Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
yJet är första gången jag söker få ett inlägg i * ~ någon s o m helst tidning, o m jag undantager de många öfversättningar jag — för bröds skull — måst arbeta m e d för ett tiotal år tillbaka. Det skulle ej heller nu fallit mig in, o c h allraminst mot vår välkända författarinna » A v e ». Men, goda » A v e »! Ni smärtade mig så m y c k e t, o c h jag vet att många m e d mig säga detsamma! Jag tänker nu ej på öfverdrifvet känslosamma naturer, utan på sådana, s o m äga både allvar, takt o c h själfbehärskning. Jag äger en sådan där liten kulle, hvarunder jag nödgats bädda det dyraste jag ägt i lifvet! (Kanhända är ni n o g lycklig att ej dela denna min erfarenhet?) Otaligt många gånger har jag promenerat den vackra vägen till kyrkogården i sol o c h vår. M e n ofta har jag också i blåst o c h snö gått samma väg. G o d a A v e! — Då jag miste min dotter — mitt enda barn, blef h e m m e t mig så tomt. H o n var j u det enda, s o m återstod mig af lifvets lycka och sällhet. Jag har n o g försökt — s o m ni säger — att tänka på mina lidande medmänniskor. Jag har ej stora tillgångar, men nog för att skänka en b l o m m a, ett linne eller en klädning åt ett litet fattigt barn ibland. Men till dessa små extra utgifter har det varit mig ett n ö j e att för egen del försaka något litet, uppoffra små stunder. Jag har heller ej råd att bära några dyrbara blomsterskördar till den lilla kullen. De s. k. » torgkransarna » får jag oftast nöja mig med, o c h delar jag » A v e s » tanke o m deras fägring, Men ofta har jag d o c k lagt en liten lefvande b l o m m a — just de af eder omtalade hyacinterna, s o m i tusental drifvas i orangerierna i våra dagar och säljas så billigt.
Ah – »fratello mio!» – din bror Ernst har ingen änglakaraktär; dagrarne der kasta mörka skuggor – till hvilken af de båda slagen räknar du väl den svagares hat mot allt förtryck? »Mitt stora, vackra hat», säger Zola. Detta bref (som genom egarens tillmötesgående här kunnat meddelas) är ett mycket kännetecknande uttryck för Ernst Ahlgrens eget själslif då hon börjar sin egentliga författarbana, och på samma gång för den etiska och literära växelverkan, som fortgick mellan de båda vännerna. Hon har själf sagt, att hon aldrig kunnat skildra män på det lifsvärkliga sätt, som så väsentligt skiljer hennes arbeten från de flesta författarinnors, om lifvet icke, jämte den mångsidiga erfarenheten af olika mäns skaplynnen, gifvit henne möjligheten af samarbete med en manlig intelligens på grundval af fullkomlig jämlikhet. Denne kamrat hade icke en skymt vare sig af manligt öfversitteri eller manligt galanteri gent emot henne som kvinna och det var detta, som från början ingaf henne den stora trygghetskänsla, hvilken kom henne att våga vara sig själf. Han var lika sträft ärlig i sin insigtsfulla kritik, som gifmild med sin uppmuntran, och hon kände sig behöfva båda delarne, men framför allt uppmuntran för att stärka sin, af de många motgångarne försvagade, själftillit. Lugnt och fritt fortsatte de att dryfta tidens frågor, arbetets vilkor, diktens uppgifter och uttrycksmedel. Och så väl arten af detta samarbete som af det personliga förhållandet mellan Ernst Ahlgren och Axel Lundegård – ett förhållande, hvilket varit så ovanligt, att det ej kunnat undgå misstydningar – är lagd i dagen genom den af lifsvärklighet genomträngda dikten Modern. Detaljerna äro omdiktade, karaktärerna bevarade, ehuru sonens möjligen förlorat på att Ernst Ahlgren ej hann meddela den alla de sympatiska drag hon ämnat. Moderns gestalt däremot är vorden den mäst, i stort taget, helstöpta och värklighetstrogna bild framtiden kommer att ega af Ernst Ahlgren. Denna starka växelverkan skulle möjligen med andra naturer kunnat bli hämmande för bådas frihet, eller skulle kunnat snedvrida enderas andliga växt.
Föredrogos Expeditions-Utskottets nedannämnda memorial: JYS 13, till Hedervärda Bonde-Ståndet, i anledning af återremiss å skrifveiseförslaget JYS 121, hvilket Prot.-Utdrag den 21 Oktober 1863. 069 lada till handlingarne; hvaremot JM 14, angående anvisande af medel till arfvodesförhöjningar för tjenstemunnen å Utskottets Tryckeri-afdelning, af Ståndet godkändes. Den 21 Oktober. Frän Högloft. Ridderskapet och. Adeln. S. D. Sedan Ridderskapet och Adeln vid sistlidne dag skedd föredragning af Sammansatta Bankooch Lag-Utskottets Utlåtande JM 5 afslagit Utskottets i l:sta och 2:dra punkterna gjorda hemställanden och vid blifvit sina förut lattade beslut, rörande §§ 1 och 7 i Utskottets förslag till lag om enskilda ban ker, utan rätt att utgifva egna banksedlar, hvilka beslut finnas upptagna i Ridderskapet och Adelns protokollsutdrag, JM 404, för den 12 sistlidne September; så beslöt Ridderskapet och Adeln nu vänligen inbjuda de öfriga Riks-Stånden att i samma beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena. S. D Efter föredragning af Högvördiga Preste-Ståndets protokollsutdrag, JM 462, innehållande dels nämnda Riks-Stånds beslut öfver Lag-Utskottets Betänkande, JM 69, i anledning af motioner om arfsrätt för oäkta barn, dels ock inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att i samma beslut sig förena, blef denna inbjudning af Ridderskapet och Adeln afslagen. S. D. Föredrogos Stats-Utskottets Utlåtanden: JVJ 176, i anledning af Kongl. Mojrts nådiga Skrifvelse, i fråga om nämndemäns och Ijerdingsmäns rätt till ersättning för extra förrättningar. Forsta ■punkten.
Ut supra. ^x krotoeollo I. v. Valerius. Utdrag af Protokollet, hältet hos Bon. de-Ständet wid Urtima Riksdagen t Arebro den iL Oktober igio. S. D. 83iföll, wid förnyad föredragning, Bonde-Ständet Stats,Utffottets ben 9 bennes, pä r4S Den 12 October. pä äterremist, meddelade ytterligare Utlåtande, angäende Riksdags, omkostnaderne. dit guprs. Lx ?rotoLollo Lslrriet Qftmsnn. Utdrag af Protocollet, hältet hos Bonde-Ständet wid Urtima Riksdagen i Arebro den ir October 1810. S. D. ^^ewillnings-Utskottets i Memorial af den 4 dennes meddelade ntlätande öfwer twenne frän Bonde. Ständet remitterade Memorialer, det ena af Johan Longberg frän GefleborgsLän. om lindring i Bewillnings-Utskylderne för Gestrikland, och det andra af Hans Nilsson frän samma Län, om Bewillnings-afgift för Caraoterer nian ätföljande Embete eller Tjenst, blef, wid förnyad föredragning, till alla delar gilladt. d/l xuprrn Lx ?rotoeoIIo <-sbr»eI Oämann. Utdrag af Protorollet, häller hos Bonde Ständer wid Urtima Riksdagen i Orebro den ir October 1810. S. D. §9id förnyad föredragning af Serskildia UlskottetS den 6 i denne mänad pä bor^ Den 12 October. I4A det lagda Memorial, med ntlätande öfwer den sä »väl hos Högloft. Ridderskapet och Adeln, som hos Bonde. Ständet wäckte fräga om widtagande af wista försigtighetsmätt, i anseende till f. d. Konungens »vistelse-ort, och till af. »vändande af dest försök att nalkas eller beträ. da Sweriges gränsor, blef samma ntlätande till alla delar gilladt; i sammanhang hwarmed Ständet förklarade Lag.
»Att gifta sig med en stackars flicka, och sedan låta henne fara vind för våg, utan att bry sig om henne.» Hon talade hastigt och skyggt. Han satt och lade ihop sitt bref. Det fans något i hennes dämpade ton, som grep honom med ens, som klämde och pressade honom, – formlöst och obetvingligt, som bergsbons hemlängtan, då minnet vaknar. Han skulle icke för hela verlden kunnat se upp just nu. »Jag håller mycket af Elvira», sade han, »jag skulle inte vilja mista henne för allt hvad jag vet. Selma, jag är så kär, att jag är alldeles vild ibland. Jag är svartsjuk också. Kan du tänka dig det?» Han talade helt lågt. Det var något af en bekännelses blygsel, men också något af protesten i en klagan. »Jag kan tro det», svarade Selma. Det uppstod en stunds tystnad. Han vek ännu på sitt bref och Selma tycktes uppmärksamt betrakta ett gammalt kuvert. »Om något äktenskap kan bli lyckligt, så skall vårt bli det», sade han hastigt, i förändrad ton, »hon är så outvecklad ännu, så vek och barnslig, jag skall kunna uppfostra henne alldeles som jag vill. Hon måste ju då lära att förstå mig och det skall bli en verklig gemensamhet.» Selma sade ingenting, hon stod och strök med sitt finger längs skrifbordets kant, försänkt i tankar. »Men det är märkvärdigt att tänka sig, att hon är lika gammal som du», tillade han. »Nitton år är ingen ålder», svarade Selma med ett leende, som gömde ett litet vemod. »Nej, det är sant, men man tänker sig alltid att du skulle vara äldre.» Selmas far blef bättre för hvar dag, och patronen började i sina bref tala om att hemta henne. Det var en dimmig vårdag, ljum och gråtmild, så att stora tårar hängde i takskäggen och allt stod svept i ett fuktigt flor. Selma satt inne hos fadern, som nu var så bra, att han kunde ligga och läsa sin tidning. Han var alldeles nyrakad, och det tunna håret låg kammadt och fint kring hans välformade hufvud. Selma hade låtit arbetet falla ned i knät och lutade hufvudet mot stolens höga karm. Hon såg trött ut och slöt ögonen.
När träd förderfvas, som kostat förfädren många års möda och omvårdnad, och som äro 60 å 70 år gamla, då är ägaren tillden egendom, hvars prydnad träden voro, föga belåten med en ersättning af 10 r:dr r:gs eller något dylikt för hvad som utgjorde hans tillfredsställelse och en del af gårdens värde. På dessa skäl anhåller äfven jag om återremiss. Hr Den 16 Maj f. m. Hr Stuart: Då jag icke på något villkor kan medgifva, att stockstraffet skall qvarstå såsom lagligt straff; sfi anser jag afven den anmärkn., som mot r mom. af betänk, blifvit framställd, icke kunna föranleda till återremiss. Hvad sednare mom. angår, så torde, på sätt jag förut baft äran yttra, 6 r:dr 62 sk. böter, eller deremot svarande fängelse vid vatten och bröd för hvarje träd, som fri lies, vara tillräckligt straff i detta fall, enär dessutom skadan skall särskildt ersättas. Att den som lidit förlusten skulle vara mera belåten och tillfredsställd, om den, som begått förseelsen, straffades med några par spö, kan jag åtminstone icke föreställa mig. Frih. Cederström, Thure: Jag får vördsamt förklara, att jag ej motsätter mig bifall till U Is k: s betänk., utan tillstyrker bifall till stockstraffets upphörande; men deremot väcker jag den motion, att den som fäller sådana träd, som äro planterade framför annan mans hus, måtte derföre straffas, på sätt i8o5 års författning förmår för åverkan af mästeoch storverksträd. Frih. Cederström, Jacob: Jag är icke för ögonblicket i tillfälle att kunna redogöra för alla de olika straffbestämmelser för åverkan af fruktbärande eller till prydnad planterade träd, som i äldre författningar inom Riket funnits; men serien deraf är icke ulan intresse för den, sorn gör sig redo för hvad vägar lagstiftningen gått inom samhället. i8o5 års skogsordning, som i många fall upphäfver st.idganden i allmänna lagen, i afseende på skogsåverkan, har på K. M:s befallning blifvit ställd till omarbetning af Kammar-coll:m.
Diligensbolagets hulvudkontor och till allmän belåtenhet besörjt kommunikationens oafbrutna gång, hvarigenom han åt en allmänt gagnelig inrättning offrat hela sin medelålders kraft och verksamhet, samt under en trägen sysselsättning förspillt sin helsa, numera, i följd af den af Rikets Ständer vidtagna förändring, utan någon sin förskyllan, gått miste om framtida utkomst, och blifvit bragt nära nog till tiggarstafven, Rikets Ständer, med behjertande af dessa omständigheter, må hugna nämnde person med någon pension, som åtminstone räddar honom från nöd, hvarföre jag hvfter det förtroende till Rikets Ständers rättskänsla och ädelmod, det den af mig vördsamt väckta ofvanberörda motion må vinna wlplJO Jjjnoä Igihio .lobonieJaJa 1* jräteiabno Ille .grtinjofialeegärmoj, Jag anhåller om remiss till Stats-Utskottet. Stockholm den 29 November 1862. W. F. Tersmeden. • >o*! Motioner hos liidderskapet och Adeln 1862. Af Herr Paijkuil, liars angående en underdånig an hållan lios Kongl. Majt om åtgärders vidlagande för beredande af sysselsättning och arbetsförtjenst ät manskapet vid de värfvade trupperna. Det är olyckligtvis allt för väl kändt, att disciplinära förseelser mycket oftare inträffa vid de värfvade än vid landets indelda trupper, och att anskaffandet af dugliga rekryter vid de flesta värfvade regementen är förenadt med stora svårigheter. Anledningen till dessa förhållanden, som väl icke af någon kunna bestridas, torde i första hand hafva sin grund i de värfvade regementenas kasernering och i andra rummet härflyta derifrån, att det värfvade manskapet nästan aldrig har någon stadigvarande sysselsättning och jemn arbetsförtjenst på de tider och dagar, då det icke är af sin tjenstgöring hindradt att åtaga sig annat arbete.
Memorialets Memorialets behandling hos Anmärkningar. Datum. Ridd. och Adeln. Preste ståndet. ståndet. Bonde ståndet. 14 9:0. R. 0., angå - ende representations rättigheten för Slockholm. 10:o. 11 och 15 §§ R. 0., angående förrättande af Riksdags manna-val för BondeStåndet. 11:0. 52 § R. F. och 24 § R. 0., angående tillförordnandet af BondeSlåndets Sekreterare. 12:o. 39 § R. 0., angående val af Ordförande i Rikets Ständers Utskott och andra delegationer. 13:0. Tillägg vid 46 § R. 0., angående sammanträde af Rihs-Stånden för gemensamma öfverläggningar, äfvensom till ändring i 110 § R. Genom antagande af nästföregående har detta förslag förfallit. Af Kongl. Maj:t Afslaget d. 27 Febr. 1858. Alltså Förfallet. 13 Dec. 1856 bifölls. Af Kongl. Majit Bifallet d. 5 Febr. 1857. 13 Deo. 1856 bifölls. Af Kongl. Majit Bifallet d. 5 Febr. 1857. Memorialets Memorialets behandling hos Anmärkningar. Datum. Ridd. och Adeln. Presteståndet. | Borgareståndet. Bondeståndet. sionerna af Stats-verkets, Bankens och Riksgälds-kont:s tillstånd, styrelse och förvaltn. 1 5:o. tillägg i 109 § R. Rikets Ständers beslut anmäldt i underd. skrifvelse den 11 Mars 1857 (JW 29). Af Kongl. Majit Bifallet d. 27 Febr. 1858. 39, 40, m. fl. §§ R. F. och 4, 6, m. fl. §§ R. 0., i afseende på sättet för Riksstyrelsens förande i vissa fall. 28 Febr. 1857 till handl. 28 Febr. 1857 till handl. Förfallet. Memorialets Memorialets behandling hos Anmärkningar.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 18 Juli 1857, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, ali de räntegifvare, hvilkas räntor liro till Sala silfververk anslagne, må komma i åtnjutande aj de med skatleförenklingen åsxjftade förmåner. (I. A.) Riksdags-fullmäktigen Erik Mallpiin från Westmanlands län har, uti en inom Bonde-Ståndet väckt, lill Stats-Utskottet 'remitterad motion, fästat Rikets Ständers upp Bih. till B. St. Maj:ts särskilda Nådiga Kungörelser af den 11 Maj 1855 för skatteförenklingen stadgade grunder, enligt den tolkning af dessa kungörelser, sorn blifvit allmänt antagen, ej kunna tillämpas på de till Sala silfververk anslagne räntor af det s. k. Salbergs län, utan måste de skattskyldige i denna ort fortfarande vara underkastade uppsägning af räntorna in natura med alla deraf härflytande olägenheter; oqh har motionären, lill upplysning om dessa förhållanden vidare anfört: att till silfververkets disposition blifvit af Kronan öfverlemnade följande räntor: l:o enligt Kongl. Transporten af Sala silfververk den 9 September 1741, till Konst-statens underhäll, Grufvedrängs-hjelpen af hela Salbergs län eller Sala, Möklinta, Kihla, Kumla, Norrby, Tärna, Löfsta, Enåker, Nora, Wåhla, Harbo och Huddunge samt Dagsverkspenningarne eller Jordeboksoch Monlals-dngsverken af de sex så kallade nedre socknarne, och 2:o enligt Kammar-kollegii kontrakt den 20 September 1743, alla de öfriga räntorne af de sex nedre socknarne, eiler Sala, Möklinta, Norrby, Kihla, Kumla och Tärna, nemligen Gärden, Vinterkörseln, Vindoch
Majoren vid Götha Artilleri-regemente Johan [Vilhelm [Vesterling, från och med månaden näst efter den, i hvilken han erhållit afsked från sin Kaptens-beslällning vid nämnde regemente, ett pensionstillskott årligen af Löjtnanten vid Svea Artilleri-regemente Nils Roberl Themptander, llän och med månaden näst efter den, i hvilken han erhållit afsked ur krigstjensten, en årlig pension af Löjtnanten vid Första Lifgrenadiers-regementet P J. C. Loenbom, likaledes Underlöjtnanten vid Jönköpings regemente Carl Arvid Forshall, likaledes T. f. Fältläkaren, Doktor Ulrik Mullern, elter erhållit entledigande från sin befattning såsom t. f. Regementsläkare vid Konungens värfvade Hussar-regemente, pension i likhet med Regementsläkare på stat, enligt de för pensioneringen af Arméens läkare gällande föreskrifter. T. f. Förste Balaljons-läkaren vid Elfsborgs regemente, Medicine Doktorn Fredrik Ulrik Kjellenberg vid entledigandet från sill Balaljons-läkare-förordnande, en årlig pension af .. Öfversten Carl Hjelms enka, Augusta Flach, en årlig pension af. Öfversle-löjtnanten Jonas Gabriel Schanders enka, Lovisa Tornqvist, en årlig pension af Kaptenen, Majoren i Arméen Otto [Vilhelm Bergenstråles enka Carolina Ulrika Carlander, en årlig pension ai Aflidne Ölversle-löjtnanten Jacob Magnus Nordencreutz' tvänne döttrar Christina Mathilda och Gustafva Wilhelmina, såsom tillökning i deras pensioner, det belopp deras numera gifta syster Augusta förut åtnjutit, hvardera årligen 30 R:dr eller tillsammans att utgå från den tid Augusta Nordencreutz’ pensionsrätt upphörde. Aflidne Öfversten Olof Abraham Rruncronas enka, Christina Charlotta Lagerheim, en årlig pension af Aflidne General-iöjlnanten m. m. [Vilhelm Mauritz Paulis dotter, Fröken Solia Pauli, en årlig pension af . Riksmynt. St. Förslag lill underd. Skrifvelse N:o 205. Riksmynt.
Majt-ts Nådiga Remiss, uppå Befälhafvarens för Kon - ungens Lifoch HpsTroupper underdåniga Memorial, om anslag till Reparationskostnader å Kongl. Svea JLifGardies Cassern. Ut Supra. S. Ek Vid förnyad föredragning af BevillningsLagsamt Allmänna Besvärsoch, peconornieUtskottens den 8 sistledne julii under M:o 124 afgilne, samt den 22 derpå följde, eftermiddagen på bordet lsgde, Betänkande, öfyer det af Committerade till utarbetande af plan för en förbättrad fattigvård, undérdånigst inlemnan. de tigvården i Riket och tiggeners hämmande % jemte någre RiksdagsFullroägtiges, i samm* ämne, ingifne serskildte Memorial; blef samma Betänkande, i anledning af åfskillige ledamöters dervid gjorde anmärkningar, till Utskotteq. återremjtteradt. Ut Supra, S, D. Remitterades /ill Statsfarn t, Allni,filma. Be/varsQch OccQlipwie^- UtfjsOtieu: Herr Lefröns, johan Pehr, Memorial, infattande anmärkningar vid bemälde Utskotts, ij förmiddags Plgno återremitterade Betänkan$en, , angående fortfarande understöd af Staten, för Höganäs Stenkolsverk. Ut Supra. '0en 5 Augusti ‘e, r&i 205 S. D. Vid förnyad föredragning af Allmän: na BesvärsOch OeconomieUtskottets den 21 sisth Julii, under N:o 151 afgifne, samt den 29 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddelte Betänkande, i frågan öm nödvändigheten af krönte Kolskrindor och 'angående Kolmätare? fann Ridderskapet och Adela att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallet, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggäs tili handlingarne. Ut Supra.
Men nu marterades hon oafbrutet af tankar på, hvad som tilldrog sig i det tysta sjukrummet på Sofiahemmet, tankar på denna Dagmar Kurt, om hvilken Märta en gång hört en äldre herre säga, att hon ägde alla kapaciteter för att göra en man riktist olycklig. Stackars Märta! Nordanstormen, som blåste kring hennes kinder, hopar af stickor och strå, som hvirflade kring hennes fötter, himlen med de lågt drifvande, regntunga skyarne, allt tycktes henne symbolisera hennes ödelagda lif! Ty det var ödelagdt, därom var intet, intet tvifvel. Hon skulle aldrig älska nå- gon annan; hon ryste vid blotta tanken, att en anHuru kunde hon väl hjälpa, att hon tyckte om — nej älskade, gränslöst älskade löjtnant Hillberg! Han haKONUNG UMBERTO. DROTTNING MARGHERITA. de ju de gladaste, vänligaste mörka ögon, den klaraste stämma, det friskaste skratt, han hade nan mans bild skulle intaga den plats, han innehaft ridit med henne, dansat med henne och lyst upp i hennes hjärta. För hans skull skulle hon åldras som ett solsken, då han mötte henne på gatan. som en ensam kvinna. Och nu skref Paula: » Din gamle vän löjtnant Vid denna tanke kände hon sitt bröst sammanHillberg har störtat med hästen på Ladugårdsgärdet snöras så underligt, och minnet af diverse ogifta och måste nu ligga sina 5 ä 6 veckor på Sofiahemtanter, som umgingos i hennes föräldrahem, flockamet. Men till tröst för detta missöde har han fått des i hennes hjärna. Där var den tråkiga tant Criden vackraste sjuksköterska i Stockholm. Du minns stine Louise med sin döfhet och sina eviga frågor väl Dagmar Kurt sen din Stockholmsvistelse och och tant Ida Georgenius med sin nervositet och sina alla hennes » högre kallelser »? Efter att först ha många olika åkommor, som hon beskref så noga ämnat bli aktris och sen bildhuggarinna, har hon och så omständligt, att smågossarne råkade i skrattnu » förstått », att den lidande mänskligheten behöfexplosioner, när hon började. Och, last but not — IDUN 1899. 6 - Och.
På särskilda räkningar i Depositions-Afdelningen, hvilka, jeniDepo.nuomlikt 131 § af Banko-Reglementet, skola hänföras till fem olika klasser, innestodo den 31 December 1859: 32 lista klassen: Medel, som bero af Bankens egen styrelses disposition Dukater. Kreditiv eller förlag af Banken 4,502,833 81 3:dje klassen: Staten samt dess allmänna verk och kassor tillhöriga medel 90 4,072,450 90 4:de klassen: Medel, tillhörande de under Stockholms Stads styrelse lydande embetsverk och kassor, jemte åtskilliga allmänna inrättningar, välgörenhets-anstalter, konkursmassor m. tl 1,373,271 80 5:te klassen: Medel, tillhöriga såväl stiftelser och bolags-föreningar, grundade med beräkning på vinst för den enskilde, som ock enskilde personer 15,845 25 Sellinder år 1860 uppgingo insättningarne till 90 2,410 10,257,036 231,933,933 11 59 Summa hvaremot på samma tid assignerades . 2,500 1,887 242,190,969 228,791,998 70 48 så att räkningshafvarne vid 1860 års slut egde hos Banken innestående: Dukater. Runt. Assigneringar. antal. Duk. B:mt. Duk. B:rat l:sta klassen. Under år 1860 har folii-afgiften för enskildes assignering å Afgift f»r Depositions-Afdelningen uppgått till 150 Rdr. enskildes as i # o ilo signcvwgs De i Ryttmästare!! C. W. Hani mar,skölds och Brukspatronen C. räkningar. G. Johanssons konkurser för 1849 och 1850 årens folii-afgifter bevakade, uti föregående Revisions-berättelser omnämnde belopp balanceras fortfarande med 1,134 R:dr 30 öre. Ilevisorornett Berätt. ang. Bankoverket. Postremissanv isning ar.
Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet i allmän sockenstämma med Häggenås socken i dess socknestuga den 30 januari 1848. § 1. Sedan socknemännen på vederbörligen förut skedd pålysning sammanträdt i socknestugan, framställde underteknad ordförande att nödvändigheten att rådpläga och besluta om åtskilliga ärenden, som röra den här i socknen blifvande folkscholans snara i stånd sättande, alldenstund den förut utsedda läraren, ynglingen Olof Olander från Grötom, nu slutat sina studier och hemkommit för att börja undervisandet i denna schola. Till det första blef derföre yttradt, att socknens gemensamma nytta fordrade, och hvilket erfarenheten alltmer utvisat, det de 5 rotarne, hvaruti man vid den öfverens kommelse, som 5 år sedan angående fokscholans inrättning härstädes, ansett socknen böra indelas, dock böra sammanslås eller sammanläggas till 3:ne eller ännu heldre till 2:ne rotar, så att undervisningen må kunna meddelas halfva läse-tiden af året uti Norderåsen för barnen uti denna by, uti Utbygden och Norra Nybyggena, samt andra halfva läsetiden i Österåsen för barnen uti den byn och östra byarne. Sedan åtskilligt vore häröfver taladt till bevisande af det gjorda förslagets nytta för socknen, blef detsamma ej af församlingen motsagdt, hvarföre det af presterskapet ansågs vara utaf socken antaget och gillat.