Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då emellertid, ehuru det sålunda anförda icke kunnat bestridas, förslaget att helt och hållet återgå till de gamla bestämmelserna synes röna motstånd, samt då ändamålet, en af rättvisa och billighet påkallad jemkning i Statsverkets uppoffringar, på annat sätt torde kunna till väsendtlig del vinnas, utan att det genom regleringen antagna systemet behöfver rubbas; så vågar jag hos Rikets Höglofliga Ständer vördsamligen hemställa, att, lill undanrödjande åtminstone af den mest i ögonen fallande orättvisan, som ligger uti det anmärkta förhållandet alt Staten nu måste betala tolags ersä ttning Bevillnings-Ulskottets Betänkande As 13. 13 ersättning för de i tulluppbörden ingående tilläggs-afgifterna; de för tolags-beråkningen normalt beräknade och i tolags-tarifen uppställda tulluppbörds-beloppen måtte hvar för sig höjas med motsvarig andel af de vid regleringens genomförande normalt bestämda tilläggs-afgijterna; dock sä, alt de pä detta sätt uppkommande beloppen jernnäs lill närmaste hela hundradetal Riksdaler; så att t. ex. Calmar, som, enligt nu uppställda tarif, på en tulluppbörd af 270,500 R:dr, erhåller en tolags-ersättning af 8,700 R:dr, skulle åtnjuta sistnämnda belopp, då tulluppbörden uppginge till 300,500 R:dr, med tillökning af 5 procent för hvad tulluppbörden i staden öfverstiger denna summa. — Jag anhåller således vördsamligen att betänkandet mätte på denna grund till Utskottet åter remitteras, med uppdrag för Utskottet att utarbeta förslag till en härmed öfverensstämmande tarif för tolags-ersättningens beräkning. Och dristar jag särskildt härvid förtröstansfullt vända mig till Höglofliga Borgare-Ståndet med vördsam anhållan att äfven Höglofliga Ståndet måtte billiga min nu gjorda famställning och biträda en allenast på nyssomförmälda grund stödd återremiss.» Häruti hafva instämt: Josef Holm från Stockholms län, Erik Christenson från Göteborgs och Bohus län, Anders Joli.
M:t ansett låne-procentens ifrågasatta förhöjning icke utan Rikets Ständers medverkan böra beviljas, i hvilket afseende E. K. M:t nu ock täckts till Rikets Ständer framställa det Nådiga förslag, att den så kallade låne-procenten vid inhemsk ulls belåning af ull-diskont-fonden måtte varda bestämd till högst sextiosex och tvåtredjedels procent utaf det värde, hvartill ullen blifvit i föreskrifven ordning uppskattad. Under behandlingen af detta ärende hafva Rikets Ständer inhemlat, att de i anledning af beviljade lån verkställda utbetalningar utaf ofvan omförmälde, till utgående från Riksgälds-kontoret, emot 3 procent årlig ränta för hvad derå lyftes, anvisade kreditiv, hvars belopp af Rikets sednast församlade Ständer nedsattes från 300,000 R:dr till 150,000 R:dr, under de 4 sistförflutna åren icke understigit 37,000 R:dr eller öfverskridit 96,000 R:dr årligen; och som Rikets Ständer instämma uti den af E. K. M:t framställda åsigt, att, under vederbörlig tillämpning af de i sagda hänseende för öfrigt gällande föreskrifter, det allmännas säkerhet för de utgifna lånemedlens återbekommande icke kan anses komma att äfventyras genom den i Nåder föreslagna förhöjningen af det belopp, hvarmed inhemsk ull hittills fått belånas genom invisningar å merberörda kreditiv, samt enär genom denna förhöjning af låne-procenten de för ifrågavarande lånerörelse och befrämjandet af dermed afsedda ändamål anvisade medel hädanefter torde komma att i betydligare mån än förut begagnas, utan att, i allt fall, samma kreditivs belopp synes behöfva förökas, hafva Rikets Ständer lemnat bifall till hvad E. K. M:t uti högstberörda Proposition i Nåder föreslagit. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 19 Augusti 1854. 190 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Sparres yttrande; men sedan i afseende å Hr Olivecronas ber jag att få anmärka, att då han vill utsträcka bördsrätten till syskons afkomlingar, så skulle genom ett sådant stadgande densamma blifva utsträckt lill syskon? afkomlingar in infinitum, hvilket icke torde vara lämpligt, då vi alla kunna räkna ett sådant ursprung. Hans mening torde väl vara broders eller systers barn. Man har sagt att Utsk. borde fästa upipärksamhet vid Hr Adlercreutz’s reservation. Jag anhåller för min del att få fästa Ståndets upmärksamhet derpå, att det är en punkt i hans förslag, som lyder: »Har sådan jord, som ofvan säges, blifvit bortbytt mot annan jord å landet, då vare den tillbytta jorden börd underkastad.» Delta stadgande anser jag åtminstone att Utsk. icke bör antaga, ty dermed skulle Utsk. aldeles frånträda principen för bördsrätten, då denna skulle grunda sig på kärleken till slägtjord, och någon så beskaffad känsla svårligen torde kunna finnas för en tillbytt jord. Jag för min del skulle helst se, att man uphäfde hela bördsrätten, ty jag tror att man får taga i betraktande, att andra tider och förhållanden numera inträffat, då den känsla för jorden, som fordom förefanns, redan försvunnit. Detta kan visserl. vara beklagligt, men säkert är att så förhåller det sig, och då tror jag icke det värdt att genom lagbud söka framtvinga det, som icke i verkligheten finnes. Jag skulle dessutom tro att det finnes en annan känsla för fosterjorden, som är vida högre och icke bunden vid en viss torfva, nemi. kärleken för fäderneslandet i allmänhet, och detta är ett vida högre band, än att det skulle behöfva en jordtorfva för att det icke skulle brista. Jag yrkar i likhet med Gr. Sparre och på de grunder han anfört, återremiss, ehuru jag helst, som sagdt, skulle önske uphäf 111 H. 39 610 Den 26 Februari. vande af bördsrätten helt och hållet, till följd af de missbruk, hvartill den föranledt. Gr. Sparre: Utan att förlänga discussionen, vill jag endast säga llr Olivecrona att han misstagit sig.
Bland alla de historier, hvilka vid denna tid öfverfördes från Stockholm till landsorterna, var särdeles en märklig nog. Det berättades nemligen, att en af fångens sysselsättningar bestod uti att knyta och omknyta halsduken under de djupt nedvikta skjortkragarne, som lemnade halsen bar. Hvad meningen under den tiden dermed var, kan man nog förstå, men anledningen att han bibehöll detta mod, hvilket återfinnes på hans porträtter, äfven på det som Stjernström till ett aktningsfullt minne lät uppsätta på mindre, eller nu kungl. dramatiska teatern – det är ej så lätt att säga. Han var icke den mannen, som kunde glömma en sådan tidpunkt. Och att dagligen förnya penitensen, att onödigt minnas, det är för småaktigt att tillhöra hans karakter. Man måste derför antaga att denna idé sammanhängde med någon högre beröringspunkt i hans sinne. Emellertid skred tiden allt närmare mot målet, då den 20 oktober kom och löste alla svårigheter. Det var en oändligt lycklig idé att fira årsdagen af konungens ankomst till Sverige för 25 år sedan genom att skänka allmän amnesti åt alla dem, hvilka sedan 1810 blifvit dömda för politiska förbrytelser eller högmålsbrott. På detta sätt sågs den strängaste heders fordringar tillfredsstäld, fästningsportarne förblefvo stängda och frihetens portar voro för alltid vidöppnade. Lika lugn som Lindeberg inträdt i fängelset gick han derifrån. Intet högmod, ingen triumf lästes på hans ansigte. Han tycktes hvarken medtagen eller lycklig. Han var den alltid oåtkomlige, sig sjelf beherskande mannen – mannen med karakter, som hvarken hot, magtspråk, nåd eller jubel rubbade det ringaste ur sin bana. Detta sätt var dock icke det, som slog an på dem, hvilka så varmt hyllade honom, och hvem gjorde icke det då? Men det blef dervid. Han var visst icke okänslig eller otacksam, men den djupsinniga själen kunde ej glädjas åt något så flygtigt som folkgunsten. Så stor han nu syntes, skulle snart tidens rullande böljor dra med sig i djupet den popularitet, som ytterst hvilade på det ovanliga och otroliga i hans process, hvilket pinade nerverna och upprörde känslorna.
Dét blir ej möjligt att gifva det ena sättet ett uteslutande företräde framför det andra. Det är omständigheterna, hvilka bestämma, antingen det ena eller andra bör begagnas. Det är naturligt, att, om coursen vill hålla sig låg, vid pari eller derunder, de, som äga vexlar, hafva skäl alt önska silfverimport, för att erhålla sedlar. Den 5 Maj c. m. Det är naturligt, alt de ej kunna importera silfver, förän coursell går så lågt ner, att skillnaden beläcker transportkostnaderna och andra afgifter. Först då kan den, som äger vexlar, sjelf tinna räkning i att importera silfver och lenina det till Banken; men det är icke troligt ens, att coursen skall hålla sig vid en så låg ståndpunkt, utan mycket troligare är, att den håller sig vid pari med full tillgång. Just dä är tillfället inne för Banken att köpa silfver, d. ä. vexlar, emedan man bör köpa i den goda tiden de varor, man bar behof af i den onda, och dertill bör Banken begagna sin vinst. Banken betalar då den erforderliga skillnaden för transporten och någon vinst äfven för den, som åtager sig commissionen. Orsaken, hvarför Utsk. föreslagit, att Banken ej skall börja detta förrän vid eller under pari, ligger deruti, att hvilken siffra man i stället bestämde, skulle just denna siffra blifva det deereterade pari, emedan den, som bade vexlar, vore säker, att Banken köpte för delta pris; nu blefve han tvungen att låta coursen gå till pari, då full tillgång finnes. Det är åter naturligt, att så länge coursen ej är högre, än att skillnaden emellan den och pari utgör hvad som fordras att betacka transportkostnaderna, kan ingen utföra silfver; men stiger coursen derutöfver, går silfret ut. Det tinnes således en fluelualion öfver och under pari, inom hvilken silfret ej har benägenhet att röra sig hvarken in eller ut; men om coursen skulle höja sig, så att det vore skäl att frukta eli stark utförsel af silfver, är det naturligt, att Banken mäste vara betänkt på att under den tiden förstärka sin cassa, och då inträffar den tidpunkten, då man måste låna silfver.
Af Herr Contracts-Prosten Afzelius, lika. som af åtskillige det Hedervärda Bonde Ståndets - Stats, samt Allm. Besv.o. Oec.- Uts\Uti N:o 34- 3 3 Ståndets Ledamöter, bar, med erinran mot Skogs, och Jägeri-Betjentes mindre behöflighet, yrkadt blifvit, alt desse Tjenstemän genast böra indragas och deras löneförmoner Stats. Verket besparas. Utskotten få, med anledning deraf, vördsamt erinra, att Rikets ar 1823 församlade Ständer, i deras här ofvan åberopande underdåniga Skrifvelse den lista Uecember samma år, b'and annat, yttrat, att, hvad anginge frågan om Skogsoch JägeriBetjeningens afskaffande, hade Rikets Ständer funnit, att, så framt deras då i underdånighet framlagda förslag blefve i Nåder bifallet, desse Tjenstemäns tillsyn å de Ekeskogar, som till enskildes fria disposition Upplåtas, väl komme att upphöra, men att nämnde betjenings bibehållande deremot vore af nöden för vården af de Kronan förbehållne Ekar och framdeles anläggande Parker; dock anhöllo Rikets Ständer i underdånighet, att Kongl. Majit, me.d afseende å Statens knappa inkomster, täcktes i Nåder begagna de tillfällen till besparingar, som, genom in* dragning af öfverflödig Jägeri-betjening, kun. na sig förete. Med föranledande af denna underdåniga framställning, har Kongl. Majit, pi sätt Bih. till Riku St. ?:e H:t. 3 34 Stats samt AllmFesvo. Olc..Utsk.Utl. N:o 34.
Han började med premisser, dem jag ville begagna för min åsigt, att Ulsk:s betänk, i denna punkt mätte bifallas: men den värde talaren slutade sitt tal med begäran om återremiss. Vore det icke mera skäl alt den värde ledamoten förenade sig med mig i anhållan om bifall ? Månne icke sådan var från början hans mening? Då en annan värd talare har låtit upläsa en inom Utsk. angifven reservation, torde det tillåtas mig, alt få upläsa den motivering, som tillhörer Utsk:s utlåt., och hvilka motiver, vid npläsning till föredragning af i denna punkt, beklagligen helt och hållet med tystnad förbigingos. De lyda sålunda: ”Onekligen är det en vacker tanka, att Staten bör kostnadsfritt erbjuda undervisning åt hvem, som söker bildningens frukter: det kan ej eller bestridas att nu bestämda terminsafgift kan falla sig tryckande för mången familje-fader, som kämpar med knappa tillgångar, ulan att dock vara så medellös, att befrielse derifrån kan komma i fråga, likasom denna befrielse gör vederbönde ephorer, inspectorer och rectorer mycket bekymmer och svårligen kan aflöpa utan ojemnhet och missnöje å någon sida. Till undanrödjande åtminstone i någon mån af dessa olägenheter samt, såvidl sådant låter sig verk ställas utan en alltför stor upoffring f. n. å Statens sida, hvilken för bestridande af devid sisth riksd. beviljade betydliga lönetillökningar för lärarne vid elementar-läroverken påräknat såsom bidrag dertill af inflytande skolafgift ett ej obetydligt belopp, som Utsk. anser kunna uptagas till omkring 30,000 r:dr, har Utsk. ansett sig böra i så måtto biträda motionärernes i ämnet gjorda framställningar, att Utsk. funnit berörde skolafgift lämpligen kunna nedsättas från 5 till 3 r:dr, samt att ett anslag beviljas till godtgörande af en del utgifter, sorn genom termins-afgiften hittills påräknats kunna fyllas, Utsk. tillstyrker således etc.” Hr von Hartmansdorff har frågat, hvilken visshet man kan hafva, att den föreslagna summan af 12,000 r:dr kan för ändamålet vara tillräcklig.
29 och till 17 §. pag. 30, framställde förslag, har någon anmärkning "icke förekommit; hvaremot under disoussionen angående controllerna, blifvit yrkadt, att, då handlingar, hvilka icke ovilkorligt, utan endast i vissa fall, äro underkastade charlse-afgift, beläggas med stämpladt papper, vederbörande Embetsmän skulle åläggas å sjelfva handlingen anteckna tiden, då beläggningen skett. Men som detta förslag icke synes inverka på controllen, sådan den blifvit af Utskottet föreslagen, anser Utskottet samma förslag icke böra till förändring i gällande stadganden föranleda. 17 §. Utskottets förslag att i 1 och 4 mom. af denna §. införa de bestämmelser, 1835 års och äldre Chartse-Sigillatae-Författningar innehålla, har Ridderskapet och Adeln ogillat samt öfrige Stånden till Utskottet återremitterat, med anmärkningar dels att någon svårighet att erhålla vederhäftige chartae-sigillatse-försäljningsmän på flere orter icke skall hafva mött, dels ock, att då Domare icke utan borgen er - 24 Bcvillnings-Utskottels Utlåtandej TV.-o 29. holle chartor på credit och det möjligen kunde inträffa, att en Domare ej förmådde sådan borgen ställa, stadgandet om hans skyldighet att hålla allmänheten slämpladt papper lill handa blefve overkställbart. Om älven, såsom det blifvit anmärkt, chartae-sigillatae-försäljningsmän i åtskillige orter finnas att tillgå och äro villige att vid Tingen bålla chartor till salu, så har, efter hvad Utskottet eger sig bekant, det å andra orter varit och är ännu för Läns-Styrelsen och Taxerings-Comiteerne ogörligt att förordna någre sådane försäljningsman.
Bland de anmärkningar, hvartill Rikets Högloflige Sländers Revisorer, vid granskningen af Räkenskaperna för L mdtkyrkorna i Skåne, Halland, Blekinge och Bohus Län, tiott sig hafva anledning, kunna undertecknade icke se någon enda äga tillämpning vid Rakenskaperna för Fosie och Lockarps Kyrkor i Malmöhus Län och Oxie Härad, utom den, som rörer lön åt Barnmorskan i dessa Församlingar, hvilken af Kyrkornas medel utgår. Af Kyrkstolai na inhämtas, att lön till Barnmorska, af Fosie Kyrka, utgått sedan år r806 och, af Lockarps Dito, något sednare, men löre nuvarande Sysslomans tillträde lill deras befattning. Det torde icke för dessa hafva varit tillståndigi att indraga en lön, sorni mer än 3o år allmänt, utan anmärkning, utgått ifrån Kyrkorm i Skåne. Och då Kongl Brefvet dateradt Helsingbo'g den ?3 Augusti 1800 uttryckligen stadgar: "att Församlingarna skala, af hvarje Kyrkas enskilta liön"de, bestå en skälig lön för en examinerad Barnmorska/’ och Revisrorerne icke lära påstå, att Kongl. Instruktionen af den 12 April i8i5 upphäft högstberörde Nådiga Bref, synes det som Revisorerne saknat allt skäl för denna anmärkning. Angående Räkenskaperna för Skanörs och Falsterbo Kyrkor. Ehuru de Nådigst anbefallda underdåniga Utlåtanden af K vi kojta ra t orer ne, i anledning af Rikets Ständers Bevisorers Berättelse om den år 1841 förrättade Stats-Revision, tyckas angå endast Landt-men ieke Stadskyrkorna; likväl och då vi i detta omdöme tilläfventyrs misstaga — 413 — misstaga oss, få vi i djupaste underdånighet afgifva följande nnderdåinga Utlåtande, rörande förhållandet med Skanörs och Falstei bo Släders K yi ko! åkeribkaper.
S. D, Föredrogs ånyo Siats-Utskottets Memorial, N:o 4^7» i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, i frågan om grunderna för markegångsprisens bestämmande, räntepersedlarnes omsättning och förenkling m. m; Preste-Ståndet, som afslagit 5 punkten och nu vidblef detta beslut, ansåg Momenten A, B och C af samma punkt, såsom ledande till förminskning af Läroverks, Kyrkors och fromma Stiftelsers räntor, vara stridande emot 4 §• af Presteskapets Privilegier, och förklarade att dessa trerine moment, på grund af 114 §. Regerings Formen, icke utan samtliga Riks-Ståndens öfverensstämmelse och Konungens bifall kunde göras gällande; För öfrigt vidblef Ståndet sina beslut och gillade alla de föreslagna Vjoterings-propositionerna. S. D. Föredrgos ånyo Hedervärda Bonde-Ståndets Protocolls-Utdrag af den 4 dennes, med tillkännagifvande af dess beslut öfver Baned* Utskottets Utlåtande N:o 135, i anledning af de inom Resp. RiksStånden framställde anmärkningar vid Utskottets, under N:o »07, afgifne Betänkande, jemte inbjudning lill Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet, att i samma beslut instämma; Ståndet beslöt: x:o att Riksgälds valeuren - Fröt. Vt dr. den 7 Maji (835. valentén i vattenstämpeln ej må utsättas, hvadan i 6:te punkten de orden: uti hvilket papper sedlar nes R:g s valeur bör finnas utmärkt, komma att utgå; och 3:0 att det ms ölverlemnas åt Banco-Fullmagtige, alt öka beloppet af det vexlings-förskott för Låne-Conloren, hvilket i 17 punkten 1 och 2 mora, blifvit bestämdt, dock ej öfver de af Bonde-Ståndet föreslagne belopp, I öfrigt blef inbjudningen icke antagen. S, D.
Frih. Ehrenborgh: Hr v. Troils anmärkning är ganska riktig. Jag tror lika med honom, att då den ena riksdagen ej har att besluta om mer än hvad som skall iakttagas till nästa riksdag, bör det här heta: samt för hypotheksföreningar till nästa riksdag. Upplästes följande förslag till förändrad redaction af detta moni.: att cassacreditiv beviljas uppå en tid af högst ett år åt sådana associationer och privatbanker, som med spannmålsbelåning sig befatta, och för hypotheksföreningar till nästa riksdag. Bifölls. e) att de cassacreditiv, som inom ett år skola inbetalas, helst böra beviljas på olika tider af året, så att, om möjligt är, hvarje månad något eller några af dem må vara förfallna och, i händelse af behof, kunna indragas. Hr von Troil: Med anledning af det beslut, R. o. Ad. förut fattat, tror jag det vara lämpligt, att denna punkt förfaller. Den afser egentligen de creditiv, som enligt Utsk:s förslag skulle lemnäs enskilda personer och bolag, dervid man kunnat ställa så till, att de förfallit på olika tider af året; men nu, då cassacreditiv endast äro beviljade för hypotheksföreningar och spannmålsassociationer, torde man finna, att sådant icke blir möjligt, och jag anser derföre hela punkten lämpligen kunna förfalla. R. o. Ad. beslöt, att detta mom. skulle helt och hållet utgå. 10 H, 5o Den 3o Juli e. m. f) att B a n e o s t y r e I s c n bör i möjligaste måtto tillse, att cr etli ti ven begagnas enligt deras egentliga bestämmelse oell icke till en u t s t r-ä c k t assigne ring srörelse för de dagliga oell stundliga b e Ii o f v e n , hvartill de löpande räkningarna i d epositionsbanken, grundade på erforderliga medels successiva insättning, äro hufvudsakligen ämna d e. Bifölls. Upplästes och Iades på bordet nedannämnda inkomna Utlåtm, betänk:n och memorial: Constitutions-U tskottet:
Att 52 F borde innehälla: det 406 Expeditioner till Riks-Ztänden. Bondc-Ständets Secreterare skulle wara ofrälse man, hwarsemte vikas, att BondeStändct kunde fä uppsätta a förslag till Taleman trenne Ståndets Ledamöter, hwaraf Konungen sedermera kunde täckas utnämna en. Hwad i afseende ä Secreterarens qualification blifwit erindradt, finnes i enlighet med NegeringsFormens llä ^ i Riksdags-Ordningcn bestämdt. Widkommande ater det sednare yrkandet, sä emedan det äsystar en förändring endast för Bondc-Ständet och ej för Niks-Stäirden i allmänhet, anser Utskottet sig bundet ak anmärkningens inskränkthet och sä medelst sig es tillständigt, att föreslä en för alla Riks-Ständen gemensam förändring i RegeringsFormcn, och dä en sädan förändring es blefwe gemensam, finner Utskottet stridande emot all princip, att tillstyrka den särskildt för ett Ständ, enär nägot särdeles skäl för detta Ständ, mer än för de öfrige, ej synes kunna anföras. 5:o. Att i 77 § es Necognitions skogar nämnas. Swar: De inbegripas efter Utskottets tanka under Kronoskogar. 6:0. Z 80. Att slutmeningen synes böra utlcmnas, helst den kan anses lägga ett olämpligt band pä antagandet af en ny rotering, som framdeles kan finnas, nödig och billig. Swar: En sädan ny eller förbättrad rotering kan wifierligen ej förhindras, dä den enligt §:cns lydelse tillkommer genom Konungs och Ständers sammanstämmande beslut. Emellertid har denna lemnat en säkerhet emot alla i annan ordning widtagande anstalter till en ny eller förökad rotering, en säkerhet den Respective Riks-Ständen sannolikt ej wilja förlora.
Att framgången äfven här var gifven o c h bifallet af lifligaste art, behöfva vi knappast nämna. Fröken 0:s nästa uppgift lär bli Carmen. — Huru värderade och alltid gärna hörda de nyssnämnda båda artisterna äro, undra vi dock, om ej denna gång det största intresset fäst sig vid den tredje gästen, fru Moe. Efter att i tio år hafva varit borta från k. operans scen, där hon förut varit en af publikens förklarade favoriter, gjorde hon nu sitt återinträde vid densamma som Adéle i » Svarta dominon », ett parti som räknats till hennes allra bästa. Redan vid sitt inträde i första akten helsad med bedöfvande applåder, fick hon flere gånger under aftonens lopp, såväl för öppen ridå som efter aktsluten, mottaga de mest entusiastiska bevis på publikens minnesgodhet och sympati. Också tyckes hennes stämma förundransvärdt väl hafva bibehållit sig. Särskildt klinga tonerna i det högre registret runda och fylliga; det lägre registret är däremot något beslöjadt liksom ock hennes talorgan. Härmed öfverser man emellertid gärna för det alltigenom musikaliska o c h intelligenta i hennes föredrag samt hennes varma och lifliga spel, hennes uttrycksfulla mimik o c h väl afrundade gester. En lätt förklarlig inre rörelse lade en viss sordin på hennes uppträdande i första akten; andra (särskildt arragoneservisan) o c h tredje akterna gåfvos däremot med erkännansvärdt lif i såväl sång som spel. — Vi antaga, att detta parti ej blir det enda, i hvilket fru M. kommer att uppträda. K. Dramatiska teatern uppförde i går torsdag för första gången Echegaray ' s 3-akts-drama » Bernardo Montilla » med hr Elmlund i titelrollen. Till efterpjäs gafs » Arfskiftet », lustspel i 1 akt af Ivan Turgenjeff. Vi hinna naturligen ej nämna något vidare härom förrän i nästa nummer. Svenska teatern gifver fortfarande med god framgång folkskådespelet » Kumlander », där titelrollen som bekant på ett oöfverträffligt sätt utföres af dir. Holmquist själf. Vasateatern gaf i onsdags för första gången 4-aktslustspelet » Sodom och Gomorra ». Närmare härom i nästa nummer.