Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlåtande, i anledning af de respeclive RiksStåndens Beslut i frågati om den nu utgående SaltpeterGärden. (I.-A.) Sedan Utskottet erhållit del af det Beslut H. BondeStåndet den 25 sistlidne Maji i detta ämne fattat, och innehållet deraf, vid jemförelse med hvad öfrige Respective RiksStånden i frågan beslutat, funnits föranleda till serskild anmälan hos R. St:r , så har Utskottet skolat vördsamt tillkännagifva: Att Högv. PrästeStåndet och Vixllojl. Borgare Ståndet gillat Utskottets Förslag, att SaltpeterGärden, nu be - 8 Stats -Utskottets stämd till 5 & för hvarje helt Hemman, må än vidare fortfara; och att denna gärds inlösande med penningar, till enahanda pris, hvarefter Kronan uppköper all bevisligen inom landet tillverkad Saltpeter, må, såsom Utskottets utlåtande i Bilagan Litt. G. till Memorialet N:o 54 innehåller, bestämdt föreskrifvas: Att deremot blifvit beslutadt: af II. R. o. A. att samma gärd bör upphöra, samt ett serskilt anslag deremot , till SaltpeterNäringens bestånd och bedrifvande jemte uppköp af Saltpeter i stället af R. St:r genom Bevillning anvisas. Samt att H. BondeStåndet, efter det ConstitutionsUtskottet förklarat, att den af Ståndet äskade, men af Talmannen vägrade Proposition på bifall till Saltpetergärdens försvinnande från Statsverkets InkomstTitlar, utan något dervid fästadt förbehåll af Konungens sanction, vore emot GrundLagens ordalydelse stridande, enär Saltpetergärden borde anses för en Statens Ordinarie inkomst och Statens Ordinarie inkomster icke kunde af R.
Arik. till Exp.-Utsk. ilen 11 Juli 18(10, kl. 5 e. m. Memorial lill Rikets Ständer, i anledning af Riks-S tandens hesla t, närande del uti l\ o n s lila lion s -Ut skotte t s Memorial N:o 38 framställda förslag till ändring i Riksdags-Ordningens föreskrifter om Preste-Sldndels representationsrätt.
Till handelsbetjent, gesäl! eller arbetare, som efter mantals - Bevillning!-Utskottets Betänkande, M 4. 65 talsskrifning afflyttat, lemne handlande, mästare, m. fl. bevis, att utskylderne blifvit innehållne; och bör detta bevis af handelsbetjent, gesäll eller arbetare företes, då han hos vederbörande auktoritet om pass anhåller, för alt sig till annor ort begifva. Åliggande det den handlande, mästare, m. fl., hos hvilken han derefter först blifver antagen eller arbete erhåller, att honom beviset affordra, eller ock, i saknad deraf, för utskylderne ansvara, med samma vilkor, som redan nämnde äro; men innehar handelsbetjent, gesäll, tjenstehjon eller arbetare egendom, handtering eller rörelse, som är beskattning underkastad, ansvare sjelf för den deraf utgående bevillning. § 138. Husbonde häfte jemväl för dess landtbönders, torpares och å egorne bosatte arbetares kronoutskylder, vid bristande, tillgång; dock att för de sistnämnde denna ansvarighet icke eger rum, så framt med intyg genom sockenstämmoprotokoll kan styrkas, alt de äro fattige samt ega så ringa arbetsförmåga, att de icke kunna förvärfva nödtorftigt uppehälle för sig och de sina. § 139. Flytta tjenstehjon, landtbönder, torpare och arbetsfolk, eller byta de bostad, sedan skaltskrifningen verkställd är, vidkännes likväl förre husbonden det förut stadgade ansvar för deras kronoutskylder, med rättighet alt för desamma njuta ersättning af den, som dem sedermera under året antagit. § 140. Har skattskyldig efter mantalsskrifningen uppgifvit sin egendom till borgenärer, eller dör han efter uppbördsårets början, skall, efter skedd bevakning, bevillning gäldas af konkursmassan eller sterbhuset, utan alt utredning eller slut beböfver afvaktas. Om Afkortningar. § 141.
Det motsatta, eller att de menskliga jagen äro med full ursprunglighet sjelfuppfinnnande och sjelfbestämmande, påstås endast bland Helvetets andar; hvaremot Himmelens, ifrån det ena englasamfundet till det andra, med en mun bevittna, huru föga någon, utom Gud sjelf, är berättigad att tillerkänna sig originalitet. Sjelfva Helvetet består, liksom i sin öfriga tillvarelse, äfven i sitt tänkande och viljande blott förmedelst inflytelser från Ljusets verld; fastän med den egenskap, att ideligen förvända dessa inflytelsers godhet till ondska och sanning till lögn. De öfverjordiska verldskretsarnes andar och ande-samfund utöfva fördenskull en oupphörlig inflytelse på jordens invånare och samhällen; hvarföre ock hvarje menniska enskildt är omgifven, och det i hvarje ögonblick, så af goda, som af onda andar, hvilka enkom till hennes personlighet befinna sig i ett närmare förhållande. Men likaså oafbrutet hålles den nyssnämnda jemnvigts-punkten i beredskap af Försynens allt af vägande vågskål. Hvad är Försyn? Det är Guds alltstyrelse enligt den gudomliga ordning, hvaraf Gud förnimmer och vet både allt hvad som öfverensstämmer med och allt hvad som motstrider den; det sednare ungefär så, som man af harmonien och välljudet i ett musikstycke förmärker det osammanstämmande och illaljudande i en fuskares sätt att spela det. Försynen sträcker sin omvårdande blick ända in uti och ner till de allraminsta menskliga omständigheter, de enskildaste menskliga angelägenheter. Vanligast, ehuru ingalunda alltid, är dess inverkan omärklig; hvilket sker, dels för att ej lägga band på menniskans frihet i öfvertygelse och frivillighet i handlingssätt, dels äfven, att hon ej må öfverlemna sig å passif sorglöshet och oomtanka. Ingenting således, utom synd emot Herren, har den rättsinnade, den fromme att frukta för: om han än inser mer och mer tydligt, huru litet afseende
Det är i synnerhet dessa mindre valörer, som befria Privat-Bankerne ifrån hvad man i England kallar a runn, nemligen när någon, ofta oförtjent, panisk skräck föranleder hvar och en» som eger Privat-Bank-Sedlar, att ränna å stad, för att utbyta dessa mot Riks-Banks-sedlar, ett förhållande lika skadligt för Pri vat-Bankernes soliditet som för sjelfva Riks-Banketts, som derigenom äfven kan sättas på prof. Man säger att Privat-Bankernes Sedlar uttränga Riks-Bankens. Om så skulle vara» härrör det deraf, att Privat-Bankernes icke emottagas i Krono-Uppbörd, hvilken årligen insopar omkring 10 millioner från Landsorterne och sänder dem till hufvudstaden. Detta förhållande förvärras derigenom att uppbörden sker blott en gång på året.’' Af Herr Biskop Agardh: ”Jag har reserverat mig uti följande trenne punkter 1:0. Emot en för hög teckningssumina. Detta kan nemligen antingen hindra en Privat-Banks uppkomst i provincer, der den är af behofvet påkallad, t. ex. på Gottland, eller uti Dalarne,men der icke en så stor teckningssumma kan sammanbi-ingas; eller ock, i fall detta sker, åstadkomma starkare utlånings rörelse, än som behöfves och är nyttig, endast for att åstadkomma den åsyftade vinsten. Jag anser denna saks bestämmande böra öfverlemna» åt Regeringen. Bancooch Lag-ULskoltens Utlåtandej N:o 2. 21 2:o Emot ett för hög sedelvalör. Jag kan ej klart inse hvad controli, sorn dermed egentligen vinnes; men väl att Bankens ställning derigenom blir farligare, och att den lättare kan gå öfverända. Dessutom medför sedlarnes högre valör den skadan för andra provincer, att en större snmma i Riks-Bankens sedlar af mindre valör måste uppläggas och undandragas deri allmänna rörelsen. Den verkar sålunda såsom en förminskning af sedelstocken. 3:o Emot straffräntan. Denna står i rak strid emot det nuvarande sträfvandet af en större ordentlighet i betalningar.
Jag uppställer denna siffra, för att språnget från beviliningsfrihet till bevilluings—skyldighet icke mätte blifva alltför starkt. Ett sådant medgifvande af frihet från bevillning, som det nu föreslagna, innebär egentligen ingenting annat än en legalisering af hvad redan faktiskt existerar. Det skulle nemligen blifva rikets backstugor, sorn härigenom lagligen frikallades från bevillning. Man kan taga för alldeles gifvet, alt ingen Bevillningsberedning, ingen' Taxeringseller Pröfningskommilté gjort eller gör sig det besväret att forska efter och i laxeringslängden uppföra backstugorna, fastän de innehafvas med full eganderålt. Det heter vidare i nyssnämnda §: ”när alia de utaf kapital eller arbete upp”komna årsinkomster, sammanräknade, icke öfverstiga Ett Tusen Åtta Hundra Riksdaler, äro Tre Hundra Riksdaler deraf fria från bevillning.” Genom en sådan redaktion kan det lätt hända, alt till och med millionåren åtnjuter bevillningsfrihet för ett belopp af 500 R:dr, — hvilket väl icke varit lagstiftarens mening. Man kan ju lätt tänka sig, att en person eger jordbruksfastighet lill ett högst betydligt värde, men alt deremot bans inkomster af kapital eller arbete icke öfverstiga 1,800 R:dr. 1 delta fall skall, efter författningens ordalydelse, 500 R:dr vara fria från bevillning. Men lagstiftaren har påtagligen åsyftat cn skattelindring endast åt den mindre bemedlade. 1 författningen bör derföre uttryckligen tillkännagifva??, att en sådan skattelindring icke eger rum, när den skattskyldiga njuter inkomst af fastighet och denua inkomst, sammanlagd med inkomsten af kapital eller arbete, öfverstiga’ 1,800 R:dr. I slutet a.f § 52 stadgas: ”äro flera socknar förenade till eli beredningsdistrikt, ”skall för hvarje socken väljas en ledamot i Beredningen.” Nu inträffar icke sällan, att t. ex. 2 socknar, utgörande eli pastorat, naturligen bilda ett beredningsdistrikt; men den ena socknen år stor och vidsträckt med verk och inrättningar af hvarje - 608 Motioner t Bonde-Ståndet 1862.
Jag ber likväl att fä fästa uppmärksamheten derpå att, om den värde talarens valda position på den sidan är fördelaktig, som jag redan sagt nemi. så till vida att han gjort sig till deras försvarare hvilka möjligen genom bibehållande af den gamla tulltaxan i vissa hänseenden skulle anse sina vuvar. previlegier eller förmåner mera betryggade; sä är det å andra sidan klart att om de, som antingen af enskildt intresse eller af värma för sina teorier och deras seger i allt vilja bibehålla den gamla tullen, om dessa, säger jag, skulle få tillfälle att genom beräkningen af ett möjligen öfvervägande röstantal kunna undvika all detaljpröfning och få Ståndet att votera emellan gamla och nya tulltaxorna i klump, så skulle samma manöver vid hvarje påföljande riksdag troligen komma att försökas, och ett gammalt system, som i mänga delar är i allmänhet öfverklagadt och ofördelaktigt, och detta icke Den 31 Maj f. m. 225 icke blott för förbudens skull, likväl komma att bibehållas genom en sådan, som jag vill kalla det, coup de main den ena gången efter den andra. Man måste hafva i minnet att, om man än vill gå prohibitiv-systemet aldrig så mycket lill mötes, så återstå likväl ganska många artiklar, angående hvilka fabrikanterna sjelfve äro i hög grad intresserade att någon förändring måtte blifva gjord i tullafgiften. Man säger väl att i sådant afseende är det K. M. tillåtet, att göra modifikationer i tulltaxan, men man mäste betänka att K. M. vid sådana tillfällen är i en ganska brydsam och betänklig ställning, ty dels kan det hända att en sådan modifikation kan åstadkomma en partiel minskning i statsinkomsternas belopp, hvilken hade bordt vara på förhand beräknad vid uppgörandet af det hela, och att detta sålunda utgör ett hinder för ordningen, dels ock kunna andra omständigheter uppstå, som göra detta betänkligt för Regeringen. Dessa och flera andra grunder synes mig lala tillräckligt tor nödvändigheten att här företaga saken till pröfning, sedan Ståndets delegerade i Bevilin.Utsk. deråt egnai så långvarigt arbete och mycken omsorg, hvilket allt i annat fall skulle vara förspildt.
Enär 13:de punkten i 140 g af det vid sistförflutne riksdag utfärdade reglemente föreskrifver, att de arbetsföretag, för hvilkas utförande allmänna medel vid samma riksdag blifvit beviljade, borde sednast under loppet af är 1862 påbörjas, men något kontrakt icke inom nämnde tid blifvit i vederbörlig ordning afslutadt om den ifrågasatta hamnbyggnaden vid staden Haparanda, hvartill, enligt 138 § 5 inom. i samma reglemente, anvisats ett låneunderstöd af 54,000 R:dr, torde berörda summa få anses såsom besparing och sålunda icke behöfva i det nya reglementet upptagas bland Riksgäldskontoret hädanefter åliggande utbetalningar. I händelse Rikets Ständer godkänna Utskottets framställningar i fråga om uppkomna besparingar å här ofvan ornförmälda anslag, torde Utskottet fä sig uppdraget derom lemna Fullmägtige i Riksgälds-kontoret behörig underrättelse. Härförutan har Utskottet ansett sig böra anmäla, att, utaf de vid föregående riksdagar på Riksgälds-kontoret anvisade och i hittills gällande reglemente upptagna extra statsutgifter, följande anslagsoch låncsummor ined hela det anvisade beloppet blifvit af Riksgälds-kontoret utbetalda, i följd hvaraf de derom förut under denna afdelning intagna stadganden blifvit från det nu bifogade förslaget uteslutna, nemligen: enligt, g 79 återstoden af anslaget för bildande af stamholländerier och införskrifning af racedjur; » § 83, morn. l:o, återstoden af anslaget för fullbordande af hamnbyggnaden vid Wisby; » » mom. 3:o, återstoden af anslaget för upprensning af Tjufhohnssundet vid farleden till Luleå; » § 84. återstoden af anslaget för jernvägsanläggningen mellan Nora och Örebro; » § 85, mom. 2:o, återstoden af anslaget för anläggning af nya saint förbättring eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar, af hvilken återstod dock uti 1861 och 1862 års hufvudböcker blifvit afskrifne såsom besparade tillhopa 46.010
Herr Landt - Marskalken upläste härefter Z6 §. af Regenngs-sormen och yttrade, att Ridderftapet och Adeln deraf nogsamt inhemtat att det wore deras rättighet akt Oeconomiä-Utskottets andra betänkande oförändradt eller med förändringar antaga eller ock alldeles förkasta! att Ridderskapet och Adeln af Herr vrukvas upläste förslag erfarit det Utskottets betänkande ^blifwit i wista puncter deruti !Z4 Den 9 Juli!. deruti bibehällit, uti andra äler förändringar projecterade och wille Herr LanduMarskalkcn altsä lill Ridderskapet och Adeln hemställa om ve behagade antaga Herr Drukvas förslag. Ropades starka Ja och Nej (Grefwe Lclnverin, kttectric ilvFisIau?: Dä den warde ledamoten som förut talat, Yttrat sig aga den öfwerrygelse, att desi twänne första dictamina i branwinsfrägan bliswit med bifall of Ridderskapet och Adelns pluralitet afhörde, lärer han förmodeligen anse sig berättigad till lika bifall ä det project till en förbättrad bran,vins författning, som han i bag meddelat Högloft. Ridderskapet och Adeln, det rorde således kunna anses såsom förmätenhet att en ledamot af Oeconomiä-Utstotter skulle wilja bjuda till alt tala till förswar för Utskottets betänkande, dä de af Utskottet afgifne betänkande» warit mindre lyckliga; det första betänkandet har med stort misshag blifwit ansedt, det senare torde lika öde förestå. Jag har ingen ting deremot akt inwanda, att Herr Ofwersts Drufva^ project anrages framför Oeconomiä-Ulskottets, men nägra anmärkningar utber jag mig art sä derwid göra:
Jlf deri 3 i denna Manad, 1’ anledning af de Anmärkningar, hvilka hos Presteoch Bonde-Stånden blifvit gjorde vid Utskottets Utlåtande af den 17 December nästledit år, öfver väckt fråga Om ett närmare bestämmande af beskaffenheten utaf de Afvittrings-betyg dem Enkling eller Enka, sorn vill i nytt gifte träda, bör till Presten aflemna innan Vigsel får verkställas; deruti Utskottet med Anmärk - ?33 Den ig Februari i. ningarnes upptagande och besvarande, förklarat sig icke finna anledning, att sitt förra Utlåtande i ämnet till någon del förändra. Sedan underrättelse ankommit, att de öfrige Trenne Riks Stånden voro i Secreta Utskottets Rum församlade, yttrade Friherrre 11jerla , Axel Hvarje gång Ridderskapet och Adeln under denna Riksdag skolat begifva sig från Riddarehuset till Kongl. Slottet, har vanligen den största oordning herrskat uti Societeten. De fleste Ledamöter hafva icke brytt sig om, att uti Processionen intaga den plats, dem enligt Matrikeln tillkommer. Då detta icke synes mig vara passande, tager jag mig den friheten ödmjukeligen hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln täcktes besluta, att, på sätt förr varit vanligt, hvarje Bänk må gå uti sin ordning, samt Riddarhus-Fiscalen anmodas, att, vid alla Processioner, efterse och vaka öfver Ordningens behöriga iagttagande, med föreskrift derjemte, att, hos de värda Ledamöter, hvilka åsidosätta den bestämda ordningen, genast uttaga en liten afgift, som kunde på vanligt sätt till de Fattigeis förmån användas, Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog, att den af Friherre Hjerta uppgifne ordning måtte så vidt tillfälle medgifver iagttagas, samt Den 19 Felruarii, fgg hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln vid nedgången från Kongl. Slottet, behagade åtskiljas} hvilket bifölls.
M e n nu, v i d hennes bortgång, torde dock den uppmärksamhet, h o n själf aldrig i lifvet eftersträfvade, b ö r a fästas vid hennes namn, ty i de svenska kvinnors krets, som i lif s o m lära verkat g o d t o c h ädelt, är h o n berättigad att intaga en framstående plats. Sin rätt därtill har h o n vunnit på den litterära täfiingsbanan, där h o n under seklets m i d t i n t o g en ej obemärkt plats. Träffas å b y r å n k l. A l l m. T e l e f. Jetta Hg utgifvare: helgfri Aktiebolag 6:te årg. Utgifningstid: hvarje Tryckeri fredag. - r a d. Liedbeck. Som maka hade hon en liknande mission att fylla. Ooelhe. J. H. A. Ring. rån ZftLapoli i morgonljus v i styra ut pa vägen att höra ^Mcdclhafvcts hrus och vindens sång i tågen. ^Den skarpa högen Ibljan skär, att skummet mjölkhvitt ryker, och kring » Sibylla » här och där delfinen lustigt dyker. » cAddio, hclla V^lapoli! * från fördäck redan klingar, och måsen, sväfvande förbi, står still på sträckta vingar. ^Dct llir så tyst med ens ombord Iland hela främlingsskaran: mdn lyssnar rörd till sångarns ord och märker inte snaran. ^Den Irune skälmen väl förstår, att när J^Lcapcl svinner, lian han blott locka fram en tår — en flod af silfver rinner. J^ian säkert då i tanken ser cn ncdrökt liepwrista, där hans " Lucia kärligt ler om kvälln mot sin ^Battista. ~Vch därför klingar mandolin och svarta ögon flamma med samma eld som detta vin, som har Vesuv till amma. Napoli 1S93. ' " Fin Daniel Fallström. de siécle. " lefva i en dekadansperiod, » säger Hans M $ Alienus i Verner von Heidenstams bok med detta namn.
R:dr 65,000: » år 1856 » 190,000: och » år 1857 » 340,000: Sammanräknade beloppet af hvad som genom bevillning måste fyllas i Riksgälds-kontorets inkomster intill 1857 års utgång bestiger sig alltså till R:dr eller i rundt tal till . » 1,355,774: 33: 2. 595,000: — 1,950,774: 33. 2. 1,950.000: 16 Slati-Ulskoltel» Memorial, N:o 371. Sorn den för år 1857 belöpande allmänna bevillning icke kommer att utgöras och till Riksgälds-kontoret inflyta förr än under år 1858, måste sistnämnde belopp fördelas på de 2:ne föregående åren, eller 1855 och 1856, hvarvid således för hvart och ett af dessa år uppkommer en bevillnings-summa af 975,000 R:dr; men, med afseende å de ränte-utgifter, Riksgälds-kontoret får vidkännas, i händelse af skeende lyftning utaf den för utomordentliga försvars-anstalter afsedda kreditiv-summa skulle föranleda någon särskild eller ytterligare upplåning, och enär den vid innevarande Riksdag förhöjda bränvinsbrännings-afgiften under nästa år möjligen torde komma att något understiga sitt beräknade belopp, så och på det att Riksgälds-kontoret, i sådant fall, icke måtte sakna erforderlig tillgång för bestridandet af de utbetalningar, som med de för detta verk nu anvisade medel skola verkställas, har Utskottet ansett sig föranlåtet föreslå, att den allmänna bevillning, som Rikets Ständer, till fyllande af Riksgälds-kontorets behof, böra vid denna Riksdag sig åtaga, må fastställas till ett årligt belopp af En million Etthundrafemtiotusen Riksdaler.
Utskottet får alltså tillstyrka, j:o att utredningen af mera nämnde arne diskonter må med innevarande år upphöra; dock under Fullmäktige förbehållen rätt all, i händelse de finna sådant med det allmännas fördel öfverensstämmande, äfven efter delta års slut vidtaga ytterligare, af omständigheterna påkallade, indrifnings-åtgärder i afseede på en eller annan af dessa diskonters då ännu återstående fordringar; 2:0 att för diskont-utredningens afslutande inom besagde tid följande af Fullmäktige nu föreslagne afskrifningar må af Rikets Ständer beviljas nemi. af u') 47 st* biltills i Götha kanal-diskonts räkenskaper balanserade fordringar för utgifna diskontlån å ett ännu obetaldt kapitalbelopp af Tretionio lusen Fyra hundra niltiofem riksdaler ^6 sk 8 rst. /,) räntefordringarne för 6 st. andra från samma diskont utgifna och till deras kapitalbelopp redan inbetalda dylika lån; <) handlanden P. PF. Brrgs konkursmassas serskildt bokförda skuld till denna diskont å Tolftusen Niohundratre riksdaler 32 sk.; d) 81 st från Malmö f. d. diskont utbekomna och för närvarande i samma diskonts räkenskaper upptagna lån å clt återstående kapitalbelopp af Tvåhundra tretiosex tusen Fyrahundra femton r:dr 3i sk. t rst ; <■) eli till kapitalet redan godlgjordt, men i anseende lill obetald öfverränta ännu balanseradt lån utaf sistnämnde diskont; /) återstoden af Kommerserådet C■ Björkmans sami bandlanderne ./. Stuh/es, ./. />. Köchs och II. Ma/niios’s så kallade kassa-skulder till s Slals-Utsk:s Utlåtande, N:o 245.
Då valen förrättas af Borgcrskapet samfält och icke af Electorer, beräknas rösterne efter hvad hvar och en af de väljande till Staden skattar, samt för Falu-Bergslag efter Fjerdeparts-Grufvedelarne. Annorlunda än genom ordentlig omröstning, med slutna sedlar, af Borgerskapet eller af dess utsedda Electorer, må Rikidagsfullmägtig icke kallas. Constitutions-Vtskottets betänkanden. 87 Götheborg ege rätt att sända Tre, Städerne af Första och Andra Classerne hvardera Två, samt alla öfrige Städer, äfvensom Falu-Bergslag, hvardera En Fullrnägtig. Alla Städer af de Tvänne högsta Classerne vare förbundne att sända minst En Fullmägtig; men af de öfriga kunna Två högst Tre förena sig om en person, hvilken dock måste vara till Riksdagsman vald för en af dessa Städer, der han sjelf Magistratsperson eller Borgare är. §• 19- 6. Puncten. Skulle Utskottet anmärka, att StatsRådets Ledamöter samfält, eller en eller flere af dem, uti deras rådslag om allmänna mått och steg, icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, eller att någon StatsSecreterare eller Föredragande af Commandomål icke med oveld, nit, skicklighet och drift sitt Förtroende-Ämbete utöfvat, skall Utskottet då sådant för Riksens Stän 'er tillkännagifva, hvilke, om de finna Rikets väl det kräfva, kunna hos Konungen skriftligen anmäla deras önskan, att Han ville utur Stats-Rådet och ifrån Ämbetet skilja den eller dem, mot hvilka anmärkning blifvit gjord. 88 Constitutions-Utskottets betänkandcn. §• 38. Alla omröstningar i Utskotten skola ske per capita, mellan Utskottets samtlige Ledamöter, utan afseende på Stånd. Då votering med slutna sedlar anstcilles, må alltid en sedel uttagas och förseglas, hvilken öppnas endast i det fall, att rösterne vid upp summerande t skulle befinnas lika delade. Ar Pluralitet redan vunnen, bör den aflagda sedeln genast förstöras.