Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
December e. m. på border lagda motion, om rikets indelande i större distrikter, hvartdera omfattande ett helt län eller flere domsagor och försedt med ett för distriktet gemensamt cellfängelse och särskild brottmåls-domstol m. m; l2:o Herr Dalmans, Wilhelm Fredrik Achates, den 31 sistl. December e. m. på bordet lagda motion, angående utvidgad testaments-frihet, tillika med de i anledning deraf nu afgifna yttranden; 13:o Densammes den 31 sisth December e. m. på bordet lagda motion, angående ändring af 4 kap. 4 § Utsöknings-balken, i fråga om transport af_skuldsedlar till viss man eller ordres; lilo Densammes den 31 sistl. December e. m. på bordet lagda motion, angående ändring af 10 § i 10 kap. Handels-balken, i fråga om arfvinges efter död löftesman ansvarighet för hans borgensförbindelser; 15:o Densammes den 31 sisth December på bordet lagda motion, angående upphörandet af Ridderskapet och Adelns forum privilegiatum; 16:o Densammes den 31 sisth December e. m. på bordet lagda motion, angående åtskilliga ändringar i Konkurs-lagen; 17:o Herr Celsings, Lars Gustaf, den 31 sistl. December e. m. på bordet lagda motion, angående nedsättande af en komité för utaibetande af ett fullständigt förslag till förmyndare-kamrars inrättande här i landet, samt, i sammanhang dermed, lill en lämplig förändring i lagstiftningen för de tysta förmånsrätterna. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: l;o Herr Cederschiölds, Fredrik August, den 31 sisth December f. m. på bordet lagda motion, alt hvarje i publik tjenst varande läkares betyg må, i likhet med andra Prot.-Uldrag den 4 Januari 1854. 83 embetsmäns intyg, ega fullt gällande kraft utan särskild edlig bekräftelse, och att således det lagstadgande, som föreskrifver sådan edgång, må upphäfvas; 2:o Herr Carlheim Gyllenskjölds, Henrik Adolf Oscar, den 31 sistl.
Sedan Kongl. Majrt den y i denna mänad låtit sig i Slat-Rädet föredraga Preste-Ständets underdåniga striswelse om antagandet af en ny KyrkoHandbok och Kongl. Ma):t, uppå StatS-Rädets underdåniga tillstyrkande, bestuiat, att till Riksens Ständer deröfwer läka afgä Nådig proposition, blef denna proposttiou nu upläst, afSkats-Rädet tillstyrt, och af KonglMaj:t i Räder gillad. In ststem krotocolli I^ils von Kolenstem, Remitterade till Lag-Utstotter. Föredrogs ä nyo Stats»Utskottets ben ro Januari! pä bordet lagda Memorial innehällande swar pä de anmärkningar som wid Utskottets Betänkande rörande Brandförsäkrings-Conkoiret i Riks-Ständen blifivit gjorda. Herr von ScKultrieolrLlM, vsviä. Jag barde med skal hoppas, att Högloft. Ridderstapet och Adeln stuve finna Högloft Stats - Utskottets Betänkande om allmänna Brandförsakrings-Contoirets förräntade medel bäde ratkwist och raisonabelt, sä ark det samma ulan omgäng bifallas kunde; men alsingen öfwerlaggning och ännu mindre nägon decestion lärer i detta mäl widare behöfwas, som Brandförsäkrings - Den i4 Abruävii' 6zz säkrings-Contoirets Ordförande Herr Öfwer - Intendenten m. m. L6elcrnnt2 behagat försäkra mig, att Contoirets sammankallade delägare ej wilja ärnöjaS med 1782 ärs författning, utan begära hela det r Riksgälds-Conkoiret insatie Capitalet aker; hwilkek icke eller Brandförsäkringen wägras kan.
Hr Cederschjöld har yrkat obegränsad hemmansklyfning och att 2 och 3 §§:ne må helt och hållet uteslutas. Den värde ledamoten har dervid förbisett samhällets rätt. Hemman är ett gradtal af Riket med t hy åtföljande onera och besvär. I samma stund man tillåter dessa hemmansklyfningar till obegränsadt belopp, så händer det, alt de allmänna onera icke kunna utgöras från de alltför små lägenheterna, hvilket återfaller på de öfriga hemmanen i häradet, ty häradsboerne skola fullgöra hvad individerne derstädes ej mäkla praestera. Således blir samhällets rätt här enskild rätt och den enskilda rätten är förbisedd i samma stund, som samhällets rätt förbises. Hr Cederschjölds förslag kan således alldeles icke antagas såsom grundsats. Väl är jag med honom öfverens derom att, i händelse hemmanen i Sverige ej vore skattlagda och ej hade andra onera än räntan, nc-ml. jemväl sk ju tsnings-, väglagnings-, byggnadsskyldigheter lii. m., så behöfde man icke stifta lagar för huru innehafvare af jord skola densamma begagna; ty det faller af sig sjelft, att endast enskild rätt då vore i fråga, och att Staten ej borde sig dermed befatta, enär endast ett Den 3 F e b r u a r i f. m. ombyte af jordens ägare kunde inträffa, utan rubbning af öfriga medborgares förhållande; men så länge skattläggningarne fortfara, samt jordägarne på sidan af dem hafva åligganden att fullgöra, så länge måste det äfven tillses att de skattlagda hemmanen ej förminskas till sitt jordområde och falla häradet till last i afseende på väghållning och dylika åligganden, såsom byggnadsskyldigheter af alla slag. Hr von Hohenhausen har rätteligen anmärkt, att ordet utskylder bör utbytas emot onera. Derom är ingen fråga, ty ordet utskylder uttrycker icke allt hvad man menar. Men han har ansett det öfriga af 2 §:n kunna qvarstå såsom godt. Jag vill fästa herrarnes uppmärksamhet på olämpligheten af definitioner i lagstiftningen, som icke innefatta bestämda stadgandet).
Med aberopadt stöd deraf, alt Ostersund hittills warit föruunad en wiss eftergift i Bewilli,ingen och kill ytterligare befrämjande af denna för or. ten sa nödwandiga Stads förkofran, hemställer Utskottet om ej de af Östersunds Jnnewanare och Bor. gare, hwilkas inkomst om aret ef sträcker sig kill zgz R:dr i6 h.; mage warda ansedde med en tredjedels mindre Bewi-lningsafgif-, än lika personer i femte ClaSsenö Städer böra utgöra. Som enligt. hivad nu mera killsörläckigsn blifwit ripplyst, den delen af Nordmalings Socken i Anger, manland, som ligger Norr om <)re Eif, lidit ferde, leS mycket af krigrtö härjningar och smara följder, sin. ner U skottet sig icke kunna magra dess äskade förord alt hos Riksens Högloft Ständer föredraga, sm ej de af berörde Sockens Imiewanars, som bo Norr om O» Esf, mä i fem ar, inen de öfrige, pa satt Utskorcet redan förcsiagir, i ewa är, njuta enahanda Bewiiiningsjrihet, som Westerbotten. Det har ock b'ifwit anmält och bekräftadt» ate Skillingsmarks Socken i Wärmeland, warit pa samma färt som Köla, Eda och de flere Socknar derom» kring wid Norrska gränsen-, märkeliqen beswarad af Krigsrustningar derstädes; hwada» berörde Socken äfwen torde fa åtnjuta enahanda BewillningSfrihct, jom dessa sistnämde rillagd buswic. Dm del af Allmogen k stora Kopparbergs !än, som är alaqd utgöra Grutwehjekpen til! stora Kopparberget, har genom wederbörande Fustmagtige t He. Riddoch A. Prvr. 5 B. d-r Z2. 2?
Presle-Ståndet den 30 Borgare-Ståndet den 30 Bonde-Ståndet den 3 Maj — /likets Sländers underdåniga skrifvelse, angående förlängd lid för måls fullföljd från Under-rätt i Stora Kopparbergs län. (Lag-Utsk:s Bet., N:o 16.) S. A. K. Under erinran, alt uti 5 § 25 kap. Rättegångs-balken, sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 18 April 1849, blifvit stadgadt, att den, som ej nöjes med Underrätts i Kopparbergs län beslut i sådant mål, hvari ej vädjas må, skall sig besvära i Hofrätt inom hälften af den tid, som lagvadda saker der fullföljas böra, och, genom åberopade kapitels 9:de §, jemväl efter dess lydelse i nyssnämnde förordning, bestämmes, alt tiden för fullföljden af dylika saker i Svea Hofrätt från Häradsrätt i förenämnde län infaller å 40:de dagen ifrån den, då Häradsrättens dom gafs, hvilken tid, likmätigt kapitlets 15 §, äfven måste iakttagas af den, som från Rådhus-rätt i samma län vädjar, bar hos Rikets Ständer blifvit anfÖrdt, att den förstnämnde af dessa tidsbestämmelser vore högst otillräcklig, då i vissa delar af länet invånarne hade öfver 20 mil till närmaste postkontor, och kommunikationerna ej heller vore serdeles lifliga, utan snarare svåra, hvadan det för mången vore nära nog omöjligt att inom bestämd tid ingifva besvär i Hofrätten; och bar, till afhjelpande af denna olägenhet, en sådan förändring i lagens omförmälde stadgande blifvit yrkad, att tiden för besvärs ingifvande i Hofrätten öfver beslut, som meddelats af Underrätt i oftanämnde län, måtte utsträckas till 30 dagar. Bih. till R. St. Skrifvelse, N:o 68.
Dertill komme alt, såsom ett från annat land åberopadt exempel ådagalade, det föråldrade prohibitiv-syslemet i konslitutionela stater och inom rådslående församlingar tillskapade partikular-intressen, hvilka åter väckte partier och inverkade förvillande på öfverläggningarnes resultat. 'kid valet af den handels-pohtik, som nu bäst lämpar sig för Sverige, borde visserligen enskilda intressen noga vårdas, så vidt de slodo tillsammans med rikets i det hela; men vid jemförelsen emellan någon viss fabrikation, idkad i en eller annan stad, med en folknäring, utbredd öfver hela orter af detta vidsträckta Iand, framställde sig frågan, hvilkendera af dessa lemnade de flesta och mest härdade armar till Rikets för - iBevilinings-Vlskollels Betänkande, N:o 3. 3 svar, hvilkendera mest tyngde fattigvården och sjukvården. Staten kunde icke vara likgiltig vid svaret på denna fråga. Del anförda exemplet visade, att man icke på ett för riket i det hela tillfredsställande sätt utarbetade tulltaxan, om man blott och bart utginge från afvägandet af tillverkningarnes olika anspråk på skydd, så att hvar och en fabrikant frodades i sitt yrke. Staten måste äfven fästa afseende på de näringar, hvilka idkats af ålder, ty de hade merändels sin goda grund i landets klimat och beskaffenhet, äfvensom i folkets händighet och arbetslynne. Redan åren 1637-—1640 hade Sverige exporterat öfver 100,000 tunnor säd ärligen, jemte mycken boskap, smör, ost, talg m. m. Denna export' borde uppmuntras och kunde blifva mera lönande, än hittills, om de nationer, hvilka hafva tullsatser på sin import af dylika varor, antoge en mera upplyst handels-politik; så ock exporten af våra metaller, hvilka nu mötas al' höga afgifler inom Tyska Tullföreningen, Frankrike och Nordamerikanska Fristaterna.
Stadgandet om lottningen mellan elen Svenska och Norrska Stats - Ministern om rättigheten att i det gemensamma Statsrådet föra ordet, får Constitutions - Utskottet föreslå måtte så bestämmas: att den Svenske Justitie - StatsMinistern och. den Norrske StatsMinistern, vid bägge Stats-Rådens första sammanträde, skoja draga lott om hvilkendera der först, skall föra ordet; oeh att Ordföranden sedermera, efter den genom denna lottning fastställde ordning, hvar åttonde dag må ombytas, så att hvardera StatsMinistern, den e11a efter den andra, och endast en vecka, må föra ordet. Detta stadgande anser Utskottet enligast med den jemnlikhets - grundsatts, som mellan bägge Rikena är yrkad och synes böra fastställas. Vid dessa §§. har likväl Utskottet trott* sig ej; böra förbigå att fästa Riksens Ständers uppmärksamhet dervid , att de väl ära i fullkomlig öfverensstämmelse med de Svenska Grundlagarnas dermed i sammanhang stående, hittills gällande, stadgan - Den 37 April. 493 ganden; men att just i denna stund, i anledning af Konungens proposition om afgörande af försia* get till ändring i den 41 och dermed i samman, hang stående §§. i Regeringsformen, Riksens Ständers pröfning finnas underkastade förslag, hvilka, derest de i alla deri befintliga särskildta stad* gauden vunne Riksens Ständers bifall, skulle medföra oföränderliga skiljaktigheter mellan Sveriges Grundlagar och de nu anförda §§. i Norrska Grundlagen. Det var afven med afseende derpå, som Constitutions - Utskottet, i dess betänkande, i anledning af Konungens Nådiga proposition om uppskof med de hvilande Grundlagsfrågor, till Riksens Ständer hemställde, att vid afgörandet af förslaget till förändring i 41 §, göra afseende på dess sammanhang med 8 § Norrska Grundlagen.
Hvad Konstitutions-Vt skottets Memorial, N:o 6. \n Hvad angår Svanå bruks aktie-bolag, inhemtas af protokollet öfver civil-ärenden för den 10 Juli 1850, att bolaget, då det i underdånighet ansökte om stadfästelse på sina reglor, uppgifvit sitt ändamål vara, att genom tillskjutna medel i utbyte mot aktier inköpa och med tillräckligt förlags-kapital sköta Svanå bruk med dertill hörande, uti salubref af den 28 Augusti 1848 uppräknade, hemman och lägenheter. Sedan Högsta Domstolen, häröfver hörd, underdånigt utlåtande afgifvit och dervid endast yttrat sig om de ingifna reglornas öfverensstämmelse med aktie-bolags-lagen, hade i Statsrådet till öfverläggning förekommit frågan, huruvida nämnda lag kunde anses vara tillämplig äfven på sådane bolag, hvilkas syftemål hufvudsakligast afsåge eganderätt till fast egendom och dess brukande. Enligt allmän lag borde egaren till fast egendom vara offentligen uppgifven och känd; men på aktie-bolag, som förvaltades af en styrelse, vore denna regel icke användlig. I nyare tider hade väl undantag från regeln i så måtto egt rum, att bolag, inrättade på aktier för industriela ändamål, såsom exempelvis kanalbojagen och åtskilliga större fabriksbolag, erhållit fasta på köp af fastighet; men sådane fastighets-inköp vore rätteligen att betraktas såsom medel för hufvudändamålet, icke såsom hufvudsak i sig sjelf. Öfverflyttande af eganderätten till jord eller jordegendomar från enskilde personer på boiagsfirmor, skulle dessutom snart kunna göra besittning af fastighet lika rörlig, som den af lösegendom, och borde aldraminst staten medverka till ett sådant jordegendomarnes rörlig-görande, samt följaktligen icke annorledes än undantagsvis befrämja uppkomsten af dylika förhållanden.
Konungen aflägsnade Sig frän Sin Famille, han icke ägde att lyfta mera an räntan för Sin enstilta förmögenhet, jemte de 10,220 R:dlr som Riksens Ständer Honom enskilt tillagt, hwaremot det äterstäende af Underhalls-Summan alltid i sädan händelse tillkomme f. d. Drottningen, att för Sin och under Barnens omyndiga ar, för deras räkning emottaga och disponera. Sedan f. d. Konungen, under loppet af tiden, förändrat wistelseort och tillika aflägsna! Sig frän S>n Famille, inträffade det förhållande, hwaruti Riksens Ständers sist omförmalte Beslut fordrade tillämpning; men f. d. Konungen hade ej autoriserat i Swerige nägon Person, att i sä beskaffad! fall uttaga den del af Underhälls-Summan, som till Dek disposition war anslagen. Icke förr än under den z Oktober nästledit är aflät f. d. Konungen till f. d. Drottning Fredrica Dorothea Wilhelmina, i detta afseende, den Fullmagt, hwaraf en afskrift härhvs till Riksens Ständers StatS-Utstött öfverlämnäs. Det är i anledning af samma öfverlåtelse och af f. d. Drottningens deruppå grundade uppdrag, likaledes i afskrift här bifogadt, som Hennes i Swerige befulimagtigade Ombud hos Kongl. Maj:t t ? * un. 226o Den r Augusti. underdånighet anhallit att, om hwad, i det ena eller andra hanseendet rörde f. d. Kongl. Famillens enffilta egendom härstädes och det af Riksens Ständer anslagna arliga underhållet, fa med wederbörande träda i liqmd; hwilket Kongl. Maj:t ock under den l sistledne April i Nader bifallit, med förestrift tillika, att liguiden ffulle KonglMajit, till Nådig Sanction, underställas.
Rimmena äro i allmänhet rena, hvilket likaledes är ovanligt, ehuru man visserligen någongång finner det rimmande ordet ändradt, för att kunna gå ihop med det första, såsom ”til” förvandladt till ”tel” för att rimma på ”spel,” ”håller” till ”hålder” för att rimma på ”ålder;” högst sällan finner man sådana rim som ”deghil” och ”speghel,” ”nederstolpit” och ”holpet.” Det har blifvit ifrågasatt, om denna komedi är ursprungligen svensk eller blott en bearbetning af ett främmande original. Wieselgren, som förmenar att våra älsta svenska dramer utgått ur Schonei ofvan omtalade Terentius Christianus, anser Tobie Comedia vara en öfversättning af den i nämnda samling befintliga ”Tobæus”225. Oss veterligt har dock denne Terentius Christianus icke tjenat till mönster för något enda svenskt drama; och hvad särskilt angår Tobie Comedia, så anmärker Manderström, att Schonei komedier äro tryckta 1594 samt att denne sjelf var född 1540 och således 10 år, då Tobie Comedia utkom. Deremot anser M. icke osannolikt, att förf. kunnat hafva egt kännedom om Matthæi Vindociensis ”Historia Sacra de Tobia seniore ac juniore.” Han har jemfört båda dramerna och yttrar, att det svenska ”ingalunda kan anses som en öfversättning, ehuru mycken förvandtskap röjes i handlingens gång.” Denna förvandtskap är dock lätt förklarad, då båda ansluta sig till Tobie bok, och den svenska författaren har, såsom vi ofvan sett, följt den med största möjliga trohet. M. medgifver också detta, men håller före, ”att i vissa delar har den sednare ganska sannolikt efterföljt den franska abbotens arbete”226. Vi hafva icke varit i tillfälle att anställa någon jemförelse; men äfven af det anförda omdömet synes dock, att vår svenska komedi kan betraktas som original, om den än i vissa delar skulle påminna om främmande mönster. Författaren till denna komedi anses gemenligen vara reformatorn Olaus Petri.
Jag liar förenat mig med dem, som yrkat återremiss. Sedermera har Gr. Frölich framställt det förslag, att memor. borde bifallas på de af honom anförda skäl, men att derjemte en motion af Hr Gr. skulle väckas, som skulle innefatta det tillägg, hanåsyftar. Jag skulle visserligen icke hafva något emot, att det - 30 D«n i Maj. ta förslag följdss, emedan jag tror, att vi derigenom skulle på bästa sätt ådagalägga, att ,icke annat varit syftemålet än det, som verkligen är fallet, och derigenom på en gång kunde begrafvas alla de der jordiska och underjordiska beräkningarna, alla de der branta backarna och aliade saltomortaler, som flera talare förespeglat; men som en af dessa talare sjelf yrkat återremiss, för att få, om jag rätt fattade talarens om salto-mortaler mening, en förändring i förslaget, kan jag icke annat än vidhålla mitt yrkande om återremiss. Hr Cederschjöld: Jag får blott tillkännagifva, att jag tillstyrkte bifall till memor., men önskade, om återremiss skulle beviljas, att min anmärkn. måtte få till Ulsk. åtfölja. Hr Dalman: Äfven jag tillstyrker bifall till detta memor. ; men då jag tilläfventyrs icke kommer att yttra mig i detta ämne, då detsamma återkommer, i händelse återremiss beviljas, så får jag till prot. förvara den tanken, det jag anser öfverflödigt, att Ständerna ingå till K. M. med särskild skrifvelse i detta, mer än i andra ämnen, som genom Bancofullmägtige komma att K. M. meddelas. Gr. Frölich: Jag uppträder endast för att tillkännagifva, att Hr Rosenblad i mera formella ord uttalat den mening, jag ämnat tillkännagifva, då jag talade om den motion, jag hade för afsigt att lägga på hordet, och för hvilken Hr Rosenblad således toi’de vilja åtaga sig fadderskapet äfven derföre, att Utsk:s ledamöter möjligtvis skulle vara mera belåtna med att erhålla motionen från honom än mig. För resten har jag så mycket yttrat mig för och emot anmärknir i detta ämne, att min röst blifvit af mig sjelf neutraliserad.
St* Just. Qmbudsm. Emb. Ber. den i5 Jun. »834. 58:0 Rikets Ständers skrifvelse af den 5 Februarii 183o, angående åtskilliga bestämmelser till förekommande af lösdrifveri. Författning utfärdad 590 Rikets Ständers skrifvelse af den ir Februarii iS3o, med förslag till ändringar och tillägg i Allmänna Lagens och enskilda Författningars stadgamden, angående bysättning. j83o den 12 Mars; svar å Riks-Salen, och förordning expedierad. 6o:0 Rikets Ständers skrifvelse af den 11 Februari! i83ormed svar å Kongl. Majrts Proposition, angående ordning och sätt för överklagande af Under-Rätts beslut i tvister om Husesyn och Fardag å Kronohemman, i83o den 12 Mars; svar å Riks-Salen, samt förordning expedierad. Gro Rikets Ständers skrifvelse af den urte Februarii i83o, med svar å Kongl. Majrts Proposition, angående ändring i a5 Gap. 1 §. Rättegångs-Balken, och i sammanhang dermed 12 Cap. 2 2 laora, i samma Ealk, sådant det lyder i Kongl. Förklaringen den 10 September 1823. i83o den 12 Mars; svar å Riks-Salen, och förordning expedierad, 62 :0 Rikets Ständers skrifvelse af den 18 Februarii i83o, med svar å Kongl. Majrts Proposition, angående rättighet för Patrull, Post, Vaktkarl eller Fångförare, att genom bruk af skjutgevär förekomma fånges flykt. 63 .0 Rikets Ständers skrifvelse af den 18 Februarii iS3o, med svar å Kongl. Majrts Proposition, angående ansvar å den, sorn bortförer eller undanhåller andras minderåriga barn. 6 4 i O Rike ts Ständers skrifvelse af den 26 Februarii i83a, med Bil. till R. -Tt. Just. 0 mbuds m. Em//.
Att det i Sverige så tillgått, är en sanning, men i grund af uttryckliga ordalag i Diplomerne, icke i grund af den naturliga rättigheten till arf; den visst icke jag bestrider, men som till och med intill Birger Jarls tid var ingen, och sedermera blifvit ansedd olika för qvinnor af Adels och Bonde Stånden, oell olika för dem af Presteoch Borgare Stånden: så litet har sjelfva denna arfsrätt till egendom varit ansedd naturlig. — »Imedlertid», är vidare sagdt. »har denna rätt (nemligen till Adelskap) nu mera blifvit frånkänd det täcka könet». Är det då ej en skillnad mellan att frånkänna en rättighet och att ej tilldela en ren Nåd? — Vidare: »detta är så mycket mera orättvist, som nya Adelns döttrar ej kunna deltaga i Adeliga Jungfru stiftet, till hvilken Inrättning denna Adel måste (vid Introductionerne) bidraga lika med hvad den gamla gjort». Dessa döttrar kunna visserligen så mycket mer deltaga i Adeliga Jungfru stiftet, som Ridderskapet och Adeln sådant, redan vid 1809 års Riksdag, för sin del beviljat, och Riddarhus Directionen 1810. öfverlemna! detta beslut till Konungen, ehuru detsamma derstädes, af mig okände orsaker, ännu hvilar. Att de ny adlade, utan en sådan rättighet för sina döttrar, icke borde, vid sin introduction, erlägga någon afgift till Jungfru stifts Cassan, anser jag visserligen ej obilligt, men ett sådant frikännande synes mig ej heller det svåraste af allt att tillvägabringa och vida rigtigare än att ändra Regerings formen. Det är sagdt, att »å ena sidan skall en vältänkande far ej med liknöjdhet se, att alla hans barn ej blifva delaktiga af den belöning 284 Den 20 Juli 1812 sorn Staten borde, men ej kunnat gifva; å den andra skulle en mindre vältänkande far, med vårdslösande af de andra barnens upfostran, endast sträcka sin omvårdnad till arfvingen af sitt namn. Till svar häruppå frågar jag:
Krigskollegium medgifver, att dess Registrator och den honom biträdande Kanslisten kunna umbäras, om, såsom Komitéen föreslagit, Krigsförvaltmngens plenum, General-fälttygmästareoch General-ingeniörs-ernbetena, samt General-intendents-embetets Intendentsoch Aflönings-afdelningar hvardera erhålla sitt diarium, men då en sådan anteckningsbok, som, enligt sin vanliga bestämmelse, icke gerna kan innehålla annat än en kort rubrik öfver inkomna handlingar, uppgifter om dermed vidtagna förberedande åtgärder, samt dagarne då målen inkommit, de särskilda åtgärderna vidtagits och beslut i målen blifvit meddelade, skulle, enligt Komitéens förslag, i vissa fall ersätta protokollet, blefve det, så framt Kongl. Majit i nåder medgifver den inom ett högre förvaltningsverk ovanliga ordningen, att icke protokoll skall föras öfver alla mål, som till afgörande förekomma, nödigt tillse, att kansli-personalen inom de särskilda embetena så organiserades, att ej allenast de inkommande målen blifva fullständigt och ordentligt inregistrerade, samt deras behandling behörigen antecknad, utan och expeditionen på ett noggrannt, skyndsamt och med verkets värdighet öfverensstämmande sätt må försiggå. Enär, jemlikt Komitéens förslag, Sekreteraren å General-fälttygmästareoch General-ingemörs-embetena ej allenast skulle, i sådan egenskap, tjenstgöra vid Krigslörvaltningens gemensamma öfverläggningar, utan ock öfvertaga ansvaret för dess arkiv, hvilket sistnämnda åliggande torde föranleda många afbrott och uppehåll i hans vanliga göromål; samt, under sådana förhållanden, del syntes omöjligt att denne Sekreterare jemväl skulle kunna besörja diariioch protokollsföringen vid begge dessa embeten och vid pleni-sammankomsterna, hvilken befattning åtminstone motsvarade en tjenst i lista lönegraden, anser Kollegium att, då blott en Kanslist finnes för bemälda embeten och plem-sammanträdena föreslagen, hvilken tjensteman hade tillräcklig sysselsättning med registrering af expeditioner samt dessas utskrifning och afskickande, en ytterligare Kanslist borde anställas.