Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Amalia var vid 18 års ålder gouvernante hos Baron Migneul’s för dess 9:åriga dotter; i denna egenskap ansåg hon sig sjelf blott såsom en domestik; men fruktade dock att hon af någon skulle erfara påminnelse derom. Hvad är det, som kan sätta en gouvernante på samma punkt, som en domestik? att hon blifver betald för sina tjenster eller får lön. Staten lönar sina tjenstemän så högre som lägre, icke dess mindre är det stor skillnad i rang dem emellan. Ett famille-lif kan ju anses, som en stat i smått, förhållandet borde derföre derinom vara detsamma, att rangen hos de tjenande bestämdes efter tjenstens vigt och dertill erfordeliga egenskaper. De förnämsta inom en famille äro naturligtvis fadren och modren, och gouvernante skall representera modren för barnet såsom dess lärarinna, dertill fordras ofta större odling än den egentliga modren äger, eller behöfver äga; alltså borde hon, gouvernanten få sig erkänd samma rang, som denna i sig sjelf äger. Bildningen har, åtminstone häruti fört vår tid till rättvisa och billighet; inom nästan alla familler åtnjuter en gouvernante det anseende, som tillkommer henne, och hon anses för husets bästa vän. Äfven Amalia blef häruti icke bedragen; så ung hon var, erhöll hon allas förtroende, och Friherrinnans tillit till henne är öm och rörande. Amalias häpenhet och fruktan, vid upptäckten af att Friherrinnan älskade och tänkte mera på sin man, än hon älskade och tänkte på Gud – är fullkomligt lefvande framställdt – Amalia hade blifvit uppfödd i öfvertygelse om att blott ett var nödvändigt: att äga religion – och just emedan hon sjelf ägde religion, skulle hennes unga lifliga sinne så varmt önska att äfven andra, isynnerhet dem hon älskade, skulle äga den; och hennes tro på ordets magt, ifrån samma läppar, hvars förmåga att öfvertyga, hon erfarit, är alldeles öfverensstämmande med den ensidighet i omdöme, som är följden af ett indraget och ensamt lefnadssätt.
Hr Printzensköld: Det må ursäktas mig att jag än en gång tager Höglofl. Ståndets tid i anspråk. Hr Nordenfelt har sökt ett försvar tor Utsk:ts Betänk, deri, att han, i alside å roteringskostnaden, jemfört antalet hemman i Jemtland med det, som, är rådande i andra provinser, hvaraf han kommit till det resultat, att denna nyss omnämnde provins är på ett härdare sätt roterad än de öfriga. Jemför man hemman med hemman, slår det verkligen in; men jemför man hemmanens beskaffenhet med hvarandra, så fruktar jag för att det af honom upgifna förhållandet tål mycken jemkning. Det finnes nemi. knappast något hemman i Jemtland, som ej har 5 å 6,000 tunni, jord; vidare får man, på sätt Hr Wolffelt mycket riktigt anmärkt, äfven ihågkomma, att det ej finnes något hemman derstädes, som är belastadt med hemmansränta. Jemför man vidare beskattningen i Jemtland med den, som åligger andra provinser, så skall man finna, att densamma till vida mindre belopp gör sig gällande der än öfverallt annorstädes, ehuruväl man icke gerna kan som skäl derför åberopa hemmanens beskaffenhet, alldenstund det finnes hemman, som ej utgöra mer än 2 å 3 tunnlands skatt, hvilka dock på sina egor föda 80 å 90 hästar och jemförelsevis lika många andra kreatur. Detta måste väl ådagalägga, att det ej står så illa till med hemmanantalet i Jemtland, hvilken provins är till sin arealyta större än alla Småländska provinserne tillsammantagne, och egeutligen ej har någon annan tunga än roterings-bidraget. Vidare, med afside fästadt på det förhållande, Hr Rosensvärd anmärkte, och hvars riktighet ej kan bestridas, att den ifrågavide utgiften utgår från en kassa, som helt och hållet är bildad af Statens medel, vidhåller jag min förra anhållan om afslag å Utskits Betänk. Ropen på propos. förnyades. Den 22 Februari. Hr Nordenfelt:
Någon lalare har föreslagit, alt den ifrågavar. meningen borde finnas uttryckt på sjelfva sedlarna. Jag tror icke att bancolagen skulle preferera det framför den ifrågaställda meningens införande i privatbanklagen. Mig skall del icke vara emot hvilkendera åtgärden vidtages, blott mängden, som icke läser förordningen, icke må vara i okunnighet derom att dessa sedlar icke åro detsamma som Rikets ravnt. Beträffande de särskildta förslagen lill denna §, om hvilka jag icke yttrade mig förra gången jag bade ordet, så anser jag visserligen Hr Ribbings vara mindre lämpligt. Dock får jag öppet erkänna, att jag icke uppfattade hvarken Gr. Frölich» eller Hr Ribbings redaclionsförslag såsom något försök till inkräktning på konungamakten. Något försök i den vägen kan destomindre lyckas, som det är konungen, som skall sanctionera lagen. Det skäl Hr Lefrén anfört, att här icke finnes uttryckt: af enskilde personer i Sverige eller af enskilde Svenske personer, är redan en sak, som gör Konungens sanction behöflig. Den andra saken är den, hvarpå troligen privatbankernes actieägare ännu mindre vilja ingå, oell som vore ännu mera nödvändig, om Konungen skall kunna sanctionera en privatbanklag, nemi. att privalbankssedlarnes valörer blifva så höga, att dessa sedlar icke må intaga hela rörelsen. 1 Frankrike får icke från banken, ehuru säker den lill följd af sin metod är, utgifvas någon sedel under 5oo francs; och i England få sedlar icke utgifvas å mindre belopp än 10 pund sterling. Del var visserligen under en kort tid i England tillåtet att utgifva sedlar å ett pund sterling; men det dröjde icke länge innan dessa sedlar indrogos, sedan den tillfälliga förlägenheten upphört, sorn föranledde deras lifgifvande. De större sedlarna är det icke möjligt alt så utsprida i rörelsen, som de mindre, utan de vända tillbaka till privatbankerna, som äro tvungne att inlösa dem, och landet blir då icke öfversvämmadt med dessa sedlar, hvilka aldrig kunna få samma credit som Statens sedlar. Det hjelper icke att fästa dem vid egendomar af hvad värde som helst, ty de kunna icke gifva lif åt egendomarna.
Hr Bruncrona, Olof Abraham. inom 20:de Bänkm:s -dfd.: JM 1940. C. Hr Tersmeden, Gustaf Reinhold. inom 21: de Bänkm:s Afd.: JM 2205. Hr af Robson, Carl August. Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af 6 ledamöter och I Suppleant uti det af R. St:r beslutade serskildta Utskott för behandling af frågor ronde bran vins tillverkning och försäljning; och befunnos dertill utsedde: Ordinarie Ledamöter: Gr. Horn till Rantzien, Fullm. Frih. Raab, Adam Christian. , von Platen, Baltzar. Frih. von Krajmer, Robert Fredrik. Hr Croneborg. Fullm. Frih. Stjernstedt, Johan Wilhelm. Braunerhjelm, Ferdinand och „ von Hartmansdorff, August. Suppleant: — 243. Frih. Roxendorff, Fullm. Frih. De Geer, Louis. Äfvenledes öpnades Hrr Flektorers listor vid val af Suppleanter i Bevilln.- o. BunkoUtskm; och hade dertill blifvit utsedde i Bevill nings-Utskottet: , efter JM 1979. Hr Brakel, Mauritz. — 1030. Hr Reuterskjöld, Adam Didrik. Banko-Utskottet: efter JM 2090. Hr Adelborg, Anders Otto. — 931. Gripenberg, Carl Fredrik. Öpnades jemväl Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Riddarh.Utsk. efter JM 49. Gr. Frölich, Gustaf Erik; och befanns dertill bafva blifvit utsedd: JM 60. Gr. Mörner, Carl. Föredrogs ånyo K. M:s d. 10 dennes på bordet lagda Nåd. Skrifvelse till R. St:r, aug:de inrättande af tvångs-arbctshus i Stockholms stad och Rikets samtlige län. Hr vön Hartmansdorff, Aug.:
Att, då omyndigs fastig”het i behörig ordning säljes, Domaren skall ”på enahanda sätt, genast efter försäljningen^ ^besörja om säkerhet för köpeskillingen. Att ”Domaren jemväl skall tillse och besörja, att ”de beviljade inteckningarne i rättan tid för» , ”nyås. Att, då Förmyndare af Kongl.HofRät”lerne eller annan Domstol, än den, hvar ”under Förmyndaren bor och har sitt hemvist; ”förordnas, det, vid ansvar och ersättnings^ ”skyldighet såsom för annat tjenstefel, åligger den Domare, som Förmyndare förord”nät, att, inom loide dagen från utnämnan”det, mot erhållande bevis, tillsända Dorna”ren i Förmyndarens boningsort ett exemplar ”af Förmyndare-förordnandet, hvarefter sistnämnde Domare skall vidtaga ofvan föreskrift ’’ne säkerhets-åtgärder. Att, då Myndlingens ”tillgångar äro af så betydligt belopp, att in-' 'LagUtshottets Bttiiniände N:o 49• 15 , ”teckning erfordras jemväl i de fastigheter j ”Förmyndaren tilläfventyrs kan ega utom den ”Domsaga, hvarest han bor, Domare i För* '”myndares vistelseort äfven skall föranstalta J,om sådan intecknings beviljande och för» ,’nyaade. Att, om Förmyndares vistelseort ”andras, häri! skall, inom frenne månader ef”ter bosättningen å annor ort, hos dervarande Domstol froete ett utdrag af nedanöm”förmälde FörmyndareBok, hvarefter denna ”Domstol öfvertager de skyldigheter, här of!>van äro föreslagne, och, mot qvitto, er-, ”håller det hos förstnämnde Domstol förvarade 5,ProtocollsUtdrag , med derå tecknade inteck^ningsbetyg. Att förmyndare må vara obetaget ”utbyta beviljad inteckning, mot lika säkerhet ”i annan fastighet, endast derigenom, enligt ”Domarens pröfning, full säkerhet för Mynd”lingen bibehålies.
Anderssons motion om ändring af 3o § i concurslagen; N:o 147. i anledn. af återremiss utaf Utsk:s betänk. N:o 61 öfver väckta motioner derom, att inteckningshafvare och andra veterliga borgenärer ej mätte behöfva att i anledn. af årsstämning deras fordringar angifva; N:o 148. öfver anmärkn. vid Utsk:s betänk. N:o 81 i anledn. af K. M:s nåd. propos., med öfverlemnande af Lagcommitte"ens förslag till allm. civillag, äfvensom öfver väckta motioner, hvilka dermed stå i sammanhang; N:o 14g» anledn. af anmärkn;r vid Utsk:s betänk. N:o 92. öfver motion af Hr G. G. Uggla, om förtydligande af föreskrifterna, lörrde beli ofve l af fullmagt vid besvär^skrifters och ansökningars ingifvande till R. M. samt Holoch 9a Deli 6 November c. m. Öfverrätter och om upprättande af formulär till besvärshänvisningar; N:o i5o. i anledn. af återremiss utaf Utsk:s betänk. N:o g3 öfver väckt motion, om återställande af rättigheten att i ringare mål begagna muntlig stämning; N:o i5i. i anledn. af anmärknrr vid TJlskis betänk. N:o 102 öfver väckt motion om föllängd tid för invånarne i Lappmarken, Norrbotten och Westerbotten att fullfölja rättegångsärender från Hofrätt till K. M.; N:o iÖ2. öfver Hr Emil v. Troils motion om ansvarsbestämmelser för den, sorn med uppsåt oriktigt upprättar räkenskaper och handlingar, sorn till allmän nytta och rättelse äro; N:o 153. öfver väckt motion, att den, maka eller far, som saknar andra medel till hustrus, och barns försörjande, än sin arbetsförmåga, och icke densamma dertill använder, måtte kunna till arbete hos enskild person dömas; N:o löp. öfver Hr B. H.
Gottska Sand-ön utgör omkring i qvadratmil med 6000 tunnland skog och nära 400 tunnland i åker, äng och beteshagar. —- Flygsanden har längs stränderna formerat mindre kullar och äfven pa en del ställen inträngt i skogen, utom hvilken senare ön snart skulle förvandlas uti en sandhed. ° Sedan förra Fem-års-berättelsen har ingen betydligare aftappning af jnyror ägt rum, men af de aftappade har odlingen fortgått. Det började stora företaget, aftappningen af Helena eller Roma myr; bar likväl under de sednara åren af bristande tillgång på medel icke blifvit fortsatt. Smärre odlingar af skog, hagmark oeb äng till åker hafvaöfver allt skett, meri åt ängs kulturen och dess bringande i lämpligt förhållande till åkervidden lemnar Allmogen föga uppmärksamhet. Innevånare. Enligt sista Femårs-Berättelsen och 1827 år: Mantals-skiifning utgjorde an - talet af länets innevånare sistnämnde år: Man-kön .. 18,322 Qvin-kön. 20,206 till sammans 38,528 Nu npgår folkmängden enligt i832 års Mantals-skrifrång till 38,767 personer, hvaraf i Wisby finnas ... i Norra fögderiet * ... 1 « r i Södra fögderiet ...• I^> ^ 38,767 Af denna Länets folkmängd firo : 18,464 Mankön och 2o,3o3 Qvin-kön, Mantals-skrifne Man-kön .* * ' ,0’[S2® Mantals-skrifne Qvin-kön I!’ ^ Mantals-frie af Qvinn-kön ... Minderårige af Man-kön ’ Minderårige af Qvinn-kön ^ .j 7 , ,2r Efter" Stiftets upprättande Qvinqvennii-Tabell för år i83o utgjorde hela Folkmängden 38,954 personer. Folkmängden har under de sednare fem åren ökat sig roed 239 personer.
Kommersekollegium ställda fonders och medels förvaltning, jemte nyssnämnda Koiiegii deröfver afgifna underdåniga utlåtande; samt 3:o Samma Revisorers Berättelse om granskningen af Rfksgälds-kontorets tillstånd och förvaltning. Ståndet beslöt att berörde Berättelser skulle till Stats-Utskottet remitteras. S. D. Föredrogos ånyo och remitterades till Banko-Utskottet: l:o Rikets Höglofl. Ständers, år 1851 församlade, Revisorers Berättelse, angående verkställd granskning af så väl Bankens och Tumba Bruks räkenskaper för åren 1849 och 1850, som äfven dessa verks styrelse och förvaltning under tidrymden från sednaste riksdags början; samt 2:o Rikets Ständers, år 18537örsamlade, Revisorers Berättelse, angående verkställd revision af Banko-verkets förvaltning och räkenskaper. Den 3 December. Från Höge. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Höglofl. Ridderskapet och Adelns, medelst Protokolls-utdrag af den 22 sistlidne November, gjorda inbjudning till de öfriga Rjks-stånden att instämma uti dess, uppå derom af Grefve Lagerbjelke, Gustaf, väckt motion, fattade beslut rörande nedsättande af ett särskildt Utskott, bestående af 24 ledamöter, 6 för hvarje Stånd, för att behandla frågor, angående bränvins tillverkning och försäljning.
Jag kan likväl icke dela den åsigt, som motionären hyllat, nemi. att qvinnan redan vid 15 år borde få vara giftasmyndig, utan förenar mig till alla delar i Frih. Armfelts reservation om att denna rättighet må inträda lör qvinnan vid samma tid, då hon äfven blir myndig i afseende å sin förmögenhet, d. v. s. vid 25 års ålder. Hr Nordenfelt, Enar: Huru hög tanke jag än hyser om qvinnans intellektuela egenskaper, om hennes förstånd och förmåga af utveckling i detta afseende, så kan jag dock icke gå så långt att jag vill tillstyrka motionärens förslag; ty det skäl, hail framdrager, att qvinnan vid 15 års ålder hr fullt utbildad för att gifta sig, är icke något skäl för att antaga att hennes förstånd dä är så utveckladt att det kun lägga band på hennes vilja. Motionären har kallat denna vilja för känsla och talat om rättigheten att följa natu - De n 25 Januari f. m. 175 rens känsla, men det är förmodligen icke obekant, att det finnas många andra drifter än känslan, som frambringa produkter af viljan, och att medgifva en så ung qvinna rättighet att obetingadt följa sin vilja i ett så vigtigt fall, som detta, det kan jag icke gilla. — Om frågan vore att välja mellan motionärens förslag och Utskits hemställan, skulle jag ingen stund tveka att antaga det sednare, men vi hafva här öppen en medelväg i det förslag, som Frih. Almfelt algifvit, nemi. att, med förkastande af motionärens åsigt, myndig qvinna får bestämma öfver sitt öde, utan att vara underkastad en giftomans bifall. I detta förslag instämmer jag fullkomligt. Hedan vid sistlidne Riksdag hyste jag den öfvertygelse!), att ett sådant beslut då borde fattas, men ansåg icke värdt att derom väcka fråga. Många skäl hafva blifvit anförde både för och emot i denna sak, men för mig väger reservantens skäl vida högre än Utskits.
M. ville låta uppgöra ett förslag till räntornas förenkling, förbehöllo sig Ständerna att räntegifvarne deröfver måtte blifva hörde. När R. o. Ad. nu anmodas antaga ett förslag, frarastäldt af samme värde ledamot hvilken nu väckt frågan om en helt annan underd. skrifvelse, så skulle räntegifvarnes hörande icke vara nödigt. Kan väl R. o. Ad. fatta ett sådant beslut, hvari det säges, att när Konungen uppgör ett förslag, då behöfves vederbörtdes hörande, hvaremot, när förslaget kommer ifrån R. St., dä är ett sådant hörande icke erforderligt? Afven ett annat skäl förekommer hvarföre Frih. Palmstjernas förslag synes böra afslås, nemi. att dess antagande skulle sluteligen leda till antagande af StatsUtsk:s förslag. Jag har för mig jemväl uppgjordt ett förslag, som instämmer med Hr Gyllenskölds, och hvilket jag skulle vilja underställa Ståndets pröfning, såvida något förslag vid detta tillfälle bör framställas, men det är just det, som jag betviflar, och hvarföre jag vill uppgifva mina skäl. Hr Gyllensköld har redan visat alt fråga nu är om en lagstiftningsåtgärd, och om ett beslut, af Konung och Ständer, ronde enskild rätt. Denna lagstiftningsåtgärd kan ej blifva föremål för omröstning i förstärkt Statsötsk., utan det förhåller sig med den på samma sätt, som med hvarje annan lagfråga, att om tvänne Stånd stanua emot två, så förfaller frågan. Derigenom är det slut med all fråga om sakens hänskjutande till förstärkt Stats - Den 8 September f. m. 127 Utsk. Jag vill, för att förtydliga min mening, begagna ett exempel: om Konungen skulle finna för godt förklara sig vilja, för besparings skull, nedsätta dömfeldt antal ledamöter i hofrätt till tre samt fördenskull föreslå R. St. att draga in lönerna för vissa hofrättsledamöter, så verkar denna fråga naturligtvis på slalsregleringen. Men man får likväl icke derom rösta i förstärkt StatsUtsk., emedan domfört antal bestämmes af rättegångsbalken.
Jag bedrager mig, om icke Kongl. Riksgälds-Contoirets Obligationer, och äfwcn StatsContoiretS, ehuru icke sörfallnc, blefwo i Disconterue belänte. Af Herr Grefwe anförande stulle man tro, att frägan nu wore att wisa onyttan och ffadligheten af inhämffa L^in, men frägan är helt annorlunda. Gtats-Utstotttt har wisat nyttan och nödwändighc te» - Ven s April. ten af knhämste län, och Riksens Ständer har beflutit, att de böra och stola söka-. Det ar pä hetta tillstyrkan, de som jag mig stöder. Det ar detta tagna beslutwerk» ställande tom jag yrkarLin Herr Grefwe» »vid bettin, kandets ventilerande afgifmit sine nu framställde anfö. randen, hade dest wältalighet fanste wcrkat ett direct ålstäg, som jag skulle preferera, för der indireeta, som nu för mig är en »verkelig surprisc. Friherre Lleclsr-Uröw, jscob. Jag hade trott att ej ytterligare behöfwa trötta Högloft. Ridderffapct och Adttn »ned Åberopande af Discont-Reglemcntct, men Fri. herre stjern,tellin inwändning twingar mig dertill. Den är sä mycket oriktigare som har icke är fräga om Läntagarcn utan endast om Hypvthckrt. Skulle det hända att Läntagare» Icke betalade, nödgadeDifconten hälla sig till Hypothekct, och om an Hypothckct stulle i en fram» tid försäkra Difconten att ej förlora Capitalet, fiadnar lstwäl densamma alltid i förlust af räntan ända till Hypothekets förfallotid. Hwad äter igen Acticr beträffa, är det gansta sant att de samma ehuru icke förfallna likmäl'i Difconten beläna-; men deremot stcr denna beläning aldrig till deras fulla belopp, utan endast titt det prälumtiya wärde, som de hafwa man och man emellan.
299 afslag å det sednare tillstyrkandet, bibehöll den uti ifrågavarande hänseende nu O %i ~ gällande föreskriften; och godkändes §ms text med förbehåll om iakttagande af Ridderskapct och Adelns beslut §§ 32 och 33 (29 och 30), § 34 (31) samt §§ 32, 37, 38 och 39 i förslaget. Utskottets hcmställandcn biföllos och §:ncs text godkändes. § 43 (40). §:n godkändes med uteslutande af den sista meningen, »skolande dock etc.» §§ 41, 42, 43, 44, 45, 4G och 47 i förslaget Iiilöllos med uteslutande fran § 45 af orden: »eller, på sätt i § i9 förc ikrifves, å postkontor allcmnad». .§ SI (48). Utskottets hemställan afslogs och det i förevarande hänseende nu gällande 6tadgandet bibehölls. §§ 51, 54, 58, 59 och 61 i förslaget. (jodhände». % 67 (G i). Utskottets hemställanden biföllos och §:ns text godkändes. § 70 l67). Utskottets hemställan bifölls och §:ns text godkändes med uteslutande af orden: »eller, på sätt i § 19 föreskrifves, å postkontor allcmnad.» Ilärförutom beslöt Ridderskapct och Adeln, som ansåg sig sakna anledning att ingå i pröfning af de §:r i 1'öiordning'förslaget. hvilkas innehåll ej blifvit af Utskottet förändradt och om hvilkas ändring ej heller motion blifvit väckt, att lemna Uiskottet öppen rätt att vid förslagets förnyade behandling föreslå sådana ändringar i de af Ridderskapct och Adelli godkända §:na, som påkallades af Ridderskapet och Adelns från Utskottets (örslag afvikande beslut. Från Vdllo/l. Borgare-Siandet. S. D
Jordbruket, Handeln och Näringarne. a) Skiften och afvillringar. 14:o. Kongl Majit, som ansett det vara af synnerlig vigt för påskyndandet af afvittrings-ärendenas afslutande i rikets nordligare län, att personer, som ådagalagt nit och skicklighet vid dylika ärenders behandling, blefve för någon tid förordnade att, emot erhållande af lämplige arfvoden, hos Kongl. Maj:ts befallningshafvande i Westernorrlands samt Westeroch Norrbottens län, äfvensom hos Kongl. Kammar-kollegium, såsom föredragande, handlägga der förekommande afvittringsmål, har, på grund häraf och med afseende å angelägenheten, att för afvittringarnes skyndsammare bedrifvande i nämnde län, flere afvittrings-landtmätare antoges, äskat, att, jemte bibehållande af nuvarande äldre anslag af 42,000 r:dr för skiften och afvillringar, hvilket, så snart afvittringarne i Gefleborgs och Jemtlands län hunnit i allo afslutas, borde blifva för sitt ändamål mera tillräckligt, ett särskildt tillöknings-anslag af 8,000 r:dr årligen för den tid, under hvilken nästa statsreglering blefve gällande måtte beviljas till fortskyndande af afvittringarne i förstnämnde tre län. Enär, efter hvad kändt är, klagan länge varit förd öfver långsamhet vid afvittrings-ärendenas behandling och afslutande uti ifrågavarande tre län, är det följaktligen af vigt att åtgärder vidtagas, hvarigenom mera skyndsamhet i detta afseende kan beredas.
Då således föreskri (terne orri antagande af åbo å Krono-rusthåll och Kronohemman, i det af Motionairen uppgifne afseende, äro fullkomligt lika, hafva Utskotten icke kunnat inse, alt något vidare i Lagstiftningsväg Tore alt tillgöra, än sorn redan lorut i ämnetTmnes stadgadt, och tillstyrka alltså att Herr Friherre Ccdcntröms ifrågavarand motion md förfalla. Hvilket dock Rikets Ilöglofl. Ständer vö:dsarnt underställes. Ank. till Exp» Uls’» den 9 Julli. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om stället, hvar ett under ransakning varande häktade personer böra förvaras. Uti ett lill IlögVördige PresteStaridet ingifvet memorial, som blifvit fifvcrlemnadt till Utskottens gemensamma behandling, har Herr Prosten Hallström föreslagit, att sådana personer, som för brott häktas, alltid må försäiulas till närmaste Kronohäkte, ehvad detsamma är beläget inom eller utom det Län, der förbrytelsen skett-, samt derstädes förvaras, så länge ransakningen fortfar. Till stöd för motionen är anfördt, att det i allmänhet vedertagna sätt, att endast till Länshäktet införpassa dylika personer, samt derifrån uttaga och dit återsända dem, vid hvarje tillfälle, då ransakning företages eller fortsattes, medför onödiga utgifter, tillfällen till rymning och andra olägenheter, hvilka till en del kunde aflijelpas genom antagande af det föreslagna stadgandet, hvilket i öfrigt, efter Motionairens tanka, icke skulle lägga hinder i vägen för administrationens jemna gång, icke eller förorsaka brist på utrymme i ett eller anx Bih„ till R. St. Brot, 1834- 7 S*ml. n Afdela. a Ifde Häftet. IO Lagsamt Allm. Besv. celi Oecon. Ulsh. t [låtande N:o 12. nät fängelse, helst i de flesta endast utbyte af brottslingar från det ena Länet till det andra skulle komina att ega rum.