Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Reservation: af Herr Björnstjerna, J, M. Ank. till Exp.-Utsk. d. 21 Juli 1854, kl. 6. e. m. • Utlåtande, i anledning af väckt motion öm låne-understöd för upp' byggandet och inrättandet af mejerier vid landtbruks skolorna och slam-holländeriema. (Rgds Afd.) Med hänsigt till de förestående, af mången Svensk jordbrukare med stora bekymmer motsedda förändringarne i sättet och vilkoren för bränvins-bränningens utöfning samt vigten och angelägenjieten att anvisa och begagna sådana utvägar för landthushållningen, hvarigenom dessa förändringar i stället för befarade för - Slais-Ulskoltcls Utlåtande, N:o 196. S luster, komma att för såväl den enskilde landtinannen, som Staten, medföra en ansenlig vinst, har Herr Stjernsvärd, Gustaf' Mauritz, i en hos Ridderskapet och Adeln väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion, fästat uppmärksamheten på fördelarne - af en förbättrad ladugårdsskötsel, i förening med en vidsträcktare odling af fodervexter, hvilken handtering hädanefter, likasom under framfarna tider, borde blifva en bland landtmannens förnämsta inkomstkällor. Meri för vinnande af detta maktpåliggande ändajnål, mäste allt, hvad som hörda till ladugårdsskötsel samt smöroch ost-beredningen, behandlas'på ett omsorgsfullare och mera ändamålsenligt sätt än för närvarande, så att nyssnämnde produkter kunna med framgång utbjudas och med fördel afsättas på verldsmarknaden. I sådant afseende borde tillfälle beredas att vid landtbruksskolor och stamholländerier erhålla undervisning i mjölk-hushållningen och mejeri-handteringeri, samt dessa inrättningar' förses med erforderliga och afpassade byggnader, jemte öfriga till en väl ordnad mjölk-hushållning hörande anstalter.
Man har äfven omtalat andra afgifter, som ieke blifvit föreslagna att ingå i tullsatsen t. ex. Vågoch Stämpelafgifterne, men här finnas andra omständigheter, som icke böra lemnäs utan upmärksamhet. Åtskilliga städer hafva för lossning af varor ganska beqvämt, men andra åter obeqvämt, i ty att i en del städer föras varorna i lastpråmar, och i andra lossas de på quai direkte. Det är klart, att sådant skall verka ganska mycket på varans dyrhet, för att icke fästa mig vid det större eller mindre VII H. 30 466 D en 22 Juli f m. afståndet emellan stapelstäderne och afsättningsorten. Men beträffande Stämpeloch Vågafgifterne, äro de en obetydlighet, som icke kan jemföras med hvad som nu är i fråga, och liamnafgiften drabbar endast fartygen, de må vara lastade eller icke. En omständighet är icke omnämnd, men på hvilken jag lägger mycken vigt, nemi. den stora lättnad i ärendernas behandling och i sjelfva trafiken, som genom den föreslagna förändringen upkommer. För närv:de måste 3 särskilda räkenskaper föras öfver de 3 olika afgifterne. De skola särskildt uträknas på hvarje debetsedel, och derförutan måste en 3-faldig kontroll finnas. Den trafikerande mäste inställa sig på 3 särskilda ställen för att erlägga dessa afgilter, och vid sådant förhållande är det väl skäl att göra den ifrågavtde upoffringen, om hvad Hr Printzensköld påstått, det är en upoffring Man kan icke bedöma giltigheten af en större eller mindre tullafgift utan att man på samma gång tager i betraktande de större eller mindre biafgifterne, och det är detta man vill undvika. Här måste för Styrelsen och representationen vara ett ganska vigtigt mål att äfven i framtiden kunna med en enda öfversigt bedöma frågan. Jag tror, att på grund af de skäl, som äro åberopade, man bör än mera lägga vigt på den ifrågaställda förändringen, som tvifvelsutan äro af stort intresse både för trafikerande och de köpande.
Vägomläggning vid Rindboliden (belägen på vägen mellan Norlida och Gisslaveds gästgifvaregårdar i Jönköpings län) hvartill år 1858 från vägbyggnads-fonden beviljades 1,500 R:dr, ytterligare Reparation af vägen vid Fallklippan, belägen mellan Grenna stad och Sjöberga gästgifvaregård, Från handelsoch sjö farts-fonden: Falkenbergs hamnbyggnad, hvartill Rikets Ständer vid 1856—1858 års riksdag beviljade 20,000 R:dr såsom anslag och 47,000 R:dr såsom lån. ytterligare Brobyggnad m. m. vid Almarestäk Från väghyggnads-fonden: Anläggning af nya vägar från Roknäs by till Aby eif samt från Boksele till Aborrträsk och Arvidsjaur i Norrbottens län Vägomläggning förbi Stadsoch Bybackarne nära staden Sundsvall Vägomläggning förbi Ödsbacken, belägen mellan Frånö och Nylands gästgifvaregårdar i Westernorrlands län Omläggning af landsvägen mellan Jemtland och Herjeådalen vid Vältarne å Klöfsjöfjäll Väganläggning från Stuguns kyrkoby till Borgvattnets kapell i Jemtlands län Vägomläggning vid Genvallaoch Äkerängsbackarne i Sunne socken af Jemtlands län Väganläggning mellan Kårgärde och Winelfs byar i Hackås socken af Jemtlands län Vägomläggningar mellan Kurlands och Löfviks gästgifvaregårdar i Undersviks socken af Gefleborgs län Vägförbättring vid Dufvebacke, belägen mellan Tibble och Bålsta gästgifvaregårdar i Upsala län, Vägomläggningar mellan Ensta och Brottby gästgifvargårdar i Stockholms län Beviljadt statsbidrag. Anslag.
Utan beräkning af Bankens verkligen behållna och disponibla tillgångar och utan begränsning, hvarken inom något bestämt förhållande emellan metallisk valuta och sedelstock, eller af något maximum för denna sednare, har man understundom inom ganska kort tid så förökat sedelmassans storlek, att sedelmyntet i följd deraf blifvit nedsatt långt under sitt förut egande relativa värde, och att det inom den dervid ovana rörelsen uppkomna plötsliga öfverflödet af myntrepresentativer, hastigt blifvit tillbaka trän gd t till Banken, i utbyte emot dess derigenom utgående silfver. Men under den tid som förflutit efter sednaste realisation, bar någon sådan anledning till den anmärkta silfverutvexlingen icke förefunnits, ty under hela denna tidcrymd hafva Biksens Ständer och deras Ombud, Banko-styrelsen och Banko-Utskott, med all erforderlig varsamhet behandlat Bankens sedelrörelse. Visst har det vid denna riksdag offentligen inom ett Riks-stånd och äfven af en och annan ledamot af höglofl. Banko-Utskottet blifvit yttradt den mening, att genom ett dubbelt användande af Bankens behållna vinstmedel, både till stats-anslag och till utvidgning af Bankens lånerörelse, Bankens sedelstock äfven efter 1834 års realisation skall hafva blifvit otillbörligen förökad. Men detta påstående är icke grundadt, ty det låter bestämdt och ovedersägligen bevisa sig af Bankens räkenskaper, att, när man hopräknar Bankens alla behållna årliga vinster år för år ef - 8 Banko-Utskottets Memorial, N:o 12. ter 1834, det då skall finnas, att den summa, man derigenom erhåller, nära nog alldeles motsvarar de sammanlagda belopp, som blifvit af Riksens Ständer, tid efter annan under riksdagarne efter 1834, af Bankens medel anslagna, dels for Statens allmänna behof att af Riksgälds-kontoret emottagas, och dels till förstärkning af Bankens egna lånefonder.
— Lättast blir utan twifwel, att täta förmögenheten tillika med tvista tjenstebefattniilgar tjena till grund för bestämmandet as dem som skulle uppgöra Förslagslistorne; men frägan more, huruwida detta blestve för Allmänheten lika tillfredsställande. Det är först efter ett noga öfwerwägandc af dcsta swärighcter som nian bör stima, om icke »valsättet igenom Electorcr torde böra äga företrädet. Efter »valsättet kommer närmast frägan vin »vilkoren för att kunna »väljas; men denna beror äter af flera andra och först, hurmvida ibland National-Reprcsentationen bör göras afseende pä fordna Corporationsrättighetcr, huruwida en del af Nationens befullmägtigade böra »vara sjelfkallade eller ej? Dä Utskottet förmodat afsigtcn »vara, att läta Nationens Lagstiftare sä mycket som möjligt föreställa och bewaka Nationens allmänna, icke enskilda Corporationers, interesten, har Utskottet icke heller kunnat förmoda, att »valen skulle grundas nppä uträkningar om dcsta sednares förhållanden. Utskottet har twärtom förmodat, att, dä ingen »vore ntesluien som hittills ägt, elier numera kunde anses wara berättigad till »valrättighetens utöfning, borde icke heller nägot förbehåll i anseende till någon wist Corporation kunna äga rum. Der enda undantag. Utskottet härwid trott kunna göras, har warit i afseende pä jordbrukandc hemmansagare, säsom utgörande den talrikaste delen af Nationen. — Frägan för dem kunde icke blifiva, att uteslutas ifrän »valen, men de böra derjemte försäkras vin, att icke förlora sin rätt att »väljas; och det borde derföre stadgas, att alltid, i ett tvistt försättande till de öfrige Nationens Ombud, en Bonde eller Jordbrukande hemmansägare skulle »väljas.
Betänkandet godkändes, endast med det undantag, alt införseltullen, i afseende på salt kött, bestämdes till 5 R:dr för tunnan; Lackerade arbeten, ej speciticerade: Tullvärdet bestämdes till 3 R:dr, och införsel-tullen till 1 ii ir per skålpund; Lin, ohäckladt: 1841 års Tull-taxa bibehölls; Ljuskionoi, ) pe^änkandet bi föds; Luktvatten, $ J Lås: betänkandet afslogs, och denna rubrik beslöts skola ulga; Läder, mer eller mindre bered t: Yttrandet, att läder, för den del deraf, som innefattas under rubrik: Carduanssamt färgade eller tryckta skinn, borde äsattas en mförseltull af 1 R;dr 24 sk. per skålpund, återremitterades; hemställan, att rättigheten att införa finare skinn för tillverkning af portfeuilleoch eluiarbeten, efter pröfning af behof, och med serskildt tillstånd af Commerce Collegium, mot 10 procents tull å värdet må upphöra, och alt föreskrif ten derom i gällande taxa må utgå, biföds; och hvad Utskottet yttrat, vid slutet af pag. 48, angående sulläder och andra slag, ej specificerade hudar och skinn, återremitterades; Läderarbeten, ej specificerade, laokerade: Betänkandet biföds, med uteslutande af ordet: lackerade; Metaller: betänkandet biföds; Nyckelringar och Nyckelhakar; Denna rubrik ansågs böra utgå; Papparbeten: betänkandet biföds Parapluief och Parasoller: P/vi.-Utdrag, den 14 Januari 1844- 5f3 Staude! antog denna uppställning; Parapluier: af siden eller halfsiden, med 6 R:dr tullvärde och 2 R>dr införseltull; — andra slag, 2 R:dr tullvärde, 32 sk. införseltull; Parasoller: af siden eller halfsiden, med 3 R:dr tullvärde, och 1 R:dr införseltull; andra slag, med 1 R:dr tullvärde, 16 sk. d:o; Pelsverk eller Pelterier, oberedda :
Bergs Memorial, angående tid och sätt för Ränte-Spannemålens levererande , samt skatternas betalande. 3:o Dito, örn Kyrkoherdars skyldighet, att till Lands-Contoiret, för hvarje år, insända utdrag af Kyrko-Böckerne. 4:o Johan Bengtssons, från Wester-Norrland, Memorial, angående ny reglering af Snöskottnings-skyldigheten. 5:o Eric Mörtbergs, från Norrbottens Län, Memorial, om upphäfvandet af en Police-Författning i Hufvudstaden, som skall ligga i vägen för afsättningen af Norra Provincernes alster. 6:0 Olof Nilssons och Olof Olssons, från Olebyn i Carlstads Län, samt Pehr Anderssons från Södermanlands Län, särskildte Memorial, angående Kronooch Håll-skjutsen. 7:0 Nils Strindbergs, från Wester-Norrland och Pehr Bengtssons, från Halland, särskildte Memorial, angående. Ränte-Persedlars levererande i nämnde Län ProtocollsAJtdrag. j 13 7 8:0 Pehr Knutsson, från Malmöhus Län, Memorial, angående Besittnings-rätt å Bos täll s-hemman. 9:0 Olof Pehrssons, från Stochholms Län, Memorial, angående skyldigheten att upprensa Kongsådra. 10:0 Hans Michelssons, från Gefleborgs Län, Memorial, om nogare handhafvande af Tåg-Ordningen. Från Högloft. Ridclerskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet: 1:0 Herr Lagerhjelms, Pehr, elen 28 sisth Fehr., på bordet lagde Motion, angående förändring af Författningarne, rörande utmätning af fast egendom. 2:0 Herr Lagerhjelms, Pehr, den 28 sisth Fehr., på bordet lagde Motion, angående fastställande af en Liqvidations-grund emellan Långifvare och Låntagare. 3:o Friherre Ridderstolpe, Fredr., den 1 dennes f. m., på bordet lagde Memorial, om nödvändigheten af Arbets-Domavs återinförande. <1238 Riks-Stdndens 4:o Grefve Gyllenborgs, Job.
Hvad sjelfva Skåne beträffar, så är denna provins på 3 sidor omsluten af hafvet, samt dessutom serdeles slät och jemn, så att större delen af landet kan tillgodogöra sig vatienkomiuunikationerna, ty en egendom derstädes, som är belägen 10 mil ifrån vattendragen, kan af dem hafva samma nytta, sora en 'egendom uti en mera kuperad provins, hvilken icke ligger mera än 3 mil ifrån desamma. Skåne är således icke uti en så tryckande belägenhet med afseende på kommunikationer, att ett jernvägsnät der uti första' rummet skulle kunna komma i fråga. Hvad deremot Småland beträffar, så medgifver jag att det bör erhålla lättade kommunikationer, emedan denna provins, i förening med en viss magerhet, likväl eger mycken naturlig rikedom både i afseende på skogsoch grufve-produkter; men jag tror att Smålänningen heldre skulle välja en kommunikalionslinea åt vester än åt söder. Genom en jernvåg vesterut erhåller han nemi. bättre betalning för sina produkter, emedan en köpman i Götheborg måste kunna betala dem bättre än en köpman i Malmö eller Ystad, som alltid vore nödsakad att betala den Sundska tullen. Så länge denna kräfta fräter pä vår industri, är det klart att en köpman, norr om Sundet, kan betala sina varor högre än den som bor söder om tullen, och om man således antager, all Småland behöfver en lättad kommunikation, hvilket äfven jag till fullo medgifver, så tror jag alt det" vore för Småland nyttigare att få en jernväg ifrån .Götheborg till Kalmar, som skar tvärt igenom landet. Från båda sidor om denna väg skulle man föra sina alster till Götheborg, der man af dem drog större vinst än om man förde dem till Malmö, dit vägens län^d är ungefär densamma. Man får dock icke, vid fråga om stambanors anläggande, uteslutande afse de merkantila skälen, utan äfven de politiska och militära.
Ingen rotfästad vördnad för ett högre väsende medförde han från fädernehuset, der fadren endast hade ränkfull vinning till hufvudsyfte, och i hvars sedolära, i likhet med hans viner, endast färgen och bouqueten utgjorde dygden: stor sak i grumlet på bottnen, det såg ingen af hans kunder. Modrens öfvermod och fåfänga skulle enligt deras tanke uppehålla husets kredit. Ingendera meddelade således gossen och ynglingen något begrepp om det Högsta, det goda, den Allestädes närvarande, den de sjelfva, med sitt husliga lif, nästan förnekade. Sådan kom han hemifrån, sådan inträdde han, välförsedd med mynt, i studentlifvet. Att han der intog menniskorna genom sitt utseende, sin redan förvärfvade sällskapston och äfven genom sitt goda hufvud, kanna vi redan. Då anlände en resande till Åbo. Denne mans uppträdande i societén väckte furore. Han var Stockholmare och hade rest utomlands. Hvad behöfdes väl mera! Att Walter snart blef ett bihang till denna komet, inser man lätt. Ett sådant fenomen vore ej hälften så lysande, eller ådroge sig hopens uppmärksamhet, om det ej förstode att skaffa sig ett släp. En lika åsigt förenade dem närmare, och snart voro de insepareble, ty den utländske fashionabla herrn höll till godo med att dela Walters rum och bord, och slutligen hans börs. I ersättning derför, frånstal han Walter de fördomar denne ännu kunde äga, och lärde honom att ej sätta tro till annat än sitt eget omdöme. Denna lära smickrade Walters redan dessutom stegrade stolthet. Denna fasta tro på egen ofelbarhet, skulle vara ett surrogat för andras inbillningar om Gudom, uppenbarelse och hopp om odödlighet, ... ämnen för deras qvicka sarkasmer! Den vördnadsvärde X., en af universitetets lärare, hade fattat misstankar till det utländska fenomenets sedooch troslära, och varnade Walter för denna farliga man. Detta hade tjenat till intet, om icke denne, genom utsigten till ett stort arf, återvändt till Sverige.
Justitie-Ombudsmannens omlörmälda förslag förebygger en sådan tolkning; och, om man äfven vill anse förslaget derutinnan mera såsom en förändring, an såsom en förklaring af gällande lag, så synes dock en sådan lagförändring vara på giltiga skäl grundad : hvadan, i öfverensstämmelse med JustitieOmbudsmannens derom gjorda hemställan, Rikets Ständer för sin de! beslutat, att, med upphä/vande af 23 § i Kongl. Förordningen angående inteckning i fast, egendom den 13 Juli 1818, nämnde § skall erhålla följande förundrade lydelse: ”Då inteckning förnyas skalf uppvise borgenär inför Rätten i hufvudskrift den handling, hvarå inteckningen beviljad är; och skrifve Rätten inteckning sfär ny elsen derå; slandö ock borgenär fritt alt inför amion Underrätt den Rätt läte, då sådant sker, i sitt inteckningsprolokoll korteligen intaga hvad handlingen innehåller med dag och årtal då den utgafs, af hvilken Räll inteckningen beviljad är med dag och årtal då det skedde och då inteckningen förnyades, om det skett; lockne ock bevis å handlingen, ali den, till vinnande af inteckningsförnyelse, företedd varit: sedan gifve borgenär protokollet deröfver in lill den Rätt, so/n inteckningen beviljat, inom tid, som i 21 § stigs; och vare detta så gildt som om handlingen der företedd blifvit.’’’’ Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 15 Oktober 1860. 44 Expeditions-Ulskoltets Förslag tilt underd. Skrifvelse N:o 165. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 13 Okl. 1860. Presle-Ståndet den 15 Borgare-Ståndet den 15 Bonde-Ståndet den 15 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändring i i l kap. 7 § Riittegåings-Balken i fråga om stämning. (Lag-Utskottets Betänkande N:o 45.) S. A. K.
Byggninga-Balken, rörande delagtighet i kyrkobyggnad; N:o 85, p/ •ot.-Utdrag, den i3 Mars 1845. 713 N:o 85, i anledning af återremiss af Utskottets betänkande, N:o 63, öfver väckt motion om tillämpning af 15 Gap. 5 § Ärfda-Balken, sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 30 Maj 1835, äfven på det fall, att inländsk arfvinge begifvit sig bort, ulan alt lyfta det ari', som veterligen honom tillfallit, och ej sedermera återkommer. S. D. Föredrogs ånyo Slats-Ulskottels utlåtande, N:o 228, angående Slats-verkets så kallade reserv-fond: Biföll;. Från Vä Hofi. Borgare-Ståndet. S. D. Upplästes meddeladt utdrag af protocollet, hållet bos Högv. Preste-Slåndet den 5 dennes, af hvilket protocolls-utdrag inhemtades, att Préste-Ståudet, med afslag å Stals-Utskottets utlåtande, N:o 206, i anledning af väckt motion om anslag till nykterhets-skrifters utgifvande, dels beslutat, att ett anslag af 3000 R;dr måtte ställas till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, för att, på sätt lämpligt pröfvades, användas till tjenliga nykterhets-skrifters utspridande ibland folket, dels inbjudit Med-Stånden, att med Preste-Slåndet i nämnde beslut sig förena; men Borgare-Ståndet fann icke skäl att denna inbjudning antaga. S. D. Föredrogos Lag-Utskottets nedannämnde betänkanden och memorial: N:o 73, i anledning af väckta motioner om förändring af i Lag och Författningar meddelade bestämmelser, angående utmätning: Bifölls; N:o 74, i anledning af väckt motion om ersättning för lagsökningskostnad: Bifölls; N:o 75, i anledning af väckta motioner om bestämmande af viss tid, hvarinom saker böra vara afgjorda hos Hof-Rätterna och Högste
Man fann ingalunda de lysande förhoppningar uppfyllda, hvilka mången hade byggt på denna förändring; utan man var vid jemförelsen mellan vinst och förlust böjd att anse den sednare för öfvervägande; och jag hörde, under mitt vistande i Berlin 1816, mycket sättas i fråga om ej skråinrättningen borde återställas. Märkeligt är det ock, att man i vårt land merendels finner alla härutinnan sakkunniga personer, eller både handtverkarne sjelfva, och de embetsmän, som med näringsvärden hafva befattning, vara emot Den 12 November f rn. Man skall anföra, att denna mot* Sträfvighet föranledes af vinningslystnaden. Men jag tror icke* då man ser till våra liandtverkares allmänna Belägenhet, att den kan anses öfverdrifvit förmånlig framför ändra medborgareclasser. Deras * och städernas dermed Sammanhängande, ytterligare försvå* gande skulle minska landtmanneiis afsättning och skada det hela. Dessutom kan ju inträdet och framstegen i Skråinrättningarne lät* tas > utan att dessa derföre upphäfvas. Sådant har icke heller Blifvit tillstyrkt af de Comiterade, åt hvilka Kongl. Majit, uppdragit ämnets Bearbetning, och emot hvilkas oväldig* het ej kan göras samma invändning, sorn mot handtverkarne sjelfve. I Comiterades Betänkande, hvarunder man Ser eil Rosenblads, en Carl Morn ers * en Edelscrantzks, en Wirséns och en Lenngrens namn > förslås ej att nedbryta, utan att modifiera* skråin* rättningarne, dem man, efter,min taiika, ej heller kan strafflöst förstöra. Comiterades förslag till den ifrågavarande §:ns lydelse är följande:
Riddar hl-Sekret., att R. o. Ad. samt BondeSt. bifallit LagUtsk:s ifrågavar:de Betänk, och uplästes jemväl BorgareSt:s prot.utdr. i ämnet, innehållande att det Vällofl. Ståndet afslagit Ulsk:s förslag till författning; hvarefter Hr von Hartmansdorff yttrade: Pä del att något måtte blifva af ifrågavar:de förslag, tillstyrker jag att R. o. Ad. måtte antaga inbjudningen. Jag önskar blott att utsättandet af 6 år för hvarje prestmöte icke mätte komma att efterlefvas. Nu gällande kyrkolag föreskrifver, att prestmöten skola hållas hvart år. Jag tror att de hittills icke hållits oftare än hvart 10:de. Skulle det nu hädanefter icke ske oftare än hvart 60:de, så blefve det alltför sällan. Hr Tersmeden, Nils: Jag ber att få instämma uti hvad Hr von Hartmansdorff anfört i afseende på inbjudningen. Ett ytterligare skäl härtill liemtar jag derutaf, att PresteSt. för sin del afskaffat den nu påbjudna dispulationsakten, hvilket LagUtsk. af skäl, som jag icke inser, ej vågat föreslå. Såsom den nu föregår, synes den mig icke heller lämplig. Jag anhåller att Ståndet måtte bifalla inbjudningen. ' Gr. Sparre, Erik: I fråga om den delen af inbjudningen, som den siste värde talaren förordade, har jag deremot ingenting att anmärka, utan förenar mig med honom; rör:de åter tiden för prestmötes hållande, ber jag att få anföra några ord till försvar för Utsk:s ut lät. i detta afseende. Det är R. o. Ad. bekant, dels att kyrkolagen f. n. innehåller föreskrift derom, att ifrågavande prestmöten skola årligen hållas, dels att delta lagbud, beklagligt nog, icke eflerlefves.
Redan den 28 November 1853 inkom Munck af Rosenschöld till dåvarande Justitieombudsmannen med en skrift, innefattande anklagelse emot bemälde Rådstufvurätt »för det Ro»senschöld icke blifvit från tryckfrihetsmålet skild, sedan författaren till den åtalade skrif»ten sjelfmant sig för Domaren tillkännagifvit,» — »för det Domstolen vidare icke låtit Ro»senschöld åtnjuta rättegångslörmånen att lä lemna namnsedel, eller att få svara inför Hof»rätt, samt för det Rådstufvurätten velat förmena Rosenschöld att resa till Riksdagen, ge»nom att vägra honom pass,» till bestyrkande af hvilken sistnämnda klagopunkt Rosenschöld, 24 viii en don 13 December nämnde år ingifven ytterligare skrift, foeat ett utdrag af Lunds Magistrats Protokoll den 10 förutgångne November, hvaraf inhämtades, att Magistraten afslagit Rosenschölds begäran om pass för resa till Riksdagen, på den grund att Rosenschöld enligt Rådstufvurättens beslut af samma dag skulle näst derefter följande Onsdag inför Rådstugurätten iakttaga personlig inställelse.