Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hos oss har man, och detta tvifvelsutan med skäl, uteslutit edgången i taxeringsmål; men något annat positivt stadgande måste sättas i stället, enär man väl ändå icke kan låta slumpen eller godtycket blifva de bestämmande vid skatternas påförande under hela den längre eller kortare tidrymd, då ännu en inkomst-taxa kan komma att blifva hos oss gällande. Jag anhåller all denna min motion må blifva remitterad till Bevillnings-Utskottet, Stockholm den 26 November 1862. J. W. Sprengtporten. Motioner hos Riddershapet och Adeln 1862. Af Herr von Mruseiistjerna, Edvard, angående fyllnadspensioners tilldelande åt de före år 1858 med pension afgångne militära embetsoch tjenstemän. Vid förra riksdagen afgafs en motion, att militärer af Arméen, som tagit afsked före den 9 Februari 1858, med 30 tjensteår och rättighet till pension, skulle ingå i enahanda pensions-vilkor med dem, hvilka sedermera taga afsked och, ehuru denna motion blef af Stats-Utskottet afstyrkt och af Rikets Ständer afslagen, vågar jag ändock att vid denna riksdag framställa en motion i samma syftning, under förhoppning på ett lyckligare resultat. Kongl. Maj:ts nådiga Bref af den 9 Februari 1858, rörande fördelning å det årliga kreditivet, 150,000 R:dr R:mt, som Rikets Ständer beviljat, att i mån af behof utbetalas, till betäckande af den skilnad som kan uppstå genom en ny pensionerings tillämpning, stadgas i l:sta punkten: att pensionerna ej utdelas till andra än framdeles afgående pensions-berättigade. Jag behöfver ej omnämna det smärtsamma intryck denna förmånsrätt uppväckte hos de pensious-innebafvare, hvilka gått ur tjenst innan den nya pensions-regleringen vidtogs. Orättvisan emot dem, ligger alltför mycket i öppen dag, för att en vidare utveckling häraf vore af nöden.
Herr Lindhagen har i vinter förut gjort ett par goda bifigurer — presten i K i el lands » På hemvägen », grefven i » Barnet ». Hans sångarsnobb kunde visserligen ej mäta sig med herr Personnes ypperliga figur af samma slägte i » Stora klockan » — särskildt talade herr Lindhagen mycket mera ansträngdt, hade ej heller så dumt-roliga saker att säga, var endast en dekorationsfigur i det musikaliskt-dilettantiska huset men gjorde denna figur med den karrikerade realism, som roller af detta slag fordra. * Återstår slutligen att nåmna de båda senaste nyheter, som falla inom februari månad. Kungsämnena för visserligen for några år sedan, under fru Stjernströms herravälde, uppsatt på Nya teatern och gifven — med dålig ekonomisk utgång naturligtvis — några gånger. Allt gick ju dåligt på Nya teatern den tiden. Och likväl var det just då, som der ftinnos sådana krafter som fröken Björkegren, fru Moberg, fröken Reiss, fru Littmark, hrr Hillberg, Baeckström, Wagner, Palme — Fredrik Deland, Holmquist och flera oberäknade. Ibsens både pretendenter hade visserligen ej de bäst möjliga framstallare, men Wagners baglerbiskop var det bästa han någonsin åstadkommit, Hillbergs Dagfinn Bonde var en mönsterskapelse, fru Moberg var älsklig som Mar-grete och fröken Björkegren spelade pojke som en hel karl — ty Ahlgrenson hade hittat på att Peter skulle spelas af fröken Björkegren, och så blef det också, och det var med mera än kuriositetens intresse man följde den ståtlige unge mannens steg på tiljan. Af dem, som nu biträdde i Kungsämnena, var visst fru Fahlman den enda, som hade qvar sin gamla roll, Ingeborg. De öfriga stodo alla för första gången på sina platser i det mäktiga dramat. Men det blef ej önskadt resultat. Det var något ofull-bordadt i det hela, osäkert, som om de uppträdande ej kände sig på sin plats. Detta trots herr Aug. Lindbergs i detalj karaktäristiskt och fint utformade bisp Nicolas och trots herr och fru Engelbrechts vackra återgifvande af Håkan och Margrete.
Det är likväl ett misstag, som BarnhusDirektm begått, då den sagt, att ett betydligt antal barn från Allm. Barnbördshuset vanligen inom de första 8 dagarne af sin lefnad till Barnhuset öfverlemnas. Det är blott undantagsvis som dessa barn skickas dit, ty vanligen tillgår så, att modren anmäler sig hos Direktm att få amma in sitt barn, såsom det kallas. Dessa gå icke direkte från Allm. Barnbördshuset till Barnhuset, utan de begifva sig först hem och derifrån till Barnhuset. Jag har icke hört någon klagan deröfver att barnen aflidit till följd af deras transport från Barnbördshuset. Det förelaller mig ganska besynnerligt, att Direktm talat om Kungsholmens förträffliga och sunda läge, synnerligast med afseende på den tomt, som disponeras af Stockholms stads och läns Kurhus, ty kyrkogården, som ligger midt emot den ifrågav:de tomten, är till den grad vattensjuk, att liken ofta nästan simma i vatten, hvilket, sålunda orenadt af förruttnade organiska ämnen, till följd af tomtens belägenhet, måste hafva sitt utlopp igenom densamma. Hvad dricksvattnet beträffar, så vill jag åberopa Svenska Läkaresällskapets utlåtande, att dess dåliga beskaffenhet mäste anses hafva bidragit till att öka Kolerans framfart på Kungsholmen. Det återstår således blott att denna inrättning skulle vara en läroanstalt, och så är det med alla våra inrättningar. Det är ett nödvändigt ondt, och emedan Barnhuset äfven måste räknas som läroanstalt och det kunde vara nyttigt för alla dessa anstalter att koncentreras på en punkt, måste jag, såsom läkare, vara intresserad att den finnes på Kungsholmen. Men jag tror icke att det vore fördelaktigt för de späda barnen, och såvida icke R. o. Don 1 Februari. Ad. vill göra iner afs:de på att Barnhuset skall vara en läroanstalt, måste jag hemställa att Bet:t måtte afslås. Hr Montgomery, Robert Nils Germund: Het hade visserligen varit önskligl, om i denna fråga rikets högsta sanitära auktoritet, d. v. s. SundhetsKollegium, afgifvit yttrande, ty det kunde hafva varit en säker ledning för Utsk.-ts omdöme.
- Vi fimno snart, att det kunde vara ganska hederligt att hafva litet förning till fröken L. på Ekliult, och så köptes äggen. - " Ni, nu slipper du väl gå till Gamleby? " - Nej, hon skulle köpa mjöl. - " Finnes ingen handelsbod i närheten? " " Jo, straxt bredvid, men der får jag ge fem öre iiier för 5 marker ". - För flickan var tydligen tid ej pengar, och då hon-gick barfota nöttes ej kängorna. Vi hade emellertid föresatt oss att befria henne från vandringen till Gandeby och lemnade henne femöringen, som skulle sparats in. Nu gick hon heni nöjd, och vi packade in våra iigg i litet hö i en ränselficka. Sedan vi i Gamleby hvilat litet, vandrade vi i rask fart fram till Lofta prostgård, i hopp oni att der träffa fröken L., flickornas kIassföreståndarinna, som inbjudit oss till sitt sommarhem, Ekhult. Såsom vi hoppats, var fröken L. hos sina slägtingar i prostgården, och nu blef det ett välkomnande, ett berättande och ett frågande utan all ända. Något uppbrott kom ej i fråga, vi skulle tillbringa dagen i prostgården. Detta var nggot för flickorna. Verkligheten passade alldeles in med de föreställningar man gjort sig om " en prestgård på landet ". Huset var fullt af folk, f r h de vördnadsvarda " bedstemödrarna " till s n i i skolpoj kar från staden, som skulle ut pii sommarbete. Och så utomlius: ladugård, hönshus och allt, hvad man kunde önska. Först kl. 12 p5 natten vor0 vi inqvarterade på Ekhult. Vi hade kommit öfverens om, att i fall vädret var vackert, skulle vi följande dag, som var söndag, begifva oss till kyrkan men må det förlåtas oss, att då vi kl. 8 på morgonen hörde hällregnet piska pii våra riitor, helsade vi det med glädje och somnade om. Två morgnar i rad hade vi j u varit på fötter kl. 6 och sedan marscherat duktigt, och då kyrkstöten ej nier har någon omsorg om de sofvande, hade vi bestänidt väckt förargelse i kyrkan.
Ståndet följande beslut: ilo Med afslag å hvad Utskottet, under litt. a, b, d, f, och h, angående 1, 2, 7, 9 och hl Bevillningg grund^rne, samt öfver momenterne under litt. i, n, o, p, q, r, s, t, och u sig utlåtit, öfverlemnade Ståndet, under förbiifvande vid dess beslut, till Utskottet, att i dessa delar vidtaga den för bevillnings-rnåls behandling i Grundlagen föieakrifna åtgärd3 2:0 Utskottets yttrande i Memorialet, under litt. c, § ofh g, gillades; 5.’o med ogillande af Utskottets yttrande under litt. 1 att frågan om Tolags upphorande på de i sådant afseende uti Memorialet upptagna varuartiklar kan genom Trenne Stånds sammanstämmande beslut afgoras, fann Ståndet denna fråga af Ståndet icke underkastas omröstning i förstärkt Stats-Utskott, utan böra, såsom varande af Privilegii-måls egenskap, i öfverensstämmelse med n4 §, Regerings.Formen, behandlas, om hvilket ber slut de öfriga Riks-Stånderi samt Bevillnings - Prot.
St:r vid innevarande riksdag antagna förändringar i TryckfrihetsFÖrordningen; och skulle det nådiga svarets innehåll meddelas Expeditons-Utsk:t, för att iakttagas vid Riksdags-beslutets uppsättande. Hr Gr. och Landtm, tillkännagaf, att Riks-Ståndens Hrr Talmän vid hållet sammanträde hade, under förutsättning att Bevilln:s-Utsk:ts Betänk. N:o 8, angående tullbevillningen, blefve hos samtliga Riks-Stånden för andra gången bordlagdt, ölverenskommit dervid föreslå, att detta Betänk, skulle företagas till algörande nästkommande Lördag den 21 dennes. Fortsattes föredragningen af Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 60, ang:de regleringen af utgifterna under Riks-Statens Sjette Hufvudtitel. 20:de punkten. mom. b. Hr Huss, Magnus: Ehuru jag redan på f. m. yttrade min åsigt i denna fråga, ber jag att nu endast få med några ord besvara Frih. Klinckowström. 212 Den 14 April e. m. Den ädle Frilen har ansett att det allmänna pensionsväsendets grund skulle rubbas, om man nu beviljade pensioner åt dessa tjenstemän, men härpå ber jag få svara att denna anmärkning torde sakna all giltighet, emedan de nu redan hafva pensionsrätt. Någon jemförelse mellan denna och den öde punkten, som af R. o. Ad:n bilölls, torde icke vara lämplig, enär i denna punkt endast var fråga om lista och 2:dra landtmätarne. Frih. Klinckowströms andra anmärkning gick derpå ut att K. M:t bättre än R. St:r kan se och döma om hvad som i detta fall är rätt och billigt. Detta är ganska sannt, och K. M:t har äfven uttalat den åsigten att dessa tjenstemän äro förtjente af högre pensioner, hvartill ock kommer att en härvarande Konungens rådgifvare förklarat sig belåten med det belopp, reservanterna föreslagit.
Det tal, med hvilket Cato uppträder i begynnelsen, klingar alldeles som ett ur någon tragedi af Gustaf den Tredjes tidehvarf. Men Lovisa Ulrika, i stigande mått öfverhopad af politiska förtretligheter, behöfde annat att muntra sig med, än tragedier. Det ser ut, som hade denna furstinna haft något mera sinne för allvar i vetenskaperna, än för allvar i vitterheten. Liksom i allmänhet hela lärdoms-beskydderiet, kunna väl äfven lärdomen och den lärda forskningen, i sina lättast meddelbara resultater, användas till ett furstliga personers lekverk: men i sig sjelfva äro de dock ej af lekande natur; och Lovisa Ulrika, sjelf icke utan kunskaper i åtskilliga ämnen, syntes begripa det med oskrymtad aktning. Af vitterheten deremot, och synnerligen af skaldekonsten, fordrade hon desto mera befallande, att den skulle roa, och blott roa. Roande åter var blott sådant, som genom något glimmande festspel eller improviseradt infalls-nöje för ögonblicket bortjagade de tunga grämelse-skyar, dem Råd, Ständer, och egna fåvitska tillställningar, städse tätare sammanskockade öfver henne och hennes tåligare, men af sin skymfliga ställning dock föga mindre lidande Make. Vitterheten blef, på detta – änskönt visserligen nog mycket flygtiga och ytliga – vis, det förnämsta sällskapsnöjet i hennes hof; och samma identification af Vitterhet och Sällskapsnöje utgick, i den skepnad som genom slikt förhållande bestämdes, till nationen, att sprida sig i alltmera vidgade ringar. Hvem skulle neka utan vanvett, att dessa vittra njutningar, hurudana de än voro, mot äldre hof-förlustelsers vanliga råhet afstucko på ett för Lovisa och hennes omgifning hedrande sätt? eller att deras efterdömen inneburo ett utsäde till allmännare ästhetisk sinnesodling? Bland de hit och dit strödda kornen voro ju ock några ädlare, som slogo djupare rötter.
— N:o 160. i anledning af erhållen återremiss af Stats-Utskollets Utlåtande N:o 78. IV. B. 468. A. 507. — N:o 161. i anledning af Rikets Ständers åren 1845 och 1847 färsamlade Revisorers Berättelser, angående granskningen af de under Kongl. Commerce-Collegii förvaltning ställde fonder och medel. IV. B. 468, 507. A. 565. V. E. 116. VI. U. 164. A. 183. — N:o 162. i anledning af vackt fråga om nedsättning af räntan och förlängning af återbetalningstiden för lån utaf Manufaktur-diskonten. IV. B. 468, 507. A. 577. V. E. 116. — N:o 163. i anledning af Kongl. Majits Nådiga skrifvelse om anvisandet af ett serskildt Creditiv till betäckande af kostnaderna för de rustningar, som af närvarande politiska förhållanden kunna påkallas. IV. B. 467. 469. A. 508. E. 545. — N:o 164. i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga proposition om upphörande af så kallade liggetidsoch nådårsbesparingar vid tillträden af embeten och tjenster på Rikets Stat, samt om årliga anslag till Arméens och Civil-Statens pensions cassör och Amiralitets Krigsmans-cassan, såsom ersättning för de inkomster, dessa cassör af nämnde besparingar åtnjuta. IV. B. 578, 593. V. Ä. 4. E. 194. VI. U. 164. A. 183. — N:o 165. i anledning af väckt motion, angående rättighet för Assessoren J. A. Törneman att å allmänna indragningsstaten bibehålla sin. i egenskap af Commissarie i del numera upphörda revisions-kontorel för allmänna magasins-ärendernas utredning innehafde lön. IV. B. 578. A. 593. V. E. 194.
Uti denna nya beräkning, deruti borde tilläggas de kostnader och utgifter, som Riksgälds-kontoret, i egenskap af låntagare, måste utöfver den bestämda årliga räntan bestrida för den af Rikets Ständers Bank öfvertagna andelen utaf lånet, borde i öfrigt intagas enahanda faktorer, som ingått i de förut uppgjorda beräkningarne, nemligen: a) den medgifna kapitalrabatten; b) det belopp, hvarmed kostnaderna för tillverkningen och utfärdandet af de i anledning af ifrågavarande lån utgifna dels 44 procentoch dels premie-obligationer kunde skäligen beräknas öfverstiga tillverkningskostnaden för inhemska obligationer; c) kursförluster vid indragningen och förvandlingen i svenskt mynt af de i Thaler Preuss. Kurant skedda inbetalningarne å samma lån; 63 — d) Nord-Tyska Bankens provision för infriandet af Riksgälds-kontorets, till lånets indragning, å denna Bank utställda vexlar; och c) den i lånekontraktet betingade provision för utlottade obligationers och förfallna räntekuponers inlösen inom Tyskland. Beträffande åter de oundvikliga kursförluster, hvilka vore att för Riksgälds-kontoret emotse vid anskaffningen och tillhandahållandet å utlänsk ort af erforderliga medel i Thaler Preuss. Kurant för de hvarje halft år förfallande amorterings-liqviderna, så ansågos dylika, af tillfälliga förhållanden hufvudsakligen beroende, kursförluster icke böra upptagas i den på bestämdt angifna faktorer grundade beräkning, om hvars uppgörande nu vore fråga. Vid Fullmäktiges sammankomst den 11 Mars blef den nya beräkningen företedd och vid påföljande sammanträde den 15:de i samma månad af Fullmäktige gillad.
Sant är väl, att Skaraborgs Län, äfvensom en del af Elfsborgs Län, producerar mera Spannmål, än Trakterne omkring Borås, Alingsås och Ulricaehamn j men skillnaden blir högst obetydlig, när man beräknar, att en stor del af Skaraborgs och Elfsborgs Län sakna tillgång på Skogs-Materialier och dugligt Sommar-bete. Man anmärker att Luxen hos Den g Februarii. Allmogen i vissa Trakter tilltar, likasom fylleriet s och att det fordras en viss förmögenhet att underhålla ett dagligt supande; men detta bevisar blott, att Brännvins-begäret är segrande öfver alla andra och mäst härskande hos dem, som ingen ting hafva att förlora. Kan hända är likväl större delen af vår Allmoge mera tarflig i mat och lefnadssätt, än andra Länders. Om man jemnlör Utsöknings-Målen vid Lands-Cancellierna emot förra tiders, finner man med förvåning, att, uti ett Härad, bestående af mindre än 300 Hemman, har K10- no-Fogden på irenne Mänader haft 8° Utmätnings-Utslag till verkställighet. Det är denna för ett Samhälle vådliga ställning, som kraftigt bör fästa den redlige Medborgarens uppmärksamhet, ty när den Classen af ett Lands Innevånare, som intet äger, utan lefver fördagen, ökas, så är Staten i aftagande och i fara till upplösning, vid första hvälfning som visar sig. Att återföra Nationen till styrka, är derföre kraftigaste medlet att bereda Folket utvägar till bergning, och freda den Skattdragande från alla afgifter, som möjligen af Staten kunna umbäras 5 'äfvensom för alla präjningar vid Uppbörds-sättet, hvilka icke allenast öka utgifterne, utan ock förminska Folkets aktning för Lagar och Embets-män och sätta dessa, som kunna och böra hafva närmaste inseendet öfver Policen , uti ett slags beroende af erkänsla, som väcker öfverseende vid oordningar, hvilka icke directe bereda dem vinst. I2Ö Den g Februarii.
wäl imaginera sig, at barnet nu är i sjunde himmelen, öfver at brölåppet blir redan i september, och at hon tackar Gud för sin lyckliga förbindelse med en så god och älskanswärd man som pastor Hesselius, hwilken redan gifwit hänne hundratals prof på sin ömhet, och kommer at sätta hännes framtid utom alt bekymmer, men dess i stället hwad giör hon? Gråter, suckar och är bedröfwelig, har jemt enskyllan för at få wara ensam och försjunka i meditationer utan at wilja eclairera sin dyra mor om grunden till sina bekymmer. Iagh befrucktar storligen, at den unge Stenfelt, som på sista masqueraden lärer upträdt som hännes adorateur, kållrat bort hänne med sina galanterier, så at hon nu går ock hågfällas på slik kiärlek, och ej widare finner någon charme hos pastor Hesselius, som Gud bewars icke är någon alamodisk petitmaître, i entoilagemancheter och denteler med bårgad häst ock laquaij utan en betänksam man, alfwarlig til wäsen och klädsel, ogement braf och qwick, fast icke fallen för kliffs, smek och fåfänglighet. Hesselius är Gud ware låf wälbergad man, rår om hus på Österlånggatan och har konungens ord på nästa lediga pastorat. Sådant är inte fy skam i wåra dåliga tider, och min lilla Anne-Charlotte borde kiänna sig frögdefull öfwer den hederlige mannens fria och ädelmodiga anbud. Men wåra stålliga flickor, de gifwa naturligtwis pré åt hwarje ung cavalier, som läspar fransyska glosor, framför en rejäl och menlös man, hwilkens kiärlek syftar på hiärtat och icke på penningelådan.
_ Om remiss till StatsUtskottet af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, angående betalning af de, i anledning af Högstsalig Hennes Majit Enkedrottnin» gens arf, uppkommande skulder. — Om ogillande af OeconomieUiskottetsBetänkande, om Båtsmansfördubblingens återställande. Om öfverlemnande till StatsUtskottet, att’ anslå nödiga medel till de af Riksens Ständer beslutna inrättningar af allmänna Arbetsoch Correctionshus. _ Om bifall till ConstitutionsUtskottets Betänkande, rörande utarbetningen af förslag till en förbättrad representation. Om bifall till Oecono mieUtskottets Memorial, angående: 1:0 Götha Canal Bolags förpligtande till ersättning, när någon Rotesoldat i och för dess 1204 Den 23 Juli 6. rn arbete blifver till krigstjenst oduglig. 2:0 En fri Täckjei nshandel. _ Frun Hedervärd 1,1 BondeSturtdet, af den 2:dra Juli: otti godkännande af ConstitutionsUtskottetS afgifna redacrion af de §. §, i Grundlagar* na, soln enligt Riksens Ständers beslut böra forändras, utom i hvad den rörer forsla* get till tilläggning i 28 §. Regerings* Formen, i hvilken omständighet BöndeStån* det instämde i lika beslut som Ridderskap pet och Adeln. _ Om remiss till Lagtft* skottet af Kongl. Majjts Nädiga Proposition till Riksens Ständer, angående ytterligare tillagg i allmänna Lagens stadgande uti 9»de Cap. 6 $. Handels Balken. Otu gillande af StatsUtskottets Betänkanden, an* sående: 1:0 Förre Mantalsskrifvaren Aker* * * ** ströms Lön och pension. 2:o Ersättning för Mantalsskrifvare provision år i0i3< 5:0
Lika med de Ilrr, som ogillat Utsk:s motiver, tror jag, ali för närvar, det vore bäst att godkänna betänk, med så liten discussion som möjligt, ty det är ju ej värdi att göra väsende af en sak, som man kan förutse att den ej går igenom för det närvar. Hr Gripenstedt, Joli. Aug., instämde med Hr Akrell. Hr af Dalst rom: Jag anhåller örn ursäkt, att jag för andra gången uppträder, då discussionen redan så länge sysselsatt R. o. Ad.; men mina ord skola blifva få. Man har sagt, att legning allt mer och mer upphört. Det kail väl vara, att erfarenheten är sådan inom vissa reg:ten, men min erfarenhet är, Gud nåde oss, så visst! icke sådan; ty vid det reg:te, som jag har äran att commendera, utgöres i år, ibland 900 man beväring, 200 af legdt manskap. Detta legda folk är det sämsta för vapenöfning; det har den sämsta hågen, inställer sig dertill endast för den lilla penningesumman, och glädjes för hvar dag af mötet som förflyter. Dessa legokarlar visa till den grad ohåg för vapenöfningarne, att jag vanligen låtit dem exercera i en särskild dass; och emedan de dels hafva starkare armar än beväringsmanskapet i allmänhet, och dels emedan de fleste redan fullgjort sin beväringspligt, måste de det oaktadt, i anseende till den ringa båg de visa, vanligen exerceras en half timma längre än den öfriga truppen. Beträffande det yttrande, som en värd talare fällt, att då legd beväringskarl stupar i krig, så får den som legt, sjelf inträda i den legdes ställe, beklagar jag i sanning, att den värde talaren, som så ofta setat vid mönsterbordet, icke har bättre reda på beväringsstadgan af 1812, enligt hvilken den som legt, är helt och hållet fritagen ifrån beväringsskyldigheten en gång för alla, må i öfrigt den i hans ställe legde stupa eller icke.
Vid infallande krig lika med Öfrigg Rätailloner och Regemériten. lag tror dCrförC; ätt öécönörriieUtsköttet misstagit sig, dådetfräiii; Ställt Petter Janssons rhotion till afslag. Jag äriser det Varä lika förriionligt för Extra RotehållaVne, att kunna iiiofri Beväringen récrutera, sorn det måste vara af vigt för BondeStåridét och för hval* och fen, som önskar blifva Soldat; ätt krin - Den 30 Jpril /. m. na emot ersättning antaga Krigs-Ståndet. Det kan visst icke falla mig in påstå, att alla som äro inom Bevärings-åldern, skulle kunna till Extra RoteringsSoldater anvärfvas. Ett undantag härifrån måste äga runi i afseende på den dass af Beväringen, som är connnenderad. Frågan är af lika mycken väsendtlighet för Ridderskapet och Adeln, som för BondeStåndet, hvilkas interessen nu mera sedan hvar och en fått besitta Säteri äro i allt desamma; och jag anhåller alltså, att Betänkandet må varda till OeconomieUtskottet återremitterat, på det att Utskottet må sättas i tillfälle att afgifva ett med Rikets sannskyldiga nytta mera förenligt syar, hvilket uttrycker att den, som mig synes, gifna rättigheten, att lega Extra Roterings-Soldat inom Bevärings-åldern, redan är lika bestämd i detta fall som för den öfrige Indeldta Arméen. Herr Hjerta, Gufiaf: Det bekymrar mig yerkeligen, att Oeconomie-Utskottet på detta sätt behandlat förevarande motion. Jag hade i sanning väntat, att en starkare känsla för rätt skulle leda detsamma. Då Extra R oteringen 1810 contracterades, stod det ju hvarje Rotehållare öppet, att lega i alla åldrar, antagligt manskap. När sedan Allmänna Bevärings-manskapet inrättades 1812, nämndes ingenting om legningen för hvarken Ordinarie eller Extra Rotering.