Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Slutligen och hvad de tabeller och sammandrag beträffar, som skulle bevisa, att Borgerskapet skattar för litet, så borde man först hafva uttalat ett maximum, eller åtminstone ett minimum, hvarunder det ej fick gå, innan man kunde säga, att hvad nu utgöres, är för litet, och dessutom upplaga dessa tabeller icke alla de onera, Borgerskapet får under oräkneliga benämningar utgöra i och för sin rörelse och städernes upprätthållande. De skördar åter, som borgaren bemtar af den så mycket afvundade donerade stadsjord» ti, äro äfven väl betaldta, ty på den får han arbeta lika, som landt mannen, för a tt så och sedan skörda , och unde» håller dessutom folden båtsmän, skjutsen, vägar och broar, löner till presterskapet m. m., och sist då man tror det ej vara honom värdigt att söka den billiga jemkningen i brist på hederskänsla, så må den, som deraf anser sig hafva något öfverskott, gerna transportera på någon annan» sitt öfverflöd, då det säkert tacksamt skall emottaga*.” Härmed förenade sig Herr Norin. Johannes Johansson från Götheborgs och Bohus Län, sinders Nordmark från Westerbottens Län, Anders Larsson från Westerås Län, Jonas Johansson från Jönköpings Länr Johannes Andersson från Skaraborgs Län, Bevillnings-Utskotlcts Betänkande^ JVio 12. Johan Olsson från Stockholms Län, Lars Larsson från Elfsborgs Län, Pehr Pehrsson från Örebro Län, Didric Weström från Kopparbergs Län: ”Emot Höglofl. Bevillnings-Utskottets faltacle beslut, i fråga om afskaffande af den i Irsta Art. af nu gällande Bevillnings-Förordning bestämda personliga skyddsafgift, få vi oss reservera: Kongl. Majit har, vid Riksdagens öppnande, Nådigst meddelat Ständerna den underrättelse, att minskning i de nuvarande skattebördorne kunde ega rum, och att ansenlige öfverskott af statsintrader från föregående åren finnas reserverade.
Enligt detsamma skulle nemligen fyra ledamöter komma att utgöra domfört antal i alla mål, ehvad de voro ense om besluten eller ej 5 och komme följaktligen, om två stadnade mot två, den mening, som ordföranden eller den äldste i rätten biträdde, att blifva gällande såsom rättens beslut. En sådan meningsstrid skulle troligen ofta inträffa; men detta förhållande kunde ej annat än väcka rättsökandes misstroende. De sago lika röster mot lika, och den, som under sådana förhållanden förlorat, skulle hafva svårt att fatta rättvisan af den öfvervigt, som blifvit tillagd den mening, som gått honom emot; och det är att befara att dylika meningsstridigheter komme att blifva lockelser lil! sakers fullföljd. Man torde väl härvid anmärka att två ledamöters mening kan blifva rättens beslut äfven om fem deltagit i pröfningen; men sådant förutsätter dock flera meningar än Iva; och derigenom uppenbaras äfven ett djupare och mångsidigare begrundande af den pröfvade saken, hvilket jemväl undanrödjer det misstroende, som lika röster mot lika skola väcka. Minst torde vara skäl att vidtaga en förändring, som minskar säkerheten i och förtroendet till Hof-rätten, då man, genom Lagmansoch Kämners-rätternes indragning, borttagit en af de instanser, hos hvilka rättsökande haft att påräkna granskning och bedömande af deras tvister. Att Hof-rätternes göromål genom en sådan indragning skulle ökas var emedlertid naturligt; men ehuru häraf synes hafva blifvit en följd att Hof-rätterna måste arbeta på flera divisioner, torde man för att nå detta mål utan all förökning af ledamöternas antal och således utan att behöfva vidkännas derföre erforderliga kostnader, ej böra åsidosätta det vigtigare ändamålet med all lagskipning eller rättvisans främjande. Den bör ej uppoffras för penningen; och derföre kan Utskottet ej eller, ur sådan synpunkt, finna skäl till den i nåder föreslagna lag-förändringen. Det förekommer emedlertid Utskottet, som om någon modifikation uti hvad lagen i nu omförmälte hänseende stadgar, kan vidtagas ulan minskning i säkerheten, men lill en del verkande lill nyss antydda syftemål.
Uppläst och godkändt lios Ridd. oell Adeln den 19 April 184®- Pieste-standet den 19 Borgiire-slåndet den 19 Bonde-ståndet den i9 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående lindring i en af hemmanen ä ön Hven utgående afgäld. (Stats-Utsk. Uti., N:o 106.) S. A. K. Sedan Rikets sednast församlade Ständer, i anledning af hos dem gjord framställning derom, att, då den, enligt kontrakt af den 20 November 1688, hemmansegarne å den till Rönnebergs härad af Malmöhus län hörande ön Hven, emot åtnjutande af sex daler silfvermynts afkortning i räntan för hvarje |:dels mantal, åliggande arbetsskyldighet till den på ön belägna Kungsladugården Uranienborg, och hvilken arbetsskyldighet genom 2:ne af E. K. Ms befallningshafvande i länet år 1811 utfärdade samt af Kammar-kollegium den 13 Maj 1813 fastställda utslag blifvit bestämd till 22 ökeoch 43 drängedagsverken af hvarje | mantal, hvarför i senare tider, enär arbetet icke vidare varit vid Kungsgården behöfligt, erlagts lösen efter markegångspris, numera vore serdeles betungande, bemälde hemmansegare måtte från nämnds Expeditions-Utskottets Förslag till uriel. Skrifvelse, N:o 6a.
Den, som instämmer i Presteståndets beslut, att rubrikerue ”kantiljer, fransar, galoner, gramaner och snören” samt ''paljetter” skola ur sjelfva taxan uteslutas och i noten hänvisas till dels gulddragareoch snörmakare-arbetcn allena, dels ock dessa rubriker jemte rubriken strängar; att artikeln käpptofisar och snodder jemväl må i noten hänvisas till “snörmakare-arbeten"; och att följande nya rubriker må i taxan intagas, nemligen: Gulddragare-arbeten, af guld och silfver, kantiljer och påljetter: äkta eller halfäkta, 1 lod, 8 sk. oäkta 1 lod, 5 sk. fransar, galoner, gramaner, aiguilletter, snören och andra ej specificerade: äkta eller halfäkta, 1 lod, 16 sk. oäkta 1 lod, 10 sk. Snörmakare-arbeten: såsom fransar, galoner, gramaner, aiguilletter, snodder, snören, m. fl. ej specificerade: heloch halfsiden, i skålpund, 5 r:dr, andra slag ... 1 skålpund, 1: 16. röstar ja; den, det ej vill, röstar nej; vinner nej, antages Bondeståndets beslut. 32 Statslils ko ttets Utlåtande, N:o 303. Voteringen har utfallit med 70 ja o< h 48 nej samt en sedel kasserad; och hafva alltså Rikets Ständer beslutat i enlighet med ja-propositionens innehåll. Hvilket allt förstärkta Stats-Utskottct får tios Rikets Ständer anmäla. Stockholm den t Augusti 1851. ;i , .. „n i 11:0 303. Ank. till'Exp.-Utsk. <t. 2, Augusti 1851, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af väckta motioner om vidtagande • af nödiga kontroller å användande af städernas tolags rnedel för dermed afsedda ändamål. (/. A).
Frågan om de ordinarie räntornas förvandling till fix penningeränta efter myntbestämningsgrund hade aldrig tillförene utgjort föremål för Rikets Ständers pröfning, och ju mera genomgripande denna förändring vore, hvilken icke kunde verkställas utan äfventyr för statsverket, de skattdragande och indelningshafvare, desto angelägnare vore, att Rikets Ständer i ämnet erhölle de upplysningar, som endast af de offentliga embetsverken kunde meddelas. Då rättigheten att till leverering in natura uppsäga hemmansräntorna grundade sig på de med kronan ingångna skatteköpsalhandlingar, hvilka alla tillkommit under förutsättning, att den skattehemmanet åsätta ränta skulle blifva oförändrad, kunde alltså, på sätt äfven i Kongl. Maj:ts nådiga proposition funnes antydt, nämnde rättighet icke utan de skaltskyldiges eget medgifvande dem betagas. Förpligtandet att utgöra räntan på annat sätt än köpekontraktet innebure, äfvensom att underkasta sig äfventyret att den genom ett nytt liqvidationssätt kunde blifva mera betungande, utgjorde följaktligen ett ingrepp i skattemannens genom köpe-afhandlingen förvärfvade rätt. Emot Utskottets förevarande betänkande kunde således anmärkas, att Utskottet, i strid mot Rikets Ständers vid sistlidne riksdag fattade beslut, icke tillerkänt de räntebetalande rättighet att öfver den föreslagna förändringen höras och densamma fritt antaga eller förkasta. Vidkommande augmentsräntorne, så enär dessa, på grund af emellan kronan och de rustningsskyldige afslutade kontrakter, uppbures med rättighet till uppsägning, så skulle, derest räntans förvandling till bestämd penningeskatt komme att för rusthållarne medföra förlust, desse sistnämde, då kontraktet rubbats utan deras begifvande, onekligen vara berättigade att af staten undfå ersättning. Persedelräntornas föreslagna förvandling till bestämd penningeränta komme ofelbart att ej mindre för statsverket än räntetagare medföra förlust.
54,435: - Vid arets slut hade Fredrika-Bremer-rörbundet följande izllgci~rga~ *: Tillgoclohafvande i Intecknings-Garanti-Aktiebolaget. Inventarier .. Aterstående å organisationskostnaders konto .. Fordran hos bokhandlare och distributörer .. Fordran hos fru S. IVhitlock ... Kassa ... Idun Fredagen den 10 augusti 1888. Byrå: 8 Sturegntan 8 (mgäng från Humlegärdsg. 19) Annonspris: 25 öre pr petitrad (— 10 stafvelser). Tidningen kostar endast 1 krona för qvartalet. postarvodet inberäknadt. Ingen ^ösnummerförsäljniug! Helsovård i barnkammaren *. Efter sParental Commandementm, 2:a upp]. å d: Prenumeration sker: Redaktör och utgifvare: hvarje helgfri fredag. I landsorten: å postanstalterna. FRITHIOF HELLBERG. Sista numret i hvarje månad I Stockholm: hos redaktionen, å StadsTrättas å byrån kl. 9 — 10 och 4 — 5. innehåller en postens hufvudkontor, i de större boklådorna samt i tidningskontoren. fullständig modeo. mönstertid ning. A l l m. Telef. saxar, koppar med varmt vatten och dylika saker få ej finnas så nära, att barnet kan räcka dem. Plötslig afvänjning är skadlig. Mellan sjette och nionde månaden sker afvänjningen så småningom. må barn böra ej insvepas i tätt åtsittande, tunga kläder. Drägten skall vara lätt och porös samt kunna öppnas utan svårighet. Ett barns ansigte får ej täckas med en slöja, hvarpå finnas stora täta prickar. Den vänjer barnet att skela. Man må tillse, att huden ej lider af band, sömmar eller veck af tyget. Ett litet barn får ej hållas i sittande ställning utan att ryggen stödes; det bör så godt som alltid befinna sig i hvilande ställning. Kroppen bör hållas ordentligt ren och ögonlocken badas med rent vatten. Varna barnpigan, att hon ej agar det lilla barnet, derför att det skriker.
Har inom denna anslagstid någon, till varans inlösande med sagde vilkor, sig icke anmält, må vid tullberäkningen efter angifningea komma att bero och varan, efter skedd clarering, af egaren disponeras; mern eger inlösning på förenämnde sätt rum, skola tnll-afgifterne efter det derigenom uppkomna högre varuvärdet beräknas; och skall af inlösningssumman varu-angifvaren genast utbekomma angifnings-beioppet, tillökadt med tio procent, men öfverskoltet, om sådant eger rum, tillfalla Kronan och hälften ingå till det serskilda anslaget för manufacturernas befremjande, under iagttagande af hvad i 30 §. af Kongl. Förordningen till förekommande af oloflig införsel och utförsel af varor af den 12 December 1833 i sådant hänseende stadgas. gi8 Expeditions-Ut skottets Förslag till uml. Skrifvelse, N.-o 877. §. 8. Föreskrifterne i nästförestående §. tillämpas icke å brakade flyttsaker och resande tillhörige effecter, som icke utgöra handelsgods och hvarmed fö rf ares enligt hvad derom serskildt är eller varder stadgadt. §• 9. På vederbörande Fabriksoch Handtverks-Societtter ankommer att utse en eller flere personer i hvarje Stapelstad, som ega att tillse, det de till hvarje Societets yrke hörande varor blifva under rigliga benämningar fertullade, och öfvervara alla stämplingar i Packhusen; dock må dessa ombuds frånvaro icke hindra stämplingens företagande och fortgång, sedan anslag derom 2d timmar förut å Packhusdörren skett. §• 10. Inkomna och lill inrikes förbrukning disponerade utländska varor kunna till utrikes ort tullfritt åter utföras. §. ii. Vid uppkommande tvist om en varas rätta art och benämning, må General-Tu Il-Styrelsen ega att, sedan, der så fordras, sakkunnige Handlande eller Fabrikanter hörde blifvit, afgöra frågan; kunnande besvär öfver GeneralTull-Styrelsens i dylika frågor fattade beslut hos Kongl Majst i underdånighet anföras endast af godsegaren.
Nu var hon rikare än mor Möller, rikare än Jöns Ols’ Marie. Nu kunde de mäta henne med blicken, om de ville. Och hon förde sitt glänsande atlas-släp åt sidan, så att det skulle synas hur långt det var. Så vände hon sig om med hållningen hos en drottning, och man återvände till festvåningen, medan folkets hurrarop ljödo utanför. »Jag har sagt åt att det skall spanderas på dem», sade patronen. Han var förtjust öfver den larmande hyllningen. Supéen var plendid, men tycktes aldrig vilja ta slut. Åtminstone tyckte Selma så. Hon kunde icke äta, och kände sig som om hon skulle sjunka tillhopa af trötthet. Själsspänningen hade uttömt hennes krafter. Allt hade stormat tillhopa, och det hade varit för mycket till och med för denna kraftfulla fysik. I ett hörn av salen stod Axel Möller och slök champignonpastej, blek som ett spöke. Ju mera han drack dess blekare blef han. Selma hade sett hans glasögon glänsa emot sig hela qvällen, än ur en vrå och än ur en annan. Men nu tycktes han ha glömt henne för sin pastej. Hon brydde sig icke om hvilket. Hvad hon var trött, hvad hon var trött! Om det väl vore slut! Nu kom Richard och talade med Axel. Han såg allvarsam ut, nästan ond. Hon undrade hvad han hade att säga, men kunde icke uppfånga ett ord, ty de stodo i motsatta hörnet. »Axel, nu låter du bli att dricka mer.» Richards sätt var alltid så der tvärhugget, men i qväll var det värre än vanligt. »När man är på bröllop, skall man släcka törsten», svarade Axel med sin tunna röst och ett litet skratt. »Du får ingen törst ha», återtog den andre, »dessutom kan du vid det här laget ha hunnit släcka den mer än tillräckligt. Jag har hållit ögonen på dig.» »Jag har inte druckit mer än du», svarade Axel och ville skratta, men det blef en kort och ihålig hosta. »Med din kroppskonstitution lät jag allt bli, jag med», sade kandidaten, »men hvarför har du sadlat om? Du var ju absolutist.» »Sadlat om! Hvad menar du med det? För det att jag en enda gång ...»
Vidare har emot samma moment erinrats, att då man inom Sverige ännu icke kunnat vänja sig vid obligationer, som o långifvarens sida vore uppsägbara och då det derföre torde dröja länge innan lån till betydligare belopp kunde emot sådana obligationer iuom landet upptagas, borde, .såsom en förberedande åtgärd till införande af ett ordnadt, ändamålsenligt fondsystem medgifvas, att de för jernvägs—anläggningarne upplånla medel finge »pä aftalad dag eller efter bestämd uppsägningstid» återbekommas. Inom Bonde-Ståndet har under öfverläggningen, angående Utskottets i 24:e punkten framställda förslag, hufvudsakligen yttrats och erinrats: att önskligt vore det så mycket utaf ifrågavarande lån, som inom landet kunde erhållas, derstädes blefve upplånadt; alt åtminstone till en början högst hälften af den summa, som i låneväg måste anskaffas, borde få upplånas utom riket; alt de sålunda till landet inkomna och bland allmänheten sedermera utspridda kapitaler borde "genom upptagande af inhemska lån återigen komma Statsverket till godo; ali statens egna tillgångar måtte, så vidt möjligt, användas för de tillämnade jernvägs-arbetenas utförande; att, med afseende å den räntefot, hvaremot utländska lån hittills för Hypotheks—föreningarnes räkning upptagits, räntan vid den utom riket skeende upplåningen för jernvägs-byggnaderna måtte bestämmas lill högst 4 procent; att deltagandet uti ifrågavarande lån måtte samtidigt erbjudas hugade långifvare inom och utom riket; samt ali lånen företrädesvis borde upptagas inom de länder, som hade guld lill myntvaluta och Svenska staten således icke förbinda sig lill återbetalnings-skyldighet i silfver. Det af Ridderskapet och Adelil meddelade beslut i fråga om anskaffningen af de medel, som för statens jernvägs-byggnader intill 1860 års slut erfordras, skiljer sig från Borgare-ståndets beslut rörande samma ämne. endast genom den af det förra Ståndet tillagda bestämmelse, att den summa, hvilken för jernvägsbyggnadernas fortsättande och utförande bör under sagde lid genom upplåning anskaffas, får utgöra högst 20,000,000 R:dr Ruut.
S t a t s - U t s k o 11 e t: att tjenstgöra under den ordinarie ledamoten JM 1,659, Hr Svedenstjerna, fullm. Hr von Troil, Samuel Gustaf, beviljade ledighet; JM 2,145, A, Hr af Nordin, fullm. Hr Tersmeden, Nils. Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottet: att inträda under den ordinarie ledamoten JM 381, Frih. Hjerta, Fredrik Philip, beviljade 14 dagars ledighet från och med d. 4:de O k t.; JM 2,144, Hr Rosensvärd, Johan Henrik. Opnades jemväl Hrr Elektorers lista vid val af en Suppleant i StatsUtsk. efter JM 173, Hr Lode, Thorsten Wilhelm; och befanns dertill hafva blifvit utsedd JM 338, Frih. Tersmeden, Wilhelm Fredrik. Gr. Lagerbjelke, Gust., upläste en sålydande motion: Genom Mern. JM 7, till R. Sl:r afgifvet d. 29:de sisth Maj, har Konst.Utsk. föreslagit att ett mom. JM 2 måtte uti 28:de §:n Reg.-Formen intagas af denna lydelse: ”l:o 2:o Konungen eger att genom naturalisation till Svensk medborgare uptaga utländsk man, i den ordning och under de vilkor, som uti särskild derom af Konung och Ständer gemensamt stiftad Lag bestämmes. Sålunda naturaliserad utlänning njute samma rättigheter och förmåner, som infödd Svensk man, dock utan att kunna till ledamot af SlatsRådet utnämnas.” Detta förslag är af alla fyra RiksStänden antaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, och jag får derför vödsamt föreslå, att R. St:r mätte uti underd. skrifvelse, jemte anmälan häraf, anhålla det K. M:t täcktes låta utarbeta samt vid början af nästa Riksdag till R. St:r framställa förslag till den särskilda
Och får Utskottet alltså, till efterkommande häraf, vördsamt härbos insända sådan uppgift å de från nästföregående Riksdag hvilande Grundlagsändringsförslag, upprättad i enlighet med 78 §. af 1845 års Riksdags beslut och de från förra Riksdagens Konstitutions-Utskott angående dem insände Memorialer, till hvilka äfven hänvisningar äro meddelade. För hvarje paragraf, hvari ändringar eller tillägg äro proponerade, har, enligt Uiskottets nu derom vidtagna beslut, lagtexten, till beredande af lättare öfversigt, blifvit, efter så väl dess nu gällande, som dess föreslagna nya, lydelse, fullständigt anförd. Stockholm den 20 December 1847. Konstitution!- Utskottets Memorial, N:o Z. 3 Uppgift å de förslag till ändring i Grundlagar ne., som, af Rikets Ständer vid sednaste Riksdag, 1844—1845, blifvit antagne att hvila till grundlagsenlig behandling å den nu ing äng ne. I. Kongl. Mafts Nådiga Proposition af den 3o Oktober 1844» ''drande organisationen af Högsta Domstolen. Re serin ss-Formen. §• (Nu gällande lydelse.) Konungens Domsrätt skall uppdragas Tolf af Honom utnämnde lagkunnige män, hvilka fullgjort hvad Författningarne föreskrifva dem, som uti Domare-embeten må nyttjas, samt i sådana värf ådagalagt insigt, erfarenhet och redlighet. De kallas Justilie-Råd och utgöra Konungens Högsta Domstol. §• Uti Högsta Domstolen kunna ringare mål pröfvas och afgöras af Fem I7- (Föreslagne ändringar eller tillägg, utmärkte med cursiv stil.) Konungens Domsrätt skall uppdragas minst Tolf af Honom utnämnde lagkunnige män_, hvilka fullgjort hvad Författningarne föreskrifva dem, som uti Domare-einbeten må nyttjas, samt i sådana värf ådagalagt insigt, erfarenhet och redlighet. De kallas Juslitie-Råd och utgöra Konungens Högsta Domstol.
Efter först till bifall å Utsk :s hemställan, och sedermera till godkännande af Ulsk:s redaktions-förslag, med den förändring, att i st. f. orden ”sä länge,” infördes ordet ”såvidt”, framslälda, med blandade Ja och Nej besvarade, propos:r, förklarade Hr Gr. o. Landtm, att han ansåg den sednare propos:n besvarad med öfvervägande Ja. 20:de punkten, angAe §:n 39. R. o. Ad. fann det första af Ulsk:s härom afgifna yttranden icke föranleda annan åtgärd än att läggas till handlingarne, men i fråga om Utsk:s vidhållna förslag till redaktion af 39:de §:us 2:dra mom. yttrade Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer nu, såsom förra gången, att R. o. Ad. mätte antaga den ordalydelsen, att Jernkont. så vidt dess vinst-medel användas till allmänt nyttiga ändamål, må befrias från bevilln. Hr von Troil: Utsk. hade föreslagit i sitt Betänk. N:o 4, att 2:dra mom. skulle erhålla följande lydelse: ”Mantalsoch skattskrifning förrättas inom hvarje stad eller socken; med rättighet likväl för flere socknar att förena sig om gemensam mantalsoch skattskrifning, derom Härads-skrifvaren då bör i god tid underrättas.” R. o. Ad. har beslutat att åt det sednare mom:let gifva följande förändrade lydelse: ”Mantalsoch skattskrifning förrättas inom hvarje stad eller socken. Dock må flera socknar förena sig om gemensam mantalsoch skattskrifning.” Dervid förekommer således den olikhet, att icke Härads-skrifvaren behöfver derom underrättas. Jag anhåller att R. o. Ad. måtte vid sitt förra beslut i detta fall förblifva. Uppå härefter framstäld propos. lades Utsk:s yttrande rör:de redaktionen af ifrågavar:de mom. till handlingarne, med (öt klarande, att R. o. Ad. vidblef sitt derom förut fattade beslut. 21 punkten, angAe §:n 42.
I förra händelsen förlorar dtn gäldskyldige och fordringsägaren vinner utan d n ringaste egna förtjenst, hvarken genom arbete eller speculation, och deraf lid*r det allmänna genom tyngden uppå varutillverkaren. Denna, den betydligaste skadan af ett vacklande mynt, synes kunna hindras genom ett sådant beslut hvar - 944 Den 28 Februarii, till nedanstående motion torde gifva anledning. Motionen N:o 4, Riksens Höglofhge Ständer meddela BancoFuUmägtige den föreskrift att Commissarierne i Riksens Ständers Bank. emot insättning af hvarje 1 R:dr Specie silfver, låta affölja 2 Rdr 32 sk eller 1 28 skillingar sedelmynt, som coursen för det närvarande ungefärligen utgör. Förmedelst denna åtgärd skulle den, som på Beursen icke kunde få mera än 120 skilling Bancosedlar för sin växel på Hamburg, häldre indraga silfver för att derföre erhålla 128 skilling genom insättning i Banken Sedelmyntets förbättring skulle förekommas. äfvensom olägenheterne af en fixerad Bancosedelstock förmildras; ty en production och afsättning tillväxte, hvarigenom ett störrerörelsecapital fordrades och coursen skulle falla; så behöfdevaruinnehafvaien endast gå till Banken med sin erhållna valuta i klingande mynt, för att få de sedlar, man till inrikes rörelsen behöfde Bankens credit skall derigenom icke försvagas, utan stärkas, emedan full valuta insättes å 128 skilling för de nya sedlar, hvilka utgifvas, och hvi'ka följakteligen blifva bättre grundade än de, som nu finnas. Denna motion torde till BancoUtskottet få remitteras. Om Den 2§ Februarii, Otti min egen slutledning icke vilseföri mig hittills, bör realisationen vid detta Riksmöte endast utgöra ett syftemål för Riksens Höglofl. Ständers önskningar och förberedande åtgärder. Vill man nä detta syftemål, så måste förhållandet emellan silfverfonden och dess idtéla representant ( Bancosedeln) bibehållas i möjligaste mån orubbadt, om ej förbättras.