Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad åter angår den sista anmärkningen, sorn af samma värde talare blifvit framstäld, så fruktar jag att den redaction, som blifvit föreslagen, är nog mörk. För min del anser jag Utskottets förslag vara både enklare och tydligare, och anhåller således om bifall derå. Herr von Hohenhausen t Hvad första redactionsförändringcn angår, eller hurtrvida stadgandet om plenum plenorum bör utgå, så tror jag, att Utskottets förslag i den delen bör blifva oförändradt; men i afseende Den g November. på elen förändring Herr von Hartmansdorff i öfrigt tillstyrkt, rörande förhållandet emellan afdelningarne, då antalet af Ledamöter skal! fyllas, kan jag ej annat än instämma deruti, emedan jag, för min del, anser det vara tydligare, än den redaction Utskottet föreslagit. Herr Gref ven och Landt - Marskalken gjorde proposition till bifall af den utaf Ut-> skottet föreslagne redaction af 2/} §• Riddarhus-Ordningen. Ropades Nej. Hvarefter Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla berörde redaction, med iagttagande af de utaf Herr von Hartmansdorff föreslagne förändringar, likväl med undantag af Herr von Härtmansdorffs , i afseende å Uttrycket: ”Så vida Plenum Plenorum icke å samma dag är unbefaldt”j gjorde anmärkning.- Bifölls. §. 25. Herr von Hartmansdorff: Det är blott en liten ordförändring jag tillstyrker må äga rum, så att uttrycket: och sorn ejenligt stadgandet i /fi §. RiksdagsOrdningen, är hindrad att förtroendet emottaga _, i stället Den Q November. 35i ina erhålla följande lydelse: och »om eif 41 §• Riksdags-Ordningen icke hindras , att förtroendet emottaga. Herr Cederschjöld: I afseende på Utskottens organisation lemnar rg §. i Riksdagsordningen en vidsträcktare rätt för Ridrlerskapet och Adelli * än för de öfrige Stånden.
Denna summa instämmer så nära med den af Hr Hegardt föreslagna, att jag är öfvertygad, det skillnaden ingenting betyder. Anledningen, hvarför jag fästat mig vid denna summa, är att, efter min mening, creditivet icke bör vara större, än att obligationerna till Banken kunna genom försäljning belacka det. Hr Stråle: Till grund för den plan till realisation, som i tio år blifvit följd, har legat, att den skulle ske utan utländska lån. Detta har varit min öfvertygelse från första stunden. Vore det fråga om, att ett creditiv verkligen vore nödvändigt att begagnas för realisationen, så att Riket ovilkorligen skulle komma att sättas i utländsk gäld, skulle jag afven nu afstyrka det; men jag hyser den öfvertygelsen, att det icke är nödvändigt. Det ar blott i afseende på vissa ogrundade farhågor, som det kanske kan vara behöfligt för att klart ådagalägga, att ingen fara kan uppstå. I detta afseende förenar jag mig med Hr Hegardt, att det blir angeläget bestämma det så stort, att man finner, det någon brist aldrig kan uppkomma, och jag instämmer således deruti, att creditivet må ställas på 2 millioner r:dr; ty jag har den öfvertygelse, att ju större det är, ju mindre behöfver detsamma begagnas. Dervid får jag dock yttra den önskan, att Fullmägtige mätte få så bestämda föreskrifter i afseende på detta creditiv, att det icke kan tillitas utan nödtvång. Ett ytterligare skäl dertill är, att Utsk. yttrat, att det kunde behöfvas, då en underbalance i handeln uppstått. Deruti 6 H. H i86 Dcu 5 Maj e. m. skiljer jag "mig fran Utsk. Den naturliga gängfen Hr, att silfret då måste gå ut, varuvärdet faller, importen måste åter minskas; förhållandet sätter sig sjelf och allt återkommer till sitt naturliga skick; men ville man rätta förhållandet genom artificiella medel och dertill använda creditivet, blefve sådant skadligt.
R'dc zr st. och Staten sä>ede6 endast widkännas »yllnadcn af hwad i denna Summa brister, sedan beloppet af lörenamnde Fastigheters och Capirais afkastning biiswik till sin rvsrkliga förhaöande uträknadt. Af den pä Eders Kongl. Mans Radigste Befallning hällne Bouptcckning olmer kor detta Konungens, Dest GemälS och f. 0. KrvnPuascr.s enffildta tighörtZheter, hafwa RcklenZ Star,der Lnhämtqt - att f.!». Konungens enlkrlda sörmnKenber utgör: i Fastigheter R:d. r z 1,000: och r ir;igtbaxa Capiiaier - ^40,64,: t?6. y. Eller tillsammans §75-64^: ?ä tz Atr f. dDrottningens stugrbara Capita! utgöra 88,888:42. 8. och f. d. KronPrrnftnS 220,886:^0-6. Summa R:dr B.co 68r,4l9: rz. Lk. Och da Räntan 8 f. dKonungens Förmögenhet (hwilken Ränta när denna Förmögenhet mål till en de! gjfwer mera än 5 procent, men deremot äsivcn till sn dr! blott 4 procent, och till en dei äler ggheles ingen afkastning, Rikstns Stän drx - 7!2 Den n Ianuarrk. der ansett böra beräknas öfwer hufwud till 5 pro, ccl t) ärlrgen belöper sig till . Rdr 23,582: 9 Saw.r 3 f. dDrotknmgens sörenämde frugldara Capi'al, lika som hrrllis beräknad a 6 proc 5/ZZZ' l6. och 3 s o. KronPrim sens Capital, älwenlebes säsom hlttils beräknad a 6 proc. 7,25; 19 6. Z6,i68: Z4 y.
'Vidkommande derefter den för Gäldenär föreslagna befrielse från skyldigheten att för räntan å lånet praestera särskild borgen, så alldenstund, vid låns beviljande, afseende bör fästas å den erbjudna Pant-säkerhelens tillräcklighet, ej mindre för Capitalet, än räntan, samt det stränga äfventyr finnes för försummad inbetalning af räntan å utsatte terminer stadgadt, att Capitalet derigenom är till betalning förfallit; fördenskull och då en i öfrigt säker och ordentlig Lånsökande eller Låninnehafvare tilläfventyrs ofta torde blifva satt i nödvändighet, att, i saknad endast af utväg att anskaffa Löftesman för räntan, afsäga sig sitt lån; bar Utskottet, på dessa skäl. ansett föreskriften om särskild borgen för räntan bö ra upphäfvas. Vidare bar Directionen uti 11 §. anmält, att då tillfälle ofta på längre tider saknats t:!l utlåning, emot säkerhet i fast Pant, af de under Directioncns förvaltning ställda betydliga Capilalmcdel, bade Directionen, på det penningarne icke skulle lemnäs ofruktbara, och i sådan händelse tillgång på bestämda tider komma att brista för de å Ränte-afkomsterne anviste Pensioner eller lika beskaffade oundgängligt nödige utgifter, sett sig i den oundvikliga nödvändigheten att, vid medlens utlånande mot säkerhet af namn och borgen, understundom öfverskri - 362 Den 9 Jun ii e. m. da det i 2 §. 5 mom. af LåneReglementet för dylika lån stadgade maximi-belopp af xo,ooo R:dr Banco; hvarjemte Directionen, som tillika tillkännagifvit, att någon den ringaste förlust, genom en slik utlåning, hvarken till Capital eller ränta, tillskyndats Riddarhuset, ansett sig, uppå ofvan anförde skäl, äga anledning hemställa, huruvida icke, utan bestämmandet af någon viss maximisumma, Directionen må, emot fortfarande af dess Ledamöters, personliga ansvarighet för återbetalningen af ifrågavarande lån, berättigas att, i saknad af inteckning i fast Egendom, emot annan godkänd säkerhet, pä kort tid, utlåna och förränta till Riddarhuset inflytande medel.
Skulle den. na tid öfverskridas vare Directionen skyldig, att genast förklara RiddarhusSecreteraresysslan ledig, så vida han ej kan förete laga förhinder, hvilka, om än de af Directionen godkännas, skola un.' derställas Ridderskapets och Adelns pröfning vid dess nästa sammankomst. *3 §• Om RiddarhusSecretera* Svarar mot 13 resysslan mellan Riksdagar§ > Directionens ne blifver ledig, äger DireFörslag, ctionen derom genast i allmänna Tidningarne kungöra till sökandes underrättelse, att inom 56 dagar efter ledigheten med sine ansökningar och bifogade betyg inkomma, hvarefter Directionen, genom omröstning till Protocollet, utväljer den som anses vara skickligast, samt honom genom Constitutorial i sysslan insätter, till näst infallande Riksdag, då valet underställes Ridderskapets och Den 19 Jutiir m. Adelns pröfning och gillande. Den sorn till Secreterare, antages, äger tillstånd att äfven innehafva sådan publique tjeost inom Stockholm, som icke bland förtroende sysslor räknas, eller så upptager hans tid, att Riddarhusets angelägenheter deraf kunna lida, emot förbindelse, att inom en månad före den tid då Lagtima Riksdag infaller, och inom fjorton dagar efter kungörandet af kallelsen till Urtima Riksdag, inför RiddarhusDirectionen visa, att han, under hela den förestående Riksdagen erhållit behörig permission ifrån den pu~ blique tjenstbefattning haa innehafver; uraktlåter han denna permission söka, äge Directionen att affordra honom hans afskedsansökning och derefter förklara sysslan ledig.
– Förlåt mig, jag visste inte af det. Jag knackade först, men då ingen bad mig stiga in, trodde jag inte att det var farligt att öppna dörren. – Men då såg du ju genast att jag klädde mig och borde hafva dragit dig tillbaka, i stället för att som en tölp smyga dig inpå mig. – Hur skulle jag väl kunnat det? O, Nora, hvad det behöfs litet, för att lyckliggöra kärleken. Du får gerna banna mig nu, sedan jag på förhand fått full skadeersättning i hvad jag sett. Hvilken hals, hvilka armar ... – Är det slut än? Kan du nu göra mig den tjensten att gå? Du är odräglig med din enträgenhet. Låt mig för en enda gång få vara i fred. – Nå, om du ändtligen vill då, så ... Han sade detta i så vemodig ton, att Nora, som i sig sjelf ej var elak, rördes. På det hela taget rådde ju inte han för, att hon missräknat sig. – Nå väl, min vän du får stanna för den här gången, om du vill lofva mig, att jag en annan gång får fullborda min toalett ensam, och så, om du låter bli att tala om din kärlek. Vill du verkligen vinna en flicka, så skall du akta dig för att tråka ut henne med några hängsjuka fasoner. Jag höll just på att profva de här promenadklädningarna, och då jag har din frikostighet att tacka för att jag numera får gå i »snygga gångkläder», så har du på sätt och vis rättighet att som bevis på min tacksamhet få vara min rådgifvare och för i afton min kammarjungfru. Men bär dig inte fumligt åt, det ber jag dig. Nora lät schalen falla. – Beundra får du hur mycket du vill, sade hon i skämtsam ton, men tyst för dig sjelf och framför allt: »Se men inte röra. – Jag skall vara lydig, försäkrade Arnold. – Nå, det var snällt af dig. Nu skall du hjelpa mig att profva och välja. Som du ser, har jag för en liten stund sedan fått hem tre nya promenadklädningar. Ty värr så gör jag inte med några sällskapseller baltoaletter. Nora suckade djupt. – Stackars Nora, sade Arnold deltagande.
Utdr. den 28 April 18/^1. 381 i3, i anledning af dels Herr Stuarts, .Fr, motion om controller emot missbruk vid fribrefs-rältighetens utöfvande, dels Lars Rasmussons motion om fribrefs-rätt för Länsmän. S. D. Föiedrogos å njo och biföllos Stals-Utskottels dels den 3, dels den 14 dennes på bordet lagde Utlåtanden: N;o 482, i anledning af Herr Edenhjelms, Gillis, motion om anslag för Krono-Bospitalet i Götheborg till ersättning för förlorad inkomst af centonalen utaf Götheborgs stads embets» och tjenstemän; N:o 484, angående ytterligare föreskrifter, i afseende på den, till säkerhet för Hjelmare canal och slussverks framtida underhållande, afsatle fond; N:o 485, angående ett årligt understöd för förre Secreteraren hos Fullmägtige i Riksgälds-Contoret C. Sjlvans enka. S, D. Ånyo föiedrogos och biföllos Banco-Utskottets dels den 3, dels den 24. dennes på bordet lagde Utlåtanden och Memorialer: N:o 162, i anledning af väckt fråga om belåning i Banken af Bergsfrälse-egend 0 m; N:o 163, angående eftergift af upplupen öfverränta å ett till Inspectoren G. A. Alsing från Rikets Ständers Låne-Conlor i Götheborg utgifva t Discont-lån; N:o 164, ’ anledning af gjord ansökning om eftergift af upplupna öfverräntan å aflidne Spanmåis-handlanden G. Lindborgs till capitalet liff v iderade skuld till Banco-Discontverkel; N:o i66j till svar å gjorda anmärkningar vid Stats-Utskottets under JNdo i32 afgifne Utlåtande, med förslag till ändring af §. 229 uti nu gällande Banco-Reglemenle. S. D.
Fästande synnerlig vigt dervid, att tillfälle bereddes till fullständigare bildning, än som hittills varit möjlig att bibringa vid Gotlands Nationalbevärings artilleri-korps stamtrupp, och hvaraf vapnets framtida tjenstbarhet otvifvelaktig! vore i högsta grad beroende, hade Militärbefälhafvaren, för att draga all fördel af den organisation, artilleriets stamtrupp nu eger, i underdånighet anhållit att tjenstgörande styrkan måtte få förökas med 26 man. I anledning häraf upplyste Krigs-Kollegium, att de särskilda kostnader för artilleri-korpsens stamtrupps beklädnad och underhåll, som af den tjenstgörande styrkans ifrägaställda tillökning komme att årligen föranledas, vore följande: Mathållningskostnadstillökning lör manskapet, hvilken ej med bestämdhet kunde uppgifvas, såsom beroende af de vexlande prisen å lifslornödenheter, men upptoges, med ledning af 1863 års portionspris, till 21 öre per man om dagen, till » 1,829: 10. Beklädnadsslitningsersättning, beräknad efter nu gällande grunder, till omkring » 1,497: — hvilket belopp likväl, med hänseende till förestående förändringar i beklädnadsoch passevofansbestämmelserna, möjligen kunde komma att något öfvereller underskridas. Kongl. Maj:t förklarade, genom Nådigt Bref den 12 Januari 1864, att, i betraktande af de ökade kostnader, som genom denna förändring skulle uppstå, den gjorda framställningen icke kunde då bifallas, men att Kongl. Maj:t ville framdeles närmare nästa riksdag, uppå vidare anmälan af Militärbefälhafvaren, taga i öfvervägande, huruvida proposition om medels anvisande för ändamålet må till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåtas Nu anhåller Militärbefälhafvaren, att, då samma skäl, som förut anförts för den tjenstgörande styrkans tillökning med stamtruppen, ännu qvarstode, Kongl. 68 Bil. N:o 3 a. till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1. om Statsverket 1865.
Om öfverträdelse bestraffas med redskapens förlust och höga böter, torde äfven den mindre ärligt sinnade, af fruktan för följderna, afhållas från dylika försök, helst tillmäskningar i annan ordning, än uppgifvet är, ej kunna döljas, om beslagare skulle besöka bränneriet. Att här motivera alla de serskilta föreskrifter, som jag tillåtit mig föreslå för vinnande af nödig kontroll vid mäskekarsbeskattningen, skulle leda till alltför stor vidlyftighet. De flesta äro hemtade från andra länders bränvinsbränningslagstiftning och deras ändamål inses lätt af den, som förstår näringens praktiska utöfning och vill förstå behofvet att förebygga underslef. Bil. N;o 5 till B ev. Utsi'. Dä det torde förefalla öfverflödigt, att bränvinsredskap och käril, som ej begagnas för jästs eller mäsks inrymmande, skola mätas och stämplas, har jag till försvar för mitt förslag i denna del ansett mig böra dels uppgifva, att en sådan föreskrift eger ock rum i andra länder, der mäskbeskattning är antagen, dels att närvaron i bränneriet af en för dess drift öfverflödig ostämplad och obestämd mängd af redskap och käril skulle möjligen kunna missbrukas till inrymmande al mäsk under jäsningstiden, och måste derföre förekommas. Med antagande, såsom kommitteen föreslagit, af 2 sk. 8 rst. banko för hvarje kanna bränvin, som afverkas, har jag ansett, att en beskattning af 3 rst. banko för hvarje kanna kar-rymd, som inmäskas, skulle, så nära man skäligen kan komma sanningen, just uttrycka detta skattebelopp per kanna tillverkadt bränvin. Till jäsrum i karen erfordras, såsom ock i Preussen är föreskrifvet, Vio af karets rymd. Då detta fråndrages, äro för hvarje kanna bränvin beräknade 92/3 kannor mäsk, som efter sädens eller potatesens olika beskaffenhet ungefär motsvarar 3'/> till 4 delar vatten till en del torrt ämne, då man öfver hufvud räknar 1 Vi kanna bränvin af hvarje lispund sädesgröpe och l/2 kanna af hvarje lispund potates.
Oå nu sålunda denna orimligt höga arrendesumma, ulan de kännbaraste förluster för arrendatorer ej kan utgå, och hvilka förluster äfven kunna drabba staten, i händelse arrendatorn blefve oförmögen, att arrendevilkoren, i förening med kungsgårdens behöriga bruk och skötsel, fullgöra; och dä det väl ej kan vara slaten Iillständigt, att rikta sig pä den enskilte mednorgarens bekostnad utan tvertom bör vara belåten med dess tillstå ndiga räll; sä, och på grund så väl häraf, som de motiver, som förekomma i den åberopade nåd. förordn.-ii af d. 17 sisth Juli, har jag vördsammast vågat föreslå, att ett maximum och minimum för berörde arrende, på sätt i högstberörde K., kungörelse finnes stadgadt, mätte bestämmas, och alt arrendatorn Aldius arrende för kungsgården Wendlholmen derefter mätte varda rättad), eller ock, att berörde arrendesumma mätte nedsättas lill det belopp, sora af föregtde arrendator utgått, eller 180 tunnor spanmål, såsom enligt kam.- collegii nyss åberopade utlät., utgörande det högsta billiga arrende, som för berörde kungsgård kunde erhållas. Om communication med de öfrige resp. MedSläuden af denna min vördsamma motion, äfvensom remiss till vederbör. Utsk. anhålles vördsammast. Ödmjukt mern. angide förlängning af arrende-rätten till Wendlholms kungsgård i Hillersjö socken och Färentuna härad af Stockholms län.
Genom ett samvetsgrannt följande af sin öfvertygelse härutinnan, blefve emedlertid domaren underkastad fiscaliskt åtal samt måhända ett mindre fördelägligt omdöme af allmänheten; och det vore vådligt att i ett constitutiooeU laad, der samhällets säkerhet fordrade dotia are-magtens oberoende af annat än lag och samvete, ega Författningar, hvilkas tillämpande dermed icke öfverensstämde. I öfrigt är af motionären hemstäldt, om icke, vid utarbetandet af ett nytt stadgande emot oinskränkt rättighet för Svenske medborgare att umgås eller skriftvexla med f. d. Kongl, familjens medlemmar, 1812 års Förbud kunde i sådan måtto följas, att föreskrifvet blefve, ”det hvarje Svensk undersåte, som i förrädiska afsigter, eller i uppsåt att hjelpa någon af aflidne f. d. Konung Gustaf Adolphs Barn eller arfvingar in i landet, i och fördelia ändamål antingen skriftligen eller muntligen sätter sig i communication med någon medlem bland dess afkomlingar, eller annars hemligen eller uppenbarligen söker att till detta ändamål bidraga eller medverka, må anses sorn landsförrädare och i enlighet dermed straffas.’' Lag~UlsfioUets 'BeVd.nkande.j 2V'.o IS4. 3 Efter aU hafva •öfverväga! ej mindre omförmälde motioners innelially än de af åtskiJlige bland Höglod, Ridderskapels och Adelns ledamöter, vid motionernes remitterande, dels för och dels emot deruti framställde Asigler afgifne yttranden, får Utskottet följande utlåtande i ämnet vördsamt meddela.
Anslagen linder fjerde hufvudtiteln: till fouragering af värfvade kavalleriets och artilleriets hästar; till beväringsmanskapets vapenöfningar; till inqvarteringskoslnader i Stockholm; till inqvartei ingskostnader i landsorlerne; till reseoch traktamenls-kostnader; till dito för magistraIspersoner och borgare vid besigtningar; till skrifmaterialier och expenser för Landlförsvars-departementets kansli-expedition. Anslagen under femte hufvudtiteln: lill båtsmännens beklädnad, högst 28,000 r:dr; till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för Sjöförsvars-departemenlets kansli-expedition ; till reseoch traktamenls-penningar. Anslagen under Sjette hufvudtiteln'. till utflyttningshjelp efter laga skiften; lill od 1 ingshjeJp m. 111. för krononybyggare; till ersättning för jordförluster genom kanaloch väganläggningar; till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus; till 1 ese och traktaments-penningar. Anslagen under Sjunde hufvudtiteln; lill karta-sigiIlata-omkostnader; lill omkostnader för kontrollverket; $ Bih. till Stats-Visko Hels Memorial N:o 343. till lyshållningen m. fl. utgifter för kronans hus i Stockholm; till ersättning för städers friheter; till transportkostnader m. rn. för statsverkets bergseffekler; till remisslage; till observationsoch uppbördsprocenter; till man la Isskrifningspro visioner; till restitutioner; lill reseoch traktamentspenningar; till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus, äfvensom anslagen för postoch tullverken, hvilka sistnämnde förslagsanslag dock omedelbart utgå af dessa verks medel.
Detta är icke alltid så lätt med diplomatiska handlingar, och om äfven af Frihms första yttrande framgått att han läst dessa handlingar, vågar jag dock påstå att Hr Frihm icke rätt förstått deras mening, och då har ju läsningen tjenat lill ingenting. För min del har jag genom åtskilliga från trycket utgifna broschyrer ådagalagt, att jag både läst och förstått dessa handlingar. Man kan visserligen säga att författningen af den 18 November 1863 icke med tydliga ord innebar en inkorporation af Schlesvig, men att den åsyftade en sådan är obestridligt, och detta var redan ett brott mot Danmarks lörpligtelser. Att författningen i öfrigt icke innefattade endast en förändrad organisation af Riksrådet, utan hade för ändamål att förändra Danmarks hela statsförfattning, är oemotsägligt, och har dessutom blifvit tillkännagifvet i Halls egna motiver till det framlagda förfaltningsförslaget. Hvad åter beträffar Sveriges löftesbrott, så har för det första Sverige aldrig gifvit något löfte, och för det andra, om ett sådant än varit i fråga, har det varit under helt andra omständigheter. Då Danmark genom eget förvållande samt öfvermodet hos sin minister utan Sveriges kännedom förändrat dessa förhållanden och framkallat faror, som icke kunnat förutses och visst icke behölt inträffa, i följd af den diplomatiska skriftvexlingen, deri Sverige med välvilja omfattat Danmarks sak, så har det också varit Sveriges både rätt och pligt att icke gå vidare, än som skett. Ty hvilket löfte som helst beror både ur juridisk och moralisk synpunkt af de vilkor, under hvilka förbindelsen blifvit gifven. Således kan man ganska val lofva en god vän att hjelpa honom ur någon förlägenhet, under förutsättning att han sjelf handlar klokt och försigtigt; men, om han derefter invecklar sig i sådane svårigheter, att hans ställning deraf blir ohjelplig, och att det bistånd, som sedermera kunde förunnas honom, tjenar till ingenting annat, än att stjelpa båda två, så lär väl ingen klok menniska undra, om han lemnäs åt det öde, han sjelf beredt sig. För öfrigt måste jag beklaga, att jag kommit i denna häftiga dispyt med min gamle vän Frih.
KrigsKollegii tjenstemän gifna uppdrag att utgifva en samling af alla Författningar rörande krigsväsendet ; varande i nämde summa inbegripna de 1,200 Rdr B:co, Krigs-Kollegium, på grund af Kongl.. Brefvet olen 1 Augusti 1838, af under händer hafvande medel utbetalt såsom lönetillökning åt de vikarierande tjenslemännen. 8 8- Revisorerne, sorn besett Kongl. Krigs-Kollegii Utredningsförråd å Skeppsholmen, hafva funnit de der förvarade effekter i utmärkt god ordning och noggrant vårdade. För undvikande af skada genom åskeld å nämde dyrbara Förråd vore det, iRevisorernes tanke, nödigt att låta derå anbringa en åskledare, äfvensom att de Förrådet omgifvande vedgårdar och trädhus blifva nedrifna och borttagna. Då det af träd varande så kallade Besigtningshuset befinnes i förfallet skick och otjenligt till förvarande af dittill besigtning inlemnade effekter, anse Revisorerne att ett nytt, för ändamålet tjenligt, hus af sten bör uppföras. Utrednings-Afdelningen. (Extra Stats-anslaget) Räkenskaperne, granskade i Kongl. Kammar-Rätten för år 1838 med och för år 1839 utan anmärkningar, utvisa Debet. år 1838. år 1839. Balans från föregående året: Credit. — 105 — Credit. Balans från föregående året: Skulder . 583:27. — Utgift i Upphandling till Reservförrådets förstärkande . 31,601: 8- 8. 45,089:28. 8. Balans till följande året: Garnisonsforstärknmgen å Carlstens Fästning. Räkenskapen , sorn är granskad i Kongl. Kammar-Rätten för båda •åren utan anmärkning, har till någon erinran af Revisorerna ej föranledt. Balans från föregående året: Uppbörd: Balans till följande året: Cretllt. Balans till följande året: Medel till bestridande af kostnaderna för Garnisonsförstärkningen i Stockholm år 1838.