Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
4. varande bemälde Holmgren, Arnoldsson och Langlet med döden afgångue, Arnoldsson förr än Langlets bedrägeri upptäcktes och de båda öfriga i cessions-tillstånd. Sedan General-majoren Edenbjelm, bland andra, blifvit bos Kammar-rätten af dess Advokat-fiskals-embete tilltalad för vållande lill en del af den förlust, som genom Langlets bedrägliga förfarande tillskyndats Kongl. Maj:t och Kronan, meddelade Kammar-rätten den 2 Maj 1S53, beträffande nämnde General-major, det Utslag, hvil ket, på underdåniga besvär af honom, blef af Kongl. Majit den 8 September 185 4 fäststäldt, att, emedan, enligt den för Landsböfdingarne i Riket den 4 November 1734 utfärdade Instruktion, bemälde embetsman hade sig anförtrodd förvaltningen af alla till Landtränterierna inflytande Kronan tillhöriga medel, hvartill följaktligen äfven hörde att vaka deröfver, alt utbetalning af sådaue medel ej annorledes, än i förfaltnings-enlig ordning, egde rum, samt i afseende på utanordnaude af utflytluings-medel vore, genom Kongl. Kungörelsen den 25 Juni 1S30, särskildt föreskrifvel, alt Kongl. Majlis Befallningshafvande skulle hålla noga hand och kontroll deröfver alt de för erhållande af slikt understöd stadgade vilkor och förbindelser fullgjordes; med hvilket åliggande ock måste i främsta rummet vara förenad skyldigheten att tillse, det icke någon till utllyttniugshjelp oberättigad eller den der sådan till stadgadt belopp redan uppburit, måtte deraf komma i åtnjutande; ty och som särskilda, bland handlingarne befintliga, af vederbörande
Salpetertillverkningen hade nästan alldeles upphört, men torde, i följd af de understöd, som från salpeterfonden blifvit lemnade, ånyo upplifvas. Linne-, Ylleoch Bomullsväf nåder tillverkas egentligen endast för eget behof. Antalet af Bruk, Färger ier, Garfverier med flere dylika anläggningar är i bifogade tabell upptaget. Främsta rummet deribland intager Strömma Bomullsspinneri vid Carlshamn, hvilket under sednare åren blifvit mycket förbättradt och til lök t. Handeln inskränker sig till afsättning af potates, bränvin, viktualier och skogseffekler. Priserne hafva under de förflutna åren stigit betydligt, hvilket ostridigt är gynsamt för laudtmannen, blott han icke derigenom later förleda sig, att vända sin omtanka från det egentliga jordbruket till bränvinsfabrikationen eller att alltför mycket anlita skogarne. Lättade Kommunikationer befordra en lifligare rörelse, som åter framkallar ökad produktion både af jordbruket och industrien. Något är i delta afseende redan tillgjordt genom åtskilliga vägars förbättring, dertill bidrag af statsmedel nådigst blifvit beviljade; men mycket återstår ännu. Folket är villigt, alt härtill bidraga, men förmår icke allt af egen kraft'och ytterligare understöd för arbeten i samma riglning hafva således blifvit i underdånighet begärde. Enahanda är förhållandet med större odlingsoch vattenajtappningsarheten. Många nyodlingar hafva redan blifvit verkställde äfven å mark så stenig och oländig, att man vid dess betraktande i ouppodladt skick skulle anse den icke vara arbetet värd, samt att i andra provinser, der marken i allmänhet är 14 mera jemn och stenfri, ingen skulle på odlingen af sådan jord nedlägga arbete; dock lönar det sig ganska väl, och odlaren erhåller i blifvande skördar full ersättning för använd kostnad och möda.
138. — om upphörande för dem af rättigheten till transport utaf trävaror och tjära från de norra länen. IV. B. 492. V. A. 324. VIII. U. 392. A. 431. Fiskande med härkla, om upphäfvande af förbudet deremot. V. B. 482. A. 633. VII. U. 334. A. 353. Fisken, Kronans en del, om försäljning af. VI. B. 435. A. 650. Fitinghoff, Conrad Bleckert, yttrande. VII. 259. Fitinghoff, om beviljande af låneunderstöd åt. Se Låneunderstöd. Flottans exercis, om ökade anslag till. I. R. 35. III. B. 178. Se vidare StatsUtskottets betänkande N:o 38. •— underhåll, nybyggnad samt exercis, angående anslag till. I. 444. R. 602. III. B. 178. Se vidare StatsUtskottets betänkande N:o 38. — befäl och underbefäl med flera corpser, om regleringen af deras inqvarteringsersältning. Se Inqvarteringsersättning. — befäl och underbefäl samt öfriga corpser, hvilka äro delegare i Arme'ens pensionscassa, rörande anslag å allmänna Indragningsstaten till fyllnad i deras pensioner. Se Pensioner. Folkskolelärareseminarierne, om ökadt anslag till. VII. B. 33, 134. A. 315. VIII. U. 391. A. 428. Folkskolorna, angående Rikets Ständers underrättande om de åt - ( 62 ) gärder, som i afseende på dem blifvit vidtagne. I. II. 37. B. 129. A. 144. R. 145. V. B. 481. A. 633.
Degerhamns iståndsättande, förnyat deras underdåniga anhållan om frihets-år och nedsättning af tionden, Rikets Ständer till Kongl. Maj:ts godtfinnande öfverlemnat att, efter omständigheterne, pröfva, huruvida den sökte eftergiften kunde beviljas; att Kongl. Majit, genom Nådig Resolution år i83o, medgifvit Bruksegarne en fortfarande lindring i aluntiondens utgörande ifrån livar io:de till hvar 3o:de tunna af tillverkningen, likväl blott i den ilion det kunde ådagaläggas, att värdet emellan dessa olika afgifter årligen användts till hamnens iståndsättande; att, ehuru detta hårda vilkor hittills blifvit uppfyldt, nedläggandet af en ytterligare så betydlig kostnad vid en hamn, endast af Bruket begagnad, och till hvars vidare upphjelpande Staten afsagt sig allt deltagande, ej allenast skulle beröfva egarne all den med tiondens nedsättning åsyftade lättnad, utan äfven sätta dem ur stånd, att, under så miss gynnande conjuctur som den närvarande, fortsätta bruksdriften; att, enär Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag beslutat den förändring af Kongl. Placatet den 27 Aug. 1723, ”att då br-uksrörelser, synnerligen Alunbruk, hvilka till Kronan erlägga tionde skeppundet eller ro:de tunnan af tillverkningen, måst tillerkännas förlängning i frihetsåren, afgiften till Kronan för hädanefter skattlagde Bruksoch Bergs-anläggningar, som utgå af vissa procent för tillverkningen, må bestämmas efter enahanda grund eller 3o:de tunnan, ehvad rudimaterierna hemtas från frälse-, kronoeller kronoskattejord,” det skulle, enligt Molionairens tanka, innebära en orättvisa, om Lofvers Bruk, hvilket i en lång tidföljd varit vanlotladt, icke finge tillgodonjuta denna i allmänhet medgifna lindring i afgifterne, utan att längre underkastas vilkor, som betaga denna lindring all förmon.
Lagerbjelke har sagt, att de Hypotheksföreningar, som hafva Den 17 Juni e. m. 263 mera penningar, än de kunna begagna, behöfva icke kreditiv. Detta är ganska riktigt och särdeles tillämpligt för deö Hypotheksförening, som tagit ett utländskt lån till högre belopp, än den för ögonblicket eller för längre eller kortare tid kan behöfva. Jag anser derföre att en sådan diskontrörelse icke bör ega rum, eller, rättare sagdt, att en Hypolheksföreoing icke bör erhålla kreditivrält, så framt den utöfvar dylik rörelse. Men att förhindra en Hypotheksförening, att, mot namnsäkerhet, utlemna penningar till en person, som anmält sig till erhållande af Hypothekslån, anser jag icke vara lämpligt, emedan man derigenom tvingar föreningen alt göra en nödvändig ränteförlust. På grund af de skäl jag nu haft äran anföra, anser jag alt man i detta hänseende icke bör gå längre, än Frih. Raab föreslagit. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Då redan så många le damöter talat för medgifvande af kreditivrält åt Hypotheksföreningarne, så torde det vara utan ändamål, alt upträda deremot. Det är likväl min öfvertygelse, att kreditivrätt å Ranken icke bör beviljas dessa föreningar. Krediliver böra beviljas till understöd åt verkliga industri-företag och till upmuntrande af industrien inom landet, och jag kan icke inse, alt Hypotheksföreningarne kunna betraktas såsom härmed sammanhängande anstalter. De äro nemi. enl. min öfvertygelse, föreningar mellan jordegare att på gemensam säkerhet skaffa sig lån för billigt pris, eller, rättare sagdt, för att skaffa sig sådana lån, genom hvilka de icke riskera alt få de lån, som de nu innehafva, upsagde, och sålunda möjligen blifva urslåndsalte att göra face för sina skulder. Om hvar och en inom Riket hade ograverad egendom, skulle aldrig Hypotheksföreningaf behöfva upkomma; men deremot komma understöd alltid att erfordras för industrien och näringarne i allmänhet, dit jag naturligtvis äfven räknar jordbruket. Om således
N:o 18, i anledning af väckta motioner om tillägg till Kongl. Kungörelsen den 14 Juli 1835, angående förändring af Kongl. Förordningen den 20 Januari 1824, om ändring eller utrifning af vattenverk. N:o 19, i anledning af väckt motion, rörande Hafveri-eontract. Och blefvo jemväl, vid förnyad föredragning', lagda till handlingarne samma Utskotts memorial: N:o 20, i anledning af återremiss å Betänkandet N:o 1, angående väckte förslag till ändringar, tillägg och förklaringar af de om skiftesverket i Riket gällande Författningar; och N:o 21, i anledning af återremiss å Betänkandet N:o 2, angående väckta frågor om ändring och förklaring i vissa delar af Kongl. Förordningen den 1 Augusti 1805 samt andra Författningar rörande skogarne i Riket. S. D. Föredrogs ett till Ståndet nu ankommet Utdrag af Höglofl. Ridderskapets och Adelns protocoll för den 2 i denna månad, derigenom sistnämnde Riks-Stånd, jemte tillkännagifvande, att det, vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 366, i anledning af återremisser å Utlåtandet N:o 197, beslutat, att, på sätt motionären föreslagit, Rikets Ständer måtte bevilja nu varande Secreteraren vid Tabell-commissionen, Hof-roarskalken Lejonmarkj dels för åren 1839 och 1840, en hyresersättning för hvartdera året af 200 R:dr, eller tillsammans 400 R:dr, utöfver de 50 R:dr, dem han under sådan benämning redan åtnjuter, dels ock ersättning med en summa af 3,666 R;dr 32 sk., för det han alltifrån 1815 och till innevarande års slut, då den nuvarande löne-regleringen upphör, mäst vidkännas nedsättning i den af Rikets Ständer år 1815 för Secreteraren beviljade stat, inbjudit de Prot. Utdr. d. 12 Dec. 1840•
Hr Frih. o. Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. yrkade propos. derå, att lill conlra-propos. må antagas, att Ståndet ogillar Bevilln.- samt Allm. Besvärsoch Ekon.- Ulskms yttrande, det frågan om oinskränkt bränningstid förfallit, med förklarande, att voter:s-propos:r böra föreslås lill votering i förstärkt Besvärsoch Ekon.Utsk., rörtde tiden för brännvinsbränningens utöfning. Ropades starka nej, blandade med ja. Då Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna alt nej öfverrösta! ja, begärde Frih. Cederström votering. Upplästes till justering och godkändes följande volerisproposition: Den som yrkar propos. derå, att till contra-propos. må antagas, att Ståndet ogillar Bevilln - samt Allm. Besvärs och Ekon.Utskms yttrande, det frågan om oinskränkt brän ningstid förfallit, med förklarande att voter:s-propos:r böra föreslås, till votering i förstärkt Besvärsoch Ekon.Utsk., rörtde tiden för brännvinsbränningens utöfning, voterar ia; den det ej vill, voterar nej ; Vinner nej, yrkar R. o. Ad. icke ofvanstående proposition. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 43. Nej — 55. Hr Ribbing, Bengt: Emot detta beslut, som jag anser grundlagsvidrigt, anhåller jag, alt min reservation mål - a8 Den 17 Mars f. «n. te blifva antecknad. Jag får trösta mig nu, såsom vid åtskilliga föregående tillfällen under riksdagen, dermed, att jag hoppas det utgången skall befordra en reform i representationen, och det är denna fördel, som jag väntar mig äfven af denna saks utgång. Hr Dalman, Will). Fredr.:
Inom StatsUtsk. har blifvit uplyst, atl, med afseende på Ekman, förekomma de mest ömmande omständigheter för beviljande af hans pension, hvaremot sådant i afseende på Forssberg icke skulle vara förhållandet. Med anledn. häraf tar jag mig friheten föreslå, att R. St. ville i denna fråga fatta enahanda beslut med PresteSt., nemi. alt, med afslag af StatsUtsk:s Utlåt., i så måtto bifalla ifrågavar:de motion, att t. f. Kanslisten i allm. magasins-kontoret A. Ekman måtte, å allmänna indragnings-staten, upföras till åtnjutande af 438 R:dr årligen, intill dess han genom fullmakt å annan tjenst kommer i åtnjutande af annan deremot svarande lön på Stat. Hr Ulfsparre, Georg, anförde dels mundtligen, dels skriftligen: Jag har begärt ordet, icke för att motsätta mig den pension på indragnings-stat, som blifvit ifrågasatt för förre tillförordnade 29 ” 452 Den 28 Juli. Kanslisten uti allm. magasins-kont., Ekman, utan endast för att meddela några yttranden, som här nu blifvit fällde. Tit. Ekman, äfvensom numera bokhållaren i Banken, Forssberg, hade förordnanden att tills vidare bestrida tjenster i magasins-kont. emot arfvoden från Allm. Indragningsstaten. Det har blifvit påstådt att de voro i samma förhållande, som 3:ne andra personer, hvilka blifvit på Allm. Indragnings-staten förflyttade, nemi. Hrr Welin, Bille och Miillern. Så är det ej. — De .2 förstnämnde, Welin och Bille, innehade befattningar och aflöning vid den fordna Magasins-Direktionen, flyttades efter dess uplösning pä expeetance-stat med aflöningens fortsatta åtnjutande, inkallades sedermera till tjenstgöring i Allm. Magasins-kont., voro vid delta kontors indragning 65 år gamla och hade tjent 40 år eller mera. Miillern var Ordin.
Vidare må anföras såsom olägenhet för privatbankerne, i afseende å kredi t i v-rörelsen, alt dessa banker alltid måste hafva en större Riksmynts-kassa tillhands, för all kunna betacka de större utlagningarne och deraf följande invexlingar afkredit-sedlar, som genom kreditivrörelsen upkomtna, och alt privatbankerne mottaga insättningar af penningar på uppoch afskrifningsräkningen, ehuru mot låg ränta. Sä väl kreditiv-rörelsen som ock uppoch afskrifningsräkningen, hvilka båda äro nyttiga för allmänheten, uphöra bestämt, om den nu föreslagne lide §:n oförändrad antages, ty, upriktigt sagdl, se privatbankerne mer pä sitt eget intresse, än på det allmännas. Jag tillstyrker derföre, i likhet med Frih. Palmstjerna, att den nu föreslagna §:n mätte afslås, och att lide §:n uti 1846 års K. Kungörelse må blifva antagen, dock med den förändring, alt sedel-utgifningsrälten på beviljade kreditiver, hvarom 4:de momdet i nämde § handlar, ej får beviljas på andra handlingar, än sådane, sorn äro af samma beskaffenhet som grundfonds-handlingarue; detta bjuder försigtigheten, samt privatbankens och det allmännas säkerhet. Frih. Palmstjerna har anmärkt, att om det i förfailnm af år 1846 intagna förhållande skulle inträffa, hvarigenom Riksmynlskassans ställning lill utelöpande kredit-sedlar rubbades, borde för säkerhetens skull tiden af en månad förändras till 14 dagar. Men då nuvar:de medgifvande icke medfört någon olägenhet, hemställer jag att ingen förändring af liden må i detta afseende göras. Hr Gripenstedt, Joli. Au g.:
St. förklarad för communal, och man vet att öfverallt der billighet får råda, säteri-egare godvilligt deltaga i fjerdingsmansbestyret, så hade jag trott att R. o. Ad. nu hade bordt gifva sitt bifall till hvad de öfrige Stånden föreslagit och hvilket jag äfven yrkade förra gången när detta förslag förevar. Frih. Raab: I händelse många vidlyftiga reservationer skulle komma att afgifvas, fruktar jag att det skulle taga längre tid än en votering och i sådant fall begär jsg en votering, såvida det icke är för sent. Den 28 Juni f. m. 271 Hr von Troil som härefter uppropades förklarade att lian begärt ordet endast för att reservera sig emot det fattade beslutet. Hr Gr. o. Landtm, lillkännagaf att då R. o. Ad. ännu icke öfvergått till pröfning af något annat ämne, tiden för begäran om votering icke vore tilländagängen. Hr von Hartmansdorff: Jag vill visst icke hindra en votering att nu företagas om Hr Gr. o. Landtm, finner henne kunna ske; men då får jag åtminstone först anmärka oriktigheten af ett sådant förfaringssätt, att man efter reservationernas höljan, begär omröstning. Om nu reservationerna klefve likaså många, som vid en föreg:de riksdag, i fråga om skjutsen, så skulle det kunna hända, att voteringen företogos på e. m., sedan reservationerne blifvit afgifna på f. m. i en fråga, der reservanterne måhända sluteligen vunne vid voteringen. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 PROTOKOLL, HÅLLNA HOS HÖGLOFLIGE MH>3D13B8ÄÅ3Pffitt (öxm &NNW» VID JTttgtima Hihefcagat i <$'tockl)0lm -4T Åren 1853—1854. Wjente Hiiftet. @ STOCKHOLM. - Onsdagen den 15 Februari 1854. Plenum kl. 10 f. m. Föredrogs ånyo Coust.Utsk:s d. 28 sistl.
Nu frågar jag, när man begynner med att säga, lika med Landshöfdingar, och i enlighet med hvad för civila embetsmän är stadgadt, om icke, i fall Rikets Ständer hade stadgat detsamma om ProtocollsSecreterare, som nu om Generaler, nemligen alt deras pensioner skulle blifva lika med Landshöfdingars, och i öfrigt lika med hvad Den 28 December f. m. 27 för civila embelsmän stadgadt finnes, Herr Riben skulle vilja göra sin rätt gällande, enär det en gång kunde komma i fråga, samt finna stadgandet så val logiskt, som grampiaticaliskt rätt bestämdt. Då Rikets Ständers beslut äro tydliga, bör ingen förändring deruti göras. Här är ej sagdt för Generalerne, "hela lönen”, utan, Jika med Landshöfdingar, och i likhet med hvad som för pivila embelsmän är stadgadt. Jag är ej af den tanka, att Landshöfdingepensionen är ökad till 4ooo R:dr. Jag är af den, att hvad som stadgades 1818 är gällande för alla dg Landshöfdingar, som äro tillsatte efter 1818, och att de, som äro näpinde förut, äro berättigade, enligt förut gällande stadganden, till bela lönen såsom pension. Som det är olika Författning för Landshöfdingar och andra civila tjenstemän, i afseende på åldern för pensioners erhållande, är stadr gandet för Generalernes pensionsrätt, sedan pensionsbeloppet blifvit bestämdt lika med Landshöfdingar, enligt hvad för civil Embetsman är stadgadt, icke en betydelselös pitation; det innebär tvertom ett bestämdt stadgande rörande åldern. Jag har intet emot den rättelsen i N:o 335, att summan 4°°o anses oriktig, ty Rikets Ständer hafva }cke beslutif någon summa; Rikets Ständer hafva helt enkelt beslutit, att dessa pensioner skola yara lika med de för Landshöfdingar bestämde, och erhållas vid 65 års ålder.
Den -51 Marth. ^57 vohrorsimporterande, hvilka inom Sverigts omvade tillverkas, " som, åtminstone bordt inskränkas till sådane som fabriceras af inhemska rudimaterier. För min del bekänner jag öppet att, huru lifligt jag än önskade det slika yrken hos oss uppmuntrades jag dock anser inga andra fabriker, i Sverige vara ändamålsenligt bidragande till Statens sanna väl, än de som utan utländskt biträde, kunna till lika godhet, af egna råämnen till vägabringas. Att jag ensam hyser slikartade åsigter, styrkes ibland annat af en upplyst Fabrikants Herr Assessorens Arosenii yttrande, nemligen att nom ett liberalt fÖrtullningsfyjlém antogs, [kulle ojelbart bättre vahror vid Svenjla Fabrikeme tillverkas,” m. rn. ett yttrande som förtjenar så mycken större trovärdighet, som nämnde Assessor nödvändigt måste förena sakkännedom och en högre grad af förståndsodfing, såsom sjelf ägande ett af våra största klädesfabriker, medlem af Kongl. VetenskapsAcademien och äfven ej längesedan tillkallad ledamot af en tillförordnad TullComittée. Likaledes betviflar jag Herr Ankarsparrrs öfvertygelse, att någon af Herrar Handlande, skulle finna sig uti att till förtullning angifva redan insmuglade förbudne Effecter. Med all skyldig högaktning för Herr Cederschjölds ofta yttrade* patriotiska tankar, är jag likväl af rak motsatt öfvertygelse med honom deruti: Dm 21 Marth ”Alt brott emot Tnllagarne bör\ penniiigeböter beläggas Tvärtom tror jag att penningeböter för slika förbrytelser verka nästan intet. Fastän urbota flraffen under den korta tiden de varit tillämpade, icke till någon högre grad medfört den dermed åsyftade verkan, tror jag likväl att vida flera tulIförsnillningar, dem förutan, skulle varit begångne, äfvensom att, vid mognare forskning, orsakerne till de lörfelade resulta-, terne, torde igenfinnas i sjelfva förbuden, den höga Tullen och i Tullförfattningarnes bristfälliga samt evasiva halt.
Directionen ansett icke leda till det ä. syftade ändamälet, i fall Magazins Inrättningens fond ffulle äterwinna den styrka att Span. mäl till större förräd kunde uphandlas; Hivar, förutan Directionen, i anledning af ttllätclsett att uptaga Inrikes Län, fluteligen yttrat, att räntan derföre ffulle öka Inrättningens ärliga omkostnader; Hwaremot de Spanmäls uplag, som derigenom ffulle erhällas, komma att qwarligga i Magazinen, för att utan. ränta ulbo» gaS i mitzwäxt.är, dä äfwen möjligen en del deraf för bristande tillgäng kunde gä till afl skrifning. Magazins Directionen har widare uti sär. skilda » afskrift bilagde underdäniga Skrifwelser af den 19 Julli och 27 Augusti innewarande är yttra( sig om den, enligt Riksens Ständers beslut, Magazins-Inrättningen tillätne Brön. winS.Bränning och Distjlering af 20,000 Tunnor inhemff Säd i Stockholm och 10,000 Tunnor i Götheborg, med wilkor, att denna Brän. ningSrätt ej fär utarrenderas, att Bränwin fär till'näiude Städer tullfritt insöraS, samt att so > Den z October. Direc ionrn bör godtgöra Stats. Merkel den afgift af 8 stPerlow n, som desse Städers innewänwe, i händelse Bränwins tillwerkning hade blifwit dem tilläten, skolat i Bewillning er. läoga.
Det ligger uti sjelfva de omständigheter, af hvilka all omsättning betingas, alt affärer måste uppgöras, der förtroende till de ^talandes ord och löfte på hvardera eller någondera sidan nödvändigt ingår såsom en medlande kraft. Affären grundlägger då en fordran och, då denna ej framkallar ett rörligt skuldebref, måste en minnesbok finnas, der den såsom sådan kan antecknas. Denna minnesbok erhåller derigenom en stor vigt och betydelse: den höjer sig till en väsentlig form bland de flera, hvarunder krediten i del allmänna lifvet uppträder - Lag-Ulskollets Betänkande, JV2 49. 9 träder såsom verksam och gör i sin mån omsättningen oberoende af ländernas geografiska gränser. Men då det allmännas intresse dessutom är på det närmaste förenadt dermed, ali det förtroende, som utgör en af omsättningens grundkrafter skyddas mot missbruk, och att det således, om en affärsman varder oförmögen alt motsvara sina borgenärers fordringar, må kunna utredas, huruvida obeståndet bar sin grund uti vårdslöshet eller bedrägeri, eller uti de vexlande ofördelaktiga förhållanden, af hvilka hvarje näring, beräknad på vinst genom försäljning, icke kan undgå alt tidtals drabbas, samt en sådan utredning säkrast och nära nog endast kan vinnas genom ordentligt förda handelsböcker; så är deraf en följd, alt föreskrift i lag om handelsböckers förande blir en af det allmännas intresse framkallad nödvändighet, äfvensom att det ej kan få vara öfverlcmnadt åt hvarje enskilds godtfinnande, huruledes lian vill inrätta sina handelsböcker. Det är ock så man uppfattat förhållandet i de liesta länder; och det är äfven derföre som man der meddelat noggranna föreskrifter i omförmälle hänseenden eller angående hvilka äro pligtige alt föra handelsböcker och om dessa böckers beskaffenhet. Dy lika föreskrifter saknas deremot bos oss, på sätt i Nåder blifvit anmärkt. Väl stadgar Konkurslagen straff, derest den gäldenär, hvilken idkat bandel eller an nan rörelse deröfver handelsbok hållas bör, fört oordentliga eller falska böcker; men hvarken i denna lag eller annorstädes är bestämdt hvad med ordentliga böcker förstås eller öfver hvilken rörelse böcker böra föras.