Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Här må blott i förbigående påpekas, i fall någon annan vill upptaga handsken, hurusom för några år sedan svenska kvinnor till granskning upptogo sedlighetsförhållandena bland de svenska mjölkpigorna i Danmark, medan det tills datum högst litet talats om det sedliga tillståndet bland de unga kvinnor, vi stå i så daglig och intim berö- ring med. I synnerhet i småstäderna lär det vara sorgligt. » Gif din tjänarinna mycket mat och mycket arbete samt så pass skälig lön, att hon kan, om hon är skötsam, lägga af en styfver för ålderdomen, då blir hon bra, » yttrade en gäng en gammal husmor, för hvilken en ung fru beklagade sig öfver sitt trassel med pigorna. Och jag tror den gamla fick rätt. IDUN 3 54 Att kvinnan af olika samhällsställning under de senare decennierna utvecklat sig i högst betydlig mån hvad bildning och kunskaper, upplysning och humanitetssträfvanden samt ansvarighets känsla beträffar, förnekar väl numera ingen. En klass har dock blifvit efter: tjänstfiickornas. Hvarför? Emedan ingenting har gjorts för att draga dem med in i de rörelser af olika slag, som fört kvinnan framåt De mångahanda väckelser, som stått öfverklasskvinnan till buds, behöfva icke här påpekas. Och arbeterskau af folket och utom hemmet har påverkats af det instruktiva föreningsväsendet, af folktalare, folkbibliotek, stundom folkhögskolan och stundom också genom de tillfällen till upplysning, som humana arbetsgifvare äro måna om att förskaffa sina arbetare. Men från allt detta står tjänsteflickan utestängd. Om hon tjänar i ett om blott någorlunda bildadt hem, så kommer hon visserligen i kontakt med det, som väsentligast uppfostrar till ett bättre slag af människa. Men förhållandet är, att det väl gifves många upplysta unga fruar, som taga sina första tjänarinnor, besjälade af varmt intresse för dem och önskan att kunna göra något för dem, men att de, efter närmare bekantskap med den råvara de vilja förädla, bli afkylda, ledsna och slutligen i tjänarinnan se blott redskapet, hvaraf de äga att betjäna sig, utan att öfverskrida befogenhetens gräns.
— Om dem hafva Rikets Ständer, uti den till Kongl. Maj: t. a flå tua underdåniga Skri fveisen, yttrat sig, att antingen liro de af en mera enskild beskaffenhet, eller ega de ej någon större vigt för det allmänna, eller ock älv en Lyras icke deras bestånd, om de af andre personer bestridas; och ehuru de numera till Kongl. Maj:t inkomne serskilde uppgiflerne och utlåtanden uppenbart visa att., för en och annan af dem, den förhöjda årsberäkningen är oundvikligen nödvändig, öfverensstämma de till en stor del helt och hållet med hvad på förrberörde sätt blifvit vttradt. — Då antalet af dc vid sådane befattningar anställde personer, oberäknade dem, som lyda under Hof-Consistorium, hvarifrån någon uppgift icke är lemnad, uppgår till 182, eller nära tredjedelen af hela personalen, som nu tillgodonjuter ökad tjensteårs-beräkning, skulle redan, genom en förändring i denna del, den öfverklagade olägenheten väsendtligen minskas, hvarföre Utskottet, på de skäl, som för öfrigt äro fullständigt anförde uti det vid sista Riksdagen afgifne Betänkandet i detta ämne, anser sig böra tillstyrka: en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, att, oberoende af hvad förordnande, som kan meddelas, i afseende på tjenste - Allm. B civ,- och Ekon-Ulskollels Betänkande, N:o 116. 7 Ais-beräkningen för lärare vid de allmänna undervisningsverken, der ökade års-beräkningen för andra ecclesiastikbefaltningar må, så fört som mojligl är, dock utan rubbning af nu varand e 'innehafvares rätt, upphöra i den mon del icke för en eller annan af dessa befattningar kan finnas oundvikligen nödvändigt att, denna förmon bihehålles. Med begagnande af det anslag, Mikels Ständer be t i 1 ja t lör löneförbättring ål lärarne vid Eleinenlnr-Löroverken, äro förändrade löne-regleringar för desse Verk lills vidare fastställde genom Kongl.
Wid - Den 3 Julik999 Widkommande Contoirets Inrikes Skulder, hwaribland Patriotiska Laner, enligt hwad ofwanberördt är blifwit upptagne; sa befinnes, att Herrar Fullmägtige redan i Nov. manad 1810 gadt i författning om infriande af deste Län, hwilka wörö löpande med 1 proCents högre Ränta, an som manligen betalas för de Inrikes Län, Contoirel för egen räkning upptager. Efter skedd uppsägning i allmänna Tidningarne hafwa de för Patriotiske Länen utgifne Obligationer pa obestämd förfallotid blifwit inlöste till ett belopp afN:dr 236,573: 46, 8- samt aterstovo Ven Z i sistl. Contoirets utgift för de egentligen sa kallade Patriotiske Län, ulöfwer den fran Kongl. StatsContoiret aflemnade och till deste Lans liqviderande behallne Summa af 80,433 R:dr 25 H. z r:st. Banco, har redan uppgått, nemligen: För Capital betalning R:dr 156,145: sr, 5. Och upplupne Räntor hara samt a Stockholms Beurse-Lan 31,812: 17, 5. R:Vk 187,957, 38, ia Och hwartill ytterligare böra läggas de ännu till en Summa af R:dr s.ozs oinlöste Obligationer med dera upplupen Ränta.
Man ser det framför allt i hans dödsfantasier, som i tanke och stil stå Holbein och Dürer närmast, ehuru hans lifsvisdom är försatt med en ny tillsats af diabolisk, modern bitterhet. Det är till exempel döden, som sätter sig och gör sitt tarf i ett blommande, ungt landskap, eller döden-gatläggaren, som med en utsvulten proletärs vridning på sitt benrangel lyfter verktyget för att platta till kranierna, med hvilka han belägger sin väg. Än åter är det genom realistisk iakttagelse af världen, genom noggrant och fördjupadt studium af den moderna tillvaron i all dess feber, som Klinger försöker få fram den rysning af undran och betagenhet, som lifvet väcker hos honom. Också här når han ej sällan stora resultat. – Med stark makt har han t. ex. skildrat ett mord i en storstads midt, med allt dess virrvarr af människor och åkdon, den korta paus, skräcken gör i en gatas oändliga melodi af strid och lust, eller seancen öfver ett brottmål i en domstol med dess mekaniskt arbetande rättsmaskiner kring den gröna duken och bokstafvens automatiska reglering af det, som varit lefvande kött och blödande fibrer, – och många andra af den moderna tillvarons dramer. Trots den allvarliga försänkningen i ämnena äro dessa rent realistiska skildringar knappast af första rang. Framställningen är mer sensationell och storvulen än koncis, och tempot näppeligen det rätta. Jag såg en gång hos Amsler & Ruthardt i Berlin en utställning af Klinger och samtida franska etsare och tecknare, Besnard, Forain och andra. Det var icke tvifvel om den tyska raderarens underlägsenhet i fråga om skärpa och liffullhet. Med ett par hästar och en vagn utanför ett nattkafé, skimret från de flämtande gasblossen, ett släp och en plymhatt, som gledo ner på trottoaren, en hvitblek kypare i frack och en stirrögd fotgängare med onödig harm öfver att hafva blifvit hejdad (då han knappast har ett kyffe att söka upp) gaf Besnard hela boulevardens nattstämning.
Erfarenheten skall också kanske en gång kunna öfvertyga, att med hvarje ny mot mig begången orättvisa och nedrighet stiger bland mina medborgare välviljan för mig och oviljan mot mina förföljare; och om jag någonsin skulle få det ringaste af den politiska vigt, hvilken man var så rädd skulle kunna häntydas till min fördel, att man icke en gång kunde tåla uttrycket ”politisk förföljelse” stå i det aflägsnaste samband med tillställningen mot mig, så måste jag alltid derföre stå i så stor förbindelse till mina vedersakare, att jag kan använda på dem orden: ”J tunkten ondt öfver mig, men Gud häfver vandi det till godo!” så framt nemi. man icke på samma sätt söker beröfva mig lifvet som man sökt beröfva mig mina medborgerliga rättigheter. Jag öfvergår nu till den juridiska delen af mitt försvar och hoppas kunna ådagalägga, att då jag sökte inträde uti denna församling, var det på grund af min lagliga rätt; nåd har jag aldrig af någon dödlig begärt och begär aldrig. Grundlagar och Riddarh.Ordn. bestämma sättet, hvarpå, när och af hvilka cn Riddersoch Adelsmans lägliga rätt lill inträdespolletts erhållande skall pröfvas. — Någon sådan motionsrätt so Den 6 December. som den Hr Printzensköld tagit sig, är hvarken omtalad eller medgifven; hans dragande under Ständernas eller Ståndets pröfning af mina enskilta förhållanden är således stridande mot 90 § Reg.F. — Men låt vara motsatsen; jag rädes ingen pröfning. Den af Printzensköld åberopade 7:de § af ltiddarh.Ordn. säger, under upräknandet af dem, hvilka äro uteslutna från säte och stämma på Riddarhuset: ”2:do Adelsman, som för nesligt brott, genom behörigt, sedermera icke lagligen uphäfdt, utslag, antingen blifvit till straff fälld, eller med mer än halfva skäl besvärad, så alt domaren funnit saken höra till framtiden lemnäs”. Hvilket är det nesliga brott jag begått? Jag har aldrig begått något brott! icke en gång ett hederligt, om dermed kan menas en sådan tillställning söm Hr Printzenskölds, hvilket icke jag vågar påstå.
H7tr/,-«g tt/ /'/'oweo//eir 6/ue^ /Esk r/r/6/- //E Xo?»Mge/r t ^ Likoe^o/»^ L?ott c/e,r s3 iXurvgruntle: klun8 Lxeellenee, 3u8titck-8tgt8-iVIini8tern, llerr I^rilierre 1Ii>n8 Lxeellenee, 8tat8-iVIini,ztern för IItrike8 Xrencleng, l^lerr I^rilrerre //me,- 8tgt8-?^äclen: frilierre ^tcrA vo/r //o?^e/>r^ brikerre l?rilrerre cko/v/e///«//r, ! rillerre Llmten för Livil-ve^urtementet, 8tgt8-kcket upplg8te ett pg i>ääig defgllning u^>p8gtt tor8lgg till Longi. Mäigg 8krifvel86 till Liket8 8t:inäer, gngäenäe förorängnäe för en Leäamot gf 8tgts-liääet i gf - 6o /vottA/.
Undersökningar äro derföre å bane, för att Utröna, om det icke skulle vara verkstäilbart, till fördel så väl för saken, som för de underhållsskyldige, att emot en årlig contant afgift af dem, förena hela bestyret med Galornes stenläggning och underhållande, äfvensom med Gatulyshålliiingen, under en gemensam Styrelse för hela Hufvudstadens hvarförutan det är föga tänkbart, att kunna erhålla goda och väl nivellerade Gator, samt en jemn lyshållning derå, oeh sålunda uti denna vigtiga del af allmän ordning oeh Police inom Staden uppnå en fullkomlighet, som tål jemförelse med förhållandet i andra Hufvudstäder. 2:0 Innevånare. Stadens Folkmängd har under ifrågavarande år, enligt Mantals-Forteekningnrne, utgjort; År 1827 Mantalsskrifne; af Mankön 23,9*4- Qvinkön 3^693. 5ft6o(3 Mantalsfrie; af Mankön 13,576. Mantalsfrie; af Mankön *3,732. 1829 Mantalsskrifne; af Mankön 24,529. Qvinkön 32,o85. „ „ . 56,6*4* Mantalsfrie: af Mankön i3,58o. Qvinkön 3a,323. „ #, 57,044. Mantalsfrie: af Mankön *3,433. Hvari allt det vid Stockholms Sjömanshus inskrifne Sjöfolk är inberäknade Således har Folkmängden under de uppräknade sex åren ej undergått någon betydlig förändring, men likväl alla desse år varit större, än den var vid 1826 års slut, eller 80,639 personer; hvilken tillökning endast kan tillskrifvas inflyttningar af Folk från Landsorterne, emedan de döde personernes antal i Staden vida öfverstigit de föddes. Antalet af födde och döde har nemligen varit följande: Födde: År 1827 af Mankön i,3o5, af Qvinkön 1,234. Döde:
Hr Akerman har talat om den inverkan på priserna, som tullar kunna medföra. Ja, låtom oss undersöka detta förhållande. När det är fråga om en finanstull, kommer det öfverpris, som konsumenten härigenom får betala, staten till godo; men när det är fråga om en artikel, som är belagd med skyddstull, så uppstår dessutom en beskattning på vissa klasser af 542 Den 27 Maj e. m. modborgare till förmåu för c-n annan. Ty vid import af en vara kommer naturligtvis densamma att stå så mycket högre i pris som tullens belopp, hvilken måste ersättas. Men denna tillökning i priset verkar icke allenast en fördyring på det importerade qvantum, utan äfven på hela den öfriga delen af samma slags vara, som finnes inom landet; och då denna fördyring eller med andra ord, det. öfverpris, som härigenom utgår, ej kommer statsverket till godo, utan blott en viss klass, nemi. den fabricerande, så kan man lätt inse den orättvisa och olägenhet, som sålunda åtföljer skyddstullar. Då man klandrat mig derföre att jag, för min exposé af landtbrukets ställning, valt de 10 sista åren, får jag blott upplysa att jag tagit dessa 10 sista år, af det dubbla skäl, att berättelsen omfattar just 10 år, och att hela perioden för tullfrihet på dessa produkter, hvilken började, ej 1856, utan 1855, infaller inom denna tidrymd. Talrika och häftiga rop på propos. hördes ånyo. Hr Wolffelt: Jag får erkänna att jag i afseende å mina sifferuppgifter något misstagit mig. Enär jag har ordet, kan jag icke underlåta att upptaga den siste talarens uttryck, att skyddstull är en skatt. Då jag medgifver att detta visserligen är en sanning, ber jag ock R. o. Ad. lägga märke till, att den förhöjda och förbättrade industrien är en vinst, som staten i sin helhet på samma gång gör. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att under densamma hade bifall till Utsk:ts hemställan i dess helhet icke blifvit af någon ledamot begärd; att Frih.
— I » På Sicilien » innehades Santuzzas o c h Toriddos partier af fröken Lindegren o c h hr Bratbost. D e n senare var tråkig o c h hade i sin sång mer än vanligt anlagt den gråtmilda ton, som ej kan undgå att obehagligt beröra åhöraren. Fröken Lindegrens klangfulla stämma gjorde sig godt gällande i Santuzzas parti liksom o c k i Eros ' i » Orfevs », hvilket hon denna afton för första gången utförde. Titelpartiet i denna senare opera sjunges naturligtvis fortfarande af fru Linden o c h detta på ett sätt, s o m endast hon kan göra det. — I •Leonora » hade hr Ödmann i söndags en af sina allra lyckligaste aftnar. Särdeles väl disponerad sjöng han partiet från början till slut m e d en känsla o c h en glöd, s o m framkallade det mest entusiastiska bifall. A f detta fick äfven fru Linden (Leonora) sin välförtjänta del. Framhållas bör o c k särskildt hr Sellergren s o m klosterpriorn. Däremot gjorde hr Lejdström ett ingalunda odeladt angenämt intryck s o m konung Alfonso. Ledsam o c h stel i sitt uppträdande, lät han därjämte osäker i sin sång, hvilken stördes dels af en irriterande läspning, dels af en ovana att åka upp på tonen. Båda dessa olägenheter böra kunna bortarbetas, då det i sig själft goda röstmaterielet ock bättre k o m m e r till sin rätt. » Far. Skiss för Idun af Elin A m e e n. (Ports.) » I a f t o n? Där stannade hon. till h o p p. Jon(Qualité Inghilteppa) härstädes lagrad sedan 1891. Vid undersökning af härv. handelskemist befunnen enl. analys fullgod. Pris kr. 1:25 pr butelj. Finnes e n d a s t hos K. A. Nydahl &amp; C:o Stockholm, 2 Stnrcplau. Riksoch Allm telefon. •rf honom, hjärta. ten ri " &amp; slutade d å vandet vanligen att kände i sitt någonstans att staden. v a r detta Hanna d e berättade, högtidlighet ord.
Sl:r gjorde hemställan, om vidtagande af det Stadgande, att under de Titlar som röra FörsvarsVerket, Besparingar, som uppstått ä Anslagen till de Materiela Behof ven ej få användas till reglering eller förbättring af Löner , samt att uppkomne LöneBesparingar böra i första rummet användas till betäckande af de Brister, som möjligen under samma tid kunnat uppstå å de, till fyllande af Materiela Behofven, beviljade Anslag. 5:o Ilos II. R. o. A. hafva ytterligare Hr Grefve Cronstedt, Clas, Hr Frih. af Nordin, Carl Johan, Herr Nordensköld, O. G., och Ilr Crusenstolpe, M.J., anmärkt: att Tionde HufvudTitelns ställning och behof voro för K. M:t så tillräckligt kände, att den af Utskottet bos R. St:r tillstyrkte åtgärd att lill K. M:t ingå med underd. framställning om vidtagande af sådana inskränkningar och Besparingar i Utgifterne för Sjöförsvaret, som, med iagttaget beredande af Rikets säkerhet, öfverensstämma med Nationens förmåga att Utgifterne åstadkomma, vore öfverflödig; äfvensom Hr Grefve Cronstedt anfört: att Utskottet misstagit sig om beloppet af Tionde HufvudTitelns årliga Brist, då Utskottet derifrån ej afdrqgit de 48,5ooR:dr, som blifvit anslaget för Materielen af Utskottet lillagde; samt att Utskottet borde upplysa, hvaruti de å Materielen upp - 202 Stats-Utskottcts ta-gne .Indelte Räntor, 2621 R:dr 32 sk., bestå eller hvartill de äro anslagne, emedan detta ej kunde igenfås hvarken i Utskottets Betänkande eller i i8i3 års Statsreglering. Ehuru Utskottet icke dragit i tvifvelsmål, att ju K. M:t äger kännedom af Tionde HufvudTitelns
Alen som detta skäl till brist på sakkännedom ännu fortfar för Hr Hjerta, så täckes R. q. Ad. derefter bedömma halten af hans anmärkning. Hr Sandelhjelm, Paul: Under discussionen om laudsfiscalernas afskaffande, har en omständighet blifvit förbisedd, den nemi. att då en kronobetjent tilltalas för fel i sin tjensteutöfning, så måste nödvändigt någon actor finnas. En sadan är då alltid landsfiscalen, och sådana mål förekomma till åtgärd ofta nog, om ej årligen. Skulle nu landsfiscäls-tjensterne afskaffas, måste särskilde ombudsmän tillsättas för utförande af Kronans talan i sådana fall. Saken blefve ändå densamma. Jag anhåller, att detta mitt yttrande må åtfölja remissen. Remitterades till Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk. Till LagUtsk. remitterades Hr Hjertås, Lars, den i5 dennes e. m. på bordet lagda motioner: 1:0 i fråga om s. k. undantagscontracters intecknande; 2:0 ang:de rättighet för parter att med vissa inskränkningar ifrån Rådstuivuoch Öfverrätter kostnadsfritt återfå handlingar; 3:o att de i i4 cap. 3 § Missgerningsbalken omnamde förbrytelser emot föräldrar, stjufoch svärföräldrar icke måtte varda underkastade åtal af annan person än målsäganden. Till remiss föredrogs Hr Hjertås, Lars, den i5 dennes e. m. på bordet lagda motion angtde ersättningen för provianteringen och fourageringen åt tågande trupper. Hr Sandelhjelm, Paul, uppläste följande: Jag delar motionärens mening, att inqvarteringsbesväret, med afseende på tågande trupper, är en tung börda aia Den ig Februari e. m. isynnerhet för de vid landsvägarne belägna byars och hemmans, äfvensom stundom för städernas, invånare, och att de inqvarteringsskyldige äga grundade anspråk på full ersättning för hvad de till sådane truppers underhåll nödgas bekosta , enär åliggandet att lemna husrum med värme och lägerhalm utan betalning ändock alltid qvarstår.
Men då erfarenheten visat, att det åsyftade ändamålet alldeles icke vunnits , helst blott några få med alfvar förenat de Presterliga och medicinska studierna, samt dessutom behofvet af Präst-läkare nu mera betydligt förminskats genom ökandet af ProvincialLäkarnes antal, och derigenom att omkring 70 BataillonsLäkare blifvit ikringspridde nästan i alla landsorter; kan jag ej tveka att föreslå, det måtte Präst-Läkare stipendierna afskaffas och denna anslagssumma användas till de nya behof för medicinalverket som vid denna Rdksdag kunna pröfvas mera angelägna, såsom t. ex. understöd för allmänna Barnbördshuset, såsom varande rikets enda egentliga undervisningsverk för Barnmorskor; underhåll för ett visst antal Den 24 Félrnarii, 713 Barnmorskelärlingar från landsorterna, löner för de löreslagne nya Provinc'al-Läkarne} bidrag till veterinärinrättningen m. m, N:o 12. Grefve Porse, Arvid: Friherre Rehbinders i sista Plenum upplästa memorial har nödsakat mig att begära ordet, icke för att yttra mig angående egentliga föremålet för samma memorial, ty derom synes mig redan mycket taladt; men för att lemna Herr Friherren anledning, att förklara rätta mening af dess tillvitelse mot de fiäjie Landshöfdingar att hafva afgifvit efter Herr Friherrens ord ”prunkande rapporter, hvilka oftast motsäga allmänna ställningen.”
I allmänhet tror jag, at existencen af backstuguhjon ej kan inses och wörderås pä de ställen der man har ert talrikt fralse all commendera: der mäste omständighekerne naturligtwiS wara olika; men desta ställen utgöra wisterliaen ej största delen af landet, och jag kan säledes ej frångå min, r detta ämne, nu yktrade tanka. Herr Lckönllröm förmalte sig till alla delar instämma med Friherre ak bkäkankon. (strcfwe De !a 6aräie: Med den stora akt» ning 6i4 Den Äugusti nina jag bär för Herr Friherre kstäkanlon, betz widsträckta kunskaper och den djupa statistiska kännedom han äger om detta land, torde han likwäl förläta, att jag nödgas motsäga honom i hwad han nyst behagat yttra. Aldrig förr har jag hört att Englands wälmåga och odling härrörde och underhölls af dest backstuguhjon; jag har trott att förträff igheten af dest landtcultur war en srugt af den mängd mera wattnäende arrendatorer ester farmer, ät hwilka nästan alla egendomar i större och mindre delar more kemnade. Hwad sednare delen af denne warde ledamots yttrande angär, rörande ett mindre behof af inhyses eller backstuguhjon, för dem hwilka hafwa ett större srälsegods att kommendera (som ledamotens ord fösto)/ sä bör jag ej tro det unnat wara rigtadt emot mig, som för flere är seoan utarrenderade asta mina bondhemman ät äboerne emot spannemälsränka, och med fullkomligt uphäfwande af alla de dagswerken de hittills utgjorde; jag har således intet frälse att commendcra. Aiherre 8tael von kronstein:
Utväljes till bevärings-elit någon, som till följd af laga förfall icke blifvit inmönstrad det år, då hans beväringspligt inträdt, utan först påföljande år, må lian ej komma i åtnjutande af det för fjerde årets tjenstgöring bestämda högre arfvode, med mindre han under fyra år såsom elit tjenstgör. § 41. Bevärings-elit, som under tjenstgöring, i fred eller krig, blifvit svårare skadad, skall dessutom för sin återstående lifstid undfå pension, i likhet med hvad i thv fall tillkommer manskap och underbefäl vid regementerna. § 42. Första året efter det beväringsskyldig blifvit till elit antagen, åligger honom att för vapenöfning bevista mötet i 30 dagar, deruti p. 62. p. 63. p. 64. p. 64. 79 ^ O* O ; cr r-i C* g. 3 1 Si sr. a. B c ! “ § a W ja: P CR ^ ' Sr3 ^ 8 g " B P ct? *- O-i CT> Ht, Cfc eiO: >tsvaras af 5 i Kongl. 13 Febr. är nytt. rand ringen återfinnes ; pagina: dock inberäknade de 15 dagar han såsom beväringsskyldig i alla läll bort vapenöfvas. De derpå följande åren, intilldess hans beväringspligt eller den derutöfver för vapenöfning åtagna tjenstgöringstid tilländalupit, skall han vid det regemente eller corps, der han blifvit antagen, bevista 15 dagars möte med' det beväringsmanskap, som för andra gången vapenöfvas § 43. Bevärings-elit åligger att inryckningsdagen tidigt på morgonen sig » 1». 64. å mötesplatsen inställa. Ar han af sjukdom hindrad att infinna sig till möte, skall han å inryckningsdagen låta derom till befälet aflemna bevis antingen af behörig läkare eller ock af pastor i församlingen tillika med Kronofogden eller Länsmannen i orten. § 44.
Utskottet ansel’, lika med motionärerne, särdeles önskligt att borgenärseden må kunna inom en icke aflägsen framtid komma alldeles ur bruk; men de betänkligheter emot densammas fullkomliga afskaflande, som vid den nya konkurslagens antagande för två riksdagar sedan yppade sig, torde icke ännu kunna anses undanröjda. Så länge densamma ännu af allmänheten anses behöflig såsom garanti 12 Lag-Utskottets Betänkande JS 38. emot bedrägliga bevakningar, skulle säkerligen dess afskaffande väcka oro hos mången. Att densamma kan gifva anledning till missbruk, särdeles derigenom att gäldenären eller en ensam borgenär kan tvinga alla borgenärerne till edgång, har ej heller undgått Utskottets uppmärksamhet; men dels är följden af ett sådant missbruk endast att besvär vållas borgenärerne, hvaremot de icke, såsom under 1830 års konkurslag, kunna genom försummelse af edgången förlora sin rätt, dels torde sådant missbruk hittills hafva endast sällan förekommit. Konkurslagen antager i allmänhet, att borgenär, som bevakat fordran, också sjelf eller genom ombud deltager i vården af massans angelägenheter, och har derföre ansett, att icke sådan borgenär, men väl panteller inteckningshafvare, som ej bevakat, behöfver särskildt underrättas om edgångsyrkande, som blifvit emot honom framstäldt; och äfven om bevakande borgenär skulle underrättas om sådant yrkande, upphörde icke derföre behofvet för honom att hålla ombud för konkurssaken. Utskottet kan alltså icke finna, att någon väsendtlig förbättring skulle vinnas genom den af motionärerne föreslagna förändringen, och får derföre vördsamt tillstyrka, 12:o att motionär emes förslag i denna del ej må bifallas. § 104. Emot konkurslagens stadganden angående tvångsackordet har Herr Sääf anmärkt, att detsamma ofta uppenbarligen lände borgenärerne till förfång och att gäldenären, under förhoppning att ändock alltid slutligen få ackord — och detta på billigare vilkor i samma mån hans tillgångar vore mindre, — deraf förleddes att i det längsta undvika konkurs.