Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Pro - 193 ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns, om bifall till RancoUtskottets Betänkande, angående tillägg i RancoUtskottets Insruction, 5or. — om Återremiss till BancoUtskottet af dess Memorial, rörande Hjälmare Slussverks ombyggnad och vidmagthållande, dito. — om Återremiss till BancoUtskottet al dess Memorial, om förlängning uti prfescriptionstiden för låns omsättning i BancnDisöontVerket, 5oa. — om bifall till Allmänna Besvärsoch OeconomielJtskottels Betänkanden, angående i:o Upplifvande af stadgandet, att inga sådane Marknader, som allenast en dag påstå, må begynnas dagen före eller efter Söneller stor Helgedag; 2:0 rättighet för Städernes Magistrater att få utfärda Resepass; 3:o ändring och inskränkning i KronoBrefbäringen ; 4:o ett skyndsamt kringspridande af de för Landtbruket nyttige redskaper, som genom Kongl. LandtbruksAcademiens försorg i Stockholm blifvit förfärdigade efter inkomne Engelska Modeller; 5:o förbud för Städernes Borgerskap, att med sina till afsalu hållande Varor och Effecter besöka Frimarknaderne på Landet utom de District, som fordom, innan deenskilte Marknadetne aflystes> varit Städerne tillagde; 6:0 anstalters vidtagande till förmån för vissa Fabriker och Pappersbruken ; 7:0 förändring i de antagne grunderne för bestämmandet af arrende-afgiften 194 å Militaire och Civile TjenstemänsBoställen i förhållande till öppna åkerjorden, och äskad öfversigt af de i detta ämne utkomne Författningar, 5o2, 5o3. ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns, om Återremiss till Allmänna Besvärsoch OeconomieXJtskottet af dess Betänkanden så väl om Befrielse från skyldigheten att afskala Barken å utsynte
Utskottet inbjuder sistnämnda Stånd att, med frånträdande af sitt, instämma i de öfriga Ståndens beslut, men hemställer, för motsatt fall, tillika, att följande omröstning må ega rum: 87:o. Den som biträder Utskottets, af tre Stånd godkända, förslag, att införselstullen å den af samtliga Riks-Stånden till intagande i taxan beslutade rubriken: “Sprutor, brand-, med tillbehör,“ bör bestämmas till 5 procent å värdet, röstar Ja; BevillningsUtskottets Memorial i\:o 13. 37 Den det ej vill, röstar Nej; Tinner Nej, kommer, enligt Preste-Ståndets mening, tullen derå vid införsel att utgå med 10 procent af varuvärdet. För Spännhalsdukar af läder, hvilka äro åsatte 75 öres införselstull skålpundet, har Utskottet, som ansett högre afgift derå icke böra tillämpas än som förut blifvit föreslagen för Sadclmakarearbeten, eller 50 öre skålpundet, tillstyrkt tullnedsättning till sistnämnda belopp; och hafva, likasom i afseende å Sadelmakarearbeten, Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet bifallit, men Presteoch Bonde-Stånden ogillat hvad Utskottet sålunda föreslagit. Såvida icke de begge sistnämnda Stånden afstå från deras beslut om bibehållande å denna artikel af den nuvarande införselstullen, hvarom Utskottet skolat hemställa, lärer för frågans afgörande böra röstas sålunda: 88:o. Den som, lika med Utskottet samt Ridderskapet och Adeln jemte BorgareStåndet, vill att införselstullen å “Spännhalsdukar, äfvensom andra på valk sydda halsdukar, af läder,“ skall utgå med 50 öre skålpundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, blir nuvarande införselsafgift derå, 75 öre per skålpund, i öfverensstämmelse med Presteoch Bonde-Ståndens beslut, bibehållen oförminskad. Att samtliga Riks-Stånden afslagit
På andra håll, t. ex. i England, höjas många röster för den åsikten, att skolgången bör begynna ännu senare. Dock finnes det hos oss många föräldrar, som ej vilja tillåta sina barn att få denna behöfliga hvilotid. Det är ej ovanligt, att de stackars småttingarna få börja vid 5 å 6 års ålder. Mödrarnas vanliga visa är denna: barnen äro så tidigt utvecklade, de äro så ostyriga, de 1892 ha inga händer med dem i hemmet o. s. v. Därför går det, som det går. Många af de små drifhusplantorna duka under. De kunna ej hålla stånd mot det stränga själsarbetet och den ofta öfverdrifna skolexercisen. Faran är visserligen stor när som helst under skoltiden, dock störst för de barn, som börjat sin skolgång så tidigt. Men i samma mån som helsolärans berättigade kraf i detta hänseende inses och upplysningen härom vinner erkännande, i samma mån skola ock dessa missförhållanden vika. Men när barnet en gång kommit på skolbänken, får dock hemmet ej anse sig vara befriadt från en mera omfattande omsorg om de små. Det är ej nog med, att de få klä- der oeh föda, tillbörlig sömn, lämpliga skolrum, tidsenlig gymnastik och tillfälle till lekar o. s. v. Äfven åtskilligt annat är af nöden. Det är egentligen två saker, som enligt vårt förmenande allt för litet uppmärksammas i våra skolor, och som därför här skola beröras, nämligen de nu så ofta förekommande ryggradskrökningarna och närsyntheten. Tyvärr förbises detta allt för mycket i våra skolor, och därför måste i stället hemmet vara på sin vakt. Ja, man kan rent ut säga, att det är häpnadsväckande, att så- dant kan ocb får ske, då ändock de flesta skolor ha skolläkare. För en 40 ä 50 år sedan var det ej ovanligt i flickpensioner i flere af vårt lands städer att skolföreståndarinnorna bundo stryklod i flätorna på eleverna, för att de skulle hålla sig raka i ryggen. Denna åtgärd, som nu möjligen förefaller barbarisk, pekade dock åt rätta hållet. Det var ett försök, som å- syftade att motverka snedhet. Men hvad gö- res det i den vägen i våra dagars skolor? Vanligtvis ingenting.
Jag tror icke att någon otydlighet i en sådan skrifvelse skulle (örefinnas, ty när det slår, att jaglen är tillåten från den 1 Sept. till den 1 Nov., så följer tydligen af sjelfva detta stadgande, att icke någon annan tid är tillåten. Deremot tror jag, att motiverna uti Utsk:ns skrifvelse borde undergå någon jemkning, hvilken jag anser lämpligen kunna till Exped:sUtsk. öfverlemnas. Hr Hjärne, Harald: Då denna mindre vigtiga fråga har framkallat en discussion, under hvilken flere olika förslag blifvit framstälde, så anser jag mig äfven kunna yttra några ord i detta ämne, emedan jag under en längre lids vistande på landet sysselsatt mig med jagt i allmänhet och äfven med denna. Jag är af samma tanke som den siste värde talaren, och jag anser det icke vara nödvändigt att uprepa de skäl, som han nyss i korthet framstälde, på grund af hvilka tiden emellan d. 1 Sept. och d. 1 Nov. borde vara den, under hvilken jagt af rapphöns borde vara tillåten. Jag vill blott tillägga, att hvarje jägare, som längtar efter denna jagt om hösten, likväl sällan börjar att drifva den förrän den 1 Sept., och kallar derföre denna jagt för sin höst jagt. Jag tillstyrker derföre, att den sista punkten af Betänk, måtte förändras så, att jagten är tillåten emellan den 1 Sept. och den 1 Nov. Gr. Sparre: Frih. Cederströms mästerskap uti all redaktion vill jag ingalunda förneka, men för mig har det likväl synts vara alldeles tillräckligt tydligt, att, då närvande stadgande innehåller att ”jagt å rapphöns är tillåten från d. 1 Aug. lill d. 1 Nov.”, Utskm hafva tillstyrkt alt ”denna jagt roa vara tillåten från d. 1 Sept. till d. 1 Dec.” Jag anser detta innebära fullkomligt tillräcklig tydlighet, men vill ät Exped:sUtsk. gerna öfverlemna, alt förslaget vidare utveckla.
Vitterhets-Historie, och Antiqvitets-Academien 1,546:32. „ Fria Konsternas Academi 12,333: 16. Musikaliska Academien 1,700: —■ M Riks-Musasum a,5oo: .—. _ „ Dramatiska Speclaclet 4 5 o o: —. _ Transport 24.080: 2Expeditions-Utskollels Förslag lill und. Skrifvelse N:o i58. För Wetenskaps-Academien till Jettoner 640: — •—• Till "Vedoch Ljuspenningar för Academierne och Dramatiska Spectaclet m. xn 1,710: — ■—> Tillsammans Banco R:dr 26,400: Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 28 Oclober 183-4- N:o i58. Uppfäst oell godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Oct. lSJJ. Preste-Slåndet den 21 Borgare-Siandet den 21 Bonde-Ståndtt den 2j Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse _, angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens Sjette Hufvud-Titel. (Stats-Ulsk.
113 dumontj TV. A., och Kuylenstjerna, angtde indragning till StatsVerket af Indelta räntor och KronoTionde samt Arrenden af öfverflödige Boställen och Iitdeldta Arméens förseende med Contunta löner•, äfvensom af Hr Frih. SparreStJ, ang:de afdrag afEmbetsoch Tjenstemäns löner till Bevillning m. m. är genom Betänkandet N:o 235 serskildt besvaradt. b) Utskottet har föreslagit, att Löneregleringen för "hela Indeldta Arméen borde göras generel, så att de Bättre lottade Regementerne-s indelningar minskades, för att bereda någon tillgång till de sämre lottades förbättring, samt att, der localen sådant medgåfve, omflyttning af Boställen mätte ske, till vinnande af mera öfverensstämmelse emellan deras godhet och motsvarande grader. Häremot hafva hos H. Ridd. och Ad. Hr Grefve Horn, C. F., Hrr Tham IV.j Nordenankar G.j Anckarsward A., och Rosenqvist af AkershultF. L.>■ hos V. BorgareStåndet Herr Winberg; samt hos II. BondeStändet Casper Wijkman anmärkt, att öfverflyttning från ett Regemente till ett annat af Räntor och Boställen skulle cj mindre leda till total rubbning af Indelningsverket, än äfven blifva högst svåv, om icke omöjlig att verkställa, samt ansett, att hvarje Regemente borde få behålla hvad detsamma, enligt Indelningsverket tillkomne, hvarmed, i fleres tanka, i fall af fullkomlig återgång till de primitiva grunderne och det rya tillkomne Befälets indragning, Regementet kunde vara belåtet, deremot andre ansett, i likhet med hvad Herr ÖfversteLieutenanten v. Heijnes reservation vid 4 B. 8 114 Stats-Utskottets Utskottets förra Betänkande innehåller, att de mest vanlottade Regementerne borde erhålla nödige tillskott i Contant.
SDiitbutb bettna ffplbtghet fndgör, bote Små Dltfobalcr Soaitco tid ®odttcn§ fattige; ffolattbc Sa,rertng§s(SDminittecn, utan h'n^cl’ af ntebltfmanbe eder förfntnmab uppgift, efter cgattbe fåttttebom, bett ffattfMbtgcb 33emidntng förcflå. 230). tia 9t. ©t. 9>rot. 1847 & 1848) 10 ©anti. 1 Slfb. 2 23«nbet. 8 Sewillning0-'5orovbningen. 58 2:o ©gare af frartpg, t Stab elfer foa lätthet, pmiffett t cfc fan t bemtS feba, att f;ait för tharje ar po3 meberböranbe ©ommitte uppgtfmtt ftg till 33cmi(fntng3 crlägganbc för cgattbe '8'artpg elfer aitbef berttti, mcb utgift å läftctaf, bote för fftf förfuutmeffe trebubbfa beloppet af beit bcrigciiom förfntffabe Säcmtlfttingen, ocp titffaffe ena hälften af berente angtfmaren, fantt bett attbra ©ocfnettö fyatttgc; hvarförutan 33emiffning3afgtfteu ffaff crfäggaS. Ditt betta ftabgaitbe ffaff ernt* ratt tnföraö t Äonuttgettö S3efaffningäpafmanbc3 affmätttta Ättngöreffe angåettbe 9)tantafö
Från Högvördigé Preste-Ståndet har, genom Protocolls-Uldrag af den 2 dennes, till Beviilnings-Utskottet blifvit remitterad en af Herr Prosten Åstrand den 5 sisth Mars väckt, lill Utskottet den 7 i denna månad ankommen motion, hvaruti, efter framställning af de flere omständigheter, som, enligt Motionairens tanka, kunna verka alt Riksgälds-Contorets inkomster och utgifter icke i verkligheten slå sig så ut, som de blifvit af Rikets Höglofl. Ständer beräknade, föreslås, såsom det enda medel, som kunde försäkra Conloret om åtnjutande af det för dess behof anordnade anslag, att derest, emot förmodan, för något år, vid liqviden om öfverskotten å Siats-Verkets inkomster, befunnes, att Riksgälds-Conloret nödgades godtgöra en större Statsbrist, eller ock på Lilla Creditivet utbetala större summa, än som med de under föregående åren af nu började Stats-Reglering uppkomna öfverskott på Stals-Verkets inkomster kunde betäckas, och i följd hvaraf Conloret nödgades tillgripa större eller mindre del af sin amortissemenlsfond, Rikets Höglofl. Ständer för så - Bcvillnings-Utskollets Betänkande JV.-o 6ö. 3 daul fall mätte bemyndiga sina Fuilmägtige i Riksgälds-Contoret, att på Allmänna Bevillningen å aldra Artikeln, med en fyllnads-afgift, jemnad till fullt skillingslal på hvarje Bevillnings Riksdaler efter samma Artikel, fördela' deri bristande summan till utgående under det år, som följde näst efter det, då bristen blifvit af Riksgälds-Contoret till Stats-Contoret betald, samt attFulimägtige måtte ega, med anmälan bos Kongl. Majit om förhållandet, i underdånighet anhålla om Nådig Kungörelse, till vederbörandes efterrättelse, angående debitering och uppbörd af en sådan fyllnads-afgift; och förmenar Motionairen, alt, om Rikets Högloft.
Jag skulle tro, att såväl Stockholm som Götheborg äga tillgångar att sjelfve draga den ökade utgiften. Sedan kommer 133: 16 till navigationsskolan i Gefle, 133: 16 till den i Malmö och 100 r:dr till Hernörnösands navigationsskola. Hvad de begge första beträffar så bör det äfven för dem blifva lätt att anskaffa de ringa summor, som erfordras, och hvad Hernösand beträffar, så, ehuru denna stad visserligen ej kan jemföras med de andra, så, torde den likväl kunna tillskjuta ett så ringa belopp som 100 r:dr årligen. Jag ber att få offentligen förklara att enskildt skulle jag vara mycket villig att lemna min röst till den äskade utgiften; men då jag anser, attén återremiss icke skulle hafva den påföljd, som de tvänne sista la larne förmodat, så tror jag, just på grund af den åsigt, som jag uttryckt i början af mitt yttrande att man icke bör spänna bågen för högt, att det är mera skäl att R. o. Ad. bifaller betänk., hvarom jag således anhåller. Frih. Palmstjerna: Här ser man ett nytt bevis derpå, alt när R. St. bevilja ett anslag vid en riksdag, så kommer snart vid en efterföljande tillökning i fråga. Det behof, som först upgifves, upgifves för litet och sedan kommer slraxt förhöjning i fråga. Dessa navigationsskolor erhöllo för icke längesedan sitt första anslag och redan begynna de att yrka på tillökning dels i löner, dels till kartors, böckers och möblers underhåll och förökande, ehuruväl det vid det första anslaget var sagdt att detta skulle af städerna sjelfva bekostas. Eli sådant sätt att gå tillväga anser jag icke vararigtigt. Man bör, när en ny inrättning föreslås, genast upgifva hela det anslag, som dertill erfordras utan att beräkna att några förhöjningar sedermera så snart som här blifvit ifrågasatt skola ega rum. Detta gäller i synnerhet för Stockholms navigationsskola. Nu är fråga om en tillökning af 1,000 r:dr.
Endast de sorgsna minnena lämna vi kvar här, ty nu skola vi börja en ny tidräkning. » * Innehållsförteckning: Jane Hading. (Med porträtt). — Svanlärd; af Emil Linders. — Familjeband och familjeplikter; af Tea. — Dä man är guvernant; af S — m. — Astrids törsta bal; af Vera Vinge. — Tvä diskussionsaftnar. — Donationer; af Steffen. — Ur skuggornas värld; några minnesblad för Idun af W. Bäckman. VII: Två storgubbar. — Hvad skall man gifva i drickspengar? För Idun af Beså. — Huslig ekonomi; d:r Cleves föreläsningar VII — Dr notisboken. — När det lider mot aftonen; skiss för Idun af Sophie Linge. Idun Fredagen den 8 mars 1889. Tidningen kostar B yra: Klara.bergssa.tan 54, en tr. Redaktör och endast 1 krona för qvartalei. Annonspris: postarvodet inberäknadt. 25 öre pr petitrad ( Ingen lösnummerförsäljning. FRITHIOF Träffas £ byrån kl. 10 — 11 och 4 — 5. A l l m. Telef. Hanna jfelt visst torde det vara fallet, att den qvinna, med hvilkens bild Idurj för SI dagen prydt sin första sida, för mången af våra läsarinnor bär ett okändt namn. Ingalunda hörde hon heller till de verldens lysande och store, hvilkas dåd ligga på hvar mans läppar, och hvilkas gö- rande och låtande vid sig binda de stora hoparnes nyfikna intresse; men i det tysta har hon genom ett långt arbetslif fullföljt en berömvärd gerning och skapat ett efterföljansvärdt föredöme. Som den första och yppersta representanten för den nutida svenska qvinnan på det praktiska arbetets och den praktiska välgörenhetens område har Hanna Lindberg fått sin plats i Iduns porträttgalleri. D e dagliga tidningarna innehöllo för kort tid sedan meddelandet om hennes frånfälle, då hon den 22 sistlidne februari efter ett verksamt lif slöt sina ögon till den stora hvilan. Hanna Lindberg föddes på Tullgarns kungsgård den 26 december 1823.
Wainahée sjöng ej mera; men ännu sjunger hafvet sin dödssång öfver hennes graf i dess djup. Oleandern. Har ej vexten lif, har ej vexten känsla? Man gråter vid berättelsen om en menniskas lidande, man anser det värdt att skildras och målas; men blomman lider, och hvem skänker henne en medlidsam blick. Min moder var ett stort, skönt träd, dess präktiga, hvita blomklasar höjde sig rika och doftande öfver Callor, Heliotroper, Cactéer och en hel verld af små vexter, som stodo vid hennes fot och äfven vid hennes sida, ty de stodo radade högre opp och lägre ned på ett blomsterbord. Glad vexte jag i min moders hägn och blef allt större och tänkte: Ack hur roligt skall det icke bli den dag, då äfven jag får bära blommor. Hvad jag skall dofta, huru skära och rena skall jag icke bibehålla dem i sin hvithet. Men en ung flicka kom och slet mig från min moder. Jag gret, och alltsom hon bar mig bort, droppade mina tårar på hennes hand. Hon märkte det och skyndade att ställa mig i vatten. Ryckt från mitt hem, hvad kunde jag annat, än bjuda till att blifva vext på egen rot. Det lyckades mig, och snart stod jag ung, förhoppningsfull och lefnadsfrisk i flickans fönster. Och åter började jag tänka på den tid, då jag skulle få bära hvita doftande blommor. Men ack, min vårdarinna glömde mig snart nästan alldeles. Hvem tänker på en stackars vext, då man har sin paryr att lägga på hjertat, hvem bryr sig om att vattna en blomma, då man skall på bal. Jag trånade och orkade ej vexa. Jag saknade mitt lifs källa, det klara, friska, lifvande vattnet. Jag fick blott sällan en droppe deraf, jag sörjde och egde allt mindre och mindre kraft att utveckla mig. Slutligen glömdes jag, i en mörk vrå, två hela veckor utan vatten. Förtorkad och bladlös stod jag, en usel sticka, och mina jemnåringar, vårdade af vänliga händer, stodo redan med svällande knoppar, fulla af lifskraft och ungdomsmod. En gammal qvinna tog mig i sin vård.
Det måtte icke erfordras någon vidlyftig deduction för att ådagalägga rättvisan och billigheten deruti, att lottegare i solidarisk Bank, som måst betala densammas skuld, skall ega rättighet att hålla sig till öfrige lottegarne, de der ingått i Bolaget under enahanda äfventyr, som han. Att han likväl icke bör kunna utsöka sin egen andel i skulden måtte äfven vara temligen klart, och svårt kan det aldrig blifva att få denna andel bestämd. A till exempel, som måste betala Bankens skuld å 100 R:dr, eger 4 lotter i Banken. Han återsöker således detta belopp, minus ^delar eller Riddar, allt efter lotternes antal, hos B, som sedermera procederar på enahanda sätt, om han så för godt finner. Hvar och en lottegare får sålunda vidkännas sin andel i skulden, men icke heller mera. 25 4P. torde böra erhålla ett nytt eller tredje mom. så lydande: ”Vill ny innehafvare af lottbref ej i Bolaget inträda, eller vägras hans begäran derom, åligge det Directionen, att lottbrefvet för Bolagets räkning, sist vid nästa ordinarie Bolagsstämma, inlösa med det belopp, som derå blifvit insatt, ocb varde i thy fall förre loltegarens förbindelser återställde.” Detta tillägg ventilerades inom Utskotten, men råkade i en tvär vändning att förfalla. Nyttan och nödvändigheten deraf torde emedlertid icke behöfva bevisas. 27 I öfverensstämmelse med de åsigter jag förut yttrat angående Bankrörelses bedrifvande endast i stad, torde, om samma åsigter gillas, orden ”eller Domhafvanden” böra utur denna §. utgå. 3o med tby åtföljande hela 4 Capitlet torde saklöst kunna utgå, om det föreslagna tillägget till 17 §. antages. Gradationer af ansvar för öfverträdelser af en Lag, som har ett enda bestämdt ändamål, det nemligen, att hindra de ifrågavarande credit-associationerna att blifva skadliga för samhället i allmänhet och för dess medlemmar enskildt, synas mig vara Hör till Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande N:o /J.. 35 olämplige.
Uti en särskild till Rikets Ständer den 11 November nästlidet år afbiten nådig Skrifvelse (N:o 51) har Kongl. Majk täckts meddela, att sedan Rikets Ständer, med anledning af gjorda framställningar om förbättrade aflöningsvilkor för arméens och flottans läkare samt Provincial-läkarne m. m. i underdånig skrifvelse den 24 Februari 1858 anhållit, det Kongl. Majk måtte låta utarbeta och till Rikets dernäst sammanträdande Ständer afgifva nådigt förslag till ett fullständigt ordnande af såväl den militära som den civila hclsovården i riket, hade Kongl. Majk, genom nådigt Bref den 20 Mars samma år, anbefallt dess Sundbets-kollegiuin, att uppgöra underdånigt förslag till fullständigt ordnande af den civila läkarevården; till åtlydnad af hvilken befallning bemälda Kollegium anmodat Kongl. Majks samtlige Befallningshafvande att, med ledning af vissa i berörda 116 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. hänseende gifna upplysningar, föreslå de åtgärder, hvilka inom hvarje län för ändamålet kunde anses erforderliga, hvarefter Kollegium i hufvudsaklig öfverensstämmelse xncd do utlåtanden, hvilka Kongl. Maj:ts Betallningshafvando och af dem hörde kommuner till Kollegium i följd häraf afgifvit, samt med särskildt afseendo jemväl på den erfarenhet, som genom föregående regleringar af deuna del af sjukvården hitintills vunnits, uppgjort och Kongl. Maj:ts nådiga pröfning underställt ett omfattande förslag till den civila sjukvårdens ordnande.
Dagblad och äro såsom tillägg infogade i texten med Mörner s stil. 2 Orden i dem understrukna i originalet. 8 Ordet anonyma är såsom tillägg infogat i texten. 4 Motsvarar den tidigare § 1 mom. 8; jfr C. U. M. 1810—1815, sid. 62 samt beredningsprotokollet 12 juni e. m., ovan sid. 181! 5 Jfr Tryckfrihetsförordningen 9 mars 1810, § 1, mom. 9! 6 Jfr beredningsprotokollet 12 juni e. m., ovan sid. 181, samt C. U. M, 1810—1815, sid. 62. Bilaga till protokollet den 19 Juni 1812 229 skrifvas ej 1 flyttas up till 1 :sta momentet, straxt efter ordet bjuder, efter orden lägges skulle följa: Med periodisk skrift förstås en sådan som i nummerföljd eller på bestämda tider utgifves.3 rande af någon skrift, vare sig inländsk eller utländsk, undantagande hvad i 4 §. 2 mom. stadgas. Hvarje författare eller förläggare stånde fritt att en honom i följd af sådan egenskap tillhörig skrift, antingen sjelf eller genom andra föryttra; dock vare hvar och en, som antingen i öppen bod eller eljest, med rättighet att derom i allmänna tidningarne få kungörelse införa, Bokhandel idka, eller böcker försälja vill, förbunden, att på -sätt om Boktryckeriers anläggning stadgadt är och vid samma ansvar anmälan derom hos HofCanzlern göra. För fortfarande föryttrande af en skrift vare inga andra hinder än de som i 4 § af denna lag föreskrifvas.2 13. mom. Under ordet skrift, som i denna lag nyttjas skall förI stås alt, hvad genom tryck under I allmänhetens ögon lägges. 2 §• 1 :a mom. I öfverensstämmelse med här ofvan för en allmän och lagbunden Tryckfrihet lagda, grunder skall det, under de nedanför i 3 §. stadgade förbehåll, stå hvarje Författare fritt, at öfver allt livad som är eller kan blifva föremål för mensklig kunskap genom tryck (kungöra) sina tankar kungöra.4 1 Anteckningen i marginalen gjord med Hartmansdorffs hand.
Pä serskildt anförda skäl tillstyrkte Herr StatsRådet Grefve Hård, äfvensom H. E. Herr StatsRådet Grefve Löwenhjelm, nådigt bifall å StatsSekreterarens underdåniga hemställan. Herr StatsRådet Friherre Åkerhjelm, med hvilken StatsRådets öfrige Herrar Ledamöter sig förenat, anförde också serskilda grunder för sin mening, att det icke syntes kunna medföra någon förlust för Staten, att KonvojKommissariatet meddelade accepter å alla anvisningarna vid den ingångna oktroyens början, om vissa afsedda iakttagelser ägde rum, samt tillstyrkte, att Kommissariatet mätte i nåder förständigas att i de anbefallda accepterna å BolagsDirektionens anvisningar uttrycka det vilkor: att de skola infrias emot det vilkor och på det sätt, Kongl. Majits bolaget gifna privilegium af den 2 Februari 1838 utfäste, så vida ej denna klausul vore i anvisningarna intagen. Kongl. Maj:t, som i nåder ansåg de ifrågaställda accepterna ej kunna, på grund af beslutet den 2 Februari, fordras för längre tid än det löpande året, bebagade tillika förklara, att, sedan det nya bolaget, enligt sitt åtagande, infriat det äldre Trollhätte kanalbolagets aktier, till belopp af 419,376 R:dr, och i StatsKontoret deponerat berörde aktier eller nedsatt deras motsvarande penningevärde i Banken, Kongl. Majit ville fatta ett beslut i mån af den makt, Grundlagen tillerkänt Konungen.