Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Banko, som, i följd af Kongl. Maj:ts nådiga Bref till dess Statskontor den 10 Augusti i838, af de å andra hufvudtiteln till tryckning af publike handlingar anslagna medel, blifvit vederbörande godtgjord, dels ock åtskilliga af Förvaltningen af Sjöärendena i och för den sednare upplagans uppräkning och inbindning bestridda utgifter, tillsammans utgörande 25 R:dr 12 sk.; fördenskull och då, för dessa af Grefve Cronstedt begångna embetsbrott, ehuru svåra de än voro, någon annan ansvarighetslag icke funnes, än den allmänna i 1 Kap. 12 §. Rättegångsbalken, för domare stadgad och till deras vederlikar ibland embetsoch tjenstemän tillämpad, samt härvid 68 R. St. jfust. Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 jfan. 1840. äfven i betraktande koiiime, att ifrågavarande förbrytelser skett i utöfning af det Grefve Cronstedt anförtrodda Chefsembete i Förvaltningen af Sjöärendena, hvartill, likmätigt 2 §. af Kongl. Maj:ts nådiga Instruktion för Förvaltningen af den 2 November 1824, han blifvit, i egenskap af Flaggman vid Kongl. Majlis flotta, i nåder kallad och förordnad, yrkade jag, med stöd af nyssåheropade lagrum, 1 Kap. 12 §. Rättegångsbalken, det Grefve Cronstedt, såsom den der gjort sig skyldig till de svåraste, uppsåtligen föröfvade embetsbrott, samt derförutan blifvit, på sätt ofvanberördt vöre, med halft skäl till förfalskningsbrott bunden, måtte förklaras hafva lagligen förverkat Cbefsembetet i Förvaltningen, som tillförene varit honom anförtrodt, och dertill dömas att mista sin ännu innehafvande ContreAmiralsbeställning samt aldrig vidare i Kongl. Maj:ts och Rikets tjenst nyttjas, så ock att ersätta den, genom hans förvållande, Statsverket åbragta kostnad, med 2p6 R:dr 24 sk. Banko.
Kännedomen om densamma, på elt noggrannare sätt inhämtad, torde hos mången verka till uplysuing, gagn och tillfredsställelse. För vinnande af detta ändamål får jag hos det H. Ståndet anhålla, det mig måtte tillåtas, att låta trycka och utgifva, vare sig diskussionen i sin helhet för båda nämnde dagar, eller endast så stor del deraf, som kan finnas lämpligt. På sätt jag redan haft tillfälle nämna, fortgår tryckningen för det närvar. Lättaste utvägen att verkställa utgifvandet af dessa prot:r är naturligtvis den, att med den boktryckare, hvilken har tryckningen af R. o. Ad:s prot. sig anförtrodd, träffa öfverenskommelse så, att denne åtoge sig tryckandet af ett lämpligt antal exemplar för min räkning af prottne för berörde 2:ne dagar, utöfver det antal R. o. Ad. sig förbehållit. Jag anhåller jemväl att till ett skyndsammare vinnande af denna min afsigt och till lättnad för verkställandet, på sätt jag haft äran anmäla, R. o. Ad. behagade sålunda bifalla denna min begäran, att jag ägde deraf, utan afbidan af prot:s-justering. för denna dag, mig begagna; utbedjandes jag mig det H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, täcktes å min anhållan lill H. Ståndet framställa propos. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Jag deltog icke i diskussionen om den fråga, som förevar, d. 17 och 18 Dec. sistl. år inom della Stånd, och om hvars tryckning den siste talaren 15* 228 Den 29 Januari. nu gjort framställning. Jag var en tyst åhörare och är således opartisk. För min del tillstyrker jag Frih.
Direktionens hemställan, att Ridd. o. Adeln måtte från statsmedel äska godtgörelse för de 41,681 R:dr 6 5 öre Runt, hvilka åtgått för Riddarhus-Salens inredning och möblering, vårmlednings-apparaten och införande af gaslysning ej mindre i nämnde sal än i f. d. Seereta Utskottets rum samt Riddarhusets förstugor och trappor, så och jemte det Utskottet för sin del anser mindre lämpligt att, såsom motiv för Statsverkets ersättnings-skyidighet i afseende å ifrågavarande kostnader, så vidt de omfatta Riddarhus-Salen, upptaga, att denna sal jemväl »begagnas för Riks-Ståndens gemensamma sammanträden», enär ett sådant begagnande, hvilket visserligen hittills utan anmärkning fått ega rum, likväl, betraktadt såsom en rättighet, torde erfordra ett af Högloft. Ridd. o. Adeln derom särskildt fattadt beslut, som ännu icke blifvit hvarken proponeradt eller meddeladt, finner Utskottet i öfrigt anspråket på ifrågaställde ersättning innefatta, att så val värmapparaten och gasrören som de i RiddarhusSalen befintliga effekter för framtiden vore att anse såsom Statens tillhÖrighetcr; och som ifrågavarande för Riddarhus-Salens förändrade inredning, uppvärmning och belysning vidtagne åtgärder och deraf följande kostnader tillkommit på grund af Ridd. o. Adelns derom enskildt fattade beslut, och fordrandet af ersättning derför således möjligen kunde föranleda för Ridd. o. Adeln mindre behagliga debatter inom de öfriga Riks-Stånden samt tilläfventyrs mötas af ogillande; alltså och emedan skäligen bör förutsättas, att om den till 5 R:dr
För bestämmandet, till hvilken af dessa klasser ett snörmakarearbete skall hänföras, tages blott hänsigt till det material, hvaraf öfverspänningen består. För det mate rial, som finnes under öfverspänningen, lemnäs intet afdrag i vigten. Sill; sc Fisk. Skedvatten; se Salpetersyra. Skeppsinventarier; se Inventarier och 13 § lulltax.eunderrättelsc. rna. Skiffer; se Slen. Skian; se Hudar. Fisk-; se Varor, som ej kunna hån foras under någon af de i införselstariffen upptagna bestämmelser. Skjälsspåck; se Tran. fckomakarelåster; se Slöjdevaror* ej specificerade. Qvantitet för tullberäkningen. Införselstull. Banko. ll:dr sk. r:st 1 skålp. 4 _ __ 1 skålp. 2 1 skålp. 1 Skrubblor; se Slöjdevaror, ej specificerade. Sköldpadd, arbetad; se Slöjdevaror, ej specificerad#. Slipstenar ; se Slen. J * Smink och sminkllor; sc Varor, som ej kunna häulöras under någon af de i införselstarifen upptagna bestämmelser. Snickarearbeten \ se Trä-dvaror, ej specificerade, arbetade. Snus ; se To b ali. Snören, tarm-; sc Strängar. andra slag; se Snönaakarearbetett. 27 Qvantitet för tullberäkningen. Införselstull. Banko. Socker: maskovad-, eller brunt och gult, ordinärt torR:dr sk. r:st resoch tetessamt hvitt pudersocker .
Uppläst hos Ridd. och Adeln den y Justi. - Prest, Stantzet den 9 » Borgare-Ständct d. 9 - s - « , - BondesStärchet den 9 Wäodsamt Mcmsrial! ^ill Lag-Utstottet har blifwit remitterat ett as Herr Commerce Rådet BHSantesson tillWätloff. Borgare-Siandet ingifwit Memorial, hwaruti han ansett förändrande och rättande af alla nenningeböter till ett motswarigt penningnvärdes förhållande, nu emot den tid, de samma först stadgades, »vara ibland de nödwandiga förbättringar uti »var allmänna Lag, som fordra en skyndsam och snarare hjelp, än den som as tillsatte Lag-Commikteen elter flere ax kan wäntas; till grund hwarföre Herr CommerceRådet aberopat, att böterne fran början naturligtrvis »voro lempade ester penningewärdet; men dä tella sedermera försämrats flere roo:de proCent, mäste be nu ock »vara högst olempeliga, medföra förakt f'r straffet, och r samma mohn lätta och animera Lagbrotten. Da Lag-bl stöttet nu i detta ämne stall yttra stna tankar, har der icke undfallit Ukstottets uppmärksamhet, att de i Lag och Författningar i allmänhet stadgade böter, ingalunda arv srvarande emot nu warande ringa penmngewärde, vch desi för häl - Den 9 Julii. 1465 hastande till nu »varande uppdrifne warupriler, men häremot hafwa ater a den andra sidan förekommit hos Utskottet sadane.stal, hwilka, om de icke »vederlägga hivad ofwan är anmärkt, åtminstone haftva trygaat Urstortets öfwertygelse derom, akt den tidpunkt ej ännu är inne, da en salunda projectcrad Lagfförändring är lempelig, och till efterrättelse för kommande tider kan stadgas.
Borgare - Ståndet i så måtto instämt, att Ståndet först förklarat, att Banko-Diskonten skulle i circulation bibehålla Sex och en half Million R:dr och sedermera antagit 8ule punkten; hvadan, efter 3:ne Stånds beslut , i Diskont låneväg större summa , än som nu är utlånt, icke får af Bankens medel användas, blott med tillägg af de 700.000 R:dr , hvilka till inlösen af Filial-Diskonternes Assignationer äro beräknade ; så att, utom Banko Diskont Fonden , förskottet till Assignationerne och hvad utaf Creditiven genom FilialDiskonterne är utlånt, utgörande tillsammans 2.100.000 R:dr, i Diskont-rörelsen komina att förblifva ; Och torde , för tydlighetens skull , detta böra förklaras, såsom Riksens Ständers j ämnet fattade beslut, louie Punkten rörande nytt skiljemynt af Silfver. Hdglofl. Ridderskapet och Adeln har ansett frågan härom böra hvila intill nästa Riksdag; Äfvensom punkten icke blifvit antagen af Högvör* dige Preste-Ståndet och Vällofl. Borgare-Ståndet; vid hvilket förhållande punkten torde komma att anses, såsom vid denna Riksdag afslagen. i2:te Puncten , angående Bankens medverkan till myntvärdets upprätthållande, och den frihet, som skulle lemnäs Banken, att, nar Silfver icke kan inköpas, Vexel-fonden i förenämnde ändamål åter utgifva. Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Högvördige Preste-Ståndet hafva ansett denna fraga böira förfalla, hvaremot punkten blifvit antagen af 660 Stais-och BanborUtshottens B etan} and enl Vällofl. Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde Ståndet. Då den, i afseende på inköp af Silfver, af .Rikets Höglefl. Ständer nu mera vidtagne Författning gör en hufvudsaklig förändring uti Utskottens ifrågavarande förslag, hafva Förenade Utskotten ansett sig böra tillstyrka, att ia:le Punkten må förfalla.
Jordbruket befinner sig numera på en sådan ståndpunkt, att redskap, kreatur och lager uppgå till ett värde, som, äfven i förhållande till de högt uppdrifna värdena på sjelfva jorden, måste anses betydligt; och, i samma mån den sednare mera besväras af inteckningar, blir det allt svårare för egaren att anskaffa de förra. Men såvida icke egendomsvärdena skola alltför hastigt sjunka, blir det nödvändigt för landtmannen att tillegna sig de arbetsmethoder, hvarigenom jorden kan uppdrifvas till sin högsta produktivitet; och i samma mån jordbruket blir mera intensivt, ökas behofvet af förlag. Att anskaffa detta genom medel, som äro särskildt afsedda för handelskrediten, såsom vexlar och omsättningslån, torde i längden blifva ogörligt; och, om förlagsförfattningarne kunna i sådant afseende tjena såsom en lämplig form, så synes det mig otvifvelaktigt, att förlagsförfattningarnes utsträckning till jordbruket skulle vara icke allenast en fördel för, utan en gärd af rättvisa emot denna näring. 16 Lag-Utskottets Betänkande N:o 51. På nu anförda skäl får ja g, för den händelse att Utskottets förslag ej skulle af Rikets Ständer antagas, vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte, i anledning af Herr Gahns motion, för sin del besluta dels en för fattning om förlagslån af följande lydelse: Med upphäfvande af hvad om förlagslån och förlagsfordringars intecknande och betalningsrätt nu är genom särskilda författningar stadgadt, förordnas som följer: Gifver man annan förlag i penningar eller varor att dermed drifva jordbruk, bergsbruk, fabrik, handtverk eller fiske, och vill han det förlag inteckna, varde afhandling derom upprättad med namn, årtal och vittnen under. I den afhandling skall uppgifvas såväl försträckningens belopp och dess egenskap af förlag för viss uppgifven rörelse, som ock stället för rörelsens drifvande eller, om förlaget åt fiskare lemnats, dennes hemvist. §• 2. Förlagsgifvare ege att åtnjuta så stor vinst af förlaget som han betingat, ändå att den öfver sex för hundrade om året stiga skulle. §. 3.
Icke mindre än 147,000 kubikfamnar jordarbete och nära 10,000 kubikfamnar bergsprängning verkställdes, hvarigenom de mest svårarbetade delarne af denna linie färdigterrasserades på den sammanräknade längden af 4 mil. —• Arbetsstyrkan utgjorde under årets första qvartal i medeltal 1,100 man och uppgick i April till 1,500. Samtidigt med den afdelning al Westmanlands regemente, sorn — 121 — fördelades på linien mellan hufvudstaden och Södertelje, inryckte afven den afdelning af samma regemente, sorn förlädes mellan sistnämnde stad och Bränninge, af hvilken 100 man sedermera förlädes i trakten af Wårdinge kyrka. Maj inryckte på arbetslinien första afdelningen, 417 man stark, af Kalmar regemente och dagen derpå den andra, 261 man stark. Detta regemente förlädes emellan Mellby och sjön Waldemaren. Sammanlagda arbetsstyrkan emellan Södertelje och Catrineholm utgjorde under Maj, Juni, Juli, Augusti och September månader 4,000 man. Den 7 Oktober afmarcherade arbetskommenderingen ur Kalmar regemente och den privata arbetsstyrkan minskades småningom, sä att den, såsom ofvan är nämndt, mot slutet af December uppgick till nära 1,400 man. Hälsotillståndet inom den stora arbetspersonalen var under hela året tillfredsställande. Nykterhet och ordning utmärkte, såsom i alimänhet.vid jernvägsarbetena, den stora arbetspersonalen. Catrineholm—Bodarne. Denna linie, sådan den på grund af Rikets Ständers beslut och Eders Kongl. Maj:ts nådiga stadfästelse utstakades, har följande sträckning: Från Catrineholm fram går banan söder om sjön Näsnaren, hvars sydligaste vik den i det närmaste berör, hvarefter den fortsätter genom östra och vestra Wingåker, först på det smala näset emellan sjöarne Kolsnaren och Wiren, derunder den vid Morjanå öfvergår det vattendrag, som förenar nämnde sjöar, och sedan förbi Säfstaholm samt öfver den å, hvarigenom förstnämnda af ofvanberörde sjöar står i förbindelse med Högsjön, fram till länsgränsen emot Nerike. Den nu beskrifna linien har en längd af något mer än 3 mil.
Ui desi til krotocollet inlemnade Oiökaiueu, hade han pä deruti anförda skäl, til altman flyttningstid förslagit medlet af Junii. Dermed hade ätskillige af Ulkottets Ledamöter fig förenat. Om derföre denna ris för Swerige och den i. lSlovemdsr för Finl md antogs, trodde Herr Larou, at bagges fördel more säkrast befrämjad. Lx krmocolla ^lex. Widell. Iraulumt af Lrotocollet,' hältet uti Riksens ^öglofliga Ständers Oecouomie - lltfkott wid Riksdagen i tTlorcköping ar 1800. Den Z:te Maji. Sedan krotoeollerua för den 2.'dra och g:dje i denna mänad moro julierade, yttrade Herr Prosten 6eriuZius, at han ivar hindrad sidledne Lördag titstades wara, och kände således icke det kdemorial Herr Friherre Luddeck. dä ingifwit uti frägan, angäende bestämmande af wista arbetsstunder i dygnet för Tjenstehjon, men som afwen Herr Prosten öfwer samma ämne skriftligen författat sina tankar utt et klemorial, hwarmed han likwäl icke wille öka Höglosiiga U zkottets öfwerläggningsämnen, sedan Herr Friherre Luddeck. frän frägans widare yrkande asstält, sä blef detta iVlemorial upläst, sä lydande: Ödmjukt käernorial. Jnnehällande xrojeök uti den frägan: Huruwida ' wista timar af dygnet skulle wara utstakade för et Tjenstehjons arbetstid; hwilken blifwit ventilerad i det Höglofliga Oecouomie - Utskottet. Denna Z->5 Denna af Ofwersten Herr Laron R.uädeck framställda xroxoAion innehåller til en början uii sig den owedersägeliga sanningen, at den hedrar Herr karona tänkesätt och hjerta.
Prof, IX BandUsta Afd. 30, Den tt Ort ober e m. inse något ändamål med en förändring i detta afseende, så vida Ridderskapet och Adeln i alla fall icke är berättigad att vägra introduetion, och då jag ej eller hört RiddarhusDirectionen tillvitas, att mellan Riksdagarne hafva uraktlåtit iakttaga nödiga' formaliteter och erforderlig accuratesse; skulle jag för min del anse rättast vara, att bibehålla den ordning, hvilken hitintills ägt rumj helst ifrågavarande förändring möjligen lunde bära sken af det syftemål, att vilja kränka den rätt Regeringen, genom nu gällande författningar, äger, att se den följd och verkan af utnämningar lill Adelig värdighet, hvarförutan en sådan utnämning vore utan allt ändamål. Jag tillstyrker således afslag på Utskottets Memorial. Hans Ex celim te Herr Grefve af Wetter si edty Gustaf: Efter den långvariga öfverläggning, som i detta ämne förefallit, skall jag ej länge upptaga Ridderskapets och Adelns tid. Jag arnar ej yttra mig om nyttan af den föreslagna förändringen. Jag vill icke ingå i pröfning af de slutföljder, som kunna dragas, i afseende på Ridderskapets och Adelns rättighet eller icke rättighet, att vägra introduetion. Härom har jag redan haft äran gifva mina tankar tillkänna, då frågan första gången förevar. Jag skall blott inskränka mig, att granska sättet, på hvilket denna förändring begäres, Herr Hjerta har uppläst början af 51 §. RiddarhusOrdningen. Mig torde tillåtas, att fortsätta läsningen till närmare §;ns slut.
Inne i stugan yttrade han sällan ett ord, svarade knappast på frågor och tycktes alls icke märka att han ständigt var föremål för det öfriga husfolkets kvickhet. Men med korna och hästarna och de minsta af barnen kunde han prata långa stunder, ehuru han alltid tystnade då någon närmade sig. Endast när han såg någon fara illa fram med ett eller annat djur, stort eller litet, öppnade han munnen till de vuxna, men då kunde han också vara så ovettig som trots den bäste. Det roade förstås gårdsfolket, som därför ofta förargade honom genom att slå till en häst, sparka hunden, eller kasta någonting efter korna. Men så dum han än var, kom han slutligen under fund med att de gjorde det mest för hans skull och då slutade han att öppna munnen ens till ovett. I skriftskolan kom han först då han var nästan fullvuxen, och där ansågs han såsom i det närmaste fånig såväl af kamraterna som af pastorn. Sedan denne två år årad förgäfves sökt bibringa honom det nödiga måttet kunskap om himlen, helvetet och buden, förklarade han Elias vara för dum att släppas fram till nådebordet. Det kvittade nu Elias tämligen lika. Han hade haft alltför mycket att utstå af skriftskolekamraternas speglosor och hade alltför dunkla begrepp om de timliga och eviga fördelarna af rätten till nattvardens undfående, att lägga motgången särdeles tungt på sinnet. För honom var det viktigaste noga taget det enda viktiga att han nu i viss mån blifvit sin egen herre. Ty det var en annan punkt han oaktadt dumheten gjort klar för sig att han icke mera behöfde arbeta för ingenting hos dem, som tagit honom om händer af kommunen. Nu kunde han begära lön och söka tjänst hvar han själf ville. Hans senaste fosterfar blef väl betydligt förvånad, då Elias en vacker dag inemot städslingstiden tog till ordet och uttalade sig om den förändrade ställningen. Men då han väl visste att han omöjligt kunde få en bättre körkarl, eller en, som ordentligare skötte de sysslor han öfverhufvudtaget kunde sköta, så sväljde han förvåningen och bjöd Elias hälften af en vanlig dränglön. Och Elias, som alldeles icke kände sig hågad att lämna en gård, där han kände hvartenda kreatur sedan födelsen, antog anbudet utan vidare.
– En ädel qvinna allena, kan i sitt hjerta uppfatta dem, och söker att sjelf icke blifva ovärdig och oskicklig till dylikas erfarande under sin lefnad. Och låtom icke villa oss! Om äfven sådana, emot det omgifvande olyckstöcknet så mycket klarare glänsande ögonblick af oss ej äro att uppräkna i vårt skenbart lugnare och ljusare samhällsskick, äro tillfällena för mannen, för qvinnan att handla hjeltemodigt derföre icke försvunna. Så länge verlden står, blifver här kamp och strid, inåt eller utåt, med fienderna utom, så väl som med dem inom våra bröst, och följaktligen många segrar att vinna, men också många oroliga afgörandets timmar att genomlefva, äfven för min Adelheid, som dock kommer att vara en ljuf och uppmuntrande, tröstrik och upplifvande vän för sin unga och förträffliga man. Hans blick skall blifva klarare, upplyst af den heliga ifrån din själ strömmande lågan – hans hjerta skall genom din djupa och innerliga kärlek blifva mildare, men bibehålla sin kraftfulla spänstighet, och du skall ständigt varda starkare uti det Goda. J skolen lefva lyckligt på jorden, emedan uti stadig efterföljd af det yppersta budet: Älska din nästa, (äfven den närmaste, äfven den käraste) såsom dig sjelf och Gad öfver allting! – Farväl.“ – N. D. a) Tyst, hvarföre tyst! Hör det väl också till qvinnans oundgängliga försakelser, att hon, ej nöjd med att bredvid – nej bevars – efter mannen, som ingenting bär, släpa tält, pinnar och repstumpar, måste, för att göra tillfyllest, afstå från bruket af sin tunga. b) Att icke brefskrifvarinnan, som, efter hvad jag låtit mig berättas, nästan i all sin tid, led af svagt bröst, kan begripa att man blir trött, då man ständigt går, helst så lastad, som hon tycks finna nöje i att vilja göra en! c) Med förlof sagdt, misstänker jag, att den samvetsgranna Fröken D. plockat detta, jemte några flera svassande uttryck ur böcker, skrifne af Manliga författare.
Bibliotekarien Emil von Qvanten.d&amp;SZMen » Prolog till en Geffkenhistoria », vi meddelade i föregående häfte, fortsattes i detta med den egentliga e) historien, första afdelningen af bibliotekarien Emil v. Qcantens redogörelse för det politiska förslag, som blifcit kändt under namn af Konung Karl X \: s unionsförslag. /) e, som, i likhet med danska legationen i Stockholm, utrikesministern grefce Ehrensvård, justitieombudsmannen Eskilander-Thomasson, Aftonbladet, Berlingske Tidende rn. fl., r förvåg antagit, aft redogörelsen förråder ombetrodda st atsunder handling ar, bli hår illa bedragna, r / å r / t? finna, atf / ir r. Qvanten sjelf jemte den bekante danske skandinaven dr Karl Rosenberg samt en del danska bondevänpartiets ledamöter åro de sanna upphofs-månnen till förslaget. Det meddelades kung Karl, h vil ken varmt intresserade sig derför och gaf \ sedan det pä ett förberedande stadium strandat, tillstånd till en redogörelse — prof Geffrogs uppsats i Revue des deux Mondes 1H70 — hvilken dock, af skål, för hvilka i kommande afdelning redogöres, icke cardt exakt. Det år under sådana omständigheter bibliotekarien v. Qvanten funnit sig befogad till sin redogörelse för förhandlingar, hvilka aldrig fortskredo till st atsunder handling ar och omöjligt numera kunna leda till? missförstånd &gt; med någon främmande makt, men hvilka lemna en målande bild af den upprörda tid, som gaf dem upphof Det enda dokument, hvars tryckning enligt justitieombudsmannens förklaring synts kunna föranleda vederbörandes ingripande — Kristian IX: s bref till Karl XV — har efter justitieombudsmannens besök hos hr von Qvanten blifcit tryckt i en mängd svenska och danska tidningar, utan att någon anstöt der af väckts. Den svenska Geffken-historien har emellertid ådragit sig en betydande uppmärksamhet äfven i utlandet, i Tyskland, Holland och Frankrike.
Herr kll<e>r^ Full. mägtkg Friherre kjerrs, ^reöric; Inom Tredje Er st „ til Ledamöter i Ooconamis - Utskottet etter lVl^jaron 'VVillehrgnä och Ryttmästare» Ujungfolr, IXm 1788 Herr klilanäersträlcl, Fullmagtig Herr Lnellrölä, (larl I^reätic, Lonrre-^miral , och Idi:o i«89 Herr l^e IH. kurs, sssn, Bergs-Rad; samt i Riddarhus-Utskott tet, efter Ofverste Ileryonllrlils och O^rste-k.ioulsnan-su 6rif)enlkoclt, I^:c> igo6 Herr 8äclsrh)2lm, ^xsl krsciric, lAemsnanr och I^m 2IZZ Herr äs Deäoirs, Fullmagtig Herr kls^kenlieölä, Lhiiltian, (lo^ttains. Herr 6ris>er>>vslär, ^acok Trio yttrade stg, at han redo» fåfängt wäncat öfwer Et ?lsuum, och at det nu syntes, som i det andra alwen skulle honom beL tagas den rättigheten at pa fä minuter upläsa, hwad han önskat: Han anhölle nu derom ytterligare eller ock at bltfwa kundgjord om den redan bestämda lagliga rätt, med hwilken, uran Ständetö Beslut, .Brytnings klsns endast förejkrifwas. i79 Herr Grefven och Ordföranden tilkännagaf, ar det af Haus Lxoellsncs Herr Grefwen och Landt-Marskalken söranstalltade Anslag tydligen icke innehöll annat, än at Ridderskapet och Adel» skulle samlad til upbrytande af Wallistor och at således något annar anine icke kunde företagas, sa mycket mindre som åtskilliga Utskott nu skulle sammanträda och Högloslige Riddcrskapet och Adeln alitsa ef kunde mara mangrannc församlad.