Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi hafva ej inom landet haft någon fiende , icke fått vidkännas några kostnader, men i stället fått vår Utländska skuld betald. Således hafva just andra länders lidne förluster tillskyndat oss betydliga fördelar. Politiska förhållanden äro derföre icke orsaken till vår inre oeconomiska ställning, utan våra Stats-oeconomiska författningar, till hvilka åter Riksens Ständer sjelfve bidragit. Samme värde Talare må således förlåta, att jag ej erkänner rigtigheten af hans sats, förrän jag sett den af erfarenheten bekräftad 5 ty mina satser hafva redan blifvit det. Om jag åberopat mina yttranden vid förra Riksdagar, har det skett derföre , att jag ansett Ridderskapet och Adeln ej böra sätta tro till hvad som anföres innan det af erfarenheten besannats. I öfrigt anhåller jag om Herr Grefvens och Landt-Marskalkens proposition till bifall å Betänkandet. 8o Den 3 November e. m. Herr Grefven och Landt-Mar skalken fråga* de, om RirJderskapet och Adela ansåg öfverJäggningen fulländad. Ropades J a. Herr Grefven och Landt-Marskalken gjorde proposition till bifall å Utskottens förevarande Utlåtanden. Ropades J a och Nej. Herr Hjerta begärde Votering. Herr Grefven och Landt-Marskalken framställde derefter följande Voterings-proposition; Den som bifaller Stats-, Bancooch LagUtskottens Utlåtanden, angående enskifte personers rättighet, att utfärda Invisningar, ställde till betalning af andre enskilte, samt beskaffenheten af de fordringsanspråk , som derigenom uppkomma, voterar Ja; Den det ej vill , voterar Nej; Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln afslå berörde Utlåtanden, samt endast medgifva den ändring uti nu gällande Författning - Den 3 November e. m, 81 ning om Invisningar, att de samma må till ett minimi-belopp af 66 R:dr ga sk. Banco utfärdas. Hvilken Voterings-proposition af Ridderskåpet och Adeln godkändes , samt anslogs.
Beträffande för öfrigt redactionen af 9 §., så har Utskottets förslag blifvit godkändt, med allenast de af Ridderskapet och Adeln beslutade förändringar, att orden ”Stats-Tidning eller” i 2:dra mom. skulle uteslutas, ordet ”verket” i 3:dje mom. utbytas emot orden ”skriften eller brochyren”, och slutligen benämningen ”Stats-Tidningen” utbytas emot ”Postoch Inrikes-Tidningarne.” Bcvillnings-Utskottels Memorial, IV:o 3i, 19 Då dessa af Ridderskapet och Adeln antagna förändringar synas ändamålsenliga, hemställer Utskottet, att desamma måtte äfven af öfrige Riks-Stånden godkännas. Utskottets yttranden i Betänkandet N:o 13 med de i utlåtandet N:o 29 gjorde ändringar och tillägg, angående controllen öfver Stämplade Pappersafgiftens behöriga erläggande, eller 11, 12, 13, 14 och 15 §§. gällande Chartae-Sigiliatae-Författning, hafva Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden bifallit; hvaremot Borgare-Ståndet beslutat bibehållande af nämnde §§. uti nuvarande Chartae-Sigillatas-Förordning, endast med följande tillägg vid 11 ”Till vinnande af controll deröfver att stämplade pappersafgiften må af Köpe-, Gåfvooch Bytes-bref, lill föreskrifvet belopp, utgå, skall det åligga Häradshöfdingar, att, inom fjorton dagar efter hvarje Tings slut, samt Rådhus-Rätter årligen, i början af Januari månad, till Konungens Befallningshafvande insända uppgift åt de fastighetsköp eller byten, hvarå första uppbudet blifvit meddeladt; och bör afgift, motsvarande påbjudna Charlae-Sigillalae-beloppet, efter första uppbudets erhållande, inbeLalas, emot qvitto å Brefvet, till Kronofogden eller Magistraten i orten, hvilken det åligger att detsamma redovisa, i sammanhang med afgifterne till Wadstena Krigsmanshus.”
Har åter endera eller begge bifall tillstyrkt, sände, inom tre veckor från det socknestämma blifvit hållen, kyrkoherden socknestämmo-prot. 58 Den 5 Augusti e. m. och socknenämndens yttrande, jemte eget utlåt, i ämnet, till K:s Befhtde in. K. M. fatte deri sitt beslut och gifve det socknenämndens ordf:de tillkänna. Fråga, huruvida i sådan ordning tillkommen utskänkningsrättighet bör uphöra, sedan tiden för dess tillvaro tilländalupit, skall likaledes väckas och behandlas. Tillstyrka både socknenämnd och socknestämma, att rättigheten skall indragas, förblifve dervid. Har åter endera eller begge uphörandet afstyrkt; insände kyrkoherden socknenämndens yttrande och socknestämmoprot. jemte eget utlåt., till K:s Befh:de, som ege att i ämnet besluta. Der fråga upstår, att rättighet till minuthandel med bränvin i socken må beviljas eller ock beviljad sådan rättighet uphöra, förfares på lika sätt, som om utskänkning nu stadgadt är.” I afseende på Frih. af Ugglas's förslag ber jag att få fästa R. o. Ad:s upmärksamhet derå, att, ehuru K:s Beflude, enl. detsamma, skulle ega att bestämma, om och å hvilka ställen bränvins-försäljning i en socken finge ega rum, K:s Befludes myndighet i detta hänseende likväl är inskränkt derigenom, att förslaget tillika innehåller, att derest socknemän och pastor äro ense om, att icke någon bränvinsförsäljnings-rätt skall få ega rum, en sådan icke heller får af K:s Beflnde beviljas. Deremot innehåller mitt förslag, att socknenämnden först skall öfver frågan sig utlåta samt att en tid derefter frågan skall å sockenstämma behandlas och, skulle så väl socknenämnden som sockne männen hvar för sig ogilla framställningen, då först förfaller densamma. Jag ber IIrr:ne besinna, huru lätt det kan vara för en pastor, att fä socknemännen lill att å en kanhända föga talrikt besökt sockenstämma falla ett beslut, det de sedermera kunde komma att ångra.
Om således främmande länders erfarenhet ådagalägger vådan och omöjligheten af att åt den enskilde öfverlemna fullkomligt fri dispositionsrätt öfver skogen, så torde vårt eget lands erfarenhet vara icke mindre varnande. I äldsta tider, då, pä sätt redan blifvit nämndt, skogen betraktades såsom fiende, rödjer sig hos lagstiftaren endast omsorg om bärande träd, hvarjemte odling å Landsoch Härads-allmänning utan tillstånd, i förra fallet af Land och Lagman, samt i det sednare af Härad och Häradshöfding, var förbjudet. Sedan, efter de långvariga Lagsamt Allni. Besv.- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, M 29. 9 långvariga inre oroligheterna, Wasa-konungarne började införa en ordnad regeringsmakt, och principerna om kronans ursprungliga eganderätt till all jord vunno insteg, antogs, såsom följd deraf, kronans rätt icke allenast alt meddela föreskrifter i afseende å dispositionen af skatte-jorden, hvaraf skatterna skulle utgå, och följaktligen äfven af skatte-skogen, utan jemväl att för kronans eget behof förbehålla ek och masteträd å sådan skog. I enlighet med den tidens åsigter om Statens behörighet att reglera näringarne, meddelas nu äfven föreskrifter om skogarnas användande, hufvudsakligen med afseende å den sig mäktigt utvecklande bergsnäringen; dervid, till följd af skogs-produkternas ringa värde och deraf äfvensom af de svåra kommunikationerna härrörande svårighet att göra skogsskötseln till föremål för en särskild hushållsgren, den grundsats gjorde sig gällande, att skogen endast vore adpertinens till jordbruket och att jordegaren således blott hade ovilkorlig rättighet till sitt nödtorftiga behof af skogsprodukter; hvaremot hans rätt alt begagna skogen till afsalu gjordes beroende af särskilda föreskrifter. I denna syftning fortgick under 16:de och 17:de århundradet lagstiftningen om skogarne.
Besa. och Ekon.-U(sköttens Betänkande, N.-o 15. 25 delegare skall, så i inlösningssom afrösnings-jorden tilläggas hvad i rymd och godhet mot hans egolott svarar, och alt delegare ej må för andel i inrösningsjorden tilläggas afrösningsjord eller tvertom, der ej sådant utbyte till beredande af formligt skifte är nödigt, samt utan hemmanets verkliga lidande ske kan, finnes samma stadgandes mening uppenbarligen vara den, alt inrösningsoch afrösningsjord skola, hvartdera egoslaget för sig, och utan afseende å det andra serskildt graderas, och att således någon jemförelse emellan inrösningsoch afrösningsjorden, såsom grund för uppskattning och gradering deraf, icke eger rum. Lika uppenbart är ock, att, om alla egorna inom ett skifteslag och således håde inrösningsoeh afrösningsjorden skulle, pä sätt olvanberörde förslag innehåller, värderas i efter hvarannan, allt efter jordens beskaffenhet, uppstigande grader, dylik gradering måste verkställas efter enahanda grund och i ett sammanhang för håda de ifrågavarande egoslagen, hvilka i följd deraf komme att, vid uppskattning till gradering, med hvarandra jemföras. Ett sådant graderingssätt skulle dock i de flesta läll icke blifva verkställbar^ enär, sedan, enligt föreskriften i lOkap. 1§ Skiftes-stadgan, all skifteslagets odlade eller till odling tjenliga mark blifvit bland inrösningsjorden beräknad, den derefter öfverblifva mark, eller afrösningsjorden, i allmänhet är af sådan beskaffenhet, att någon grund för dess jemförande med inrösningsjorden svårligen torde förefinnas. 1 följd häraf anse Utskotten omförmälde förslag icke förtjena afseende.
Maj:t föreser altså den tidepunkt snart inträffa, då de vidlyftiga Räkenskapsoch Eipuidations-arbeten, som, i följd af Krigen, under de snart förflutne Tolf åren oafbrutet ägt turn, och snart sagt allt sedan år 3788, samt sålunda på 30 års tid icke vafcit fullkomligen Stais-Ulskotiets Betiiiikanden. *^77 afslutade, men under tiden upptagit så mycken Extra-Ordinarie Personal och kostat Riket så stora Penninge-Surnmor, ändteligen skola nå deras fullbordan, och hvarefter de Administra* tiva Arenderne, som röra Krigs-Väsendet, kunna varda återförde inom den verkningskrets» som med stadgad ordning öfverensscämmer t Kongl. Maj:t anser det lyckeligt, att detta mål är upphunnit, utan vidare skakning i Staten* Finance-Väsende, samt att, hvad händelser och omständigheter å den ena sidan beredt, att öka brister eller att förminska värdet, af hvad till deras betäckande påräknats, hafva de å denan' dra återbringat till jemvigt, genom Extra-Ordinaira tillgångar, hvilka Kongl. Majt anskaffat; så att Riksens Ständer åtminstone i denne del icke behöfva vidtaga någon vidare reglering, sorn kräfver specielt anslag. Deremot lärer Riksens Ständers Stats-Utskott till öfverväg*nde upptaga, huruledes de a£ Kongl. Maj:t uti Götha Canal och Malmö Discont placerade Krigs-Fonds-Medel måga återvinnas för att blifva disponible, till den Ter-' min, då Krigs-Commitéens invisningar böra af Riksgälds-Contoiret inlösas. Kongl. Maj:t vill nu i ett sammanhang fästa Riksens Ständers Stats-Utsiotts uppmärksamhet på de sedan 1815 års Riksdag inträffaJ de omständigheter, hvilka så väsenteligen nedsätta de påräknade tillgångarne, nemligen:
Riksdags-Ordningen, bestämma dagen lill nästa Lagtima Riksdags början till den i5 September 183g, jemte inbjudning lill de öfrige RiksStånden, att sig med Ridderskapet och Adeln föiena: Preste-Ståndet, som redan bade biträdt Hedervärda Bonde-Ståndets beslut i samma fråga, kunde icke antaga denna inbjudning. S. D. I anledning deraf, att Kongl. Maj:t i Nådigt Svar på Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse af den 1 n november, angående utsättande af en viss dag lill Riksdagens afslutande, gifvet den 3 Januarii ig35, täcktes förklara, att, ”då flera bland de angelägnaste frågorna, oell deribland så dane, sorn angå de garantier, hvilka Banken bör lemna Allmänheten tilt betryggande af sedel-innehafvarnes rätt, i enlighet med Lagen angående myntbestämningen af den 1 Mars i83o samt Lagen för Rikets Ständers Bank af samma dag, ännu återstå att afgöra, funne Kongl. Maj:t sig med ledsnad föranlåten, att ännu uppskjuta med utsättandet af någon, viss dag för Riksdagens afslutande," fattade Preste-Ståndet det beslut, att Högloflige Banco-Utskottet skulle anmodas, alt så skyndsamt som möjligt bearbeta de vigtiga frågor, på hvilkas afgörande Riksdagens afslutande hufvudsakligen beror. Från Wallo fl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs å nya Banco-Utskotiets Utlåtande N:o ^3, till svar å de inom irenne Riks-Stånd gjorda anmärkningar vid Utskottets under JNT:o 38 framlagde förslag till Departementalindelning af Banco-Verkei samt redovisningsoch tjenstgörings-ordning inom detta verk. 1 punkten pag. 8 i Utlåtandet N:o 73, bifölls; 2 punkten — i samma Utlåtande Momentet a *— —- — N:o ^3, bifölls; Momentet b.
E11 värd Ledamot talade 0111 hvad man bär härjade sig med, Jag hem - Den 7 November e. m. 201 ställer, om icke det är angelägit, att till Ombud söka en högst skicklig person, och om icke dess befattning är vigtigare än Kamrerarens och Ombudsmännens, men desse lägre Tjenstemän kunna genom commissioner förtjena vida mera. Om man ej bestämmer en tillräcklig lön , kan man ej vänta sig, att någon af de dugligaste personerne skall söka denna plats. Jag instämmer så' ledes deri, att Banco-Orabudet må erhålla sooo Riksdaler Banco, och derjemte halfva lönen i Banken, så vida han derstädes är Tjensteman. Herr von Hartmansdorff: Förhållandet med en Tjensteman i Banken, som anställes till en annan befattning, är detsamma, som med andre Tjenstemän i dylik belägenhet. Då någon gör tjenst för en annan, skall tjenstförrältaren hafva sitt arfvode. Man har omtalat skilnaden i lön för en Banco» Commissarie och för en Banco-Bokhållare, om de fingo behålla sina löner med ett för bägge lika tillägg, eller om de utan afseende, å förut inneliafvande lön, linge en bestämd lika stor summa, i ett för allt. Skilnaden Liefve i förra händelsen lika proportionerad mellan en Banco-Commissarie och en Banco-Bokhållare, som den redan-är mellan deras i Banken ägande löner; och det är just denna proportion, som bevisar billigheten af de i3oo Riksdalers tillägg. Skulle en Commissarie, som skickades till Götheborg, blott få 2000 Riksdaler, så finge 202 Deti 7 November c. m. lian för litet i jemförelse med den lön han förut innehar; finge deremot en Bokhållare nooo Riksdaler, voro det må hända för mycket; Men då man omtalat att lian äger 700 Riksdalers lön, så gör den i alla fall med tillägget af de i,3oo Riksdalerne, just det ifrågasatta beloppet af 2000 Riksdaler.
Vtdr. å. ii Aug. 1823* 687 S. D. e, m. Wid förnyad föredragning af StatsUtskottets den gx sistlidne Julii under N:o 360, 365, 365, 367 och 368 afgifne, samt den 5 dennes e. m. på bordet lagde utlåtande öfver de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte betänkandea: j:o I frågan om utbyte af 2;ne indelningar vid Kongl. LifRegementet. 2:0 Om tillökning i anslaget för ModellKamaren och Mechaniska scholan. 3:0 Om LandsStats Tjenstemäns rätt att vid 70 års ålder få på Indragningsstaten uppföras till åtnjutande af pension, svarande emot hela deras innehafde Lön. 4.0 Rörande Herrar Landshöfdingars penaionsräct. 5:0 Om Häradshöfdingarnes Pensionsrätt, 6:0 Om Kongl. Räntemästares och LandtRäntemästares aflöningsvillkor; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att enär sistnämnde betänkande redann blifvit af de öfrige 3 RiksStånden bifallne, för dess dei dervid låta bero. S. D. e. nu Wid förnyad föredragning af 688 Vrot. XJtär. d. II dug. 1823.' Allmänna Besvärs och EkonomiUtskottefs d; 30 sistlidne Julii under N:o 154 oc^ 15 5 afgifne, samt den 5 dennes e. m. på bordet lagde utlåtanden, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte betänkanden : i;o Om förändring i skyldigheten att utgö» ra Afrads och Kronotionde spanmål samt andre på hemmanen indelde Räntor. 2:0 Angående Kronotionde-spannmålens utgörande till Stockholm och Malmö Barnhus; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde betänkanden redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallne, Utskottets ifrågavarande utlåtanden borde läggas till handlingarne.
Hallström och hos Bonde-Ståndet Riksdagsfullmägtigen Erik Ersson från Gefleborgslän, med hvilken Riksdagsfullmägtigen Olof Persson från samma län instämt, föreslagit, att Söderhamns läroverk måtto varda till fem-klassigt utvidgadt. .. .0.0 Bn vid sistlidna liksdag af enskild motionär gjord framställning i enahanda syftning blef af Rikets Ständer afslagen på grund deraf att lärjungarnes antal, GO, ej obetydligt understege hvad som i fråga om andra dylika läroverk ansetts utgöra skäl för anställande af flere lärare; och då efter denna tid lärjungarnes antal icke stigit, utan nu utgör endast 59, torde denna skola vida mindre än flera andra tre-klassiga läroverk vara i behof af utvidgning; hemställande alltså Utskottet, att berörda motioner må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. 42:o.
De sucka snart sagdt alla, åtminstone de sistnämnde, efter den verksamhet och rörelse, som sprider lif och förkofran kring landet; och det är en pligt för Regering och Ständer att, vid ordnandet af Statens krafter, gifva dem en rigtning, som befordrar, men icke förqväfver, de gryende anlag till industri, som här och der söka att arbeta sig fram.” ”Regeringen har icke förbisett detta dess vigtiga åliggande, utan har, jemte uppgifvandet af behofven för försvarsverket och några andra mindre betydande föremål, till Rikets Ständers pröfning öfverlernnat åtskilliga frågor om anslag för större arbeten, hvilka afse reproduktiva företag af en beståndande nytta för det allmänna. Det ankommer nu på Rikets Ständer att uppfylla sitt åliggande, och att taga i betraktande medlen härtill.” ”För de af Kongl. Majit, i Dess Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, äskade anslag till försvarsverket och undervisningsverken, finnas medel inom Riksgälds-Kontorets beha line tillgångar, äfvensom till deruti omnämnde anslag för Stamholländérier, Stuterier, Broarne på vägen emellan Kopparbergs, Gefleborgs och Jemtlands Län, och derjemte till de kreditiv, hvilka kunna blifva nödige för folkundervisningens befordrande, med flera mindre behof. Anslagen för Styrelsen af allmänna vägoch vattenbyggnader, 9,766:32, samt för lärare och elever vid Marieberg, 2000 R:dr, som årligen måste utgå, böra uppföras på ordinarie staten och kunna det utan svårighet. Öfrige, uti den Nådiga Propositionen af den 19 Juli, äskade anslag afse reproduktiva företag, sådane som, genom underlättandet af varu-transporterne på de gamla vägarne och beredandet af nya, skola i sjelfva verket närma produkterne till afsättningsorten, sådane som lätta och befordra sjöfarten, eller som afse odlingsföretag till fruktbargörandet af de sträckor vattendränkt mark, hvilka på så många trakter utgöra en sorglig syn för hvar och en, sora äl - Stats-Utskottets Memorial, N.o 61.
I öfverensstämmelse med den afPiikets Ständer, uti deras, vid sist hållna riksmöte i ämnet aflålna underdåniga skrifvelse, uttryckta önskan, all det nya systemet för landets mått och vigt måtte varda fotadt på vetenskapliga grunder, har Kongl. Maj:t föreslagit, att enheterna för ytmåttet och rymdmåttet skulle härleda sig från den för längdmåttet antagna grundenhet, foten; till följd hvaraf ytan skulle komma att mätas med qvadraten på foten, d. v. s qvadratfoten, och rymden med kuben på foten, d. v. s. kubikfoten. Åt dessa enheter har i Kongl. Maj:ts förslag bibehållits berörde benämningar, hvilket Utskotten anse sä mycket rigtigare, som namnen qvadratfot och kubikfot icke allenast äro lättare alt inlära och i minnet qvarhålla, än nya, för ifrågavarande mått främmande benämningar, utan äfven innefatta den högsta möjliga tydlighet med hänseende till de begrepp, som sagde ord böra uttrycka. Ehuru det blifvit allmänt erkändt, alt uti omlörmälda anordning en strängt vetenskaplig följdriktighet är vorden iakttagen, hvarigenom det nya systemet vunnit i fullständighet, har dock, i afseende på rymdmåttet, den invändning blifvit framställd, att, enär tunnan och kannan ej blifvit fortfarande bibehällne och antagne såsom mått-enheter, den förra för torra varor och den sednare för flytande varor, praktiska svårigheter och olägenheter voro att entolse, ifall förslaget i denna del godkändes. Ilvad dervid först kannan beträffar, torde böra anmärkas att denna, såsom innehållande jemt ,*(, kubikfot, ingalunda blifvit från systemet utesluten. Utskotten hysa fastmera den öfvertygelse, alt delta mått hädanefter såsom hittills kommer alt användas vid mätning af flytande och sannolikt äfven af torra varor, ehuru detsamma icke är vordet lill enhet antaget, emedan kannan endast medelbarligen eller genom kubikfoten slår i samband med foten. Till äfventyrs torde dock för,detta ändamål vara lämpligt alt i författningen införes, det kubikfoten fördelas i 10 kannor.
Det till nyssnämnde garnison hörande manskap syntes derföre, i fall Staten icke på annat sätt mellankomme, till följd af allmänna lagens förut åberopade stadgande, icke kunna undgå att till den i laga ordning beslutade tornbyggnaden och kyrkoreparationen bidraga medelst årlig kapitations-afgift, och från hvilket bidrags utgörande församlingen skulle anse sig icke kunna afstå, med mindre densamma utaf allmänna medel erhölle någon särskild ersättning eller annat understöd. Slats-Ulskoltets Utlåtande N:o 239. 13 Med anledning af den, genom nu omförmälda motion, Rikets Ständer underställda fråga om statsbidrags beviljande för den föreslagna och beslutade tornbyggnaden vid ofvannämnde kyrka jemte samma kyrkas inoch utvändiga reparation, har Kongl. Maj:t låtit till Stats-Utskottet öfverlemna en af Hedvig Eleonora församling i underdånighet gjord samt af ritningoch kostnadsförslag åtföljd ansökning om framställning till Rikets nu församlade Ständer, angående understöd utaf allmänna medel för dessa byggnadsoch reparations-arbetens företagande; dervid sagde understöd begärts å enahanda belopp och under samma vilkor, som blifvit i motionen föreslagna. Enligt de Utskottet jemte denna underdåniga ansökning tillställda, af Byggmästaren C. Hallström uppgjorda, kostnadsförslag samt derå sedermera, i anseende till byggnads-materialiernas ökade pris och arbetslönernas stegring, gjorda tillägg, skulle uppbyggandet af de 2:ne tornen, till hvilka ritningen blifvit af Kongl. Majit i Nåder fastställd, komma att medföra en kostnad af R:dr B:ko 34,914: 16. samt kostnaden för kyrkans utoch invändiga reparation utgöra » » 20,779: 33. Då härtill lades det belopp, som orgelverkets förändring och reparerande, enligt afgifvet särskildt förslag, kostade eller - » ” 5,000: — uppkomme följaktligen en sammanräknad kostnads-summa af R:dr B:ko 60,694: 1.
För uttryckandet af denna opinion, är visserligen en kammare tillräcklig, men den andras föremål är alt hejda denna opinion — att hejda icke blott den första kammaren, utan äfven sjelfva folket. Om man antager denna åsigt såsom riktig, — och jag tror att det är den enda, som bör läggas till grund för den andra kammarens tillvaro —; så måste man medgifva, att en sådan conserverande senat måste bestå af män, som både genom sina enskilda moraliska och inlellectuella egenskaper, äfvensom genom det sätt, hvarpå de fått inträde i representationen, äga anspråk på att med någon slags auctoritet göra sina åsigter hörde inför representation och folk. Man torde icke i detta afseende kunna erhålla en mera vördnadsbjudande valmans-församling , än den af folket valda representantkammaren, och om denna ej kan framleta de män, som äro mest utmärkte för patriotism och duglighet, så vet jag i sanning ej hvem som skall kunna göra det. Hr Lefreåi har trott, att andra kammaren borde väljas af samma valmän som den första, men för längre tid: i det fallet skulle den andra kammaren stå på en vida mindre imponerande ståndpunkt, än den första; tyen ledamot i denna kammare kunde säga till en ledamot af den andra: du är vald af samma personer som jag, men jag har blifvit vald (t. ex.) 5 år sednare än du och bör således anses bättre uttrycka våra committenters nuvar. opinion. Deraf synes tydligt, enl. min tanke, att ett olika ursprung för de båda kamrarne och ett högre ursprung för den öfre eller andra kammaren, hvad man må kalla den, är nödvändigt. Deremot anser jag frågan, huruvida personernes antal i de båda kamrarna skall vara lika, icke af någon vigt. Man skulle vara frestad att tro, att den ledamot, som yttrade att den öfre kammarens anseende hufvudsakligen hvilade på dess ledamöters antal, förmodat, att detta anseende komme att afgöras genom armstyrka.