Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På sätt ofvan är anfördt har Landtförsvars-komitéen beräknat att, med antagande att alla pensionsberättigade afginge, skulle, enligt Komitéens förslag till pensionsstat, till betäckande af pensionsbeloppen vid både arméen och Gotlands nationalbeväring erfordras utöfver kassans inkomster och nu anvisade medel en summa af 273,225 Riksdaler. Visserligen äro enligt berörda förslag pensionsbeloppen för åtskilliga klasser något högre än hvad Kongl. Majit nu föreslagit; men om dervid jemväl tages i beräkning dels att anslagsbehofvet framgent kommer att stiga, och dels att de hittills från arméen till pensionskassan ingående afgifter, öfver 73,000 Riksdaler årligen, komme att upphöra, synas de ökade anspråken på Statsverket icke stå i något förhållande till den ringa fördel, som genom pensionskassans öfverlemnande skulle för det allmänna uppkomma, helst till och med den mindre väsendtliga besparingen af aflöning för pensionskassans tjenstemän och vaktbetjente komme att till stor del motvägas af det understöd för bestridande af Arméens enskilda enkeoch pupillkassa, som skulle af Arméens pensionskassas fonder utgå. Med hänseende till hvad sålunda blifvit anfördt och erinradt finner Utskottet det nu framlagda förslaget till ordnande af pensioneringen för arméens befäl och tjenstemän icke böra af Rikets Ständer antagas; hemställande alltså Utskottet, a) att ifrågavarande nådiga framställning icke måtte af Rikets Ständer bifallas.
För alla dem, som hvarken hade skuld eller fordringar, vore, i alla fall, Den 3 Maj. 257 fall, vinsten gifven icke blott på grundskatterna, utan på alla andra i penningar utgående utskylder, de må hela bevillning, eller hvad som häldst. Bonde.Slund.et BorgareStändet skulle vinna icke blott på landtmannavarors tvungna försäljning, och på bevillningens nedsalta värde, utan äfven på sina skulders belalning med sämre mynt, emedan flere af dess medlemmar utan tvifvel äro gäldbundna, än kapitalister. PrestcStundels skuldsatta ledamöter skulle jemväl vinna på myntförsämringen, och för de öfriga vore hon likgiltig, emedan deras inkomster af församlingarne, för det mesta, bestå i födoämnen, eller andra varor, hvilkas värde förblifver oförändradt, eller hvilka, om de säljas, stiga i pris genom sedlarnes fall. Den jordegande 4deln har, af låns och skatters betalning med sämre mynt, samma vinst sora BondeSt. Den obemedlade Adelns medlemmar äro vanligtvis tjenstemän, hvilkas löner skulle, genom myntförsämringen, förringas och hvilkas bemödanden följaktligen borde mot henne rigtas. Men desse Adelsmän äro tillika merändels skuldsatte; och ovisst kunde vara, antingen de vunne mest på myntets försämring, eller på dess uprätthållande. Ofrälse embetsman och godsegare sakna väl röst i Representationen; men, så vidt deras intressen der göras gällande, äro de lika med Adelns. Om de flesta och mågtigaste bland R. St, vilja försämra myntet, så är det lätt verkställdt, under mycket antagliga förevändningar, och utan att ett ord nämnes om den egentliga afsigten. Lika litet, som man nu, under sträfvandet för skattemindskning, behöfver tala om annat än skatteförenkling, föranlåtes man då nämna om myntförsämring.
Vore den i förenämnda alhandling lemnade och af Kollegium antagna tolkning af Landeboken äfven godkänd af Kongl. Maj:t såsom Kollegium uppgifvit, och beslut af Kongl. Majit endast på en sådan tolkning grundade, så kunde det visserligen förefalla nog mycket vågadt af mig, att häremot göra någon invändning. Men förhållandet är ej sådant. Vid granskning af de 14 Kongl. Bref i frågor om eganderätt till kyrkohemman, hvilka af Kollegium blifvit särskildt omförmälda, nemligen ett af den 21 Mars och 13 af den 7 Oktober 1852, befmnes det deremot att i alla dessa mål Kongl. Majit endast helt enkelt förklarat skäl ej vara anfördt till ändring af Kollegii beslut, och att bland de sex af dessa Kollegii utslag, hvilka blifvit gifna efter det Öfver-direktören Falkmans afhandling utkom och röra hemman, som upptagits i Landeboken, endast i två omförmäles, dock i förening med annat skäl, att jorden icke beskrifves i Landeboken. Skulle nu, genom blotta fastställelse!! af det ena eller andra af dessa Kollegii utslag, ifrågavarande tolkning af Landeboken hafva blifvit godkänd, så borde likaledes hvarje annat till grund för utslagen af Kollegium anfördt skäl anses hafva blifvit af Kongl. Majit giliadt, såsom t. ex. det sorn anförts för beslutet att tilldöma Kronan eganderätten tili hemmanet Lundby, nemligen att detta hemman blifvit genom donationsbref förlänadt till grefskap åt Grefve Axel Lillie; men genom ett obetingadt gillande af detta domskäl, skulle ock Kongl. Majit anses hafva underkänt den af Kollegium nu framhållna betydelsen af egobeskrifningen i Landeboken, emedan, derest nämnde domskäl tillädes enahanda verkan för hemmanen Nybygge och Lillerödt i Bredareds socken, hvilka genom samma donationsbref blifvit skänkta till Grefve Lillie, den omständighet att dessa hemmans egor blifvit i Landeboken beskrifna, följaktligen måste lemnäs utan betydelse.
Af dessa voro intagne: A länsoch krono-häktena 95. » Krono-arbetskorpsen 14. » straffoch arbets-fängelserna för mankön 16. » dito för qvinkön 22. tillsammans 147. Antalet af dem, som inom fångvårds-anstalterne lärt läsa, har år 1858 uppgått till 107, och således varit något större, än nästföregående året, då deras antal utgjorde 99. Efter erhållen undervisning och beredelse inom fängelserna, hafva 37 fångar för första gången blifvit delaktige af II. Heliga Nattvard. Under loppet af revisions-året hafva 47 fångar, såsom dömde till dödsstraff, varit under beredelse. Af dessa hafva 33 erhållit nåd, men 14 blifvit afrättade. Det uti hufvudstaden år 1855 bildade fruntimmers-sällskap för fångars förbättring har jemväl under nyssnämnda år icke allenast fortsatt sin verksamhet medelst besök i Stockholms stadsoch läns-cellfängelser samt söndags-skolas hållande vid straffoch arbets-fängelset å Norrmalm, utan derjemte beredt tillfälle för 23 qvinnor att, efter afgång från fängelset, blifva intagne å räddnings-anstalterne Bethesda och Magdalena-hemmet. Enligt hvad Styrelsen vidare meddelat, har ett likartadt sällskap under många år varit i verksamhet uti staden Christianstad, och under revisions-året skall äfven i Kalmar bildats ett sällskap, hvars hufvudsakliga syftemål lärer vara att bereda från dervarande länshäkte frigifna fångar tillfälle att på ärligt sätt förvärfva sig utkomst. —- 15Ö - § 10. Hvad angår disciplinen inom fängelserna oell Krono-arbetskorpsen, inhemta* af Styrelsens underdåniga berättelse, bland annat, att antalet rymningar och de vid revisionsårets slut icke ertappade rymmare utgjort: Vid fästningssamt allmänna straffoch arbets-fängelserna: Rymningar. ej ertappade rymmare. för mankön 20. 6. » qvinkön —. — Vid Krono-arbetskorpsen 18. 2. De extra judiciella bestraffningarne hafva utgjort:
lag vill icke yttra mig om kunskapsmåltet; ty man må i skrift och tryck utsätta del burn högt man behagar: sä blir troligen det ändå icke öfverdrifva. Men fordringarne på den tid, som allmogens barn skola besöka skolan, eller dagligen innehålla en svårare öfverdrift. När denna skolsladga var under öfverläggning på detta rum, framställde jag den frågan, huru allmogens barn skulle få tid alt lära sig blifva bönder, när de hvarje dag skulle vara i skolan. Den, som tillbringar ett eller par år i skolan, utan bondens sysselsättningar uti fria luften, blifver i vårt kalla klimat allt för klemig (ill att vara bonde. En förändring i dessa fordringar mäste göras och kan, enl. min tanka, lämpligen åstadkommas på sätt, man redan lärer bruka i Strengnäs stift, nemi. all gossarne begagna skolan den ena dagen och flickorna den andra. Hvardera könet använder dä tre söcknedagar i skolan och tre söcknedagar i föräidrarnes arbete. De lära sig alltså samtidigt det yrke, som är nödvändigt för deras framtida utkomst, och att tåla det luftstreck, Iivari de skola förrätta sina sysslor. Om samma fördelning vidtoges allestädes i stiften, så vunnes flere fördelar. Föräldrarne som i arbetet biträddes af barnen, blefve mera belåtna, och skolrum, som måhända äro mindre tillräckliga för båda könen, då de äro tillsammans, förslå fullkomligt, då undervisning meddelas blott åt ett kön i sender. Enahanda är förhållandet med skolmaterialier och allt annat, som bör till skolan. Jag tror således, all betänk, äfven i denna punkt bör återremtteras. Utsk. synes tro, att betydliga nya tillgångar skulle erfordras för skollärarinnors bildande, samt all nu gällande författningar behöfde motarbetas, emedan nndervisningssladgan endast afser undervisningens bestridande af lärare. Detta påstående om seminarierna, må lill en del vara rikligt, men deras organisation hindrar icke deras begagnande äfven för qvinnors bildande lill lärarinnor. Sådant har skett och sker med domcapitlets samtycke vid Stockholms seminarium, som besökes af elever från alla orter i riket, under det de tillika begagna undervisning vid musikaliska akademien att blifva orgelnisten
Jag har icke så noga genomtänkt frågan; men jag tror, att det i nuv:de BankoReglem. icke tinnes något stadgande, som berättigar Banken att ålägga en dess tjensteman, som vill begagna sin riksdagsmanna-rätt, att afstå sin lön. Hvad jag med säkerhet känner, det är, att det icke finnes något stadgande i denna syftning för tjenstemän i allmänhet. Motionären har visserligen åberopat ett Kongl. Bref till KrigsColl , men detta rörer endast ett enstaka Verk. Jag för min del tror, att man genom införandet af det ifrågav:de stadgandet skulle träda den nyssnämnda grundlags-parägralen för nära, och derföre tror jag det vara bättre, att icke röra vid denna fråga, utan låta den hvila, intill dess något särskildt inträffande fall nödvändigt påkallar densammas pröfning. Jag anhåller om bifall till punkten. Ilr Ehrenhoff: Om R. o. Ad. täckes fatta det beslut, att Ståndet anser det vara stridande emot Grundlagen att afdraga något å lönen för en tjensteman, som utöfvar sin riksdagsmanna-rätt, så afstår jag gerna från mitt förslag; men om R. o Ad. icke vill afgifva ett sådant förklarande, nödgas jag fortfara i yrkandet om det af mig föreslagna inonus införande i Reglem. Frih. Alströmer har ansett det vara bäst, att låta frågan för hvarje särskildt fall profves; men jag vet mer än -väl, huru utgången af en sådan pröfning hos BankoStyrelsen skulle blifva. Det står mig visserligen öppet att processa med Styrelsen, men en sådan process medför betydliga kostnader och blifver cj afgjord på många år; och om jag i besvärsviig söker ändring hos kommande Revisorer eller Utsk., så har erfarenheten tillräckligen ådagalagt, huru litet derpå är att vinna.
Räntebärande skulder: med 6 procents ränta R:dr 1,875: — » 5 dito dito .. .. Härå upplupna, obetalda räntor 229,795: 62. Till utgående från Riksgälds-kontoret af Rikets Ständer anvisade, men före sistlidet års slut icke lyftade eller såsom besparingar i föreskrifven ordning afförda anslagssummor, nemligen: beviljade vid 1840 och 1841 års riksdag R:dr 43,475: 2. » » 1847 och 1848 » dito » 3,350: — » » 1850 och 1851 » dito » 1,500: — » » 1853 och 1854 » dito » 83,526: 86. Under sistnämnde riksdag beviljade anslag för folkundervisningens befrämjande » 346,904: 60. samt vid 1862 och 1863 års riksdag beviljade anslag »_ 4,934,494: 69. 5,965,685: 98. Återstoden af den till folkskolelärares pensionerande, utaf obegagnade anslag för folkundervisningen bildade och i Riksgälds-kontoret afsatta fond, 101,940: — Innestående undsättningsmedel , 1,188,731: 66. Hos Riksgälds-kontoret depoueradt belopp utaf den behållna inkomsten af rörelsen å statens jernvägar 550,000: — Andra hos Riksgälds-kontoret deponerade medel 76,395: 50. Återstoden af sednast beviljade anslag för Riksdags-arkivets komplettering samt, enligt afgifna redovisningar, för bestridda utgifter för Rikets Ständers hus och kontors-expenser vid Riksgälds-kontoret m. m., 1,555: 32.
Åren på 1630-talet gingo som en vält öfver mellersta Europa, krossande hvad där ännu återstod af välstånd och människolycka. Här i norden herskade ett lugn, som kunde förliknas vid dalens stillhet bakom bergen. Stormens dån förnams som en fjärran hörsägen, men han kräfde sin skatt af blod och trångmål. År efter år utsändes några tusen unge män i krigstjenst till Tyskland, och af tio som drogo dit återvände omsider en eller två, någre som krymplingar, andre betäckte med stolta ärr. Landets must förrann i okända djup, man visste ej hvart. Man såg ingen fiende, men man sporde i luften hans hotande närvaro. Tyskland kände ju alla till namnet; alla hade hört talas om Weichseln, Elbe och Rhen; man begynte höra talas äfven om Donau. Invaliderne hemförde fältkartor i grofva träsnitt, där man fick läsa ortsnamnen för de berömdaste fältslagen, och höllo i byarna fria föredrag om sina segrar. Ännu låg allt detta någonstädes bortom himlaranden i morgontöcknen. Men en liten skymt af världen begynte småningom klarna bortåt södra sidan om Östersjön. Där fanns verkligen något annat än kejsaren och påfven i Rom, mot hvilkas illistiga anslag böner lästes i kyrkorna. Där funnos kristna människor, som ledo förtryck och hvilka man måste hjälpa, för att ej påfven och kejsaren skulle komma till oss och blifva oss öfvermäktiga. Vi måste hjälpa dem; hvem skulle annars göra det? Riksdagsmännen återvände från Stockholm med mer eller mindre dunkla föreställningar om kardinalen i Frankrike och Europas jämvikt. Vi måste upprätthålla den. Så kommo rykten om segrar: vi hade segrat; rykten om nederlag: vi hade blödt. Öfverallt vi. Och dock sutto vi här i så ostörd ro, som skatter och utskrifningar tilläto. Ingen brist var på frågor och tårar; till båda funnos dagliga anledningar. Men rågen fortfor att växa på sveden, grytan fortfor att koka på elden, yxan fortfor att hugga i skogen, väfspolen hade icke saktat sin pilsnabba flygt mellan ränningens trådar.
Sju timmar i hvarje vecka, fördelade på 3:ne lektioner Söndags-förmiddagarne och Måndags-aftnarne. Lärarens aflöning är 300 R:dr årligen, och Skolans fond år 1847 utgjorde 2,341 R:dr 8 sk. 9 r:st. b) Clara Församling: Handtverks-Skolan, hvaruti 3:ne timmar hvarje Söndags eftermiddag undervisning meddelas Gesäller och Lärlingar. Af räntan å Skolans fond, 2,500 R:dr, aflönas Läraren och bekostas Skolmaterialier. Folk-Skolan för Gossar. Läraren aflönas med 400 R:dr, jemte fria boställsrum, ljus och ved. Undervisning har blifvit meddelad åt 60 Gossar, men Skolans lokal lemnar utrymme för 100. Folk-Skolan för Flickor, uti 2:ne Afdelningar, den ena för läsning, skrifning och räkning, den andra för handarbeten. Två Lärarinnor, hvardera med 250 Rxlr lön, meddela undervisning åt 140 å 150 Flickor i Läs-skolan och halfva detta antal i Ilandtverks-skolan. Skolan har, jemte eget hus, en kapitalfond af 8,366 R:dr 32 sk c) Jacobs och Johannis Församlingar: Frioch Fattig-Skolan, i 2:ne Afdelningar, med två Lärare, en Öfver-StålhåUare-Embelels Femårs-Berättelse för åren i84&—l^4y. Lärarinna 5 34 i handarbete för Flickor, samt en Lärmästare för handtverk. Lägre Afdelningen bekostas åt /00 R:dr, som utgå af fattigmedlen; och genom en af framlidne Kapitenen Zettersten donerad fond af 10,000 R:dr erhålla Sex Barn hel beklädnad, de öfriga strumpor och skor samt de fattigaste middagsspisning. Barnens antal är 100. Skolans Öfre Afdelning, stiftad och undei hallen af den Grewesmiihlska donationen, har 108 Lärjungar under en lärotid, som för gossarne är bestämd till 2 och för flickorna till 3 år.
På detta sätt är också gränsen uppdragen imellan de delar af landtmäteriet, för hvilka lag bör stiftas af Ko nung och Ständer, och dem, om hvilka Regeringsmakten, efter gällande grundlag, ensam förordnar, såsom utgörande ämnen för en ekonomisk författning. — 24 — Det torde vara öfverflödigt att utförligare motifvera förslagets detaljer, så vidt de utgå från de här utvecklade grunder. Det återstår då endast att redovisa sådana delar af förslaget, som äga mindre nödvändigt sammanhang med hufvudidéen, eller behandla ämnen, hvilka äfven tillhöra nuvarande Skiftesstadga. Stadgandet i 3 kap. 2 § Skiftesstadgan, att särskild kallelse skall af Landtmätaren affärdas till delägare, som icke bor i socknen, der förrättningsstället ligger, är från förslaget uteslutet, dels emedan Landtmätaren ej kan åläggas att före förrättningen känna delägarne, och merändels lärer hafva rätt svårt att åstadkomma de i fråga varande kallelserna, och dels emedan dessa synas verkligen öfverflödiga, så framt det erkännes, att delägares hemvist ej kan befria honom från gifna skyldigheter, sådana sorn att bevaka talan för den jord, han äger, och att om en aflägse boende kan fordra att särskildt kallas, delägare som bor på förrättningsstället äger lika fog till samma fordran. Man må tvifvelsutan skylla sig sjelf, i fall man icke föranstaltar att blifva underrättad om hvad som tilldrager sig på den egendom, man äger, eller i kyrkan kungöres om denna egendom. Angående de i 10 § af samma kapitel förekommande lagbestämmelser om jäf emot Landtmätare och Gode Män synes med fog kunna anmärkas, att en hänvisning till allmän jäfslag ej ens kan anses behöflig, än mindre ett enkom uppräknande af laga jäf. Och då det i 11 § föreskrifne förfarande med sådant jäf icke innefattar uppskof i förrättningen förr, än Landtmätare, som af sig sjelf och Gode Män anses ojäfvig, blifvit af domstol jäfvig förklarad; synes föga något ändamål kunna vinnas med en emot allmän rättegångsordning stridande pröfning af jäfvet före förrättningens afslutande.
— » » Men der borta vänta ju damerna! » » Blott ett par ord fru Haraldson! Hvad är nu att göra vid den olyckliga klädningssaken? » » Låta den vara och gifva de grå en förnuftig upprättelse samt hycklerskorna en dito upptuktelse, så orätt mot dem det på sätt och vis är, då man lagt en sådan svår frestelse i de värnlösas väg. Det kräfver lång tid att utplåna en vrång tankegång; här kan det ej ske med mindre än hela belöningssystemet, vare sig med ord eller handling, utbytes mot det system, som kärlek och eftertanke så småningom låter uppväxa. Och detta är ej ett af stenhårda regler, utan ett system af handlingar, som växa fram likt blad och blommor om våren, då solen lyser varm. » » Ja, jag förstår — Men sjelfva klädningsfrågan! » bad fru Hänsel. » Tillåt ingen att nämna den för barnen, så kanske de glömma den, medan de slita ut straffoch belöningsdrägterna », sade min vän vemodigt. » Sedan kunna ni ju till en början låta både gossar och flickor draga lott om hvem, som skall ha af det eller det tyget. Intresset för dylikt förlorar sig, då der ej längre lägges större vigt vid saken. Men låtom oss nu icke längre uppehålla de öfriga; det torde allt vara bäst, att vi alla så fort som möjligt återvända till barnen, hvars glädjedag blifvit förstörd genom mitt förvållande ». » Ditt! » kunde jag ej låta bli att säga. » Du måtte väl ej sörja öfver, att du fick bort den ohyggliga slafdrägten, vet jag? » » Nej,men du vet nog, hur svårt det kännes, då ens bästa afsigter endast till hälften uppfattas, så att de blott användas till att göra ondt värre, » svarade hon sakta. Fröken Benner nade troligen under vår frånvaro skildrat slagsmålet emellan flickorna, ty der låg en allvarlig stämning öfver sällskapet, och då vi återvändt till barnens lekplats, der de små stodo i grupper, vresiga och nedslagna, drogo sig flertalet af fruar till baka under lifliga samtal om belöningsfrågan. » Känner då ingen något sätt att samla de små kring en gemensam glädje? » frågade då fru Haraldson helt hjertängslig.
Huru som hälst var han böjd för att flytta öfver till Anoka och i dag skulle han hålla bibelförklaring i Salmelagårdens sal. Tidigt på eftermiddagen kom tåget med pastorn. Fredsdomaren Tuhkala, den amerikanska handelsmannen, Salmelahusbonden och några andra honoratiores togo emot honom på stationen, medan resten af menigheten samlat sig i en tät klunga på vägen, en bit från gården där samlingen skulle ske. Pastorn smålog vänligt mot de medborgare, som togo emot honom, protesterade mot att Salmelavärden tog hans nattsäck, men gaf med sig och satte sig, följd af de öfriga, i gång utåt vägen, sedan han med en min som om sådant vore långt under hans värdighet, höflig men bestämdt afböjt Tuhkalas invit till hela sällskapet att först taga ett litet glas. Reputerlig att se var han just inte, där han gick ett halft steg före de öfriga. Ansiktet var fett och blött, slätrakadt och försedt men en näsa, som visade näsborrarna rätt framifrån. Munnen stor, rund och fuktig och ögonen små, men oroliga och likasom ständigt på spaning. Då han kom fram till gruppen af församlingsbor på vägen, nego kvinfolken djupt och karlarna togo betänksamt hattarna af sig, medan pastorn gång efter annan långsamt och värdigt böjde på hufvudet och sade: god dag, god dag kära vänner! En pojke knyckte sin syster i kjolen och sade: ser du så'na stickor till ben han har! och manade henne och två andra flickor att flina. Men pastorn märkte det inte, utan gick vidare fram mot huset, där han försvan i främmand, kammaren innanför salen, sedan han med ännu ett fett tacksamhets småleende tagit sin nattsäck af värden. Och omedelbart därpå började menigheten stillsamt intaga sina platser, en del på stolar och andra på bänkar och bräder lagda på packlådor. Så snart alla voro inne, kom pastorn ut och gick med afmätta steg och ett mildt smålöje fram till sin plats bakom bordet, som var klädt med en hvit duk.
Vid förnyad föredragning af Stats-utskottets den 1 och 3 dennes på bordet lagda memorial N:o 215, angående de i Regeringsformens 63 § föreskrifna kreditiv-summor, blef detta memorial af Ridderskapet och Adeln bifallet, med undantag af såväl den del af Utskottets i fråga om mindre kredilivet afgifna förslag, hvaruti tillstyrkes förnyande af den före 1840 och 1841 årens riksdag gällande bestämmelse, att hälften af detta kreditiv-belopp bör vara att tillgå för Rikets försvar och hälften för andra högst vigtiga och angelägna föremål, som ock det förslag till § hvari denna bestämmelse blifvit intagen, emot hvilka delar af Utskottets memorial gjordes anmärkningar, som ansågos föranleda till desammas återremiterande. Prot.-utdrag den 5 Juli -1848. 503 S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-utskottets den 1 och 3 dennes på bordet lagda betänkande N:o 57, i anledning af framställde förslag för tillvägabringande af förbättiing i författningarne rörande inteckning blef detta betänkande af Ridder skåpet och Adeln bifallet med undantag af de i Utskottets förslag till förordning förekommande 18 och 32 §§ hvaremot gjordes anmärkningar, som ansågos föranleda till återreiniss. S. D. Vid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens den 1 och 3 dennes på bordet lagda betänkande N:o 19, i anledning af väckta frågor om ändring i nu gällande bestämmelser rörande slängsel-skyldigheten, återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, Utskottens förslag till ändring af 5 och 7 §§ i nu gällande stängsel-ordning, och fann Ridderskapet och Adeln för godt att förevarande betänkande i öfrigt bifalla, med endast den förändring, att enhällig öfverenskommelse om upphörande af stängsel-skyldighet ej må brytas, utan att minst två tredjedelar af delegarne, tillsammans egande minst två tredjedelar af den joidrymd för hvilken öfverenskommelse!! blifvit ingången, samtycka till dess förändring eller upphäfvande. S. D.