Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En sådan tanka vore ju den orimligaste af alla misstag, och kan aldrig uppstå hos någon med minsta kunskap om de snart sagt otillfredsställbara behofven. Hvar finnes af mig den förmodan yttrad, att Herr Grefvens omdöme varit missledt i något annat afseende, än rörande MötesPassevolancemedlens förvaltning och sanna behofvet af dessa skattebidrag? Hvar och en, som med någon uppfattning läser min reservation, skall deri finna den åsigt så tydligt som möjligt framställd, att halfva Passevolancemedlen bordt vara fullt tillräcklige för indelta Årméens E.xcercitiemöterij, nemligen des som med något sken af rättvisa kunna eller böra af Rustoch Rotehållare bekostas. Jag har icke bestridt Grefve Brahes calculer, rörande hvad som varit eller blifver erforderligt för Årmeens vapenöfningar i det hela; men jag har nekat till en existerande skyldighet för Rustoch Rotehållare, att af enskifte medel tillskjuta hvad som obestridligen tillkommer Statsverket. Armeens vapenöfningar under marscher och stora läger, hafva kostat stora summor; jag vet det ganska väl, och tilltror visserligen de förvaltande Verken, att Den n December e. m. derom hafva lemnat Herr Grefven samma tillförlitliga uppgifter, som dem Herr Grefven afgifvit till Utskotten och i Ståndets plena; men alla dessa calculer och upplysningar, lemnade i sitt värde, borde snarare hafva utredt än invecklat frågan om Rustoch Rotehållets förmodade åligganden till Staten. Hvad jag således, på grund af bestående lagar och författningar, klandrat, är det missledande omdöme, som alltjemt vidlådat frågan om MötesPassevolancen. Att den nu senast både i Utskotten och RiksStånden blifvit behandlad och afgjord med en obegriplig ensidighet, derföre anklagar jag den militäriska esprit, som gjort sig gällande och mäglat bilda en opinion nog stark, att kunna qväfva begreppet om både lagoch billighetsfordringar, nog våldsam i sitt sträfvande till rnålet.
Af reservationernas mängd och beskaffenhet synes huru svårt det varit att tillvägabringa ett någorlunda sammanhängande helt; och det klander i motsatta riktningar, för hvilket betänk, redan varit och kommer att blifva föremål, vittnar måhända bäst, att en medelväg blifvit följd. Vid en öfverläggning på annat rum yttrade jag min farhåga, att brist pä logik i vissa anföranden skall hindra ändamålsenliga åtgärder för Bankens consoliderande. Jag anhåller att få förklara min mening härmed. Jag anser för brist på logik, att påstå, det Bankens säkerhet och credit ej ökas genom förstärkning af dess grundfond: att yttra det enskildas skuldförbindelser för lån i Bancodisconten äga företräde för Riksg.cont:s obligalio - Den 18 December f. m. 451 ner: jag anser för brist på logik, alt under närvar, förhållanden vilja betrygga Banken endast genom lånerörelsens förminskning, liksom att i nu antagna former bibehålla eller utvidga lånerörelsen, utan motsvarande tillökning i garantierna för Banken: jag anser för brist på logik, att vilja afskaffa privatbanker, utan att i deras ställe sätta andra ändamålsenliga inrättningar: jag anser för brist pä logik, att vilja och besluta saker, som ej kunna förenas: jag anser för brist pä logik, att, såsom en reservant föreslagit, söka minska uttagning af silfver i Banken genom dess flyttning till Fahlun. Må det tillåtas mig härvid yttra den önskan, att, under nu förestående vigtiga öfverläggningar, hufvudföremälet, stadga i myntvärdet, aldrig må lemnäs ur ögonsigte, och att vid valet af de mångfaldiga förslag, som komma att, framställas, besluten ej må blifva alltför divergerande. Gr. Frölich:
Jag är ©fvertygad med Herr yon Harti Den tn Öctober /. m. jnansdorff, att det rätta är, att Folket beskattar sig , Regeringen uppbär medlen, och Folket sedan eontrollerar deras användande. Men jag frågar , om icke dertill fordrades en hel omstöpning af nuvarande FörvaltningsFormer , och om sådant är möjligt, så länge Folkets Representanter blott sammankomma hvart femte år. Man måste Fålla sig vid bokstafven, och lemna grundsattsen för Grundlagen. Derföre kan jag ock icke ett ögonblick tveka, hvad resultatet skall blifva inom detta Stånd; ty om det oek utgöres till en stor idel af Embetsman, hafva de likväl alltid visat’ att de satt Embetsmannen åsido , då allmänt väl fordrat att de skulle vara medborgare. Herr Grefven och Landt Marskalken tilllännagaf, att Plenum komme kl. half till 6 1 «fternriddag att fortsättas. Friherre Cederström'. I anledning af hvad Herr Hjerta och Herr Tham anfört, anhåller jag få fästa uppmärksamheten på några omständigheter, Först hvad angår den trovärdighet, som tlesse Herrar påstått, att uppgifterne från RiksgäldsContoiret skulle äga, såsom verificationer till RikshufvudBoken, så hade jag icke vänTat, att personer, som haft att göra med Rikers PenningeVerk, skulle godkänna sammandragna ■uppgifter derom. Jag hade ej trott, att man exempelvis skulle anföra den del af Reviilniogen, sorn nu ingår till RiksgäldsContoiret, då man hade bordt veta, atr denna Uppbörd finnes verificerad i de från Länen till StatsContoiret ingående Landsböcker. De måste tros, emedan de Ddi 17 Oclobi r f. m. 39 äro autentique, men en enskild uppgift af ett Verk kan icke anses, såsom en verification. 1 afseende på hvad Herr Tham yttrat for andra gången om öfverskottet på Tulluppbörden föri8so, och att det ej till RiksgäldsContoiret influtit, hade jag trott det tillkomma en Riksdagsman att, då han yttrar sig öfver en sak, äfven göra sig underrättad om orsaken.
När hans excellens statsministern i fjor lät f. d. statsrådet F. F. Carlson fylla en ledig blifven plats i skatte-regleringskomitén, skedde detta väl särskildt för att bereda hr Carlson tillfälle att der försona för hvad han kunde hafva brutit genom sin nitiska medverkan vid 1873 års bekanta " kompromiss *. Möjligt är ju också, att f. d. statsrådet Carlson kommer att lyckas med denna expiation, men hvad han aldrig skulle kunna lyckas med, lefde han än i hundra år, vore att råda bot på alla de bedröfliga följderna af hans mångåriga experimenterande med vårt undervisningsväsen. Krafvet på en mera praktisk anläggning af undervisningen har hos oss med ökad styrka gjort sig gällande vida hastigare än i något annat europeiskt land, och redan under andra året af professor Hammarskjölds verksamhet såsom chef för ecklesiastik-departementet inom den Posseska ministeren har man ju nu också som bekant hunnit så långt i den riktningen, att man vunnit åtskilliga universitetsmyn-digheters bifall till latinets aflysande från vissa akademiska examina. Men långt ifrån att med dylika reformer söka gå den allmänna meningen till mötes, föredrog statsrådet Carlson på sin tid att föreviga minnet af sitt chefskap för eckle-siastik-departementet genom helt andra åtgärder och gjorde mångläseriet till en tvångsregel ännu vid universiteten. Det torde vara onödigt att påminna om den förbittring, denna ordning från första stunden väckte, all den stund intrycket ännu torde fortlefva oförminskadt hos alla dem, hvilka på ett eller. annat sätt fått röna verkningarna af den samma. Deremot torde det icke vara ur vägen att konstatera, huru som hela den mot den nu varande undervisningsordningen rådande oviljan med deraf följande mer eller mindre hastigt hopkomna omskapningsplaner väl till en god del är att betraktasåsom en naturlig reaktion mot de här antydda planlösa åtgärderna. En omorganisation af vårt undervisningsväsen kunde man under alla omständigheter hafva att förr eller senare motse, men den hade icke behöft blifva hvarken så brådstörtande eller så våldsam, som den nu kanske blir » hade man icke förut drifvit sakerna till sin yttersta spets i en motsatt riktning.
Efter denna åsigt skulle hvarje Konungens utnämning till en tjenst, hvars innehafvare icke utan ransakning och dom kan derifrån skiljas och således för en längre tid förvärfvar rätt till lönens åtnjutande, innebära en skuldsättning för Riket, enär utgiften kan komma att fortfara långt efter nästpåföljande Riksdag. Konungens grundlagsenliga utnämningsåtgärd innefattar visserligen en förbindelse för Riket att tillhandahålla de för lönen erforderliga medel, men icke kan denna förbindelse rimligen anses såsom en skuldsättning i den bemärkelse, hvarom 76 §. Regeringsformen handlar; ty så väl Rikets ordinarie inkomster, som de anslag, hvilka derutöfver erfordras och genom bevillningar fyllas, lemna framgent tillgång för utgiften: och enahanda förhållande är med de anvista utgifterna å handels och sjöfartsfonden, som har sin serskilda inkomst, den der, så länge nu gällande stadganden äro oförändrade, icke kan utan Konungens samtycke upphöra. Förklaringen i denna punkt åberopas af undertecknade: Rosenblad. Stjerneld. Åkerhjelm, von Schulzenheim. Hård. Gf 11 en ha al. Skogman. 147 2:dra punkten, angående upptagande af lån för Tlieaterkassan och anslag dertill af extra ut giftsm,edlen. Efter en sammandragen framställning af hvad StatsRådsprotokollerna för den 4 Oktober 1834, den 13 Augusti 1835, den 20 Juni 1837, den 13 December sistnämnde år samt den 10 Augusti 1838 och 28 September 1839 i denna fråga innehålla, har Hr Justitieombudsmannen deraf bemtat anledning till följande anmärkningar: l:o Alt så vida Kongl. Majrts autorisation till låns upptagande af Tlieaterkassan, i förening med anordnande af medel till deras betalning, måste åsyfta en borgensförbindelse för Riket, Konungens Rådgifvares, vid serskilda tillfällen, yttrade tillstyrkanden till meddelande af sådan autorisation för TheaterDirektionen, äfven synes innebära en öfverträdelse af y6 §.
Då flere talare, hvilka yttrat sig för min motion och tillstyrkt bifall på Ridd.- Utsk:s mern., med verklig talang upptagit och vederlagt de inkast som emot motionen blifvit framställda, vill jag ej ingå i vidare besvarande af desamma. Jag vill blott fästa mig vid ett af några ledamöter under diskussionen haft yttrande, nemi. att de beklagade att ifrågavar. motion blifvit väckt, hvarvid en talare tillagt, att han funnit motionen mindre lämplig. Dessa omdömen förvåna mig och jag kan vid nogastc eftersinnande icke finna att de till slika yttranden haft giltig anledn. Jag har vid motionens afgifvande ansett mig endast höra följa min varma känsla för hvad sorn är ädelt och sannt, hvilket motionen också icke otydligt antyder, utan alla bi-afsigter eller sidoblickar på förhållanden, som icke äga något sammanhang med motionens föremål. Om de värda talarne icke desto mindre vilja tillägga motionen en sådan syftning, blir denna tydning för deras egen räkning; icke för min. Jag har trott, att Hr doktor Fryxell för den sanning, han ur historiska urkunder i dagen framhaft och meddelat allmänheten, vore förtjent af ett bevis på R. o. Ad:s akt - Den 15 Januari. 131 ning och bifall, men jag har icke kunnat föreställa mig, att genom en sällan åsigt prof. Geijer lika litet som andra personer hvilka lemna! bidrag lill eller skrifvit lönde Svenska Historien, skulle nedsältas eller förnärmas. Jag anhåller således att R. o. Ad. behagade gilla Ridd.Utsk:s meni. Hr Gripenstedt: Jag vill blott hafva anmärkt, att om R. o. Ad. faster sig vid de förslag, som Hrr Tham och Munck af Ro• sensköld framställt, så borde de föranleda till äterremiss.
3grefve Posse totalt skiftat mening rörande befogenheten af de anmärkningar, som vid justeringen af ett protokoll må kunna framställas. Då han ännu satt på oppositions bänken, hade han i detta afséende en annan mening. Händelsen fÖrskref sig från 1874 och passerade den 21 Februari nämnda år. Då fann grefve Posse intet hinder hvarken i grundlag eller kammarens arbetsordning att vid protokollsjusteringen åter upptaga den om statsregleringspropositionen förda diskussionen, och han gjorde det med en skärpa och ett eftertryck, som på den tiden var hans vanliga tal. Det gälde då beskyllningar, som gingo in på en regerings politiska heder, nämligen att regeringen upplånte penningar för att dermed bestrida löpande utgifter. Den dåvarande finansministern, som alltför lätt kunde visa grundlösheten af denna svåra beskyllning, behöfde icke forskansa sig bakom konstlade hinder, och han upptog frågan. Emellertid var kammarens dåvarande vice talman, friherre Åkerhielm, af precis enahanda åsigt, som grefve Posse var sju år efteråt. Han fann detta återupptagande af diskussionen icke tillåtet, men han fick då till svar af grefve Posse följande nog irriterade ord: » Jag vill icke alls ingå i något bedömande af herr vice talmannens uppfattning; jag underkastar mig talmannen i denna del, och så vida jag icke blir af bruten af honom, då jag nu fortsätter, kommer jag att fortsätta », och han blef icke afbruten. Med allt skäl tillägger Aftonbladet några reflexioner till denna parallel mellan hvad oppositionsmannen grefye Posse ansåg sig kunna göra och hvad statsministern Posse ville tillåta andra att göra, alltsammans en ny, men god illustration till hvad den af Kellgren besjungne gamle hedersmannen tänkte, då han » tålte lätt kritiker 8&amp; snart de gälde någon ann ’. » Dessa af Aftonbladet anstälda reflexioner lyda: » Så kunna tiderna förändras. Då fann grefve Posse alldeles i sin ordning att diskussion kunde få återupptagas, fastän talmannen förklarat densamma slutad; nu var detta olagligt. Då ansåg han den indirekta formen för en inter-pellation förträfflig; nu var den otillbörlig.
Jag vill minnas, att jag sagt, att, vid frågans sednare behandling uti förenade Utsktn under förra Riksdagen, åsigter gjorde sig gällande, de der voro alldeles motsatta dem, hvilka i det första betänkandet blifvit uttryckta. Detta afser endast frågan om ändring uti ia Cap. 8 §. Skiftesstadgan, som jag föreslagit mätte blifvit sådan, att der, hvarest laga kraftvunnet storskifte föregått , delägare , som icke vilja deltaga uti ett af andra hegardt laga skifte, må bibehållas vid storskiftet, utan annan ändring deruti, än som för skiftets verkställande för de sökande delägarne oundvikligen erfordras. Uti frågorna om utflyttningsskyldigheten och ägograderingen fortfara Utsktn att i sednare betänk, göra samma tillstyrkande som i det första. Jag har ansett mig böra lemna denna förklaring, på det mitt anförande icke mätte missförstås. Hr Ehrencrona, Erik Philip Gammal, uppläste följande: Jag anhåller vördsamt, att vid Hr Gyllenhaal motion om ändring,i nu gällande skiftesförfattningar få göra följande anmärkningar, hvilka till vederbörligt Utsk. torde få åtfölja den gjorda motionen. Den af Hr Gyllenhaal föreslagna redaction af 8 §. 12 Cap. i K. Skiftesstadga lyder sålunda: ”Då laga skifte på en eller flera delägares begäran verkställes, der Storskiftesdelning, som vunnit laga kraft, föregått, skall sådant skifte icke öfvergå flera delägare än den, som det begärt, eller dem, som sig derom förena. De öfriga jordägarne må vid det laga kraftvunna storskiftet bibehållas, utan annan ändring deruti, än som för skiftets verkställande för de sökande delägarne oundvikligen erfordras.” Då den nu gällande 8 §. 12 Cap. uti Skiftesstadgan frikänner jordägare från att, emot eget begifvande, ingå uti nytt skifte, om hans ägor hafva den förmånliga beskaffenhet, så till form som antal skiften, hvilken genom den nya skiftesdelningen skall åstadkommas, så skulle den föreslagna ändringen i denna §. endast då medföra någon verkan, närén jordägare, oaktadt hans egendom ej vore af nyssnämnde förmånliga beskaffenhet, vägrade att i nytt skifte ingå.
Genom Nådigt Bref den 6 Mars i83o har Kongl. Majit, i anledning af hvad Rikets Ständer i denna fråga yttrat, förklarat att Nyeds Bergslag må än vidare vid dess privilegier bibehållas, Förändrad Redaction af 62 §. i i8o5 års Skogsordning; oell 76.O Förkla ring öfver Kongl. Förordningen den 18 December i8a3, rörande åverkan å allmänning. Uti dessa ämnen har Kongl, Maj:t under den 5 Mars 1831 utfärdat Nådig Kungörelse. 77:0 Löfås Silfververk. Sedan Kongl. Majit, under den 7 April 183o, anbefallt Bergs-Collegium att med innehafvarne af Löfås Silfververk uppgöra förslag till öfverenskommelse i förevarande ämne, som så väl å Kronans sida som af Werkets Innehafvare funnes antagligt, och Bergs-Collegium med ett sådant förslag inkommit, har detsamma under den 19 October i83i blifvit remitteradt till Kammar-Collegium och Stats-Contoret, som ännu icke afgifvit det af dem infordrade underdåniga utlåtande. 78:0 Lftvidgad local för Riks-Archivet. Kongl. Majit, som, genom Nådigt Bref den 7 April i83o, bifallit, att de i General-Assistance-Contorets hus för Riks-Archivet tjenlige rum, som för andre afsedde behof vore umbärlige, skulle till Riks-Archivet upplåtas oen för sådan bestämmelse inredas, har anbefallt vederbörande att om verkställighet häraf besörja. $2 Bil. tilk R. St. Jun. Ombudm. Emi.
Äng., anhållit att, med bibehållande af riksdagsmanna-rält, blifva entledigad från sin befattning såsom suppleant i Const.Utsk. jemväl denna anhållan blef af R. o. Ad. bifallen, samt Hr Landtm, dels anmodade Hrr Electorer, att till följe häraf uti deras nästa sammanträde utse en ledamot i Bevilln.Utsk. efter Hr Stuart, en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. efter Hr Hammarberg, en ledamot i Ridd.Utsk. efter Gr. Hamilton, samt en suppleant i Const.Utsk. efter Gr. Sandels, dels tillkännagaf, att val af en bänkman inom 15 bänkm:s-afd. efter Hr Hammarberg komme att förrättas i början af nästa plenum. Öppnades Hrr Bänkmäns lista vid val af 2:ne Electorer efter N:o 139. Gr. Wirsén, Axel Emil, och N:o 232. Frih. Åkerhjelm af Blombacka, Claes; och befunnos dertill hafva bifvit utsedde: N:o 1413. Hr Båfelt, Anton, med 20 röster, och N:o 2309. Hr af Dalström, Gustaf Jakob, med 20 röster, efter lottning med N:o 139. Gr. Wirsén, Axel Emil, och N:o 246. Frih. Manderström, Ludvig, hvilka hade lika antal röster. Företog R. o. Ad. val af fullmäktige i R. St:s bank, och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabriel, kapten . med 192 rösten Hr von Hartmansdorff, August, president, C. N. 0. med St. K med 1S5 röster. Hr Skogman, Carl David, president, C. N. 0. med St. K med 190 röster. Vidare företogs val af fullmäktige i R. Sl:s riksgälds-konlor, och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde :
Sedan Ståndets ledamöter i behörig ordning blifvit uppropade och allemnal voteringssedlar, befunnos, vid deras öppnande, följande hafva blifvit utsedde: till elektorer : Anders Medin från Kronobergs län med 60 röster; Anders Söderholtz » Södermanlands » » 59 )) Pehr Östman ...; » Wester-Norrlands » » 59 » Carl Ifvarsson Y> Hallands )) 59 » Nils Pettersson )) Calmar » » 39 » Carl Casper Nettelbladt » Stockholms )) » 3 i » Ola Lasson » Christianstads » » 34 » Johan Erickson )) Jönköpings » » .. 33 )) Carl Johan Johansson... » Ostergötlands » » ... 33 )) Liss Lars Olsson » Kopparbergs )) » 33 » Johan Johansson )) Orebro » » 33 )) Peter Larsson » Gotland » » 33 röster; Blekinge Göteborgs och till suppleanter : Jan Andersson från Kopparbergs län med 39 röster; Peter Andersson... » Anders Andersson » Erik Jonsson » Westmanlands hvarom protokoll genast uppsattes och justerades. Bih. till R. St. Föredrogs /Siivo Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande JV$ il, i anledning al' erh/Sllna återremisser å Utskottets Betänkande M 7, i frå”a om förändrade bestämmelser i afseende å upplåtande åt enskilde personer af Kronans mark i Norrland och Stora Kopparbergs län m. m. Ståndet, som vid behandlingen den 26 nastlidne Mars af omförmälda Betänkande , återremitterat
Cederström, Rud., Statssamt Allm. Besv.- o. Fkon.Utskms i gårdagens plenum första gången på bordet lagde utlåtm: N:o 48, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse, ang:de den tillökade ordinarie soldat-roteringen i riket; och N:o 49, i anledn. af erhållen återremiss af Utskrns betänk. N:o 18, ang:de väckte förslag till en förändrad organisation af landtförsvaret. Föredrogos och lades till handlingarne Statsoch BankoUtsk:ns i gårdagens plenum på bordet lagde meni.: N:o 50, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt N:o 20; och N:o 51, ang:de RiksShns beslut i anledn. af betänk. Den 16 Augusti. 267 Föredrogs och bifölls Statssamt Allm. Besv. o. Ekon.Utskms i gårdagens plenum på bordel lagda utlåt. N:o 52, i anledn. af väckte frågor om indragning af Biskops-embetena, reglering af Biskoparnes löner samt de af dem innehafvande prebendepastorals förseeude med egna Kyrkoherdar m. m. Föredrogos och biföllos LagUtskis i gårdagens plenum på bordet lagde betänk:n: N:o 46, i anledn. af väckt motion, att 1 § af 9 kap. Ä.B. måtte tillökas med ett nytt stadgande för bestämmande af hvad egendom i boupteckningen bör uptagas och värderas; och N:o 47, i anledn. af väckt motion, ang:de Kronofogdes och Landtmälares rätt att såsom rättegångsfullmäktige begagnas. Vid föredragning af LaglTtskcs i gårdagens plenum på bordet lagde betänk.
Är Le' således i e et pollckkt löfte at hwar och en Med bo q v e, afnen de jona ej hafva rättighet at sanda F i-Lm > lga lil Riksdagarna, hvilkas egendom wi pa iner sä t are ber.anigade at borrgifwa, flala undfå su.l betalning i banco Sedlar ^ «ör be RiksgälvS Skolår som i grund pä denna S ändernas försäkran de emotagiä Om llee simes svin i sednare arén samlat Riksg lsssescl Lapncal r emot betydelig rabatt af deras ralla warde, sa gifwes också lika säkert mangs som area 1759 och 1790 förwandlase sina fasta Egendomar och kemnade ,lna sys>or enart Riksg lssSedlar. Fl-r at betaga de förra en obillig winst, sa ' blir del wrl alarig fl sl, at beröfwa de sednare deras med rätta ätkomna Egendom; utan mä wäl haldre de förre winna hwad de pa et felaktigt Penninge - werk förstått at förvärfwa, än den sednare förlora kanfle Let högst nödwändiga til sin bärgnrng. Wid 1792 ärs Riksdag besiöto wäl Riksens da församlade Stander, at den som blef fordrad för en fluls i banco-Seolar, skulle fä bemla den me RclsgäldS-seLlar och 6 jproLents ösiverflolt. I g bor tro at Riksens Ständer hade anledning til el ladan! best» : mm alorig har nägot bestu' kmauerat frä,! Rckftns Ständer som warit mindre om yckc af A.lm mheten, än det, också intet nägot som blifvit mindre esteckef-vad", ehuru st "' förmän det för läniag rude medförde. Deraf kan Riksens nu församlade Ständer ej draga anledning at nu sta ga en större rabatt, ej heller wänta at den skulle blifva af Allmänheten med nöfl antagen.
Mig vetterligt har det ej förr varit bruket vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar, att påbörda andra sådana tankar och uttryck, som de ej yttrat, för att derpå kunna hygga en vederläggning. Detta är likväl händelsen uti Herr Friherre Anckarsvärds Memorial af den i3 Februarii — Och månne jag förhastar mig, då jag fritt och öppet vågar yttra min önskan, att detta sätt att vederlägga, såsom längesedan från Sverige landsförvisa och nu helt njdigen åter infördt, måtte blifva sällsynt bland Ridderskapets och Adelns alfvarsam ma, öfverläggningar. Med förundran har jag äfven hört sådana inkast göras emot Herr Grefve von Plåtens 22 Den 2 Martu. nämnde Memorial, som directe vederlägges af det rätta förhållandet, och hvilket förhållande ej kan vara okändt af den Lagstiftande Magten, ehuru det lärer hafva undfallit Individuer deraf. ♦ Då af 370,540 Skeppund, som år 1814 transporterades genom TrollhätteCanal, Jernet utgjorde 88,779 Skeppund, eller icke fjerdedelen af hela Transporten, och återstoden, eller 281,761 Skeppund, således utgjordes af de öfriga EfFecter, som begagnade VattenCommunicationen, endast mellan Wenern och Götheborg, och hvaraf Spannmål ej utgjorde ^T; kan jag ej inse, på hvad erfarenhet Herr Friherre Anckarsvärd grundat sitt påstående, att Sveriges Metaller och Spannmål utgör Sveriges enda Transport-varor, och att Canalen ej kan blifva af någon besparing vid Transporten af Jern från Bruken. Bland inkast af denna beskaffenhet, som lika litet behöfva en vidlyftig vederläggning, torde få räknas det af Herr Rosenschöld anförda, som synes mig vilja bevisa, att den verkställda delen af CanalArbetet bestämmes efter antalet af de Slussar, som nu äro färdiga. Det vittnar till det minsta ej om kännedom af Canal-anläggningen, som dock synes mig vara nödig, innan man kan afgöra ett sådant ämne.