Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag nu yrkat återremiss, är det i hopp,’ ätt de framställningar här blifvit gjörde, mätte blifva föremål föt Utskottets öfverläggning Och att detta ämne ännu tages Under öfvervägande* Så flitigt. Som FevillfiingsUtskottet Jander denna Piksdag arbetat, ät jag öfvettyi T)en 20 JtiUi /• m. gaif, att Jenna åtérremiss ej för Utskottet skall fordra lång lid* Herr Vört Hartmansdorff, Augast: Jag anhåller ätt få förena mig med Herr Hjerta i det yrkande att recommendations-afgiften matte ansfes på samma sätt, sorn andra postmedel och jemte dem Ingå till Statsverket. Hittills lärer den hafva blifvit bestämd af regeringen allena, oberoende af Riksens Ständer, och vi hafva deruppå ett färskt exempel under loppet af denna Riksdag. Het är étt slags be: skattning på undersåtafne, och den icke så obetydlig. Jag yrkar således, att denna afgift måtte ingå till StatsVerket, och éj kunna förändraS, Utan Riksens Ständers medverkan* Grefve Spens: De siste värde Talariie Herr Munck af Rosenskjöld* Friherre Anckarsvärd, Herr Hjerta och Herr von Hartmansdorff hafva Väl fullständigt beSVatat de attmäfkningar, lorn af Herr ‘Tham blifvit gjorde i sjelfva saken, Och således får jag blott med dem förena mig; men Om jag ej ofält föfstod, så yrkade Herr Tham ock uti formen, att så Välde af Herr Hjerta gjbrde anmärkningar ®m ändring i Taxan för recömmendetadéjbref, samt öm fran* kering af bref, sorn Ock min framställning orri ölämpligheten deraf, att Cassör och énskilte skulle vara uti olika skick, i afseende på porto för fribref, Voro nya motioner, sorn särskildt borde remitteras» Detta är en formfråga, och jag kan ej instämma uti den yttrade meningen, hvadan jag vill uppgifva mina skäl. Ven 20 Jula f. m. Det star uti 31 $.
Vid förnyad föredragning biföllos ne? dannämnde från Allmänna Besvärsoch Econo» mi-Utskottet inkomne samt eftermiddagen den 17 dennes på bordet lagde Betänkanden, nemligen: J. Af den 4 innevarande månad, i anledning af, väckt fråga, angående rättigheten för1 lumpsamlare att omkringresa i landet, samt om sättet till lumpors anskaffande för Pappersbruk kens behof. 2. Af den 26 sistledne Januari, i anledning Bihang till Rikt-St, Prat, i8J7—18J8» 9'dt Sami, ig, 10, 146 Prof. Utilr. d. 24 Febr. 18 18* af väckt fråga om Spectaklernes inställande på de större Högtidsdagarne m. in. 3. Af deri 4 i denna manad, i anledning af yrkad skyldighet för ägare till Bruk och Tullqvarnar, att deltaga i vägrödjning. 4. Af den 10 i denna manad rörande föreslagen ny reglering af Socknarne uti Riket. 5. Vid ytterligare föredragning af Stats-' Utskottets den 16 i denna månad afgifne samt den 19 derpå följande på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde motioner om Pension för H. K. H. Krori-Prinsen Oscars Lärare, blef samma Utlåtande, på grund af Grefve Stackelbcrgs, Reinhold, samt Herrar Uggla’s. GG. och AdlerbetJis, Jacob, dervid gjorde anmärkningar, till Stats-Utskottet återremitteradt. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande från Stats-Utskottet inkomna samt den ig a denna månad på bordet lagde Betänkanden: 1.
En timmes väg från hotellet är den beryktade utsikten öfver Inndalen. Vi hade tre timmer på oss, och sedan vi spisat middag, hvilade mamma och vi andra begåfvo oss i väg. Signor Prado hade sin akvarellåda med och slog sig efter en stund ner för att måla, pappa tyckte det var för långt att gå midt i hetaste solbadd och satte sig bredvid honom med en gammal svensk tidning i handen, — vi andra fortsatte. Ändtligen kommo vi till en alldeles hänförande utsiktspunkt. Annie påstod emellertid att den inte var den rätta, att hon inte ville riskera att beundra orätt, så hon ville klättra upp på nästa klint, som såg ut att vara högre. Den låg inte så långt borta, ville vi vänta på henne? Och så gick hon. — Nå, sade Berner, det börjar bli spännande. — Ja, jag kan inte berätta dig hvad han sade, men han skrämde mig förfärligt, — det kom som en brusande ström, så häftigt, så ohejdadt! Det bjuder mig emot att upprepa hans ord, det käns som att svika ett förtroende! — Nej, för all del, berätta hvad du vill, men du behöfde inte ha tagit det så djupt. Det skulle ju så gå — man hänger sig ej ostraffadt till stämningar och förtroenden i soloch månsken. Jag kan ungefär föreställa mig, hur en sådan där liten trubadurs kärleksförklaring låter. Sådant får man inte höra i Sverige. — Nej, men det var inte bara det, det var så mycket mer och annat, därför att det var så mycket mer och annat hos honom än en sydländsk pojknatur. Det var inte blott en passionerad kärleksförklaring i vanlig mening, det var som om jag samtidigt var för honom den kvinna, han ville vinna, och den kvinna han aldrig ville eftersträfva. Det var, som om hans barndoms naiva madonnakult plötsligen vaknat inom honom, tagit en annan gestalt. Ja, allt det här låter så egenkärt, om det inte vore till dig jag sade det — och jag gör det — därför att du skall förstå! Hon reste sig upp från sin plats och drog en stol närmare balkonräcket. Där satte hon sig och såg på månskenet, som strålade mellan träden och glänste på vattnet. Hennes man drog ett par bloss och väntade att hon skulle fortsätta.
Hon tog episteln och sprang upp på sin kammare. O m någon stund fann jag henne gå till trädgården. Jag gick efter. Hon sökte undvika mig. Jag envisades. Hon hade gråtit; hela ansiktet var sig olikt. Hon grät ännu. Jag beklagade, att jag emot min vilja var en slags orsak till hennes oro och förtrytelse. Hon försäkrade, att hon ej vore ond eller stött; hon vore endast rörd. » Det är ej så godt för en så ung flicka som jag att emottaga ett sådant bref. » Hon grät åter. Jag ville tala. » Lämna mig blott ensam. » Jag gick innerligen nöjd med hvad jag sett. Ännu samma afton visade hon brefvet för sin mamma. Dagen därpå var hon munter och förtrolig efter vanligheten eller rättare, litet mer än vanligt. Hon berömde mycket brefvet; sade, att det innehöll vers och så mycket, så mycket smicker och artigheter. Hon tillade: » Denna gången skall jag visst svara, ty det är min skyldighet; men jag tror ej, det skulle vara nyttigt för oss någondera, att vi vidare fortsätta vår påbörjade korrespondens. » Jag försäkrade, att du ej ens vågat önska, mindre hoppas en sådan lycka. Emellertid är jag ganska säker, att hennes hjärta och tal åtminstone denna gång voro i stridighet med hvarandra. Efter hvad jag redan nämnt, kan du ej misstänka, att du för henne skulle vara likgiltig. Ett ännu tydligare bevis lärer medföljande bref innehålla. Det må vara än så förbehållsamt det vill: dess öfversändande är ändå en säker pant på hennes tillgifvenhet. Hon har ålagt mig, strängt ålagt mig att på det högsta anmoda dig att icke nämna ett hälft ord härom för någon dödlig. Jag behöfver endast, därom är jag säker, hafva nämnt detta, för att vara öfvertygad om din tystlåtenhet. Y. är verkligen en bra älskvärd flicka. Munter, liflig, känslofull, förtrolig, utan nycker eller pretentioner, skall hon visst göra sin tillkommande man rätt lycklig. Hon är ej vacker, men hygglig är hon i bra hög grad. För läsning har hon mycken smak, som flicka nämligen, och i synnerhet är hon road af vers. Att hon är nöjd att få svar på sitt bref, tycker jag är så godt som apodictice bevisadt.
Föredrogs och återremitterades, på grund af gjorda anmärkningår, Stats-utskottets den 12 dennas e. m. på bordet lagda utlåtande N:o 300, angående anslag till en ytterligare kanslist-lön vid Rikets Ständers justititias-ombudsmans-expedition, S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-utskottets den 12 dennes e. m. på bordet lagda memorial N:o 301, i anledning af återJjih. till R. St. 9 Sami. 81 642 Prot.-utdrag den '15 Augusti 4848. remiss å förslaget, till Irsta afdelningen af Riksgälds-kontorets nya reglemente. S. D. Vid föredragning af Stats-utskottets den 12 dennes e. m. på bordet lagda memorial N:o 303, med förslag till reglementariska stadganden, angående Riksgälds-kontorets inkomster, blef detta förslag af Ridder skåpet och Adeln bifallet, hvarjemte Ridder skåpet och Adeln äfven biföll Utskottets hemställan om aflåtande af en underdånig skrifvelse tili Kongl. Majrt, rörande en del af de till salpeter-fonden hörande tillgångars öfverlemnande till Riksgälds-kontoret samt förevarande memorial i öfrigt lades lill handlingarna. S. D. Vid föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens den 12 dennes e. m. på bordet lagda utlåtande N:o 64, i anledning af återremiss af Utskottens betänkande Nro 31, angående roterings-verket för den tillökade ordinarie båtsmans-roteringen, fastställde Ridderskapet och Adeln ifrågavarande roterings-verk, samt ansåg
Skulle det komma i fråga att ordna ett försvar mot en anryckande fiende och stänga inloppen till våra hamnar, må man icke förkasta något, som kan göra fienden skada, och, säga hvad man vill om det förslag, som blifvit af Ofverste Hagelstam framlagdt, så är det dock framgånget ur ett fosterländskt sinne och ur ett hjerta, som ännu klappar varmt för fäderneslandet. Man må äfven se till att man icke förkastar en nyttig uppfinning, som är inhemsk, och sedan med ökade kostnader och kanske blott ofullkomligt kan ersätta den med något främmande. Jag önskar derföre att Utsk:t må taga i noga öfvervägande vigten af denna uppfinning, om hvilken det af den derför nedsatta komité med lätthet bör kunna vinna nödiga upplysningar. Gr. von Platen: Då den värde motionären begärt ordet, för att förekomma att man skulle missförstå hans framställning, anser jag mig skyldig förklara, att jag är öfvertygad om att hans framställning härflutit af de renaste afsigter för fosterlandets bästa, utan att uppfinnarens person för honom betydt något, men att mitt anförande under gårdagens plenum fick en personlig anstrykning, derföre att jag fann mig nödgad att bemöta det, såsom han sjelf sedan medgaf, något för skarpa klandret emot ledamöterna i den komité, som blifvit af K. M. nedsatt för att, ang:de il'rågav:de minor, afgifva underd. utlåtande. Då motionen blifvit begärd på bordet, ansåg jag mig icke behöfva med någon utförlighet uttala mitt omdöme öfver sjelfva saken, men jag yttrade dock min tanke att dessa minor kunna vara af mycken nytta vid fosterlandets försvar, och ber, då remiss af motionen nu skall ske, endast att få tillägga att jag ingalunda förbiser vigten af ett dylikt försvarsmedel, men endast anser frågan om belöning för uppfinnaren vara för tidigt väckt, då ännu icke hans invention hunnit blifva tillräckligt pröfvad. Hr Cederschjöld:
Dsn 9 Januari f. ra. afgörande förekomma, hvaremot, och derest det förra betänk. af något eller några utaf de öfriga Stånden jemväl återremitterades, dessa återremisser af Ulsk. borde behandlas i sammanhang med den återremiss från R. o. Ad., som föranledt det utlåt, från Exped.Utsk., hvarå jag af nu utvecklad anleda., såsom nämndt är, anser propos. hafva bort vägras, helst vid en annan behandling de öfriga Stånden afklippas beslutanderätt öfver den först afgifna skrifvelsen. Frih. Cederström, Jacob: Efter grundlagen har i Riksd Ordn. ett Exped.Utsk. blifvit förordnad t, med åliggande att uppsätta och till Ståndens justering framställa alla deras beslut. Ända från i6>4 lill närvar, tid liar sålunda förhållits med justering af förslag till R. St;s heslut och skrifvelse!-, att de blifvit inlemnade först till R. o. Ad., derifrån till PresteSt., vidare lill BorgareSt. och slutligen till BondeSt., då, i den händelse något Stånd gjort anmäiknrr vid förslaget, detsamma återgått till Utsk., som i anledn. af anmärkningarna meddelat förnyadt utlåt., hvarvid likväl det först afgifna utlåt, oförändradt medföljt, för att jemte det sednare först pröfvas uti det främsta af de Stånd, som deraf ännu icke haft del, samt i händelse af återremiss derifrån ånyo upptagas af Utsk., hvars utlåt, i anledn. af dessa anmärknUnaturligtvis endast pröfvas i det Stånd, sorn anmärkningarna afgifvit. Skulle Gr. Frölichs opinion vinna burskap, så skulle det kunna hända, att R. Sits beslut aldrig blefve expedieradt, emedan Exped.Utskts skrifvelse idkeligen kunde återremitteras från ena eller andra Ståndet. Hr Frih, o. Landtm, fästade uppmärksamheten deruppå, att nu icke kunde vara fråga om ingående uti någon annan disctission, än i afseende på innehållet af contra-propositionen vid den blifvande voteringen.
Men då utål innehållet af samma bref visar sig, att stadgandet deri grundar sig på det antagande af lagstiftaren, alt part, som icke gifvit domaren tillkänna missnöje olver Rättens beslut i anledning af en sådan invändning, som i 16 Kap. 4 § Rättegångs-balken sägs, icke eller före tillkomsten af 1759 Ars bref varit berättigad alt deremot föra någon talan, då han hufvudsaken hos högre Rätt fullföljer. torde jemväl en förklaring af samma lagrum i den angiliia rigtningen vara af beholvet påkallad. Rikets Ständer hafva alltså, för sin del, med upphäfvande af Kongl. Brefvet den 2 November 1759 beslutat den förklaring af 16 Kap. 4 § Rättegångs-balken, att part, som underlåtit att lör domaren gifva tillkänna missnöje öfver dess beslut i anledning af någon sådan invändning, som i samma § sägs, icke derigenom är betaget att detta beslut hos högre Rätt öfverklaga, dä hufvudsaken der fulllöljes. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 21 Oktober 1863. Expedilinns-Ulskotlets Förslag till anderd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Okt. 1863. Preste-Ståndet den 21 Borgare-Ståndet den 21 Bonde-Slåndet den 21 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändring i 4 Kap. 2 § Jorda-balken. (Lag-Utskottets Betänkande N:o G3.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har, på anförda skäl, framställning blifvit gjord otn ändring i 4 Kap. 2 § Jorda-balken. Detta lagrum, sådant det blifvit förändra dt genom Kongl. Förordningen den 10 September 1823, lyder sålunda: ”Jord, bus och tomt i staden, som säljes, skall ock offentligen vid öppna dörrar å Rådstufva tre måndagar uppbjudas, fyra veckor emellan hvart uppbud; faller helgedag in å uppbudsdag, då fullföljes uppbud nästa måndag derefter.
Vice Talmannen Jon Jonsson, Ola Jeppsson, BG. Appelqvist och Olof Månsson; ifrån Wermlands Län: Bengt Eriksson, Johan Erik Jansson, Olof Olsson, Jonas Kylander, Johannes Olofsson och Per Ersson; ifrån Calmar Län: Johannes Andersson, Peter Persson, Nils Magnusson och Samuel Jönsson; ifrån Hallands Län: Peter Andersson, Bengt Gudmundsson och Anders Svensson: ifrån Stora Kopparbergs Län: Erik Ersson; ifrån Jemtlands Län: Erik Nilsson oell Anders Mårtensson; ifrån Westerbottens Län: Jöhan Larsson (Viklund, Olof Olofsson och Anders Normark; ifrån Örebro Län: Anders Eriksson, Nils Persson och Lars Olsson; ifrån Gefleborgs Län: Erik Persson; ifrån Upsala Län: Johan Andersson och Nils Larsson; samt ifrån Westmanlands Län: Erik Ersson och Anders Andersson; hvilka motioner blifvit remitterade dels till Bevillnings-, Lagoch Oeconomie-Utskotteu gemensamt» dels serskildt till något af desse Utskott. §* r. Vid granskning af Motionerne hafva Utskotten funnit, det en Motionair e, Jonas Kylander ifrån Wermland, föreslagit, att bränvinstill verkningen måtte helt och hållet förbjudas, hvilken fråga således först torde till besvarande böra upptagas; och som bränvinsbränningen under en längre tid utöfvat det inflytande på jordbruket, att densamma för närvarande icke utan menliga påföljder kan derifrån skiljas, samt sjelfva varan äfven närmat sig till ett behof för nationen, anse, B ev.- cch Oecon.-TJtsh Betungande IV.-o 3. 3 Utskotten nSgot afseende å berörde motion icke kunna fästas. §• 2. Då i Öfrigt flere motioner åsyfta serdeles genomgripande förändringar i nu gällande föreskrifter om bränvinsbränningen och dermed gemenskap egande ämnen, hafva Utskotten ansett lämpligast för en ändamålsenlig behandling af ärendet, att nu föreslå allmänna grunder för rättigheten och vilkoren af bränvinstillverkning, samt beskattningen deraf, och att i sammanhang dermed besvara motionerne, så vidt de sträcka sig till de i dessa delar föreslagna förändringar, hvilka väsendtligast kunna innefattas i följande momenter: ilo
St. vid sista riksdag, uti und. skrifvelse till K. M. under N:o 145», gjort anhållan, nemligen, att ”en tydlig och åskådlig uppställning måtte utarbetas, innefattande en jemnförelse af deväsendtligaste skiljaktigheterna emellan den gamla lagens stadgande n och de, hvilka till antagande i stället nu föreslås:” en anstalt, som Ständerna då förklarat böra tjena till stödjepunkt, ledning och rättelse, för Ständernas granskningsarbete, ehvad det k omin e att å en eller flera riksdagar för sig gå, och som också, rätteligen utförd, utgör ett oeftergifligt vilkor för möjligheten af all grundlig pröfning å Ständernas sida. De» 21 A pril. Då jag reclamerar ett föregående uppfyllande af detta vilkor, anser jag likväl för min pligt att begära en särskild Utsk:s uppmärksamhet på nödvändigheten, att nyssnämnde Ständernas föreskrift varder genom förtydligande inskränkt till jemnförelsen blott emellan sjelfva principfrågorna och deras hufvudsakligaste tillämpning; ty att utsträcka jemnförelsen till alla detailfrågor, vore att göra verkställigheten nära nog omöjlig samt medtoge en oberäknelig tidsutdrägt. De gamla lagbuden tillhöra icke blott 1734 års lagbok, utan igenfinnas, ofta förändrade och stundom hvarandra motsägande, i mångfaldiga andra lagsamlingar, såsom Moddos verk m. fl.; men de ligga likväl alla inom principfrågornas afdelningar, och åtfölja altså dem. Under förutsättning, att LagUtsk. torde anse berörde redan vidtagna beslut icke hvarken böra eller kunna öfvergifvas, och i den förmodan, att Utsk., såsom visserligen ägande full sysselsättning för riksdagens återstående tid i de propositioner och motioner, som blifvit dit remitterade eller tilläfventyrs ännu kunna tillkomma, samt att Utsk. altså icke torde medhinna att det förberedande arbetet verkställa, väntar jag, att Utsk. föreslår, att med den definitiva granskningens företagande må uppskjutas till nästa riksdag, samt att Ständerna ville inskränka deras åtgärd i ämnet till blott beslut, huru den slutliga grankningen må fullbordas.
Den, som eger rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin, vare förbjudet att, äfven utan betalning, utlemna sådan vara vid tillfälle, då försäljningsrätten ej ulöfvas får. § 32. 1 öppen salubod för handel med andra varor än bränvin vare bränviusutdelning, äfven utan betalning, förbjuden. § 33. Ej vare någon berättigad alt utsöka betalning för bränvin, sorn blifvit vid utskänkning utborgadl. Eappeditions-UtskoUets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 110. 13 Lag samma vare, då bränvin blifvit vid minuthandel till mindre belopp än en kanna utborgadt. § 34. Byteshandel med bränvin vare lika med bränvinsförsäljning ansedd. Bränvin, som är försatt med något för helsan skadligt ämne, eller sorn icke är renadl från finkelolja, eller hvars styrka icke uppgår till minst 46 procent, får icke vid minuthandel eller utskänkning (ill salu hållas. Då bränvin sändes med fartyg sallsjövägen ifrån tullplats, hvarmed förslås stad, köping eller landthamn, der tullkammare eller, under inspektor eller uppsyningsman ställd, ständig tullbevakning finnes, hör tullförpassning bränvinel åtfölja samt kärlen med tullförsegling vara försedda; dock inbegripes icke härunder skeppsbesättnings förråd, räknadt till 2 kannor på man. Förpassning å bränvin må ej af tullkammare utfärdas, innan afsändareu aflemnat tillverkarens, under edlig förpligtelse ulgifna bevis, att bränvinet är af honom å uppgifvet ställe tillverkadt. Sådant bevis bör åtfölja bränvin, då det föres emellan inrikes orter, antingen sjöledes från skärgård eller i större parti än 60 kannor. Vid införsel och transport af utländska brända eller distillerade spirituösa drycker gälle hvad särskildt derom stadgas.
Efter han sag, att jag icke var SS latt till att öhermla, utan jag var som de ohiindi~a hiishr, som i förstone icke rilj: i 18ta rada med sig, begyntr han att dess högre 31ska inig och satta sig i sinnet, att han aldrig skulle randa igen, förrfin haii sjelf hade I~rngt mig SS vida, att jag älskade honom igen, det som halt mycket hhdt. Han begynte nu SS saktelig till att handla med mig sjelf och Im~kade ingen annan dertill hrarken ilen ena eller den andre, och handlade han s % Iange med mig, att han. innan jag sjelf viste ett ord deraf eller sjelf iniirkte det, hade hela mitt hjerta inne, - utan markte jag dS, att Gud, soin liar hhrar och ens hjerta i sin hand, h m vander det hvart Han vill. SS gjorde Han ock med mitt, som var SS hirdt och ostyrigt, att jag aldrig trodde, att det sknllr bli - SS Iiit jag Cmusen icke strxx insrka det, utan staldr bundet. mig iindS en ISng tid emot honom, som jag hade gjort förr, men sedan jag hade varit en l h g tid odygdig emot honom, och jag likvii r9g. att han var SS stadig och inte aktade hvad han skulle Iidn fcir min skull, och Iirnrken för den ena orsaken eller dcn ' andra begirde inig utan I) lott af oskrymtad och arlig kirlck mot niin person, och att mitt sinne koni Vfverens nied hans (19 kunde jag se, hvad Stskiliiad det Sr p8 en ratt kWek och den som iir tvungen.
OeconomiaeUtskottet vill, att Målet skall öfverlennäs till Kongl, Maj:ts pröfning. Jag tror, att Ständerne göra rättast, om de taga denna utväg, men jag yrkar cå, att deras önskan må förklaras vara innefattad idet förslag Herr Fri* herre Edelcrantz, afgifvit. Herr Mcinnerstam, Johan: Jag instämmer Uti den anmärkning, som redan blifvit framställd emot ifrågavarande Betänkande, att nemligen Utskottet icke bestämdt yttrat sitt eget omdöme öfver de dit remitterade Motioner , angå* ende ProductPlacatets upphäfvande och om fri Export af Trädvaror. Jag delar med Utskottet den öfvertygelsen, att Kongl. Maj:t, som äger öfversigt af Ri* kets hela allmänna hushållning och af dess handelsförhållanden till andra Riken, samt är skild från de ensidiga interessen och åsigter , som någon gång kunna verka på Enskilta, bäst kan i detta, som andra fall, urskilja och besluta hvad sorn leder till Rikets gagn; men jag anser Utskottet hafva bordt i detta, lika sorn i andra Oeconomiska frågor, sorn dit remitteras, afgifva bestämdt Utlåtande. Betänkandet innefattar trcnne frågor, vid hvilka jag utber mig få göra några erinrjngar. Uti den första om Prodnctplacatct af den Den 21 Maji, 71 lo November 1724 synes af Utskottets yttrana de böra siutas, att Utskottet anser dess hviJande för det närvarande nyttigt, och således till en del tillstyrkt bifall af min derom väck* ta Motion. I händelse af återremiss, anhåller jag bestämdt, att Utskottet behagade något närmare derom yttra sin tanka.
Landtm, ansåg R. o. Ad. hafva bifallit Utskts förslag eller icke. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, såsom lian redan haft äran förklara, hade han funnit den sista proposm vara af R. o. Ad. bifallen. Hr Liljenstolpe begärde votering. Frih. Hamilton, Hugo: Jag tilltror visserligen icke mig alt kunna öfvertala någon att afstå ifrån en fattad föresats, men då tiden är så dyrbar, och vi hafva ganska vigtiga mål på listan, så tager jag mig vördsamt friheten hemställa till den värda ledamoten, som bär begärt votering, om han icke behagade, af misskund för R. o. Ad. och för landets så dyrbara tid, förskona oss ifrån denna votering i en sak af så föga vigt. Jag får vördsamt anhålla om elt svar på denna min hemställan. Frih. Rehbinder: Jag anhåller att få förena mig med Frih. HamiIton. Ehuru jag ej i allo gillat den skrifvelse, som Exped.Utsk., rör:de detta mål, till R. St. framställt, så tror jag likväl icke saken vara af så stor vigt, alt det vore skäl upptaga liden med en votering derom, helst som Utsk. gjort afseende på min önskan, alt i stället för 60 §:n Reg.Frn endast nyttja en allmän fras om grundlagens stadganden, hvilket jag anser vara den viglisaste och nödvändigaste förändringen uti förra förslaget. Således får äfven jag uppmana Hr Liljenstolpe att afstå ifrån sin begäran om votering. Hr Liljenstolpe: Oändligen gerna skulle jag vilja ingå på hvad Frilune Hamilton och Rehbinder begärt; men som jag tyckt mig finna att knappast någon förordat TJtsk:s förslag, förefaller det mig högst besynnerligt, om R. o. Ad. skulle, till följe af denna discussion, antaga Utsk:s förslag. Jag kan således icke afstå ifrån den votering, som jag begärt, under tillkännagifvande af min stora förundran öfver det svar, som af Slåndet meddelats uppå den propos., Hr Frill, o. Landtm, behagat framställa.