Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om 3:dje §:n åter bestämmes så som Hi’ von Hartmansdorff föreslagit, eller all valet till kyrkomöte skall utöfvas på samma sätt som till Biskop, så blifva i alla fall en hel mängd Prestmän, Adjunkter m. fl., utan valrätt. Deremot finge (ill dessa Kyrkomöten hvilken lekman som helst valrätt. Åtminstone kon jag icke på annat sätt upfalta 3:dje §:n, än alt alla, som hafva rösträtt pä sockneslämman, också få vara med och välja elektorer för val af ledamöter i kyrkoförsamlingen. Nu skulle således en Prestman, hvars befattning icke gör honom berättigad alt välja lill Biskop, icke få deltaga i val lill ledamöter i Kyrkomötena. Möjligen kan han likväl hafva rösträtt på socknestämma. Han skulle således, om han icke vore Prestman, der kunna blifva utsedd till valman, men nu är della icke tillålet, emedan han är Prestman. Denne olycklige person skulle således icke få välja till kyrkomötet derföre att han är Prestman. Sådana oegenlligheter skulle kunna npkomma genom antagande af den 2:dra §:n, och om nu detta är 350 Den 13 September e. m. en oegentlighet, så kan den icke afhjelpas endast genom en förändring i 3:dje §:n, utan en förändring måste äfven göras i den andra. Jag ser således äfven häruti ett skäl hvarföre båda §§:ne höra återremitteras, och förenar mig således i den anhållan, som blifvit framställd om återremiss af den nu föredragna 2:dra §:n. Hr von Hartmansdorff: Jag anser icke lämpligt att Adjunkter hafva rösträtt vid dylika val. Det bör väl vara sådana Prestman, som hafva sjelfsländiga befattningar, och dylika äro icke Adjunkterne. Följaktligen är den omsorg, Gr. Lagerbjelke haft om dem, allt för vidsträckt. De Prester, som äro ledamöter af Utsk., hafva ej ifrågaställt en så omfattande rösträtt. De lekmän, som äga rösta på socknestämma, äro ock sina egna.
Anordnings-beslutets datum. Mars Juni September December Mars etc. 3 K Räntek. l:a Qvartalet till dess disposition . 00: Dito dito 00: o Dito 3:e Dito dito 00: Kassan, hvarå anordnas. Dito otc. Credit. Herr Presidenten och Kommendören N. N. Personel förhöjning för 00 T:r spanmål under lönen å 10 sk 00: En Stats-Kommissarie . Herr Stats-Kommissarien och Riddaren N. N. Personel förhöjningå 00 T:r spanmål under lönen 0: S:r 00: l:a Qvartalet 0: — - etc etc. etc. etc. JV, V. Hufvudtitels besparingsfond tillgodoföras följande besparingar, nemligen: enligt kalkylation den 0 April: 1 Stats-Kommissarie-lön för 1 månad pag. 0. 0: 1 Bokhållare-lön för 3 månader pag. 0 0: etc etc. enligt kalkjlation den 0 Juli: etc etc. etc. Spanmål under penninge-lönerna. 00 Debet. Enligt OO års Förvaltnings-stat för Kongl. Stats-Kontoret, upptagas . 000 000 etc. etc. t. ei. Gardes-Regementerna. Penningar. Spanmål in natura. d) Pag. 7. Lega för hästar till. Debet. Reservation från föregående år. Rusthållaren N. N., Westmanlands Län, N. N. socken 0 T:r å 8:R:dr — 00: - Landtbrukaren N. N., Stockholms Län, N. N. socken 0 „ å 8: — IG 00: - etc etc. etc. Enligt 00 års Förvaltnings-stat för Kongl. Stats-Kontoret, upptagas : Af hvad Kongl. Stats-Kontorets Förvaltnings-stat anslår i spanmål, bör, enligt från Chefs-Embetena vid Artilleri-Regementerna inkomna uppgifter, till liqvid för legda hästar användas ett spanmålsbelopp af 00 T:r, hvilkas lösningsvärde enligt Länens markegångar uppgår till Tillgång. Spanmål in natura.
Om våra läsare då vilja mäta sig med kyrkans män, kom mer det förmodligen alt gå dem på samma sätt som Erasmus Montanas i Rödbergs komedi, att när han skulle tala latin och började Nominativus, Genitivus, Dalivus, Accusativus, Vocativus caret, o. s. v. förundrade sig bönderna öfver hans läfdom, under det att han af kunnigt folk beskrattades. Om vi hade en representation i kyrkan såsom vi hafva i Staten, skulle, enl. min tanke, icke det stillastående ega rum, hvaröfver man nu klagar. Men då skulle icke eller finnas sådan öfverdrift, som den hvari Erik Janson och andra fallit, ty då vore del icke så lätt att lura bönder, såsom man säger. Delta mitt förslag skall otvifvelaktig! möta mycket motstånd både från de lärdes och de olärdes sida. Det står i Försynens hand, när det kan gå i fullbordan. Jag påstår ej eller, att det är det enda osvikliga medlet för vinnande af hvad jag och andra religionens upriktiga vänner önska. Emellertid hafva vi sett, att då Sverige var söndradt mellan Katholiker, Lutheraner och Calvinister, och Upsala möte sammanträdde, lugnades Riket för 150 år. Sådan är vanligen följden af en rätlskaffens utredning af dylika frågor, när eftertanke och rättvisa finnas, hvilket jag vill förutsätta ej mindre på mina motståndares än min egen sida. Då något beslut ännu icke är fattadt och saken befinnes i sitt gamla skick, bör man icke öfvergifva den lagstiftning man har, emedan hon, så vidt jag förslår, hvilar på rigtig grund. Vi skola blott tillse, att hon jern - Den 21 Juni e. m. 375 kas och rätlas så, som omständigheterna påkalla. Har Ulsk. lyckals häruti? Jag lior det ej. Utsk:s förslag, som jag nu tager mig friheten korteligen granska, har det felet, hvilket äfven af föreg:de talare blifvit anmärkt, alt vara allt för periodiskt och likgiltigt, ithy att det tillåter konventiklar och söndringar utan att dervid något åtgöra förr än förbrytelsen är fullbordad. Då först slår det till med lagens hammare.
För att bedöma verkningarne af penitentiär-systemet i allmänhet, borde man noga beräkna det egendomliga i hvarje folks lynne. En sträng afsöndring skall nödvändigt utöfva olika verkan på brottslingar, lefvande i ett varmt climat eller i ett kallt, på eldigare och häftigare lynne eller på de mera tröga. Hos Svensken måste man befara, att ensligheten, i sin yttersta stränghet tillämpad, skall i allmänhet verka en håglöshet, som förslöar sjelfva känslan af straffet, och således upphäfver eller förminskar dess ändamålsenlighet. Hvad som i denna del försökes, borde således ej göras i alltför stor scala, hvar Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ut skottens Utlåtande, IV: o 162. 31 före det föreslagna straff-fängelset ansetts icke bora inrättas för flere än i5o, högst 200 fångar, och anslaget ej öfverstiga i5o,ooo R:dr, helst fängelsestraff efter Pensylvania-methoden ej vore lämpligt för längre tid än 3 till 5 år och antalet af fångar, som efter vår nu gällande Lag, dömas till straffarbete af sä kort varaktighet, icke vore serdeles stort. Enligt hvad Utskottens Betänkande visar, är förslaget om inrättande af elt straff-fängelse efter Pensylvania-methoden grundadt på den af ingen motsagda nödvändigheten att förändra straff-fängelserne i deras närvarande skick, och den method för fångbehandlingen, som der hittills varit följd, utan att Utskotten kunnat gifva något afgörande omdöme, om hvilken method som ovilkorligen vöre att anse för den bästa. Med ledning af den erfarenhet, som är känd från andra länder och tillförlitlige personers omdöme om der införda fängelse-anstalter, hafva Utskotten, vid valet af sättet att förändra vårt fångvårds-system, trott sig böra gifva företräde åt Pensylvania-methoden, och Utskotten anse sig, oaktadt de yttrade betänkligheterne, böra dervid förblifva, utan att ingå i någon motsägelse af de olika meningarne, om hvilkas mer eller mindre vigtighet endast erfarenheten kan gifva fullt öfvertygande bevis.
Oec.‘XJtsk.lrtl.N:o8$> det vöre nied billighet förenligt, att, då Båtsmannen under fält råget afgått, sistnämnde skyldighet, genom en afpassad vacance afgift af Rustoch Rotehållare, fortsatt utgjordes såsom ersättning för den kostnad, Krigs-fonden måste vidkännas för den i det vacanta numret insatta Bevärings-Ynglingens beklädande; och 2:0 af Herr Grefve Horn, Claes Fredric, och Herr Hjerta, Gustaf, hvilka, utan att ku nna gilla de af Utskotten anförde motiver, likväl förklarat sig med Utskotten instämma i afstyrkande af bifall till Kongl. Majus Nådiga Proposition, hufvudsakligen uppå de skäl: att, sedan Båtsmannen under kriget afgått, det icke kan inses, till hvilkens beklädande vacance-afgift af Roten skall utgöras; att, genom befrielse från en sådan beklädnadsskyldighet, förhållandena blifva mera jemnade emellan den Rotehållare, som förlorar sin karl och den mera lycklige, sorn får behålla honom, enär, om den senare får vidkännas en fortfarande beklädnadsskyldighet, blifver den förre deremot betungad med kostnaden af en ny dyrlejd karls uppsättan» de; samt att, då det är billigt att minska skattebördorna, der sådant är möjligt, de Båtsmans-rotar, som under kriget blifva vacante, synas böra från den tryckande beklädnadsskyldigheten befrias. Stats-samtAllm. Besv.o,Oec,.ZJtsk, t/tf. iV:o83* 13 Inom Högvördige Preste-Ståndet' af Herrar Biskoparne m. m. Doctorerne Faxe, Wingård och Wijkman, ContractsProstarne Herrar Nibelius, Nordin och Agrell, Herr Professoren m. m.
Jag tryggar mig dervid och hoppas att vi måtte få skrida till besluts fattande i anledn. af Or Gr. o. Landtnäs sednaste propos. I anledn. af delta Hr von Hartmansdorffs anförande, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att hans framställning hade blifvit något oriktigt uppfattad. Hr Landtm, hade förklarat, att derest, såsom numera skett, R. o. Ad. beslutade, att alla de artiklar, hvilka nu voro under pröfning eller öfver hvilka beslut nu borde lättas, skulle på en gäng förekomma (ill afgörande, det icke stöde någon ledamot öppet att framkalla en serskild diskussion eller serskildt beslut öfver någon af dessa artiklar; men delta utgjorde likväl icke binder för en öfverläggning rör:de dem alla, dä derigenom icke något serskildt beslut i afseende på någon del af dessa artiklar åsyftades. Frih. Cederström, Claes Rud.: Redan i förmiddags under diskussionen om föredragningssältet yttrades bär många resonnementer angtde tullfrågan i sin helhet; och då jag dessutom är öfverlygad att de fleste af Ståndets härvar-.de ledamöter icke underlåtit att om innehållet af Ulskts förslag taga kännedom och derom fatta sin mening, anser jag mig nu böra vata kort samt inskränka mig till att uttrycka den förhoppning att R. o. Ad., i närvartde kritiska tidpunkt, icke måtte blottställa näringarne för den ruin som blefve en oundviklig följd i fall Utsk:s förslag antages. Hr Printzensköld: Om den åsigt Frih. Raab nu framställt vinner bifall vet jag sannerligen icke hvartill det beslut gagnar, som R. o. Ad., ang:de föredragningssältet fattat. Ty om man får diskutera och öfverlägga om hvarenda artikel uti den nu klumpvis föredragna delen af Ut sk :s förslag, så kan man ju på det sättet uttänja diskussionen om förevar:de betänk, så att den räcker lika länge, som den skulle hafva gjort ifall betänk, blifvit punktvis föredraget frän början tili slut; och enda skillnaden hade varit att man nu måste hålla sig inom 2:ne bestämda gränser eller antingen till 1845 års tulltaxa eller till Utsk:s förslag.
Irenne förslags-anslagen till ut/lyttningshjelp efter laga skiften, till odlingshjelp för krononybyggare och till ersättande af jordförluster genom kanaloch väg-anläggningar. "Vid nästpåföljde 1856 —1858 årens riksdag blef ock i följd häraf Riks-staten ordnad i enlighet med denna Revisorernes hemställan, så att, efter den skedda omflyttningen, samtlige anslagen för jordbruk, handel och näringar varit af en och samma natur, nemligen reservations-anslag. Efter hvad Utskottet erfarit, bar jemväl denna förändring verkligen medfört mera reda i bokföring och stater, äfvensom en lättare öfversigt af de för omförmälda ändamål anslagna eller reserverade tillgångar; men då den fördel, som sålunda vunnits, åter skulle omintetgöras, i händelse förslagsanslag ånyo på förstnämnda Afdelning af Hufvudtiteln upptoges, har Utskottet, då vidtagande af en sådan åtgärd i förevarande fall ej heller är nödvändig, funnit sig böra tillstyrka, att det, till ersättande af Sala Bergslags förlust å grufvedrängs sädens och dagsverkspenningarnes förvandling, erforderliga förslags - Siats-Utskottets Utlåtande M 99. lil anslag af 2.400 R:<jr årligen må bland diverse anslagen på 6:te Hufvudtiteln upptagas. Fiskcrmäringeus understöd. 53:o. I fråga om fiskerinäringen och medlen för dess befrämjande innehåller Statsråds-protokollet, bland annat, (pag. 30), alt Landtbruks-akademien, under hvars ledning, i bredd med de vetenskapliga undersökningarne rörande fiskerierna, äfven andra åtgiirder i syfte att befordra fiskodlingen inom riket vidloges, jemte anmälan om hvad i sådant afseende blifvit under nyssförflulna åren ålgjordt och de vigtiga upplysningar i afseende å denna näringsgren, som derunder vunnits, lill Kongl. Majit öfverlemnat ett af Akademiens Ledamot Professor S. Lovén uppgjordt förslag, hvilket efter Akademiens åsigt i väsendtlig mån borde kunna leda till fiskeriernas förbättring.
Att Harald fått af Erik veta allt rörande Stella det vi redan veta, samt att han tillbaka berättat det lilla han visste, måste anses påkalladt af nödvändigheten ej mindre än af vänskapen. Haralds spänning ökades derigenom i hög grad och han gjorde nästan inom sig det barnsliga löfte, att derest han icke komme under fund med någonting, som för honom redde den trassliga härfvan, tydde det mörka försåtets gåta, så ville han stadna qvar på Ristilä i egenskap af informator så länge baronen blott ville bibehålla honom. På baronens förslag hade han redan förlängt terminen ifrån ett halft till ett år och troligt var, att baronen ville behålla honom ännu längre, helst han funnit, att hans gossar förkofrat sig ganska ansenligt uti sin läsning, för att icke tala om Irene uti sången. Mera än denna nyfikenhet och spänning, fängslade honom dock Irene qvar på Ristilä. Hennes grannskap, medvetandet att hon ständigt var honom så nära förkortade för honom timmar, som eljest blifvit långa. Blott för hennes skull hade han gerna blifvit på Ristilä hela sin lefnad; dessutom hyste han en dunkel föreställning, att äfven hon kunde komma i fara och behöfva hans skydd. Hvad det var för en ljuf tanke att få försvara Irene! Musiktimmarne voro nu, liksom förut, de ljufvaste. De hade icke talat om kärlek ännu, men när de sjöngo tillsammans, smälte deras själar i en harmoni ännu fullkomligare, än deras toners. Den som sett dem, då de ensamma för sig på toners och kärlekens vingar sväfvade till sälla oanade rymder, hade bedt ödet fara varligt med deras ungdom och skönhet, och icke förgäta den skönhet, som helt säkert bodde i deras själar. Harald och Irene hade icke talat om kärlek ännu. Man säger, att kärleken är skönast, innan hon talar; om så är, så var deras kärlek nu i sin skönaste period. Ensamma med hvarandra tycktes knappt någondera veta af sin kärlek, och ändå var sjelfva luften, som fläktade omkring dem, smittad af deras kärlek, och förvandlad till idel kärlek. Deras ljufva böjelse hade tillvuxit liktidigt och likformigt.
Det isolerings-systeme, de fleste församlingar härutinnan påyrka, och comiterade till viss del biträdt, synes mig vara uppenbart skadligt i sin riktni ng, orättvist i hänseende till de arbetande folkchisserna och hämmande för hela samhällets utveckling, som förutsätter, alt hvarje individ bör äga obetingad rättighet att söka 3j6 Den 12 Februari e. m. sig om efter utkomst, arbete och arbetsförtjenst, hvarhelst sådant kan stå att ernå på lofligt sätt. Faran af motsatsen, om den skulle antagas och genom lag ytterligare befästas, visar sig påtaglig, isynnerhet uti de län och orter, der folkstockens tillvext under sednast förflutna mansålder varit störst, och der en, arbetsbehofvet inom hemorten öfverstigande, talrik arbetsför befolkning dels redan finnes, dels med hvart år tillkommer. — Utan tvifvel finner man häri det svåraste problemet för fattig-lagstiftningen att riktigt upplösa; — men hvad som är svårt, torde dock icke alltid blifva omöjligt.
Indelningen ne i följd deraf blifva Regements Chtfslöner, sä ehuru något allmänt hinder häremot icke möter, hälst ÖFverstarnes tjenstebefattningar och dermed förknip - 734 Den 24 Februarii. pade utgifter blifva lindrigare, då Brigadoch LHvisionsGeneraler ti5Isättas, kommer likväl vid verkställigheten af, denna reglering, att tillses det, i händelse någon af ÖfversteLieutnants indelningarne icke £uppgår till det be - lopp sorn för en Regementschef pröfvas tillräckligt, lämplig tillökning deri n;å blifva gjord, &c. & c.'5 Utdrag af Kongl. Brefvet af den 6 April 1S13, contrasigncradt: G, IVirftii ”Sedan Vi i nåder bes!ut st att Vår krigsmakt till lands skall fördelas i Brigader och Divisioner, under befäl af Generaler, hafva Vi nu ytterligare funnit godt förordna, att arméen skall bestå af 5 Divisioner, hvilka af serskildta Regementer och Corpser, på nedannämnde sätt komma att utgöras.” (Indelningen följer); ”Armero fördelas i Lif-, Östra-, WestraSödraoch Norra - Divisionerne °); hvardera Division utgöres af,Cavallerie, Artillerie Och Inianterie. Hvarje Division är deld i sine Att denna organisation icke var gjord för det då tillstundande kriget, utan ansågs såsom en ständig äfven fredsorgacisätion, synes dels af sjelfva indelningen efter vädersirecken, dels deraf att de til! Tyskland kort derefier afgående Regementer formerades, vid deras ankomst till Pommern, på ett af ofvaanämnde Kongl, Bref alldeles oberoende sätt, Dea 24 Februari i« 735 Brigader; hvardera Brigad utgöres af 3:ne Vapen. ”Lönerne för desse Divisionsoch Brigad-'
Jag får då blott beklaga, att frågan ej blifvit lika behandlad med frågan om BondeStåndets Notarier, och att ej något Protocoll fanns bifogadt den Nådiga Skrifvelsen, hvarigenom man kunnat få se, hvilka af StatsRådets Ledamöter deltagit i beslutet. • Friherre Anckarsvärd> Carl Henric: anförde skrifteligen: 116 Den 18 November f. m. Då vid sista Riksdag fråga uppstod om dc uti 41 § RiddarhusOrdningen omnämnde ansvarige personers uteslutande ifrån deltagande i val till Utskottsledamöter, behandlades frågan med en olika värme emot nu; jag frågar mig i följd häraf, om jag skall tro, att man utaf tillryggalagde fem år endast vunnit likgiltighet och köld för våra rättigheters helgd; men en blick på denna samling besvarar ovilkorligt nekande en sådan fråga; ty bildningsgraden, ej mera ståndsskilnaden bestämmer känslan för rätt och orätt. Jag måste således söka mig en annan orsak, till ett förhållande, som jag trott mig märka, och jag finner den snart, uti de större och vigtigare föremålens naturliga egenskap att afvända uppmärksamheten ifrån de underordnade. Då Bänksmansfrågan vid sista Riksdag förevar, hoppades och trodde man, att den för alltid skulle undanrödjas, genom den nya RiddarhusOrdningen; men vi hafva blifvit svikne i detta hopp, och det är icke underligt, om en allmän förvåning ej mindre öfver den Riddarhusordning, som tvärtemot Ridderskapets och Adelns beslut vid sista Riksdag blifvit utfärdad, än öfver den Kongl. Skrifvelse i ämnet, Vi fått emottaga, till den grad sysselsatt sinnena, att man behöft delta rådrum, för att stadga ett beslut om hvad man uti en så högst oväntad belägenhet har att göra. Den 18 November f. m. 117 Jag befinner mig vid delta tillfälle skadad emellan känslorne
Den af stridiga intressen vållade splittring, som nu råder emellan Riksstånden och der vållar i de vigtigaste frågor skiljaktigheter, som icke kunna till allmänt väl sammanjemkas, densamma skall förblifva hos de ståndsvis valde representanlerna; och försöket att mildra inflytelsen deraf, genom representanternes fördelning på ett rum, samt genom lemnad rätt åt en öfvervägande pluralitet att kunna någon gång besegra två Stånds motstånd, skall påtagligen leda till intet resultat. Sällan, eller någonsin skall, i de folkets välfärds-angelägenheter, som egentligen äro af största vigt att få opartiskt och upplyst behandlade, en sådan pluralitet kunna i den föreslagna Riksnämnden uppstå, och således skall allt komma att ändock bero på de fyra Ståndens serskilda omröstningar, hvilka skola sannolikast blifva så mycket ensidigare, som sjelfva den nya föreslagna formen snarare förstärker än försvagar de stridiga intressena. Då jag sålunda ansett mig skyldig mitt fosterland och mine medborgare, att bestrida den föreslagna förändringen, men tillika icke ansett mig böra i hela dess vidd söka göra gällande de principer för en representations-reform, hvilka jag, såsom ledamot af Konstitutions-utskottet, vid 1844 — 1845 och 1847—-1848 årens riksdagar hyllat och hvilka då äfven af mitt Stånd blifvit delade, är det min skyldighet att framlägga motiverna derför. I det förslag, jag 1845 afgaf och 1848 åter, med några obetydliga förändringar, framställde, och hvilka då af Bondeståndet förklarades “utgöra Ståndets gemensamma lankar“, hade jag ansett mig böra förena den enkla form för sjelfva representationens sammansättning, hvilken medgaf ett stort antal val-distrikter, utan att allt för mycket stegra antalet af repreBih. till R. St, Prof. 1850 §■ 1851.
Allt detta har nu ytterligare på Eders Kongl. Maj:ts Nådiga befallning blifvit Riksens Ständer till underrättelse meddeladt, Riksens Ständer få således i anledning deraf nu i underdånighet till Eders Kongl. Maj:t afgifva de* ras fattade beslut. Hvad Den 17 Juli. 1515 Hvad först angar den frågan huruvida Bergs» Rådet von Wahrendorff är uti Laga ordning antagen åbo å hemmanet Lindö att anse; sd , enär Kongl. Majit i Dess till Kammaroch Commerce - Gollegium den 21 J-uli 1752 aflåtna Nådiga Bref försäkrat aflidne Borgmästaren G. Kierrinan i lifstiden personelt , att vid åborätten till nämnde hemman varda bibehållen, så länge han Spansk Får-afvel der underhölle, anse Riksens Ständer denna Nådiga Försäkran icke kunna lemnäs den vidsträckta tydning, sorn skulle, efter Kierrmans död berörde åborätt tillfalla hans arfvingar eller rätts innehafvare. Af sådan anledning, och då Bergs Rådet von Wahrendorff genom öfverlåtelse af Borgmästaren Kierrmans Svärson, framlidne General - Lieulenanten in. m. Friherre Duvall kommit i besinning af detta hemman; men Friherre Duvall icke ägt att efter Kierrmans död delsamma på annor man öfverlåta; hafva Riksens Ständer funnit BergsRådet von Wahrendorff för laglig åbo å detta hemman icke kunna anses, utan bör han, efter åtnjuten laga fardag , detsamma afträda den 14 Mars 1817.
Majit beslutat, att till Norges nu församlade Störtning låta framlägga Proposition om införande i Norges Grundlag af ett lika beskaffad! stadgande och, under förutsättning af Storthingets bifall till det förslag i ämnet, som för detsamma varder framställdt, vill Kongl. Majit härmed föreslå Rikets Ständer, det nedanBih. till B. St. Maj:ts Nådiga Proposition N3 109. nämnde §§ i Regerings-Formen och Riksdags-Ordningen måtte erhålla följande förändrade lydelse, nemligen: Regerings-Formen. § 39. Vill Konungen utom Sverige och Norge resa, meddele han Stats-Rådet in p!eno denna sin föresats och inhemte dess tankar deröfver, pä sätt 9 § omtalar* Besluter Konungen derefter sådan resa och den verkställer, befatte sig ej med rikets styrelse, eller utöfve den Konungsliga magten, så länge han utom sina riken vistas, utan fores Riksstyrelsen under hans frånvaro af den till thronföljden närmast berättigade Prins, om Ilan uppnått den ålder, som i 41 § sägs. Han styre såsom Regent med all Konungslig makt och myndighet, eldigt denna Kegerings-Form; dock må han ej Adeligt ständ och värdighet förläna, eller tiil G re Iligt och Friherrligt ständ upphöja eller riddare-värdighet utdela; ätVensorn alla lediga förtroende-sysslor endast tills vidare kunna förvaltas af dem, som Regenten dertill förordnar. Finnes ej till thronföljden berättigad Prins, eller liar den dertill närmast berättigade ej uppnått den uti 41 § för myndighet stadgade ålder, eller år han af sjukdom eller af vistande utom Sverige och Norge hindrad att Riksstyrelsen öfvertaga, före StatsRådet styrelsen med samma magt som Regent. Huru förhållas skall, derest Konungen längre tid än tolf månader ur riket blifver. derom varder i 91 § stadgadt, § 40. Blifver Konungen sä sjuk, att han icke regerings-ärendena vårdar, förhålles med Riksstyrelsen, såsom i föregående § bestämmes. § 41. Konung vare myndig vid fyllda aderton är.