Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För öfrigt upplyses tillståndet af härvarande Fabriker, Handtverkerier, Sjöfartsoch Handelsrörelse af de årligen till Kommers-Kollegium ingående tabellariska uppgifter. 31 De till aflöning af stadens Embetsmän samt publika byggnaders underhåll anslagna donerade medel, beslående af Våg-, Hamn-, Brooch Mätare-penningar, hafva under sista åren i medeltal uppgått till 5,467 R:dr 43 sk. Banko; men ett vida högre belopp uttaxeras årligen af stadens invånare genom Drätselkammaren till fyllande af öfriga kommunala behof, jemte fattigförsörjningen. 2:0. Sala, bergsoch handelsstad, 31 mil nordost från Westerås belägen, invid Sala Silfvergrufva, af hvilken stadens bestånd mycket beror. Om stadens belägenhet och förhållande till Sala Bergslag åberopas för öfrigt mine förut afgifne Femårs-Berättelser. I afseende på stadens egentliga näringsfång förekommer, att, i följd af den donation och de privilegier, staden af Konung Gustaf II Adolf den i5 April 1624 undfått och hvarigenom en större jordrymd, för Sala Silfver verks drift, blifvit åt Bergsmännen upplåten; stadens primitiva näringsfång är Bergsbruk och i andra rummet Jordbruk. Angående tillverkningen vid Sala Silfververk åberopas hvad derom, under artikeln Bergsoch Bruksrörelse i 3 §. af denna Berättelse förekommer. Den räntenedsättnings-fond, som enligt fastställd författning bildas och besparas af Silfververket, för att till Sala Bergslag inköpa fastigheter och gora Silfververket oberoende af de kronoräntor, som nu under ett slags arrende uppbäras, har ökat sig på följande sätt:
<?K'äT.!!/.(-/ aiii.rti?fihöi vn flir gx;bm>'t lä oLrmMihqqu -wi ii; ohniriögJjj j)b«9i;grii; Jinix-OTB ,r« jtt <• i< >?{„ lOf: : , i • . .-t,n ; / Stormägtigste, Allernådigste Honung! bettan Rikets vid sistförflutna riksdag församlade Ständer i underdånig skrifvelse den 8 Mars 4 858, med öfverlemnande af Bevillnings-stadga, att gälla för år 4 859 och följande år intill slutet af det, då förnyad dylik författning blefve af Rikets Ständer antagen, anhållit, att, då emot rättvisan och lämpligheten af nuvarande grunder för allmänna bevillningens fördelning flera anmärkningar, förtjenta af synnerlig uppmärksamhet, hos Rikets Ständer förekommit, men denna fråga funnits vara af så betydande omfattning och erfordra så mångsidig utredning, att Rikets Ständer icke varit i tillfälle att dermed omedelbart taga befattning, Eder Kongl. Maj:t måtte låta upprätta och förelägga Rikets nästsammanträdande Ständer förslag till grunder för bevillningens fördelning samt sättet för deras tillämpning, efter hvilka den af Rikets Ständer fastställda bevillningssumma kunde på ett lämpligare och rättvisare sätt, än efter gällande Bevillningsförordning utgöras; så har Eder Kongl. Majit under den 4 9 Juni sistlidna år funnit godt i nåder uppdraga åt en särskild Komité att uppgöra och till Eder Kongl. Majit, tidigt före nästa riksdag, inkomma med fullständigt förslag till förnyad författning angående allmänna bevillningens utgörande, samt till ledamöter i denna Komité i nåder förordnat undertecknade jemte f. d. Riksdags-fullmägtigen Ola Månsson från Kristianstads län. Till följd häraf hafva Komiterade den 4 5 September sistlidna år här i Stockholm sammanträdt och sedermera intill denna dag sina arbeten fortsatt; börande Komiterade Bev.-Kom. Bet. 1 2 1080 års riksdag. dook härvid anmäla, att f. d.
Under hvilka tider upphandlingar vanligast böra af Magazihs - Inrättningen verkställas och huru Randshöfdingarne bösa sig förhålla när Inrättningens medverkande åtgärder icke behöfva vidare begagnas. 8 §. Randshöfdingarnes skyldighet att vaka öfver uppbandlingarnes ändamåls enliga verkställande och fortgång, samt att Rikets Inne - 1^6$ Stats-Utskjttets Betänkanden. byggare genom fullständige underrättelser kärtna sä väl sine rättigheter sorn skyldigheter. Ö Art. På hvad sätt inhemsk Spannmål skall upphandlas då inträffande undsättnings ellef andre behof föranleda uppköpen. 1 §. Sådane upphandlingar verkställas en* dera på Upphandlings-Auction efter förseglade anbud som brytas vid Auction* - tillfället ellér ock under hand, som MagazinsDirection pröfvar med Kronans rätt och bästa mäst öfverensstämmande. Skälen för upphandlings - sättef hora alltid i Protocollen antecknas. 2 §. Bestämda föreskrifter i afseende på Sädens vigt och öfriga beskaffenhet skola i Upphandlings - Contractet utsättas, äfvensom ansvar för Säljare stadgas i händelse leverering underlåtes. 3 §. Öfver - Styrelsens rättighet att emot borgen meddela förskotter å så beskaffade Spannmåls uppköp som ifrågavarande, för att derigenom vinna nedsättning i prisen. Huru tillgå bör då Utländsk Spannmål behöfver för Allmänna MagazinsJnrättningens räkning införskrifvas. i §. Inrättningens skyldighet att i sådan händelse underställa Kongl. Majus Nådiga prof-. Stati-Uiskotteis Betänkanden. *5^7 r.ing de skal och orsaker, sorn påkalla införskrifning af utländsk Säd. 2 §. Inrättningenbör , från Handels - Consulerne, i synnerhet i utländska orterne omkring Östersjön, erhålla månadteiige Rapporter om gångbara Sädespriser och Spannmålstillgångame, samt andre nödige upplysningar. 3 §. Huru Inrättningen efter dessa Rapporter skall lämpa sine åtgärder, och på hvad sätt uppköpen böra verkställas för att blifva minst kostsamma. Om Undsättnings - Spannmåls tillhanda - hållande. i §.
Detta löningssält är så oskiljaktigt från en sann christendomsanda, alt det, förändradt till Statsutgift, skulle, frän Herde för den honom ombetrodda hjorden, förvandla religionsläraren till en af Staten lönad embetsman, för hvilken verldslig ordning slutligen blefvc hufvudsaken. — Hvad, under den allmänna grundskatten inbegripet, åt presterskapet är anslaget i vederlag och förläningar m. m., på flera ställen utgående från jordbrukare, som ej äro indelningshafvarnes åhörare, räknas ej hit och bör med grundskatten undergå nu ifrågasatt förvandling. Onera på jordbruket, som genom natura-prestalioner utgöras, men ej kunna fä namn af municipala, äro kungs-, krono-, 88 Den 7 Augusti. hulloch rcscrvskjutsen samt voteringsoch rustningsskyldigheten. Hvad skjutsningsbesväret beträffar, hvilket egentligen ej är att benämnas såsom skatt, kan detta ej på annat sätt än genom jordbrukets dirccta bidrag fullgöras, men en efter billighet förhöjd skjutslega kan göra det mindre tryckande. Ilållskjutsen, såsom minst genom skjutslegan ersatt och derjemte i moraliskt afseende för allmogen skadlig, borde dock helt och hållet afskaffas. På flera gästgifvaregård vid allmännare vägar finnas ej hällhästar: hvarföre kan skjutsen ej lika väl vid andra med reservoch gästgifvarehästar utgöras ? Om gästgifvarne förbindas att, emot åtnjutande af motsvarande förmåner, hålla ett visst antal hästar, som hvarje dygn till förbud och obildad skjuts först utgå, och de närmast gästgifvaregårdarne liggande hemman indelas till reserv, hvilka utaf aflägse, från denna skjuts fria hemman erhålla någon ersättning, synes allt hvad för ändamålet är nödigt kunna vinnas.
Ank. till Exp.-Utsk. dea 19 Jau. 1863, kl. 11 f. m. Utlåtande, t anledning af väckt motion om beviljande af ett räntefritt amorteringslån lill bestridande af arfvoden åt Landtmätare vid laga ski/len i Norrbottens län. (R. A.) Riksdagsfullmägtigen Herman Öbom från Norrbottens län har, uti en inom BondeStåndet väckt och till Stats-Utsköttet remitterad motion (JVs 164), i hvilken Riksdagsfullmägtigen Josef Osear Älmqvist jemväl instämt, på anförda skäl föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja ett räntefritt amorteringslån af 20,000 R:dr årligen till landtmäteriarfvodens bestridande vid laga skiften inom Norrbottens län, emot den garanti och öfriga vilkor för medlens återbetalning, som Rikets Ständer ansåge erforderliga. I sitt den 5 innevarande månad under Äl 26 afgifna utlåtande öfver Riksdagsfullmägtigen P. A. Nyströms lika beskatfade motion om lånebidrag till landtmäteriarfvoden vid laga skiften i Westerbottens län har Utskottet uttryckt den åsigt, att kännedomen om de fördelar, som laga skiftesförrättningar bereda jordegare, numera vore så allmänt spridd öfver hela landet, att någon särskild uppmuntran för befordrande af laga skiften inom olika län icke af behofvet påkallades, synnerligast sedan förenklade föreskrifter, rörande vilkoren och sättet för erhållande af understöd utaf allmänna medel till utflyttningar i följd af dylika skiften, numera blifvit, genom Kongl. Kungörelsen den 27 September 1861 meddelade; och Utskottet får, med vidhållande af denna sin åsigt, hemställa, att Herman Öboms ifrågavarande motion må lemnäs utan afseende. Ank. till. Exp.-Utsk. den 17 Jan. 1863, kl. 1 e. m. Utlåtande, angående regleringen af utgifterna tinder Riks-statens Första Hufvudtitel.
Detta landets folk är dågse i krig, och där någon kommer utomlands, uträttar han mer än tre andra, men här hemma snarka de bakom ugnen, så det knakar i stockväggen. Min mening är, att först skola de få hela bibeln på finska, och sedan skall här statueras en academia, annars blir aldrig folk af dem. Där nådelig Gud unnar oss fred och bättre tidsens lägenhet, anmärkte presidenten betänksamt. Ja, smålog grefven, så sägen I, gode herrar, så månge I ären. Menen I, att vår värd, fältmarskalken, där han låg giktbruten i hängbåren, införväntade tidsens lägenhet, innan han gick i badet? Eller inväntar ni tidsens lägenhet för att låta i vett och adelig idrott uppfostra er son Knut, som nu, vill jag minnas, är sexton år. Nej, undskyll, min bäste president, jag tror för visso, att ni skickar honom hellre i dag än i morgon under skolmästarens tukt. Detta folket må väl ock kallas sexton år, efter det sådan armkraft visat i rikets tjenst. Och det är nu, fast mer än eder Knut, en rudis indigestaque moles, ett obarkadt timmer, där det dock kan blifva en furubjälke i rikets grundval. Så skicka det, som er son, att barkas, utan att fråga om tidens anlete visar regn eller solsken! Prästerskapet här i landet tål allt vid hyfvel och skurbalja, medgaf herr Jöns. Hade vi nyss icke ett mål före i hofrätten, där kapellanen Andreas slagit sin klockare blodvite och kastat sin hustru i brunnen för att hon skällde honom en fylletratt? Präster och domare, fogdar och bönder, tag den ene för hufvudet, den andre är dessolik! Ser ni där borta på ängen! Stå de icke fulle i en skock och skjuta till måls på hvarandra med pilar? Och röken där öfver ryttarnes stormhattar? Är det en stockeld de tändt för att värma sig midt i sommaren? Tobakspipor är det, som de marodörerne fört med sig från Tyskland. Och nu lära de bondpojkarne dricka tobak2 som skorstenar. Sådant går i dem flinkare än tio Guds bud.
Åh, det är detta myckna underliga prat om helgon och allahanda döda menniskor, som gör mig yr i hufvudet; aldrig hade jag kunnat tro, att jag skulle få så mycket att göra med detta påfviska kram. Månne det är synd att höra derpå? Till Gud måtte väl ändå äfven hennes väg föra, så from och troende hon är! Och hvad angår mig att bedömma henne? Vårda och sköta den gamla, bör jag, om hon än vore en hedning. God natt nu, underliga, gamla klosterbyggnad! Nu lägger jag mig ned, och läser än en gång mitt Fader vår, och så somnar jag visst. Och så gjorde ock den femtonåriga. Följande morgon infunno sig sjuka, från den kringliggande trakten, för att begära bot, och den gamla nunnan utdelade råd och läkemedel åt alla. Stundom en signelse, stundom en dryck, en bön, som skulle läsas öfver den sjuke, eller dylikt. Sigrid hjelpte troget den gamla, att, efter hennes anvisning, tillreda åtskilliga blandningar. Sedan hvar och en fått sin del och gått sin väg, stannade man dock utanför klostret och pratade en stund och öfverlade, hvem den unga flickan kunde vara. Mången menade att hon väl vore en ny nunna, och att nu, under den katholske kungens välde, klostret åter skulle komma i flor; men slutligen sade en gubbe, åt hvilken hon räckt en helsodryck: ”Nej se om det annat är, än att de gamla heliga ännu ha tänkt på Elin Knutsdotter, och det är minsan ej för mycket, för all den tjenst, hon gjort dem, och alla de oljor, hon för dem bränt; och så ha de skickat ned en engel att hjelpa henne nu på ålderdomen. Såg ni inte huru vacker och from hon såg ut, med sina milda ögon, och så ljus och fin och stilla. Jo tro man på att så är det.” ”Åh, ditt tok, kommer du igen med ditt påfviska prat, skall det aldrig gå ur dig. När ser du englar gå på jorden synliga?”
Textens bearbetande för svensk publik är dock ett ingalunda lätt värf, som kräfver stor vana och speciella insikter på gebitet, och fröken Tora Kjellberg, som numera på Iduns byrå besörjer denna del af redaktionen, förtjänar allt erkännande för den skicklighet och Ellen Lundberg, f. Nyblon ackuratess, hvarmed hon löser sin uppgift. För att » Iduns Modetidning » må kunna utkomma samtidigt med originalupplagan, sändes oss af den senare ett afdrag, så fort den blifvit uppsatt och redan innan den tagits i press. 1 flygande fläng bearbetar nu vår redaktris efter detta afdrag den af svårförstådda facktermer ofta vimlande texten, hvilken så i samma hast i sin svenska Nonny Lundberg form uppsattes å Iduns sätteri. Afpassandet af denna text liksom densammas sättning är en mycket vansklig sak, emedan texten, som intryckes här hemma, precis måste passa och smyga sig efter de många oregelbundet placerade illustrationerna, hvilka tryckas i Berlin, hvarifrån vi alltså som ilgods erhålla hela den med illustrationer färdigtryckta pappersupplagan. Vår gäst: Ja, det var en god idé; det skulle ni göra allvar af! Så långt hade nu det angenäma samspråket med vår ärade gäst något så när ostördt fått fortgå, frånsedt de små afbrotten af ett par, tre tryckeripojkar, som kommit instöflande med korrekturM i n d r e sütteristilen. DUN S t ö r r e såitterisalen. Georg Lundström (Jörgen). Matilda Lönnberg. Detta livad nu gäller själfva hufvudnumret af Modetidningen och äfven dess yngre syster » Barngarderoben », hvilken likaledes skötes af fröken Kjellberg. Hvad de kolorerade planscherna och mönsterbilagorna beträffar, tryckas både text och illustrationer i utlandet. Ett afdrag anländer en morgon express till vår byrå med kontinentaltåget. Texten måste nu bearbetas, .lättas och, för tydlighetens skull, tryckas — allt under dagens lopp — hvarpå detta tryckta manuskript samma dag återvänder till Berlin.
LagUtskottets: i anledning afKongl.Maj:tsNådiga proposition rörande förmånsrätt för Upsala Academie hos 364 Ben 18 Mars e. m. dess Uppbördsman; i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående ändring uti s5 Capitlet i § RättegångsBalken och 12 Capitlet 2 § 2 Momentet samma Balk; angående BergsTingsRätternes bibehållande i deras nuvarande skick m. m.; i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående ordningen och sättet för överklagande af UnderRätts beslut i tvister om husesyn och fardag å Kronohemman; angående anstalt till beredande af noggrann efterlefnad af Kongl. Förklaringen den i4 Maji *8o5 och öfrige Lagbud rörande Lagfart å fast egendom; angående indragning af Lagmansoch KämnersRätter samt serskildte Domstolar m. m.; angående fastställande af vissa grunder för en ny BrottmålsLag; och angående införande af edsvuren Nämnd eller Jury i Brottmål. Lagoch EkonomiUtskottens: angående utfärdande af de vid sistförflutne Riksdag af Rikets Ständer föreslagne Handelsoch Hand t verksOrdn ingar; angående förbättrade PoliceFörfattningar för Städerne; angående dels inrättande af Arbetshus i Länen och dels nödvändigbeten af åtskillige åtgärder och bestämmelser i allmänhet lill förekommande af lösdrifveri m. m.; och rörande Fattigförsörjnings-anstalterne. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets: med förslag till jemnkning uti RiksStåndens
Naturlifvet, oskulden, rena sinnens kärlek, ungdomen och våren, dem bägge älska att måla, återspegla sig hos Creutz i en mera obemängdt idyllisk afbildning, eller inom sin egen ljufva verlds obrutna, och alltså för sentimental reflexion mindre tillgängliga, gränsor. Hos Gyllenborg åter framställas de gerna i en elegisk och satirisk motsats till det förkonstlade och ofta rentaf förderfvade skick, som är de menskliga tingens alldagliga; hvarvid han åt detta skänker ett ”verldsförakt”, som stundom vill vara en leende och lekande aga, men svårligen undgår att klaga och harmas. Man träffar visserligen äfven hos Creutz drag af en sentimentalt stridsam själsstämning; dock vanligtvis blott såsom framskymtande här och der. Så t. ex. i det täcka poemet ”Daphne”, der vi tydligt förnimma den inledande förklangen till en af grundtonerne i Kellgrens lyra; skarpare i det ”Sommar-qväde”, som anslog de strängar, hvilka sedan fullare utklingade i Gyllenborgs Årstider och Oxenstjernas Dagens Stunder; skarpast i ”Lögnens Försvar”, ett öfver bakdanteri och slemma politiska parti-manövrer ironiserande stycke, der man skulle tro sig igenkänna Gyllenborg, så framt ej en viss glädtig lätthet förrådde den rätte författarn. Samma egenskap särskiljer hans ”Fabler” ifrån de Gyllenborgska. Egentlig mjältsjuka var väl aldrig hans sak; försöket att skildra en sådan, i ”Ode öfver Ängslan”, har något våldtvunget. Här, och i hans flesta skaldestycken, röjer sig dessutom (på flerahanda sätt) mycket, som ännu smakar starkt af både Dalin och af för-Dalinska skalder. Mest är Creutz sig sjelf i den förr så berömda Idyllen: ”Atis och Camilla, Skaldedikt i fem Sånger”.
Att bibehålla, med ömsesidig belåtenhet, en så besynnerlig ställning, som Tessins till detta hof, – det hade tvifvelsutan varit att sätta kronan på den allsidighet, för hvilken han, såsom Landtmarskalk vid den olycksdigra riksdagen 1738, blef af Dalin prisad i ett femtio strophers skaldebref, kalladt ”Tankar öfver Oveldigheten”. Med Sverige, – mente Skalden då ännu, – vore ingen nöd, så länge det ägde qvar din dygd, Tessin; Ensidighet mot Dig förlorar sin Latin. Noga skärskådad, bestod den Tessinska allsidigheten i, att vara allom allt: för Rådet en frisinnad statsman af aristokratisk, för Ständerna af demokratisk medborgerlighet; för Hattarne en vän, för Mössorna icke en ovän, för båda en republikan af forn-romersk anda; men tillika – och likafullt – för Konungen och Drottningen ett ideal af hofman, den oumbärligaste, den utsöktaste och söktaste gunstlingen. Hans behändighet, så stor den var, förslog dock ej att förskapa det ogörliga till görligt. Huru mycken ”latin” ock andras ensidighet hade förlorat mot honom, så förlorade nu hans allsidighet sin latin mot Lovisa Ulrika. Ett förhållande, sådant som deras, kunde blott under Thronföljare-tiden bära sig, – och äfven då, alltmera, med möda; i den mån, som de ömsesidigt måste inse, att de dock egentligen använde denna tid på att vinna hvarandra för rakt motsatta politiska syften. Han hade hoppats, att vinna Kronprinsen och Kronprinsessan till blifvande stöd för det af honom styrda Rådsvälde, genom hvilket han regerade Sverige under den gamle Konungens fyra sista lefnadsår; till detta väldes alltid lydiga verktyg skulle de låta nyttja sig, med ostörd frihet, att då njuta ett vittert och konstälskande lif i allsköns gamman. De åter hade hoppats, att vinna den snillrike och allsmäktige umgängsvännen till hufvudstödet för sina planer, som alla, innerst, utgingo på och från en enda grundtanke: ökad Konungamakt.
I afseende å denna fråga får Utskottet upplysa: att Rikets sednast församlade Ständer, uti den lill Kongl. Maj:t om jernhandteringen i Riket aflåtna underdåniga skrifvelsen, hafva, rörande kolhandelns Ingifvande, yttrat, att det vore för denna, liksom för hvarje annan industri angeläget, att den, så fort som möjligt, befrias från de tryckande band, som ända till de sista tiderna förqväft omtankan för införande af en bättre hushåll - Allm, Besvärsoch Ekonomi-Ul skottets Betänkandej N:o itS, 13 ning, i afseende å denna för hela landet vigtiga näring; att förbud för egare af skog att få till sin största fördel, sjelf sköta och använda densamma, liksom all annan dess rättfångna egendom, ej annat kunde än förslöa hans håg att vårda den, och att detta utan tvifvef har varit samt ännu är den förnämsta orsaken till den liknöjdhet för ali bättre hushållning, som hittills dervid egt rum; att det välmenta syfte, som legat till grund för detta alltför länge följda förmyndaresyslem, sålunda alldeles förfelats, så att det vore hög tid att frångå detsamma öfver allt, der det lagligen kunde ske; att Rikets Ständer härvid icke förbisett, att hinder för ett allmänt lifgifvande af kolhandeln i vissa fall möta i lagligen contraherade förhållanden, uti hvilka det icke vore Rikets Ständers afsigt att åstadkomma en våldsam rubbning, utan att i dessa fall endast den åtgärd torde kunna vidtagas, alt, der ifrågavarande contracler äro så tryckande, att allmogen ej erhåller en emot skogsvärdet svarande ersättning, vilkoren genom frivillig öfverenskommelse, om möjligt är, mildras så, att väl skyldigheten till kol-lefverering fortfar, men kolen likväl betalas efter det i orten allmänna priset; att det i alla fal! derutöfver qvarstode en mängd förhållanden, der allmogens skogar i fordna tider blifvit i annan ordning, som icke har samma bindande kraft, underlagde jernverken, hvilkas innehafvare begagnat sig deraf, för att obilligt nedtrycka kolprisen; och vore rättelse härutinnan i första rummet nödig; samt att Rikets Ständer, sorn tagit kännedom om den åtgärd, Kongl. Majit, till följd af Bruks-Socieletens underdåniga anhållan i ämnet, anbefallt, nemligen att en allmän undersökning skall företagas, för att utreda alla härtill hörande förhållanden , ansett sig böra i underdånighet anhålla,
För min del anser jag afbördandet af beväringspligten genom insättandet i lederna af annan person vara lika oriktigt, men emedan den allmänna opinionen icke medgifver legningens afskaffande, anser jag all befrielse frän beväringspliglens fullgörande lämpligast böra ske genom erläggandet af en penningeafgift, hvarför jag fortfar att yrka åtcrremiss. llr Bildt, Didrik Gillis: ilä det förslag, som Utsk. afgifvit, otvifvelaktig! är en förbättring i nu gällande stadga om heväringsskyldighetcn, och dä tvenne Ständ redan bifallit ölslcs förslag, anser jag en ålerremiss tjena till intet. Frågan är för denna Riksdag redan afgjord, och något bättre än det nuvar:de vunnet, om II. o. Ad. nu behagar bifalla Betänk. Någon förändring i hvad Flsk. löreslagit kan icke ega rum, sedan 2 Stånd redan godkänt detsamma, och det torde således vara öfverflödigt att ålerskicka Betänk. Frågan kan endast vara, om det är skäl att i frågans nuvar:dc skick bifalla eller alsia detsamma. Jag har redan yttrat att jag anser förslaget som en förbättring. Detta oaktadt mäste jag erkänna att jag icke anser det förslag, Utsk. framställt, fullt tillfredsställande, och det är pä grund häraf, som äfven jag begärt ordet, då det skulle förefalla besynnerligt, alt inom ett Stånd, som räknar så många medlemmar, hvilka gjort fosterlandets försvar till sitt hufvudyrbe, man icke bort mänga motsätta sig de åsigter, som af Utsk. blifvit uttalade. Det är således en reservation jag bar att nedlägga oell icke några yrkanden att framställa. Med afseende på beväringsåldern gifvas tvenne vilkor, som böra upfyllas. Det ena är alt åldern inträffar så tidigt, alt ilen beväringsskyldige eger tillräcklig styrka för all uthärda krigstjenslcns mödor; det andra vilkoret är, att denna ålder icke inträffar så sent, att denne redan inträdt i familjeförhållanden eller i fredliga yrken, från hvilka han då skulle komma alt ryckas.