Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De af R. o. Ad:s närvar:de ledamöter, som haft eller Den 11 September e. m. 311 hafva befattning med utöfning af landsh.bestyren, hafva ej kunnat undgå att bemärka huruledes, sedan landshme måst svara på de allmänna anmärkmr som göras mot från dem angående redovisningar, så komma, flera åratal efteråt, små anmärkningsungar, som göra dessa embetsman mycket besvär och upptaga deras af mångfalldiga andra vigtiga göromål medtagna tid. Det synes derföre, som det vore allt skäl att sälta en viss gräns för deuna utsträckta anmärkningstid. En enskild ombudsman, som gjort reda för sig, är fri sedan hans räkenskaper lemnats oklandrade under ett år. Nu är här föreslagit att, med afseende å anmärkmr mot landshme, en tid af 3 år skulle lemnäs. Således är en rymlig tid tilltagen, och det synes mig vara tillfyllestgörande för dem, sorn hafva alt göra anmärkmr. Jag anhåller således, i desse embetsmäns och det allmännas intresse, alt denna punkt måtte bifallas, pä del att nämnde embetsman mätte upphöra att i deras vigtiga göromål förhindras genom oupphörliga svaromål på ständigt ankommande små anmärkmr. Hr Printzensköld: I motsats till den siste värde talaren får jag anhålla om afslag å förevartde punkt. Jag tillåter mig, att, såsom stöd för denna min anhållan, återupprepa de anmärkmr, som gjordes mot denna punkt, dä den förra gången här förevar, och hvilka till väsendtlig del innefatta svar på hvad Hr Akerman har anfört.
Att Protocll hällne hos Konungen i Miaisteriella Ärenden och Commando-mal, eiler Scakö-Rädets Protocoll och Handlingar, eller Rlkv - Ståndens, eller Hemliga sskstottets, eller Cvnjkmitionsistssotkets rörande Slätö-Rådet, eller Banco - och Riksgälds-Werkens, eller Banco - och Stats - Iltssottens, eller Rewisorers öfwer Banco-och RiksgäldsWerken, rörande samma Werks hemliua ärenden, icke kunna till tryckning fordras eller, man wcderbörandes tillstånd, utbekommasUtgifwas stdana Hanölinaar ar t ycket uran wederbörandcs tillstånd, straffas Utgifwaren, om han warit betrodd att dem warda och förpliomd akc dem hemliga halia, ester allman Län och serssiidra stadgar. Gör någon annan det, bote dan derföre roo R-dr, eller mera efter brottets beskaffenhet. Till lika straff ware den föl! allen, stin vlolligen genom trycket kungör förenämnde Hanel: lgar, i fall wärdén deraf biifwit honom anförtrodd, men han icke wid något bestämdt Den 22 Junii. 779 högre answar wore förut förbunden alt dem icke uppenbara. Att e nägra Mmisterilla Handlingar eller Diplomatiske personers enssilda antecknmoar eller berättelser osmer Ministeeiella ärenden, hwilka höra till ett senare tidhwars an för minst tunt.o ar tillbaka, tunna, utan Regeringens tillstånd, el elier enssildta brest ra wida de ej till något R tttegangs-mal nödwändigt höra, ei eller ac Puvtik ward anförtrodda Depmira Afstrister och Hanlinoar, uran deras tillständ, forn ytnraiu dref eller Deposika anga eller tillhöra, kunna utgnwas eller utbekommas; den häremot bryter, böre Femt.o R:dr.
Stockholm den 10 Mars 1851. Här - Allm. Besvärsoch Ekon.-ltskottets Utlåtande, N:o 59. 9 Häremot anmäldes följande Roservationer: IsoAf Herr Professor Carlsson: ”innan Utskottet tillstyrkt Rikets Ständer ait ingå till Kongl. Maj:t med en underdånig skiifvelse i ett ämne af den vigt och beskaffenhet som det närvarande, hade, efter min tanke, en närmare pröfning bordt föregå af de grunder, på hvilka motionären stödjer sin begäran, äfvensom en utredning af hvad som vid föregående riksdagar i dessa ämnen förefallit och huruvida någon del af den äskade undersökningen kunde hafva blifvit förut verkställd. Det med den föreslagna revisionen af städernas privilegier afsedda ändamålet angifver motionen genast i början vara att ”tillse det icke inkomster, som rätteligen borde tillfalla sfaten, i stället ingå till vissa korporationer”. Den tillämpar nämnda grundsats förnämligast i tvänne hänseenden. Motionären hoppas, att1 Rikets Ständer skola låta Tolagen mera komma Statsverket än enskilda städer till godo, och, i afseende på städernas donerade jord yttrar han, att rättvisan fordrar, det staten återfår sin endast villkorligt bortgifna egendom, af hvilken den redan alltför länge varit i mistning. Det förra yrkandet hvilar på den framställda förmodan, att en förändring i Tolagens belopp skulle under sednare tider blifvit åstadkommen i annan ordning än grundlagarne föreskrifva; det sednare stödjer sig hufvudsakligen på det antagande, att städernes jord blifvit donerad under sådana vilkor af vissa växt-arters planteiing, hvilka numera icke uppfyllas.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, det Hans Excellence, efter hvad nu förelnpit, ansåg sig bö^a ännu en gång hemställa, om Ridderskapet och Adeln yrkade proposition till instämmande uti BondeStåndets i afseende å formen för Statsregleringens uppgörande, fattade beslut. Ropades Nej. Hvarefter Hans Excellence ånyo uppläste Grefve Horns förslag, samt yttrade, det Hans Excellence icke kunde med tillförlitlighet fatta, huruvida berörde förslag åsyftade BondeStåndets hela rörande Statsregleringen fattade beslut, eller tilläfventyrs blott tiden för Statsregleringens uppgörande. Den 26 Januari i f. in. 3i3 Grefve Horn: Det är förlåtligt, om jag misstagit mig deruti, att då Friherre Anckarswärds motion remitterades endast såsom ett enskildt anförande, Ridderskapet och Adeln ej vav i tillfälle att jakande eller nekande biträda någon framställd proposition, och således äfven att fatta något beslut i detta afseende. Till svar å Herr Grefvens och LandtMarskalkens hemställan får jag meddela, att då jag haft afseende på BondeStåndets Protocollsuldrag i dess helhet, innehåller mitt förslag lill proposition en mera vidsträckt omfattning af ämnet, än den Herr Grefven och LandtMarskalken tyckes förmoda.
Jag ber emellertid att få göra en ändring äfven i detta förslag. Då vi nemi. inom Riddarh.Direktm äga så många män som egnat sig åt studier i denna väg, hvaribland jag särskilt må nämna den värde reservanten, synes det mig vara temligen öfverflödigt att tillsätta en Komité. Man kan visserligen icke begära, att Riddarh.Direkt:n skall egna så mycken upmärksamhet åt denna angelägenhet, att deras tid deraf skulle tagas alltför mycket i anspråk; men då R. o. Ad. lärer vara öfvertygad om, att inom denna Direkt, finnes flere män, hvilka äro detta företag vuxne, tror jag att, om man ställer till deras disposition en summa af 400 Rdr Bko, densamma, ehuru ringa, skall kunna användas såsom ett bidrag till postporto m. m., och äfven till en, om än ringa aflöning åt ett lämpligt biträde, ifall Direktms ledamöter sjelfva icke skulle hafva tid att åtaga sig hela arbetet. Jag får derföre vördsamt anhålla, alt slutmeningen i Gr. Lewenhaupts hemställan måtte erhålla följande lydelse: »det R. o. Ad. behagade för granskning och fullständigande af Riddarhus genealogiska tabeller till Riddarh.Direktms förfogande ställa en summa af 400 Rdr Bko årligen intill nästa Riksdag.» A detta mitt förslag vågar jag anhålla om Hr Gr. o. Landtm:s propos. Hr Printzensköld, Carl: Äfven jag upskattar som sig bör det vackra ändamål, som Frih. Stjernstedt åsyftat med ifråga var:de motion; men jag betviflar möjligheten att detta ändamål på det sätt han föreslagit kan vinnas. Att åtskilliga personer här i Stockholm sätta sig ned för att granska genealogierna, i afsigt att derigenom komma i tillfälle att komplettera dem och rätta de misstag som uti dem förefinnas, anser jag gränsa till det omöjliga, ja, till och med vara en omöjlighet. Hvar skola de finna adressen till de personer, som, så vidt de veta, äro lefvande och finnas uptagne på genealogierne?
Men då han en timma efter 'asr ännu ej kommit, gingo vi på tu man hand ut och handlade: 3 alnar vackert och godt kläde till byxor för 135 piaster, vidare en tarbosh för 45 p. och silke för att öka tofsens vidd för omkring 7 p., ett par markob för 10 p., ett par mezd för 11 p. tillsammans 218 p. Härunder såg jag huru förskräckligt de skulle ha dragit upp mig, om jag gått ensam för att handla. Den jag hade med mig var en slags uppsyningsman öfver torget, kände priserna noga och var för öfrigt en högst treflig och präktig man, ungefär af min ålder. Sedan kom han ännu upp till mig, satt här en stund och rökte en pipa, hvarpå han gick. Nu begrofs Boghaz Bey med mycken ståt. Först hölls en lång och tråkig gudstjenst i det lilla kapellet i hans trädgård. Denna gudstjenst liknade nästan mera ett spektakel, än en helig ceremoni. Det Armeniska språket klingar mig nära lika det Grekiska, med ljud påminnande äfven om Turkiskan. Sedan var ännu en liten ceremoni vid grafven, äfvenledes i en särskild afstängd del af trädgården, der flera Armeniska grafvar finnas. Militär var ute i stort antal, med musik, och gevärssalvor lossades i flera repriser. Alltsammans räckte till inemot middagen. På eftermiddagen kom Mohammads son till mig, vi gingo båda ut och handlade 2 skjortor af ett tyg, innehållande silke och linne tillsamman, för 32 p., 2 arakijeh för 5 p. tillsammans, en saureh för 100 p. och betalte arbetslön åt skräddaren 42 p. Han satt länge hos mig och pratade. Han är en särdeles treflig och präktig man och behagar mig utomordentligt, utan mycket fördomar, dock med allvare hållig vid sin religion. Han berättade om allehanda under, hvilka tilldragit sig i Alexandria, såsom om en spegel, hvilken sänkte alla genom den sedda skepp i sjön, var uppställd här i Kal'alnaasareh, och slutligen blef krossad af en Fransman, som enkom derföre kommit hit.
Kopparbergs län den 11 dennes på bordet lagda motion om upphäfvande af rättigheten för enskilde personer att utgifva assignationer å Rikets Ständers Rank, samt Gabriel Anderssons från Elfsborgs län nu ingifne motion i samma ämne, jemte deröfver afgifne yttranden. S. D. Föredrogos och remitterades till Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottet följande sedan den 11 dennes på Ståndets bord hvilande motioner: ilo Af Nils Strindlund från Vester Norrlands län örn nedsättande af en Kommitteé för utredande af grunderne till eller beskaffenheten af de Rikets Ständer förunnade privilegier och fördelar, jemte de under diskussionen i detta ämne afgifne anföranden och anmärkningar; 2:o Af Johan Hörnfeldt från Vester-Norrlands län, om upphörande af Beväringsmanskapets vapenöfningar å andra tider, än krigstid samt om rättighet för nämnde manskap att välja vapen til! lands eller sjös; 3:o Af dito man angående närmare bestämningar i afseende på betydelsen af uttrvc. ken matlag eller rök. såsom grunden för beskattning, samt i:o Af J. P. Sandstedt från Jönköpings län med förslag till förändrade stadganden rörande Organisters, Klockares och Folkskolelärares tillsättande m. m. S. D. Föredrogos och remitterades till Lag-Utskottet:
Då således, eid. min åsigt, rättvisa och billighet tala för det föreslagna stadgandet och detsamma icke motverkar odlingar, måste jag tillstyrka Utskrns förslag, hvilket, såsom jag redan nämnt, blifvit i synnerhet inom BondeSt. ifrigt förordadt. Det är visserligen sant att, på sätt Hr Rääf yttrat, ett stadgande kunnat intagas derom, alt om åker eller äng utlägges till utmark, nedsättning i slängselskyldigheten bör ske, men Hr Rääf har sjelf upplyst, att sådant skulle medföra många svårigheter, enär jord stundom för ett eller annat år utlägges till bete, och sedermera åter upptages till åker eller äng. Det torde således medföra svårigheter, att införa detta stadgande. Hvad åter angår de svårigheter, som skulle uppkomma vid tillämpningen af det föreslagna stadgandet så inskränka sig dessa till det af Hr Rääf anförda exempel, att, nemi. af skog el - I) e n 5 J u 1 i e. m. 513 eller betesmark, sorn angränsa åker eller äng, skulle uppodlas någon del, men ieke den, som voro belägen närmast intill åkren eller ängen. Här skulle nemi. tvekan kunna uppstå huruvida stängselskyldigheten skulle uppkomma för den odlade delen af utmarken. Jag får härtill svara, alt om så mycket af utmarken blifvit odladt, att det kan anses utgöra väsendtligaste delen deraf, domaren icke lärer underlåta att pröfva detta förhållande, och några serdeles svårigheter dervid tror jag icke skola möta. Jag anhåller således om bifall till betänk. Ilr von Hartmansdorff, Au g.: Jag är af den tanken, alt man bör rätta sig icke efter fordna förhållanden utan efter de nuvar:de och af sådan anledn. anser jag Utsk:ns förslag till 5 §:n vara grundadt på rigliga åsigter, men, lika med Hr Rääf, finner jag den brist deri, att, när odlad mark utlägges till skog eller utmark, skall ej stängselskyldigheten lämpas jemväl derefter. Gr.
Kossi, F. J., framlidne Lifmedikus, angående pension åt dessefterlemnade oförsöjda dotter Elisa Rossi. X. B. 79, 117, 134, 197. A. 203. Rotedel, om tillstånd till Båtsmanstorps flyttning från en till en annan. V. B. 415. A. 577. Kotelrihets-afgift för oroterad jord, om rättighet för Gunnarskogs socken i Wermlands lån att efter tio års medelmarkegångspris lösa den af socknen utgående. VII. B. 520. A. 536. Rotehjelp inom Jönköpings och Kronobergs Län, om upphäfvande. af Kongl. Brefvet den 31 Juli 1685, angående utgörande af. V. B. 415. A. 577. Kott hållare, angående upphörande af från desse eller soldaterna vid indelta infanteriet nu utgående bidrag till soldatbekliidnadens anskaffande och underhåll. I. 70. IL 86, 181. IL 182. III. B. 504, 613. A. 657. IV. E. 198. — på Gottland, om befrielse för desse att anlägga båtsmans torp. XI. B. 132, 134. 149. A. 150- Rolehflllares befrielse från rekrytering, remontering, underhåll af beklädnad m. m. mot åtagande af bestämde utskvlder. Se Rustoch Rotehållare. Rotering, orri befrielse från sådan, för Ansätts-hemman i Jemtlands län. XI. B. 151. A. 266. E. 331. — om öfverflytt ande deraf från Rannäs Höltagården till Hafrida Ågården. IX. lf. 67- A. 99.
Nyligen verkställd besigtning å domkyrkan hade ock ådagalagt behofvet af större understöd än den årliga inkomst af omkring 1,200 Ridr Biko, sorn kunde påräknas af oftanämnde fästmngs-lägenheter, men såväl Domkyrko-rådet, som Kongl. Majits Befallningshafvande hade likväl ansett anspråken i detta hänseende böra inskränkas till hvad Kongl. Majit och Rikets Ständer förut i anslags väg tillämnat domkyrkan, helst kassan med detta bidrag borde kunna utgöra ränta och amortering; af de lån, hvilka för större reparationer framdeles torde blifva erforderliga. Äfvenledes hade Domkyrko-rådet med intyg af vederbörande landtmätare styrkt, att de till begrafningsplats förut upplåtna åkerlyckorna vore alldeles otjenliga för detta ändamål, samt alltså förnyat sin af Kongl. Majits Befallningshafvande jemväl förordade underdåniga ansökning, att ofvan uppgifna del äf den s. k. Skansjorden finge till anläggning af ny kyrkogård upplåtas.
11. eller tillsammans nied 42 LÄ 7 U. 1 lod, som, å 5 Rdr per LU, gör „ ju: 36 ( och således för begge åren en sammanräknad summa af hdr 221: 36, 4* Sedan salpeterproduklionen i dessa begge Län de sednare åren mycket nedgått, och fördenskull en del af pannorna ej begagnats, — 311 — torde dessa, helst de deribland mindre aanvändbarä befitliga, kunna försäljas; men öfriga i vissa Län varande inventariepersedlar af våganstalter m. m., som för salpeter-uppbördens emottagande och proberande äro oumbärliga, böra, efter Kommitteens underdåniga tanke, bibehållas. § *• ’ Till indrifvande af här ifrågavarande Salpeterfondens fordringar för upphandlade och Länen tillsända sjudningspannor, hafva af Romni kleen , tid efter annan, vidtagna åtgärder medfört följande resultat, nemligen: alt för Skaraborgs Län resterande 66 Rdr 6 sk. 9 rst, som imiestålt hos aflidne Kronofogden Wetterstrand och i lians gäldbundna bo ej kunnat för bristande tillgång uttagas, uti iQ4l års Hufvudbok komma att afskrifvas, och att för Wermlands Län , på grund af inkomna upplysningar, det ersättning ej vore att förvänta, år i84o afskrifvits * 18 Rdr 28 sk. 10 rst., samt af återstoden, 1 56 Rdr 4* sk. 10 rst., genom Eders Kongl. Muj:ts Befallningshafvande detta år blifvit inbetalda 35 Rdr 29 sk. 8 rsU, beroende det öfriga på indrifning; hvaremot å Kommitteens åtskilliga gånger och sednast i skrifvelse af den i3 si st 1 i d ne December hos Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Westmanlands Län gjorda påminnelser om infordrande af 83 Rdr 1 2 sk. 5 rst., oguldne af Lands-Sekreleraren, Lagmannen Almgrens sterbhusdelägare, hittills något svar icke följt. § 5.
Ridderskapet och Adeln antog de i dessa Memorial framstälda förslag att hvila lill grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. S. I). Föredrogs ånyo och återremitterades, på grund af gjorde anmärkningar, Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskollets den 18 och 20 dennes på bordet lagde Betänkande N:o 98, i fråga om kristendoms-undervisningens besörjande i folk-skolorna och församlingarna. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 18 och 20 dennes på bordel lagda Betänkande N;o 99, i anledning af yäckta »motioner, rörande Handels-ordningen den 22 December 1846, jemte åtskilligatdermed sammanhang egande författningar, äfvensom om rättighet till fri handel med .salt inom riket, återremitterades, på grund af gjorde anmärkningar, den punkt, hvari; förändring af Haudels-ordningens 25 § blifvit af Utskottet tillstyrkt, samt blef förevarande Betänkande i öfriga delar ,af (Ridderskapet och Adeln bifallet. S. D. , Föredrogos ånyo neli biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskoltets nedannämnde den 18 och 20 dennes på bordet lagde Belänkanden: N:o 100, i anledning af väckt motion om upphörande af den allmogen i sju härader af Elfsborgs län samt städerna Borås och Ulricehamn beviljade särskilda handelsfrihet; 452 Prot.-Vidrag den 25 Juli 1857. N:o 401, i anledning af väckt motion oin föreskrifters meddelande till förekommande af missbruk utaf allmogens rättighet att försälja sina tillverkningar m. m. samt Nio 102, i anledning al väckte motioner on/ ändring i Fabriksoch Handtverks-ordningen den 22 December 4 840. S. D. Vid föredragning af ett från Vållofliga Borgare-Ståndet ankommet, den 22 dennes eftermiddagen på bordet lagdt Protokolls-utdrag
Nej; vinner Nej, beslutar R. o. Ad., att med bifall till Utsk:s yttrande i afseende på religionsfrihetens införande, återremittera Betänk, för vinnande af rättelse i nu stadgade straffbestämmelser för affall från Evangelisk-Lutherska läran. Vid voteringens slut, befnnnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 26. Nej — 34. Då nu sednare delen af Utsk:s förevaride Betänk., ronde uphäfvande af nu gällande förbud emot bevistande af främmande religionsöfning, förekom, yttrade Frih. Cederström, Rud.: Denna sednare del af Betänk., skulle jag för min del icke vilja godkänna, åtminstone icke i dess nuvande skick. Hela motiveringen är den mest osammanhängande, jag någonsin läst. Skälet, hvarföre K. M. uti 1781 års Bref för bjudit sina Lutherska undersåter, att bivista främmande trosförvandters gudstjenst, eller ”emedan ingen af nyfikenhet bör försumma sin egen”, citeras väl af Ulsk., men Ulsk. säger icke ett enda ord till vederläggning af detta skäl. Det mätte väl icke nu för tiden vara mera lillätligt eller lofligt att, på bekostnad af sin andaktsöfning, vara nyfiken, än det var i Gustaf lilis tid. Vidare säger Utsk.: ”Grunden för förbudets bibehållande afvek emedlertid helt och hållet från den för dess tillkomst. Man ville nemi. dermed till en början förekomma insupande af villfarelser; hvaremot det bibehölls blott för ordningens befordran.” Det skulle vara intressant att få veta, hvarifrån Ulsk. hemtat uplysning om dessa olikheter. Stadgandet i förstnämnde hänseende återfinnes i 1 kap. 3 § af Carl XI:s kyrkolag. Var det år 1686, då kyrkolagen utgafs, vådligt att lemna tillfälle till insupande af villfarelser, så måste väl samma våda förefunnits år 1781, och jemväl i våra dagar förefinnas. Och var ordningens bibehållande i Gustaf lilis tid nödvändigt, så kan det väl nu icke vara skäl att medgifva oordning alt inrota sig.
Jag tror, det hade varit mera lämpligt att dröja dermed, till dess vi hunnit till pag. 10 i Utsk:s memor. Utsk., som det ålegat sammanjemnka Ståndens meningar, har icke kunnat afgifva något annat förslag till itsta tullbevilln:sgrunden än det, som Utsk. framställt. Samtliga RiksSt:n hafva beslutat, att tullafgift skall utsättas för alla varuartiklar, och förbud kan således icke qvarstå i andra fall, än der Stånden särskildt beslutat förbud. Som jag har mig bekant, att de tre öfriga Stånden redan godkänt Utsk:s förslag i denna del, anser jag det vara ändamålslöst, att R. o. Ad. nu fattar ett annat beslut, enär frågan redan är genom tre Stånds beslut afgjord; och jag tillstyrker således bifall till Utsk:s förslag. Hr Hjärne, Harald: Jag anser det vara stridande mot vära former, att discussionen öfver sjelfva saken fortfar, sedan votering blifvit begärd och voterspropos. uppläst. Äfven jag medgifver, att den af Hr v. Hartmansdorff föreslagna contrapropos. icke är fullkomligen sådan, den bort vara; men ehuru jag icke varit bland dem, som röstat emot Utsk:s förra betänk., utan önskat få ett liberalare tullsystem infördt, kan jag likväl icke neka, att Hr v. Hartmansdorff i förevar, fall tolkat grundlagen rättast; och jag anser mig föranlåten att votera för hans förslag, ehuru påkostande det är för mig, sorn i sjelfva saken önskat ett annat resultat. De öfriga RiksStms prot.utdr., från BorgareSt. afd. 19, och fiån Prestesamt BondeSt:n af d. 22 dennes, upplästes i hvad de angingo denna punkt; och befanns, att det nu föredragna sammanjemnktiingsförslaget till i:sta tullbevillntsgrunden blifvit af samtliga de öfriga RiksSt:n bifallet. H. Ex. Hr Gr. o.
Det är det rysligaste ord jag vet. » — Hvilken sorglig bekännelse! Och detta af en engelska! Men, tyvärr, det finns nog godt om olyckliga hem äfven i England; det är ju de stora kontrasternas land. En förmiddag sade miss Smith till mig: » I dag har Fräulein fått besök af eh ung herre, som varit bär förut. Han kommer att stanna till middagen, då skall ni få se, hur hon kurtiserar honom. Det är för obehagligt! Men han frågar inte mer efter henne än så! » och därmed knäppte hon föraktligt med fingrarna. Sedan härmade hon hans fransyska (själf talade hon detta språk förvånansvärdt bra för att vara engelska), ty han IDUN var schweizare och hette Stolz. Hon upprepade något yttrande af honom och framstötte orden långsamt och staccato, på ett sätt, som jag snart fann vara mycket öfverdrifvet. Vid middagen hade jag nämligen tillfälle att göra bekantskap med herr Stolz, som fått sin plats mellan mig och Fräulein. Han var ovanligt lång, hade mörkt hår och svarta mustascher samt såg ganska bra ut, men hade ett dystert, nästan strängt uttryck och talade icke mycket. Efter middagen slogo han och Fräulein sig ned i sällskap med mig och ett par andra personer ute på balkongen, och när det senare började mörkna, flyttade vi oss in i salongen. Samtalet var för det mesta allmänt och något spår till kurlis dem emellan kunde jag icke märka. Visst talade Fräuleins ögon då och då ett tydligt språk, men det syntes nog, att han var en man van vid fullkomlig själfbehärskning. Följande morgon hade herr Stolz lämnat London. Den dagen såg jag ej till Fräulein utom vid måltiderna. Hon hade mycket att ställa om, innan hon tillträdde den nya plats, som blifvit henne erbjuden och som tycktes mycket fördelaktig; för öfrigt vistades hon på sitt rum. Men dagen därpå träffade jag henne händelsevis ensam i salongen. Hälft skämtsamt frågade jag henne, om den unge herrn, som besökt henne, var hennes » fiancé ». Först smålog hon blott sorgset, därpå öppnade hon sitt hjärta för mig och berättade sin enkla kärlekssaga. Herr Stolz var informator i samma familj, som hon nyss lämnat, och där hade de lärt att älska hvarandra.