Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad först PrivatBankerna beträffar, så, enär dessas rätt att utgifva sedlar, sorn med Riksmynt skola inlösas, alltid verkar tryckande på RiksBankens metalliska valuta, så böra dessa Banker, hvar och en i mohn af sin rörelse, genom esren silfvertillgång stödja realisationen; och Riksbanken, hvars säkerhet ständigt äfventyras, frångå sin tjenstaktighet, att genom kreditiver och andra undsättningar gifva näring åt dessa farliga parasiter. Hvad åter vidkommer Bankens ställning till den utrikes handeln, så har jag uti motiverna till min motion om exportförbud på silfver, tillräckligt visat vådan af RiksBankens åtagande att styra kursen, att derom föga är mer att tillägga, och som jag förmodar, att nämnde motion alltid bör komma till BankoUtsk.-ts kännedom, enär, efter mitt förmenande, denna motion grundlagsenligt måste behandlas af ett sammansatt Bankooch Bevilln.Utsk., så får jag vördsamt hänvisa till sagde motion, och blott tillägga, att Bankens handel med vexlar bör inskränkas till upköp för silfvervalutans förstärkning; — att all försäljning af vexlar och silfver i omyntad form, äfvensom alla kreditiver och lån, som tydligen afse befordrande af en ökad import af utländska varor, böra uphöra. Hvad särskildt beträffar handeln med vexlar och silfverplantsar, så förmodar jag, att BankoUtsk:t, uti de oerhörda missbruk, som kommit Hrr deputerade för vexelärenden till last, skall finna skälig ani. till denna rörelses uphörande, och som ytterligare stöd för detta uphörande förmodar jag äfven, att BankoUtsk:t icke underlåter, att för R. St:r framhålla den möjliga skiljaktighet, som kan förefinnas emellan föreskrifterna uti 109 § BankoReghtet, och det sätt på hvilket kreditföreningens vexeloperationer med RiksBanken bedrifvits. Såsom stöd för uphörande af mom.
Besvärsoch Ekon.-Etsk. Betänkande, N:o 30. Ank. till Exp.-Utsk. d. 19 Augusti 1851. kl. 9 f. m. Betänkande, i anledning af vfickl motion om införande af t jens tehjons böcker. Hos Höglofl. Hidderskapet och Adeln har Herr Liljenstolpe, A. F., framställt ett till Utskottens behandling ölverlernnadt förslag, deruti motionären förordat begagnandet af så kallade tjenstehjonsböcker, i hvilka de för tjenstehjon utfärdade attestater skulle införas, i stället för att, såsom tillförene, skrifvas på serskilde pappersblad. Enligt förslaget borde desse böcker inrättas i likhet nied de i Danmark bruklige så kallade skud smalsbo g er for tjenstetyende. De skulle innehafva» af tjenstehjonen sjelfve och innehålla tryckt utdrag af tjenstehjonsstadga!); vara försedde med vederbörande prest mans påskrift om tjenstehjonets namn och födelseort; samt i öfrigt innehålla tjenstehjonets födelse-, dopoch konfirmations-attester; af vederbörande husbönder inskrifna orlofssedlar, äfvensom anteckningar om böckernes uppvisande hos vederbörande pastorsembetet vid tjenstehjonens flyttning från en församling till annan. Motionären har ansett sitt förslag desto snarare böra vinna framgång, som det icke innefattar en nyhet för landet, enär de uti gällande förordning om gesällvandringarne påbudne så kallade gesällböcker äro af ungefär enahanda beskaffenhet, och af den praktiska nytta, som dessa böcker medfört, kunde slutas till den, som kunde vinnas af tjenstehjonsböckerna.
Den qvicka Fruns halfsanna liknelse ihågkom Margareta ofta under början af sitt vistande på Winäs, ty Augusta hade ganska tidigt fått veta sig vara skön, och af det sätt, hvarpå denna nyhet bibringats henne, dragit åtminstone den slutsatsen att hon, emedan, – tillfälligtvis – begåfvad med skönhet, egde att i allt stegra sina redan förut ganska högt uppdrifna anspråk. Men långt ifrån att stöta sig vid hennes öfvermodiga, pockande fåfänga, trodde Margareta den nog skulle fly sin kos, allenast Flickans ögon blifvit öppnade, och lät henne obehindradt drifva sitt spel med klädsel, spegling och mera sådant. Ja, när Augusta i följd af någon nyck, ibland försummade sitt yttre, ogillades det alltid af Guvernanten, som en dag, till svar på en sin anmärkning öfver Elevens vårdslösa håruppsättning erhöll den försäkran, att det gjorde ingenting. „Huru så“ frågade Margareta. „Om mitt hår – jag ville säga – om jag vore jag menar i alla fall“ stammade Augusta i stor förlägenhet. „Du vill väl säga det du är vacker, äfven med oredigt, okammadt hår?“ Augusta nedslog ögonen. – Der var intet svar på den gissuga Bonne Amiens så underligt sammanställda ord, hvilka väl medgåfvo att Augusta var vacker, men också ingenting mer. „Om jag nu icke heller redde mitt hår, derföre att jag i alla fall ej kunde blifva vacker återtog Margareta. „Tala icke mer härom“ utropade Augusta. „Jag har varit bra dum.“ – Det hade hon också, oaktadt mycken medfödd qvickhet, verkligen varit i många hänseenden – och allt efter som hon sjelf började finna det, föregingo, enligt Margaretas uträkning, märkliga hvälfningar i hennes tankegång. — Tron på Skönhetens ofelbarhet kunde Augusta således icke i längden behålla, men att hon, efter denna Tros förlust, sjelf blef skönare, är en sanning, den många kunnat intyga – deribland Margareta, hvars (ögon) fägnad åt Elevens härliga blomstring, ljuft förenade sig med fröjd öfver den inom dess själ vaknade, och med Guds hjelp – aldrig förbleknande våren.
Enär jag haft åran deltaga i 1822 år» Revisionsarbete, anser jag mia skyldighet påkalla, att inför Ridderskapet ©ch Adeln redovisa för de grunder, soni ledt mina och ptet 774 Den 24 Februarii. ralitetens åsigter, i de af Herr Friherre Anckarsvärd, vid förenämnde Revisionsberättelse, anmärkte delar, och då jag nu går att fullgöra detta, efter min öfvertygelse ovilkorliga åliggande, må det tillåtas mig först, få hembära Herr Friherren min tacksamhetsgärd, för desse sine anmärkningar, enär de lemna mig ett önskadt tillfälle, att offenteligen inför Ridi derskapet och Adeln upplysa, det de anmärkte framställningarne» ieke härört af bristande uppmärksamhet, utan af-den öfvertygelse Revisorerne ägt, om beskaffenheten af deras kall, Jag delar fullkomligen med Herr Friherren den öfvertygelse, det MagazicsDirectionen icke äger förmåga, liqvidera sin ihäftadegäld, men jag tror icke det varit enligt med Revisorers pligt, att framställa en tanke af sådan beskaffenhet, enär ziffran, ännu icke lemnar enahanda resultat. Det är ännu icke gifvit hvad utestående spannemåls-undsättningar, kunna komma att inbringa, enär det beror på det belopp till hvilket de gäldskyldig©, begagna belalningsrätten in natura, icke eller till hvilka priser MagazinsDirections spannemålslsger, hus Och inventarier kunna försäljas.
Men ärelystnaderna erbjuda åt en Kammare icke den nödiga karaktersskilnaden, eftersom deras egen karakter väl i de flesta fall varder beroende af meningen för dagen. Landstingen skola derföre måhända snart nog nödgas fästa sina blickar och sitt val vid hufvudstaden, och Första Kammaren således komma alt förete anblicken af en representation tili större delen bestående af hufvudstadens kapitalister, embetsman el ler andra medborgare, som utan omak och utan arfvode kunna, fyra månader årligen, offra sin tid för fäderneslandets bästa. Elt återstår likväl för Landstingsmännen, nemligen att välja den »förmögenhetens konservatism», som »af nit för det allmänna» vill underkasta sig en uppoffring. Men dermed har man ock kommit till sjelfva tyngdpunkten i det Kongl, förslaget, till det, som, enligt dess idé, utgör den uteslutande garantien för karaktersskilnaden: penningens allsvåldighet att skapa konservativa tendenser, penningens rätt att bilda den Första Kammaren. Här vore således mycket att säga; men lystnaden har ock sin vältalighet. Det torde derföre vara tillfyllestgörande, att hafva afklädt den För sta Kammaren alla öfriga emblemer, hvarmed den i Justitie-Statsministerns yttrande är omgifven, och låta den framträda såsom ett plutokratiskt element, der man möjligen kan finna mycket penningar, men icke, enligt grundlagen, har rätt att söka något annat. 28 Konstitutions-Utskottets Memorial M 7. Andra Kammaren. Likasom man i fråga om Första Kammaren slutligen stannar vid ett streck, som betecknar ett visst mått af penningar, såsom karaktersskilnad emellan de begge Kamrarne; så påträffar man vid betraktande af den Andra Kammaren genast ett nytt streck, som likaledes betecknar ett annat mått af penningar, som åtskiljer de representerade från de orepresenterade. Åtgärden är i båda fallen utan tvifvel mycket enkel. Också har man från alla håll såsom en af de utmärktaste sidorna i det Kongl. Förslaget till ny Riksdags-ordning erkänt dess stora enkelhet. Alla de svårigheter, som stå i sammanhang med upprättande af ett representationsförslag, under stadig blick på den vigtiga frågan: hvad den blifvande representanten är?
Att kyrkokassans föreståndare, Konungens befallninghafvande och domkapitlet, skulle möjligtvis draga i betänkande, att afgifva den fordrade borgensförbindelsen, är väl ej att förmoda: och skulle en så oförväntad händelse inträffa, så lärer den åtminstone icke tor statens säkerhet kunna medföra något äfventyr. Det andra skälet lill afslag är en förment misshushållning med kyrkans medel i en föregången tid. Dermed har troligen åsyftats, hvad sorn äfven under behandlingen på afdelningen omständligen blifvit framstäldt, Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 199. 5 det inköp, sorn för nära trettio år tillbaka egt runi af en grupp kolossala bildstoder, beslående af frälsaren medallegoriserade figurerna af tron, hoppet och kärleken, som sedermera fått en plats vid högaltaret i kyrkan. I den tidpunkt, då detta inköp skedde, ansåg man för en heder, och, snart sagdt, en pligt, alt begagna en svensk, europeiskt ryktbar konstnärs hand, till beprydande af ett bland fäderneslandets skönaste tempel. Denna var orsaken till nämnde, för kyrkokassan visserligen kostbara, men af tidens opinion gillade och i laglig ordning, med vederbörligt bifall, afslutade handel. Opinionen har förändrat sig och gjort till föremål för klander, hvad i första början var det för bifall. Men, ulan alt ingå i pröfring häraf, synes dock sjelfva byggnaden, såsom fullkomligen oskyldig, icke böra lida straffet för det förmenta misstaget. Den förvaltning af domkyrkokas9an, uti hvilken jag de sista 14 åren haft ärau deltaga och hvilken i nyssnämnde åtgärd är lika oskyldig, har äfven bemödat sig att med all omtanka och sparsamhet söka bereda medel för den nödiga reparationen; och att den icke alldeles misslyckats, visar sig deraf, att den vid, nämnde periods början qvarstående betydliga skulden blifvit betald och derjemte en kapitalfond samlad af närmare 10,000 rd:r b:ko.
Väghållning . 8,890 „ „ Transport 29,149 ” ” 31^>974 29 handsk, S~är$berduelse för Blekinge Län, >> 99 99 99 2i 5,974 29 42 Transport 29,149 „ , Diverse afgifter, onera och allmänna besvär, såsom Kurhus-medel, Fångvaktares aflöning, Tingsocb Fånglius-reparationer, Tingsoch Fånghusved, Skarprättare-lön, Kyrko-lionde, Kyrkobygg nads-bidrag, Prestgårdsbyggnad, eller Helgonskydd, Bibellrycks-säd, mm...,.., 11,592 16 Summa 40,741 16 256,715 45 )) 9f »I Härvid bör dock observeras, att i denna beräkning icke är inbegripen någon calcul öfver hvad som utgår till charta sigillata och expedilions-lösen i och för Lagsökningar, Rättegångar, Lagfarter, samt andra legale handlingar, hvilket såsom tillfälligt, aldrig kan beräknas, men visserligen torde kanna antagas till minst 25,ooo R:dr årligen Deremot bör å andra sidan anmärkas, att af Jordeboksoch Hemmantals-Räntan 11,369 R:dr \ sk., äro 9,480 R:dr 42 sk. indelta till Båtsmans-rustningen, så att denna summa rätteligen bör afräknas från ofvanstående slatsbidrags-summa, helst den utgår i rustnings-skyldighet in natura och således år inbegripen under den summa som är upptagen för Roteringens bekostande med 84,*35 R:dr. Båtsmans-rustningen i Blekinge består af dels den såkallade indelningen, som utgör i5oo man och dels Frälse-roteringen 27 man, oberäknadt extra Roteringen, som blott i krigstid ifrågakommer.
December samma år, men sedan detta fartyg, efter sex dagars segling i Stockholmska skärgården, blifvit af is kringvärfdt, så att dess vidare fortkomst förhindrats, måst till hufvudstaden återvända, för att afbida den årstid , som kunde göra återresan till Gottland för helsa och lif mindre äfventyrlig; i följd hvaraf Prosten Klingvall anhållit, det måtte af Banken och RiksgäldsContoiret, för den tid, räknad från den 7:de December nästi idet år, då Revisionen slutade, till sistlidne Februari månads utgång, under hvilken tid Prosten genom oöfvervinnerliga naturhinder blifvit i Stockholm uppehållen, till Prosten utbetalas elt lika underhåll, som för Revisorerne är bestämdt, eiler 3 R:dr Banco om dagen; varande vid ansökningen bilagde bevis, dels af Lots-Capitainen T. Fogelström, att Skepparen Nybergs fartyg, som från Stockholm afgick den 16 December sistlidet år, efter 6 dagars segling infrusit i Kodjupet, och alt Prosten Klingvall varit passagerare på samma fartyg, dels af Riksdags-fullmägti"e från Gottland, Prostaine J. Gahne och H. Lyth samt Rådmannen P. 11. Lindström ej mindre derom, att postgången emellan Gottland och Öland vari t under loppet af sistlidne December månad afbruten, än ock att bemälde Riksdags-fuilmägtige, då de skolat i slutet af nämnde månad begifva sig från Gottland till Stockholm, med mycken svårighet lyckats komma öfver till fasta landet, samt att i allmänhet resor till och ifrån Gottland under vinter-månaderne äro förknippade med våda för helsa och Bih, till R, St. Prot. iS4i 4 Sami, 2 Afd, 6 Haft. 1 2 Staisoch Banco-lJtskoltens Utlåtande , N. o 8. lif, dels ock medelst utdrag utur tidningen Stockholms Dagblad, att ett till Gottland destineradt fartyg i början af Januari månad innevarande år vid nämnde ös kust förolyckats.
19, R. 19; B. II. 204, 260, 268, A. 268. —, Rikets Ständer år 1864 församlade, deras berättelse angående af dem förrättad granskning af de under Kongl. Maj:ts och Rikets Kommers-Collegium ställda fonder och medel, jemte en i anledning deraf afgifven underdånig förklaring:! I. 19, R. 19; B. II 155, 158, A. 158. —, Rikets' Ständers år 1865 församlade, deras berättelse om granskningen af Stats-Verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1863, jemte de i anledning deraf infordrade och till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga urlåtanden: II. 622, R. 623; B. V. 562, 588, 599, A. 599, 602, 605, 606, 607, E. 698. 156 - R — Revisorer, Rikets Ständers år 1865 församlade, deras berättelse om granskningen af Riksgälds-Kontorets tillstånd och förvaltning, jemte
N:o 144. 69 Pettersson, Håkan, frän Blekinge län, Motion N:o 204, om vissa förmåner åt elen s. k. nyroterade jorden i länet samt anslag af allmänna medel till betäckande af härigenom uppkommande brist. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 13. Motion N:o 205, om anslag af allmänna medel för uppförande af ett kapell och anskaffande af boställe åt en kapellpredikant för de öfre rotarne inom Augerums socken. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 136. Motion N:o 415, om befrielse för rustoch rothållare inom Blekinge från skyldigheten alt bekosta de s. k. småpersedlarne utaf båtsmännens beklädnad, samt desammas bestridande af statsmedel. Sammans. Statssamt Allm. Besv. och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 12. R. St. underdån. Skrifv. N:o 144. Motion N:o 416, att Kommunalnämnd må förklaras behörig att upptaga och afgöra mål, som röra förseelse mot 6 § i Kongl, kungörelsen den 12 Juli 1861, i fråga om hundskatt. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Pettersson, Nils, från Kalmar län, Motion N:o 23, om ändring uti § 24 af gällande Kongl, förordning angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade drycker. Sammans. Bevilln.—, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 4, Utlåt. N:o 11 samt Mern. N:o 13. R. St. underdån. Skrifv. N:o 170. Motion N:o 96, om förhöjning i fastighets-lånefonden och allmänna diskontfonden i Rikets Ständers Bank samt afsättande derstädes af en lånefond till understöd för odlingslörelag. Banko-Utsk. Betänk.
Vid Utskottets framställning, angående §§ 55, 86, 107, 110, 110 m. fl. lät Ståndet för sin del bero; och med vidblifvande af sitt i ämnet förut fattade beslut afslog Ståndet Utskottets förslag i fråga om §§ 67, 71 och 109, mom. 2. Rörande Utskottets anmälan i fråga om § 128, fattade Ståndet det beslut: att som Regerings-Formens 85 § bjuder, att grundlagarne skola i hvarje särskildt fall efter ordalydelsen tillämpas, samt § 60 samma Regerings-Form stadgar, det några allmänna afgifter, af hvad namn och beskaffenhet som helst, icke ulan Riksens Ständers samtycke kunna förhöjas, och lösen för debetsedlar utgör en allmän genom bevillning bestämd afgift, om hvars förhöjning nu är fråga; blef Betänkandet i denna del återremitteradt, med föreläggande för Utskottet alt uppsätta voterings-propositioner för ärendets hänskjutande till förstärkt Bevillnings-Utskott; och skulle de öfriga Riks-Stdnden om detta Bonde-Ståndets beslut underrättas och inbjudas, att i detsamma sig förena. Med vidblifvande af sina i ämnet förut fattade beslut, lade Ståndet öfriga delar af Betänkandet till handlingarne, utom det att Utskottets anmälan, angående § 119, lades till handlingarne. S. D. Vid föredragning af ett från Högvördiga Preste-Ståndet ankommet Protokolls-utdrag N:o 226, innehållande inbjudning till Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet att instämma i det af Presteoch Borgare-Stånden, med afslag Prot.-Utdrag den 13 och 16
Färjor och Färjekarlar. 14:o) Vid sednaste riksdag anvisade Rikets Ständer å Riksgälds-kontoret ett årligt anslag af 1,300 R:dr för åren 1861 —1863 till understöd för de på Ölands vestra kust inrättade färjeplatserna Röhälla, Färjestaden och Beijershamn, att, i händelse färjehållningen vid dessa tre platser icke kunde utan understöd af Statsmedel uppehållas, af Kongl Majit för ändamålet användas, intilldess förhållandena gjorde ett dylikt understöd umbärligt. Ehuru de hittills framställda anspråken på dylikt understöd blifvit af Kongl. Majit underkända, har Kongl Majit dock funnit nödigt äska, att ofvannämnda på Riksgälds-kontoret anvisade, ännu icke för ändamålet använda medel måtte under nästa statsregleringsperiod fortfarande varda ställda till Kongl. Majits disposition; och får Utskottet till denna nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall. Jordbruket, handeln och näringarne. Skiften och Afvittring ar. 13:o) I ändamål att de angelägna storskiftesoch afvit trings—förrättningar ne i rikets norra län måtte, så vidt omständigheterna medgåfve, kunna påskyndas, hvartill, efter uppgjord beräkning, ett årligt belopp af 150,000 Ridr ansetts erforderligt, har Kongl. Majit funnit sig föranlåten äska, att anslaget lill »skiften och afvitlringar», som under innevarande statsregleringsperiod utgår med 63,000 Ridr från Sjette Hufvudliteln och 70,575 Ridr från Riksgälds-kontoret eller tillsammans 133,575 Ridr, måtte för nästa statsregleringsperiod varda förhöjdt till ofvanstående årliga belopp af 150,000 Ridr att utgå ensamt från Sjette Hufvudtiteln, hvars årliga anslag till ifrågavarande föremål således komme att ökas med 87,000 Ridr.
Jag har endast framlagt min opinion, åt hvilken, om den icke nu lyckas göra sig gällande, jag hoppas att till en annan riksdag kunna bereda mera framgång. I afseende pä hvad landshöfdingen i Wermland sagt, som skulle mina uppgifter om jägarne vara hemtade från tiden efter Tyska kriget, får jag endast anmärka, att min målning är uppgjord efter naturen, sådan jag med egna ögon sett den, men att jag icke var Wennlandning förrän en god tid efter Tyska kriget. Det förefaller mig ganska naturligt, att landshöfdingen bättre kan hålla lösa personer ifrån residensstaden, än en enskild kan för dem freda sin egendom; men derföre, att Hr landshöfdingen icke sett, hvad jag sett, bevisar det förra ingenting ang:de oriktigheten i det sednare. Mycket vatten rinner, medan mjölnaren sofver. Jag ber emedlertid, att hvad jag yttrat endast må få gälla för min enskilda opinion, och jag ainnar icke ingå i någon motbevisning af hvad som icke albe visad t. Erih. Palmstjerna: Jag ämnar icke yttra mig, huruvida några oordningar skett i Wermland af jägare, bruksarbetare eller andra lösa personer. Jag tror icke, att det har att göra med anslaget för reg:tet. Til! denna fråga håller jag mig och tillstyrker densamma. Då man talar om, att regrtet borde indragas, är det väl såsom början till en reform inora armeen, man yrkar detta? Det vore verkligen en parodi på reformer, om man började med att indraga det regtte, som kostar minst. Jag tror, att ensamt denna erinran bör leda till beslutet, att anslaget skall bibehållas. Gr. It i dd ersto Ipe: Jag är skyldig aflägga min tacksamhet hos Gr. Frölich för den rättvisa, han velat göra reg:tet. Jag vill icke ingå i någon motbevisning af hvad han argumenterat å priori, och icke heller upptaga till besvarande de erfarenhetsrön, han tror sig i afseende å reg:tet hafva gjort. Jag ignorerar fullkomligt såväl det ena som det andra; men jag vill blott förklara, att jag aldrig sagt, att manskapet inställer sig vid reg:tet, då det får ordres.
I sammandrag äro dessa förslager i Bilagan C upptagne, och i momenler fördelade; — och härmed öfverlemnar jag till mina samfälta Landsmän, till upplysta, men, som jag hoppas, personen ursäktande Domare, detta förslag, ett moget arbete af en ung man, som yttrat sig efter sin öfvertygelse och sin åsigt, i hvars hjerta den varande stämman af hans ungdom tydligare talar, än i någons mun af dem, som skola klandra hans förmätenhet, men som, vid mottagandet af Polletten såsom Riksdagsman, afsade sig sin egen Person, blef Representant för sin öfvertygelse, afsade sig äfven den egoismen, att tänka på sin oförfarenhet, när hans själ befalte honom tala. Herr Oxehufvud j Bo ^ anhöll det Ridderskapet och Adeln behagade anmoda Grefve Spens, att till trycket befordra sitt nyss uppläste anförande, hvilken anhållan uppå af Herr Grefven och Landtmarskalken gjord Proposition af Ridderskapet och Adeln bifölls. Den i5 April. 627 HenFlach, Carl Fredric: Flere af de begrepp jag, rörande detta ämne, fattat hafva af värde Ledamöter redan blifvit bättre sagde och omsagde, att jag ytterligare icke bör dermed besvära Eder uppmärksamhet, Mine Herrar. Jag utber mig endast edert tålamod åt några ider, som afvika från hvad af andra nu blifvit yrkadt; nemligen: Om motionen framställer en åsigt, att i brist af för handen varande RealisationsFond, till en framdeles Realisation, lägga de planer, samla de Materialier, sorn under tiden böra åt Sedelmyntet gifva ett Opinionsvärde, sådant att lossa dess fjettrar och utbringa det i allmänna rörelsen. Om, säger jag, detta utgör Betänkandets andemening, då fruktar jag att de utsedde medlen skola för ändamålet vara alltför otillräcklige.
Hvad jag nu haft^äran anföra rörande Cavalleri-, Artilleriöfch Fortifications-Generalerne, gäller fullkomligt och med vidsträcktare tillämpning, i fråga om Lönerne för Fördelnings-Generalerne. Utskottet har i sitt första Betänkande, på redan upprepade skäl, ansett dem böra uppföras till 6000 R:dr, Skjutsoch Fourage-medlen inberäknade, i stället för de af Kongl. Maj:t föreslagne 7000 R:dr. Men i det sednare Utlåtandet har Utskottet, med fästadt afseende å den jemnförelse, som blifvit gjord emellan Generalsoch StatsRådslönerne, (hvarvid Utskottet trott sig ej kunna neka, att StatsRåds-Embetena dels äro af högre vigt, och dels för deras innehafvare medföra större lefnadskostnad), funnit lämpligt nedsätta de förut nedsatte 6000 R:dr till 55oo, för att derigenom försätta dessa Generaler i lika vilkor med Ca valleri-, Artillerioch Fortilications-Generalerne. Fullkomligen instämmande deri, att StatsRåds-Embetena såsom Råd åt Konungen, äro af högsta vigt, må det dock tillåtas mig den förmodan, att, vid inträffande krig, och då man måste möta fienden och söka afvärja dess anfall, samt förhindra dess företag, Generalen äfven är' af högsta vigt; och då jag till alla delar med - Den 3o September f. m. 191 gifver, att 5ooo R:dr äro ganska otillräckliga för ett StatsRåd, följer icke deraf, att 45oo skola vara tillräckliga för en Fördelnings-General. Att StatsRåds-Lönen alltid ansetts för ringa, lärer hvar och en medgifva; och när så är, hvarföre då vid ny Löne-reglering taga till grund hvad som under 20 år varit allmänt erkändt otillräckligt?