Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Häggström, för utdikningen af Svarlbergsoch Nybruksmyrerna i Säfvars socken, å 1,500 B:dr; hvilket lån skall jemte kronoutskylderna återbetalas genom erläggande årligen af 75 R:dr för åren 1850 med 1879, och 74 H:dr 44 sk. 3 r:st. för år 1880 » sedermera aflidne Postmästaren A. Wall, för sänkningen af Degersjön och Lillsjön i Nysätra socken, emot inbetalning af 5 procent årligen å lånets ursprungliga belopp, 1,800 R:dr, dervid 3 procents ränta beräknas för kapital-återstoden » f. d. Expeditions-fogden C. J. Moritz, för utdikningen af sjön Ökvattnet i Skellefteå socken, å 2,200 R:dr; hvilket lån skall jemte 3 procents årlig ränta, under 10 års tid, från 1851 års början, återbetalas med en tiondedel årligen » deltagarne i sänkningen af Kroksjön i Bygdeå socken, emot årlig inbetalning efter 1861 års slut af 8 procent å hela lånesumman grundande sig på Mikels Ständers siirsiiiltU meddelade beslut och stadgandem hos Hjelmare kanaloch slussverks-bolag, motsvarande beloppet af den för nämnde kanaloch slussverk afsatta reparationsfond, bestående ursprungligen af en i bolagets fasta egendomar Stora Wallby och Oppeby intecknad skuldförbindelse å 15,000 R:dr; hvilken fond årligen tillväxer med 5 procent å det belopp, densamma vid årets början utgjorde Allmän bevillning för år 1854, upptagen till det i då gällande bevillnings-förordning beräknade belopp, R:dr 1,900,000: efter afdrag af hvad häraf, utöfver de af Riksgälds -kontoret med 5,787 R:dr 40 sk. 1 r:st ersatta taxeringsoch uppbörds-kostnader inom Stockholms stad samt Kalmar och Wester-Norrlands län, under samma års lopp influtit, eller » 20,519:41. 5. Allmän bevillning för år 185G, enligt 1854 års bevillnings-förordning
I fall jag icke redan tröttat Ståndet med denna historik, kommer jag nu till sjelfva frågan: Om dessa s. k. tull-lindringar verkligen äro af den nytta för det Svenska rederiet, alt de böra fortfara, eller om möjligen våra exportprodukter, jern och trädvaror, derigenom erhålla ett högre pris? Hvad den första frågan vidkommer, så mäste jag till en del besvara den med ja; men det vill säga, samma förmåner har det Svenska rederiet, som de flaggor, hvilkas Regeringar afslutat reciprocitets-traktater med Sverige; och — dessa äro numera alla sjöfarande nationer, utom Frankrike, Spanien och Lubeck. Jag har i alla fall redan omnämnt, att 1849 års import ifrån Norra Amerika verkställdes i Svenska fartyg lill endast 59 proc., och resten i utländska, som beräknade sig dessa tull-lindringar tillgodo, och hvilka förmåner icke kunna på något sätt tillfalla den s. k. mindre sjöfarten, som naturligtvis icke kan gä pä Transatlantiska hamnar. Men för dem af det Högl. Ståndet, som icke haft lid och tillfälle, att med alla dessa sifferkalkyler sysselsätta sig, skall jag söka framställa ett exempel, som torde visa alt dessa tull-lindringar oftast komma andra lill godo än sjelfva skeppsrederiet, för hvilkeis skull de blifvit införda. Jag skall då betrakta Sveriges sockeroch kaffeimport. Om t. ex. ett rederi låtit hemta i Bahia en sockerlast, till hvem skall varan erbjudas vid sin hilkomst? Till sockerrafinadören naturligtvis, svarar man. Men som Sverige icke äger mera än 20 sockerraffinaderier, hvaraf de tvenne största så godt som monopoliserat marknaden, och dessa raffinaderier sjelfva betydligt importera råsocker för egen räkning, så händer det ganska ofta, jag vågar säga, nästan alltid, att sockerraffinadören bestämmer priset, d. v. s. han betalar jemnt och rätt frakten, men tull-lindringen, den premie som man förordar, stadnar i sockerraffinadörens ficka. Huru stor andel dessa sockerraffinaderier ha i råsockerimporten, synes bäst af följande upgift.
Föredrogs ånyo BancoUtstottets den 4 November upplästa ProtocollsUtdrag af den rz October rörande upphörandet af BancoFullmägtiges ärliga sammanträde med Fullmägtige för RiksgäldsContoiret för att genomse det föregående årets afflutade Riksstat Grefwe - Den 18 November. 797 Erefwe körner, 6öran. Sedan NN den författning är »vidtagen att StatsWerket af Riksens S anders Revisorer kommer att granstas, tror jag ej att detta sammanträde till RiksStatenS öfwerseenbe mera kan wara af nöden. Orefrve känrner, Larl 6ak>riel, hemställde om icke, da saken afwen rörde NiksgäldsContstrets Fullmägtige, den kunde fä hwila intill desi StatsUtstottet inkoinme »ned sin berättelse rörande RiksgäldsWcrkets förwaltning. tArefwe I»lörner, ^Zolk Llöran utbad sig fä erinra, att frägan wore om en flags Revision af StarsWerket, som aldrig sträkte sig längre an till siffran och hwilken nu wore öfwerflödig, sedan Regeringsformen förestrifwer att StatsWerket, af Ständernes egne Revisorer stall mycket noggrannare revideras. Zerr Lilverllolire, 6ullak ^brakrm, trodde att berra sammanträdes upphörande sä mycket heldre kunde beflutas, som, utom det att numera ar öfwerflödigt, det i sjelfwa werkst alltid warit det; ty det har endast bestätt deri, att sedan wederbörand» warit församlade, en summarist rakning för dem blifwit uppwisad, hwilken Fullmägtige päteknat sedan de sert att Summorne i Debet och Credit gätt tillhopa.
Det tillhör ej mig att ingå i undersökning om nyttan och nödvändigheten af ifrågavarande förslag; men den anmärkning tror jag stå fast, att i alla Embetsmanna-grenar utvidgade kunskaper äro af väsendtlig fördel. Jag har icke kunnat förena mig med det här förut gjorde yrkande, att StatsUtskottet skulle styckevis inkomma med Allmänna StatsRegleringen; jag har förklarat mig anse en sådan delning af detta ämne vara stridande emot Grundlagen. Deremot tror jag, att denna fråga, såsom icke ingående i allmänna StatsAnslagen, kunnat hvila hos Utskottet, till dess Utskottet, gehom noggranna undersökningar, och jämnförelse af inkomster med utgifter, funnit, om hvad nu sökes, kan hänvisas på de gamla anslagen, eller nya summor dertill äro att tillgå. Jag hade äfven önskat mera öfverensstämmelse i StatsUtskottets premisser och resultat. StatsUtskottet har nemligen gillat principen och ansett saken nyttig, men ej kunnat finna utvägar till dess verkställande. Jag önskade, att man ginge mera öppet tillväga, och om man funne ett förslag De n 3o Januari i. nyttigt, uttänkte medel till dess verkställande, eller ock afslog det. Äfven jag förenar mig alltså uti anhållan om återremiss af Utlåtandet. Friherre von Duben, Carl: Till endel förekommen af Herr Tham i hvad jag ämnat yttra, får jag blott tillägga, alt dä denna motion af Herr Vegesach väcktes, understödde jag densamma af skäl, sorn då anfördes, men trodde likväl, att det reglementariska endast borde bero af Kongl. Maj:ts godtfinnande, äfvensom att den föreslagne summan kunde nedsättas. Jag förblifver ännu af samma tanka, och anser, att, vid en återremiss, det ingalunda bör uppdragas åt, eller tillkomma , Utskottet att afhandla det Reglementariska af projectet. Lika med Hr Tham tror jag, att då StatsUtskottet funnit sjelfva saken böra medföra en obestridlig nytta, hade Utskottet bordt kunna för densammas befrämjande föreslå en viss summa, oberoende af någon besparing å 3:dje Hufvudtileln.
Under de öfyerläggningar, som i anled bing af LagVtihottits Betänkande», lf denna Kongl. Proposition inom Utskottet förefallit, har det icke'undgått min upp. märksamhet af hvad granlaga beskaffenhet den föreslagne Lagen är, Om, å ena sidan, nödvändigheten påfordrar dess antagande, såsom i vista fall enda sättet, att freda samhället från ytterligare tilltag af brottslingar, vådliga för allmän och enskild säkerhet, måste åter å den all möjlig varsamhet iakttagas vid stiftande af en Lag, som lemnar den ena Medborgaren rätt, att emot den andra ansvarsfritt nyttja ett så mordiskt vapen, som skjutgevär. Jag anser derföre 3'.ne omständigheter böra vara för handen, innan försök att rymma må kunna medföra äfventyret, att blifva skuten, nemligen att den rymmande år en för allmänna säkerheten vådlig person: att hans afsigt att rymma är uppenbar, och att de, sorn om honom hafva vakt åro urståndsätta, att på annat sätt förekomma hans flykt. Den ena af desse omständigheter är i den Kongl. Propositionen utmärkt genom stadgandet, att skjutandet ej får ega rum förr än Arrestanten 2:ne gånger blifvit anropad, och ändå icke afstår från försöket att rymma. De 2:ne andra här ofvan upptagne vilkoren torde tåla något närmare utredande. Jag känner riktigheten af den princip att ej någon må straffas för det hau söker förskafFa sig friheten. Det är således ej 1 egenskap af straff, som en Lagstiftning kan LagUtskytts Betänkandefl. % LagUtskotttts BetHnkanden. ijj gilla skjutning efter rymmare, utan såsom en för allmänna säkerheten nödig anstalt, att afhålla vissa farliga personer från möjligheten, att våldföra enskildta säkerheten; men för att rättfärdiga ett så våldsamt försigtighets mått, mäste Arrestanten också verkligen vara inför Lagen öfvertygad om brott och lastbart lefverne af den art, att dess fortsättande vore för allmän och enskild säkerhet vådlig. Personer döuide för mord, rån och förnyade Stölder synas höra till denna dass.
Intagna bestänimanden och föreskrifter vara lämpliga, och får härmed desamma till antagande Vördsamt föreslå* Fiskerier. Med anledning af iytdé Bevillnings-grunden är stadgandet om deras serskilda beskattning, för de fall, der Bevillnings-Utskottets Betänkande N.o Sfi 33 eler den eger rum, i Författnings-förslaget intaget. JPug. 4O* I stöd af Bevillnings-grunden, är här ett serskildt påbud intaget derom, att af Fynd bör erläggas en bevillning af 5 för hundradet af värdet. På detta ställe, eller i slutet af 2tdra Art., bar Utskottet trott stadgandet om Fyllnads-afgiften lämpligast kunna intagas, och bar sådant skett i fullkomlig enlighet med hvad Utskottet i början af detta Betänkande härom hemställt. 3. Art* Pag. 4i* uti en lill Utskottets handläggning remitterad Motion har val Herr Prosten Grevillius anfört, hurusom det skall inträffat, både att Mantalsskrifning varit utsatt på Lördag, hvilket vore högst olämpligt för den Eili. till R. St. Bevillnings-Utskottets Betänkande N.o Sy. dervid närvarande Prestman, som be* hofde denna dag till förberedelse för sin egentliga och högre tjenstbefattning, och att förrättningen blifvit utsatt i annan Socken, till mycket besvär för både Pastor oeh Församlingen.
Att en ytterligare förlängning af pregcriptions-tiden icke kunde ske, utan pa Statens bekostnad, och Vöre så mycket vådeligare , som den för hvarje Bruksägare skulle komma att bero på undersökningens eller Skattläggningens 1 8.2 2 Stats-Utskottets Betänkanden. mer eller mindre skyndesamma verkställande, och således hvila på ägarens godtycke, och hvarföre yrkas, att icke någon vidare pre-scriptionstid må förunnas, utan de Recognitlons-Skogar, hvartill anmälan lill Skatteköp inom föreskrifven tid icke skedt, behandlas på lika. sätt och efter enahanda grunder, sorn Stats - Utskottet angående Krono-Alhnänningarne tillstyrkt, 3:0 Att Skattläggningen icke matte ske efter Savolaxske methoden, såsom för ringa, utan bestämmas fi 11 visst per Tunneland, efter orternas olika beskaffenhet, dock icke under 4 å 6 sk. Tunnelandet, som bör förvandlas i Spannmål efter ett medium af 10 års Markegång! saint a>t Skatteköpskillingen måtte i proportion deraf utgå, så att den icke kommer att utgöra det ringa belopp af 1 sk. Tunnelniidet. 4:0 Art Innehafvare af Hemman, -Torp och Lägenheter på JRecognitions-Skogarne varda dervid bibeliålloe, samt 5:0 Att i Vånga och Hellestads med £ere Bergslager, där inga Härads - Allmänningar finnas att tillgå för de Skogsiöse Hethmanen, de så kallade Grufve+Skogarne måtte för Bergshandteringen få begagnas, samt till stängsel omkring ödelagde Grufvor , och vederlag för da ägor, sorn borttagas af Grufvorne och hvarphögar, uim. I anledning af hvad sålunda anmärkt blifvit, har Stats-Utskottet tagit detta ärende under ytterligare öfvervägande. Då Stats-Utskottet utaf de ifrån Kongl. Kammaroch Bergs-Collegierne rneddeldte upp. gifter inhämtat, att någon allmännare verkstäl - StatsUtskottets Betänk anden.
Yttrandet, pag. 15 i utlåtandet, N:o 151, gillades. Andra yttrandet eller momentet, sammanslälldt med det Hedervärda Bonde-rståndets, genom utdrag af dess protokoll den 10 dennes meddelade inbjudning till raedstånden att instämma uti Bonde-ståndets beslut, att, med ogillande af utskottets åtgörande i ämnet, Rikets Ständer skulle uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t framställa den begäran, alt Bergs-kollegium antingen Prot.-utdrag den 41 Maj 4868. 355 mätte alldeles indragas eller ock förenas med Kommers-kollegium till ett verk, med gemensam chef, men fördeladt i 2:ne afdelningar. Ståndet vidblef sitt bifallsbeslut, i anledning af betänkandet' N:o 90, och lade Bondeståndets inbjudnings-protokolls-utdrag till handlingarne. Tredje, fjerde, femte och elfte punkterna. Utlåtandet, N:o 151, lades till handlingarne. Tolfte punktens första moment: Ståndet beslöt, att, med ogillande af hvad Utskottet tillstyrkt, Rikets Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täckes af de å anslagen för landtbrukskolorna uppkomna besparingar i nåder bevilja tillfälligt understöd åt den vid Sjögesta befintliga läroanstalt af nämnde beskaffenhet; och skulle de respektive medstånden genom utdrag af protokollet vänligen inbjudas att i detta beslut med Borgare-ståndet sig förena. Tolfte punkten, andra momentet, fjortonde och sextonde punkterne, samt den vid slutet af det sednare utlåtandet gjorda anmälan, j Utlåtandet, N:ö 151, lades till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Stats-utskottéts utlåtande N:o 152, i anledning af erhållna återremisser å betänkandet N:o 91, angående regleringen gen af utgifterna under riks-statens sjunde hufvudtitel. Det i 9:de punkten af betänkandet N:o 91 afgifna, och uti utlåtandet N;o 152 förnyade yttrande godkändes; och i öfrigt lades det sednare utlåtandet till handlingarne.
Vid hvarje Riksdag väckas anspråk på stora anslag jemväl från Riksdagsmännens sida, och då Regeringen icke förut kan beräkna till hvad belopp, de kunna komma att upgå, blir det för Regeringen icke heller möjligt att vid upgörande af förslaget till en ny BevillningsFörordn. taga dem i beräkning; 4:o För Regeringen är det alltid omöjligt att på förhand veta, huruvida Ständerna kunna för stats-behofvens fyllande fortfarande vilja använda Bankens mellan Riksdagarne uplöpande räntevinst, hvilken brukar upgå till det högst betydliga beloppet af icke mindre lin omkring Tre milhr Rdr; VII II. 33 514 Den 25 Juli /. m. 5:o Hvad B. St:r ovilkorligen måste få kännedom om, är Stats-verkets tillstånd till tillgångar och förut bestämda utgifter; och att en sådan kännedom bör dem meddelas, har grundlagen redan föreskrifvit. Af något af Begeringen föreslaget sätt att fylla de nya behofven kunna B. St:r icke bindas; och då annat sätt att fylla behofven, än det genom bevillningar, icke kan ifrågakomma, så vore ett Eegeringens förslag rörande sättet utan allt väsendtligt ändamål, men skulle, om det genom grundlagen ålades henne att afgifva ett sådant, väl genast kunna af partiledare begagnas till kärkomna anfallspunkter; 6:0 Dessutom är det föreslagna tillägget icke nog bestämdt och torde således lemna skälig anledning till tvekan och olika tydning, samt vid sådant förhållande blifva ännu svårare att till någorlunda belåtenhet fullgöra; 7:o Slutligen skulle, om Begeringen toge någon närmare befattning med sättet för bevillningens utgörande, det kanske äfven anses komma i någon kollision med den enl. 57 g B:sF:n Ständerna förbehållna rättigheten att sig sjelfva beskatta. Dessa skäl synas mig så vigtiga och så talande för afslag att jag för min del med åberopande af desamma tillstyrker att B. o. Ad. täcktes förklara sig icke kunna ifrågav:de grundlagsförslag antaga. Jag vill dertill lägga ännu ett skäl. Man har nemi. åberopat BevillningsUtsk:s till B. St;r nyligen framställda förslag om underd. begäran »att K.
Om jag endast egde hälften af de tankar du vill tillegna mig; Det ser ut som ett nät af nerver och knutar der dina tankar DEN OKÄNDE. finner dig fullkomlig, så, att jag icke mer kan tänka mig tillvaron är ljum, känn hur den smeks! Detta är att lefva; Ja, nu lefver jag, just nu! och jag känner mitt jag svälla, sträcka ut sig, förtunnas, Det är kanske derför jag trifves så i ditt sällskap, derför jag utan dig! Nu drog molnet bort! Nu är det hög himmel, vinden bli oändligt: jag är öfver allt, i hafvet som är mitt blod, i fjellen - som äro mitt skelett, i träden, i blommorna; och mitt hufvud räcker upp i himlen, jag ser ut öfver universum som är jag, och jag känner skaparens hela kraft i mig, ty det är jag. Jag skulle vilja ta hela AUGUST STRINDBERG massan i min hand och knåda om den till något fullkomligare, varaktigare, skönare... skulle vilja se allt skapadt och alla skapade varelser lyckliga: födas utan smärta, lefva utan sorg och dö i stilla glädje! Eva! vill du dö med mig, nu, i detta nu, ty i nästa ögonblick är smärtan åter öfver oss? DAMEN. Nej, jag är icke beredd att dö! DEN OKÄNDE. Hvarför? DAMEN. lidit nog... Jag inbillar mig ha något outrättadt ännu. Kanske jag icke DEN OKÄNDE. Det skulle således vara lifvets ändamål! DAMEN. Det ser så ut! Men nu ber jag dig vackert om en sak: DEN OKÄNDE. Säg! - DAMEN. ty i sådana ögonblick erinrar du om Cæsar derhemma... DEN OKÄNDE. (Upprörd). Om Cæsar! Hur kan du veta... säga det. DAMEN. mig då jag brukade ordet derhemma... förlåt det! DEN OKÄNDE. mig och Cæsar? Menade du ingenting annat än hädelserna som skulle likna Sade jag något illa, så var det ej menadt! En dumhet undföll Häda icke himmelen som nyss och likna dig icke vid Skaparen, TILL DAMASKUS DAMEN.
Jag vill icke betvifla att så möjligen kan ske, men då man känner det allmänna begäret efter lån, så tror jag att det vore bättre, att de möjligen tillgängliga 80,000 r:dr, som kunde vara att disponera heldre användes i den riktningen än att de användas till diskontering. Jag yrkar bifall till betänk. Frih. Palmstjerna: Om icke något anslag funnes för detta ändamål till utflyttningshjelp, så skulle jag icke föreslå något sådant; men då ett sådant hittills varit och ännu verkligen begagnas, ty efter livad jag tror, så var det åtminstone till tretton sextondelar begagnadt före den lista Dec. och då jag tror mig veta att det är tillräckligt med ansökningar inne för begagnande af resten, så anser jag, att det visar sig deraf, att lånen icke äro så litet begärliga. Det är visserligen sagdt, att det är mycket besvär för Banken och att föreskrifterna om vilkoren för dessa låns utgifvande uptaga flera sidor i Bank-reglementet; men delta anser jag icke vara ett hinder, sorn bör inverka på R. Sl:s beslut i detta afseende. Hvad betyda några sidor mer eller mindre i föreskrifterna för dem, som bestyra utlåningen i Banken emot den saken att R.!«5r. skulle visa obenägenhet eller ogenhet emot dem, som genom skiften komma i en belägenhet, som äfventyrar deras framtida bestånd, hvilket ofta nog är händelsen. Om frågan vore att öfverflytta dessa 80,000 r:dr till en annan lånerörelse i Banken, skulle jag icke hafva så mycket deremot, som nu, men om de förflyttas till fastighetsbelåning, som jag icke kan anse något serdeles skäl för, så skulle jag anse en sådan förändring skadlig, emedan det innebure en flyttning af dessa medel ifrån en fond, som vore mera behöflig, än den, hvartill de flyttades. Det är hufvudsakligen pä dessa skäl, som jag yrkar afslag på betänk. Hr von Hartmansdorff, August: Man har yttrat, att de ifrågavar. lånen utgöra en för Banken främmande rörelse. Hvad vill man dermed säga?
Ali till paschan och låtit denne förstå, att om han läte soldaterne stå overksamma vid arabkvarterets portar ända till dagningen och sedan draga sig tillbaka, skulle han få en stor »gåfva». För att obemärkt komma till kloakhvalfvet hade Emin nödgats smyga sig ut från sitt hus genom en bakdörr. Hans hus var nemligen så fullt af menniskor, att till och med många måste stanna utanför i gränden, emedan gårdarne ej rymde fler. Alla motsågo dagningen med oro, ehuru också med hopp, ty då kom stunden, vid hvilken Emin enligt löfte skulle framlägga de penningar som behöfdes för att muta paschan. Emin stötte af tofflorna, löste turbanen, kastade sin kumbaz och kaftan till marken samt kröp in i den trånga, uppgräfda gången. – Du förnedrar dig, herre, du som är allas vår ledare. Stanna här i hvalfvet och befall, men låt oss smyga upp efter skrinet! Det var Ali som med ett skimmer af religiös vördnad öfver sina unga och bruna drag gjorde ett sista försök att hejda Emin. Emin svarade: – Förnedrad i natt skall jag äras i morgon. – Följ mig du, Ali – och tag med lyktan. Hukande och försigtigt undvikande att stöta kull stöttorna begåfvo Emin och Ali sig in i den korta gången. Då de stodo under den svarta marmorplattan, som utgjorde en ruta i golfvet till det rum, hvilket var beläget öfver deras hufvud, lade Ali sig ned på armbågarne och Emin steg upp på hans rygg. Emin makade varsamt åt sidan den planka, som underifrån blifvit rest mot marmorplattan till stöd. Han gaf derefter plattan några starka slag med sidan af sin knutna hand. Den lossnade genast. Han sänkte den långsamt på sina båda händer och ställde den slutligen på marken bredvid tegelstenarne, som nedbrutits då de förra gången gräfde sig upp till golfvet. På Alis rygg höjde sig Emin genom golfvets hål som en fantastiskt kostymerad skådespelare genom en fallucka, som en ur jorden uppstånden gammal kalif, hvilken kom att rädda sin fädernestad.
Emedlertid är jag fullt öfvertygad, att om den af ConstitutionsUtskottel föreslagne underdåni. ga önskans framställande i anledning häraf af Riksens Ständer gillas, skola alla sådana olyckor för framtiden vara förekomne. Slutligen får jag förklara, att äfven jag icke yrkar någon annan behandling af amnärkningarne emot StatsSecreteraren Quiding och Expeditions-! Secreteraren Bergström, än att de, af det skäl, att Rikets väl ej kräfver någon underdånig begäran, om desse Embetsmäns skiljande från deras Embeten, må till handlingarne läggas. Ett anmälande till RiksStånden, enligt 107 påkallar ej ovilkorligen en strängare pålö;jd. Uti denna offentliga undersökning ligger, som mig synes, ett bevis på ConstiiutiomUtskottets upp<j märksamhet och beifrande af sådane ämnen, hvilka påkalla alfvarsam handläggning, och ett correctif, som utan tvifvel lärer verka på ni - 456 Den 27 Maji, tiske ock uppmärksamme Föredragandes efter® tanka för framtiden De enskilta motiver, som föranledt mig i dessa ämnen, och som äfven leda mitt omdöme i deltagandet af denna pröfning, yrka inga enskiltas förföljelser eller olyckor.
Sedan 43, 44, 45 och 46 §. §. i Riddar husOrdningen blifvit uppläste, börjades vateria - Den 11 Oclober f, ni. *51 gen klockan 11 förmiddagen, och befunnos vid voteringens slut klockan ett qvart till ett eftermiddagen, sedan en voteringssedel blifvit undan, tagen och förseglad , samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer Ja 88* Nej _ 60. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Herr Grejven och LandtMarskalken förklarade, det RiddarhusUtskottets Memorial således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit. Herr Grefven och Landt Marskalken tillkännagaf, att Plenum komme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas, Föredrogs å nyo BevillningsUtskottets ej mindre deri 16 sistledne Maji och den 3 sistledne Julii under N;ris 9 och 18 aflåtne, samt den 6 sistledne Junii förmiddagen och den 10 sistledne Julii eftermiddagen på bordet lagde Betänkanden, det föria öfver Herr Treffenbergs C. G. motion om ett förändradt uppbördsoch controllsätt å de Staten från Postverket tillflytande inkomster , samt det senare, angående Postverket och de derunder inflytande Bevillningsmedel ; än ock den 26 sistledne September under Nio 41 meddeldte, samt den 3 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, an - B«n i! Octuier /. nu ledning af de vid berördeaine Betänkanden gjn*-» de anmärkningar. Herr von Hartmansdorff, August'; Sorn Bevillningsutskottet, så vidt jag kunnat fatta dee nu upplästa Utlåtandet, i allo för blifvit vid dess tillstyrkanden uti första Betänkandet öfver ämnet N.o 18, så anhåller jag dst Herr Grefven och, Bandtmarskalken täcktes låta sistnämnde Betänkande jemte förstberörde Utlåtande N.'o 42 punkt» yis föredragas.