Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stadens folkmängd, som enligt sednaste femårstabell uppgick till 2,190 personer, antecknades vid sista mantalsskrifning utgöra 2,313, deraf 543 af manoch 764 af qvinnkön äro tecknade i mantal. Det är en sällsam och bedröflig företeelse, att jag, nu likasom 1839, nödgas börja min underdåniga femårs-berättelse, hvad Wexiö stad angår, med att redogöra för åtgärder i och för den staden nu åter öfvergångne eldsvåda. Denna olycka var så mycket mera kännbar, som såren efter 1838 års -brand icke voro läkta. Större delen af de då afbrända tomter var visserligen bebyggd; men mången hade förbyggt sig, och derigenom åsamkat sig skuld i och för uppförandet af sina prydliga lius. Man ansåg tlå nära nog för en samvetspligt att åter bebygga sin stad prydligt, då ej mindre den hädangångne storsinnte Konungen, än hela Svenska allmänheten så ädelmodigt kommit till hjelp, men man hade ej väl beräknat sina till gångar. Det har varit en sårande, en orättvis beskyllning, som tilläfventyrs illvilja eller afundsjukan utspridt, att de brandskadade i Wexiö snarare vunnit än förlorat på 1838 års eldsvåda. Man får ej lättsinnigt bedomina olyckliga medmenniskors belägenhet. Genom samhällets oförgätliga Välgörares, Högstsalig Ilans Maj:t Konungens förnyade Nåd och Välvilja kunna stadens invånare snart nog se grus högarne efter sednaste eldsvåda bortsopade och en ny stad derpå åter upprest.
Utskottet, som jemväl tagit kännedom dels af de yttranden, hvilka inom Bonde-ståndet åfgifvits vid remitterandet af Nils Nilssons motion, de fleste innefattande—jemte medgifvande af hehofvet utaf löneförbättring för Statens embetsoch tjenstemän i allmänhet, företrädesvis de lägre, — det yrkande, att densamma må beviljas blott för den tid, nu föreslående statsreglering omfattar, dels ock af de allmänna grunder för den föreslagna löne-regleringen, hvilka finnas intagna uti det Kongl. ,Maj:ts nådiga proposition Åtföljande protokoll öfver Finansärenden af den I I Oktober niistlidet år, får, med hänvisande i öfrigt till hvad nämnde statsråds-protokoll i detta afseende innehåller, derur endast anföra, att den under de sednaste åren inträffade utomordentliga stegring i pris å de förnämsta lefnadsförnödenheterne ansetts oundgängligen påkalla en snar löneförbättring för Statens med penningelöner lörsedde embetsoch tjenstemän, samt att, ehuru fråga förevarit derom, att en löne-reglering icke borde företagas annorlunda än i sammanhang med ep ny embetsverkens organisation, det likväl af anförde skäl icke befunnits lämpligt, att, med undanskjutande af det redan nu kända och erkända be hofvet af förbättring i embetsoch tjenstemännens lönevilkor, ingå i undersökning om ändamålsenligheten af eller sättet för en förändrad organisation af statsmekanismen i dess helhet. utan att derföre de serskilda verkens och korpsernes på egen erfarenhet om dithörande arhetens mängd och beskaffenhet grundade framställningar hufvudsakligen blifvit i afseende å personalen af embetsoch tjenstemän följde uti de framlagda förslagen till nya loues täler.
Jag tror likväl icke saken af R. o. Ad. böra betraktas såsom en penningespekulalion, utan att frågan är väckt derföre, att de hus, som befinnas bakom Riddarhuset, äro eldfarliga samt för sitt ytterst bof,illiga och skräpiga skick vanprydliga och med R. o. Ad:s värdighet föga förenliga. Del vore, sä alt säga, en skyldighet för R. o. Ad. alt, såvida det kan ske utan alltför stora upoffringar, tillse alt denna plats måtte bli på ett bättre sätt ordnad. Om man från denna synpunkt betraktar den (mandelia delen af frågan och dervid lägger lill grund Ulskis egna beräkningar, så finnér man att byggnaden skulle kosta omkring 70,000 r:dr, samt all den inkomst, som af dessa byggnader skulle blifva i behåll, sedan man afdragit ett belopp motsvarande inkomsten af de ottvar, husen, skulle utgöra omkring 3,500 r:dr årligen. Vid denna Utskis beräkning är likväl en och annan anmärkn. alt göra, så t. ex. att Utsk. för de nybygda husen beräknat en årlig underhållskostnad, men att Utsk. icke beräknat en enda skilling i årligt underhåll för de nuvar. bofälliga husen. Förmodligen har Utsk. ansett dem så dåliga, att del icke lönade mödan alt reparera dem; men att praktiskt gå så tillväga torde möjligen icke i längden låta sig göra, så vida icke gården skall blifva en tegelhög. Om vi emedlertid antaga 70,000 r:dr till husets byggnad och 3,500 r:dr i årlig ökad behållning emot den nuvar. så finner man att detta belopp är alltför litet alt betacka ränta och amortissemenl; men Riddarhuset har en annan tillgång, som kan för delta ändamål användas, nemi. capitations-afgiflen. Om jag icke misstager mig alltför mycket, upgår denna afgift till omkring 2,000 r:dr om året. För närvar, behöfves denna afgift icke för andra ändamål. Det har t. o. m. varit i fråga vid föregide riksdagar alt borttaga den. Att den emedlertid kan fortgå ulan serdeles betungande för R. o. Ad., kan tagas för gifvet.
^Oteb utöfning af ben rått 62. ocf) 64. §. §. i Regeringsformen 0§ tillägga, h^fme 2£i, efter profning af ©tatSmerfetS behof och efter roib* tagne bejlut, hvarigenom 1823 årS RifS*©tat i miga belar blifvit forån* brob, få reglerat RifS*©tatenS utgifter, att nebanftåenbe ©ummor fomma att, unber foljanbe #ufvubf itlar, uppföra# ocf) utgå: 5<5rfta <aufwub> > Citeln/, innef)åflanbe BnjTagenr för Äongl. #of* och ©lottS*©taterne . 9v:br 7*9,3. 2tnbra <åufwu& *Ziteln, innehållanbe 2ln|Tag tilt Ctoifc och SanbS*- (Materne . ^,056,417:29. 7. Urcbje »oufivub tZ i t c I it, innehållanbe ?(n)Tagen för Mtaire*©ta* terne och ^orfroarSroerfet till lonbS * 3,274/486: u. 7. *4 hjerbo *ouftt>u&fZitdri, forn upptaget Sfnfla^en för tDZilifaire* od) $6rfroae$merfef titt fjöjj . 1,212,717: 7. 4. ^etnro ^ufwub fZCitcln, itppfagatibe 2tn}Tageu får oel) be Sföna jfonfterne * 27,087:40.. Sjette 4ufw»b #Cirehty |marå aro uppförde Sfnffagen för Sftifba Sfiffeffer . 119., 198:21.
Hofrätts beslut i alla mål af brottmäls-egenskap, som angå på Gottland boende personer, skola öfversändas till Konungens Befallningshafvande derstädes för att kungöras parterne, kan Utskottet deremot icke tillstyrka. Meningen med detta förslag lärer nemligen vara den, att tiden för besvärs anförande öfver omförmälde beslut skulle räknas från dess kungörande, på det den missnöjde parten cj måtte försitta fatalier. Men häremot förekommer först och främst att, om en föreskrift i omförmälde syftning meddelades, skäl ingalunda vore att inskränka den samma till en enda art af mål. Förhållanderne äro nemligen lika för alla. Men i allt fall torde lagstiftaren ej kunna sträcka sin omsorg för rättsökanden från omförmälde ort så långt, som motionären föreslagit. De skulle derigenom vinna en förmån, som ej är förunnad rättsökande från öfrige delar af Riket och en betydlig afvikelse från principen i gällande rättegångsordning infördes genom antagande af förslaget, utan att giltiga skäl förefunnes lör en sådan afvikelse. Derför tillstyrker Utskottet med vördnad; att Hr Grefve Mörners ifrågaställa förslag ej må vinna Rikets Ständers bifall. Stockholm den 28 Mars 1851. Reservation af Hr Carleson, med tillkännagifvande att han icke varit tillstädes i Utskottet, då förenämnde betänkande beslutades. STOCKHOLM, TRYCKT HOS N. MARCUS, 1851. Lag-Ulskottets Betänkande, A:o iS. "1 N:o 18. Ank. till TSxp.-Utsk. den 1 April 1851, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af vackt motion om verkställighet af Konungens Befallningshaf vandes utslag i Skuldfordringsmål.
rGgr komma till hans kunskap, sä anser jag fädane fördelar med detta förslag wara förenade, att detsamma af mig i underdänighet tillstyrkes, med den underdäniga hemställan, att dä communication mäste ste igenom KonglMaj.ts Befallningshafwande, sökanden ä§zer wända sig Lill bemälte Befallningshafvande l den ort, der den inteknade egendomen ligger, santt om icke fatalietiden ku^lde förkortas ifrän 90 till 60 dagar, säwm fullkomligt tillräckliga för en Eredrtor, att pä ett eller annat af-ds föreslarne sätten besörja om sin ansökning scomnrunicatio. , äfwenchm est ägare, mot. hvilken ett obehörigt Jntekningsanspräk till äfwentms wore gjordt, derigenom icke stängdes frän Dispositionsrätten öfwer sin egendom i längre tid, än som icke stär att stndwika. - 7 Hwad dernefi bslraffar den-'föreflagne omst mdigdet, att en Jntckning, fokt under de förs GäldeuärenS Cetziosts ansöknings ingifwande fö-' regängne zo dagar, men som icke blifwit äf Domaren faststäld, ej eller mä i Concourftn nägon förmonsrätt medföra, sä kunde denna om-' ständighet, säsom efter min tanka öfwerftödigH förbiaäs eller anses förfalla, helst säsom en följd af hwad redan är nämnt, en Inteknings gällande kraft, endast och allenast beror derpä, att den efter lagens föreskrift, är af Domaren faststäld förr än Gäldenärens Cetzion inträffat, hwarförinnan likwäl en Creditor utan twifwel är berättigad, att tillförse sig med all den säkerhet, han utan tredje mans försäng kan ät» ckom - 1,66 Den 17 Julir. komma.
Herr Grefven och LandtJllarskalken föreslog, att Herr Cederskjölds Motion, angående Riddarhusets Brandförsäkrande, måtte till Riddar* hus-Utskottet remitteras; hvilket bifölls. Grefve von Lantingshausen, Albrect i Sedart Ridderskapet och Adeln förklarat sitt Välbehag öfver Friherre Klingspors nitfulla befattning med Riddarhusets Reparation, får jag hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpeligt, att äfven uttrycka sin synnerliga tillfredsställelse öfver de åtgärder RiddarhusDireetionen i detta, så val som flera andia af* Ridd. och Ad. Fröt. Den i April. seenden till Ridderskapets och Adelns förmån vidtagit. Herr Grefven och Landt Marshalk en hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln skulle anse lämpeligt uppskjuta härmed, intilldess alla Riddaihus-Directionens åtgärder blifvit af Riddarhus-Utskottet granskare, samt Ridderskapets och Adelns pröfning underställde j hvilket bifölls. Upplästes och lades på bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Fran Constituäons-Utskottet: Af den af sisttedne Martiin hvarigenom öfverlemna» till Justering en uppgift å de från sista Riksdag hvilande, men nu mera profva, de Grundlagsändrings förslag, som af samtelige Riks-Stånden blifvit gillade och antagne. Från Stats• Af den 5 sistledne Martii, angående Flyinge och Dahlby Kungsgård och Stuteri Inrättnings Stat} dcuti Utskottet tillstyrkt, att Stuteriets Organwation må så val nu sora för framtiden lämpas efter den tillgång , som berörde Kungsgå dar kunna lemna till Stuteriets årliga underhållande, sedan det likväl först blif. Den i April. vit bragt i den ordning, som funnits nödig och hvartill särskihe Statens Medel redan blifvit anslagne: Att på sätt de till hushållningens reglerande i berörde Kungsgårdar förordnade Comitterade föreslagit.
- DEN OKÄNDE. mig... Jag har försökt, men det blef endast värre. Ni menar att klockors klang och vigdt vatten skulle lugna Det blef mig AUGUST STRINDBERG som den Onde när han ser korsets tecken. Låt oss tala om Er nu! DAMEN. bruka Era gåfvor? Det behöfs inte! Har man någonsin beskyllt Er för att miss DEN OKÄNDE. som jag, ingen så afskydd. Ensam fick jag gå, ensam fick jag Man har beskyllt mig för allt. Ingen i min stad var så hatad komma. Gick jag in på ett offentligt ställe flyttade man sig fem alnar från min plats. Ville jag hyra rum, var det upptaget. Presterna lyste bann från predikstolen, lärarne från katedern och föräldrarne i hemmen. En gång ville kyrkorådet taga mina barn ifrån mig. Då förgick jag mig och lyfte näfven mot himlen. DAMEN. Hvarför är Ni så hatad? DEN OKÄNDE. sade jag, och skref: befria Er, jag skall hjelpa. Och så sade jag Vet inte! Jo, jag kunde inte se menniskorna lida och så till den fattige: låt icke den rike suga ut Dig! och till qvinnan låt icke mannen kufva dig! Och så, det var nog det värsta, till barnen: lyd icke Era föräldrar när de äro orättvisa. Följderna: ja de äro - alldeles obegripliga, ty jag fick i ett mot mig både rika och fattiga, män och qvinnor, föräldrar och barn; och derpå kom: sjukdomen flykt, ensamhet, och nu sist tror Ni att jag är vansinnig? DAMEN. Nej, det tror jag icke... DEN OKÄNDE. Då är Ni visst den ende, men det är mig desto dyrbarare. DAMEN (reser sig). Nu måste jag lemna Er... DEN OKÄNDE. Ni också! DAMEN. Men Ni får icke sitta qvar här. DEN OKÄNDE. Hvart skall jag då gå? DAMEN. Ni skall gå hem och arbeta. med fattigdomen, tiggeriet med vanäran, skilsmessa, processer, lands TILL DAMASKUS - DEN OKÄNDE. Jag är ingen arbetare, jag är en diktare. DAMEN. som gifves, men kan tagas igen..
Herr kvtktieb, Larl kreäric uppläste til! Protokollet följande: Dä Stats-Utskottet, enligt dest första Betänkande rörande Stats-regieringen, förklarade sig stafwa antagit den vrineipe, att alla sjuklige, orkeslöse och till tjenstgöring oförmögne Embetsoch Tjenstemän, som antingen sätt af fted - Den 2z Zebrukrii. H59 sked eller tjenstfrihet med Lönens bibehällan-e, eller ock utan att hakva erhällit en sädan förmän, ändock för anförde orsaker icke göra nägon tjenst, stola flyttas pä IndragningSStaten, pä der Lönerna mä tillfalla dem, som tjenste» förrätta, gaf denna pä billighet och rättwi fa fotade grundsats mig anledning, att, wid förra pröfningen af berörde Betänkande anmärka, att är» stillige Embetsoch Tjenstemän uti f. d. Kongs. Inrikes Civil-Expeditionen, som nu är fördelt i irenne Expeditioner, äro uti det predicament, att de enligt den antagne principen borde pä Indragnings Staten öfwerflyttas, men att sadant likwäl icke stett; hwarjemte jag anhöll, att Högloft. Utskottet hos wederbörande Herrar Chefer behagade inhämta närmare upplysning om rätta förhällandet. En wärd Ledamot gjorde samma anmärkning i afseende pä Kongl. Justitia Rewisions-Expeditivn. Nu finner jag med mycken förundran, att afseende blifwit gjordt ä denna hans anmärkning, och twenne af do Embetsmän i Justitiä Rewifionen, sorn han upp» gifwit, blifwit flyttade pä Jndragnings-Staren; men deremot hwad jag yrkar, blifwit lemnat utan pröfning och fragan ansedd wara af den beskaffenhet, atr den bör öfwerlemnas till den blifwande Comiten för Indragningar m. m. ehuru förhällandet emellan de fleste af mig uppgifne personer och dem bemälte Ledamot anmälte, är alldeles detsamma.
Ett stadgande derom, alt bysättning icke skulle mcdgifvas, med mindre skulden uppgick lill en viss summa, för hvars bestämmande Motionairerne i öfrigt utgått ifrån helt olika grunder, tror Ulskottet ej vara rättsenligt, enär en ringa fordran kan, i anseende till fordringsegarens vilkor och behof, för honom vara af största betydenhet samt skyldigheten att uppfylla ingångile förbindelser måste vara lika ovilkorlig, eli vad'föremålen för dem äro af ett större eller mindre värde. För det sjette. Anders Danielsson har yrkat, att gäldenär ej må kunna kräfvas vid bysätlningsansvar förr, än genom Utmätningsförsök blifvit utrönt, att han är till gäldens betalande oförmögen. Härå svaras; att bysättning eger ej heller nu rum förr, än bristande tillgång vid utmätning visat sig, utom hvad angår fordringar, som grundas å växel eller annan löpande skuldförbindelse, i afseende hvarå borgenären iakttagit hvad författningarne föreskrifva, för bibehållande af samma fordringars strängare executiva egenskap; och hvad dessa fordringsbevis vidkommer, hvilka, såsom oberoende af förhållanden emellan andra personer, än innehafvaren och utgifvaren, äro ämnade att gå i allmänna rörelsen, tror Utskottet omförmälde undantagslag icke böra upphäfvas. För det sjunde. Det är föreslaget, dels att allmän Domstol, dels att Jury skulle ega pröfva, otn gäldenär gjort sig förtjent af att bysättas, samt huruvida ömande omständigheter talade för hans befrielse; — Men ZagUlskottets Betänkande N'.o 55, då fordringsegarés rätt, att, till sin fordrans ulbekommande, använda de tvångsmedel, lagen godkänner, icke bör bero af en så godtycklig pröfning, som den, ej mindre allmän Domstol, än ock Jury, i omförmälde fall skulle komma att utöfva, kan Utskottet samma förslag icke biträda. För det åttonde•
I följd häraf finner Oeconomie-Utskottet sig endast kunna till Riksens Högloft. Ständers egen upplysta omtanka hemställa hvad utväg, som till erhållande af erforderliga penninge-tillgångar till Fabrikernas uppmuntran inom Fäderneslandet skulle kunnåj lämpligast vidtagas; tillstyrkandes derjemte vördsamligen, att med afseende så väl till hvad detta Utskott som hvad Särskildta Utskottet föreslagit, angående inskränkning uti importer , äfven af Fabriks - tillverkningar , samt en afpassad tull å de tillåtna ^ så ock nödvändig Export af confisquerade i Riket till införsel och förbrukning otillåtlig» varor, såsom bidragande i synnerhet till imhemska Fabrikers uppbjelpande, Riksens Högloft. Ständer måtte hos Kgl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af sådana Författningar, som Kongl. Majit i Nåder finner lämplige, och till ändamålets befrämjande kraftigt bidragande'. Hvilket alltsammans till Riksens Höglofh Ständers närmare granskning vördsamligen öfyerlemnas. Stockholm den 15 Juli 18I5. På Höglofl. Riddersk. På Högv. Prest-Ståm och Ad. Uedamöters dets Uedamöters vägnar vägnar Ä. Lantingshausen. BorgarePå Hederv. Bonde Ståndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar And, Fredin, Nils Mänsson» M. M. Rosbeck. Uppläst hos Högloft. Ridd. och Ad. den 20 Juli. Högvörd. Prest-Ståndefc den 20 Vällofl. Borgare-Ståndet den 21 , Hederv. Bonde - Ståndet den 20 Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärs - och Oeconomie - Utskotts Betänkande, i anledning af Riksdags-Fullmägtigens för Fahlu Bergslag , Herr Lagmannen Jean Nord från Vällofl. Borgare-Ståndet remitterade Memorial, angående en ny och allmän reglering af de uti Riket nu antagna särskilta vigtsorter.
Med afseende å det resultat, dessa beräkningar öfver varu-traliken samt driftoch underhålls-kostnaden visade, hafva Deputerade för Hudiksvalls stads och kringliggande landsorts invånare, enär sådan tillförsel af varor, isynnerhet från Ljusnans vattendrag, ansåges kunna med säkerhet påräknas, att full sysselsättning å en lokomotiv-bana derigenom bereddes, i sin underdåniga ansökning om erhållande af slats-hidrag för denna jernbana, uttalat den allmänna önskan, att densamma måtte varda anlagd lill begagnande med lokomotiv, samt derjemte yttrat den förmodan, att om ett låne-understöd utaf allmänna medel, motsvarande Vatdelar utaf den beräknade anläggnings-kostnaden, beviljades på samma vilkor, som stad - 4 Stals-Ulskotlels Utlåtande M 255. gades för det lån, hvilket under sednaste Riksdag anvisades för Gefle-Dala-jernvägen, kunde erforderlig aktie-teckning för detta företag åstadkommas. Styrelsen för allmänna vägoch vatten-byggnader, hvars underdåniga yttrande i ämnet blifvit infordradt, har deremot ansett ifrågavarande bana böra inskränkas till de dimensioner, som erfordrades för rörelsens bedrifvande med hästkraft, alldenstund en dylik bana syntes blifva för trafiken tillfyllestgörande samt framdeles, i fall rörelsen sådant fordrade, lätteligen och utan särdeles betydlig kostnad kunde ändras för lokomotivs begagnande derå; hvarföre Styrelsen endast förordat beviljandet af den i Kongl. Maj:ts ofvan åberopade Nådiga Proposition uppgifna lånesumma af 240,000 R:dr Runt.
Allmänna Omständigheter: 870 Mantalsskrifne Innevånare finnas härstädes, deribland 377 män och Qvinnor, des utorri 3 hörande till gemenskapen af indelta armén. 28 männer och 85 qvinnor dels öfve rår ige och således manlals-frie, dels fattige och saknande arbetsförmåga; 435 minderårige, hvaraf 224 mankön och 211 qvinnkön. Hela folkmängden således 1421 personer. De åtal som under sednaste fem år ägt rum emot innevånarne, för begångna förbrytelser, påkalla icke någon serskild anmärkning i afseende på deras sedlighet i allmänhet. Stadens egentliga Näringar äro handtverkerierne och handeln, utan att någondera af dessa kunna sägas ännu vara drifne till mera betydande vinst för deras idkare än att åt dem bereda skälig bergning, med ett eller annat undantag, som dock bör tillskrifvas antingen bristande arbetsskicklighet, eller ock åsidosatt ordentlighet, drift och omtanka. De handlande hämta i det betydligaste sina förråder från Slockholm och afyttra desamma mest på credit dels inom Staden dels till den omkringliggande landsorten samt dels till den ofvanbelägna Skinskattebergs Bergslagen, till hvars förläggande härvarande handlande likväl ännu icke rnägtat uppbringa sig. Bland handtvérkerierna utmärker sig fortfarigt Schatullmakeri professionen, som år i832 drefs af 5 mästare till ett arbetsvärde af 2564 R-'dr banco: dock likväl är afsättningen å Schatullmakarnes tillverkningar, ehuru dessa onekligen förkofrats i både snygghet och duglighet, numera ej så liflig som tillförene under det Ahlrotsarbeten voro mera bruklige och nästan uteslutande förfärdigades härstädes i större qvantiteter. Med hänsigt till derigenom uppkommande bidrag i Stadens allmänna ulskylder och ökad anledning till flere Innevånares bergning, utgör Stadens rättighet att på Mälaren befrakta Bergslagens effecter och retourva - ror, hvilken rättighet nu utöfvas med 18 privilegierade Fartyg, utan tvifvel ett bland hufvudvilkoren för Stadens bestånd.
Han sänkte nied en hård, kantig rörelse näbbet ned mot den motspänstiga qvisten och gaf den ett hugg, så att små skarfvor af barken flögo omkring hans hufvud. Honan följde hans exempel; inom kort var virket deladt i tre stycken, hvilka med feberaktig brådska infördes i boet. Bertha drog en lång suck af lättnad, hennes ögon och kinder brunno, nien hon undvek att .se på Hugo. wVi få väl gå ned nu? % sade hon. woch formligt tillträda vår långa väntan. Ja, om vi ej - ?B » Hyad, Hugo? w, Kunde bo i två rum, men - D » Men jag har ju redan ett sådant litet bo; der fattas ingenting, som kan behöfvas för ett par anspråkslösa menniskor. - Du får dock tillilta mig att taga emot elever i en del moderna handarbeten., %Det först&amp;, att vi båda få arbeta, De sågo hvarandra gladt och frimodigt in i ögonen; derpå lade han med ett egendomligt raskt tag, så olikt hans nyss så slappa rö- relser, hennes arm under sin. På hemvägen tala vi närmare oin detta, min Bertha, sade han med et€ djupt befriande andetag, såg upp mot ruinen och lyfte på hatten. Kajparet satt der uppe midt i solskenet utanför sitt påbörjade bo, vinden kom rakt från skogen, med famnen full af doft från det frambrytande vårlif ?et, töcknet öfver staden lättade sig, och från husens skorstenar vajade krusiga rökplymer. Nej, hör bara på lärkorna, Bertha !~ » Ja och humlorna, du! Nu ha vi verkligen fått vår. » Med taktfasta steg gingo de ned för åsens sluttning och böjde iii på gångstigen, som förde mot staden och det blifvande hemmet. Leo Tolstoy. E t t stycke 7ysk psykologi af Nils Erdmann. omanen har i vår tid blifvit mer och mer psykologisk. Särskildt är det förhållandet med den franska romandiktningcn. Smaken låter bestamnia sig af det ' tidslynne, som herskar, och detta ar ej naivt, ideelt eller omedelbart, men starkt reflekterande, positivt och pessimistiskt.