Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ler fosterlands nit, som eljest nödwändigt siulle komma att finnas hys Swerigeg ungdom samlad i wapen? wägar wäl någon pasta, arr dessa salunda wäpnade vbemedlade ynglingar, skulle tjena med samma nöje, samma ifwer och samma tänsta för ändamäler, om de sago sig ställda under fanan, endast för sin fattigdom siull som om rik och fattig, herre — och bonde som'stoby tillsammans, blair,- iz8 De^ 5 Maji. blandade om hwarandra i samma led, utan ffillnåd i plikter och fordelar och uran andra distinktioner, än hwanill en större duglighet och nytta för fosterlandet föranledde? skulle de ej b, ständigt päminna sig den sanningen, art ingen har större interesse i, att Fäderneslandet blir försvaradt, än den som där har den mästa egendom och fördel, och alt följaktligen ingen är sa möckel skyldig som ^ han att med egen person utgöra dess förswar? skulle de ej om legningSfrihet bewiljades, ouphörligt tro sig höra den rika ynglingen ropa till den obeniedlade: "gä, Uthärda mödor, flatz, blöd och dö "för Fäderneslandet! dertill är du gjord. "är endast niord att njuta hwad dn förswarar och dör för"! får hwac och en rik yngling lega (hwaraf nödwändigt blir en följd, att ben fattigs ej kan dek, åtminstone ej utan att ruinera sig) la blir i förstärkningSarmäen, man säge hwad man will, blott en armee af morcenairer , missnöjd eller liknöjd och utan käufla för plikt och fosterbygd. Och är det wäl en krigshär af ledsna merconairer, som Konungen, som hjelten wid hans sida, som Sweriges Niks-Ständlr manta att se uprräda dä de mana Sweriges ungdom i wapen !
— Ostridig! är äfven att förfädernas ädlare gerningar i förening med en högre bildningsgrad i sin mån, bidragit att höja ambltiöuskänslan bos vissa bland Ridderskapet och Adelns afkomlingar; men, tyvärr, sakna vi, i våra dagar icke exempel på ett motsatt förhållande inom en och annan slägt. — Det gifves olyckligt nog, bevis på att ättlingar af en adlig familj låtit komma sig till last den krassaste egennytta och brist på nära nog all ridderlighet, hvarom den fria pressen lägger i dagen flerfaldiga bevis. — Då nu så är, och då vården om vissa äldre välgörenhets-inrältningar råkat komma i händerna på dylika personer; men det väl aldrig kan vara mening alt samhällets olycksbarn skola vara i saknad af officiela målsmän, hvilka ega att, vid förefallande behof, utföra och bevaka deras talan, vare sig emot högt uppsatte personer eller korporationer och kommuner, de der lägga i dagen uppenbara afvikelser från testatorers eller stiftares uttryckliga föreskrifter; har jag ansett behöflig! att hos Rikets Höglolliga Ständer påkalla ett nödigt tillägg uti instruktionen för Rikets Ständers Justitieombudsman, förvissad, som jag är, att meningen med upprättande af della embete alltid bar varit alt betrygga den fattiges såväl som den rikares rätt. För alt tydligt ådagalägga behofvet al ett sådant tillägg till Justitie-ombudsmannens instruktion bar jag velat anföra ett nära lill hands liggande exempel från min hemort. Vid stiftelsen af Bergshammars fideikommiss i Södermanlands län stadgades, bland annat, på sätt i afskrift bilagde handlingar visa, ali lill de åtta fattiges underhåll skulle upprättas en försörjningsanstalt under benämning 71 Bergshammars hospital” eller 77fattighus”, hvartill en viss summa alsattes och hvilken summa, ärligt förvaltad, i när - Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 691 /arande stand skulle uppgått till minst 60,000 R:dr Riksmynt, såvida icke den ädla gifvarinnan i sin godtrogenhet missräknat sig på efterkommande descendenters menniskokärlek och ridderliga rättrådighet.
Mom., som ock Z Mom. 3. tz. af samma Artikel, innehällande att den, hwilken är skrifwen och arbetar säsom Dräng, Gesäll, Lärling, Handelsbetjent 0. s. w. kommer att Taxeras endifft till den för sädane Personer utsatte afgift, utan afseende pä hwad Fadren i bewillning betalar; Anser Utskottet ofelbart fölia, att afdrag frän inkomst äger rum för hemmawarande Söner och Döttrar, hwilka säsom Tjensthjon, till behöfligt antal, biträda wid hemmanets bruk och skötsel. 4.0 "Om Torp böra upskattaS och wärdet afdragas pä det hemmans wärde, hwarifrän Torpets ägor blifwit tagne, samt om de Torp, hwilka ej kunna j em föras med något hemmantal och för hwilka wisa weck», dagsverken ej ut - 166 Den 2 Oelober. Utgöras, born päröras lika afgift som SkyddsTabellen för utjordar ursäiter?
Den siste värde talaren har gjort anmärkn. vid 11 §:n, sorn stadgar; ”att då fattighjon visar tredska, sjelfsvåld, oordentlighet eller sturskhet, må sockennämnd, der annan rättelse ej gör tillfyllest, besluta en lämplig minskning af hjonets underhåll. ” Jag är rädd, att detta skulle vara alt göra det onda dubbelt värre, i det man förvandlade honom till en sjukling, och hos honom utbildade en skjörbjugg, som gjorde honom oduglig till allt arbete. Jag har sett i eli af våra grannrikens hufvudstäder huru långt eländet i den vägen kan gå. Jag har derför många år sedan sett fattiga, om hvilka det berättades, att de, sedan de sålt undan allt hvad de kunnat umbära af sina kläder, lagt sig, och icke haft qvar mer än ett enda plagg, hvilket de höljt öfver sig, men hvilket icke räckt lill olver bela kroppen, utan lemnat fotterna bara, hvilka af kölden blifvit angripna af kallbrand. Man kan icke föreställa sig lill hvad grad lättjan kan gå, då fattigdomen förenas ined svält och sköl bjugg. Det är derföre angeläget att icke vidtaga någon åtgärd, hvarigenom deras kroppskrafter alldeles skulle förstöras, utan tvertom tror jag, att den fattige alltid bör hållas till arbete, såsom ett medel för sitt underhåll. Den andra frågan är huru den fattige skall försörjas, och dervid anser jag alldeles nödvändigt, att så länge han kan arbeta, måste han göra det och tvingas dertill, om ej annat hjelper, för att få njuta understöd, och delta understöd bör lian icke fä ut i penningar utan i honom beredd arbetsförtjenst. Här i Stockholm tror jag, att oin alla de penningar, som från mångfalldiga håll sammanskjutås till de fattiga årligen, samlades på ett ställe, så att man visste, hu - 238 Den 9 September f. m. ni mycket livar och en finge, skulle man kanhända finna, att alla våra fattiga för dessa medel nästan kunde inaccorderas på spisqvarter; och det ur verkligen bedröfligt att se till hvad grad af lättja de fattige kunna gå, genom lättheten att få sitt underhåll.
Härigenom komiker Uppbörden uti mindre pålitliga personers händer, hvilka , då de sakna aH laglig rätt till ersättning för sitt besvär, söka den på olagliga vägar, i de, för ensidig vinst, ge oriktiga bevis om bristande tillgång och såmedelst undansnilla Kongl. Majit och Kronan dess rätt. Den controll häremot sorn ligger uti afkortnings-längdernas verification å allmänna Socknestämmor oftast ganska opålitlig; och ehuru man hav i Länet sökt skärpa vedel 46 - hörandes uppmärksamhet och äfven lyckats upptäcka skamlösa underslef., saknas icke anledning att befara det mångå rådane, oupptäckta, undfalla den controllerande uppmärksamheten, Politie. Inom Länet dinnes, 'Utom de anie KronoFogdarne, eedast Sex under dem lydande Länsmän, hvilka hafva sig till biträde så kallade Krono-Fjerdingsmän, en eller flere i hvarje socken, hvilka antingen förordnas af Kronofogden eller lourvis bestridas af alla dertill skickliga hemmansägare. Dessutom finnas arne LandsFiskaler och i Ronneby köping en af Eders Kongl. Majlis Befallningshafvande förordnad Polis-Uppsyningsman. Inom Tvings Socken var, under några år, förordnad en särskild Polis-Gevaldiger; men det liufvudsakliga af hans bestyr bestrides numera genom vakthållning af Socknens egna innevånare, under Kyrko-Rådets inseende. För allmänna ordningens vidmakthållande på landet, möter ett väsentligt hinder uti Krono-Betjeningens inskränkta antal och usla .-aflöning, hvartill må hända äfven bör läggas Författningarnas obestämdhet i frågan örn gränsorna för Lans-Styrelsens förmanskap, hvarigenom dessa Läns-Styrelsens organer äro ställda i ett oberoende, som betydligen förlamar äfven det mest lefvande meli upplysta nit. Hvarken Ren -ena eller den andra af dessa omständigheter hafva af Läns-Styrelsen härstädes blifvit öitegade.
Men när man betraktar vår olyckliga handelsställning , då vi förlidne året importerade mångdubbelt mot hvad vi expor dadé, hvilket öfverskott nödvändigt måste komma oss till last och af oss betalas, vågar jag påstå, att vår ofantliga Handels-underbalance ensamt verkat rörtIsecapitalets förminskande; ty antingen måste öfverskottet af importen mot exporten ersättas med Guld, eller med Varor, eller med Herrar Handlandes Obligationer, eller med vårt representativa mynt. Med Guld och Silfver har det ej skett, ty då skulle vår Cours vara god; ej heller med varor, ty då hade export varit lika med import och vår Cours äfven god. Att våra Handlande äga nog credit att få inteckna sina namn hos utländningen för 10 å 14 milhoner derpå tviflar jag; således återstår ju ej annat betalningssätt, än att som hypothek lemna af vårt representativa mynt, i synnerhet sorn utminutörerne af sådana utländska varor omöjligen kunna af Nationen erhålla annan betalning, än i sådant mynt. _ Heldre än utländningen skänker oss dessa öfverflöds artiklar, nöjer han sig med den bästa säkerhet Nationen kan lemna, som verkligen är Bankens sedlar, hvilka hos utländning!*! Den 13 April. 281 förlora sitt värde i den mån han deraf får större myckenhet och börjar inse omöjligheten äf deras snara inlösande med varor ellef redbart mynt. Detta mynt har derföre ej förlorat sitt värde inom landet , hvilket b -vises deraf, att det betalas med 15 å 20 procent. Carlstads marknad kunde man på slutet knappt erhålla 5 ä 6 R:dr Boo för en Louisd’or, emedan der ej fanns några Växelhandlare och alla behöfde af vårt gångbara mynt, då man nud Louisd’oren ingenting kunde uträtta. Som nu luxe och öfverflöds-artiklar i hög grad varit begärlige, följer tydligt deraf, att der dessa, dels nödiga och dels onödiga, artiklar funnits, dit har Nationens representativa mynt strömmat , och der verkat en grof penningevinst på andra orters bekostnad.
I anledning häraf och då det dessutom ieke torde vara a'l befara, alt någon delegare i skifleslag päyrkar skifte af sådan skogsoch utmaik, som är för skifteslaget onyttig, lå Utskotten tillstyika, att berörde förslug ma lemnäs utan afseende. 2 §. af A. IV. Svartling i så måtto, som hans här ofvan under litte kap. I om förmalda framställning innehåller, att den omständighet, att inlösningsoch äfrö' nings-jord, hvardera för sig, serskildt graderas, och således icke kunna med hvarandra jeni föras, utgör hinder för verkställande af sådant utbyte af inrösningsoch afrösningsjord, som uti förevarande §. är medgifvet. Under åberopande af hvad Utskotten här ofvan vid litte kap. 1 §. i nu omförmälde afseende anfört, fä Utskotten föreslå, att till sednare momentet af förevarande §, sådan den lyder i Kongl, kungörelsen den 9 Juni 1832, mätte fogas följande tillägg: Börande, dd sådant utbyte sker, de egor, som utbytas skola, med hvarandra till godhet och värde jern Joras, samt uppskattas utun afseende å det gradtal, som, vid den förut verkställda gradering af skifteslagets mark, blifvit deni åsatt. 8 §.
Amoiiissements - afbetalning - användas blott till .■stöm .eller mindre del, och strax derefter: att Fonden till dessa Fastighets - Lån kunde yttei ligare. förstärkas af en del utaf nu varande Riks-Discont tens Summa. Det uttryck å «*ett annat Malle, att pä särskild pröfning (hvilkens?) skulle ankomma, huruvida i .Lands-Orterna hagra särsk.ldia Utlånings. fult B. Km 137, 138- logo Den ?o Juni. nings Contoir under Discontverket i Stochholm fram* deles böra etabliras eller intet, gifver ilen mest tydliga anledning frukta en sadan prutnings möjeliga utfallande till motsatsen, och med detsamma de lofvade sköna fördelars förändrande till svåraste olägenheter för en stor del nf Biket; och ändteligen utgör den åberopade stora förmon, utt Riksgälds Contoiret vid pakommande, behof för egen rakning på någon tid skulle, kunna begagna de igenom 3 proc. upplåningen erhållne medel, i 4 min tanka, i stället den ofelbara nachdel for Nä. ringarna, att dessa medel för sådant ändamål an. tingen skola hallas i beredskap och således icke, likt hvad med dem hittills igenom de andra Dis. conterna skett och sker, utlånas till Näringarna, eller ock, när ett sådant Biksgälds-Contoirets behof påkommer, genast åter dragas från dem, hvilkas biträdande deraf alltså alltid blir på deri mest möjliga osakr a fot.
Vare sig till val af Elector eller Riksdagsman, skola dessa sedlar vara så inrättade, att den röstande derigenom icke utmärkes, hvarföre hvarje sedel icke må innehålla mer än ett, efter den i Staden antagna beräkningsgrund, för detta ändamål lämpligt, mindre antal röster å 1, 5, 10, 20, 30 eller 50 röster, hvilket antal röster af Valförrättaren å voterings-sedlarna tecknas; samt i sista Momentet af §:n orden »Borgare i Staden» ändras till: Borgare i någon Stad. Hvilket förslag Utskottet anmäler till behandling efter 56 § RegeringsFormen. Stockholm den 10 Julii 1815. På Högloft. Ridderskapet och Adelns Ledamöters vägnar Rudolf Cederström. På Högvörd. Preste-Ståndets Ledam. vägnar C. v. Rosenstein. På Vällofl. Borgare-Ståndets Ledam. vägnar J. Wegelin. På Hederv. Bonde-Ståndets Ledam. vägnar Anders J:son Hyckert. G. A. Silverstolpe. Bilaga till Mein. N:o 18. 893 Bilaga lill Mern. Vördsamt Memorial. Sedan det af Högloft. Constitutions-Utskottet under den 13 Augusti 1812 uti Memorial till Riksens Högloft. Ständer föreslagna tillägg uti 14 § af Riksdags-Ordningen, nemligen efter orden »icke kallas»: Vare sig till Val af Elector eller Riksdagsman, skola dessa Sedlar vara så inrättade, att den Röstande derigenom icke utmärkes, hvarföre hvarje Sedel icke må innehålla mer än en hel Röst, efter den i Staden antagne beräkningsgrund, äfvensom den likaledes föreslagne förändring mot slutet af §:n utaf orden »i Staden» till: i någon Stad, och i sammanhang härmed, att uti 21 § af densamma Riksdagsordning orden »till följe af 18 §» borde förändras till: till följe af 14 och 18 §§, icke blifvit af Riksens Högloft.
Vill man begagna verksamma medel till realisationens betryggande samt försäkra bankens och myntvärdets bestånd, sä mäste man derföre tänka på åtgärder, som kunna leda till minskning af den, så väl i loflig som beklagligtvis äfven i oloflig väg, alltför högt uppdrifna importen. Flera motioner hafva i den förra syftningen blifvit väckte; en och annan äfven i den sednare. Jag vill öka dessas antal dermed, att jag härmedelst föreslår en åtgärd, som jag tror mycket skulle motverka den olofliga införseln, nemi. inskränkning af rättigheten att förtulla lux och andra manufaeturvaror till endast ett färre antal stapelstäder. Erfarenheten har visat, alt då alla stapelstäder hafva rättighet att förtulla utländska varor, trafikanterne i de större af dem finna sin uträkning vid alt låta tullbehandla varorna i de mindre. Orsaken är lätt insedd. I de större stapelstäderna äro tullljenslemännen bättre lönte och följaktligen kan man lill dessa platser finna aspiranter med större kännedom om varornas beskaifenhet samt utinärktare duglighet och mera oberoende. Controller öfver dem äro äfven lättare att utöfva, der ett större antal köpmän finnes och der det således lättare kan inträffa, att vid anslag ä packhusdörren om varor, som förtullas efter värde, någon köpare framträder för att deni inlösa. Jemväl kunna de särskilda rubrikerna å flerfaldig.! artiklar, som med hvarandra äga likhet, af ett större antal controllantcr lättare urskiljas, och den ena varans förvexling med en annan är således här svårare att verkställa. Deremot äga uti de mindre stapelstäderna dessa förhållanden icke rum. Der händer det alltså lättare, att, ofta genom vederbörandes okunnighet, kanske ock någongäng genom svekfullt förfärande, en vara vid förtullningen förvexlas emot en annan. Ur dessa skäl anser jag den ifrägavar. inskränkningen nödig. Den är dessutom redan, enligt nu gällande tulltaxa, vidtagen med artikeln ull, och tillämpningen af enahanda princip i afseende på andra varor bör följaktligen ej kunna möta några vigligare invändningar och svårigheter. 448 Den 24 Augusti e. m. Jag anhåller vördsamt, att denna min motion måtte till vedcrh.
»Härom förtälja de heliga skrifterna intet.» Mitt svar var ironiskt, och det gled en skugga öfver hans ansikte. Men som om han icke velat märka det, svarade han: »Han tvang Gud att låta drömmen blifva verklighet. Hans kraf på lifvet var så omåttligt, att det aldrig kunde sjunka tillbaka i intet, utan tog sin rätt. Hade han icke fått sin dröm förverkligad, hade han gjort uppror mot Gud och slagit lagens taflor i stycken. Han hade fört Israels barn tillbaka i öknen och organiserat dem som en röfvarehord till mänsklighetens förbannelse. Och de tio budorden hade aldrig funnits i katekesen.» Han slöt med ett skratt, men tillade efteråt med förändrad röst, i det han betraktade mig med en outgrundlig blick: »Jag menar allvar.» Förmodligen hängde det tillsammans med den exalterade sidan af Tore Gams väsen, att han ständigt hyste ett slags vänskaplig sympati, svärmisk beundran eller allt detta på en gång för en person, hvars förträffliga egenskaper det åtminstone var mig alldeles omöjligt att någonsin kunna uppskatta. Denne person gick ibland sina beundrare under namn af Reinhold – jag har aldrig brytt mig om efterforska, om det var ett nom de guerre eller helt enkelt hans förnamn – och hans beundrare ansågo honom som ett slags vetenskapens heros. Denne man gjorde på mig städse ett högst osympatiskt intryck, och detta intryck förstärktes ännu mer därigenom att jag hade en känsla af den egendomliga makt, som han utöfvade öfver Tore Gam. Att säga att min vän höll af honom, skulle i själfva verket vara att säga något, som icke ens tillnärmelsevis uttryckte hvad hans känsla för denne man innebar. Det var en hängifvenhet utan gräns, ett uppgående i en annans person, hvilket eljes endast plägar vara att finna i öfverdrifna romaner. Det var en vänskap, hvilken jag icke kunde förklara på annat sätt, än att han var på något sätt hypnotiserad af denne man och egentligen icke riktade sin känsla mot honom själf, utan mot något slags idealbild, som han, gud vet af hvilken anledning, gjorde sig af den andre. Jag är emellertid fullt öfvertygad om, att denna min antipati mot en person, hvilken Tore Gam satte så högt, icke det ringaste kom däraf, att jag kände mig själf tillbakasatt.
Ständers Lagutskott den 4:de Junii 1823. S. D. Sedan Utskottets afgifne Betänkande, N:o 2, i anledning af Herr Prosten Jacob Hagbergs Memorial, om bestämmande af den tid, inom hvilken hinder för lysning och ägtenskap böra anmälas och styrkas, blifvit återremitterat, så föredrogos nu, tillbesvarande, de deremot gjorde anmärkningar, hvaröfver Utskottets fleste Ledamöter be» slöto Utlåtandet N:o 98. Herr Häradshöfdingen Ribbing åberopade härvid sin redan yttrade mening, och Herr Borgmästaren Cederborg förklarade, det han ansåge den af Utskottet i ofvanomförmälte afseende föreslagne tid böra förläDgas till fyra månader. Ut Supra, Ex Protocollo, Joh. Jac. Kleman. 475 LagCt skott it s Bctånktinien. Ankom den 25 Junii 1823* Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o q.6, angående yrkad ändring uti 21 Cap. 3 och 4 §. §. RättegångsBalken. Höglofl. Rilderskapet och Alein, samt Hogv. Pi esterStåndel haka till LagUiskottet återremitterat Utskottets, under den 5:10 sistlidne April, afgifne Betänkande, i anledning af RiksdagsFullmägtigen Johan Olsson Longbergs Memorial, angående yrkad ändring uti 3 oell 4 §. §. af 21 Cap, Rättegång^-Baiken. De anmärkningar, hvilka till återrettlisserne föranledt, hafva blifvit gjorde Hos Höglofl. Ilidderskapet och Adeln, af Herr Grefve C. G. Edårdh, som ansett det uti 1 af den nya Redaction af 21 Cap. Rätteg.Balken , som LsgUtskottet föreslagit, innefattade allmanna stadgande fdr vidsträckt, och de i följande 2 och 3 §. §. me/lgifae unda 1 tag, dels icke nog bestämde, dels icke på fullkomlig rättvisa grundade.
Att Pennerymden ej Den sy Januarll. rvZ7 ej malte btifwa v »r.ssränkt, akan hvoff 150 kannor. psintL sh. ö!6. U anner62m. Borgare, S landet. Reuter hjelm. Ridd. och 2!d. Alla gaw'a pannor genast af Kao> oBetjenirigen uppmökus ock kannerymdcn pä^ tecknas. Alla nva pannor m las och märkas > Stads - Ju stemmer »nl-an de al Kopvarsiagaren söräljas. Att Pannelynderr »nötte bljima eller ikon är§ Fönaltning. Att Tariff n är mindre rrä! 0-postad All dm förest ane progrcestva alg» ten för kannerymdm äk för hög Instämmer deruti och töresiär rättighet för r Hemman akt hafina panna om 70 kl 75 ka -» insr, för L 50 ^ B. 60 ioz8 Den 27 Januarli. ^axe - Krogar skola T ras till 5, io, 15, s 20 R dr. Den som utan anmälan nytjar eller finnes hafwa t fitt fdrwar Brännerie» redstap, eller gagnar större panna än hwamll han sig ongifwik; hwarwid Dock 2 kannors öst wermäl ej räknas lill last/ har hwarje gäng förwerkat redskapen, med hwad dertill hörer / och den oberättigade men i minut försäljande döte 16 ^ R:dr; von Lclc steclr. Grefwe <.7V!iLl!- kor^. knn>2- Borgare Sländet - 6u dito/ alltid emot afgift af i h. för hwarje kanna af Pannerymden. Föreflär afgiften för Panncrvmden efter 2 h. per kanna utan progressiv tillökning. Att mindsta afgiften borde wara ro R:dr, men att wäl afgift till ZO ^ 40 R:dr ma kunna äläggas. Att krog-afgiften är för högt uppfart.
Maj:t inrättade Provisoriska Länstyrelse på Öland; 2:0 Angående de fläste LandsKamererares underdåniga ansökning om tillökning i expenser och skrifvarelön, och 3:0 I anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående inrättande af ett nytt Fögderi i Wermlands Län; Hvilka Betänkanden, uppå gjorde Propositioner, blefvo af BondeStåndet godkände. Den 21 Febr. 18^3- Från Högv. PresteStåndeS. S. D. Igenom nu företedt Protocoll, hållet denna dag hos Ståndets Electorer, upplystes, att nedanskrifne blifvit utsedde att vara Ledamöter uti det af Kongl. Maj:t Nådigst äskade Hemliga Utskott, nemligen: l:o Biskopen och Vice Taletnannen m. m. Friherre Doctor Mörner. 2:0 ContractsProsten m. m. Doctor Stenhammar ; 3:0 DomProsten m. m. Doctor Wijkman; hvilka fördenskull igenom ProtocollsUtdrag skulle till nämnda befattning legitimeras. 4» Fröt, Utdr. å. zi Fehr. 1825. S. D. Uti Memoria! af den ig dennes hemställer Allmänna Besvärsoch Oe onomisUtskottet, om icke, då ett mål till flere Ut. skott remitteras , hvardera af dessa Utskott alltid borde erhålla ett tryckt eller skrifvet Exemplar af den Handling, hvars Remiss åberopas. Härtill lemnade PresteStändet dess bilall. S. D. Sedan PresteStåndet inhemtat, att uti den hos Höglo!!. Ridderskapet och Adeln väckta fråga, om tillsättande af ett särskildt Utskott, 2 ne Stånd stadnadt emot 2'ne, beslöt, upj å framstäld proposition, med stöd af RiksdagsOrdningens 29 §. PresteSråndet, att berörda fråga skulle till ConstitutionsUcskottets afgörande öfverlämnäs.