Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan således icke annat än tillstyrka det förändrande af grunderne för boställens hädanefter skeende bortarrendering, 60m Herr Friherren punctvis uppgifvit, dock med det tillägg, att vid den, å ett boställe föresiagne värdering, af Kronofogden, och af 2:ne i orten boende; för idoghet samt grundad kunskap i jordbruket kände personer, äfven bör vara närvarande, lika med då andre boställsaffairer komma i fråga, en af Chefen tillförordnad Regementsfullmägtig, sorn äger tillförlitelig kännedom af jordbruk. Ytterligare, då frågan uppkommer, hvilket af de anbud skall antagas, som för ett boställe blifvit giorde, bör efter min tanka, ej LandshöfdingeEmbetet ensamt, utan RegementsChefen och LandshöfdingeEmbetet gemensamt, härom rådgöra, och deras betänkande häröfver åtföljas till Kongl. KrigsCollegium. Jag finnér för miri del intet skäl uti, att utesluta, eller minska för en RegementrChef den Economiska befattningen vid sitt Regemente, sorn han bör äga, ty med detsamma minskas äfven hans förmåga, att behöJ iigen verka till sine officerares fördel. Sluteligen får jag äfven fästa uppmärksamheten uppå, huru nödigt det vöre att prerumerationspenningarne eller det contanta arrendet för de på 30 år bortarrenderade böstäl - Den 5 Martii. 515 len, finge genom Konungens Befallningshäfvandes försorg uppbäras. Vid de Regementer der bostället utgör största och kanske nästan enda delen af lönen, är det hardt då den, genom arrendatorns försummelse att betala, och. derigenom inträffade utdragna lagsökningar, af indelningshafvaren i flere månader, ja till och med år skall saknas.
3^,600: — sor duslilice-dan^Iers-six^edilionen, inlleräknudt dustitiue-Lun^le ren8 lön ^,266: 32. sör Utrikes Departementets Expedition, elier Lullinettet sör lit rikes Ilres-vexIinAen ... io,.j33: 16. för Dundtkörsvurs-Depurlementets Lun^li-Dxpsdition 12,533: 16. lör 8jösörsvur8-D6purtementet8 Lun/.Ii-Dxpedition ^,866: 3.2. sör Livil-Depurtementets Expedition 1^,066: 32. för Dinunee-Depurtementets D:o .1 1,666: 3a. sör lLeelesiustik-Depurtementets D:o 11,.^66: 32. ulll ined llillellullunde »s den tillförne under länerne inde^, i sine spunmul. Oel, sörn^ur Ixonzl. ^Iuj:t i ösriAt Dess, i Dropositionen om 8tutsVerkets tillständ oell dellos, redun »jorda srumställnin», rörunde ökade unsluA för liiks-^rcliivet oell Ison»l. Dillliotlleket. lili nämnde Droposilion llur IsonAl. IVluj:t jemväl fästat Dikets 8tunder8 uppmärksumllet ä unAeluAenlleten uf serskildt unsiuA till Indru»ninAS8lul sör ösvertuli^e emdetsoell ljen8lemän inom IxonAl. lVluj:l8 Lunxli, dvilkus ullöninA liittills, del8 destridts Aenom minskninA i de elseelivl tjenst - 16 /'/'0^7o^r'<r'c>/r, ^:c> §7.
Jag kan f j afhålla mig att yttra , det ConstitutionsUtskottet i denna fråga ägt tillfälle att visa en mera sann, en mera lefvande frihetsanda, om dess Betänkande snarare sökt sätta RepresenJ tationens önsknings - rättighet i sådana frågor utom allt tvifvelsmål hos dem, som kunna önska det motsatta förhållandet. Jag finner ingen anledning att göra ConstitutionsUtskottet till en enväldig beherrskare äfveo öfver ea allmän Opinion, som likväl sällan låtit tvin-i ga sig. Vi hafva innom denna Samling för många Ättlingar af de namn, som pryda Svea Rikes RådsLängd, för att jag skulle behöfva tala om de förtienster, som förenades hos dem, under en tid, da de af Riksens Ständer sattes af och Ben 23 Maji. 165 till; men hvarje billig skall i denna sanning finna, huru grundlös den invändningen kan blifva, att skicklige Rådgifvare skulle kunna komma att saknas, om Riksens Ständer blifva bibehållne vid den inskränkta rättigheten, atti underdånighet anhålla om deras endtledigande, när Nationen en gång trodde sig hos dem finna anledningar till sina bekymmer, sitt lidande och sina olyckor. De mäst despotiska Regeringssätt hafva icke mägtat betaga Folket Petitions • rätten, och Persiens Satraper darra, när Folket inför Monarken klagar; hvartill då, att i Grundlagens ändrande söka betaga Representationen en förmåga, den ingen mänsklig magt kan hindra Folket att utöfva? Jag anhåller att förslaget måtte återremitteras och att 107. §. i följd deraf må blifva orubbad. Jag vill åtminstone ej för egen del, genom tystlåtenhet öfver denna fråga, hafva underkastat mig tillkommande Ständers oblida bedömmande och min känsla för frihet, om min farhåga för framtida Representationers billighet och rättvisa i önskningar; och detta mitt yttrande skall, om det ej af Högloflige Ridderskapet och Adeln gillas, innebära min resért vation emot godkännandet af Utskottets Be-! tänkande. Friherre Boye:
Vid 1841 års slut hade detta bolag nedlagt omkring 20,000 R:dr Rgs på schaktens tömning, konstens försättande i brukbart skick och Bonde-schaktets afsänkning; men i saknad af ändamålsenligt konstruerade smältverkstäder kunde af den icke obetydliga malmafkomsten icke då tillgodogöras mer än 35 SkU. koppartillverkning, som dock 1843 stigit till 259 SkU.. Den frihet från tionde, som under tolf år är beviljad detta verk, uppmuntrar lill fortsatt undersökande af malmfältet och återupptagande af flera grufvor, som från forntiden hvilat, deraf allmän och enskild fördel är att förvänta. I öfrigt hafva tre kopparhyttor blifvit drifne: l:o Vid Mårsätter i Hammars socken med malm från Läggesta, Dislorps och Ingelsby grufvor i Lerbäcks bergslag, från Hässelkulla östra grufva i Winteråsa socken samt Håkansboda grufvor i Ramsbergs socken. Tillverkningen har under de ifrågavarande åren utgjort: År 1837 Garkoppar SkU. 93 St st. v. 1838 d:o 88 5 — 1839 d:o 46 —. 1840 d:o 104 1841 d:o 58 16 2 :r per medium 78 —- — Ehuru Håkansboda är beläget nio mil ifrån Mårsätter och således vida aflägsna re än öfrige förenämnde grufvor, har sedan år J838 Håkansboda-malm, såsom rikare, blifvit företrädesvis begagnad; och anses tillverkningen hafva betäckt omkostnaderne. 2:o Vid Sandbacken i Lerbäcks socken, der en del af intressenterne i Håkansboda grufvefält, på grund af Kongl. Bergs-Kollegii privilegium af den t Juni 1841, anlagt en profhytta för 3 års tid.
Uti de förhållanden han befann sig hade han näppeligen att påräkna en billig kritik, men han förmodade att den blifvande recensenten äfven underuttalandet af det minst gynnande omdöme, borde för sin egen skull ådagalägga något bemödande att vilja synas rättvis. Hr Lindgren har handlat enligt en annan plan. Förlitande sig på sanningen af ordspråket, att “ uti de blindas rike är den enögde kung “, tänkte han gifva ett dråpslag, hvarefter den det träffade aldrig mer skulle uppstå. Häruti har han dock svårligen missräknat sig och må alltså tacka blott sig sjelf, om efter detta svaromål dimensionerna af hans lärdomsrykte, åtminstone i den gren här är ifråga, blifva något förminskade i deras opinion, som i saken kunna döma. Öfversättaren skall ej forska i de bevekelsegrunder hvilka föranledt recensenten emot bättre vetande d. v. s. emot hvad han måste veta, äfven med en så beskaffad kunskap, som den han har i ämnet, att så nedsätta det arbete han trott sig kunna recensera, utan unnande honom gema all den glädje han varit mäktig njuta af detta handlingssätt vill man blott fasta uppmärksamheten på de anmärkningar han efter ett års betänketid gjort, och hvilka det oaktadt äro så lumpna, och visa prof på en så förvånande okunnighet att säkert ingen recensent med professors titel vare sig i Frankrike, England eller Tyskland skulle velat blottställa sitt literära anseende genom att framkomma med dylika inför sin publik. Grusenstolpe öfvergår härefter till vederläggande af de fem ocli tjugu (anmärkningar) hr L. till honom iltdelat och bevisar der ' grundligt och logiskt recensentens * oförmåga i behandlingen af ämnet. Han slutar sin genomförda uppsats med följande ord: “ Öfversättaren har nu punkt för punkt besvarat de anmärkningar recensenten specificerat, och hvar och en med sakkännedom kan således bedöma huruvida de förtjena den plats i den literära tidskriften, som blifvit dem inrymd och hvilken recensenten dock beklagar varit så knapp. Återstår alltså för den förre blott att upprepa sin i förordet till öfversättningen gjorda förklaring att han ej tror sitt arbete vara felfritt, och är långt ifrån att anse det för det bästa,som i den vägen kunnat åstadkommas.
LagXJtshottet: 1:0 Grefve Grönstedts, Claes, den 21 dennes på bordet lagde Memorial angående de-> portation af lifstids-fångar, jC)2 Pen 26 Felruarii. 2:0 Herr Tjgerskjölds, Carl, Wickman, den 24 dennes förmiddagen på bordet lagda Memorial, angående inrättande af Förliknings-^ Domstolar. Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet: j:o Herr Gripenstedts, Jacob , den 21 dennes på bordet lagde Memorial angående inrätr tande af Suckne-Magaziner. 2:0 Herr Löfvenström?, Johan, den 31 'dennes på bordet lagde Memorial, angående utfärdande af en kläd-förordning m. m. Föredrogs å ny o Herri Montgommeries , Gustaf, den 21 dennes på bordet lagde Memorial , angående upphäfvande af Nummer-, Lotteriet och General-Assistance-Contoiret. Friherre Boije, Ludvig: Jag tackar Herr Montgommerie för denna Motion, och understödjer densamma gerna; men då Riksens Ständer, som jag hoppas, gå att gifva ett vackert bevis på deras egna moralitet, genom bifall till motionen; så Önskade jag dock, att värdet af denna handling icke må något förlora, genom, enskild orättvisa för någon, eller någons försättande i lidande. Redan år 1778 har Lotteri-* Werkets Direction och Betjening, blifvit genom jtlt Konungabref, försäkrad om bibehållande af Den 24 Februarii, deras löner, så länge Verkets inkomst dertill förslog; och sedan länge är, genom besparing gar af L otter i-vin ster, en serskild fond samlad, deraf Verkets aflöning utgår, uppgående, sorn jag har mig bekant, till ej mindre än ao5,4oo R:dr Banco; hvarförutan Lotteriet äger ett egit hus här i Staden, med ett icke så obetydligt inventarium.
Af stadens tomter: tomtören och 30:de penningar samt lösen för sådana tomter, som blifvit till fria upplåtne 12,210 37 3 Af stadens hus och lägenheter: hyror 31,431 30 10 Af stadsoch bokauktions-kamrarne 16,229 13 6 Burskapspenningar, saköresmedel, böter för felaktigt jern, 3:de och 10:de penningar af arf, med liera smärre tillfälliga inkomster 10,220 25 8 Arrende-afgift för branvins-distillerings-rättigheter 16,666 32 —; Källare-frihetsmedel 8,880 Bidrag från brandförsäkringskontoret till eldsläcknings-redskapens materiel 3,000 Försålde fastigheter, nemligen: år 1851: en strandplats å Kungsholmen 266 R:dr 32 sk. och en del af en gränd-dessein i Adolf Fredriks församling 51 R:dr; är 1852: s. k. Castenhoffshuset 106,000 R:dr, en sjöplats å Kungsholmen 500 R:dr, en tomt å Ladugårdslandet 100 R:dr och en tomtremsa vid Brunkebergstorg 87 R:dr 40 sk. 8 rst ; år 1853: en gränd-dessein i Catharina församling 300 R:dr och åbyggnaden på tomten IVrris 1 och 2 qvarteret Styrpinn vid Norrmalmstorg; dr 1854: tomten JVs 6 qvarteretSkrafvelberget vid Norrmalms torg, 15,000 R:dr, tomterna N:ris 2 och 27, qvarteret Röda Berget, i Adolf Fredriks församling, 2,260 R:dr 15 sk. 6 rst., en sjöplats å Kungsholmen 3001 R:dr, en tomt vid Johannisplan 120 R:dr och ett jordstycke i qvarTransport|374,854 35 J 5 83 1852. 1853. 1851. 1855. Nikolai församling 4,000 R:dr.
Bifölls. N:o 38, i anledning af väckta motioner om alla hemmans, utan afseende på deras olika natur, deltagande i byggande och underhåll af Tingshus, Prestgårdsoch andra allmänna byggnader. Bifölls. N:o 39, i anledning af väckta motioner om tillägg till Kongl. Förordningen den 24 Augusti 1813, emot fylleri och dryckenskap. Bifölls. N:o 40, i anledning af väckt motion, rörande förändring af 14 Cap. 96 §, Krigs-Artiklarne, angående fördelning af böter. Bifölls. N:o 41, i anledning af erhållen återreiniss af Utskottens Betänkande N:o 23, angående väckta frågor om förändring i skyldigheten att bygga och underhålla vägar och broar. Lades till handlingarne. N:o 42, i anledning af erhållen återremiss af Utskottens Betänkande N:o 24, angående fri tångtägt å hafsstränderne. Lades till handlingarne. och N:o 43, i anledning af erhållen återremiss af Betänkandet N:o 26, angående väckt fråga om förändring i liden för väglagningen. Lades till handlingarne. i 58 Trot. Vt dr. d. 3 Mars S. D. Beslöts, att tvänne i da" lemnade yttranden, det ena af Herr jirnber°, och det andra af Herr Kjellberg, skola åtfölja redan meddelad återremiss af BevillningsLagsamt Allmänna Besvärsoch Economi-Utskottens Betänkande N:o 11, i anledning af åtskilliga motioner om ändringar i Kongl. Fördningen, till förekommande af oloflig införsel och utförsel af varor, af den 12 .December 1835. S. D. Borgare-Ståndet antog Högvörd. Preste-Ståndets, genom Protocollsutdrag af den 24 sistlidne Februari, meddelade inbjudning att med PresteStåndet förena sig i det beslut, att Rikets Ständer ina ingå till Kongl. Maj:t med underdånig anmälan, att de anse Riksdags-göromålen vara så nära till ända bragdta, att Riksdagen borde kunna, innan medlet af nästkommande
Hr professoren har för öfrigt skrifvit Sveriges historia på ett sätt, som gjort henne mera än tillförene lefvande i folkets sinne och till föremål för behandling i särskilda grenar af skön konst. Men jag vill ej nu väcka fråga om, alt derföre gifva honom en nalionalbelöning; man skulle dä måhända tro, att jag velat med den tacksamhet, som hela Sverige är honom skyldigt, afbörda den, som honom af Sveriges Adel särskildt tillkommer. Jag vågar alltså föreslå eder, mine Hrr! att låta för Riddarhusets medel prägla Riddarhusets stora medalj af guld, af omkring 60 dukater, för att honom af Ridd.Direkt, tillställas, såsom ett vedermäle af R. o. Ad:s aktning och förbindelse; och torde detta mern. blifva till Ridd.Utsk. remitleradt. Remitterades lill Ridd Utsk. Hr Bruce, Rob. Ed v.: Det är med blandade känslor jag uppträder för första gången i detta ärans hus, för att väcka en motion och anhåller om mitt Stånds ursäkt för de känslor jag kommer att tolka vid denna högtid. 1 delta hus, hvars murar bevittna våra förfäders tapperhet och mod, dygd och fosterlandskärlek, här, hvarest ingen af vårt Stånd af egennytta, för titlar, ordnar eller embeten, röstat emot samvetet, och hvilkas efterkommande, nu samlade här vid denna riksdag, som rättvisans beskyddare, hand i hand med en moderat, liberal Konung, söka återgifva folket den frihet och rätt, hvartill de äro födda som våra 1 11. 13 194 Den 15 December f. m. jemnlikaif inför Gud, samhället och/lagen; ty på samma sätt kommo vi hit, på samma vis skola vi vandra härifrån, och hoppet i en annan verld står i händerna på en rättvis domare, ej på någon verldslig, blind, mutad domare. Redan har frihetens sol uppstigit på vår horisont! Den var i södern 1830 (Franska revolution) i vestern (England) har den länge genomgått sin utstakade bana, fast politiska moln understundom borttagit dess sken. Denna sol börjar redan gifva ljus och värme åt folket, som länge nog varit smidda i okunnighetens bojor!
Men jag inbillade mig, att du hade roligt. — Det hade jag, det var betydligt roligare än att se på fru Säfves smutslårar. Men du måste lofva mig, att vi aldrig, hör du, aldrig skola ha middagar med nio rätter mat, för det anser jag som ett fattigdomsbevis. Sade hon ingenting till dig om betalningen? Hvar gång Hedvig Claesson kom hem från de spellektioner, hon gaf de Mazèrska och Kronfeltska barnen, frågade modren henne detsamma och fick alltid samma svar: — Nej, inte ett ord. Jag börjar tro, att det är hopplöst. — Kan du inte påminna? — Det är så svårt, men jag blir väl tvungen förr eller senare. Det går inte i längden. Det hade gått länge nog. Mor och dotter satte ut formliga vänteterminer för sig, — får du det inte till påsk, måste du säga ifrån — betala de mig inte till jul, påminner jag bestämdt. Men både påsk och jul kommo och gingo. Fru Mazères två flickor, de minst musikaliska barn i världen, och fru Kronfelts late Magnus fortsatte alltjämt sina spellektioner och deras mammor fortsatte med att glömma betala dem. Glömma var inte engång ordet! De ignorerade bara fullständigt, att ej allt var klart. När de råkade Hedvig, talade de om allt annat än att inlösa de biljetter, barnen samvetsgrant efter slutad lektion lämnade henne. Clara var som alltid välviljan själf. Kanske det roade Hedvig att se det här, som hon fatt hem i dag, eller det här, som hon köpte i går, det nyaste för säsongen. Så gaf hon Hedvig allt som oftast de abonnerade konsertoch teaterbiljetter, hon själf inte hade lust att begagna, visade henne, kort sagdt, all möjlig vänlighet, men att hon tänkte göra rätt för sig, visade hon inte. — Vi få spara, suckade Hedvigs mor, det är det enda, vi kunna göra. Alida Claesson hade före sitt giftermål varit en af Göteborgs rikaste flickor, barndomsväninna och skolkamrat med Amelie Rickner. Hennes man förstörde hennes förmögenhet och rymde till Amerika. Sedan dess hade hon med största svårighet sökt kämpa sig fram. Hon hade dragit sig undan från sina forna umgängesvänner, flyttat till ett billigt kvarter af staden och tog emot sömnad för främmande.
Dessa Werks förbindelser äro endast anwisningar pa Banquen, och deras warde är r»98 Den z Ju lii i. är beroende af bwarje Catzas eller Werks enskilta Credit, men icke såsom Vanquens Sedlar af Rikets Ständer garanterade Det ar derföre icke alagt någon enstilt man, att såsom betalning atnöjos med Discontsediar, eller andra anwisningar pa Banque» och de stöl som tiil bewarande af C>cditcn för ett sa wigtigt Werk som Banquen, föranledt till sradgande af dödsstraff för förfalskning af Banqucns Sedlar, gäller icke för flere Werk än tet sisinämde och NiksgäldsContoiret Lckwäl ar genom KonglFörordningen den 10 December ,741 för sörfalssning af Asiignationer pa Banquen utfart ett större answar, än det 8:de Cap. Miflgernings-Balken för försalffning i allmänhet bestämt, och detta af den anledning att det förra har en större inflytelse pa allmänna säkerheten, än det sednare. I följd häraf och da Lag-Utskottet anser för falsning af andra enskiltas förbindelser icke böra bestraffas strängare, an förfalskningsbrott i allmänhet, kan Lag-Ulskottet icke tillstyrka bifall af Herr Commerce-Rådet Sa åkessons Memorial, eiler förändring uti Lagens och Författningarnes stad gande, anaaende answar för falskningsbrvtt; hwil ket dock Riksens Höalefl. Ständer wördsaml under ställes. Orebro den Junii 1812. Pä Högloft. Ridd. Adelns Pä HvgwPrest-StänLedam. wagnae, dets Lcdam. wägnar, Ik k. Liröintelt. Iste 6 ren. Pä Wälloss. Borgore-SlänPä Hcdcrw. Bvndc»Stän'« deks Ledan, magnar, dets Lcdammagnar, ^1. konqvist. Urrrsson. W. luUZren.
Hartmansdorff, Angnst von, utsedd till Ledamot i Talmans-conferencerna. VI. 461. Hedenberg, Carl Åugust, yttrande, IV. 443. ( 09 ) Hedenstjerna, Carl Johan, yttrande. V. 390. Hedenstjerna, Wilhelm, yttranden. Heidenstam, Gustaf von, yttrande. VI. 298. Heland, Isak Fredrik, yttranden. I. 169. Helgonskyld, rörande den till skolorna i åtskilliga städer inom Lunds stift utgående. I. 230, 280. R. 281. II. B. 301, 310. A. 318. E. 628. U. 703. A. 714. Hemligt Utskott, angående val af. IV. A. 4. E. 54, 175. — angående aflöning för dess cancelli. Se Cancellibiträde. Hemmansklyfning och besutenhet, angående ändringar uti nu gällande stadganden derom. VI. B. 603. VII. A. 66. Hemsö socken å Gottland, angående ett apotheks anläggande derstädes. II. B. 243. A. 289. Hemtning, angående påföljd deraf för den, som~käres till brottmål. Se Rättegångs-balken. Hermelin, Friherre Carl Samuel, yttrande. I. 368. Hiugsthållare, angående föreskrifters utfärdande för, alt vid remonteringarne förse sig med hingst af inhemsk eller någon i Tyskland eller Ryssland uppdragen österländsk stam. I. R. 477. III. B. 314, 403. A. 405. IV. E. 6. Hjelmareu, angående anläggande af jernväg deremellan och sjön Wenern. Se Jernvägar. — angående uppgörande af fullständig arbetsplan samt kostnadsförslag till dess sänkning. I. R. 425. Se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 194. — om fyranläggningar derstädes. Se Fyranläggningar. Hjerta, Carl Johan, yttrande. V. 53.
10. tillsammans 593,686:23. 11. hvilka i Stats-Utskottets summa ej varit inbegripna; då återstoden blifver 3,182,089: 32. 4., utvisande, att Stats-Utskottets, af Kongl. Stats-Kontoret som ojäfaktig ansedda, beräkning, vöre 138,754: 24. 3. högre, än den af 1 845 års Stats-Revisorer kalkylerade. Det har synts Revisorerne vara af icke ringa intresse, att få afgjordt, hvilketdera af dessa beräkningssätt vore det rätta, och hafva Revisorerne fördenskull anmodat sin Kamrerare att fullständigt utreda de skiljaktigheter, som emellan dem kunde äga rum. Vid denna utredning har befunnits, att 1843 års Revisorer såsom grundfonds-summa uppgifvit den nettotillgång, som vid 1841 års slut funnits på statsmedlen, utan fästadt afseende derpå, att under denna benämning i Rikshufvudboken ingå sinsemellan skiljda fonder, hvilkas inbördes förhållanden måste undersökas,innan det kan bestämmas hvad hvardera tillhörer. De 2:ne återstående beräkningarne hafva icke lemnat detta förhållande ur sigte, men dervid skiljt sig i tillämpningen. Kongl. Stats-Kontoret, som, enligt hvad i Stats-Utskottets ofvan omförmälda Utlåtande förekommer, uti ett till Stats-Utskottet öfverlemnadt underdånigt Utlåtande af den 14 Maj 1844, först uppgjort den uträkning, hvilken Stats-Utskottet, med en obetydlig, nedan anförd, rättelse, sedermera antagit, har börjat sin beräknings-åtgärd med att från hvarje i 1841 års Rikshufvudbok utbalanseradt särskilt slag af tillgång eller af skuld å statsmedlen afdraga hvad deri inginge tillhörande de i Rikshufvudboken iutagna förvaltande Verken enskilt, hvarigenom endast det egentliga Stats-Verkets tillgångar och skulder skulle återstå.
M. öfverlemnade sedan till Landshm i Malmöhus län alla dessa handlingar, med updrag att undersöka, huruvida inom en ort, deröfver styrelsen var honom i Nåder anförtrodd, någon för ändamålet lämplig kungsgård funnes disponibel, eller, i annat fall, om någon passande enskild egendom kunde erhållas. Redan innan frågan kommit på denna punkt, hade behofvet af ett Landtbruksinstitut i Skåne gjort sig gällande vid flera tillfällen; och för 3:ne Riksdagar sedan gjordes framställning till K. M. af flere landtbrukare inom provinsen, huruvida det icke vore möjligt att få Flyinge eller Dalby kungsgård för 86 Deri 8 Augusti. ändamålet uplåten. Men som denna fråga, sedan den till K. M. inkommit-och blifvit remitterad till St uter i Sf y reisen, af denria afstyrktes, fann K. M. då icke skäl att ansökningen bifalla. Sedermera remitterade emellertid K. M. detta ärende till Landsb:geEmbetet i Malmöhus län, som sammankallade ortens possessionaten äfvensom ombud från Christianstads län till ett möte i Lund, hvarvid man undersökte huruvida någon kungsgård eller enskild egendom kunde dertill användas. Alla de Kronans egendomar som inom dessa båda län finnas, voro emellertid redan disponerade, hvarföre man fattade det beslut, att genom kungörelse göra sig underrättad, huruvida någon för ändamålet passande enskild egendom stöde att erhålla. Till följe häraf ankommo 3 anbud, men alla 3 oantagliga. Tanken vändes då närmast på Biskopens i Lund betydliga jord, omkring 2000 tid. Underhandlingar gjordes med dåv:de innehafvaren, som icke syntes motvillig; men som man uptäckte svårigheter att få jord af passande egenskap, så nödgades man derifrån afstå. Så stod frågan, och man visste icke hvart man skulle vända sig, då Hushållningssällskapet inkom till mig i egenskap af Alnarps innehafvare, och förfrågade sig, huruvida jag icke ville afstå detsamma. Hvad nu beträffar ifrågavide boställe, så är redan uplyst, att det är utarrenderadt till 1862 mot 1400 t:r spanmål. Gr.