Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom den delaktighet de civile tjenstemännen erhöllo i förvaltningen af inrättningens medel, och det tillstånd de fingo, alt under samma Direkbs styrelse få bilda en enskild enkeoch pupill-kassa, hafva nemi. dé civile tjenstemännen under rubriken af delägare fattat beslut och lyckats vinna Regeringens samtycke dertill, alt så väsendtlig andel af pensionsinrättningens inkomster blifvit dragen lill den enskilda Enkeoch Pupill-kassjin, att beloppet af de sålunda pensionsinrätlningen fråndragna tillgångar nu öfverstiga 50,000 R:dr b:ko årligen; och till närvarande stund utgör en sammanräknad summa af närmare 600,000 R:dr b:ko, oberäknadt under 21 år förlorad ränteinkomst, som kan upskattas till ytterligare 300,000 R:dr b:ko. Den naturliga följden häraf, har blifvit att, under det lönerna tid efter annan ökats, så att de äro dubbelt så stora uti de flesta fall, som de voro vid pensionsinrättningens stiftelse, pensionsbeloppen icke kunnat höjas nian qvarstå på samma låga punkt som de ursprungligen erhöllo, hvarigenom det blifvit alldeles omöjligt för den obemedlade embetsmannen att lemna tjensten huru gerna han än ville. Då pensionskomiléen år 1822 beräknade alt pensioneringen fem är efter dess begynnelse skulle erfordra en utgift af 100,000 R:dr upgår den genom dessa förhållanden, nu efter 24 år, i verkligheten till föga mera än en tredjedel af nämnde belopp. Att Staten måste äga skickliga, kraftfulla och verksamma embetsman inom den civila förvaltningens serskilda grenar, har sålunda blifvit af Regeringen, som bifallit ett slikt pensionsinrättningens plundring och af R. St. som lemnat det oanmärkt, oaktadt af ringare vigt, än alt några hundra enkor skola erhålla en frikostig pensionering, äfven om de tillfölje af lyckliga förmögenhetsvilkor alls icke Den 31 December e. m. 381 deraf i behof.
Betänkande om ett visst belopp, hvarunder Assignationer icke må utfärdas, samt om skärpning i Straffet för Tjufnader. £:o Bifallit Oeconamias-Utskottets Betan - 184 Détt 4 kände, angående en Fristads inrättande föf sådana Personer, hvilka mindre af verklig elakhet än andra tillfälliga orsaker förlorat Medmenniskors agtmngj Bifallit förändring i mätnihgssättet af Säd Och Halmj Bifallit föreslagen jemkning ar BåtsmansKoteringen i Halland j Bifallit nödvändigheten af förklaring i vissa delar af Kongl. Kungörelsen rkn 3 April J8i6, om öfverenskomnulser rörande Pastorsrättigheter ; Bifallit jemkning j Röteringen vid Vester* bottens Regemente} Bifallit en föreslagen ny LandtmäteriTaxa, gro Beslutit att Oeconomiar-Utskottets Betänkande, rörande vackt fråga om skyldigheten för åtskilliga Hemman i Riket, att deltaga j Kr O no-Skjutsning sBrefbärjngsoch KronoFjerdingsmans-besväret skulle tills vidare hvila, för att, i etr sammanhang med öfrige annö oafgjorde PrivilegiMrågQr, komma under profning, 4;o Gillat Ceonom iir-Utskottets Betänkandet rötande beståndet af Contracter emellan Pa* Den 4 April. i S 5 Storer och Församlingarne, hvarmed båda förklarat sig nöjde. Alla dessa Protocolls-Utdrag Iades till Handl ingarne. Friherre Klingspor, Fredric Philip : Den ynrifStoch Höggunstiga benägenhet, hvarmed Hng. lofljge Ridderskapet och Adeln täckts hedra mig, i anledning af de ringa åtgärder jäg baft den lyckan ait få ådagalägga vid Reparationerne af Ridderskapers och Adelns Hus , är för mig på det högsta smickrande. Herr Grefven och Lar.dtMarskalken samt Höglöfl. Ridclerskapet och Adeln behagade derföre gunstigt och med välvilja emottaga min vördnadsfull och ödmjukaste tacksägelse.
Hr von Hartmansdorff: Det kan visserligen icke bestri das, att en dylik inbjudning, sorn den förevande, både kan göras ocb äfven af Ståndet bifallas. Men ingen lärer heller kunna förneka alt, om vi nu antaga inbjudningen, kommer sådant onekligen att innefatta en öfverrumpling, enär våra bänkar nu äro glest besatta, samt mången otvifvelaktig! aflägsnat sig i tanka, att något dylikt beslut icke skulle kunna komma i fråga. Jag öfvergår till sakens inre beskaffenhet. Början till en ny organisation af embetsverken är gjord med HofR:na. Huru bar R. o. Ad. dervid förfarit? Har Ståndet då anvisat tjenstgöriogspenningar skilda från lönerna? Ingalunda, ty då anslogos blott löner, men inga tjenstgöringspengar. Hvarföre skulle Ståndet annorlunda besluta om Banke^ tjenstemän eller dem, som tjena i hvilket Kolhm som helst? Ar icke hvarje tjenstemans arbete nödvändigt för riket, och hans sjelfständighet lika dyrbar för honom, vare sig alt han är anställd i det ena eller andra embetsverket ? Dä han merändels icke kan lefva utan de inkomster, han haft under sin tjenstetid, är det äfven tydligt, att om han icke får behålla dem såsom pension efter afskedstagande), så fortfar han att tjena. Man har påstått det vara en fördel för den afskedstagande, alt kunna flytta lill hvilken ort han behagar, der lefnadsomkostnaderne äro ringare. Men om han har barn, som begagna någon härvarande skola, och om han genom en lång lefoadsbana, samt vänskapliga förbindelser är fästad vid hnfvudstaden, lärer han icke ulan nödtvång eller stor svårighet vilja aflägsna sig från hufvudstaden, isynnerhet som flyttningen till annan ort och bosättningen der icke kosta obetydligt. Hvad blifver således, egentliga följden? Ingen annan, än, såsom jag sagt, att tjenstemannen, till föga fromma för Staten, icke lar afsked, utan tjenar så länge han lefver. I andra samhällen betraktas saken på lika sätt, som jag tagit mig friheten yttra.
Af svårigheten att sålunda fyra gånger om året hafva i beredskap ej mindre än 125 vikarier för höfrättsledamöter och underdomare har jag befarat en verklig förlägenhet, som någon gång ej ens torde stå att afhjelpa; och jag har tillagt, att sådant ”knappast någonsin lärer låta sig göra, ”så framt behörigt afseende skall fästas på vikariernes duglighet. Ocb livad ”angar utgifterna; så måste dessa årligen ej blott beläcka ungefär 4 månaders ”aflöning åt vikarier för 41 (eller 42) höfrättsledamöter och för 84 underdo”mare, ulan de komme derutöfver att ökas med den förhöjning i fångforslings”och fångspisningskostnader, hvilken blefve en följd af ökade transporter och ”förlängdt häkte för större delen af de tilltalade” (helst när uppskof inträffade, hvilka hvarje gång med hela tre månader förlängde fängelsetiden). Jurymäns antal i hvarje län skulle blifva 300, vid hvilkas tillsättande jag förut befarat ej mindre förlägenhet, än vid anskaffandet af ofvannämnde 125 vikarier för höfrättsledamöter ocb underdomare. Ännu är enligt förslaget valbarheten inskränkt genom tjenstemäns uteslutande och genom befrielse vid 60 års ålder från skyldigheten att emottaga uppdraget; hvaremot, då vilkoret om kunskap i folkskolornes högsta undervisningsämnen nu försvunnit, förlägenheten om tillgång på valbara onekligen derigenom blifvit af - 70 hulpen, så att i stället sjelfva qvalifikationen nu ensam vore föremal för bekymmer. Angående kostnaden för jurymännens inställelse vid tingen hade Lagkommitteen föreslagit, att juryman, som derföre äskade betalning, skulle af allmänna medel den njuta; men denna föreskrift har Lagberedningen uteslutit, såsom icke tillhörande allmänna lagen. Att kostnaden måste komma att utgå, kari dock icke betviflas, ehuru beloppet minskar sig genom nedsättning i de vid tinget erforderliga jurumännens antal från 60 till 48. Då nu om året komma att hållas 100 jury ting i hela riket, med 48 jurymän vid h vartdera; blir det 4800 särskilda reseoch traktamentsräkningar, som komma att liqvideras med allmänna medel.
Hittills har jag fruktat baronen; jag trodde, att derest jag hade anförtrott vissa omständigheter för grefvinnan, så hade kanske grefvinnan, för att hos baronen förminska hämndens vällust, icke kunnat bevara min hemlighet. Sägen fördenskull icke, att det är en jordisk klokhet (som är det samma som svaghet) hvilken nu bjuder mig att bortlägga fruktan för baronen och i dess ställe hylla sanningen. Ty så länge jag var baronens tystlåtne slaf och trogne handtlangare, var jag en arm och olycklig man, hvars sällaste stunder voro, då det döfvande ruset förjagade samvetets röst. Men nu, då jag kan tala sanning, känner jag inom mig en glädje och ett lugn, sådant jag icke känt det på länge Nåväl, baronen är öfvertygad om de omtalta berättelsernas sanning; grefvinnan är det äfven ... men jag är det ej. Ty så ofta det var mig möjligt, var jag icke en trogen handtlangare. – Hvilket är sannt och hvilket är falskt? – sade Harald. – Alla de öfriga berättelserna äro sanna, men beträffande de begge barnen, Henrik och Helena, är det icke så. Jag följde med då baronen, på min inrådan utsatte den lille Henrik på en öde holme vester om Rügen och i en jordhåla der. Men hvad han icke visste var att jag i ett hemligt och anonymt bref underrättade, om ett barns så beskaffade utsättande äfvensom om stället ... en man, hvilken i dessa trakter var känd för ädel och godhjertad. Jag har deraf anledning att förmoda, att den lille Henrik blef räddad, men vidare vet jag icke, ty jag vågade icke gå desto mera öppet tillväga. – Jag kan icke annat än tacka er för denna mensklighet, ehuru det är föga troligt, att brefvet hade önskad verkan. Men sådant kunna menniskor icke känna; kanske min Henrik lefver ännu. Men det andra barnet, huru räddade ni det?
Redan andra dagen togs den bort, svarade Lovisa, men kransarna hängdes på träden, till ett minne. Påminner mamsell Lovisa sig den önskan jag yttrade när vi stodo der? Det gör jag icke. Du måste komma mitt minne till hjelp. När mamsell sade, att tillställningen liknade en grafvård, önskade jag att få hvila der; vill mamsell, när jag är död, laga så, att jag får denna önskan uppfyld! Kära min flicka, tala ej så der besynnerligt, inföll modren, som nyss kommit in och hört dessa ord. Nog blir du med Guds hjelp frisk och rask igen, och när du dör, sä må du väl få ligga i vigd jord, du som andra, och ej bli begrafven som ett kreatur i skogen. Lotta teg, men smålog sorgset. Sedan modren gått ut, sade hon: Det är kanhända barnsligt af mig, men jag tycker att jag der skulle hvila så skönt... Lovisa ansåg det vara bäst att gå in i den sinnessjuka flickans idéer, och sade vänligt: Du bör icke oroa din mor med att prata sådant, men om du dör förr än jag, och jag kan uppfylla din önskan, så gör jag det. Lotta tog hennes hand, tryckte den hårdt och sade blott: Tack! På hemvägen mötte Lovisa Walter, som sökte henne, för att med all försigtighet underrätta henne, att prosten, som om aftonen förut lagt sig frisk och munter, om natten blifvit rörd af slag. Lovisa hade, för att njuta af den vackra morgonen, gått ut så tidigt, att hon ej enligt sin vana helsat på sin far, som alltid låg länge om morgnarna. Walter satte sig genast till häst, för att i flygande fart rida till deras läkare. Lovisa ilade till fadrens sjuksäng. När läkaren kom, närmare afton, tröstade han de sörjande med den försäkran, att prostens lif denna gång var utan all fara, och att han hoppades att sjukdomen snart skulle ha en öfvergång, likväl förmodade han, att en länge vidhållande slapphet och ett häftande på målet blefve en säker följd af denna attack. Denna händelse föranledde behofvet af en skicklig medhjelpare, o<h Walter påskyndade nu sin examen och prestordination så mycket som möjligt, hvarföre han ock genast reste till -.
Innevånare äro tillstädes, hvilka icke sakna kännedom om personens tillstånd, hvarigenom lägenhet äf. ven gifves att vinna ytterligare upplysning i ämnet och således ett sjelfsvåldigt försök att undslippa fullgörandet af omförrnälte skyldigheter mindre blifver att befara, har Utskottet icke tvekat att tillstyrka, det sådana betyg, enär de jemväl äro af Presterskapet i Församlingen till deras verklighet besannade, må vid dessa tillfällen såsom giltige antagas och att detta således må blifva till iakttagande föreskrifvet dem, hvilka i kraft af deras innebafvande Embeten och Tjenstår eller efter särskildta uppdrag äga att skyldigheternas fullgörande utfordra. Detta varder till Riksens Höglofl, Ständers S - när - 603 Den 19 Juni. närmare granskning oell bepröfvande vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den 26 På Höglofl Riddersknpet På Högvördiga Prestoch Adelns Ledamö- .Ståndets Ledamöters ters vägnar vägnar II, F. Strömfelt Joli. Olaf. Wallin. På Vällofl. BorgarePå Hederv. Bonde Ståndets Jjedamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar F. G• Molm* 'Petter Jernström. A. J. Wahl stjerna. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. d. 19 Juni* Högvörd. Prest-Ståndet d. 20 — —. Vällofl. Borgare-Ståndet d. 19 Hederv. Bonde - Ståndet d. 19 — Vördsamt Memorial: Samteliga Kespective Riks - Stånden hafva till Lag - Utskottet återremitterat det Betänkande, som af Utskottet blifvit aflemnadt öfver de af Riksdagsfullmäktige från Kronobergs Län Johan Johansson och Pehr Jansson jemte flera af Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöter ingifne Memorial, rörande straffets skärpande för tjufvar och befordrande ef häktade personers vård under forssel; vid hvilket - Den i g Juni! 66g Icet Betänkande åtskilliga anmärkningar blifvit gjorde.
Den, som bifaller Bevillnings-Utskottets förslag till minimi-afgift för kockar och jungman, voterar Ja ; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses kockar och jungman böra vara befriade från bevillning efter andia artikeln. Omröstningen har utfallit med 67 Ja och 52 Nej; och enär således Ja vunnit, är Bevillnings-Utskottets ofvannämnde förslag godkändt. Femtonde Voteringen. Den, som bifaller Bevillnings-Utskottets, af Presteoch Bonde-Stånden godkände, förslag till skattbestämmande för Skol-lärare, som antingen hafva egne skolor eller biträda vid sådane inrättningar, nemligen; ’lika med tjenstemän > se 2 voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, antages, i enlighet med Ridderskapets och Adelns samt Borgare-Ståndets beslut, för Skol-lärare, som antingen hafva egna Skolor eller biträda vid sådane inrättningar, ofvannämnde hänvisning: ”Se Informatorer. ” Stats-Utskottets Memorialy N:o 438» Denna votering liar utfallit med 79 Ja och 38 Nej; hvarjemte 2:ne sedlar blifvit casserade. Och sora i följd häraf Ja vunnit, är Bevillningsutskottets förslag uti förevarande fall gilladt. Sextonde Voteringen. 4 Den, som vill, att contra-propositionen skall upptaga Ridderskapets och Adelns beslut, att bevillningen för utlänningar ("deruti ej inbegripne Norrmän för Norrska producter), sorn resa omkring i landet och, efter eller utan medhafvande prof, för egen räkning, eller såsom utskickade för andra, utbjuda eller sluta handel om utländska varor, skall bestämmas elter de grunder, som i 1835 års Bevillnings-Förordning äro gällande, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, kommer contra-propositionen att innefatta Borgare-Ståndets beslut, att uti den af Utskottet föreslagne bestämmelse orden å femte raden: ''utländska 'varor’ utby tas till dessa: "utländska manuj acturvar or."
Denna motion har Utskollet under öfverläggning förehaft; och enär den förändring i lagstiftningen, som således blifvit påyrkad, ej kan vidtagas, utan i sammanhang med en total förändring i nu gällande straffsystem, deri fängelse vid vatten och bröd ingår såsom en väsendtlig beståndsdel; så och då förslag till en ny Kriminallag blifvit af Kong). Maj:t till Rikets Ständers antagande i Nåder öfverlemnadl, vid hvars pröfning frågan ofri och huru vidsträckt det straffmedel, hvars användande motionären påyrkat, bör ega rum, kommer att behandlas, anser ULskottet sig vördsam ligen böra tillstyrka, att ifrågavarande förslag icke för närvarande måtte af Rikets Ständer bifallas. Stockholm den 25 Februari 1845. Emot delta Betänkande har Herr Lector kV allman sig reserverat, med anmälan, alt lian, då ärendet afgjordes, var på permission frånvarande. $ L*"-Vtskottets Betänkandej IV:o Sr. N:o 81. Ank. till Exp.-Ulslt. den 25 Febr., kl. 5 « n» Betänkande, i anledning af väckt motion om förändring af lagens stadgande angående de fattiges andel af död persons egendom. Uti ett hos Ilederv. Bonde-Ståndet ingifvet och till Lag-Utskottet remitteradt memorial, har Riksdagsfullmäktigen från Stockholms Län Olof Jansson anfört, att allmänna lagens stadgande, det en åttondedel procent af summa inventarii skall, då dödsfall inträffar, tillfalla de fattige, vore i hög grad obilligt. Den drabbade i första rummet den aflidnes maka och barn och sedan borgenärerne, hvilka, derest skulderne öfverstego tillgångarne i Boet, således af egna medel måste betala de (atlige, änskönt deras lordringar på långt när icke kunde af qvarlålenskapen godlgöras.
Afwenwäl tilkännagaf nu Grefwe HnnlNon, (in-niVv-lr vilier, sig wara förhindrad, at såsom Ledamot i Lxpoäiuon»-Utffottet biträda I anledning häraf anmodadcs Herrar bllsocorornL af Första och Tredje oiiEi-n?, at i desta Herrars ställe wälja nya Ledamöter til berörde Utskott. Herr LrixenvÄiät, ^acob upläste följande : Ödmjukaste Memorial! Det är med särdeles förundran som redan 16 dagar äro förslutne, utan at man synts bafrva pätänkt, at skaffa penningar til nödig krigsrustning och förswar, hwarförutan freds-n goLiLtion^r gro lika onyttiga som fäfänga. Af dylik anledning beder jag mig mä wara tillåtit utan grannlåt och förblindande upsiällning, at upmana til en meLvre som uti Stms ^ontoirLc kan inbringa medel som fordras til krigsrustningarne, intil dest et Utstött hinner widare saken utarbeta. Gäde 142 Den 17 Maj. Bäde frän den billigt misttrogne, och den ?2trior som ej har räd att skänka, men ända har känsla för Fäderneslandet stalt framströmma penningar, om Rikets Ständer högtideligen och oäterkalleligen förklara dest alla Stats-soirloiis-OKliALtiou^' för icke underkastade dylike förstörande förändringar som Riksgälds Sedlarne, utan säkre, bäde til räntebetalning ätligen, fästom ock til betalning af Capital, i män af den tilgäng stom ^mortisssmsrits fonäen karr tilläta, den Rikets Ständer ombesörjer. Härtil hörer också at förklara deste län för befriade frän all stags gärd och beskattning, samt at de kunna i ,män af stt wärde, som n/. x-otegu^ belänas uti Rikets strlscout eller stiom. darcle-rörelse.
Ridderstolpes sterbhusdelägare dä tillhöriga och vid Skeppsbron samt Slottsbacken här i hufvudstaden belägna hus, emot den derför äskade och af Rikets Ständer beviljade köpesumma af 100,000 R:dr; varande, till upplysning om beskaffenheten al detta hus samt alla dertill hörande och under köpet inbegripna väggfasta möbler samt öfriga effekter, en omständlig beskrifning häröfver upprättad och det afslutade köpekontraktet bifogad. Enär Kongl. Majit, enligt Dess nådiga Bref af den 18 Juni innevarande år, till lokal för Riks-Arkivet samt, i mån af utrymme och behof, till förvarande af Kongl. Witter hets-, Historieoch Anliqvitets-Akademiens samlingar, antagit förenämnde hus, i stället för det härtill vid 1840 och 1841 års Riksdag anvisade och af Riksgälds-Konloret nu begagnade, fordna HessensLeinska huset, har, efter hvad Revisorerne inhemtat, förstberörde hus på den af Rikets Ständer bestämda tillträdesdag, den usta sisth Oktober, af Kongl. Öfver-Intendents-Embetet, å Kongl. Majits och Kronans vägnar, blifvit emottaget. Som, vid uppgörandet af omförmälda köpekontrakt, fråga hos Fullmäktige uppstått, angående skyldigheten för säljarne att ersätta värdet å några, i försäljningsanbudet icke undantagna, trumeauer, hvilka under sisth sommar blifvit försålda och borttagna från de rum i huset, der de varit uppsatta, men hvilken ersättningsskyldighet säljarens ombud bestridt, på den grund, att dessa trumeauer icke voro i beskrifningen öfver huset upptagna och således icke under köpet inbegripna; så och med anledning af bemälte ombuds derom gjorda hemställan, har denna fråga af Fullmäktige blifvit Revisorerne särskilt underställd, med begäran, att Revisorerne måtte angående densamma meddela sitt yttrande.
Om detta skulle inträffa med flertalet af de i enrum förvarade fångar, om således det enda resultat, som kan rättfärdiga de omätliga uppoffringar, detta fängelsesystem fordrar, nemligen den moraliska förbättringen, skulle uteblifva, då hade man på ett misslyckad! försök bortkastat summor, med hvilka oändligt mera godt för samhället och menskligheten kunnat åstadkommas, om man dermed t. ex. beredt vård och uppfostran åt vanvårdade eller vilseförda barn och således afledt den fruktansvärdaste källan för brottslighetens tillvext. Men jag drager ej i betänkande att påstå, det ingen kan framträda och med öfvertygelse eller visshet förneka, att ju icke hvad jag här såsom möjligt förutsatt kan komma att äga rum, så länge icke försök med verkningarne af detta system blifvit gjorda inom vårt eget land, försök anställde, icke med be - Hor till La "-Utskottets Betänkande, N.-o g3. Öl läkning att vinna bekräftelse för det ena eller andra af de främmande systemerne, utan hell enkelt för att uppdaga det hos oss practiskt rätta, sanna och gagneliga. Med en sådan åsigt af detta vigtiga ämne har jag, åsidosättande tankan på det obehag, som plägar åtfölja yttrandet af en egen mening, i strid med antagna samt af utmärkta och fullt behöriga män understödda föreställningssätt, trott min skyldighet såsom representant kräfva utsägandet af min tanka, att Rikets Höglofl. Ständer nu icke höra godkänna eller antaga en sa mhets fän gelset såsom allmän grund för det blifvande nja straffsystemet. Huruledes försök med detta slag af fängelsestraff kunna och böra göras, derom kommer jag här nedan att vidare yttra mig. Lagberedningens förslag till Strafflag förutsätter ej, hvarken allmän eller partiel tillämpning af ensamhetsfängelset, ulan antager blott, att de i lagförslaget bestämda straff skola undergås i allmän straffinrättning.
§ 9 Utom de stadgade må även frivilliga avgifter, varifrån de medellösa är befriade, kunna ges av varje yngling efter råd och lägenhet till vederbörande lärare vid inskrivningar och betygs meddelande. § 10 Med uppbörden av de s k terminations pengarna i städerna må förhållas efter vanligheten, dock så att skollärarna inte själva utan genom utskickade insamla dem. § 11 Då läroverken är belägna i olika provinser, vars tillgångar och levnadssätt är så olika kan ingen ekonomisk författning utfärdas som gäller alla. Det är Eforus rättighet att vidtaga de tjänligaste utvägarna att vinna den yttre bekvämligheten vid undervisningen. Befordrings lag Om ansökningsrätt § 1 Sökande till syssla vid Elementar läroverk skall: 1: o bekänna sig till den rena Evangeliska Läran och vara väl känd för gudsfruktan, rena seder och ett oklandrat leverne. 2: o äga allvarligt och stadgat uppförande, så att han bevarar sitt anseende hos ungdomen, fogligt lynne så att han genom sitt överlagda handlingssätt må vinna aktning, kärlek, och tillgivenhet. 3: o äga grundlig insikt i de vetenskaper och språk som den sökta sysslan kräver. 4: o ha ett redigt uttal och naturlig gåva att med lätthet och tydlighet kunna meddela sina kunskaper. 5: o någon övning och erfarenhet av andras undervisning. § 2 Ansökning till lärartjänst på stat upptas inte om: 1: o den sökande är under 23 år. 2: o om åldersbevis, akademiska betyg och bevis från tidigare tjänster saknas. 3: o den sökande skall vara född och uppvuxen inom det stift han söker, om inte kungen ger infödslorätt § 3 Till lektorat och adjunktur vid gymnasium samt rektorat vid lärdomsoch apologiskolorna skall sökande ha magistergrad eller visat sådan skicklighet, lärdom och erfarenhet att biskop och konsistorium anser honom kompetent. Konungen utnämner i så fall. § 4 Till de övriga lärarsysslorna kan den antas som inte är promoverad, men genom vikariat visat sig skicklig i allmän undervisning och har fallenhet för yrket.