Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men utom den skiljaktighet i frågan, som nu uppstår genom helt andra vilkor för lånets begagnande, äro sådana omständigheter inträffade både före och under denna riksdag, som mägtigt inverkat på min öfvertygelse om nödvändigheten af statens mellankomst för utvecklingen af ett creditsystem, egnadt att upphjelpa, men icke att förstöra landets modernäring. Jag kan således icke godkänna den ide', att staten i intet fall skall komma modernäringen till biträde, då det är en gifven och känd sak, att det är från den, som staten hemtar ali sin styrka. Jordbrukets betryckta ställning under ett fortfarande näringstvång och under lagar, som förbjuda realcreditens stadgande och hindra sjelfva capitalernas tillväxt, kan icke af en klok lagstiftning förbises, hvarföre också anspråken på R. St:s åtgärder i detta afseende måste alitjemnt stegras; och då staten så oaflåtligen anlitar modernäringens krafter, under lagda hinder mot dess utveckling, anser jag det visserligen onaturliga förhållande hafva inträdt, då staten nödgas uppträda såsom förläggare för jordbruket. StalsUtsk:s utlåt, anser jag vara uppsatt så, sorn man framsläl 17 II. Gi 482 Den 39 De c e m b e r f. m. ler sakerna, då man ingenting vill säga, då man ingenting vill medgifva, ingenting neka, utan blott komma ifrån saken. Dessutom äro de uppställda argumenterna, efter min öfvertygelse, alldeles oriktiga, först och främst i det afseende, som skulle ifrågavar. lån endast hafva afseende på realisationen. R. St:s skrifvelse vid sista riksdagen erkänner icke en sådan grund. Den gaf visserligen anledn. att tro, att man dermed afsåg möjligheten att öka silfverfonden; men jordbrukets upphjelpande var dermed i första rummel afsedt, dock på ett sätt, som jag icke kunnat gilla. Nu uppstår ett annat förhållande. K. M:s nåd. propos. i ämnet är icke densamma som vid förra riksdagen. K. RI. har insett nödvändigheten att genom understöd komma liypotheksföreningarna till hjelp.
Vid folkskole-inspektörernas möte i Stockholm under förliden sommar hade den åsigt uttalats, att en lämplig läsebok för folkskolorna vore bland de behof, som i främsta rummet kräfde att afhjelpas, samt att för författandet af en sådan ett större och ett mindre pris borde utsättas, derom E. K. Maj:t, så snart den allmänna planen för ett sådant arbete hunnit uppgöras, ville meddela beslut. Men då dessutom i flera ämnen lämpliga läroböcker för folkskolorna icke funnes att tillgå, och utgifvandet af dylika ej utan understöd af allmänna medel torde vara att förvänta, samt för öfrigt äfven andra undervisningsmedel borde antingen af Staten inköpas och kostnadsfritt utdelas, eller åtminstone åtgärder vidtagas, på det dylik materiel måtte kunna för ett så billigt pris som möjligt tillhandahållas; så syntes samma anslag som hittills böra äfven för instundande statsregleringsperiod vara att påräkna. Till understöd för högre folkskolor hade under innevarande statsreglerings-period endast ett belopp af 5,666 R:dr tagits i anspråk, eller nära 3,000 R:dr mindre än under den närmast föregående. Men ehuru antalet af ifrågavande skolor på de sednare åren icke obetydligt aftagit, kunde deraf icke med någon visshet slutas, att ju ej ett annat förhållande snart kunde inträda; och ansåge E. K. Maj:t derföre, i betraktande af det gagn, dylika skolor, rätt ordnade, kunna åstadkomma, anslaget för detta ändamål böra för den närmaste tiden bestämmas till 10,000 R:dr. Till folkskoleväsendets utvidgande och förbättring hade E. K. Maj:t under åren 1861 och 1862 anvisat ett belopp af något mer än 114,000 R:dr, deraf till dels nya 38 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 169- dels under nästförflutna statsregleringspericd inrättade småskolor omkring 104,000 B:dr samt till folkskoleväsendets ändamålsenligare ordnande i öfrigt vid pass 10,000 Pi.:dr.
Genom denna förändring skulle ock en tillförlitligare conlroll å utestående restantier kunna vinnas, än de nu föreskrifna restlängderna lemna. Dessa sednare, hvarmed åsyftas att verificera det utestående utskyldsbeloppet vid summariska redovisningen, måste, för att kunna blifva kringsända till alla församlingar uti fögderiet och till redovisningsdagen återkomma, upprättas redan uti Mars månad. Häraf följer, att om derå uppförda utskylder sedermera till större eller mindre del indrifvas, kan en uppbördsman, som vill dölja sin ställning, på sådant sätt bereda sig verification för vida större belopp, än vid redovisningsdagen verkligen finnes utestående, och exempel derpå lära ej heller saknas. En säker och ända till redovisnings-tillfället sträckt controll vunnes deremot, om det stadgades, alt de oguldna ulskyldernas belopp verificeras med obegagnade qvillenser, hvaröfver förteckningar socknevis borde vara upprättade, med derå antecknade nödiga upplysningar, hvilka förteckningar derefter genast ifrån Konungens Bef:h:de öfver sandas till presterskapet, som skulle deni, lika med hvad nu i afseende å restlängden är stadgadt, uppläsa och återsända, med anteckning huruvida och hvad anmärkning deremot ägt rum. Den 7 Mars e. m. 5i3 I sådant fall skulle väl svårligen någon uppbördsman, äfven om det varit honom möjligt att uppbära penningar, utan att från sig lemna det stämplade qvittenset, våga att som restskyldige uppföra personer, hvilka verkligen betalt. På grund af detta tillstyrker jag derföre, ali R. St. mätte hos K. M. i und. hemställa, alt de här fjäre slagna studeranden i afseende ä controll ofver uppbördens levererande och reslanllers verificerande må i nåder varda utfärdade. Om alla nu föreslagna'förändringar vidtogos, blefve räkenskapsverket högst betydligt förenkladt, samt uppbörden både lättare och till vissa delar mycket tidigare besörjd.
Sc Qvinna. Länshäkten, om anslag af medel för uppbyggande, iståndsättande och underhållande af åtskilliga, samt angående aflöning för Vaktbetjening dervid. XXXIX. B. 222. XL. A. 4- XLII. E. 202. Länsmän och Underofficerare, om rättighet för, att erhålla DiscontLån. XL. ip4* XLI. R. 16. LYII. B. i3o‘, LX. A. 224. Läroböcker, om anslag till utgifvande af. XVII. 162. XVIII. R. 322. XXIII. B. 322. XXIV. 67. XXVI. A. 4. XLI. U. 249, 334. XLV. A. 29. Lärolnrättningar, angående begardte förökade anslag för vissa, m. m. XXIII. B. 322. XXIV. 67. XXVI. A. 4. XLI. U. 249, 334. XLV. A. 29. LaroVerken i Riket, angående anslag till förmån för. XV. 46, 107. R. 287. XVII. 162. XXI. B. 124. XXIII. 170. XXV. A. 213. XXXIII. U. 476. XXXVI. 28. XXXVIII. A. 33. XLVIII. E. 181. XLIX. Å. 97. L. 10. LXIII. A. 174. LXV. B. no. A. 115. LXV. B. 324. A. 431. LXVI. E. 68. Lastafgift för fartyg, som med Turkiska Pass förses, om ändring i Kungörelsen angående. Löfås SifverVerk, angående. LXI. B. 358. LXII. A. 64. LXIII. E. 4.
I ensamma stunder förekom det honom ibland som en möjlighet, att denna generation, som talade så sällan om det idéela, dock en gång skulle visa sig äga mera gedigen halt än den, som vid bålar och sång strött ut sitt guld med gifmilda, nej slösande händer. Men det fans mycket, som förbjöd honom att på allvar hoppas något slikt. Lifvet bjuder icke på öfverraskningar. Det var en afton, han gått ut så där för att träffa någon bekant. Han fann ingen och gick missmodig hem igen. Där tog han fram sitt album och bläddrade däri. Han tänkte på dessa kamratansigten. Han kände dem så väl, alla dessa kamrater från skolan eller universitetet, de flesta redan ute på olika banor, mycket olika oftast med hvad man tänkt sig en gång. Hvad sökte de i lifvet? Han visste det. Examina, att få bilda familj, att bibehålla eget anseende och gynnares ynnest, en position i samhället, goda inkomster. Och de hade dock en gång sökt något annat, många af dem åtminstone. Ingen enda såg han här, som satt sin hand till plogen och ej sett sig tillbaka, ingen. Och han greps af en blytung förfäran, en rädsla utan ord och en alt förtärande misstro till sig själf. Om han en dag skulle stå som alla dessa! Om han skulle sträcka ut sin hand och gripa efter judaspänningarna, sedan han förrådt sin själs heligaste! Han tyckte sig redan död, och han trodde sig höra något ropa inom sig med den döende Cæsars stämma: Du också, Brutus! Men ej som Cæsar ropade, med dödsångestens förtviflade erkännande af sin orätt, utan med rätten på sin sida, hämnande, förföljande, obevekligt. Han hade lagt albumet ifrån sig och satt tillbakalutad i stolen. Något måste dock göras. Han kunde ej gå här och förlora sig själf i pessimistiska fantasier. Om han kunde få komma ut och resa ett år för att samla sig till ett lugnt arbete! Och om han så ej dög till författare! Om detta då åtminstone blefve honom klart, så skulle han ej ens offra en ledig timmes grubbel däråt vidare. Han räknade öfver sina betyg. Om han kunde taga examen i terminen, så kunde han hafva skäl att låta studierna hvila ett år. Fadern skulle då gilla hans plan, annars icke.
Utskottets hemställan (pag. 1), angående den lydelse 2 §:n samt 8 §:n 47 mom. utaf författningen, angående stämpelpappers-afgiften, syntes böra erhålla, bifölls ; Utskottets inbjudning (pag. 2) till Borgare-Ståndet, att, med frånträdande af dess skiljaktiga beslut, antaga Utskottets af de öfriga Riks-Stånden godkända förslag rörande valören af stämpel å vexlar i utländsk myntsort m. m., lades lill handlingarne; Utskottets anmälan (pag. 2), om rättelse af ett tryckfel i författningsförslaget m. m., lades likaledes till handlingarne; Utskottets hemställan till Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden (pag. 3), att förena sig uti Ridderskapet och Adelns beslut, att stämpeln å bouppteckningar må bestämmas till V4 procent af behållningen, bifölls. Utskottet hade (pag. 3) inbjudit Presteoch Bonde-Stånden alt biträda Utskottets af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet gillade mening, att befrielse från stämpel å bouppteckningar skall ega rum, der behållningen ej uppgår till 4,000 R;dr, men Bonde-Ståndet beslöt för sin del, att dylik befrielse skall ega rum för 4,000 R:dr, der behållningen ej uppgår till 40,000 R:dr, till följd hvaraf ett efter det berörda beslut blifvit fattad t, från Borgare-Ståndet ankommet protokolls-utdrag, M 544, innefattande inbjudning till Med-Stånden alt förena sig uti bemälda Riks-Stånds beslut i ämnet, så vidt samma beslut afsåg, att »bouppteckningar, som utvisa behållning af minst 1,000 Rdr, förses med stämpel till 446 Prot.-TJtdrag den 4 Juli 1863. '/4 procent af behållningen i boet, i jemna hundratal af riksdaler», icke kunde till någon Bonde-Ståndets åtgärd föranleda.
— Endast härigenom skulle man kunna ge en afsättning och omsättning åt literaturen för dagen, som skulle inverka högst betydligt på skriftställarnes ekonomiska ställning och på lusten för läsning i allmänhet. Lusten för läsning och själfbildning står hos flertalet af svenska kvinnor alls icke i sammanhang med deras ofta goda naturgåfvor. Och i detta fall försöka de att göra sin lojhet och brist på intresse till en dygd. Man har » icke råd » att köpa böcker och » icke tid » att läsa. Men till stora, tidsödande, dyrbara handarbeten finner man både tid och pengar — året om och icke blott emot jul — och den anses för synnerligen flitig och aktningsvärd, som bredvid sitt husliga arbete frambringar mest i den vägen. Men skulle då icke unga mödrar göra mera nytta i världen genom att köpa en bordduk till salongen för / af den summa, som ett stort arbete skulle kosta, och egna resten af sina sparpengar och hela sin fritid åt att läsa sådant, som skulle kunna hjälpa dem att först förstå de fina barnasjälarna och med berättelser sysselsätta de ifriga barnasinnena, samt sedan ha något begrepp om de spörsmål och under, som sysselsätta ynglingen och flickan. Grubbel och oro ligga i luften och gripa sinnena mera för hvarje dag. De barn, som ännu äro lyckliga och små, få om tio år svåra gåtor att brottas med. — Och ve den mor, som då sitter främmande för dem öfver sitt stora handarbete! 1 3 * * * Om denna lilla uppsats varit lämplig för ett julnummer vet jag ej. För min del skulle jag vara nöjd, om jag med dessa rader kunnat förmå en enda kvinna att icke blott uppskjuta, utan helt och hållet inställa besöket i tapisserihandelns ' galanteri ' - afdelning, och att i julklapp af sin man önska sig någon värdefull bok i st. f. det öfliga » planschverket för förmaksbordet ». MAN EVIGT. JAG; SADE » DET » MEN MIG, ÄR ATT MÄNNEN MÅHÄNDA ATT KVINNORNA DET ÄR ALLDELES VISST. » KUNNA MÖJLIGT », KUNNA K. HATA SVARADE ÄLSKA EVIGT, Herloffsohn. IDUN 830 J u l e n på landet för 4 0 år sedan. Tecknad ur minnet af Mathilda L&amp;nglet.
Slctorcr od) Qlctricer, ättuftfantcr, ©ångare, ©åttgerfEor, ©anémåflare m. fl., anbra än be pär förut omförmälba, tareraö, eproab be tillböra ©pectafel Olibra b:0 „ 7: 24. £rebje b:o . 4: — ^jerbe b:o ... „ 2: 24. §lrtifter, i ©ju Cflajjer: ^örfia ©lafjen. .. S3:co 9l:br 25: — Slitbra Srebje gjerbe ftemte ©jette ©junbe b:o b:0 b:o b:o b:o b:0 od) för löne S 0tod‘fjolm od) ©ätteborg: $örfia ©(äfen S(nbra b:o £rebje b:o $örfa ©(afen 2(itbra b:o £rebje b:o S öfriga 0tnbcnta: 11 58:CO 9f:bt 75: — // 50: — „ 33: 16. $:Co9i:br 50: — 37: 24. 25: — // // SSiljarber på iiträttabe 0äKffap od) $(ubbar, famt toto .£e(fobrunnar, fe mont. 2. S3offn(lorc, trib Stid, SJianufacturier ocf SSoftrt) (ferier, fe ^anbe(ö 9. ©af öret, toto SBrnf, SÖianufactnricr od) SSoftrtjderier, fe .gtanbelfcerpebiter. ©Ijinttger, nteb praftif, famt Sabare od) be, font f)å(la Oiaffugor, i $ent ©lafer: görfta ©(afett 33:co9i:br 15: — 5litbra Srebje bjerhe $emte b:o b:o b:o b:o ©omnti6jtons
I sammanhang härmed och då Utskottet kommit i erfarenhet deraf, att Capitationsafgiften för de Officerare af Adeln, hvilka tillhöra de i Landsorterne förlagda Regementen, och hvilken afgift af Regementsskrifvaren uppbäres, icke alltid af denna sednare blifvit i fÖreskrifven ordning redovisad, äfvensom i allmänhet anledning förekommit dertill, att en närmare coutroll vore af nöden i afseende derpå, att fonden verkligen erhölle hvad som under namn Den tl -.Jugustii e. m. 125 al Capitationsafgift i Länen utgår, tror Utskottet sig böra föreslå, att underdånig anhållan måfte hos Kongl. Maj:t göras derom, dels att samtelige Kongl. Maj.ts Befallninghafvande kunde i Nåder anbefallas, att låta hvarje år i LandsContoiret upprätta ett sammandrag af Capitationsredogörelserne för Länet, som i korthet Upptager de personer, till namn och caracter, hvilka erlagt Capitationsafgiften, hvilket sammandrag sedermera borde i Länets allmänna kungörelser införas med anmaning till vederbörande, som saknade deras namn på denna förteckning, och icke destomindre viste sig hafva afgiften erlagt, att sådant i LandsContoiret till rättelse anmäla, hvarjemte ett exemplar af denna förteckning alltid borde genom Kongl. Maj ts Befallningshafvandes försorg insändas till RiddarhusDirectionen; dels ock, att samtelige RegementsCheferne kunde i Nåder erinras, att vai ka deröfver, det RegementsSkrifvaren inom rätter tid lefvererade och redovisade för den Capitationsiippbörd han emottagit.
Uti en till Rikets Ständer den 17 November nästlidna år aflåten nådig Proposition har E. K. Maj:t behagat meddela, hurusom Lands-kanslisten i Gefleborgs Bih. lill R. St. Suppl. 38 298 E.vp e d i tio 11 v - U is kott a ts Förslag till underd. Skrifvelse N:o 205. län Johnn Angust Hansson, hvilken född den 14 April 1797, 33 år innehåll berörde tjenst, i underdånighet anhållit, att, enär han, på sätt bifogadt läkarebetyg vitsordade, till följd af ett slaganfall, sedan omkring ett och ett halft år lede af lamhet i högra sidan af kroppen, hvilken sjukdom, sedermera blott obetydligt förbättrad, gjorde honom oförmögen att tjensten vidare sköta, honom måtte varda i nåder tillagd pension för hans återstående lifstid lill belopp af 500 R:dr R:mt årligen, motsvarande hans nuvarande lön på stat, å hvilken underdåniga ansökning E. K. Maj:ts Befallningshafvande i länet tillstyrkt nådigt afseende, så att Hansson blefve salt i tillfälle att, mot lönens åtnjutande pä Indragningsslat, afgå från tjensten och att den som densamma förrättade, finge oafkortadt tillgodonjuta dermed förenade inkomster, hvarefter Stats-kontoret uti afgifvet underdånigt utlåtande, på anförde skäl, i underdånighet hemställt, ali, till undvikande af de med tjenstens bestridande genom vikarie förknippade olägenheter, Hansson måtte å allmänna lndragningsstaten förflyttas.
Mot denna öfverflyttning anser Kollegium några större svåidgheter icke möta, enär Komitéen afsett, att fondernas och lånens räkenskapsföring fortfarande skulle tillhöra de Kontor, som hafva befattning med fondernas föremål; men Komitéen har icke yttrat, huruvida de låneärenden, uti hvilka Fondförvaltningskamereraren har att utlåta sig; eller de åtgärder, i afseende på bevakningar, intecknings förnyelser, inventeringar m. m., hvilka, till förvarande af kassornas rätt och säkerhet, erfordras, skola till afgörande förekomma på de särskilda embeten eller afdelningar, till hvilka kassorna höra, eller på Aflönings-afdelningen ensamt. Sednare alternativet synes Kollegium otvifvelaktigt ega företräde, enär 20 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 188. samma skäl som legat till grund för Komitéens förslag om en gemensam Kamererare för fondförvaltningsärenden, äfven äro tillämpliga å en gemensam föredragande för samma ärenden. Krigs-kollegium medgifver, att dess Registrator och den honom biträdande Kanslisten kunna umbäras, om, såsom Komitéen föreslagit, Krigsförvaltningens plenum, General-fälttygmästareoch General-ingeniörs-embetena samt Generalintendents-embetets Intendentsoch Aflönings-afdelningar hvardera erhålla sitt diarium, men då en sådan anteckningsbok, sorn, enligt sin vanliga bestämmelse, icke gerna kan innehålla annat än en kort rubrik öfver inkomna handlingar, uppgifter om dermed vidtagna förberedande åtgärder, samt dagarne då målen inkommit, de särkilda åtgärderna vidtagits och beslut i målen blifvit meddelade, skulle, enligt Komitéens förslag, i vissa fall ersätta protokollet, blefve det, såframt Kongl. Maj:t i nåder medgifver den inom ett högre förvaltningsverk ovanliga ordningen, att icke protokoll skall föras öfver alla mål, som till afgörande förekomma, nödigt tillse, att Kanslipersonalen inom de särskilda embetena så organiserades, att ej allenast de inkommande målen blifva fullständigt och ordentligt inregistrerade, samt deras behandling behörigen antecknad, utan ock expeditionen på ett noggrannt, skyndsamt och med Verkets värdighet öfverensstämmande sätt må försiggå.
Nej, kommer denna införsel-tull att, enligt Bonde-Ståndets beslut, fastställas till 2 sk. per SkM. 40:o. Den, sorn vill alt Kalksten, på sätt Utskottet föreslagit, må draga en utförsel-tull af r sk. per SkM, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, blifver beslutadt, att Kalksten må tullfritt utföras. Kläderj nya. Den af Utskottet härå föreslagna tull-bestämmelse är gillad af samtlige Riks-Stånden; men Presteoch Borgare-Stånden hafva derjemte ansett nya kläder höra förbjudas till införsel. •— Preste-Ståndet likväl endast i det fall, när de öfvergå 100 R:drs värde. Koij Träd-, Utskottet har föreslagit utförsel-tullen härå tili 1 R:dr Lästen, hvilket 3:ne Riks-Stånd godkännl; men som Bonde-Ståndet nedsatt denna tull till 24 sk. Bevillnings-Utskottets Memorial iV.-o 49- 2 5 24 sk. per Läst, så, i händelse detta heslut ej frånträdes, lärer votering bora anställas öfver en så lydande proposition : 41:o. Den, som gillar Utskottets förslag, att utförsel-tullen för r Läst Trädkol skall bestämmas till 1 R:dr, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, anses utförsel-tullen för Trädkol vara bestämd till 24 sk. Lästen. Koppar, Rå. Den af Utskottet härå föreslagna lull-beslämmelse är gillad af samtlige Riks-Slånden; men Borgare-Ståndet har derjemte ansett denna Varuartikel böra förbjudas till utförsel. KopparGårad. Trenne Riks-Slånd hafva bifallit Utskottets förslag, alt för Gårad Koppar utförsel-tullen skulle bestämmas till 5 R:dr per Skti.; men då Ridderskapet och Adeln bestämt denna tull lill 3 R:dr 16 sk. per Sk'£é., så, i fall detta beslut vidhålles, uppkommer deraf följande votering: 42:o.
Motionären anser derföre, att ett annorlunda beskaffadt ansvar borde stadgas för Landtmätare med föreskrifven bestämd lid för skiftets afslutande, eler ej laga hinder möta; i afseende hvarpå motionären föreslagit en sålunda förändrad lydelse af förevarande §. ”Uppskjuter Landtmätaren börjad förrättning och häfver densamma icke ”inom högst !•£ års förlopp, så vida sådant utan laga hinder ske kan, full”bordad, anmäle då delegare delta hos Konungens Befallningshafvande, sorn ”åligger att annan Landtmätare förordna, och ans vare den Förrätluingsman, ”sorn skiftet börjat, såsom för t jens te-förseelse serskildt stadgadt är, samt ”ege ej rätt att något arfvode af delegarne erhålla för de delar af skiftet, ”sorn vid annan Landtmätares förordnande möjligen verkställda äro.” Z<7gsamt Allm, Besv. och Ekon. I de anföranden, som vid remitterandet af denna motion hos Ilögloflige Ridderskapet och Adeln afgåfvos af Herr Grefve Kalling, Fredric, samt Herr Lagerstråle, Gustaf Rudolph, liar den förre, med kännedom, att den fleråriga förrättning, hvarå Herr Dalman syftade, mera härrörde från Egodelningsrättens oskicklighet än Landtmätarens, tillstyrkt, att ej ortens domare uteslutande, utan stundom någon annan känd, kunnig person borde utses till Ordförande i Egodelnings-rätten; hvaremot Herr Lagerstråle yttrat, att, då den osäkerhet i besittnings-rätten, hvilken ofta medför mindre omvårdnad om hus och jord, redan inträdt, innan skifte är börjadt, genom det vitsord att skifte, som blifvit delegare i samhälligheter medgifvet, ej all olägenhet, som i detta afseende möjligen förspoits, må skrifvas på Landtmätarens räkning.
Kommer ni att triiffa nagon af herrarna frkim er byra? " frhgade hon liksom handelsevis, och hon s %g helt misslynt ut, d0 jag sade henne att jag knappt trodde det. " Och ingen af dem kommer och Belsar p&amp; er ", fortsatte hon, " men det skulle ni kanske ej tillilta. " " Kara Miss Fanny det har aldrig varit g&amp; tal, jag tror visst ej att ndgon af dem kommit p&amp; den tanken. " " Nej, - dessa Nordbor förstabir jag mig verkligen ej p&amp;. Jag har aldrig hört talas om herrar, som ej kommit p&amp; tanken att visa nhgon uppmiirksamhet &amp; t en förtjusande ung dam, d&amp; de ha förminen att kanna henne. " Atny, som stod bakom Miss Fannys stol lyfte ' blick och h8nder mot höjden och strackte ut de sistntimnde salsignande ilfver Niss Fanaiys barnsliga, gamla hufvud. Ungefar vid denna tidpunkt vande sig lyckans hjul till %örm&amp;a för sival Miss Fanny som mig. " Aftonposten " fick anledning att siinda mig utomlwnds, och Uiss Fanny erhöll en liten fast ansttillning - öfverinseendet öfver comespondence-spalterna i en veckotidning. Detta arbete inbringade henne blott den helt blygsamma summan af fyra eller fem dollars i veckan, men det tog ej mycken tid, och jag visste af erhrenhet huru lycklig man khmer sig d s man friln fullkomlig ovisshet fAr sig tillförsiihrad en, om an aldrig sh liten, bestamd inkomst. Jag hoppades d&amp;, att hon skulle stalla till det litet bekvkmrsrs At sig och Atminstone skaffa sig en ny bladning. Xcn d i jag slzulle ge mig af, kom hon för att taga afsked af mig i samma hggslitncs, svarta dragt, hon burit vid vhrt första möte.