Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anseende till min frånvaro vid den tid,' då nyss upplåste Betänkande slutligen expedierades från de förenade Utskotten, kom jag icke i tillfälle dervid foga den reservation, sorn jag nu utbeder mig att få yttra: Den beskrifning på fattigvårdens föremål, hvarmed i:sta Artikeln börjar, behöfs, efter min tanka> alldeles icke, emedan hvar och en af sjelfva Ve-n .g Augusti e4 ruh ©fdet fattigvård hörer, att dess föremål är fattiges vårdande, vitt denna vård kan ske enskildt af hvarje Socken eller gemensamt af flere, att Styrelsen tillhörer Pastorn och Ledamöter, ne, som Socknen dertill utvalt, och att särskildt öfverenskomma Reglementen, hvarå begärd Kgl. fastställelse erhållits, gälla, synes allt af sig sjelft lika begripligt, som det stadgande obehöfligt, att man skall begära Konungens tillstånd, för att få förena sig med en annan Socken i det goda ändamål, att sörja för sina fattige, 2:dra Artikeln, år en beskrifning på särskildta slag af fattige; mig synes, att af deri upptagne classer den sista, eller sådane, som fattigvården pröfvar vara i behof af understöd, t innefattar alla de öfrige. Skulle förslaget antagas, att bland föremål för fattigvården, äfven yåknas barn under i5 år, till hvilkas försörjning och uppfostran föräldrarna ej innehafva fulla tillgångar, så fruktar jag, att ett större Barnhus i hvarje Församling, eller ock bidrag, tili ganska högt belopp, komme att äga rum, då tillgångarne för de fleste lägre folkclasser på långt når icke låra kunna entagas såsom tillräckliga för en ordentlig barnens uppfostran, Och behöfvande skulle ökas i samma mån, som Församlingarna åtogo sig barnavården, den de. likväl aldrig skulle såsom föräldrar kunna bestrida. Att obotliga och till arbete alldeles oförmögne behöfva hjelp, säger sig tårnmeligen ftjelft.
Han emottog ett på folk, näringar och näringsflit uiblottadt land, sorn länge varit en blodig tummelplats för utländskt våld och inhemsk oenighet; för att upphjelpa näringarne och i afseende på dem göra landet lika oberoende sorn han gjort det emot utländsk öfvermagt, nödgades han införskrifva Tyska mästare och tillåta dem, att njuta samma privilegier som voro införda uti deras af små Stater och rrägtiga Städer bestående land, der hade Skråinrättningame vunnit burskap. Jag medgifver äfven att de vid införandet här medförde nytta, men frågar: göra de ännu lika nytta, befordra de uti vårt vid - 392 Den 15 Februarii, sträckta fädernesland, der egenfeligen endast a:ne större Städer finnas, lika ordning, lika visshet örn förfärdigande af goda varor, lika tilltagande näringsflit och näringsbåg, sorn dermed varit åsyftad, och är ett systeme, sorn uti ltode Sedet gagnade Tyska Hans^städerna, nu mera nyttigt 1 Sverige eller bör det, om äfven skadeligt, bibehållas för dess Gerinaniska anda? Jag nekar det dristigt och tror att Svenska folket, som från oberoende för fäder ärft egen nationalanda. bör uti den uppsöka grunden til sina lagar och efter den inrätta dem. Af samma anledningar som Gustaf den Itste vid införskrifvandet af Tyska handtverkare tillät dc-m bibehålla sina Skråordningar, af lika anledningar medförd'’ de Bruksidkare och smeder, som Korungarne Carl den gide Och Gustaf den ctdre Adolph med flere af Sveriges omtänksamme Regenter från utländske orter införde de privilegier och ordningar, hvilka voro gällande uti de land derifrån de kommo, och af anförda skäl böra äfven desse nu undergå ändring uti allt som lägger hinder uti näringarnes tillväxt och förkofran. Nu frågas: i:0 Äro Skråordningarne ännu uti allt eller till någon del nyttiga för hufvudstadens erhålles genom dem af aila slags handtverkare goda varor, för bästa möjeliga pris, och bbr den som ti!
Af Lin odlas alltför litet, ehuru ganska tjenlig jordmån dertill finnes, serdeles i nordliga delen af Länet, Hampa ses ännu mera sällan. Humleplanteringen har, i sednare åren, ganska mycket förminskats. Deremot tyckes trädplanteringen och trädgårdsskötseln göra framsteg, ehuru fiuklträden, äfvensom unga träd i allmänhet, ännu oftast äro föremål för våldsamt okynne och fördom. Sädesproductionen är mera än tillräcklig för Länets invånares eget lifsuppehälle, och har under de sednare åren märkbart stigit. Det verkliga förhållandet med Länets eget behof i detta afseende torde man komma nära nog, då det antages, att hvarje af de i Länet skattskrifne 22,124 män consumerar 6 kappar Hvete, 2 tunnor Råg, 1 1/2 tunna Kom och 2 kappar Ärter; att, af de skattskrifna 26,731 qvinnor, hvardera behöfver 4 kappar Hvete, 1 1/2 tunna Råg, j tunna Korn och 2 kappar Ärter; att för hvardera af de Mantalsfria 36,425 personer af bägge könen åtgå 3 kappar Hvete, 1 tunna Råg, 1 tunna Korn och 11J2 kappar Ärter, samt att 12 kannor Bränvin årligen förtäras af hvarje mantalsskrifven person, hvilka 12 kannor kunna erhållas af 1/2 tunna Korn och t 1/2 tunna Potates.
Ståndets förtroende att vara ledamot i Utsk., och jag har deraf funnit, att ju vidlyftigare discussionerne i ett Stånd varit, ju mindre har man följt dem med upmärksamhet inom Utsk. Deremot om Ståndet tillkännagifver sin åsigt genom ett bestämdt ja, måste detta fästa Utsk:s upmärksamhet. På dessa skäl anhåller jag om bifall till K. M:s Propos. i sednare punkten. Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludv.: Afven jag hyser farhåga för redactionsförändringar i större församlingar, men uti förevande fall anser jag redactionen ganska lätt att åstadkomma. Jag tror, att den bör upställas så, att man bör bifalla K. M.s Propos. dock med förbehåll, att stadgandet i 2 § af 1846 års Förordn. ang:de den s. k. fredsmilen varder till all kraft och verkan uphäfd. Detta är hvad man velat uttrycka. Frih. Tersmeden har velat utbyta ordet förbehåll emot anhållan, men då skulle man först anhålla om bifall till K. M:s Propos. och sedan ytterligare anhålla om uphäfvande af nämnde §, hvilket ingalunda synes mig rigtigt, ty den som vill, att det ena skall vara bindande för den andra, måste bibehålla ordet förbehåll. Hr Bildt: Då Gr. af Ugglas’s redactionsförslag är kort och enkelt till sin framställning har jag intet emot, att detsamma antages. Jag har ansett rättast vara att återremittera frågan till Utsk. för att der få henne omredigerad. Men jag erkänner lika med Utsk:s Ordf:de likväl att Utsk:s redactionsförmåga icke är mycket stor. Den beror ofta på den förseglade sedeln och det finnes kanske då att välja mellan 4 å 5 serskilda meningar skrifna på fri hand. Jag tror, att Gr. af Ugglas’s förslag kan antagas och afstår från min anhållan om återremiss. Frih. Tersmeden:
Af ofvanberorde prolocoll, som hållits vid allmän sammankomst med Stora Kopparbergs Bergslags delegare inför Grufverätten i Fahlun, har Constitutions-Utskottet bland annat inhemtat, att antalet af de fjerdeparts-egare, som tillika äro brukande Bergsmän, för närvarande utgör endast 14 hvaraf alltid några hafva laga förfall att riksdagsmannakallet sig åtaga, och de fleste icke, utan alltför kännbar uppoffring, kunna på längre tid öfvergifva deras bergsbruksnäring, som nödvändigt fordrar deras trägna tillsyn och omtanka, om den skall Jemna någon afkastning; hvarföre äfven inträffat, att en Bergsman afsagt sig sitt bergsbruk och låtit det skrifvas på en annans namn, för att göra sig icke valbar till Riksdagsfullmägtig. Det är äfven upplyst, att de nuvarande brukande och valbare Bergsmännen vid stora Kopparberget icke ega fullt en sjettedel af de 1,200 Fjerdeparter, hvari Fablu grufva är fördelad, utan allenast äro arrendatorer till de öfrige delarne, hvilkas egare således kunna sägas, om icke direct, dock medelbarligen, deltaga* i denna, såsom borgerlig rörelse ansedda och äfven med serskild bevillning belagda, bergsbruks-näring. Nu Conslilulions-Utihollfts Memorial, N:o 28. 3 Nu anförda omständigheter synas, för ifrågavarande af motionären åsyftade ändamål, desto hellre förtjena afseende, som med egaude-iätten till Grufvan måste anses vara förenadt ett öfvervägande intresse for verkets och bolagets bestånd.
Hon sitter ofta på sjön och kammar ut sitt långa, lockiga hår, stiger upp på holmarne och utbreder på buskarne sina kläder eller drifver framför sig snöhvit boskap. Hennes uppenbarelse betyder dålig fångst, storm och oväder. Rådligast är, när fiskaren ser en sådan syn, att icke omtala det ens för kamrater, utan tyst taga elddon fram och slå eld. Den dimma, som i följd af bottnens beskaffenhet uppstiger ur somliga vatten, af folket kallade spökvatten, tros ha gifvit anledning till sagorna om hafsfrun. Under källornas silfvertak bo källjungfrurna, hvilkas fagra gestalt dödliga män någon gång fått skåda antingen i källans botten eller liggande invid densamma på en blomsterbädd. Den som vårdar sig om källan, blir källjungfrun huld, men den, som orenar den, förföljes af henne med sjukdom och ofärd. Dessa älfvor sägas vara andar efter de hedniska horgabrudarne, prestinnor vid enstaka altaren i det fria. Folktron härom föranleddes af en annan vidskepelse, som munkar och prester i katolska tiden införde, i det de vid källor satte helgonbilder eller ett kors och läto folket offra och söka sin helsa af det helgon, som beskyddade källan. Hvem har ej hört talas om Näcken eller Strömkarlen? Det förra namnet tillhörde från början Oden, som var en väldig sjöman och rådande öfver hafven, samt lärt menniskorna runskrift och runsång. Vid kristendomens införande framställdes han af presterna som den onde, men af folktron förvisades han med sina skalder till hafsdjupen, floder och strömmar, der de vid strängaspel sjunga ljufliga sånger om försoningens stora dag och sin väntade förlossning. Den, som vill höra dessa toner, går ned till stranden och lofvar uppståndelse. Vill någon lära spela fiol af Näcken, måste han åt vattnet, der han har sitt tillhåll, offra ett svart lamm. Dervid kommer Strömkarlen upp och meddelar honom den önskade undervisningen, men den polska han lärt af Näcken, må han aldrig sedan spela. Begynner han en gång att spela den, kan han ej sluta, utan faller omkull på golfvet och spelar, så att fradgan står honom om munnen.
Värde ä 10 R:dr Tunnan (6,3 kub f.) Kub. f. 283,561 1,954 R:dr. Välde förslagsvis å 10 RulrTuunan (6.3 kub. f.) Kub. f. 2 4,592 Summa. Riksmynt. Nuvarande anslaget Tillkommer: Till löne gar åt personalen i Sundlegium ; se Tab. N:o 7 Indelt Spaninål : 1855 års Riks-stat anslår 1 954 kub. fot 2 k:r ined värde af Förhöjning i detta varde till kub. fot Carolinska Medico-Chirurgiska In Nuvarande anslaget Tillkommer: Förhöjning; Barnbördshusen. Nuvarande anslaget Tillkommer: Förhöjning i gars underhåll vid Barnanstalten i Stockholm i Götheborg Ortopediska Institutet. Nuvarande anslaget Ti 11 k o m m e r: Förhöj ning . Veterinär-lnrättningarne i Riket. Nuvarande anslaget bibehålies Vaccinationens befrämjande. Ut fores med samma belopp som Farsoters och smittosamma sjukdo Nuvarande beloppet Tillkommer: Förböj ni ng . Svenska Läkare-Sällskapet. Nuvarande beloppet bibebålles Svenska Akademien. Samma belopp sorn i 1855 års Wetenskaps-Akademien. Nuvarande anslaget Hör till Stats-U/sk.-s, år l857. Uti. N:o 1 å8. 23 Förslag till blifvande Riks-Stat. Indelta S p a mål. Penningar. Räntor, Indelt, på förslag. Oindelt. Sunnan. Riksmynt Värde förslagsvis å 2 R:dr kuli. foten. Riksmynt. markegång på förslag. Måll. Värde å 2 R:dr kub. foten. Mått. R:dr b. II: dr. ö. _ (310 T:r 6 k:pr) ett försl«){?s3,101:87. Indelta S p a 11 m a 1. | Penningar. Räntor, enligt markegång på förslag. Indelt, på förslag. I Oi ndc It. Suniniö.
Den andra af mig åsyftade förändringen har afseende på pannans förhållande till hatten. Tillförene har hatten varit tilläten till | af pannan, men ingenting har blifvit bestämdt om hattens storlek i förhållande till röret, hvilket man gjort så stort i förhållande till hatten att averkningen derigenom betydligt ökats. Detta har Ulsk. velat förekomma genom den bestämmelse i följande §, att intet ångrör får ega mer än 8 tum i diameter, men Utsk. har glömt alt tala om längden. Nu kan man mycket väl göra ett långt rör, som ersätter genom sin utsträckning i längd den begränsning i vidd, som här blifvit gjord och hvarigenom man sålunda kan tillgodogöra en större rymd genom olika skapnader på rör och hatt o. s. v. Om man då stadgar att hatten, som förut fått utgöra | af pannans rymd, hädanefter jemte röret må uppgå lill | deraf, så blir detta icke större tillökning än sam verkligen behöfves för ett medelmåttigt rör. Derföre tillstyrker jag att It. o. Ad. ville antaga denna bestämmelse, hvarigenom man är säker alt hafva begränsat denna del af afverkningens påskyndande. En annan orsak hvarföre jag trott det böra verkställas på detta sätt företrädesvis framför, att gifva föreskrifter ang:de rörets dimensioner, är den, att det kostar minst i ändring för dem som hafva stora hattar att reducera dem sålunda att de jemte röret innehålla j} af pannans rymd. Jag anhåller derföre vördsamt om Hr Gr. o. Landtnäs propos. på antagande af mitt förslag i ll:te §. Ilr von Hartmansdorff: Jag tror visserligen att Frih. Raab har rätt i hufvudsaken, men jag vill till honom och R. o. Ad. hemställa om det kan vara riktigt, att då man förklarat, att pannan får ega hvad form som helst, man likväl, på sätt Frih:n i sitt förslag uppgifvit, skulle göra ett undantag för de pannor, som hädanefter stämplas genom föreskriften att höjden på lägsta stället skulle vara minst Jf af diametern. Må det icke kunna öfverlemnas åt en hvar att göra sin bränvinspanna hurudan han behagar, blott han iakttager hvad Frih.
Ofver Rikets Ständers senast församlade Revisorers den 14 Oktober sistlidet år afgifna underdåniga berättelse, angående verkställd granskning af statsverkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, har Eders Kongl. Maj:t, i hvad densamma rörer salpeterffonden, täckts infordra Kommittéens för salpeter-ärendena underdåniga utlåtande, att afgifvas så tidigt, att det må inom den i 7 § 3 mom. af instruktionen för Rikets Ständers Revisorer den 17 April 1841 bestämda tid till Fullmäktige i Riksgälds-kontoret öfverlemnas, för att tillika med revisionsberättelsen till trycket befordras. Uti berörde underdåniga berättelse hafva Rikets Ständers Revisorer, med uppgift af utgifter i inlösningspris, forsellöner, arfvoden, resepenningar, provisionsoch uppbördskostnader samt aflöningar, som med anskaffandet af Kronans salpeter för närvarande äro förenade, i anseende till hvad dessa utgifter betydligt öfverstiga de lindrigare pris. för hvilka utländsk salpeter står att erhålla, i underdånighet gjort framställning, om icke tiden torde vara inne för upphörande med uppmuntran af salpeternäringen inom landel, hvilken dessutom beröfvade jordbruket ett kraftigt och behöfligt näringsämne.
De från Banken utgifna lån, mot årlig inbetalnir»gs-skyldighet af 6 för 100 af ursprungliga lånebeloppet, komma att liqvideras efter skuldförbindelsernas innehåll och i enlighet med förut meddelade föreskrifter. f) Låntagare vare oförhindrad att, i afräkning å skulden, göra afbetalning utöfver hvad han i förbindelsen sig utfäst, dock att sådan öfverbelalning, der den särskildt för sig eger rum, sker i fullt riksdalertal och ej till mindre belopp än Tio R:dr R:mt. Då i afseende å de i denna § vidare förekommande bestämmelser några förändringar dels icke blifvit yrkade, dels icke af Utskottet ansetts behöfliga, har Ut skottet skolat föreslå: 8:o att de öfriga mom. i 141 g måtte få bibehållas oförändrade vid den lydelse de nu hafva. Vidare tillstyrker Utskottet, att § 143, rörande lån till skiften och odlingar, måtte, med någon redaktionsförändring, få uti det nya Banko-reglementet intagas, sålunda 9:o Lån till skiften och odlingar beviljas icke från Banken. I af seende på återbetalningen af utgifna dylika lån gäller till efterrättelse hvad derom är stadgadt. Deremot och som utlåningen från Banken och Låne-kontoren mot pant af guld och silfver med 1839 års slut upphört, hvarvid de panter, som icke blifvit utlösta, hemfallit till Banken, samt Rikets Ständer vid innevarande riksdag afslagit väckta förslag om berörde utlånings återinförande i Banken och Låne-kontoren, kommer 10:o § 144 att från blifvande Banko reglemente uteslutas. Kreditiv från Banken. Enligt §§ 143, 146 och 147 i Banko-reglementet äro på Banken anvisade särskilda kreditiv till Riksgälds-kontoret, till manufaktur er nes och fabrikernes understöd samt till Jern-kontoret. 16 Banko-Utskottets Betänkande M 25.
För icke många mansåldrar sedan, var den delen af Riket, som nu utgöres af Helsingland eller Gefleborgs Län, V åsterNor r lands eller Hernosands Län, Jemtlands, besteroch Norrbottens Län, styrd af en enda Landshöfdinge, i Den I Mardi. stället att dessa Provincer nu styras af 5 Lands; höfdingar. Man mäste medgifva att en ökad befolkning oell särskildta localförhållanden påkallade någon delning af det för mycket vidsträckta Norrland. Åf sådane anledningar deltes Norrland uti Gefleborgs, VesterNorrlands oell Vesterbottens Höfdingedömen, hvilken delning fortfor ända till 1808 oell 1809 årens krig emot Ryssland. Detta krig, så rikt på politiska villor och misstag i mer än ett afseende, gaf anledning till en nu mera lika öfverflödig som, snart sagdt, orimlig ytterligare delning af Vesterbottens Län. Driffjädrarne dertill går jag förbi, ty jag tror att all personalisering, om också öfver en redan afliden man, på detta rum icke är tillbörlig; nog af: sedan nämnde krig och derpå följande Fredsfördrag, borttog icke allenast större delen af Länets folkrikaste, vidsträcktaste och mest välmående Socken, utan äfven, mot naturen af saken, Tårneå stad, ehuru liggande inom Svenska området af den demarkationslinie, som skulle utgöra den blifvande gränsen emellan båda Rikena; så, oaktadt Länet genom kriget förloradt så mycket, blef det ändå deladt i tvenne Höjd i ngdöm en, nemligen i Vösterbotten och Norrbotten. Dessa Län utgöra likväl icke stort mera till folkmängden, nemligen hvar och en särskildt, än ett Fögderi i Sveriges större Län, och samfält innefattas de af Vasterbottens Regemente, som icke utgöres af mer än circa 1000 man, sålunda delta på tvenne Höfdingedömen. Jag jnedgilyer att Landet är vidsträckt Den 1 Martii, 79 till längden, men deremot icke till bredden. Olämpligheten deraf att Residenset för det för. ra Vesterbottens
Samtalet späckades naturligtvis med mycket språk från Koran och de utropade: Vallah jallah! när de hörde att jag kunde så mycket utantills af den. De klagade öfver att ikram ej mera fanns och att verlden var dålig; Turken isynnerhet var rolig med sina miner och choser, i hvilka han ville lägga stor mening och betydelse, han tog oss på armen förtroligt och skulle se klok och betydelsefull ut, när han sade något på sin dåliga, brutna Arabiska. Han var chafiz och kunde hela sin Koran utantills, men Gud vet huru mycket han deraf förstod. Han var hemma från Smyrna, hvilken stad han högeligen prisade. Vi blefvo så sittande ända till middagsbönen, då Turken gick i den här bredvid liggande moskén Danjan och Mohhammed i sin moské för att äta. Turken var engagerad i den stora moskén for 150 piaster månatligen. På eftermiddagen vandrade jag genom en stor del af stadens vestra sida och kom till Machmodije kanalens utlopp. Der var fullt af små Nilfartyg, kallade 'agaba, och stark rörelse, mer än jag kunnat tro. Sedan gick jag längs kanalen utanför stadsmuren fram till bab sidri och derigenom in i staden. Nu började det regna, så att jag lagade mig hem. Men som regnet snart slutade, begaf jag mig ännu ut för att träffa min gubbe vid kalkugnen. Han satt der med en annan sin gelike på sin matta på marken, med intet annat skjul än några bräder lagda på några stenar, och detta skjul var så litet att det knappt kunde skydda annat än hufvudet och bröstet. De höllo på att äta och bjödo mig deltaga i sin måltid, som bestod af bröd, några råa kålhufvuden och en sorts lång lök, som de skuro i stycken och åto med ett stycke bröd, doppadt i en sorts stelnad soppa. De bådo mig sitta ner bredvid dem på deras matta, hvilket jag ock gjorde, men i deras måltid hade jag ingen lust att deltaga, emedan jag ännu var alldeles mätt efter middagen.
Elymas, som kallar apostlarna ”hutlare och prackare och näsvisa rackare, icke värda en rutten böna,” uppräknar för Sergius allt hvad han genom sin trolldom förmår uträtta, hvilket är ungefär det samma som svenska allmogen tillskrifver s. k. ”kloka gubbar”: ”För alle Siukdommer weth jagh booth, För Fibel, Swartsjuka och Tarmesooth, Åthgärning weth jagh för Kalfwedöde, The må wara swarta, the må wara röde. Jag kan ock så godh Lycka spå, När jagh eens Handh beskodha fåhr; The Qwinfolck, som willia giffta sigh, The komme och sökie rådh hoos migh; På timmen skall jagh them manfolck fly, The ha intet behoff löpa långt i By. Signa kan jagh och så mächta wäl Öfwer barn, boskap, hästar och fää. Swärdsbreff kan jagh ock artigt skrifwa At folck så hårda som steenar blifwa.” Sjunde scenen är en rigtig godbit för en skolkomedi. Här disputerar Paulus med en atheniensisk filosof och det hvimlar af skolastikens tekniska termer. Paulus framställer sina satser om Kristi båda naturer, hans födelse m. m. såsom postulater, de der ej kräfva bevis. Filosofen vederlägger från sin ståndpunkt hvarje sats, och Paulus svarar med att uppställa en ny. Ur synpunkten af en disputation står Paulus sig temligen slätt; men meningen med scenen är blott att visa, huruledes filosofien fåfängt söker begripa kristendomens mysterier. I 9:de scenen införas två narrar (Ardeliones), tillhörande prefecten Gallios hof. I förbigående omtala de den stora nåd Paulus åtnjuter af deras herre; men förnämligast vänder sig dock samtalet om mat och dryck. Versen består här af jamber och har i reglen åtta och sju stafvelser. Jeppe. Hey, Viva, Viva, Broder min, Intet kan oss nu mangla, Wij äre Folck och icke Swijn Hey lustigh med hwar andra!
Anckarsvärd och de värda ledamöter, som lika med honom ansett att begäran om en comiteå» nedsättande icke vore lämplig; dertill finnas många skäl, och deribland vill jag nämna ett. När en comité' utarbetat ett förslag, så veta vi väl hvad comiteen vill, men icke hvad Konungen tänker; jag vill veta hvad Konungen tänker, och detta få vi ej genom en comile's utlåt. Hr Lefren har yrkat en modification i min reservation; jag gillar densamma, såsom mera directe på saken och tillika innebärande ett förtydligande af den åsigt, som Ständerne böra tillkännagifva, hvarföre jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, ville framställa propos. i enlighet med hvad Hr Lefre'n föreslagit. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm förenade sig med Hr Lefren och i hvad Hr Aminoff sednast anfört. Hr Gripenstedt: Jag anhåller blott att få yttra några få ord såsom genmäle till livad en föregående talare anfört. Hans skäl till förslagets förkastande stödde sig på en förment vederläggning af de skäl, som jag anfört emot detsamma. Han säde, att om än prot:n vid våra öfverläggningar, äfvensom reservationerne innehålla materialier, så äro dock ej der alla möjliga materialier att igenfinna, och om de verkligen der funnes att erhålla, så blifva i alla fall riksdagsprotocollen icke lästa. Om det skälet, att våra prot. icke innehålla alla möjliga materialier, är gilltigt, så torde det skälet kunna användas på talarens egen sats, och att således comitearbetet icke heller komme att innehålla alla möjliga tankar i ämnet; men är meningen att detta arbete skall innehålla allt hvad som kan sägas mot oell med i frågan, då befarar jag att det liela komme att växa till en lunta, som Const.Utsk. icke skall finna sig vid att genomläsa.