Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ingen annan än vår själfulla landsmaninna, äfven hon för tillfället en gäst hos ställets ädla värdfolk, lord och lady Mount Temple. Hennes liksom inspirerade utlåtanden i religiösa spörsmål verkade — lätt iakttog man det — likt tändande gnistor. Förtroliga samtal med henne tycktes stundom för en och annan öppna uya synvidder öfver själslifvets dunklare regioner, öfver vårt samband med Gud och denna öfversinnliga värld, om hvilken det heter i Goethes » Faust »: J - IDNER. &gt;Ej andevärlden själf är eluten; Din (jäl är stängd, din håg är död. Upp, lärling, bada oförtruten En jordisk barm i morgonglöd! » Det var just efter ett sådant samtal som den vördnadsvärde slottsherren själf yttrade, böjande djupt inför henne sitt silfverlockiga hufvud: » Helt visst är Ni en af Guds utvalda! Det förstår och känner man. » Med jubel påminte hon sig ofta det yttrandet af den nu aflidne lord Mount Temple. Naturligt nog: genom detsamma slöt sig ju en af vårt tidehvarfs ypperste kristne människovänner, en sveklös, barnafrom Nathanaelsnatur, till den lifsuppgift, som var hennes allt — till Edelweiss-tmkeris hvita, fläckfria baner. Edelweiss-tanken — hvad menas väl därmed? fråga förmodligen, undrande, de som genomögna dessa rader. Svaret kan i korthet sammanfattas så: tanken är till sin kärna ej ny, men uråldrig. Första gången den uttalades, ägde den följande ordalydelse: » En annan grund kan ingen lägga än den, som lagd är: Jesus Kristus. » För den tanken stego trosvittnena i kristendomens urtid fröjdefullt på bålet eller läto sig på arenan sönderslitas af vilddjuren. I våra dagar, den hädiska förnekelsens, det ondskefulla Kristushatets ulfvatid, gäller det för det sannas och godas stridsmän att, fylkade omkring samma evighetstanke, oförsagdt upptaga kampen emot lögnens och lustans vilddjur i mänuiskohamn.
Ibland öfningarne för Svenska språket föreskrifvas upsalser öfver kända ämnen. Detta sednare uttryck hade möjligen tarfvat att närmare bestämmas. Dermed måste åsyftas ämnen, som äro kända af lärjungen; men dessas tal är icke särdeles stort. För att skrifva klart och redigt fordras nödvändigt att förfrn är ämnet fullt vuxen; och ibland alla författareskap är det berättande det enklaste. Det är således det som bäst lämpar sig för nybörjaren. Således till ämnen berättelser om händelser, som lärjungen fullständigt känner, d. v. s. sådana han sjelf öfvervarit och de, uti hvilka han sjelf såsom handlande person deltagit. Undervisningen uti botaniken föreskrifves skola ske under exkursioner; men rörande undervisningen uti zoologien finnas inga närmare bestämmelser. Denna kan således lätt komma att förvandlas till blott utanlexor, om icke föremålen kunna dervid för lärjungen upvisas. Nu kunna väl icke några fullständiga museer finnas vid skolorna; men helt och hållet utan sådana få de icke vara. Utan svårighet kan man anskaffa kranier af åtskilliga däggande djur, äfvensom skeletter af hvarjehanda mindre djur. Det öfriga får ersättas genom plancheverk, som icke böra saknas uti skolan. Physiken och chemien kunna icke med någon fördel studeras, utan att dervid illustreras genom experimenter. Någon föreskrift i detta afseendet finnes icke i SkolStadgan. Det är likväl af yttersta vigt att så sker. Enl. min åsigt skulle uprättas en förteckning öfver de instrumenter och apparater, som borde finnas vid hvarje skola, der undervisning i dessa ämnen äger rum. Gjordes denna förteckning med riktig urskillning skulle man, emot en ganska ringa utgift, kunna erhålla en samling instrumenter, med hvilka ganska många och uplvsande experimenter kunde verkställas. Så vidt jag känner, finnes f. n. icke i dessa vetenskaper någon lärobok, fullt lämplig för skolan. Enl. min upfattning skulle en sådan lärobok icke vara blott en torr framställning af naturlagarne. Tvärtom bör en sådan börja med att framställa vissa phenomen, ocl\ å dessa rikta lärjungens upmärksamhet, samt sedermera, genom företeende af experimenter, så illustrera förhållanderne att slutligen den lag, man söker, liksom af sig sjelf springer i ögonen på lärjungen.
Det hade varit lätt, att bestyrka detta sammandrag med en mängd ordliga anföranden ur Archimetriens urskrift. Men ett billigt afseende på rum-besparing bjuder oss, att dit hänvisa de läsare, som mera enkom interessera sig för Philosophiens vetenskap och historia. Dem råda vi ock, att sorgfälligt studera dissertationen Vita Naturae seu Panaesthetices Idea, såsom företrädesvis belysande den natur-philosophiska afdelningen af Thorilds system; likaledes dissertationerna Atheismum esse impossibilem och Systema Theologicum Humanitatis naturale, såsom närmare ådagaläggande hans religions-philosophi och slutliga ställning till Christendomen; äfvensom dissertationerna Vis Poetica seu Pathos och Sublimitas ingenii humani, såsom innehållande hans sista offentliggjorda tankar öfver Poesi och Ästhetik. Ur de tvenne sistnämnda torde vi lämpligast kunna begagna ett och annat längre fram, i en särskild framställning af hans ästhetiska och kritiska lära. Men af stor vigt är, att genast, eller just här, dröja ett ögonblick vid de båda theologiska afhandlingarne: af hvilka den ena är två och den andra fyra år yngre, än hans Archimetria. – De såkallade Atheisterne (säger han), då de alla bekänna en lefvande Kraft, en evig Materia, en oändlig Rörelse, bekänna dermed i sjelfva verket ett gudomligt Allväsende af ständigt skapande Allmakt: men, emedan de fatta Universum och dess upprinnelse mechaniskt, fatta de ock Gud likaså. Att det gifves en lefvande Allkraft, det kan icke nekas; och så till vida är Atheism egentligen en omöjlighet. Deras mechaniska verlds-constrnction nödgas förutsätta den lefvande Kraften, eller låna den: men formen för denna Allkraft mäktar hon ej finna. Deras påstådda Atheism är derföre blott ett försmående af hvarje Gudomsväsendets form. Verlds-alltet består lika mycket af Åtskillighet som af Enhet, och tvärtom; der gifves hvarken något Diversum utan Unum, eller något Unum utan Diversum.
Lesinnes efter TaxeringsM'unens oMpräfwande, nägok Hemman eller Hemmansdel af högre Marde an 4,ooL» R:d., ökas afgiftcn för hwarje öfwerstigande 1,000 R:d. i samma progrrssirva för, halkande, som i Tariffen ar följdt för Hemman och Hemmansdelar af Tredje Classen emot de af Första och Andra Tlasserne, hwarwid » akttages akt hwad som i rvärdet är öfwer jemna i,oos R:d, berakNas för fulla i,oocr R-d.; sä att dä, till exempel, för i-24.dedels lNatttal och derunder i Tredje Classen betalas ; st. mer än l Andra och 6 st. Mer än i dett Forsta, stall för en lika stor Hemmansdel af Hemman r wärde öfwer 4,000 Rch. kill och Med 5,0c0 R.d erläggas ; st. Mer ätt i Tredje LIassen eller 1 )ftd. is fl.; Äfwensom för ek helt Hemman af nämde warde, efter enahanda grun-, kommer att betalas 7 R:d. 24 st.r 65o Dm 22 Gepkember. bestämmande, föd hemmans» delar under rrefjcrdedclö Mantal; Ty wid Taxering of sä små hemmans-delar, har man i Torssen mäll arwika ifrän proportionen este'' helt hcmman, emedan afgiften, hwaru i ägarens perion'ina He» wilming boroc w.bcaripas, annars blifwit alt för ringa/ Wiste man äter efter afgiften för hemmans - delar af de i Clas satte hem» man, proporstoncra Bewill» nin en för lika stora hem. mans-delar af hemman i warde, wida ofwerstigandc de Clastificerades; sa blcfwe afgift n allt för dryg. Til ex. o,r
T:r Tu - tt Tu - Tu - Underhållne Kreatur. c Oxar. 0 n 7Q 1 or c to ya: y a* J-5 Svin. St. St. St St. St. 213 CO — io3 523 R:dr sk. r. Uppskattnings-Värde. R:dr sk. r. (O R:dr sk. r, R:dr 30,662,990 r Stats - Bidra M R:dr sk. r. R; dr sk. 35,o34 39 2 61,325 47 B CO Bevillning. R:dr sk. j r. »3o 03 O to 5TQ3 2 *73 fl: to B rs5 O O to fO g 3 05 D ao 03 OJ SS r-f R:dxj sk. 14» 126 J43 cnj R:dr sk. r. CTQ R:dr 66,602 sk. R;dr sk, r. <1 Sö: C/3 C2- w*—1 fl* C* r-f CO »—1 S". 5* CTQ R:dr sk. | r. R;dr 224.086 sk. r. axel möllerhjelm. f. EDELSTAM. Summa Stals-Bidrag. Bbfallsisgshafvaides UTI UPSALA LÄN TILL KONGL. MAJ:T I UNDERDÅNIGHET AFGIFNE FEMÅRS-BERÄTTELSE, Fou Åren 1833, 1834, 1835, 1836 och 1837. s c <©©»&<© 2.1», TRYCKT HOS J. A. WALLDÉN, 1 840. ' ■' ■ : ' -V ' ' vVi; . '■ ■ -vi' Jk i * i :o Allmän beskaffenhet.
Betänkande, i anledning af väckt motion om inrättande af en centralmyndighet för kyrkliga och undervisningsärender. Uti en hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln väckt, till Utskottet remitterad motion har herr Ribbing, Arvid, erinrat derom, att ett förslag till instruktion för ett s. k. Consistorium Generale eller Ecklesiastik-Kollegium, redan år 1623 blifvit uppsatt af Axel Oxenstjerna på Konung Gustaf II Adolfs befallning, men att detta förslag då förfallit i följd af det motstånd detsamma skall hafva rönt från Biskoparnes sida; att 200 år derefter, eller år 1823, en ledamot utaf den då tillsatta Kommittéen för organisation af Rikets Styrelseverk framlagt en berättelse, som skall hafva utvisat att de missbruk, hvilka man genom nämnda embetsverk velat förekomma, verkligen egt rum, samt att Konsistorierne sjelfve icke skulle ega kännedom om hvad som i stiftens angelägenheter förefallit, likasom det vore en tillfällighet om Regeringen haft sig sådant bekant. Klagan öfver likgiltighet för kyrkans angelägenheter och undervisningsväsendet, äfven hvad beträffade de i sednare tider inrättade folkskolorna, hade sedermera vid hvarje riksdag försports, och äfven motionären hade Allm. Benvaraoch Ekon.-Utsk. Betänkande M 82 3 af sådan anledning vid 18/iO års riksdag föreslagit inrättandet af ett EcldesiastikKoHegium, sådant det från början varit tillämnadt, men detta förslag hade då icke ivckats vinna bifall, hvarken inom vederbörligt Utskott eller hos Riks-stånden. Samma förslag hade dork, ånyo väckt, vid påföljande riksmöte rönt ett gynnsammare mottagande, då Rikets Ständer beslutat en underdånig anhållan, det Kongl. Maj:t ville till innevarande riksdag för dem framlägga ett förslag rörande detta embetsverk.
A detta Capital afbetalas årligen minst en procent , antingen genom obligationers inköp och dödande inom bestämds tider, eller genom hvilket annat sätt, som med största fördel för Riksgälds*Contoiret kan med JLångifvaren öfverenskommas, dock så, att lånet varder inom 37 år till fullo Iiqvideradt. JLånen blifva uppsägbara endast å Riksgälds-Contoirets sida; dock må Riksgälds*Contoiret kunna medgifva, att för större eller mindre del af Ilnet ej begagna denna uppsägningsrätt inom en tid af högst 10 år efter lånets emottagande. Till gäldande af förrberörde fem procent användes årligen en motsvarande summa af den ränta och Capital-afbetalning , sorn vederbörande Fastighetsegare till Riksgälds-Contoiret erlägga. Alla de kostnader, hvilka det kan åligga Riksgälds-Contoiret, att för uppoch utlåningen bestrida, utgå af den sjette procenten. Hvad deraf icke för detta ändamål erfordras, ökar amortissements-fonden. Tredje punkten : Orden : Högst 10 borde utur denna punkt utgå. Femte Prot.-Utdrag den 5 Mars 1830. 33 Femte punkten: Skulle lyda sålunda: Sedan Kongl. Majit meddelat Dess Nå» diga beslut, att lånet må upptagas, ega Full» mägtige i Riksgälds Contoiret att med Rångifvarne öfverenskomma om lämpliga terminer, då lånet skall levereras, äfvensom om det belopp, hvilket å hvarje termin skall aflemnas. Obligationerne för hvarje låne-andel blifva ränte bärande från och med den dag, då det derföre erhållna Silfver till Riksgäldg-Contoiret eller dess Ombud aflemnas. Sjeltp punkten: Rörde erhålla följande lydelse: Fullmägtige ega att utsätta och kungöra lämplig tid, inom hvilken till Riksgälds? Contoiret inlemnas förseglade anbud å lånets försträckande. Alla inkommande anbud öppnas på den utsatta dagen. Inom viss bestämd tid åligge det den långifvare , hvars anbud antages , att till säkerhet för uppfyllandet af sina förbindelser deponera Bihang till Rikt-St.
Wcern och inom Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägtigen G Bjerkander från Skaraborgs län väckte motioner (N:ris 231 och 333) har blifvit föreslaget, att Rikets Ständer, för sänkning af IAda-ån till förekommande af öfversvämningar å omgifvande till odling tjenlig, vattenskadad mark, som beräknats utgöra 4,000 tunnland, måtte lemna ett statsbidrag af 168,552 R:dr, motsvarande §:delar af den för arbetots utförande till 252,828 R:dr beräknade kostnaden, att utgå med 84,276 R:dr såsom lån på fördelaktiga återbetalningsvilkor och med ett lika belopp eller 84,276 R:dr såsom anslag utan återbetalningsskyldighet. Enligt motionärernas uppgift skulle genom detta arbetes utförande hvarje tunnland af den utdikade jorden vinna ett ökadt värde af 150 R:dr, så att brutto Bih. tilt R. St. 3 Ilä/t. 0 66 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141. vinsten för 4,000 tunnland skulle utgöra 600,000 R:dr samt behållna vinsten, efter afdrag af kostnadssumman 2-52,828 Ridr, alltså bestiga sig till 347,172 R:dr, hvilken vinst skulle komma ifrågavarande fattiga ort till godo. Herr Wmrn har dock härvid erinrat, att, då företaget i sin helhet vore så vidsträckt och på en hel landsort inverkande, att dess mål icke vore begränsadt af den uppgifna arealen af 4,000 tunnland, förefunnes skäl “att dermed icke utan varsamhet tillvägagå“, hvadan han föreslagit, att det lån, Rikets Ständer kunde finna sig hugade att bevilja, måtte ställas på en längre följd af år, i den mån arbetet hunne fortskrida, icke understigande sex och icke öfverstigande tio, så att minst flodel, men högst £:del må af den föreslagna summan årligen utbetalas, på de vilkor i öfrigt, som borde öfverlemnas åt Kongl. Maj:t att bestämma.
Friherre 8t»el van kllollsteir!: Stats-Utffottet har grundat sitt yttrande derpå, att Skäningarnc ffulle hafwa ingätt friwilliga Contracier, rörande Wargeringens uppsättande. Letfamnia lärer äfwen pästäs i en utkommen tryckt skrift. Det förhäller sig likwäl icke sä? Jag utber mig fä berätta werkeliga sammanhanget med denna sak. Under 1788 ars krig proponeradc Konungen att en Wargering i Skäne ffulle uppsättas: detta bewilljades och werkstäldcs, dock med uttryckeligt förbehåll, att efter krigets flut denne Wargering alldeles ffulle upplösas. Detta hände ock werkeligen efter flutad Fred. Pä Konungens wägnar gjorde sedermera Herr General ll^oll en ny proposition om Wargeringens uppsättande. Hwad som är säkert är, att Skäne betungades med Wargering, men att Contracterne ej blefwo sä friwilligt ingängne som det stod pä papperet. Pä samma wis har l ant r andra Landsorter. Händelsen med Baron bewisar detta. Sedan han blifwit dömd säsom för Högmäls-brott, derföre att han wägrade att uppsatta Wargeringen, in« gingo de öfrige pä hans ort i Contractet. Säledes wörö Sfwerenskommelserna icke eller der frlwilligc; pä samma grund som de ä andra ställen i Riket blifwit upphafne, bora de äfwen i <^käne afffaffas. Detta grundar jag sä mycket mera pä 80. §. i Regerings - Formen, som den Skänska Wargeringen ar alldeles af samma egenskap med den öfrige Wargeringen i Riket, och säledes nu, likasom den bör wara, upphafwen. Den kan icke dä ä nyo upprättas utan genom ett nytt beslut af Konung och Stander. Pä besia skäl, fär jag hos Herr Erefwen och LandtMarffalken anhälla om proposition till afflag ä Stats" Utskottets yttrande., Herr Den 3 April.
6 ' 296 vind, en v d d x q 8 n g af trii omlrring sltt kriin fiir att giiru inedcltidshilden mera fullstiindig och en gam~nnl invtilid till I ~ e d r r s ~ a k t. Ranske var clet oclrsd gdlare berekelsegrnntier, som leddt! mnnicipalrAdet, kauske innerst h u e en onskan att upphiija hvad fiirfiidren oriittvist fornedrnt. Det Br s v h att &amp; ma iliirorn, men nar man ser, hur allmiint i Ronen spekulationen har bemiiktigat sig ~nartyrens mime, blir man med skal skeptisk. Rundtom i butikerna, i synnerhet rid stadens vaekrastt? cell storstn gata, som biir Jeanne d ' Arc ' s namn, ser nlan foi1stren ijfve1.- svibnmade af souvenirs de Jeanne d ' llrcz. Diir ilro etsningar 1); i, alas och mllningar pb porslin, smyclcen och nippssnker af alla slug, som biira hennes nainn, vapen eller hild eller afIildniug af cict gtl~ulit tornet. Oin dessa sarumanstiillniu~ar ocksA i allmiinhet visa stor smak, roja de dock aldrjg pietet, och gBrn sig icke siillan ou~cdvctt~t skyldiga till lrrass talctloshet. PA den skonaste utsiktspunkten ofrer staden, tiitt ~ m d e r Iryrknn NBtre Dame de Bon Secoure, iir Jeanne d ' Arc ' s staty rest.
Men jag skulle tro, alt detta erbjudande icke utgör ett tillräckligt skäl att bifalla hans önskan; ty det är naturligtvis för honom vida förmånligare, då han dessutom är ansvarsskyldig för en husröta af icke mindre än 6,744 32 sk. b:co, att få på ett ställe uppföra de byggnader, som erfordras för hemmansbruket, än att uppföra dem på tre särskildta ställen och dertill ansvara för husrötan på desamma. Som dessutom den saken är en särskild fråga, som kan pröfvas af Konungen, utan förbehåll i delta ämne, skulle jag tro, att utlåt. kan afslås, och arrendatorn få sig öppet lemnadt att hos Konungen göra ansökning i afseende å byggnaderna; men i allmänhet är icke förhållandet med dessa hemman , att arrendatorerne lill K. M. och Kronan erbjuda de byggnader, hvilka de uppfört utöfver laglig byggnads-skyldighet, utan dessa byggnader äro verkligen deras egna hus, som vid blifvande syner blifva dem af afoch lillträdes-syneratten förbehållna, och då lära de ej underlåta att sjelfve begagna dem antingen genom deras bortflyttande eller försäljning till de nya arrendatorerna.—Slutligen har man såsom ett cardinal-skäl andragit, att det vore för Kronan fördelaktigare att hafva en driftig arrendator, som man visste väl skötte hemmanet o. s. v., än att man skulle äfventyra alt få en ny arrendator. Om det skälet har någon sanning för sig, hvilket jag ej vill bestrida, företer sig likväl häremot, isynnerhet här i granskapet af Stockholm, att om man också skulle medgifva en skicklig arrendator 3o års förlängning i arrendet, så komme ej länge samma arrendator att behålla arrendet, utan inom i å 3, eller åtminstone 5 ä 6 år transporterade han säkerligen arrendet på en annan, och man finge kanske då en person, som icke skötte hemmanet-väl , och då hade man icke vunnit det åsyftade ändamålet. — I afseende på dessa arrende-frågor förekommer äfven det förhållandet, alt landshöfdingen har i flera af dem, jag vet ej visst om icke i alla, tillstyrkt prolongationen, hvaremot Kammar-colhm afstyrkt den.
[2155] aktadt hus önskar en ung, musikaliskt bildad flicka, van vid och road af hushållsbestyr, antingen på egen hand sköta hushåll eller ock gå frun tillhanda. Binga löneanspråk. Närmare upp], genom fru S. L. Tägtström, adress Örebro. (G. 1 0 50 alnar Vestgöta bomullsklädningso. förklädestyger äkta färger, 25 a 26 tum breda till återförsäljare, eller då 5 st. tagas, lemnas rabatt. Profver sändas ej. Till landsorten expedieras mot efterkraf. Order, som ej ingå innan slutet af denna månad, kunna ej säkert bli expedierade, ty blott 3 ä 4,000 mtr finnas på lager. Kungsholms Ekiperingsaffär, I INNEHÅLLSFÖRTECKNING:. Sigrid Arnoldson (Med porträtt.) — Ett inkast i tjänarinn ef rågan; af Hanna Kamke. — Frän mitt fönster; poem af Arvid Åkerberg. — Min första lärarinna; ett minne af Helena Nyblom. (Forts.) — Hemlif, 111$. af JÄsseg. — Från dam världen i Paris; studie för Idun af Alvar Arfividsson. — Barnots första lögn. — Smånotiser från kvin no världen. — Behaget och skönheten; af Francozs Coppé. — Striden om hjärtan; ur ett kvinnolifs historia, af Johan Nordling. X I I: Oväntadt återseende. (Forts.) Förslag till matordning för veckan 13 — 19 juli. — Handarbeten. — Syltning. — Smörgåsbordet. — Matlagning. — Bakning. — Tvätten. — Fönsterträdgården. — Frågor. — Svar. — Läkareråd. S t e a r i n l j u s T A N D P A S T A är ett medel som bevarar tänderna, håller munnen frisk samt är i öfrigt af alldeles utmärkt beskaffenhet och a f fullkomligt oskadllga beståndsdelar. Insänd 75 öre så erhålles en ask som prof. Utmärkta tandborstar finnas äfven till pris af 85, 42 och 31 öre pr styck. [2147] JOHN FRÖBERG, Finspong.
Jag ber om ursäkt, att jag uppehåller Ridderskapet och Adeln med några ord, hvartill jag hämtar anledning af de siste Talarnes yttranden. I ett land som Sverige, der hela vestra gränsen utgöres af en Stat, hvarest inga införselförbud finnas, utan på bränvin, spelkort och brändt caffe, och hvarifrån man landvågen utan svårighet och tidsutdrägt, kan hitföra varor, hemställer jag huru det är möjligt, att alldeles hindra varuförsnillning och lurendräjeris utöfvande från denna gräns? Men då man betraktar Norriges ännu icke vidsträckta handel, och en lång landväga transport från dess kuster till Sverige och vidare inuti detta land, är åtminstone icke sannolikt, att stora qvanliteter sådane varor derifrån till oss inkomma. Om man emellertid äfven hade armeer till bevakning att disponera, så skulle först hvarje individ deraf vara fullkomligen pålitlig, derest ändamålet skulle vinnas; och sedan, hvar finna medel lill en sådan bevaknings tillbörliga aflönande? Be47 H. a5* 388 Den 3o O c to b er f. ui. träffande åter de södra provincerne, så äro depoterne för lurendrejeriet på Sverige i de Danska Stalerne, såsom Jutland, Seland och Bornholm, hvarifrån blott erfordras några timmar för att öfverkomma till Sverige, och stundom endast mörker och lycka, för att vinna ändamålet. I afseende på östra kusterne, är det Tyska seglationen, som egentligen medför varor till Stockholm, ofta på ett sätt, soni utgjort TullStyrelsens förundran, när det genom mer än vanlig uppmärksamhet blifvit upptäckt. Går man längre uppåt kusten, så har man Finland midt emot, som Iättligen äfven communicerar sig med Svenska kusten. Att således hindra all tullförsnillning i Sverige mera än annorstädes, är omöjligt. Att uppsätta en talrikare corps af Tullbetjenter, för att vinna detta ändamål, vore i allmänhet en kostnad, som ej skulle återgäldas med vinsten. Man har derföre uppställt systemet för tullbevakningen vid kusterne och i landet, med afseende på den motsvarande nytta, som kunde uppkomma genom en talrikare bevakning.
Med 1845 års slut är prescriptionsliden för 4 H. 50 394 Den 20 November e. m. denna lösen tilländagången. Om man afsällcr hvad som högst kan förmodas dessförinnan ingå, samt den Banken tillhöriga andel af beräknadt kopparvärde i skiljemynlspoletlerne, finnes intet hinder att beräkna del återstående beloppet såsom en till«åns för extra statsutgifter. O o o Jag anhåller om älerremiss af betänk., nion utbeder mig derjemte tillåtelsen alt i sammanhang härmed få väcka följande motion: Sedan B. St. bifallit BancoUlskis hemställan, att den redan upplupna bancovinsten skulle för Banken reserveras och besparas, så får jag vördsamt föreslå: Alt Bankens behållna vinst ä dess rörelse för åren 1845, 184(i och 1847, sedan alla utgifter och förluster afgätt, deribland inberäknadt hvad som kunde komma alt erfordras för att bibehålla dess grund-(och reserv-) fond vid ett oförändradt belopp af tio millioner r:dr b:eo, må anvisas tili sädanc extra statsanslag, som R. St. vid innevar. riksdag för desse år kunna bestämma. Gr. Björnstjerna, Magnus: Vid den beräkningsgrund af de i Riksg.cont. befintlige disponible behållningar, som inom Disk. gjort sig gällande, utgör dilferensen emellan den lägsta af Hr Schartau och den högsta af Frih. v. K raun er antagna, en summa af icke mindre än 3 millioner riksdaler. Den disponibla summan kommer ali så myckel inverka pä Ulsk:s lilleller afstyrkande af de olika anslag, som dels af K. M. dels ock af enskilda motionärer blifvit begärda, alt jag anser det vara nödvändigt att. B. o. Ad. på förband ville fastställa hvilka grunder, som vid denna beräkning böra följas. För min del anser jag, att den af Frih. v.