Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag finner också för min del, särdeles det nu af de förenade Statsoch Ekon.Ulsktn afgifna betänk, så upplysande och så utredande förhållandena, alt jag icke dinger i betänkande att förklara, det jag trodde, att ingen skulle uppstiga, för att i detta sakens numera upplysta och utredda skick afstyrka en skrifvelse, som Ständerne, innan alla nu vunna och dertill föranledande upplysningar erhållits, vid tvänne föregide riksdagar afla tit. Det är visserligen icke med afseende på hvarken Kronans eller kyrkornas eller liemmansinnehafvarnes, vare sig vinst eller förlust, sorn jag yrkar bifall till Utsktns betänkande, Men det är för all få eli tvistigt ämne, ett ämne, hvaruti konungamakten meddelat tvänne mot hvarandra rakt stridande beslut, omsider afgjordt. Jag tror för öfrigt att det allmännas hufvudsakliga vinst blefve den, att genom en sådan rättegång ådagalade både Regering och Representation ett i sanning prisvärdt bemödande alt, i den ordning lagen stadgar, få rätta förhållandet härutinnan vederbörligen utredt. Den siste talaren har visserligen sagt, att frågan är till sin natur så invecklad, att den icke genom en rättegång skulle kunna utredas: då likväl den, före nu sednast företedda handlingars erhållande, ansetts så utredd, alt vederbör. föredragande kunnat inför Konungen anmäla densamma och deruti afgifva sitt bestämda yttrande, så borde Den 5 November e. m. val icke betvifla* möjligheten af frågans tillfredsställande slnlliga utredning, vid den ifrågasatta undersökningen i orten, der man äger tillgång till alla handlingar rör:de detta ämne, och der man icke är långt aflägse från det Danska archjvet, hvarifrån erforderliga ytterligare upplysningar sannolikt lulima vinnas. Man har äfven sagt, alt genom en sådan undersökning, sorn nu är föreslagen , skulle, derest hemmanen förklarades för Kronans, Svårigheter uppstå för bestridandet af kyrkornas utgifter och sålunda jemväl förluster eller ökade uppoffringar för församlingarna.
Stånd stadnät i olika beslut med dé ändra 2:ne; har Utskottet Vids>amrnän träde denne dag, på sätt 6g §, i Regeringsformen och 73 § i Riksdags - Ordningen föreskrifva, forehaft dettä ämne och tösfat öfver följande Proposition, Ren* sorn bifa ler, att vid flu för hand varande Siats-Regleringen uppföras att utgå 51*0 Ridr, för én gång» såsom hös Stats-Verket irinestående pension för afiedfte Regerings-Rådéf ton Scheven, Voterar Ja; den det ej vill, Neji Vinner Nej: Sa kommer någon utbetalning af detina sUftima Utaf Stats-Verkets Medel ej att äga rum. Och, Sorn, efter Voterings-Sedlarties uldelaridg, Insamling och öpppande, befunnos 82 J*» Stats Utskottet? Betlinkandett. iöij Och 37 Nej, samt Ja altså vunnit, så kummer nu att Uppföras 500 R:dr att föt en gång ut«» gifvas såsom utgörande den hos Stats-Verket innestående pension för afledne Regerings-Rådet Von Scheven; hvilket förstärkta Utskottet får vördsamligen anmäla; Och lära Riksens Högloft. Ständer Sådant i underdånighet anmäla vid besvarandet af Kongl. Majus Nådiga Remiss i detta ämne. / Stockholm den 5 Maji i8i8< N:f 2ii. Riksens Höglo fl. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande, angående medel af Staten till Cassern åt Kongl» Andra GardesRegementet. Secund-Chéfen för Kongl. Atidrå Gardes * Regementet, Herr Öfversten rn. tn. C. J. l.arichs har dels uti till Kongl. Maj:t ingifvet underdånigt Memorial, sorn genom Nådig Remiss af den 13 nästlédne Januarii blifvit öfverletnnadt till Stats - Utskottets åtgärd, dels ock genom hos Högloft.
Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets sedan den 16:de i. denna måuad på bordet hvilande Utlåtande: No 105, i anledning af återremiss å samma Utskotts Utlåtande N:o 11, angående medels anvisande till Gevärs-fabricationen för innevarande år, blef ej allenast Utlåtandet N:o 105 af Ståndet ogillad t, utin afslogs ock den i Utskottets Utlåtande N:o 11 först tillstyrkte anslagssumma af 36,000 R:dr, till bestridande af innevarande års utgifter för Gevärs-fabricationen, med förklarande, att Ståndet ansåg något nytt anslag för detta ändamål icke för året erfordras. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets sedan den 16:de innevarande månad på bordet hvilande Utlåtanden: N:o 98, angående arrendatorernes af Nyqvarns qvarn och bro ansökning om bibehållande af arrendet utaf desse lägenheter; samt N:o 109, i anledning af väckte motioner om underhållande, på Statens bekostnad, af vissa delar utaf den sedan år 1812 emellan Wermland och Jemtland anlagde nya väg, blefvo samma Utlåtanden återremitterade. 296 Prot. Utdr. d. 27 Maj 1840. Den 27 Maj 1840 f. m. Från Höglof]. S. D. Lades till handlingarne Kongl. Maj:ts denna dag ankomne Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer af den 19 dennes, angående förordnande för en Ledamot af Stats-Rådet å den i 42 §. Riksdagsordningen afsedda befattning med Riksdags-Ärendena. S. D.
M e n j a g ville så gärna att h o n skulle få ett riktigt vackert och inbjudande intryck af sitt h e m, då h o n inträder här. » » Salongen är då ett verkligt vackert rum, oaktadt möbeln j u onekligen är billig, o c h matsalen riktigt stilig. Jag tycker, du har ordnat ett riktigt vackert o c h bra litet b o, gossen min. » » Och svärmor o c h svärdotter skola säkert förstå o c h tycka o m hvarandra, o c h allt skall blifva fröjd o c h gamman, » sade han muntert o c h klappade o m sin ståtliga m a m m a. Hon visste nog, att hennes anpart i sonens hjärta hädanefter skulle bli inskränkt nog, m e n h o n var alltför förståndig för att icke vara beredd att utan knot underkasta sig en dylik ödets lag. Så togo de unga sitt h e m i besittning, o c h allt vardt » fröjd o c h g a m m a n », såsom Johan hop(t W &gt;f £ * I II öö V 1 I V A J I L Mil / l * * 5 f 1 1 I / i 111 II I V U U Då den lilla frun emellanåt på lediga stunder gentemot mannen pröfvade sina små tjusningsförsök o c h konstgrepp, inskränkte han sig numera till en ganska passiv roll. H a n hade blifvit en smula trött på kyssar och.kutter o c h midt under hennes ansträngningar att dåra t i o n o m kunde han helt kritiskt sitta o c h lägga märke till de små rynkor, som uppstått vid ö g o n o c h mun, o c h inse att hennes u n g d o m s c h a r m e numera väl behöfde en utstuderad toalettkonsts hjälpmedel för att göra sig gällande. Men för E o s a fick mannens ö m h e t ett ökadt värde, i samma mån den förvägrades henne. Och när den dag k o m, då h o n började tvifla på att längre äga hans kärlek, kände h o n sig riktigt olycklig. » Johan är så besynnerlig o c h nyckfull numera, » sade h o n en gång hälft förtviflad till sin svärmor. » Såå, » sade den gamla frun mildt.
Hvad tillökningsprocentens belopp beträffar, så måste detsamma naturligtvis bli något godtyckligt och jag håller derföre ej så synnerligen på 50 proc., utan må denna proc., om man anser den för hög, nedsättas till { utöfver värdet eller till 25 proc. Del är i sådan syftning jag härmed hos Hr Gr. o. Landtm, anhåller om propos. på återremiss af denna §. Frih. Sprengtporten, Jakob Wilhelm: Efter den siste värde talarens sakrika anförande, hvari jag til! alla delar instämmer, har jag icke mycket att tillägga. Jag har alltid betraktat tilläggsprocenten vid expropriation som ett erkännande å lagstiftarens sida af den helgd, hvarmed rätten bör vara omgärdad; men detta stadgande har äfven ett annat ändamål, nemligen att gifva ersättning, icke allenast för det man tvingas att afstå sin jord, utan äfven för sådana indirekta olägenheter, som kunna uppkomma genom detta alstående, och hvilka äro af egenskap att aldrig kunna uppskattas i hemmansvärde. Jag anser att denna procent bör bibehållas, om äfven något förminskad, på det åtminstone principen icke måtte kastas öfver bord jemte stadgandet. H. II. 7 98 Den 17 Januari. En annan omständighet finnes, hvarpå jag vill fästa uppmärksamheten. I Usta §:n är med rätta stadgadt, att expropriation icke får ega rum förr än K. Mkt dertill lemnat bifall. Då staten sjelf exproprierar, kan man visserligen antaga att expropriationen afser sådana lör hela landet vigtiga företag, för hvilka den enskilda rätten måste vika och som grunda sig på noggranna förslag och beräkningar af vederbörande myndigheter, men annorlunda är förhållandet med af kommunerna äskade expropriationer. Dessa, hvilkas nödvändighet olta kan vara tvifvelaktig, kunna medföra stora olägenheter för jordegaren, som derföre borde få yttra sig icke blott om sjelfva saken, utan äfven om sättet för expropriationens utförande, innan expropriationstillåtelsen af K.
L i der d< n al E. K. Ä :I i Mader gjor da föi utsättning ali en med nu ifrågaställa öfverensstämmande lag varder i Norrige anlagen, hafva Rikets Ständer alltså pröfva! skäligt all lill E. K. Mils ofvanherörde Nådiga Proposition lemna bifall; hvilket Rikets Ständer härigenom få i underdånighet anmäla; framhärdande Rikets Ständer etc. Slockholm den 4 November 1857. Expeditions-Utskottels Förslag till underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 28 Okt. 18S7. Preste-slåndel den 31 Borgare-ståndet den 31 — -— Bonde-ståndet den 4 Not. — Rikets Sländers underdåniga Skrifvelse, angående ändring i Kongl. Förordningen om Sockenstämmor i riket. (Allm. Besvärsoch Ekon.- Utsk:s Bet. N:ris 95 och 118.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har i afseende å beräkningen af rösträtten å sockenstämma blifvit anmärkt att, vid den lid, dä uti 5 § 3 mom. al Kongl. Förordningen om sockenstämmor i Riket den 29 Augusti 1843 infördes det stadgande, alt i stad röstas för fastighetsvärde af 2,000 R:dr samt för 10 R:dr bevillning efter 2:dra artikeln, erlades bevillning för inkomst af embete och tjenst med 3 procent och af rörelse med 5 procent, men enligt nu gällande Bevillnings-stadga erlägger löntagaren 1 procent och näringsidkaren 2£ procent bevillning. På Sockenstämma i stad hade således faslighels-egaren, under det att hans, likasom rörelse-idkarens bevillning, blifvit till hälften nedsatt, dubbelt större rösträtt än rörelse-idkaren och tre gånger större än embetsman nen, emot hvad honom genom sockenstämmo-förordningen, jemförd med då gällande Bevillnings-stadga, var tillförsäkradt.
Från afgifts erläggande befrias allmänna verk, inrättningar och myndigheter, som ega fribrefsrätt. c) Anvisning skall med först afgående post adviseras det verk, hvarå den är ställd, med skyldighet derjemte för Lånekontoren att, öfver dem emellan utfärdade anvisningar, samtidigt insända advis till Rikets Ständers Bank. (l) Ofver denna rörelse i sin helhet föres i Rikets Ständers Bank sammanfattad och fortgående räkenskap. e) De penningar, som för ifrågavarande ändamål insättas i Rikets Ständers Bank och derunder lydande Låne-kontor, få icke, under något vilkor, i läneeller kreditiv-rörelse användas. f) Om, vid någoldera Låne-kontoret, det insalta beloppet uppgår till större summa, än som erfordras för infriande af de 22 Banko-Utskottets Memorial N:o 59. å Kontoret utställda invisningar, åligge det Fullmäktige all sådana medel derifrån till Bikels Ständers Bank infordra; med Fullmäktige leornad rätt att kunna, der så nödigt anses, tillåta vederbörande Låne-kontors-Direklion, att, vid afsändning af Rikets Ständers Banks sedlar, desamma makulera genom derå med trycksvärta anbragla ord: ”Inlöst vid Låne-kontoret i N. N.’" t/) Derest å någotdera af Låne-kontoren anvisningar varda utställda lill belopp, ölverstigande det, hvartill de bos Läne-kontor gjorda insättningar uppgå, sä ega Låne-kontoren att, för liqvidens verkställande, utgifva assignationer å Rikets Ständers Bank; gällande härvid till efterrättelse hvad som i afseende på Länekontorens assignering i öfrigt är ellar varder stadgadt. h) I händelse de i Rikets Ständers Bank insalta medel skulle, vid något tillfälle, vara otillräckliga för infriandet af antingen de å Banken utställda anvisningar eller de af Låne-kontoren utfärdade assignationer, må Fullmäktige, genom anordning å Låneafdelningen, begagna förskott, hvilket genast, då tillgången sådant medgifver, lill Låne-afdelningen återbetalas.
Jag får fiista den värde talarens uppmärksamhet derpå, att, äfven med bestämmandet af detta nu befinleliga antal, ändamålet icke vinnes; emedan det icke är maximisumman af del belopp, hvarje privatbank lick utgifva, utan deras samfällda totalsumma, som är en nödvändig bestämmelse. Stadgandet om totalsumman har jag ansett så vigligt alt jag trott det vara nödvändigt att del behandlas såsom en särskild fråga, och att en särskild framställning derom hos K. M. göres. Då privatbankernas rörelse är af natur att under vissa omständigheter kunna ökas, så anser jag icke tjenlig! alt i sjelfva lagen beloppet af de millioner, som privatbankerna få röra sig med, inrvckes. Friherre Raab har helt oförmodadt föreslagit en särskild privatbankslag, men det torde ursäktas mig, att jag icke nu i en hast kunnat uppfatta densamma. Jag lemnar det derhän, om den måhända hade befunnits ganska förträfflig, om vi, genom af honom derom väckt motion, hade fält tillfälle att pröfva den i det sammansatta Lagoch BancoUtsk. Hr Hjerta, Lars: Sedan R. o. Ad. har heslulit, att della betänk, skall punktvis föredragas, så kunde det måhända synas vara en skyldighet för hvarje talare att i sitt föredrag hålla sig uteslutande till det, sorn angar hvarje föredragen punkt särskildt. Men ett par talare hafva redan här framställt några allmänna utgångspunkter, från hvilka de anse frågan böra behandlas, och som äro sådana, att de kunna sägas i sig innefatta ett helt system. De hafva nemi. lagt en synnerlig vigt derpå, att man bör utgå ifrån grundsatsen af den största möjliga stabilitet i afseende på privatbankslagstiftningen, och detta hafva de tillämpat pä ett sådant sätt, att deruti icke otvetydigt visar sig de värde talarnes önskan, alt de nu varande privalbankerne må lemnäs, sä vidt möjligt, orubbade uti det skick de för närvarande helluna sig.
Maj:t har, till åminnelse af den genom Doctor Marthin Luther verkställda Reformation, anbefallt en Tacksägelse och Jubelfest, alt högtidligen firas öfver hela Riket, deri 31 Oktober detta år, på hvilken dag, år 1517, Luther gjorde det första offentliga steger, att angripa de inorpt Christna Kyrkan rådande viilosatser, och återföra Däran till sin ursprungliga renhet. Till de Församlingars bruk, hvarest Gudstjenst hålles på Finska, har Kongl. Maj:t fogat anstalt om den pya Kyrkohandbokens öfversättande och. utgifvan. de dess nyttjande skulle taga sin början första Ad. vents-Söndagen delta år. För det i Hufvudstadetn inrättade Bibel-i Sällskap, har Kongl. Maj:t låtit utfärda .Dess INådiga Privilegium och Stadga; och hafva ej allenast i de flesta Stiften men äfven i flere Städer och Orter, särskildta Bibel-Sällskap blifvit stiftadp. Kongl. Majit liar med synnerlig tillfredsställelse inhämtat den framgång, hvarmed dessa Stiftelser bidragit till den Heliga Skrifts spridande bland de mindre bemedlade af Kongl, Majus undersåtare, och till Stiftelsernes under* stöd i Nåder anbefallt en Kollekt öfyer hela Ri|tet på Jubeldagen. Se - Konungens Nåd. Berättelse, 9 Sedan, uppå Preste-Ståndets begäran, vid Riksdagen 1810, Kpngl. Majit latit genom Kommifterade utarbeta ett Förslag tilj en| Författning om Sockenstämmor och Kyrko-Råd, oell Kongl, Majit öfver det författade Forslaget inhämtat Dess Högsta Domstols yttrande, har Kongl. Majit låtit utgå Dess Nådiga Förordning i detta afseende. Vid sist öfverståndne Riksdag har Bonde^ Ståndet anhållit, det täcktes Kongl. Majit vidtaga
Innan Komiterade gå att utveckla grunderna för det förslag till ny författning angående allmänna bevillningens utgörande, som Komiterade upprättat och nu i underdånighet framlägga, anse Komiterade sig böra i korthet redogöra för den äldre lagstiftningen i detta ämne, och få i sådant hänseende underdånigst meddela följande. Från äldre tider hafva Svenska folkets sammankallade ombud åtagit sig särskilda gärder eller så kallade riksdagsbevillningar, för att bereda tillgång till bestridande af vissa ökade eller utomordentliga statsutgifter. Utaf dessa bevillningar har en del, oberoende af sednare riksdagsbeslut, fortfarit samt omsider förenats med och ingått uti de ordinarie utskylderna. För att icke alltför mycket öka vidlyftigheten af detta betänkande, hafva Komiterade ansett, att man, vid sammanfattningen af det hufvudsakligaste utaf Rikets Ständers vidtagna beslut i fråga om grunderna för de tid efter annan åtagna och till den nuvarande allmänna bevillningen hänförliga afgifter, ej borde gå längre tillbaka, än till '1680-talets början. Under den år '1680 hållna riksdag åtogo sig Rikets Ständer en »extraordinarie bevillning, uli ett för allt, hvilken Kongl. Majit, efter Dess nådiga behag »och nödtorfternas behof, skulle ega använda som Kongl. Majit pröfvade bäst fordras 3 »och hastiga biståndet behöfva.» Denna »frivilliga bevillning» borde utgå med 5 d:r s:mt årligen för hvarje Ridderskapet och Adeln samt Krigsbefälet tillhörig, skattlagd, hel gård eller helt mantal, utom säterioch ladugårdar samt rå- och rörshemman. För de till enskilde förpantade kronogodsen, äfvensom för eljest skedda försträckningar till kronan, skulle erläggas hvar femte penning utaf intresset å det försträckta kapitalet. Utaf för öfrigt fruktbärande kapitaler samt skeppsparter och handelskompanier skulle ej mindre Adeln och Krigsbefälet än Presteoch Borgare-stånden tillhörande personer utaf behållna intresset eller vinsten utgöra hvar tionde penning.
•' (Se Bilagan N:o i.) Grefve af Ugglas, Gustaf: Uti de sziu uppläste anmärkningarne af Grefve Gyllenborg, synes lian i synnerhet hafva ogillat den utväg Utskotten vidtagit, alt skaffa medel till' gäldande af förra Kongl. Famillen ; fordringar, och i dess ställe heldre tillstyrka lån, helst inrikes. Denna utväg har ej undfallit Utskotten, men då Utskotten ej betviflat, alt ju sådane skulle kunna fås, har dock den betänklighet förekommit, att om medlen här upplånas, och läggas lill de 4oo,ooo R:dr, som redan finnas till detta ändamål, utgör det en summa af 1,100,000 R:dr, för hvilken vexlar inom kort lid skulle uppköpas, Ridderskapet och Adeln torde lätt finna, hvad verkan detta skulle hafpå coursen, och att fin större uppoffringar af Staten således skulle erfordras, för att få skulden gulden. Grefve Gyllenborg har klandrat, att man tager silfver ur Banken tili della ändamål, men han har ej fästat uppmärksamheten deruppå, att det är tvärtom de redan förut uttagne piastrarne, som nu ovillkorligen skola dit återkomma. Om de återlemnades skulle ju i alla fall de penningar ulgifvas, som för dera blifvit insatte, och det måtte ej vara af betydenhet, om I Don 22 November e. ml 447 ■700,000 P<:dr mera eller mindre äro uti rörelsen, ela de succesivt in oell ulga, och eler' med förenäs elen vinst, all återfå de oftanämnde piastrarne. Genom de lån, söm Grefve Gyllenborg föreslagit, skulie i5 år åtgå, innan de bl ef vo återhctalte med de 66,666 R:dr som skulle emedlertid qvarstå på IndragningsStaten, ti!! deras afbetalande och räntans gäldande. Genom de utvägar Utskotten uppgifvit, skulle dertill ej åtgå mera än 12 år, och då vore siifret tillika ålerstaldt.
M:ts Nådiga Bref rörande ny utgifls-stat för Lunds Universitet af den 19 December 1848, som i 7 mom. jemväl föreskref, alt besparingar på lönings-stalen skulle till nämnde fond ingå; dock som, å ena sidan, ostridigt är, alt ifrågavarande löne-anslag under en längre lid icke blifvit användt till det af Rikets Ständer vid dess beviljande afsedda ändamål, men, å andra sidan, Rikets Ständer anse de af Akademiska konsistorium åberopade stadgande!) skäligen kunna hafva gifvit auledning till en sådan tillämpning i afseende å medlens användande, som den anmärkta, få Rikets Ständer, för att undanrödja all anledning till förnyande af sådan tillämpning i framtiden, underdänigst anhålla, sitt, då Rikets Ständer för Universiteten bevilja anslag lill andra ändamål än malerielen, sådant anslag icke må på Universitetets löne-stat uppföras förr, än del ändamål, hvarför anslaget blifvit gifvet, är vunnet. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 12 Juli 1854. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 8 Juli 18H4. Preste-Ståndet den 8 Borgare-Ståndet den 12 Bonde-Ståndet den 12 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändring af gällande sladganden i fråga om skyldighet atl bygga och underhålla Vägar och Broar. (Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Ulsk:ns Bet:de N:o 1.) S. A. K. Hos Rikets Ständer hafva så väl under nuvarande som föregående Riksdagar förekommit åtskilliga framställningar, alt egare af bruk, bergverk, sågar och qvarnar måtte förpligtas alt deltaga i underhållet af allmänna vägar och broar, i hvilket afseende blifvit anfördt att, om det än varit rättsenligt, det skyldigheten att underhålla vägar och broar till en början ensamt fördelals på jorden, kunde det dock icke bestridas att, sedan Expeditions-Ulskoltets Förslag till underd. Skrifvelse, A!:o 68.
Låt den arma fan sova, hördes Martinus röst, galningar och poeter ska sova utan avbrott, säger den vise Salomo i all sin enfaldiga härlighet, de så icke och skörda icke heller och ändå är vi mycket mer än de! När han vaknade, var de som vanligt utgångna. Han kände en mycket häftig längtan efter Ziri, men nu var han icke så säker på om han skulle uppsöka henne eller vänta. Det föll honom in att anförtro sig åt Hartman och få hans hjälp med att träffa henne. Men hans högfärd lade hinder i vägen. Brännvinsflaskan stod kvar på bordet, han drack ur den för att få mod att uppsöka Ziri. Han var utsvulten och blev genast rusig, kom ned för trapporna och raglade framåt gatan, icke vetande vart han gick. Någon stod plötsligt mitt i septembersolskenet och stirrade på honom, en blek, hålögd figur i elegant överrock, ögonen var onaturligt matta och hans kinder infallna. Det var Hartman. Hör du unga, rasande tok, sade han i det han gick närmare, är du redan i det stadiet klockan halv tio på morgonen? Och du som i går var så säker på att du inte behövde några gifter. Men om du blir vid dina sinnens fulla bruk till eftermiddagen, så gå upp till Ziri, Östermalmsgatan 89, en trappa. Hon har ringt och frågat. Farväl! Akta dig för elden som aldrig släcks, gosse, och var en klok älskare och ingen poet! Han gick sin väg. David sprang ifatt honom och tog honom i armen. Människa då, skrek han, säj, vad frågade hon om? Hartman stannade och såg på honom med trötta, förstående ögon. Vad den första kärlekens flamma lyser rent, sade han stilla. Hon frågade efter din adress och hur du hade det. Men du du sade väl inte du visade henne väl inte upp till ateljén? Du talade inte om min ekonomiska ställning? Hartmans ansikte drog sig till ett ofantligt godmodigt skratt. Kors för visst sa jag det det är så mycket intressantare för henne förstår du. Han gick sin väg och lämnade David stående kvar i ytterlig förvirring mitt i gatan. Oho, ur vägen, si opp där konstapeln knuffade honom i rännstenen nästan fyrfota. Orkar ni inte hålla er ur vägen för spårvagnen? Är ni full?