Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Är det då troligt, att icke kvinnorna med deras i vissa afseenden utpräglade » ideala fordringar » och deras behof af lycka och harmoni, — att de icke, säger jag, ofta måste komma att drifvas igenom den utvecklingspers, hvars stadier äro: missräkning, afprutning på i ungdomen gjorda höga föreställningar om det ena och det andra, resignation och — då behofvet att bibehålla en kärleksfull uppfattning fortfarande gör sig gällande — en humoristisk blick för skröpligheterna i lifvet? En sanning är det visserligen, att många — kanske i synnerhet bland kvinnorna — lida af en sentimental lust att gråta, om de icke få lof att alltjämt skratta — jag menar: en benägenhet att, om jag så får uttrycka mig, » tjura », när lifvet slår sina slag, d. v. s. göra sig riktigt ordentligt olyckliga, eftersom det inte går an att få vara riktigt lyckliga — en sentimental, litet barnslig åtrå, som sammanhänger med själfbeskådning och fråsseri i de egna känslorna. Sunda naturer och starka ej inför sig själfva, kasta om lyckan sviker, hängifva plågeri, utan blifva i stället själar kokettera ej yxan i sjön, sig ej åt själfofta humorister. Det tyckes mig, som o m man i det äktenskapliga lifvet skulle ha rätt mycken användning för humor. Två unga människors gemensamma vandringslopp börjar väl oftast med både abnormt uppskrufvade känslor och icke fullt riktiga föreställningar om hvarandras personliga egenskaper. Under samlifvet sjunker känsloströmmen småningom tillbaka i sin naturliga flodbädd, man gör ömsesidiga små upptäckter i fråga om lynne, temperament, vanor, upptäckter, som skulle kunna komma olycka åstad, om de toges för seriöst, men som för en humoristisk uppfattning alldeles icke kunna skada det goda förhållandet. Det finns för öfrigt så mycket under en daglig sammanvaro människor emellan, som naggar, irriterar, nedtrycker, om det ej toges från den humoristiska sidan, så mycket, säger jag, att om man kunde skänka bort humor, borde ett större förråd af den varan gifvas hvarje brudpar i lysningspresent. Nå, finns blott något anlag, så utbildar sig nog den humoristiska uppfattningen af sig själf. En barnkammare — begripligtvis icke allt för öfverbefolkad!
St:r antagande af hvad Bergslaget till "Kronans framtida ersättande för förlusten å berörde för"läningar och förmoner föreslagit; till följd hvaraf det "skulle åligga Bergscollegium noga tillse, att de åtgärder, "som till förslagets behöriga verkställighet erfordras, "varda fortfarande vidtagne, som oek i öfrigt halla "verksam hand deröfver, att Verkets drift för en stigande Silfvertillverkning på ett ändamålsenligt sätt "besörjes." I anledning häraf, och då, i anseende till de emellan K. M:t och Kronan samt Sala Bergslag ingångne Afhandlingar, ett begifvande å Bergslagslnteressenternes sida, till någon för Kronan mera förmonlig utväg, att erhålla ersättning för Dess till Silfververkets upprätthållande afstådde förläuingar, icke kunnat vinnas; får Betänkan den, N:o 19g. 175 till R. St:rs bifall Utskottet vördsamt öfverlemna det af Bergslaget antagne, af K. Bergscollegium understödde och af K.
Antalet pensionärer är redan sk stort som hemmet kan rymma, och dagigen inkomma anmalningar om nya sådana. Dammask. ~UdstiliingsPidende~) ar namnet pk en bilaga till tidskriften ~Kvinden og Salilfandet;?, hvilkcn hak ' till uppgift, » &amp; tf utgöra ett slags föreningslänk mellan den blifvanide utstiillningeir af kvinnoarbete i Köpenhamn och allmanlieten ». Enligt livad .2 ' rdstillingstidendes~ första nummer meddelar, har utställningens fiirsta puesident, kammarherrinde Oxholm, nedlagt sitt mandat. Arbetsutskottet utgöres af fröknarna Auguste Fenger, Johanne Frimodt och Sofie Holten. Beslut angiende lokalen för den blifvande utställningen iir ännu ej fattadt. Anmälningstiden for ritst2llare, soin skiille iitliip: ~ den 15 jan., a r ytterligare förlängd. Fimalm~I~ d9ufid », tidskrift för sainhallsfrigoï, och henlinets intressen, är ett nytt finskt livinnoblad, som i slntet af fijrlidet &amp; z utskickade sitt första profnummer. Tikliriften redigerns af fröken: Helena Westermark och detta namn, jLinte namnen pk sikdann fiaarnstående finska förf. som Uinna (!anth, Adelalde Ernsooth, Rosin:: Wetterhoff, m. fl., hvilka antecknats som medarbetare, BY en borge~i för det nya företagets framagng. ~ S n t i d s utkommer i bIbiirjmi af hvarje månad med ett häfte om unge&amp; Z ark. Priset iir 4 inark. E t t euker8t medel a t t stiir7ea kragar, manl caetter o. d. s&amp; a t t de &amp; Z$fva eom n y a.
M:s ättlingar i tredje led upblomstra och fostras till dyrbara föremål för Svenska folkets kärlek. Med de upriktigaste, och lifligaste önskningar, att E. M. länge och med ostörd helsa mätte fä njuta denna glädje, anhåller II. o. Ad. nnderd:st att i E. M:s nåd och ynnest få vara innesluten. M. Enke-Drottningens svar: Mina Hrr! De välönskningar, som nu blifvit af R. o. Ad. lill Mig framförde, och det deltagande, som blifvit Mig bevisadt, förvärfva R. o. Ad. nya anspråk på Min erkänsla, och befästa ännu mera den välvilja Jag för Eder hyser. Lycklig af en hädansvunnen tids minnen, ej mindre än af framtidens förhoppningar, kan den tillgifvenhet, hvilken för Mig yttras ej annat än bidraga att öka känslan af den sällhet, som en älskad Sons återvunna helsa skänker mig. Emottagen, Mine Hrr, den förnyade försäkran om all Min konungsliga nåd och välbevågenhet. Till DD. KK. lill. Kron-Prinsen och Kron-Prinsessan! Då R. o. Ad. i dag, enl. Grundlagens bud, inför DD. KK. lill. Den 26 November. 37 aflägger sin underd. upvaktning, sker det med känsla af djup saknad vid minnet af den dyrbara länk, som blifvit bruten ur DD. KK. IlII:s syskonkedja, men ock med de ökade anledningar till glad förhoppning för fäderneslandets framtid, som tvenne nya telningar af den vördade Konungastammen i R. o. Ad:s hjeltan väcka, då R. o. Ad är förvissad, att de af DD. KK. HH. skola fostras till en sann upfattning af sin höga börds företräden. Väl bestå dessa hufvudsakligen i pligter, högre och vigtigare än de, sorn åligga den ringare och undersåten. Men tyngden är ej dessa pligters enda egenskap.
Rikets Ständer hafva tagit denna nådiga framställning i behörigt öfvervägande; och ehuru, enligt hvad handlingarne utvisa, arrendet för Ljusne kronolaxfiske, som för åren 1822—1827 utgjort 27| tunnor, för åren 1828—1837 24j tunnor och för 1838—1843 27jtunnor salt lax, sedermera, eller samtidigt med Ljusne sågverks anläggning, alltjemt nedgått, så att detsamma för innevarande utarrenderingsperiod uppgår till allenast 500 R:dr R:mt årligen, och nämnda förhållande sålunda synes ådagalägga, att det skulle vara med Statens verkliga fördel öfverensstämmande, alt berörda fiske blefve till skatte försåldt innan det genom ökad timmerflottning å elfven kan varda ytterligare försämradt, hafva likväl Rikets Ständer ansett sig icke kunna biträda den nådiga framställningen af följande skäl. Genom Kongl. Brefvet den 22 Mars 1850, angående dispositionen af kronofiskena i riket, är stadgadt, bland annat, att de mindre fisken, som i samma nådiga Bref afses, skola, sedan ränta efter vissa grunder blifvit dem åsatt, på auktion lörsäljas till den högstbjudande, hvarvid för de fisken, som äro belägna vid särskilda hemmans eller byalags stränder, i förra fallet hemmansinnebafvarne och i det sednare byalagen ega optionsrätt till deras inlösande för hvad vid auktionen bjudes och finnes antagligt. Denna strandegarne ovilkorligen medgifna rättighet vid skatteförsäljning af dylika mindre fisken, synes billigare och med ännu större skäl böra medgifvas strandegarne vid 28 Expeditions-Utskottets Förslag lill anderd. Skrifvelse, N:o 75. försäljning af de förmånligare fiskena.
Mörner jemväl bevisat, att det ypperliga frälset genom åtagande af detta bestyr gemensamt med öfriga hemman skulle blifva beskaltadt med en afgift, hvarifrån det f. n. är befriadt. Deraf åter är klart, att Säteriernas värden skulle minskas med kapitalet, lill den ränta, hvilken utginge i form af afgift till fjerdingsmännen. Jag är icke ibland dem, som vill, hvarken för min person eller den egendom 4 H. 23 354 Den 12 Mars f. m. jag skulle kunna äga, undandraga mig någon skyldighet, då denna af det allmänna bästa oundgängligen påkallas. Men en sådan nödvändighet är nu icke för handen, och då fordrar rättvisan, att en dylik befattning, som den ifrågavar., icke ålägges annorlunda än med eget begifvande af den, som tillförene icke varit pligtig att vidkännas detta besvär, och på ett sätt att han njuter en motsvarande ersättning för den fördel, han förlorar. Jag måste alltså för bibehållande af den princip, som bör vara rådande, nemi. att rättvisa skall vederfaras alla, bestrida Utsk:s förslag i förevar, afseende, ehuru jag erkänner alt det är fördelaktigare för den privilegierade jordens innehafvare, än det, som vid sisth riksdag af Utsk. framställdes. Man har här velat påstå, att den utfärdade instruktionen för fjerdingsman skulle uptaga åtskilliga bestyr, hvilka tillförene skulle för dem hafva varit främmande. Sä förhåller sig icke. På sätt en talare förut ganska riktigt anmärkt har man endast gjort en sammanfattning utaf de åligganden, som tillhört fjerdingsmännen sedan uråldriga tider; men just denna sammanfattning har haft den olägenheten med sig, att när man fått se dessa åligganden på en gång, man blifvit förskräckt för densamma. Det är så naturen af alla tjenstebefattningar. Få tjenstebefattningar finnas, dem man icke skulle tveka att emottottaga, i fall man finge framför sig en lista på alla de mångfaldiga åligganden, hvilka befattningen åtfölja. Det synes mig derföre, som skulle måhända Regeringen handlat försigtigast, om den icke bifallit R. St:s anhållan vid sista riksdag om utfärdande af en sådan instruktion som den ifrågavar.
December bifallit första punkten af ofvannämnde Betänkande, men deremot afslagit Utskottens förslag i de två efterföljande punkterna, med förklarande, att, då Ridderskapet och Adeln inhemtat, att Styrelsen redan till ärendets behandling nedsatt en Comité inom hvilken de mildare åsigterne lyckats göra sig gällande, ehuru dess arbete måst afbrytas i anseende till fördröjandet af det nya Criminal-Lagförslagets pröfning, Ridderskapet och Adeln för Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-TJtskottets Betänkande, N:o 27. 7 närvarande funne öfverflödigt att till Kongl. Maj:t ingå med underdånig skrifvelse i ämnet. llögv. Pi este-Ståndet och Hederv. Bonde-Ståndet åter hafva under den 3o November nästlidet år bifallit Betänkandet i dess helhet och Vällofl. Borgare-Ståndet har den 7 sistlidne December jemväl bifallit detsamma, men med den förändring, att Ståndet, i stället för Utskottens hemställan i andra punkten af Betänkandet, för sin del beslutat, att Rikets Ständer må, i underdånig skrifvelse, anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder vidtaga sådana åtgärder, hvarigenom användandet af prygelstraffet såsom extra judiciel bestraffning inom den värtvade och indeldta armeen ma helt och hållet upphöra.
De utmärkta prof han, redan de första 90 Den 11 Mjaj. ren af silf vistande här, deruppå aflade vid Elgviks klädesfabrik, vid Dannemora grufvor och den s. k. Eldqvarnen i Stockholm, fäste honom vid Sverige; och de 5 derefter följande decennier hafva sagt, att han för detta land var omistelig. Det torde icke vara behöfligt att inför Svenska National-representälionen framhålla en teckning af hvad Owen här åstadkommit för ångmächineriets fullkomnande, för jernets förädling och användbarhet til! förut okändt bruk — det torde icke vara behöfligt i ett land, der han sjelf rest sina minnesvårdar i schaktens djup, vid verkstädernas ugnar, eller utsändt dem att kringsväfva floderna, sjöarna och håfven. Om vårt fäderneslands förbindelser till Owen vittna icke blott de arbeten han här utfört och eflerlemnat, utan fast melodi egentligast de flerfaldiga, förut okända riktningar han här gifvit åt industrien, de kunskaper och den arbetsskicklighet han spridt vidt omkring i landet, flan var sjelf vår förste modellarbetare, vår förste formare, vår förste gjutare; och han inlärde derjemte andra, han danade inom sina verkstäder arbetare, som från dem utgingo lill provinserna, att meddela förvärfvade insigter och färdigheter åt närvande och kommande slägten. Det har ofta blifvit anmärkt, att sådana män som Owen vanligen arbeta mera lill gagn för det allmänna och fyr andra, än för sig sjelfva. De anstränga sig för verkliggörandet af den idée, sorn föresväfvar dem; beräkna icke så noga, kunna kanske icke alltid beräkna erforderliga tillgångar och medel för utförandet; de försöka, misslyckas, begynna och fullfölja på annat sätt, och måste anse såsom enda vinsten, om problemet slutligen kan lösas. Någon gång stöta äfven oförutsedda olyckor lill. — Allt detta var förhållandet med Owren. Det var en tidpunkt af hans lefnad, då äfven han egde en sparpenning i behåll efter fleråiiga mödor. Denna, jemte uplånade bidrag, använde han för byggande och utrustande af ångfartyget Josephine, hvilket, såsom bekant är, inom kort tid af vådeld förstördes.
Och i förbigående sagdt, till sådana ögonblick och sädann orter kommer, med undantag af det behof af ritorr spanmål till utsäde eller magasinering, som kan förefinnas, den utländska importen att inskränka sig, då denna icke kan förutsättas företrädesvis söka en redan öfver tv 11(1 marknad. I dessa fall åter verkar den välgörande, och föga riktigt af Staten vore, att, då brist trycker, prisgifva denna åt speku» lation. Det samma kan sägas om det enda fall, uti hvilket en tullsats skulle kunna utöfva någon varaktigare inverkan, det nemi.: om producenten, lockad af höga priser å utländsk marknad, skulle dit utöfver vanlig export utföra en del af hvad som utgör landets vanliga konsumtion. Vore det i så fäll billigt, om Staten, lemnande åt producenten sin frihet och den derutaf skördade vinst, skulle genom en mot importen riktad tullsats ytterligare förtunga konsumenten, på hvars bekostnad producenten inhändigat nyssnämnda vinst. Annu en sida af frågan förtjenar att allvarligen betraktas. Autagom för ett ögonblick att, såsom skydds-systemets anhängare påstå, en å säd satt tull skulle hos oss höja dess pris. Hvad blefve härutaf följden? Månne ökad allmän välmåga? Ser man till hvad välmåga är och skarpt begränsar detta begrepp, skail man lätt finna, att välmågan är beroende utaf det qvantum behof, materiella eller intellektuella, som genom ett visst qvantum arbete kau fyllas; kommande denna välmåga att stiga eller falla allt efter som flera eller färre behof genom samma arbete kunna tillfredsställas. Sålunda upfattad, höjes väl dä, jag förnyar min fråga, genom nyssnämnda prisförhöjning den allmänna välmågan? Utan tvifvel svara skydds systemets förfäktare. Genom den högre betalning, sädesproducenten för sin vara erhåller, bl i f ver han mäktig af en ökad mångartad konsumtion, hvilken åter kommer mångfaldiga producenter till godo. Det ligger dock ett misstag, ett förbiseende uti detta påstående. Väl är saunt att sädesproducentens välmåga stiger, att han för samma qvantum säd, alstrad med samma arbete, uti utbyte erhåller mera produkter, eller dessas värde, än han förut förbrukade.
Hvad härefter vidkommer den rote-vaeance afgift, som, enligt hvad af motionärerne uppgifvits, skall blifvit affordrad egarne lili utsockne frälse-hemman i Halland för åren från och med 1835 till och med 1838; så få Utskotten upplysa, att Kammar-Rättens Revision väl först anmärkt, att af hemmanen ej utgått rolefrihets-beviilning för år 1834, samt rote-vacance-afgift för åren 1835 och 1836, och ansett dessa afgifter böra af'hemmanen utgå, men dock sedermera nedlagt sin talan, på den grund, att denna jord icke förr än år i83i blifvit indelad lill rotar, och grund för beräkningen af rote-vacance-afgiften således saknats, samt dessutom frågan , om denna jord skulle draga ordinarie rotering eller endast extra rotering, skulle underställas Rikets Ständers pröfning, innan någon verkställighet i ena eller andra fallet kunde ega rum: och har Kammar-Rätten, i Utslag den 31 Mars 1840, låtit härvid bero» Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utshottens Utlåtande, JV:o 85. i3 I anseende härtill och, då Utskotten veterligen, role*vacance-afgift ej blifvit fordrad för flere år, än som nu blifvit nämndt, anse Utskotten, att hvad motionären anfört, i afseende härå, icke fordrar någon åtgärd. Stockholm den 19 November 1840. Ani. till Exp. Utsi. den 21 November, II. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af ålerremiss å Utskottens Betänkande N:o 9, om bildande af undervisnings-anstalter för Skeppsbyggeri samt anslag dertill. Delta Betänkande har, vid föredragning hos Riks-Stånden, blifvit bifallet af Högloft.
Befallningshafvande i Skaraborgs län, som jemte eget yttrande öfverlemna! en af utsedd Bestyrelse lill Kongl. Majit ställd skrift, deruti anförts, att, såsom följd af den för vestra stam-jernbanan fastställda riktningen genom nämnda län, en bibana från Mariestad till stambanan funnits nödvändig, på det att denna stad och omgifvande orten måtte blifva delaktige af förmånerne utaf den genom jernvägsanläggningen förväntade ökade trafiken, och den ännu mera omfattande fördelen af jernvägs-kommunikationens förbindelse med segelfarten å sjön Wenern ej komma att gå förlorad, samt att af sådan anledning flere af stadens innevånare och fastighetsegare i trakten deromkring föranstaltat och bekostat undersökning i och för anläggning af en dylik bana, hvarefter under inseende af Chefen för Statens jernvägsbyggnader, Öfversten m. m. N. Ericson, plan och kostnadsförslag blifvit upprättade af Löjtnanten Friherre Axel Adelsvärd för utförande af en jernväg, med samma spårvidd, som Statens jernbana, från Mariestad förbi Ullervad till vestra stambanan i närheten af Hjälstads kyrka, i längd utgörande en mil och 29,000 fot, jemte en hästbana af 3,000 ibis längd genom staden lill hamnen, hvilket kostnadsförslag slutade sig på en summa af 652,545 Ridr 44 sk. banko; och har förenämnde bestyrelse med bifogande af berörda kostnadsförslag samt tillhörande planoch profil-kartor, jemte yttrande af Öfversten EricBih. till H. St.
Dock inte om varorna är avsända i samma kärl och säckar som de inkommit. Varorna skall vårdas så att ingenting rubbas eller förstörs och om någon förskämning märks skall det anmälas. Regementsuppbördsmän, som levererar direkt till trupp äger inte rätt till avskrivning. Uppbördsman som avyttrar något utan vederbörligt tillstånd mister genast sin befattning. Avskrivningsprocent beräknas för minskning som uppstår genom vägning, mätning, miutering, intorkning, råttfrat, läckage, grusning, damning, spillning eller hantering. Skulle istället överskott uppstå inlöses det av kronan efter medelpriset av upphandlingen. Magasinsdisponeneterna skall noga tillse att magasinshusen är fria från takdropp och försedda med täta och säkra bottnar. De står för reparationer. Avskrivning på spannmål och proviant samt fouragepersedlar vid magasin och sjukhus, där beräkningen görs varje månad. Rietorr eller torkad säd av vete, råg, korn och ärter 1 ½ %. Rietorr blandsäd och havre, oriad eller rå säd 2 ¼ %. Oriad blandsäd eller havre, gryn av alla slag 3 % Potatis 4 % Då mjöl och gryn inkommer i spilträd eller mattor och förvaras så tills levereringen, bestås endast hälften. Torrt bröd 6 %. Mjukt bröd 5 %. Avskrivning får inte beräknas på mjöl som levereras direkt till bageri från kvarn vart efter det behövs. Torrt, rökt och s k lakegods av kött, fläsk, fisk, sill och strömming 4 %. Om färskt kött måste förvaras mer än två dagar och fordrar salt räknas 5 %. Salt, tobak, sviskon, ingefära, peppar, talg, såpa, brännvin och hackelse 3 %. Smör, ost, surkål, sirap, tran, olja, vin, ättika och halm 4 %. Pepparrot och dricka 5 % samt hö 6 %. Om avskrivning under sjöexpeditioner med örlogsfartyg utan undantag större och mindre. Vete-, rågoch kornmjöl 4 % om det kan mottagas i fastager och bli kvar där 4 % annars 5 %. Risgryn, ärter, salt, tobak, ingefära, peppar, talg, såpa, kökenfett och sviskon 3 %.
Dä man redan länge, ehuru ej förr än nyligen mera allmänt, känt, att rcalisations-fondcn blifwit anticiperad, hade redan bordt hända att flere nu än förr sökt fä fina Riksgäldssedlar till Banko förwexlade; men männe ej det motsatta inträffar, att sabant mindre blifwit sökt nu? Lwertom männe man icke^fär en direkt förmän af ombytet? Hwad winner man pä räntan af deras fortsatta omlopp, hwad skulle man förlora i samma wäg att strax inlösa dem? Skulle det fordra omsorg eller medgifwa sorglöshet att anskaffa strax cn tillräcklig Fond? Är det möjligt att göra det? eller blir dck en fäfäng möda? tilläta Rikets krafter att det skr? Pä hwad sätt skulle man wäl kunna göra det? Jag har hört talas med mer och mindre allwar vin ett rent af nytt kredit-mynt, och ehuru, som jag för min del redan haft äran anföra, jag föreställer mig det wara i mindre öfwercnöstämmclse med Regerings - Formen samt äfwcn ganska oumbärligt i anseende till Finansernas regie - Den 2 October. 1181 keglerandc, torde ej wara nr wägen akt nämna eir enda anmärkning j anseende kill dest sammanhang med nuwarande fräga. Skulle det nya Credit-myntct bibchälla de nu i rörelsen löpande döde Banko och Riksgälds sedlar, eller skulle det jaga dem derifrån? Jag förmodar det sednare, hwarigcnom de löpande Riksgäldsscdlars snara realisation skulle äskås, som äter tjcnade till ingenting, om den än skulle anses för hwad deri » icke till fullo är, möjlig. Om omöjligheten akt pä wederdöiligt sätt strax realisera dem alla är gifwen, öfwcrwinneS han derigenom att man äfwcn gör deras önskan omöjlig som wilje ombyta; eller pä hwad skäl will nian bibchälla omöjligheten i det hela, dä man kan afhjelpa honom till en stor del?
[Forisalin.) 7 afgifne, ett ytterligare förslag sedermera, enligt hvad Utskottet inhemtat, varit å bane, angående byggnadens och trädgårdens förläggande på någon mera tjenlig plats utom staden, synes frågan om lämpligaste sättet för förändringen icke vara så fullt utredd, att anslag för närvarande bör för ändamålet beviljas, utan får Utskottet, med tillika fästadt afseende derå, alt Statens hårdt anlitade tillgångar icke heller torde medgifva att utöfver de betydliga anslag för universiteten, som Utskottet redan förordat, äfven tillstyrka beviljandet af den nu äskade summan, hemställa, att Kongl. Maj:ts Nådiga framställning i denna del ej för närvarande må af Rikets Ständer bifallas. 85:o. Hvad beträffar den uti Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition derefter förekommande fråga om anvisande af ett anslag för en gång af 4,300 U:dr lill inköp af bostad åt en särskild Kapell-predikant inom Tyngsjö till Malungs pastorat hörande kapellag, bar Utskottet redan uti 7:de punkten af delta Utlåtande tillstyrkt beviljande af den äskade summan att här bland extra anslagen uppföras. 86:o. Enär de vid flere föregående Riksdagar för folkundervisuingens befrämjande anslagna medel vore fortfarande behöfliga, är af Kongl. Majrt föreslaget, att desamma måtte till enahanda belopp för nu förestående statsreglerings-period anvisas, nemligen: till understöd för folkskole-lärares aflöning inom de socknar, der, enligt Kongl. Maj:ts pröfning, stats-bidrag för sådant ändamål i följd af särskilda förhållanden kunde erfordras 30,000: — till seminarier för bildande af folkskole-lärare, efter Kongl. Maj:ts pröfning 13,650: — samt till elever vid nämnda seminarier, att af Kongl. Maj:t efter behof disponeras . • • t> 18,000: — tillsammans 61,650: — eller för 3 år . 184,950: — med rättighet för Kongl.