Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En och annan Possessionat i Länet har dock ledsnat vid de täta förändringarne i föreskriflerne om BränvinsbräOningen med hvad dermed gemenskap äger i afseende på bränvinspanno*' nes construction och mätning m. m. och förthy nedlagt rörelsen, samt fö*' gällt pannor, kar och kärl; men de fleste fortfara ännu att drifva näringen1 större och mindre scala. Allmogen nyttjar ännu mest sina lyftpannor. De me' ra invecklade Bränvinsbrännings-apparaterne tillhöra blott de stora fabriker*1® och sedan Chemiska ock Technologiska kunskaper börjat ingå i Bränvin8' bandteringen; så, med all nitälskan för allmogens upplysning, vore deon» dock kanske mindre önsklig. Bränvinsfloden, som strömmar från de köns*' mässige verken, är redan stor nog. I det föregående är taladt om det moraliska förderf bränvinet medfå*' Att tillgången deraf förminskas och fördyras, synes vara det rätta corre®' tivet och ett värdigt föremål för Lagstiftningen. Njutningsmedel i fhil**® form torde dock icke kunna umbäras. Forntiden hade Porss-Öl och Mjöd' Nutiden Bränvin och Portvin. Begge delarna, omättligt brukade, förära®' da till fylleri. Emedlertid anser man detta egenteligen beherrska den n**' gare folkklassen; men det är mycket problematiskt, om arbetaren, i Pr°' portion förtär mera bränvin än hans herre. Få Bönder supa bränvin da£^ ligen: De hafva dertill ingalunda råd och lägenhet; men i allmänhet ta?® ju Herremännen två så kallade apetits-supar hvarje dag. Det är såMe. troligt att vid årets slut Bonden förtärt mindre bränvin än hans granne herregården; men olyckan består deri, alt den förre på en fridag vid nader, auctioner och andra folksamlingar tager flera supar än han tål, °c som sådana äro många och frestelserne der likaså; så blifva ock ,uS^< mångå. Vana och smak taga sluteligen öfverhand samt öfvergå till en hjelpelig liderlighet. u ari'
Stormägtigste AllerNädigsie Konung! Med afseende pä Samhällets förbindelse, att draga försorg om de Medborgares nödiga utkomst, som sedan de i hälsans dagar uppoffrat sina krafter till Fäderneslandets förswar, blifwit urständsatte, att med eget arbete kunna sig försörja, hafina Riksens Ständer, jemte bibehällande af de till Wadstena Krigsmanshus hittills utgäende afgifter, ansett en billig jemnkning emellan öfrige häruti icke deltagande Rikets Jnnewänare, kunna pä följande sätt minnas, och det med denna Inrättning äspftade an» damäl derigenom närmare uppfyllas. Dä penninge-löntagare äro skyldige, att af sine till egen bergning oftast otillräcklige löner betala en procent eller Centonal; men samma afgift likwäl af Indelningshafware endast blifwit erlagd efter Krono-wärdie med ; Daler Silfwcrmynt pä Riksdaler», finna Riksens Ständer billigt: im Att desie sednare mäge hädanefter utgöra denna afgift med i Procent utaf wcrkeliga beloppet af deras lön Lidv. och Ad. pest. § Band. 3:dra Afd. Nro 67. ro56 Den 2 Maj. lön, uträknad ester förwandling och Länets arliga Markegång. 2:0 Att af alla ärliga Ärfwodcn och Tractamenten, för hwilka Bewillning slaggas, Centonalen mä innehållas säsom för wcrkelige Löner pä ba>; ^mt ?:ö
Tegelhandlaren betraktade honom förvånad. »Jag hoppas detsamma,» sade han med ett varmt och hjärtligt tonfall, som föreföll Tomas så gammalt och bekant, att han nästan blef rädd. »Det var alltså villkoren, som min herre önskade höra. För en så liten summa – och med en alldeles ny klient – beräknar jag inte lånet längre än till tre månader. Vi skrifva då papperet på 375, med 6 procents ränta. Han gick fortfarande af och an i rummet med händerna på ryggen. Plötsligt tvärstannade han midt framför Tomas, i det han återtog sin första attityd med ryggen mot pulpeten och det ena benet slängdt i kors öfver det andra. »Är min herre myndig?» frågade han tvärt. Tomas var som fallen från skyarna. Han reste sig likväl obesväradt och började knäppa sin ena handske. »Myndig, ja naturligtvis är jag myndig,» svarade han i den likgiltigt tankspridda ton han på sista tiden lärt sig att använda när det skulle ljugas. Man skulle alltså vara myndig också för att få gå till en tegelhandlare, och ha säkra namn, och fan och hans mor ... »Nå, låt oss då säga om onsdag vid den här tiden, med klara papper!» Han följde Tomas till dörren. »Weber,» mumlade han för sig själf, »Weber ... Skulle min herre möjligen vara en son till professor Weber?» »Ja,» svarade Tomas kort. »Så, jaså ... Hm. Ja, det finns nog utsikter till att vi skall kunna komma öfverens ... Alltså på onsdag.» Och han tillade med hufvudet ut genom dörren: »Akta er för trappan, det har gått en bit ur ett af de öfversta stegen. Värden här i huset bekymrar sig inte något vidare om sina medmänniskors lif och hälsa!» Tomas tog hemvägen genom slottet. Han gick i tankar och såg hvarken till höger eller vänster. Han måste alltså skaffa ett par namn på ett eller annat sätt. – Hvart bär det hän – Då han kom på yttre borggården, stannade han och tog sig åt hufvudet: det stod med ens klart för honom, hvar han hade sett tegelhandlaren förut. En vårdag för många år sedan, medan han ännu gick i skolan, hade han gått ut med tre kamrater för att botanisera i Hagatrakten.
Till svar härå vill jag blott anmärka, att, om handels-konjunkturerna, i afseende på export och import, i betydlig grad blifva missgynnande, kan ställningen blifva ganska olycklig på några få år. Vi hafva en erfarenhetsläxa härutinnan, som icke är så gammal, att den bör vara glömd. Vid 1840—41 årens Riksdag fanns också i Banken en samlad vinst på 4,118,568 rdr. Något mera än hälften deraf, eller 2,311,216 rdr, öfverlemnades till statsverket. Penningar utöstes då med fulla händer åt alla håll. Och huru gick det? På mindre tid än 3 år, eller inom 1843 års slut, nedsjönk metalliska valutan i Banken ifrån 18,218,800 rdr banco till 7,892,400 rdr banko. Hvem minnes icke, att vid den kort derpå år 1844 inträffade riksdagens början motioner väcktes om förbud mot silfveruttagning ur Banken till utförsel? Hvem erinrar sig icke ännu de högljudda jemmerropen öfver strypning och penningebrist, som då herdes från alla landsändar, serdeles från de orter, som voro välsignade med privatbanker? Och hvad som då inträffade, kan hända ännu en gång. Utur alla dessa skäl anser jag, att Banken för sin verkliga förstärkning bör behålla minst 1/3 al sin samlade vinst och derföre köpa vexlar under en viss bestämd kurs, och för dessa vexlar dels köpa utländska säkra räntebärande obligationer, dels skaffa sig silfver, hvilket sednare också emot ränta qvarblifver hos något säkert hus i Hamburg, på sätt nu sker med en del af den öfriga silfverfonden. Härigenom skulle Banken konsolideras på ett dubbelt sätt, nemligen: dels öka sin räntevinst, utan att taga den af egna landsmän; dels ega uti samma räntebärande tillgång en valuta, på hvilken anvisning kunde gifvas, då silfveruttagning ur Banken kom i fråga. 2:o Bankens andra ändamål är att medelst lån på billiga vilkor understödja näringarna, och härtill hade jag önskat att den andra tredjedelen af bankovinsten blifvit använd. Jordbruket är landets modernäring.
Från Borgare-ståndet har Utskottet erhållit återremisser å 9:de punkten, angående förslags-anslaget till skrifmaterialier och expenser, ved och ljus, å 11 \te punkten, deruti Utskottet tillstyrkt oförändradt uppförande å Riks-staten af en del anslag å denna Hufvud-titel, samt å 12:te punkten, innefattande hemställan, att Rikets Ständers godkännande af denna Hufvud-titel icke måtte lägga hinder i vägen för verkställighet af blifvande beslut i fråga om allmän förenkling af indelta räntor och tionde m. m.; men då desse punkter blifvit af de öfrige 3:ne Riksstånden dels bifallne dels lagde till hand lingar ne och följaktligen af Rikets Ständer afgjorde, anser Utskottet, jemlikt 75 § i Riksdags-ordningen, någon åtgärd, i anledning af de erhållne återremisserne, icke vara att vidtaga. Stockholm den 24 Maj 1851. Ank. till Exp.-Utsk, den 27 Maj 1851, kl. 10 f. m. Memorial, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N;o 84, angående reglering af utgifter ne under Riks-statens Tredje Hufvud-titel. (U. J.) Af detta utlåtande har Borgare-ståndet till Utskottet återremitterat: 2:dra punkten, angående de å denna Hufvud-titel uppförda ljuspenningar; samt 3:dje punkten, innefattande Utskottets afstyrkande af bifall till serskilda motioner, om nedsättning i anslagssumman för minister-staten; men som sednare punk - Stals-Utskottets Memorial, N:o 150. 5 ten blifvit af de öfriga 3:ne Riks-stånden bifallen, samt den {tjura dels är bifallen, dels till följe af derom, i enlighet med Utskottets utlåtande N:o 80 fattadt beslut, lagd till handlingarne, samt båda följaktligen af Rikets Ständer afgjorde, anser Utskottet, jemlikt 75 § Riksdags-ordningen, någon åtgärd, i anledning af återremisserna, ej vara att vidtaga. Stockholm den 2i Maj 1851.
Jordlotter på Gottland, i anledning af väckt motion om anställande af undersökning till utrönande deraf huruvida dispositions-rätten till åtskilliga sådana, hvilka förmodas vara kyrkornas tillhörighet, rätteligen tillkommer kyrkoherdarne eller icke: B. II. 374, 444, 448, A. 448. Jords eller lägenhets afstående för allmänt behof, i anledning af väckt motion om förändring af lagstiftningen rörande —: B. VII. 23, 36, 46, A. 58, 59, 63, E. 237. — eller lägenhets afstående för allmänt behof, i anledning af väckta motioner om tillägg till Kongl. Förordningen den 20 November 1845, angående: B. IV. 482, 686; V. 228, A. 228. Justering af Ridderskapets och Adelns Pleni-Protokoller, att dervid de i Protokollen intagna tal samt enskilde ledamöters anföranden och yttranden icke skulle uppläsas, såvida ej någon Ledamot särskildt sådant begärde: I. 14. , angående verkställande af sådan inför Riddarhus-Direk tionen af efter Riksdagens slut ännu ojusterade protokoller: VII. 389. Justering af Ridderskapets och Adelns Protokolls-Utdrag: se Protokolls-Utdrag. Justitie-Departementet: se Riks-Statens Andra Hnfvud-Titel. i anledning af verkställd granskning af hans embets förvaltning från sednaste till innevarande riksmötes början: B. I. 181, 196, A. 196. — —, och hans Suppleant, angående val af Elektorer till utseende deraf: II. 119. — Förrättadt: II. 257. och bans Suppleant, protokoll vid val af dem: II. 272, 273. den nyvalde, samt hans Suppleant, angående anmodan till Expeditions-Utskottet att uppsätta och till Riks-Stånden ingifva förslag till såväl förordnanden för dem, som ock underdånig skrifvelse om valen till Kongl. Majit: II. 273.
Maj:ts nådiga proposition, angående eftergift af ett kronan tillfallet dana-arf efter hushållerskan Christina Bengtsson; N:o 25, i anledning af väckt motion om anslag af 36 tunnor spanmål åt kyrkoherden i Södertelje till ersättning för indraget ständigt vederlag; N:o 26, angående anskaffandet af det för tryckningen af Ridderskapet och Adelns protokoller erforderliga papper; N:o 27, i anledning af föreslagen eftergift af räntan för det lill återuppbyggande af Conradsfors bruk i Wermland beviljade lån; N:o 28, angående ersättning till personer, som äro förordnade att, i egenskap af krono-ombud, bevillnings-slämplingen af spelkort öfvervara: och N:o 29, i anledning af äskad uppgift å de sedan år 1809 tillsatta kommittéer och de kostnader, staten för dem måst vidkännas. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades Lag-utskottets Betänkande N:o 13, i anledning af väckt motion, angående införandet af ett stadgande i 5 kap. Ulsöknings-balken, i afseende på tid för verkställandet af utmätning i sterbhus. S. D. Föredrogos ånyo och godkändes Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets Utlåtande och Betänkande: N;o 3, i anledning af väckt motion om vidtagande af lämpligare åtgärder, än bildande af kommittéer, för att tillvägabringa förslag till nyttiga förändringar; Prot.-utdrag den 29 Januari 4848. 39 2N:o 4, i anledning af väckt motion om vinnande af rättelse uti en af Ephorus vid läroverket i Wexiö vidtagen åtgärd, i afseende på enskild undervisnings meddelande åt lärjungarne derstädes. Från Heder v. Bonde-standet. S. D. Föredrogos följande Lag-utskottets Utlåtanden och Betän kanden: N:o 1, Utlåtande, i anledning af verkstäld granskning öfver Rikets Ständers Juslitiae-ombudsmans embets-förvaltning under den sedan sista riksmöte förflutna tid. Lades till handlin garn e; N:o 6, Betänkande i anledning af väckt motion, angående ändring i författningarne om bysättning.
Och s % gled det lilla nötskalet ut öfver Storgrufvans så godt som bottenlösa afgrunder, dolda af det besynnerliga, trolösa vattnet, sa källklartl s3 Iattrörcit, smakrusigt och lekande; det trolösa grymma rattnet, sa omätligt djupt, s&amp; glupskt slukande, sa omedgörligt qvarhållande. Det var så, att Inan kunde hissna i t det; det rar sil, att man tyckte att husmodern och husfadern gjorde oratt i att lita deii lilla ekan finnas och ligga bunden vid den leende strandbrädden, inbjudande till utfarter på denna gränslöst förrädiska vattenyta. Likväl roade sig de unga med att kasta de medförda småstenarna i vattnet. En och en nåclde de den glänsande spegeln; de slogo upp ringar, den ena större än den andra, och så sjönko de. Hur djupt? Bottenlöst djupt .. Man följde dem med ögat; djupare - djupare - djupare. Vattnet var ju klart som kristall, så när som p8 en lätt ljusgrön fargskiftning. Det hade ju stått i många år meilan de rena, kalla, mörka bergväggarna, och det kom just aldrig någon smuts uti det. Nigot underjordiskt aflopp hade det val. Vattnet steg icke inärkbart med regnet eller snösmältningen, det sjönk icke rparkbart i sommarvärmen. Det silade sig dit in från de andra grufvorna pch silade sig väl dit ut igen, och pumpades upp genoni Oscarsschaktet och Kung Karls och Westervag och Barbara och Kristina och Lill-. gr ufvan. Och de kastade stenarne, hvar hamnade de? Kanske bland skarnet och den gamla malnien som legat dernere och skulle komma att ligga der hundratal af år? Kanske bland de begrafna gamla jernborren och pickorna och hackorna? Kanske bland de spridda benen efter honom, som gick på grufkanten och föll i? D.et är den historien, som mödrarna berätta för sina barn om vinterqvällarna, när det ligger snö ute p % marken och tjock is på Storgrufvan, och db alla trad äro klädda i rimfrost för att varna barnen, så att de ej för säkert skola lita på det falska istäcket.
Till en början böt jag nämna, att Utsk:s ifrå ga var: d e förslag icke är föranledi af någon Revisorernes anmärkn. emot det sätt, hvarpå Landtbruks-Akademiens räkenskaper blifvit förda, tvertom äro de icke allenast ordentligt utan äfven på ett utmärkt praktiskt sätt upstälde. Endast den länge förda tvisten om R St:s rättighet, att få dessa räkenskaper granskade, har framkallat frågan. Som H:ne känna, liar man nemi. nnder loppet af mångå dr tvistat om det sätt, hvarpå Akademien erhållit sina medel. R. St:s Revisorer hafva nu enl. min öfvertygelse på ett fullkomligt klart sätt visat, att Akademiens fonder äro grundade på Statsmedel. Ur denna synpunkt ansågo också Revisorerne, att R. St. borde uttala sina tankar i ämnet, och det har StatsUtsk. äfven gjort, då det föreslagit, att Landtbruks Akademiens räkenskaper skulle granskas; men på det Akade mien, som häremot alltid protesterat, icke skulle inskränkas i sin verksamhet, ville man gifva den underd. framställningen den forin, att icke ens den största finkänslighet deraf skulle såras, och af sådan anledn. tillstyrkte äfven Utsk., att denna granskning skulle inskränkas till ziffran och det formela af räkenskapsförliållanderna, men deremot det ekonomiska helt och hållet förbigås. Ilr Montgommerie Cederhjelm har ganska rigtigt anmärkt, att med Akademien icke afses annan vinst än den, som i landtbruksväg kan vinnas af nya rön, hvartill fordras experimenter, och det är då äfven klart, att för en KammarR:ns Revisor icke kan blifva föremål, att tillse, huru många K:r mjölk, huru många T:r potatis blifvit sålda. Sådant låter sig icke göra. Endast för att förekomma missnöje å Akademiens sida har StatsUtsk. tillstyrkt R. Strs antagande af den här föreslagna skrifvelsen.
Sedan ännu en psalm sjungits, gick magister Bengt åter sin väg, och de ifrigaste gjorde sig i ordning att vaka öfver de barn, som sade sig varda förda nattetid till Blåkulla. För att förkorta tiden, började de äldre qvinnorna å nyo att berätta historier om troll och spöken. En berättelse, som slog mycket an, handlade om en ung piga, som vardt gift med en prins. Och dervid gick underligt till. De närvarande lyssnade med särdeles andakt till de underfulla beskrifningarna på jättar och tomtar, som voro henne till hjelp. Och när berättelsen var slut, gaf den anledning till mycket tal, förnämligast om den vackre prinsen, som pigan gick ut för att råka i verlden. — Men hur kunde hon veta hvar han fans och hur han såg ut? — sporde en af de mindre flickorna nyfiket. — Åh, det var inte så underligt — svarade gumman, som förde ordet, med hemlighetsfull min. — Hon hade, förstås, förut gått i årsgång. — Gått i årsgång, hvad menen I dermed, mor Karin? — frågade Fingerlisa förvånad, — det har jag icke hört. — Kors, veten I icke det, vackra Lisa. Jo på julaftonen, innan det blir dager, går man till skogs, säger man. Men man får hvarken tala ett ord eller, se sig till baka, ej heller se på någon eld, eller äta, eller dricka eller höra tuppen gala. När man så, när solen gått i skog, går på kyrkvägar, ser man så många likfärder, som skola komma under året, och på åker och äng ser man hur årsväxten blir, äfven ser man om eldsvådor skola tima, och hvilka som skola rida med brudfölje under året. — Ha'n I sjelf gått i årsgång mor? — frågade Fingerlisa, ännu mera nyfiken. — Icke jag, men nog vet jag den som gjort det, och det har slagit in hvartenda grand, ska' jag säga. — Annars kan man ock erfara mycket, — inföll klockaren och strök sig om hakskägget, — om man, när månen är i första nyet, tar fram psalmboken, och medan man oafvändt ser på honom, slår upp tre ställen.
Återremitterades S. D. Efter ånyo skedd föredragning af Constitutions-Utskottets memorial N:o 11, i anledning af väckta förslag om den ändring i Regerings-Formens 49 §. och Riksdags-Ordningens 2 §., att tiden emellan Riksdagarne skulle förkortas, blef samma memorial till Utskottet återremitteradt, med den af Borgare-Ståndet uttryckta gemensamma tanka, att Riksdag skall hållas hvart annat år, och att Constitutions-Utskottet må anmodas att, i sammanhang med detta ämne, föreslå förändringar i öfriga delar af Grundlagarne, hvilka stå i förening med stadgandet om tiden för Riksdags återkomst. S. D. Föredrogos ånyo följande Lag-Utskottets Betänkanden: N:o 51, i anledning af väckt motion om ändring i 18, 19, 20 och 23 Gap. Missgern ings-Balken. Bifölls. N:o 52, i anledning af väckta motioner, rörande dels ändring i 12 §. af Kongl. Förordningen den 13 Juli 1818, angående inteckning i fast egendom, samt i nu gällande föreskrifter om panträtt i lösören, dels att intecknad jord ej må, genom afsöndring, till sitt värde förminskas, dels ock att inteckning må kunna i fartyg erhållas. Bifölls. och N:o 53, i anledning af vackt motion om ändring i 13 §. af Kongl, Förordningen den 13 Juli 1818, angående inteckning i fast egendom. Återremitterades. S. D. Till Bevillnings-Utskottet remitterades en af Herr Göran Hammar , med anledning af 56 §. Riksdags-Ordningen, väckt motion om lindring uti be vi Ilningen för staden Wexiö. S. D. Föredrogs ånyo och Bifölls Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 358 Prot. Utdr. d. 20 Juni 18^0. 19, så väl i anledning af verkställd granskning af post-taxorna för inrikes brefvexlingen, som ock angående åtskillige post-väsendet rörande motioner. Från Hederv. Bonde-Ståndet.
St. böra iios K. M. i underd, anhålla, det läcktes K. M., med afseende på det erkända behofvet af en ändamålsenlig förändring i nuvarande nationalrepresentation, i nåder taga denna angelägenhet i öfvervägande och vid R. St:s nästa sammankomst framställa nåd. propos, i ämnet, i den händelse det nu hvilanda grundlagsförslaget om en förändrad representation ej af R. St. antages, eller om detsamma, af Ständerna godkändt, icke kan af K. M. sanctioneras. Hr Lefrdn; Som vid afgörande! af detta ärende betänkligheter uppstått och tillkännagifvits af Landtm. ang;de den punkt, som nu utgör den enda olikheten emellan PresteSt:s och R, o. Ad;s beslut å ena sidan samt B.orgareSl;s å den andra, och då dertill kommer alt PresteSt. för sin del icke antagit BorgareStss inbjudning; så anser jag för min del saken idet skick, att R. o. Ad. svårligen lärer kunna anta-" ga BorgareSt;s inbjudning; men jag tror att anledn, vore för handen för R. o. Ad. att å sin sida inbjuda BorgareSt. till att förena sig med PresteSt. och R. o. Ad. uti deras i allo sammanstämmande beslut; men som det torde vara angeläget alt några moliver framställas lill BorgareSt. i detta hänseende, så vågar jag framställa följande förslag till beslut. Det skulle nemi. lyda som följer: ’’Som hos R. o. Ad. betänkligheter uppstått att antaga Vällofl, BorgareStis inbjudning i anseende dertill, att den innehölle beslut om en underd, anhållan, det K. M. ville till nästkommande Ständer öfverlemna grunder för den nödig ansedda representationsförändringen, enär grundlagen, i fråga om förändringar i samma lag, synes fordra att Konungens propositioner i sådana fall utgöras af bestämda lagförslag; så har R. o. Ad, icke ansett sig kunna antaga den gjorda inbjudningen. —- Men med anledn. deraf att Vallöf]. BorgareSt;s beslut blott i denna punkt skiljer sig från R. o. Ad:s och Högv.
Riksdagsordningen tryggade rätt skulle råka i någon verklig fara genom den, enligt Utskottets tanka, mindre lyckade ändringen af Riksdags-Ordningens i5§ i morn., har Utskottet trott sig böra, i hvad på Utskottet beror, verka dertill, att det Grundlagsrum, hvars egentliga föremål är utstakandet af Bonde-Ståndets representationsrätt, må blifva fredadt från sådana anmärkningar, som nu blifvit deremot gjorda; och Utskottet hemställer alltså, huruvida icke Borgare-Ståndet ville, med frånträdande af sin anmärkning, förena sig med Presteoch Bonde-Stånden att till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag antaga Constitutions-Utskottets i Memorialet N:o 88 framstälda förslag. Bih,. till R. St. För rlen händelse, att hvarken Ridderskapet och Adeln eller Borgareståndet skulle finna för godt att till Utskottets här ofvan gjorda hemställanden lemna bifall, får Utskottet, för den vid sådant förhållande nödigblifvande omröstningen i Förstärkt Constitutions-Utskott, föreslå nedanstående voterings-propositioner, i afseende på hvilka Utskottet anmärker, att, der Ridderskapet och Adeln allena skulle frånträda sin anmärkning, den under litt. B. upptagna Nej-proposition i sama egenskap ingår uti den enda, då nödiga omröstningen; men att, om Borgare-Ståndet allena skulle frånträda sin anmärkning, Nej-propositionen vid den enda, då nödiga omröstningen kommer att lyda: Vinner