Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St., uti skrifvelse den 28 Okt. 1829, i und. anhöllo, alt den tillökning i ord. knektehållet, som af roterings-commissionerna blifvit föreslagen för en del kronoskatte och frälsehemman, hvilka från detta besvär dittills varit befriade, endast måtte anses innefatta en förberedande åtgärd, med R. St. enl. 73 och 80 §§:ne Reg.F. derom förbehållen beslutanderätt. Ett sådant beslut är likväl, hvad de Halländska frälsehemmanen beträffar, ännu icke fattadt. Tvertom hafva R. St. vid 1840 års riksdag förklarat nämnde hemman icke vara skyldigt till ständigt knektehåll, och K. M. har likaledes i sin nåd. propos. till rikets nu församlade Ständer ansett denna fråga fullkomligt öppen å R. Sits sida, hvilken den ej kunnat vara, så vida beslutet om sjelfva roteringsskyldigheten redan 1823 blifvit fattadt och, på sätt Hr von Hartmansdorff förmenat, fråga nu endast vore om tillämpningen. I afseende på den värde talarens anmärkn., alt den i Skåne beviljade eftergiften i roteringen gällde endast det ypperliga frälset och icke det allmänna, åberopar jag den oemotsagda uppgiften, att äfven del allmänna Den 12 Augusti f. m. 203 frälset i Skåne ansågs och anses berälligadt alt fortfarande utgöra extra rotering, då innehafvarne deraf icke velat ingå uppå att utbyta den emot en nedsatt ordinarie. Hr von Hohenhausen, Mich. Si 1 v.: Såsom ledamot af de sammansatta Utsk:n, som handlagt delta mål, ber jag att få yttra några ord. Jag skall yttra mig helt kort, enär ämnet redan synes vara uttömt och R. o. Ad. blott skulle tröttas af allt vidare upprepande utaf hvad som blifvit anfört. Här har blifvit taladt om R. St:s rätt att besluta öfver tillkomsten af ny rotering.
”Nu har du visst åter suttit uppe och vakat och slitit ondt, för att bereda mig den här glädjen, söta, snälla Josefina?” Han tog hennes begge händer och tryckte dem så broderligen varmt. Josefina rodnade litet och lösgjorde sina händer. ”Det är blott ett lappri!” sade hon blygt. ”Men om du tycker om det, så tala ej derom; det är så ledsamt.” ”Deri kan jag nog göra dig till viljes, emedan du vet, att det icke heller är min sak att hålla tal. Men du kan lita på att jag skall föra din gåfva med mig öfverallt; och hvar gång jag stoppar pipan, tänker jag på dig, du goda vänliga Josefina, som vill göra alla menniskor nöje så långt du förmår; och vår Herre har dertill gifvit dig stor förmåga. Men nu får du vara snäll och ha besvär med att rusta mig i ordning! Mårten har fått något i sigte, och jag vill ut så fort jag hinner bli klar.” ”Ännu i afton, menar du? Och du kom nyss hem!” ”Tjensten går framför allt; men när den är bestyrd, kommer jag glad och nöjd tillbaka, och under tiden tänker jag, som sagdt, på min rara Josefina.” ”Skall du resa till Tistelön äfven denna gång?” ”Till Tistelön, hur så? Nej! Hvarför frågar du det?” ”Det vill jag säga dig en annan gång,” sade Josefina; men Arve varseblef, vid det hon hastigt lemnade rummet, en skymt i hennes öga, hvilken slog honom häftigt som en blixt. ”Jag dumhufvud!” mumlade han och gick, liksom litet småförargad, tillbaka till sin kammare, för att packa in sina saker ... ”Ska vi lägga till hos gamle lurifaxen på Tistelön, herr löjtnant?” frågade Mårten, då de fingo sigte på den plats, der kronans flagg flera gånger svajat, sedan besöket förra hösten. Arve låtsade ej höra. Begäret att följa den gifna vinken stridde med föresatsen att låta bli. Nu, mera än förut, var han besluten att icke ge vika för sin svaghet. ”En mår som perla i guld der,” fortsatte Mårten, hvilken hade ett godt öga till unga Lena.
Ständers afseende, som han, efter hvad Utskottet haft tillfälle erfara, genom sin trägna arbetssamhet i Statens tjenst, otvifvelaktigt så tidigt bortrycktes samt lemnade Enka och Barn i en bekymmersam ställning; så har Stats-Utskottet ansett sig ej böra underlåta, att likaledes vördsamligen hemställa, det måtte bemälte Herr StatsCommissaries efterlemnade Enka hugnas reed tilldelande af ett belopp utaf Trehundrade R:dr, såsom bevis af Riksens Ständers välvilja och hugkomst af mannens förtjenster, hvarom jemväl underdånig anmälan i afseende å medlens utbetalning af Riksdagskostnads-Summan skulle göras. Riksens Höglofl. Slänters sammansatte Statsoch Raiuo-Utskoits Utlåtande öfver Anmärkningar vid Förenade Utskottens Förslag till Reglemente för Riksens Ständers Fullmägtige i Riksgälds-Cont oi r et s i afseende på Utredningen af Götha Canal-BolagsMalmö' och Götheborgs Discont-Verk. 8038 Stalsoch Banko Utskottens Betankanden1 TT CJ1 oder flen förmodan, att Kongl. Maj:t icke skulle vägra Dess Nådiga Sanction å Rikets Högloft. Ständers, angående Utredningen af Götha Cinal-BojagsMalmö- och Götheborgs DiscontVerk, fattade Beslut, hafva Förenade Statsoch Banco-tj tskotten, tili tidens vinnande, jemte vördsamt Memorial af den 26 nasti. Junti, till Rikets ITöglofl. Ständers granskning öfverlemna!, ett af Förenade Utskotten utarbetadt Förslag till det Reglemente, hvilket, i händelse Kongl. Maj;ts Nådiga Sanction vinnes, skulle tjena Herrar F ull magt ige i Riksgälds-Contoiret till efterrättelse vid den utredning af förenämnde Discont-Verk, sorn, jemlikt Rikets Högloft. Ständers Beslut, genom Riksgälds-Contoiret kommer att besörjas.
Vöre jag öfvertygad, att delta skulle inträffa, så skulle visserligen jag rösta för detta förslag; men då jag tvertom fruktar, att detsamma i stället skall gifva anledn. och ämne till partistrider, som redan ifrån riksdagens början visat sig, då kanske mången gång man icke kommer att uppsöka den skickligaste, utan snarare den som för partiet kan vara af största vigt för dess enskilda afsigters befrämjande, då jag fruktar, att begäret efter ordf:de-platsen inom ett Utsk. kan förleda till uppoffring af öfvertygelse om sakförhållanden, måste jag rösta mot förslaget, under önskan, att i den stund R. o. Ad. skall visa, att det icke skyr något offer på fäderneslandets altare, det äfven må hafva något att offra ät det allmänna bästa, som ej förut blifvit för partiåsigter eftergifvet. Hr von Troil: Hr Gr. Björnstjerna har ansett, att de brukspatroner och universitetslärare m. 11., som erhållit representationsrätt och fördelats på de särskilda Stånden, hafva varit acqvisitioner för samma Stånd. Derom vill jag icke disputera med Grefven hvad personligheterna angår, emedan här är fråga om det inflytande, som hvarje Corporation utöfvar och huruvida den ökar eller minskar sitt inflytande. Då lärer ej kunna bestridas, att BorgareSt. t. ex. innan det i sig upptog brukspatronerna, utöfvade £ af inflytandet i representationen; att det sedan tillsammans med Den 25 September. 459 dessa brukspatroner utöfvat J; men alt, om åter brukspatronerne fränräknas, utgör det gamla BorgareSt:s röst i representationen mindre än i, hvilket är en följd af brukspatronernes upptagande. Nu hemställer jag, man må räkna efter hvilken arithmelik som helst, om det inflytande, som förut utgjort J och sedermera befinnes vara mindre än kan sägas hafva gjort en acqvisition. Jag påstår, alt det gjort en concession, på grund af hvad som visar sig för mitt sunda förnuft, och jag föreställer mig, att en hvar som tänker pä saken icke lärer kunna dumma annorlunda.
Domstolen ansåg sig icke hafva något att anmärka emot den af Rikets Ständer yttrade grundsatts, såsom stöd för nu föreslagna Lagstadgande 5 men då det syntes vara dels osäkert, huruvida för Rikets Hof-Rätfer tillräckligt antal personer af fyllda 25 års ålder kunde vara att tillgå, för att, vid blifvande behof, till Donaare-Em betens utöfyancfe förord nas, dels ock mindre lämpligt, alt de, hvilka redan, utan att hafva uppnått denna ålder, innehafva sådana förordnanden, och dern med skicklighet förestått, skulle, i följd af det nu föreslagna stadgandet, desamma frånträda ; trodde Högste Domstolen det vara betänkligt, alt tillstyrka antagandet af ett förslag, öfver hvars iner eller mindre verka 58 Bil. lill K. M. Nådiga Propos. N-o 82. ställbarhet Hof-Rätterne i Riket, såsom varande bäst i tillfälle att sådant bedöma, ännu icke hörde blifvit. Anmäles, Ex Protocollo Carl M. Schönmeijr•« Utdrag af Protocollet Öfver Justitia2- Arendell hållet inför Hans Majit Konungen i Stäts-Rådet cl Stockholms Slott den 18 Julii 182g* Närvarande: Stals-Ministern för Utrikes Ärendena H. E. Hr Grefve af Wetterstedt St^ts-Råden: H. E. Hr Grefve Rosenblad. H. E. Hr Grefve Löwenhjelm. Friherre af Nordin. Grefve af Ugglas. Justilite-Råden: Doctor Themptander. Grefve Hård. Bil. lill K. M. Nådiga. Hof-Cancelleren von Schulzenheim. Revisions-Secreteraren Thuring anmälde i underdånighet: Rikets Ständers Skrifvelse af den sistl.
Den studerande kan ej genom läsning ur handböcker få full kännedom om denna behandling, ej ens de olika formernes igenkännande kan på denna väg utredas, utan detta måste nödvändigt genom direct åskådning vid sjuksängen inhemtas. Då nu vid alla läns curhus och vid alla militärsjukhus en mängd af dessa sjukdomar förekomma, är det af största ej allenast vigt utan äfven nödvändighet, alt de unga läkarne, då de vanligen på denna väg först inträda i utöfningen af deras vetenskap, redan förut under sin studietid erhållit tillräcklig erfarenhet och säkerhet vid sjukdomens igenkännande och behandling, pä det erfarenheten ej må köpas på bekostnad af ett större eller mindre antal begångna misstag, de der på en hel landsorts helsotillstånd kunna menligt inverka. Vid K. Seraphimerlazarettet kan undervisning i dessa sjukdomar ej meddelas, emedan så beskaffade sjuka derstädes enligt nu gällande föreskrifter ej få till vård emottagas. Vid K. Garnisons-sjukhuset vårdas väl ett inskränkt antal dylika sjukdomsformer, men som endast männer till vård emottagas, kan fullständig undervisning ej eller dcrslädas bringas till ständ. Återstår således endast Stockholms stads och läns curhus, der alla materiella behof för meddelande af fullständig undervisning finnas att tillgå, och der således, genom inrättandet af en klinisk läroanstalt, en lucka i fäderlandcts medicinska undervisningsväsende kan och bör fyllas. 224 Den 14 Augusti e. m. Af öfverliikaren vid detta sjukhus, som nu, i och för den dagliga vården och tillsynen af omkring 200 sjuka, endast åtnjuter af Stockholms stad och län en årlig lön af 1000 r:dr, hvarjemte han på ett högst förtjenstfull! sätt hittills utan särskild vedergällning tillhandagått yngre läkare med såväl theoretiska föreläsningar som klinisk undervisning, kan dock billigtvis ej fordras, att han fortfarande skall utan någon särskild ersättning egna sig åt denna undervisnings meddelande; och då dylik undervisning inverkar på hela rikets läkarepersonal och en särdeles vigtig gren af den allmänna helsovården, synes det som Staten ej kan undgå att i siu mån bidraga dertill genom anordnande af ett passande löneanslag.
De oundvikliga följderna af denna traktat måste förr eller sednare leda till undergräfvande af en stor mängd af våra näringar, orsaka dess idkares obestånd, inlocka Bevillnings-Utskottets Utlåtande N:o 2. 9 inlocka landets befolkning till njutande af hvad detta folk icke har behoi utaf, och dymedelst motarbeta den för vårt land så väl behöfliga kapitalbildning, hvilken ensamt af arbetsamhet och sparsamhet i förening kan vinnas. Minskningen i tonuage-afgiften, som skulle vinnas af den af Handelstraktaten beroende Sjöfartstraktat en, är visserligen af någon vigt för de Svenska slteppsrederierna; men vid det förhållande, dels att Norska fartyg bestrida nästan hela vår export på Frankrike eller deltaga i farten på detta land med nära sex gånger större lästdrägtighet än de Svenska; dels att dessa sednare under nuvarande förhållanden icke kunna täfla i denna färt med de Norska, samt att, då Franska regeringen föreslagit borttagandet om några år af alla afgifter till skydd för Franska flaggan, hvaraf med sannolikhet kan förmodas att innan kort Frankrike generelt upphäfver dessa afgifter, — så kan på förstnämnda minskning icke det afseende fästas, att Handelstraktaten bör godkännas, på det vi må komma i åtnjutande af denna förmån. Den minskning i tullinkomster, hvilken, på sätt den af Kongl. Maj:t sednast nedsatta Tullkomité beräknat, skulle blifva en följd af handelstraktatens antagande, måste antingen ersättas genom annan beskattning eller ock genom en förökad import godtgöras. Uppkommer denna godtgörelse genom ökad import af sådana varor, som utgöra föremål för Svensk industri, kan denna lida derutaf; uppkommer godtgörelsen till följd af ökad import af Franska lyxoch öfverflödsvaror, har detta förhållande icke något välgörande inflytande på nationen, likasom det motarbetar den sparsamhet, hvilken, synnerligast nu, när nationen ansträngt sina krafter för utförande af företag, hvarför den i så hög grad måst anlita sin kredit — är af tvingande nödvändighet. Betänkligt är ock det förhållande, att traktatens godkännande af nuvarande Rikets
S„ D, Vid förnyad föredragning af Expeditions-Utskottets deu 2 dennes på bordet lagde Memorial, N:o med öfverlemnande till ny ju stering af förslaget ttll Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående ytterligare Statsanslag för Arméen® Pensions-Cässa ro. ro., blef det nya förslaget till underdånig skrifvelse af Ridderskapet och Adeln godkändt S„ D, Vid förnyad föredragning af Högvördige Preste-Ståndets Protocolls-Utdrag, af den 19 sistlidne Februarii, med inbjudning till instämmande i Ståndets beslut, att anmoda samtlige Utskotten att, till minskning i de dryga Riksdags-koslnadernc, så fort sig göra låter, af sin Caneel - Protji Utdr, den 5 Mars iS35. 5 lie-Personal, afskeda så manga, sorn alan hinder för de återstående målens; ordentliga expedierande möjligen kunna umbäras, fann Ridderskapet ock Adeln för godt att lägga nämnde Protocolls-TJtdrag till handlingarne. S, D. Biföll Ridderskapet och Adeln Constitutions-Utskottets den 2 dennes på bordet lagde Memorial, N:o 88, angående rättelse af ett tryckfel i 56 §. Riksdags-Ordningen» S. D. Godkände Ridderskapet och Adeln de af Constilutions-Utskottet föreslagne volerings-propositioner uti dess den 2 dennes på bordet lagde Memorial, N:o 89, i anledning af återremisserne på Memorialet, N:o 72, rörande Universitetens representation, S. D. Föredrogos å nyo och lades till handlingarne ConsiitUtionsUtskottets den a dennes på bordet lagde Memorial:: N:o 90, till BendeStåndet, angående dess begäran om delfående af Constitutions-Utskottets Protocoll i ett anmärkningsmål; N:o 93, till Preste-Ståndet, angående grundlags-enligheten eller stridigheten af en fråga, hvarå Herr Talman* lien vägrat proposition. S. I).
Län, eller öfre och nedre Elfdals, öfre och nedre Fryksdals samt Jösse Härader, användas till vatten-aftappningar eller damm-byggnader, för motverkande af frost och till förberedande äf sådane större odlings-företag, som öfverstiga raenighelernes förmåga; hvarvid Rikets Ständer velat lill E. K. M:s Nådiga pröfning öfverlemna att för hvarje serskildt föremål, i mon af den nytta, som deraf kan påräknas, bestämma, om Statsbidraget skall utgå såsom anslag eller lån, och, i denna senare 1022 Expeditions-Ulskotlets Förslag lill und. Skrifvelse, N-o /[55. händelse, huru med återbetalningen skali förhållas, samt om ränta bör erläggas eller ej; och b) att till vatten-aftappningar eller andre förberedande åtgärder för större odlings-företag inom Rikets öfriga Län må ställas till E. K. M:s disposition en summa af 100,000: att såsom lån, emot ränta och återbetalning i här nedan'stadgad ordning, utgå till de enskilde, menigheter eller corporationer, som förbinda sig att sjelfve bestrida hälften af den på företaget belöpande kostnad, under förbehåll, att, der serskilde omständigheter kunna påkalla en annan ordning för Stats-bidragets utgående, E. K. M. må ega alt anvisa en mindre del af dessa medel äfven såsom anslag, utan ålerbetalnings-skyldighet; och hafva Rikets Ständer i sammanhang härmed, funnit sig böra bifalla, att de här nedan omförmälde, för Em-åns och Stång-åns samt Hunble och Tollereds åars upprensning och for uttappning af myror på Gottland beviljade låne-nndeistöd må, för den händelse medlen, af en eller annan orsak, icke skulle komma att utgå, få på enahanda vilkor af E. K. M. disponeras till andre odlings-företag inom nu ifrågavarande Rikets Län. 2:o Till upprensning af Wåbäcks-forssen i Dal-elfven ett anslag af 5,000: 3:o
Borgare, Ståndets beslut, ifrågavarande Tull att, för 1 U oberedda torra hudar och skinn, bestämmas till 4 r., samt för 1 U oberedda, saltade, till 3 r:st. De öppnade Voteringssedlarne hafva innehållit 8a Ja och 37 Nej. Och är, till följd häraf, afgjordt att, i öfverensstämmelse med R. o. A.-Sj Presteoch Bonde-Ståndens Beslut, för införandet af Hudar och Skinn, sorn ej inbegripas under Pelsverk, en Tull skall bestämmas af 8 r:st, per & för oberedda och torra, samt 6 rist. per # för saltade. ''s 3:o angtde Silke, rått, ofärgadt, oberedt. ”Den, som gillar BevillningsUtskottets, af Höglofl. R. o. A. j Högv. PresteStändet och Hederv. B onde Slån - Betänkanden, N."o 3g4- 441 det bifallne förslag, att Införselstull på rått, ofärgadt och oberedt Silke, skall bestämmas till 6 sk. per u röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Yinner Nej; kommer jemnlikt Vällofl. BorgareStåndets beslut, Tullen å dylikt Silke att förblifva vid hvad derom i 1826 års Tulltaxa stadgas, eller 2 sk. per M.” Efter Voteringssedlarnes öppnande befunnos 81 Ja och 38 Nej. Och som Ja vunnit; altså är BevillningsUtskottets, af R. o. A.j PresteStändet och BondeStändct bifallne förslag, att InförselTull på rått, ofärgadt och oberedt Silke, skall bestämmas till 6 sk. per # godkändt. 4:o ang:de Socker. ”Den, som vill att, jemnlikt BevillningsUtskottets af Höglofl. R. o. A.j Högv. PrästeStåndet och Hederv.
Detta är hela skilnaden mellan er bådä! » Förhållandet var i sjelfva verket det, alt Liszt med stigande beundran läst allt berömmet om Thalberg och att han, brinnande af begär att såsom han trodde lära kanna en ny stor konstyttring, ilade till Paris för att höra honom. Han fann i stället en stor virtuos, men en liten konstnär, och när han insåg sin missräkning, var han allt för ärlig att ej öppet säga det Historien har för länge sedan dömt mellan dem. Till hvad Liszt i sina essays öfver konstnärens ställning böljat, sluta sig sedan under årens lopp en mängd större eller mindre uppsatser, hvilka i det elegantaste språk städse belysande, klargörande taga ordet i tidens konstfrågor och i de flesta fall med tyngden af sin auktoritet visa vägen till deras lösning. T. ex. den musikhistoriskt epokgörande boken om Chopin, uppsatsen om Robert Franz, om ziguenarmusiken i Ungarn, om italienska musikförhållanden, en mängd ' monografier öfver musikverk och deras komponister samt framför alla andra hans studie » Tannhäuser et Lohengrin », hvilken bildar epok såsom inlägg i kampen for de Wagnerska konstprinciperna, denna kamp, som utgör kronan på Liszt lifsverk och som ensam den, om allt annat strokes bort, skulle vara tillräcklig att bevara hans namn för efterverlden. Liszt stod på middagshöjden af sitt verldsrykte, når han midt i segerloppet plötsligen afbröt sin virtuosbana (1846) för att uteslutande egna sig åt sin andra stora mis-sion, såsom komponist och dirigent. Och det lilla Weimar, hvarifrån han skulle utföra denna, blef från denna stund medelpunkten för ett konstlif, livilket med sina yttringar omfattade allt, som skrifvit framåtskridande på sin fana. Hade hans verksamhet som exekutör varit epokgörande, blef den det ej mindre såsom komponist, lärare och dirigent.
Är det sannt, at Riksgälds-Oomorsk ar et Riksens StänderS Eget Werk, sä kunna de sjelfwa antaga sig befattningen dermed. Kunna de antaga sig denna befattning, sa kunna de öfwerläta den at et Utskott. Kunna de göra hivilketdera dem behagar, sä kunna de lata bli ac öfwerläta det at något Utskott» — Kunna de lata bli at öfwerläta det at något Utskott, sä kunna de ock ösciäsrs om beskaffenheten af det Utskott, de willja förordna och dä kunna de naturligtwis förordna et sadant, som es äger förtroendet af alla de rättigheter de sjelfwa innehafwa. Hwarpa beror dä hela fragan i sin enkelhet om ej pa det huruwida Riksgälds-Lonrarec är (liksom Lunonen) el Riksens Ständers Eget werk? Är det nu en sanning, at det är Riksens Ständer, icke Hemliga Utskottet, svin bewillja, och Riksens Ständer, icke Hemliga Utskottet, som gar-unsrs Riksgälden; är det en sanning at Riksgälds-LaMaret ef genom något Riksdags Beslut är öfwerlaket at någon annauö befattning , än deras egen; är det en sannu.g, at NikegäldS-Lontorst genom Hemliga Utskottets krorocolls Utdrag 1789, och en sednare Kongl. Kundgörelse är formcligen och äswen af Konungen förklaradt för er: Riksens Ständers Eget werk; hwad följer da af allt detta? Et af twa: antingen at allt detta betyder intet; eller at Riksgälds-Ldnrorek star under Riksens Stän» ders egen fullmyndiga äichastcion.
K:o lö erhåller följande lydelse: Utom för lån å guld, silfver, koppar, jern och öfriga metalliska effecter, som finnas uppräknade i i83o års baneoreglementes 4 al't4 af<Jlooch i5 §$ samt för fullgörandet af Bankens egna förbindelser, må ingen tillökning i sedelstocken, annorlunda än i vexlingsväg, äga runi, voterar )a; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, erhåller ofvannämnde io:de punkt följande lydelse: Att då metalliska cassan, hvaruti älven omyntadt silfver och guld får inberäknas, ej öfverstiger tvä femtedelar (j) af sedelstocken, må denna sistnämnde i intet fall ökas. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som följer: Nej — 29. Under voteringens lopp hade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, bortgått och aflemnat klubban till den äldste närvar. Grefven, Gr. Lewenhaupt, Gustaf. II. R.. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In lidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Måndagen den 28 Juli 1834. Plenum kl. 6 e. m. Justerades pleniprot. för d. 17 dennes f. m. Fortsattes pröfningen af BancoUtsk:s utlåt.
Genom tredje .'punkten af ifrågavarande promemoria har det åt Kommitén blifvit uppdraget att undersöka och uppgifva, huruvida det icke skulle kunna påräknas, att, till afhjelpande af den brist på befäl, som icke allenast under de årliga vapenöfningarne, utan ännu mer vid ett blifvande fredsbrott vore att befara, en del beväringsynglingar skulle åtaga sig, att emot vissa fördelar, som Kommitén hade att föreslå, undergå längre vapenöfning, än den för beväringsmanskapet i allmänhet fastställda och dymedelst inhemta dé kunskaper, sorn erfordras för att kunna till befäl användas. Här har således blifvit antydd den tredje af de mest framstående bristerna uti vår nu befintliga bevärings-inrättning. Att äfven den talrikaste och hvad materielén beträffar bäst utrustade armé förmår föga utan tillräckligt och vid tjenstgöringen vandt befäl, torde vara en så Ovedersäglig sanning, att anförandet af bevis derför kan anses Öfverflödigt. Huru manskapet ån anskaffas och sammansättes, är och blifver således dess förseende med erforderligt befäl ett af de oeftergifligaste vilkoren för uppnående af försvarsverkets ändamål. Utan befäl förblifver truppen blott en oordnad massa; ett chaos utan någon lifsprincip. För framgång i striden är tillgång pä befäl lika nödvändig, som mod, styrka och vapenskicklighet hos manskapet. Fåfängt skall fördenskull hvarje försök till en förbättrad organisation af vårt beväringssystem blifva, om icke dervid äfven tillses, att manskapet erhåller ett, efter dess behof afpassadt antal befäl och underbefäl. Redan under hittills varande förhållanden, då blott en klass af beväringsmanskapet blifvit årligen öfvad vid särskildt möte, har bristen på tillräckligt befäl och i synnerhet underbefäl varit ganska kännbar. Så mycket svårare skola de af denna brist härflytände olägenheter låta känna sig, då hädanefter icke allenast två beväringsklasser skola årligen öfvas, utan ock den andra klassen undergå sin öfning samtidigt med stamtimppérha, för hvilkas behof den nuvarande befälspersonalen egentligen är afsedd.