyttning af 2 mom. 56 § Reg.F., samt jemnkning i dess 81 §, äfvensom i 29 § Riksd.Ordn.; Nro 85. med förslag till ändring och tillägg i y5 § Reg.F.; StatsU tsko ttet: Nro 406. öfver anmärknrr vid betänk. Nro 355 i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de medel för undsättningar i svårare missväxtår; Nro 4°7' öfver anmärkn:r vid betänk.
Och, efter hvad man sagt mig, skall man på den kirurgiska afdelningen vid Serafimerlasarettet sedan den tiden haft ännu flera dylika fall att behandla. På grund af hvad jag här har haft äran andraga, vågar jag vördsamt föreslå: att Rikets Ständer ville i underdånighet hos Kongl. Majit anhålla, det täcktes Kongl. Majit förständiga Sundhets-kollegium tillse det underlydande Stadsoch Provincial-läkare mänadtligen eller oftare, om så påfordras, undersöka helsotillståndet i fosfortändsticks-fabrikerna samt att deröfver till Kollegium afgifva rapport, på det att åtgärder i tid må kunna vidtagas till förhindrande af sjukdomens framfart. Med bifogande af Herr doktor Molanders akademiska afhandling om sjukdomen Fosfomekros; anhåller jag ödmjukligen om remiss till vederbörligt. Utskott. Stockholm den 22 November 1862. C. F. Ridderstad. 94 Motioner i Borgare-Ståndet. 1862. JW 51. JV? ö«. Af Herr Ridderstad! Angående vissa tillägg till de vilkor, hvarunder enligt förut väckt förslag, skarpskytt må befrias från ett års beväringsexercis. Bland de mångå forslager, som blifvit framlagda till förmån för de frivilliga Skarpskytte-föreningarne, torde, i främsta rummet, böra räknas det, att beväringsyngling skall kunna, genom inträde i skarpskytte-förenings aktiva leder, befrias från åtminstone en del af de, enligt nu gällande beväringslag, bestämde vapenöfningar i Kronans tjenst. Antages detta förslag vågar jag bebåda, att ett verkligt ordnadt nationalförsvar derur skall uppvexa, slå rot och bära frukt. Visserligen förändrar förslaget ingenting af någon betydenhet i den nu fastställda bevärings-organisationen; men icke dess mindre finge den frivillighetsidée, som utgör skarpskytte-föreningarnes lifsvilkor, ett finger af sitt lif med i sagde organisation, hvarigenom utan tvifvel den hitintills temligen förstenade eller liflösa beväringsstommen skulle känna sig en smula elektriserad, eldad till mer omfattande, rask och frisk uppfattning af värnepligtens fosterländska betydelse, väckt till verklig krigisk lefnadslust.