Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I betraktande af dels de mångartade göromål, som vid garnisons-regementenas församlingsvård förekomma, och hvilka stundom så samtidigt inträffa, att det för Regements-pastorn icke låter sig göra att ensam dem förrätta, dels dennes möjligen inträffande sjukdomsfall, då angeläget är att en vid förhållandena bekant ordinarie prestman finnes, som i Regements-pastorns ställe kan tillförbindas att på eget ansvar tjensten uppehålla, anser jag mig, lika med Hofkonsistorium, som öfver denna fråga blifvit hördt och utlåtande afgifvit, hafva anledning i underdånighet hemställa, att aflöning på stat för en Bataljons-predikanl vid hvarje af Svea och Andra Lifgardessamt Svea, Götha och Wendes Artilleriregementen äfvensom för en Sqvadrons-predikant vid Lifgardet till häst, må uppföras, samt att denna aflöning må bestämmas till SOO R:dr R:mt. Den betänkliga ställning, hvaruti den penninge-Iöntagande tjenstemannen i allmänhet blifvit försatt, har utan tvifvel hårdast drabbat Under-befälet vid Garnisonsregementena. Endast med yttersta svårighet hafva Under-officerarne förut kunnat lefva af sina knappa löneinkomster, men detta är under nu gällande varupris alldeles omöjligt. Följderna deraf hafva också börjat visa sig, i det att allt flere af de skickligaste Under-officerare och sådane, som ännu äro i sin kraftfulla ålder söka utom militär-tjensten befattningar, der en bättre utkomst står att finna. De Underoflicers-ämnen, som vid regementena finnas, i stället att der eftersträfva sådan befordran, förskaffa sig äfven ofta anställning vid indelta arméen, hvarest tjenstgöringen är lindrigare och utvägar till biförtjenst möjligen förefinnas, utom det att iefnadskostnaden der ännu i allmänhet är ringare. Mången vägrar ock att emottaga Under - Bil. JM 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 1836.
Staten den genom FrännvinsAfgiften inflytande inkomsten, hvarföre skulle den icke kunna föras och erläggas under artikeln Allmän Bevillning? Den blefve ju ej genom denna titelförändring svårare att erlägga? Alla Landet genom Brännvinsbränningen tillflytande oeconomiska fördelar vunnes då varaktigt, när deremot omvexlingen mellan förbud och tillåtelser nu försätter Landtbrukaren i ständig osäkerhetInförseln af utländskt Brännvin komme då säkert sällan i fråga; men åtmindstone så länge man befarar missbruk af bränningsfribeten, vore det vigtigt, att dessa 1 JO Ben 20 Mars'. kunde motvägas genom införsel-friheten, hvilken borde kunna afen vakande Regering modereras, genom afpassade TullAfgifters erläggande. Hvarföre tillstyrka positiva förbud, hvilka, utan tvifvel, då de kunna gagna i ett afseende, vid ett annat tillfälle, i flera afseenden medföra någon oberäknelig skada? Månne icke i all Statshushållning en fri täflan mellan alla näringskrafter är första upphofvet till allmän välmåga ? Rörande frågorna om medlen till yppighetens hämmande och vissa ändringar i BevillningsFörordningen, är jag med Herr af Barelli i det mesta ense; dock tror jag allt detta stå i sammanhang med ett större helt, som man torde behöfva se utveckladt, innan partiella förändringar tillstyrkas. Kronans intägt af Bevillningen i Spannmål kan hafva både fördel och skada med sig. Tillstyrkan attskjutslegan borde under vårbruksoch bergnings tiderna åtmindstone fördubblas, tror jag vara bland dem, som syfta till att bota ett ondt, men ej drabba det vid roten. Kan Bondens förspillda tid, hans nästan oundvikliga demoralisering genom vår närvarande inrättning af skjutsen, någonsin med penningar honom ersättas? Böra icke alla förslag i detta afseende gå ut på en helt ny organisation af den allmänna skjutsinrättningen, och ej inskränka sig till små, Ulen Otiiiräckliga ersättningsfrågor? Den 20 Mars. %■ lil
Kammar-Collegium inlemnad skrift, i sammanhang med nyssberörde underdåniga ansökning, erbjudit sig att, i fall Collegium skulle finna det för Kronan mera fördelaktigt alt få Edeby gård sammanbygd för ett arrendators-hushåll, än att, på sätt nu är stadgadt, uppföra laga hus på 3:ne serskilda hemmansdelar, då till Kongl. Maj:t och Kronan i fullgodt skick med full eganderätt öfverlemna, dels de för egendomens behof användbara, sökanden tillhöriga hus, sorn nu på stället finnas, såsom ett caractershus under legel och plåttak, innehållande i 2:ne våningar g boningsrum och 2 kök, 2:ne boningshus för tjenstefolk, tillräckligt stora logar med tröskmaschin och oxqvarn, smedja m. m., dels ock alla sådana hus, som väl icke nu finnas, men vid blifvande ny syn pröfvades för egendomens behöriga bruk och skötsel samt arrendatorns beqvämlighet nödvändiga. Enär de af vederbörande Äuctorileter i ämnet afgifne utlåtanden icke innefatta erforderlige upplysningar, rörande antagligheten af sökandens gjorda anbud i afseende på egendomens åbyggnader, är Utskottet väl icke i tillfälle att öfver denna del af Irågan sig yttra; då emedlertid, enligt hvad ej mindre Kronofogden i orten, an Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Stockholms
Tre gånger tio resor och det slog mig Blott en men då till döden! Det var då starkare Det är en Gud! Men hvem slog hafvet, så att still det låg, Då nyss det rasade? Hvem? Hvem? Hvem? Det var den starkaste? Hvem är då Du den starkaste! O svara, att jag må Dig tro! Han svarar ej! Allt är så tyst! Nu hör jäg åter hjertats slag! O, hjelp! Hjelp! går till dörren, ropar Valgerd! I ropaden, herre jarl! Du hörde vilse! TRÄLEN. skakad. 222 TRÄLEN efter att ha lagt ved på elden och tändt bloss kring väggarne. THORFINN. TRÄLEN. THORFINN. TRÄLEN. Viljen I intet annat? Du skall uträtta några befallningar. Ja, herre! Hur manstarka äro vi? Åh, halftredje tjoget, tror jag. Är Du rädd för att dö, träl? Skall väl ej vara det, när jag väntar bli salig! gör korstecknet. Hvad betyder det der? Det har biskopen lärt oss! Jag glömde att Du är kristen! Hur viljen I ha mig i tjenst, I som ären hedning! Jag vill visa hur litet jag aktar hvad man tror Vi skola sätta dubbla bommar för norra porten! Ja, herre! Men tron är starkare än hundra bommar Har jag frågat Dig? paus. THORFINN. TRÄLEN. THORFINN. TBÄLEN. THORFINN. TRÄLEN. THORFINN. TRÄLEN. THORFINN. THORFINN lugnar sig. TRÄLEN. Får jag gå då, herre? Nej, Du skall stanna en stund här hos mig. Tänd bloss, många bloss; här är så mörkt och lägg ved på ärilen jag fryser. THORFINN lägger sin hand på hans axel. Hur gick det till när I blefven kristna här på ön? Åh Det var mycket lättare än man kunde tro. De bara öste vatten på oss, under det biskopen läste i en stor bok; och så fingo vi hvar sin hvit skjorta! Du skall säga åt de tolf starkaste att ta sina nya yxor hör du det! THOBFINN. TRÄLEN.
Inom en nation kan finnas en tillräckligt stor massa af rikedom och produclionsförmåga, men om man icke tillsett, huruvida lagarna äro ändamålsenliga för capitalernas i naturlig väg skeende fördelning, alltsom de produceras; så förråder man alltför mycken okunnighet vid bestämmandet af skattebeloppen, om man tror, alt en lika rik Stat, Den io Augusti f. ra. med en någorlunda lika fördelad förmögenhet, får tjena lill mönster, hvarefter den förstnämnda, om också lika rik, och till befolkningen lika stor, kan uthärda lika beskattning, då t. ex. blott en liten del ager mycket, och resten, eller de s. k. proletärerne, mindre än intet. Orsaken till misstaget ligger deri, att de rika, som väl tåla beskattning, kommer man icke åt, emedan förmögenheten ofta, då den ur stor, är af beskaffenhet att kunna döljas; hvaremot deras, som är synlig i de mindre näringarna, alltid faller under händerna. Hvartill tjenar det då att calculera Sveriges förmåga att bära skatter efter dess folkmängd i förhållande till andra länders, med mindre vidsträckt jordyta, med jemnare befolkning, och till industriella biförtjenster jemte åkerbruket mera fördelaktigt placerade innevånare? Icke ens med den Norrska kan Sveriges folkmängd i det hela jemföras. Hvem känner icke, att det är fiskerierna, sjöfarten och till en del trädlasthandeln, som hos brödrafolket alstrat tillvext i förmögenheten, ja, som också nästan ensamma uppbära beskattningen genom tullintrader, och att det är endast sedan jordbruket blifvit nära nog skattefritt, som detta sednare repat sig i Norrige?
I fråga om den första vilja vi likväl göra samma anmärkning, som vi redan framstiillt beträffande en annan sagosamling: nämligen att det bestämdt är olämpligt att i en saga gifva illa sammansatta allegoriska namn åt personer och ställen. Intet barn tror på att en kung heter Skrattamy cke eller en stad Baravaraglad eller ett slott Tungatankar. Barnen förstå strax att har %r det en berättelse, som satts ihop för att pränts i deiii någonting. Att moralen sedan befinnes vara den för barn ganska tilltalande, att det ar battre taga lifvet gladt %n hänga hufvudet hjälper icke mycket salren. Illusionen har fått sig en knuff. Den tredje berättelsen, en verklighetsskildring, förefaller att vara mest lyckad. Men icke ens i en skolpojkes versifierade kria fAr förekomma en sådan grarninatislc bock som » fädren gafs - nar, såsom här, uttrycket icke antydes vara felaktigt. Stilen är i allmänhet orkännansvärdt ledig; dock sjunker förf. i sin lofvarda. sträfvan efter en naturlig och för barnen lgttfattlig ton understundom till en viss banalitet i uttrycken, som hade bort undvikas. Det lilla hiiftet k m rekommenderas åt barn af åldern 8-12 år. Greta och Waiida. Bertittelse för barn af Any Pakn. Våra gamla vinner, Greta och ~ a n d á komma, nu för tredje gången och hiilsa på sina vänner bland de svensks, barnen. Greta är nu 9 år, och hon hm Iiimat sitt kära Broby och går i skolan i Stockholm, där hon bor hos sin mormor. Slrillsmassan från hemmet är bitter, inen skollifvet med alla kamraterna - främst den muntra ' Mattis - kryar snart upp vi.r lilla Greta. Det är just om hennes lif i skolan förf. hufvudsakligen berättat. Roken iir skrifven med s a m a friskhet och hjärtlighet som de föregående delarna och skall helt visst läsas med stort nöje af de barn, som redan 1a.i.t känna Greta och Wanda. Det ar ju alltid en svårighet att slurifva fortsättning p&amp; mycket omtyckta böcker. Barnen på Broby är en mycken god och rolig barnbok.
Önskar någon tili bränvins-bränning för minst 5 sammanslagne mantal berättigad, att begagna redskap af annan beskaffenhet än den genom ritning fastställda, ege att derom göra anmälan hos vederbörande, som prötvar och, efter förekommande omständigheter, bestämmer vilkoren lör dylik redskaps begagnande. Bränvinsbrännings-rättigheten åtföljer på landet jord sålunda, att tor lill och med f mantal får begagnas 15—18 k:rs pannerymd i 1 klassen. | z z z 26 : z z z I — 30 „ - . — o. s v. progressive, enligt uppgjord tabell, lill 41 87 „ - 42 - — - 88 „ 5 90 hvilken är den högsta pannerymd i l:a klassen, som får begagnas. De öfriga klassernas redskap få endast begagnas af dem, som ega tillverk ningsi-äLt för minst 5 sammanslagna mantal, i enlighet med genom prof och uträkningar uppgjord tabell, sålunda att lör i 2:a kl. i 3:e kl. i 4:e kl. 5 mantal beräknas 68 k:rs 34 k:rs 12 k:rs pannerymd. 52 75 — 38 — 13 6 Bil. N:o 4 lill B ev. Ulsk. Skrifvelse, N:o 4. 6 mantal beiäknas 81 k:rs 41 k:rs 14 k:rs pannerymd i 1 CO 00 1 1 — 'p -o 44 — 15 — . o. s. v. progressive till 38 _ — 513 — 257 — 86 - 39 527 — 264 — 88 — 40 540 — 270 — 90 — Vid bränneriet-, grundade å mer än 40 mantals rättighet, ökes pannerymden för hvarje mantal (beräknadt efter 18 k:r för l;a klassen) i 2:a klassen med |:delar, i 3:e klassen med |:delar och i 4:e klassen med g:del af 18; dock sålunda att bråk höjas till närmaste jemna tal.
N;o 117, i anledning af väckte motioner, rörande förändringar uti Rikets elementar-läroverk: godkändes; N:o 118, i anledning af väckt fråga om anställande af flere lärare vid apologist-skolorne: Bifölls; N:o 119, i anledning af väckt motion om bildande af ett Skol-råd för hvarje Lärdoms-skola, samt inrättande af apologisteller realoch söndagsskolor i städerne: Bifölls; N:o 120, i anledning af väckt motion om indragning af Bergsfogdetjensterna: Bifölls; N:o 121, i anledning af väckt motion om upphäfvande af alla hit - 112 Prot-Utdrag, den i Februari 1845. tills gällande stadgande», som ansetts lägga hinder i vägen för Adelsman ali söka tjenstbefa Un ingar i städerna: Med bifall lill Utskottets lill Borgare-Ståndet gjorda hemställan, gillade Slåndet det förslag, Ulskollet algil'vit till underdånig skrifvelse i ämnet; Ao 122, i anledning af väckt motion om ändring i de genom Kongl. Förordningen den 7 Maj 1842 stadgade vilkor för behörigheten att föra befäl å Svenskt Handels-fartyg: Bifölls; N:o 123, i anledning af erhållen återremiss af betänkandet, N:o 28: Lades till handlingarne; och Nrn 124, i anledning af väckt motion oin tillsättande vid Gymnasierna af serskilda Leclorer för natural-historia m. m.: Bifölls. S. D. Föredrogos å nyo Bevillnings-Utskotlets betänkande och memorial; N:o 19, angående ett af Herr Rosenblad, Bernhard, hos Höglofl.
Häruti instämde Friherre Åkerhjelm, ./. G. N. S.; Friherre von Flaten, C.; Friherre Cederström, II.; Friherre Alströmer, C. J. O.; Grefve de la Gardie, IL, och Herr af Edholm, E. G. Af Biskop Beckman: Att hvarhelst flera pastorater såsom prebenden äro förenade med samma tjenst, alla utom ett vid nu varande innehafvares afgång frånskiljas tjensten och blifva särskilda pastorater, äfvensom att Kongl Majit ville i sammanhang med frågan om Domkapitlens omorganisation taga i öfvervägande, hvilka af återstående prebendepastorater kunna och böra, med fästadt afseende på dels de enskilda ifrågavarande församlingarnes behof af själavård, dels kyrkans och den theologiska vetenskapens 8 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande JYs 12. kraf, upphöra såsom prebenden mot ersättning för den förlust tjensterna derigenom komme att i löneväg vidkännas. Af Kontraktsprosten Lindskog: Emot Ekonomi-Utskottets Betänkande (angående prebendepastoratens indragning) få undertecknad anmäla reservation. Det kan visserligen icke bestridas, att prebendeförsamlingar i ecklesiastikt hänseende stå i exceptionelt förhållande, att de icke ega i afseende på vården af sina andliga angelägenheter samma sjelfständiga ställning, som andra församlingar, samt att det alltså kan i några hänseenden betraktas som en olägenhet, att dessa institutioner skola finnas. Ä andra sidan må villigt erkännas att stiftsstyrelserna sökt på ett förtjenstfullt sätt afhjelpa denna olägenhet derigenom, att mera utmärkte extra-ordinarie prestman oftast blifvit förordnade att förestå dessa beställningar. Härigenom har det handt, att många af dessa församlingar icke kännt behofvet af en förändring. För att ytterligare betrygga församlingarnes rätt kunde bestämmas, att de finge rättighet att deltaga i val af vikarier, äfvensom att löneregleringsnämnderna måtte åläggas att bestämma viss lön för dessa prestmän, på det att all godtycklighet i detta afseende skulle försvinna och en anständig bergning blifva dem tillförsäkrad.
Grundräntor, om indelningshafvavares godtgörelse för de i följd af qvarnars nedläggande afb. 29 Juli 106 skrifna 13 4 1 89 — b. 29 Juli b. 29 Juli b. 29 Juli 20 » om rätt för egare af Kronoskatte-jord att åt jorden bereda frälsenatur medelst inlö- sande af densamma åliggande — 4 1 161 — b. 28 Nov. 28 Nov. b. 2 Dec. b. 24 Nov. » om Tullmjölsoch Såg-Qvarb. 17 Febr. nars befrielse från — 4 1 262 — b. 17 Febr. b. 17 Febr. b. 20 Febr. Grundskatt, om skattskyldig jords b. 24 Nov. f friköpande från — 4 1 161 — b. 28 Nov. 23 Nov. b. 2 Dec. 175 20 Gråda kanal, om ersättning för jordförlust, uppkommen gog. 19 Aug. lf' nom omläggning af — 4 1 104 — b. 19 Aug. b. 19 Aug. g. 19 Aug. Gudhems härad, om boställe åt Länsmannen i Vestra distriktet af 84 4 1 121 — b. 2 Sept. b. 5 Sept. b. 5 Sept. g. 2 Sept. 145 20 Guld och Silfver, om belåning i g. 4 Febr. Gunnarskogs socken, angående lö- sen för den af oroterad jord utgående rotefrihets-afgift i . — 4 1 87 — b. 29 Juli b. 29 Juli b. 29 Juli b. 29 Juli Gyllenhammar, om pension för HufvudMajoren G. W 66 4 1 167 32 Se Nionde Titeln. Gymnastiska Central-Institulet, Ilufvudangående ökadt anslag till 49 4 1 148 57 Se Åttonde Titeln. Gymnastiska Undervisningen, angående tillsynen vid och regg. 19 Dec. leringen af den — 4 2 36 — b. 19 Dec. b. 21 Dec. b. 19 Dec. 221 Gåfva af fast egendom, seTestamentsrätten.
Herr von Hartmansdorff, med hvilken jag förenar mig, har förekommit mig. Så vidt jag förstår Herr Crusenslolpes mening, skulle den medföra samma osäkerhet som Utskottets. Om deremot Friherre Silfverskjölds reservation antages, anser jag all säkerhet vara iagttagen för erhållandet af dessa 70,000 R:df. Det är ej tänkbart, ehvad vinkar om missräkning man än må framkasta, att ej öfverskotten skola lemna de påräknade tillgångarne; likväl skulle sådant möjligen kunna hända för ett år, och i synnerhet första året. Men om Ständerne förklara, att deras mening med anvisningen å öfverskotten ej varit endast för året, utan från Riksdag till Riksdag sammanräknadt, så tror jag all säkerhet vara iagttagen. Jag anhåller om proposition lill afslag å Utskottets Memorial, och bifall till Friherre Silfverskjölds reservation. Herr Crusenstolpe: De Herrar, som anse öfverskotten tillräckliga, risquera intet med att ingå på mitt förslag. Blifva de tillräcklige, så kommer naturligtvis det andra alternativet att förfalla. Under de flere gånger jag växlat ord med Herr von Hartmansdorff i denne sak; har jag åberopat betänkandet N:o 387, så väl som de Den 8 Mars f. m. orden: af hvad beskaffenhet sorn hälst. Dessutom anser jag nödvändigt, att antaga det af mig föreslagna alteniatif, ty utom de summor, som här blifvit nämnde, har Kongl. Maj:t äfven till Lejonbacken erhållit 124,000 R:dr. Jag kan ej afstå ifrån att få min proposition framställd, och tror för öfrigt, att allt hvad som kan sägas i detta ämne redan är sagt. Herr Hjerta: Något tror jag icke ännu vara sagt, nemligen, att ett sådant skäl till föreskrift för RiksgäldsContoirets Fullmägtige kan jag ej fatta.
Förslaget är möjligen ännu icke så bekant, att det kumle motta - Den 8 Februari e. m. gas så välvilligt, som jag önskade, utan kanske i första hand störa mångens gudstjenst. Den värde talaren öfvergick derefter till kap. om vigseln. Jag nämnde det icke; men jag anser mig nu böra bemöta de inkast, som deremot blifvit gjorda. Talaren fästade sig vid uttrycket, att mannen skall vara qvinnans hufvud. Äfven dervid håller jag komiterade räkning derföre, att de tagit bibelordet ostympadt och sådant det finnes i den hel. urkunden. Men hvarföre anförde icke talaren hela liknelsen sådan den står, utan stympade densamma? Der står just i samband till de lösryckte orden, att likasom Kristus är församlingens hufvud, sä skall mannen vara hustruns. Jag tror, att denna bild om Kristus och församlingen väl i denna stund borde framhållas, för att ingjuta en renare och högre kärlek, än den, som man mången gång möter i vigselns ögonblick. Talaren kom derefter till döpelsen, och fästade sig blott vid ett ställe deruti, nemi. Prestens fråga: »Barn, vill du till denna tro varda döpt, och genom dopet till dessa heliga pligter förbindas? Det var vid sednare hälften af denna fråga, som talaren med förkärlek dröjde. Jag vill derpå svara, att det uti dessa ord icke ligger något farligt; men tillägget undanskymmer dock den del af döpelsen, som är det vigtigaste, nemi. dess egenskap af nådemedel. Jag har många gånger förrättat dop-akten, och visserligen sjelf aldrig funnit mig stött af dessa ord; men det är obehöfligt att tillägga ord, hvarigenom döpelsens högsta sanning kan undanskymmas för dem, som fara vilse om denna sanning. Vidare uptog den värde talaren till besvarande emin vändning, som jag sjelf gjort i afs:de på nattvardsbarnen och deras konfirmation. Då jag hade ordet, ville jag icke uptaga K. o. Ad:s tid med det dogmatiska i detta kap., utan endast det formella. Talaren ansåg, att man borde göra akten så kort som möjligt. Hvem har motsagt detta?
”Men du känner mig bättre än alla andra; du vet hvilka möjligheter jag har och hvilka inte. Ingen känner mina svagheter så väl som du, derför kan du också förhäfva dig öfver mig.” ”Ja – jag tror inte du är något geni.” ”Det tror jag inte sjelf, det vet du. Men en aktningsvärd medelmåtta, det kan jag bli, och jag lägger tonvigt på aktningsvärd.” ”Sverige har icke mer än ett geni bland sina nu lefvande författare.” ”Strindberg – ja.” ”Och bland författarinnorna tror jag att du är den som sitter inne med flest möjligheter, äfven om man tar fru Edgren med. Det har jag också sagt till Brandes.” (så stor är min inre modlöshet eller rättare känslan af öfvergifvenhet, att jag kan behöfva anteckna hvartenda sådant litet yttrande för att uppmuntra mig sjelf.) Så bad jag honom icke gå ned till ångbåten; det är endast långtråkigt för båda parterna. Och han gick in på det. Så skildes vi. När jag tog honom i hand och såg in i detta välkända ansigte, som alltid vill vara så kallt, då steg det någonting på en gång varmt och humoristiskt i mitt sinne: ”adjö; – det var ändå bra roligt att få träffa dig, ditt gamla skrå.”46 Det var mitt afsked, och dess plumpa humor kom alldeles mot min vilja. Ännu en gång ryckt med af en oreflekterad känslovåg. Karl talar om det intryck af renhet han ger de flesta qvinnor. Det är besynnerligt hvad jag ser annorlunda än mina medsystrar; på mig gör han icke alls intrycket af renhet, utan snarare af en nästan sjuklig sinlighet. Förr betydde Köpenhamn för mig teater och uppköp, nu betyder det endast Georg Brandes. Fru Agrell säger att ett samtal med Georg Brandes är det samma som att känna ett elektriskt batteri i nacken. Det tycker icke jag. För mig är det någonting lugnt och välgörande. Jag glömmer under det han talar att han är den ryktbara storheten, jag känner blott att i honom har den mångsidige menniskoskännaren denna kolossala erfarenhet, hvilken – näst viljekraft är det jag ställer högst i verlden.
Hof-rätten ständigt finnes och saken der kan blifva så fort expedierad som postgången medgifver; jag skulle tro att, långt ifrån att vara en olägenhet, sä ligger häruti en fördel. Saken skulle dessutom för detta Stånd hafva en ekonomisk sida. Genom boupteckningcns inlemnande lill Hof-rätten blir sterbhuset belastadt med vida mindre afgifter, än som erläggas vid Häradsoch Rådstufvu-rätler. Det skulle blifva en skatt, som man då finge erlägga till dessa domare, hvarifrån man 1111 är befriad. Man har ansett att detta förslag skulle leda lill en likhet inför lagen, såsom man säger. Jag tror att man, för att begagna della vackra ord, här har missförstått hvad som menas med likhet inför lagen. En sådan likhet måtte väl ega runi, då man dömes efter samma lag. Jag skulle icke tro att Hof-rätten får mäta efter olika måttstock, när den dömer en Adelsman eller någon annan. Om det är en Härads-rätt vid Haparanda eller vid Ystad, så dömes det efter samma lag och samma rätt skipas. Likaså om Hof-rätt eller Rådhusrätt dömer, så är det samma lag som tillämpas. Deruti ligger icke någon skilnad. Lagen är lika för alla. Det är såsom jag tror, ett litet misstag, för att gifva en färg åt frågan, då man har sagt Den 5 Mars e. m. 213 att genom den här föreslagna förändringen skulle en fullkomlig likhet inför lagen upsla. Dervid har man förbisett, att LagUtsk. i sitt förslag har ersatt en olikhet med en annan. LagUtsk. har nemi. bibehållit ett undantagsstadgande. Utsk. har sagt att R. o. Ad. skulle bibehållas vid rättigheten att välja boupteeknings-förrättare, äfven i stad. För närvar, har efter alla, som dö i stad magistraten rättighet att verkställa boupteckning. Ett undantag ifrån detta stadgande skulle efter Ulsk:s förslag komma att qvarstå.