Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Räntans totala belopp i en general räkning blifva synlig, utan ock den redbara nytta åstadkommas, att Uppbördsrnännen icke kunde undgå att Skatten genast efter skedd indrifning utlefverera. Penningarne för den Säd, som med Contant löses, och som efter detta Förslag skulle komma att till Magazins-Eirectionens Casaa från orterne öfverremitteras, borde dock genast till Stats-Contoiret öfverlemnas, så att någon rubbning i afseende på medlens disposition af detta Verk genom den förändrade ordningen ej uppstod; Eikväl och som Magazins-Directionen efter Författningarne äger rättighet att upptaga ali Ränte Säd in natura och derföre godtgöra Inrättningens (irganisadon. 1559 Stats-Verket efter det Länets markegångspris * hvarest lösning med penningar ägt rum, synes och Magaeins-Directionen böra fä åtnjuta det öfverskott, som, utöfver sagde pris vid ett eller annat tillfälle kan komma att inflyta derigenom att Lösnings prisen på grund af Kronans options-rätt understundom kan till högre belopp än Markegången, blifva bestämde, dels i förhållande till de i orterne gångbare pris hvarföre Spannemål kan köpas, dels ock efter resultaten af anställande upphandlings Auctioner för de restskyldiges räkning, och synes Magazins-Directionen, som, då den af förekommande skäl måste medgifva Sädesskattens lösning med penningar, oftast är nödsakad, att för den således uppkommande brist i erforderlige Spannernåls-Qvantiteter, så till Staters underhåll som till andre behof, upphandla Säd till gångbart pris, så mycket häldre böra fa åtnjuta ifrågavarande förhöjning; som Stats-Contoiret ej lärer kunna hafva att påräkna inkomsten för Spannemåls-skal ten efter annan grund än markegångspris, men Magazins Fonden i annat fall sku'le komma att vidkännas förluster som icke inträffa när rättigheten till Spannemåls-räntornes infordrande In natura helt och hållit begagnas.
För hjon, som å arbetshuset intagas att förrätta arbeten, dels inom inrättningen, dels utom densamma hos enskilda personer, enligt kontrakt och uppå reqvisition. är, genom verkställda tillbyggnader, utrymmet successive tillökadt, så att arbetshuset, hvilket, då det vid slutet af år 1844 var afsedt för endast 150 hjon, sedermera utvidgats, törst för omkring 220, vidare för omkring 500 och sednast under loppet af år 1853 för omkring 450 hjon. Denna afdelning af arbetshuset har under år 1855 varit anlitad sålunda: 78 Män. Qvinnor. Qvarvarande vid årets början 351 80 Inkomna under året . 309 104 Afgångna under året . 395 100 Qvarvarai de vid årets slut 265 84 Ibland de under äret intagne 104 qvinnor hafva 14 varit af ÖfverståthållareEmbetet till arbete under viss tid dömde. Efter den utvidgning, arbetshuset numera erhållit, synes erforderligt utrymme vara derstädes beredt för emottagande af sådana personer af mankön, för hvilka sysselsättning å arbetshuset kan, åtminstone under vanliga förhållanden, behöfva inom hufvudstaden föranstaltas, hvaremot de 80 å 90 platser, som för qvinnor finnas att tillgå, visat sig icke motsvara behofvet; hvarföre denna brist i arbets-anstalter kommer alt i främsta rummet afhjelpas vid ordnandet af den nya arbetsoch försörjningsinrättning, som, efter hvad förut i underdånighet blifvit anmäldt, är under byggnad å Kungsholmen De arbeten, hvarmed personalen förnämligast blifvit sysselsatt, hafva, likasom under föregående tiden, utgjorts, för karlar af gaturenhållning, sägning och huggning af ved samt handräcknings-arbeten utomhus, och för qvinnor af sömnad, spånad och tvätt. Administrationskostnaden inberäknad, uppgick fattigvårdens förlust på de under år 1855 å arbetshuset intagne hjon till 8,141 8:dr 19 sk., hvilken, fördelad på personalens medeltal 337, utgör vid pass 24 R:dr 7 sk. 6 rst. för hvarje hjon.
Brandel. N:o ii. Ankom i afskr. till Exp. CJtsk. d. 12 Febr, kl. 7 e. m. KONGL. MAJ.TS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer j om ytterligare Statsanslag för Armeens Pensions-Gassa j om dispositionen af AccordsReglerings-anslaget, och om beläningsrätt å Accordsf orulens Obligationer. Gifven Stockholms Slott desi 25 Januarii i834- Sedan^Armeens förlidet år församlade Fullmäktige, jemte faltadt beslut, dels om en förhöjd Pensions-stat i allmänhet, dels om tillökning efter vissa grunder i blesserade Militairers pensioner, i underdånighet anmält ej allenast Cassans behof af ytterligare statsbidrag, för att inomen kortare tid, än annars vore möjligt, uppnå det åsyftade ändamålet af pensionernes bringande till lika belopp med lönerne, som äfven innefattar den säkraste garanlie för Armeens tjenstbarhet, än ock alt cassans tillgångar icke medgifva vidare anslag till pensioner för blesserade, och af sådan anledning i underdånighet anhållit, det Kongl. Maj:t ville lill Rikets Ständer göra Nådig Proposition om beviljande af lämpligt anslag i nämnde afseenden; så har Kongl. Majit i Nåder velat dessa frågor till Rikets Ständers behjertande öfverlemna, öfvertygad, att Rikets Ständer deråt gifva ali den upp marksamhet sakens vigt fordrat ; ankommande det på Rikets Ständer, att,' Hvad beträffar den senare frågan, ti vilken Kongl. Majit funnit inskränka sig till beredande af nödige medel för så dané Militairers pensionerande, som hädanefter varda i krig sårade, antingen förordna om uppförande på Allmänna Indragningsslat.en af ett till detta ändamål lämpligt anslag, att vid inträffande behof ställas till Directionens Öfver Arméens Pfensions-Cassa disposition, eller ock öka det nuvarande anslaget å Indragningsstaten för hlesserade^Officerare^ och.
Armerade med bombkanoner, kunna de väl vara farliga i skärgården, men ej på öppna sjön; ty af alla kända fartyg aro ångfartygen de, som hafva största vaggning, emedan slingringen ej på dem motverkas af den resistance, som seglen å andra fartyg åstadkomma. Jag medger, att Hr Owens ångmachinstillverkningar till utseende kunna förefalla sämre; men jag tror icke, att de eftergifva i uthållighet. Åtminstone har en af honom förfärdigad ångmachin, som invändes för Carlskrona varf och har 55 hästars kraft, nu varat i »2 år. Ångfartyget Oscar var af äldre construction och hade ej tillkommit under så fullständiga controller. Ångfartyget Norrköping skall vara alldeles förträffligt och gå väl. Hvad jag yttrat i afseende på factoriet i Nyköping grundar sig på livad man sagt mig, ty jag har icke sjelf Undersökt förhållandet; men beträffande läget, har Nyköping åtminstone det företräde framför Motala, att fartyg kunna gå fram till förra stället, som icke kunna det till det sednare. Jag bestrider ej nyttan af centralverkstäder i allmänhet; men för flottans behof äro de öfverflödiga. Det är Ctt annat förhållande i England och Frankrike än hos oss. Största delen af arbetet för våra flottors behof besörjes gerona båtsmän med ringa aflöning, från 6 till 4 ®k:r för dagen. Alla smedjearbeten, som för flottan äro nödiga, med undantag af ångmacbiner, kunna tillverkas hvar som helst. Jag medger, att företräde kan finnas arbetena emellan, och att de, hvilka utgå från Motala, äga stor fullkomlighet. Jag vill derföre ingalunda bestrida verkstadens tillvaro, blott den icke sättes i någon gemenskap med flottan; ty då den icke kunde bära sig för Götha Canalbolag, lärer den icke heller ulan förlust kunna drifvas för Kronans räkning. Gr. Cronhjelm liar misstagit sig, då han sagt, att jag yttrat, det två ångfartyg vore nog för flottans behof. Jag hay nemligen tillagt de aine, som K. M. i sin Nåd.
Nej, der låg en oro hos menniskorna till grund, sorn man icke så lätt gör sig reda för, som man berättar händelsen; och forskningarme i den delen hafva hitintills icke ledt till några upplysande resultater. Göres hela provinser, den ena efter den andra till liggare, för hvilka välgörenheten sättes i anspråk ärligen, så blifva de det efter hand så i massa som delar, och då man "riglade språket med ordet proletär, så inympade man äfven på våra äldre begrepp, ulgångne från tiden då livar och en var man för sig, något som skulle föreställa en folkklass, lägre än medborgare uti ett constitutionelt samhälle. Förut betraktades tjenstehjon^, lönadt, klädt och födt af husbonden, såsom lägsta samhällsklassen, skyddad af lagar och reglementen, ehuru med få rättigheter, meli flera förbindelser, bland ania den ännu fortfarande, att ovillkorligen vara i tjenst inlilldes e get ‘“sbåll kunde bildas» och presupponeras kunde, del man förmådde föda sig sjelf. Nu vill ninn constiluera en folkklass, icke egentligen utgår*- •>en från någon annan, ulan, såsom af händelser och förhållandan beroende af egin» viljan bildad, inom hvilken man skulle äga åtskilliga medbor°eldigt* rättigheter, men icke ens skylldigheten alt föda sig sjelf, mert hushållet som man samlar omkring sig, ett särdeles lyckligt tillstånd* att söka för hvarje hitintills, under bekymmer och arbete sträfvande» men politiskt liknöjd menniska. Hvart medborgsandan oell fosterlandskärleken taga vägen under denna samhällets nya fördelning, må hvar och en uppgöra, äfven med tillhjelp af ziffror. Mig vill det synas solli philantropien eller kanske också den likaså välvilliga, som ofta ulöfvade allmänna inblandningshågen här åter missled t oss. Jag säger oss, ty jag bar äfven, hänförd af denna båg, hvarföre jag också blifvit bestraffad, några gånger led t menniskornas uppmärksamhet på hushållning» egentligen med hvad de ägde, dock under fria valet, inen dervid alitydt följderne af ali göra eller låta hvad de behagade så långt gällande författningar det medgåfvo.
Men som Konungen nu kan i en Lagförklaring blifva af Högste Domstolen öfverröstad , och en Lagförklaring , som blifvit af Rikets Ständer gillad , erhåller egenskap af Lag, utan Konungens vidare åtgärd ; så skulle en Lag sålunda kunna på förklaringsvägen tillkomma emot Konungens vilja. Och som detta vore stridande mot Grundlagens anda ; så torde de ofvanföre yttrade betänkligheterna böra vika för att afhjelpa den större oformligheten. 3:o Iiogste Domstolen skulle ej befatta sig med förklaring af Oeconomisk Lag. ■— Emedan Domstolarna tillämpa Oeconomiska Författningar på samma sätt, som Allmänna Lagen ; så skulle man på ena sidan väl kunna tycka, att Högste Domstolen borde genom förklaring öfver de delar, sorn till 14 Bil. till Constit. Utsk:s Memorial N:o 5o. Domares åtgärd höra, kunna få, till UnderDomstolarnes upplysning, tillkännagifva hvad åsigt den lö!jer vid en sådan Författnings tillämpning. Men som Konungen eger att allena stifta dylika Lagar, så synas Rikets Ständer icke böra på något sätt befatta sig med deras förklarande, utan detta kunna få ankomma på Kongl. Maj:t allena. Men af en vida betänkligare natur är sista momentet af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, nemi. att 4:0 En Lagförklaring skulle erhålla egenskap af Lag, derest elen icke blifvit vid nästföljande Riksdag af Rikets Ständer ogillad. — Likaså beredvillig jag varit att medgifva en sådan förändring, hvarigenom Konungen vunne en fullkomlig säkerhet, att ingen Lag skulle på förklaringsvägen kunna tillkomma mot Hans vilja ; lika nödvändigt anser jag det äfven vara, att, medelst afslag till denna del af den Nådiga Propositionen, betrygga Rikets Ständer mot samma äfventyr, nemligen att kunna få se Lagar på FörJ klaringsvägen införda, utan deras vetskap och samtycke. Det vore nemligen icke allenast möjligt, utan kunde till och med ganska lätt hända, alt Rikets Ständer vid nästföljande Riksdag omöjligen kunde komma i tillfälle att yttra sig öfver de sedan näst föregående Riks-' dag utkomna Lagförklaringarna.
Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion har Grefve C. A. Adlersparre erinrat, hurusom, oaktadt undervisningsväsendets orduando utgjorde en af den sista riksdagens vigtigaste, om ock ej mest bemärkta åtgärder, samt Rikets Ständer, jemte anvisande till folkskolorna af halfva den personliga skyddsafgifton, beviljat högst betydliga, på definitiv lönestat uppförda, belopp, för den utvidgning och förbättring af rikets elementar-läroverk, som nu redan kommit till verkställighet, men härvid likväl syntes hafva i viss mån förbisett behofvet af en gemensam ledning och uppsigt öfver hela undervisningsväsendet. — Efter att hafva närmare utvecklat de skäl, på grund hvaraf motionären ansåge, att Biskoparno ej utan att åsidosätta sina öfriga åligganden kunde fullgöra det uppdrag, de allt hittills innehaft såsom elementar-läroverkens Eforer, har ban vidare anfört, att i detta hänseende erfordrades en särskild tillsyn äfven deröfver, att de föreskrifter, som af Kongl. Majit gifvas rörande undervisningsväsendet, blofve inom alla de olika stiften på ett likformigt sätt tillämpade. Denna tillsyn kunde nu icke åligga någon annan än Chefen för Ecklcsiastik-departemcntet. Men man kunde icke begära, att denne embetsman, som hade att utreda och inför konungen föredraga flera tusen mål årligen, som skulle utarbeta alla från den högsta magten utgående författningar och föreskrifter angående Kyrkan, undervisningen, fattigvården och helsovården, derjemte skulle kunna egna nödig uppmärksamhet åt alla detaljerna inom dea 76 Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 123. 011a fjor de cl el en af det område, öfver hvilket den högsta ledningen vore honom anförtrodd. Inom de öfriga
Ii) att genom inlösning af en äldre inteckning , sä få med företrädesrätt återstå, att ett skuldebref till RiksgäldsContoret å lånesumman kommer inom halfva värdetj Den 17 Februarii e. m. 207 skuldebrefvet, ej eller öfriga lånehandlingar omskrifvas, ulan antecknas på skuldebrefvet det lånebelopp, som verkligen utgålt, och aflemne RiksgäldsContoret till låntagaren ett intyg om förhållandet, berättigande honom, att låta döda den del af inteckningen, som icke blifvit belånt. då endast behöfver iakttagas, att lånet ej utgifves till låntagaren, utan användes lill inlösen af förstnämnda äldre lån, samt c) att så betydligt antal inteckningsägare finnas, som ej 'vilja afstå sin företrädesrätt, att, äfven om en äldre inteckning inlöses, nytt skuldebref till RiksgäldsContoret, som måste stå efter de äldre oinlösta inteckningarne, ej komme att medföra den äskade säkerheten. Då måste man (som t. ex. CivilStatens PensionsCassa gör,) så ställa , att det inlösta skuldbrefvet transporteras på RiksgäldsContoret, som i dess äldre inteckningsrätt äger nöjaktig säkerhet; men som det innehåller belt andra lånevilkor än dem RiksgäldsContoret medgifver eller fordrar, bör Den 17 Februarii e. m. 7:0 I ränteoch capitalafbetalning erlägges årligen 6 procent af primitiva lånebeloppet, låntagaren dock förbehållit, att öka afbetalningen. Räntan beräknas efter 5 procent om året, och afgår det öfriga af inbetalningen på capitalet. särskilt förbindelse i afseende härå, afgifvas af låntagaren. 3:o Sä vidt möjligt är af böjandet af all chican. Bland de svåraste är den, då hela det begärdta lånet ej kan beviljas, då efter nuvarande bancobruk, dc mästa lånehandlingarne måste omskrifvas, till stor kostnad, tidspillan och eftersättande i turen till låns erhållande för lånsökanden. Till afhjelpande häraf ar 6:te § föreslagen.
Således och då ej kan motsägas, att Ståndspersoner, Bruksägare, Manufaclurister, Fabriksidkare samt Jordoch Husägare på Landet och i Städerne, som till intet PiiksStånd höra, utgöra den MedborgareClass, som genom sina bidrag drygt deltager i Statens bördor; så böra äfven de i stället för att vara uteslutne från Representations-rättigheten, äga om ej den betydligaste, åtminstone en stor del deri. Länge har allmänna rösten yttrat desse på billighet och folkrätt grundade fordringar, men hitintills har dess önskningar i intet af - Den 26 Februarii f. m. 209 afseende velat godkännas. Tidens anda yttrar sig för ratt och billighet, och hvarje fordran, stödd på sådune grunder, måste nödvändigt upnå sitt mål. — Ja — jag anser till och med half-mesurer vara vida sämre, än inga. Likasom det är säkert, att en halflärd menniska är vida dåligare och mera inbillsk, än en olärd och rakt okun110g. Med dessa mina åsigter, och då genom de 2:ne föreslagne tilläggen hela ofrälse StåndspersonsClassen skulle representeras af endast några få personer, i förening med ett redan organiseradt RiksStånd, nödgas jag för min del förklara, att jag ej kan antaga det project, som de 2:ne tilläggen innehålla. Herr von HartmansdorffAugust: Uti det nu ifrågavarande förslaget till förändrad representation, som af sista Riksdagens ConstitutionsUtskott blifvit framställdt, finner jag tvänne omständigheter, på grund af hvilka jag anser förslaget icke böra bifallas. — Meningen måtte vä! vara, att införa i vår representation sådane medborgare, sorn förut ej varit representerade. Men visst är, att ingen näring för närvarande representeras till den grad, som Bergshandteringen, hvilken har representanter inom alla 4 Stånden, under det att åtskilliga andra näringar knappast representeras i något Stånd. H. i4 2io Den 26 Februarii f. m. mar äro ock merändels de rikaste, magli-, gaste och mest ansedde här i landet, håde inom RiksStånden, Statsförvaltningen och menigheterna.
s 478 — 5o3, bif. af PresteStåndet, IX s 702, af BondeStåndet, IX s 710, återremitt. af Adeln, IX s 769, bif. af BorgareStåndet, IX s 806. Ytterligare Utlåtande, IV 5. s 644 — 646, lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX 3. s 5, af BondeStåndet, IX 3. s 22. tArtiklarne, om förbättring af; Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1280. Utskottets Betänkande, VIII s i55 — i58, bif. af Adeln, IX s 182, af PresteStåndet, IX s 188, af BondeStåndet, i5p IX s 194* återremitt. af BorgareStåndet, IX s 234. Ytterligare Utlåtande, VIII s 718 — 721 , bif. af BorgareStåndet, IX s 3y5. KrigsColleginm. Särsk. Utskottets Betänkande , XI s 133 — 136. —- Committéens Räkenskaper och Redogörelse granskade, II s 53^, 54o. StatsUtskottets Betänkande i anledning af Ständernas Deputerades Berättelse om anstäld Revision öfver, IV 1. s 676 — 698, bif. af Adeln, IX s 167, af BondeStåndet, IX s 177, af PresteSlåndet, IX s 186, af BorgareStåndet, IX s 190. —. Förvaltningen. Särsk. Utskottets Betänkande, XI s i3o—-137, 263-—265. —• magten, anstalter i afseende på, I 1. s 39 — 52. — manshusCassan, om uppbäfvande af Böter för Rusthållare, sorn försummat erlägga de faststälde afgifter till Wadstena; Ekon.
Hosjö 1700 D:o. Attersta 10000 2200 Thorsåker, Svärdsjö. Masugn på stället. 96 Verkens namn. Tillverkningens belopp i medeltal åren t8SS —1857. Orter hvarifrån nedanstående rålimnen hämtas. ÅT stångoch manufakturjern är i medeltal vågfördt. Centner. Centner. Malm. Tackjern. Ås — 1700 Ofvansjö. Norrberg — 1300 D:o. Jerbo 8000 5600 Thorsåker, Svärdsjö. Masugn på stället. Urfors —* 3800 Åttersta d:o. Kungsfors — 16100 Krattens d:o. Högbo — 10700 Edskens d:o. Forsbacka — 24000 Westerbergslagen. Wahlbo 2000 — Thorsåker. Mackmyra — 9700 l):o. Tolffors — 6600 D:o. Oslättfors — 15200 l):o. Hillevik 14000 — Roslagen. Axmar 3000 — I):o. Hamrängeverken — 32000 Egna masugnar. Ockelboverken 36000 27000 Vintjern. l):o. 97 Sammandrag. Tillverkningens belopp i medeltal aren 1855—1857. Af stångoch manufaklurH as* ^ Orter hvarifrån nedanstående råämnen hämtas. Verkans namn. SS n I ängoch manukturjern. jern är i medeltal våg’ fördt. Centner. Centner. Centner. Malm. Tackjern. Kalmar Län 82000 40500 1 Östersjökusten samt ( Kalmar, Westervik, jNora och Norbergs [bergslager. Masugnar inom länet. | Göteborg och Stockhholm 21400 Kronobergs d:o 32500 26000 Sjömalmer inom länet. I D:o samt Trän Mälarj hamnar. Kalmar 6200 Jönköpings d:o 90000 46400 Taberg och sjömalmer.
Majit, i fråga huruvida och på hvad salt en af behofvet påkallad lindring i det för en del poslhemmans-innehafvare serdeles tryckande postföringsbesväret kunde beredas, väl ansett detta ändamål kunna i någon mån befordras genom förändrad posthemmans indelning och anslående af andra hemman till de svagare posthemmanens biträde vid posfföringen, i den ordning f. d. Kansli-stvrelsens och Kamniar-kollegii kungörelse den 24 Januari 1827 innehölle, men alt likväl den lämpligaste, om ej för närvarande enda, utvägen till undanrödjande af posthemmans-innehafvarne» billiga klagan syntes vara, all öka skjutslega!! för den postföring, som genom postväsendets utveckling i sednare tider tillkommit, och hvilken kumle anses utgöra ett drygare besvär, än so n vid posthemmans-regleringen varit aGedt; dock ali den ej obetydliga kostnad, som dreigeuom skulle uppkomma, icke för närvarande borde bestridas af postverkets medel, hvilka redan voro tagna i ansptåk för andra nödvändiga ändamål: hvadan, för tillvägahringandet af denna åtgärd, serskild tillgång måste beredas; och har Kongl. Maj:!, i öfverens* Stalssunil Allmänna Bracärs och Ekon.-Illak. Utlåtande.
Det är på grund häraf, jag tager mig friheten föreslå, det Ridderskapet och Adeln behagade bifalla Stats Utskottets Bstänkande i Den l September, J. m. bufvudsaken , men tillika inför Thronen tillkännagifva den Önskar., hvaruti MedStåaden skulle inbjudas att deltaga, att nemligen så snart minskningen af Rättegångar sådant medgifva, en indragning af en eller flera divisioner, och i följe deraf äfven af en del Etnbets - och Tjänstemän uti Götha HolRätt må vidtagas, Herr von Hartmansdorff', Jag har visser_ ligen bemärkt den förändring Stats-Utskottet i dess senare betänkande gjort, i afseende på anslaget för Lagmannen Hedenstjerna; men jag underställer dock Ridderskapet och Adeln, huru det skulle gå med Svenska Folkets rätt att ej af någon annan än sig sjelf beskattas, örn Regeringen kunde, vid Embetsmäns afskedade, försäkra dem att utöfver gällande Stat, få uppbära det eller det Pensionseller Löneersättnings-anslagei, utan att Riksens Ständer vid en kommande Riksdag finge i afseende derå utöfva deras ovillkorliga rättighet, att bestämma Stats-anslagen. Vid StyrelseVerkena reglering, kunde vi, i sådant fall, möjeligen få en så stor mängd gamle Embetsman uppförde på pensions-stat, och andra personer i stället insatta å Aflönings-staten, att det skulle öfverstiga Folkets förmåga, att jemte öfrige skatter, betala de dertill erforderliga summor. Jag skulle derföre tro det vara för Riksens Ständer, si mycket angelägnare, att vid först inträffande Riksdag pröfva ora ett imedlertid gifvet anslag må framgent utgå eller inskränkas. Äfven på denna grund yrkar jag att en 3° Den i September f, m. nedsättning i anslaget åt Lagman Hedenstjerna må göras, Och att man ej må såsom regel god känna, att Regeringen, utan Riksens Ständer! hörande, kan anslå dylike pensioner. Herr Hjerta: Jag underställer Ridder skåpet och Adeln, om saken möjeligert står att hjelpa.
Cederström, om han icke skulle vilja ingå på denna förändring. Gr. Mörner: Denna frågas bedömande beror på hvilkens fördel man är mest örn om, antingen landthandlandernas eller landtbefolkningens. Anser man det ligga vigt uppå att den sednare ses tillgodo, vore det kanske skäl att man gjorde sig noga underrättad om, hvilka åsigter denna befolkning uttalat i detta afseende. Jag vågar i sådant hänseende påstå att af tio ansökningar om sådan handel, hvilka till vederbörande K. Befh:de ingifvits, hafva 7 eller 8 blifvit af socknemännen afstyrkta. Så litet angelägne äro landsbygdens innevånare i allmänhet om att sådana handelsbodar skola upprättas, och de känna allt för väl den inverkan, som ett lältadt tillfälle att få, ofta för mindre nyttiga eller angelägna saker, afhända sig sina penningar, har på deras ekonomi. Det var en tid, då hos Regeringen den åsigt gjorde sig gällande, att, om kommunen afstyrkt ansökan om landthandel och äfven landshöfdingen afslagit densamma, ändrades icke detta landshöfdinge-embetets beslut hos Regeringen. Så länge denna åsigt var antagen, verkade den, att antalet af han delsbodarne på landet högst obetydligt ökades. Sedan har en annan åsigt gjort sig gällande, och jag vet ej om landet finnér sig bättre deraf. Öfver penningebrist och ökad skuldsättning klagas åtminstone mera allmänt och mera ihärdigt, än förr. Jag kan icke föreställa mig annat, än att de, som äro bosatte i en ort, bör känna så mycket till densamma, att de hafva sig bekant afståndet derifrån och till närmaste stad, så att den surpris, som en föreg:de talare berättat hafva handt i Vestergötland, utgjorde bevis på något liknande brist på eftertanka hos dem, som sökte handelsrättigheten. Jag tror icke att en obegränsad frihet att anlägga handelsbodar huru nära en stad som helst befrämjar landtallmogens bästa. Det är en känd sak, att dessa landthandlare ofta drifva bränvinshandel i ganska betydlig skala. Vi hafva sett af tidningarne, huruledes sådan handel idkats i den största utsträckning, under sken af parti-handel, utan att kunna af ordningsmagten förekommas.