Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om detta är en allmän regel, så bör det väl så mycket heldre tillämpas på en fråga, sådan sora denna, der så grannlaga och ömtåliga förhållanden skola bestämmas. Man erkänner rent ut att redaktionen är otydlig, eller ock visar sig detta af de förklaringar, man gör öfver »premielån»; men sedan säger man dock: då ett Stånd godkännt denna redaktion, måste vi med afs:de på riksdagens sena timma antaga densamma. Om 308 Den 20 Oktober f. m. man icke derigenom gjorde en verklig skada, om man icke beslöte något helt annat än som här är meningen, så kunde man bifalla BorgareSt:ts redaktionsförslag; men jag tror att man derigenom kommer in på en farlig väg och jag skall anhålla att med några ord få bevisa detta. Inora det Utsk.jag tillhör, har vid upgörandet, af fopdsyst.emet alltid utkämpats ganska svåra strider ang:de utländska låns uptagande eller uptagande af lån i allmänhet, antingen de skulle uptagas al pari mot en högre proc. eller med kapitalrabatt mot en låg proc. De som kämpat för den åsigten att man borde binda riksgäldsfullrmge i sina låneoperationer, utgingo från den åsigten att det är orätt att hafva kapitalrabatten, ty en kapitalrabatt framkallar vinstbegäret, spellusten hos allmänheten, och den bör raan söka borttaga. Man har sagt att det var i enlighet med Svenska nationens uttalade åsigter som man borttog det gamla Svenska nummerlotteriet, och just detta skäl har i StatsUtsk:t blifvit anfördt mot lån med kapitalrabatt. Man har sagt att man bör ställa kapitalrabatten så liten att detta vinstbegär icke får något stort tillfälle att spekulera, och det är också derföre som samma kapitalrabatt blifvit på detta sätt begränsad vid denna riksdag i det redan af R. St:r godkände förslag till ett fondsystem. Nu är emellertid ett premielån ett sådant lån, som förutsätter att den ena lottagaren kan hafva en fördel framför den andra; det ligger i ordet »premiumas grundtanke en olika ställning och denna olika ställning uttalas här genom lottning. Samma lottning eger rum med alla obligationer, sorn utgifvas med kapitalrabatt, och denna lottning är af R.
Bränvinets öfverflödiga bruk, — det onda som i synnerhet bidrager till osedlighet och brottsliga företag, kanske mera ibland äldre och yngre, är den stötesten som behöfver och efter möjeligheten bör undanrödjas. Men, ehuru författningarne emot detta missbruk icke kunna frånkännas den verkan, att tillbakahålla oordningar på offenteliga ställen och vid allmänna sammankomster, torde det likväl vara tvifvelaktigt, om böjelsen att omättligt njuta af bränvin står att utrota annorledes, än genom förbättrade undervisnings-anstalter för det uppväxande slägtet, hvarigenom detta kan ingifvas begrepp om andre och ädlare njutningar. — Förhållandet under de bägge sistförflulne åren, att räkna från i83o års felslagne och till i832 års ymniga skörd, — då det var sällsynt att se någon person pfverlastad af starka drycker, åtminstone vid allmänna tillfällen, — synes eljest antyda, att äfven ett yttre verksamt medel finnes emot dryckenskapslasten, nemligen: knapp tillgång med högt pris på bränvin; och detta så mycket hällre, som öfverflödig tillgång och lågt pris på varan redan nu visar ett förderfligt inflytande till motsattsen. Då man undantager Dahls-Land, der allmogen ännu saknar händighet i slöjder, framvisa öfrige delar af Länet åtskillige slag af slöjd - 9 slöjdfärdighet oell stundom af verkelig konstfärdighet, så att slöjdvarors förfärdigande till afsalu på många ställen af landsbygden utgör en för orten vigtig binäring, oumbärlig såsom beståndsdel till folkstockens underhållande, jemte det svagare jordbruket; och inträffar delta förhållande synnerligast uti Häraderne omkring Borås och U1- ricashamn, derifrån varornes afsättning befordras genom Gårdfarihandel: Inom dessa trakter, hvarest mycken flit och idoghet råder, är ock välmågan mest allmän, och träffas ej sällan verkelig förmögenhet hos allmogen, fastän det ena och andra icke eller saknas uti Länets Öfrige delar.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. behagade finna, att första proposrn borde angå ingressen i denna §, så lydande: ”Bolagsreglorne, genom hvilka delägarne skola sig inbördes förbinda, böra dessutom innefatta uppgifter och stadgande!) i följande ämnen.” Ingen af R. o. Adis ledamöter, som yttrat sig, bade begärt någon ändring i Ulsk:ns förslag i detta afseende, hvarföre Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla förslaget i denna del. Ropades ja. Hr Landtm, yttrade, att dernäst förekomme propositioner i afseende på morn. litt. a) ; vid de första orden deruti, så lydande: ”0111 beloppet af teckningssumman eller grundfonden,” bade inga anmärkn:r blifvit gjorda; hvarföre llr D t n ao Februari f. m. 5.3 Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla att momentet finge boi;jas pä detta sätt. Ropades ja» Hr Landtm, yttrade, att sedan förehomme slutet af mom. litt. a), så lydande: '”deraf minst i5 proc. skola utgöras af reda penningar." Dervid borde, i aniedn. af de gjorda anmärkningarna, bestämmas, om detta belopp eller något annat borde antagas, eller huruvida något bestämdt belopp icke borde utsättas. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer, huruvida icke slutmeningen, hvarom R. o. Ad. tyckes vara ense, kunde först blifva föremål för proposition. Då återstår endast frågan om sjelfva procentens belopp. Det förslag, som Hr Lagerhjelm gjort, neli livai uti flere ledamöter instämt, innehöll, såsom jag tyckte: utgöras af Rikets gällande mynt. Om delta nu finge godkännas, så hade vi blott procentbestämmelsen qvar. Hr Frih. o.
Nej; så mäste man undersöka, om icke MilitärBefälets knappa löner äro orsakade af en öfverflödig personal, och t 2 * Den ai Maji e. m. och om icke, i händelse denna personal reduceras, de lönelillgångar, som finnas, blifva mera än tillräckliga. Största beviset på, att hvad Staten ger Militären icke allenast vore tillräckligt för en efter tjensteutöfningen proportionerad personal, utan äfven är tillräckligt för den nu öfverflödiga personalen, är, alt då det begärde anslaget till löneförhöjningen uppgår till några och nittio tusende Riksdaler, Officerarne inom Armeen, till följd af genom lagöfverträdelser tillkomne högre accorder, få tillgodonjuta nära 200,000 R:dr mindre, än hvad de nu befintelige lönerne göra. Beviset på, att den Officerspersonal, som nu finnes inom Armeen, är under freden öfverflödig, är, att, såsom jag tror mig veta, vid nästan alla Regementen 6 h 8 Officerare sällan eller aldrig inom Regementerne göra tjenst, utan ega andra ständiga commenderingar; och att det oaktadt tjensten inom Regementerne, ehuru ganska orättvist, bestrides af ett vida mindre antal Officerare, än som vid Regementerne njuta lön. — Jag anhåller således, att StatsUtskottet, vid omarbetningen af tltlåtandet, måtte fästa uppmärksamheten på möjligheten, att för en behöflig Officerspersonal bereda utvägar till tillräckliga löner utan Statens betungande med nya anslag.— Yid indeldta Armeens Infanteri skulle, efter mitt sätt att se, och till följd af de uppgifter jag gjort derom, att tjensten nu vid Regementerne bestrides af I Den 3i Maji e. m. i8r ett vida mindre antal Officerare, än söm njuta lön, tredje Bataljonens Befäl under freden kunna reduceras.
Hvad böterna beträffar, kan jag icke finna annat än att ett maximum, som är 4 gånger så stort som det belopp, som nu ådömes, bör vara tillräckligt för bestraffande af en lagölverträdelse, som, att döma af hvad hittills varit praxis, nästan aldrig åtalas. Anställes sådant åtal, är det endast emot vissa näringsidkare eller andra, som ganska väl kunna behöfva att för sitt uppehälle arbeta äfven om söndagen. För embetsmän i t. o. m. de högsta graderna är det omöjligt att medhinna göromålen för veckan, med mindre en del af söndagen användes till arbete. Det är visserligen icke antagligt att åtal härför kommer att anställas, hvarken mot Hrr Justitieråden eller Statsrådets ledamöter, men detta hindrar icke att, såsom §:n nu är redigerad, åtal lagligen kan anställas och då måste leda till ansvar. Helst hade jag således önskat att hela §:n kunnat utgå, men då ett sådant förslag torde möta ett alltför stort motstånd, tror jag lämpligast vara att antaga den redaktion Hr von Koch föreslagit, likväl med det tillägg, att arbete icke finge på söndagen verkställas, om det stör andras frid eller kommer allmän förargelse åstad; hvilket tillägg skulle hänsyfta på arbete af bullersam natur, sådant som det, hvilket så till sägandes offentligen utföres af t. ex. kopparslagare, murare och smeder. För öfrigt kan jag icke inse hvarföre man utsträcker sabbatsfriden från kl. 6 om morgonen till kl. 9 om aftonen, då det i min tanke vore tillräckligt om arbete förbjödes under de tider, Gudstjenst hålles. Hedan nu hållas både matinéer och soiréer å sönoch helgedags-middagar och aftnar, utan att mig veterligen något åtal för bruten sabbatsfrid hitintills försports. Hr Oli vecrona, Knut: Den nu föredragna 3:dje §:n innehåller ett stadgande, likartadt med det, som förekommer i 3:dje kap. 7:de §:n Missgerningsbalken.
Kära Bengt, vi ska' väl se oss omkring på eländet först! Aldrig kunde jag tro det var så nära till krogen! Det är ju förskräckligt! Ser du stora tunnor med öl. KYRKVAKTAREN. Och bränvin sedan; känner du inte hur det luktar, jag får hufvudvärk om jag stannar längre. HUSTRUN. Gud sig förbarme sådant ogudaktigt lif här har förts! KYRKVAKTAREN. Katrina lilla! HUSTRUN. Ja, min vän! KYRKVAKTAREN. Vet du jag känner mig illamående! Det är så kallt och fuktigt härnere! HUSTRUN. Kanske vi ska' gå hem! KYRKVAKTAREN. Jag tror jag måste sätta mig och hvila här på bänken! MÄSTER OLOF - HUSTRUN. Du ska' inte sitta i fukten och kylan, låt oss gå ut i kyrkan! KYRKVAKTAREN. Nej vet du, jag tror att det var kallare derute! HUSTRUN. Kanske du har feber? KYRKVAKTAREN. Ja, jag tror nästan! Jag är så het. HUSTRUN. Kanske du vill ha något att dricka. KYRKVAKTAREN. Det vore kanske inte så illa! HUSTRUN. Jag skall se efter om det fins något vatten! KYRKVAKTAREN. Det lär väl inte finnas på ett sådant näste! HUSTRUN. Inte kan du väl dricka öl när du har feber! KYRKVAKTAREN. Vet du, jag tror att febern har gifvit sig; jag känner mig frusen. HUSTRUN. Jag skall leta efter något svagt öl! KYRKVAKTAREN. Ska' det göra någon nytta får det allt vara starkt; ser du der ligger ett fat Rostock N:o 4 märkt A. W. MÄSTER OLOF 57 - HUSTRUN (letar). Jag ser inte till något! Här ligger ett Amsterdam N:o 3. KYRKVAKTAREN. Kan du inte se fjerde hyllan uppifrån åt högra sidan. HUSTRUN (letar). KYRKVAKTAREN. Metallkran ligger till venster alldeles bredvid tratten. HUSTRUN. Inte ser jag någon! KYRKVAKTAREN. Jag måste väl veta det!
Jag får derföre, i händelse att motionär rens förslag ej skulle i sin helhet blifva antaget, vördsamt föreslå: att bördsrätten, hvilken aldrig synes böra få ega rum, i afseende på den egendom, som blifvit försåld å offentligen utlyst auktion, enär bördeman der kunnat bevaka sin rätt, icke måtte tillkomma någon annan än den, som till säljaren befinner sig i skyldskap uti rätt nedeller upstigande led; att bördeman skall anmäla sin bördstalan inom en månad efter det han bevisligen om försäljningen erhållit kunskap, eller någon annan lämplig kort tid, som LagUtsk. torde bestämma; att han skall uttaga stämning till det Ting, som nied iakttagande af laga stämningstid infaller näst efter denna månad; samt att bördemannen, derest han begagnar sin bördsrätt, icke må afyttra egendomen inom någon bestämd tid, t. ex. ett år efter derå erhållen fasta. Jag anhåller att dessa mina anmärkmr måtte få åtfölja motionen. Hr D alhna n: Jag har begärt ordet för att gifva tillkänna att jag ännu i dag ämnar väcka en motion om utvidgning af testamentsfriheten. Jag har sålunda icke förbisett att bördsrättens afskaffande står till testamentsfriheten i ett nära förhållande. Emedlertid får jag tacka Hr Cederschiöld för det understöd han gifvit min motion i förra hänseendet; och ehuru jag skulle önska att den blefve antagen i vidsträcktare mån än med det amendement Hr Cederschiöld föreslagit, så erkänner jag likväl gerna, att äfven detta vore ett vigtigt steg till förbättring och f. 11. vore det mål jag åsyftar. Föredrogs och bifölls BankoUtsk:s d. 12 dennes på bordet lagda Utlåt. M 4, öfver väckt motion, ang:de uphäfvande tills vidare af stadgandet om vexlars diskontering mot 4 proc:s ränta. Föredrogs och bifölls LagUtskrs d. 12 dennes på bordet lagda Mein: M 1 ang:de arfvoden för Utsk:s Kanslipersonal.
Möller, efter 30 års nitfull och redlig tjenst, befann sig i ett sådant sjukiighetstillstånd, att han icke utan fara för lif och helsa kunde sköta de göromål, honom i denna egenskap tillhörde, de ansågo tiden vara inne att verkställa en ändamålsenlig förändring uti administrationen vid Tumba, såsom för göromålens säkra och skyndsamma gång oundgängligen nödig, och till Fullmägtige öfverlemnade, huruvida cj, med den rätt 63 § i Banco-Reglementet medgaf, Kamereraren Möller kunde ju förr desto hellre på pensionsstat förflyttas, med bibehållande af sin lön såsom pension, och i hans ställe till Bruksförvaltare vid Tumba antagas en man, som, med den för Brukets skötsel erforderliga kännedom, förenade de Chemiska och Mekaniska insigter, hvilka voro nödiga för ledningen af den magtpåliggande pappersfabricationen vid Bruket, och dess fullkomnande efter omständigheternes kraf. På grund af detta Revisorernes yttrande, och sedan Bruksförvaltaren Kamereraren Möller den 14 December 1837 blifvit, efter med behörigt Läkarebetyg styrkt 3 sjukdomstillstånd, på pensionsstat förflyttad, hafva Banco-Fullmägtige, som funnit, att det af Rikets Ständer, uti § 230 af Banco-Reglementet, antydde första syftemål, vid förvaltningen af Tumba Bruk, eller tillverkningen af ett sedelpapper, som i högsta möjliga grad egde alla de för detsamma erforderliga egenskaper, icke kunde annorlunda uppnås, än medelst Bruksförvaltare-tjenstens öfverlåtande åt en passande och sakkunnig person, med vetenskaplig chemisk och mekanisk bildning, beslutat att samma tjenst åt en sådan person uppdraga, och efter erhållen underrättelse att Notarien J.
Betankanden* Bergverken m. m-; men, som den af Peter Perssen väckte Motion ingalunda atfser förbättring i Lazarettsoch Curhusanstallerne, eller förändring i de derom utkomne stadgar och författningar, utan endast har till föremal en noggrannare tillsyn af vederbörande öfver fullgörandet af LazarettLäfearnes försummade åligganden, i afseende på botandet af veneriske sjuke, samt de vid afpollettering skeende besigtningar; Så, och enär Motionen följaktligen angår klander af desse Ämbetsmäns förhållande vid utöfningen af deras tjenstebefattning, i hvilket ämne Riksens Ständer, mot 90 §. Regeringsformen , icke någon åtgärd tillhörer, anser Utskottet densamma icke vara af egenskap, att kunna komma hvarken under Utskottets eller Riksens Ständers öfverläggning; hvilket yttrande likväl Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamt underställes. Stockholm den 5 April 1825. Besv. och Ekon. Utsk. Ankom den § April 1823» Utlåtande, rörande yrkadt förbud för Länsmän, att taga befattning med andra Auctioner, än sådane, det å Tjenstens vägnar åligger dem förrätta. Ledamoten af Vällofl. BorgareStåndet Herr P. H. Huldberg, sorn, uti ett från bemälte RifcsStånd till Utskottet remitteradt Memorial, framställt ofvannämnda yrkande, har, såsom skäl till Länsmäns uteslutande från förrättandet af Auctioner för enskildes räkning, anfört: att, då Auctionistens, likasom Säljarens fördel beror derpå, att det, som säljes, måtte betalas så högt ske kan, och att för samma ändamål varans bristfällig, heter mitte så litet som möjligt kunna upptäckas, någon säkerhet för iakttagandet af Författningarnas föreskrift, om tiden då Auctioner böra slutas, samt förekommandet af fylleri och dryckenskap vid sådane tillfällen, icke kan finnas, enär den person, som borde vaka deröfver, sjelf är interesserad i öfverträdelserna: att private Auctioners verkställande genom
M:t för nuvarande befäl och manskap äskat, jemte del Rikets Ständer funnit den, till följd af Rikets Ständers vid 1850—1851 årens Riksdag fattade beslut, anvisade och i nu gällande stal upptagna summa af 7,756 R:dr 25 öre lill löne-förhöjning ål 100 lista klassens matroser, med 25 öre för dag åt 70 man och 12 öre åt 30 man, böra fortfarande utgå, på sätt nyssnämnde tabell visar. Den erforderliga tillökningen blifver alltså 26,248 R:dr 75 öre; hvilket belopp an visats att utgå i enlighet med hvad i tabellen är upptaget. 10:o I afseende å Rnnonier-korpsen har annan förändring icke ifrågakomma, än att Öfver-kanonierernes antal ansetts böra ökas från 15 till 20; utgörande den af E. K. M:t äskade förhöjning i anslags-summan 12,479 R:dr 83 öre. Rikets Ständer hafva ansett billigheten fordra, att aflöningen lör Kanoniere!' och Under-kanonierer bestämmes lill enahanda belopp, son; lör Flottans Matroser, hvarjemte Rikets Stiinder, med afseende derå, alt Irsla klassens Matroser med högre aflöning, genom förut åberopade Kongl. Bref af den 1 Februari 1853, erhållit hvardera en förhöjning af 25 öre per dag utom aflöningen, nu beviljat enahanda förmån för ett lill 20 ökadi antal Ofver-kanonierer, hvilka bestrida IJnder-olficers-tjensl och således med skäl kunna anses förljente af en dylik förmån.
Då den således icke blott är oskadlig, utan äfven lugnande, tillstyrker jag, att den må stå qvar, till rcdactionen förändrad på sätt Hr Tham sist föreslagit. Frih. Kan t zou förenade sig med Hr v. Troil. Frih. Gederström, Jac.: Då nu alldeles icke är fråga 0111 att stadga ett reglemente för Bancostyreisen, ulan endast att pröfva och yttra sig öfver liufvudgrunderna för Bankens funetioner, lärer det falla af sig sjelf, att pröfningen icke kan afse bestämmandet, om en eller annan punkt skall innehålla den eller den termen. Hufvudföremålet för närvar. punkt är, huruvida Banken skall betala sin skuld vid inträffande förmånliga coursförhållanden. De termer, hvarmed föreskriften i detta fall bör uttryckas, lära R. St. få tillfälle att pröfva, när lagen och reglementet skola uppgöras. Jag tillstyrker således bifall å denna punkt med den rättelse, sorn Hr Tham föreslagit, i öfverensstämmelse med livad R. o. Ad. i föregående punkter beslutat. Hr Hegardt, Christ. Bernh.: För min del skulle jag anse det lämpligt att låta hela denna punkt förfalla; men om den skall qvarstå, måste ordet cour sförhållande utelemnas, emedan omständigheter kunna inträffa, då det vore förmånligare att betala skulden under en högre cours, än att uppskjuta dermed och fortfara att betala ränta för det upplånade, icke längre bchöfliga capitalet. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Jag vill visserligen icke strida för bibehållande af Utsk:s rcdactionsförslag utaf någon förkärlek för detsamma; men jag underställer R. o. Ad., om det icke är billigast och bäst att låta den redaction, som uttrycker sjelfva tanken, stå qvar oförändrad, på det icke ytterligare svårigheter vid sammanjemnkriingen må uppstå. Det kunde åtminstone bespara oss en timmes conference, om der skall stå m e 11 eller o c k. Frih. Ehrenborgh:
Is Nådiga framställning om (ifver fly 11 n ing å Allmänna Indrag nings-staten af de å Departementets Stat uppförda löner för 3:ne Kabinetts-kurirer och 1 Translator, så iuhemlas af eli utaf H. Exe. Herr Stals-minislern afgifvel, Stalsråds-prolokollel för den 14 Oktober näst lidet år bilagdt Memorial, ali Kabinetts-kutjrerna i årlig lön åtnjuta 500 R:dr B:ko; alt af de 2:ne äldsta, den ene långt för detta och den andra inom kort är berättigad alt upplagas å Rikets Allmänna Indragnings-stat; alt den tredje och yngste visserligen ännu icke uppnått pensions-åldern, men all meningen vore det denne person, i händelse han jemte de ölriga uppfördes å nämnde Stat, fortfarande skulle vara skyldig att vid förefallande behof inställa sig till tjenstgöring; samt alt den å Departementets Stat, under benämning '‘lill Departementet hörande Embetsoch Tjenstemän” uppförde Translator!! för Finska språket uppbär årlig lön med ljuspenningar lill ett sammanlagdt belopp af 450 R:dr 16 sk. B:ko. Vid sådant förhållande och då tillika är upplyst, ali de 3:ne Kabinetls-kurirerne numera äro umbärliga, enär vid de tillfällen, då särskild kurir erfordras, dylika beskickningar uppdragas åt Departementets yngre Tjenstemän eller Officerare och Under-officprare, samt att med Translatnrs-belätloiiigcu någon tjenslgörings-skyldighet icke vidare är förenad, hemställer Utskottet. alt Rikets Ständer måtte, med bifall till hvad Kongl. Maj:t sålunda äskat, å Allmänna Indragniiigs-staten låta uppföra ifrågavarande personer till åtnjutande af ofvan upptagna belopp. Med iakttagande af nu utaf Utskottet föreslagna förändringar i löneslalen skulle den erforderliga anslags-lillökningen tor Utrikes Departementets Expedition uppgå lill 5,960
Efter öfverläggning blef, hvad Utskottet yttrat och föreslagit uti usta punkten om StatsUtskottets hörande; s>:dra om Justitise-Ombudsmannens gransknings-rält; 3:dje angående Besvärens insändande till Kongl. Kammar-Collegium; 4:rie, rörande Terminernas förändring för Markegångs» sättningarne m. m.; 5:te om antagande af föregående årets Markegångs priser till grund vid liqviden, Rentegifvare och Bentetagare imellan; b te öm Den g Juli. Om Taxeringsmännens antal och egehskaper; 7:de om 2:ne Sockne-Fullmägtiges väljande , att med Fogden stadga de pris, som for Häradet borde uti Pris-Couranten till Markegängs sättningen intagas; 8:de om utsättande af pris på alla slags blandsäd, som i Fänet brukas; och uti g:de punkten beträffande Herr Professoren Forssells erinran ; —- af Hedervärda Ronde Ståndet utan ändring eller tillägg antaget; men hvad Utskottet uti totde punkten angående reciproqua stadgandet för Rentegifvare och Rentetagare , i afseende på vägens längd vid forslandet, föreslagit, blef af Ståndet ogilladt, med förbehåll att Rentegifvare och Rentetagare skola rätta sig efter Markegången, när Spannemål ej kan levereras in natura enligt uppgifna förslaget, som bestämmer vägens längd. Utskottets yttrande i 11 punkten, angående vice Talmannen Hyckerts med fleres yrkande, att Afradsoch Tionde Spannemålen alltid bör få, äf Rentegifvaren , då han så askar, efter Markegången lösas, afslogs, med godkännande af Talmannens yttrade tanka. Utlåtandet i 12 punkten om de så kallade små Rente-persedlar, jemte det i 13 punkten, angående Rente-dagsverken, afslogs, med antagande af vice Talmannen Hyckerts förslag , att dessa persedlar och dagsverken skola få lösas efter Markegången.
Jag tror också, att ett Grundlagsenligt, af Utskottet i just detta Betänkande begagnadt sätt finnes, att utan hänvisning på 106 och 107 §. § framställa de anmärkningar, man anser, ej böra hänföras under dessa §. § , men ej eller sakna omnämnande, Hvad sjelfva de klandrade råd - Den 10 Julii f, m. »77 rådslagen beträffar, så, om man anser UgstTidigt att Konungen förklarat en af Honom sjelf utgiften och troligen af Harn Ombudsman missförstådd Resolution, så tillhör törsta frågan i händelse af beifran obestridligen foö §. Samma förhållande är med den andra, om man anser Konungen sakna rätt ingå i bestämmandet af anslag för fromma Stiftelser m. m., en lagtolkning, som möjligen i en framtid kunde bereda oss förmånen af Kloster, med flera lika nyttiga inrättningar. Jag erinrar mig, huru en Fru för några år sedan gjorde en disposition till förmån för en Dansorden. Qm i en framtid det skulle falla en annan Fru in som lagligen kunde borttestamentera sin egendom, att anslå En million R.:dr till en dylik inrättning, sås kulle för everidiga tider en så betydande del af Rikets tillgångar användas för så onyttigt än* damål, om ej Regeringen ägde rätt komma emellan Såsom administratif åtgärd lärer tro ligen af ingen klandras, att en SöndagsSkola ej blef försedd med mångdubbelt större inkomster, än dertill möjligen kunde användas. Den 4tde anmärkningen alser tillstyrkandet af besluten om LandtRäntmästares, Kronofogdars ot>h Postförvaltares tillsättande af Kongl Majtt. Härvid k«n jag icke underlåta uttrycka min förundran att Coostitutionsötskottef , med hvass rätt att vid vissa tilPällen förklara Grundlagen, man kan anse lorensd pligten att förstå Bil, till Ridd. o, Ad. Prof. VI Band* 12 178 Den i o Julii f. m, Jen, att detta Utskott så förklarar 28 §. RegeringsFortnen, att med tjänster af egenskap att Konungen dera utjardar