Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Vid granskningen af handlingarne fann man, att det gamla bolaget blifvit, såsom Fransmännen ordspråksvis säga, ”affreusement vole”, och hade äf personer, som förvärfvat sig rykte såsom skicklige ingeniörer, blifvit förledt att inlåta sig i ett förelag, hvars kostnader betydligen öfverstego det upgjorda kostnadsförslaget. Det finnes visserligen, torde man säga, icke något juridiskt skäl, att understödja personer, derföre att de blifvit offer för ett rnisslyckadt företag; men det utgör alltid ett billighetsskäl, att, då det är fråga om att Staten må bidraga med medel, göra detta på ett sätt, som blir för bolaget så lindrigt som möjligt, aldrahelst då Slaten derigenom ingenting förlorar. Del är också på detta sätt StatsUtsk. sett frågan; och derigenom, att Ständerna öfvertaga det lån, som bolaget erhållit ur Handelsoch Sjöfartsfonden, har man lättat betalningen för bolaget, utan att ändock på något sätt förminska dess betalningsskyldighet, enär det fortfarande kommer att under de första tio åren ansvara för lånets återgäldande. Hvad det andra lånet beträffar, så hade man visserligen kunnat bestämma det annorlunda; men det blef bestämdt till 100,000 Hulr, för att derigenom kunna jemka räntevilkoreu för detsamma, under det man ökade dem för det förra. Att StatsUtsk. emellertid tillstyrkt detta låneunderstöd på den grund, att Utsk. hoppades att fondsystemet skulle blifva antaget, vågar jag bestrida. Utsk. har ingalunda ansett detta system behöfva anlitas för ett, i förhållande till Statens resursser, lätt beviljadt lån af 100,000 R:dr, hvarföre också Hr von Harlmansdorffs fruktan, att Utsk. föreslagit delta understöd endast med fond-systemet i bakgrunden, är alldeles ogrundad. Det har blifvit så mycket taladt i sjelfva frågan, att jag ansett mig böra blott i korthet redogöra för de skäl, som föranledt StatsUtsk. att afgifva förevar:de Utlåt., tfll hvilket jag vördsamt anhåller, att R. o. Ad. behagade lemna sitt bifall. Frih. Tersmeden:
Skrifvelse , N.o 70. såsom clet vilkor, hvarunder Civile embetsoch tjenstemän, hvilkas sjuklighet eller försvagade helsotillstånd genom laglig Läkare-attest bestyrkes, äro berättigade alt deras innehafvande löner, såsom pensioner å Allmänna Indragnings-Staten uppbära, hafva Rikets Ständer, som icke ansett lämpligt att härifrån medgifva något undantag för detta serskilda fall, väl ej funnit skäl bifalla, hvad Bokhållaren Sture sålunda begärt; inen som, vid det genom företedt Läkare-betyg styrkta förhållande, att Bokhållaren Sture icke vidare kan förrätta sin tjenst, angeläget är, alt för honom någon utväg beredes att kunna lemna tjensten, så att till densamma annan person må kunna lillsältas, hafva Rikets Ständer, med afseende jemväl på i öfrigt förekomne bevekande omständigheter, velat å Allmänna Indragnings-Slaten uppföra en pension, motsvarande 1 delar af Bokhållaren Stures nu innehafvande lön, 800 Pi:dr, med derunder begripne 76 tunnor spanmål, att af Sture tillträdas, så snart han från tjensten erhåller afsked. Hvilket, till svar å högstberörde Nådiga Remiss, Rikets Ständer få hos E. K. M. härigenom i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 9 September 1840. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Sept. 1840. Preste-Ståndet den 4 Borgare-Ståndet den g Bonde-Ståndet den g Rikets Ständers underdåniga Skrif velseangående pension åt vi* ce Amiralen G. af Klints enka. (Stats-Utsk. Uti. N.o 240.) S. A. K. Uti Nådig Skrifvelse af den 26 sistlidne Maj, har E. K. M. behagat gifva Rikets Ständers Stals-Utskott tillkänna, att, sedan vice Amiralen och Commendören med Stora Korset af Kongl. Svärds-Orden, m. m. Gustaf af Klint den 30 förutgångne
Cederström deruti föreslagit den ändring, alt 1 mom. erhölle följande lydelse: ”Bankrörelse, med rättighet att utfärda t ryckte eller graverade creditsedlar, ställde till innehafvare!! att vid anfordran, utan ränta, med Rikets mynt inlösas och hvilka ej må lyda å mindre belopp än 6 r:dr 32 sk. b:eo, motsvarande 2 r:dr 24 sk. silfver, må utaf enskilde personer, endast i förening till bolag, bedrifvas efter dertill af K. M. meddeladt tillstånd.” Att Gr. Cronhjelm, med hvilken numera Frih. Palmstjerna och Frih. Raab förenat sig, hade jemte flera andra ledamöter yrkat afslag å 1 §, samt att Hr Hjer ta förklarat, att han ville instämma med dem, som ansett privatbankerne böra få utgifva assignalioner på Riksbanken, men med det villkor, att beloppet af dessa assignalioner må Riksbanken godtgöras sednast inom 2:ne månader efter den dag, dä inlösen deraf ägt rum. Ilr von Hartmansdorff: Sedan Hr von Hohenhausen afslålt ifrån yrkandet på bifall till 1 punkten, och instämt med Frih. Cederström, så vill jag, lill flere voteringars undvikande, äfven med honom instämma. H. E x. Ilr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att jemväl Hr Bildt, Hr von Troil, Hr Akerman och Hr Mannerskantz yrkat bifall å I:sta § af Utsk:s förslag. Hr von Hohenhausen: När jag instämde med Frih. 44 Den 23 April f. m. Cederström, så var förslaget ännu icke uppläst i sin lielhet, som det nu af IIr Gr. o. Landtm, skett, hvarföre jag icke fullkomligen lärer detsamma uppfattat vid Frih:s framslälluing. Hvad der nu står att äfven afgöra om sedelvaleuren, beltöfver icke höra dit, utan angår en särskild sak för sig. Jag förmodade icke, att den frågan skulle komma före nu; det må vara öppet alt derom afgöra sedermera.
I stället för hr Söderman, som blifvit hes, fick man i toreadorens parti höra och se hr Lejdström, hvars krafter i intet hänseende räckte till för detta fordrande parti. K. Dramatiska teatern förde i lördags fram sitt första nya program för spelåret. Vi våga dock lifligt hoppas, att arten af denna olyckliga inledningsföreställning ej på något vis måtte bli kännetecknande för hvad teatern hädanefter ämnar bjuda af konstnärligt allvar eller för den värdighet och urskilning vid valet af repertoar, man måste ha rätt att fordra af en scen med Dramatiska teaterns ställning. Inledningsstycket utgjordes af ett litet en akts svenskt original, ett dramatiskt debutarbete af Fredrik Nycander, benämndt » Sonen ». Mot dettas antagande må mindre invändas, då en allvarligt sträfvande talang väl kan förtjäna och hafva nytta af en dylik uppmuntran, äfven om visserligen af detta oklara och famlande försök framgick, att den unge författaren ännu har ett stycke väg kvar till full mognad och behärskning. Det lilla stycket inrymde likväl erkännansvärda ansatser, om också dessa snarare af lyrisk än dramatisk art. Det är ju äfven som lyrisk skald hr Nycander hitintills gjort sig förmånligast bemärkt. De uppträdande gjorde förvisso sitt bästa att fylla ut den ojämna diktväfnaden; det var ock krafter sådana som hr Hillberg och fruarna Fahlman och Sandell, som gingo i elden för hr N:s sak. Angående hvad sedan följde, anse vi oss så mycket hellre kunna fatta oss kort, som Meilhac och Halévys » Lilla markisinnan » — långt innan detta läses — väl för alltid försvunnit från Dramatiska teaterns scen. En viss fond af kvickhet kan man icke frånkänna denna parisiska » sedekomedi », men dess ohöljda frivolitet verkade så pinsamt, att själfva denna trogna, tålmodiga, nog så härdade stockholmska premiérepublik förmåddes till ljudliga och allvarsamt menade protester. Må de nu ock allvarsamt upptagas och lända till varaktig förbättring.
Nå, all denna undervisning bedrefs nu, med hvilostunder eller ibland med afbrott, ägnade läxläsning, i stora lässalen till klockan tolf, då middagen serverades. Maten var alltid riklig och g o d; bestod af soppa, kött, legymer och någon enklare efterrätt, som frukt eller kompott o. d. Efter middagen allmän lofstund i trädgården, eller om det regnade, i ett par stora leksalar, till / - 2 2. Tiden / z 2 — 4 kunde efter smak eller behof ägnas åt läsning eller handarbete på handarbetssalen, af dem som ej voro upptagna af privata lektioner i spelning, teckning m. m. Klockan 4 lofstund igen, med mellanmål bestående af små franska hvita bröd för dem som så önskade. Sedan en kortare andaktsstund; så olika undervisning till klockan sju, då kvällsmat, två rätter, 1 t 270 serverades; därpå allmän lofstund; klockan 8 aftonbön — och så var den dagen all. Klockan 9 skulle livart ljus vara släckt och allmän tystnad råda. » Var det inte tråkigt? » ha många människor ofta frågat mig sedan. Nej, det var inte tråkigt, om jag undantager stunder af hemlängtan eller andra, från hvarje skollif oskiljaktiga, svåra stunder — t. ex. då man blifvit utsatt för orättvist » mothåll » eller för andra ännu orättvisare » medhåll »! Men på det hela taget lefde man dock i en atmosfär af ordning och af vänlighet, som gjorde tillvaron jämn och angenäm. Och så kamratlifvet! Hur ofantligt viktig blef icke hvar detalj däraf mellan dessa flickor, som dagligen och stundligen sågo hvarandra och voro tillsammans. Vänskapsband knötös och utvecklades och upplöstes, bref och biljetter växlades, små intriger spunnos; stora känslor flammade upp, då vanligen för någon af nunnorna eller någon äldre elev. I dylika fall skyddes ingen ansträngning för att uppnå ändamålet att på ett eller annat vis bli uppmärksammad af föremålet för denna känsla. Poesialbum och andra » souvenirs » spelade na-. turligtvis en ofantlig roll i den lilla klostervärlden; nyheterna utifrån intresserade däremot aldrig mycket; därutanförhade man ingenting gemensamt mer, tillhörde icke samma umgängeskrets, kanske icke en gång samma » värld ». Det tänkte man inte på midt i de gemensamma klosterintressena.
B) Tillförordnade Chefens lör Statistiska Central-Byrån underdåniga memorial af den 17 nästlidne September, med tillkännagifvande alt, — sedan Kongl. Majit, i anledning af tillförordnade Kamererare!! i Kommers-kollegium, Kammarherren m. m. E. G. Lcyonmarcks underdåniga anhållan, att han, som, på grund af eli utaf f. d. Kommissionen öfver Tabellverket den 12 Januari 1836 utfärdade konstitutorial, bestridt Revisors-tjensten hos bemälda Kommission, emot åtnjutande af den för samma tjenst å stat uppförda lön, 750 Riksdaler Riksmynt, mätte, då nämnde Kommission numera upphört och dess göromål blifvit öfverflyttade på Statistiska Tabell-Kommissionen, få fortfarande och intilldess han å Rikets stat erhölle tjenstebefattning med högre lön, än han nu åtnjöte, uppbära nämnde Revisorslön, att årligen till honom utbetalas, räknadt från den 1 Augusti 1858, då Kommissionen öfver Tabellverket upplöstes, medelst nådigt bref den 30 Juli innevarande år förklarat berörde anhållan icke kunna i vidsträcktare mån bifallas, än att Chelen för Statistiska Central-Byrån egde att, om och när Leyonmarck sig dertill anmälde, tilldela honom mot hans förra åliggande såsom Revisor svarande göromål inom Byrån, i hvilket fall Levonmarcks arfvode för denna tjenstgöring borde med 750 Riksdaler årligen utgå tillsvidare af det till extra tjenstebiträde!! inom Byrån anvisade anslag, samt alt bemälde Chef skulle åligga att, sedan sig visat om Leyonmarck inträdde i tjenstgöring, derom göra underdånig anmälan, då Kongl. Majit ville taga i öfvervägande huruvida nådig proposition till Rikets
Jag medger visserligen , att perlor äro öfverflödiga , och misskänner ej den goda afsigten med att vilja förbehålla Svenska medborgare vinsten af infattningen ; men då de äro så lätta att till ett betydligt värde lurendreja in, så går både vinsten af infattningen 65o Den 28 Junii e, m. och af Tull-afgiften förlorad, om ej (ullen nedsättes åtminstone till 5 procent. Så är det äfven med vissa kryddor som äro mycket dyra, fast de intaga löga rymd; så, äfven med Tyll, sorn visserligen är en öfverflöds-vara, men som upptager så liten volum, att den lurendrejas in, om den ej med lindrig Tull belägges. 20 Utskottet har i allmänhet föreslagit för hög Tull , så att den ofta till sina följder är detsamma sorn verkligt förbud, och i allt fall ger anledning till tullförsnillning. Denna anmärkning gäller först och främst om Fabriksvaror. En lägre tull vore lika gagnelig för Fabrikanterne, ty blott den tull, som verkligen erlägges, gagnar dem; men det gagnar Nationen i moraliskt afseende, det gagnar den ärlige Köpmannen att Tullen ej stadgas högre, än att den verkligen blir erlagd. Fabrikanteroe sjelfva erkänna, att en hög Tull icke hjelper dem mera, än en låg, 25 s 30 proeents tull icke mer än 10 'a 15 procent. Jag medgifver visserligen, att dessa frågor hafva ett nära samband med tull-organisationen och dess förbättring, oah jag hyser så mycket förtroende till våra Fabrikanters och Manufacturisters känsla för rätt och billighet, att de ej skulle yrka på införsel förbud, utan vara nöjde med 10 å 15 procents tull, om de voro säkra, att den erlades. Men hurudan cck Tull-organisationen må blifva, så skola dock få och troligen ingen betala 25 å 30 procents TullMan lärer ej bestrida, att en stor del Den 28 Junii J. m. af våra Fabriksoch Manufactur-varor åro sämre och ändå dyrare än Utlänningens.
Det var icke Konkordia ensam som utförde i detta värf. Erinrande sig att en vän vakade för henne, hade hon insett värdet af denna vård. Och här stod nu den enkle fattige presten, stor och rik i sitt höga kall att på sin mästares vägnar befalla dessa tvänne olyckliga att återtaga tidens börda och bjudande dem äfven å hans vägnar förlåtelse, om de bure den tåligt, tilldess han aflyftade den. ”Vill ni,” sade han till Juanna, hvars extas och feberglöd, nu utbrunnen, lemnat rum för en mattighet så stor att hon måste uppehållas af Konkordia, ”vill ni som sjelfmörderska möta er vördnadsvärde fader? Hälften af ett lif i sann bättring skall knappt vara nog att böta för denna synd och den andra hälften att plikta för det gränslöst onda, ni i blind passion velat tillfoga edra barn ... Och du, Lauritz, vill du ådraga den, som du högst älskat i verlden, en evig ånger i evigheten, vill du sjelf lida den genom att kasta ett så djupt elände öfver din moder, som gränslöst sörjt dig, och öfver din son, som du borde egna en mensklig känsla ... Hören, hören mig båda, j dyra vänner ... Jag är en så ringa Herrans tjenare, men jag säger eder Jesu Christi namn, att er försakelse nu skall sedan bära eder välsignelsens frukt. Och hafven j emellan eder öfverenskommit att Lauritz icke kan, icke bör uppträda med påyrkandet af sina rättigheter, viljen j sjelfva i denna eder helt och hållet egna sak, – der ingen bör fälla ett enda ord – icke inblanda det lagliga biståndet, då linnes ingen annan utväg än att du, Lauritz, arme, arme vän, åter går ut i verlden ... men icke ensam: må moder och son i tysthet komma till den plats, der du väntar dem, och j skolen tillsammans bilda er ett hem, som aldrig med edra inre skatter kan bli rätt kallt.” Det fanns en kraft, en låga i den unge prestens ord, som aldrig förut varit hans, och med gränslös tacksamhet såg han att hans ord icke fallit på hälleberget. Men här stanna vi.
N:o 4° med förslag, som åsyfta Tryckfr.förordnts återbringande till dess ursprungliga skick, Lief samma memor. ånyo lagdt på bordet af Hrr Strussenfelt, Adolph Ludv., och von Hartmansdorff, Aug. Ånyo föredrogs Bevilln.Utskrs d. 4 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. Pf:o 4^ i anledn. af gjorda anmärkntr vid betänk. N:o 29, ang:de stora sjötullsbevillningen. Frill. Boye, Fredr., anhöll, att detta utlåt, ytterligare måtte få hvila på bordet. Frih. Boye, Ludv., förenade sig i denna begäran. Gr. von Fersen, Hans: Äfven jag anhåller, att betänk. må få hvila på bordet, men derjemte, att propos. må framställas, det detta mål må förekomma först i nästa plenum, hvarintill jag hoppas, att den tableau, BevillntsUtsk. till lättnad vid frågans pröfning uppgjort, skall hinna inkomma från Exped.Utsk., hvarest'"densamma, i ändamål af tryckning, befinnes. Uppå propos. af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, beslöt R. o. Ad., att Bevilln.Utsk:s utlåt. N:o 4^ borde blifva det första mål, som i nästa plenum förekomme. Föredrogs ånyo och bifölls LagUtskts d. 4 dennes e. m. på bordet lagda betänk. N:o 163 öfver Hr F. L. Rosenqvists motion om upphäfvande af 4 Lades till handkna LagUtsk:s d. 4 dennes e. m. på bordet lagda memor. N:o 164 i anledn. af återremiss af Utsk:s betänk.
Åfven berättas det att vår ministerstatssekreterare, general Ehmrootb, skall i anledning af saken haft ett häftigt uppträde med kejsaren, så att det t. o. m. varit fråga om general Ers afgång, då han vägrat att kontrasignera de kejserliga manifest, som i Finland skulle infört ryskt mynt, tull och post. Detta rykte motsäges dock af det faktum att generalen för ett par veckor sedan fick mottaga en af Rysslands högsta ordnar, Alexander Nefski, jämte en smickrande kejserlig handskrifvelse. Men som säkert torde man dock fä antaga att vår främste representant vid tronen kraftigt framhållit för monarken vå-dorna af de åtgärder hans ryske rådgifvare sökt förmå honom att vidtaga. Ty ingen är blind för att det är från de ryske ministrarna det hotande ovädret utgått. De tillhöra, med få undantag, det gammalryska partiet, hvars organer inom pressen äro sådana tidningar som » Novoje Wremja » och » Moskofskija Wädomosti », det sistnämnda bladet grundlagdt och redigeradt af den numeraaflidne ryktbare panslavistiske stormannen Katkoff. Jag skall måhända en annan gång återkomma till denna sak, men nöjer mig nu med att kanstatera att de nämnda och med dem liktänkande bladens hvaije vecka, ja hvaije dag offentliggjorda upphetsande utgjutelser mot Finland hafva i Ryssland framkallat den jäsning i sinnena, som nu varit nära att kosta oss vår sjelfständighet. Hvad som förmådde zaren att, åtminstone till en böljan, skänka gehör åt sina ryska rådgifvares fordringar, hvilka i böijan lära inskränkt sig till frågan om postväsendet, torde, enligt hvad allmänt uppgifves, ha varit följande i somras passerade händelse. Den ryska öfningseskadern hade som vanligt kastat ankar på Hangö redd och derifrån sändes en vacker dag upp till postkontoret en större mängd till Ryssland adresserade bref. Då emellertid dessa samtliga voro försedda med ryskdi frimärken blefvo de ej frambefordrade, innan de blifvit på lagligt sätt d. v. s. med finska frimärken frankerade.
Så vida någon dylik föreskrift skall qvarstå, hvilket Utskottet icke velat sätta i fråga, torde den böra omfatta alla Grundlagarne. $• 54. Svenska Grundlagen har förut icke åt en, möjligen lått nog i overksamhet försatt, central-auctoritet, utan åt flera i landet spridda, uppdragit att, i det fall, hvarom denna § handlar, besörja, det Riksdagsmanna-val vederbörligen förrättas. Anvisningen på de i detta afseende lämpligaste myndigheter tror Utskottet redan ligga i Vallagen. Utskottet anser nemligen de auctoriteter, hvilka hafva uppsigt och förmanskap öfver de vid Riksdagsmannaoch Valmanna-valen Ordförande, sjelfskrifna att anbefalla desse Ordförande att till räddning af nationens hotade frihet sätta sig i verksamhet. $. 55. Intet skål synes vara för handen, hvarföre icke Styrelsen må kun - Hur till Constitutions-U takottcts Memorialj IV.-o 68. 3 na längre tid förut kungöra urtima Riksdag, till hvilken nytt val ej beliöfver ske. Utskottet har derföre uteslutit det deremot ställda förbudet. Annat år förhållandet med de i 5o, 5i, 52 och 53 $$:ne omtalade Riksdagar. Hår åro landets dyrbaraste interessen i ögonblicklig fara. Med afseende på Vallags-förslaget, har Utskottet nödgats något förlänga den nu bestämda tiden, till hvilken sådan Riksdag Jörst kan sammankallas, och har i öfverensstämmelse dermed ock måst förlänga den, inom hvilken Styrelsen bör bestämma sammantrådesdagen. §. 56. De hår föreslagna föreskrifters syftning år att undvika dels en onödig Riksdag, dels den i § 4y i allmänhet förbudna samtidigheten af lagtima och urtima Riksdag. Tidsbestämmelsen grundas först derpå, att Interims-Styrelse, emot 55 §, icke kan sammankalla sådan urtima Riksdag, som hår år i fråga, till någon annan tid, ån mellan 5o:de och y5:te dagen, efter det anledningen till kallelsen inträffade; och att högst sällan kallelsen så skyndsamt lår hinna kungöras i Hufvudstadens kyrkor, att Riksdagen kan kallas till den 5o:de dagen efter anledningen.
Maj:t afgifna underdåniga utlåtanden och förklaringar, fä Rikets Ständer uti nedanskrifna ämnen, hvilka blifvit upptagna särskildt för hvarje dermed befattning egande embetsverk eller myndighet, i underdånighet anföra följande: g Stats-kontoret. Sedan, till förbättrande och tillhandahållande af undervisningsmaterieljäfvensom till understöd för utgilvande af lämpliga läroböcker, kartor m. m., för folkskolorna, Rikets Ständer dels beviljat och till Kongl. Majlis disposition ställt ett årligt anslag af 12.000 R:dr, att utgå under statsregleringsperioden 1858—1860, dels medgifvit att de besparingar, som under ett år uppkomme, finge under ett följande år för ändamålet användas, hade E. K. Maj:t, jemlikt nådiga Bref af den 8 April och den 30 December 1859, på Statsrådet och Chefen för Ecklesiastik-departementet disponeratjett belopp af 25.000 R:dr, alt för berörda ändamålet utgå; och sedan af dessa medel 24,985 R:dr 15 öre blifvit till Deparlements-chefen utbetalde, hade E. K. Maj:t, jemte öfverlemnande till Stats-kontoret af den utaf Deparlements-chefen öfver medlen upprättade räkning med verifikationer, jemlikt nådigt Bref af den 16 Mars 1860, meddelat honom Bih. lill B. St. Skrifvelse, N:o Sä. full decharge för medlens användande. 1 anseende dertill ansågo 1861 års revisorer! sig förhindrade att granska berörda redogörelse. Hos 1862 års revisorer gjorde sig åter en motsatt åsigt efter omröstning gällande. Granskning af redogörelsen kunde emellertid då ej ega runi, emedan densamma ej kunde tillrättafås. Sedan samtliga Riks-Stånden vid sistlidna riksmöte godkändt den af dåvarande Stats-Utskott, i anledning af revisorernes uti 1861 års berättelse gjorda anmälan att de funnit sig förhindrade granska redogörelsen, uttalade åsigt, alt enär för ifrågakomna räkenskaps granskning andra grunder icke voro stadgade, än de föc statsmedels redovisning i allmänhet gällande, samt den af Kongl. Majit
Med tillämpning af hvad Utskotten sålunda, i serskilde delar af ifrågavarande ämne, anfört, hafva Utskotten ansett sig böra hemställa: 1:0 att lega för forslingen af extra poster mätte frän Tio (10) lill Tolf O 2D skillingar Banco milen förhöjas; 2:0 att Rikets Ständer ville, genom underdånig skrifvelse, hos Kongl. Maj:t tillstyrka Nådigt bifall å Öfver-Posf-Directeurs-Embetets i underdånighet framställde, här ofvan intagne förslag om förhöjning och bestämmande af den ersättning, som roterade posthemman bör af poslmedlen tillkomma; men 3:o att de i öfrigt uti motionerne gjorda yrkanden, åsyftande ytterligare lindring i poslföringsbesväret, icke malte lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 5 Sept. 1834- STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, i834. sflåts-, Lag'Samt Oeconomit-Utskoltens Utlåtande N:o sy. Anie. till Exp. Utsi. den 16 Sept. Utlåtande, i anledning af väckt motion, dels om anslag af allmänna medel till låne-understöd för dem, som inom Jemtland vilja tillhandahålla spanmäls-upplag till utlåning emot samma vilkor, som District-Magasinen, dels om räntans förhöjning å försträckning i spanmål, enskilde .personer emellan. Herr Fältprosten 'Edvall har, uti ett till Högvördige Preste-Ståndefc ingifret, och derifrån till handläggning af Oeconomie-Utskottet remitteradt Memorial, hvars innehåll föranledt öfrige 2:ne