Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hennes fingrar voro för krokiga, och stela af hårdt arbete, för att bon skulle tro sig om att göra en passabel förskrift på griffeltaflan. Som skolmoster var hon omtyckt, mycket omtyckt till och med af föräldrarne, och äfven många af hennes små lärjungar fattade tillgifvenhet för henne, om de också jublade högt, när de någon gång fingo lof en halftimme tidigare än vanligt. Sysslan var måttligt inbringande, men ett mål varm mat och en kopp kaffe vankades alllid, en bit fläsk och en nypa hvetmjöl, en smörklick och en kruka mjölk följde med gumman hem till hennes stuga allt emellanåt. Och hade pojken kommit in i skolan, så blef det kanske ett par riksdaler kontant. Hur det gick så hade moster Lisa en liten styfver sparad, det visste man, ty komministern han hade reda på hennes sparskillingar, och han hade inte kunnat hålla tyst. Moster Lisa var icke ensam på sin ambulatori ska stråt. Hon hade med sig en liten blåögd, linhårig tulta, som den tid här är fråga om nyss fyllt sex år. Det var en dotterdotter. Moster Lisas andra barn, Augusta, hade » kommit i olycka » och för två år se ' n hade hon dött. Lill-Lisa, en blåmålad kista, tre omgångar kläder samt litet linne och skodon var moderns arf efter henne. * Det var dagen före julafton. Moster Lisa satt hos nämndemans inne i den lilla kammaren med fönster utåt gården och traggade med hans Adolf, yngsta pojken, som skulle börja skolan på nyåret. Han var en smula trög, så att han måste slita med abc boken i dag med, fastän det var da ' n för doppareda ' n. » L a m lam. m e t m e t. lammet b r ä. brä. , k e r. bräker, » stafvade Adolf. LillLisa satt på en pall bredvid och såg på honom med sina kloka blå ögon. Det där kunde hon förut, fastän hon var ett helt år yngre. Moster Lisa nickade gillande och så lät hon sin blick glida ut öfver gården. Där gick Lena, hennes yngsta och käraste barn in i matboden, kånkande på en stor balja med korf och köttmat.
—- om upprättande af 'särsk il te å de från hvarje Utskott lill Rikets Ständer afgifne Utlåtanden, Betänkanden och Memorial. L. B. 179. A. 279. Registrering, angående, af åtskillige otryekte Riksdagshandlingar. XI. B. 178. XIII. Å. 112. XXVIII. U. 116. XXIX. Ä. 128. Remisser, angående skyldighet för Ståndens Canzlier att, då ett mål till flere Utskott remitteras, till hvardera Utskottet deraf lemna del. III. B. 234. VI. —■ att de i allmänhet endast må beslutas till ett Utskott. IX. A. Go. 4' 9 Remonteringeli vid Cavallerierne, angående. XXVI. 46. R. 248. XLII. B. 76. XLY. E. 36a. XLIX. A. 28. Reservationer, angående formen för dem, som åtfölja Utskottens Betänkanden. XV. i32. XVI. R. 23o. XIX. B. i75. XXI. A. 25. Reuterholm, Friherre Carl Axel Emanuel, yttrande. VII. 296. Revision af StatsVerkets räkenskaper för år 1827, angående. V. 99. VIII. R. 97. XLVI. B. 112. XLVIII. A. 202. — af Stats-, Bankooch RiksgäldsVerkens räkenskaper och förvaltning, om tiden för nästa. LVIII. B. 54. A. 191. LX. E. 3. iangående, vid LåneContoren i Götheborg och Malmö. Se LåneContor. Revisorer öfver Stats-, Bankooch RiksgäldsVerken, val af. Se Val. — Rikets Ständers, öfver Stats-, Bankooch RiksgäldsVerken, om ny instruction för. Se Instruction. Revisorer nes öfver Stats-, Bankooch RiksgäldsVerken Berättelser.
Yxi folkbeväpning blef derför den enda säkra grundvalen för vårt försvar; och oaktadt folkets ännu rådande häpnad öfver landtvärnets öde, blef dess nödvändighet erkänd och å nationens sida löftet om den uppoffring en sådan erfordrar, genom K. St., redan 1810 gifvet och 1812 förnyadt. Det fordrades emellertid en sådan fosterländsk anda, sorn 1809 bemäktigade sig Svenska folket, dä, midt under angreppen på dess sjelfständighet, den äter uppgående lagbundna frihetens sol ingjöt nytt hopp och skingrade enväldets mörker; det fordrades dessa redbara sinnen, soia framhöllo medborgsmannapligternas heliga kraf midt under mängdens förtviflan öfver landets lidanden, för att förmå nationen till uppfattandet af folkbeväpningens princip; och om denna princip icke genast kunde förverkligas; om extra voteringen blef ett svagt medel, alt med den privilegierade jordens krafter biträda uppoffringarne af den opriviligierade; om för stärk ning smanskapet blott blef en öfvergång, hvarunder de förmögnare klasserne ännu sökte undandraga sig de fruktade obehagen af deltagandet i krigarnes mödor och faror; om slutligen sjelfva den nuvar. allmänna bevärings-inrättningen, ehuru hufvudsakligen grundad på denna princip, icke motsvarar alla dess fordringar; så kan det dock icke nekas, att Sverige derigenom redan tagit ett så betydligt steg till det stora målet, att det vore olyckligt för landets framtid, om lagstiftande makten lät förmå sig att stadna pä halfva vägen.
Ej ens hos Thorvaldsen finns ett spår af öfverlägsen höghet, och fast Fogelberg är professor, så är han kamratlik och låter de utsläpta akademipojkarna sjunga ut sina åsikter om saker och ting, något som ingen dristar sig göra inför storheterna hemma i Stockholm 3). Det är lätt att bli hemmastadd i det stora konstnarhem som kallas Rom, att trifvas här, att växa fast. Man börjar arbeta, kanske ej så ifrigt eller så särdeles systematiskt i början, men i alla händelser med vida större lust och fart än hemma. Dagordningen är nästan alltid den samma: arbete från kl. 8 till 2. Därefter middag, som, vin inberäknadt, kostar ej fullt en franc. Klockan 6 en kopp kaffe » för 2 skilling svenskt &amp; på caffé Greco eller caffé Belle Arte i sällskap med landsmännen. Efter kvällsvarden tecknar man alla aftnar efter Nuvarande Via Sistina. I den gamla artistbaracken n: o 123 vid denna gata, som senast nu i vinter varit stamhåll för de svenska skulptörerna, bodde Egron Lundgren bland andra. 2) Thorvaldsens studio intog den plats, där Hotel Bristol nu står. I Palazzo Barberinis park strax invid är Thorvaldsens staty upprest i skuggan af palmerna. 3) Stäck skrifver i nov. 1843: professor Fogelberg har jag funnit en hjärtligt intagande man, till hvilken man kan yttra sina tankar rent ut — i detta fall olik de andra pro-fessorerne. ROMERSKA DAGAR PÅ 1 S 4 O-TALET. naken modell på någon af akademierna. Så slutas dagen med ett glas vin och skämtsamt samspråk. Om man vill, går man till tyskarna på.Rafaels-kneipen vid Marcellusteatern. Skandinaverna äro alltid välkomna i den tyska kolonien, hvars * medelpunkt är Overbeck, » en riktig storgubbe », och de räknas af italienarne tillhöra » gli tedesci ».
Hon var förvildad i den stunden och visste icke vad hon gjorde. Jag tror, jag är viss därom, att hon sedan, snart nog, återvände till det rum, där hon utsatt mig, och förtvivlade, när hon icke återfann mig. - Tro det, Klemens! Du gör rätt däri. Det torde verkligen hava förhållit sig så, anmärkte biskopen tröstande. - O, att jag finge återse henne, tänkte Klemens och avtorkade sina tårar, jag skulle icke förebrå henne, nej! Men hon skulle säkert glädja sig, att hennes son lever, att Gud miskundat sig över honom och henne. Biskopen fortfor: - Jag lät dig uppsätta detta testamente, emedan det är möjligt, att din börd uppdagas. Guds vägar äro underbara. Vem vet, om du ej är arving till stora rikedomar? Klemens smålog sorgset över denna djärva gissning. - Tänk dig denna möjlighet! Testamentet är och skall förbliva i dina egna händer. Du äger att tillintetgöra det, ifall du ger vika för frestelserna av en oväntad rikedom och ångrar att hava ställt honom för kyrkans bästa till mitt förfogande. Jag talar nu endast om möjligheter, min son; men den som brinner av kärlek till kyrkan, han hoppas även på det omöjliga och har syn för allt, som kan gagna henne. - Ack, varför redogöra för dina bevekelsegrunder? Du är lika god, som du är klok och förutseende. Detta vet jag, och det är nog. - Och jag tänkte, fortfor biskopen milt, jag tänkte på din längtan att skiljas hädan. Din kroppshydda är svag, älskade barn. Du är icke kallad att leva länge i denna värld. - Jag hoppas det och tänker därpå med glädje. - Väl den, som får sätta sig vid Herrens fötter, medan de andres lott äro hushållssorgerna! Men även dessa äro nödvändiga. Kyrkan tarvar ordnare och försvarare. Jag trår som du från dessa mångfaldiga göromål, dessa tvister och strider, till den stilla betraktelsen, det tåliga bidandet. Men striden är mitt kall, så länge min arm kan föra svärdet, ty sanningens fiender äro många och farliga. De hade under samtalet fortsatt sin gång. De lämnade gravfältet genom en port, motsatt den, genom vilken de inträtt.
1 motsatt riktning läst blir ordet tolk För mycket, som gör buller uti världen Och nästan skrämt besinningen från folk Som älska stillhet uppå lefnadsfärden. Kanonens grofva bas samt åskans brak, De äro ock i grunden samma sak. Sibylla. Apotöperna: » 1 r 1) Bokstaf, 2) stad i Europa, 3) lektyr, 4) klassisk författare, 5) fransk revolutionsman, 6) hör till musiken, 5) bokstaf. a U a alla Sparris. Iduns Modetidning hälft år: 2: 50 ett kv. : 3: 75 Modetidning (må- nadsupplagan) I anfthåiisforleeknmg. Ada Negri; af Sigrid Elmblad. (Med porträtt och fyra dikter af Ada Negri). — Kvinnan i kyrkans tjänst; en interview med d.r Parker. — Till Wilma H a l l é; efter en konsert, af Lotten von Krcemer (Med porträtt), — Iduns läkarartiklar. — Sägner; berättelse af Bedvig Indebctou. — Från Iduns lä- sekrets: » Rättvisa framför allt » — Ur notisboken. — Teater och musik. — OupplösJiga band; novell för Idun af Sylvia (Forts.). — Tidsfördrif. — Prisuppgift. &lt;fe 44 * 44 44 - SN» ^£N — «^ - G: «N-^«&gt; «v_liÄ^ Prisuppgift. Enligt vårt löfte att då och då under årets lopp på tidsfördrifsafdelningen anordna små pristäflingar, i hvilka litet hvar kan deltaga, inbjuda vi i dag våra läsarinnor att roa sig med lösningen af följande uppgift: Sök att finna ord, hvilka bestå af nio bukstäfver och i hvilka alla nio bokstäfverna äro olika, t. ex. » lackstång ». Idun Stockholm. Qcrnandts Fredagen den 14 oktober 1892. N:r 42 (252) Prenumerationspris pr ä r: Idun med Modetidning och kolorerade planscher kr. 8: — Idun m. Modet, utan kol. pl.
Jag vill påminna mig, att vi under dismissionen inom Utsk:n gjorde en bestämd distillation emellan skattskrifning och mantalsskrifning. På grund häraf får jag föreslå, att morn. må få denna lydelse: ”Hvarje skatt”skyldig ska|l ovillkorligen skattski ifvås, och taxeras der han ”mantalsskrifven är.” Då tror jag bevilln.stadgan gatt så långt sorn densamma tillkommer och icke bestämt hvar mantalsskrifningen skall ske, hvilket tillhörer eommunal-lagen. Den .skattskyIdige skall betala skatten der han är mantalsskrifven , men vi hafva icke förorsakat någon collision eller härmed sammanblandat (rågan om hans vistelseort, så alt tvi Sterna peli striderna derom en gång må kunna upphöra. H»t von Hartmansdorff oell Printzensköld instämde med lii* von Rosen. Frih. von Kraemer: När jag närmare tänker på den föreslagna coinmunal-lagen, så instämmer äfven jag i Hr von Rosens förslag, emedan det nndanrödjer alla betänkligheter, då man skiljer emellan skattoch mantalsskrifning. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt om han rikligt fattat, hade Hr von Rosens förslag varit följande: "Hvarje skattskyldig skall ovillkorligen till skatt uppföras och taxeras, ”der han mantalsskrifven är" Då han likväl ansåg sig först böra framställa propus, å hvad Ulsk. tillstyrkt, hemställde han, oin R o Ad. behagade bifalla Utskls förslag. Ropades nej. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bi — falla den redaction af i:sta mom., sorn Hr von Rosen föreslagit. 312 De n 10 October f. m. Ropades ja. Hr Landtm, yttrade, att vidare vore, om han rätt fattat meningen, yrkadt, att i sista mom. skulle, i stället för besvärs-hänvisning till Kammarrätten, hänvisas till ort och ställe som vederbör. Hr Printzensköld:
För uppnående af detta mål vore nödvändigt, att två stora, från hvarandra fullkomligt skiljda afdelningar, en för hvartdera könet, bildades; och enär Wadstena hospital, - der för närvarande funnes ett antal af nära 300 sinnessjuka, hvilket antal årligen ökades, i allt fall vore i stort behof af snar utvidgning, ansåge Ordens-gillet denna förändring böra vidtagas samt lämpligast kunna verkställas genom tilloch påbyggnad af det på stället nu befintliga såkallade gamla hospitalet, hvilket sedermera skulle bestämmas uteslutande för sjuka af qvinnokönet, hvaremot den fordna kloslerbyggnaden, eller numera så kallade Stora hospitalet, med dertill hörande mindre byggnader, kom me att endast för sjuke af mankönet användas; varande 4 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 212. plan och kostnadsförslag för denna tilloch påbyggnad af förrbemälda kommitterade uppgjorde, upptagande, kostnaden derför till 48,544 R:dr 32 sk., hvilken summa likväl, med afseende å sedermera ökade priser å byggnadsämnen, ansåges böra höjas lill 50,000 R:dr. Vidkommande åter Götheborgs hospital, som, enligt kommitterades förslag, skulle beräknas för ett antal af omkring 150 sinnessjuka, så vore detsamma i största behof af så väl utvidgning, som för de sjukes vård och kurativa behandling nödig förbättring. Det derstädes nu befintliga till hospital använda stenhus vore för detta ändamål alltför inskränkt, så att ej mera än 70 å 80 patienter kunnat på en gång der emottagas, samt för öfrigt så inredl, att det icke medgåfve behörig klassifikation och separation af de sinnes-sjuke. Denna byggnad, af fast beskaffenhet, men med ett för sjukanstalt mindre tjenligl läge invid allmänna landsvägen, vore dock ganska lämplig att i planen för ordnande af detta hospital ingå, såsom användbar till boställs-rum för läkare och syssloman äfvensom till de för ekonomien oundgängliga lägenheter.
Skrifvelse i detta ämne kommer att ifrån Rikets Ständer ex - Den 7 Maji e. m. expedieras, detta Utskottens yttrande icke måtte utstrykas, utan bibehållas; och jag tviflar då icke, när Rikets Ständer, likasom Utskotten, intyga den obestridliga sanningen af det olämpliga och förhatliga aflöningssättet, skall det icke inför Thronet» blifva ett fåfängt rop, ty jag har ännu aldrig betviflat Konungens och hans Rådgifvares goda mija för Fäderneslandets nytta, och vore icke Konungen okunnig om det olämpliga och förhatliga i Domarnes aflöningssätt, så tviflar jag icke eller, att ju Högstdensamme vid Riksdagens början äfven härpå fästat Rikets Ständers uppmärksamhet. Visserligen finner jag, att Utskotten i brist på tid, och i saknad af materialier, haft svårt och besvärligt, att uppgöra och till Rikets Ständer framställa ett ordentligt, utförligt förslag öfver hvarje Domares aflöning. Men -skäl synes mig Utskotten ingalunda hafva saknat att föreslå Rikets Ständer framförande af en underdånig önskan, alt Kongl. Maj:t täcktes anbefalla utarbetande till nästa Riksdag för att af Ständerne då vidare granskas, af ett förslag i afseende å ändring i det nuvarande olämpliga och förhatliga aflöningssättet till nytta och gagn både för mängden af Sveriges bebyggare, och äfven för värdige Domare. Genom en lämplig förändring uti Under23 H. 18 Den 7 Maji e. m. Domstolarnes olämpliga aflöningssätt, skulle väre HäradsRätter snart nog jemväl ofta ikläda sig beskaffenheten af lämplige Förliknings Domstolar. Det torde vara en del af Herrarne mindre bekant, hvad som af visse personer förstås med benämningen af en 'vanskött Domsaga. Jag skall bjuda till att derå göra en definition.
Med de sistnämnde har jag, såsom statssecret. haft att göra, och vet något derom. Såsom tillförordnad landshöfding har jag hållit arrende-auctioner på indragna civila boställen och suttit i boställs-directtr samt utarrenderat militiaelioställen. Min erfarenhet har varit, att boslälls-directtna, som minst äro bundna af särskilda föreskrifter, samt följaktligen få handla efter bästa förstånd, också få de högsta arrendena, Ville man hafva samma förtroende till landshöfdingen, som till boställs-directrna ; så-tror jag, att Kronan äfven linge bättre betaldt. Nu deremot har jag sett, att då landshöfdingen funnit ett arrendeanbud för lågt och afstyrkt dess antagande, har det dock af Kammar-colltm godkänts. Således om R. o. Ad. skulle täckas bifalla Utskts utlåt., utan att tillägga ytterligare band och hinder, silrör jag, att man bäst gagnar det allmänna. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. be hagade bifalla StatsUtskts utlåt. Ropades ja och nej. Hr af Ekenstam: Sedan nu äfven StatsUlskrs ordför. haft den godheten nämna, att han ej har något emot, att delta utlåt, återremitteras, och Frih. Cederström uppgifvit principer, som äro af vigt att tagas i betraktande, anhåller jag att Hr Frih. o. Landtm, täcktes framställa den frågan, huruvida de gjorda anmärkningarna föranleda till återremiss; och anhåller jag vördsamt, att Ståndet ej ville neka denna återremiss, för att få detta ärende behandladt i sammanhang med andra frågor, sorn dermed äga gemenskap. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. an såg de vid StatsUtskrs utlåt. N:o 36 gjorda anmärkntr föranleda dess återremitterande. Ropades ja och nej. Uppå derefter framställd propos. blefi utlåt. N:o 36 af R. o. Ad. bifallet. Likaledes biföll R. o. Ad.
Huru ofta måste man icke uti menskliga förhållanden beklaga, alt en kraft, alt en verksamhet, som nyttigt och rått använd skulle medföra de lyckligaste följder, alltför ofta, genom den skefva och orikliga rigtning, den Kitt, endast medför motsatsen. Delta, mine Hrr! gäller för närvar, i vårt fädernesland icke blott örn den klass af mennniskor, hvilka egna hela sitt lif, sin verksamhet och uppfinningsförmåga åt brottet, utan beklagligen tillika om dessa välmenande, menniskoälskande och outtröttliga, men förvirrade ifrare för alt förbanna brottets, det ondas demon från jorden, hvilka obekanta med hans väsende blifva endast offer för hans hån, och misstagande sig om sättet hur han skall angripas se honom ständigt öka sitt herravälde. Mine Hrr! de höglärde lärornas, theoriernas spegelberäkningar duga icke uti en verld af verksak och verklighet, idealismens himmelska drömmerier icke för ett jordelif, för hvilket man måste hafva full vakande sans för att kunna känna och uppfatta. För att göra godt, så att man befrämjar det goda, bchöfver man ej blott engelns oskuld och hjertats ömhet, utan derjemte tankens genomskärande omdöme och den verldserfarnes menniskokännedom. För att befrämja det goda, måste man utrota det onda, och för att utrota det onda, måste man angripa det från roten.
Verk bibehålla derstädes förvärfvade löneförmoner, bar Utskottet funnit sig böra föreslå det förändrade stadgande i detta hänseende, som uti i4 punkten är upptaget; Den uti i5 punkten intagne föreskrift igeufinnes under §, 8 i 3 art. 2 Afdelningen, med allenast den förändring, att Referendarie* befatt - Banco-Vtskottets Betänkande N.o g6. ningen, dermed någon uppbörd icke är förenad, anselts böra å detta ställe uteslutas; punkten 16 är enlig med §. ii i 3 art. 2 Aldeln, af i83o års Reglemente, ulan annat tillägg, än som är en följd af det Fuilmägtige lemnade uppdrag i afseende på Bankens nya organisation; punkten 17 motsvaras af §. 25 i 3 Art., utan någon hufvudsaklig förändring; den i slutet af 18 punkten föreslagne practiska pröfning af Verkets Extra-Ordinarier eger redan för närvarande rum enligt B mco-Fullmägtiges Resolution af den 27 Julii i83i, och-är af Fuilmägtige tillstyrkt att än vidare fortfara; punkten 19 innefattar det stadgande, som är upptaget under §. 14> Mom. 1 och 2 i 3 Alt. af i83o års Reglemente, utan någon väsendtlig förändring; 20 och 21 punkterne motsvaras af §. §, 12 och i3 i samma Art., med dels iakttagande deraf, alt nu mera en Stereotyperings-Föreståndare är på stat uppförd, dels uteslutande af den förut gällande föreskrift att, vid återbesättande af ledigheter bland Bankens Vaktbeljening, skulle tillämpas de för Tjenstemanna-Staten stadgade allmänna grunder, hvilken föreskrift Utskottet icke funnit behöflig ; Och har Utskottet i 22 punkten iakttagit den förändring, som, enligt Utskottets anmälan vid öfverlemnande af förslaget till 1 Art., synts Utskottet böra vidtagas i afseende på tiden för besvärs anförande i befordringsmål.
Hvad åter angår den andra frågan om prestation af denna rotering uti annat än karl, si finner jag först och främst, att loften böra hållas, och för det andra , att sådana projecter ofta af förslagsmaka» re framställas till Regeringen, för att sedan på hvarjehanda, kanske ej alltid så riktigt sätt,' få använda de medel derigenom åtkommas. Då förslag gjordes första gången att betala årligen vissa tunnor säd för att slippa Extra Roteringen , anfördes som skäl att Extra Ro* teringen icke kunde användas i Kronans tjenst, och dock var den då redan uppsatt och beklädd , samt nyttjades med framgång uti fälttågen i Tyskland och Norrige åren 1813 och 1814. Län svarades 1 allmänhet hej till propositionerne, och de få, som hade ingått på att lemna spannemål, höllö på att blifva krafde, äfven sedan freden var slutad, och Den 2 2 Julii «*' m. Extra Roteringen således upphört. Förlidet Sr framställdes proposition, att man skulle liål» la häst, men dertill svarades af de flesta Nej. Visserligen vöre det Förmånligt, om man med spannemål finge lösa sin extra roterings-skyl» dighet, men sådant ligger ej i naturen af saken , och att hålla hästar lärer hvar och en förståndig Rotehållare akta sig för, ty en karl kommer tillbaka, om han icke dör af sjukdom, eller stupar för fiendens kulor, men hästen, utom de chicaner, som kunna äga runi vid dess antagande, kommer antingen ej tillbaka, eller varder förderfvad eller förbyti emot en sämre. Af dessa orsaker antogs detta förslag endast ■af några få uti Skaraborgs län.
§. gäfwo nägon anledning till jemkning efter sig företeende omständigheter; och ehuru Kansli »Afdelningen funnit, att Herrar VancoFullmäktigc, i stöd af sina Jnsiructioners ordalydelse, icke bordt deri ingä förr, än de gjort kraftiga undcrdäniga föreställningar emot den af Ständerne bestulne Rcallsations-Planens förändring; dock, i anseende dertill, att Banquen genom förändringen ingen skada, utan twärtom gagn, blifwit tilskyndad, och Herrar Fullmäktige dertill warit föranledde af Konungens nä» diga önskan, grundad pä tre RiksStänds i underdänighet gjorda öfwcrlätandc, om hwars gällande kraft af Lag för Banco »Fullmäktige de icke ägde att j nägon pröfning ingä; och dä derutom hela Rikets bätnad warit förknippad med antagandet af den förändrade RealisationS-plancn; sä hade Kansti - Afdelningen endast trott sig böra. tilstyrka en anmärkning till Herrar Banco-Fullmäktige för deras afsteg ifrän Författningarncs bokstafliga rnnchäll. Derjemte och pä det ett dylik Den iz September. zzl dylikt afsteg i en framtid e) mätte komma att öga rum, skulle till Högloft. Banco - UtskottetS klenuua hemställas, om icke en noga bestämd föreskrift för Herrar Full mägtigcs ätgärdcr borde utarbetas, ' Efter förcgängcn öfwerläggning under d. 22 sistl. Juni, samt öfwcrwägande af Kansli-afdelningen i berörde delar gjorda hemställan, war, i anseende till en deröfwer inom Högloft. Banco-Utskottet fortfarande skiljaktighet, följande proposition till votering, med flutna sedlar, af Herr Grcfwcn och Ordföranden framstäld: