Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:ts disposition, användas såsom understöd till inrättande af tre nya landtbruks-skolor i de län, der E. Iv. M.t finner deni vara bäst behöflig;», samt utgå med 4,000 R:dr årligen til! hvardera, under de för dylika understöds åtnjutande förut föreskrifne vilkor. 13:o För inrättande af tvänne Mejeri-skolor, en i medlersta och en i södra delen af riket, å ställen, der mjölkhushållning med utmärkt skicklighet bedrifves, och med skyldighet för vederbörande att emottaga ett visst antal fri-elever, är af E. K. M:t äskadt elt ärligt anslag af 3,000 R:dr för hvardera af dessa skolor, eller tillsammans 0,000 R:dr, dock alt della anslag alternativt måtte kunna användas såsom arfvoden och rese-koslnads-crsättning åt resande undervisare i inejeri-handleringen; och dä Rikets Ständer jemväl för sin del anse det böra blifva af stor nytta och kraftigt medverka lill en bättre ladugårds-skölsel, om den kunskap i detta ämne, som redan finnes på åtskilliga ställen i landet, blifver mera allmänt spridd, har, med bifall till Ii. K. Mits Nådiga proposition, för inrättandet af 2:ne Mejeri-skolor, i särskilda delar af riket, en summa af 0,000 R:dr årligen blifvit af Rikets Sländer anvisad. 14:o Då får-skötseln genom det biträde, som lemnats schäferi-egarne af en för ändamålet anställd kunnig person, gjort framsteg, oaktadt en för denna närings-gren länge fortfarande missgynnande konjunktur, samt den önskan att äfven en sakkunnig man måtte anställas för all tillhandagå med biträde, råd och upplysningar i boskaps-skötseln, såsom vid val af afvels-djur och racers förädling, ladugårds-bvggnaders ändamålsenliga konstruktion, mejeriers anläggning och förbättringar i mjölkhushållningen m. in. å flere allmänna landtbruksmölen blifvit offentligen uttalad, har E. K. M.t, sedan jemväl
Förslaget, pag. 60, punkt, i af Betänkandet N:o 50, att för de ifrågavarande lanen måtte bestämmas ett maximum af a,000 Rdr, ocl> ett maximum af r,ooo Rdr, allt efter de antydda olika förhållanden, bifölls; hvaremot tillstyrkan å samma pag., punkt. 2, att årliga jäntan må beräknas till 3 procent, ogillades af Ståndet, som beslöt nedsättning af denna ränta till 2 procent. Betänkandet N:o 51: Hvad Utskottet i detta Betänkande och, till besvarande af anmärkningar dervid, i Utlåtandet N:o 82 anfort, bifölls. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsutskottets, sedan den 13 i denna månad, på bordet hvilande Utlåtande, N:o 307, angående Byggnaders afträdande åt Veterinaire-Inrättningen, samt anslag af medel till deras iståndsättande, beslöt Bonde-Ståndet, att Tomterne, hö Utdrag den a5 Nov. 182g.
Slutligen har kommissionen vidrört annu ett 4:de beskattningssätt, nemligen att tillåta bränvinsbränning mot bevillning, som särskildt meddelas för hvarje fall, samt med ett bestämdt årligt afgiftsbelopp, lika stort för alla bränncrier, med eller utan inskränkning i afseende på bedrifvande af desamma. Hvad detta sednare sätt angår, har kommissionen icke framlagdt något bestämdt förslag, enär den är af den åsigt, alt man ännu saknar tillräcklig erfarenhet derom, för alt kunna derpå inlåta sig. Departementet skall nu utbe sig, att först få göra en framställning af det hufvudsakligaste af kommissionens arbete rörande beskattningen, samt derefter uppgifva det förslag, som efter departementets förmenande förtjenar företräde, och som departementet ämnar att i underdånighet anhålla måtte vid nuvarande storting blifva framlagdt till antagande; hvarefter departementet skall gå igenom den andra delen af kommissionens betänkande, som angår lagstiftningen, och dervid bifoga de anmärkningar, hvartill departementet kunde finna sig föranlåtet, samt föreslå de förändringar, som i följd deraf torde föranledas. Bil. till Särskilda Utsk. Meni. Utlåtande. I. Afäshebeslcattning. Med mäskebeskatfning förstås beskattning af det kar-rum (mäskekaren), hvaruti det till bränvinsbränning bestämda material undergår jäsningsprocessen. Kommissionen anför att denna beskattning antingen användes på så sätt, som i Preussen och de' Danska köpstäderna, att afgiften beräknas för hvarje gång ett mäskekar fylles och afjäses, eller också såsom i de Danska landtdistrikterna, att afgiften beräknas för en gifven tid, efter det antal gånger, man antager, att dessa kar kunna hafva varit använda lill afjäsning. Utom dessa 2:ne beskattningssätt, användes,1 efter hvad kommissionen har sig bekant, -ännu ett tredje uti England, hvilket äfven kan kallas mäskebeskattning, ehuru afgiften understundom beräknas efter den erhållna produkten, nemligen när denna utkommer med en större qvantitet alkohol, än den mäsk, hvaraf den är erhållen, efter anställd profning kan anses hafva innehållit, frånräknad den förlust af alkohol, som man räknar ega rum under destillationen.
”Statsverket," anförde han, det lian trodde meningen dermed vara, att betaga Statsverket rätt att öppna räkning i Banken och derifrån låna mot godkända hypolheker. Jag besvarade då denna förmodan, i den mening, att Herr Rosenblads berörde förslag ej medförde de af Herr Munck af Rosenschöld befarade resultater. Men då han nu velat gifva mina ord en så stor utsträckning, får jag ytterligare förklara, det jag i alla fall ej tror, att Statsverket äger låna i Banken mot hypothek af blifvande inkomster, hvarken under krig eller vid andra tillfällen. Fullmägtige skulle visserligen icke foga sig efter etl sådant låneförsök; serdeles som StatsVerkets alla inkomster äro i serskilte Titlar uti RiksSlaten an viste till användande för bestämda ändamål; och ett sådant hypothek kunde väl icke eller Statsverket och Regeringen erbjuda. Huru Herr Munck af Rosenschölds tillägg skulle kunna ingå i den af Ridd. och Adelil antagna redaction af 'j2§:n, kan jag verkligen ej fatta. O111 det skulle inflickas sålunda: ”Rikets Ständers Bank, för alltid skiljd från ”StatsVerket, hvilket i sine förhållanden lill ”Banken ej har bättre rätt, än enskilt” &o., så blifver detta en lång och olämpelig rnellanmening. Herr Rosenblad har dessutom redan anmärkt, att StatsVerkets förhållande till Banken är helt olika med enskiltes. Äfven jag anser Herr Munck af Rosenschölds föreslagna tillägg böra förfalla. Den 17 Februarii e. ro. 185 Herr Munck af Rosenschöld:
— Glasflnsser: oslipade samt slipade, men oinfattade 1 skålp. — GO infattade med guld eller silfver, vägas med infattningen och förtullas såsom den. infattade med andra ämnen, tullbehandlas såsom Bijouterivaror. Glasgalla — Fri. Glasmästarediamanler, infattade; se Verktyg. Fri t. Glasskärf eller Krasglas — Glasvaror, försedda med flätning, som icke utgöra varuemballage; se Glas. GlasÖgOll, lorgnetter och andra monterade optiska glas; se Inslrumenter, optiska m. fl. Glaubersalt, se Salt. Glete, eller Glitt, alla slag _ Fri i. Glober Fria. Glycyrrlliza; se Lakritsrot. GraillS d Avignon; hänföras till Färger, ej specificerade. Granland'; se Gulddragareoch Snörmakarearbelen. Granatäpplen; se Frukter och Bär, ej specificerade. Granatäppleskal - ■ Fri, i. Grifflar af sten, infattade eller oinfattade Fria. Gryn: af Spanmål; se Spanmål. Expeditions-Vtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 85. 53 Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. R:dr öre. Gryn: ris-, äfvensom rismjöl 1 skälp. — 2 andra slag 1 skälp. — 4 Gräs, ej specificeradt, oarhetadt — Fri tt. fårgadt, trensadt eller upprispadt 1 skälp. — 3 Gräsmattor och Gräsrep — Fria. Grönsaker, friska, 1 centner. 50 inlagda i bränvin eller ättika 1 skälp. 30 torkade 1 skälp. — 6 Guano — Fri tt. Gilld, oarhetadt — Fri t. arbetadt 1 ort. 5 bok-, äkta och oäkta 1 ort. — 1 Anm. Vigten föl pappersbladen, mellan hvilka guldet ligger, inberäknas. musiv-, pudereller unsen1 ort. 1 spinn-; se Träd.
Fock har sagt, och den siste talaren har äfven uprepat detsamma, att en synnerlig brist pä lärare skulle upkomma. Jag medgifver, att häruti ligger ett stort hinder, men det beror dock hufvudsakligen derpå, hvad slags skola, som kommer att inrättas i Borås; dock föreställer jag mig, att R. St:r icke vilja gå så långt i detalj, att dé föreskrifva hvad det skall bli för en sorts skola. Jag vill nämna, hurusom f. n. uti landet införes Niirnbergerkram för öfver 100,000 R:drs värde. Om nu de personer, som bo i Borås och trakten deromkring, samt sysselsätta sig med väfnader, lärde sig konsten att förfärdiga leksaker, skulle en sådan mängd dylika varor icke komma att från främmande länder hit införas, och jag är öfvertygad om, att denna industri vore för landet af mycket mera värde, än den obetydliga anslagssumma, som nu är i fråga. Under ett besök i en stad i Tyskland såg jag en mängd modeller af hästar, dockor, vagnar o. s. v. förfärdigade, endast för att lära det omkring i trakten boende folket att göra ifrågavar:de leksaker, och jag inser icke, hvarföre man icke skulle låta den ort, der folket är vant att lära sig händaslöjder, få skaffa sig kännedom om dylika saker. Vi hafva sett huru, uti en viss trakt af Kronobergs? län, allt folket gör korgar, hvilka äro fullt jemförliga med dem, vi erhålla utifrån. Äfven tror jag icke, att brist på lärare skulle upkomma, ty för en sådan industri behöfva de icke vara vetenskapligt bildade. Skulle dock så inträffa, föreställer jag mig, att vi med lätthet skulle kunna erhålla lärare utifrån. Man har, såsom ett vigtigt argument, anfört, att R. o. Ad. bör vidblifva sitt förut i ämnet fattade beslut, men jag tror icke, alt man följt denna grundsats, då fråga varit om att inbjuda de öfriga Stånden, att sig i R. o. Ad:s beslut förena. Jag erinrar mig, att Gr. Lagerbjelke har, icke en, utan flera gånger hemställt 350
loliniissoii, \ \ i., frii kleriiiisnnd. Joli: ~iissoii, k ' er, iiictl. tlokto.r, StockI10l111. J oli: i.ussoii, Itossi~iti., frn, Uiiien. J O ~ I I S il! !nriniiiic, fra, StocIili~liii. J ' oliiisoii, John, tmfikchef, Fröri. Jolii: isoii, A! !nr,y, Fru, l %vi. Johuson, JZneliel, frijkeii, Lorrdoii. Joliii, .Jnli: ~, frii, Stocltlioliii. Joliii, Ellen, frijkeii, Stock11olii.i. Jolin, Mntliilcln, fru, D, Jc~i~ssoii, Joii, hii.r: idsliiifrliiig, CnrlsIl~lllll. Joi~ssoii, Jorins, riiecl. (iolztor, Siiiidl&gt;yl~erg. Jiigerskiöld, Leoii,zrrl, iloceii t, Upsaln. Knijser, TTendcln, friilteii, Stockholin. Rnlling, Al: irt inn, grefviiiiin, A ve st: ^ .. i&lt;nl.lsteiiiiis, Elisnl) etli, frn, J-lelsiiighorg. Karlssoii, Elleii, frn, StenBro, Nykö- piiig. IZ: ~lssoii, Lisn, fröken, ~&gt;ii.i~t; iiiii. J, lektor, Stoolilioliii. Keijser, Wnlln, frn, 8treiignRs. Kcijser, I-letlvi~, fru, Sloclzlioliii. Keniye, Jhn., fru, Stocklioliii.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande, rörande det om en mera allmän och utvidgad näringsfrihet väckte förslag, samt öfver den uti BorgareStåndet framställde motion om gränsors bestämmande emellan Stadsoch Landtmannahandteringar. Från Allmänna Befvårsoch OeconomieUtjkottet: Af den 8 dennes: I anledning af RiksStåndens beslut öfver Utskottets jemknings-förslag rörande husbehofs Bränvinsbränniogen. Den 9 Junii /. ml '453 Fortsattes pröfningen af Statsoch BancoUtskottens den 16 sistledne Maji afgifne, samt den 23 i samma månad på bordet lagde Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddelte Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition den 10 December i8i7j angående allmänna penninge-röreisen och myntvärdets upprätthållande. 9:de Punkten lydde sålunda: Hvad efter föregående dispofitioner öfverblifver af Bankens årliga intrader, användes till anjkajfande af myntbara metaller, för att, när lämplig tid dertill inträff ar, i allmänna rörelfen utfpridas i byte mot Bankens Sedlar. Grefva Spens, Carl Gufiafi Då frågan om 3:dje punkten förevar, yrkade flere Talare, att RörelseCapitalets ökande genom landets productions vinst för året borde på intet sätt vara förbudit, och att för den händelse, att Silfri ver något år genom handels öfvervigt inkom, en utväg borde vara förvarad, att få det för-, vandladt till Svenskt RöreiseCapital. — Jag delar för mycket denna opinion, att jag ej skulle begagna tillfället att nu föreslå ett vidsträcktare Silfver-inköp. Af de utaf Utskotten till detta ändamål aoslagne medel återstår nästan ingen ting, sedan 250,000 Riksdaler årligen blifvit borttagne för att slippa öka BevilD ningen. Man föreslog Silfverköp till Bankens consolidation, jag skulle vilja föreslå det för välståndets consolidation i landet3 ty ett väl - 454 Den § Junii f. m.
Det var oförgätligt stämningsfullt att se all denna äkta katolska kyrkoprakt och katolska andakt i dessa smala grå medeltidsgator, se processionen långsamt höja och sänka sig öfver den gamla stenbrons hvälfhing och de fladdrande fanorna försvinna i det mörka hvalfvet under rådhustornet. Ur alla dessa leder steg det mummel af böner, upprepade på samma gång af hundrade röster, som är ett IDUN 1899, — 6 — Turisteri — Det är j u alla dessa städers längtan; och säkerligen måste det kännas som en bitter orättvisa för en stad, som innesluter så rika skatter som Bamberg, att ingen bryr sig om att komma och se på dem. — Men jag kan inte önska turisterna dit. Där skulle de gå och förstöra forntidsstämningen med sina moderna gestalter, förstöra folkets hjärtevärmande tjänstvillighet med sina mer eller mindre rikliga drickspengar. Detta är visserligen orimligt; jag kom j u själf som turist, och » alla människor » ha j u lof att resa hvart de vilja så väl som jag. Men jag kan inte annat än fröjda mig åt, att jag ännu så tämligen har Bamberg för mig själf. A. Blomberg foto. &gt;STOCKHOLMSVECKAN » I SANOHAMN I PA VAG TILL TAFLINGSBANAN af den katolska gudstjänstens mest karaktäristiska element, och som på den utanför stå- ende verkar än hemlighetsfullt tilldragande, än frånstötande, nästan skrämmande. Midt i processionen gick en gammal prelat med violett sammetskalott på de silfvergråa lockarne och utdelade välsignelser åt folkhopen, som sjönk på knä likt ett sädesfält, som böljar i vinden. Ur butiker och förstugndörrar skyndade människorna ut och knäföllo för att blifva delaktiga af välsignelsen. Jag minns en liten, liten bambergare, m e d en sky af lockar kring det viktigt allvarliga, näpna ansiktet; stående på en dörrtröskel, lyfte han en liten skadad och ombunden hand och gjorde korstecknet med det par små fingrar, som stucko ut ur bandagen. Men vi hvarken ville eller kunde knäfalla inför den oaflåtligt välsignande handen och funno det på samma gång plågsamt att bland dessa troende skaror spela rollen af de enda likgiltigt nyfikna.
I fråga om domstols behörighet äro förslagen byggda på den rigtiga grundsats, att hvartdera riket behandlar den andra Statens medlemmar efter samma reglor sorn sina egna, och att följaktligen det ena landets innevånare icke äro pligtiga att svara vid domstol i det andra landet i andra fall, än der en medlem af detta land kan stämmas tili annan domstol än den, hvarunder han för sin person lyder; dock att — i enlighet med en i vår lagstiftning redan antagen grundsats •— det ena rikets innevånare, som någon tid uppehåller sig i det andra, må kunna instämmas till domstolen i orten. Föreskrifterna i 3 och 6 §§ af det Svenska förslaget, angående tid för verkställighet af Danska domstolars beslut härstädes, äro betingade af det från vår lagstiftning väsendtligen afvikande system, som, i fråga om doms överklagande och fortvaron af dess exekutiva kraft, är i Danmarks lagstiftning antaget. Enligt denna skall en dom, som föreskrifver att något skall Lag-Utskottets Betänkande N:o 61. 13 skall fullgöras, alltid, när den icke är gifven af ”Höiesteret”, kungöras den, som tappat, med en honom Iemnad, i domen utsatt viss kortare tid för fullgörande. Om denna tid lemnäs obegagnad af den, som tappat, förutsattes domen sä till vida hafva vunnit laga kraft, att exekution derå med full verkan kan ske. Men denna laga kraft är likväl endast présumtiv, emedan den, ä hvilken domen lyder, kan. genom en äfven efter nämnde tids förlopp uttagen stämning till högre Rätt om ändring af domen, afbryta eller hindra dess exekution, i fall sådan icke under tiden skett, och äfven fullfölja ändrings-sökandet oaktadt domen hunnit komma till fullbordan. Detta sednare förhållande inträffar emellertid visserligen sällan, enär den, som är sinnad söka ändring, sjelf eger fördel af att göra det sä fort som möjligt, enär exekutionen, oaktadt ändrings-sökandet, förblifver orubbad till sakens slut.
En annan talare har med mig instämt deruti, att, genom en obegränsad belåning af jern, exporten förhindrades. Jag skall närmare utveckla huruvida ett sådant påstående äger sanning eller icke. Om t. ex. en person har jern vågfördt och jernet gäller 15 r:dr Sk??, så tänker han möjligen: nu vill jag icke sälja jernet; nästa år får jag säkert lti r:dr; och hvarföre viii lian då icke sälja det? Jo, emedan han beräknar att 4 proc. på 15 r:dr gör omkring 22 sk. och han hoppas att priset på jernet skall lill nästa år stegras så, att han kan få någon vinst derpå. Ilan tror äfven, alt efter man det året icke köpt något jern ifrån Sverige, så skall man nästa år ovillkorligen behöfva det. På detta sätt fortgår det. Jernet fortfar emellertid alt vara vågfördt, derföre att ägarne af en eller annan anledn. tro ali priserna skola stiga. Att detta lika ofta kan föranleda missräkning, som vinst, är sannolikt, likasom det inträffar med säd och andra varor. I sjelfva hufvudsaken vill jag icke vidare upptaga (iden; jag har blott velat ådagalägga alt mitt yttrande i ofvanberörde afseenden icke saknat grund, såsom en värd talare velat påstå. Hr von Troil: Jag skulle tro, att man här kan spara sig mödan att så ofta upprepa, att upprätthållande af realisationen och betryggande af bankens säkerhet är del första som bör afses, enär jag icke hört någon inom huset bestrida giltigheten af denna sats; och hvad min obetydliga person vidkommer, så vågar jag tro, att jag för upprätthållande af nyssnämnde stora grundsats började draga mitt strå åtminstone lika tidigt, sorn de Heste af de Hrr, som nu haft den godheten att om densamma mig undervisa.
Ständers redan fattade Beslut, kommer underdånig anhållan, att hos Kongl. Maj:t göras, om öfverseende af de, rörande heloch half-frihet m. m. utfärdade Författningar, anse Utskotten sig böra förklara, att då byggnads-sättet af det Fartyg, hvari varor skeppas, synes hafva litet eller intet samband med den Tull, som för varorne erlägges, och det anseende Sveriges Fartyg å fremmande orter vunnit, måste tillskrifvas helt andra grunder, än Tull-umgälderne å dermed fragtade varor i Svensk hamn, kunna Utskotten ej heller frånträda sin förr gillade mening. §. 3. Emot Utskottens Förslag att de nu gällande eller framdeles utkommande Nådiga Författningar, rörande Norrska Fartyg och varor, borde till efterrättelse gälla, har en värd Ledamot inom välbemälde Stånd, yrkat, att de nu gällande Författningarne synas äfven hädanefter lämpligen böra tjena till efterrättelse j häruti instämmer äfven Utskottens ofvan anförde - Betunkanden. 273 anförde Förslag, men för framtiden hafva Utskotten ansett så detta, som andra dylika Stadganden böra åt Kongl. Maj:ts vishet och Landsfaderliga omsorg öfverlemnas. §• 4- Att Läst-penningar icke borde, på sätt Utskotten föreslagit, betalas i Silfver-Specie eller efter derå gällande Cours , utan i stället, till förekommande af ett ofantligt och gagnlöst arbete med Cours-beräkningen, samt till enbets bibehållande, sedan faststäldt blifvit, det alla afgifter skulle utgå och beräknas i Svenskt mynt, i samma Myntslag regleras, har en värd Ledamot likaledes yrkat; men då dessa skäl redan varit af Utskotten granskade och desamma dervid funnit, med hänseende tili de af fremmande Fartyg inflytande afgifter, samt Svenska Skeppsskyldigheter, att i fremmande Hamnar clarera denna afgift i Silfver-Specie, skäligt att meranämnde utskyld må i Silfver beräknas, kan någon ändring ej heller nu deruti föreslås. §. 6. Sedan Riksens Höglofl.
Medan jag har ordet, må det tillåtas mig att i korthet bemöta en vederläggning, som blifvit på f. m. gjord med hänseende till den kollision, som jag ansåg vara att befara mellan såväl sista konventikelplakatet samt 8:de §:n i den sednare Förordnm och Esta §:n i den första. Det har blifvit sagdt att dessa tvänne, såväl konventikelplakatet som 8:de §:n, skulle vara polisstadganden, men den ifrågavarande Esta §:n deremot ett kriminelt stadgande. Jag vill då hemställa: hvad är ett förbud att offentligt förkunna en villfarande lärosats, om icke ett polisstadgande? Det måtte väl vara med afseende på de skador, det kan åstadkomma, som det förbjudes. Icke kan man säga, att ett offentligt förkunnande är ett kriminelt brott, ty något ondt är ju icke skedt, utan det är blott med afseende på att förhindra affall från läran, som lagen förbjuder det. Jag tror således att såväl detta stadgande som det i konventikelplakatet och 8:de §:n, alla tre äro polisstadganden, och jag har icke kunnat finna annat än att en kollision kunde uppkomma, ty om en person tilltalas efter denna §, kan han möjligen invända: jag har icke fått det förbud, som kyrkorådet skall meddela mig; men jag bötfälles, jag ställer mig sålunda under konventikelplakatet. Det är sannt att man afhugger denna svårighet genom att lägga konventplakatet åsido och endast tillämpa ifrågavar:de lag, men onekligt är att båda dessa lagbud kunna tillämpas på samma fall. Hittills har man tält i den syftning, att LagUtsk:ts förslag, likasom K, M:s Propos, skulle innebära en större, mera obegränsad religionsfrihet.
Det förekommer äfven i Ryssland — Jules Verne talar till och med därom i en af sina romaner. Och i sina memoarer berättar Casanova o m en af honom ordnad måltid, benämnd ambigu, och hvilken, efter beskrifningen att döma, synes hafva haft stor likhet med vårt smörgåsbord. Vårt ymniga användande af smöret är icke heller typiskt för vår nation. 1 detta hänseende gå danskarne ännu längre än vi, o c h. deras bredda smörgåsar äro enligt kännares utsago de bästa i världen — i synnerhet deras » Smörrebröd med pillede Rejer », smörgåsar med räkor, som befriats från skalen. Och då jag nu kommit till Danmark, blir det väl lämpligt att börja min etnografiska studie — om j a g varit vitsare skulle jag hafva sagt: etnografiska — i Skåne. * * * Att börja där faller för öfrigt nästan af sig själft. I uppsvenskens ögon är Skåne matdyrkarn.es förlofvade land och storätarnes paradis. Jag ser mig i stånd att upplysa att detta legendariska åskådningssätt är betydligt öfverdrifvet, och att det för skåningen gifves högre syften än » mö ' en mad, go mad, mad i rattan tid å madaro ». Men kärleken till ett godt bord är onekligen en af hans små skötessynder, o c h det finnes ett betecknande ordspråk, som lyder: — » Fattig är jag, men inte äter jag bröd, » sa ' liggaren! » Att ätandet äfvenledes anses som en betydelsefull akt framgår af ett annat talesätt: — » Aldrig visste de, att mannen var galen, förr än han sjöng och åt » (nämligen samtidigt). De jordiska håfvor, hvilka gjort skåningarne mest ryktbara i det öfre Sverige, äro deras sura limpor och gröt. Surlimpan, som bakas af osiktadt rågmjöl, namnes på skånska gro / t bröd i motsats t i l l i n /, bröd, vid hvars tillredning siktadt rågmjöl användes. Det kallas gro / t bröd med kokt spad, då hett vatten användts vid bakningen, och groft bröd med kallt spad i motsalt fall. Det förra slaget är mera välsmakande, det senare mera hållbart samt därför i längden billigare.