Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bevillningen för utlänningar, sorn reste i handelsärenden, höjdes för de tre första måna - 1854 års bevillningsförordning. 64 derna lill 75 rdr, men nedsattes för hvarje månad utöfver denna lid till 25 rdr. Vid bestämmandet af bevillningsafgifterna för dem, som på landet utöfvade yrke eller handtverk, infördes samma förbehåll, sorn förut var stadgadt ensamt för städerna, eller alt de utsatta afgifterna skulle tillämpas vid de fall, då 5 procent af den skattskyldiges inkomst icke öfverstege det bestämda afgiftsbeloppet. Gerningsmän el.er sockenhandtverkare ålades en särskild bevillningsafgift af 16 sk. i stället för de fordna gerningsörena. Enligt nu tillagdt stadgande, skulle handlande, handtverkare, fabriksoch andre näringsidkare vid mantalsskrifningen uppgifva de i och för deras rörelse anställda, fastän utom hus boende personers namn och bostad. Oen i föregående bevillningsförordningar Taxeringskomitéerna tillerkända rättighet att nedsätta hemmansvärdet, på sätt 1823 års minimitarilF medgaf, fanns icke omförmäld i 1851 års bevillmngsstadga. Ej heller voro de förut medgifna årliga jemkningarna i hemmanens värde medelst detsammas höjning eller nedsättning omnämnda i denna stadga. Det dittills stadgade minimum för beräkningen af bruksegares behållna vinst af hvarje skeppund smide, eller y af hammarskattsjernets pris, nedsattes till TV:del. Landshöfdingarne ålades att hos hvarje Taxeringskomité förordna en eller flere lämplige personer att kronans rätt dervid iakttaga och bevaka. Dessutom blefvo föremålen för Pröfningskomitéernas tillgöranden samt dessa Komitéers åligganden närmare bestämda. »Ståndsper»sonernes eller embetsoch tjenstemännens» antal i Stockholms stads Pröfningskomité ökades från 4 till 6, hvarjemte stadgades, att två bland dem skulle vara från de förvaltande verken. Anslaget till taxeringskostnadernas bestridande höjdes inom länen från 1y till 1j procent samt i Stockholms stad från 1 till 1y procent af hela bevillningssumman.
Borgare* Ståndet behagat bifalla» men Hugvördiga Prest* Ståndet ogilla» bar blifvit äterremitteradt från Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt He» dervärda BöndeStåndet på grund af följande titi dess Respectiva Stånd dervid gjorda an* märkningar : 1:0 Åf Herr Grefve Claés Cronstedt, 784 Eesv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. att all Lgg väl borde vara byggd på rättsgrunder, om menniskan vore fullkomlig, men som hon det ej är, måste Lagen snarare förekomma brott, än genom eftergifvande slapphet gifva anledning dertill: att följakteligen det val kunde vara rätt, att Godsägaren befriades från allt ansvar och skada genom edgång, i händelse af Skeppares försumlighet, att å märkrullan uppgifva om bord varande saker, men att en sådan befrielse skulle, leda till missbruk j att en Köpman, som öfverlåter sitt fartyg med kostsam last, till en Skeppare, bör känna denna persons skicklighet, och således icke lemna detta förtroende till någon opålitlig, af hvilken en sådan försumlighet, är att befara, samt att, vid trtöfningen af visitationer på sjön möter det stora hinder, i fall Utskottets tillstyrkta ändiing antages, det en tid af flere timmar åtgår, att genomögna alla möjliga Connoissementer, deröfver uppgöra märkrullor, för att, om instructioner sä'befalla, insändas till Tullkamrarne sås-Qtn Corn roller. 2:0 Af Jon Jonsson : att den föreslagna C? förändringen skulle gifva anledning till de eftertänkligaste underslef och förluster, för Kongl. Maj:t och Kronan 5 Hvarföre han yrkar, att 1774 års Seglationsordning, som i 44 år tryggat Statens Tullinkomster, och varje ett hinder mot försnillning, må få förblifva oförändrad: Uti hvilken mening Måns Persson från Blekinge och J. Viklund från Vesterbotten instämt. Utskottet, sorn tagit detta i noga öfver - Besv. och Ekon. JJtsk. Betånkanden.
Sedan nådåren i Stenkumla och Vall förflutit, och socknemännen deri 4 Augusti 1820 hegart tillstånd till deras återbesättande, antingen samfäldt eller hvar for sig, medgat Kongl. Majit det senare, men befallde den *) Maji »821 Consistorium upplysa, huru förbehållet om viiioch byggnings-sälen dittills blifvit af Gottlan Iska Prés t erska pel uppfylld. Under den ?! Julii samma år inbi rättade Consistorium, att densamma hvarken af ålder eller 1111 för tiden erlades af Presteiskåpet, utan af allmogen; vitt hvilket förhållande, oell med afseende å ordalagen i Kongl, lind vet den 82 Julii I 6)5, Kimrnar-Cöllegiiim den 28 Augusti 1821 och La nisl 1 ofri i ligell den 1 > Junii 1822 ansågo denna säds utgörande icke kunna Presterskåpet för tillfället aläggas. 1 anledning af hva l sålunda i detta .ärende förekommit, och da det icke blifvit b< h indhult i den ordning, sorn Kongl. Kungörelsen d. 3 A pr. 1818, angående föreningar om Prest rättigheter bestämmer; så anbefall de Kong!, Majit, deu 2 ) April iS«3, Län Isliöfdinge och Consistorium i. Wisby, att söka inom Församlingarna tillväg d>; inga fi i vi II ige. föreningar om Prest rätligheterne, och alt, der sådana icke kumle t raff is, dermed förfara, på saft nämnde Kungörelse bestämde. Inom slutet afar 1 v> \ borie verkstäl ligheten ega runi och underdånig berättelse derefter allerums, .med noggranna uppgifter rörande beloppet af K vrkoherdai nes inkomster uti samtliga Past i den på Gollhild. Emedlertid uppsköts utgörandet af d,e i ämnet, väckte frågor och förslag.
Sedan giftermåls-kandidaten gifvit hänvisning på flere personer, som kunde vitsorda hans karakter och lefnadsomständigheter, steg tant upp och nickade sitt farväl åt handelsexpediten, hvars belåtna anlete tillkännagaf en man, som redan med ena foten stod i himlens förgård. Han drömde ej ens om ett afslag. Straxt efter friarens bortgång kom Blenda, qvittrande som en lärka, utför trappan. Under föregående aftonen hade hon ej rönt något synnerligt nöje vid tanken på detta lustparti; men i dag kände hon sig så glad, så frisk: solen glänste ju ock så skönt och vinkade ut i det fria. Förgäfves är ock att neka det en annan liten omständighet upplifvat Blenda. Hon hade nemligen – bäst som hon tidigt på morgonen läste i sin kära Kenilworth – hittat ett understruket ställe hvem utom gifvaren hade kunnat understryka det? Och hvarföre var just detta ställe valdt? Det handlade särskilt om troheten och förtroendet. Blenda kunde ej gifva sig något svar på dessa frågor; men hennes lynne erhöll hastigt en spänstighet, som återverkade på hela hennes varelse ”Kom in, din lilla sångfågel – jag har något att tala med dig!” ropade tant utåt dörren. Och nu befann sig Blenda i rummet, der hon likväl, på en gång förstummad, trodde sig drömma vid hvad hon här fick se. Tant Regine Sofie stod med en elegant och luftig saxoniklädning i ena handen och en vacker violettfärgad parasoll – Blendas första parasoll – i den andra, och på toppen af parasollen hängde en liten italiensk rot-hatt. ”Hvad menar du om den här utstyrseln, barn duger den?” ”Tant, tant, jag törs ej se dit!” ”Din bombasinsklädning är rätt bra, men efter du icke har annat än den till både söcken och helgdag, så tänkte jag att den här icke skulle vara ovälkommen.” Hvad Blenda nu gjorde, skulle aldrig ha varit värdt för någon annan, utan att fru Regine Sofie blifvit ond, grälat och skrikit på dumma teaterscener, tillgjordhet och fjäsk.
Han. stannade litet förvånad framför henne och sade: » Ursäkta, det kan väl aldrig vara Ingrid Berner? » Jo, så var det. Den äldre damen i den storrutiga hemväfda regnkappan presenterades som prostinnan Holmberg, men han hade icke tid att höra på hennes svada, ty tåget skulle gå om fem minuter, och han hade ännu icke köpt biljetter. » Andra klass, inte sant? » sade han. » Der ha de öppna vagnar på den här banan, och det är så härligt väder! » Några ögonblick derefter voro de uppe i vagnen, som ej hade andra passagerare än dem, och medan han ordnade sakerna, försiggick det högljudda och ordrika afskedet vid trappan — tacksägelser, snyftningar, omfamningar och helsningar i massa till farbror och barnen och Lotta och Kristin och Lady och Fidéle och Svarten och så ljöd hvisselpipan och tåget sackade ut, han tog ännu en gång af sig hatten för den storrutiga regnkappan, och så voro både den och den fladdrande näsduken försvunna, och hans reskamrat vände sig om och torkade sig i ögonen. Han var alldeles förvånad öfver att finna henne vara en fullväxt ung dam i stället för en liten flickunge, som han hela tiden tänkt. Hon var lång och spenslig, men på samma gång fyllig, och den mörkblåa åtsittande regnkappan satt som gjuten på hennes välformade byst och höfter. Hon hade ett långlagdt, hvithylt ansigte med friska läppar och djupa, uttrycksfulla ögon; på det tjocka, guldglittrande bruna håret bar hon en liten gammalmodig svart halmhatt med skotska band. Hon stod der och bara torkade sig i ögonen oupphörligt, och han kände, att han måste säga något för att skingra hennes sorgliga afskedstankar. Men hur skulle han tilltala henne? Kors, det var sant, • de voro ju sysslingar! » Du kanske inte tycker om så ' na här öppna vagnar utan väggar? » sade han. » I så fall kan vi byta om vid nästa station. Men rr.an ser landskapet så bra, och vi ska fara genom Tjust — och det drar inte hälften så mycket i de här vagnarna som folk tror. » » Frisk luft är det bästa jag vet, » svarade hon med en välljudande altröst och stoppade ner näsduken i resväskan.
11 på hvilken vexeln är dragen och emot hvilken protest för bristande betalning skett, erbjuda sig att vexeln inlösa, vare han dertill berättigad J ram för annan. 29 §. Hvar, som betalar till heder för vexelgifvare eller öfverlåtare, ege att, med den sålunda godt gjorde innehafvarens rätt, söka sin ersättning af vexelgijvaren och jemväl, derest inlösen skett, till öfver/åtares heder af ej mindre honom, än äfven dem, hvilka vexeln förut öfverlåtit, om sådane finnas: håfve ock emot den, på hvilken vexeln varit dragen, lika rätt med förre innehafvarén. v cap. Om Atergångstalan. 30 §. Sedan vexel blifvit protesterad, vare sig för bristande accept eller bristande betalning, ege innehajvarén genast fordra liqvid af vexelgijvaren och öfverlåtarne, en eller flere, såsom till honom ansvarige, en för alla och alla för en; men är, genom någon med vexeln vidtagen åtgärd, senare öfverlåitares rätt emot en föregående förverkad, då eger innehafvar en emot den förre ej någon talan. 31 §. Har den, som godkänt pä honom dragen vexel, kommit i concurs-tillstånd förr än vexeln är till betalning förfallen, kan innehafvar di jemväl, efter gjord protest, genast fordra betalningen af vexelgifvare eller öfverlåtare, efter thy i 3o § sägs. 32 §.
Jag ber endast att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på 4^ §• af Riksd.Ordn., hvilken lyder: ”Föredragnings-ämnen äro dessa ”och inga andra” (man märke väl orden inga andr a) ”1:0 Konungens Propos:r, som å Rikssalen eller sedermera under ”Riksdagens lopp blifvit till Stånden eller StatsUtsk. öfver”lemnade; 2:0 mål, som genom prot. utdr. eller Deputalio”ner frän MedSt. communiceras; 3:o CJtsk:ns betänkandcn ”och förslag; 4:0 motioner, gjorda i plena af någon vid Riksdagen då närvar. Ståndets ledamot.” Då nu §:n börjar med orden: fÖredragningsämnen äro dessa och inga andra, men bland de i §. uppräknade ämnen icke finnas anmärkningar, följer häraf, att sådana ej äro föredragningsämnen; men utan att vara det, kunna de ju icke få remiss? Således vore det grundlagsvidrigt att bordlägga dem. Följden deraf är tydlig: Riksdagen skulle öfver höfvan uttänjas. I dag läggas t. ex. anmärkningarna mot Hr Hjärnes motion på bordet, nästa plenum besvarar han dem; då hafva hans motståndare samma rätt att begära detta svar bordlagdt, hvarefter ordningen åter kommer till honom, o. s. v. Sålunda kunde bordläggningen räcka så länge, som R. St. skola vara tillsammans, och emedlertid kunde Utsk. icke få tillfälle afgifva betänkande. Jag hemställer derföre, om ej Hr Hjärnes begäran må förfalla; hans rätt dock alltid öppen att, när han behagar, göra hvilka anmärkningar som helst mot de i dag afgifna yttranden. Hr Hjärne: Herr v. Heijne har emot min motion anfört några skäl; men det enda, sorn behöfver svar, är åberopandet af StatsUtsk:s betänkande vid förra Riksdagen. Jag torde få fästa Hr v. Heijnes uppmärksamhet på första punkten i StatsUtsk:s utlåtande på K. M:s Propos. i flera allmänna ämnen.
En sådan motion väcktes jemväl vid sisllidne Riksdag af Riksdagsfullmägtigen för Norrköpings stad, Herr C. Arosenius, hvaröfver då varande Stats Utskottet afgaf ett så lydande yttrande: ”Utskottet har tagit i öfvervägande hvad sålunda i ämnet förekommit; hvarvid, i afseende på den uti motionen yrkade verkställighet af 1825 års Ständers Beslut, hvilket, efter Motionairens förmenande, skall innefatta bifall till hvad motionen har till föremål, Utskottet får erinra, att, på sätt förrberördt är, genom nämnde Beslut, det endast blifvit åt Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnadt, att fastställa de vilkor, hvarmed städernes Embetsoch Tjenstemän böra ega rätt att blifva delegare uti Pensions-Cassan. Och då således 1828 års Ständer icke ingått uli hufvudsaklig och definitiv pröfning af ämnet, anser Utskottet den åtgärd, som från Rikets Ständers sida vid sisllidne Riksdag egt rum, icke kun - Stal s-U t skottets Utlåtande N.o 27.9. »9 na på något sätt vara hinderlig för Rikets nu församlade Höglofl. Ständer att, efter för handen varande förhållanden, motionen behandla. Beträffande således den rättighet för städernes Embelsoch Tjenstemän till delaktighet uti Pensions-Inrättningen, som uti motionen synes vilja härledas derifrån, att Centonal erlägges utaf desse Embetsoch Tjenstemäns löner, så skulle, till vederläggning af ett sådant påstående, endast behöfva nämnas, att någon Centonal icke ingått eller kommer att ingå till ifrågavarande Inrättning, emedan Cenlonalen hel och hållen är disponerad till fördelning emellan Armeens Pensions-Cassa och Wadstena Krigsmanshus-Cassa.” ”Det för Civil-Statens Pensions-Cassae-Inrältning å Stat uppförde anslag af i5.ooo R:dr åter kan så mycket mindre, på sätt framslälldt blifvit, vara någon ersättning för Centonal, som Pensions-Inrättningen aldrig egt någon andel deri, utan är detta anslag ett
Det är fpnbart, att migjfrifning eller annan orfaf tvållat chartanS obrufbarhet, famt Det blaD, hrnarå ftämpeln är fatt, finnes oflpmpåbt; h^rtviD ffall Itftväl för papperet betalas en jfilling banco. 0amma 57 ©amma flabganDe galle äfroen röranDe chartor, ^raacmeb ffulbfeblar voiD intecfningar, till lått» crljållanDe ur £5anfen eller publifa cafjor, marit belagDe, Då meD meDerböranDeö betpg flprfeS, att anföfningarne Derom blifroit afflagnc. 2:o ^åtecfnaDe beläggningS»chartor och unDerffrifna ejtpeDitionet må Docf icfe till utbpte emottagaS, innan orfafen till Deras obrufbarf>et blifmit behörigen flprft, och intpgaDt ar, att löfen för Dem tcfe erhållits, famt att De icfe marit för anDamålet begagnaDe; äfmenfå måga 9253åre £3efallningShafmanDe, efter Det maculeraDe chartor t ^anDS»£ontoret unDergått gran|Tning, förorDna ej minDre om Det utbpte af Dpfift fiämplaDt pappet, forn författningsenligt finnes böra ega rum, än ocf om DetfammaS ajföranDe t räfcnffaperne, miD h^ilfa
Ståndets lemnade bifall till ExpeditionsUtskoltets hemställan under den 3 sistlidne Januarii, om antagande ytterligare af tvenne Canzlister, StatsUtskottet skulle underrättas i och för RiksgäldsContoirets förständigande i ämnet. 4:o Antagande till grundlagsenlig behandling af ConstitutionsUtskottets förslag till ett tillägg i i5 §. Riksdagsordningen, åsyftande Frälsehemmansägares representationsrätt. 5:o Afslag å Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande angående hemmansdelars utaf olika numer sammanslående under en rök, samt dess i samma fråga afgifne ytterligare Utlåtande; och å nämnde Utskotts Utlåtande i anledning af väckt fråga om rättigheten till dubbel tjensteårs-beräkning för Lärare vid en LancasterSkola i Gefle, samt för Lärare vid alla i Riket inrättade LancasterSkolor, der minst 100 barn njuta undervisning. r Den 7 September e. m. 3o3 6:0 Anmodan till ExpeditionsUtskottet att uppsätta behörig expedition, angående de till vakande öfver tryckfrihetens vård, jemte Rikets Ständers JustititeOmbudsman, utsedde Committerade. 7:0 Läggande till handlingarne af nedannämnde Utskotts Memorial och Utlåtanden: ConstitutionsUtskottets: Angående Herr Rosenqvists af Åkershult anmärknings-anledning i afseende på grunden för en Sökandes uteslutande från förslaget till ett Pastorat; rörande Grefve Horns anledning till anmärkning mot Konungens Rådgifvare i Commandomål för Armeen; angående Peter Anderssons anmärknings-anledning vid behandlingen af ett mål rörande de så kallade Kyrkohemmanen i Halland; och angående Herr Rosenqvists af Åkershult anmärknings-anledning, i afseende på de Mechaniska Verkstaden vid Motala beviljade låneunderstöd. StatsXJt skottets : I fråga om utbetalning af det utafRikets Ständer beviljade förskott af 100,000 R:dr Banco till Götha Canalbyggnads fortsättning. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets:
Memorialen. Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 11g. 9 Memorialen. 10:0 N:ris 25, 4° oc^ 71 > morn. 7. Regerings-Formen $. 75. Ijene lill efterlefnad, så vida ej ändring deruti sökes och vinnes, i den ordning, Riksens Ständer föreskrifva. 11:0 Mern. N:o 52. Regerings-Formen §. 47- Rikets Hof-Rätler — —■ — och laga stadgar döma; Rikets Collegier eller, i dessas ställe, inrättade P erk , Landlregeringen behandlas. i2.o.N:o 54- Regerings Formen §. 88. Med förklaring öfver Civiloch Criminalsamt Kyrkodag förhålles, som med sådan lags stiftande. Memorialen. N:o 68. Regerings-Formen §. 95. De årliga Markegångs-taxorna skola upprättas genom Läns-Otnbud, nämnda på det sätt, Riksförsamlingen stadgar. IIvad desse fastställa sökes och vinnes. N:o 68. Regerings-Formen §. 46. (Endast med förändrad numer anförd.) N:o 68. Regerings-Formen $. 106. Med förklaring —• kunna af Riksförsamlingen ogillas åberopas må. Nu föreslagen lydelse , för den hän delse, att nästa Ständer godkänna det hvilande förslaget till National-representationens ombildning. Regerings-Formen §. ()5. De årliga Markegångs-taxorna skola upprättas genom Läns-Ombud, nämnda på det sätt, Riksförsamlingen stadgar. Hvad desse fastställa, ijene till efterlefnad, så vida ej ändring deruti sökes och vinnes, i den ordning. Riksförsamlingen föreskrifver. Regerings-Formen t$6. (Alldeles lika med lydelsen af §. 47 i Mern. N:o 5a.) Regerings-Formen §. 106. (Alldeles lika med lydelsen af $. 88 i Mern.
I hennes tjuguåttonde år, då hon genom sin fromhet och blidhet förvärfvat sig ett sådant namn, att hon nästan betraktades som ett helgon, blef hon allt svagare, och i förbidan på dödens ankomst biktade hon sig för sista gången. Genom biktstolens lilla galler sade hon till munken, som satt der inne och lade sitt öra upp till gallret: » Helige fader, i öfver tio år har jag natt och dag blott haft en tanke, och ännu i detta ögonblick tänker jag blott på en enda, en man vid namn Paolo. Kan detta någonsin varda mig förlåtet? Skall Herren hafva barmhertighet och miskund med mig? » Munken svarade: » Det gifves större miskundsamhet i himlen, än jorden drömmer om. Himlens härskaror med Guds moder i spetsen bedja för dem, som hafva känt en stor och hel kärlek och ej för dennas skull handlat illa och icke glömt Herren. » Giovanna sade: » Men, helige fader, min synd är stor; jag har för min kärleks skull nästan glömt min herre och frälsare; ty ännu i denna stund, då jag känner döden nära, har jag en stor längtan: den, att som vedergällning för de tio år, jag nu lefvat, mina ögon måtte i min dödsstund få skåda Paolo; ja, det tyckes mig, att blott med tillhjelp af en sådan anblick, som skulle vara ett underverk, min själ kan slita sig lös och gå till Gud. Helige fader, huru kan en sådan synd varda förlåten, och huru kan min arma själ få lugn att dö? » Munken svarade: » Min dotter, vänd ditt öga mot det lilla galler, hvarigenom du talat med mig. » De andra nunnorna hörde ett svagt skri från biktstolen, derpå blef det tyst. Då man slutligen blef uppmärksam på, att det fortfor att vara så tyst, nalkades man och fann munken och nunnan sittande döda, hvar och en i sitt rum. aftryckas med an Teater och Musikafdelningen måste på grund af bristande utrymme stå öfver till nästa nummer. Likaså afdelningen F r å n fruntimmersverlden, upptagande åtskilliga notiser från inoch utlandets fruntimmersverld. En koketts bekännelser. Skiss för Idun af M i a.
Försäljare af lottsedlar, vare sig utländska eller inländska enskilde personers, påföres ovilkorligen afgift efter ofvannämnde bestämmelse, så vidt kändt är, att de till salu utbjudit eller annorlunda föranstaltat om slika lottsedlars försäljning, voterar Ja ; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, kommer ofvannämnde tillägg att förfalla. Omröstningen bar utfallit med ira Ja och 7 Nej; och enär således Ja vunnit, är ofvannämnde af Borgare-Ståndet beslutade tillägg godkändt. Elfte Voteringen. Den, som bifaller Bevillnings-Utskottets af Preste-, Borgareoch StaisUtskottets Memorial, N:o 456. ir Bonde-Stånden gillade förslag, att gesäller skola lill bevillning hänföras under en dass, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, komma, enligt Ridderskapets och Adelns beslut, gesäller att uppföras till bevillning i 2:ne classen Voteringssedlarne hafva befunnits innehålla 74 Ja och 44 Nej, hvarjemte en sedel blifvit casserad, och som Ja följaktligen vunnit, är derigenom bestämdt, att gesäller endast under en dass skola till bevillning hänföras. Tolfte Voteringen. Den, som bifaller Bevillnings-Utskottets, af Preste-och Bonde-Stånden godkände, förslag till skattbestämmelse för Informatorer hos enskilde, nemligen : ”lika med tjenstemän_, se 2 §•’*, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, antages, i öfverensstämmelse med Ridderskapets och Adelns samt Borgare-Ståndets beslut, att för Informatorer hos enskilde må serskild minimi-afgift bestämmas. Voteringen bar utfallit med 75 Ja och 44 Nej. Som Ja således vunnit, är Bevillnings-Utskottets ofvannämnde förslag godkändt. Trettonde Voteringen.
Mett för den händelse , att Högloflige Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt att, till befordrande af enhet i rättegångsordningen, ifrågavarande rättighet sig afsäga samt de öfrige Riks-Stånden och Kongl,' Majit en sådan afsägelse gilla , bör Utskottet ej underlåta att, i denna mening, framlägga förslag till Förordning, om upphörande af Frälsemäns rättighet att i vissa mål dömas af Hofrätt såsom Järsta Domstol 5 sd ock om ändring af 2 jf. i 8 Cap, RättegångsRalken : Sedan Ridderskapet och Adeln , med 'öfrige Riks-Ståndens samtycke och Kungl. Majis bifall, 84 LagUtskottets Betänkande N:o 89. ajsctgt sig den i 6 punkten af Riddérskapets och Adelns den 16 October 1723 utfärdade privilegier stadgade rättigheten att i ■vissa mai omedelbarligen af Hofrätt dömas; sä varda 8 och 9 momenterne af 2 f. i 8 Cap. Rättegångs-Balken ^ femte dermed öfverensstämmande serskilda författningar, upphäfne; skolandes de mai, som, jemlikt samma lagrum och författningar , tillhört Hofrätt såsom förste Domstol, hädanefter tillhöra vederbörande Underrätt och efter allmänna rättegångsordningen behandlas. Vidkommande slutligen dels Herr Cronii motion om befrielse för Municipalstyrelserne i garnisons-orter från all befattning med vården och bestraffningen af deliqventer, som af Militaire-domstolar dömas, samt om rättighet för städerne att genom sina auctionsverk , emot provision, försälja i beslag tagne eller genom Dykeri-inrättningens försorg bergade varor , som skola offentligen föryttras, och dels Insulins yrkande, att Lagutskottet måtte uppgifva hvilka delar af Lag - Lagutskottet^ Betänkande N:o 89. 85.