Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Författaren synes haft några tvifvelsmål om lämpligheten af att dramatiskt behandla detta ämne, ty han säger i sin tillegnan, att ändock kanske hans förehafvande att på Tragedievis skrifva den bibliska historien om de tre vise män kan något sällsamt synas, så har han dock dermed afsett en nyttig Gudaktighetsöfning äfvensom en påminnelse om många vår Herres Jesu Christi välgerningar och Guds barns vilkor i denna verlden. Vid hvarje anfördt bibelspråk finnes i brädden angifvet det ställe, der det i biblen läses. Stycket har 6 akter med prolog och epilog. Prologen redogör med stor utförlighet för styckets innehåll. Första akten. Melchior framställer sig som en vis Magus, väl förfaren på Himlens lopp; han har sett en ny stjerna, som han anser bebåda en ny konung och Christ samt hänvisar till Mose 4 Bok 24 cap. — Äfven Caspar och Balthasar hafva sett samma stjerna och gifva åt den samma uttydning; den förre hänvisar till Daniels Bok 7 och 9 cap.; den sednare beskrifver stjernan på följande sätt: hon har ej samma gång som andra stjernor; ”Ty hon eij wijdt från Jorden ståår, Sampt med sitt lopp myckit långsamt gåår; Doch lyser klart, så wäl Dagh som Natt, Af subtil Materia hoopsatt.” Melchior uppmanar de andra att frambära offer åt det nyfödda barnet och gifva noga akt på stjernan under den långa vägen. Omedelbart derpå underrättar Balthasar, att stjernan försvunnit och att de stå utanför Jerusalem. De gå att söka Herodes. (”Imedhlertijdh figurers eller något annat korttwijl”). Andra akten. Herodes är ängslig och anar onda tidender; Melchior ber om upplysning rörande den nyfödde konungen, och Herodes skickar efter de skriftlärde. — Sc. 2. Öfverstepresten Mathias svarar på tillfrågan, att enl. Micha 5 cap. skall Christus födas i Bethlehem. Herodes ber magerna återvända, då de funnit honom, hvilket Melchior lofvar. — Sc. 3.
Hos Ridderskapet och Adeln samt Preste-Slåndet har vid de beviljade återremisserna hufvudsakligen blifvit erinradt: all, dä Utskottet ansett sig ega skiil tillstyrka Rikets Ständer alt, såsom erkänsla för Grefve von Rosens outtröttliga nit och uppoffringar, för åstadkommande af jernvägsanläggningar i Riket, tilldela honom en årlig pension för hans återstående lefnad, Utskottet icke bordt dervid fästa ett sådant vilkor, hvarigenom värdet af denna gåfva i betydlig mån komme att förringas. Delta skulle likväl ske genom det gjorda förbehållet, att de för Grefve von Rosen utfärdade privilegier på jernvägsanläggningar inom Sverige borde anses vara förfallna. Visserligen vore uti den af Herr Bildt emot Betänkandet afgifna reservation tydligen ådagalagdt, alt den Grefve von Rosen för några år tillbaka nädigst meddelade tillåtelsen till jernvägsanläggningar i Sverige numera i sjelfva verket upphört att vara gällande; dock som, genom bibehållande af det föreslagna vilkoret, sådana förvecklingar möjligen kunde uppkomma, hvarigenom Grefve von Rosen, om icke helt och hållet, likväl för en längre tid, kunde komma att blifva i mistning af de fördelar, som Rikets Ständers välvilja haft för afsigt att bereda honom, har det yrkande blifvit framstäldt, att detta förbehåll, såsom öfverflödigt, måtte borttagas och Utskottets tilstyrkande inskränka sig till det förslag till utlåtande, sorn i ofvan åberopade reservation funnes upptaget. Denna åsigt har jemväl blifvit uttalad af flera utaf Borgare-Ståndets ledamöter, hvilka ansett såväl ifrågavarande förbehåll, som det föreslagna vilkoret, att pensionen skulle utgöra ett Grefve von Rosen personligen tillerkändt understöd, hvarå fordringsegare icke skulle ega något anspråk, böra ur Betänkandet uteslutas; varandes Bih. till B. St.
Hvad hon behöfde var just en man och en sådan der mamsell till man, det passade förträffligt. Åh! det är tusan så trefligt! Den som hade fått se på! Jo, de hederliga qvinnorna! Hvad svarade han? Han rodnade och neg, kan jag tro. Förre mannen hade visst varit en ordentlig grobian. Och nu var ett litet lam som Atte liksom sändt af himlen. Svara' han ja? Kanske han bad om betänketid! Alltnog, han gaf slutligen efter. Nu är han gift. Niotusen om året, det smakar, det! Han har alltid haft en förbannad tur, medan en annan fattig fan! Ja, det är ett satans elände! Så, beklaga dej inte, du har det minsann bra. Hvarför har du inte tagit någon af de der? Hon pekade med en föraktlig min utåt staden. De der fina fröknarne, som du alltjemt har på förslag? Du, som bara skryter, stackare! Han såg på henne med ett ögonkast fullt af ovilja. Häftigt stötte han henne ifrån sig. Det är ditt fel! Tror du inte, att en sådan som du smittar af sig? Tror du inte folk anar och känner i luften, att jag har haft att göra med en sådan en som du! Det skrämmer inte alla, men en del tycka inte om det. Och så, så ruinerar det. Man mår inte bra af det. Det är som om man åt sardiner med sked dagarne igenom. Löjtnanten slog i och tömde ännu ett glas portvin, flyttade sig längre ifrån henne, hickade, slängde bort cigarren och fortsatte, i det han rynkade på näsan åt henne, der hon halflåg i fåtöljen. Puh, man får lof att supa på't. Och så luktar det så fördömdt piga. Hon steg upp och såg på honom, som hon sett på ett vidunder. Du är full! och galen! Hvad går åt dig? Det är du, som är full och galen! Att kalla mig stackare! Du amman! Kan man tänka sig. Se'n hon satt i sig en flaska af mitt portvin, bär hon sig åt på det viset. Ge sig i väg till sin smuts, derifrån hon kommit. Det blir visst närmaste rännsten. Eller också på sina knän att be om förlåtelse.
Om nu äfven, från ett eller annat håll, 681 Den 23 November e. m. någon" irring eller upsåt att bedraga gjort sig gällande, så frågar jag dock, är det ens lofligt, att utan bevis antaga, det de Barmherliga Systrarna, vid hvilka föreställningen om obefläckad dygd så allmänt är fästad, och som läras att sjelfva betrakta sig såsom derigenom synnerligen förtjenta af saligheten, all dessa, om resultaten af den homöopathiska sjukvården voro sämre, än af den vanliga, äldre methoden, likväl skulle i sina redogörelser framställa saken annorlunda, och således uppenbarligen säga osanning? Ar det sanno/i kl, att de offentliga myndigheter, under hvilkas inseende dessa sjukhus äro ställda, eller att läkarne af gamla skolan skulle låta sådant ske oanmärkt, och utan den kraftigaste vederläggning, som, om den kunde åstadkommas, väl borde medföra snarare de homöopathiska sjukhusens uphörande, än, som nu är förhållandet, deras förökande? Afven från Baijern kunna öfvertygande bevis hemtas på det anseende homöopathien sig mer och mer förvärfvar. Den var äfven der förbjuden, till dess de, på det då enda homöopathiska sjukhuset i Wien, under koleratiden 1832, vunna resultat föranledde dess successiva mildring, dock så, att förbud der ännu finnes, t. ex. homöopathiska läkemedels utdelande genom läkarne sjelfva m. m. Det oaktadt är vid Universitetet i Munchen en ordinarie professor tillsatt, speeielt för homöopathien; vid Öfver Medicinalstyrelsen anställd särskild referent för homöopathiska angelägenheter, till hvilken plats, då inom RiksRådet sisth år aumärkmr af 2:dre Ord (iden och 2:ne ledamöter gjordes dervid, att den en längre tid varit obesatt, kort derefter utnämndes en allmänt aktad homöopathiskt praktiserande läkare. Påståendet, att homöopathien saknar all vetenskaplighet, synes vederlagdt af det redan anförda, att särskilda lärare för detta ämne finnas anställda vid Universiteter med sådant anseende som Wiens och Miinchens.
Ett Memorial af Friherre, Anckarsvärd , Carl Hinric , innefattande Anmärkningar vid Grefve von Plåtens, B. B., den 9 dennes eftermiddagen till Statsoch Banco-Utskotten remitterade Anförande, angående Götha Canal; jemte yttranden i samma ämne af Grefve von Platen samt Herrar Flach, Carl Fredric och Munck af Rosenschöld, Eberhard. Ut Supra. Höglofl. Ridderskapet och Adela åtskiljdes klockan f till 3 eftermiddagen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Den 17 Felruarii. 347 Tisdagen den 17 Februarii. Plenum klockan Tio förmiddagen. Herr Mannerhjerta, Ulric Emanuel, uppläste följande; Vördsamt Memorial! Då jag inför Högloflige Ridderskapet och Adeln, vördsamt föreslog en tillökning å anslaget för de Fria Konsterne, hvaraf en mindre Summa skulle användas till Lithographiens införande, anhöll jag, det mig måtte tillåtas, att en annan gång fa utveckla detta ämne vidare. Om jag, i afseende på nyttan af den omsorg och vard, som de fria Konsterna kräfva, ej behäfver vara vidlyftig, torde dock en förklaring öfver Ordet Lithographie, såsom en för de flesta ännu okänd sak, vara nödvändig. — I förra hänseendet, skall jag således blott inskränka mig till några strödda anmärkningar. De Konsternas Idkare, som Nationen med skäl kan berömma sig af att äga, hafva otvifvelaktig! att leda väckelsen och utvecklingen af deras Snille från de Inrättningar, hvarigenom ett föregående tidehvarf förstod att på en Jordmån, der de fria Konsterne icke voro inhemska, fortplanta dem. Men om Efterverlden gerna omtalar tider, hvarunder nya vägar för Snillet och Konstfliten blifvit öppnade; sa fä - 348 Den 17 Februarii. ster dan varnande sin blick vid sådana, der vården om de en gång beträdde vägarne saknades, och de tili ätventyrs uppkomne hinderna ej undanrödjas. Sedan stiftelsen af den Musicaliska och fria Konsternes Academie , hafva tiderna till
Hof, Canzleren anser förbrytelser emot denna Lag sig yppa, och sä ofta mälet ej hör, ware sig såsom blott Ordningsmål, under hans egen pröfning, eller wid personliga förolampanden, till den oförrättades enstildta beifrande, äligge Hof-Canzleren, antingen han funnit qwar - Den 22 Aunik. ?8Z stad äga rum, eller endast ätal wid Laga Domstolart Skriften ofördröjeligen och omedelbart till Justitic-Canzlerens laga åtgärd öfwerlemna. 4w Till Ordningsmäl räknas, vm wid Trytkcriers anläggande uraktlätes hwad i §. r momentt derom stadgar, eller om Boktryckare underlåter att, enligt r §. to mom., ä Skriften utsätta sitt NNMn, Tryckningsorten och ärialet, eller om han, en hos honom tryckt Skrift, till Hof, Canzleren eller dest Ombud, inom utsatt tid, icke asieNiNar. I besia fall åge Hof Canzleren, att, i öjwercNsstämmeise med hwad denna Lag stadgarden brottslige genast pligtfälla, denne likwäl vberaget, att, der han sig sä befogad finner, hos Konungen l Desi Justitie-Revisions - Expedition underdåniga B.swär anföra, i Stockholm inom izrde dagen, och i Landsorterna inom en mänad, sedan han Utaf Hof, Cansterens sltsiag bewislig del lindfält För öfrigt äro Ördningsmäl ej andra an sädane Economissa, som enligt något framdeles tillgörande Boktryckerie - och Bokhandels-Reglemente till Hof-Canzlerens pröfning kunna höra, och till rubbning af nägöt stadgande i denna Lag icke leda. sto Sä snart nägon förbrytelse elliot denna Lag blifwit af Hof-Canzleren hos Justitie-Canzleren anmäld, aligge den sistnämnde, ack ofördröjeligen lätä förbrytelsen, genom tillförordnad Actor wid behörig
Konvoy-kommissariatet ifrågasatta summa, den 'med låneunderstödet afsedda fördelen i väsendtlig mån komme att förminskas; hvarefter tjen nådigst tillförordnade Interims-regeringen, den 28 Juli 1852, uppå föredragning af Herr Statsrådet och Chefen för Civil-departementet, förklarade, att, enär det ifrågaställda vilkoret om inbetalning af minst 50 procent utaf det tecknade aktie-kapitalet endast borde anses innefatta åliggande för bolagsmännen att, innan förra hälften af det beviljade länet utanordnadesV hafva till bolagets kassa inlevererat minst 50 procent af det till inbetalning tecknade aktie-’ kapitalet, Kongl. Interims-regeringen fann detta vilkor vara af bolaget på tillfyllestgörande sätt iakttaget. Revisorerne hafva trott sig böra å detta förhållande fästa Rikets Ständers uppmärksamhet. § 3. Säkerhets-handlingarne befunnos, vid anställd inventering, i god ordning. HongL Öfver-In tendents-emhetel. Hess räkenskaper, som i särskilda hufvudböcker innefatta redovisning för stats-anslagen till underhåll af Kronans hus och byggnader i Stockholm och i landsorterna samt för de af extra stats-anslaget till ombyggnad af Wexiö hospital Ivftade medel, hafva för båda revisionsåren undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten och dervid lemnats utan anmärkning. Förhållandet med inkomster och utgifter inhemtas af följande tabeller: a) Byggnader och reparationer i Stockholm. Debet. år 1852. år 1853. Balans från föregående är: Balans till påföljande år: Debet. år 1852. år 1853. Balans från föregående år. Uppbörd: — Dito till ett läns-arkiv i St. Kopparbergs län 4,000: Dito till ett läns-residens i Luleå 20,000: Dito till magasins-byggnader i lands-orterna. behållning från år 1851 6,306: 46. 8. Hyres-medel 100: Försäljnings-medel 1,192: 41. 10. 125: EJrsättnings-medel . 638: 45. 3. 419: 28. — Balans till påföljande året.
Då man bedömer personer, måste det ske fördomsfritt och med rättvisa, man bör ej då ställa redlige och nitiske män i bredd med brottslige, eller i hög grad slarfaktige, sl framt man icke rättvisligen 6kall blifva misstänkt för, att söka missleda allmänna omdömet; det är ej svårt för en talare inför en Folkförsamling att skaffa sig bifall igenom utrop och declamationer, sorn smickra mängden, men annan år den känsla en lugn pröfning, af hvad ets sådan talare sagt, väcker hos den kalla granskaren, och mig veterligen bedömdes aldrig, af en förnuftig man, en hel dass medborgare efter någras brott elller dygder. Mine Herrar! skola nu hädanefter alla Dånsökande i Stockholm anmäla sig till lån? äro de väl der af Förvaltningsverken kände? Skall Discontens Direktion lita på Commissionairers, recommendationer? Eller är det icke fact bättre, att i Provincsrne LlneContor bibehållas och Discontrörelsefondön efter rättvisa grundeS dam emellan fördelas. Grefve von Rofen: En värd Leda mot frågade nyss, hvad sam berättigar Malma och Götheborg att hafva serskildt© Discont*: Jnrättningar; men jag tror att frågan bör Framställa. i omvändt förhållande, eller hvad som bör utesluta Malmö och Götheborg ifrån att ben o Junii e. fni aga dylika inrättningar. Kär en viss summa är gifven, sorn ar ägnad åt desse Provincer, hvarföre kunna de då icke komma i åtnjutande deraf. Det är en ostridig sanning* att Lånedoeumenter ifrån orter på 40 å 60 mils afstånd icke kunna nog tillförlitligen granskas, och att denna granskning dessutom drager så ut på tiden* att Låntagaren emedlertid kan komma i förlägenhet. Oaktadt jag hört* att EmbetsHiannen ir i Collissioa med Köpmannen, kan jag intyga att, då fråga varit
75 dinen, som hon hastigt rycker åt sidan. Man ser en prydlig barnsäng, hvarpå en tre års gosse ligger och sofver.) Se på honom! Se! är det inte hans fars drag? (Anna böjer sig ned och betraktar noga barnet, därefter stöder hon sig vacklande mot väggen. Elisabet röd fläck.) Se! känner ni den här? Har ni inte vecklar upp barnets linne på högra armen, och visar en sett, att er fästman har just en sådan födelsefläck framtid ligger i edra händer. (Bönfallande.) Af vid högra handleden? Ni måste tro; ty mitt barns nåd! af barmhärtighet vårda er om honom, när jag är borta! Jag vill ej han skall lida nöd! bli vanvårdad bortstött föraktad! (Hon nedsjunker bedjande för Anna, som skenbart lugn upplyfter henne och leder henne tillbaka till länstolen.) ANNA (stelt, med ansträngning). den saken med med (Hon brister åter i gråt.) ELISABET. Förlåt, förlåt honom och mig! ANNA (hämtar sig långsamt). Hvarför har ni inte sagt mig detta förr? ELISABET. men nu, när jag känner, att det lider när det anförtro mitt barn till nu anropar jag er om förJag vågade inte ville inte störa er lycka; Elisabet inte jag, men ni själf skall uppgöra inte fins någon människa på jorden, som jag kan 76 barmande! Öfverge honom inte! Bed er fästman! ANNA (lidelsefullt). Fästman! Jag äger ingen fästman mer! den på Elisabets.) (Hon drar häftigt ringen af sitt finger och sätter Där skall den sitta! Han är din! sjunker matt i länstolen med ringen på sitt finger. Anna böjer, förtviflad, hufvudet i sina händer.) Ridån faller. _______ (Elisabet vill förskräckt göra motstånd; men ned FJERDE AKTEN. Majorskans förmak, klockan sex på morgonen. En dast en lampa är tänd. Ellens teaterkappa och supé- mössa ligga kastade på en stol vid dörren till sängkam maren. Anna, klädd i en enkel, svart resklädning, utan alla prydnader, sitter till höger vid bordet. Lampskenet faller på hennes ansikte, som är mycket blekt.
Ständers pröfning hemstaide frågor om förbättring i en del Tjenstemans wid R.tsgälds, och Assistance, Contoiren Lönmgs wilkor, har det icke kunnat undfalla Utstottet, act Secreteraken wid Riksgälds, Werket, i anstende till wigten och anfwarigheten af hans Svkla. KihqnS' Nro »Os. sykics ,s?8 Den 12 August!. synes böra sättas i fullkomlig jemförelse med Secreteraren wid Banco-Werket och i följd deraf förseS Mtd lika Lön som den sistnämnde innehafver eller iooo R:dr ärligen, hwilket belopp lchskottct anser wara det som i närwarande lid bör bestås för Veste Svfllvrs bestridande, enar dertill fordras män med särdeles skicklighet och kunskaper samt nit för Wcrkens behöriga gang och styrelse: Och får Stats, Utskottet alitsa wördsammeligen hemställa, om icke Riksens Högloft. Ständer^ skulle finna skäligt alt öka Secreterarens wid RiksgäldSContoiret Lön, som nu utgör 8») R.tr till ivoo R:dr ärligen, att fran och med början af detta ar beräknaS och utgå; hwarwid Utskottet sar tillkännagifwa, att den till Riksgälds-Contoirets ständige utgifter förut anstague Tumma af 40,020 N:dr blifwer tillräcklig afwen till en sadan tillöknings utbetalande. Ötebro den 1 r Augusti i8 l 2. Pä Högloft. Ridd. och Adelns Pä Högwvrd. Prest-StänLcdcim. magnar, dets Lcdam. wägnar kric ak VV e t t e rs te clt. Oust. Pä Wälofl. Borgare-StänPä Hederw. Bonde-Stän-etS Ledam. wägnar, dets Ledan, magnar, P Wedelin. ^nclersson. 6. ^Ulieliur.
Jag anhåller, att R. o. Ad. måtte bi falla Utsk:ts hemställan med afseende på Doktor Forssells motion, och ber jag alt till det, som Frih. af Ugglas i detta hänseende yttrat, få bifoga den upplysning, hvilken Ulsk:t redan antydt, nemi. att (lera gästgifvare afsagt sig sin utskänknincsrättighet. Man finner således, att det mål, Hr Ribbing åsyItat, vinnes på fredlig väg, utan att man behöfver använda någon tvångsåtgärd, hvadan bifall till Utsk:ts förslag synes utan all fara Den 4 Juli f. m. 317 för nykterheten kunna beviljas. Detta yrkande gör jag så mycket heldre, som, om bränvin vid något tillfälle är hehöfligt, det väl måste vara vid färder, i synnerhet under vissa årstider, då kölden möjligen kan påkalla något stimulerande ämnes tillgodogörande. Hr Ribbing: I anledning af hvad den siste värde talaren yttrat, nemi. att ändamålet vinnes af sig sjelff, drager jag den slutsats, att liden nu är inne alt borttaga detta så kallade privilegium från gästgilvaregårdarna. Då jag äfven, i motsats med Hr von Koch, har vunnit den erfarenhet, att Doktor Forssells motion blifvit bifallen i de andra Stånden, kan jag icke annat än vidblifva mitt yrkande att lt. o. Ad. måtte bifalla denna motion. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall lill Utsk:ts lörev:de hemställan och dels alt R. o. Ad., med alslag derå, skulle antaga Doktor Forssells motion, att den rättighet lill bränvinsförsäljning, som för närvule är vissa gästgifverier medgifven, måtte upphäfvas; framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Utsktls hemställan och, då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Hr Ribbing begärde votering.
Och hvad hafver du sport af din tjenare, ifrå den tid jag hafver varit när dig, intill nu, att jag icke skall komma och strida emot mins herras Konungens fiendar? Achis svarade, och sade till David: Jag vet väl, att du äst täck för min ögon, såsom en Guds Ängel; men de Philisteers Förstar hafva sagt: Låt honom icke draga upp med oss i stridena. Så var nu i morgon bittida uppe, och dins herras tjenare, som med dig komne äro; och när I ären i morgon bittida uppståndne, och ljust är, så går edar väg. Så var då David och hans män bittida uppe, att de skulle om morgonen färdas, och komma uti de Philisteers land igen; men de Philisteer drogo upp till Jisreel. Då nu David på tredje dagen kom till Ziklag med sina män, voro de Amalekiter der infallne söderut, och till Ziklag; och hade slagit Ziklag, och uppbränt med eld; Och hade bortfört qvinnorna dädan, både små och stora; men de hade ingen slagit ihjäl, utan drifvit dem bort och voro sin väg. Då nu David med sina män kom till staden, och såg att han var uppbränd med eld, och deras hustrur, söner och döttrar fångne, Hof David och folket, som med honom var, deras röst upp, och greto, tilldess de icke mer gråta kunde. Ty Davids två hustrur voro ock fångna, Ahinoam den Jisreelitiskan, och Abigail, Nabals hustru, den Carmelitens. Och David var storliga bedröfvad; ty folket ville stena honom; ty hela folkens själ var bedröfvad, hvar och en öfver sina söner och döttrar. Men David stärkte sig i Herranom sinom Gud; Och sade till Presten AbJathar, Ahimelechs son: Bär mig fram lifkjortelen. Och då AbJathar hade burit fram lifkjorteln, Frågade David Herran, och sade: Skall jag jaga efter krigsfolket? och skall jag få dem fatt? Han sade: Jaga efter dem; du skall få dem fatt, och undsätta rofvet. Så drog David åstad, och de sexhundrad män, som när honom voro.
Leg.bormér, väga Utskotten ^ttra clen öfvertygelse» att cle föräu - Letänkanclen, IV:o iH. 171 «Iru6e förslug till reglerancle af förstnämnde förllällancle, Iltskotten nu gä att för L. 8l:r framlägga, skola i förening meö en stiguncle upplvsning oell en löränclracl lagstiftning för Lanken, lemna för frumticlen säkerliet mot elen sammanblanclning af Likets skulrl mecl Likets m^nt som liittills ä llet seclnure ägt ett sä menligt inilvtancle, oell ut ullmänlleten berecia ali cleo gurantie i cless förliällancle till Lanken som i lagen kan sökas; livarvicl Utskotten fä llänvisa till clen i ^icle .ktclelningen af cletta Letänkanöe gjoröe anmälan om änclumälet werl clet förslag till (livil-Lag för Lunken, bvilket Utskotten nu gemensamt mell L. 8tirs Lag-Utskott äger uniler utarbetning oeb oförciröjeligen skall till L. 8tirs pröfning öfverlemnas.
. ' .. 2.51 Meddelanden f~Afi .Fredrika-Breiller-Fö~: b~~ndet. F r a n skilda hall ... i ... 254 ' '. I * i.cdril~ Vette~.Zmd, Viktor Ity dberg o+ 80-talets ungdom ... 255 r \ lfltild A p d l, Idealet. Saga. Idun Stockholm, Fredagen den 5 juli 1895. N:r 27 (394) Prenumerationspris pr Idun ensam Iduns Modet-, fjortondagsuppl. Iduns Modetidn., niånadsuppl. Barngarderoben är kr. » » &gt; 5: — 5: — 3: — 3: - Byrå: Klara Södra Kyrkog. telef. Prenumeration sker å alla postanstalter i riket. Redaktör och FRITHIOF utgifvare: HELLBERG Träffas säkrast kl. 2 — 3. Redaktionssekr. : J. Noriling. TJtgifningstid: hvarje helgfri fredag. Lösnummerpris 15 öre (lösn:r endast för kompletteringar) Iduns Tryckeri Aktiebolag. Annonspris: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Rochefoucauld. mellan familjens o c h samhällets intressen. fl. arbeten. Om suggestion i uppfostran. s. v. v. Hvarför? V i äro suggererade. m. m. m. Ofvertalningsmetoden ger s a m m a resultat. » D u understår dig inte, » säger hon, » att röra sockret! Ja ja, akta dig bara! Det lyster h o n o m pröfva. D e n hypnotiska suggestionen ger goda anvisningar. S o m grundval för uppfostringen borde dock läggas en annan m e t o d, den (DUN 212 suggestiva, hvars väsen kan betecknas som e n b e a r b e t n i n g inifrån barnets eget medvetande. Däruti ligger knepet. Efraim i Rosenius.