Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
H.vad den lankan beträffar, som någon wärd Ledamot yttrat, atr Riksens Ständer äga att bestämma och utdela pensioner emedan de dertill betala penniugarne, tror jag den ej wara sä aldeles riglig. Bewiljaudek af medlen medför egentligen hwarken rättigheter eller skyldigheter att bestämma deras anwändande. Rittens 928 Den 20 Zebruarii - Ständer betala wisserligen kostnaderne för Acmyen och Flottorne, men stulle utan twifwel finna sig i en »verkelig förlägenhet alt anföra desamma. Till hmad Friherre Lesterström sagt tär jag allenast tillägga, att det synes mig böra »vara en orubbelig grundsatts, an ingen lagligen fängen förmän mä kunna afhändas innehafwaren; det är således min tanka art de nu stadgade grunder endast kunna wara gällande för framtiden. Friherre Stael von Dollstem önstade den tilläggning till esta puncten, att om någon Militaire person innehade -pension, men i kriget fält nägon sivar blessur stnlle derföre undantag kunna göras och han jemte lönen fä bibehålla sin pension. Grefwe Lövenhjelm, Larl ansäg denna anmärkning billig och säsom ett nytt stöd för sin ranka att hela plöjningen borde kill Konungen ösi werlemnas. Friherre Stael von wolstein, Nej i sädant fast mä Ständerne besluta, emedan de betala, Grefwe Dolma, August. Jag mäste bekänna akt det är ledsamt art laga af mennistor, men wi kanna och det är oss nogsamt bekant, ait lander werkeligen är i en wädelig belägenhet för penningar; dä böra de ju mista, som hafwa z ja ända till g pensioner. Friherre Djertz, AxelJag anser mig ej förnärma min Konung, dä jag tror att pensioner ej af ho. Den 20 Zebruarii. 929 honom Utan af Riksens Stander böra disponeras. Wär nu regerande Nådiga Konung har nogsamt wisa! sine dispositioner; men andra tider kunna komma lika vern wi öfwerleswat och dä ar säkerheten icke stor.
Det missledda nit, söm förm ädde mig under förra Plenum frän detta rum anmäla talan, »karst att dertill wara Den L§ April. wara behörigen legimiterad, hoppas jag matte winna Hög» löst. RidderffapetK och Adelns höggunstiga öfwerfeende. Meningen och innehället af hwad jag förra gängen afbrutit anmälte, war, att wid den fran Allmänna Beswärsoch Oeconomie - Utskottet ingifne plan tili Noterings - och FörstärkniNgsmanskap, stäliga anmärkningar mätte fä aga rum, och att Scholä-ungdomcn och dcn del deraf, som redan kommmit kill Academierne, borde blifwa skonade frän trvungcn utlottning till Förstärkningsmanffap. Jag tror, att en förlorad'folknummer snart nog kan ersattas, schätt de genom ett olyckligt krig tilläfwcntyrs härjade och ödes lagde fälten inom kort tid äter kunna uppkräkas och gröns ska, men om barbariets och okunnighetens mörker skulle hölja mitt kära Fädernesland, huru manga generationer LchöfdeS icke dä innan det kunde blifwa skingradt. Wärdom derföre sorgfallit de frön frän länder, hellgrens , 0)'llendorK3r och deras äfwen har warande ännu lefwande likar uppwä.rit och uppwäpa; lätom oss omgerda plantorne med förswarswerk, dem hwarken tiden eller maktens wald kan tillintct göra. Förwissad, att den som talar för ljusets och kunskapernas sorgfälliga wärd, alltid förer en god sak, är det som jag pästär, att Occonomic Utstottets plan icke bör antagas i hela fin widd. Bland anmärkningar, som deremot aga rum, yrkar jag att Schola. ungdomen och dcn del deraf, som redan kommit kick Academierne, mätte fritagaS frän twungcn lottning till ForstärkniNgsmanfiap.
Anna v. Krassow, 1842 388 2384. A. F. Dito ti ti 240 3657. A. Smedberg » 1842 59 4508. C. F. Greiffe ti 1841 268 Hampus Jacobsson i Kolleng. och 853 25. 60. 77. 2. c) beloppet af räntor och lagsökningskostnader för förenämnde lån R måtte lä utur räkenskaperna afskrilvas. tillsammans Runt R:dr 9,212 dr 3,453: 3 64. ore Stockholm den l December 1862. Ank. till Exp.-Utsk. den 1 Dec. 1862, kl. 3 e. tn. Utlåtande, i fråga om afskrifning af åtskilliga vid Låne-lcontoret i Göteborg upptagna diskontlån, äf vensom af derstädes balanserade öfverräntor å dylika lån. Direktionen öfver Låne-kontorel i Göteborg har hos Utskottet hemställt om afskrifning af 51 lån, utgifna från allmänna DiskontfonrJen, och 2 lån från Handelsoch Närings-diskontfonden äfvensom af upplupna öfverräntor å 10 lån, för hvilka, sedan kapitalen blifvit indrifna, ytterligare liqvid icke kan vinnas.
Hvad som åsyftas med orden, "som i hvarje särskild händelse är vorden bestämd,” kan jag ej inse, enär mig veterligen några bestämmelser för särskildta fall i detta hänseende ej existera; men hvad jag med lag förklaringen instämmer uti, är att tiden, hvarifrån dessa fatalier rätteligen böra beräknas, i de flesta af berörda mål icke alltid kunde med visshet utredas, och klandret, således i längre tid hållas öppet, hvarigenom den säkerhet, som en på god tro förvärfvad åtkomst för innehafvaren alltid bör medföra, lika ofta skulle komma att saknas. Att denna säkerhet likväl ej vinnes genom den praescriptionstid — af i:o den till klander berättigade personens lifstid, och 2:0 20 år efter samma persons dödsdag, — som i lagförklaringen blifvit bestämd, skall jag söka att med så väl fingerade som verkliga facta bevisa. Den 4 April. Om man föreställer sig den händelsen, att en ägare till ett efter är 1810 stiftadt fideicommiss gör en utrikes resa, medtagande sin enda son och arfvinge, som då är blott ett år gammal, upplåtande förvaltningen af sin egendom åt en hemmavarande broder. Det fartyg, på hvilket ofvannämnda fader och son göra den utrikes resan, förolyckas, och man har ali anledn. att förmoda, det så väl manskapet, som passagerare omkommit vid olyckstillfället. Brodern satter sig, efter iakttagande af nödiga formaliteter, i possession af den honom anförtrodda egendomen såsom närmaste arfvinge efter de döde, och försäljer egendomen, hvilken numera i hans hand erhållit egenskapen af arfvejord. Omnämnda egendom går sedermera under en följd af år ur hand i hand , och en mängd lagfarter samt fastor har å densamma blifvit meddelade. 80 ur sedan brodern först försålde egendomen kommer en pretendent från någon utrikes ort och styrker, all t.
Hvad beträffar den, i händelse af förslagets verkställighet befarade, minskning i statsverkets inkomster och räntetagares löneförmåner genom inträffande myntförsämring, så torde sednare tiders vunna erfarenhet om vigten af ett stadgadt myntvärde i förening med den, i afseende på riksbankens förhandlingar numera föreskrifna, offentlighet innebära den största möjliga garanti emot vidtagandet i framtiden af sådana förfoganden, hvilka bankens tillförene inträffade obestånd är att tillskrifva. Det bör härvid ej heller förbises, att, enligt Utskottets förslag, de skatter, om hvilkas förvandling är fråga, skulle utsättas i silfver och således icke blifva beroende af det nominella penningevärdet. Vidkommande åter den betänklighet emot samma förslag, som hemtats af sannolikheten utaf silfvervärdets successiva, fallande så och om det äfven otvifvelaktigt lärer böra antagas, att nuvarande förhållande emellan silfrets och andra varors värden icke kan i all framtid oförändradt fortfara, är likväl häraf ingalunda en gifven föjd, att dylik rubbning nödvändigt måste utfalla till minskning i silfrets värde; fastmera synes den betydligt tilltagande varuproduktionen innefatta skälig anledning att förutse möjligheten af en stegring i silfrets nuvarande värde. Om äfven, såsom förhållandet varit under de sistförflutna århundradena, silfrets minskning i värde skulle fortfara, torde dock en dylik minskning komma att inträffa så småningom och omärkbart, att någon serdeles olägenhet deraf icke är att förvänta.
De som icke kunna inbegripas hvarken under frågor örn nya allmänna författningars vidtagande, samt upplnifvande och förändring af de förut gällande, eller under frågor om nya allmänna inrättningar uti särskilda Styrelsens grenar, med flera af dylik beskaffenhet, för utt icke nämna dem som röra stiftande af grundlag, kunna icke vara annat än högst obetydliga. Skulle man då fordra afl minst sex af Statsrådets ledamöter skola öfvervara föredragningen af dessa obetydliga mål, så skulle det endast ske af det afseende, som fordrades för den person, som gjort framställningen eller inkommit med sin önskan, d. v. s. R. St. och såsom D e u i December. ett skäl i delta hänseende liar Gr. Spens anfört huru man kunde tänka sig, alt dervid kunde fästa sig parti-förhållanden eller parti-opinioner, sorn kunde fia ett eller annat salt inverka på pröfningen. Gm man skulle af någon sådan consideralion eller egard för R. Sits framställningar, bestämma ett större antal ledamöters närvaro i Statsrådet eller förutsätta en vidsträcktare pröfning äfven för de möjligen förekommande smärre frågor, som icke i a|la fall skulle komma under denna cathegori; då fordrade val också billigheten, mine herrar ! ali det funnes ett stadgande i motsatt hänseende, nemi. då konungamaktens framställningar komma under pröfning hos R, St. Månne icke der lika latt parti-förha 1— landen eller olika opinioner kunna göra sig gällande vid behandlingen af ärendena, och m inne icke åtminstone för de stora vigtiga frågorna, för hvilkas behandling inom Utsk. och afgörande inom RiksSttn icke något sådant stadgande linnés, det vore mycket nödvändigare än för dessa obetydliga småsaker, hvilka icke i alla fall skola behandlas af ett större antal Statsi åds-ledamöter, alt stadga detta särskilda afseende? dag skulle tro, att när Coust.Utsk. nedskref dessa rader, hade Utsk. förut bort nedskrifva andra räder, sorn hade innehållit, att förslag lill R.
Ögat ser sig aldrig mätt, och örat hörer sig aldrig mätt. Hvad är det, som skedt är? Detsamma, som härefter ske skall. Hvad är det man gjort hafver? Detsamma, som man härefter ännu göra skall; och sker intet nytt under solene. Sker ock något, der man af sägs kan: Si, det är nytt? Ty det är ock förr skedt i de förra tider, som för oss varit hafva. Man kommer intet ihåg, huru det tillförene gånget är, ej heller kommer man ihåg, hvad härefter kommer, när dem som tillkommande äro. Jag, Predikare, var Konung öfver Israel i Jerusalem; Och gaf mitt hjerta till att visliga söka och ransaka allt det man gör under himmelen. Sådana usla mödo hafver Gud gifvit menniskors barn, att de sig deruti qvälja skola. Jag såg på allt det under solene sker, och si, det var allt fåfängelighet och jämmer. Krokot kan icke varda rätt; icke heller kunna bristerna varda räknade. Jag sade i mitt hjerta: Si, jag är härlig vorden, och hafver mer vishet, än alla de som för mig varit hafva i Jerusalem, och mitt hjerta hafver mycket lärt och försökt. Och gaf också mitt hjerta dertill, att jag måtte lära vishet, och dårskap, och klokhet; men jag förnam, att det är ock möda. Ty der mycken vishet är, der är mycken grämelse; och den mycket försöker, han måste mycket lida. Jag sade i mitt hjerta: Nu väl, jag vill lefva väl, och göra mig goda dagar; men si, det var ock fåfängelighet. Jag sade till löjet: Du äst galet; och till glädjena: Hvad gör du? Då tänkte Jag i mitt hjerta att hålla mitt kött ifrå vin, och hålla mitt hjerta till vishet, att jag måtte klok varda, tilldess jag måtte lära, hvad menniskomen nyttigt vore till att göra, så länge de lefva under himmelen. Jag gjorde stor ting; jag byggde hus, planterade vingårdar;
Derefter har, under loppet af år 1825, berörde Tomt blifvit förjttrad för 867 5 R:dr, hvarigenom, efter afdrag af så väl Brandförsäkringsafgiften för det nya Biskopshuset, p53 R:dr 6 sk. 8 rst., som 3o:de penningen till Stadens Cassa för inköpet, 45o R:dr, Statsverket tillflutit en ersättning af 2271 R:dr 41 sk. 4 rst. Och som upplyst blifvit, att, för det återstående beloppet, Säteriet Sannegården lemnar full tillgång, när detsamma blifver disponibelt, hafva R. St. funnit återstående förskottet till inköp af Boställshus för Biskopen i Götheborg, utgörande 3728 R:dr 6 sk. 8 rst., böra än vidare i Räkenskaperna balanceras. Bihang t. R. S.s Prof. iQuls Sami. 67 530 Exp. Utsk. Förslag till und. Skrifv. N:o 220» Till uppförande af en Stallbyggnad för Veterinaire-Inrättningen i Stockholm hafva af öfverskottsmedlen, emot ersättning af Medicinalfonden, så fort dess fordringar hos LänsLaza* retten hanno inflyta, utgått; År 1.821 . Uti vid denna Riksdag aflåten Nådig Proposition , angående Curhus-afgiftens fortfarande, har E. K. Mi äfven föreslagit afskrifning af LänsLazarettens skulder till nämnde fond, med ett belopp af 11,4^7: 3r. 2; men som R. St., vid öfvervägande af högstberörde Nådiga Proposition, och enär i de Län, der dessa skulder icke ännu blifvit godtgjorda , Curhus-afgiflen ej utgöres till högsta beloppet, 5 sk., utan blott med 3 till 4f sk., samt ersättning för ifrågavarande fordringar jemväl redan till någon del ingått, funnit sig icke kunna afskrifningen bevilja, utan om berörde medels återgäldande härmed göra förnyad underdånig anhållan; så anse ock R. 7. hör fortfarande i Räkenskaperne balanceras. Exp. Utsi'. Förslag till und. Shrifv.
dispositioner af ahslagna och influtna Medel; så har Den 3 Mars. 23 har Eevisorernes åtgärd vid granskningen df utgifterna icke bort, sträckas längre, än till efterseende deraf, huruvida de af Kongl, Stats-Contoiret, på grund af Speciélle-Staierne, samt i öfrigt,' i följd af Kongl. Majers, särskildte - Nådiga TtefallIringir, aherdriade utbetalningar; inskränkt, sig inom ds af Riksens Ständer, uti Riksdags-Beslutet den 3 Maj iSm anslagna ochfastställda.Summor för,.hvarje, Éiks-Stateris Htxfvud.-Titel, såsom ock till granskning deraf, huruvida de skedde utbetalnirigarne finnas behörigen verificerade. Till utrönande, deraf, att, livad Kjöng!* StatsCpn toiret anordnat, ej cfverstigit anslags kurn-' morna, hafva Re v i,söre r ne jernfört Meiporial-Bockerna med Specielle-Staterne, samt dervid funnit , att sådant desto mindre inträffat, sorn . allt hvad desse anslå för de ifrågavarande tvenne åren, icke är vordet anordnad! eller utgifvet, utan deremot följande Summor icke utgått, nemligen: ljilO, På Första Hufvud - Titeln , innefattande K. Hofoch Slotts-Staterna 4,845- 3- 4- — Andra Dito: Civile, och Fands-Staterne 28,835. 3 8.11. - Tredje Dito: Clericie och Eäroverken - 360. WFemte Dito: För Fria Konsterna 1,216.3a. Sjette Dito: Milda Stiftelser — Sjunde Dito: Pensions Allmänna och Extra Utgifts Staterna 630,47- 3- 6. Andra D:oTredje D:o. Femte D:o. • 2,786. 5 - Sjet - Den 3 Man. 25 Sjette B:o. Sjunde D:o. o I Åttonde D:o.
M. också, medelst nådigt bref till Krigs-Hofrätten den 16 Juni 1846, uti serskildt mål förklarat, alt, som 1823 års Kongl, kungörelse icke innehåller, att ändring derigenom blifvit gjord uti hvad genom 14 kap. 16 § Krigs-artiklarne och Kongl, brefvet den 19 December 1798 är vordet påbjudet i afseende på behandlingen af brottmål, hvilka tillhöra dels allmän dels ock Krigs-domslols handläggning, deraf följde, att någon tillämpning i sådant hänseende af omförmälda kungörelse ej borde ega rum, utan dervid förhållas på sätt Krigsartiklarne och samma Kongl, bref förordna. Denna författningens tydning instämmer visserligen med orlydelsen i densamma. Enligt Rikets Ständers tanke är likväl den serskilda, ifrån den allmänt antagna Rättegångsordningen afvikande behandling, som således bör ega rum, derest en person begått förbrytelser, som böra till både allmän och Kri gsdomstols upptagande, icke af nödvändigheten påkallad. Den leder fast häldre till kostnader och tidsutdrägt samt störer den enhet och det sammanhang i lagskipningen, som man i allmänhet bör eftersträfva; och då således enahanda förhållande, som föranledde lagstiftaren att år 1798 bringa Krigslagarnes föreskrift i förevarande hänseende till öfverensstämmelse med allmänna lagens bud, jemväl påkallar den ytterligare sammanjemkning, hvarom nu är frågas hafva Rikets Ständer, för sin del, beslutat utfärdandet af en författning, hvarigenom, med ändring af 16 § i 14 kap. Kongl. Krigs-artiklarne den 31 Mars 1798 och Kongl, brefvet den 19 December samma år, förordnas, att stadgandet i 3:dje momentet af Kongl, kungörelsen den 18 December 1823, att den, som för olika brott vid flera domstolar undergått Expeditions-Utskottels Förslag till wid.
Enligt hvad ett, vid ärendets förnyade behandling hos Utskottet företedt, behörigen styrkt boupptecknings-instrument af den 24 April 1860 utvisar, befanns aflidne Professorn Ågrens bo, vid hans död häfta i skuld för ett belopp af 5,813 R:dr 51 öre; vid hvilket förhållande och då dels Utskottets framställning vunnit understöd endast inom ett Riks-Stånd, dels återremissen från Borgare Ståndet afsett, att pension 8 Stats-Utskottets Memorial M 180. måtte enkan Ågren tillerkännas, Utskottet saknar anledning att vidhålla sitt förut afgifna yttrande i detta ämne och hemställer, att, i enlighet med hvad Preste-Ståndet beslutat, Rikets Ständer må å allmänna indragningsstaten låta uppföra Professoren Sven Peter Ågrens enka, Märtha Christina Ågren, till åtnjutande för återstående lifstid af en årlig pension å 500 R:dr. 12:0 Uti Åtlalioförsta punkten hade, af anförda skäl, Utskottet afstyrkt ett af Grefve Kalling, C., framställt förslag om anvisande af ett årligt pensions-understöd af 400 R:dr åt Regementsläkaren Doktor Gust. Wilh. Beckers efterlemnade enka; men vid föredragning häraf har Utskottets yttrande blifvit godkändt endast af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, hvaremot Presteoch Borgare-Stånden beviljat bemälda enka en årlig pension af 300 R:dr. Enär således två Riks-Stånd härutinnan stadnal emot två, får Utskottet, för om röstning i Förstärkt Utskott föreslå följande voteringsproposition: »Den, som godkänner Stats-Utskottels, af Ridderskapet och Adeln samt BondeStåndet gillade hemställan, att någon pension å allmänna indragningsstaten icke bör uppföras för Regementsläkaren Doktor Gustaf Wilhelm Beckers efterlemnade enka, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar
Stad derigenom en längre tid vöre betungad af en inqvartering, som den blott under en mera fördelaktig handelsställnirrg begifvit sig att för når Under dan i ga Skrifve!ser. någon kort tid utgöra, hafva Fullmäktige anhållit, att hela den för Göteborgs Eskader af Arméens Flotta erforderliga inqvarterings - afgift måtte nu blifva på Rikets Stat upptagen och Staden såmedelst derifrån befriad. Vid öfvervägande af detta ämne anse Riksens Ständer, att, då Göteborgs Stad frivilligt och endast tills vidare ingått att deltaga i Arméen? Flottas der förlagde Eskaders inqvarterings-kostnad, Staden oek må kunna uppsäga en sådan sin förbindelse och derifrån vinna befrielse, desto heldre, som, utom det denna Eskader, likmätigt ofvan åberopade Kongl. Bref den \ Maj 179S, icke kan räknas till Stadens Garnison, då Eskadern på längre afstånd utom Staden är stationerad, härvid äfven förekommer, att Stockholms Stad icke vidkännes inqvartering för den härstädes närmare intill Staden förlagde Eskader af samma Flotta. — Riksens Ständer finna likväl pröfnirigen och afgörander af förevarande fråga sig icke tillhöra utan på E. K. M. i Nåder bero; Men, på det Göteborgs Stad må kunna ernå den befrielse, som pröfvas med billighet och rättvisa öfverensstämmande, ämna Riksens Ständer vid regleringen af Anslagen under Riks-Statens 3:dje Hufvud-Titel beräkna erforderlig tillgång för den ytterligare utsift, som i nämnda ändamål kan blifva för Sfats-Verket nödig, sedan den på E. K. M:s Nådiga åtgärd ankommande närmare utredning af' behof* vet föregått. Sådant allt hafva Riksens Ständer emellerBihang till Rikt-St. Frei. Underdåniga Skrifvelser'. tid bort hos E. K. M. i underdånighet anmäla; och Riksens Ständer framhävda Scc. N:r 55. Uppl. och godk, hos Samtl. Riks-St, den 2 Mars 1818.
K:dr att för ifrågavarande ändamål årligen utgå, förutom några smärre belopp, som beviljats för anskaffande af embetslokal och inventarier m. m., har Kongl. Maj:t, jemlikt nådigt bref af den 28 Juli 1858, förklarat, att Kommissionens öfver tabell-verket åliggande skulle med början af Augusti månad samma år af Statistiska tabell-kommissionen öfvertagas. Den af detta Verk afgifva redogörelse, som blifvit granskad i Kongl. Kammarrätten utan anmärkning, upptager inkomster och utgifter sålunda: under vår-terminen » höst-terminen Ordinarie elever. 86. 75. Statistiska tabell-kommissionen — 182 — Debet. Inkomst: Stats-anslag. Credit. Utgifter: Löner och arfvoden Till arfvoden åt tillfälliga biträden » det officiela statistiska trycket » Bibliothekets underhållande, ljus, ved, skrif-materia lier, m. m » hyra för embets-lokal » anskaffande af nödige inventarier ) Balans till år 1859: Vid denna räkenskap hafva Revisorerne ej haft något att erinra. Öfverståthållare-embetets Kanslis räkenskaper. Emot denna, i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning granskade, räkenskap har å Revisorernes sida icke heller varit något att erinra. Förhållandet med inkomster och utgifter inhemta* af nedanstående tabell: Debet. Uppbörd: Credit. Utgifter: Aflöning till en del af Öfverståthållare-embetets tjenstemän och betjening 17,576: 68. Lysoch renhållning m. fl. utgifter för Kronans egendomar 14,163: 28. 9yra för Ofverståthållare-embetets kansli-lokal 1,500: — Aterlevererade till Kongl. Balan* tiU år 1859: Öfverståthållare-embetets depositionsräkningar Jiro i Kongl. Kammar-rätten granskade utan anmärkning och hafva ej helier föranledt till någon erinran från Revisorernes .sida. De utvisa följande förhållande : Debet. Balans från år 1857: Tillgångar - 54,452: 13. Uppbörd: Credit. Utgifter:
Sålunda kan en person först lemna förlagsinteckning uti lösegendom åt en borgenär, men sedan försälja alla sina lösören åt en annan, mot vilkor att de försålda sakerna finge hos säljaren qvarstå och sålunda bereda en slags inleckningsrätt åt 2:ne personer, som dock för den första blefve helt och hållet illusorisk. Pä dessa grunder anser jag betänk, böra till LagUtsk. återremitteras. R. o. Ad. ansåg de emot LagUlsk:s betänk. N:o 26 gjorde anmärkn:r föranleda till delsammas återremitterande. Föredrogs K. M:s nyss ankomna nåd. skrifvelse af denne dag, ang:de vidtagne åtgärder i anledn. af inträffade oordningar i hufvudsladen. R. o. Ad. fann denna nåd. skrifvelse icke föranleda till annan åtgärd, än all läggas till handlingarne. R. o. Ad:s inbjudningsdeputalion till MedStånden afgick. Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm., med erinran, att R. o. Ad. i sednasle plenum d. 18 dennes beslutat, att med föredragningen af Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s betänk. N:o 38, i anledn. af väckt fråga om bibelkommissionens upplösande, skulle anstå tills underrättelse erhållits, huru samma betänk, blifvit af Högv. Den 21 Mars. 319 PresleSt. afgjordt, tillkännagifva att prot.utdr. derom nn hade ankommit, samt låtit uppläsa delta prot.utdr., hvaraf inhemlades att PresteSt. afslagit ifrågavar. betänk., blef detta betänk, nu ånyo föredraget; och upplästes derjemte Hr doktor Annerstedts vid detsamma fogade reservation, på begäran af Hr von Hohenhausen, Mich. Sil v., som derefter yttrade: De grundliga skäl, som uti reservationen blifvit anförde och hvarom R. o. Ad. vid uppläsandet deraf blifvit erinrad, tala högt och som mig synes djupt till hjertat.