Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För min del vill jag, i händelse af återremiss, endast fästa Utsk:ts upmärksamhet derpå, att, om lindringar skola stadgas, de böra ställas i harmoni med de undantag, som hittills egt rum. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, 3rttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att någon anmärkning emot hvad TJtsk:t föreslagit i afseende på den personliga skyddsafgiften icke förekommit, men att några ledamöter yrkat, att befrielse från eller lindring i bevilln:s erläggande fortfarande som hittills skulle åtskillige af Rikets innebyggare tillgodokomma, med ani. af hvilka yrkanden Gr. Lagerbjelke framställt det förslag, att punkten måtte bifallas med förbehåll derom, att Ståndet skulle ega för sig öppet, att vid behandlingen af 91 § i Stadgan pröfva och afgöra de nu väckta frågorna om lindringar i eller undantag från utgörande af be\ ilin.; och hade de liesta talare om detta Den 9 Mi] t. m. 23 förslag sig förenat, men Frih. Tersmeden yrkat, att punkten i dess helhet skulle till Utsk:t återremitteras. Härefter framställde H. Exc. propos. å bifall till Utsk:ts ifrågav:de hemställan, med det af Gr. Lagerbjelke föreslagna förbehåll, och, då dertill svarades starka ja, blandade med nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande. Herr Tornerhjelm, Rudolf, begärde votering, men, innan voteringsproposm blifvit uppsatt, anmälde han sig och yttrade: Da Frih. Tersmc'den, hvilken egentligen yrkat återremiss af denna punkt, icke öus^ar votering, afstår jag från min begäran derom. TJtsk:s å sid. 20 förekommande hemställan i anledning af Komiterades förslag om erläggande af s. k. yrkesafgift. Frih. Tersmeden:
En Tunna Kornmjöl. En Tunna Blandsäd , hälften Korn, hälften Hafra. Litt. Ett £té Torrt Fläsk. Ett jCH Torrt Kött. Ett jru Humla. En Tunna Bafra. Ett M Tal; Ett Får. En Oxe. (18) West i ii a alands Ett Vinterlass Hö oin 5o M Ett Sommar lass Hö om *5 m Ett M Tor, Fisk Ett Tjo La C ås. Ett Höns. Ett Lamm. 1842 . Summa Medelvärde Jemnadt medelvärde. Litt. En Kärfve Halm. Ett Lass Tallved. Ett Stafrum Ved. En Stock. Ett Bräde om 8 ä 9 alnars längd. Ett JM rarver. En Tunna Tjära. Ett JU A fr.'] (I sj ern. Ett Sk¥6 Stångjern, Ett sm Tackjern. En St Kol. O Ett Lass Malm. Ett Årligt Dagsverke. Ett ÖkeDagsverke. Ett Dr ii n - ge-Dagiverke. En Tunna Hvete. En Tunna Råg. En Tunna Korn. En Tunna Blandsäd, 4 Korn och 4 Hafra. Eu Tunna Blandsäd, hälften Korn och hälften Hafra. En Tunna Hafra. En Tunna Rofvor. Ett M Saltad Lax. Ett SkU D.. Summa Medelvärde Jemnadt medelvärde. sm Jsjeru. Ett SkU Afradsjem. Ett Fat Handli ngsj«*rn. Ett SkYé Hamra arskatts jer ii i Vestra Bergslagen. Ett Stafrum Ved i Ofvanoch NedanSiljan. Ett Stafrum Ved i VesterDalarne. En Stig Kol i Näsgårds Fögderi. Ett Lass Malm i Vestra Bergslagen Ett st. Ett Lass Ett Jorde boks-Dags verke. Ett Hus liags-Dags verke. EU M Smör. Ett HjelpeDagsverke - l6 alnars Ved örn Stock. ramn. Gefleborgs Ii än. Litt. I. En Tunna Hvete. En Tunna Eng. En fanna Korn. Gestrikland. Helsingland. Gestrikland. Helsin ■Iand.
du har sedan blifvit vissare...? du har sökt och sökt utan att finna...? ah, men misstro och hat har du satt i bröstet på mig! Hon höll upp ett ögonblick och lade handen på bröstet, som hade hon derigenom velat mildra smärtan, hon rönte. — Ve mig ringa man — svarade han saktmodigt — om jag ådragit mig Ers höga nådes hat. Men hvad jag gjorde, skedde ju blott på Ers höga nådes egna bud. Hon närmade sig honom på ett steg nära och såg honom forskande i ögonen. — Och du vet ingenting? — sade hon. — Du vet ingenting ännu? — Nej Ers nåd, vid vår Herres hårda död och pina, ja om jag än skulle svettas blod och vatten. Det lyste till i hans kalla ögon. Men det syntes att han var van att uthärda hennes af misstro skärpta blickar. Det var icke heller första gången, han hört samma frågor från hennes skälfvande läppar, som han sett, när hennes högborna hufvud långsamt sjunka ned mot bröstet. Medan Anders Barberare fortsatte sin väg genom den sorlande folkhopen, i hopp att der återfinna Elsa, hade hon genom en sidogränd närmat sig bröllopsgården. Gästerna voro nu samlade der uppe och försågos med riklig välfägnad, hvilket äfven kom folket utanför till godo. När Elsa kom fram, skulle glafven kastas. Bakom de små blyinfattade rutorna flammade vaxljus och facklor. Pukor rördes och trumpeter smattrade, medan bruden, strålande af ungdom och fägring, trädde fram till fönstret. Detta öppnades, och i täta moln utströmmade den varma luften. Vid brudens högra sida stod den gamle gråskäggige fältherren. Han höll glafven lyft i högra handen. Skaftet var lindadt med långa taftband i brudgummens färger, svart och gult, och spetsen var af blänkande silfver. Riddare, med sträfva, väderbitna anleten, röda af vinet, med yfviga peruker och betänksamma miner lade sina händer på glafvens fäste samt bekräftade med öflig ed den morgongåfva, som bruden fick af sin brudgum, hvarefter de nedlade glafven för hennes fötter.
Joham i Nåder gillade och stadfästade För* fattning, i afseende på Rike ts inkomster af Tull. verket, bär stämpeln af den vishet, som både inser frihetens värde och gynnar dess inflytande på deri Nationella välmågan. Under ett sådant fdrh.ållande, tror Utskottet sig skola felt emot sin pligt, såsom ombud För Folket, och den dervid Fästade skyldigheten, att, tjfter viddén aF egne insigter. uppgifva de säkraste och lättaste medlen till lindring i Nationens bördor och beredande af dess välgång, örn den undanhöll Slaten den vinst, sorn genom Tullverket s nmolikt står, att, utan förnärmande af andra näringsgrenars rätt, vinnas genom en större frihet t Svenska handeln, hvars närvarande belägenhet Riksenk Höglofl, Ständer torde så vidt sådant later sig göra, inhemta af de under I.ilt. K, C: D; härhos fogade Tabeller, utvisan de dels det antal personer och fartyg, jorn för det närvarande här finuas; dels ock det varube* \s6 BevillningB'Utskottat Betäniartgen. lopp, som blifvit här i Riket till in eller utförsel förtulladh De nu gällande af Kongl. Maut i Nåder utfärdade författningar angående Tullverket, hafva för afsigt att genom en gemensam samman, verkan af Tullumgälderrie och bevakningssättet, skydda Svenska handeln för fremmande intrång, befordra Fabrikerne genom aflägsnande af fremmande täflan, stadga en för Fäderneslandet förmånlig Cours och bereda en gynnande handelsbalance. I det första hänseendet har Utskottet funnit flere stadganden rörande beskaffenheten af de fartyg, som äro tillåtne, att till eller ifrån detta Dand frakta varor, dessas produetions och tillverkd ingsort, beskaffenhet och mängd m. in., hvilket allt har för afsigt, att försäkra Svenska Handlande och Sjöfarande om rättigheten , att ensamme besörja både handeln och fraktfarten.
KammarCollegium och Konungens Befallningshafvande föreskrifvas att, utan kostnad för jordegarne, rätta de skattläggningar, vid hvilkas uppgörande och fastställande ofvan anmärkta origtiga beräkningsgrund blifvit följd. Då ifrågavarande motion endast afser rättelse uti förment origtig tillämpning af de för skattläggningar inom Westerbotten gällande stadganden, lära Rikets Ständer finna densamma innefatta sådant ämne, som, emot stadgandet Uti 90 §. Regerings-Formen, icke kan till pröfning upptagas och att det deremot på vederbörande sjelfva berott och ankommer, att, efter befogenhet, i laga ordning söka rättelse, hvarföre Utskottet hemställer, att motionen måtte lemnäs utan afseende. Stockholm den 7 September 1840. Bih< till R. Si. Ank. till Exp. Utsk. den 8 Sept,* kl. i c, m.
Herr Grefwenoch Landt-Marsk alken erindrade, att Regerings» Formen fbreskrifwer, att Proposition första gängen pä ett Utskotts Betänkande skulle göras till bifall eller afflag pä detsamma i hela betz widd. Fritzer - 646 Den 19 September. Friherre Ltnölvon lloilsteia, 'Larsit? k.uclviZ, ansäg Herr Ikams anmärkning wara gansta grundad. At Propositionen stulle göras pL hela Betänkandet more ock efter Rcgerings-Formcn rigtigt; men till förekommande af dcn olägenhet Herr limm hade befarat, om genom en sädan Proposition punctcr gillades, mot hwilka anmärkningar borde göras, eller anmärkningar gjordes mot puncter, som Ständet trodde sig genast böra bifalla, föreslog Friherre Lisei, att Utskotten borde äläggas att framdeles öfwer hwart serskilt ämne afgifwa ett serskildt Betänkande. Herr von blausvvolkk, Larl Lustak U. arrmärkte, att i detta Betänkande wore wist mänga puncter, men alla dessa puncter anginge hufwudsakligcn allenast ett ämne, och stöde med hwarandra i sä nära sammanhang, att de ej frän hwarandra kunde stiljas. Häri hörder flera instämma, hwarefter läsningen fortfor. Friherre kleming, LIses, ätcrkom med Oeputationen, och förklarade, att alla Tre Stänben med ett utmärkt bifall, hade emottagit Ridderstapets och Adelns communicerade samtyckte till Stats-Utskottets förslag, rörande Westerbottens undsättande, och att han hoppades det de alla tre stulle instämma i samma beslut. AnmälkeS och infördes en Deputation ifrän dek Högwördige Preste-Ständet, anförd af Biskopen Doct. Den 19 September. 647 hwilkcn förmälte att Preste-Ständet bifallit Stats-Utffotkcts Förslag rörande ett Län af Foooc» R:dr säsom understöd för Westerbotten.
Ni är ju rädd, baron Brinck! Jag förråder ingen. Jag börjar bara tänka på mig själf. Vid fylda femti år är det inte för tidigt. – Tänka på mig själf, såsom ni gjort det under hela ert lif, herr baron! (Ridå). Andra akten. (Julkvällen i skymningen. Samma sal som förut. En julgran, ett bord med julgranstillbehör, en trappstege. Fru Segerstedt sitter vid bordet och knyter trådar om konfekt och äppel. Segerstedt hänger upp dem). SEGERSTEDT. Du hade rätt, mamma, – jag borde inte ha kommit hem. FRU SEGERSTEDT. Det kan ju inte hjälpas numera; – om du inte reser strax igen – SEGERSTEDT. Nej, – det duger inte. Hvad skulle Vahrman och alla mina valmän säga? Jag, som kommit hem från England enkom för deras skull ... FRU SEGERSTEDT. Hvarför då? SEGERSTEDT. Nog vet du väl det, mor! FRU SEGERSTEDT. Jag har inte brytt mig om att forska ut er. Jag vill inte blanda mig i er politik ... SEGERSTEDT. Det är nog rätt af dig, men nog vet du väl ändå, att jag kommit hem för att vinna generalen för vårt parti –? FRU SEGERSTEDT. Jag har tänkt något ditåt för mig själf. (ser upp) Nå – går det inte? SEGERSTEDT. Om det går? Nej, det är inte värdt att försöka häller, generalen vänder ryggen till, så snart han får syn på mig. FRU SEGERSTEDT. Åh! SEGERSTEDT. (närmare) Säg mig, mamma, – hvad är det generalen egentligen har emot mig? FRU SEGERSTEDT. Vet jag det! Det är väl din fennomani – SEGERSTEDT. Nej, nej! Han är als inte farlig partiman eller svekoman. Det är det inte. Det är något helt personligt, – jag har märkt det! FRU SEGERSTEDT. Det är väl för han anar din mission –! SEGERSTEDT. Min mission! Ja, den förefaller mig litet löjlig i det hela.
Det af StatsUtsk. åberopade förhållandet utgör således, enl. min åsigt, icke tillräckligt skäl för afslag å K. M:s Propos. i detta ämne. Hvad sjelfva saken beträffar, har man, enl. mitt omdöme, allt 6 Den 1 Juli. för mycket misskänt det lefvande ordets, vare sig det talade elfer skrifna, inverkan på menighetens sinnen; min öfvertygelse är likväl, att goda nykterhetsskrifters spridande hafva i sednare tider verkat mera än tillförene lill vinnande af det önskvärda ändamålet — insigt uti dryckenskapslastens moraliska och fysiska förkastlighet och skadlighet; faran af dess fortsatta öfverhandtagande och angelägenheten af ett allvarligt beflitande om ett måttligt och nyktert lefnadssätt. Jag förnekar icke att uti dessa skrifter en och annan öfverdrift gjort sig märkbar; men när man åsyftar ett samhällsnyttigt och stort mål, bör det ursäktas, om det varma nitet någon gång icke håller sig inom måttans gränsor. Icke heller förnekar jag, att en och annan mindre klok utväg till motarbetande af dryckenskapslasten blifvit föreslagen; såsom t. ex. när man med förundran sett ”bärsaft”, en i våra stränga vintrar så föga hälsosam eller smaklig dryck, föreslås såsom surrogat för bränvin hos den stora allmänheten, hos sjelfva allmogen. 1 allt fall, och jag ville, efter denna och dylika erfarenheter, säga: så myckel mera bör man, då ändamålet är godt, medverka till detsammas ernående, och i denna medverkan efter förmåga gifva en praktisk riktning åt bemödanderne hos liktänkande, på det att dessa bemödanden icke må urarta till misstag, dem välmeningen ej alltid behörigen förstår undvika, och på det att en sann uplysning måtte i landet spridas. Då summans belopp icke heller kan anslå afskräckande, torde mig tillåtas att, för ett i min tanke synnerligen vigtigt och godt syftemåls befrämjande, härmed vördsamt anhålla, att det Höglofl. Ståndet måtte besluta en återremiss, på det att Utsk. mätte blifva i tillfälle att taga denna fråga i förnyadt öfvervägande, och tillstyrka bifall lill K. M:s Propos.
Färdigheten och hågen att tillreda gröfre tack jerns Gjutgods, har de sednare åren visat sig hos Hyttefolket vara i stigande; och äro i synnerhet vid Krokforss Gjuteri åtskilliga arbeten af utmärkt godhet tillverkade. i3 Stångjernsoch Manufactur-Smidet saknar för närvarande tillräcklig afsättning, för att kunna uppehålla priset derå till den höjd som erfordras, för godtgörandet af de kostnader Bruksägaren för inköp af kol och tackjern, på tillverkningen nedlägger; och kan hans ställning vid denne tidpunkt således ej anses serdeles fördelaktigare, än år 1822. Då ae fleste Bruken under ifrAgakomne fem år till sine privilegier ej undergått förändring, och någon synnerlig förhöjning eller nedsättning i smidet under tiden således icke eller kunnat inträffa, upptages äfven nu Stängjerns-Tillverkningen : i Nora och Lindes Bergmästaredörae till .55,000 Skep:d. i den till Wermlands Bergmästaredöme hörande del af Carlskoga Bergslag, till .1,700 — och vid Bruken i Nya Kopparbergs, Hjulsjö, Grythytte och Helleforss Bergslager, till 7,250 — eller tillsammans lill 63,902 Skep:d, hvarföre värdet k i5 R:dr Skeppundet utgör 959,280 R:dr Banco; ocR har Manufadur-smidet i medeltal årligen blifvit beraknadt till något öfver 9,000 Skeppund, som efter 24 Riksdaler Skeppundet skattas till 216,000 R:dr Banco. Emellan 8 och 900 personer anses vid Jernoch Manufactur-Verlen äga jemn sysselsättning. Vidare förekomma: Dylta Svafvelbruk. Från och med 1827 till och med sistlidet år tillverkades härstädes: Svafvel .672 Skep:d 5 Lisp:d Victriol . 3,535 Skeprd 16 Lisp:d i3 Skålp:d •ch Rödfärg
~ Slutligen får jag bedja Ilr von Schéele om ursäkt för det jag lärer hafva origtigt återgifvit hans uttryck, att »om klassiciteten på det af Utsk:t föreslagna sätt undantränges, ryckes spiran ur handen på den nu regerande drottningen inom bildningens verld.» Jag frågar dock, om man kan sägas vrida spiran ur vetenskapens hand för det en del ynglingar befrias från alt läsa grekiska; vore meningen den att minska de grekiska lektions-timmarne, då kunde saken vara betänklig, men derom är ju icke ringaste (råga, blott att borttaga det obligatoriska i detta studium. För min del kan jag icke finna att klassiciteten derigenom skulle rubbas, och nödgas således ännu anse nämnde uttryck egentligen vara blott en vacker fras. Jagfortfar att yrka bifall. Många ledamöter hördes nu ropa på propos. Hr F ålirnus: Gr Mörner bär, genom åberopandet al K. o. Ad:ns protokoll vid en föreg:de riksdag, velat visa, att Hr von Hartmansdorff lemnat upplyningar om förhållandet vid nya elementarskolan, hvilka icke öfverensstämde med dem, som blifvit af mig meddelade. Jag får derföre återkalla i Hr Gr:ns minne, att jag redan i förmiddags nämnt, att vid nya elementarskolan kari man läsa antingen ensamt latin, eller i förening med grekiska, eller med både grekiska och hebreiska. Men dervid är att besinna, att lärarnes antal vid denna skola, i förhållande till lärjungarnes antal. är icke obetygligt större än vid något annat läroverk, samt att då studiet af de gamla språken först börjar vid ett högre stadium af skolan, antalet af lärjungar på lalin-linien är jemförelsevis ringa; än mindre deras antal som läsa latin, men äro dispenserade från grekiska. Onder den tid jagvar lärare vid denna skola, voro de från grekiska dispenserade, som läste latin, 444 Den 17 Mars e, m. endast vid pass 3 eller 4 samtidigt. Deri fria llyttriingen, som är egen lör denna skola, gör dessutom, att man med mera skäl kan säga, att ynglingarne äro indelade i lexlag, än i olika linier.
Skulle Ryssland af politiska förhållanden finna anledning, att, utan synlig förberedelse, i ett eller annat ändamål, mot Sverige försöka ett öfverraskningsanfall, hvartill vår hufvudstads framskjutna och åt landsidan fullkomligt obetryggade läge inbjuder, så torde den styrka, hvarmed ett sådant anfall då skulle kunna verkställas, icke kunna uppskattas högre än til! hälften af nyssnämnda styrka eller omkring 20,000 man; men hvilka då kunde oväntadt uppträda i närheten af Stockholm. Andra angrepp än mot Stockholm eller mot hjertat af Sverige, kunna naturligtvis af en fiende företagas, t. ex. mot de norrländska landskapen, men detta vore då icke en öfverrumpling för att med ett slag förlama hela vår försvarskraft. Af här gjorda undersökning skulle då följa, att den fiendtliga anfallsstyrkan, under vanliga förhållanden, kunde beräknas till allrahögst 100,000 man, hvaraf, efter öppen förberedelse, 35,000 man, och mera oförmodadt högst 20,000 man kunde på en gång till deri svenska kusten öfverföras. I dessa senare antal ingå dock äfven befäl, staber och den talrika icke stridande personal, som för en armé är behöflig och ofta uppgår till en femtedel af dess styrka. Naturligtvis skulle likväl Ryssland, efter längre förberedelse, kunna i trakten af Petersburg och på Östersjökusten sammandraga en hotande vida större truppstyrka än här är antagen. På intet ställe i hela det ryska väldet kan en stor krigshär så lått underhållas och förses med sina förnödenheter, som omkring Petersburg, der ej blott hafsförbindelser stå till buds, utan der äfven det vidsträckta kanalsystem sammanlöper, som sätter finska viken i förbindelse med Wolga, Dwina och Dnieper-floderna, och följaktligen med Kaspiska, Svarta och Hvita håfven. Tvenne stora jernvägar utgå äfven derifrån, den ena öfver Moskau till det inre landet, och som kommer att fortsättas till Krim och Kaukasus, den andra till preussiska gränsen och Warschau. Härigenom eger numera Ryssland en lätthet att från vidt skilda delar af sitt stora land kunna sammandraga trupper, hvilken icke förr fanns.
Efter allt hvad nu uppgifvit är, utgör således den Summa, som till Manufacturernes och Eabrikernes understöd efter uppgifne grunder ytterligare erfordras 489,041; men som, af de serskilde ofvanomnämnde och uti bilagde Calculen specificerade anslag af Fonden, hvilka alla blifvit calculerade till lika belopp, som de för innevarande år utgöra, biträdet till Uil-Discont-Fonden och den för Eskilstuna Fristads arbetare anslagne Summa äro förändring underkastade o^h måste ökas i den mån Fabriks-Idkarnes afnämande af Svensk Ull tilltager och Fristads arbetarnes tillverkning stiger, eller de finnas böra åtnjuta högre Lån - förmåner samt medel till sådane vigtige Näringars understöd icke måga tryta, hemställer Utskottet, att sistberörde summa matie okas till ett belopp af 508,713: 36. 7. hvarigenom med de redan af Hiksens Siänder beviljade 491,186: n. 5. Bankens hela bidrag till Manufacturernes och Fabrikemes understöd, komine att utgöra en jemn Summa af En Million R:dr B:co. Och ehuru förenade Statsoch Banco-Utskotten uti deras till Rikets Höglofl.
Fattigvården 7,668 „ Fattighuset 5,4 • 8 „ Stadens barnhus 2,846 „ Börsen i,oi5 , Domkyrkan och Tyska kyrkan hafva ända till år 182g haft anslag, som nu fördelas till ett handelsinstitut 2,000 , och ytterligare till fattigvården >4,728 „ eller tillsammans 48,127 R:dr. Tolagen derstädes utgör 84,o63 R:dr, hvaraf således omkring hälften användes till främmande ändamål. Det kan väl ej vara fullt billigt, att t. ex. Wermlandsbruken 3o Den 7 April. betala tolagsafgifter, att användas till fattigvård och kyrkobyggnader m. ra. i Götheborg? o. s. v. I afseende på användandet af tolagen kan ytterligare, såsom ett bevisande exempel, nämnas, att Carlskrona stad för många år sedan, på en und. anhållan om nödvändighet af förhöjd tolag till bestridande af Magistratens löner, erhöll bifall dertill, men genast derefter slumpvis utarrenderade hela stadens inkomst, då den af några förmögna handlande derstädes inropades. Inropssumman räckte fullt till aflöningen och lemnade ett ej obetydligt öfverskott, oansedt arrendatorerna hade sin ganska stora vinst. För några år sedan begärdes åter förhöjning å tolagen, då detta förhållande upptäcktes. K. M. hade befallt, att allt öfverskott, sedan Magistraten var aflönad, skulle användas till vissa för sjöfarten nyttiga ändamål; men det befanns, att allt öfverskott var afsatt för att deraf bilda en pensionsanstalt åt Magistratens enkor och barn. Från det i nåder bestämda ändamålet har således blifvit olagligt dragen ej allenast hela denna pensionsfond, utan allt hvad under namn af enskild vinst på tolagen tillfallit arrendatorerna. CommerceCoIlegium har nu begärt det olagliga arrendecontractets lagliga häfvande, och frågan hvilar hos K. M. I afseende på beräkningen af tolagen förekomma ganska tänkvärda omständigheter. Jag har t. ex. redan visat, huru förhållandet är med Stockholm, att nemligen tolagen der utgår till vida högre belopp, än privilegierna tillstädja. Genom K.
— Vi reservera oss emot denna utgång, hvad irsta och 3:dje pnnkterne beträffar, samt upptaga Flög loft. Afdelningens förslag såsom vår mening, men derjemte och serskildt reservera vi oss emot Utskottets förbiseende, att yttra sig eller afgifva något utlåtande om den, genom tillstyrkandet i a:dra punkten, i sammanhang med afslaget i den 3:dje, uppkomna villrådighet, hvarthän Convoy-Cassans egande fond skall taga vägen, sedan detta embetsverk blifvit upplöst.” Vid andra punkten angående Convoy-Commissariatets indragning m. m.r af Friherre Palmstjerna, Friherre von K ra; mer, Herr Berg von Linde, Herr Lagerborg och Herr af Harmens. STOCKHOLM, Lundberg & Camp., 1845. Stats-Ulskoltett Utlåtande, N:o 209. Vi - fta 209. Ant. till Exp.-Utsk. d. 21 Febr., kl'. 11 f. m.
Hr Frih. o. Landtm, framställde ånyo propos. till bifall å utlåt. Ropades starka nej, blandade med många ja. Uppå derefter framställd propos., blef utlåt, återremitteradt. Ilades på bordet LagUtsk:s nedannämnda betänktn: N:o 44, i anledn. af väckt fråga om förtydligande af 2 §:n i 4[ caPMissg.b:n; N:o 45, öfver väckta motioner om ändring och förklaring i vissa delar af 12 cap. Rätteg.b:n; N:o 46, i anledn. af väckta motioner om ändring i 24 cap. 8 §:n, 34 cap. samt 35 cap. 1 §;n Missg.bln ; N:o 47) öfver väckt motion om ansvars stadgande för inslående af fönster; N:o 48, öfver väckta motioner om åtskilliga ändringar i concurs-lagen. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl 4 till 4 e In fidem protocolli, jF. O. Silfverstolpe. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 5 prot.utdr. för förliden gårdag. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s den g och 16 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 82, i anledn.af arrendatorns af Edeby hemman på Lofön, A. Odelbergs, ansökning om prolongation af arrendet. Gr. Wrangel, Tönnes Helmuth: Då nu åter en fråga förekommer om prolongation af arrendet å en kronolägenhet, anser jag lämpligast att till besvarande upptaga de skäl, som i ett föreg:de plenum blifvit åberopade för en sådan prolongation. Man har sagt, att de arrenden, som varit i fråga, varit så höga, att några högre ej kunde genom nya auetioner förväntas. Jag skulle icke tro, att detta skäl är rikligt. Vore arrendena verkligen så höga, är det naturligt, att arrendatorernes behållning vore ganska knapp, och med en sådan behållning skulle de naturligtvis icke för sig finna nyttigt alt söka prolongation.