Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
H.oEx. Hr Gr. o. Landtm, yttrade i anledning häraf, att då Hr Åkermans förslag till gemensam tanke i sin ordning komme att föredragas såsom föremål för R. o. Ad:s beslut, blefve också tillfälle alt derom yttra sig, samt att det dessförinnan vore Hr Lagerhjelm öppet att taga kännedom om förslaget, emedan det redan blifvit till prot. aflemnadt. o Hr Lagerhjelm: Hr Åkermans förslag innehöll äfven en hemställan, att Ståndet skulle anmoda Const.Utsk. att föreslå en und. skrifvelse, med anhållan, det K. M. ville tillsätta en comité' för utarbetande af ett representationsförslag; men då detta förslag är hegardt pä bordet, vill jag icke nu derom yttra mig. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Åkermans förslag, att Const.Utsk. måtte tillstyrka R. St. att till K. M. ingå med en und. skrifvelse i afseende på nationalrepresentationens ombildning, om H. Ex. rätt uppfattat detsamma, utgjorde icke ett förslag till gemensam tanke, utan en särskild motion, hvilken således särskildt borde föredragas såsom föremål för remiss; hvarjemte H. Ex. upplyste, att denna motion af flere ledamöter blifvit begärd på bordet. Frih. Raab, Adam Christian: Dä jag på förmiddagen hade ordet, tog jag mig friheten för R. o. Äd. föreslå åsigter, dem jag önskade alt R. o. Ad. skulle kunna upptaga såsom sin gemensamma tanke; men som jag finner Hr Åkermans förslag omfatta samma tankar, ehuru mera utförda, anser jag mig böra förena mig med honom och återtaga mitt förslag, för att icke öka antalet af de många, som redan äro afgifna. Den 10 Mars e. m. 67 Hr Cederschjöld: Pehr Gustaf: Då jag under hela denna öfverläggning icke har hört någon enda försvara Utsk:s förslag, så får jag för min del förena mig i Hr Lagerhjclms yrkande, att nemi. Ståndets gemensamma tanka bör blifva att detta förslag icke kan antagas.
— De allmänna Arbetena erhöllo också verkligen enskilta arbetare, men funno icke hos dem den lydnad, drift och skicklighet, som hos Soldaten, hvarföre också Bolag iukommo till Kongl. Maj:t och anhöllo i underdånighet, att erhålla ArbetsCommenderingar, hvilket Kongl. Maj:t då biföll. — >4 § Regeringsformen leinnar Kongl. Maj:t denna rättighet, men jag erkänner, att, örn man endast skulle hålla sig till KneckteContrakternas ordalydelse, så kunde den bestridas, men då Grefve Horn och Herr Hjerta måste medgifva, att denna 14 §, sorn daterar sig från år 1809, innehåller ett stadgande, vida sednare tillkommet än KneckteConlrakterna, så måste också det tvifvelsmål, som man vill söka i dessa öfverenskommelse!’ Kronan och Roten emellan, vara undauröjdt. Hvad förmånen för manskapet beträffar, så har den så ofta blifvit omnämd, att jag icke derom vidare vill yttra mig, utan endast tillstyrker bifall till Utskottets utlåtande. Friherre Cederström, Jacob: Om man A ena sidan måste erkänna, att Indelta Ar - .58 Den 3 Febr imri i f. m. mcen är bestämd till Landels försvar, sä måste man å den andra äfven medgifva, att dess tjenstbarhet är af stor vigt för Rikets säkerhet, och att den, för att vara fullkomligt tjenstbar, måste ofvas. Det är följakleligen nyttigt, att den användes till allt, hvad som utbildar dess skicklighet till Fältarbeten m. m., eller i dessas ställen andra arbeten. Nyttan af allmänna arbeten för truppens tjenstbarhet kan således icke bestridas. Hvad åter beträffar Konungens rättighet att använda Armeen till ArbetsCom. nenderingar, sä har den blifvit bestridd på den grund, att den icke står omnämnd i KnekteConterne. Grefve Horn och Herr Hjerta måste dock medgifva, att detta bestämdt står förbjudet i Cavalleriets KnekteContracter, och att således de öfrige Regementerne släds'e dertill varit ämnade.
Cederström, Anders, gjorda au märkn.,alt, derest ifrågavarande lagförslag antoges, skulle man derigenom komma alt underlätta iusmugling af förbudna varor öfver Rikets gränsor. Denna vederläggning är af Frih. Raab så fullständigt utförd att jag ej anser mig dervid böra något tillägga. Medan jag har ordet, ber jag dock all få förklara, del jag delat majoritetens mening inom de sammansatta Ulsk:n, 360 Den 22 Januari f. m. men att jag nu finner Frih. Raabs redaclionsförslag bättre och derföre instämmer deruti, med det tillägg dertill, som Frih. Gyllenhaal gjort. Hvad Hr Aminoffs begäran om återremiss beträlFar, skulle jag tro, att den ej tjenar lill något, då vi veta att 2:ne Stånd redan fattat sine beslut, hvarföre jag finner så mycket angelägnare att bifalla Frih. Raabs förslag, som det synes mig gä ut pä ali göra af lagen en sanning samt öka dess kraft och förmåga att hindra införandet af förbudna varor. För min del skulle jag hafva tvekat att bifalla Ctsk:s förslag, så vida de af Hevilla.Utsk. föreslagna högre tullbestämmelser blifvit antagna; men då man i delta hänseende vidblifvit den gamla författningen i nästan alla punkter, tror jag det vara så mycket mera skäl att nu ej vägra bifall till Frih. Raabs förslag. Frih. Cederström, Jaeob: Jag anhåller endast, det Frih. Raab icke ville tillägga mig andra yttranden, än dem jag haft. Jag har icke annat, än åberopat 1 och 2 mom. af 32 § sådane de stå att läsa, och deraf har Frih. Raab gerna kunnat se, alt de ifråga var. personerne äro berättigade, då de dertill af Generaltullstyrelsen förordnas, att afresa frän sina egne districter för att verkställa beslag i andra. Men, såsom sagdt är, dertill fordras särskildt tillstånd, och det går icke an att göra ett annat förhållande gällande, utan att skapa förordningar, som blott föranleda lill oordningar. Jag vill icke längre fördröja discussionen; vi hafva hört tillräckligt, för att stadga vårt omdöme i detta fall. Hr von Hartmansdorff:
Jemn för man Lagens ord i begge dessa capitel med hvarandra , samt fäster tillbörlig uppmärksamhet på lagbudens indelning och på det rum i 2:dra Capitlet, som innehåller straffbestämmelsen för prest, så kan det, efter min tanke, ej vara tvifvel underkastadt, att lagstiftaren aldrig har velat, att straffbestämmelsen i 2 Cap. 12 §. skulle tillämpas på prests åtgärd , att, under för öfrigt lofliga förhållanden, sammanviga personer, som för minderårighet ej få i gifte träda. I båda de fall, der lagen, i anseende till vissa civila påföljder, förbudit äktenskapets fullbordan genom vigsel, innan de der föreskrifne åtgå»- Lag-Utskottet» Betänkande, N:o iG, der föregått, såsom i 7 Cap. 2 §. och 12 Cap. 1 §. Giftennåls-Balken, bar Festens ansvar blifvit utsatt i sammanhang med sjelfva förbudet, hvaremot Lagen i 1 Cap. 6 §. tiger om ansvaret för prest, som sin pligt häruti åsidosätter. _Häraf s)'lies ,det 111 ;g vara klart och uppenbart, att prests förseelse att viga dem, som ej hunnit laga ålder, ej bör eller kan hänföras till jemnförlighet med det grofva fel, att prestman lemnat sitt embetsbiträde till mVot af de antingen incestueusa eller eljest forbudna giftermål, hvarpå i det efterföljande 2 Cap. Giftermåls-Balken hafves afseende. Den förstnämnda förseelsen är ett ringare tjenstefel, hvilket bör beifras och straffas , såsom andra fel och försummelser i embetets utöfning. Enär lagens mening i detta fall är alltför tydlig, att den af Herr Prosten Helen föreslagne förklaring kan anses vara af behof påkallad, tillstyrker jag att Hen Piostens motion ma, på sådan grund, Iemnas utan afseende.” Af Herr Eklund, hvilken instämde i Herr Lagergrens yttrande. Åf Herr Bills t rom, som förenade sig med Herr Friherre Stjernstedt.
Hit höra de mera eller mindre mångarmade kronorna m e d sina tända ljus — de festliga aftnarnas speciella belysningsmedel — hvilka kasta ett kallt och oroligt sken öfver väggar och tak, hit höra också taklamporna med sina starka, ögonen bländande lågor. Likasom v i o m dagen njuta af solens sken, då det strömmar in genom fönstret och fyller våra rum med ljus och värme, så är det o m aftonen det Ijusgenomskimrade mörkret eller hvad konstnären kallar clair-obscuren, som bäst motsvarar våra estetiska behof. Därför är brasans sken den idealiska belysningen för en aftonkrets; och kunde detta också fylla alla praktiska behof, skulle vi aldrig önska oss något annat. Patent. Ångrostadt Kaffe. Modernt rum. i gusta.via.nsk stil. Specialité: Finfina Javahlandningar. Allm. Holländska Kafferosteriets Nederlag, Sturep / an 6, Sthltm IDUN plats i det allmänna rummet, och hit höra främst byråarna. Dessa tillhöra j u egentligen toalettdepartementet, sängkammaren, men utrymmet är där ej alltid tillräckligt, och en vacker byrå, t. ex. en gammal » bukig » eller » gustaviansk », pryder sin plats och sätter stil på ett i öfrigt aldrig så anspråkslöst rum. Anordningen af alla dessa olika möbler måste j u bero af många olika hänsyn i olika hem, men sätter man ändamålsenligheten och bekvämligheten såsom mål, så kommer trefnåden af sig själf. » Hvar sak på sin plats » är en gammal g o d regel, och följer man den i detta fall, så skall man hvarken få en interiör, där stolarna stå i stela rader kring väggarna, ej heller en sådan som har utseende af ett möbelmagasin. Enkelhet äro också en regel som i hvardagsrummet bör följas: granna tapeter och praktmöbler äro här mindre än någonstädes på sin plats. Tapeter, draperier och möbeltyg måste blott harmoniera med hvarandras färg och mönster, så blir helhetsintrycket alltid vackrare än i ett praktrum, där detta ej är händelsen, och med det vackra intrycket följer trefnaden. Amerikanskt hYardagsrum. jer af olika former, » chaises legers » och taburetter.
M. täcktes i nåder låta föranstalta örn faktoriets utarrendering för kronans räkning på sätt och under de vilkor, sorn af E, K. M. pröfvaS lämpligast, eller ock dermed vidtaga andra åtgärder, som må anses tjenliga för uppnående af det med inrättningen åsyftade ändamål. I afseende på frågan om anslag för nya gevärs anskaffande, för hvilket behof Rikets Ständer vid nästlidne riksdag beviljade ett sammanräknadt belopp af 240,000 r:dr, att med en tredjedel årligen utgå, hafva Rikets Ständer inhemtat, att af de 12,000 nya infanteri-gevär, hvilka för denna summa borde erhållas, bade under åren 1840 oell åren 1847 \id Husqvarna faktori, i öfverensstämmelse med afslutade kontrakter, förfärdigats tillsammans 5,000 stycken, för hvilka inköps-kostnaden, efter betingadt pris af 21 r:dr 20 sk. för hvarje gevär med tillbehör, utgjort 107,083 r:dr 10 sk; att för Carl Gustafs stads gevärs faktori utaf omfötmälda extra anslag blifvit intill lori idet års slut utanordnade 30,000 r:dr, samt att den disponibla tillgången af samma anslag uppgick, vid innevarande års början, elter aldrag al ett Husqvarna faktori-intressenter tillkommande, ej ännu liqviJeradt, belopp al 28,893 r:dr 40 sk., till 103,209 r:dr 29 sk. 2 r:st.
Prut. 1835 & 1834. X Sami. i Afd. 24 haft. 2 10 Stals Utskottets Utlåtande, JYi 69. jons-läkare Liefve, om han under tiden qvarstannade i andra bataljonsläkare-graden, 450 R:dr, och, i fall han blifvit befordrad tili förste bataljons-läkare, 600 R:dr; b) att för arméens regements-läkare beviljades följande löneförhöjningar, nemligen: för regements-Iäkarne vid indeida arméen, 29 till antalet, samt regements-läkaren vid Lif-Bevärings-regementet, 100 R:dr åt hvarje . R:dr 3,000: för de 8 regements-Iäkarne vid värfvade arméen, med efter deras nu innehafvande olika löner lämpade belopp tillsammans » 1,990: ^ ggg. hvarigenom aflöningen skulle blifva, för regements-läkaren vid Lif-Bevärings-regementet, 250 R:dr, för regements-Iäkarne vid Wermlands Fältjägare-regemente, vid Lil-regementets och Smålands Grenadier-korpser, samt vid Norrbottens, Westerbottens och Jemtlands Fältjägare-korpser, 600 R:dr, och för regements-Iäkarne vid arméens alla öfriga regementer och korpser, 800 R:dr; och borde de ifrågasatta löneförhöjningarne tilläggas vederbörande regementens och korpsers aflönings. anslag; c) alt för regements-läkare, som straxt efter uppnådda 60 lefnadsoch 30 Ijefiste-dr sökte nådigt afsked, måtte medgifvas rättighet att då, utöfver dem ur Arméens Pensionskassa tillkommande pension, jemväl från Allmänna Indragningsstaten undfå pension, bestämd till 400 R:dr för dem, 'hvilkas löner skulle förhöjas till 800 R:dr, och till 200
Förgäfves söker han alt, genom inbördes testamente med sin maka, förekomma egendomens rubbning vid någondcras död. Inlrälfar det t. ex. alt hustrun först afiider, måste han genast utur sin handel och rörelse rycka det. capital, som utgör barnens mödcrnearf; och hvad menlig inverkan denna hastiga rubbning ofta kan medföra, beböfver ej någon förklaring. Hedan vid de tvenne sista riksmötena blefvo motioner ä denna syftning väckte, och, af II. St. bifallna, enligt R. St:s und. skrifvelse!- till K. M. af d. 21 Febr. 1835 och 12 Dec. 1840, K. M:s nåd. sanctina underställda; men ehuru K. M. icke meddelade sitt bifall lill R. Sits framställningar, har K. M. likväl förklarat sig anse den föreslagna förändringen ”värd uppmärksamhet och böra blifva föremål för vidare behandling i sammanhang med förslaget lill allmän civillag.” För min del hoppas äfven jag, att vi framdeles hafva att förvänta en fullkomlig omarbetning af vår civillag; men som tiden dertill är oviss, bör icke den obestämda förhoppningen afhålla oss att under tiden söka afhjelpa åtminstone de uppenbara orättvisor, hvilka finnas i nu gällande lagen; ty det skadliga och orättvisa kan aldrig snart nog borttagas. 2. Bland allmännast öfvcrklagade olägenheter i vårt samhällsskick är otvifvelaktig! lagskipniugens stora långsamhet. Redan i förra seklet, dä klagomålen häröfver hade dagligen ökat sig, sökte man afhjelpa dem genom den bekanta För kort ningscommissionen, hvars betänkande sedan ulgafs pä trycket, men hvars resultatcr likväl blefvo af ringa vigt. Man sökte dä alt för parter ne stänga utvägarue till tidsutdrägt, hvilket ock i någon mån lyckats, men tyvärr har sedermera på ett annat häll, nemi. hos sjelfva domstu/arne, yppats en vida betänkligare disposition att fördröja målens afgörande, och hvilken ofta synes mest röja sig hos de högre rätterne.
Domstolen och i högsta instanccn afgöra alla oecQnomiska besvärsmål, Hvad det förstnämnda förslaget beträffar, så bör först anmärkas, att sjelfva benämningen ”Rikets Allmänna Ärendens Beredning” tillkännagåfve, att inga andra än endast Allmänna Regerings-ärenden borde af Beredningen handläggas, men ingalunda den stora mängden af mindre betydliga enskilda mål; och sedan, att, inom cathegorien af allmänna ärenden, alla utan undantag böra, enligt Grundlagens nuvarande ordalydelse, af Beredningen utredas; ty i 10 §. Regerings-Formen stadgas nemi., att ”till föredragning bos Konungen uti Stats-Rådel Bil. t. Constitutions-Utskottets Memorial N:o 30. a3 skola ärendena, nemligen alla ärenden, ”beredas &c.” Beträffande det senare förslaget, nemi. Beredningens förvandling till en oeconomisk division af Högsta Domstolen, och besvärsmålens skiljande frän föredragningen i StatsRådet; så tror jag, för min del, att Grundlagens stiftare aldrig velat, att några Rättsfrågor skulle i Stats-Rådet afgöras, och förmodar, att den nuvarande praxis härrör från försummelse att genast förändra de gamla ärendenas gång efter de nya formerna. Och man bör ej förtänka de Em-* hetsmän, som blifvit invande i gamla ord ningarna, att de ej genast kunnat i allt inse och utföra de modificationer, som den nya Grundlagen deruti antydde. Skälen, hvarföre jag anser rättsfrågor aldrig hafva varit af Grundlagens stiftare ämnade att i Stats-Rådet algöras, äro i korthet följande: 1:0 I Regerings-Formens 7 §. stadgas, att ”Konungen läte uti Stats-Rådet sig föredragas, och afgöre der alla Regeringsärenden. ” Men Regera är helt annat, än att döma. Regeringsmagten utöfvar Konungen i 24 Bi/, t. Constitutiöns-Utskottets Memorial N:o 3o» Stats-Rådet, och Domaremagten i Högsta Domstolen, 2:0 Enligt R.
Sam Utskottet, hvarken af Fullmägtiges Protocoll för den 21 Mars 1838, eller af deri intagna handlingar, i afseende på lyftningen af den tili oförutsedda utgifter för Rikets försvar anvisade andel af Mindre Creditivet, kunnat inhemta anledningen, hvarföre, oansedt föreskriften i Regerings-formens 63 §., om hela Stats-Rådets hörande i dylika frågor, endast dåvarande Justitiae-Stats-Ministern och Hof-Canzleren samt Fem Stats-Råd, jemte Stats-Secreteraren för Krigs-Ärendena, varit tillstädes och sig yttrat vid fattandet af Kongl. Maj:ts Nådiga beslut angående detta Creditivs lyftning; så och enär den för Fuilmägtige gällande Ansvarighetslag stadgar, att Fuilmägtige, före utbetalningar å Mindre Creditivet, böra erhållit del af hela Stats-Rådets deröfver inhemtade tankar, men Fuilmägtige likväl, oagtadt nyssberörde förhållande, medgifvil den då äskade utbetalningen, har Utskottet ansett sig höra häröfver infordra Fullmägtiges upplysning och förklaring. Till följd deraf hafva Fuilmägtige i sådant afseende anmält, att de, efter Hans Excellens Stats-Ministern för Utrikes ärendena Herr Grefve af Wetterstedt och Hans Excellens Stats-Rådet Herr Grefve Mörner> af hvilka den förre med döden afgick den 15 Maj 1837 och den senare den 30 Januari 1838, lediga platser inom Stats-Rådet icke återbesattes förr, än den 9 Mars sistberörde år, samt att ofvannämnde Sju Stals-Råds Ledamöter följaktligen voro de enda, som kunde vara tillstädes, då lyftningen af Mindre Creditivet, den 2 Mars 1838, af Kongl. Maj:t i Nåder beslöts.
Jag anser derföre angeläget att underkasta dessa motiver en närmare granskning. Detta blir så mycket lättare, som de äro uppställda i logisk form och kunna med en högst obetydlig ordjemnkning förvandlas till 2 ordentliga syllogismer. Den första syllogismen skulle komma att lyda, som föijer: Då behandlingen af sådana an märkn:sfrägor, hvilka enligt 29 §. Ri ksd.Ord n. blifvit i Ståndens plena väckta, bör vid deras slutliga afgöran de bedömas efter den föreskrift, hvilken ordalydelsen i 107 §. Reg.F. innefattar, och denna ordalydelse innehåller, att om Constit.Utsk. skulle ”anmärka, att ”Statsrådets ledamöter samfäldt, eller en eller ”flera af dem, uti deras rådslag om allmänna mått ”och steg icke iakttagit Rikets sannskyldiga nyt”ta, eller att någon Statssecret. icke med oväld, ”nit, skicklighet och drift sitt förtroende-e mbete ”utöfvat, Utsk. då äger att sådant tillkännagifva ”för R. St., hvilka, om de finna Rikets väl det ”kräfva, kunna hos Konungen skriftligen anmäla ”deras önskan, att Han ville ur Statsrådet och ”ifrån em betet skilja den eller dem, emot hvilka ”anmärkningen blifvit gjord;” altså ägde ej heller R. St., när Constit.Utsk. icke hos dem tillkännagifva något dylikt förhållande, att någon derutöfver sträckt åtgärd vidtaga. Vid första blicken på denna syllogism finnér man klart, att mellansatsen är felaktig derutinnan, att den endast innefattar 1 mom. af 107 §. Reg.F., då deremot försatsen hänvisar till 107 §. utan inskränkning. Deraf måste sålunda nödvändigt följa, att slutsatsen blir oriktig. Detta fel är så mycket större, som endast sednare mom. af 107 §. angår de anmärkningar, till hvilka initiativet kommit från Stånden. Sedan nemi. i förra mom. blifvit bestämdt, huru förhållas skulle i de fall, då Constit.Utsk. sjelf anmärker någon icke lagstridig felaktighet hos rådgifvarne, har i det sednare en garanti blifvit lemnad R. St. emot sjelfva Constit.
Den afslogs likaledes af bkda kamrarna, af den första iitaii diskussion, af den andra efter ett anförande af motionären. - Den politis7cn röstrattens utsträckning är en frhga soin år efter hr Aterkommer på riksdagens dagordning. Äfven i &amp; r hade inom andra kammaren åtskilliga motioner väckts dels om streckets nedflyttande till 500 kr., dels om allmän rösträtt. Dessa motioner afshgo dock endast rösträttens utsträckande till man. 3Ien i en reservation, som till konstitutionsutskottets afstyrkmde utlhtande afgifvits af herr Vaklin., förordar denne ett förslag om streckets nedflyttande till 500 kr., dock med den ändring att röstriitten äfven d t t e tilliromma kvinnor. Herr Vahlins yrkande ledde helt naturligt ej till något resultat, upptogs ej ens till diskussion i kammaren. Vi liafva dock velat omnämna denna hans reservation, d % den risar, att krafvet p&amp; politisk rösträtt för kvinnor a r en fr@, som icke ar helt och liiillet främmande för vårt lands lagstiftare. m. c. Från våra ombud. Intet företag, vare sig af praktisk eller ideel .art, kan .l våra dagar Iiafva iitsikt att vinna förkofran med niindre detsamma, soin en af sina förnämsta priiiciper, hyllar sammanslutningens. id&amp; Genomträngd af denna öfvertygelse söker af ven Wedrika-Bremerörbundet på allt sätt främja en nära sammaiislutning, en allt lifligai-e samverkan mellan Förbnndets medelpunkt. i Stockholm och dess. för det helas besthd lika viktiga radier, de många i landsorten bos ?tta förbundsmedlemmarna. Det var i samma syfte Dagnys redaktion i början af h e t till de på .olika platser i vårt vidsträckta land verksamma ombuden ställde en vänlig uppmaning att lämna ' meddelanden om hvad som från de respektive orterna kiinde ligga .inom området för Förbundets intressen. Dessa meddelanden och erfarenheter. fr %n upplysta förbundsledamöter skulle det vara red. en glädje att kunna göra sig till godo. ~ e n n a uppmaning har ej förklingat ohörd.
Maj:ts Nådiga remis^ angående reglering af Postverkets aflöningsStat. LagUtskottets Ofver gjorde motioner och Förslag till förändringar tili nu gällande Ledgostadga för Husbönder och 'I'jenstehjon; samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi.Utskottets öfver gjordt yrkande om Tabell.formulärer för I.andshöfdingarnes berättelser om årsväxten rn. m. blefvo desse Utlåtanden af Bonde-Ståndet bifaline. 5. D. I ättledning af, inom Högloft. Ridderskapet och Adeln, samt Vällofl. Borgare Ståndet gjorde anmärkningar vid Banko-Utskottets Betänkande af den 10 sistlidne Mars angående tillstyrkt förändring af de inom Banko-Verket riu gällande befordringsgrunder, enligt hvilkaen tredjedel af Bankens Commissarie!- vid inträffande leuigheter tillsättas endast bland Adelsmän, hade bernälte Utskott, under den 15 dennes afgifvit förnyadt Betänkande, deruti Utskottets på andragne skäl vidhåller sitt ut! ämnet förut gjorde förslag; och då Bonde-Ståndet, redan den 19 sistlidne Mars bifallit detta Förslag, fann Ståndet någon annan åtgärd vid Utskottets nu förevarande Betänkande ej ega rum än att detsamma skulle läggas till Handlingarne. S. D, Enär nu I nyo föredrogs Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 28 sistlidne April meddelte, på Bordet hvilande förnyade Utlåtande öfver gjord hemställan om Comminisirarnes befrielse från Skjutsningsskyldighet Prof. Utilr. 447 för deras boställen under krigstid, hvilken befrielse Utskottet med frånträdande af sirt förut i ämnet afgifne yttrande uppå anförde skäl tillstyrkt; fann Bonde-Ståndet för godt vidhålla sitt, redan den 7 sistlidne Februarii till UtskoKets förra Betänkande lemnade bifall, och skulle det nu förevarande Utlåtandet läggas till Handlingaxne. Den ai Maji 1818- Från Högloflige Ridderskapet och Adeln. S. D.
General-tullstyrelsen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter: A. G:n BENNICH. A. BRANDSTRÖM. S. J. STENBERG. Carl TA. Hedin. Stockholm den 10 Januari 1866. Kongl. Konvoy-kommissariatets underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid detta embetsverks räkenskap för ar 1863. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Sedan Rikets Ständers Revisorer uti sin den 14 sistlidne Oktober afgftfna underdåniga berättelse om verkställd granskning af stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1863 anmärkt, i afseende å Konvoy-kommissariatets räkenskap, att bland Kommissariatets säkerhetshandlingar befunnos 218 st., åren 1842—1844 utfärdade, al pari inköpta Arméens ackords-amorteringsfonds 4 procents-obligationer till ett nominelt belopp af 162,300 R:dr R:mt, oaktadt, enligt Kongl, brefvet den 13 Februari 1836, Kommissariatet endast skulle egt att uppköpa dylika, med 5 procent ränta löpande obligationer; så har Eders Kongl. Maj:t genom nådig remiss af den 20 sistförflutne Oktober behagat häröfver infordra Konvoykommissariatets underdåniga utlåtande; och får Konvoy-kommissariatet till åtlydnad häraf underdånigst anföra följande: Genom högstberörde nådiga bref behagade Eders Kongl. Maj:t tillåta, att handelsoch sjöfartsfondens öfverskottsmedel, hvilka allt ifrån år 1833 vunnit en fortgående tillväxt, måtte »göras räntebärande jemväl medelst inköp al pari af Arméens Pen - 39 — 306 — sionskassas ackords-amortissementsfonds obligationer med 5 procents ränta.»