Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
oändligt förstorade, befriade från all mänsklig svaghet, ordnade till ett harmoniskt helt, så finAtt insamla medel för betäckande af hemmets ner du kristendomen. Följ skaldens råd: uppsättning och för att betrygga dess existens under » GeA ' nur im Endlichen nach allén Seitem de första åren är den nybildade komiténs första så finner du det eviga! uppgift. » Men, » invänder du, » o m detta är kristendom, En mindre grundplåt har redan blifvit insamlad då är j u ingen människa kristen! » inom för saken intresserade kretsar i hufvudstaden, Ja, så är det ock. hvarförutom föreningen » Union I n t e r n a t i o n a l e des Det vi skröpliga människor kalla kristendom, amies de la jeune fille » i Schweiz, under hvars beskydd lärarinnehem blifvit upprättade i flera, af Euär endast en sträfvan mot kristendomen såsom ropas större städer, utlofvat ett blifvande » home » i mål. Endast en kristen i ordets fulla bemärkelse Stockholm sitt understöd och sitt intresse. har hittills trampat vår j o r d. Den som säger: jag är en kristen, gör anspråk Komitéa är sammansatt af följande personer: på ett namn, som han ej har rätt at^bära, och m:me Millet, fruarna A. Schutthess, K. Bohman, M. han förverkar alldeles hvarje anspråk på att anFrestadius, D. Schwarlz, W. Uppström och A. WiFrån Iduns läsekrets. 1894 lander, fröknarna L. Andrié och T. Oeijer samt pastor O s t e r m a n n. En soaré för insamlande af medel till detta ändaBrberedes till i början af april. * Friherrinnan Emma Sporre, född Munktell, vår framstående porträttmålarlnna, har nyligen afslutat ett porträtt af hr Hugues L e Roux, den kände franske författaren, hvilken, som man på- minner sig, föregående somrar gästat Sverige.
FRITHIOF LÖSNUMMERPRIS: 8 ÖRE. REDAKTIONSSEKR. : FÖDD LUNDBLAD. JOHAN BYRÅ OCH EXPEDITION: ren hade att bjuda. KOMMISSIONARER ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÅ ALLKLARA S. KYRKOGATA 1 6, I T R. DELES SÄRSKILDT FÖRMÅNL. VILLKOR. STOCKHOLM, IDDNS KDNGL. HOFBOKTRYCKERI. Ä m n e n saknades aldrig. F r u Bååths fäderneoch mödernehem tillhörde d e n t i d, d å » seklet v a r u n g t », och allt d e t BÅÅTH, TEODOR FRU CECILIA BAATH-HOLMBERG OCH DIREKTOR HOLMBERG I PARKEN VID TÄRNA. I DUN 1899. HAMMARLOFS PRÄSTGÅRD. H e n n e s son, d:r A. U. H a n s ä g e r d ä r: » Så och Vid och godt vi kände mången, det blef lif och prat. U. Kärlek var denna moders enda rättesnöre. Det var till f a d e r s h e m m e t dä ruppe hennes make 1872 kallades, och det var också dit ett par år senare h e n n e s äldste son gick. Där ser jag dig inne, du blidaste moder min. Du sysslar vid lampan, men ute är t a n k e n och flyger Så vida kring världen. Söker den sonen d i n? J a g ofta har känt på min färd, h u r med vingslag fina • De huldt ha kretsat ikring mig, t a n k a r n a dina. Och aldrig jag haft en stund så god, Som då jag känt, att du n ä r mig stod! Något grått som AMANDA LEFFLER. Smått förskrämda Gripas också Utaf s a m m a far titta, småningom smitta. Gräl och kif o c h g r å t o c h skrik, Ljufligas.te toner, Ljuda snart d ä r inifrån Barnens regioner.
En deribland är den, att slutet af 5 §. i3 mom. endast for förläggare eller boktryckare sätter i fråga ersättning för den genom sequestern och indragningen förorsakade förlusten, ehuru momentets början uttryckligen omtalar, att äfven utländska, hit i riket införda skrifter, icke mindre än svenska, på de i momentet uppgifna grunder, äro underkastade seqtiesler och indragning, och ehuru således klart är, att fall kunna inträffa, då, åtminstone inom Sverige, hvarken finnes förläggare eller boktryckare, men väl försäljare, hvilken genom den vidtagna åtgärden blifvit lidande. Fråga om ersättning åt försäljaren synes likväl i delta fall, så mycket mindre böra anses obehörig, som 4 §• 12 morn. samma Förordning uttryckligen sätter i fråga sådan rätt för försäljare af skrifter, hvilka åtminstone af Justitiae-Stats-Ministern anses verkligen brottsliga. Om rigtigheten af dessa anmärkningar medgifves, lär ock böra erkännas, att Lagen icke bör inskränka tillåtelsen af ersättning endast till tryckning och papper, hvilka försäljaren i det fall, då han hvarken förlagt eller tryckt arbetet, naturligen icke bekostat. 1828—i83o årens Constitulions-Utskolt föreslogen rättelse häruti, och nuvarande Conslitutions-Utskott har trott sig böra samma förslag ånyo framställa. En annan bland de af 1828—183o årens Constitulions-Utskolt franistälda anmärkningar angår den Konungen lemnade rättigheten att, efter godtfinnande, åt Hof-Canzleren (numera Justitiae-Stats-Ministern) eller åt Justitiae-Canzleren uppdraga att om den här ofvan flera gånger omtalade sequestern föranstalta. Det synes vara i sin ordning, att hvar och en af de högsta embetsmännen bör ega sin bestämda verkningskrets, och att det icke bör bero på godtfinnande alt än åt det ena, än åt det andra embetets innehafvare anförtro fullkomligen likartade uppdrag. Frågan tyckes således endast kunna blifva, hvilken af ofvannämnde höga embetsman det bör åligga att om sådan seqvester, när den pröfvas nödig, föranstalta.
Till de omöjliga hör ocksi Ellen Keys försök (Geijerstams Rcry r8SG) nit hos oss framkalla en reaktion mot qrinnofrigans excesser, af hrilka ri dock, enligt hennes egen försSkraii, aldrig varit antastade. Minst lika omöjlig synes rar friga i den dubbelskel~nad. hvari Jarl Ilagelstain i Iiiiisk Tidskrift Ouni, 886) frambesvurit henne, halR sisoiii en ärelystnadens och titelsjukans furie, halft sasoin en svag, nerfretlig varelse, csensil&gt;lc et ral~oreiise. som blichelet ' s ideal. I en mycket enklare och möjligare skepnad tr3der deremot qriniiofrigaii till rn8tes i Eva l \ ' igströnis lilla kloka och praktiska uttalande o111 arbetslönen (d7nnihr n: o 1 6, .Ett diligt sys tein^). 1) essutoiii har sainnia h n e behandlats i klar, opartisk, retenskaplig form af en frams~ende dansk statistiker. ' L ' ill alla dessa franiställningnr skall Ilagny iterkoinina och söka i en granskande öfverl~lick giftia hrar och en af dem dess rätta plats. Sist, men i betydelsefiillaste forin, framträder qrinnofrigan i dessa dagnr i deii rya L n ~ c r ~ h i ~ ~ fiirsfag p n s till undrad Ing mcrl ofscende p19 gift pi~inas cpndmntt. Förslaget, hrilket helt sikert framkallats af 188j irs riksdagsskrifvelse i afseende p i friherre Stackelbergs med fleras inotioner, s5ges oinfatta öfvcr 15 tryckta ark och rara beledmgadt af utförliga uttalanden. Med spänd förr5ntan emotses så r31 förslaget, som de itgiirtler, h \ .artill det kan föranleda. @ vihcfr&amp;an Hvarjehanda i qvinnofrAgan. Sverige: Folkhigskoforna för quinnor. Kongl. Maj:!
Hans ”deltagande i Högsta Domstolen bör upphöra, emedan det ”är irrationel, att ett Konungens Statsråd är på samma gång, ”såsom domare, oafsättligt, utan genom ransakning och dom, ”eller genom Opinionsnämndens förvållande. Det är ock offer en mans höfva att fullgöra dessa amphibiska förrätt”ningar. Genom mitt förslag skulle Just.Cancelleren blifva ”öfverflödig.” Jag anhåller om Hr Gr. o. Landlm:s propos. på den enkla sats, alt Just.Statsministern ej må vara på en Den 6 O c to b er f. ra. gang ledamot af Statsrådet och Högsta Domstolen, och att en sednare propos. må framställas, huruvida icke, på sätt Hr Biskopen af Wingård föreslagit, Just.Statsministern bör få de attributioner, sorn i hans reservation omnämnes, hvarigenom hela det magtområde, sorn i alla andra väl organiserade länder tillhör denna minister, äfven i Sverige komme att höra tillsammans, i stället för att vara splitlradt emellan flera föredragande. Hr Lagerhjelm: Jag har sent på riksdagen fått emottaga förtroendet att vara ledamot af Constit.Utsk , hvarföre jag ej haft tillfälle alt från första böljan deltaga i de förberedande arbeten, som grundlagt Utsk:s beslut. Derigenom har handt, att jag, i afseende på en punkt af nu förevar. §, ehuru jag var närvar , då saken afgjordes, och icke deremot reserverade mig, likväl saknade den bestämda öfvertygelse om dess lämplighet, som är nödig, då man måste rösta öfver ett förslag. Uti 6 § föreslås nemi.: ”En chef "och föredragande Statsråd för Kameraldepartementet, eller ”alla ärender, som angå kameral verket, landthushållning, "bergshandtering och inre ordningen”, och ”en för Finance"departementet, eller dem, som angå drätselverket, handeln "och slöjderna.” Det har länge synts mig, som om alla näringar inom Paket, såväl bergshandteringen som handeln och slöjderna och jemväl den delen af näringarna, hvilken för närvar, lyder under KammarColhm, borde behandlas af en enda högre auctoritet, som vore Statsrådet närmast.
Med » NÅ, DET ÄR VÄL INTE SÅ MÄRKVÄRDIGT », INannonsbilagan till dagens nummer följer ett FÖLL HENNES MAN, » DET HAR DU VÄL HÖRT FÖRR, RADE DEN GAMLA FRUN, » JAG KOMMER IHÅG, HUR HÄNFÖRD DU VAR AF KREUZER-SONATEN, ATT JAG, frågeformulär, som vi bedja Eder noga uppATT FÅNGAR UTFÖRA ARBETEN ». SOM TRODDE DET VAR NÅGOT OM MUSIK, NÅGOT märksamma, efter bästa öfvertygelse ifylla » JA, STRAFFARBETEN! » och till oss så fort som möjligt, men senast » DU SÄGER DET, SOM BEKLAGADE DU SAMHÄLHÖGT OCH LYFTANDE, GICK OCH KÖPTE DEN. JO, FINT VAR DET! EN BOK, SOM JAG INTE VILLE inom en månad, insända. Utom den verkLETS UTSKUM OCH LAGBRYTARE ». liga tjänst, I därigenom g ören eder tid» DET GÖR JAG OCKSÅ — MEN HVARFÖR KALLA SMUTSA MINA FINGRAR MED ATT TAGA I — SEDAN ning, och för hvilken vi blifva Eder uppDEM SAMHÄLLETS » UTSKUM » — SAMHÄLLETS JAG LÄST DEN TILL SLUT. GUD, SÅ JAG SKÄMDES, riktigt taedisamma, bör en dylik omröstning OLYCKSBARN VORO DE NOG FRÅN BÖRJAN. OCH SÅ NÄR DEN LÅG PÅ SALONGSBORDET EN DAG, DÅ LÖJTför Eder själfva äga ett ganska stort inÄR DET MOTSÄTTNINGARNA I LIFVET, SOM ALLTID NANT CARLSSON KOM PÅ VISIT OCH FICK SE DEN! » tresse. En synpunkt, som vid frågans beFRAMTRÄDA SÅ SKÄRANDE SKARPA.
Tranas ansökning om (örhöjd pension; och JSG 19, i anledning af väckt motion om anslag till kreditiv för en tillämnad filialbank i Carlstad. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedan omförmälda Betänkanden och Utlåtande: Prot.-Utdrag den 21 Januari 1863. 179 JVS 32, i anledning af väckt motion (JVS 50) om periodiska undersökningar af helsotillslåndet i fosfortändsticksfabrikcr, till förekommande af sjukdomen »Fosfor ne k ros». Bifölls. JV2 34, i anledning af väckt motion (JVS 121) om upphörande af expeditionslösen för kontrakt eller protokolls-utdrag, rörande leveranser för Kronans räkning. Bifölls. JVS 35, i anledning af ålerrcmiss af Utskottets Betänkande, JVS 5, angående ultjente underofficerares och soldaters befordrande till vissa tjenstebefattningar. Lades till handlingarne. M 36, i anledning af väckt motion (JVS 240) om ändring i gällande stadganden, rörande skydsskoppympningen. Bifölls. JVS 38, i anledning af väckt motion (JVS 277) om ändring i gällande författningar, rörande skyldighet för rusthållare att hålla klippare. Bifölls. JVS 39, i anledning af väckt motion (JVs 264) i fråga om rättighet för egare af hemman, hvarvid gästgifverirörelse är förenad, att samma rörelse sig afsäga. Bifölls. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Lag-Utskottets Memorial, JVS 19, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande JVS 8, rörande Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om antagande af en författning, angående giftermål emellan kristen och mosaisk trosbekännare. Från Vdllofl. Borgare-Stdndel. S. 1).
Sade Jesus till honom: Förbjuder honom intet; ty den der icke emot oss är, han är med oss. Och det begaf sig, då tiden fullbordad var, att han skulle hädantagen varda, vände han sitt ansigte till att fara åt Jerusalem. Och han sände båd framför sig; de gingo, och kommo intill en stad, som de Samariter uti bodde, att de skulle reda för honom. Och de undfingo honom intet; ty han hade vändt sitt ansigte till att draga till Jerusalem. Då hans Lärjungar, Jacobus och Johannes, det sågo, sade de: Herre, vill du, så vilje vi säga, att elden måtte komma ned af himmelen, och förtära dem, såsom ock Elias gjorde? Men Jesus vände sig om, och näpste dem, sägandes: I veten icke, hvars andas I ären; Ty menniskones Son är icke kommen till att förderfva menniskornas själar, utan till att frälsa dem. Och de gingo dädan uti en annan by. Och det begaf sig, vid de gingo på vägen, sade en till honom: Jag vill följa dig, hvart du går, Herre. Sade Jesus till honom: Räfvarna hafva kulor, och foglarna under himmelen näste; men menniskones Son hafver icke, der han kan luta sitt hufvud till. Men han sade till en annan: Följ mig. Då sade han: Herre, låt mig först gå bort, och begrafva min fader. Då sade Jesus till honom: Låt de döda begrafva sina döda; men du, gack, och förkunna Guds rike. En annar sade: Herre, jag vill följa dig; men låt mig först gå, och skilja mig ifrå dem som i mitt hus äro. Sade Jesus till honom: Hvilken som sätter sin hand till plogen, och ser tillbaka, han är icke beqväm för Guds rike. Sedan skickade Herren andra sjutio; och sände två och två framför sig, i alla städer och rum, dit han komma ville; Och sade till dem: Säden är stor, men arbetarena äro få; beder fördenskull sädenes Herra, att han utsänder arbetare i sina säd. Går; si, jag sänder eder såsom lamb ibland ulfvar.
Kommitterade föreställa sig nämligen det vara utförbart, alt fältliikare-corpsens chef, med myndighet öfver dess personal i hvad som rörer dennas embetsförvaltning, eller läkare-tjenstgöringen vid arméen, vore ledamot i Sundhetskollegium och der föredroge arméens och flottans sjukvårdsangelägenheter, hvilka derigenom icke skulle söndras från den civila sjukvården, utan fortfarande stå under Sundhetskollegiets inseende; att han samfäldt med kollegium uppgjorde underdåniga förslag till befordringar inom fältläkare-corpsen, men egde rätt att till extra läkare-befattningar vid arméen utse och förordna dem, han för tillfället funne lämpligast, samt att till stipendiater förordna dertill behörige medicinse-studerande. Genom detta samband med landets medicinala myndighet saknade aldrig fältläkare-corpsens chef hvarken erforderlig kännedom om landets allmänna sjukvårdsförhålianden, hvilka aldrig för den militära helsovården kunna vara likgiltiga, eller kunskapen om de personer, hvilka vid denna helsovård kunna komma att användas. I afseende på nämnde ledamotskap i Sundhetskollegium, anse kommitterade likväl, att det bör vara den af Eders Kongl. Majit, på föredragning af chefen för landförsvars-departementet, utnämnde chefen för fältläkare-corpsen, som intager rum, såsom ledamot, icke en af kollegii egna ledamöter, hvilken, i det han emottager rotelen för de militära målen, iklädes chefsskapet för fältläkare-corpsen. På grund af alla dessa skäl föreslå kommitterade: 1. Att för fältläkare-corpsen en särskild chef anställes och af Eders Kongl. Majit utses, under benämning af general-fältläkare; 2. Att alla militär-läkare ställas under general-fältläkarens myndighet, i allt hvad som rörer deras embetsförvaltning eller läkaretjenstgöringen vid arméen; 3. Att general-fältläkaren är ledamot i Sundhetskollegium och der föredrager militära sjukvårdsärenden, hvilka fortfarande stå under öfverinseende af Sundhetskollegium; 4. Att general-fältläkaren förordnar till extra läkare vid arméen dem han finner lämpligast, och till pensionärer oeh stipendiater förordnar dertill behörige studerande.
— De öfriga båda Stin lära dock hafva bifallit Utsk:ts förevide förslag oförändradt; och anser jag mig, med ytterligare bemtadt stöd af nämnde förhållande, böra hemställa, det E. o. Ad. icke måtte fästa något afs:de vid de i detta fall så litet talande skäl, som blifvit af Gr. Mörner framstälde. Gr. Sparre: I likhet med Gr. Mörner är äfven jag af den åsigt, att det är en högst obillig bestämmelse, att stämman skall pröfva beskaffenheten af ifrågakommande förfall. Vid någon persons iråkade sjukdom kan t. ex. stämman finna för godt att utlåta sig: Han är icke sjuk, o. s. v. Till vinnande af rättelse härutinnan hemställer jag att förev:de 2:dra mom. måtte erhålla den af reservanten, Hr Stolpe, uti dess, komiterades Betänk, vidfogade, »Serskilda förslag till lag om menighetsstyrelse på landet» föreslagna lydelse. Orden läsas vid komiterades Betänk, pag. 167, § 17: »Dock vare ej den förbunden »att updraget emottaga, som upnått 60 års ålder, eller förmår »visa annat laga förfall, ej heller den, som näst förut ordförande »varit, förr än så läng tid förflutit, som den hvarunder han up»draget innehaft.» Frih. Hermelin, Carl Samuel: Att öfverlemna detta afgörande till stämmans klokskap, kan icke vara rätt. Om nemi. stämman möjligtvis skulle kunna anses befogad och lämplig att bedöma frågan, när af Utsk:t omnämnt »annat förhinder» förekommer, så kan dock aldrig detta blifva händelsen vid ifrågakammande »laga förfall». Man har invändt att tillfälle gifves att anföra klagomål. Att undgå det med en slik procedur förenade bråk samt obehag, torde dock obestridligen vara del förmånligaste. Enda sättet att härutinnan bereda sig trygghet är, att icke öfverlemna allt för mycket åt stämmans godtycke. På dessa, samt förut i ämnet anförda skäl, förenar jag mig med Gr. Mörner. Hr Adelborg, Anders Otto: Mig synes att man i sitt klander mot Utsk:t går väl långt.
Vid pröfningen af detta Memorial oell det förslag, som, till lättnad för Potsgårigen å landet, deruti uppgifvas, har Utskottet ansett, att, j händelse Kronobetjeningeris förtit ganska trägna tjenstbefattning ökades med emottagande och expedierande af Landthoarnes bref, samma betjening troligen skulle sättas utur stånd, att sina egenteiiga och sysslan tillhöriga befattningar med behörignoggranhet och vard fullgöra, och enär dessutom en Kronobetjenfs förrättningar äro af sådan beskaffenhet, att han ofva, och understundom längre tid, nödgas vara skild ifrån sitt liem , skulle ostridigt det ansvar, som ifrån en Postförvaltare-befattning är oskiljaktigt, ännu mera derigenom ökas, att en sådan Kronobetjent, vid skeende längre resor, nödvändigt måste uppdraga åt någon annan person, att, under hans frånvaro, expediera de bref, sorn dels ankommit; dels borde afgå, hvilken ansvarsskyldighet, i händelse expeditionen af Ombudet med vårdslöshet eller oredlighet bestriddes, säkerligen måste medföra vida svårare följder för Krono» betjenten, än som, genom de fördelar, hvilka den nya befattningen kunde tillskynda honom, torde uppvägas; har Utskottet, på dessa skäl, samt da i öfrigt de Corresponderande icke skulle kunna vinna fullkomlig säkerhet om brefvens behöriga expedierande vid de tillfällen, då Kronobetjenten nödgas vara borta från sitt hemvist, fun - Deri a 9 Maj. funnit sig icke kunna tillstyrka bifall till hvad uti ofvanbernäldte Memorial blifvit hetnstäldt^Hvilket dock till Riksens Höglofl. Ständers egen. pröfning vördsam ligen öfverlemnas. Stockholm den 24 Maj 1815. få Höglofl. Ridderskapets På Högvörd. Prest Ståndets Lédam. Vägnar Bryn. Hesselgren. På flederv. Ronde. Ståndets Ledaretvägnar Nils Mansson. M. M. Rosbeck. l;pplast Tios samtliga Riks-SiSnden (ion 29 Maj.
Äh, inte skall ni se på det viset! SAIMA (nickar betänksamt). Så då? DIREKTÖR BRUHN. Jag har aldrig sett retsammare. SAIMA (med nedslagna ögon). Konstens bana är törnbeströdd. DIREKTÖR BRUHN. dig, Gaston. Seså, nu tänker ni er att... att ni säger: Jag älskar (eftersäger). Jag älskar dig, Gaston. DIREKTÖR BRUHN. Vi äro inte i kyrkan och skola inte vigas för prästen. SAIMA (härmar honom). Och jag älskar inte Gaston. DIREKTÖR BRUHN (skrattande). Jo, det skall ni. SAIMA. skälmaktigt från sidan, säger sedan med kvickt och lekande tonfall.) »Och ändå borde du kunna förstå det», (gör en kort paus; därefter helt varmt, med hufvudet tillbaka Åh, men det är hårdt att gå på. (Ser på honom lutadt och blicken sänkt i hans) »jag älskar dig, Gaston». DIREKTÖR BRUHN som för att omfamna henne, men häjdar sig, då frun i detsamma kommer i dörren). (gör en hastig rörelse FRU BRUHN Sminkad, pudrad och bränd. Ser bra ut, men icke längre kokett). (vänlig men allvarsam. SAIMA (springer emot henne). God morgon, Betty lilla, hur är det med dig? FRU BRUHN. Tack. Hur mår du själf? Syperbt. DIREKTÖR BRUHN. Ja, det bär syn för saga. FRU BRUHN. Ni höllo på att repetera, om jag hörde rätt. SAIMA. är den aldra omöjligaste primadonna. FRU BRUHN. Ja, din man har haft det förskräckligaste besvär. Jag Så-å. DIREKTÖR BRUHN. Men jag kommer att få heder af henne till sist. SAIMA. Nej, nej. Tro honom inte. Jag är alldeles omöjlig. FRU BRUHN. pigan och ger henne med en vink befallning att duka af.) DIREKTÖR BRUHN. Åh, det är väl bara din blygsamhet.
Härvid förekommer likväl en omständighet, i afseende hvarå en bestämmelse torde Tara af nöden. Det kan nemligen inträffa, att icke alla egarne af en rote äro villige att ingå öfverenskommelse i förenämnde hänseende, utan att en eller annan intressent af roten sätter sig deremot, hvilket likväl, enligt Rikets Ständers åsigt, icke bör föranleda något hinder för öfverenskommelsens träffande, derest pluraliteten af rote-intressenterne, beräknad efter hvarderas andel i roten, är benägen att öfverenskomnielsen antaga; och anse Rikets Ständer, för att gifva rustoch rotehållarne upplysning örn kostnaden för båtsmännens beklädande samt en ledning för omdömet i frågan, uppgifter böra rustoch rotehållarne meddelas på de sednaste 10 årens markegångspris samt medelpriset deraf på de persedlar, som hestås båtsmännen i hvarje län, så att vederbörande rote-intressenter må vara i tillfälle att med sakkännedom sjelfve i ämnet fatta ett omdöme. I enlighet med hvad nu blifvit i underdånighet yttradt, hafva Rikets Ständer, för sin del, medgifvit: att staten må öfvertaga bestyret med anskaffningen af den egentliga båtsmans-beklädnaden, men att rustoch rotehållare hädanefter sorn hittills lemna sina båtsmän skjortor, strumpor och skor samt kappsäck; att kontrakter i sådant afseende må ingås med rust-och rotehållare, med iakttagande dervid, att pluraliteten af hvarje rotes delegare, beräknad efter hvars och ens andel i roten, eger härutinnan bestämma; dock att dessa kontrakter gälla endast så länge det för båtsmans-beklädnaden erforderliga anslag af staten fortfar, men att, om detsamma upphörer, rustoch rotehållare inträda i sin närvarande skyldighet i afseende å båtsmans-beklädnadens utgörande.
Banco; men uti den af Stats-Utskottet nu Den 14 Juli. iiti projecterade RiksStat äro de Upptagna till 1,687,420 R:dr sfi sk. 7 r, således en tillökning af I86,g51 R:dr 32 sk. lo r. Denna tillökning består deruti, dels att Stats-Utskottet föreslagit och Riksens Höglofl. Ständer jemväl bifallit en lätnpelig förhöjning uti beräkningen af de flesta inkomsttitlarna dels att en alldeles ny inkomst-titel blifvit Upptagen, och dels att vid Stats regleringens slutliga fullbordande blifvit till inkomst Staten öfverförde en del af de på Allmänna Indragnings-Stä* ten och g HufvUdtiteln odispönerade och be* sparde Indelnings-rentor och Spannmål , hvilka förilt såsom utgift varit upptagne. De, enligt 60 §. af Regerirtgs-formen, 1 egenskap af Bevillning Stats-Verket tillslagne Tull-, Post, Chartte - Sigillatas och Husbehofs BränVins - bfcannings-medel voro uti i8i2 åts Riks-Stat Upptagne och beräknade till 1.987,34g R:dr 14 sk. 5 r. Banco. Sorn Riksens Höglofl. Ständer Uti denna beräkning nU icke gjort någon förändring; så äro de till enahanda belopp Uti den nu projecterade RiksStaten Upptagne. -Men sorn Stats-Verkers ofvanberörde så ordinarie, kom i egenskap af Bevillning inflytande inkomster icke äfo tillräckliga till bestridande af Stats-Verkets af Riksens Höglofl. Ständer nu. fastställda utgifter? så hafva Riksens Höglofl, Ständer till Statsbristens fyllande af allmänna Bevillningert anslagit 1,150,000 Rtdr årligen till nästa Riksdag, hvilka komma ifrån nästa års början att af Riksgälds-Contoirét till Stafs-Contoiret uppå skeende reqvisition utbetalas. Töfäts 1352 Den 14 Juli. Totala beloppet af de Stats-Verket till Statsutgifternas bestridande af Riksens Höglofl.