Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men vid ärendets underdåniga föredragning inför E. K. Maj:t, hade Deparlemenls-chefen, utan att underkänna vigten af de föremål, för hvilka anslag blifvit af Direktionen begärda, ansett sig böra fästa E. K. Majlis nådiga uppmärksamhet derå, att på en af inrättningens stora invid hvarandra belägna tomter å Ladugårdslandet funnes ett stenhus af ganska betydlig storlek och till det yttre visserligen något förfallet, men hvars murar likväl, enligt uppgift, vore väl behållna. Endast en mindre del deraf begagnades till auditorium, laboratorium, bihl io t hek, rum för inrättningens elever, ridhus, m. m., hvaremot återstoden utgjordes af magasiner, som uthyrdes och beredde inrättningen en för deras utgifter väl behöflig inkomst. Det svnles i anledning häraf vara med god ordning och hushållning vida mera öfverensstämmande, att inrättningens byggnader inreddes för dess behof och att medel ansioges till de oundgängliga utgifternas bestridande, än alt anslag äskades för nybyggnader och inrättningen uppehölles genom hyra af den gamla. Af detta skäl och då Veterinärinrättningens trädhus lill större delen vore i det skick, alt en tillfällig reparation derå icke syntes kunna bli Iva af synnerligt gagn, saint det i sådant afseende ytterst nödvändiga borde kunna bestridas med det anslag, om hvars uppförande på inrättningens stat Departements-chefen förut hemställt alt nådig Proposition mätte till Rikets Ständer aflålas, hade Departements-chefen ansett sig icke böra tillstyrka framställningarna om anslag hvarken (ill reparation å inrättningens byggnader eller till uppförande af auditoriioch musei-bvggnad eller torkhusets inredande lill analomie-sal. Skadan deraf, att inrättningens utveckling genom förbättrade lokaler under en hel stalsreglerings-period fördröjdes, skulle emellertid, enligt Deparlemenls-chefens tanka, på eli ändamålsenligare sätt förekommas, om Rikets Stander funne för godt, att (ill E. K.
För alt i någon nion kunna undanrödja detta hinder äskar Kongl. Maj:t, det Rikets Ständer må för universiteten i Upsala och Lund anslå och å stat uppföra en professorslön för hvartdera, beräknad lill 1,600 R:dr eller för båda universiteten 3,200: att användas, der en sådan lärare finnes mest gagna allt efter som i ena eller andra kunskapsarten behofvet visar sig störst eller någon utmärkt vetenskapsidkare framstår. Prop. till It. Span mål. 20 i:r 25 k:pr. I sammanhang härmed begär Kongl. Maj:!, att för hvartdera universitetet må på stat anvisas ett särskildt årligt anslag af 1,500 R:dr eller tillsammans 3,000: för att disponeras till docent-stipendier, genom hvilka utmärktare yngre akademiske lärare kunna sättas i tillfälle alt vid universiteten qvarstanna och icke nödgas, för bristande utkomst, afbryta en verksamhet, hvaruti de eljest kunnat med framgång fortfara och gagna. 5:o Elementar-Läroverken. Ordnandet af rikets elementar-läroverk utgör ett vigtigt föremål för Kongl. Maj:ts omsorger. Kongl. Maj:t har sedan sistförflutna Riksdag åt della ämne egnat särskild uppmärksamhet. Om de häraf föranledda åtgärder och beslut lemna de vid denna nådiga proposition bifogade Transport R:dr 12,026: 32. — Enär Rikets Ständer vid sistförflutna Riksdag funnit lämpligt att för tio professorer uti verldsliga fakulteterna vid Kongl, universitetet i Upsala bevilja en lönförhöjning af 300 R:dr lill hvardera, med uteslutande af de professorer, som innehafva praebenden eller åtnjuta andra deras tjenst åtföljande löneförmåner; och billigheten fordrar, att enahanda förmon beredes universitetet i Lund, men för philosophiska fakulteten vid detta sednare äro å stut beräknade tvenne praebenden; äskar Kongl. Maj:t en summa af 2,400: att på samma vilkor, som för Upsala universitet blifvit bestämda, användas såsom löneti 11- ökning med 300 R:dr för hvardera åt alta professorer vid Lunds universitet. Majtts Nåd.
De skäl, som blifvit anförde emot milt yttrande, skulle jag eljest försökt att vederlägga. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. hifölle Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s betänk. N:o 115, och således ausåge sig icke kunna antaga BondeSt:s inbjudning i ämnet. Ropades ja. Företogs lill pröfning Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 11 dennes f. m. pä bordet lagda betänk. N:o lifi, i anledn. af väckt motion om utvidgad smidesrätt inom bergslagen; hvarjemte föredrogs BondeSt:s prot.uldr. d. 14 dennes, enligt hvilket nämnde Stånd, dels med afslag å Ulsk:s ifrågavar. betänk. Den 29 .T a n u a r i e. m. beslutat, att uti nml. skrifvelse bos K. M. anmäla, det Ståndet till alla delar instämde uti de åsigter, som af RiksSt:n vid sistförfluten riksmöte uti ifrågavar. ämne blifvit uttalade, med tillägg derjemte af Ståndets önskan, att der 2:ne masugnar under de tio sistförflutne åren haft en årlig tillverkning af sammanlagdt 2500 SkS1 taekjernsbelopp, de måtte berättigas att anlägga en stångjernshärd med oinskränkt smidesrätt; dels ock inbjudit Medstånden att i BondeSt:s förenämnde beslut deltaga. Ben vid Utsk:s betänk, fogade reservation af Hr von Ehrenheim, upplästes, på begäran af Hr Printzenskjöld, Carl, som derefter yttrade: Instämmande med den nyss upplästa reservation, anser jag för min del R. o. Ad. å ena sidan böra bifalla det sint, hvaruti Disk. stannat, men å andra sidan icke uttrycka sitt gillande af de skäl, som legat lill grund för Utskrs utlåt. Jag anhåller, alt en propos. i denna syftning malte till Ståndet framställas. Gr. Posse, Erik Arvidsson:
Dessa, tillika med första IIufvudTiteln, skulle således kunna afgöras i den ordning de inkomma; men deremot skulle jag tro, att 2:dra, 3:dje och /pde HufvudTitlarne icke böra företagas till afgörande förr, än Ridderskapet och Adeln hunnit taga kännedom om innehållet af Betänkandet rörande Försvarsverkets behof, och att vidare borde bestämmas, att så väl detta Betänkande, som de nyssnämde HufvudTitlarne, borde hvila, intilldess Ständerne fattat ett definitift beslut rörande myntregleringen. Jag hemställer således, om ieke Herr Hjerta skulle vilja mi - 156 Den 7 September f. m. tigera sin motion i enlighet med detta förslag, samt om icke de öfrige Stånden kunde inbjudas, att deruti instämma. Herr Cederschjöld: Då jag sist hade ordet glömde jag, att, i anledning af Herr Munck af Rosenskjölds erinran, blott åberopa mitt yttrande i detta ämne uti ett föregående Plenum vid innevarande Riksdag. Herr Munck af Rosenskjöld: Så väl Herr Hjerta som Friherre Anckarswärd fortfara ännu att yrka nödvändigheten af Konungens sanction å myntbestämningen, då likväl, såsom jag förutvisat, ej blott Grundlagen, utan äfven Kongl. Maj:t sjelf förklarat denna vara Ständernas ensak. Nog har man uti ett annat land hört NalionalRepresentanter, som velat utvidga Konungamakten utöfver Konungens egen önskan, men sådane Representanter kallas också der U1- traRoyalister, och eftersträfva icke ens sjelfve att anses för Liberale eller Constitutionelle Representanter. Friherre TVrangel: Jag påminner mig i likhet med Grefve Posse, att med undantag af 3:dje HufvudTiteln, de öfrige Titlarna afgjordes, innan uti financerna något beslut fattades; och till vinnande af consequence anhåller jag äfven nu, att 3:dje HufvudTiteln må hvila, intill dess myntbestämningen ägt rum, då tillika tillfälle yppar
Förordning; hvarom nådig Kungörelse blifvit utfärdad. 52:o af den 24 Januari 1863, angående afsöndring och upplåtelse åt Westerviks Tändsticks-fabriksbolag af en mindre jordrvmd från 3:dje Majors-bostället Stufverum vid Andra Lifgrenadier-regementet. (15.) 1863 den 3 Februari i underdånighet föredragen: och vederbörande härom förständigade, samt nödiga föreskrifter meddelade. 53:o af den 28 Februari 1863, angående ändring i Kongl. Kungörelsen den 18 Mars 1843, i fråga om ersättning åt extra Domare för syn å Militie-boställe. (47.) 1863 den 10 Mars i underdånighet föredragen: och Krigs-och Kammar-kollegierne anbefalda att sig häröfver yttra. Sedan härefter äfven Förvaltningen af Sjö-ärendena blifvit hörd, har Kongl. Majt, vid förnyad föredragning af ärendet den 11 December 1863, funnit godt att, med upphäfvande af ofvanberörda Kungörelse, utfärda nådig Kungörelse angående skjutsoch traktaments-ersättning för syneförrättare å militie-boställen. 54:o af den 18 Februari 1863, angående rättelse i gällande föreskrifter beträffande ersättning åt Läkare-corpsens medlemmar efter Rese-reglementet och för inqvartering. (38.) 1863 den 31 Mars i underdånighet anmäld: och Krigsoch Sundhets-kollegierne anbefalda att med gemensamt utlåtande häröfver inkomma. Sedan härefter Förvaltningen af Sjö-ärendena, jemte Sundhets-kollegium, sig i underdånighet yttrat, i hvad frågan rörde Flottans läkare, blef ärendet i sin helhet i underdånighet föredraget den 6 Maj 1864: hvarvid beslut fattades rörande inqvarterings-förmånerna för vissa af Arméens och Flottans läkare. Hvad angick Provincial-läkares rang, öfverlemnades denna del af ärendet till Ecclesiastik-departementets handläggning.
Universiteten i UpUniversiteten i Upsala och Lund åge sala och Lund vare att till Riksdagsmän berättigade att, till i Preste-Ståndet utse Riksdagsmän i Prell vartdera tvänne Proste-Slåndet, utse hvartfessorer från de dera tvenne Profes - Bil. till Constitutions Lttk. Betänk. Facultetersorer från de verldsne — liga Facultelerna. — Se Bihanget, 3 Samlingen , sid. 3.43. Ridd. och Adelns Protocoll d. 3 Oct. e. m. p. i io, d. 7 Ocf. f. m. p. i3o. Preste Ståndets D:o ^ B. p. 31. Götheborg åge rätt Götheborg sande alt sända Tre, Stä- Tre egit e F u 11 ni ägderna af Första och tig e; Städerna af fö rAndra Classerne hvarsta Classen livardedera Två samt alla ra Två; De af anöfriga Städer äfvendra Classen, med som Fahlu Bergslag rätt att ställa Två, hvardera en Fullmäghvardera minst En, tig. Alla Städer afde samt Städerna af tvenne högsta Glassértredje Classen, äfne vare förbundne att vensom Fahlu Bergssända minst En Fulllag, hvardera en Fullniugtig, men af de öfmäglig. Städerna af 6a Bil. till Constilutions Ut sk. Betänk. N:o 3. rige kunna Två, högst Tre förena sig om en person, hvilken dock måste vara till Riksdagsman vald för en af desseStäder, der han sjelf Magistratsperson, eiler Borgare är. de öfriga Classern a ä g e att sända hvardera EnFulImägtig; dock med rättighet att förena sig Två högst Tre, om En person, hvilken dock måste vara till Riksdagsman vald för en al dessa Städer, der han sjelf Magistratsperson , eller Borgare är. Riksd a g s-Ful 1- mägtig för
ConstitutionsUtskottet, till hvilket jag annåller att denna motion måtte remitteras, lärer hos Riksens Ständer föreslå de ordförändringar i Grundlagame, hvilka dermed stå i förbindelse, och till hvilkas föreslående jag på detta rum icke är berättigad. Bilagor till Pleni-Protocollet för den g October, eftermiddagen. N;o II Herr Lilljeftråle, Gu fl af i Sedan Höglofl. Ridderskapet och Adeln uti Plenum d. 4 sisth beslutat en förhöjd Capitations - 7* Den g October e, m. afgift för Ridderskapets och AdelnsLedamöter till nästa Riksdag, för att betacka brist uti RiddarhusCassans Fonder, egenteligen deraf föranledd att en RiddarhusCassans fordran hos aflidne Majoren Axel Printzenskjöld, genom på god tro snart sagdt, lemnadt lån, gått förlorad; och då Höglofl. Ridderskapet och Adelö funnit betänkligt att för uragtlåtenhet af vidtagande nödige försiktighetsmått, som denna olycka kunnat afböja, någon recherce eller Rättegång anställa, synes mig likväl vara välbetänkt och med rättvisan enligt, att så vidt möjeligt är, söka praecavera dylika misstag för en framtid. Jag vågar derföre föreslå att Höglofl. Ridderkapet och Adeln genom aflåten skrifvelse till Höglofl. Riddarhusutskott, dels behagade uttrycka sitt verkeliga misshag och sin ledsnad öfver ofvannämnde olyckliga tillfällighet och derjemte ålägga Höglofl. RiddarhusUtskottet, att jemte tillkännagifvande af dessa Höglofl.
I underdånighet anmäld den 20 Mars 1863, då Kammar-kollegium om Rikets Ständers enligt Kongl. Majits nådiga förslag vidtagna beslut förständigats, till egen och vederbörandes efterrättelse. — 29 — 135:o af den 14 Mars 1863, angående vidtagande af åtgärder till beredande af tillfällen för qvinna att erhålla anställning i för henne passande befattning i det all männas tjenst. (58.) Sedan till följd af erhållen nådig remiss General-poststyrelsen underdånigt utlåtande häröfver afgifvit och jemväl Telegrafstyrelsen, i anledning af en till Kongl. Maj:t ingifven underdånig ansökning, på nådig befallning sig i underdånighet yttrat i fråga om lämpligheten af qvinnas anställande i Telegrafverkets tjenst, har Kongl. Maj:t under den 10 Juli 1863 denna fråga till nådig pröfning förehaft och dervid funnit godt i nåder förklara, att, under iakttagande af vissa föreskrifna vilkor, något hinder icke möter för antagande af qvinnor till Poststationsföreståndare-tjenster och Telegraf-assistents-befattningar; om hvilket Kongl. Maj:ts nådiga beslut Telegrafoch General-poststyrelserna blifvit till efterrättelse förständigade. 136:o af den 14 Mars 1863, angående eftergift af Kronans rätt till danaarf efter Andriette Lundberg. (55.) Vid föredragning häraf den 20 Mars 1863 har Kongl. Majit i nåder gillat Rikets Ständers beslut och derom aflåtit nådigt bref till Kongl. Majlis Befallningshafvande i Göteborgs och Bohus län till behörig kännedom och efterrättelse samt vederbörandes förständigande.
Hvad detta årets vinst beträffar, så torde det vara så mycket mera orätt att nu disponera densamma för statsutgifter, som, efter hvad allmänt kändt är, ovanligt stora tillgångar, den förutan, finnas. Jag tror att man ej bör, jemte disponerandet af dessa tillgångar, nu äfven begagna bankens blifvande vinst och såmedelst, på ett alltför egennyttigt sätt, betaga kommande Ständer erforderliga medel att då användas till enahanda föremål, helst man måste kunna taga för afgjordt, att stora behof äfven vid nästa riksdag skola finnas att fylla. Jag fortfar i min anhållan om propos. på bifall till betänkandet. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att i sammandrag få mot flere värde talares yttranden framställa den mening, hvarmed jag började, särdeles som jag för henne funnit understöd af flera värda talare. Min framställning åsyftade att åt Riksg cont. bereda tillgången af den vinst banken gjort, och som för densamma icke vore behöflig. Jag ansåg v:ne hinder för begagnandet af bancovinsten vara af Utsk. i dess förslag lagda. Det ena dymedelst att 960,000 r:dr skulle undandragas allm. rörelsen, och det andra derigenom, alt man icke inberäkna t 18/(0 års bancovinst bland till gångarna för allm. arbeten eller företag. Då Riksg.cont. icke behöfver något understöd, utan dess villkor äro ganska goda, så kan med betalningen af 960,000 r:dr på dess skuld lill banken icke annat vinnas, än att betaga Riket det gagn, som det skulle hafva af dessa medels utbetalning för nya företag, m. e. o. att hindra dess förkofran. Det är derföre jag bestridt förslaget. Man säger å andra sidan att detta capital skall i banken begagnas till utlåning, hvarigenom man skall få penningarna ut i rörelsen. Men först är det ovisst på hvad villkor denna utlåning beviljas; och dernäst har utlåning alltid den svårigheten, alt om banken sedermera skulle vilja för något behof ur rörelsen draga de lån hon meddelat, så vore det svårt för låntagarne att umbära medlen.
Herr Winberg: att den sedelstock, för hvilken Banken skall vid anfordran utgifva mynt, må efter hand inskränkas till alldeles enahanda belopp med dess Silfverfond, på sätt att serskilde slags sedlar begagnades i och för Låne-rörelsen; att Deposilions-Banken borde helt och hållet skiljas ifrån Låne-Banken, så att den förra blefve blott Depositoch den senare blott Låneinrättning, men alt de dock borde förenade verka och understödja hvarandra i deras serskilda befattningar; att Låne-Banken alltså skulle hädanefter få utgifva sedlar, de der, med undantag af ordet Läne-Bankj i stället för Vexel-Bank, kunde blifva i det närmaste lika med Yexel-Bankens, till utseende, stämpel, format och lydelse; att desse sedlar skulle tillkomma dels vid utgifvande af nya lån i Banco-Disconten och Handels-Disconten, dels vid nya belåningar på Jern och andre exportable effecter eller dylika låns omsättning, dels vid nya låns utgifvande på fastigheter i städer och jord på landet, men deremot alla i Låne-Banken, tid efter annan, för ränte-liqvider, m. m. ingående Yexel-Banks sedlar, indragas och annulleras; att, till beredande af fullkomlig Credit åt desse Låne-Bankens sedlar, borde iakttagas: att uppå jord-egendomar hädanefter belånades högst -|:djedel af taxeringsvärdet; att samma grund följdes vid lån uppå sådane hus i städerne, sorn voro deltagare uti accredäterade Brandstods-Inrättnlngar, och att å effecter i:djedel eller högst hälften af deras gångbara värde finge belånas, hvarförutan ytterligare, till förekommande af agio, desse sedlar kunde utfärdas med löpande 2 procents årlig ränta; att för öfrigt ett hufvudvilkor blefve utverkande af Kongl.
— och inte kwiDa göra det allra ringaste för denna pånyttfödelse, inte kröka ett finger, inte tänka en tanke, som leder en ett fjät fram till målet — bara vänta, vänta i skam och förkrosselse och ångest, tills det underbara skulle inträffa — åk, det var så hopplöst motbjudande, så tvärt emot allt hvad hon hittills hade tänkt sig, då hon drömt om att verka för en stor lifsuppgift. Men det måste ske, det var den enda vägen, derom voro alla böckerna ense, och det gälde blott att gripa sig an så fort som möjligt. Om hon nu bara kunde koncentrera alla sina tankar och känslor på detta enda: hennes egen vanmakt och ovärdighet, och inte låta distrahera sig af annat! Om hon kunde, figurligen taladt, göra som hon gjorde, då hon var liten och gick igenom multiplikationstabellen i hufvudet till morgondagens lektion: krypa under täcket, stoppa fingrarna i öronen och blunda. Men om hon också blundade och höll för öronen aldrig så, kunde hon icke hindra sin fantasi från att spela. Midt under det hon satt och kände efter, om ej syndmedvetandet blifvit någon liten hårsmon starkare efter den sista uppryckande persen småskrifterna låtit det. gå igenom, kunde hon få höra kringvandrande musikanter stämma upp inne på gården, och hon satt visserligen alldeles stilla i sitt soffhörn med boken framför sig, fast än det ryckte i fötterna, hon sprang icke till fönstret för att se, hur den der qvinnan såg ut, som hade så stark och vacker röst, och hon lyssnade icke alls efter orden, som hon sjöng med ackompanjemang af harpa, men hon kunde icke hindra sig från att tänka på, hvad den der stackars qvinnau väl kunde ha genomgått, innan hon kom derhän att missbruka sin härliga stämma till tiggeri, och hon spann ut en hel lång roman om en sjuk man och hungriga barn och dermed höll hon på, ända tills hon märkte, att sången för länge sedan tystnat.
Om man äfven, på sätt Utsk. emot motionen anfört, måste medgifva, att det är eli lokalt intresse för sistnämnde stad att genom telegrafinrättning blifva försatt i en hastig beröring med hufvudstaden, så får man likväl icke förbise den omständigheten, att icke allenast Gefle, utan äfven Stockholm att kommunikationen deremellan och liela norra delen af riket skulle tillskyndas stor nytta, om den föreslagna åtgärden vidtoges. Denna nytta skalle visa sig i flere hänseenden, så väl kommerciella som ock politiska och militäriska. Iledan under 1808 och 1809 årens krig fanns en telegraf-kommunikation emellan Stockholm om Gefle som medförde c o väsendtlig fördel. I Angermanelfvens utlopp vid Hernösand finnes en af Sveriges förträffligaste hamnar, äfven för örlogsfartyg, och vi hafva att motse en tid, då det kan blifva af högsta vigt att kunna lemna och erhålla hastiga meddelanden till och ifrån denna punkt och längre norrut. Efter 1809 fingo de emellan Stockholm och Gefle uprättade telegraferne småningom förfalla, men Konung Carl XIV Johan var sinnad att återuprätta en dylik kommunikations-anstalt, ehuru saken förföll i brist af medel. Vidare har Utsk. anmärkt, ”att R. St:r ej äro i tillfälle att efter någon omfattande plan bedöma, hvilka orter vid anläggningen af telegraflinier böra företrädesvis ihågkommas”. 1 detta fall hade Utsk. kunnat inhemta uplysningar från en aktad ledamot inom detta Stånd, General Akrell, hvilken fått sig anförtrodt updraget att anställa undersökning i afseende å telegrafliniens fördelaktigaste sträckning. Då skulle Utsk. fått kännedom derom, att Gefle finnes uptagen i planen för dessa liniers anläggande inom riket och ofvananförde skäl till motionens afstyrkande således icke kunnat användas. Ingen torde föreställa sig, att det är meningen att låta elektriska telegraflinien afstanna vid Upsala, som ligger in i landet. Denna linie är endast uprättad på försök, och planen är att utsträcka densamma så väl söder ut som norr ut. Utsk. har dessutom yttrat: ”att det kan antagas, det K.
Vi infördes hos honom af den artiga och välvilliga «Digteren Andersen», som der tycktes vara hemmastadd. Den värdige mannen, af en statyr och ett ansigte, som en tänkande, ärlig och kraftig nordisk bondes, vandrade der i djupaste negligé, till hälften dold af en kort ylleblouse eller liftröja, och tog emot oss med en tryckning af sin andeligen och lekamligen väldiga hand. Besökande förnäma damer kommo med fjäs, men den som icke fjäsade var mejselns herre. Han stod i sin ogenerade drägt lika ogenerad, som om sagde damer aldrig skulle sett någon annan manlig habit. Vi fingo gå in i hans boningsrum och sängkammare, der en poetisk halfordning herrskade, men der väggarne voro fulla af sköna taflor, vördnadsbetygelser från de förnämsta nu lefvande mästare. Sedan besöktes hans atelier, der väl modellerna till hans flesta berömda arbeten voro det förnämsta. Bland saker i marmor fanns utom annat en Pan och en herrligt skön Ganymed, som ännu ligga mig i hågen. Vi fruktade att genera genom för långt dröjsmål. Tiden var derföre för kort, och min dagbok hade jag då ännu ej i ordning, mins derföre nu mera icke ens hvilka arbeten som då voro under händer. De berömda tolf apostlarne och Frälsaren i «Fruekirken» får hvar och en se, blott han reser till Köpenhamn, men hautrelieferna öfver kyrkans portal får han icke se, om han ej hittar på något medel att flytta dem lägre ned eller höja sig sjelf från gatan. De skatter, Thorwaldsen medfört från Italien, äro uppställda i flera salar uti Christiansborgs slott, medan ett museum för dem uppbygges, tätt invid detsamma. Bland de många prisade saker, som der finnas, bestående i en mängd afgjutningar efter antiken, modeller, några målningar och arbeten i marmor, äro af sednaste slaget ej alltför många af Thorwaldsens hand. Förf. bekänner, att han mest intogs af en dödens engel och ännu mera af tvenne hautreliefer i marmor. En af dessa, kärlekens åldrar, var till både uppfattning och utförande så utomordentligt skön och lefvande, att man helt och hållet glömde stenen.
StatsSecreterare, ,S, dä han föredragit inkomne mål och utfärdat anbefallde expeditioner. I alt detta ser jag ej spar, hwarken till bestridande as ofwannämnde wigliga befattningar eller till ofwannämnde answar. Endast den kan ataga fig det förstnämnde och ikläda sig det senare, so,n ensam emottagec och expedierar Konungens befallningar rörande krigSwäsendet ^ med alla de Corpser, personer, Werk och inrättningar som dertill höra, och som ensam derom inför Konungen och Stais Rådet föredrager. Endast genom en sadan Embetsmans tillsättande kan Krigs,administration sä den jämna, säkra, vigoureusa och ändamäls-mähigä Wig, förman hwilka alla upoffcingar, utgifter, an - 1622 Den 28 December statler och mödor blifwa fruktlöst. Det ligger långt ucom kretsen af mina insigkec alt bestämma hurulvida denne person kan deltaga i Stats-R ådets öfwerlaggningar eller dem öfwerwara. Än widare lärer denna fräga ligga ucom den krets, inom hwilken jag här mäste halla mig, — men intet lärer jag i detta nplysta Samfund behöfwa deducera huru nyttigt det wore, att denne ssm förestår Krigswästndet, i likhet med dcm som foresta de öfrige hniwudgrenar af Rikets styrelse, ägde kännedom om Rikets angelägenheter, och synnerligen om dest financer och urrikes relationer. Jag slutar nu, och tillägger blott följande anmärkning sä«om ctk ytterligare bewis pä nödwändigheten af en sadan författning. Wi äga answarjghekS lagar emot det onda som göres, och det är ganska träl; men hwar är answaret för det goda som underlätes? — Manne ej delta ocksä behöswes?