Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I följd af hvad sålunda blifvit utredt, och då Expeditions-utskottets förslag till underdånig skrifvelse i samma ämne, som det ålerremitterade förslafet till § i Riksdagsbeslutet, blifvit af 3:ne Riksstånd godkändt, får Utskottet vördsamt hemställa, att sistberörde förslag, af 2:ne Riksstånd bifallet, måtte Expeditions-Utskottets Vllåtande, IV. o Q och Memorial, IV.-o lOt Ä måtte äfven af Höglofligä Ridderskapet och Adeln samt Högvördiga Presteståndet gillas. Stockholm den 8 Maj 1848. Utlåtande , till Rikets Ständer, angående dagen, dd nästa lagtima riksdag skall börja. Till Expeditions-utskotlet har Höglofligä Ridderskapet och Adeln remitterat en af herr Printzensköld , Carl, väckt motion, att Rikets Ständer måtte fastställa dagen för deras nästa lagtima sammanträde till den 15 November 1850; och då innevarande riksmöte tagit sin början den 15 Nov. sisth år, samt ifrågavarande motion alltså öfverensstämmcr med stadgandet i 49 § Regeringsformen och 2 § Riksdagsordningen, att Rikets Ständer skola hvart tredje år sammankomma, får, i enlighet dermed, Expeditions-utskottet vördsamt föreslå, alt dagen för Rikets Ständers nästa sammanträde till lagtima riksdag måtte bestämmas till den 15 November 1850. Stockholm den 15 Maj 1848. Memorial, till Höglofligä Ridderskapet och Adeln, i anledning af åter remiss å skrif velse-för slaget N:o io3.
Närvarande: Justitia^ Stats-Ministerrt H. E. Ilr Grefve Gyllenborg. Stats-Ministern för Utrikes Ärendena H. E. Hr Grefve af Wetterstedt. 4 Bil. till K. M Nådiga Propos. A':o 3g. Stats-Råden: H. E. Hr Grefve Rosenblad. II. E. Hr Grefve Löwenhjelm. Friherre af Nordin. Schwan. Grefve af Ugglas. Hof-Cancelleren von Schulzenheim. Stats-Secreleraren Skogman. Stats-Secreteraren uppläste till justering ett, i följd af Kongl. Maj:ts förut meddelade Nådiga beslut, författadt förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående Låne-understöd af allmänna medel till Trollhätte Canaloch Slussverks-Bolag, för fullbordande af en Canal-anläggning vid Ströms Säteri i Bohus-Län. Kongl. Majit täcktes, enligt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i Nåden gilla samma Förslag, sådant det finnes Protocollet bilagdt, och befallte, att Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition skulle, i öfverensstämmelse dermed , till Rikets Ständer afgå. Ex Protocollo A. F. Normelin. Kongl. Maj:ts Nådiga Propos. N:o .jo. 5 N:o 4o. KONGL. MAJ.TS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående bidrag af Stats-Perket till Arméens Pensions-Cassa och Amiralitets - Krigsmans - Cassan ; Gifven Stockholms Slott d. i3 December 1828.
Lands-Cancellier och Ränterier, yrkad t anslag å Stat al Ved, för; tillstyrkes. I s. 443—446- Ytterligare utlåtande derom. Landsliöfdinge Residence Huset i Hernösand, angående. lil s; 113 ■— 118. Ytterligare utlåtande. — Kammererares tillökning! Expenser och Skrifvarelön. Utskottets utlåtande derom. I s. 23 — 27. Landskrona liamns Uppmuddring. Utlåtande derom. I s. 162 — i65. - Landtvärns Cassa, Vermlands, Förslag om Disposition af Räntan af. Afstyrkes. I s. 32.1—325. Ytterligare utlåtande. I s. 907 — 9°9- Laxfisken, om lösen till Skatte af 2tne vid Gefle varande Krono-; Utlåtande deröfver. Lidköping, föreslaget understöd för Hamnbyggnad der, afstyrkes. I s. 291 — 2g4. Hr Santessons särskilda mening. I s. 2g5—3oi. Ytterligare utlåtande. I s. 720 — 7*24. Lindbergs, i anledning af Kronofogden, underdåniga ansökning om Löneanslag för en Expeditions Fogde. II s. 1795—1800. Linförädlingens befrämjande, om bidrag af allmänna medel till, inora Hallands och lieie Län. II s. 1182 — 1184. R eg is t er. Liqvidationsgrnnd, om stadgande af. vid gäldande af skulder i Banco-Mynt. VI s. 84—89. Listers och Bräkne Häraders Innevånare, om rättighet för, att leverera deras Krono-Tionde till Magazinet i Carlshamn. V s. 64t—643. Lorent, A 11. se Skatteköp. Lotsoch Båkafgifternes nedsättning och användande, orri. Särskilde meningar. II s. i520 — i523. Ytterligare utlåtande.
Föredrogos och biföllos Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:ns nedannämnde d. 22 dennes pä bordet lagda ullätin: N:o 44, i anledn. af väckta frågor om befrielse för rust-och rotehållare från skyldigheten att under krig rekrytera, remontera samt ersätta förlorade munderingspersedlar; N:o 45, i anledn. af vackt fråga om åliggande för Svenska befolkningen i Lappmarkerne alt fullgöra den allmänna beväringsskyldigheten; N:o 46, i anledn. af väckt fråga om upphäfvande af K. brefvet d. 26 April 1814, ang:de extra roteriugen och dermed ge menskap ägande frågor; N:o 47, i anledn. af väckt fråga om samlande af de för hvarje regemente gällande stadganden och deras uppläsande före hvarje förrättning; N:o 48, i anledn. af väckt fråga om förenkling af statsförvaltningen, genom indragning af Rikets kollegier; N:o 49, i anledn. af väckt fråga, att åtskilliga rnsthållsnummer vid Smålands husarregemente mätte hällas vakanle; N:o 50, i anledn. af väckt fråga om indragning af militärdistrikt-chefssamt kavalleri-inspeklörs-embetena; N:o 51, i anledn. af väckt fråga om anslag lill inrättande af en öfverstyrelse för fromma stiftelser och fattiginrättningar i Riket; N:o 52, i anledn. af väckt fråga om rättighet för Thuns m. fl. skolor att erhålla utsyning från Halleoch Hunnebergs allmänningar; N:o 53, i anledn. af väckt fråga om befrielse för åtskilliga hemman i Götheborgs och Bohuslän att utgöra kronobåtsskjuts skyldighet till Marstrands fästning; N:o 54, i anledn. af väckt fråga om Skånska kavalleri regtternes förminskande till hälften af deras nuvarande styrka; Den 26 Juli f. m. N:o 55, i anleda, af väckt fråga om befrielse för rusthållare att förse manskapet med gevär och öfrige vapen; N:o 56, i anledn. af väckt fråga om åläggande för kronofogdarne i Riket att redovisa vissa af dem nppburne, häraderne tillkommande medel; N:o 57, i anledo. af väckt fråga, att Kronan måtte öfvertaga remonteringen och anskaffandet af munderingspersedlar för Lifregementets husar-korps, emot en viss årlig afgift af rusthållarne; N:o 58, i anledn. af väckt fråga om anslag till en profskola för ytterligare utbildande af det gamla skolsystemets lärosätt, med gemensam undervisning för lärdomsoch apologistskolans lärjungar, och en friare flyttning; N:o 59, i anledn. af väckt fråga om kronooch krut-transport-skjutsens skiljande från jordbruket; N:o 60,
I den nu gällande lag-paragrafen heter det: »Of vergifver och förlöper mannen af ondsko och motvilja sin hustru och far utrikes i det upsåt, afl ej mera blifva och bo med henne, bafve ingen rätt sin lott i boet eller fasta gods sitt att råda. Vill hustrun ifrån honom skiljas, tage då stämning hos domaren.» I sednare mom. af samma § stadgas: »vet man ej hvar mannen sig uppehåller, låte domaren å predikstolarna lysa efter honom öfver hela häradet eller i staden, om han der boende varit, så ock i de närmaste socknar derintill, och förelägge honom natt och år. Kommer han ej inom föresatten tid; döme då domaren till skillnad, och lafve mannen förverkat hela sin lott i boet. Samma lag vare. der hustru förlöper mannen.» Häraf torde Hrrnie finna, att 1734 års lagstiftare velat lägga hinder i vägen för allt för brådstörtade och öfverilade äktenskaps-skillnader, men nu för tiden kan, till följd af en under de sednare åren inritad praxis hos våra Underdomstolar och i synnerhet här i Stockholm, det förhållande inträffa, att om tvenne makar vilja skiljas, utan att behöfva genomgå de i Kyrkolagen och allmänna lagen föreskrifna varningsgrader för åstadkommande af förlikning; så träffa de helt enkelt det aftal, att en af dem skall med första ångbåtslägenhet begifva sig utrikes, t. ex. till Köpenhamn eller Lubeck, till hvilken ort med samma lägenhet medföljer en stämning om äktenskaps-skillnad, uttagen af den qvarblifvande makan å den bortresta. Stämningen kommuniceras den sednare af den på orten vistande Svenska Konsuln, inför hvilken den stämda förklarar, att han eller hon ej ämnar återvända lill hemmet och fortsätta äktenskapet. Skriftligt intyg härom återsändes, och den s. k. öfvergifna makan presenterar detsamma inför Rådstufvu-R:u, som derefter dömmer till äktenskaps-skillnad. Hela denna procedur går helt hastigt och ledigt, så att ett äktenskap på detta sätt kan uppå en ganska kort tid uplösas.
Har bränvins-tillverkningseller distillerings-redskap blifvit förseglad, och finnes sedan, under tid, då redskapen ej får begagnas, förseglingen vara bruten, skall innehafvaren eller, i hans frånvaro, elen, som i hans ställe satt är, inom två dagar efter erhållen kunskap att brytning skett, sådant anmäla hos den, som öfver förseglingen tillsyn eger, och betala kostnaden för redskapens försegling ånyo. Uraktlåtes sådan anmälan, eller varder innehafvaren öfvertygad att hafva utan våda brytningen verkställt eller verkställa låtit; bote han från och med 20 till och med 200 R:dr, och vare derjemte redskapen förverkad. Varder annan öfvertygad att, utan innehafvarens vetskap och samtycke, hafva utan våda förseglingen brutit; bote som sagdt är och gälde redskapens värde, så ock kostnaden för dess förnyade försegling. §. 78. Expeditions-Utskottets Förslag lill underd. Vägrar man den, som i afseende å förbrytelser mot denna författning eger undersökning anställa, tillträde till rum eller byggnad, der, enligt 84 §., undersökning »ke ina; böte från och med 50 till och med 1,000 R:dr. §. 79. När förbrytelse mot denna författning åtalas, ans va re bränvins-tillverkare för hustrus, barns, tjenstefolks och vid bränneriet anställde arbetares gerningar, ifall bötesansvar eller förlust af redskap, eller tillverkad vara, eller kärl, hvari den förvaras, ifrågakommer, derest icke omständigheterna visa, att förbrytelsen skett utan tillverkarens vetskap och vilja. Redskap, tillverkad vara och kärl, hvari den förvaras, skola, fastän bränvinstillverkare icke är egare deraf, förbrutna dömas, när förbrytelse, som sådan påföljd medförer, är begången af bränneriet arrendator eller föreståndare, eller ock efter arrendatorns eller föreståndarens föreskrift. §. 80.
När vintern strör drifvor och snötäcket är En svepning kring lilja och ros; När isarne famna båd' skogar och skär, Och sommarvind flyktat sin kos, Den irrande fogeln sig söker ett bo, Att lefva med makan i kärlek och tro uti Nord. När isarne smälta från klipporna ner Och våren har hunnit till oss; När sommarens sol ifrån himmelen ler Och mattadt är stjernornas bloss Den irrande fogeln sig söker ett bo, Att lefva med makan i kärlek och tro uti Nord. När fogeln ej finner det sökta i nord, Till främmande land står hans håg, Ack, härlig och skön är den grönskande jord, Ack, härlig den djupblåa våg! Snart irrande fogeln har funnit sitt bo, Och snart får han slumra från kärlek och tro i sin graf. Det var så tyst i den stora samlingen, att hvar och en kunde höra sitt eget hjerta slå. När furstesonen slutat sin enkla visa, en anspelning på honom sjelf, ty med den irrande fogeln menade han sig sjelf, det kunde ingen undgå att märka, rådde ännu tystnad några minuter. Theresia var blek som om dödens kylande hand vidrört hennes kinder. Den ena handen var hårdt tryckt mot hjertat. Den andra omfattade troget ett litet porträtt af Gustaf, hvilket hon ständigt bar på sig. "Slå bort dessa vemodiga tankar, min prins", sade ändtligen furst Grenin och närmade sig Gustaf. "Ni bör ej tänka för mycket på dylika sorgliga ämnen, ty czaren, den Gud gifve ett långt lif, vill ju..." "Tala ej om czaren", afbröt Gustaf häftigt, men med undertryckt stämma. "Ni vet hvad som senast förefallit oss emellan. Efter detta uppträde kan det ej blifva godt mera. Jag känner, att jag står vid den skiljoväg, der jag måste välja. Men", fortfor han och kastade hufvudet stolt tillbaka, "aldrig skall jag välja någonting, sam ställer mig i harnesk mot mitt fädernesland." Furstinnan Grenin, som just nu kom fram till de samtalande, hade redan ett ord på tungan, då ett högt larm nedifrån gjorde hennes afsigt om intet.
Direction i ämnet tillgjort , och hvilken för korrtheten skull härjemte åberopas, hvarjemte Utskottet får, efter ett noggrant Öfvervägande af förhållandet, och de skäi Directionen i silt Protocoll anfort, för dess undandragande , att förr, än Rothlieb godvilligt afsagdt sig trycknings-bestyret, dermed taga befattning, för egen del yttra, det Directionen efter Utskottets omdöme, uti sitt handlingssätt i denna sak, sökt å ena sidan, att till det yttersta förvara en enskild mans rätt honom gifven, utan förbehåll, af Riderskapet och Adeln, och på den andra, alt icke ingå i sådane åtgärder, dertill Directionen genom särskildta föreskrifter icke varit uttryckligen uppmanad, men hvilka deremot i flera afseenden ålegat andre Authoriteter att vidtaga; hvadan någon anmärkning emot Directionen i denna del, skäli - 15» Den Ti Augusti e^m. gen icke synes kunna göras; men då Utskottet, af hvad i detta mål förekommit, tillika erfarit, att ej mindre Boktryckaren Grahn, än numera aflidne Boktryckaren Gadelii Sterbhus äga fordringar för verkställd Protocollstryckning till ett sammanlagdt; belopp af 881 Rull. 12 sk. Banco, som vid detta års början ännu vorn ohetalte; och att vederbörande, intill dess sådant skett, vägrat att de tryckta Exemplaren utlemna ; och detta förhållande, om det finge längre fortfara, skulle genom det, ifrån en sådan qvarstad uppstådda hindret för Protocollernes utdelande, vara till sine följder af alldeles enahanda beskaffenhet med den händelse, att Protocollerne alldeles icke varit tryckta, men hvilket likväl finnes i Grundlagarne ovillkorligen påbjudit; anser Utskottet af sådan anledning, och till beredande af verkställighet utaf ett, för spridandet af kännedomen om Fäderneslandets angelägenheter, så vigtigt bud i våra Grundlagar, sig böra till Ridderskapet och Adeln hemställa, 0111 icke , genom särskild skrifvelse till Kongl. Maj;t, underdånig anhållan kunde göras derom, att Kongl.
IV. 174. — N:o 61. angående sökt afskrifning af en del utaf de Hallands Läns innevånare år 1846 beviljade undsällningsmedel. IV. 174. — N:o 62. angående lindring i en af hemmanen å ön Hven utgående afgäld. IV. 174. — N:o 63. angående arrende af Kronofisken i Umeå-elf, vid Klabböle och Sörforss byar. IV. 174. — N:o 64. angående tillämpningen i vissa delar af sednast fast stälda stats-reglering. IV. 175. — N:o 65. angående medel till bestridande af kostnaderne för den till hufvudstaden inkallade garnisons-förstärkning. IV. 175. — N:o 66. angående utvidgande af rättigheten till Kyrkostugors uppförande inom Norrbottens och Westerbottens Län. IV. 175. — N:o 67. angående upphörande af skyldigheten för landtmän att afskala och samla barken å till dem upplåtna ekar. IV. 175. — N:o 68. angående val af 2:ne Ledamöter i Hemliga Utskottet. IV. 175. — N:o 69. angående optionsrätt vid utarrendering af mililise-boställen. — N:o 70. angående bildandet af en fond lill pensionering af folkskole-lärare. IV. 508. Ex - (. 49 ) Expeditioner till Kongl. Maj:!, Rikets Ständers: N:o 71. angående beviljande af Creditiv-rält å Rikets Ständers Bauk tor Stockholms stads drätsel-commission. N:o 72. angående indragning af Svenska post-conioret i Hamburg. IV. 544. — N:o 73. angående utbekommande från Kongl. Danska archivet af äldre handlingar rörande Sveriges södra och vestra kustprovinser. IV. 544.
I Westerbottens län är ingen enskild sjukvårdsanstalt inrättad, utan finnes der endast ett Länslasarett och kurhus, med tolf sängplatser, jemte tvenne rum för sinnessvaga, dock kan sängplatsernas antal något ökas i mån af behof; och hafva, under femårsperioden, i medeltal 46 sjuke varit intagne å lasarettet och 20 å kurhuset. Inkomsterna hafva i medeltal utgjort 6,469 R:dr och utgifterna 4,093 R:dr. Kurliusafgiften har utgått af hvarje mantalsskrifven person, med fyra skillingar B:ko för hvartdera af åren 1856 och 1857, tre skillingar B:ko för år 1858, 13 öre för år 1859 och 15 öre för år 1860. Fyra Provinsialläkare äro stationerade i länet, deraf en i Lappmarken, dessutom är vid Westerbottens Fältjägare-Corps anställd en Regementsläkare och af Umeå stad antagen och aflönad en särskild Stadsläkare. Behofvet af Läkare synes för närvarande, om svårare epidemier ej inträffa, vara fyldt, med undantag för Lappmarkerna, hvarest i anseende till deras stora vidd och svårigheten att der färdas en enda Läkare är otillräcklig. Af samma anledning eller för länets stora omfång anses äfven en Länsdjurläkare icke vara tillfyllestgörande, desto mindre som allmogen i allmänhet har benägenhet att för botande af sjukdomar hos husdjuren anlita qvacksalfvare och dertill nu ofta nog kan hafva anledning deraf, att Länsdjurläkaren är mycket aflägse boende eller från hemmet borta på långa resor. Barnmorskor, Vaccinatörer och Väccinationsf'öreståndare finnas en eller flere i alla socknar. Fyra Apothek äro i länet inrättade. Hvarje socken har visserligen sin Socknenämnd, men tvifvelaktigt är, huruvida flertalet af dessa Nämnder utveckla den verksamhet i afseende å förekommandet af srnittosamma sjukdomars spridande bland men niskor och kreatur m. m., som med inrättandet af dem varit afsedd.
Och det var svårt att hålla sig för skratt när hon i första akten slog händerna i knäet och » bräkte »: » Ja, herre jesta för detta Stöckhölml De ’ fins fälle bra granne gärdsgålar der oppe, mamsell Lotte? » Ja, många flere uppgifter framstälde fröken Jungstedt på vår operascen. Vi erinra om hennes formpräktiga — nytt ord! — Benjamin (» Josef i Egypten »), hennes värdiga Bergadrottning (» Den Ur Dagens Krönika. 10.Bergtagna), hennes pikanta Rose (» Lakrné ») och smidiga Pantalis (» Mefistofeles »). Pius i » Oberonv erinra vi oss icke att hon sjungit, ty i den toln var hon rent nt sagdt icke lyckad. » Den tillhörde icke arten af hennes begåfning » som det heter med re-censenthartassen, fast det gjorde den nog, men det ville änd&amp; » ikke blive noget av ». Herre Gud, man kan väl inte göra aUling su-perlativt! Det var sant, fröken Jungstedt har också varit med om ett dramatiskt Bpektakel å operan. Det var en gäng som » Det var en gång » gafs på operan i fjol våras med fira Hennings som Hennes Kunglighet Prinsessan af Illyrien. I femte aktens första tablå förekom en för öfrigt alldeles förträfflig iscensatt köksinteriör i Prinsens af Danmark jagtslott. Der kokades och fejades » värre ». De unga fatburstärnorna hade fullt upp med » schå » för att nu använda en riktigt modern Stockholmspigäsch-term. Fröken Jungstedt var den skoj friskaste af dem alla. Hon hade det inte alls » kymigt ». Nå ja, sjelf förklarade hon ju att » blodet kokar i ådrorna på henne » och så q vad hon sina raska danskupletter med refrängen: » Var lätt, var lätt på fot, skon jungfru 1 » Ooh det sjöng hon så öfvertygande käckt att det smällde i knutarne om ' et. För min del tyckte jag att fröken Jungstedt firade sina bästa triumfer just inom det ystra skämtets regioner.
Kommitterade anse derföre att 2 nummer vid andra Lifgrenadierregemente! och 7 nummer vid Vestgöta regemente, använde till hingsthållning, och 4 nummer vid Kronobergs regemente, indragno till en soldatbarnskola, böra till verkliga soldatnummer återgå. Kommitterade föreslå vidare, i anseende till den svaga infanteristammen i Norrbotten: att 115 vid Norrbottens fältjägarecorps på 50 år från 1847, vakanta rotar, efter vakanstidens slut återgå till verklig rotering; samt att vakansafgiften för 99 af sistnämnda rotar, hvilken nu ingår till den såkallade Norrbottens hästjägare-skvadronsfond, och hvaraf till en del artilleri-batteriet i Hernösand underhålles, anslås, intill vakanstidens utgång, till organisationen af Norrbottens corps, äfvensom att den deraf bildade fonden till samma ändamål användes (Bil. D). I afseende å de 385 rotar vid Skånska infanteriregementena, som under 50 år, från 1815, fått befrielse från effektiv rotering, mot erläggande af vakansafgift, som till statsverket Landt/örsvarskommitt. Bet. I. 11 82 ingått, hafva kommitterade inhemtat, att E. K. M. redan anbefallt soldaters uppsättande af dessa rotar efter vakanstidens slut. Det svaga Bohusläns regemente, nu endast 904 rotar, behöfver äfven förstärkas. Vestgöta båtsmanskompani, 87 nummer angränsande till regementet, är bland de stamtrupper sjöförsvars-komitén ansett kunna till arméen aflemnas. Med detta kompani blefve regementet dock endast 991 rotar, och ökadt med ytterligare 9 båtsmansnummer inom Bohuslän blefve regementet 1,000 rotar; således svagare än infanteriregementena i allmänhet och svagt i förhållande till landskapets talrika beväringsmanskap.
Stat öfverflytta lönerna for den öfriga Uppbörds-Betjeningen, för hvilken tillförordnade Ölver-Ståthållaren föreslagit, att de 100 R:dr som UppbördsKammereraren förut af Stats medlen varit bestådde och, vid r8o§ års Riksdag, blefvo öfverförde på Indragnings Staten, att med förra innehafvaren Björlings afgång försvinna, måtte med Den 11 Juli. J101 med 3 3y proCents förhöjning få tillfalla efterträdaren. Hvad åter beträffade förhöjningen, 3 sk. på Riksdalern; så ansåg Kammar - Collegium den icke böra bibehållas eller ingå i Stadens Gassa, utan helt och hållet afskaffas, emedan den i sin fortgång mest skall träffa den fattiga, som, ofta nog med bästa vilja, icke skall förmå att i rättan tid betala sina utskylder. Af hvad Stats-Beredningen sålunda af Författningar och Handlingar rörande denna aflönings-fråga upplyst och anfört, tror Stats-Beredningen sig desto heldre böra med Kammar-Collegium och Stats-Contoiret instämma i underdånigt tillstyrkande, att Uppbörds-Commissariernas lönings-vilkor , enligt Öfver-Ståthållare-Embetets hemställan, må i Nåder bestämmas till 6oo B:dr för hvardera i ett för allt och skrifvarehjelpen 150 R:dr inberäknad, som Uppbörds Betjeningens otillräckliga och olämpliga lönings-vilkor hittills icke litet bidragit till stora förluster, som Kronan på dess Uppbörd här i Staden städse fått •vidkännas, och denna Betjening i följd af den förbättrade Uppbörds-methoden, får trägnare göromål samt en vkla större Uppbörd, än någonsin tillförene att ombesörja. Utaf denna lönings-utgift kan något härefter, mer än hitintills, och ifrån det att den allmänna Bevillningen stäldes under RiksgäldsContoirets förvaltning, så mycket mindre falla Stats-Verket till last , som ingen af de , Statsverket egentligen tillhörande inkomster, af Uppbörfls-Coinmissarierna indrifves, uppbäres och redovises.
De där adertonåriga herrarne förvirras minsann inte af några glimtar från konstdrömmen, nej bevars – spänna ut sina klåparsjälar riktigt duktigt och belåtet. De stå där med violer i knapphålet och sidenfodrade rockar och hålla hans, Tore Hultmans, studier inpå näsan och syna dem välvilligt nedlåtet. – Inte illa, rätt nätt, kommer nog att gå när han fått hålla på några år i Amerika – hvad som fattas är det artistiska, det är inte rent, fint, vi skulle vilja säga snyggt, mister chef, publiken känner sådant tvärt på sig, den har otroligt skarpt öga för det där konstnärliga, herr arbetsgifvare ... Hvad skall man göra? Man kan inte slå ihjäl dem. Man får till och med taga emot deras alster som modell jämte följande milda varning af förmannen: – Se på detta, mister Hultman, så snyggt och smakfullt – artistiskt med ett ord – lika verkningsfullt på en half tums afstånd. Vi vilja ju gärna ge herrn en chance att komma sig upp i den sanna konsten, men vi kunna inte ge herrn för lång tid. Och där står han, Tore, och stirrar på det slätstrukna, glatta, döda eländet ... Nåja. Detta är nu icke hans fel. Han snör in sin vilda själ och försöker, tills blodet kan spricka ut genom fingrarna. Men aldrig går det riktigt upp mot den utpetade sockervaran. Allvarsamt sagdt, målarsynen skulle nog kunna bortarbetas, om man bara finge tid. Men säg nu om icke detta är öde? Så fort han är nära att blifva färdig, så nära att han säger till Louise: – Om två veckor ska du få se, att jag är inne i manéret, jag känner att jag gör jätteframsteg – saker som får mitt bättre jag att vändas i sin graf – så kommer en stöt och omvälter hela lasset. Ena gången t. ex. upphör firman att existera, på ett annat ställe omgestaltas inom en vecka hela affären, personalen inskränkes, mönstren tagas från Newyork och Tore fockas. Och han kommer hem blek och stirrande. Louise gråter, tror det knappt, det är så omöjligt – vanvettigt. Tore blir ond, brutal, hånar sig själf, trotsar.