Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men det kommer sej deråf, att du ble så fint uppfostrad med Mamsell på herrgåln; och kanske, när det kommer allt ikring, går du ändå och vänter på, att det ska komme en grann och ståtlig herre och ta dej te äkta. Anna. Jojo, ditåt lutar det, min lilla gosse. Anders. Men då får du allt akte dej, så att det inte går med dej som det geck med fleckan i visan: hon vänta' och vänta' så länge, att hon feck ingen te slut. Anna. Den visan mins jag mej inte ha hört. Den får du lof sjunga för mej, Anders. Anders (^sjunger^) Och gossen gick sig ut i morgonstund, Hejfilinkeli! Så gla' och lusteli'. Då mötte han en mö i rosendelund: "Vill du blifva min?" sa' gossen; Nej, nej, nej, nej, nej! Din blir jag väl ej, Nog får jag en ann', sa' flickan. Och gossen gick sig ut i middagsstund, Hejfilinkeli! Så gla' och lusteli'. Då mötte han den mön i rosendelund: "Vill du än bli min?" sa' gossen; Nej, nej, nej, nej, nej! Din blir jag väl ej, Får nog än en ann', sa' flickan. Och gossen gick sig ut i aftonstund, Hejfilinkeli! Så gla' och lusteli'. Då mötte han den mön i rosendelund: "Nog kan jag bli din, sa' flickan; Nej, nej, nej, nej, nej! Min blir du väl ej, Nu har jag en ann', sa' gossen. Anna. Hahaha! det var riktigt rätt gjordt åf gossen, kära Anders. Men flickan bar sej också bra dumt åt, du. På det lilla viset skall det promt inte gå med mej, inte. Neej, jag ska ha det ungefär så som det står i en ann' visa om en jungfru, som knep sej inte mer och inte mindre än en Adelsman, du? Vill du höra den visan, du? Anders. Ja, det kunde inte vara så ledsamt. Anna (^sjunger^) Och jungfrun hon gångar åt blomsteräng, Hon band sig af liljor en krans; "Ack, vore Herr Gunnar min käraste vän!
Landshöfdingen lemnat honom tillåtelse icke allenast att vid nyssberörda årliga jagter inbjuda jagtvänner, utan äfven att vid andra tillfällen, då jagt anstäldes efter harar, i den mån desse, till mehn för skogsplanteringen och sädesproduktioner inom kronoparken, allt för mycket ökades, medtaga en och annan jagtvän samt att förklaranden följaktligen ansåge sig icke hafva i ringaste mån öfverträdt sin rätt och myndighet, då han någon gång i sitt sällskap medtagit de af Lloyd angifne per - *) Genom Kongl. Kungörelsen den 16 Mars 1824 förordnades, att'Öfver-Hofjägmästare-embetets uppsigt offer Kronans skogar skulle upphöra, äfvensom samma Embete enligt 1808 års Jagtstadga tillhörande befattning med jagtvården i Riket försvinna, samt Konungens Befallningshafvande, hvar och en för dess län, i alla delar åligga. söner, synnerligast som jagten inom ifrågavarande Kronopark bedrifvits med den skonsamhet, ait denna park för sin rika tillgång på nyttigt villebråd intoge ett framstående rum bland landets Kronoparker; förevisande t. F. Öfverjägmästaren vid förhöret inför Konungens Befallningshafvande åtskilliga af förre Landshöfdingen i Elfsborgs län till Öfverjägmästaren i länet aflåtne handbref, innefattande tillåtelse för denne att med sällskap idka jagt å Kronoparken; hvarefter Konungens Befallningshafvande den 20 Juni 4861 meddelade det beslut, att med afseende på hvad i målet förekommit, Konungens Befallningshafvande funne t. f. Öfverjägmästaren icke skäligen kunna till något ansvar för anmärkta förfarandet fällas, dock blefve, med erinran, att ofvanomförmälda af föregående Landshöfdingar meddelade tillåtelser angående jagten å Kronoparken åtminstone icke utöfver tiden för deras embelsförvaltning kunde anses gällande, t. f. Öfverjägmäslaren förständigad att ställa sig ofvan åberopade föreskrifter i Kongl. Stadgan om jagt och djurfång till noggrann efterrättelse. Vid denna utgång af saken har jag låtit bero.
St. jemväl borde hos K. M. i lind. anhålla, det K. M. läcktes af Handelsoch Sjöfartsfonden anslå det mindre betydliga belopp, som till ifrägavar. kyrkas underhåll erfordras och motsvarar den hittills utgående afgiflen, hvilken hädanefter skulle upphöra. Ropades ja och nej, hvarjemte Frih. Palmstjerna, Nils Fredr., anmälde sig och yttrade: Om jag icke misstagit mig om hvad som föregått under debatten, så innehöll Gr. Mörners, af alla talare, som i ämnet yttrat sig, bifallna förslag, all äfven de fartyg, som anlöpa London, skola befrias från denna afgift. Såvida jag icke bedragit mig i 214 Den 9 A pr i 1 e. m. min uppfattning, anliäller jag, att propos. malte inrättas i öfverensstämmelse härmed. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att orsaken hvarför han icke gjort propos. å Gr. Mörners förslag om afgiflens upphörande äfven för de fartyg, som anlöpa London, varit den, alt H. Ex. icke hört Frih. Palmstjerna, Carl Otto, instämma deri. f anledn. häraf förklarade Frih. Palmstjerna, Carl Otto, alt han till alla delar förenat sig med Gr. Mörner, hvarefter il. Ex. hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla ifrågavar. del af Ulskms utlät, med den förändring, ali uti den deri tillstyrkta lind. anhållan hos K. M. orden, ”sorn icke anlöpa denna hamn” skulle uteslutas, samt med del tillägg, alt R. St. derjemte borde hos K. M. i und. anhålla, det K. M. täcktes af Handelsoch Sjöfartsfonden anslå det mindre betydliga belopp, som till ifrågavar. kyrkas underhäll erfordras och motsvarar den hittills utgående afgiften, hvilken hädanefter koinme att upphöra. Ropades ja. Uppå sedermera framställd propos. beslöt R. o. Ad., alt de öfriga RiksStm skulle vänligen inbjudas att uti detta beslut sig med R o. Ad. förena.
Jag får deremot anmärka: att det väl icke vöre mycket vunnet med att erhålla 497 r:dr 3 sk. 2 r:st., emot att afstå 1600 r:dr, eller arfvodenas belopp; att det är skäl, att cassorna bestrida sina förvaltningskostnader; att krigsråden visserligen icke kunna anses för högt lönade med 2000 r:dr, helst då det besinnas, att de tjena hela året igenom utan semester och hafva lika trägna som ansvarsfulla göromål. Således, och då anledning icke är att betvifla organisationens ändamålsenlighet, men den deremot blifvit verkställd med all möjlig hushållning såväl i det afseeudet, att personalen blifvit till den minsta möjliga inskränkt, som ock att lönerna icke blifvit bestämda högre, än behof och rättvisa kräfva, anser jag, för piin del, Utsk. hafva bort tillstyrka, att ofvanberörde 497 r:dr 3 sk. 2 r:st. i penningar och i63j t:r spannmål under lönerna må å stat uppföras, äfvensom de för presidenten föreslagna 3o4 t:r spannmål under lönen; ty så länge spannmål under de öfriga presidentslönerna beräknas, vöre det orätt att derifrån utesluta KrigsCollegii president, den mest sysselsatte af dem alla, 2:0 I frågan om öfyerflyttning på allm, indragningsstaten af den genom regleringen såväl af KrigsColkm som KrigsHofrätten öfverflödig blifna personalens löner anmärker jag endast, att en sudan öfverflyttning visserligen vore ledande till ordning och reda i räkenskaperna, samt att skälet till nya statens för KrigsHofrätten tillämpning från detta års början påtagligen varit, att, sedan öfriga embetsverk kommit i åtnjutande af den högre aflöning, hvilken genom Den 27 Maj. a5S sednare regleringen blifvit dem tillagd, det hade varit orättvist att låta KrigsHofrätten längre och under obestämd tid vänta på den, som redan 1825 blifvit densamma tillerkänd. 3:o Topographiska och Ingeniör-corpserna: Här åberopas
Bin i kupor Biscuit, arbeten deraf Bleckslagare-arbeten, ej specificerade: olackerade lackerade Blod, kreaturs-, alla slag Blodiglar * Blommor, naturliga konstgjorda, af tyg, papper eller halm delar af konstgjorda blommor *Blomster, torkade Blomsterlökar Bly: oarbetadt, i tackor eller rullar arbetadt, ej speeificeradt: omåladt och olackeradt måladt eller lackeradt. Blyerts Blyertspennor: timmermansandra slag Blysocker Blår: hampoch linBläck, skrifBläckpulver eller Substans Bokstafsstämplar samt Boktryck och Stilar förslitna och obrukbara eller s. k. Stilskrot Bokoch Koppartrycksvärta Bolus, hvit och röd, samt Terra Sigillata Bomull Borax Boraxsyradt Natron eller Tinkal Borstbindarearbeten: med infattning af opoleradt eller måladt träd eller jern med infattning af poleradt eller lackeradt träd med infattning af ben, horn eller andra ämnen Qvantitet för Tullberäkningen. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. Införsels tull. Riksmynt. Fria. 1 — Blauholtz; hänföres till Färgträd. Blonder; se Spetsar. Blyglete; se Glete. Bokbindarecloth; hänföres till Väfnader, bomulls-. Bokguld; se Guld. Boksilfvcr; se Silfver. Borst; hänföres till Hår, andra 4 Förslag till Tulltaxa. Bouillon de pocke Broderade arbeten draga lika tull med det tyg, hvarå broderiet är anbragt, med följande tillägg: af 20 procent för broderadt alngods, såsom gardinstyger, klädningstyger m. m. af 50 procent för fullfärdiga, broderade persedlar eller delar deraf, såsom shawlar och dukar, kragar, remsor, slöjor, manchetter, färdiggjorda eller i våder tillklippta klädningar m. m.; samt af 100 procent för med guld eller silfver broderade tyger eller persedlar.
Har icke detta försvunnit hos er? Markisinnan var nära att ‘ förråda sig, genom att svara, att hon aldrig använde så smaklösa nipper. Fastän hon inte kunde förstå, hur Vicomtens smycken kommit i hennes fickor, svarade hon med skenbart lugn: Jag känner min kammarjungfru, hon har varit i min tjenst i två år. och är en ärlig flicka. Jag tror inte hon kan stjäla. Ur Dagens krönika. II — Ni tror er känna henne, men ni vet inte, att hon för tre år sedan blef utsläppt ur fängelset och att hon sedan begått flere svåra förbrytelser. — Det kan inte vara hon. — Det är just hvad jag vill veta, och jag hoppades ni skulle hjelpa mig. Kan ni säga mig, om det är hon som skrifvit detta bref. — Nej, svarade markisinnan med lugn, fast hon inom sig led af den grymmaste ångest. Det är ej hennes stil, men låt mig i alla händelser behålla brefvet. — Nej, det tjenar till intet, då ni ej känner igen stilen. Brefvet kan dessutom behöfvas. Om ni ville låta ~ henne komma in, skall jag fråga henne sjelf. Men markisinnan nekade bestämdt härtill. Sedan förändrade hon ton, berömde honom för hans nit och skicklighet samt smic • krade honom på allt sätt, tills han lofvade att inte tala härom med någon, förr än hon sjelf gjort sina efterfråg-ningar. Om Justine vore brottslig, skulle hon icke tveka att angifva henne, men om hon vore oskyldig, ville hon bespara henne skammen af en anklagelse. — Domaren gick. Då markisinnan blef ensam, var hennes första in-gifvelse att anförtro sig till markisen. Men hur skulle han upptaga denna bekännelse? Om han skulle fästa större vigt dervid, än det förtjenade, och om det ingaf honom förolämpande misstankar, så vore ju det goda förhållande, som hittills rådt dem emellan, för alltid stördt. Fanns det då intet sätt att ordna allt, utan att såra någon? Markisinnan påminte sig då, att det finnes en säker tillflykt i lifvets mest störande omständigheter: barmher-tighetens domstol.
När vi hafva ett riksmynt i papper, och då man gjort privatbankernas rörelse lika säker som statsbankens, vet jag i sanning ej, hvarföre skillnad i valören emellan den ena och den andra bankens sedlar skall äga rum, och då de ledamöter, som yrka högre valörer, vid flera tillfället] opinerat, att dessa privatbanker äro byggda på sådan säkerhet, att allmänheten intet kah förlora på desamma, vet jag ej heller, hvarföre man nu skall visa dem miss - Den ai Mars f. ra. 45. troende. Då man antar, alt sedlar aldrig utgifvas öfver grundfonden, finnes intet skäl alt fästa sig vid någon viss valör. Hvad myntsorten beträffar, så är det gifvet, att sedlarna skola lyda på Rikets mynt; men detta finnes både i silfver och papper. Jag kan ej föreställa mig, att för sjelfva bankrörelsen skall vara särdeles fördel att utgifva alltför små sedlar, men att privatbanksrörelsen får gå i bredd med statsbankens riksdalers-rörelse eller utgifva sedlar på 1 r:dr b.’co skulle, efter min tanka, blifva af nytta för provinserna. En talare har sagt, att Wermländska privatbankssedlar pfversvämmade gränsprovinserna, hvilket härledde sig från de små valörer, denna bank utsläppte; jag kan deremot försäkra, att om ej de Wermländska privatbankssedlarna ^uppleerade bristen på btcosedlar i dessa provinser, hade man redan tillgripit enskilda förbindelser såsom liquidationsmedel, och tror således, att provinserna varit belåtna, då de fått röra sig med denna privatbanks sedlar. För öfrigt tror jag, att den låga valöven gör intet till saken, ty oni den lyder på to r:dr, skulle de liqtiider på top rtdr, sorn åberopas, lika väl ske med sådana sedlar; men vinsten är, att man och man kan skiljas bättre åt i liquider.
Jag instämmer äfven för min del i den anmärkn. den siste värde talaren gjort emot förevande §. Det är visserligen sannt hvad Gr. Sparre anmärkt, eller att förord bryter lag; men man bör dock göra lagen så beskaffad, att förord icke blifvernödvändigt. Sedan öfverlåggningen härmed ansetts fulländad framställde Hr Gr. o. Landtm., att Hr von Hartmansdorff i afseende på 9 § föreslagit den förändring, att orden: ”två exemplar af vexeln, eller, der sådant betingadt var, lie eller flera” skulle utbytas emot ”sola-vexel, eller så många exemplar af vexeln, som betingade äro”. Hr Land tm:s härefter till bifall å Utskrs förslag framställda propos. besvarades med nej, och då sedermera Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle ifrågavar:de §, med den af Hr von Hartmansdorff föreslagna förändring, ropades ja. 10 §. Lemnades utan anmärkning. 11 §. Hr von Hartmansdorff: I denna § finnes ett så lydande stadgande: ”då bör vexelutgifvaren inom nästa dags utgång emot vexeltagare!! protestera etc.” Nästa dags utgång räcker väl till midnatten kl. 12. Man brukar dock icke i allmänhet göra affärer efter kl. 9 e. m., ty hos oss pläga de flesta gå till sängs kl. 10 på aftonen. Till förekommande af de chikaner, som möjligen skulle kunna uppstå af ett sådant stadgande, som det jag nyss anmärkt, hemställer jag om det icke borde heta ”innan kl. 6 eller 8 påföljande dags eftermiddag mot vexeltagaren protestera” etc. Gr. Sparre: I Svenska lagstiftningen förekommer icke såsom i främmande lagar något stadgande ang:de en bestämd tid på dagen, inom hvilken juridiska handlingar böra vara fullgjorde. Utsk. ansåg det icke eller vara lämpligt att i denna lag föreskrifva någonting sådant. Det är notarius publicus som har sig uppdraget att verkställa protester och han måste veta när det bör ske.
Utdrag Kongl. Maj. ts Nådiga Proposition N.o 35. r3 Utdrag af Protocollet öfver Krigs-Är enden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott den 18 Januarii 18Z4. N är va ra n de: Hans Excellence Justitioe Stats-Ministern Herr Grefve Rosenblad, Hans Excellence Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Grefve af Wetterstedt, Stats-Råden: Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Hans Excellence Herr Grefve Lagerbjelke, Ha ns Excellence Herr Grefve Löwenhielm,. Herr Grefve Adelsvärd, Friherre Åkerhjelm, Poppius, Hof-Cancelleren Friherre von Schulzenheim, t. f. Föredraganden, Lands-Kamereraren Landegren. Lands-Kamereraren uppläste till justering ett, på grund af det inför Kongl. Maj:t i Stats-Rådet, den 26 October sistlidet år, hållna Protocoll i roteringsfrågor, författadt förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående rotefrihet för Capellans-boställen, samt ersättning eller vederlag åt de Capellaner, hvilkas boställen än vidare komma att i roteringen qvarstå, äfvensom rörande befrielse från öfverroterin® för åtskilliga hemman i Jönköpings och Kronobergs Län oeh, i sammanhang dermed, om vacance-afgift för ordinarie rotering underkastad jord, sorn icke praesterar rotering in natura. Pä Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande af bifall till delta förslag, såsom öfverensstämmande med Kongl. Majrts förut fattade beslut, täcktes Kongl. Maj:t samma förslag, sådant det vid detta Protocoll finnes hilagdt, i Nåder gilla; och befallde Kongl. Maj:t, att Proposition i enlighet dermed skulle till Rikets Ständer afgå. Ex Protoeollo C, O. Vougt. * Inh. till R. St. Prot. lSSjf1 Samt 1 dfd. >* Sale Häftet.
Har här skett misshushållning, så är det en annan sak, och då får man hålla sig till Konungens rådgifvare; men hvad har händt? Hufva under den långa tid, som medlen varit förvarade i Stats-cont., dessa medel blifvit förminskade, har något tillgrepp skett? Man skulle likväl förmoda det, då en så stor förändring skedde. En förändring, hvilken ser ut som den vore föranledd af någon slugs förlust, af någon fara, af någon slags mindre garanti, skulle utgöra en förödmjukelse för den andra statsmakten. Hos Hr Landtm, protesterar jag emot all annan propos., än den att lägga utlåt, till handlingarna, emedan förslaget är uppenbarligen så till form som sak grundlagsvidrigt. Gr. von Platen, Ballzar: Då jag deltagit på af delningen i det beslut, som här föredrages för R. o. Ad., anser jag mig skyldig att så till vida instämma i Fr ih. Boyes yttrande, att jag anhåller örn Hr Frih. o. Landtnäs förklarande, huruvida Hr Landtm., i olikhet med hvad Ulsk. ansett och i olikhet med 1823 års Ständers och Landtnäs mening, skulle anse en propos. på denna fråga vara stridande emot grundlagen. Hr von Hartmansdorff, A u g.: Den ifrågavar. saken har sedan 1818 års riksdag utgjort en stående artikel i riksd.för handlingarna. De förra gångerna, då frågan förevarit, har lion icke rönt bifall hvarken i StatsUtsk. eller Den 28 November e. m. lios R. St. Det är först nu, som lion liar fåll StalsUlskts röster för sig. Återstår att veta om hon skall få R. St:s. Jag hoppas, att det sednare icke sker; och jag vill söka alt för eder, mine herrar! framlägga skäl att icke bifalla StatsUtskrs betänkande. Första frågan är visserligen den, lim Livida sjelfva saken är grundlagsenlig. Jag anser oriktigt alt, på sätt en talare nyss gjort, yrka alt Hr Frih. o. Landtm, skall deröfver på förhand afgifva sitt yttrande, innan öfverläggningen tilländagått.
Härom synes emellertid motionären saknat kännedom, ty eljest skulle han ej kunnat till stöd för sin framställning åberopa olämpligheten deraf, »att Staten drager vinst af rättsökande, som hafva rätt på sin sida»; och då något skäl för upphörande af skyldigheten att nedsätta revisionsskilling ej kan hemtas frän den omständighet, att nu stadgade tid för sådan nedsättning skall vara otillräcklig, enär denna omständighet, derest den verkligen eger rum, bör afhjelpas, i hvilket afseende Utskottet, i följd af väckt motion, ock kommer att framdeles sig yttra, får Utskottet vördsamt tillstyrka, att Pehr Mattssons yrkande om upphörande af skyldigheten att nedsätta revisionsskilling för rätt alt fullfölja underdånig talan emot Hofrätts dom och utslag i tvistemål ej mätte vinna Rikets Ständers bifall. Beträffande dernäst frågan om upphäfvande af lagens stadganden om förbindelse för den, som i civila mål vädjar från Underrätt till Hofrätt eller söker att sistnämnde Rätts beslut må af Konungen skärskådas, att ställa borgen för den kostnad och skada, sorn han kan kännas skyldig att gälda; så och då föreskrifterna i denna del hafva till föremål att försäkra den klagandes motpart om ersättning för det lidande honom kan tillskyndas genom obefogad klagan, hvadan ändamålet icke, på sätt motionären förmenat, vinnes om berörde föreskrift utbyttes emot en lag, som stadgade höga böter emot dylik klagan; anser sig Utskottet hafva grundad anledning 0 o att afstyrka Pehr Mattsons motion jemväl i denna del. Stockholm den 24 Januari 1854. (i Lag-linko tida Betänkande, S:o 7. A: o 7. Ank. till lixp. Ii c lii ulan rfe, i anledning af' KunglMaj:ts Na diga proposition angående ändring af lale och linie %%:ne i 50 Kapitlet Rättegångs-B athen. Samtliga Riksstånden hafva till Lag-Utskottets behandling öfverlemnat förenämnde Nådiga proposition. Den lyder sålunda: i:Kongl. Majrts
Att under sådana förhållanden gifva ifrågav:de egendoms-egare en gåfva, som i värde uppgår till millioner, dertill finnér jag icke giltig grund. Jag får derföre framställa det yrkande att Betänk:t måtte återremitteras, på det Utsk:t må inkomma med förslag, huru på billiga grunder en amortering af grundräntan må kunna genomföras. Hr Montgomery, Robert: Den fråga, som här varit föremål för Stats-Utsk:ts behandling, har redan länge utgjort ett ämne för båda statsmakternas uppmärksamhet. För att endast hålla mig till sednare tiders åtgöranden i saken, så ingingo R. St-.r vid 1853—1854 årens riksdag med en begäran till K. M., hvaruti den åsigt uttalades, att qvarnar och sågverk, såsom egentligen varande fabriks-inrättningar, borde på samma sätt som dessa beskattas. Vid sista riksdagen väcktes förslag i samma syftning af K. M., hvilket dock vid omröstning i förstärkt Stats-Utsk. föll med en rösts öfvervigt. Frågan har nu ånyo upptagits och blifvit af Stats-Utsk:t handlagd. Man har dervid ogillat att Utsk:t yttrat: »I likhet med den tillförene af båda statsmagterna uttalade åsigt, finner Utsk:t att mjöloch sågqvarnar, som till sin natur egentligen äro att hänföra till fabriksinrättningar, och hvilkas större eller mindre afkomst är af konjunkturen beroende, icke kunna rättvist beskattas af en grundränta, som förblifver oförändrad.» Detta återfinnes nästan ordagrannt i R. St:rs skrifvelse af d. 19 Juli 1854, och afK. M:s Nåd. Propos. i frågan vid seduaste riksdag synes att K. M. äfven gillat dessa åsigter. I afseende på sjelfva saken, är det mångfaldiga förhållanden, som tala för ett ingifvande af denna handtering. I en tid, då frihet i närings-lagstiftningen i allmänhet gillas och önskas, så qvarstår ändock i afseende på denna handtering ett band, som är både obilligt och föga öfverensstämmande med hvad i afseende på andra näringar för närv:de eger rum.
Commilterade tillstyrkt utskrifnings-penningarnes nedsättande för skatteoch kronohemman och till och med upphörande för frälset; men Kongl. Maj:t har, jemte utlåtande om de förre hemmanen, förklarat: ”än mindre skäl och orsak hafva WI att bifalla Commissariernes mening derutinnan, att antingen utskrifning.s-penningarne på Adelns gamla friilsegods måtte upphäfvas, eller ock till io|:<lels öre på hvar person modereras, äfvensom de intet äro begripne under 1648 års Contract, ej eller äro de med större ulskrifnings-penningar besvärade, än deras grannar uti Skåne.” Tillika nedsattes utskrifnirigs-penningarne för allmogen af skatte-och kronohemman till 2 Daler, så att de blefvo lika med dem, som eilades af frälsehemmanen, hvarförutan förordnades, att utskrifningarne helt och hållet skulle afskaffa.?, och i stället nämnde penningar utgå, i enlighet med de ’’roterings-längder,” som efter mantals-längdeine upprättades. Rotering af Provincen Halland hade dock sedermera blifvit anbefalld och af Kongl. Mnj:Is Bref den 27 Januari 1721 inhemtas, alt kronooch skatte-bönderne i Norra Halland sökt att, ”äfvensom utsockne-frälse, slippa den anbefallda roteringen,” hvaröfver Kongl. Maj:t förklarat, att, ehuruväl hvarken utsockne-frälse eller desse kronooch skattebönder i Norra Halland med skiil och fog borde sig en sådan rotering undandraga, hvilkenderas vederlikar i andra landsorter äro undergifne, helst dem detta mycket lindrigare faller, än dem, som indelde blifva, och de derigenom skulle komma alt slippa de 2 Daler silfvermynt ulskrifnings-penningar af hvarje mantal, som de eljest årligen utgöra, icke dess mindre vill Kongl. Maj:t i Nåder lemna slika kronooch skattebönder uppskof och anstånd Siatssami Allm.