Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men jag ber få fästa uppmärksamheten derpå, alt alla StatsVerkets Cassors behållningar, skola, enligt Bankens privilegier, stå i Banken utan ränta, och Banken gör derföre den rätt besvärliga Casseurstjensten för dessa Cassör. Skulle nu Banken dertill gifva ränta för berörde medel, så vore ett slikt förhållande både lagstridigt och obilligt. Friherre Boije, Ludvig: Det är icke utan en viss förlägenhet jag yttrar mig i detta ämne, emedan jag befarar att jag orätt uppfattat det. Som jag förstått Motionairens mening, har den varit, att Motonairen j'rkat ränta för dylika Cassamedel, endast då de med fördel af Banken begagnades; och alt betala 3 procent, då man för samma penningar erhåller 5 å6 procent, det måste alldrig blifva ofördelaktigt. Har jag fattat saken origtigt, så ber jag om ursäkt. Herr Rosenblad, Bernhard: Jag anhåller att till alla delar få förena mig med Herr Hjerta. Herr Hjerta: Jag vill blott nämna, att här råder en fullkomlig irring om förhållanderna med Banken. Bankens sedelstock Den 19 December e. m. 431 är ju ökad utöfver valutan. Hvarföre? Jo! emedan man räknat på den i VexelBanken utoch ingående rörelsen af Allmänna och enskilta medel. Creditiver m. m. grunda sig alltså redan derpå. Rubbar man delta förhållande med Statsmedlen, blifver Sedelstockens proportion mot valutan ännu ofördelagtigare. Banken gör dessutom , på sätt jag redan nämnt, Casseurstjensteu för de Allmänna Verken i Hufvudstaden. Redan deraf hafva dessa en stor fördel och besparing; Banken åter besvär och kostnad för räkenskaper och ökad personals aflöning. Skulle den äfven åläggas alt betala ränta, för att få äran vara Casseur, synes det vara obilligt; hälst dess Privilegium, det är Konungens försäkran och 1668 års BancoOrdning, tyd ligt meddelat Banken en sådan rättighet, utan ränta. Herr Lagerhjelm_, Pehr:
StaisUtskottet, till hvars åtgärd motionen Remitterats, i afseende på anvisandet af medel till kostnadernas bestridande vid tryckningen af den föreslagna Uppgiften, anser åter, då i händelse Constitutions - Utskottets meddelta yttrande skulle af Riksens Ständer gillas, nämnda trycknings-arbete ej före Riksens Ständers nästa sammanträde kommer i fråga, något utlåtande i ämnet, från Stats-Utskottet» sida, nu icke erfordras. Stockholm den 21 Julii 1823. Memorial till Riksens Ständer, i anleda ning af BorgareStåndets återremiss på Utskottets förslag till ett 7 Moment i 14 JT. Riksdagsordningen• ConstitutionsUtskottets, d. 18 nästlidne Julii, under N:o 42> aflåtna förslag till ett nytt eller 7.de moment i 14 §• Riksdagsordningen , samt deraf härflytande smärre ändringar och tillägg i dess 17, 19 och 22 §. §. har från Wallof!. BorgareStåndet, enligt ProtocollsUtdrag af den 2 cch 5 dennes, blifvit återremiteradt, med åtskilliga såsom Ståndets gemensamma tankar godkända anmärkningar och yrkanden, nemligen; 1:0 Att, med afseende å det antal Ledamöter, hvaraf BorgareStåndet utgöres, och enär vanligen inom samma Riksstånd icke saknas personer, interresserade i Brukssörelsen, WalDistrictens antal borde nedsättas från sju till fem, oberäknade Fahlu Bergslag; Bihang till ft, S. Fwf. 3:dj* Sami, *f. 210 Constitutions-Utskottets betänhanden. 2:0 Att, då Bruksegare, hvilke ej äro Frelsemän, Prester, Borgare eller Ämbetsmän, eller hört till. någondera Classen, måste anses såsom Jordegare eller Bönder, / men den Projecterade redactionen synes föranleda derhän att ingen Bruksägare kan för giltig Riksdagsman antagas, om icke han är eller varit Borgare, eller ock varit Frelsemän, Prest eller Ämbetsman, ordala* gen:
Vid bolagsstämman skola vissa personer utses för att granska handlingarna, ty alla actieägarne kunna icke utgöra en comité'’ för detta ändamål, utan det måste vara delegerade af bolaget, som denna befattning tillkommer; men antalet af dessa delegerade måste, derest |:delar skola utgöra pluralitet, vara sådant att det kan divideras med 4- Jag hemställer, om det kan vara nödigt att på delta sätt ingå uti detaljer och reglementariska föreskrifter i denna sak. För min del anser jag det för onödigt, helst jag tror bolagen sjelfva icke skola vara så släpphänta, att andra föreskrifter härutinnan behöfvas än bolagsmännens egen säkerhet. Frih. Stjernstedt: Man har salt i fråga hvad gagn Konungens Bef:h:des närvaro vid pröfningen af säkerhetshandlingarna kunde medföra, då han icke ägde rösträttighet. För min del anser jag hans blotta närvaro vara nödvändig, för den händelse någon sådan sammansättning, som man fruktat, uppstode, nemi. en sammansättning att bilda grundfonden utaf handlingar, som icke innefattade erforderlig säkerhet. Dessutom hafva CJlskm föreslagit uti i §:n, ehuru den af It. o. Ad. icke blifvit antagen, att på K. M. skulle hero, huruvida en tillämnad privatbank finge börja creditrörelse. Enligt Utsklns förslag skulle det således alltid stå i Konungens makt att icke lemna bolaget rättighet alt börja bankrörelse förr än Konungens Bef:b:des rapport inkommit med underrättelse om hvad som af honom vid säkerhetshandlingarnes pröfning blifvit iakttaget. Häraf synes således, att K. M. kan, på första ansökningen om tillstånd för ett ti Härn nåd t bolag alt få börja creditrörelse, lemna det svar, att sadant icke kan beviljas förr än Konungeus Bef:h:de i länet om säkerhetshandlingarnes beskaffenhet sig utlåtit; och fastän B., o. Ad. har afslagit Utskms tillstyrkande i i §:n att privatbankers inrättande skulle hero på Konungens tillstånd, kan saken derigenom ingalunda anses definitivt afslagen, utan tror jag att man gerna kan hygga på sadan grund, som sku 11 p §:n blifva antagen sådan Utsktn föreslagit densamma. Hr von Hohenhausen:
Om en tillökning, enligt de förslag, som kornmitterade framlagt, erhålles genom åtskilliga nu anslagna och indragna nummer vid indelda arméen, genom öfverföring af några för flottan möjligen öfverflödiga delar af båtsmanshållet, samt genom någon förstärkning af den värfvade stammen vid artilleriet, kavalleriet och ingeniörtrupperne, så kunde stammen uppbringas till omkring 34,000 soldatnummer. Derifrån måste emedlertid afräknas: minst 10 af 100 för sjuke, vakanser och rekryter 3,400 man, stam och öfvadt manskap för depoterna, och för en reserv af 20,000 man, omkring \ af dess styrka 5,660 „ Tillsammans 9,000 man. Styrkan i fält kan då icke beräknas mera än till 25,000 man. Det antal af beväringsmanskapet, som fordras för att fylla arméens styrka till 50,000 raan och som borde vara fullständigare öfvad, blefve då 25,000 man eller 5,000 ur hvardera af 5 beväringsklasser. Den afgång, som alltid måste inträffa bland beväringsmanskapet och således nedsätter den beräknade siffran 25,000 man, har härvid icke tagits i betraktande. Troligen skulle detta manskap kunna till någon ej obetydlig del erhållas genom frivillige, ifall en lämplig ersättning dem derför tilldelades. Afgifterne för vapenöfningsfriheten under fredstid, skäligen förhöjde, kunde härtill ändamålsenligast användas, hvarigenom äfven den frivillighet, som genomgår svenska stamorganisationen, kunde så långt möjligt vore bibehållas. Bristen i det erforderliga antalet måste på laglig väg uttagas ur beväringsklassen. Detta kan ske på tre sätt: efter längd, efter födelsedag, genom lottning. Det första sättet skulle ega företrädet, om det kunde antagas att längden vore en säker värdemätare på dugligheten till krigstjenst. Detta är dock endast inom vissa gränser förhållandet, nämligen så, att de som betydligt skilja sig från den vanliga längden oftast hafva en svagare eller eljest otjenlig kroppsbyggnad.
Iliand villiers» för denna uppZörel86 inZär, att KruIi8- idliaren ^/^uec/m/r^ 80m Zenom ett, efter Kiliet8 8tände>8 llörande oell med deraa derät lemnade bifall den 13 8eptember 1757 al KonZl. Lk. /'rot. oc/r 1 L«r»k. 1 ^//ck, 44 //«//, 1 2 TVadrZa 7'ro/)0^N/o,r, ^V:o 111. utkärdadt, samt, A6N0M köp, uppå Rruks-idkaren ^,^/uedso?r sedermera transporteradt upplätelse-krek, redan är e^are till alla vid Norrtelje Daetori uppkörda lius, K^A^nader oek inventarier, nu skulle ak Kronan kä tillkandla siZ de toruter, kvarä Kaetoriet är keläAet ined dertill körande vattenkall oell öppen jord, neru! igen: lomter 4 — 20 ^ Åkerjord 3 — 14 l? tillsammans 8 tunnland 3 '1 Kappland; men en sadan korsäljninA ak ^Kronan tillköriA jord, jemlikt stadAandet i 77 § ReAerinAS-Kormen, ieke kan e^a rum, med miildre än att Rikets 8tänder, jemväl kör deras del, sitt Inkall dertill lemna, kar Kon^I. Naj:t, jemte meddelande till Rikets 8tänder ak livad i detta ärende kos Kon^I. Uaj:t körekommit, äkvensom de vilkor i ökriAt, uppå kvilka Kon^l. iVIaj:t kar kör aksi^t att meranämnde akkandlinA med Rruks-idkaren ^/-uedso/r lata aksluta, nu velat inkemta Rikets 8tänders yttrande, kuruvida Rikets 8tänder, jemväl kör deras del, ät den ikräAavarande körsäljniu^en deras Inkall lemna.
Lät nu vara att Sillfisket balancerade denna import , men så kommer räntan å utländska skulden oss till godo och nu är Bankens SilfverFond som t till 25; jag ser således ingen fara vara, om Banken inoch utvexlar Silfver efter 126 skcours. Men då ropas: Finaame uttaga genaJl filfv er för fina 5 Millioner i Sedlar, för att der—, med etablera en Bank i Finnland. Detta låter förstörande för vår VexelSank, men faran torde ej vara särdeles stor; ty om Finnarne bestämt ämnade detta, så ser jag icke hvad som hindrade dem köpa Silfver på alla Börser genom Vexlar för sine Bancosedlar, så vida de ej äga ett bestämdt tycke för Silfret i Banken, mot allt annat Silfver, men som vi hafva stark handel på Finnland, finna Finnarne sin fördel af att äga våra Bancosedlar till bedrifvandet af deuna handel. Finnarne förtjena påosgärligen efter de uppgifter jag förskaffat mig circa en half million i Sedlar, derföre köpa de sig Växlar på Hamburg hvarmed de vidare trasera på andra orter. Blifver här Creditupplag torde hända att denna halfva Million äfven stadnar här. I dessa speculationer kunna de icke begagna Silfvermyntet; dessutom tror jag att om myntvärdet kunde bestämmas, skulle Finnarne lika gerna hafva sine hypotek i Stockholms Bank som annorstädes. Handelshistorien lemnar mångå exempel på, att ej vinsten af handelen bestämdt skall utgå i Silfver der, hvarest den visar sigj ty vår Finska underbalance corrigeras på annan naturlig väg 526 Den 19 Julii e, m. genom öfverbalancen på annat håll, eljest skuU 3 le ju Finnarne på 6o år äga hela vårt RörelSeCaphal, och härpå tviflar jag ganska mycket. Vidare säges, att om Banken nu Jknlle utvexla Silfver mot Sedlar [kulle faderligen allt Silfver utvexlas. Jag anser detta för en omöjlighet. Vår Handel och våra Näringar stå ej i ett så olyckligt förhållande, vöre det annorlunda skulle ingen Silfverbit finnas i Sverige.
Betänkande, N:o 36. 7 angående den enskildes rätt att sjelf bestämma öfver förvaltningen af den skog, hvaraf han är egare, derutinnan, enligt hvad motionären anmärkt, vid föregående riksdagar förslag blifvit väckte, men mötts af den invändning, att derigenom ett våld skulle göras på den enskilda eganderätten, Ilar motionären åberopat icke allenast töredömet af åtskilliga andra länder, der i sednare tid. r strängare skogsförfaitningar, inskränkande don enskilda förbrukningsrätlen, blifvit införda, utan äfven oundgängligheten deraf, alt, då i allmänhet den enskilde ej kan, i detta fall, antagas med tillräcklig o\äld uppträda såsom målsman för framtiden eller för dess fordringar inskränka sin egen fördel, staten måste åtaga sig detta målsmansskap för efterkommande, om den vill skydda sig sjelf. Motionären har jemväl beropat sig derpå, att en sådan ^lagstiftning icke vore här i riket främmande, utan att staten af ålder egt ett ännu ej helt och hållet frånträdt målsmansskap beträffande den enskilda skogshushållningen; och är af motionären, i afseende derå, anmärkt, hurusom 1734 års lag i 10 kap. 8 § Byggninga-balken bjuder, att skattebonde må nyttja sin enskilda skog till husbehof och salu, men dock så sparsamt, alt skogen ej ulödes och hemmanet förderfvas, samt att han skall vara skyldig att först taga vindfälle, torra trän, q vistar och stubbar till vedbrand, innan friska trän dertill fällas, allt vid tio dalers bot, om han finnes sin frihet derutinnan missbruka. Genom Kongl. Förordningen den 21 Februari 1789 hade väl skattemännen öfver sina skattehemman eihållit lika frihet i afseende å egandeoch dispositions-rätten, som frälsemännen öfver frälsehemman; men ehuru deri skattemål) genom nämnde Kongl. Förordning tillagda rätt vore dem förvarad uti 18 § af Kongl. Skogsordningen den 1 Augusti 1805, hade de dock genom sistberörde stadgande blifvit underkastade laga åtal, i händelse de skulle skogen så, missbruka, att fara för hemmanets bestånd och förmåga att skatten utgöra kunde deraf uppkomma.
Stockholm, angående anslags beviljande till ett nytt fullständigt elementar-läroverk derstädes; motion af Herr Edvard Fåhraeus: se Motioner. Stockholms sjukhus, om beviljande af ett årligt anslag å 30,000 Riksdaler för vård och underhåll å dem af fattiga sjuka från landsorten; motion af Herr Adolf Fredrik Ulfsax: se Motioner. Stockholms stad, i anledning af Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer aflåtna Nådiga Skrifvelse i fråga om upplåtelse till nämnde stad af vissa tomtdelar å Riddarholmen: B. V. 76, 130, 213, A. 213, E. 459. Stockholms stads och läns kurhus-inrättning, i anledning af väckt motion angående disposition af en till nämnde inrättning upplåten egendom å Kungsholmen: R. II. 298, 532, 535, A. 535. Stora Lee, om ändring i bestämmelserna rörande statsbidrag till segelleds öppnande från Hattefura vid Wenern till Stora Lee, m. m.; motion af Grefve Erik Sparre: se Motioner. Storckenfelt, Carl Johan, dess yttrande: I. 402. Storkyrkan, om billetter till den vid Riksdagens början: I. 10. — vid dess slut: V. 704. Storskiftesoch afvittrings-förrättningarna i Rikets norra Län, angående anslag till fortsättande af dem under år 1867: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Sjette Hufvud-Titel. Straffoch arbetsfängelset på Långholmen, angående pension å Allmänna Indragnings-Staten för Kommendanten och Direktören derstädes Frans August Tellander: Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel. Straff-Lagen, om ändring i dess 2:dra kapitel; motion af Herr Nils Curry Engelbrecht Treffenberg: se Motioner. —, i anledning af vackt motion om författande och utgifvande af en kommentar öfver den: B. V. 563, 591, A. 591.
Anilin erhåller man i alla färger hos färghandlare. Ar tyget på de stoppade möblerna rödt, begär man röd anilin. För 50 öre kan man färga möbeltyger till två ordinärt stora rum. Man får små, till utseendet gröna kakor, uppmjukar så många af dessa, som man anser sig behöfva, i något sprit, ungefär en half kopp. Anilinen, sålunda upplöst, hälles i ett stort kokkärl af lera och öfvergjusig till hemmen, der hon snart skull finna, att de modedockor hon med så mycken förkärlek skildrar väl finnas, men dock numera lyckligtvis höra till undantagen. I stället hoppas vi, att hon skall på- träffa mången dugtig husmor, som, fast än hon sjelf kanske icke är så bevandrad i fysiken, att hon gör uppfinningar, likväl är nog intelligent att begagna sig af andras. Sålunda låter hon icke, som Elsa tyckes tro, sin tjenstflicka anstränga » sina yttersta krafter vid vattenbäringen », utan dennas åtgörande inskränker sig, i de allra flesta fall, till att vrida om kranen i vattenledningen. Hvad nu qvinnans mycket omskrifna kärlek till modejournalen beträffar, så måste man väl medge, att der vid lag många öfverdrifter förefinnas; men kan det väl vara Elsas mening, att vi alla alltid skola vara lika klädda? För vår del anse vi, att en drägt först då blir löjlig, när den allt för mycket sticker af mot det rådande bruket. Nog måtte väl äfveu de män - vara bra få, som blifva ruinerade på sin hustrus toaletter. Icke hafva vi heller hört, att det finnes något mode på barnuppfostran, utan vi äro öfverlygade om, att hvarje mor uppfostrar små barn, efter som hennes samvete bjuder henne. Till sist vilja vi göra Elsa uppmärksam på, att under de tusentals år, som menniskoslägtet existerat, har qvinnan, som ju alltid intagit en underordnad ställning, under de sista tjugu åren tagit ett större steg framåt på utvecklingens bana, än hon gjort på hundra år förut.
En enda liten blodpropp ar tillräcklig att rubba tankemekanismen hos det mest öfverlägsna snille, att ej tala om den uppmjukning af hjärnan, hvilken för många högt begåfvade män blifvit en nemesis, som bestraffat deras afvikelser från sedlighetens vag. Hot det snedvridna ' åskådningssätt, ' som funnit sitt ottryck i följande sats: sagde ej den manliga öfverrniinniskan sin intensiva sinnlighet, sitt diimoniska djup, sin frändskap med ~ u c i f e r och Prometheiis, d&amp; hade han hvarken blifvit. stor som religionsstiftnre eller tänkare, som skald eller siarer l, niåste inlaggas den dlv&amp;ligaste protest. Sannolikt instämmer i ck så hvarje sansad och tänkande miinniska af f ~ l öfvertygelse l i fröken ~ ó o s ord: ' aatt de stora snillen, hvilka sölat sig i laster, blifvit stora trots detta och icke i följd cltiraf s. Att säga det snillet ej bör rniitas med den » gangse etiska matsticlcan » är en farlig sofism, ty rätt och orätt äro. ej subjektiva begrepp. J ~ mer I int ' ensivt snillet är, destö större blir ock d6t ansvar det alägger. Utsträckes ett dylikt v r h g t åskådningssätt äfven till de genialiska kvinnorna, blir det an mer betänkligt, huru få dessa an må vara. M h g a nf fröken. I h y s vänner hafva också icke lcunnat undgå att känna sig smärtsamt berörda af d&amp; beundran hon uttalar oni för' fattarinnan Laura Marholm, denna * Tysklands enda geniala kvinna », från hvilken hon citerar det förunderliga uttry+&amp;: r att det beteck' * Missbrukad kvinnokraft * sid. 27.. nande för den basta som den sämsta kvinnonaturen är dess vildhet, denna med sjalfva urnaturen djupt förbundna väsensart » (M. K. sid 58). Bast för oss, stackars genomsnittskvinnor, att ej först&amp; det » gränslöst djupa, i denna genida sats! Det hade varit önskligt att flera af Laura Marholms märkliga.
De hafva, såsom mig tyckes, tagit munnen väl full desse unge talare mot den gamle veteranen; men hvad är att begära, då det t. o. m. framställts, huru man här från sin plats skulle vilja anmäla en konungens rådgifvare till entledigande, ehuru alla andra veta att ett sådant språk, icke, enl. grundlagarne, här är tillåtet! Sådane yttranden framställa i verkligheten talarnes föregående liknelser om det upblåsta, hvars fåfänglighet uppenbaras genom det minsta vidrörande, alldeles likt den fallna luftballongen. Gr. Puke, Folke Magnus: Som jag, när jag i f. m:s besvarade Gr. Anckarsvärds yttrande icke ville uptaga tiden med att återuprepa en stor del af hvad jag hade äran anföra i ett föregående plenum, då det var fråga om Gr. Plåtens anmärknrr mot 5:te Hufvudtit., ber jag att i st. nu få upläsa ifrågavar:de anförande, på det att detsamma måtte få åtfölja remissen till Statslitsk. I anledn. häraf anmälde sig Gr. Lagerbjelke, Gust., som, sedan han med Gr. Pukes begifvande erhållit ordet, yttrade: Det anförande, som Gr. Puke nyss förklarat sig vilja upläsa, innefattar utan tvifvel ganska värderika uplysningar; men det har dock redan vid ett föregående plenum blifvit upläst, och den värde Gr:n har jemväl sjelf förklarat, att meningen med dess förnyade uprepande endast vöre, att det skulle kunna få Deri 28 Januari e. m. 219 åtfölja remissen till SlatsUtsk.; jag hemställer fördenskull om icke detta anförande, hvilket Ståndet redan afhört, kunde utan vidare upläsande få till SlatsUtsk. åtfölja de öfriga i dag afgifne yttrandena, derest de dit vore remitterade. Gr. Puke: För den händelse Hr Gr. o. Landtm, vill fram ställa pr öp os. på hvad Gr. Lagerbjelke hemställt, har jag deremot ingenting att anmärka. Då nu Hr Gr. o.
St., angående bestämmandet af Tull å Spannmål, afgifvet förslag har blifvit anfördt, hurusom Landtmannens förlägenhet och deraf härflytande bekymmer, genom den hastiga omvexlingen i spannmålsprisen från ytterst låga, vid tillfället af goda skördar, till öfverdrifvet höga vid inträffande missväxtår, icke kunna afhjelpas genom uppköp för Statens räkning, hvilken åtgärd, efter hvad erfarenheten utvisat, medfört stora förluster, utan att ändamålet, nemligen jemna spannmålspris, derigenom kunnat vinnas: att, sedan , till följd deraf, Allmänna Magazins-Inrättningen, enligt R. S:ts beslut vid förliden Riksdag, nu mera är upplöst, och Ständerne förklarat sig icke anse nyttigt, att Spannmålslager upphandlas förSta - 2vj4 Exp. Utsi. Förslag till und. Shrijv, N:o 4°0- tens räkning, samt år 1828 inträffat, att Sverige icke allenast egt öfverskott af spannmål, utan äfven med förmon deraf kunnat afyttra till Utländningen, tidpunkten nu ansetts vara inne att stadga sådana åtgärder, som kunde betrygga Landets invånare emot spannmålsbrist vid inträffande missväxt och underlätta landtmannens afsättning af denna dess jords förnämsta product i goda år, utan prisens oskäliga ombyten.
För öfrigt är Borgareståndets beslut frän Bonde-ståndets i så måtto alvikande, alt del förra Ståndet icke, såsom del sednare, ställt anslaget till Kongl. Majlis disposition för att, i mån af behof, användas; hvarföre försl, genom särskild votering torde böra bestämmas, hvilkendera af dessa båda meningar skall blifva kontraproposition i hufvudvoteringen. 1 sådant afseende får Utskottet föreslå följande voterings-proposition: ”Den, som vill, att tdl konlra-proposilion i hufvud-voteringen antages den mening, alt en stimma af 10,000 R:dr R.mt anslås för att användas till inköp för Statens räkning af ett ifrågakomrnet, utaf Mälaren Marcus Larsson utfördt, större arbete, röstar ia '> den det ej vill, röstar nei; vinner nej. antages till kontra-proposilion den mening, att enahanda summa ställes till Kongl. M.»j:ts disposition för att, i mån af behof, till nämnda ändamål användas.” För hufvud-voteringen föreslås denna proposition: “Den, som vill, att gjord framställning om beviljande af ett anslag för att, stäldt lill Kongl Maj:ts disposition, användas lill inköp för Statens räkning af ett ifrågakomma, utaf Mälaren Marcus Larsson utfördt, större arbete icke bi (alles, röstar ja; den del ej vill, röstar nej; vinner nej, antages (l:a Alternativet ) (2:a Alternativet.) Stockholm den 29 December 1857. 16 Stats-Ulshollels Memorial IS:o 497. Reservation: af Ola Måmson från Christianstads Län, hvilken ansåg, att, der votering måst ega rum, alla Ståndens mening bordt komma under omröstning. Häruti instämde Per Andersson från Gefleborgs, Paul Hedström från WesterNorrlands, David Andersson frän Hallands, Anders Magnus Andersson Irån Kalmare, Jöns Pehrsson från Blekinge, Johannes Lundahl från Skaraborgs, Olo/ Olsson från Wermlands och Anders Ersson frän Kopparbergs Län. STOCKHOLM, tryckt hos laac Marcus, 1858.