Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om inte jag vore, skulle han inte vakna annat än vid målena, men då vaknar han lika säkert, som om han hade ett urverk i magen. Och för hvar gång äter han, som om han arbetat en hel dag. Lena (framme vid fönstret). Nu vaknar han nog snart ändå. Brita Stina. Hur då då? Lena. Jag tycker, det är nå’n, som kommer. Brita Stina. Hvem är det då? Lena. Jag tycker, det är Jan Anders. Brita Stina (upp). Kors i Kristinehamn! (Ropar.) Lars Anders! Lena. Ja, det är det. Nu ser jag, hur han går och knekar med knäna. Men hör I mor. Se då efter, så de inte kommer ihop sig igen. Brita Stina. Ska du gå då? (Skriker.) Lars Anders! Lena. Jag går in i kammarn. Jag vill inte vara med om det här samtalet. Lars Anders. Hvad i helvete är det om nu igen? Brita Stina. Opp med dig! Jan Anders kommer hit, vet jag. Lars Anders. Hvad hundra vill den här? Brita Stina. Kan jag veta det. Opp med dig, så han inte behöfver se, hur du ligger här och grisar. Lars Anders (upp). Sätt på kaffepanna, mor, och ta’ fram flaskan, så vi kan få oss en gök. Brita Stina (blåser på elden). Nu ska jag säga, det blir lif i latmasken. Lars Anders. Vi ska väl åtminstone höra, hvad han vill. (Det knackar. Han öppnar.) Nej, se Jan Anders. God dag och välkommen. Brita Stina. God dag, god dag! Är I ute och går? Jan Anders (kommer in.) God dag bägge två och guds fred i stugan. Lars Anders. Stig fram och sitt, Jan Anders. Jan Anders. Tack för det, Lars Anders. (De taga plats.) Brita Stina. Det är ett hiskeligt vargaväder. Jan Anders. Det är det. Lars Anders. Och I har inte åkit? Jan Anders. Nej, det har jag inte. (Kort paus.) Lars Anders. Är det väg i skogen, Jan Anders? Jan Anders. Nej, det är det förstås inte. Men si patron har varit ute och kört. Lars Anders. Hocken patron? Jan Anders. Patron på herrgård’n, förstås. Lars Anders.
Utskotten kunna icke inse, i hvad måtto 1788 års Kongl. Förordning hindrar föräldrars inflyttning till barn , som ega tillgångar att dem och sig försörja; äro barnen sjelfve fattige och i behof af understöd, gifver Författningen, såsom en Ståndsledamot välgrundadt anmärkt, ett önskvärdt stöd åt församlingens pröfningsrätt. Beträffande anmärkningen rörande hindret för fabriksanläggare att antaga arbetare, lärer älven den förfalla, enär husbonden, om han önskar antaga sådant folk , som församlingen anser komma att betunga Fattigvården, eger att meddela församlingen garantier deremot, 8 Lag s. Allm. Besv. o. Ooc. Utsk. Uil. N;o 70. genom offentligt erkännande af sin förbindelse, att sjelf för sina arbetares vård och underhåll ansvara. 7:0. Att Utskottens förslag, (sid. 32) ”det en församling, som icke inom natt och ”år protesterat mot en persons inflyttning, ”förpligtades att meddela densamma underhållvöre orättvist, om undantag ej finge ega rum , emedan en sådan kunde insmyga sig och ett helt år uppehålla sig i en församling , utan att församlingens föreståndare derom finge kännedom. Atminstoae borde någon större ansvarighet stadgas, dels för den inflyttade, som icke hos Pastor sig anmäler , dels för den, som underlåter att vid Mantalsskrifningar uppgifva dem, som till honom eller på dess egor inflyttat; och syntes det vara en lämplig bestraffning för den sistnämnde, om han ålades att, i den mon han förmådde, sjelf lemna understöd åt den olofligen inflyttade. Utskotten befara icke, det den anmärkta svårigheten att erhålla kännedom om olofligen inflyttande skall ofta inträffa. Genom det af Utskotten föreslagna stadgandet, anse Utskotten vederbörande Församlingsboer, Ordningsmän, Rotmästare, Sexman, Kronobetjenter böra blifva så mycket mera uppmärksamma - Lag? s. Allm. Btsv. o. Otc. U/s';. Uti. N:0 70. § märksamma alt upptäcka och i tid armäla dem, sorn sig olofligen insmygt.
Inkomster: Behållning från förra året 420: 39 Iduns grundplåt 100: — Insamlade medel redovisade i Idun efter afdrag af grundplåten 406: 25 Ytterligare insändt från Lilla Gösta, Strengnäs, 2: —; Nils &amp; Barbro 1: —; N. 959: 30 Utgifter: Men jag och du, vi skiljas nu, nu flyr din lilla finska. Och se! vi aldrig mer igen, tack för den tid du var min vä ", minns mig ibland, det skall min saknad minska. Omkostnader för koloniens sommaivistelse enligt lämnade verifikationer: F å den prislista från K. M. Lundbergs Bosättningsmagasin oc ' i Almedahls Fabriks Försäljningsmagasin, som i detta nummer är införd som annons, fästa vi våra läsarinnors uppmärksamhet. Densamma lämpar sig väl att frånskiljas för att vid förefallande behof anlitas. Den nämnda firman är också så väl bekant, a t t den ej torde behöfva några särskilda rekommendationer. Ett namn för påfvar; tvänne andra, Som vanligt folk bli ' nämnda vid. Hvad man hos andra jämt vill klandra. Namn på oändligt utsträckt tid. Hvad aftonklockan, klangfull, sände En stilla kväll i rymden ut. Hvad diplomatens nit upptände. På upprätt kropp ett praktiskt slut. Hvad farfars stånka, om du minnes, Var snidad af. Ett räkneord. Af hvad i Norrland många linnes. Järnvägsstation här i vår nord. Ett rosenblad, hur kan det vara? Och likaså en barnakind? När man på smöret ej fick spara, Hur blef din kost? Ett namn på vind. Hyra och respengar Mjölk Smör och ägg Mjöl och bröd Potatis, grönsaker och bär Kött och fläsk Specerier och viktualier Diverse utgifter ... Inn ehållsforteeknin g. Jenny Meyer. - j(M e d porträtt) — O, blonda barn! Poem af Daniel Fallström. — » Ett ä m n e »; af Anna A. — - N å g r a ord om gångsport och höstproinenader; af Herbert. — Halsbandet; af Guy de Mawpassant. Öfvers. Idun
Jag reste mig upp och gick fram till fönstret, hvilket jag öppnade, och blickade ut. Der stod i den nordiska vårnattens skymningsdager en gestalt tätt under fönstret. "Förlåt, herr Arthur, men ni måste genast följa mig bort härifrån", hviskade en behaglig röst. "Kallista?" sade jag förvånad, "hvad söker du här?" En ful tanke kastade för ett ögonblick sin svarta skugga öfver min själ, det var misstänksamhetens: "Kanske voro länsmannens insinuationer om flickan " "Först ville jag tacka er, och sedan", hördes Kallistas röst åter, "sedan vill jag be att ni aktar er för länsman det är en hämndgirig karl. Men kom ut", tillade hon ängsligt, "på vägen skall jag förklara hela saken för er." Ater kändes en obehaglig stickning i mitt hjerta. Men huru kunde det vara möjligt att hon vore så fräck? Jag rodnade öfver min egen elaka tanke. "Hoppa ut, genom fönstret; på gården skulle de måhända se er", hviskade rösten ånyo. Med ett hopp var jag nere i parken vid den unga flickans sida. "Kom, kom!" sade hon, och ledde mig vid handen djupt in i den mörka skogen, allt under en ömsesidig tystnad. Jag började finna äfventyret pikant, det må nu ha föranledts af hvilken orsak som helst. Komna ett stycke väg, stannade vi och Kallista satte sig på en stubbe. Hennes bröst häfde sig högt af den ansträngande promenaden och jag trodde mig se att hennes kinder nu glödde i varma rosor. Hon bröt först tystnaden och sade med flämtande röst: "Herr Arthur, länsmannen vet eller gissar att herrn kommit hit utan pass, han har skickat skallfogden till Hammarudda; och med en nämndeman är han sjelf på väg till prostgården för att arrestera er; jag har hört det af hans egna drängar." Jag stod der till en början något "forbaused". "Hvad är att göra?" frågade jag slutligen, litet modstulen. "Ni måste fly, och det genast. Falkens Erik drar sig nog fram; jag sände honom och Bengt dessutom ett bud med en gosse, så snart herrarna började gräla, ty jag kunde allt ana hur det skulle sluta." "Men huru verkställa en flykt?"
N:o 47, i ani. af väckt motion om ändring af remedium i vigt och finhet för hela, halfva och fjerdedels specier, m. m.; N:o 48, i ani. af väckt motion om tillökning i kopparhalten af nu brukliga tio-öre-stycken; Lag-Utskottet: N:o 71, i ani. af väckt motion om förändring af lagstiftningen rörande jords eller lägenhets afstående för allmänt behof; Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Uisk:t: N:o 28, i ani. af väckt motion om val af ordförande i skolråd m. m.; N:o 29, i ani. af väckt motion om upphäfvande eller förändrad reglering af klockares brefbärings-skyldighet; N:o 30, i ani. af väckt motion om rätt till presterlig tjenstårsberäkning för lärare vid högre folkskola; N:o 31, i ani. af väckt motion om förändrad anordning af bönegudstjensterna i städerna; N;o 32, i ani. af väckt motion om särskildt stadgande, att afhandling, hvarigenom jord blifvit från hemman för alltid afsöndrad, skall intecknas; samt N:o 33, i ani. af vackt motion om förhöjdt ansvar för andra resan lurendrejeri. Sedan ett prot.-utdrag för detta plenum justerats, åtskildes 11. o. Ad. kl. J 1 e. ra. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 5 prot.-utdrag för den 14 dennes samt prot:t för den 3 sistl. Juni e. m. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att till R. o. Ad. blifvit öfverlemnade 15 inträdeskort till K. Landtbruks-akademiens sammankomst den 19 dennes, samt anmodade de ledamöter af Ståndet, som önskade erhålla dessa biljetter, att anmäla sig hos Riddarh.-Fiskalen. Härefter uppstod Hr Gr. o. Landtm, samt yttrade:
Man kan således icke godtyckligt förändra gängen af sådane embetsverks förrättningar. På dessa skäl och då jag förmodar att en äterremiss icke kan medföra så betydlig tidsförlust, att R. o. Ad. af den orsaken borde antaga betänk., tror jag bäst vara, att låta saken återgå till Utsk. Hr von Troil: Åtskilliga ledamöter af huset hafva yttrat klander emot Utsk. för det att Utsk. särskildt föreslagit Fredin såsom en lämplig person att sköta det ifrågakomma arbetet. Jag ber då att få fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att af de talare som hittills yttrat sig, de fleste synas önska att företaget måtte kunna fullbordas så tidigt att det kan blifva föremål för näst sammanträdande Ständers granskning. Men det var just för att kunna åstadkomma 384 Den 1 Juli f. m. ett sådant resultat, som Utsk. med Hr Fredin öfverenskommit om de föreslagne vilkoren och ansett sig böra föreslå honom till arbetets verkställande. Skall det uppdragas åt annan person, torde det vara tvifvelaktigt huruvida denne icke skulle finna sig lika mycket i behof af ferier under sommarmånaderne som kammarrättens ledamöter, och arbetet således möjligen icke blifva färdigt. Dessutom om R. o. Ad. anser den ifrägakomne förändringen lämplig skulle derigenom, att man vid det ställe i Utsk:s hemställan der namnet Fredin först förekommer, tillägga ”eller annan sakkunnig person”, det möjliga hinder för arbetets fullbordande försvinna, som Frih. Palmstjerna omnämnt, eller Tit. Fredius till äfventyrs inträffande död. Jag inser dock icke att uti den föreslagna tind. skrifvelsen ligger något hinder för K. M. att lemna uppdraget ät hvilken person han för godt finner, för den händelse att Hr Fredin skulle få förhinder. Detta arbete anser jag vara så mödosamt att troligen få personer skola vilja och kunna åtaga sig detsamma. Då nu Hr Fredin med Utsk. uppgjort vilkoren och dessa vilkor synes mig vara särdeles billiga, är det mycket tvifvelaktigt huruvida en annan person, som kunde utses, äfven vore belåten med desamma. Men om R.
»Gråt inte, lilla Berta! Det blir nog bättre nästa gång.» Berta slängde bort kriaboken och plirade ännu oroligt med sina långa ögonhår. — Läraren hade redan gått vidare. »Hedvig Engelhardt har skrifvit ’om qvinnans uppfostran’, en kria, som i det hela är riktigt bra. Hedvig Engelhardt har den åsigten, att man icke skall ge qvinnorna en ensidig uppfostran, vare sig åt ena eller andra hållet. ’Det är icke blott till husmoder, det är till menniska den unga qvinnan skall uppfostras, och derför bör så vidt möjligt intet menskligt vara henne främmande’. — Det är nu inte så lätt att utföra, men tanken är riktig och omfattande, och här äro gifna ganska goda anvisningar på, hur man bör gå till väga. ’På samma gång utveckla själ och kropp. — Icke utveckla det teoretiska förståndet på bekostnad af det praktiska. — Ja, det der är mycket sundt och bra. Vidare råder Hedvig Engelhardt till resor som ett utvecklande uppfostringsmedel. Alldeles riktigt, men det är inte alla, som ha detta medel i sin hand, och man måste ofta försöka hjelpa sig utan.» Hedvig rodnade och blef orolig. Hon hade uttalat sina egna hemliga önskningar, och det hade förefallit henne, som om hon skulle ha kunnat hjelpa sig sjelf genom att råda till, att unga qvinnor borde komma ut och se sig omkring i verlden, men läraren sade nu blott: »Det är ju alltid önskvärdt, men man kan inte uppställa det som en nödvändighet. — Vidare hade Hedvig Engelhardt åtskilliga fel i satsbildningen. — »På ett ställe fattas en hel mellansats. Två ord äro öfverhoppade, och det är ingen anledning att skrifva ’utomordentligt’ två gånger. — För öfrigt är stilen väl slarfvig. Ni kan bestämdt skrifva mycket vackrare, om ni ger er litet mera tid. — Se på Hulda Fransson! Det är ordentligt!» Hulda slog ned ögonen och fick hjertklappning. »För resten är hela Hulda Franssons kria felfri», fortfor han. »Er åsigt att ’flickor böra uppfostras i klosterlig stränghet’ delar jag inte, men det är naturligtvis inte min mening att inverka på er öfvertygelse.
Jag klädde mig, jag gick på sparrisjakt med farbror ...» »I honom har du gjort en eröfring. Han är alldeles förtjust i dig.» »Han påstår att jag ’har anlag’ för sparrisjakt.» Maria skrattade. »Nå, du utbildade dina anlag?» »Ja, tills Gerda kom.» Han blef med ens helt allvarsam; men då hon betraktade honom med en forskande blick, lät han ett fint diplomatleende spela kring sina läppar. »Jaså Gerda,» sade hon lugnt. Men han märkte, att hon iakttog honom: »Nå, vidare!» »Ingenting vidare! Vi ha promenerat i parken. Vi ha konverserat — voilà tout!» »Hvar tog hon vägen då?» »Jag antar, att hon gick upp till sig. Själf har jag varit uppe och klädt om mig för att inte behöfva hälsa dig i knäbyxor och snörkängor Gerda säger, att den dräkten inte klär mig.» Han reste sig upp och började marschera omkring på golfvet, betraktande hennes anordningar. Hans ögon glänste, och näsborrarne vidgades som för att insupa vällukten i fullaste drag; han njöt den som en finsmakare njuter sitt vin, den bästa årgången, väl tempereradt. »Så vackert du ordnat allting. Och en sådan doft! Det är ju våren själf som du flyttat hitin Och här sitter du midt inne i den skönhetsvärld, du skapat, och njuter och drömmer.» »Än du själf då?» »Jag? — Han skakade på hufvudet. »Detta är inte för mig. Jag känner mig till mods som borde jag ha tagit skorna af mina fötter, innan jag trädde hitin ...» Det lät nästan vemodigt; hon ville slå bort det. »Det har du ju också gjort — snörskorna. Orden ledsagades af ett leende, som gjorde afbön för skämtet. Men han var nu en gång i sorgsen sinnesstämning, och han tillade, med lägre röst men med ett tonfall, som strök under orden: » eller som om jag aldrig borde ha trädt hitin.» Hon såg på honom, ännu alltjämt med detta vackra småleende, som tycktes bedja om absolution därför, att hon en sådan dag som denna icke kunde låta sig ryckas med af hans stämning.
Men deremot anser jag, lika med Utskott tet, högst nyttigt och nödigt, att sådana tjufvar, hvilka till lifstidsfängelse blifva dömde, och således icke äga hopp att återfå deras frihet , måtte varda brännmärkte , för att blifva fortare igenkännliga, om de finna tillfälle att från deras förvaringsställe undkomma; dock yrkar jag, att detta märke skall sättas å nå^ got synbart 6tälle, på det dermed åsyftade åndamålet desto fullständigare mätte vinnas. Herr Cederskjöld: Den siste värde Ta* / Den 21 Maji. 41 Jaren har med Utskottet instämt deruti: ”att !’Lif'stids~arrestanter borde förses med ett out”plånligt märke,” men tillika yrkat, ”att det ?,boide sättas på något obetäckt ställe af krop’ pen, på det hvar och en genast kunde igen”känna brottslingen, i händelse han kunde ”komma på fri fot.’’ Detta vore visserligen ganska rigtigt, så vida man kunde befara, att lifstidsfängelse skulle för alltid bibehållas i vår StraffLag. Men då man, såsom jag förut haft äran nämna, synes kunna förmoda , att detta orimliga straff måste i den innan kort .utkommande Lagen alldeles afskaffas, och de då varande Lifstids-arrestanternas straff utan tvifvel lär komma att förvandlas till fängelse på viss tid, till exempel 25 år, .efter hvilken tids förlopp de återfå friheten, i händelse de, genom sedeförbättring, deraf skulle visa sig förtjentej så skulle man, genom en sådan stämpling, på förhand betaga alla dessa, den gamla felagtiga Lagstiftningens olyckliga offer, möjligheten att kunna begagna den frihet , som den nya Lagstiftningen tillät dem, att genom sedeförbättring återvinna, Då dessutom till och med i Ryssland det bruk lär hafva blifvit afskaffadt, att uppskära näsborrarne på sådana grofva brottslingar, som för lifstiden förvisas till Siberien ; skulle det vara alltför olämpligt , att i Sverige na börja påtrycka brottslingar outplånliga och allmänt synbara märken.
Att den Utskottets Ledamöter förelagda Ed förbjuder att ”något yppa som i någon måtto kan lända till Bankens skada och misskredit,” Hvad det förstnämnda hindret eller 1672 års beslut beträffar, så behöfver man blott ihägkomma, ”för att bedöma dess halt” att det uppstäldes under en af Sveriges största olycksperioder, då nemligen det krig tändes hvarmed landet hemsöktes under Carl den Xhtes minderårighet. Uti ett till FinanceComitéen ingifvit och med nådigt tillstånd serskildt tryckt yttrande om Banken, författadt i afsigt att besvara den frågan som Kongl. Majit uti sin instruction för FinanceComitéen framstäldt, ”huruvida nemligen genom Bankens functioner, sådane de nu gälla, inrättningens syfte uppfylles,” tror jag mig hafva utredt, att, ehuru felaktig Bankens organisation ifrån första böljan varit, så ingick dock den hemlighet hvarmed Bancoverket blifvit föivaltadt aldeles icke i dess stiftares plan loch ej heller påbjudes den af BancoOrdningen. Jag anser mig hafva utredt att det är denna missförstådda hemlighet, som vållat att Banken under fulla tvåtredjedelar af sin 150-åra bana icke ägt något syfte, icke uppfyllt en Banks functioner utan varit en anstalt der än Regeringen, än andra magtägande i behofvets stund funnit Credit och penningar, Den 4 dpril f m. 29 men på bekostnad än af Capitalisterna, än af de productiva folkclasserna. Jag är berättigad att tro min teckning vara enlig med sanningen, emedan mina uppgifter ännu icke blifvit vederlagde. Det beslut sorn BancoUtskottet åberopar,’ föranleddes deraf att Regeringen till Brandenburgiska krigets förande behöfde göra stora anticipationer på Statens intrader, hvilka till följe af BancoOrdningen, som i visst afseende kunde anses såsom ett, emellan den trafiquerande Allmänheten och Regeringen slutit contract, skulle i Banken deponeras.
Som exempel härå får jag nämna att ä pag. 5 läser man ang:de koppar-räntan: ”härvid förekommer väl, att, derest R. St:r, på sätt Utsk. i bilagde, denna dag afgifna, Utlåt. Litt. B. tillstyrkt, bifalla K. M:s atlätna Nåd. 22 * 340 Den 22 Mars f. m. Propos. örn nedsättning uti afraden utaf Fahlu Bergslag för Stora Kopparberget från hvart 10:de lill hvart 30:de S/ca af tillverkningen, härigenom en betydlig minskning å denna inkomst-titel skulle upkomma”. Utsk. har således icke försummat att å de ställen i Utlåt., der sådant varit behöfligt, meddela hänvisning till bilagorna. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han i afseende på denna discussion och vädjandet till hans tanke borde uplysa, att han eftersett huru vid föreg:de Riksdagar med pröfningen af StatsUtsk:s Utlåt, om beräkningen af Statsverkets inkomster bade lillgätt och dervid funnit att vid sednaste Riksdag, då blott en bilaga och vid 1847 och 1848 årens Riksdag dä flere bilagor åtföljt sagde Utlåt-, R. o. Ad. upskjutit behandlingen af de punkter, som stodo i sammanhang med bilagorne, tills bilagorne efter det hufvudsakliga Utlåt:s genomgående, blifvit afgjorde. Den olikhet hade likväl egt rum, att samma Utlåt, vid föreg:de tillfällen verkligen varit försedde med bilagor, hvaremot StatsUtsk. nu afgifvit serskildta Utlåt:n, ehuru under samma nummer, som det hufvudsakliga Utlåt, i ämnet, hvarföre det också mötte någon svårighet att öfvergå från ett under pröfning varande Utlåt, för att företaga ett annat.
Sedan Stats-Verket af denria summa upp. tagit omkring Etthundradefemtio Tusende Riksdaler for ofvan uppräknade behof, skulle återstoden disponeras af Banken till upprätthållande af Pappers-myntets värde, och for att öka dess tillgångar vid oföresedda tillfallen. g:o. För att emedlertid göra Ranken oberoende af en sådan tillfällig minskning i dess reela inkomster, och i synnerhet föt att än vidare utsträcka dess verkningsförmåga, med detsamma som den skulle genom sina åtgärder bidraga att lifva de inhämska näringarne , föreslår Kongl. Mnj.-t, att Rikets Ständer, jemte det de vidtaga nödiga stadganden, för att i möjligaste måtto förekomma missbruken med de Lån på effekter, hvilka Banken årligen utdelar och hvilka Kongl. Majtt ingalunda har för afsigt att inskränka, måtte derjemte ålägga Banken, att årligen, genom inköp af Jern eller Koppar, förvandla en del af sin Sedelstock uti reel effekt och på detta sätt än vidare förstärka sin disponibla fond. Kongl. Majtt, som med lika hägn omfattar hvarje näringsgren, har uti de Lån på Jernoch Koppar-tillverkningar, hvilka Ranken årligen meddelar, med nöje funnit en i sa måtto vä! beräknad anstalt, som låneförsträckningarne, lämpadeefter den tillverkade qvaniitetens värde, derigenom sätta det i om - Konungens Nåd. Propositioner. 3 omlopp utkommande rörelse-Kapitalet i jemvigt med produktionen och utgöra en fullständig hjelp, lika för alla som idka samma näring. Men Kongl. Majit har det likväl, med detsamma, icke kunnat undfalla, att dessa Län, ämnade till näringarnes förkofran, stundom tjenst till mynt-värdets försämring, i det de blifvit ett medel, att innehålla vexel-försäljni ogen och uppjaga kursen. Kongl.
Dm wisse undavraA r förestäende BewllUuugar. r:o Fran Bewillning efter 2 §, befrias det i Kronans kjerst stående Manskap wio Landoch Sjö, Magien, som ej hofwa Hemmansbruk, jemwä! ynglingar, hwilka - till Sludiers idkande uppehålla sig »vid Academier, Gymnasier och allmänna Schöler och ej tillika nyitjaS tili främmande barns undenvisning, samt denvid atnjura i Contant Lön eller andra deremot swarande sörmoncr minst roo R:dr i hwilkct fall de rareras till samma afgift, som enfkilvre Inför, motorer: ' 2w Utom Fångar och Fattighjon, hwilka icke någon BetMninq kan paföras, befrias jemwäl derifrån wqhnföre och bräcklige samt andre, som äro urur ständ att sonsena sitt uppehälle. g:o De af Allmoge», en fj-rdedels Hemmansbrukare och derunder, Torpare, Gerningsman, InhysesrFöik somt Bruks, och Fabi ignes arbetare a landet, sa wäl som 7lrbe!skarlar, Fiskare och annat fattigt Folk i Städerne, som icke äro inskrifne Borgare, da de hofwa fyra barn, ehwad de äro egna eiler Skjusbarn, likwal det yngsta under 8 och der äldsta ej öfwer is ar, åtnjuta i stna afgistcr ester 2 §. och dä de ej komma akt betala enligt i Z. förbehållen inkomst, tio skiljingars afdrag swarande emot den försksninZ i afräkning a Lönoch Beralnings-afgift stmr Slotts - 254 Den 5 Januarii.
s 1275 — *293, bif. af PresteStåndet, IX s 1072, lagdt till Handlingarne af BorgareStåndet, IX s 1082, bif. af Adeln, IX s 1089, af BondeStåndet, IX s iio5. — angående ändring af 12 §. i Kongl. Förordningen den i3 Juli 1818, rörande; Motion, remitt. till Lagutskottet, II s 1 i4o. Utskottets Betänkande, VII 1. s 256 — 262, bif. af PresteStåndet, IX s 309, af BorgareStåndet, IX s 313, återremitt. af Adeln, IX s 3i8, af BondeStåndet, IX s 324. Ytterligare Utlåtande, VII 2. s 1227 —-1234, lagdt lill Handlingarne af PresteStåndet, IX s 1072, af BorgareStån - 147 det, IX s »082, bif. af Adeln, IX s 1089, af BondeStåndet, IX s tio5. Underd. Skrifvelse, X 2. 1. s 172 — 174. RiksdagsBeslutet, §. 3o. Inteckning, om ändring i i3 §. etc. rörande. LagUtskottets Betänkande, VII 1. s 262'—270, hif. af PresteStåndet, IX s 809, återrem. af BorgareStåndet, IX s 3i f, af Adeln, IX s 318* af BondeStåndet, IX s 324. Ytterligare Utlåtande, VII 2. s 1235 — 1254, bifrned föreslagen ändring af BorgareStåndet, IX s 1099, af BondeStåndet, IX s it oi. Underd. s 319 — 322. — ora ändring af 23 §. etc. rörande. Motion, remitt. till LagUtskottet, II s 1258.