Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den gjorda inbjudn. till instämmande i Presteoch BorgareStms beslut antogs, till följd hvaraf den föreslagna voteiäsproposm skulle förfalla. x x:te punkten. Den föreslagna voter:spropos:n godkändes. 1 2,’te punkten. Frih. von Schulzenheim: Jemte tillstyrkande, att R. o. Ad må antaga den gjorda inbjudningen till instämmande j PresteSfs beslut, anhåller jag, att voter:spropos:n i öfrigt ma varda godkänd. R. o. Ad. instämde i det af PresteSt. beslutade tillägg samt godkände voter:spropos:n. 1 3:de punkten. R. o. Ad. godkände de föreslagna voter:spropos:na. Hvad Utsk. i afseende på slutmeningen yttrat ansågs ej erfordra någon åtgärd. H. Ex. Hr Gr. o. ^Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas kl. ^ till 6 på e, m. Ånyo föredrogs Bancooch RagUtsk:ns d. 17 dennes på bordet lagda betänk. N:o 2, med förslag till lag för offentliga bolagsbanker. Hr Rosenblad, Bernh.: Tnnan jag ingår i några allmänna reflexioner öfver Utsk:ns betänk., hvarvid jag icke lunnar fästa mig vid hvad som endast rörer redactionen, anhåller jag att få uttala några allm. grundsatser för ifrågavar. slags inrättningar. Jag delar icke öfvertygelsen om den magiska verkan på creditväsendets utbildning i vårt land, Som några uti dessa inrättningar vilja finna; men jag vill icke heller underkänna deras stora värde, då de nemi. förses med tillräckliga garantier, tv om icke säkerhet bildas emot missbruk, kunna de största vådor, i stället för fördelar, uppkomma. Vill man i detta afseende söka erfarenhet från vårt eget land, behöfver man endast påminna sig de fordna disconterna, sorn blott med annat namn voro ett slags privatbanker. Garantier måste altså stadgas och utgöra vilkor för dessa inrättningars tillvaro; och det är af sådan or - Den a6 November f. iu. sak, som en särskild lagstiftning härför
Jag håller för rådligast fortfor han till tullnären att dessa pretiosa nu intet försälja, medan det här och i Sverige är så ondt om reda penningar, utan låta vi därmed anstå till lägligare tid. Där förmyndaren gifver sitt samtycke till, vill jag taga flickan om händer. Hvad säger du därtill, barn? Hagar hade förstånd nog att kyssa sin nye beskyddare på handen. Det ljusnade för hafvets drifvande spån, som funnit en strand. Och det klarnade än mer, när beskyddaren tillade: Vet du väl, att du är född samma natt som drottningen? Du skall få läsa. Den svenske Leonidas. Kom och tag dem! Tre timmars rast. Kavalleriet sitter af, hästarna fodras med hvad i staden kan öfverkommas. Vid daggryningen kallas alla invånarne till torget. Ingen får lämna staden. Alla skola arbeta på murarnas iståndsättande. Hugg ned den som tredskar! Allt brukbart användes, sten, tegel, fasciner, stock, sand, mull. De närmaste husen rifvas, så många som medhinnas, till material. Ni, ryttmästare Sigfridsson, anskaffar foder, och ni, kapten Stamer, låter genomleta källrar och visthus för proviant. Hittas vinfat, bevakas de. Ranson åt manskapet, men för ert lif, ingen droppe till sköfling! Öfverste Gordon, ni tager befälet vid murarna. Jag litar på er som min närmaste man. Ni vet, här är ingen tid att förlora. Vi hafva förtruppen öfver oss två timmar efter soluppgången. Ännu kunde vi upphinna hufvudstyrkan, anmärkte John Gordon, en af Gustaf Adolfs berömde skottar, för närvarande chef för en spillra af Viborgs och Nylands infanteri. Kavalleriet? Å ja. Men med fienden på hasorna göra vi bättre att stänga porten i härens rygg. Och uttröttad, som allt hans folk, efter en brådstörtad ridt genom natten, kastade sig öfverbefälhafvaren på en halmkärfve i det hus, hvars invånare han nyss uppskrämt och förjagat ur deras nattro. På sömn var icke att tänka, i bästa fall några ögonblicks hvila, ständigt störd af rapporter och begäran om order.
Majit täcktes i Nåder föreslå Rikets Ständer: att, af den pension, som vid 1844 och 1845 års riksdag, med afseende å förekomne, särdeles bevekande omständigheter, tillerkändes Stats-rådet Grefve Hårds enka, hälften eller 750 R:dr Riksmynt måtte, efter hennes numera timade död, öfverllyttas på bemälda makars i medellöst tillstånd efterlemnade ogifta döttrar Gustava, Sofia och Maria Margaretha Hård, att af dem tillgodonjutas med 250 R:dr hvardera, så länge de förblifva ogifta; att, med afseende å den nitiska och i många riktningar gagneliga verksamhet, som Siats-rådet Gabriel Poppius under en lång lifstid utvecklat både i Statens tjenst och för inhemska näringars förkofran, hans efterlemnade oförsörjda döttrar, Fredrika Gustava och Augusta Charlotta, mätte på indragningsstaten tilläggas en årlig pension af 800 R:dr Riksmynt för begge eller 400 R:dr för hvardera, så länge de ogifta förblifva; att, i betraktande af Landshöfdingen i Wester-Norrlands län Friherre Hampus Wilhelm Mår ners långvariga tjenst, bemälde Friherres efterlemnade enka, Lucia Margaretha Liljenstolpe, hvilken, sjelf sjuklig, med tre oförsörjda döttrar, deraf två äfven sjukliga, befunne sig i särdeles ömmande omständigheter, måtte på indragningsstaten erhålla en pension af 600 R:dr; alt, sedan Befallningsmannen på Upsala Slott, Öfversle-Löjtnanten Jacob Magnus Nordencreutz' efterlemnade fem oförsörjda döttrar fått sig år 1851 tillagd på indragningsstaten årlig pension af 40 R:dr Banko för hvardera, men en af dem derefter allidit och en ingått äktenskap, hvarigenom deras pensions-belopp blifvit besparade, 60 R:dr Riksmynt deraf måtte öfverllyttas till den äldsta nu oförsörjda dottern Christina Mathilda Nordencreutz’ hvilken, född 1808, är genom ofärdighet och försva - 72 Bil.
Genom den till följe deraf anställde undersökning, upplystes, att, med undantag af, om jag ej missminner mig, 10 hus, hvilka ansågos umbårlige, de öfrige voro för bemålte auctoriteter nödvåndige till begagnande i ett eller annat afseende. Jag vill ej bestämdt såga, att denna undersökning kan vara tillräcklig, för att uppfylla det ?6S Dm 26 1Feiniar af Herr von Hartmansdorff åsyftade ändamål; men jag har nämnt detta endast som en anvisning för StatsUtskottel; att genom HofCanzleren infordra den acf, som säkert skall lemna en betydlig del af de upplysningar Herr von Hartmansdorff begärt. En »längd handlingar rörande detta ämne finnes att tillgå i Handels» och FinanceFxpeditiönen. Herr von Hartmansdorff, Angust: Efter den upplysning Friherre Ehrenborgh meddelat om den åtgärd, som redan blifvit vidtagen, till utrönande af hvilka och huru mångå Kronans byggnader skulle kunna umbäras, anser jag det visserligen vara skål, att StatsUtskottet efterfrågar hvad i detta afseende redan kan vara tillgjordt. Men om blott 10 hus befunnits vara för Kronans behof öfverilödiga, och töljaktligert på båttre sått användbara, så skulle jag tro, att en ny undersökning år högst nödvändig. Då jag gjordt den ifrågavaranda framställningen, har det icke skett utan goda anledningar att tro ett större antal byggnader kunna försäljas eller besparas. För att visa hvad som med byggnader kan uträttas, om de riktigt blifva begagnade, torde det tillåtas mig anföra ett exempel. Hvar och en vet hvilket prågtigt slott, som i Upsala ännu höjer sig på ruiner af hvad det fordom Varit. Oaktadt det till största delen står tomt, har Upsala Academie straxt bredvid företagit sig en Bibliotheks-byggnadjsom kostar öfver i5o,ooo Riksdaler, blott för att bringas under tak.
Uti en hos Borgare-Ståndet väckt motion (N:o 247) har Herr C. E. Ljungberg fästat uppmärksamheten derå, hurusom Statens före 1856—1858 årens riksdag ur tjenst gångne tjenare icke hugnats med någon förbättring i sina vilkor; men då lefnadskostnaden för dem icke vore mindre än lör de ännu i tjenst varande samt härtill komme, alt en åt de förstnämnde beviljad förhöjning å deras pensioner, i anseende till pensionårernes framskridna ålder icke kunde länge betunga Statsverket, har motionären hemställt, all de redan vid 1856—1858 årens lönereglering på allmänna indragnings-staten förflyttade embetsoch tjenstemän måtte tilläggas enahanda vilkor, som deras vederlikar efter denna tid erhållit, eller åtminstone att dem måtte beviljas någon förbättring i deras hittills åtnjutna vilkor. I sammanhang härmed har Utskottet behandlat följande motioner, som blifvit väckta: aj hos Ridderskapet och Adeln, dels af Herr von Krusenstjerna, E., hvilken uti Motionen N:o 90, med erinran hurusom Rikets sednast församlade Ständer afslagit en inom bemälda Riks-Slånd gjord framställning, åsyftande att vinna rättelse uti det obilliga förhållande att, såsom genom Kongl. Brefvet den 9 Februari 1858 blifvit stadgadt, den af Rikets Ständer vid 1856—1858 årens riksdag beviljade och af Kongl. Maj:t fastställda förhöjningen af pensionerna för arméens befäl och tjenstemän icke tillkomme andra pensionsberättigade, än dem, som ur tjensten afgålt efter förenärnnda den 9 Februari; och således icke de arméens pensionärer, som der förinnan erhållit afsked — ånyo underställt denna fråga Rikets Ständers pröfning, samt dervid framhållit den orättvisa, som derigenom tillskyndats sistnämnde äldre pensionärer.
Af sistnämnde Barn äro uti Barnhuset vårdade 817. i Staden 1,893. på Landet 2,402-5 j 12 Af de i Barnhuset vårdade 817. äro under året utlemnade . 482. döde 105. behållne vid årets slut - 230. gjy Af de i Staden vårdade 1,893. äro under året afgångne 234. döde 91. behållne vid årets slut l,568.-j 393 Af de på Landet vårdade 2,402. äro under året afgångne 229. döde 60. behållne vid årets slut 2,113*2 402 Hvarjemte Revisorerne få aflemna följande tabellariska uppställning, utvisande kostnaden för de barn, som å Barnhuset underhållas, jemförd med utgiften för dem, hvilka äro utaccorderade på landet: Kostnaden för 1 äldre Barn inom Barnhuset år 1834 ... 49: 47.10. Dito för Dito år 1835 ... 52: 8.10. Dito för 1 Barn, uttingadt på Landet, under hvardera året 1834 och 1835: — Derefter till fyllda 14 år 12: 139 Kostnaden för 1 Barn, uttingadt incm Östergöthlands eller Wester-Norrlands Stift samt Gefleborgs Län: Under 6 års ålder, i Underhåll 24: — ~ Emellan 6 och 14 år, Dito 20: Till Barn uti Hufvudstaden äro, under åren 1834 och 1835, understöd utdelade med 8 å 12 R:dr Banco årligen, efter Barnhus-Directionens hepröfvande af Föräldrarnes mer eller mindre behöfvande omständigheter. Civil-Statens Pensions-Cassa. Denna Cassas Räkenskaper, hvilka för åren 1834 och 1835 af Delägarnes egne Revisorer förut undergått granskning, utvisa: Debet. B ahmee från föregående året: Inkomster: Stats-Anslag Årlig Afgift Befordrings-Afgift Retroactiv Afgift Exspectance-Afgift Fyllnads-Afgift . Besparde Löner .
Ridderskapet och Adela Stats-Utskottets den 31 Juli på bordet lagde Betänkande af d. 28 nästföregående, i anledning af de anmärkningar sorn blifvit gjorde vid Utskottets Betänkande om Allmänna Medels anslående för Svenska Theatern. Ut Supra. Ex Protocoll© ■A. G. Silverstolpe. S. D. In stämde Högloft. Ridderskapet och Adeln i Vällofl. Borgare-Ståndets genom Protocolls-Utdrag af d. 29 Juli meddeldta beslut, att den allmänna så kallade Pensions* Benndningsoch Tndragnings-Staten bör hädanefter hvart annat år i sammanhang med utgifvandet af Riksens Ständers Revisorers afgifVande allmänna Berättelse om Bankens-* Statsoch Riksgälds Contöirens med flera publique Penninge-Verks tillstånd, till trycket befordras. Ut Supra» Ex Protocollo A. G» Silverstolpe. S. D. Via förnyad föredragning af Stats Utskottets d. 27 dennes på bordet lagds Memorial af den 4 Den i Augusti den 21 nästföregående, med bifogade Berättelser och Utlåtanden rörande Bevisionen äf de under Kongl. CommerceKollegium ställda Fonder samt Magazins-Inrattriingens förvaltning* blefvo dessa Utläianden i de öfriga delar gillade, men den delen af Utlåtandet öfver Allmänna ArbetshusFonden återremitterad, hvilken angår anslaget på denna Fond af de åt Biskopen i Götheborg beviljade hushyre-medel, i afseende hvarpå StatsUtskottet skulle anmodas meddela upplysning huruvida denna Embetsman vore till hushyra af Staten beräittigad. Ut Supra. Ex Protocoilo A. G. Silverstolpe. S. I). V id förnyad föredragning beslöt Höglofl.
Skulle man, till råga på hvad som redan är gjordt, vilja utesluta församlingens fattigvård och endast säga att barnen skola af fattigvården understödjas; så kan jag icke, åtminstone med afseende på den blifvande falligvårdsförfattningen, finna ringaste olägenhet. Jag instämmer med Hr Lefren i den redactionsföräridring, lian föreslagit, med den olika benämning, som Hr von Hartmansdorff uppgifvit, nemi. skolundervisning i stället för skolgång. Dernäst förenar jag mig med Hr von Hartmansdorff deruti, att meningen ifrån orden ”äfvensom sådana barn må,” kan alldeles gå ut, då man i y:de inom. har tillräckligt rum och tillfälle att införa med fä ord allt hvad som hehöfves för att uttrycka sin tanke rör:de den långa mening, som jag nyss nämnde. Äfven förenar jag mig med Hr von Hartmansdorff i fråga 0111 den förändring lian föreslagit i sisla punkten, hvaruti lian föreslagit ”tillse” i stället för ”vara ansvarig,” samt ”erforderlig undervisning,” i stället för de ord, hvarmed momentet slutar. Frih. Roye: Jag hade äran att nyss förklara, att jag mot den första afdelningen af delta mom. hade intet särskildt att erinra. Jag får likväl nu gifva tillkänna, att jag i allo biträder den mening, som Hr Lefren framställde aug:de början af moni., dock med erinran om det utbyte af ett ord, som Hr von Hartmansdorff gjort, emedan jag är af den tanke, att denna bestämmelse är på sitt rätta st ii I le. Jag anser äfven, alt hvad jag här hört kallas en mellantnening, är på sitt rätta ställe; ty visserligen bör den lindring, som här är förunnad åt föräldrar och målsmän, icke saknas i detta mom. Hvad åter angår slutet af morn., så har Hr von Hartmansdorff modifierat det på ett sådant sätt, att jag deremot har intet att anmärka, utan begär bifall till hans redactionsförslag.
I allt detta har talarinnan uttryckt sin egen mening och möjligen deras, som anmodat henne att tala, men hennes tankar delas förvisso ej af flertalet svenska kvinnor, i.Personlighetens frigörelse » med den betydelse fröken Key inlagt däruti är ej ett mål, till hvilket någon, vare sig man eller kvinna, bör sträfva Vår öfvertygelse och vår plikt bjuda därför oss, undertecknade, att protestera mot fröken Keys öfvergrepp att med dylika uttalanden uppträda såsom tolk för de svenska kvinnorna. Med anledning af denna protest, som är undertecknad af 281 svenska kvinnor, har fröken Ellen Key afgifvit följande förklaring: Med afseende å motiveringen i den mot mitt tal vid Ibsenfesten riktade protesten är jag skyldig mig själf att icke med en stafvelse besvara de afsiktliga misstydningarna af detta tal. och färgas, utan att sönder sprättas. Billiga prisar. Väljsjordt » r b e t c. Filial: Hornsgatan I. — Allm. Rikstel. Allm. Gods afbämtas tacksamt afgiftsfritt. 1898] Ivad åter angår mitt s. k. öfvergrepp att_tala i andras namn än mitt eget vill! jag upplysa, att jag var bortrest under Ibsens Stockholmsbesök och telegrafiskt blef anmodad att återkomma för att • ' tala till Ibsen å de svenska kvinnornas vägnar ». Jag skulle icke åtagit mig det ömtåliga uppdraget eller frångått min goda vana att uteslutande föra min egen talan, ifall jag icke kort förut haft anledning att yttra min uppfattning af Ibsen och kvinnorna. Detta skedde dels då jag bragte honom min personliga hyllning med en uppsats i festskriften till hans födelsedag och dels genom föredrag i Stockholm i de förenade högskolornas förbund och Nya Idun. Jag måste således antaga, att mina åsikter voro kända och att man anmodat mig att tala, emedan man just ville hylla Ibsen ur min synpunkt, d. v. s. som danaren af ett nytt ideal för kvinnan, den personliga frigörelsens.
Jag får då upplysa att både inom Presteoch Bonde-St:n frågan kommer att bringas till tals, och att flere ledamöter inom dessa Stånd vilja söka genomdrifva hvad jag föreslagit. Hr Dalman: Man har sagt, att det i landsorten vore alldeles omöjligt att få småsedlar, om icke privatbankerna funnes. Detsamma har yttrats i 30 år. Men huru bar man sig åt, innan privatbankerna 1'unnos? Denna privatbankernas rättighet alt utge sedlar af lägre valör, har för öfrigt motverkat det för ett ordnadt myntväsende vigtiga ändamålet, att nemi. få silfver mycket mera spridt i landet. Då jag ej har något hopp om omedelbart bifall till mitt yrkande, anhåller jag alt mitt förslag vid en möjligen blifvande återremisss måtte få medfölja till Utsk:t. Frih. Stjernstedt, Johan Wilhelm: Hvad beträffar sjelfva saken, så lära väl bankerna vara till för allmänna rörelsens beqvämlighet; och jag är äfven öfvertygad att den allmänna rörelsen behöfver sådana valörer som 5-rdr:ne, om man äfven toge bort l-rdr:ne. Hvar och en, som vistats i landsorten längre från Stockholm, vet huru svårt det är att vara utan l-rdr:ne,och huru mycket obeqvämare för allmänna rörelsen vore det ej, om äfven 5-rdr:ne bortginge ur rörelsen. Jag anhåller om bifall till §:n oförändrad. Hr Mannerskantz: Då jag, på sätt jag flere gånger förut yttrat, anser det rigtigt att sätta en gräns för den massa kreditsedlar, som äro i allmänna rörelsen, och söka göra allmänheten mera förtrolig med den tanken att silfver, och icke sedlar, är det egentliga myntet, och att sedlar blott äro myntrepresentativ, kan jag ej annat än instämma med Gr. Liljencrants. Det är naturligt att, om riksbanken för ett erkändt allmänt nyttigt ändamåls skull ålägges draga in sedlar af en eller annan valör, privatbankerna måste göra sammaledes, om hela åtgärden skall hafva någon betydelse och åstadkomma den nytta, som åsyftas.
Sr ingalunda, att motsätta mig förslaget. Jag vill blott upplysa, att det af RiddarhusUtskottet projecterade LåneReglemente hvilar på bordet, uti hvilket alla de försigtighetsmått blifvit föreslagDe, som kunna af en Cassa iagttagas, och isyn_ nerhet roed afseende å detta fall, l öfrigt får jag erinra, att det icke är alla Ridderskapets och Adelns Ledamöter, och minst de medellösa, sota bidraga till Capitatiensafgiften ; det äro blott sådane, som hafva lön eller egen inkomst, för hvilken de erlägga bevillning. Jag har endast velat nämna detta, och tror icke, att någon vidare åtgärd kan i sådant afseende af RiddarhusUtskottet vidtagas; men om Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt att i Protocollet uttrycka sin ledsnad öfver hvad som skett, vill jag icke bestrida det. Undertecknad RiddarhusScCreterarei Jag vill icke ingå i pröfning af den obehagliga händelse. 220 Ben 5 Octo&er e. m. sorn utgör föremålet för Herr Liljestråle* framställning »helst jag inom mig delar öfvertygelsen, att den tilläfventyrs kunnat före korn mas. Jag utber mig endast få fasta uppmärksamheten deri, att när hufvudfiågan Var under öfverläggning, förekom ock den, om ansvar för RiddarhusDirectionen och RiddarhusUtskottet. Under discussionen yrkade Herr Berghman ett strängars ansvar, än Herr Liljestråle nu gjort; nemligen att Utskottet skulle ersätta förlusten, och rättegång i sådant afseende anställas. Detta förslag blef likväl icke antagit, utan Ridderskapet och Adeln beslöt, att förlusten skulle betäckas genom erläggande af en capitationsafgift. När denna fråga således en gång verkeligen blifvit afgjord, hemställer jag, om det kan vara lämpeligr, att å nyo upptaga den till pröfning, samt om icke fast häldre Herr Liljestråles nu gjorde framställning skäligen kunde förfalla. Herr Liljestråle'.
Strax derefter reste Cameron likväl ifrån London, och som hvarken mor eller dotter voro fallna för några förtroliga meddelanden, så nämde man icke ens hans namn. De båda damerna sågo icke till honom, och ryktet om hans process och hans besynnerliga anspråk på det Hawerfieldska namnet ökade just icke den aristokratiska ladyns välvilja för den hemlighetsfulla pretendenten till ett namn, som hon redan ansåg förträffligt representeradt. Då Cameron återkommit och infann sig på visit hos de båda damerna, blef han temligen kallsinnigt mottagen af modern, men förmodligen fanns någonting i dotterns vackra ögon, som motvägde denna köld, ty han hade likväl återkommit ett par gånger. Klockan var nu sex på eftermiddagen. De båda fruntimren hade druckit sitt kaffe, betjenten, som burit ut brickan, hade nyss stängt dörren efter sig, det var alldeles tyst i salonen, der mor och dotter sutto, hållande en liten ofrivillig siesta; man kunde höra ljudet af ett par stora flugor, som tungt slogo emot det målade taket, under det de flögo fram och åter, prasslet af ipoméernas och kaprifoliens blad, som vinden förde emot karmen af det öppna fönstret, hvarigenom den varma sommarluften inströmmade, och surret af några humlor och bin i blommorna utanför. De nedfälda markiserna gåfvo en behaglig och mild halfdager åt det stora rummet, som med sina dyrbara möbler, sina vaser fylda med blommor, sina speglar och taflor framstälde den behagligaste anblick i verlden och tycktes i detta ögonblick just passande för det ljufva far niente, hvaraf de båda vackra halfsofvande qvinnorna njöto. Gud vet, hvad för tankar sysselsatte Arabella, der hon, halfliggande i länstolen vid fönstret, rörde de mjuka röda läpparne liksom i en dröm och blickade framför sig med smäktande och halfslutna ögon, men att hennes mor alls icke njöt af några angenäma fantasier, var tydligt, ty hon förde den fina broderade näsduken till sina läppar för att dölja en gäspning och sade matt: — Det är fasligt enformigt på landet. Man kan icke hindra sig att finna tiden mycket lång, när man en hel dag måste vara utan sällskap.
Jag har slutligen framställt mitt förslag, emedan jag tror att saken, långt ifrån att förlora, tvertom skulle vinna' på att blifva grundligare behandlad, och jag afsåg att R. St:r derigenom skulle sättas i tillfälle att veta hvad de besluta, hvilket icke låter sig göra med iakttagande af den form utaf allmänna satser, hvari Utsk:t framlagt sitt förslag; — jag åtminstone vågar icke tilltro mig vara nog skarpsynt för att, innan man har lagen uppställd, kunna se hvart den leder. I)å emellertid ingen annan delat den åsigt, jag framställt, får jag, i stället för mitt förra yrkande, nu begära propos. på alslag. Hr von Koch: Jag kan verkligen icke inse hvarföre representationen, om man är ense alt något skall göras och att det är »pericolum in mora», skall på en tid af 3 år uppskjuta hvad sorn redan nu kan löretagas. Visserligen vore det bra, om vi hade ett fullständigt lagförslag, men då något sådant icke finnes, anser jag bäst vara att representationen godkänner vissa hufvudgrunder. En af dessa hufvudgrunder är, att burskapjcke bör utgöra ett vilkor för rättigheten att idka handel. Ofver denna fråga äro vederbörande redan hörda, och det återstår så ledes endast att äfven representationen, och företrädesvis Borgare-St. uttalar sin åsigt. Man kan då, orri representationen godkänner denna grundsats, antaga att, efter det initiativ, Civilministern för snart *U år sedan tagit, det icke skall dröja länge förr än en förordning utkommer. Hvad R. o. Ad:s votum i denna fråga vidkommer, tror jag att jag skulle göra R. o. Ad:s ledamöter orätt, om jag ansåge den åsigt lörefinnas, alt burskapstvång fortfarande bör ega rum. Jag vill äfven omnämna det prejudikat, att en Engelsman fått rättighet att i Göteborg drifva handel utan burskap. Frågan om utländningars handelsrätt har ofta förevarit, och sedan R. St:r ingått till K. M. med begäran om en ny förordning i detta afseende, remitterades R.