Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Proposition, AT:o 8. 25 Kongl, Majit, enär det för publika byggnaderne i hufvudstaden å Sjunde Hufvudtiteln uppförde anslag icke lemnar tillgång för den återstående kostnadens betäckande, af Rikets Ständer äskar beviljandet af ett särskildt anslag härtill å 3o,ooo R:dr att, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t uti Dess nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof särskildt föreslår, ulga af de för tillfälliga statsutgifter beräknade tillgångar och i mån af behof från Riksgäldskontoret tillhandahållas. Kongl. Majit, som, hvad särskildt beträffar kostnaden för det nuvarande mynthusets inredande till gemensam embetslokal för samtlige stalsexpeditionerne, af hvilka de flesta redan äro i mynthuset inrymde, anser samma kostnad kunna bestridas genom anvisning å det allmänna byggnadsanslaget för publika husen i hufvudstaden, föreslår i öfrigt, att utbyte af den vid mynlhuset belägna quai, må, enligt hvad Drätsel-kommissionen erbjudit och Öfver-Stålhållare-embelet jemväl för sin del tillstyrkt, ega rum, emot ofvanomförinälde, staden till öriga, till f d. Owenska faktori-egendomen gränsande strandtomt, med tillhörande sjöplats, under vilkor, att nämnda quai, i sammanhang med den, som kommer att anläggas nedanför den nya fängelsebyggnaden och rådhuset, till allmänt begagnande upplåtes. De handlingar, hvilka närmare upplysa förhållandet med ej mindre det om f. d. Owenska faktoriegendomen afslulade köp, än hvad i öfrigt till denna fråga hörer, skola vederbörande Utskott tillhandahållas. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. S. A. Munthe. Utdrag af protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Statsrådet å Stochholms Slott den iu November 1847. Närvarande: Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Ihre. Bih. till R. St.
Men nödigt blefve, såsom redan ofvan förs år nåmndt, att alla slig af papper, både tryck-, conceptoch skrif-papper, samt ånna finare, til! verkas af enahanda storlekar, så att allmänt och vid alla Bruk kunde finnas af alla desse redan allmännare eller allmänna blifvande slagen. Förlägenheten att få papper af lika storlek till manuscripters eller tryckta verks fortsättningar skulle då försvinna, äfvensom att i Coilegiernes stora voiumer hafva ån ett litet och ån ett stort ark. Men en anstalt, som i sammanhang härmed får i ödmjukhet nämnas och som vördsammeligen amnåles att i alla fal! blifva vidtagen, år att allt ståmpladt papper elter så källod Chartte Sigilla itc skall vara lika stort och skurit till precist lika storlek efter ett visst föreskrifvit mått, som i ödmjukhet föreslås till i5 tums höjd och 8 tums bredd för vikta arket eller halfarks storlek. Detta år af vigt för alla rättsökande: oell hemstålies derföre till Högvålborne Herr Grefven och Landt Marskalken och Högloflig*? Ridderskapets och Adelns ompröfvande, med anhållan att detta Memorial matie de öfrige Ra - Deli 1 Marti i. 59 spective RiksStånden meddelas, saint i händelse af bifall, en underdånig begäran bos Kongl. Majit genast anmälas om utfärdande af författning i förenämnde tvånne ämnen, af hvilka det första befrämjar en viss ordning, oell det senare länder till ett rättvist behandlande af Svenska Allmänheten, sorn nu ofta, kanske blott genom en Bokbindares hårda beskärning af papperet, får ena gången mindre ståmpiadt papper, andra gången större; hvarföre också ett högt vite borde utsättas för minskning i det mått, som för ståmpiadt papper komme att föreskrifvas.
Den utan tvifvel väsendlliga särskillnad, som vid nogare skärskådning yppar sig, kan i förväg dermed kortast betecknas, att i Kellgrens varelse kom alltmera den känslige skalden, i Leopolds åter alltmera den reflekterande litteratören till öfvervigt; hvadan ock snilleutvecklingen, hos den förre alltmera en fritt diktande och slutligen rent poetisk, blef hos den sednare alltmera en läro-diktande och slutligen (åtminstone i sin afsigt) strängt philosophisk. Man skall i det följande finna utredt, huru djupt härmed sammanhänger, att den sednare skepnaden mera framställer ett inom sig afslutadt helt af en under fransyska och fransyskt-engelska inflytelser fostrad, men i sitt slag fallfärdig förflutenhet, – under det att den förra, i aningar, i spridda föreljud, i morgonstrimmor af gryende daningar, mera häntyder på en framtid af konst och vitter bildning, sannt svensk i kraft af egenskapen att vara sannt fri. Rättvist har man förebrått denna häfdateckning, att vid slutet af en bland dess föregående delar 1 hafva inrymt blott några få och flygtiga blad åt just de tvenne män från den Tredje Gustafs tidehvarf, dem Konungen sjelf ansåg för hufvudrepresentanterne af den svenska vitterhet, som i hans ögon var den egentligt klassiska. Jag fogade mig dervid efter orsaker af yttre art; likväl med afsigt, att till de i alltför stor korthet vidrörda föremålen återkomma med vigtiga tillägg. Också har man, ehuru på strödda ställen och blott såsom episoder af berättelserna om Thorild och Bellman, i de följande delarne af detta verk sett flera sådana gifvas. Tiden är nu inne, att ändttigen försöka uppresa de helbilder eller fullgjutna minnesstoder, på hvilka, förvisso! båda de ifrågavarande männen äga kraf, heliga för hvarje vän af Sveriges själsodling och ära.
En kälkborgare bland kälkborgare, – icke längre artistokraten.13 Någon tid efter voro vi på Wetteryd. Jag visste ingenting om hans lif mer än detta, som jag hört af Knut. Värden hade klingat på sitt glas och vi samlades alla. Axel stod midt emot mig bland de andra. Jag nästan spratt till af öfverraskning: ”tack, men jag dricker inte vin.” Ännu! Hvad rörde det mig? Inte ett dugg. Men jag kunde inte hjelpa att det jublade inom mig. – Lika godt om han drack eller ej. Men att se att han ännu kunde hålla en föresats – eller att han icke låtit sin smak plebeijseras – lika godt hvilket; det var jubel att se honom vara sig lik. ”Du skall dricka; du behöfver det,” sade han lågt och vänligt då han strök förbi mig. Hvad jag tyckte han var stor och härlig. Gamla mamma, du kände dig stolt öfver honom ha, ha, ha, qvinnonatur, du förnekar dig aldrig! Hvad han skulle känna sig förnärmad om han visste att du vågar lägga vigt vid hvad han gör eller underlåter! Ha ha ha naturligtvis! Men jag kan väl få vara stolt alldeles i smyg? En sådan der sjuk en, som jag, borde egentligen få räkna dubbla lefnadsår samt icke längre anses ega något kön. Mina diktade personer suga sig fast vid mig som vampyrer; de lemna mig knappt en bloddroppa qvar, ty det är af mig, – af mig de skola lefva, och de pocka på sin rätt: på kött och blod. Åt mig lemna de bara benen och min gamla hud.14 Med mig är det icke som med de andra: jag kan icke kläda mina sympatier af och på folk med samma lätthet som barn kläda sina dockor. Hvad som format sig efter en individ, det får jag aldrig att passa åt en annan. Hans Jæger kämpar icke för den fria kärleken, utan för den fria liderligheten. Den tror jag han anser borde bli obligatorisk, särskildt för qvinnorna.15 Axel säger att så mycket har händt sedan vi sist träffades i bref. Hvad har händt för mig? Det fins icke längre någon menniska för hvilken jag är den förste. Jag har fått träda i andra rummet: Matti är förlofvad.
Af de under diskussionen föreslagna amendementer kan jag icke finna annat än att Frih. af Ugglas’ förslag är detsamma som mitt, endast med den olikhet, att ordet »öfver-styrelse» blif - Den 13 Juni f. m. 131 vit uteslutet. Jag anhåller derföre att få, med frånträdande af mitt förslag om inrättande af en öfver-styrelse, förena mig med Frih. af Ugglas. Gr. Mörner: Mot den lydelse, Frih. af Ugglas velat gifva skrilvelsen, har jag icke något att invända, utan förenar mig i det af honom framställda yrkande. Hr von Koch: Jag vill icke motsätta mig den förändring. Frih. af Ugglas föreslagit. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förslag oförändradt och dels bifall till detsamma med den förändring, att i stället för ordet »elementar-läroverken» infördes orden: »universiteten, elementar-läroverken och folkskolorna»; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till förslaget utan förändring, hvartill svarades (lere nej jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. på bifall till detsamma med ofvansagde förändring, då svaren ut töllö med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Frih. Cederström begärde votering. Uppsattes och justerades följ:de votens-propos.: »Den som bifaller Allmänna Besv.- och Ekon.-Utsk:ts i slutet af Betänk:t N:o 118, under punkten 3:o afgifna förslag, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. nämnde förslag, med den förändring, att i stället för ordet »elementar-läroverken» införas orden: »universiteten, elementar-läroverken och folkskolorna.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 17. Nej — 32. Frih. af Ugglas:
Detta, hufvudsakligen till underhållande och kompletterande af den för försvarsverket till lands redan anskafläde materiel, afsedda anslag, hvilket, elter afdrag af derunder inbegripna indelda räntor för Akers krutbruk och Husqvarna gevärs-faktori, uppgår till 671,666 R:dr 4 sk. 2 r:st., har under tiden sedan sista riksdag blifvit sålunda mellan Krigs-kollegii afdelningar fördeladt, att deraf årligen blifvit anvisade: åt artilleri-afdelningen till artilleri-behof 190,347 11 :dr 19 sk. 6 r:st, åt fortifikations-afdelningen, i och för underhållet och förbättrande af landtlörsvaret tillhörande hus och byggnader i fästningsoch garnisonsorter, för så vidt bestyret dermed icke till Transport R:dr 83,449: 47. 2. Bil. JH 2 & 3.lill K. Maj.ls Prop. om Slalsv. 1855. Transport R:dr 83,449: 47. 2, kommer artilleri-afdelningen, SO,000 R:dr samt till s. k. kommendantskaps-utgifter 8,000 R:dr, och slutligen åt Intendents-afdelningen återstoden med 423,318 R:dr 52 sk. 8 r:st. till arméens beklädnadsoch utredningsm. 11. behof.
Jag tror att det skulle föranleda mycket missnöje i 324 Den 12 September f. m. landet, och anser derföre, att man bör antaga §:n, sådan den i Utsk:ts förslag lyder. Hr Gripenstedt: I denna § förekomma tvenne olika saker till bepröfvande, nemi. först och främst på hvad sätt värderingen skall ske, antingen genom den vanliga taxeringen, eller genom särskild värdering, och för det andra till hvad belopp lånerätten bör utsträckas. Hvad den första frågan beträffar, har Gr. Mörner ansett, att, med afs:de på de nya föreskrifter, som blifvit gjorda i Be v i lin. förordningen, icke mer än en värdering bör ega rum. För min del tror jag, att det är åtskilliga binder emot att vidtaga en sådan förändring, nemi. först det formella hindret, att R. o. Ad. nyligen vid afgörandet af § 20 i bankolagen beslutat, att vid allmän sammankomst skall bestämmas efter hvilka grunder den särskilda värderingen bör förrättas. Jag tror, att detta är nyttigt, icke blott derföre, att de, som stå i ansvar för saken, få mera bestämdhet deruti, utan äfven derföre, att taxeringen icke blir blott en smakfråga, utan mera beroende på konkreta och objektiva förhållanden. Det andra hindret anser jag ligga deruti, att för närv:de finnes denna method af särskild taxering, som också till det ojemförligt största beloppet användes, och att då med ens borttaga den, tror jag icke vore lämpligt. Af dessa sammanlagda skäl anser jag att begge grunderna för värderingen böra bibehållas. Deremot är jag i andra afs:n af något olika mening med Utsk:t. Utsk:t har nemi. ansett, att belåningen skulle få upgå till 2/3:delar, då taxeringsvärdet tages til! grund, men i annat fall till hälften.
N:o Lag-Utskottets Betänkande, N:o 130, 33 N:o 130. Aal;, lill Exp. Utsi;, d. 19 Sept., El. 12 midd. Betänkande, i anledning af väckt motion om utfärdande af taxa för rättegångskostnad, m. m. Under förklarande, alt rättegångar i senare tider betydligt tilltagit, oell att orsaken derLili egentligen skall vara den, att den vinnande parten sällan eller aldrig tilldömes full ersättning för sina liafda rättegångskostnader, med kännedom om hvilket förhållande personer, som ej ville göra rätt för sig, aktade föga att blifva utsatte för lagsökningar och rättegångar, har Riksdags-fullmägtigen P. Sundström från Wester-Norrland, uti en till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifven motion, yrkat: i:o att en taxa måtte utfärdas, som bestämmer ej mindre den ersättning, en vinnande part bör tillerkännas för tidspillan, skjuts och dagtractamenle, ehvad lian sjelf eller genom ombud vid lägre eller högre domstolar, executions-verk eller andra myndigheter sin sak utfört, än äfven hvad ett vittne, vare sig i enskilda eller allmänna mål, bör tillkomma; för utarbetande af hvilken taxa, en Comité borde nedsättas; och 2:0 alt en tappande part, som icke haft skäl till rättegång, måtte serskildt fällas till böter för ”onödig träta”, allt elter sakens större eller mindre vigt, hvilka böter skulle tillfalla häradets eller stadens fattige, eller användas lill annat nyttigt ändamål.
Att sedan erfarenheten ädagalagt, att äfwen den kostnad för äterstäendc arbetet wid Götha Canal, hwilken till II Statsoch Ban co-Ut sköttens Rikets Ständer wid deras sista saininankomst uppgafs, ehuru beräknad nied all den noggrannhet, omständigheterna niedgaswo, likwäl warit otillräcklig, och Canalbyggnaden i följd deraf, icke med det af Rikets Ständer dä bewiljade anslag och inom den utsatte tiden af är 1828, kunnat fullbordas; sä hade Götha Canal-Direction, med framställning af detta redan nägon tid förutsedda förhällande, samt under yttrad öfwerthgelsc, grundad pä de är 1822 af Canal-Werkcts Ordförande genom trycket allniLngjorde allt sedan icke wcderlagde beräkningar, att, äfwen med tillägg af det nu erforderliga ytterligare bidrag, Canalbyggnaden skulle kosta wida mindre än andra dylika företag, oaktadt nödwändighcten päkallat, att, genom anläggningen af Motala Mekaniska Werkstad, som af Arbetskasian medtagit nära 65,ono R:dr, eller >/° procent af de hittills för Canalarbctet anmanda tillgängar, bereda ntwäg till förfärdigandet af flere wid Canalen erforderliga Instrumentalicr och Machiner, hwilka wid Canalbyggnader i andra länder endast behöfde frän redan inrättade Werkstäder requireras, ! undcrdfliighct förmält, att, enligt under hösten 1828 werksiällde nya uppmätningar och pä grund deraf upprättade Förslag, hela Canalwcrkct skulle under loppet af trcnne är kunna fullbordas nied en kostnadssumma af 807,594 N:dr, fä framt ef sä beskaffade hinder, four under de twenne näsiförutgäugne ären inträffat genom otjenlig wäderlck och arbctsmanskaxels mindre goda belfotillständ, skulle ännu ett är förlänga arbetstiden, i hwilket fall kostnaden skulle komma att till 845,334 N:dr uppgå.
Utförandet var synnerligen förtjänstfullt och väckte lifligt bifall. Programmet inleddes med en kvartett af Beethoven, op. 95, som uppgifves hafva varit ett af Rubinsteins favoritstycken. Nevada-konserten, som skulle hafva gifvits i onsdags, har uppskjutits till instundande tisdag. Arbetet tillhör jorden, bönen himmelen, lättjan helvetet. Wernicke. Hvad skuggorna verka i en tafla, det verkar blygsamheten bredvid förtjänsten; hon meddelar det rätta djupet och skönheten. Bruger. IDUN 1894 I j u l c tid. Berättelse af Hedvig Indebeiou |] m de verkligen skulle r e s a? Hon hade eljes inte altid tyckt det vara så roligt att resa till svärföräldrarne — d e v o r o n o g så g o d a o c h v ä l m e n a n d e, det förstås, o c h höllo af henne på sitt sätt, men det låg ä n d o c k en viss stelhet, tyckte Helene, öfver detta gamla h e m, där lifvet u n d e r åratal gått i s a m m a hjulspår; det fanns något s o m tryckte henne o c h k o m henne att inte alldeles kunna vara sig själf, då hon vistades där, h o n s o m åtminstone under den senaste hälften af sitt lif blifvit van vid att i nästan allting få följa sin egen s m a k o c h håg. Och så en j u l på landet i g e n! Helene hade icke tillbragt n å g o n j u l på landet, sedan hon var nio år; ty vid den tiden var det, som h e n n e s föräldrar flyttat till S t o c k h o l m. Men nu h a d e det rikligt blifvit lif i den taflan. det var kanske h o n själf, då h o n gick till gamla Linas stuga den där sista j u l e n; landskapet påminte j u s t o m den lilla s k o g s v ä g e n, det var underligt att h o n aldrig märkt det förr! Helene sprang u p p o c h gick fram till skrifbordet.
Der brist på en begärlig vara — behöflig eller icke behöflig — uppstår, eller priset på densamma uppdrifves (ill en ali naturliga förhållanden icke betingad höjd, der fylles bristen oeh uljemnas priset genom tillförsel från annat håll, antingen med stöd af lagbuden, deras mening eller tolkning, eller trots dessa. Sker sådant emot lagarnes tänkta eller uttryckta mening, så förnärmas både samhället och den allmänna rättskänslan, denne sednare i den mån det kränkta lagbudet af henne gillas, och utan tvifvel är det lagstiftarens pligt att söka förekomma anledningarne lill sådana förnärmelser. Då under början af nästlidne sommar priset å Svenskt bränvin uppdrefs till en höjd, vida u'öfver verkliga tillverkningskostnaden och en skälig vinst, manades handeln alt kasta sig i täflan med den inhemska producenten, och den eftersökta, öfverdrifvet fördyrade varan anskaffades. Delta skedde väl till en betydlig del genom införsel af ett slags Geniever, hvars inbegripande under den lofgifna artikeln af detta namn väckte tvifvelsmål, men det skedde ock genom tillförsel af andra alldeles ostridigt tillåtna, fast för helsa och nykterhet måhända icke mindre skadliga spritslag, såsom Arrac och Rum, hvilka sedermera genom rening erhöllo sädesbränvinets smak och ersatte delta. Priset utjemnades och den stora handelns tillförsel från utlandet minskades åter. Men det är äfven bekant att den, om ock hvarje gång i mindre partier, likväl sarnmanräknadt ganska betydliga införseln af verkligen förbjudet sädesbränvin under året på ett oroande sätt tilltagit. Att denna för statskassan, men långt mera för folkets moralitet, förderfliga rörelse, hvilken under sednare åren eljest varit i ett jemnt aftagande, skulle genom förbudens bibehållande och utsträckning gifvas ytterligare uppmuntran, låter icke förneka sig, och den gifna erinringen härom synes mig i hög grad förtjent af uppmärksamhet.
Fullmäktige skulle följa och pröfva hvaije särskildt lin; men då till Fullmäktige tablåer insändes, som utvisade ställ - Den 11 ,T s n ii a i ! f. m. ningen i afstde å namnoell realsäkerhet, tror jag, att Fullmäktige deraf kunnat hemta ani. att, derest den med skäl anmärkta åtgärden i afside å låns utlemnande till så stort belopp emot endast borgens-säkerhet icke gillades, å nämnde förhållande fästa Direktionens upmärksamhet. Sådant har emellertid icke skett, förr än längre fram, ehuru det rådande utlåningssättet både genom de insända tablåerne och annorledes var af Fullmäktige kändt. Hvad Hr Printzensköld behagat yttra om mig, såsom f. d. Bankens Ombud i Direktionen, anser jag icke förtjena annat svar, ån det jag nu beder att få afgifva, det nemi , att denna egenskap, som numera uphört, visst icke skall hindra mig, att både nu och framdeles yttra mina åsigter i förekommande vare sig bankoeller andra frågor. Huruvida deremot samma ojäfvighet nu eger rum i afs:de å den värde talaren sjelf, öfverlemnar jag åt Ståndet att bedöma. Gr Lagerbjelke, Gustaf: En värd ledamot har redan uplyst lt. o. Ad., att Fullmäktige, sedan de kommit till kännedom af det i viss mån felaktiga sätt, hvarpå Statslånefonden utlemnades från Malmö Lånekontor, deremot gjorde föreställningar. Jag anhåller att få komplettera denna uplysning. Då Fullmäktige af rapporterna funno, att fonden för mycket utlånades på namn, inkom på samma gång från Kontoret en begäran oin förstärkning af samma fond. Detta nekades, och redan deri ligger en ingalunda otydlig anvisning. Men då Fullmäktige icke ansågo sig af de insända dokumenterna hafva fått tillräcklig kännedom om förhållandet, afskickades till Malmö ett särskildt ombud, som skulle på stället undersöka detsamma. Då man icke torde kunna fordra, att Fullmäktige skulle på förhand tänka sig in i alla missbruk, som vore möjliga att begå, kunde de vål icke göra annat, än meddela de föreskrifter, som af R. St:r blifvit lemnade.
Sedan Stats-utskottet sammanträdt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet för denna frågas behandling, hafva Utskotten tagit densamma i öfvervägande, och få vid dess besvarande erinra, att vid i84o och 1841 årens riksdag motion blifvit väckt i enahanda syftning, men af Rikets Ständer afslagits på den grund, alt rotehållarne, jemlikt Kongl, förordningen den 23 Maj 1690 samt sedermera ulkomne och gällande författningar, blifvit förpligtade att gifva båtsmännen torplägenheter, bestående af nödige hus samt åker och äng, hvarvid undantag endast vore gjordt för de rotars hemman, der icke någon lägenhet till åker och äng funnes, såsom i skärgården, och att, då rotehållarne på Gottland, under den allt ifrån år 1690 förflutna tid, icke saknat rådrum alt sin skyldighet i berörda hänseende fullgöra, Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoltens Utlåtande, N:o 7. 23 deras hittills visade uraktlåtenhet deraf hvarken kunde eller borde lända dem till befrielse från ifrågavarande åliggande. Af enahanda skäl, som här ofvan blifvit uppgifne, få Utskotten vördsamt tillstyrka, att omförmälda motion icke må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. Stockholm den 18 April 1848. N:o 7. Ank. till Exp.-Utsk. den 20 April, kl. 2 e. m. Utlåtandei anledning af Kongl. Maj;ts Nådiga skrifvelse till Rikets Ständers Stats-utskott, angående rotering af den staden Lund tillhörande, s. k. Vagnmansforden. Uti nådig skrifvelse af den 8 Oktober sistlidet år, har Kongl. Majit, till den åtgärd från Rikets Ständers sida, som deraf kunde föranledas, gifvit Rikels Ständers Stats-ulskott tillkänna, alt, efter verkställighet af den, under den 3.1 September i83p, i nåder anbefallda extra rotering lill båtsmanshåll af si adema tillhörande privilegierad jord, sorn i ordinarie roteringen icke ingått, Kongl.
Stöa pd Sanbet mijlanbe per fonér, forn ibfa banbel, fjåfart, eder annan borgerlig näring, ocb icfe fia afgift efter benna Strtifel dro upp» fårbe eller derifrån fritagne, erlägga enabanba afgift, forn perfoner t ©täberne, meb t>noilfa be funna jemnförad; äfmenfom ada åfrige perfoner d Sanbet af bägge fånen, bmilfa tia nägot vigt flänb icfe båra, ecb bär ej äro ndmnbe, tanerad får rårelfe, näring ocb tjrfe, ilifbetmeb perfoner af enabanba milfor ocb infomft, fä miba bet ej jlprfed, att be d annan ort taxering unbergdtt. Bevillning af Bergmcrfen, fä ocf af färffilbe tTIanufacturier, ^abri* tet, XDerf orf) inrättningar p4 Hanöet. §. 29. Stf afla neban anfårbe 2Berf, brotta uppjfaffad enligt fåreffriffen t lii. smifelr? af benna ©tabga, erlägged Semiflning efter enabanba grunb, forn Sfrt. II. $. 29. 33 forn f5r annan ©genbom, oieb Zmä mimatn f6t Sufenbet of roårbef, 0# t fomma f6r^daant>e för ett mindre, nemligen: 2tttinbrwf, Äntarfmtöen, Becfbrut, Bergsmonsbflfftrflr , Berlinerblått.