Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den engelska Franklin-expeditionen med Plover, förd af kapten Moore, öfvervintrade 1848–49 vid Tchukotskojnos och kom dels vid vinterqvarteret dels under vidsträckta utfärder med hundar längs kusten och till det inre af landet i mycken beröring med infödingarne. De härunder gjorda iakttagelserna finnas offentliggjorda i ett för kännedomen om de ifrågavarande folkstammarne synnerligen vigtigt arbete af löjtnant W. H. Hooper: Ten months among the tents of the Tuski, London 1853. C. von Dittmar22 reste 1853 i norra delen af Kamtschatka och kom dervid i beröring med dervarande rennomader, i synnerhet korjäker. De underrättelser han meddelar om tschuktscherna (s. 126) har han inhemtat af köpmannen i Nischni-Kolymsk Trifonow, hvilken i 28 år drifvit handel med dem och upprepade gånger gjort resor i det inre af landet. Intressanta bidrag till kännedomen om ren-tschuktschernas lefnadsvanor äro äfven insamlade af baron G. von Maydell, hvilken åren 1868 och 1869 jemte dr Carl von Neumann m. fl. gjorde en resa från Jakutsk öfver Sredni Kolymsk och Anjui till Koljutschin-viken. Beklagligen har jag med afseende å denna expedition endast haft tillgång till några notiser i Proceedings of the R. Geographical Society (Vol. 21, London 1877, s. 213) och Das Ausland (1880 s. 861). Den egentliga skildringen af resan finnes i Iswestija, utgifna af den sibiriska afdelningen af ryska geografiska sällskapet, Bd 1 och 2.
— Emedlertid har man ej kunnat finna ett sådant föi hållande af de exempel, som den värde talaren anfört, ty de innehålla ej annat, än att, örn man vill, så kan man äfven luta frågan genom Ståndens majoriteter, D * n 13 Januari e. m. •'9 tilan voterings anställande, afgöras; men så. hafva icke grundlagsstiflarne behandlat frågorna, neli dessutom anser jag, att alla sådana frågor, vare sig att de direct eller indirect röra statsreglertn, äro af den beskaffenhet, ali de enligt 6g §:n Iieg.Fm böra undergå votering. Hvad beträffar Hr Lefrens framställning, så har den af Frih. Sprengtporten blifvit upplyst till sin rätta qvalification, så alt jag ej vill uppehålla mig vidare med att vederlägga densamma, ulan endast instämma med de öfriga ledamöterna, och begära bifall till voterts-propositionen. Gr. Horn: Jag begärde ordet, då Hr Le fre'n yttrade, att den ordinarie statsreglertn för år ib>41 vore definitivt afslutad. Frih. Sprengtporten har redan ådagalagt, alt detta ej är förhållandet; men Hr Lefren tyckes också fästa ett uteslutande afseende på regleringen af Statens utgifter, och deremot alldeles icke afse Statens inkomster. Jag skulle tro, att äfven Statens inkomster höra till statsreglertn, och när vi, såsom jag hoppas, derom äro ense, så torde vi få ihågkomma, att vi tillförene, under denna riksdag, ingått i votering om sådana frågor rör:de statsreglerrn, i anseende till dess inkomster, hvarför K. Mts nåd. sanction äfven ansetts erforderlig och blifvit begärd. Vid det tillfället har jag ej hört någon protest afgifvas af innehåll, alt sådana frågor ej tillhörde statsregleringen, utan tvertom har man begärt, att Konungens sanction skulle begäras i sådana frågor, som obestridligen röra statsregleringen. Jag vill nu blott erinra om frågan rörule Nummerlotteriet och uppförande på indragningsstnt af dess tjenstemän* löner.
Eders Kongl, Majits, wnderdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter, J. II. KREUGER. C. Meijer, Stockholm den 5 Mars 1842* Henning Hamilton. — 590 Direktionens öfver Invalid-Inrättningen undetd. Utlåtande , i anledning af Revisorernes Berättelse rörande den granskade Redogörelsen för denna Inrättning filtormäktigste Ållernådigste Konung! Genom Remiss den a3 sistlidne Februari, har Eders Kongl, Majst till Direktionens öfver Invalid-Inrättningen Utlåtande öfverlemnat den del af Rikets Ständers Revisorers Berättelse om 1841 års Stats-Revision, som omfattar nämde Inrättning; och får Direktionen, tili åtlydnad häraf, nu i underdånighet anföra;: Att Rikets Ständers Revisorers anmärkning, ”att, utaf Invalidfon» ”dens medel, ett kapital af ro,000 Rdr utlånats den i September 1838, ”hvarå ränta k 5 procent skulle uti 183p års Räkenskaper redovisas, "hvilket likväl icke skett,” ej är, efter Direktionens åsigt, öfverensstämmande med verkliga förhållandet. Direktionen uppbar nemligen 1/2 års ränta å förberörde kapital den i Mars 1839, och ytterligare Sfi års ränta å samma kapital den 1 September samma år, hvilka båda ränteposter, å tillsammans 5oo Rdr Banco, äfven blifvit uti 18,3c> års Redogörelse för Invalid-Inrättningen bland inkomsterna upptagna och ✓ redovista.
Dito Dato. Herr l^eiivnsrolp^s uti Constrtutions - Urffottets Betänkande omförmälde Förslag angäende Förliknings-Domstolars inrättande. Til Allmänna Besmäcs - och Oeconomi». ' ^ Ulff ttet. Den 9 Junii Commerce Rädet Lroms Memorial, om de sä kallade smä Landt Tullarnes af,lassande. Den Junti. I likhet med Högloft. Ridderffapets och Adelns beslut, Herr Grefwe lAör. Men.ornal, angäende Bytes Contoiret. Den 2b Junti. Borgmästaren Me morial, om Frrb efs rättighet för Städernes Magistrater. Den i4 Julii Fjerde punkten af Högloft. Ridder,kapets och Adelns Ständet ommunicerade Protocollsftltdrag för den 26 Junti angäende ffjutslegans förhöjning och flere andre wid Kronoffju t örring til iagttagande förestagne omständigheter. Dito Dato. Bruks Patron lelmberg» Memorial, om Inrikes Seglationen. Den i5 Julii. Flere til Ständct ingifne Memorialer, angäende en fri Bränwrns Bränning. Dito Dato. Ständets beftut i anledning af Herr Handelsmannen Memorial om ffjutslegans förhöjning frän Städcrne. Dito Dato. Riksdags Fullmägtiges frän de omkring Bottniska Wiken belägne Städer Memorial, om en ökad frihet i rättigheten til Strömmings-fiffe uti nämnde hafswik. Dito Dato. Handelsmannen kutbs Memorial om Luleä Stads skyldighet at ärligen införffrifwa Salt. Den is Julii. Grofthandlaren LLlumtts Memorial - Den ii Augusti. 963 morial angäende nägra ändringar uti Kongs. Förordningen mot Lurcndrägerier den 6 April 1799. Af Protocollerne rätteligen utdragit; Betpgar. stockholm den 27 Julli 1809.
I sådan händelse gör det ingenting 0111 församlingen uraktlåtit att mantalsskrifva personen, ty hon får försörja honom i alla fall och kan dertill dömmas. Men frågan örn personer, hvilka man icke vet tillhöra någon församling, qvarstår i alla fall. Hvarifrån skall Konungen taga medel till deras försörjande, då Ständerne ej anvisat något anslag dertill? Icke lärer det vara meningen att uslingarne skola svälta ihjäl. På grund af hvad jag nu anfört anhåller jag om bifall till denna punkt. Hr Lefre'n: Jag tror alt man så till vida har roissförförstått Frih. Sprengtporlens förslag, som Frihtn yttrat, alt K. M. och Kronan skulle blott förskjuta medlen, intilldess utrönt blifvit hvilken församling vore pligtig att mottaga den fattige, hvarefter denna församling skulle inträda i ersättningsskyldighet. Men det oaktadt delar jag icke Friluns åsigt, ty K. M. och Kronan är då också part och skall blifva den enda, som är intresserad af att få rättegången slutad, hvaremot alla de socknar, för hvilka skyldighet att 536 Den 15 Mars f. m. emottaga den fattige kan ifrågakomma, skola bemöda sig mrt motsatsen, oell härigenom inträffade att K. M. oelx Krona» får en mängd rättegångar, från hvilka den bör vara befriad. Men den allmänna åsigt jag har velat uttala är den, att de värde talare, som yrkat Statens mellankomst uti ifrågavar. hänseende, fästa sig vid undantagen och glömma den allmänna regeln, hvilken det, efter mitt förmenande, är af högsta vigt att icke glömma i denna fråga. Det kan ej vara likgiltigt, om samhället blir förvandladt till ett stort fattighus, hvilket likväl är tendensen af en sådan lag, som den föreslagna. Jag delar den åsigt, som Frih. Cederström yttrat, och tror att den bör utan all blödighet äga rum; ty när man icke vill låta tiggaren tigga, bör man akta sig för att göra Staten lill de fattiges vårdare.
Sedan fadern afslutat sin sjömannaverksamhet, uppflyttade han till hufvudstaden och grundlade där ett dispaschörkontor, å hvilket Lina Nordwall under många år deltog i arbetet, äfven efter faderns död hos efterträ- daren. get Det varma hjärtelahade alltid gjort Skall kärleken rätteligen växa till) så måste de äkta makarne dela allt med hvarandra. H. hennes ögon öppna för likars bekymmer och nöd, och i välgörenhetens tjänst var hon redan gammal, då hon år 1881 i januari grundade det verk, som skulle bli hennes förnämsta lifsgärning, Härberget för tjänstflickor, hvilket åsyftade att motverka det onda, som här ofvan berörts, genom att för en obetydlig afgift erbjuda platssö- kande kvinnor godt nattlogis, spisning och vård. Mer än ringa var det grundkapital, med hvilket hon började; en summa på föga mer än 300 kronor — det var allt. Men hon förlitade sig fast på, att offervilligt arbete och ärlig vilja väl borde mötas af bistående deltagande och krönas med framgång, ochh oo bedrog sig ej. År från år har herbergets verksamhet utvidgats, åt en stor mängd af sina kvinliga gäster har det, förutom den tillfälliga vården, ombestyrt fast plats, och många torde deunga arbetande kvinnor vara, som ega det ensamt att tacka för sin räddning undan faror, som redan gripit efter dem med fruktansvärda klor. För mången, som känner deltagande för härberget och dess verksamhet, torde ett litet besök där uppe vara glädjande och af intresse, och ingen är väl lämpligare att föra oss dit in än den varmhjärtade stiftarinnan själf. » Jag vågar då bedja er att följa mig dit, » skrifvev hon i en af sina årsberättelser. » Vi stanna utanför en dörr, på hvilken är fäst en namnplåt, som säger oss, att vi ej tagit miste om vägen. Vi ringa på klocksträngen, husmodern öppnar dörren för oss o c h bjuder oss stiga in. Vi befinna oss i en tämligen rymlig tambur och begifva oss därifrån först till salen, mottagningsrummet, arbetsrummet och, som oftast under natten, sofrummet. Vi ha icke så noga gjort oss reda för, huru det egentligen skulle se ut i ett härberge, men vi erfara strax en känsla af hemtrefnad.
Utlåtande, N:o 25. och samma rote, vore ända till fre mil; att dessa hemman ofta vörö belägna i olika hära» der, i frenne socknar; och att en by om tre mantal vöre delegare i Irenne rotar på två mils afstånd ifrån hvarandra. Svårigheterna häraf, såväl vid nybyggnad och reparation af torpet, som vid framskaffandet af hemkallet, i synnerhet i skärgården, der isarno ofta nog icke under hela vintern äro farhara, voro lätt insedda. Då härigenom hinder ofta mötte för framskaffandet af de för torpens nybyggnad, reparation och underhåll erfordeiliga för» nödenheter, nödsakades rotehållarne olla nog att emot betalning öfvetlemna arbetet åt nära intill boende, hvarigenom ökade kostnader dem förorsakades. Uraktlätes uppfyllandet af någon skyldighet i detta hänseende, klagade båtsmannen hos kompanichefen, hvaraf följde syner och vilen, som drabbade rotehållarne. Af alla dessa skäl har motionären anhållit, att en ny roiejemkning måtte verkställas, och tillika yttrat, att, om ock en sådan medförde en förändring af jordeböckerne, ett obetydligt anslag för en så nödvändig sak icke borde föranleda till något hinder, isynnerhet då det utginge till förbättrande och lättnad för dens vilkor, som drygt bidroge till de summor, som vid hvarje riksmöte ansloges till mindre ändamålsenliga utgifter än denna. Samme motionär har äfven ansett en författning böra utfärdas, deruti föreskrifves, att, enär ett båtsmanstorp skall nybyggas, sådant bör ske på samma plats, sorn det tillförene vai it. Ofta inträffade nu, att det vöre förligdt på ett mindre hemmans egor och att det genom laga skifte kommit på en mindre hemmansdel, hvars egare \ore förbunden att lemna båtsmannen koocti fårbete, äfvensom täppa, emot en så kallad planpenning, hvilken på långt när icke motsvarade den föilust, hemmansegaren eller arrendatorn kunde lida, då han ofta för utgörandet deraf nödgades minska det antal kreatur, han svårligen för gårdens behof kunde umbära.
En annan talare har ansett, att de större nationernas förhållande i delta hänseende vore för Sverige ett efterdöme att följa. I afseende på den förra af dessa talare, är det att anmärka, att om äfven man, såsom han gjort, kan visa genom siffror, att förhållandet emellan export och import i det hela är ungefär detsamma nu, som det var under den tiden, då prohibitivsystemet var gällande; så är det likväl obevist, om icke dessa förhållanden berott på sådana omständigheter, som icke stått i något omedelbart sammanhang med tullsystemet. Om man t. ex. jemför förhållandet med jernexporten före och efter 1823, då en friare tullförfattning här först började föreslås, så visar sig, att denna export före denna period var omkring 335,000 Ska per år och 3 år sednare 356,000 Skit, således ökad med 20,000 SkU. Om nu förhållandet i det hela mellan export och import bibehållit sig oförändradt, så skulle sådant derföre kunna tillskrifvas, icke öfvergången till ett liberalare tullsystem, utan att Sveriges ökade export förmådde betäcka den brist, som genom ett liberalt tullsystem eljest skulle uppkommit. Antager man nu en sednare period 1833 eller 1834, så visar sig ungefär samma förhållande ägt rum. Jernexporten ökade sig ganska betydligt, emellan 80 och 90,000 Skit per år, och detta skulle naturligtvis verka fördelaktigt på handelsvågen. Likväl kan man säga, att, oaktadt denna ökade export, har Sverige icke vunnit i styrka, tili följd af den ökade importen. Dessa förhållanden synas mig tänkvärda. Men äfven om förhållandet med exporten varit sådant, kunde man haft en annan anmärkn., den nemi. att Sverige under den prohibitiva tiden ofta genom missväxter hade ett stort behof af spanmålsinförsel. Vill man således af Sveriges egna förhållanden bedömma verkan af det liberala tullsystemet, så måste man nödvändigt taga i betraktande allt, som kunnat inverka på dessa förhållanden. Hela det förhållande, hvaruti Sverige står i detta hänseende, är likväl icke blott karakteriseradt af cursens stigande och fallande, utan ännu mera af tillgången på silfver i Banken, och hvarpå ofta varit brist, oaktadt den stigande stångjernsexporten.
S. D^emitterades till Stats-lltstottet: Ett Memorial af Herr af Forselles, Carl Otto, rörande medel till återbringande i Swensk tjenst af de wid Engelsta Marinen i tjenst varande Svenske Sjömän. Den 28 Majk. Ett Memorial af Herr Munk af Rosenschöld, Ederhard, angående medel till bewaran, de al Swensta Soldatens halsa. ^Ett Memorial af Herr von Röök, Gustaf, angående en förbättrad aflöning för Ledamöterne och Bet/eningen mi Swea och Götha Hof-RatterBcwillningsUtskottet: , Kongl. Maj:ts Nadia a Proposition till Riksens Stander, angående Tullwerket; Gifwcn Ö.ebro Slott den l z Masi >813 Allmänna Bcfwärsoch Ekonomie Utskottet: Ett Memorial af Friherre Stael von Hollsten, Corfitz Ludwig, angående Saltpetertillwcrkmngen k Riket. Ur lupi^. klx krotocollo^ 7s. 6. Lilv ersto 1p<c> Utdrag af protocollet, hattet hos HZgw> s)rest-Ständet, wid Urtima Riksdagen r Orebro den 28 Maji 1812. S. DRemitterades: Till Bewillningssamt Allmänna Befwärsoch Ekonomie-lltskstten: Kongl. Maj:ts^ Nadiaa Proposition, rörande Tuliwerket, gifwen Orebro Slott den iz Maij 1812; och instämde Prest-Stander derjemte med Högloft. Ridderffapet och Adeln uti Remisi till Gtas-Utstottet Af Hans Excel!- Herr Grefwe Brahes Memorial, angående uppförande pä Ordinaire Stat af Den 28 Majk. z?7 af den till Institutet för Blinde och Döfstumme antagne Summa, vt supra. lLx ?rotocc>11o, v. ^linguist. Utdrag af protocollet, hållet hos HZgw. prest-Ståndet, wid Urtima Riksdagen i Orebro den 28 Maji 1812. S. D.
Nu rinner blodet varmare i hans ådror och i tankarna slår han sina armar om hennes lif, kysser det silkesfina håret rundt om hennes panna och ser henne in i de stora, blåa barnaögon, som strålande öppna sig för hans blick, medan den svällande underläppen skälfver – lik en röd frukt, mogen för skörd Han sluter ögonen och somnar småleende. Men drömmar äro oberäkneliga. När medvetandet är domnadt, går känslan sina egna vägar och fantasien lyder icke viljans lagar. Underliga hugskott flyga om i mörkret och skapa starka stämningar af glädje eller sorg, om hvilkas ursprung man ingenting vet, och hvilkas konturer förflyktigas, så fort första ljusstrålen skiner in i kaos. Han vaknar under tyngden af en beklämning, en smärta djupare, starkare och större än någonting han dittills tycker sig ha känt i sitt lif. Ännu ljuder i hans öron liksom ett eko af en stor, stark mans förtviflade gråt. Hans ögon och kinder äro våta af varma tårar och hans panna af kall svett. Han försöker erinra sig, hvad han drömt. Han minns ett ansikte, omhvärfdt af lågor, och ett par ögon, som betrakta honom under halfslutna ögonlock, tills de brista, elden slocknar och allt blir mörkt ... han trefvar sig framåt, foten slinter öfver ett mjukt föremål, och han vet, att det är hennes hjärta han trampat på. När han åter vaknar, framåt förmiddagen, känner han sig dåsig och olustig, liksom efter ett rus. Det rufvar öfver hans sinne en dunkel föreställomning , att någonting måste hända i dag, någonting förutbestämdt och därför oundvikligt, ehuru af djupt ingripande betydelse för hans framtid. Han motser det likväl utan minsta spänning, med slappt lugn, alstradt af medvetandet om, att han bäres framåt af omständigheternas obönhörliga logik, och att det vore både lönlöst och löjligt, om han försökte spjärna mot sitt öde. Han ser sig omkring i rummet; därborta knäar den hvita narrdräkten, med nederdelen på golfvet och ärmarna slingrade omkring en stolrygg – en tom gycklarehud, som roar sig med att parodiera sin ägares sista pose!
— 46:te §:ti 2:dra morn., om förslag till ändring uti, angående Ordiörande vid Riks-Ståndens gemensamma öfverlägguingar: B. I. 456, 462; II. 250, 348, A. 349. — 76:te §:n, om förslag till ändring i, angående den af StatsRådet för dess åtgärder vunna décharge: B. I. 456, 462; II. 250, 349, A. 351. — 17:de §:n 2:dra morn., angående förslag till ändring uti, rörande bestämmande af arfvode för Bonde-Ståndets Riksdagsfullmägtige: B. IV. 311. 4S8, A. 488. — 76:te §:n, om förslag till ändring i, angående Stats-Rådets décharge för dess åtgärder: B. IV. 311, 488, 498, A. 498. — 56:te §:n, om förslag till ändring i, angående inskränkning af tiden för motioners väckande: B. IV. 311, 488, A. 488. — 15:de <§:u, örn förslag till ändring i, augåetrde hemmansegares representations-rätt: B. V. 4, 42, A. 42; B. VI. — 53:dje §:n, om förslag till den ändring deri, att beslut icke må i något Riksdags-Ordningen, angående förslag till åtskilliga ändiingar deri, rörande Ridderskapets och Adelns representations-rätt: B. VII. Riksdags-Ordningens och Regerings-Forntens föreskrifter om RiksStvrelsens förande i vissa fall, angående ändring i —: V. 242, R. 242; B, VI. 462; VII. 133, 170, A. 173; E. XI 3- Riksdags-predikan, vid Riksdagens början: I. 15. — vid dess slut: XI. 384.
CommerceCollegium, det Konungen funnit för godt förordna, att Svenska Produeter, Äfvensom Svenska Manufactur-varor, skola så Den 14 Augusti e. m, 211 landsom sjövågen, kunna tullfritt i Norrige införas, når sådant i sednare fallet sker med Svenska elier Norrska fartyg, samt att Norrska Producter och Manufactur-varor skola likaledes både land och sjövägen kunna tullfritt i Sverige inkomma, når i sista händelsen införseln verkställes nied Svenska eller Norrska Fartyg} samt att Hans Maj;t vore betänkt, att om de förenade KonungaRikens inbördes handelsförhållanden, sårskildt för ljvardera Riket utfärda förnyade nådiga författningar, grundade på förenämnde Dess nådiga beslut, hvarföre Kongl; Collegium blifvit anbefaldl, att efter infordrande af General-Tnll-Directioriens underdåniga yttrande, inkomma med underdånigt utlåtande och förslag om de modificationer och controller, som i verkställigheten kunde anses nödvän» diga. I).etta Konungens Landsfaderliga förordnande lärer ännu hvila, antingen hos Kongl. Collegium eller annan Auctoritet, sorn dermed har befattning. Ändamålet med det nådiga beslutet .synes vara att befordra och befästa föreningen emellan Brödrafolken, och att genom sammansmältande af bådas fördelar, äfven sammansmälta dem till ett Folk Denna och dylika oeconomiska författningar skola troligen kraftigare befordra detta ändamål ån de vackraste tal och de gladaste förenings gästabud; ett annat icke mindre vigtigt ändamål, som genom verkställandet af beslutet skulle befordras, vore Svenska Fabrikers och Näringars tillvext, då troligen Norrska Arméen skulle kunna med förd*! SJ1 Dtn 14 Augusti 1. m, ~ använda Svenska väfnader till sin beklädnad, som den nu lärer hämta från Irland och andra Länder, och i allo en större afsättning på Norrige beredas af Svenska fabricater.
Rotehållare frånkännas deras anspråk på de räntor som vid IndelningsVerkets upprättande anslogos till Beklädnadshjelp för Rotar af det inom Nerike förlagda Kongl. Nerikes Regemente; då jag ej i min motion kunnat öfvertyga om denna rättmätiga fordran, så nödgas jag öfvergifva hoppet att i detta afseende nu blifva lyckligare. Deremot hyser jag den öfvertygelsen, att hos Riksens Ständer finnes så mycken ömtålighet för helgden af gifne löften, att hvad som efter deras beslut åsyftat en lättnad, men uti tillämpningen blifvit en partielt ökad tunga, ej kan med känslolös liknöjdhet få fortfara utan rättelser sedan anmälan derom blifvit gjord. När således anmäldt blifvit, huru den vid sista Riksdagen vidtagne åtgärden med förändringen i beklädnadens utgörande för indeldta Arméen, för Nerikes Regementets Rotehållare haft den menliga verkan att bidragen till beklädnaden, derigenom betydligen ökats i stället för att Riksens Ständer genom dess sednaste Beslut härutinnan funnit nödigt och billigt lätta Rotehållare i den tunga, som tidens ändrade skick och Soldatens derefter lämpade kostsamma beklädnad, gjort mera tryckande för Jordbrukaren, så anser jag för min del, i stöd af det tydliga förbehåll, som 1818 års Ständer gjordt, att vid denna Riksdag skulle erhållas en fullständig berättelse om för - Iten g ,4ugusti f, m. SS hållandet, på det Ständerna skulle komma i tillfälle att utlåta sig, huruvida några förändringar i detta beklädnadssätt kunna anses nödiga; att StatsUtskottet hade bordt eller åtmiridstone kun. nät med full anledning till Riksens Ständer inberätta den ökade pålaga, som genom den vidtagna förändringen drabbat Nerikes Province, då deremot de fleste öfrige provincer verkeligen tillgodonjutit den lindring, som Riksens Ständer åsyftat.
Men hela detta vigtiga ändamäl skulle genom antagande af Hr Lagerhjelms förslag komma att förfelas. Man skulle nödgas att uppbygga de nya fängelserna endast med afseende på den nu gällande lagen och följakteligen ej få beräkna utrymmet större, än som erfordras för dera, hvilka efter den nu gällande lagen der skola undergå sitt straff; och om man sedermera framdeles ville ändra lagen i den ofvannämnde syftningen, skulle sådant icke kunna ske af brist på utrymme i de nya länsfängelserna, utan man skulle nödsakas, att fortfarande skicka hvarje brottsling, som blifvit dömd till 1 eller 2 års fängelse den långa vägen till fästningen och der sammanblanda honom med äfven de grofsta brottslingar. Af dessa skäl kan jag ej biträda Hr Lagerhjelms tillägg till Hr von Hartmansdorffs förslag, hvars redaktion, sådan den nu sednast blifvit uppgjord, jag deremot i öfrigt anser antaglig. Hr von Hartmansdorff: Då Hr Giinther åberopat mitt förslag sådant det lyder, i dess nuvar. redaktion, så anser jag mig böra uppläsa den för det II. Ståndet, på det att man må kunna rätt bedöma hvad den innehåller. Den lyder så här: I anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse d. 9 Nov. sisth år ronde anslag lill nya häkten, ville R. o. Ad. på det alt redan påbörjade fängelser mätte blifva fullbordade, samt de delar af riket, som ännu icke erhållit länsfängelset' eller förvaringshäklen af syflesenlig beskaffenhet måtte blifva dermed, i mån af tillgångarne, försedde, innan andra mindre behöfliga fängelsebyggnader företagas, anvisa lill förstnämnde begge ändamål utöfver hvad R. St. redan till fängelser anslagit, en summa, sora af R. o. Ad. framdeles kommer att bestämmas, att utgå med under hvartdera af åren 1848, 1849 och 1850. Hyser någon betänklighet vid att härtill foga Hr Lagerhjelms tillägg, hvars vidslräcklhet jag ej i hast han bedöma; så lemnar jag det derhän.