Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
2tfdift af £öit, ©geniJiMH od) Stur elfe, ut. un A) 0 c in i Ilning af (Ehn betsorl) tjenstemän samt betjente m. fl. l:o 211fc (SmtetSs ccf) Stjenftcmäu famt betjente af ^ofs, GtPtfs, SfUinijfer*, ©itlitärs ccf) 6eefcjiaftifs@tatcrue, äfmenfont mib öfrige allmänna SÖcrf, prt’ui Sire för ljuitbrabe; Fomtitanbc bett lott, font ac tits bcib elier utgår t fpantnål eller anbra perfcbiar, att förtuanbiaä t penningar, efter bett för orten, ber löttett utgår, ttäft före tavertttgen fatte markegång, enligt l)tmlFen lenett åtnjuteS. 2:e £>cu, feni på flere ftäiieu eiler elifa orter åtnjuter löncstnfemfter, ft’aii, för bcrab fatntnatiiagba belopp, på ett ftäflc ta,veras*. 3:o SBtb beräfnittg af Söcimfltttitg för löntagare^ beftätrtba Infomft> tttå inga anbra afbrag ega runt, ätt be, font ftttnaS upptagna t 145 §. af bettna Stabga; äftwettfottt en C5'mt?etä
Anmäld d. ar Maji i83ö; hvarvid Kongl. Majit i Nåder gillade de af Rikets Ständer beslutade stadganden, i de delar, sorn på Kongl. Majlis Nådiga pröfning ankommo, l3llO Angående creditivet till anskaffande af spanmål, i missväxt-år. Anmäld d. 6 November s. å. och vederbörande till efterrättelse meddelad. l32:0 Angående återbetalningen af Creditiv-medlen för undsättning. Anmäld d. 6 November s. å. och vederbörande till efterrutlelsa meddelad. 133 .0 Med hemställan, att all Krono-uppbörd, undantagande Riksgäldsmedlen, som för närvarande till serskilda Werk levereras och hvaröfver serskilda redogörelser afgifvas, måtte till ett och samma ställe inlevereras och derstädes redovisas, samt de förvaltande Werken i stället med bestämda årsunslag förses. Anmäld d. 22 April s. å. Kongl. Majit fann godt i Nåder förordna, alt, sedan vederbörande förvaltande Werk blifvit hörde, Stats-Contoret borde inkomma med utlåtande, angående den af Rikets Ständer sålunda föreslagne reglering, samt i hvad mon och på hvad sätt densamma lämpligast må kunna till vägabringas. 134 • O Angående ytterligare understöd för Södertelje Canal. Anmäld d. 7 April s. å. och meddelad vederbörande till efterrättels*. 135 :0 Angående de enligt Regerings-Formens 63 §. anslagne Creditiv. Anmäld d. 7 April s. å.; och skulle meddelas vederbörande till efterrättelse. 86 Bil. till R. St, just. Ombudm. Emb. Ber. d. 15 Jin. i834* i36 O I fråga om anslag lill Navigations-Scholors inrättande. Anmäld d. 22 April s. å. Kongl. Maj:t förklarade
Jag måste resa genast. BRUKSPATRONEN. Hvad! Resa genast! Ditt engagement är ju slut. ESTER. Jag måste resa med det. Kom, Agda lilla, och hjälp mig packa min koffert. HELGE (ser skarpt på henne). Hvarför skall du resa, Ester? ESTER (som märker hans blick, söker att beherska sin oro och säger med antaget lugn). Det går visst ett tåg i dag vid middagstiden. Jaha, hoppetossa, tyst nu med ditt sladder och Jag måste resa för att förklara mig för direktören, som alltid varit god mot mig. Om det är min skuld ursäkt. Du kommer väl snart efter, Helge, och då och packa. att han missförstått mig, så måste jag be honom om får jag tala närmare med dig. Nu måste jag gå upp HELGE. jag i morgon återvänder till Stockholm. ESTER (ifrigt). afstå därifrån. Nej, jag måste resa. Intet kan förmå mig att Jag skall göra dina ursäkter hos direktören, då AGDA. holm för att göra uppköp för sin brudutstyrsel. HELGE (till Ester). följer med dig, ty du får inte vidare vistas i Stockbestämdt att resa nu, då du inte har något hem att vistas i. I så fall får du resa längre fram, då mamma Ester behöfver ju i alla fall komma till Stock holm utan passande skydd. Jag förbjuder dig be ESTER (med tvungen glädtighet). min stränge herre. Har en fästman laglig rätt att jande.) Helge, låt mig resa nu! Kom efter om ett par dar, så skall jag förklara alt för dig. HELGE. Har du sofvit godt i natt, Ester? Du börjar för tidigt, du är inte min man ännu, förbjuda något, pappa? (Plötsligt allvarlig och bed ESTER (vänder sig tvärt till honom). Hvarför frågar du det? HELGE. Du ser så blek ut. ESTER. natten. Tycker du det! (Lutar hufvudet mot hans axel och tar halft HELGE. balen? Somnade du snart sedan du kommit hem från ESTER. (Halfhögt.) Hvarför ser du så mörk och missnöjd ut? (Halfgråtande.) Du vill bara göra mig ledsen. Säg mig nu snält farväl och låt mig gå. (Vill löskvar.)
R:dr det öfverbyggnaden å vägbrytaren år 1845 blifvit genom häftig storm förstörd, befunnits vara af nöden, för att hamnbyggnaden må kunna motstå verkningarne af den vid stormar ovanligt starka sjögången, det belopp, som, utöfver hamnkassans tillgångar, för dessa arbeten erfordras, eller d) den för åren 1848, 1849 och 1850 belöpande summa af 1,080 R:dr årligen, hvarmed slaten, jemlikt Kongl, brefvet den 14 April 1837, bör under 19 års tid bidraga till amortering af ett för Linköpings hamnbyggnad och Stångåns upprensning upptaget lån, eller för 3 år, tillsammans e) till en nödig befunnen rötning af segelleden i Stångån emellan Linköpings hamn och sjön Roxen, § af koslhadssumman, eller f) för anläggning af en rörlig jernbro öfver sundet vid Askersund, hälften af kostnaden Öfriga inom denna hufvud-afdelning af Styrelsens för Allmänna vägoch vattenbyggnader afgifna general-förslag upptagna allmänna arbeten synas väl icke kunna understödjas med tie medel, Kongl. Maj:t här ofvan såsom tillgängliga för tillfälliga statsutgifter beräknat; men, då äfven dessa arbetsförelag till största delen ii ro af synnerlig vigt och angelägenhet för den inhemska industriens utveckling och den derpå beroende förbättringen af landets ekonomiska ställning, vill Kongl. Maj: t till Rikets Ständer öfverlemna, huru vida icke, på sätt Kongl. Majit i sammanhang med förenämnde beräkning anlydt, genom särskilda anvisningar, vare sig ä medel, som, utom nu beräknade tillgångar; möjligen kunna vara att af Rikets Ständer disponera, eller å sådana, som kunna beredas medelst lån, hvartill Rikets Ständer anslå erforderligt belopp för ränta och amortissenient, Kongl. Majit må sättas i tillfälle att med låneförslräckningar eller understöd utan återbetalningsskyldighet underlätta deni bland ifrågavarande arbelsforetag, som ur allmän synpunkt kunna finnas mest gagneliga; hvartill Kongl. Ridr 143,399: 8. — 44 Kongl. Majis JSäd. Pro</>. till li. Transport
Hur ofta hör man icke en omtänksam husmoder klaga öfver tvättinrättningarna med deras » afskyvärda » klorkalk, som endast är till för att förstöra tvättsakerna och aldrig skall få komma in i hennes hus. Det är emellertid en » kriP P I &gt; o ö en CD H O O e+ 20 p 09 CD Sedan nu denna s. k. ohört är tagen, uppkokar man ungefär 25 kannor vatten och låter detta gå en eller ett par gånger genom rosten. Man får härigenom ett godt svagdricka. Under tiden har man kokat upp ett skålpund god humle i ungefär fyra kannor vatten. Ölvörten hälles nu i bryggpannan, och ungefär två tredjedelar af humlen (är denna ej tillräckligt bäsk, måste man naturligtvis taga mera) tillsättes, hvarefter det hela får koka i fulla tre timmar. Derpå öses brygden upp i kittlar och får svalna. Som genom denna sista kokning qvantiteten åter minskats, späder man åter ut den till fulla måttet och låter alltsammans lätt koka upp, innan man öser af det. Derigenom upplöses fullständigt klorkalkens skadliga inverkan. Härvid går man bä » t till väga på följande sätt. Det med klorkalk behandlade tyget ursköljes med kallt vatten, lägges sedan i den omtalade lösningen, hvartill ytterligare sättes lika mycket soda som svafvelsyrad natron (till lösningen användes varmt vatten) och sköljes slutligen omsorgsfullt för sista gången. Om ärade husmödrar ville göra ett försök härmed, skulle de snart i klorkalken finna en välkommen bundsförvandt i stället för en fiende. Malla. Vid 25 graders värme ilägges jästen — ungefär ett qvarter hemjäst eller ett fjerdedels skålpund pressjäst. hvarefter ölet väl öfvertäckes och ställes i ett ej allt för kallt rum. Sedan det blifvit utjäst, slås det på tunnor och får ligga två il tre veckor, hvarefter det tappas på buteljer. På samma sätt förfares med svagdrickat, som dock vid sista kokningen endast behöfver koka två timmar. Får ölet sedan ligga någon tid på väl korkade buteljer, blir det af utmärktaste slag. Det försäkrar af mångårig erfarenhe Ingeborg. B r y g - d.
Jag måste i alla fall bekänna, att jag aldrig hört någon citera Historien med så mycken precision, som ni. Det är visst inte allom gifvet, det. Sa, sa, sa!” Läsaren torde knappt hafva väntat, att denne Puff var, utom allt annat, äfven en så väldig ”nationens man”; som i sina dagar bekämpade hierarki, aristokrati, despotism, ämbetsmannavälde, jemte andra mensklighetens och statens brister, med föga mindre vältalighet, tankedjup och sammanhang, än hans talrika efterföljare i en sednare tid, och med nära nog samma styrka i historiska insigter. Att se och höra honom föreställas af Hjortsberg, säges varit en fröjd utan like; och den store lustspelaren skall dervid särdeles förvånat genom snabbheten af sin tunga. Om Hallman veta vi, att han, i enskilda kretsar, stundom sjelf spelade sina skådedikters hufvudroler: så t. ex. (enligt Gustaf III:s egen dagbok) ”Skeppar Rolf, när Pagerne 1778 inför Konungen uppförde detta stycke 191. Att Kexél äfven i denna omständighet liknade sin vän, se vi af Schröderheims ”Anteckningar”. Föröfrigt var ju hela hans ledamotskap i Par Bricole ett ideligt lustspelande. – Men desto förundransvärdare måste det synas för enhvar, som med uppmärksamhet öfverskådar banan af hans lefnad och verksamhet, att han först under sina sednaste lefnadsår på allvar öfverlät sig åt dramatisk diktning. Var det han sjelf, eller var det Theater-Styrelsen, som ej förr upptäckte hans förnämsta, hans egentligaste kallelse? Lyckligt hade tvifvelsutan varit i hvarje afseende, om detta uppdagande skett mindre sent. Således ock i ekonomiskt: ty såsom visst kan antagas, att han af sina dramatiska skrifter skördade större inkomst, än af de andra.
St:r ansågo det Jernvägarne skulle kunna byggas med anlitande af lånta penningar, emedan, efter antagande vid förra Riksdagen af åtskilliga reformer i tull-lagstiftningen, hvarigenom betydliga nedsättningar i tullsatserna beslötos, man föreställde sig att statsinkomsterna skulle blifva så förminskade, att någon tillgång för Jernvägsbyggnaderna ej derå skulle upstå. Jag hemställer dock till de Hrr af R. o. Ad. som förra Riksdagen voro närvtde då tullfrågorna diskuterades, huruvida de icke medgifva att detta påstående af Hr Bildt innefattar ett misstag. Ty långt ifrån att man ansåg att Statens inkomster skulle blifva förminskade, minnes jag ganska väl att det var en allmänt antagen tro, att genom de ännu återstående förbudens uphäfvande o. s. v., en betydlig tillökning skulle äga rum i statsintraderna, hvilket också sedan verkligen visade sig och af Hr Bildt äfven har blifvit erkändt. Jag har funnit mig böra omnämna detta faktum, emedan det gifver ett stöd emot den tanke som Hr Bildt yttrat, eller att R. St:r såsom grundsats skulle hafva fastställt att Jernvägarne skulle byggas allenast medelst lån. Jag antager således, att Gr. Anckarsvärd i detta afseende verkligen haft en något riktigare upfattning af R. St;rs mening än Hrr Bildt och von Troil. Hvad Hr von Troils ganska utförliga anklagelse emot R. St:rs Fullmäktige i RiksgisKont. beträffar, så vill jag icke inlåta mig mycket deri. Då den värde talaren ganska länge uppehållit sig, icke vid Fullmäktiges sednaste åtgärder, emot hvilka Hr Gripenstedts anmärkn:r egentligen voro riktade, utan just vid dem som utgjorde föremål för DéchargeBetänk., hvilket redan af tre Stånd blifvit bifallet, så, utan att i öfrigt tillåta mig att taga försvar för Gr.
Jag hemställer till Eder, Mine Hrr! om icke det, ätt ur sitt hus utdrifva en öfverlastad person, som, utdrifven under vinternatten, blottställes för lifsfara, eller att utdela bränvin ät ett barn, som icke tål den starka drycken, eller att försälja en vara, som är med skadliga och giftiga ämnen försatt, om icke alla dessa brott förtjena en allvarsammare näpst, än alt utdela en sup åt en [»erson. Låtom oss jemföra de uti den 26:te och 27:de §:n omnämnde förbrytelser. Enligt den 26:te får å söneller helgedag icke till köpare bränvin utmätas eller utlemnas, och enligt den 27:de stadgas bland annat, att öfverlastad person ej må 208 Den 9 ' A ugusti e. m. lemnäs utan vård. Om nu en säljare, för att bortsopa spåren af sin förbrytelse, utdrifver den öfverlastade och lalér honom under vinternatten blottställas för att förfrysa, så blifver lian, vid bristande tillgång, endast insatt i fängelse, hvaremot, om han låtit den öfverlastade qvarblifva och derigenom underlättat möjligheten att nptäcka hans olofliga utskänkning, hade han måst utslå ett hårdare straff eller fängelse vid vatten och bröd. Jag vidblifver min förut gjorda anhållan om återremiss. Frih. Raab: Jag å min sida hemställer till Gr. Sparre, huruvida icke, innan ännu någon brånvinslag förefanns, eller den nya lag, som nu utgör föremål för vår öfverläggning, ens var påtänkt, det icke varit ett brott, sorn vår allmänna lag bestraffat, ali låta en person af vanvård frysa ihjäl, eller huruvida det icke varit med straff belagdt att blanda giftiga ämnen i en dryck. I öfrigt anhåller jag att fä instämma uti första delen af Hr Printzenskölds yttrande, deruti han sökte vederlägga Gr.
Men om antingen Hr Cederschjölds förslag, eller det jag tillåtit mig sätta i st. f. Hr Cederschjölds, skulle vinna bifall, eller t. o. m. om intetdera - Den 23 December f. m. 417 letdera af dessa förslag bifalles, så anser jag dock af behofvet påkalladt, att länsnämnderne komma i någon kommunikation med hvarandra; äfvensom jag anser det behöfligt, att hvarje sockens municipalbeslyr utvidgas och ulslräckes derhän, alt den ena socknen kan besluta gemensamt och i samstämmighet med den angränsande och genom ombud sammanträda med den till gemensamma öfverläggningar. Jag anser detta angeläget ej allenast för fattigvården, utan vi hafva äfven andra föremål för länens och soeknarnes gemensamma omtanka. Vid sistl. riksdag väcktes fråga, som då af samtlige RiksSt:n bifölls, att K. M. ville förordna en comité för utarbetande af förslag lill bildande af ränteförsäkrings-anstalter. Sådane inrättningar äro egnade att förekomma brott och fattigdom. Äfven vid denna riksdag har denna fråga blifvit upptagen, och om verkställighet, som ej kan uteblifva, skall ändamålsenligt beredas, måste det ske i municipalväg, och de mindre kommunerna sättas i beröring med hvarandra och fä en gemensam medelpunkt. Under loppet af denna riksdag har K. M. inkommit med en propos. till undsättning i missvextär, i hvilken K. M. antagit den äsigten att sockennämnder och fullmäktige länsvis skulle få bestämma i allmänhet huru undsättning skall meddelas. Äfven der behöfves en municipal-auktoritet att å länets vägnar yttra sig. Det är med anledn. af allt detta som jag ansett mig böra, i sammanhang med llr Cederschjölds förslag, väcka den motion jag nu vördsammast ber att få uppläsa. Den rörer bildandet af en sådan municipal-auktoritet för länet. Jag erkänner visserligen ofullkomligheten af den esquiss dertill, som jag nu lager mig friheten framställa, men tidens korthet har ej medgifvit ett fullständigare utarbetande. Frih. Raabs härefter upplästa motion innehöll följande förslag: 1:0
s o ~ n. !e-,.v&lt;rkligen. I smp &amp; {der de&lt;n a vår. Handatbetets. vänner,,:. Ett .. .,textilf~rep~Hl, och sommar tagit mhnga af Forenii~geis sEi0kIigaste krafter i,.ansprfik, .. var, III afd+ij,iig.skarin i gobelinvafnad, hvilken .skänktes tjll d a n s h krorIpr@y$ret, såso~h, sllf v e r b ~ ö l l o p s ~ &amp; af f ~ ' ?fyratio a; syeiiska' diiner: pb ': initiativ af gref viqnan .M. Bonge osh. friherrinnan; S.; .,Beck-Friis. D,enna afdelningsskari~i ' iii ' det .betydligaste @ bete: i, denna konstart,:,. som utg&amp;tt fran föreningen Bandarbetets ' Vsnner. Kompositionen ar xtfördaf. frii .A. Bobergyt .f. ~Scholander; " och. gbbelinVafver !k$;. - rna. väfnaden af Handarbetets Väniiers skickligaste Nilsson, jämte t ?eïiqe ', ?ndya; i f. ' foreilingeys väfverskor. för disky ssion .. vid sv.enslra provinsialläkareföseningeiris nyligen W. hållna hrsniöte i Stockholin .. Denna för hela vårt 3and så viktiga reform inom sjukvården. har redan inom vissa provinser oinfattats med. intresse och anslag för utbildn~ide af f ö r iCndarrililet 3iiinplig.a sjukskötërhar i skor ha beviljats a f en del. landsting '. D01rt~r.-Nils~ ': @ ngInnd väsentlig man förtjänsten af. att ' ha bragt frågan garmwe .sin lösning förnäinligast genoin siiia, ' s@ ' iika pro$chyrer i ämnet.
Innan Utskottet öfvergår till behandlingen af de särskilde inkomsttitlarne, anser sig Utskottet böra omförmäla, att Utskottet, efter remiss från Högloflige Ridderskapet och Adeln, fått emottaga en motion af Herr Carl af Geijerstam, deri han, bland annat, hemställt, att, med afseende å ej mindre sednaste årens samt nuvarande spanmålspriser, än det höga försäljningsvärde, spanmålen till följd af flere kända förhållanden åtminstone under den närmaste framliden torde komma alt bibehålla, förslagspriset å Kronans behållna spanmål, som nu vore antaget till 6 R:dr, måtte för den förestående Statsreglerings-perioden beräknas till 6 R:dr 32 sk.; och som Utskottet anser af vigt, att beräkningen af Stats-verkets inkomster närmar sig det verkliga förhållandet samt härvid förekommer, att riksmarkegångspriset å spanmål under de sednaste 15 åren i medeltal utgjort 7 R:dr 37 sk. 11 rst., linner Utskottet förslagspriset å spanmålen för nästkom Bih. till II St. Prot. 1833 & Statsreglerings-period kunna med temlig säkerhet höjas med 32 sk. för tunnan, och föreslår derföre, att spanmålspriset vid beräkningen af Stats-verkels inkomster för nästa Statsreglerings-period må, i likhet med hvad i Herr af Gei jerstams motion blifvit föreslaget, bestämmas till 6 R:dr 32 sk. per tunna. l:o. Ordinarie räntan. Härvid har Utskottet förehaft två särskilda, till Utskottet remitterade motioner, utaf Riksdagsfullmäktige Olof Olsson från Westmanland och Måns Månsson från Calmar
På Sigrids fråga visste ock qvinnan svara, att herr Erik ofta hade tillstånd att vistas ute i gången, utan att någon vaktkarl stod derinne, ty då en knekt hade skämtat om, att kung Erik blifvit till herr Erik eller något dylikt, så hade en vaktknekt svarat: "ja men det är bättre att vara herre, än kung, när man är i fängelse, ty kungen fick ej ens titta ut i gången utan vakt, och der sitter herr Erik ofta flere timmar;" knekten hade ock tillagt, att det kunde han gerna få göra, ty nog är den gången lika säker som hvarje annat fängelse, när vakt står utom dörrn. Nog stå de gamla, många aln tjocka, gråstens murarna både mot herre och kung. I skymningen lästes dock fängelsets inre dörr och för natten var herr Erik instängd i kung Eriks fängelse. En liten stråle af hopp började gry för Sigrid. Så ringa den än var, så kunde hon ej underlåta att fästa sig dervid. Så fullt upptagen än hennes själ var af tanken på fadren, så glömde hon dock icke, att äfven fråga hvad qvinnan visste säga om Johan Fleming. Hon lugnades ganska mycket, i afseende å hans öde, genom den berättelse qvinnan afgaf, om huru fruarna i slottet sagt, att de hoppades, det han icke skulle behöfva lida något. Sigrid fann snart ett hem i samma boning, der hon, genom mäster Sigfrids bemedling, hade funnit en fristad, då hon ur slottet bortförde den svårt sårade Enevald Fincke. Det var hos en gammal, stilla enka, af borgerligt stånd. Gumman tog nu helt kärligen och vänligen emot den unga, blida jungfrun, hvilken hon biträdt med att sköta hennes sjuke fästman, till dess han hunnit bli så mycket bättre, att gumman ensam kunde vårda honom. Här hade Sigrid tillfälle, att i lugn öfverväga den plan, hon börjat att uppgöra. Skulle hon lyckas att ur fängelset rädda sin far, så hade hon för honom till en början ett säkert gömställe i Nådendals kloster, till dess utväg blefve, att fly längre bort från det farliga grannskapet af Åbo. Sigrid öfverlade noga allt. Den fara hon sjelf utsatte sig för, ifall hon blefve upptäckt, den aktade hon icke.
Nu inträffar dessutom det besynnerliga och, om jag så får säga, sjelfslridiga förhållandet, att ju sämre ett län befinner sig,' desto bättre mår dess Lands-sekreterare, d. s. v. ju mera skulder och lagsökningar inom länet förekomma, desto större inkomster får Lands-sekret:n, hvaremot dennes lön aftager i samma mån som välståndet i länet tilltager. Således står denne tjenstemans fördel i strid med länets. Att i det outredda skick, hvaruti målet för närvande sig befinner, bevilja anslaget såsom ständigt, kan jag för min del icke tillstyrka. Jag tror derföre att H. o. Ad. hurde återremittera denna punkt, på det att R. St:rs beslut måtte blifva att till Konungens 202 Den 20 April. förfogande ställa elei äskade anslaget, men endast till nästföljande Riksdag, på det all en fullständig utredning af frågan måtte under tiden kunna ske och Ständerna undfå ett fullständigt förslag, för att, så vidt på dem ankommer, pröfvas och fastställas. Hr Bergenstråle, Claes: Lika med en föreg:de talare, . är äfven jag öfvertygad alt Länsstaterne hysa uuderd. tacksamhet och erkänsla för K. Maj:ts Nåd. syfte med regleringen af deras löner. Flere talare hafva gjort anmärkn:r vid StatsUlsk:s Betänk ; jag < skulle anse mig illa motsvara min pligt som Chef för eu af de , ifrågavande tjenstemanna-corpser, om jag icke öppet uttalade mina åsigter i detta ämne. Genom de vilkor som StatsUtsk. fästat vid beviljandet af den stimma H. M. i Nåder begärt, förvandlas löne-förbättringeu till en löne, försämring, som för dessa corpser, icke kan vara annat än nedslående, då redan för 31 år sedan, en förbättring, så väl af K. M. som af R. St. var erkänd, och efter hvilken tid både göromål och lefnadsbehofver så betydligen förökats. Att sätta embetsoch tjenstemän på svältstat, är alltid för tjensternes bestridande menligt och skadligt, och isynnerhet farligt dä det träffar upbördsmän.
!Jag tror ej, att det är enligt med våra författningar, att någon ledamot af ett RiksSt. får omedelbart till Utsk. öfverlemna hvad honom Den 12 Mars. lyster. Innan något får remitteras, bör det förut vara uppJast eller taladt i det Stånd, hvartill ledamoten hörer. Hr Munck af Rosenschöld: Sedan Hr von Hartmansdorff upplyst, att det icke är möjligt att omedelbart till Utsk. remittera något, har jag ingenting emot, alt motionen öfverlemnas till Utsk. i det skick, hvaruti den nu foretin nes. Hr Frih. o. Landtm, lät för R. o. Ad. uppläsa Ilr Munck af Rosenschölds nu föredragna motion. Hr Frih. o. Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. icke fann, att en remiss af ,ifrågavar. motion svårligen borde äga rum. Ropades ja. Hr Munck af Rosenschöld: Jag vågar då anhålla, alt framdeles få här uppläsa hvad jag kan hafva att i ämnet anföra, och att sedan få detta anförande till Utskottet remitteradt. Gr. Frölich, David: Jag skulle icke tro, att det kan medföra någon våda, om Hr Munck af Rosenschölds nu upplästa motion blifver remitterad till BevRln.Utsk. För principens skull att afslå en remiss, skulle jag icke önska att den blefve nekad. Jag medgifver likväl, att den är af sådan beskaffenhet, att så väl i MedStänden som i Utsk. motionen lärer hafva föga framgång att vänta, emedan den innehåller en bevilln:sförordn. blott in nuce: men jag skulle verkligen tro, att ingen våda uppstår, om Hr Frih. o. Landtm, låter den remitteras till Bevilln.Utskottet. Motionen blef derefter remitterad till Bevilln.Utskottet. Ånyo föredrogs Hr von Troils, Emil, den 7 dennes e. m. på bordet lagda motion, om fullkomnande af Postverket.