Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj, då framställningar om anslags beviljande så väl till nya Filial-banker som till Handelsoch Närings-diskontfonden samtidigt blifvit gjorda och voro på Fullmägtiges pröfning beroende, reservfondens tillgångar icke bort, på sätt som skett, i första rummet tagas i anspråk till just det föremål eller Handelsoell Närungs-diskontens förstärkande, hvarifrån, till åtlydnad af reglementets stadgande, indragning af medel till reservfonden förut egt rum; i sammanhang hvarmed Revisorerna, beträffande Fullmägtiges åtgärd att icke bevilja någon ny Filial-bank större försträckning än 90,000 R:dr, uttalat den åsigt, alt det skulle hafva bättre gagnat allmänna rörelsen, i händelse de i reservfonden tillgängliga medel blifvit på färre händer, men till högre belopp åt Filial-banker, som ställt erforderlig säkerhet, af Fullmägtige disponerade, under iakttagande deraf att, på sätt förut tillgått, ordningen särskilda Filial-banker emellan för försträcknings erhållande bestämts efter tiden, då en hvar af dem hos Fullmägtige sig anmält och visat sig hafva fullgjort hvad Banko-reglementet såsom vilkor för försträcknings åtnjutande föreskrifver. 1 en sådan tolkning af Banko-reglementets 174 §, som legat till grund för Revisorernas omförmälda anmärkning, eller att reservfondens tillgångar ej borde användas till förstärkning af Handelsoch Närings-diskontfonden förr än Banko-Utskottets Berättelse JVs 6. \ 9 Filial-bankernas anspråk på försträckning inom det dertill afsedda högsta belopp blifvit tillfredsställda, hafva Fullmägtige, uti afgifven förklaring, ansett sig icke kunna instämma. Åberopade § innehölle nemligen den föreskrift, att reservfonden må användas dels till försträckning af Filial-banker, dels till infriande af de assignationer Diskontverkens
M-.s och Kronans rätt, tror jag icke är så alldeles riktigt eller rättsenlig), och icke eller alt en sådan skyldighet för kronofogden skulle strida emot det fordna förhållandet. Den ledamot, som gjorde denna framställning, lärer väl icke bestrida, att en sådan skyldighet alt föra prot. och att bevaka Kronans fördelar åläg kronofogden den lid han verkligen förde prot. inom laxeringscomiteerna. Det är dessutom kändt, att, enligt vår hevilla.stadga, är delta åliggande att föra prot. och bevaka Kronans intresse gemensamt för både kronofogden och häradsskrifvare och att de således hvar för sig äro pligtige, då de finna sig dertill befogade, anmäla de anmärkmr som kunna emot taxeringscomitéens åtgärder förekomma. Man har äfven påstått, att orsaken dertill att kronofogden förde prot. vid fordna laxeringscomiteerna varit den, att landshöfdingen då var tillstädes såsom ordf. Detta skäl är för mig fullkomligt främmande. > Jag tror, att både häradsskrifvaren och kronofogden stå i sådana förhållanden till landshöfdingen, att den ena lika väl som den andra kan i landshöfdingens närvaro föra prot. För öfrigt bör man ihågkomma, att landshöfdingen nu, lika såväl som fordom, är berättigad att i egenskap af ordf. bevista taxeringarne. Att det vore en omöjlighet för landshöfdingarne att under ett och samma år bevista deni alla, ligger för öppen dager, och detta lärer icke eller någon vilja påstå; men den värde ledamot, som anmärkt omöjligheten, lärer dock väl medgifva, alt om landshöfdingen bevistar några taxeringscomiteer årligen, sä kau han, äfven om det är hundratals comitecr inom länet, dock slutligen hafva bevista! dem alla. För min del kan jag icke annat än tillstyrka bifall till Bev.Utskis förslag. Det innebär en återgång till hvad som i min tanke var nyttigt, och nödvändigt; ty man må säga hvad man vill, så är häradsskrifvaren i närvar, ögonblick så öfverhopad med göromål, att kronofogdarne ingalunda kunna anses mera tryckte deraf än de förstnämnde. Hr von Hohenhausen:
Län belägna Krouooch Kronoskatte-Hemrnan från de »lein, utöfver ordinarie skattläggningen, hittills påförda 3020 och 3-8:deis så kallade Hjelpeeller Knecktetunnedagsverken till Strömsholms Kungsgård, under förbehåll, å Rikets Ständers sida, att den, genom Indelningsverken för Vestmanland, den 18 April 16985 såsom vederlag härföre, hvarje SoldatRote hittills årligen tilldelte en tunna Kronotiondesäd, eller derföre utsatt lösen i penningar, från samma tid varder indragen och Stats-Verket besparad. Stockholm den 16 November 1829. N:o in/f. Ankom till Exp. Utsk d. 20 Nov, 18^9. Utlåtande, i anledning af väck t ! 1 äga om sättet för bevakandet af InisHiäUares rätt vid Mönsti ingar, 111. 111. Till Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens gemensamma Utlåtande har 3a Stattsamt Oec, UtsJt. Uti. Hedervärda Bonde-Ståndet öfverlemnat ett Memorial af Riksdags-Fullmägtigen Nils Pehrsson frän Malmöhus Län, hvaruti hemställes, att, då Landshöfdingarne, af andra göromål hindrade, merendels förordna i orten boende Ståndspersoner att vid Mönstringar samt Remontoch Besigtnings-Möten vära tillstädes, för att tillse, “det Rusthållarne icke sker orätt,“ men dessa personer sällan noggrannt skola uppfylla hvad dem i sådan egenskap aligger, en Hemmansegare eller Rusthållare måtte inom hvarje Sqvadron få väljas för att, “antingen i stället för Landshöfdingen, eller jemte honom, Rusthåilares rätt och “bästa vid ofvanberörde Mönstringar och Möten “iakttaga och bevaka.“
Dertill bör här endast läggas, att då befälet öfver 4 till 5 sqvadroner ryttare anses i vigt motsvara befälet öfver ett infanteriregemente, kommitterade, vid tillämpningar af nyssnämnda grundsats om lönernas likhet, funnit ”Öfverste, Corpschefv vid kavalleriet, vara jemförlig med Öfverste, Regementschef vid infanteriet, och alltså till lika egentlig lön föreslagit begge desse chefer. 24. Vidare hafva kommitterade, som anse chefshefälet öfver ett kavalleriregemente i förhållande till enahanda befäl öfver en kavallericorps, icke vara af den öfvervägande vigt att någon betydligare skilnad i aflöning bör mellan innehafvarne af dessa begge befäl förekomma, föreslagit Öfverste Regementschef till lika egentlig lön som corpschefen (och regementschefen vid infanteriet), men med något förökadt kavalleritillägg, motsvarande den större representationskostnad, som regementschefen möjligen icke kan undgå att vidkännas, till följd af den större befälspersonalen vid regementet. 25. Major Corpschef (vid hästjägarecorps) har, i tillämpning af nyssberörda grundsats angående förhållandet mellan infanterioch kavalleri befäl, ansetts berättigad till lika egentlig lön som andre Major vid infanteriet, och i följd deraf, samt med hänsyn derjemte till de för honom ifrågakommande representationskostnader, blifvit med andre Majoren vid kavalleriet helt och hållet lika aflönad. 26. Major i regemente, hvilken grad kommitterade ansett nödvändig på de i organisationsförslaget för kavalleriet anförda skäl, har i öfverensstämmelse med detta förslag blifvit uppförd till ett årligt arvode å stat af 600 Rdr. 27. Andre Regementsadjutant har blifvit uppförd till lika lön med Underlöjtnanten inom vapnet, på sätt i skäligt förhållande till tjenstgöringens beskaffenhet nu eger rum. 28.
Man kan äfven beröfva andra deras rätt, derigenom alt man uppgör försäljning af fast egendom. Alla dessa förhållanden anser jag att lagstiftaren bör sätta under en och samma cathegori. Lika nödigt är, att kunna upptäcka svek i den ena eller andra formen; det må röra lös eller fast egendom. Detta svek måste betraktas under tvenne cathegorier: den ena utgörande fictiva afhandlingar, då man afhänder sig sin egendom, fast eller lös, utan derför bekommen valuta, hvilken art af bedrägeri egentligen är den, som här varit discuterad och hvarom Utsk:s betänk, handlar. Men de flere värde talare, som yttrat sig i frågan, hafva redan, på ett för mig tillfredsställande sätt, visat, att correctivet deremot icke blifvit af Utsk. funnet. Hr Gunther har emot sådan falsk afhandling uppställt ett correctiv i edgången. Jag lemnar derhän, huruvida den kan vara tillfyllestgörande. Jag skulle gerna önskat, att man hade kunnat undvika edgång, emedan jag tror, alt i lagstiftning är såsom grundsats erkändt, att man icke bör fordra någon sådan, der icke anledningar eller åtminstone halfva skäl förekomma, att bedrägeri blifvit begånget. Men der finnes ännu en annan cathegori af sådane falska afhandlingar, hvilken hvarken Utsk. eller Hr Gunther afsett, nemi., betäckning af en verkligen ägande fordran. Genom en sådan betäckning gifver man ett högre värde åt en förut ägande osäker fordran, och detta på bekostnad af andra fordringsägare. Afven denna art af bedrägeri bör förekommas af lagstiftaren, hvars pligt det är att lika vårda allas rätt. Frågans vigt har gifvit mig anledn. att eftersöka huru man i andra länder lagstiftat i detta fall, och jag har då funnit, att man sökt correctivet uti en vida fullständigare och i min tanka ändamåls - 350 Den 19 Februari. enligare concurslagstiftning. Man liar med omsorg uppsökt hvarje anledning till möjligen bedrägligt handlingssätt, och så snart spår dertill förekomma, återgår hvarje sådan afhandling. Jag lager mig friheten att i korthet anföra några hufvuduppgifter i delta fall, hemtade ur de utländska lagstiftningarne.
Departements-chefens underdåniga förslag till ordnande af försvarsverket till lands innehåller, angående behofvet af en serskild ingenieurtrupp, har Kongl. Maj:t, i och för årliga underhållet af en dylik trupp, beslående, utom nödigt befäl och underbefäl, af 60 man värfvade sappörer och påräknad att utgöra stam för det beväringsmanskap, som kunde finnas tjeniigt att densamma tilldelas, nu af Rikets Ständer äskat elt årligt anslag af 3,640 r:dr; anseende Kongl. Maj:t detta belopp böra sammanföras med anslaget för ingenieur-korpsen och denna korps, sålunda försedd med trupp, å /j.xle hufvudtiteln upptagas under rubriken: Värfvade Arméen', hvaremot, enär den nya truppen vore ämnad att förläggas på Carlsborgs fästning, för alt der, jemte dess egentliga åligganden, bestrida fångbevakningen derstädes, i stället för de dertill nu beordrade koromenderingar utur indelda arméen, och således borde af anslaget för fångvården njuta enahanda underhålls-med flere förmåner, som hiltils beslåtls dessa kommenderingar, återstoden af den för ifrågavarande nya trupp med befäl beräknade, inalles till 10,62 [ r:dr l\i sk. årligen uppgående, underhållskostnad skulle af nyssberörde anslag utgå, Erkännande nyttan och ändamålsenligheten af den ifrågaställde serskilda ingenieur-truppens bildande, anser Uttskottet likväl stats-verkets disponibla tillgångar icke, utan åsidosättande af andra mera maktpåliggande behof, medgifva anvisandet af det för nyssnämnde föremål äskade anslag, helst utväg till betäckande af de i förrbcrörde hänseende såsom erforderliga uppgifna kostnader torde utan olägenhet kunna beredas genom minskning i den värfvade arméens numerär.
459 sidenten i lifstiden ådömd ersättnings-skyldighet för en del af aflidne Tullförvaltaren M. F. Finérs iråkade balans, Lades till handlingarne. N:o 297, angående tiden för nästa revision af StatsBanko-och Riksgäl ds-verkens förvaltning och räkenskaper, Bifölls; N:o 298, i anledning af väckt motion rörande den från Andrarums alunverk i Christianstads län hittills utgående aluntionden, Bifölls; N:o 299, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 194, angående Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om upplåtelse åt enskild person af norra delen af Konung Carl XIII:s torg i hufvudstaden, till bebyggande och disposition under viss tid, emot tomtöreafgift. Ståndet vidblef sitt i ämnet förut fattade beslut och lade Utlåtandet till handlingarne. N;o 300, i anledning af väckt motion, om anslag till lasarettet i Lund, Bifölls; och N:o 301, i anledning af väckt motion om anslag till Baggens-stäkets upprensning; Bifölls. S. D. Efter skedd föredragning godkändes Konstitutions-Utskottets nedanföljande Memorial till Rikets Ständer: N:o 51, med voteringspropositioner rörande Konstitutions-Utskottets uti Memorialet N:o 40 afgifna förslag till ändring i 56 och 81 88 Regerings-formen samt 29 8 1, mom. Riksdags-ordningen; och N:o 53, med voterings-propositioner i afseende på det uti Memorialen N:ris 38 och 50 väckta förslag till ändring af 11 och 14 88 Riksdags-ordningen.
Man grundar nemi. kavalleriets organisation uppå att reducera sqvadronernas antal från 5 till 4 på de indelta bataljonerna, på det att fältsqvadronen, sedan afdrag derifrån skett för sjuke, vakanser, rekryter eller remonter och till depoten, måtte kunna uppgå till omkring 90 man i ledet. Men jag tror, att man kan komma till detta önskliga resultat utan att derför behöfva sammanslå de redan alltför fåtaliga sqvadronerna. Detta skulle kunna ske dels derigenom, att alla nu befintliga vakanta nummer uppsättas med undantag af ett nummer per sqvadron till hingsthållning; dels ock derigenom, att en kavalleri-reserv bildas af alla dem, som erhålla afsked före en bestämd ålder eller tjenstetid. K. M:t har nemi. i Dess Nåd. Propos. föreslagit: »att indelt soldat eller ryttare må ega rättighet att taga afsked efter 18 års tjenstetid», och då jag antager att. delta bäfver R. St:rs beslut, såsom grundadt på billighet och rättvisa, torde ingen svårighet möta, att dermed lorena skyldigheten att under 5 år efter afskedstagande qvarstå i krigs-reserven, för att vid en blifvande mobilisering tjenstgöra, dels vid depoten, dels vid den aktiva arméen. Om man beräknar, att årliga afgången utaf manskap vid indelta kavalleriet för närv:de i medeltal uppgår till 4 man per sqvadron, hvilken naturligtvis kommer att ökas med tjenstetidens förkortande, så torde, äfven med afräkning af öfverårige, kavalleri-reserven efter 5 års förlopp med säkerhet uppgå till 5 å 600 man, fullt tillräcklig såväl till depöten som till hästforare åt officerare. Denna reserv blifver nemi. så mycket nödvändigare, som uti förslaget till nytt fältförvaltnings-reglemente det lärer blifvit föreslaget att hvarje officer skall ega rättighet att för egen del, under benämning parksoldat, erhålla nödigt tjenarebiträde. För infanteri-officern kan härtill användas bevärings-soldaten, men för kavalleri-officern erfordras beridne ryttare till att föra dess handhästar.
På anhållan af t vänne individer bär Styrelsen antagit anbud i afseende å Ekevirke, utan förbindelse att emottaga något visst qvantum hvarje år, och utan alt betala något visst hvart år, samt under förbehåll att ej betala, förr än man för godt finner. Dessa vilkor äro sådana, att man med skäl kan förundra sig, att individen deruti kan finna fördel, men det må ligga hos honom att bedöma. Man har anmärkt, att, då fördelen är så mycket på köparens sida, man skulle få mindre dugligt virke. Att ett sådant underslef kan ske, hellöf ver man ej frukta, emedan d ‘t förekommes af vederbörande Embetsman sorn mottagningen och besigtningen åligger; Den 14 October f. ro. ao5 Grefve Cronstedt: Fullkomligen instämmande i Hvad Herr Nordenfalk yttrat, vill jag blott fästa uppmärksamheten derpå, att hvad i Utskottets Utlåtande finnes anfördt derom, att contractet skulle vara calculeradt på lefverans af sämre virke, icke är Utskottets tanka, utan blott de Herrars, som gjort anmärkning. Således är det ej värdt att besvara den saken. Men hvad angår att inventering skulle ske, får jag fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att jag anser det vara en åtgärd, som är tvärt emot hvad som förut omtalats, eller, att Rikets Ständer ej borde blanda sig i detalj-saker. Att vederbörande redogörares skyldigheter iakttagas, är klart, ty det finnes både Kronans ombud och Rikets Ständers ombud, som kunna göra åtal. En inventering skall ock medföra kostnad. Den sker aldrig oftare, än när redogöraren misstänkes, eller dör. Man skulle tro, att en sådan inventering är lätt, men så är det icke med ekevirke. Dertill åtgår många dagsverken, utom tiden. Detta beror väl i alla fall på Konungen, men jag skulle tro, att vi icke böra vidtaga denna åtgärd, då vi förut hört åberopas, att Rikets Ständer icke böra blanda sig i administrativa ärender. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln biföll hvad StatsUtskottet i denna punkt föreslagit. Ropades
Ingen af Ridbcrskapet och Adeln, som är Ospon för sin Familj, icke heller nägon lagligen wald Riksdagsman för annat Ständ, mä kunna, af hwad anledning som helst, förmenas att Riksdagen bcwista; dock gälle uuder krigstider undantag häri för militära personer, dä dr i Rikets tjenst af Konungen beordra-. I början af det således blifwande 2 momentet efter ordet Riksdagsman: af Prest, Borgareoch Bonde,Ständen. Efter: han dertill undsätt: genom Protocolls - utdrag. Efter: in klevo tillkänna: hwar, efter nytt wal till UtskottS-Ledamot genast förrättes. Sädant mä äfwcn för sig gä, dä Ledamot flere än tre gänger ä rad frän Utskottetsammanträden utan laga förfall sig afhällit, hwilket den främste derstädes iva, rande Ledamoten af hwarje Ständ äge att i wcderböxande Ständs klsnum tillkännagifwa. Efter: 40Z0 Den io October. Efter: Tre rveckors tid bero iljas: Riddcrst»pet och Adeln ställe sig i. dlha ^all Riddarhus - Ordningen till efterrättelse. §. 80. Esten pa Rikssalen uppkalla: htvarwid fbrhällcS som ivid Riksdagens öppnande. Ny §. (att inflyttas emellan60 och 61 §§.) Oä wal till Konung eller Tronföljare stall förrättas, äge Riksens Eländer att wäija en Nämd, Sexton af hwarje Ständ, med uppdrag att, wid fö» refallande stiljaktighctcr emellan Riks» Ständen, bestämma walet. Dagen efter sedan Nämden är wald, stride hwarje Ständ särskilt kill wal af Konung eller Lhronfökjare. Förena sig alla Ständen om en och samma person, ware han utkorad.
Herr Munck af Rosenschöld: Jag har hufvudsakligast icke yrkat ändring af Ridderskapets och Adelns beslut, rörande uppläsning af rubriquerne, utan förnämligast, att berörde upp-' läsning måtte ske på samma dag hos Ridderskapet och Adeln, som i de andra Stånden, och ej senare. Hans Excellence, TIerr Grefven och Landt• Marskalken upplyste, att trenne Betänkandeö, hvilka i dag från Utskotten inkommit, blifvit nu på förmiddagen uppläste, och att sådant alltid iagttages då något Betänkande ej alltför sent ankommerj samt hemställde, huruvida någre sådana skäl vore för handen, hvilka kunde föranleda till ändring af Ridderskapets ock 136 Dén 23 Maji, Adelns fattade beslut, angående Målens upp* läsning då de läggas på bordet. Ropades Nej. Hvarefter Hans Excellence föreslog, otn icke Ridderskapet och Adeln behagade tilla» ta föredragning af ett anna? ämne j hvilkef bifölls» Hans Excellence , Herr Grefven oc/j handtMarskalken tillkännagaf, att Riddarhus» Utskottet anmält, det GeneralLieutenanten m. m. Friherre Johan Hinric Tawast fullgjort de till Introductiops ernående såsom Grefve erfor.' derlige prestanda; i anledning hvaraf Han^ Excellence hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln behagade bevilja Introduction under N.o 129 bland Grefvar åt GeneralLieute* santén, Friherre Tawast j hvilket bifölls. Då nu å nyo föredrogs Allmänna Besvärs - och pecqnomiae - Utskottets , den 28 Sistledne April afgifne, samt den 16 dennes på bordet lagde förnyade Utlåtande, öfver gjord hemställan om Comministrars befrielse från Skjutsnings-skyldigheten lör sina Boställen i krigstid, blef samma Utlåtande, uppå af Hans Excellence, Herr Grefven och Landt* Marskalken gjord Proposition, af Ridderskape| pcjä Adeln bifallit.
JBehofvet af ett sådant försigtighetsmått är för mig en obehaglig tanke. Herr Grefven säger, att praxis vid lagförslags pröfning varit sådan, som den nu visat sig i afseende på vår Riddarhusordning, men jag bestrider äfven detta. Mitt minne skulle fela allt för mycket, om icke förhållandet med den Kongl. Maj:t förelagde assigneringslagen var, att Kongl. Majrt svarade, det Han ansåg den god, och för det allmänna nyttig, men fann sig hindrad att antaga den, emedan en §. i densamma af Kongl. Majrt ogillades. Den af Herr Grefven anförde regeln står således ej fast, ty hade Kongl. Majrt ansett sig äga den nu omtvistade rättigheten, hade Han visserligen antagit lagen, med uteslutande af den §. Han ogillade. Dessutom framställer Herr Grefven den fråga, huru det skulle gå, om man ej fick styckevis förbättra en gammal lag, eller styckevis antaga en ny; följden skulle blifva, att saken förblef på sin gamla fot, till dess man hunnit komma öfverens om jemknin garne, Den 18 November f. m. i45 garne, men att den ena Statsmakten dessförinnan påtrugar den andra en lag, ur oerhördt i lagstiftningens historia. Hvad de sista bevisen om Redactionsfclen angå, så måste det högeligen förundra hvar och en, att de först 1111 blifvit framkastade af Herr Grefven, som sjelf deltagit i discussionerne öfver RiddarhusOrdningen inom detta Hus, och i de enskilta öfverläggningar, som jag tror, — jag vädjar till Herr Grefven sjelf — den ädle Grefven vid sista Riksdagen, äfven i detta ämne bevistade. Jag hade trott, att den vägledning af Herr Grefvens Akademiska kunskaper kunnat förväntas, att dylika fel skulle förekommas. Herr Grefven säger det redan finnas ett contract; jag ber Herr Grefven blott komma i bog, att detta contract är ej RiddarhusOrdningen, utan Grundlagen.
Härtill fordras vida större tillgångar, större biträde af de artificiela hjelpmedlen, flere fästningar m. m., synnerligen för ett land af stor vidd och vidsträckta gränser. Härtill fordras, att en större del af Arméen skall vara mera lättrörlig, mera på stående fot. Härtill fordras, för ett kustland, Flottor, hvil Bih. till R. St. Prot. 1834 cch 1835. 4 Sami. 1 Afd. 4 Band. 3 yde Häftet. lo Stats-Utskoltets Utlåtande N:0 45)* ka kunna befordra communicatiouerne och understödja Aromens rörelser. Behofvet äf Skärgårdsflotta i en utbildad scala inträder der och intager ett utmärkt vigtigt rum. Går man än vidare och vill försöka att helt och hållet afhålla fienden från beträdandet af sina gränser, så uppstår, utöfver skärgårdsflottan och än flere fästningar, behofvet af en s. k. stor Flotta, till den storlek och styrka, att den kan med fienden mäta sig på alla punkter af de Imf, hvilka omgifva gränserne. Denna slags Flotta utgör cck i och med detsamma ett medel att öfverflytta kriget till fiendens land, derest man dertill i öfrigt eger erforderlige resurser; äfvensom den ock i allmänhet är ett medel att skydda den fria communicationen med andra länder, således jemväl handeln m. m., hvadan den sålunda är att anse såsom försvarsanstalternes slutliga fulländning. Det är under alla dessa förhållanden klart, att de krigsoch försvarsmedel, hvilka blott i ett fall äro oumbärlige_, likväl i alla kunna vara nytlige och önskvärde att ega, om tillgångarne så medgifva. Men äro tillgångarne härtill otillräcklige, så måste man söka det oumbärliga först. Nu frågas, kunna vi åstadkomma allt detta; är landets oeconomiska ställning och de Statsanslag den förmår lemna till försvarsverket af sådan beskaffenhet, att kunna bära kostnaderna för en dylik fulländning; är, medL ett ord, den egendom, som skall skyddas, mägtig att bära en sådan skyddskostnad.
Sedan nemligen, hvad det förra beträffar, Rikets Ständer vid 1818 års Riksdag medgifvit, att Stats-kontoret, som Kongl. Majit genom Nådigt Bref den 24 April 1816 anbefallt, att upprätta förslag till Riks-hufvudboks-formulär, egde att härför disponera den på dess ordinarie stat bestådda, men dittills besparda aflöning för Boksluts-kamereraren och Kammarskrifvaren, på det något uppehåll vid detta bokslut genom saknadt biträde icke skulle möta, samt 1820 års Revisorer, hvilka ansågo sig böra tillstyrka antagandet af den plan, Stats-kontoret följt, vid författandet af det då färdiga Riks-hufvudboks-förslaget, derjemte, enär detta Riks-hufvudboks-arbete blifvit af Kamereraren i Stats-kontoret P. "Westerstrand, utom de hans tjenst åtföljande icke obetydliga göromål, verkstäldt med ett inskränkt biträde, hos Kongl. Majit i underdånighet hemställt, att, med afseende å ej mindre det mödosamma arbetet, än ock den utmärkta skicklighet och förmåga, bemälde Kamererare i liera hänseenden vid bokslutets författande ådagalagt, honom måtte, till uppmuntran och belöning för sådan sin förtjenst, tilläggas ett efter arbetets vidd lämpadt arfvode; så har Kongl. Majit täckts i Nåder bestämma detta arfvode till 3.000