Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det fins ingen framtid. — När jag tänkte på att stanna här i kylan alltid tänkte på, att år skulle komma och gå, utan att jag fick se honom – höra hans kära stämma att dag skulle glida bort efter dag, utan att så mycket som ett bref förde bud mellan honom och mig då såg jag, att de dagarne och de åren icke skulle synas mig värda att lefva. För mig fans hvarken glädje eller skönhet ingenting annat än en oändlig tomhet Då skref jag. Jag vet inte hvad. Men det darrade nog mellan raderna min fruktan att bli glömd. VIGGO. Huru länge är det sedan du skref? LOUISE skakar på hufvudet. Jag vet inte om jag väntat länge eller kort. Jag vet inte om dagarne mist sin längd eller om de icke längre ega något slut tiden har blifvit något formlöst, som flyter i ett ... jag vet blott att tomheten är evig. Tystnad. VIGGO sakta. Om han nu ber dig komma? LOUISE. Jag skulle lyda honom blindt om han också bad om mitt lif. VIGGO stryker med handen öfver hennes panna. Jag skall inte pina dig med några råd. Men du är exalterad nu. Kanske skall du se annorlunda på allt detta, se’n dina nerver kommit i ro. Från förstugan höres ett lätt buller: ett par galoscher, som tagas af och en paraply, som stötes mot golfvet. Strax derefter knackar det på dörren och kamrer Möller kommer in. KAMRERN bugar sig. Jag har tyvärr inte kunnat komma ifrån förr än nu, men jag ville ogerna försaka nöjet att personligen få lyckönska fröken Louise på födelsedagen. LOUISE räcker honom sin hand. Tack, herr kamrer. Tack för blommorna. Det var så snällt. KAMRERN. Åh för all del, det ... Helsar på Viggo. God dag, Viggo Pihl! Jag hörde just, att du var kommen det blir ju ett kort besök, denhär gången? VIGGO helsar. Ja. Jag reser vidare med ett-tåget. KAMRERN. Jag hör det, ja. Till Paris? VIGGO. Ja. KAMRERN till Louise. Fröken Louise tycker väl, det är tråkigt, att Viggo reser så snart? LOUISE. Naturligtvis.
Man har ifrån den förra sidan anfört, att genom valens utsträckning skulle candidater anmälas ifrån flera orter, och att journalismen skulle använda sitt bemödande att få åtskilliga kända politiska karakterer valda till riksdagsmän. Om här vore fråga om att corrnmpera genom journalismens inflytande, så ser jag lika mycken möjlighet att använda detta corruptionsmedel, då valen äro inskränkta inom ett mindre district, som då de äro utsträckta. Hr von Hartmansdorff har ju föreslagit, att hela landet skulle indelas i valkretsar, med Bo å 100 personer i hvarje krets. Nå väl ! vore det i sådant fall icke vida lättare att på förhand gissa hvilka personer kom - Doo afl Octobcr f. m. S33 me i fråga att väljas, lin om valet voro utsträckt öfver lieja landet? Och hur lutt kunde icke örtens tidningar i detta hänseende användas både å den ena oell den andra sidan? Hvad särskildt beträffade R. o. Ad., vore det ingen svårighet att före valen erhålla del af de utaf Ridd.direcUn uppgjorda districtfördelningarna, och derefter, örn man behagade, anställa revy med dem, sorn man önskade valda eller uteslutna. Jag betvitlar alt ett sådant medel kommer att å publicitetens sida begagnas. Deremot befarar jag, alt districtvalen inom Adeln ovillkorligen komma att leda dertill, alt ortens myndigheter och Regeringens organer komma alt betydligt bestämma valens utgång, och operationen vore i samma mån lättare, som valbarheten vore inskränkt till ett färre antal, då man, för alt utesluta dem man fruktade, kunde concéntrera sin verksamhet inom de dislrict der desse voro skattskrifne.
Det är nemi. kändt, att enl. dessa förfall n:r lemnäs skoglösa hemmansegare företräde till utsyning å allmänning. Det är väl icke något skäl, att den hemmansegare, som inthuggit skogen å sitt hemman, skall tillerkännas dylikt företräde, men sådant erhåller lian nu på det sätt, att, sedan han sköflat skogen, han säljer hemmanet och den nye ägaren får för sitt skoglösa hemman förmånsrätt till utsyning. Del ligger således i heinmansegarens intresse, att utöda sin egen skog, på det han må få mycket mera af allmänningarne. Denna grundsats synes mig böra undanrödjas eller åtminstone modifieras. Enskilta försök hafva i denna väg blifvit gjorde, men de hafva strandat derigenom, att man sökt få för myckel, .lag har mig bekant, att delegare i allmänning begärt, alt få taga den under gemensam vård, och få dela afkaslningen i mån af hemmantalet, men delta har naturligtvis väckt motstånd från dem, sogn en längre tid åtnjutit utsyning från allmänningen, och som köpt skoglösa heraman under förhoppning att framgent erhålla dessa utsyningar. Hade man i stället begärt, att blott få dela öfverskotlet, sedan först vanlig qvantitet skogsprodukter lemnals åt dem, som under en viss tidslängd erhållit bestämd utsyning, skulle man troligen vunnit sitt mål. Jag tror således att det är nödigt, att sladganderna angide allmänningarne bli öfversedda, och detta är grunden för det tillägg jag önskar. I afseende på sista delen af lista inom., eller i fråga om boslälls-innebafvare, biträder jag Hr von Hartmansdorffs och Frih. Raabs mening. Jag tror nemi. icke, att del är rätt alt här ingå i dylika detaljer, alt hvarje boslälls-innehafvare skall tillförbindas, att vårda sin skog efter vissa föreskrifter, och att han skall få afyttra hvad för boställets behof icke erfordras, .lag föreställer mig ock, alt vi icke ega den sakkännedom, alt vi kunna genast yttra oss härom.
Frågan om förändringar i nu gällande befordringslagar för presterskapet är i våra dagar icke ny. Fastmer hafva fyrfaldiga förslag till sådana ändringar, ej mindre vid än utom riksdagen, på sednaste tider framställts. Det har nedan framställda sluter sig i väsendtlig mån, så till motiver som resultater, till ett under sista riksdagen af Doktor Emanuelson afgifvet och då jemväl af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet tillstyrkt. Den allmännaste och mest framstående, befogade anmärkningen mot nu gällande stadganden och lagar angående befordran till presterliga lägenheter är den, att dessa stadganden och lagar i ej ringa mån synas utgöra en tillämpning af den grundsats, att befordran till de presterliga lägenheterna med ty åtföljande inkomster mera skulle afse att honorera och belöna förtjenster och verksamhet af allahanda arter, än befintligheten af duglighet och omedelbart arbete för församlingens bästa; att alltså presten mindre vore tillsatt för församlingens skull än denna och deraf påräkneliga inkomster erbjöde ett välkommet tillfälle att med anständigt eller rikligt uppehälle förse, låt vara aldrig så väl i annat afseende, förtjent verksamhet. Det mest framstående exempel på och uttryck af detta förhållande är den ännu bestående inrättningen af prebende-pastorater, om hvilka dock nu ej är fråga. Men månne väl stadgandet, att lärdomsförtjenster utgöra den afgörande meriten för erhållande af de största presterliga lägenheterna, särdeles afviker från samma grundsats? Jag är minst den, som nekar vigten och nödvändigheten af bildning och kunskaper hos presten, men naturligen såsom theoretiskt underlag för den praktiska presterliga tjenstgöringen och vilkor för dennas rigtiga utförande. För befordran till de mindre, de tarfligare lägenheterna, finner man visserligen en grund, som synes stå i närmare förhållande till prestens befattning och duglighet såsom sådan: hans ålder i tjensten. Såvida likväl, som ålder i tjenst ej är identisk med duglighet, såvida som fastmer en tid för hvarje dödlig in - 54 Motioner i Presle-Ståndet i865.
Skulle någon under lid, hvarför han till bränvinstillverkning i mindre bränneri sig anmält och afgift erlagt, tillverka bränvin med större eller annorlunda beskaffad och högre afverkningsförmåga egande redskap, än lian uppgifvit och tili begagnande hvaraf han är berättigad; då skall afgiften beräknas såsom i nästföregående § stadgadt är, men derifrån afdragas hvad Iian förskottsvis erlagt. och bote tillverkaren första resan ett med den öfverskjutande afgiften lika belopp, andra resan dubbelt, samt tredje och följande resorne fyra gånger den öfverskjutande afgiften. ilar han begagnat enkel redskap med panuerymd öfver 20 kannor; gälde afgift såsom nu sagdt är, men bote såsom för lonbränning, och varde alltså böterna beräknade i förhållande till det belopp, hvartill afgiften, utan afdrag af förskottet, uppgår. Tillverkare vare från ansvar för redskaps beskaffenhet fri, derest den uppgift, han, vid anmälan till bränvinstillverkning, om redskapen lemnat, öfverensstämmer med slämplingeu och juslerarens betyg, samt redskapen enligt samma stämpling och betyg icke är af annan rymd eller beskaffenhet, än alt bränvinstillverkaren är till dess begagnande berättigad, och han icke har sig redskapens afvikelse från slämplingeu och betyget bekant; erläggc dock fyilnaden i den afgift, som i förhållande till sådan redskaps afverkningsförmåga utgå bör. § 64. Tillverkar någon samtidigt bränvin å samma egendom uti flera brännerier, eller i samma bränneri med flera särskilda redskap, eller å annat ställe än han uppgifvit; bote från och med 75 till och med 1,500 R:dr. § 65. Den, som tillverkar eller dislillerar bränvin med ostkmplad redskap, bote 30 R:dr. § 66. Uti de i §§ 62, 63, 64 och 65 oförmälda fall af oloflig bränvinstillverkning, vare de vid förbrytelsen nyttjade redskap, det i bränneriet samt dertill hörande förvaringsrum vid beslagstillfället befintliga bränvin och de kärl, hvari det förvaras, förbrulna.
Herr Kammarherren Silverstolpe ville vid detta tillfälle förklara, det han för sin del hälst såge, om dess första anförande till vederläggning af Herr RegeringsRådet Hallenstjernas och Herr Protocolls-Secreteraren Rothliebs mening rörande förändring i 37 § RegeringsFormen, hvilket åtskillige af Utskottets Ledamöter begärt måtte befordras till trycket, blefve otryckt, men önskade i annan händelse erhålla tillstånd att dervid utesluta vissa meningar, som röra enskilda personer och således ej behöfva komma under allmänhetens ögon; hvilket Utskottet biföll. Bilaga G till Exped. Utdrag af Frotocollet hållet i Riksens Höglofl Ständers Constitutions-Utskott den 4 Augusti 1812. Protocollet för den 1 Augusti justerades, hvarefter Herr Grefven och Ordföranden erinrade, att först i ordningen vore att afgöra den utaf 2:dra Fördelningen beredde och sedan förra Plenidagen på bordet hvilande 690 Riksdagen 1812. fråga, huruvida ändring uti 37 § Regerings-Formen borde äga rum, och hvarom Fördelningen sig utlåtit, att densamma i anledning af Herr Regerings-Rådet Hallenstjernas och Herr Protocolls-Secreteraren Rothliebs väckte Motioner icke kunde tillstyrka annan förändring i nämnde §, än att ordet efter utgår och ordet jemte sättes i stället; hvilket förslag Herr Grefven och Ordföranden framstälde till Utskottets bifall. Herr Envoyén Baron Adlerberg och Herrar Biskopparne Doctor Tingstadius och Faxe förenade sig med den af Herr Regerings-Rådet Hadenstjerna yttrade mening. Herr Professoren Doctor Wijkman: Det förefaller mig betänkeligt för Constitutions-Utskottet att så snart efter Regerings-Formens antagande föreslå en så hufvudsakelig förändring som den nu ifrågavarande, och kan således ej tillstyrka någon annan än den Beredningen föreslagit.
Bank''1 ej vore att anse såsom ”Rikets Ständers Bank”, ehuru Rikets Ständer likväl skulle allena förblifva dess egare och äfven framdeles, enligt förslaget, komma att utöfva alla af detta, förhållande härflytande rättigheter i afseende å förvaltning, diposition och revision, återstår dock alltid såsom obestridligt, att, så länge grundlagarne i detta hänseende qvarstå oförändrade och således vid full kraft, kommande Rikets Ständer eller riksförsamling icke af ett sådant medgifvande skulle blifva Banko-Utskottets Betänkande JS/S 32. bundna, utan det oaktadt vara berättigade att utöfva sin rätt i hela den utsträckning, densamma i de oförändrade grundlagarne eger. Hvad sedan angår den delen af förslaget, att de sedlar, ”Sveriges Bank” finge utgifva, icke skulle inom cirkulationen ega samma betydelse, som de af Rikets Ständers Bank utgifna, kan jag ej heller annat än anse detta förslag, som likaledes har sammanhang med fiktionen, att ”Sveriges Bank” ej vore att anse såsom Rikets Ständers Bank, stå i bestämd strid med hvad i 72 § Regeringsformen om sedlar, utgifna af Rikets Ständers Bauk, nu är stadgadt; och sorn jag med afseende på allt detta icke kan godkänna hufvudgrunderna, torde det för mig vara öfverflödigt att här ingå i närmare granskning af förslagets detaljer, af hvilka åtskilliga, efter mitt omdöme, äro af beskaffenhet, atti alla händelser behöfva revideras.” Af Doktor Såndberg: ”Riksbankens ändamål är, enligt 1668 års Banko-ordning, bland annat, följande: l:o. Att vara en säker depositionsanstalt, för alla dags redbarheter, och dervid har man icke hört något anmärkas. Att det inländska myntet må bibehållas vid dess rätta och skäliga valör samt främmande myntsorters obilliga och egenmägtiga stegrande hindras och förekommas. Detta högst vigtiga åliggande består nu uti ett orubbligt upprätthållande af det fastställda myntvärdet på Bankens utgifna sedlar.
3^edan »vid sist förflutne Riksdag hade hos Riksens Ständer blifwit wäckt den fräga, att dä genom Rikets nya Giundlaqar, Föreningsoch Säkerhets-Acten till sin kraft och wärtan blifwit uphäfwen, och därmed de Författningar som därpä sig grundade, den, genom 1789 ärs Kongl. Förordning angäende Skatteköp, tilldel» te »vidsträcktare dispositionsrätt öfwer SkatteHemmans skog mätte än ytterligare bib.chällas, samt de rättigheter hittils utksmne Försatlnin. gar i detta afseende tillägga Skattemän, i Riks. dags Bcflutet till oryggelig kraft och bestånd för framtiden blifwa försäkrade och belastade. Genom alla Fyra Riks-Ständens enstämmiga be» flut blef äfwen denna nrotion gillad och bifalllen, men detta beslut öfwcrlemnade till Eder Kongl. Maj:t kom alwen som Desi därpä beroende införande i Riksdags. Beslutet, icke till wärkställighet. Riksens Ständer hafwa därröre nu förenat sig om att samma beslut till Ever Kongl. Majg i underdånighet vfwerlämna, med underdänig anbällan, det täcktes Eder Kongl. Maj:t sin Nädiga stadfästelse därtill lämna. Riksens Ständer framhärda rc. Den 2Z September. 4Z VpIZN oxk goäkLnä kos alla SlLnäen -iso r? September. Stormägtrgste Allernädigste Konung. ^)os Eder Kongl. Majit fä Rrklens Ständer i undcidänighet anmäla deras beslut, rörande Riks. StändeLs samt Utffottens Cancellie Betjeningars Astöning under innewaraude Riks» t>ag. I afseende pä Ständs Cancellierne bafiva Riksens Ständer öswerenskommit cm följande grunder: 1:0
Uti en inom Borgare-Ståndet väckt, till Utskottet remitterad motion (N:o 93) har Herr A. L. Holmqvist, med erinran om aflidne Regementsläkaren, Medicine-doktor Gustaf Wilhelm Beckers stora förtjenster som vetenskapsman och läkare samt den redbarhet, oegennytta och välvilja mot fattige, han vid utöfvandet af sitt yrke städse ådagalagt, begärt att åt hans efterlefvande enka, Evelina Becker, född Wennberg, hvars framtid Becker, till följd af en genom sjuklighet under de sednare åren af lians lifstid mera inskränkt verksamhet, ej kunnat betrygga, och som nu vid öfver 70 års ålder samt lidande af en kronisk sjukdom befunne sig i stort behof af ytterligare understöd för sitt uppehälle, utöfver den pension af 150 R:dr, hon från Arméeus enkeoch pupillkassa åtnjuter, måtte å Allmänna Indragningsstaten beviljas en pension af 400 R:dr. Jemväl vid sist församlade riksdag väcktes motion om pension åt Regementsläkaren Beckers enka. Stats-Utskottet, till hvars behandling nämnda motion remitterades, yttrade i deröfver afgifvet utlåtande, att då, efter hvad hos Utskottet blifvit upplyst, behållningen i boet efter Becker varit sådan, att densamma, jemte den pension, hans enka från Arméens enkeoch pupillkassa åtnjöte, borde kunna bereda henne en nödtorftig bergning, saknade Utskottet skäl understödja motionen, hvilken ock genom votering i Förstärkt Stats-Utskott blef af Rikets Ständer afslagen.
Herr Grefven och Landt -Mar skal ken till» kännagaf, att Plenum komme klockan 6 i eftermiddag att fortsättas; äfvensom att Kongl. Majit täckts utsätta denne dag klockan f tiil 2 eftermiddagen till emottagande af Riksens Ständers Stora Deputation, hvilken borde till Kongl. Maj:t öfverlemna Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Hennes Kongl. Maj:t Drottningens Kröning. Då de öfrige Riks-Ståndens Dej utationer stundeligen väntades, samt flere Ledamöter, hvilka anmält sig att tala öfver Särskildta Utskottets förevarande Betänkande , dertill ännu icke haft tillfälle, hemställde Herr Landt-Mar sk al ken, om icke fortsättningan af discussionen finge till eftermiddagens Plenum uppskjutas. Bifölls, Sedan de öfrige Riks-Ståndens Herrar Talmän och Deputationer till Riddarhuset ankommit , afgick Herr Grefven och Landt-Mar sk alben med Riksens Ständers Stora Deputation Den 4 December J. m. 3*3 klockan ett qvart till 2 till Kongl. Slottet, hvarest Herr Grefven och Lan dl-Mars kalken till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnade Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse angående Hennes Kongl, Maj.t Drottningens Kröning; Och täcktes Kongl. Majrt genom ett Tal i Nåder besvara Riksens Ständers bemälte Deputation. Sedan Herr Grefven och Landt-Marskalken tillika tned de Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter , hvilka deltagit i nämnde Deputation, till Riddarhuset återkommit, upplästes uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition , Kongl. Majtts Högstberörde Nådiga Tal, så lydande: Gode Herrar och Svenske Män! Den önskan Rikets Ständer för mig yttrat, väcker hos Mig den lifligaste tillfredsställelse. Redan flere månader sedan skulle Jag hafva förekommit den, genom anstalters vidtagande till Drottningens, Min Gemåls, Kröning, om
För att vaka öfver de utvidgade Folkskolelärare-seminariernas organisation och verksamhet, med oafbruteu uppmärksamhet följa de förbättringar i undervisningsmethod, som inom de olika fälten af folkskolans läroområde oupphörligt förekomma, med de förordnade Skoliuspektörerna föra en fortgående brefvexling, sammanföra deras uppgifter, bearbeta det inkommande materialet, föreslå nya åtgärder för folkskoleväsendets utveckling, förbereda de inkommande mål, som angå folkundervisningen och deribland särskildt dem, som röra fördelningen af de till folkskolornas understöd bestämda anslag, hvilka mål under åren 1864 och 1865 tillsamman utgjort 2,767, erfordras en sakkunnig persons oaflåtliga arbete. Byråchefen, som enligt sin instruktion tillika är inspektör, har genom företagna resor tid efter annan personligen inhemtat kännedom om Seminariernas tillstånd, äfvensom om de till folkskoleväsendet hörande inrättningar i öfrigt. Anskaffandet af den för folkundervisningen nödiga materiel, för hvilken vigtiga förvaltningsgren, först sedan det derför afsedda anslag blifvit uppfördt på ordinarie stat, en bestämd plan kunnat uppgöras, har ock, sedan byrån kommit till stånd, blifvit af densamma besörjd. Dessa många och maktpåliggande göromål kunna emellertid svårligen af Chefen för nämnde byrå behörigen skötas utan biträde al annan tjensteman, som kan odeladt egna sin tid och uppmärksamhet åt de ärenden, hvilka inom denna afdelning af Departementet Bil. N:o 7 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1 om Statsverket 1865. 21 förekomma. Särdeles är ett biträde behöfligt för förandet af de statistiska anteckningarne och vid de tillfällen då Byrå-Chefen är på inspektionsresor frånvarande. Då det är af största vigt att en organisation, som visat sig för en så maktpåliggande del af undervisningsväsendet vara behöflig och nyttig, icke göres till sin tillvaro beroende af ett blott tillfälligt beviljadt anslag och att den vinner en genom erfarenheten anvisad utbildning, får jag i underdånighet tillstyrka, att Eders Kongl.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 26 Mars 1863. PresteStå ridet den 26 Borgarc-Siåndet den 26 Bonde-Ståndet den 28 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående upphörande af "den s. k. Niis kungsgårdshjelp. (Stats-Utskollets Utlåtande N:o 59.) S. A. K. Sedan, genom antagande vid sistlidne riksdag af nu gällande Bevillningsförordning, allmogen inom Näsgårds och Westerbergslags fögderier af stora Kopparbergs län Expeditions-Ulskotlels Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 68. 11 blifvit fränkänd den lindring i bevillningen, sorn densamma under loppet af omkring ett århundrade åtnjutit såsom ersättning för det åliggande samma allmoge, enligt Kongl. Resolutionen den 2 December 1746, hade att bygga och underhålla åbyggnader samt deltaga i stängselskyldigheten å numera indragna och utarrenderade Ofversle-bostället vid Dal-regementet, Näs kungsgård, om 4-J mantal, i Husby socken och Näsgårds fögderi; anböllo Rikets sednast församlade Ständer hos E. K. Maj:t uti underdånig skrifvelse af den 26 Oktober 1860, att, enär allmogens befrielse från utgörande af berörda så kallade Näs kungsgårdshjelp vore af billighet och rättvisa påkallad, men Dal-regementels löningsfond, till hvilken afkomsten af nämnda boställe, enligt 1833 års lönereglering, - inginge, syntes ega anspråk på ersättning för ifrågavarande byggnadsskyldighets upphörande, hvilken ersättning dock icke kunde utan föregående utredning bestämmas, E. K. Maj:t täcktes låta fullständigt utreda frågan samt sedermera deruti till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition.
Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm., i anledn. af Hr Bildts framställning, yttrat att han, då grundlagen stadgade, att RiksSlånden, innan de fatta beslut till förändring af ett StatsUtsk:s Utlåt, om anslag eller Riksg:sKont:s inkomster eller utgifter, böra höra StatsUtsk. genom återremiss, och den omständighet, att 2:ne RiksStånd genast beslutat förändring i hvad StatsUtsk. tillstyrkt, icke satte R. o. Ad. i annan ställning, än den hvari Ståndet var då frågan första gången var föremål för beslut, ansåg formenligt att inbjudningen af R. o. Ad. afslogs eller lades till handlingarne, förklarades öfverläggningen vara fulländad, och uppå sedermera framstäld propos. fann R. o. Ad. sig icke kunna bifalla ifrågavande inbjudning; hvaremot R. o. Ad., på det likväl någon förhöjning af berörde arfvoden måtte blifva ljeviljad, fann för godt att genom utdrag af prot. vänligen inbjuda de öfriga RiksStånden att instämma i R. o. Ad:s beslut att bifalla StatsUtsk:s Utlåt. Föredrogs StatsUtsk:s den 2 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 374, i anledn. af väckt motion om anslag af 36 tunnor spanmål åt Kyrkoherden i Södertelje till ersättning för indraget ständigt vederlag. • Hr von Hartmansdorff, Au g.: De skäl, Biskop Annerstedt i sin reservation anfört, finnér jag vara välgrundade och tror' följaktligen att R. o. Ad. icke bör godkänna StatsUtsk:s Utlåt. Jag hemställer således, att Ståndet måtte återförvisa det. Den 3 December. 269 Om så sker, blifver följden naturligtvis den, att ifrågavande anslag icke kan, vid denna Riksdag, beviljas. Men saken har derföre icke kommit i sämre skick än förut. Skulle R. o. Ad. deremot gilla Utlåt., och de öfriga Stånden på samma sätt förfara, så hade man fattat ett efter min tanke oriktigt beslut.