Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:0 Handels-Ballcen, förklaring af Kap. 15 § 2 i — 7 l 64 — b. 10 Febr. b. 4 Febr. b. 10 Febr, b. 4 Febr. » tillägg till Kap. 17 § 3 i, m. m. — 7 1 33 — b. 27 Maj b. 27 Maj g. 27 Maj g. 27 Maj Handelsböcker och Handelsräkning, om ändring i Kongl. Förordningen d. 4 Maj 1855 om — 7 l 82 — b. 1 Mars b. 27 Fehr. b. 27 Febr. b. 27 Febr. Handels-D omstolar, om inrättande af — 7 2 44 — b. 16 Jan. b. 15 Jan. b. 16 Jan. b. 15 Jan. Handelsfrihet, om upphörande af . den åt 7 härad i Elfsborgs län samt städernc Borås och Ulricehamn beviljade — 8 — 100 — b. 25 Juli b. 22 Juli b. 29 Juli b. 24 Juli Handels-Ordningen d. 22 Dec. 1846, om ändring i — 8 — 90 — 25 Juli 25 Juli 29 Juli b. 24 Juli I anledning af återremiss . — 8 — 119 — b. 17 Oct. g. 17 Oct. a. 17 Oct. b. 14 Oct. 161 » om ändrad lydelse af § l b., § 15 mom. 1, § 24 mom. 1 och § 26 i 2 1 7 2 2 — b. 28 Febr. a. 28 Febr. a. 4 Mars b. 28 Febr. 39 Handlingar och Komité- Betänkanden, om utdelning af åtskillige hos Itiksgälds-kontoret förvarade — 4 1 38 — b. 7 Mars b. 7 Mars b. 10 Mars b. 4 Mars Hansdotter, Lena, se Danaarf. Hedvig Eleonora Kyrka i Stockholm, om Statsbidrag för tornbyggnad vid — 4 1 239 —i b. 6 Febr. b. 3 Febr. b. 3 Febr. b. 3 Febr.
Det är ett ämne , hvarom Riksens Ständer ej kunna besluta, utan, blott framställa deras underdåniga önskan. Det är efter min tänka märkbart nog , att då Bevillningsutskottet ifrån början haft gemen1 samma remisser i ämnet med QeconomieUtskottet, något sammanträde likväl icke blifvit hegardt , eller beviljadt , förr än svarpå återremissen skulle afgifvas. Annars hade det gemensamma Betänkandet redan kunnat vara bär. på samma, gång, sorn tulltariffen. Blott, tulltariffen tillhör Bevillningsutskottet ensamt att uppgöra ; roeo det öfriga bör behandlas i gemenskap med QsconomieUtskottet. Af dessa skäl anser jag att Betänkandet icke nu, bör afgöras, men om Ridderskapet och Adeln är af annan tanka , anhåller jag att allt hvad. Utskottet yttrat rörande principen, måtte afsläs f på det att man sedan måtte komma i tillfälle att behandla den uti ett sammanhango. Herr Tham , Wolrath.: I anledning af hvad den siste talaren yttrat , angående nederlagen, så har Bevillningsutskottet ickebefattat sig med någon nederlagsrätt.^ De äro, såsom de hittills varit ansedde , sora Oeconomi» mål. Betänkandet innehåller tvärtom, att hvad som blifvit yttrsdt om Credit-upplasj , ej bar afseende på rubbning af hittills gällande nederlagsfrihet. Frågan har blott varit om credit upplag, ej i anledning af nå« t Ec.n 14 Augusti /, m. gös, motion eller remiss, utan emedan Utskottet ansett sig böra föreslå denna anstalt , såsom ett correctif eller såsom ett mede! att vinna större tullinkomst och hindra tullförsnillning. Med samma rätt har BevillningsUts kottet ansett sig kunna göra detta , som Utskottet föreslår, huru BevillniogsCommittéer skola sammansättas och värdering ske, m. m.
Domb eker, f r hvilkas ir.letnnande uti renskrifne exemplar till vederbörande HofRätter, den i Lag föreskrifne tid vid författningens kungörande redan vore försuten; hvaremot Utskottet anser det ligga i sakens natur, att författningens tillämpning genast efter dess kungörande vidtaget £0 LngUtskttttts BttHnkandeit. i fråga om de Domböcker, hvilka då anea icke bordt vara till HofRätten insände. Detta hemställes dock vördsammeligen Riksens Höglofl. Ständers vidare pröfning» Stockholm den 25 October i833» N:o aio. Ankom den 7 Nov. 1833» "Riksens Höglofl. Ständers Lag samt Allmänna Besvärs och EkonomiVtskotts Utlåtande: angående yrkad förändring i nu gällande Brandstads*> föreningar i Landet. Uti Memorial af Herr Grefve Gyllenborg J. H.j som till LagUtskottets enskilda åtgärd blifvit af Höglofl. Ridderskåpet och Adeln remitteradt, hemställes, att, sedan, till följd af Riksens Ständers vid sijtl. Riksdag lemnade bifall, till en då vackt motion, att de Brandstodsskyldige, sora, för någon del af deras byggnader, ville i Allmänna Brandförsäkringsverket ingå, skulle förklaras berättigade, att skilja sig ifrån de Brandstodslnrättningar sota 34 Csp. ByggningaBalk. föreskrifter* denna Lagens allmänna föreskrift lärer blifvit upphäfven, och Brandstodslorättningen upphört, att såsom en barmhertighetsanstalt anses, om icke vid ett sådant förhållande den numera villkorliga tvångslagen, som innefattas i denna föreskrift, äfven måtte upphåfvas.
Detta sålunda föreslagna lane, understöd blef äfven af Rikets Ständer beviljadt, att med besagde årliga belopp från Riksgälds-kontoret utgå, dock under iakttagande al hvad rörande sättet, ordningen och vilkoren för utbetalningen af de vid samma riksdag för allmänna arbeten m. m. beviljade anslagsocb lånesummor vore af Rikets Ständer stadgadt. I öfverensstämmelse härmed borde alltså, innan lånemedlen finge från Riksgäldskontoret utbekommas, derstädes företes ett, med vederbörande genom Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader eller annan af Kongl. Majit dertill aulboriserad embetsmyndighet, afslutadt kontrakt om arbetets utförande efter den af Kongl. Majit godkända plan; likaså skulle dessförinnan lill Riksgälds-kontoret ingifvas dels af Kongl. Majit pröfvad och godkänd säkerhet för Kontraktets fullgörande, och dels en till nämnde kontor eller ordres ställd och af Kongl. Majit jemväl godkänd skuldförbindelse_, äfvensom af Kongl. Majit också godkänd säkerhet för samma förbindelses uppfyllande.
Sä vidbeck Utskottet vid ett föregående tillfälle, då NummerLotteriet var i fråga, att denna anstalt verkeligen vore mindre moralisk, m; n anföde såsom eo motvigt, den deraf härflytande penningevinsten, Här åter har Utskot - Den 5 Octöbcr f, m. te» väl medgifvit, att en årlig förlust för Staten uppkommer, men ändå tillxtyrkt, att inrättningen, må tillsvidare oförändrad fortfara, för att sedermera af enskilde öfvertaga». Jag finner visserligen den förra delen af detta tillstyrkande besynnerlig, men ännu besynnerligare förefaller det dock, att Utskottet vill bortkasta det omoraliska af Assistanceinrättningen från Staten på enskilde, genom den önskan att de må öfvertaga denna inrättning. Orsaken, hvarföre Utskottet nu ansett Slaten ej böra längre befatta sig dermed, måste nemligen igenfinnas i det immoraliska deraf, och om Utskottet medgifver detta, hemställer jag om icke det immoraliska är lika skadligt i fall det lemnäs i enskildes händer? Om man imedlertid önskar, att en låneinrättning till förmån för Stockholms fattige en förmån, den jag dock icke föreställer mig si högst väsentelig, må finnas, bör man åtminstone ställa så till, att denna inrättning blifver lika fördelaktig för den ärlige Medborgaren, som för tjufvar och skälmar. För min del känner jag åtminstone icke någon annan fördel af nuvarande AssistanceContoir, än att man der kan under Biksdagarne för godt köp inhyrt sina åkdon. I öfrigt instäm mer jag i Herr von Hohenhausens tillstyrkande, att AssistanceContoiret må vid nästa Biksdag ovillkorligen upphöra. Friherre Cederström, Jacob; Lika raed de värde Ledamöter, som sist yttrat sig, har jag alltid ansett NammerLotleriet vara en högst omoralisk inrättning, som inleder Allmänheten i apeltörluster så mycket mera, som grunden der - Dtn 3 Oetoher f. m. 57 före är, att förlust icke kan drabba Lotteriet, men är bestämdt gifven för spelarne.
Det var kapten Vajny och öfverste Tiraccas dotter, en helt ung, mörkögd flicka, klädd i bjärta färger. Hon bar i handen en bukett af sällsynta blommor samt en korg med små kakor, dem hon själf bakat; de skulle sättas fram för en af hennes fränder, som dött för några månader sedan, och som hvilade i den familjegrift, vid hvilken peruanen tagit plats med de sina. Det unga paret hade hunnit till grafdörren, då ljudet af deras röster väckte liktågets uppmärksamhet och alla reste sig för att vördnadsfullt hälsa de nykomna. Vajny hälsade flyktigt till svar. Det hvilade öfver honom ett drag af svårmod, som stod i skarp motsats till fästmöns glada väsen. Då hon varseblef liket, tog hon ett par blommor och räckte dem till modern med några vänliga ord; åt barnen gaf hon kakor. Därefter öppnade hon dörren och gick in i den stora griftkammaren, som därifrån fick sitt enda ljus, samt var snart ifrigt sysselsatt med att ordna blommorna i nischernas urnor och med att prydligt lägga upp kakorna framför den hädangångna. Vajny hade måst stanna utanför, ty först på bröllopsdagen egde han rätt att hälsa på hos hennes döda släktingar. Tanken på det förestående bröllopet gaf åt hans dystra ansikte ett mörkt, oroligt uttryck. Han gick uppför sockelns trappsteg och såg sig ikring. Vägen till Cuzco slingrade sig trädkantad som en grön orm mellan bärgen, doldes här och hvar och kom längre fram åter till synes. Folk i färgrika dräkter rörde sig på denna väg som brokiga fjärilar. Långt borta skönjdes plötsligt ett blåaktigt, obestämdt skimmer, ofvan hvilket han såg något blänka som guld. Kaptenens skarpa blick fästes vid denna tindrande glans, som ömsom försvann och dök fram. Han greps af en aning, skuggade med handen för ögonen och uppbjöd hela sin synskärpa för att kunna bättre urskilja detta blåa något, som höjde sig öfver mängden. Denna hade nått en krök af vägen, och en stenmur hindrade utsikten. Då stampade Vajny otåligt med foten och hoppade ned från sockeln. Han såg arbetarefamiljen göra sig redo att fortsätta den tunga vandringen, betraktade ett ögonblick öfverraskad den döde gossens fader och gaf honom ett tecken att närma sig. Ditt namn?
Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 00. 5 äfven om den kostnad, som för ändamålet erfordrades, men hvilken icke utgör det enda väsendtliga i fattigvårdsbestyret, klefve af statsmedel ersatt; hvaremot det ej kan, då en fördelning af sådant manskap eger rum på flera kommuner, blifva någon synnerlig tunga för ett fattigvårdssamhälle att inom sig åter upptaga en person, hvilken förut tillhört detsamma, då för hans underhåll ersättning utgår af allmänna medel, på sätt i 14 § af ifrågavarande författning stadgas. — Men detta stadgande anser Utskottet, såvida formen för detsamma skall bibehållas, icke kunna blifva en verklighet i alla de fall, lagstiftaren dermed otvifvelaktigt åsyftat, och Utskottet finner sig af sådan anledning uppmanadt att i viss mån understödja motionärens framställning. Till följd af ordalydelsen i berörda §: »kommande, då någon af dem vid af skedstagandet befinnes vara i behof af fattigvård till följd af vederbörligen styrkt och, genom ålder eller under tjenstctiden ådragen sjuklighet, uppkommen oförmåga att försörja sig med arbete, eller då hustru och barn till någon, som under tjenstetiden ingått äktenskap, faller fattigvården till last under mannens eller fadrens lifstid eller genom hans derunder inträffade död eller vid hans afskedstagande, understöd för deras vårdande att af allmänna medel lemnäs, i den mån för ändamålet anvisade anslag dertill gifva tillgång», synes dylikt bidrag af allmänna medel kunna, enligt författningens bokstaf, vägras, så snart visas kan att den person, hvarom fråga uppstår, vid sjelfva afskedstagandet egde besparade tillgångar, om än han helt kort tid derefter hunnit förslösa dem, hvilket icke sällan lärer inträffa med afskedadt, värfvadt manskap.
Icke har jag varit i 4°8 Pen i5 December e, ms tillfälle utröna huru elen Nådiga skrifvelse n på alla ställen i Riket blifvit tillämpad; men det är mig sagdt, att från en af Ränsstyrelserne i de vestra Provinserne remonstrationer i underdånighet blifvit gjorde, och sjelf bär jag, såsom Ledamot i Commissionen inom det Härad jag bebor* afgifvit till Protocollet min reservation emot ali slags Ordinarie Inrotering., Det är n.u i öfverensstämmelse med nämnde reservation och mitt begrepp om behörigheten af de åtgärder, sorn i anledning af oftanämnde Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse blifvit vidtagne, sora jag härmed får äran såsom Motion yrka: att all påbörjad eller verkställd Indelning af jord (vare sig privilegierad eller af Krono-, Skatteoch Frälse-natur) till Ständig elller Ordinarie rotering* derigenom Ordina rie Kneckteliållet skulle ökas utöfver det i Knecktecontractet bestämde antal, mätte gennäst varda inställd. Då den Nådiga skrifvelsen åberopade såsom grund de gällande författningarne* gaf sådant mig en anledning att söka för mitt begrepp utreda hvilka desse gällande författningar kunde vara. Förgäfves har jag likväl anställt forskning i denna väg; det det vill säga: jag har icke funnit några författningar, emanerade sedan Statshvälfningeu år 1809, hvarigenom en slik Ordi - Den i5 December e. m. 4.09 Harie Rotering kunde auctoriseras, II i k sdagsBesluten ifrån och med 1809 lill och med 1823 innehålla icke det ringaste härom, och jag vågar derföre betvifla, all någre gällande författningar i detta afseende nu finnas.
Efter det att Bondeståndet godkänt det af dess utsedde electorer förrättade val till ledamöter och deras suppleanter uti de af Riksdagsordningen bestämda Utskott, samt ståndets tillika i afseende på suppleanternas tjenstgöring beslutat, att, då suppleanter i Utskott inträda, de böra taga plats efter Utskottets ordinarie ledamöter, utan afseende å det rum, som innehafts af de ledmöter, i hvilkas ställe Suppleanterna inträdt, och att då ledamot i Utskott är hindrad att der tjenstgöra och han sådant hos talmannen eller sekreteraren anmält, deu närmast i ordningen varande suppleant må ega att, utan annat förordnande än 4 Prot.-Utdrag den 29 November 1850. bevis derom af talmannen eller sekreteraren uti Utskottet ingå; så skulle, jemte underrättelse härom, serskild uppgift å omförmälde ledamöter och suppleanter Utskotten meddelas. Ut supra. Den 29 November. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Öppnades Herrar elektorers lista vid val af ledamöter uti expeditions-ut skottet; och befunnos följande Herrar hafva blifvit dertill utsedde, nemi.: N:o 279 Friherre Wrangel af Saasis, fullm. Friherre Cederström, Claes Rudolf. — 478 Herr Printzenskjöld, Carl. —• 1378 ” Lagerbjelke, Carl Oscar. Frän llögv. Presleständet. S. D. Föredrogs och upplästes ett hos Ståndets Herrar elektorer, vid samman träde förlidne gårdag, hållet protokoll, rörande förrättadt val af ledamöter för Preste-ståndet, i de uti 28—36 §§ Riksdagsordningen föreskrifna Rikets Ständers Utskott; och inhemtades deraf att följande blifvit till ledamöter af nedannämnde Utskott utsedde, nemi: i Konstitutions-utskottet Biskop Bolmström, Biskop Hallström, Professor Lindgren, Doktor Broman, Domprosten Reuterdahl och Prosten Ljungdahl. Stats-utshottet.
Då emellertid de stegrade varupriserne förorsakat betydligt ökade utgifter för fångvården, lider ej tvifvel att förslagssumman, om den såsom Utsk. med skäl anser angeläget, så mycket som möjligt bör närma sig årsbehofvet, ieke kan sättas IV. H. 24 370 Den 24 Mars. liigre än Utsk. föreslagit, hvadan jag anhåller om bifall till förevända punkt. Utsk:s ifrågavande tillstyrkande bifölls. Vidare förekom Utsk:s hemställan, att R. St:r må hos K. M. i underd:het anhålla att ifrågavande anslag hädanefter ieke anlitas till bekostande af nybyggnads arbeten. Hr Stråle: Då K. St:r icke anvisat särskilda medel till bekostande af nybyggnads-arbeten vid Eikets Straffoch Arbets-fängelser, skulle, om Utsk:s förslag i denna punkt bilalies, följden otvifvelaktig! blifva att någon nybyggnad af hvilken beskaffenhet som helst icke kunde företagas vid straffoch arbetsfängelserna med mindre än att R. St:r efter särskild pröfning dertill anvisa erforderliga belopp, och den oegentligheteu vore redan i beslutets ordalydelse för handen, att förslags-anslaget till fångars vård och underhåll finge användas väl. till deras underhåll men icke till deras vård, så vidt dit hörer det särdeles i vårt kalla klimat oundgängliga anordnandet af tjenliga bostäder. Utsk:s tillstyrkande synes mig tämligen obehöfligt, då Utsk. icke ens upgifvit, hvad oek svårligen kan påstås, att fångvårds-anslaget blifvit användt till nybyggnader, som icke varit af behofvet oundgängligen påkallade. Utsk:s ifrågavande förslag skall emellertid, i händelse det godkändes, medföra synnerliga olägenheter för att icke säga vådor. Om, hvilket lätteligen kan inträffa, straff-fångarnes antal förökades i så hög grad, att ett nytt fängelse eller utvidgning af ett äldre sådant erfordras, och detta inträffar under en tid då R. St:r icke vore församlade: huru skulle man då bära sig åt?
Enär den i författningarne gifna föreskrift för skaltskyldige, att med häradsskrifvarens annotation låta förse de öfver erlagde kronoutskylder meddelade qvittenser, hade för ändamål att kontrollera kronofogden i dess upphörd; men i förevarande fall den uppbördsbrist, för hvilken förre kronofogden Öhbom, vid afgifvandet af summariska redogörelsen för 1830 års uppbörd inom Götheborgs fögderi, befunnits häfta, svårligen kunnat till större eller mindre del förekommas, äfven i Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 282. 3 händelse de skattskyldige, vid erläggandet af deras utskylder för nämnde år, berörde föreskrift iakttagit, har Kongl. Maj:t funnit vara af billigheten påkalladt, att den dem i följd af deras försummelse, i omförmälde afseende, ålagde skyldighet, att för andra gången betala samma utskylder, må varda eftergifven; vid hvilket förhållande och enär för öfrigt, i anseende till den längre tid, som, sedermera förflutit, den kronan sålunda tillerkända godtgörelse endast till en del torde kunna utgå, Kongl. Maj:t, med stöd jemväl af Rikets sednast församlade Ständers ofvanberörde underdåniga hemställan, nu behagat i nåder föreslå Rikets Ständer, att ej mindre förbemälde sökande, än ock öfrige genom Kongl. Majrts Befallningshafvande» och Kammarrättens i målet meddelta utslag betalningsskyldighet ålagde skattskyldige måtte varda derifrån befriade; oell hade Kongl. Majit emedlertid nådigst förordnat, att, under afbidan af det beslut, som utaf Rikets Ständer kan varda i ämnet meddeladt, med indrifvandet af de ifrågavarande utskylderne må anstå.
Ordningen bestämda Canzli, få tillsätta en Canz. list med aflöning från antagnings dagen; samt om erhållande af tvånne Exemplar af samtelige Utskottens Memorial oeh Betånkanden. 4) Inbjudning till MedStånden, att med PresteStåndet 6ig förena uti en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t om Riksdagens förlängande på en månad, äfven som uti en anmodan till Stats-Utskottet att foga tjenlig anstalt, det hvar och en Ledamot af Riksens Ständers samtelige Utskott skyndsammeligen må erhålla ett Exemplar af Bihanget till Riks-Ståndens Protoeoll vid 1817 och 3818 årens Riksdag. M>*n 27 /, m. 5:0 Öfverlemnande till ConftitutiomUtfhottet% afgörande j af den hos Ridderskapet och Adelil väckta fråga om tillsättande af ett Särskildt Utskott. 6:0 Meddelande till StatsUtf kottet, »f K^ongl.
Det lätta hjärtat blef tungt, och det tunga krympte samman till en enda, värkande punkt. Och mitt hjärta var tungt, tungt af egna och andras sorger. Från dunklet och kylan kom j a g in i ett varmt upplyst rum, där läppar och famn bjödo gladt välkommen, där blommor skimrade i höstlig fägring, och där te spridde doftande ångor. Omslaget var för häftigt. Här hörde j a g ej hemma. Jag ville ut igen, ut till mörkret, grå- ten och grämande tankar, hem till boken, skrifven med hjärtblod. Då stod framför mig en kvinna, som jag aldrig förr sett, hög och mjukväxt, med blida, finhylta drag och med ett obeskrifligt själfullt uttryck i de vackra blå ögonen. För den moderliga elden i denna blick smälte jag ögonblickligen från en bitter, upprorisk kvinna i ill ett tröstoch bjälpbehöfvande barn. Jag ville luta mitt hufvud m o t hennes axel, med ögonlocken slutna öfver kvällande tårar, jag ville känna hennes mjuka smekning på min kind, jag ville höra hennes hviskning i mitt öra. Och jag fick allt detta redan samma kväll, ty för själsfrändskap gälla sekunder såsom år. Jag fick ännu mer. Jag fick blicka in i denna märkliga kvinnas lif, sola mig i hennes ljusa förtröstan på lifvet och för berättelsen om hennes lidanden glömma mina egna. Och slutligen fick j a g min personliga erfarenhet af hennes underbara, hugsvalande makt öfver ett sönderslitet sinne och en till döds bedröfvad ande till fullo bestyrkt af vår värdinna, som kort förut under ett besök med henne på Konradsbergs hospital sett de sinnessjuka, liksom dragna af en oemotståndlig kraft, flocka sig kring den för dem fullkomligt främmande kvinnan, smeksamt smyga sig. intill henne och barnsligt lyckliga följa henne i spåren. Denna kvinna var fru Ida Geijer, föreståndarinne-husmoder på Sabbatsbergs sjukhus. Värmland är nu en gång för alla hela Sveriges älskling, den saken låter sig icke förneka. Och för det har provinsen stt tacka ej blott sin egen stolta och härliga natur och de många namnkunniga släkter, som stamma därifrån, utan ock sina invånares älskvärda karaktär och lynne, som göra epitetet värmländing till en sannskyldig hederstitel.
Han är i grunden ett alldeles oerotiskt temperament, som länge åtnöjt sig med sex dämo * niska qvionobilder på sina väggar såsom retmedel och som nu — i deras liknelse — vill ha » sa fantaisie et sa perversité ». Han går i en förtrolig tête-à-tête med sig sjelf ed på, att han utan skrupler skall bli en riktigt grundligt svart djefvul. Deras företa intima intimitet blir ett fullständigt fiasko, och han undrar Öfver, om det hela egentligen är värdt den olägenhet, som det kostar honom. Rose-Mary liknar icke alls den ' drottning Tahia eller den Kleopatra, hvilka hänga på hans vägg, men han vill Dt » en gång för » Ila b * eq jpätress oçh en upplefvelse jpe&lt;} enverldsdam. Så komma sam ve tsk valen, och han hamnar naturligt ' vis i den obligata Bourget ' ska s&gt;religion de la souffrance humaine » gent emot såväl sin hustru som sin älskarinna, hvilka båda äro hans oifer, men som begge ega, hvad han saknar: » la puissance d ’ aimer ». Han kan icke fatta ett afgörande beslut — här inflickas ett kapitel ur Ribots » Les maladies de la volonté » — i valet mellan hustrun och älskarinnan. I denna brydsamma dilemma ger honom en vän den originella suggeationen att rädda sig ur sina kärleksförbindelsers Scylla och Charybdis genom att — skaffa sig en tredje kvinna. Vännen inför honom hos madame d ’ Hays, som är elegantare än hans hustru och förnämare in Rose-Mary, och han utropar genast: » Det är hon! » RoseMary är ädel och reser sin väg för att dränka sig i atlantiska oceanen; men hon är icke väl borta, förrän den efterlängtade » amour » till m: me d ’ Hays hänger som en vissen knopp. Hans barn dör — och hon synes honom med ens som en främling. I stället inträffar det lika oväntade som lyckliga fenomenet, att han och hans hustru gripas af den mest absoluta förståelse för hvarandra.
Hr von Hartmansdorff: Jag märker att ju längre öfverläggningen räcker, ju liera serskilda artiklar komma att tilläggas. Jag befarar sålunda att jag gjort ett misstag, då jag gaf mig in på denna auktion; och anhåller derföre att få återgå till mitt förslå yrkande, nemi. bifall lill Hr Skogmans förslag utan tillägg. Genom dess antagande vore något vunnet; eljest kan jag ej beräkna huru länge öfverläggningen om detta betänk, kan komma att vara. Hr Rosenblad: Det lärer vara en obestridlig rätt för Hr von Hartmansdorff och dem som förena sig med honom, att ställa deras propos. huru de behaga; men i sådan händelse anhåller jag, att de Hrr som mer eller mindre förenat sig med mig måtte såsom kontrapropos. antaga bifall till Utsk:s förslag, med de undantag som äro uppgifna till serskild öfverläggning af Frihme Raab och Palmstjerna samt Hr Hjerta, äfvensom de af mig omnämnda. Frih. Raab: Jag kan ej insse annat än att, då här äro icke mindre än trenne förslag till propos., vi först måste afgöra huf vudfrågan förmedelst votering om kontraproposma, och sedermera genom votering emellan den blifvande kontra-propos. och ja-propos. hvartill jag föreslår att anlaga Hr von Hartraansdorffs förslag, d. v. s. det Hr von Hartmansdorff adopterat af Hr Skogman. På det sätt kan man slutligen få fram den mening, som har de flesta rösterna för sig. Hr von Hartmansdorff: Jag bestrider ingalunda Frih. Raabs tanka; jag tror den vara ganska rigtig, nemi. så att man voterar om till kontrapos. skall antagas bifall å 1845 års tull taxa med undantag af de till serskild öfverläggning föreslagna artiklarne, eller ock bifall till Bevilln:sUtsk:s förslag med samma undantag. Den mening som då vinner blifver kontrapropos. Hr Rosenblad: