Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De§a afsteg frän ämnet, torke mig »örlälas; er medan de ärv föranledde as det i fräga wcirande Memorialet, och utmärka endast de stallen, ber jag är af någon skiljaktig menii^g, med den warda Ledomottn, forn pä ett sa utmärkt sätt / yttrat sina tankar. Uti Memorialet fvresiäs irenne methoder, att öka Armeen. i:o Genom Cdnfcriprion; men som Konungen i Näder befallt att denna sräga nu förfaller, sä kan ingen öflveriäggning derom äga rum, och ej tillständig! att sig dcröfwer nu mera yttra. 2:0 2lrc bibehålla den Indelta Armeen med Wargernrngeu, och arr upprätta ReservBaratlloner, som formeras af de Medborga, re som nu alloeles icke bidraga till der all, männa Föiswarer. Dä man önskar och b-hökwer, i likhet med andra Europeiska Makter, buda sin Armö pä ekt sätt, som förenar Politikens fordringar med den nyare Krigskonstens Rcalor, anser jag det w ra mindre lämpeligt, att uri ett sä inskränkt och fattigt Land fsm Swerige, derjemte wilja b>bebälla det mest kostsamma fäkt, att underbälla en Armö. När man will införa något bättre, borde man söka till att Dett H Januarii. 68 l att winika och undanrödja gamla olägenheter, icke i förtid, uran endast i den mvn, del nyare och bättre hinner »verkställas. Det warde den I delta Armeen äger, de Segrar den wunnit, och de Lagrar den skördat, äro wida öfwer det loford, mm iwaga teckning deråt kunde uttrycka.
StatsUtskottets: öfver åtskillige vid AssistanceConloret tills vidare anställde Tjenstemäns underdåniga ansökning att vid Contorets upplösning varda med ExspectanceLön hugnade. Stats-j Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens: rörande Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse om utvägars vidtagande till fårskötselns befrämjande i Riket. Statsoch BankoUtskottens: angående understöd af allmänna medel till fullbordande af Ystads Hamnbyggnad; om understöd af allmänna medel till iståndsätlande af Landskrona hamn; om dito lill så väl hamnbyggnad vid Halmstad som upprensning af Nissa ån. 342 Den 18 Mars f. m, Bevilln ingsUtskottet: i afseende på Bränvinsskatts utgörande efter tillverkningen. BankoUlskottet: med förslag angående förändring af Bankens sedlar till deras valeur, text, format m. m. 3:o Bifall till nedannämnde Utskotts Memorial och Utlåtanden: ConstitutionsUtskottets: angående föreslagen förändring af 68 § Riksdagsordningen, StatsUtskottets: om ny fustruction för Rikets Ständers Revisorer; om verkställd granskning af Strömrensningsfondens Räkenskaper. Statsoch BankoUtskottens: om understöd af allmänna medel till hamnanläggning vid Cimbritshamn; om dito till befordrande af en hamnbyggnad vid lastageplatsen Hästholmen; angående dito till hamnanläggning vid Jönköpings Stad; angående afskrifning af de från Banken och RiksgäldsContoiret lemnade understöd lill Hjelmare Canal och Slussverksbyggnad; angående Landshöfdingen af Wingårds anhållan om befrielse från ersättningsansvar för de af f. d. LandsSecreteraren Kleman lillgripne och förskingrade allmänna medel; om inlösen af Den 18 Mars f. m. 343 någre f. d.
Utskottet deruti väl omnämt de lägre priser å Spannemål, wta strax efter Skörden i en eller annan Province tilläfventyrs ägt rum, men deremot med stillatigande förbigått de närvarande högt uppdrifna Sädespriserna. Utom hvad af ofvannämde Herrar Stånds Ledamöter således blifvit anfördt, hafva inom Högh Ridderskapet och Adeln, Herr Friherre Wrangel, Henning, och Herr Friherre Sparre, Sixten, samt inom Vallöf!. BorgareStåndet, Herrar Malmberg, Tunell och Schwan, A. L., till de Respective Ståndens Protocoller afgifvit särskilta yttranden i frågan; med hvilkas upptagande Utskottet likväl, enär desamma fullt instämma med Utskottets Betänkande och endast åsyfta ett ytterligare utredande af de skäl, hvarpå detta grundas, icke tror sig böra öka vidlöftigheten af detta utlåtande. Allt hvad uti de nu uppräknade Memorialer och anföranden, emot Utskottets Betänkande i den enkla frågan om Husbehofs» Besv. oth Ekon. Utsi;. Betänk anden. Bränvinsbränningens raomrnte-h inställning, är vordet anmärkt, har Utskottet noga granskat och öfvervägat. Efter Utskottets åsigt föranleda de till besvarande af fyra särskilta frågor: 1:0 Her förlidna årets skörd varit a£ sådan beskaffenhet, att den gifvit missväxt och följaktligen kan hänföras till de gällande orsaker af tillstundande Hungersnöd, hvilka Riksens Höglcfl. Ständer vid 1815 års Riksdag, uti sin till Kongl. Maj:t underdånigst afgifna önskan, endast ansett böra föranleda Husbehofs Bränvinsbränningens inställning, då något krigstillstånd hvarken inom Fäderneslandet eller angränsande
Nädiga befallning, utan i afseende pä det af z:ne Ständ till Kongl. Maj:t gjorde öfwerlemnande; sä hade Herr Grefwen ansett det wara en ostridig följd, att Herrar Banco-Fullmägkige den skyldigheten äläg, alt söka fullständig uplysning om innehållet och meningen af den Lag, som jemnlikt Nädig befallning skulle tjena till grund för deras förhällande och answar, samt att Herr Grefwens häröswer yttrade tankar, följaktligen icke ägde minsta sammanhang med förenämnde såsom Constiiutionel ansedde fräga. Till Cancellie-Ulskottets Protocoll, hade Hepp Biskopen Doctor LänäKIom anfört: "I anseende lill den första frägan, huruwida det war Herrar Banco - Fuilmägtige lillständigt att wid Realisationens utförande följa någon annan plan, än den som Riksens Högloft. Stander fastställt, och Banco-Utftottet till Herrar Fullmägkige meddelt; sä, eniedan en sädan fräga ligger utom den krets, i AS Den -4 November. hwilken jag i egenskap af Banco-Rewisor har ark p tra mig, anser jag mig icke deruti pä nägot fäkt kunna mig inlära. Deremot kan jaa icke förbigå att anmärka, huru Herrar Fullmägtige genom ett Motsatt förhällande, ffulle hafwa blifvit satte i nödwändighek, antingen kiyärt emot Ständernes afsigt, att täta all realisation af Riksgälds - Sedlarne blifva ogjord, eller åtminstone upstjutas till en asiägsnare framtid, sedan för den af Riksens Ständer saststälpe Planens utförande, enligt hwad Kongl. Maj:t i D si Nädiga Skrifwelse af den Z Nowem« ber igor täcktö förklara, oöftverwinnerliga fwärigheter sig söretedk. Riksens
Då motionen af sådan anledn. sett dagen, så vill jag visst icke ogilla sjelfva motiven till densamma; men jag måste på det högsta ogilla, om ifrågavar. motion skulle af R. St. bifallas. Jag tror icke att det går an, att på det sättet träda utom våra nu gällande grundlagsformer. Ang:de denna motion liar så mycket blifvit ordadt, att jag för min del måste bekänna, det jag icke kan anse densamma förtjent af så mycken uppmärksamhet. Det synes mig vara tydligt, att om ett bifall lill motionen skulle kunna äga rum, så måste såsom skäl derför ovillkorligen åberopas och bevisas, att det hvilande representationsförslaget antingen tillkommit i oriktig form, eller ock är oantagligt; men begge dessa frågor anser jag Rikets nu församlade Ständer icke äga rättighet att pröfva; jag säger med 11 i t: nu icke äga en sådan pröfningsrält, helst Den ii Juni. det icke en gång blifvit pn stadt, lin mindre leri t i bevis, att förslaget lillkommit på annat sätt eller i annan ordning an grnndlagarne föreskrifva. Dessutom har jag föreställt mig, hvilket äfven verkat till mitt votum inom Utsk., att, om denna motion skulle bifallas, och representationen således ingå till K. M. med underd. anhållan om tillsättande af en comitd i och för utarbetande af ett nytt representationsförslag, en sådan anhållan skulle sätta Regeringen i det största bryderi vid behandlingen af en fråga så ömtålig som denna. Det torde kanske vara ganska svårt, om ej alldeles omöjligt, för en Regering att för behandlingen afen så kinkig fråga utse comiterade, utan att derigenom väcka missnöje på ett eller annat håll. Dessa äro de hufvudsak liga skäl, hvarvid jag fästat mig, när beslutet fattades inom Utskottet. Då Frih. Hamilton redan upptagit de flesta mot TJtsk:s tillstyrkande gjorda anmärkntr, så skall jag, under anhållan att få förena mig med honom, inskränka mig till besvarande af några, som jag tyckte Hr Frih:n förbigått. Man har sagt, att motionen icke blifvit opartiskt behandlad inom Utskottet.
Det skulle fordras för mycken vidlyftighet för att formligen bevisa, men jag vågar dock framställa till sakkunnigas eftertanka den grundsatsen: att der man medfördel tror sig böra införa systemet af Statens skuldsättning, der måste de arbetande eller industriella classerna förut, antingen aldrig hafva varit skuldsatta, eller ock måste de först frigöras från skuldsättningens tvång; — men jag ser ingen tillstymmelse i brocliuren till någon sådan preliminär åtgärd. Tvcrtom, man vill med disconteringsränta, uppsugen ur folkets fickor, skapa capilaler, såsom det synes, endast till vinst för deni, som teckna sig till aktieägare af den nya, med monopolium försedda banken. Alt för öfrigt bygga canaler, skepp och andra stora byggnader har visserligen den påföljd, som författaren äfven har lagt hufvudsaklig vigt på, nemi. att lemna arbetsförtjenst åt den arbetande classen; men det måste väl vara skillnad på om man arbetar på något, som kommer alt gifva revenu eller icke? Det är bristen på denna iakttagelse, som tyvärr förorsakar, att så många både allmänna och enskilda capitaler blifvit nedgräfue här i landet. Sådan är i korthet den första afdelningen af financeoperationerna. Nu kommer här en annan fraction af denna opinion, hvilken, såsom en motsats lill den förra, kallas strypsystem. Dess hufvudsakliga karakter är den, att den vill förhindra all möjlig användning af credit, om sådant läte sig verkställa, samt tror sig genom prohibitiva åtgärder, i synnerhet genom tullafgifternas förhöjande, kunna förhindra silfrets utgående ur landet. Denna fraction stödjer sig icke oväsendtligen på de argumenter, som jag nyss såsom riktiga hade äran framställa. Det är ingen tvifvel, alt de som hylla denna opinion, i väsendtlig mån icke förtjena det stygga namnet ”strypare”, som man åt deni gifvit, ty de äro ofta högst välbetänkt uppmärksamma på del vådliga att satisfiera den allmänna åtrån efter penningar, emedan de rätteligen inse, att delta rop, i fall det tillfredsställes, lätt växer och tilliar i oändlighet och aldrig på denna väg kan mättas.
Län , i5,3oo: i Stora Kopparbergs Län . „ 23,472: 4^. — i Wermlands Län „ 142: 16. 9. i Wester-N0rrlands Län . „ 27,455: 37. 6. i Westerbottens Län „ 155,246: 3i. 5. i Götheborgs och Bohus Län , 521: 45. 9. i Jemtlands Län „ 245: 3. ir. samt i Norrbottens Län „ 214,681: 47* 4* #00 or / a. ... > » ‘"I1 '/j JOj200t 2 /|l mtmmm hvarförutan behållningarne i contanta medel och span mål ofvannämnde dag uppgingo till 18,087: 17. 5. Summa R:dr i,oo3,g5o: — 10. utgörande skilnaden emellan denna summa och creditivets belopp, 1,000,000 R:dr, en creditiv-fondens, på utredning beroende, skuld till Statsverket. Beträffande åter de för inkommen utländsk spanmål erlagde tullafgifler, så hade desamma utgjort under år 184< • • • • • • • • ^:<^r ^2,946: i5. — I, , i842 ...a. 9 • • , I l 3,p49* 5* ' „ l843 36,391: 34. — >9 eller tillsammans för alla tre åren R:dr 188,287: 6. — häraf voro likväl 25,000 R:dr disponerade till låneunderstöd åt jordbrukare inom Upsala Län, hvilka under sistlidet år lidit skada af hagel. Sedan Utskottet, för behandlingen af förevarande vigtiga ärende, funnit nödigt förskaffa sig en fullständig uppgift å de tillgångar, som kunde anses disponibla för de, under tiden intill nästa riksdag, möjligtvis ifrågakommande undsättningar, har Utskottet af den Stats-Commissarie, som af Kongl. Maj:t blifvit i Nåder förordnad att
Sedan de äldre byggnader, som för lazarettet och kurhuset i Carlstad varit begagnade, befunnits i flere afseenden otjenliga och för trånga, har enligt Länets till detta kurhus-distrikt hörande innevånares beslut, en ny lazarettsoch kurhus-byggnad på annan passande plats blifvit uppförd och de sjuka deri förlidet år inrymde. Kostnaden för denna nya byggnad med inköpet af tomten dertill utgör 48,305 R:dr 3 sk. 6 r:st. Banko. Under 1842 hafva blifvit vårdade på Carlstads kurhus 270, på Carlstads lazarett 110 samt på Philipstads kurhus och lazarett 70 patienter. Examinerade barnmorskor funnos år 1842 inom 18 församlingar oell vaccinatörer inom alla församlingarne i Länet. Fattigförsörjningen är så vida ändamålsenligt ordnad i församlingarne, att orkeslösa personer och värnlösa barn erhålla ett nödtorftigt uppehälle och tillbörlig vård; men då lättja och lättsinnighet ej sällan förorsaka fattigdom, der arbetsförmåga finnes, har genom fattigvården tiggeriet icke kunnat alldeles förekommas. Medgifvas bör dock att fattigförsörjningen i några af Länets norra församlingar icke varit i anseende till socknemännens allmänna medellöshet, så verksam sorn behofvet mången gång fordrat, eller kunnat regleras lika som annorstädes inom provinsen. Från ålder äro gästgifveriet’ vid allmänna vägarne inrättade och såmedelst för resandes fortkomst på vanligt sätt sörjdt. Till rofdjurs utödande hafva skallgångar årligen ägt rum under ledning af Länets nitiske Öfver-Jägmästare, och merendels med god framgång, men 28 jagttyg finnas icke i Länet, och jå få ställen äro vargoch räfgropar anlagde. Såsom allmänna stiftelser böra i underdånighet anföras: Wermlands Provincialsbank, som inrättades 1833, och för hvilken Eders Kongl. Maj:t under den 17 Oktober 1840 i nåder täckts bevilja förnyad oktroy från den 11 Januari 1843 till den 1 Juli 1847.
Huru vigtig artikeln Hampa är på den Svenska Handels vågen, kan slutas deraf, att enligt hvad Persedel-extrakterna utvisa, importen efter ett medium af 5 år, ifrån och med år 1808 till och med Ign, utgjort ett qvantum af 191,447 lispund, hvartill äfven kommer ett belopp af 134,829 alnar Segelduk, som under samma tid blifvit till Piket införde ; och då detta förhållande nogsamt ådagalägger angelägenheten af ytterligare kraftiga anstalter, för att inom Riket kunna frambringa denna oumbärliga vara, hvilken dess - 944 JDcn 7 Juli. dessutom, vid infallande Krigs-örolighefer, ofta icke utan mycken svårighet kan från frammana de hamnar erhållas; så torde, efter hvad Utskotten förmoda, Riksens Ständer finna skäl , att i underdånighet hemställa, Om icke Kongl. Majit, som säkerligen lärer anse detta öfverläggningsämne utgöra ett Väldigt föremål för dess Nådiga omsorg för Rikets förmån och bästa, må i öfrigt finna godt, att till Hampplänteringens och öfriga öfvannämnde växters befrämjande 1 allmänhet i Nåder vidtaga sådana medel och utvägar, som kunna plöfväs till ändamålet mest lämpeliga, och hvarvid fråga äfven torde förekomma om veikställigheten af den redan länge, ehuru hittills förgäfves, yrkade anstallt att på tjenligt sätt befordra denna Culturä införande, fortkomst och bibehållande å den del af Städernas jord, som, enligt de meddelta donationerna, bör till dylika behof användas* Stockholm den 4 Juli 1815* Rå Allmänna BesvärsOch Oeconornie samt Särskildta Utskottens vägnar Rå Högl. Ridd* och Adelns Ledamöters vägnar Er. Ruuth. A. Lantingshausen. Rå HögV* Rrest-Ståndets Ledamöters vägnar Ludvic Mörner. Bryn. Hesselgren. På VällofL Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar Hild. Fredin. JaC. Linström.
Första punkten angår Konungens Rådgifvares åtgärd i anledning af Rikets Ständers vid 1834 och 1835 årens Riksdag stadgade och till Kongl. Maj:ts gillande öfverlemnade förslag till ny Yexellag. Jemte det alt å svarande sidan åberopas hvad till bemötande af anmärkningsmemorialet är anfördt, har Herr StatsRådet Poppius i dess serskilda förklaring vidare afhandlat tvisteämnet och derunder ibland annat uppgifvit, att förhandlingarne vid stiftande af 1734 års lag skulle utvisa, att frågan om utrikes vexelrörelsen var skiljd ifrån civillagstiftningen. I anledning häraf och med förnyande af hvad å min sida förut är anfördt derom, att i äldre tider ämnena för civila lagstiftningen och för den ekonomiska icke voro bestämdt urskiljda, på sätt nu gällande Regeringsform stadgar, får jag vördsamt erinra, att de omförmälda förhandlingarne väl utmärka, att frågan om lagstiftning för vexelrörelsen ej skulle i hela sin vidd förekomma i sammanhang med lagverket i allmänhet, men ingalunda ådagalägga, att Rikets Ständer afsagt sig deltagande i denna lagstiftning, helst motsatsen nogsamt visade sig vid den sedermera år 1748 utfärdade Vexelstadgan, hvilken var af Rikets Ständer vedertagen. Åid granskning af hvad Herr StatsRådet i öfrigt andragit, skall det utan tvifvel 357 tvifvel befinnas, att Herr StatsRådet sysselsatt sig mera med andra länders lagstiftning, än med upptagande och vederläggning af de ifrån Svensk Grundlag och Lag hemtade skäl och omständigheter, hvilka, i mitt slutpåstående anförda till stöd för det af Konstitutionsutskottet anmärkta förhållande, derföre kunna af mig, utan behof af ytterligare tillägg, åberopas, då anmärkningen nu vördsamt hemställes till Höga RiksRättens pröfning. I andra punkten angående Konungens Rådgifvares åtgärd i anledning af Rikets Ständers vid ofvannämnde Riksdag till Kongl. Maj:ts stadfästelse insända förslag till
Beslutet var visserligen välment, och kan, i sådant hänseende, icke klandras. Felet härrörde utan tvifvel deraf, att man icke fästade nog npmärksamhet vid en handling, som anses så förlegad, som Presterskapets privilegier, och att man för den skuld förbisåg deras innehåll. Hade ett Ecklesiastik-Colbm funnits, att, såsom vederbordt, vid ett dylikt tillfälle höras, så hade uplysning om förhållandet säkerligen vunnits och misstaget icke inträffat. Hr Gripenstedt har väl omförmäldt att utbyte af ett präbende inom Lunds stift skall hafva medgifvits år 1834. Det var under min Stats-Sekreterare tid, och jag har contrasignerat det Kongl. Bref, han troligen menar. Det är af den 23 Maj, nämnde år, och rörer utbyte af prsebende-pastoratet Kjerrstorp och Glostorp mot något annat. Förhållandet var, alt sedan detta Gäll blifvit anslaget till prebende åt en Theologie Adjunkt vid Lunds Universitet, och Consist. tillstyrkt att något annat regall pastorat mätte få utbytas mot dessa församlingar, så biföll Konungen 1834, att när något sådant blefve ledigt, finge underd. anmälan derom göras. Således skedde derigenom ingen afsöndring. Af tillåtelsen att göra anmälan, följde ej heller att hon skulle beviljas. Enl. de underrättelser jag, af några PresteSl:s ledamöter, inhemtat, är hon än i dag icke medgifven, oaktadt Consist. flere gånger^ sådant tillstyrkt, utan Kellstorps och Glostorps församlingar fortfara all vara praebenden nu såsom tillförene. Hade ett nytt pastorat kommit alt öka pr®- bendernas antal, så hade det icke varit någon inskränkning i Presterskapets privilegier, emedan dessa icke förhindra att presterna kunna få större inkomster, utan blott skydda dem emot mistning af hvad de förut innehafva. Nu var likväl förhållandet, att detta pastorat ifrån början tillhörde de regala, men gjordes lill präbende åt en Adjunkt vid Lunds universitet. Detta skedde under nu gällande Reg:s-Form.
Då du så strängt hållit dig till de estetiska felen i grupperingen och namnet roman, kunde du gerna framhållit dessa förtjenster. Ty denna del är så varm och lefvande, att det sjuder i en då man läser det. Det är nog annat, som jag icke alls är enig med dig i, men icke är det något att gräma sig öfver. Det, som sårat Gustaf mest är, att du sammanstält den der scenen i slutet på boken med scenen mellan Lissy och hennes man i Sanna qvinnor. Det är naturligtvis icke din mening, att dessa scener äro lika, men jag fruktar att det ser så ut.19 Den der saken, att tala med en ung flicka om ens förflutna lif, är en ganska vansklig sak, ty håller hon mycket af en och litet förstår hvad detta vill säga, att hafva utan kärlek left med qvinnor, så känner hon så starkt ens väsens tilldragande kraft, att hon visserligen känner smärta, men knappast uppfattar det som verklighet. Först när hon varit gift en ganska god tid, skall hon kanske förstå den fara, som kan ligga i hennes mans förflutna lif för hennes närvarande sällhet. Sådana som det stora flertalet flickor nu äro, och hvilka mycket väl i sig innebära möjlighet att utöfva ”det djupaste och heligaste inflytande”, som qvinnor och män kunna utöfva öfver hvarandra under äktenskapet (jag tror nämligen icke att detta är qvinnorna förbehållet) skulle allt för många berusade af det närvarandes sällhet låta dessa ord flyga förbi som en ström, men sedan en gång skola de förstå det och veta, hvad det gäller. Hur outvecklade äro de icke, de rena söta barnen! Tänk t.ex. på låt oss säga Anna Astrup, som var en så reel, hurtig och glad flicka! Tänk om hennes blifvande sade åt henne det der, som händt honom! Ja, hon skulle kanske bli ledsen för ett ögonblick, men det gick nog öfver. Qvinnorna, då de förlofva sig och gifta sig, äro icke så klara i sina känslor och begrepp, som de kanske borde vara. Men de kunna bli så utvecklade bara efter ett par år. Du vet ju, hvilket intryck af renhet, som jag ingifver. Tror du, att mina ord, att jag icke varit det, borttaga det intryck, som mitt väsende gör?
Statsråds-protokoll öfver ifrågavarande ärende närmare upplyste, sig visat, dels att de egentliga Biskopslönerna icke lemnade tillgång till Biskoparnes aflönande på ett mot deras värdighet och vigten af deras åligganden svarande sätt, med mindre än att ett prebende-paslorat blelve hvarje Biskop anslaget, hvartill E. K. Maj:t äfven funnit giltiga skäl i öfrigt föranleda, dels ock alt de inkomna uppgifterna väl utvisade Biskoparnes nuvarande inkomster, men icke kunnat lemna någon visshet om det belopp, som, i mån af afgång, blelve för en reglering af Biskoparnes löner att tillgå, hvarföre icke heller en sådan nu kunnat uppgöras till alla sina delar så bestämd, som Rikets Ständer syntes hafva åsyftat. Då emellertid genom den skedda utredningen vore ådagalagdt, att Biskoparnes nuvarande löneförmåner, genom deras jemnare fördelning samt ett ändamälsenligare användande af dithörande hemman och lägenheter, vore tillräckliga alt förse samtlige Biskopar med skäliga löner, äfven om något mer än halfva antalet af de til! dem nu anslagna prebende-pastoral komme att frångå deras inkomster och blifva med egna Pastorer försedda, äfvensom att framdeles ett, om också ej särdeles betydligt, öfverskott derå sannolikt skulle uppstå, har E. K. Maj:t i ofvanomförrnälda omständigheter ej funnit hinder, att redan vid innevarande riksdag beslut kunde lättas i afseende pä en reglering af Biskoparnes löner, att, så snart och i den mån lagligen ske kunde, bringas till verkställighet; och har E. K. Maj:t, pä grund häraf, samt med stöd i öfrigt af de skäl, som i ornförmälda Statsråds-protokoll finnas anförda, i nåder föreslagit Riketts Ständer antagandet af följande En fullständig reglering af Biskoparnes löner bör, i mån af nuvarande innehafvares afgång eller sä snart sådant utan lörnärmande af deras rätt ske kan och omständigheterna i öfrigt medgifva, verkställas.
Ständer vid sednaste riksdag gjord framställning att, då numera aflidne Häradsskrifvaren i Åkers, Daga och Selebo häraders fögderi af Södermanlands län, C. E. Ruckman, tillskyndats förlust af löneinkomster derigenom, att hans boställe Ärja JM 3, Vi mantal i Åkers socken och härad, vid den uppskattning deraf, som för sednaste lönereglering för landsstatens embetsoch tjenstemän verkställdes, beräknats gifva vida högre afkastning, än deraf i sjelfva verket kunde erhållas, ersättning derför måtte Ruckman beredas, hade Rikets Ständer i underdånig skrifvelse anfört att de, ehuru erkännande angelägenheten deraf, att anspråk på ersättning af Staten, för de förluster, hvilka af en eller annan anledning kunde vid skeende löneregleringar tillskyndas embetsoch tjenstemän, i möjligaste måtto afböjdes, likväl, hvad beträffade förevarande fall, icke kunnat undgå att taga i betraktande, dels att Kongl. Majits Befallningshafvande i länet, enligt hvad ett af Kammar-kollegium och Stats-kontoret i ämnet afgifvet underdånigt utlåtande gåfve vid handen, antagit inkomsten af bostället hafva blifvit vid löneregleringens verkställande för högt beräknad, och dels att detta förhållande vunnit ytterligare bekräftelse genom ett Rikets Ständer meddeladt instrument öfver en sedermera skedd uppskattning af boställets afkomst, som Ruckman låtit år 1859 anställa af personer, hvilkas trovärdighet och sakkännedom anledning ej funnes att betvifla; och då, ehuru, såsom