Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I9;de jjj. lyder: Borgenär, sorn för sin fordran fått inteckning uti flere fastigheter, må ej, till minskning af annans rätt, som å samma tid, eller efter honom låtit dess fordran intecknas i endera fastigheten njuta ur denna sednare betalning, för mera än som i de andra fastigheteme brister. Denna redaction är högst ofullkomlig, och till och med vådlig Uti den lika möjliga händelsen, att tvenne gemensamma panters andelar vore särskilt intecknade på samma gång med elier sednare, än den gemensamma inteckningen, kan denna §• af begge dessa tillkomna parter med skäl åberopas. Den särskilta pantägaren i andelen N;0 i kan yrka, att den gemensamma Inteckningens innehafvare ej skall, till minskning af hans rätt, uttaga ur andelen N;o i mer, än 6om brister i hans for - Den 11 Juni i f, m, dran, sedan N;o 2 blifvit hel och hållen använd j och ett likartadt men motsatt påstående kan innehafvaren af senare inteckningen i N:0 2 göra. Slitandet af denna tvist medför ett pröfve Domaren, och tvingar sjelf till en fördelningsprincips fastställning, men som blir obillig derföre, att contrahenterne ej kände den, då de ingingo på sina transactioner. Herr Ehrenborg har föreslagit, att fastställa BevillningsTaxeringen , såsom grund för denna fördelning, men ehuru lämpligt detta synes , hälst denna Taxering är en af Staten för andra fall autoriserad jämlörelsegrund för de ifrågavarande pant-andelarne, förekommer likväl, att ett stadgande, som inryckes i allmänna Lagen, bör kunna öfverlefva alla möjliga Riksdagsbeslut, och det bör supponeras åtminstone sorn en möjlighet, att vid någon Riksdag Statsbehofven hade blifvit så få, att ingen bevillning behöfdes, i hvilket fall den uppgifna fördelningsgrunden skulle alldeles uteblifva. Herr Ribbings förslag i dess reservation, att förbjuda all gemensam inteckning i lägenheter, som kunna särskilt försäljas, afhugger hela denna invecklade knut.
Om alla dessa obligationer nu på en gäng till inbetalning upsades, blefve följden att antingen räntefoten inom landet höjdes till mehn för industrien, eller att Hypotheks-föreningarne tvingades söka utländska lån under en tidpunkt, då, såsom man vet, deras obligationer stå så lågt som ända ned till 85 proc. En sådan åtgärd har icke eller af någon ansetts tjenlig. Återstår då att tillse om det kunde vara ändamålsenligt att föreskrifva det Riksg:s-Kont. skall nu samtidigt på en gång ovilkorligen realisera en viss del af sina innehafvande Hypotheks-förenings-obligationer och tillika för egen räkning uptaga lån. Hittills hafva Riksg:s-Kont:s obligationer varit begärligare än Hypotheks-föreningarnes. Det har derföre äfven vid ett föreg:de tillfälle, då ett lån för Riksg:s-Kont. uptagits, lyckats att få penningar för något billigare vilkor, än Hypolheks - Den 15 Mars f. m. 227 föreningarne kunnat betinga. I allmänhet anser man lyckligt, när någonting skall säljas, att konkurrensen icke är stor, men här skulle man nu genom att bringa Hypotheks-föreningarne alt sälja sina obligationer på samma gång som Riksg:s-Kont. sålde sina, om jag så får säga, för sitt nöje framkalla en sådan konkurrens. Ett bifall till StatsUtsk:s förslag innebär för öfrigt ingalunda att icke någon försäljning af de i Riksg:s-Kont:s ego befintliga Hypotheks-föreningarnes obligationer kan komma att företagas, i händelse den pä förmånligt sätt kan verkställas. Det är icke troligt att sådant kan ske på en gång i stor skala, men deremot alldeles icke omöjligt att det kan verkställas så småningom och till jemförelsevis mindre partier, och en sådan försäljning har i dessa dagar äfven egt rum. Det är icke meningen med det föreslagna beslutet att man för alltid skall bibehålla Hypotheks-föreningarnes obligationer uti Riksg:s-Kont:s kassa, ulan att få tid på sig för att icke genom brådstörtade åtgärder tvingas till förlust, antingen för Riksg:s-Kont. eller för Hypotheks-föreningarne, utan att denna realisation af obligationerne må försiggå på lägliga tider.
För att taga ifrån den enskildte hvad han äger, erfordras en särskild expropriationslag, hvilken icke lärer kunna stillas i försärkt StalsUtsk. Ofverläggningen ansågs härmed vara fulländad, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, då den i fråga om 26:te punkten föreslagna voler:spropos. blifvit af Utsk. framställd endast för det fall, alt 23:dje punkten medelst votering i förstärkt StatsUtsk. vunne bifall, och derjemte innehölle en hänvisning till samma punkt, finge hemställa om R. o. Ad. ansåge de i 26:te punkten förekommande frågor, hvaruti 2 Stånd stannat emot 2, jemte den derom föreslagna voter:spropos. N:o 15 hafva förfallit, till följd af R. o. Ad:s i afseende på 23:dje punkten fattade beslut. Ropades ja. Det af Utsk. i öfrigt, beträffande 26:te punkten, afgifna yttrande, lades till handlingarne. Jemlikt R. o. Ad:s förut fattade beslut, förekom härefter 22:dra ■punkten. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att, i öfverensstämmelse med Utsk:s framställning, att, i händelse de af Utsk. i 20, 23 och 26 punkterne föreslagna indragningar af indelta räntor och tionde skulle varda af R. St. afslagna, deraf blefve en gifven följd alt tillstyrkandet i 22 punkten komme att förfalla, R. o. Ad. torde finna, att den i denna punkt förekommande fråga jemte den derom föreslagna volenspropos. N:o 11 hade förfallit, till följd af R. o. Ad:s i afseende på 20, 23 och 26 punkterne fattade beslut, Ropades ja. 27:de punkten. Lades till handlingarne. Hr von Hartmansdorff: Uti denua punkt äro, liksom uti de öfriga, lagstiftningsoch verkställighelsålgärderne sammanblandade.
Bergslag under namn af AfradsCassa samlade Fond må ernås, samt för öfrigt såsom lämpeligt och nödigt finnes, med användande af extra LicentFonden, låta till verkställighet befordra den föreslagne Bergverks Scholaeinrätt» ningen. 4:0 I anledning af Kongl. Majtts nådigt Remiss, angående HästeHemmans och Fördels-i räntornes utgörande vid Skånska CarabinierRegementetj hvilket mål Utskottet ioke funnit vara i det utredda skick, att Utskottet kunöat föreslå Riksens Ständer att för närvarande deruti vidtaga något beslut. 5‘.o I anledning af Kongl. Maj:ts nådiga 6 Den 2 Maji, f. nt. Proposition, angående Medel till de allmänna Scholae och LäioVerkens förbättring; för hvil* ket ändamål Utskottet tillstyrkt att 3292 Tun nor Spannmål måtte å Stat under Fjerde Huf. vudTiteln uppföras, att från nästa års början utgå. Fran Stats och Lag Utskotten: Af elen 17 sistlidne April: 1:0 Öfver det af Herr Berghman, Ambrosius Magnus, väckte Förslag att mindre brottslige personer må, i stället för att intagas å Arbetsoch Correctionslnrättningar, blifva använde till Sjömän på RiketsHandelsflotta 5 å hvilket Förslag Utskotten icke ansett sig kunna tillstyrka bifall. 2:0 Rörande väckte Motioner, dels om angelägenheten att emellan Riksdagame förekomma afgörandet af sådana Mål, hvilka tillhöra Riksens Ständers pröfning, och dels om förbuds utfärdande, att utan Riksens Ständers föregångne beslut, proponera någon Allmänhet utgifter: Anseende Utskotten både att något sådant förordnande, som den förra af dessa Motioner åsyftar, icke, såsom redan gifvit, kan erfordras, och jemväl att det sednare Förslaget, i den vidsträckta omfattning, hvartill det hänför, icke är till antagande lämpeligt. Den 2 Maji, f. in: t Fran Statssajnt Allmänna Besvärsoch Oeconomice Utskotten: Af den 26 sistlidne April:
Dea som bifaller Stats-Utskottets hemställan, att obligationernas valörer skola utsättas i både sedeloch silfvermynt, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, skola, på sätt Borgare-Ståndet beslutat, obligationernas valörer utsättas i både Riksdaler Riksmynt och Silfver-specie. Den af Utskottet i Utlåtandet N:o 340 föreslagna lägsta obligations-valören, utgörande Fyrahundra Riksdaler Riksmynt eller Etthundra Riksdaler Silfver-specie, är godkänd endast af Borgare-Ståndet. Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet hafva deremot beslutat, att obligationer få utfärdas å Tvåhundra Riksdaler Riksmynt eller Femtio Riksdaler Silfver-specie. Såvida icke Borgare-Ståndets, genom gillandet af Utskottets förslag, uttalade mening biträdes af de öfriga Stånden eller åtminstone 2:ne bland dem, måste följaktligen jemväl frågan om den medgifna lägsta obligations-valören afgöras genom omröstning i Förstärkt Stats-Utskott; hvadan Utskottet för denna omröstning föreslår nedanstående proposition: 3:o.
Derom gjorDa 9FåDiga framjFällning, till §örfwarS*werFetSifFånDfättanDe bewiljat ett eptra ©tatS*an(Iag af 550,000 9F:Dr 23an* co, nemligen: för $örfwgrS*werFet till lanDS . 430,000* för §örfwarS*werFet till fjög 120,000;, hwilFa mebel <3Bårt 9iif'SgälDS*£ontor, från odh meD tnncwaranDe år, äger att, till en femteDel om året, utbetala; hvarförutan, och t)å <2Bi/ utom De wiD SjerDe >f)ufwuD^itelnö reglering till fprbåFarS för* bättring rebatt anjlagne mebel, anfelt outibgängeligt, att bereba till# gång till en (torre fumnia på en gång för ej minbre numarattbe fp# rarö ijfånbfättanbe, än äfmen uppföranbe till en början af några npa fprar på be (tallen, ber be (tc(ta (feppsbrott od) (tranbningar tima, QBi uppbragit åt *3Båre gullmägtige i SKtfégälbö#€ontoret, att, för $pr* od) $Såf#inrättningenö uppf>jelpanbe, på billigajte milfor upptaga ett lån, rneb förejfrift, att famma lån må, meb ben tillgång för rän# ta och amortifjementö#fonb, font be å gjerbe «£>ufmub#$iteln attmtfabe 9,333 9e:br 16 (T. årligen lemna, febna(t inom 20 år efter lånetö upptaganbe blifma till fullo liqutberabt. ©erjfilbt l)afme <3Bi, uppå dtongl.
Sedan Konungen derom underrättad blifvit, men Han ändock icke till Riket återkommit, tage Riksförsamlingen den författning om Rikets Styrelse, hvilken den nyttigast finner. §. 51. Lag samma vare, om en Konungs sjuklighet fortfar af den beskaffenhet, att Han längre tid än Tolf månader med Regerings-ärendena Sig icke befattar. §. 52. Då Konung dör, och Thronföljaren ännu omyndig är, utfärde Statsrådet kallelse till Riksdag, hvilken kallelse inom Femton dagar efter Konun - flör till Conslitutions-Vlskottets Memorial, .Y:o 2G. 17 Konungens död skull i hufvudstadens kyrkor oell skyndsamlingen i öfriga delar al Hi ket kungöras. Riksförsamlingen ege, ulan afseende på något ilen allidne Konungens testamente angående Riksstyrelsen, att, på sätt 114 §. stadgar, förordna En, Tre eller Fem Förmyndare, hvilka Regeringen under Konungens minderårighet må i Hans namn, efter denna fl rund lag fora. §. 53. Skulle den olyckliga händelse inträffa, att den Konunga ätt, hvilken arlsrätten till Riket uppdragen är, på manliga sidan ulginge, sammankalle Statsrådet inom den i nästföregående §. stadgade tid, efter den sista af nämnde Alt regerande Konungens död, Riksförsamlingen. Riksförsamlingen skall då ett nytt Konungahus utkora, med bibehållande af Rikets rundlagar. §. 54. Om, emot förmodan, Interims-styrelsen underlåter att i något af de fall, hvarom i 50, 52 eller 53 §§. stadgas, Riksförsamlingen genast sammankalla, åligge det ovilkorligen Äldre Kamarens Ledamöter att opåinindte å den i nästföljande §. utsatte tid till Riksdagen sig inställa, befälle oek, vid ansvar af Embetens förlust, Rikets Hofrätter deni, som vid Riksdagsmauna-val, så ock vid lika ansvar Dom-Capitlen dem, sorn vid valmannaval böra ordet föra, att sådana val genast utsätta, på det Riksförsamlingen må kunna sammankomma alt sin och Rikets rätt iakttaga och skydda. §. 55.
H Kevisorerne börg icke sträcka sin ätgard blott til efterseende, hurmvidg utgifrerne med Stat och Författningar instämma, uran äfwen gransta Inkomst-Tularne och derwid noga tilfe, huruwida alla de uti Stat paräknade tilgangar riktigt influtit, samt om och i hwad mon de öfwerstigik det paräknade beloppet, eller ock om brist deruti sig wikar, hwilka omständigheter äfwen böra un den afgift wande Berättelsen amner kas, §. 5. Sedan keviHonen öfwer Stats^Werket efter söpestrifne grunder blifwir fullbordad, böra kevi sorerne - Den 14 Mars. e. m. 647 sorsrne deröfwer lära författa en Utförlig berättelse, hwilken, förseglad, kommer at förwaräs uti Riddarhus-LLntrl!et8 ^lcbiv til nästa Riksdag, för at da til Riksens Stander aflemnas; börandes efter kt-visionens stut genom ^svisorernes försorg, i likhet med hwad som för ar 1809 genom Scacs-Utstotrets föranstaltande stedt, författas och aflryckt til Allmänhetens kunstap utfärdas en Hell, som utwisar Srats-Werkets tilftand och bestaffenhet til dest förändrade Inkomster och Utgifter. §- 6. Pl ?rotocol!ec8 förande och Lxxe6itionsrne8 upfattande wid ttsvi8ioaen öflver Stats-Merkel, bör LecreterLren i Kongl. Stats-Lomoirc-c l<evi80- reine til handa ga, afwensom 2:ne af Stars-Lontoiret8 Betjente mage i cgenstap af L.imräl8teiantagas til biträde wid renstriwingen och andra förefallande göromål, samt en Wakt-Becjenr til uppatzningens bestridande, hwarwid de komma at arnjuta der arfwode, som tieviboi^rnL finna för godt at för er sadanr biträde bestämma. §. 7.
N:o 118» huruvida vid den redan skedda rottringen framgent bor förblifva, blott med den förändring, att de nu varande g 6 öfverloppsrotarne fran och ined det ar» sorn nästpåföljer det, dä beslutet af Rotehällarne härom varder fattadt, anslås till understöd för de Rotehållare inom bägge Länen, hvilka, vid skeende undersökning, befinnas vara i mesta behof af lindring i ålagd roteringsskyldighet; eller; b) Om Rotehållarne hellre åstunda, att en allman jemkning i berörde Rotering bor anställas; då i sådant fall etc. Att omröstning med slutna tryckta Sedlar, en för hvarje hel Rote, må, efter en uppå senaste mönsterverk grundad och af Majors-Expeditionen granskad uppropslängd, öfver de framställda alternativen med Ja och Nej anställas, dervid Ja böc anses bifalla Roteringens hufvudsakliga förblifvande i dess nu varande skick, blott med den förändring och partiela jemkning, Propositionen Litt. a omförmäler; men Nej deremot uttrycka dea röstandes önskan, att en allmän Rote - Scalssamt Oic.-TJtsk. Uti. N:o tiS S5 Rotejemkning matte, tippa ofvanbestämda vilkor, anställas. Pag. 4-1 > rael. 22. Att fleste rösternt, från buda Länell sammanlagdej må oåterkalleligen afgöra, antingen vid den redan skedda Rotering skall förblifva, Utan annan förändring än en partiel jemkning med användande af de 86 öfverloppsrotame till de mest betungade Numrens understöd, elier ock en allmän Rotejemkning öfver hela provincen skall anställas. Näst hvarefter föreslås ett nytt moment af följande lydelse: att Rotehåliarne, i händelse af pluralitetens bifall till Ja-propositionen anses hafva afsagt sig den allmänna och lika andel i Vacanceäfgiften från de 86 öfverloppsrotarné, som de för närvarande tillgodonjuta; kommandes denna Vacanceafgift, i stället för en partiel Rotejemkning, att under olvanStadgade vilkor användas. Pag. 41 > sista momentet.
Vidare erindrades at décharge äfven borde nämnas för Konungens rådgifvare i commandomål, och då deremot invändes at Utskottet ej läst något dertill hörande Protocoll, beslöts, at när ingen ledamot haft anledning at et sådant infordra, vore det et bevis, at Utskottet weterligt ingen anledning til anmärkning emot dessa Rådgifvare funnits. Ändteligen stadnade Utskottet i det beslut at dess betänkande skulle innehålla full decharge för Stats Rådet, Stats Secreterare och Konungens Rådgifvare i Commando 724 Den 13 Juli 1815 mål, at det skulle föreslås Riksens Ständer, at hos Konungen anhålla om Dess Nådiga åtgärd derhän at föreskriften i 10 §. R.F. om vederbörandes hörande, måtte varda med sorgfällighet af dem sådant åligger iagttagen och at i alla ärender som röra Allmänna hushållningen sådane underrättelser måtte allmänheten meddelas, hvarigenom alla må kunna af näringsförmånerna sig lika begagna. I afseende på de anmärkte felen vid Protocollens construction skulle de i et protoeolls utdrag anmälas, och i skrifvelsen jämte dess åberopande, åt R. St. öfverlemnas, at genom skrifvelse til Kgl. M. deri för framtiden söka att utverka rättelse. Föredrogs Beredningens Protocoll af den 13 -Julii.1 Hvad Beredningen anfört rörande föreslagen ändring i 10:de §. Reg. formen, gillades. Af det förslag beredningen afgifvit såsom tillägg til 16. §. antogs, efter någon justering hela redactionen, men beslöts, at den skulle föreslås til en ny §. mellan den 37 och 38 i Regeringsformen.2 Likaledes gillades Beredningens förslag til tillägg i 60 §. Antogs beredningens förslag til ändring af 5 §. 1 och 2 dra Mom. Tryckfrihets lagen.
Innan någon beräkning företages öfver de medel, som för institutets fortgång äro behöfliga, torde några reflexio ner böra förutgå öfver den nytta, som Staten i allmänhet har att vänta af iandtbruks-instituf, hvilken riktning dess verksamhet bör laga, och i hvilken mån det behöfver och förtjena!-, att af statsmedlen understödjas. Af dem, som närmare öfvervägt detta ämne, lärer det nu vara bestämdt erkändt, att på den punkt af börjande ut veckling vårt landtbruk för närvar, står, är ett landtbruksinstitut oumbärligt. Det väsendtligaste för varaktiga framstegs uppnående är ovedersägligen, att sprida omfattande kunskap om den sak man vill befrämja. Tillfälle till en fri utveckling i hvarje loflig riktning, som den enskilde finner förmånligast, är för näringarnas framsteg på säker grundval väl ej mindre vigtig, då Statens förmögenhet endast ökes i mån som den enskildes; men upplysnings spridande är också säkert det enda medlet alt snart undanrödja de misstag, man för länge begått genom näringsflitens hämmande. Med stigande concurrens i missgynnande conjuncturer kan endast skicklighet och omfattande öfverblick rädda näringsidkarens oberoende; och vid åkerbruket, der behållningen i all händelse är ringa, förknippad med mycken osäkerhet, är delta kanske mera fallet, än vid de flesta andra näringsgrenar. Huru skall då denna vigtiga grundligare kännedom om landtmannayrket bäst och fullständigast vinnas och spridas? Landtmannen profiterar i allmänhet i Sverige icke mycket af de bästa böcker, är åtminstone icke van att studera och lätt uppskatta en duglig förfaltare. Upplysning rörande enskilda delar af yrket sökes val; men denna tror man sig kunna vinna i hast, utan särdeles studium. Man fiker blott efter recepter för sitt förfarande, om vi så få säga Den i5 Februari e. m. 97 säga; men dessa, om ock goda, tunna i brist af nödig lunskap föga begagnas. Vigten af en allmännare kännedom om yrkets särskilda detaljer, har man ej lärt inse. Derifrån bärleder sig ett osäkert velande och ett emellan y t ler I ig heter vacklande experimenterande; hvaraf högst menliga resultater måste följa.
Och torde vid detta tillfälle äfven få anmärkas, att Öfver-Direktören vid Veterinär-Inrättningen äfvensom Öfver-Direktören vid Teknologiska Institutet hvardera, jemte husrum, i lön åtnjuta 2,000 R:dr B ko utom öfriga förmåner, äfvensom alt Eders Kongl. Maj:t täckts fastställa lönen för Öfver-Direktören för Vägoch Vattenbyggnader till 2,666 R:dr 32 sk. De inkomster, Öfver-Direktören för Myntoch Kontrollverken nu åtnjuter, lära således icke med skäl kunna anses för högt tilltagna, särdeles sorn honom åligger styrelsen af och ansvaret för tvenne särskilda Verk, och han derjemte, i sammanhang dermed, fått sig uppdragna göromål, sorn förut icke tillhört innehafvarne af de platser vid dessa Verk, han bestrider Till förfullständigande af hvad Rikets Ständers Revisorer, under littera cl, anfört i afseende på den hos Kongl. Stats-Kontoret skedda försäljningen af 456 Tt> bättre och 2,552 S> sämre kopparviktriol, intagas här i underdånighet de, så väl vid den derå anställda auktionen, sorn vid det om försäljningen fattade beslutet, förda protokoller, så lydande: u ”Protokoll, hållet i Kongl. Maj:ts och Rikets Stals-Kontor elen 8 September 1841. S. D. Jemlikt i allmänna tidningarna införd kungörelse, ”var auktion utsatt, att denna dag kl. 1 förrättas inför Kongl. Statskontoret, till försäljning af Kongl. Maj:t och Kronan tillhöriga, å ”stora Jernoch Metallvågen härstädes upplagda partier garkoppar, ”hammarskatlsjern och kobolt, äfvensom af flera särskilda partier kop”parviktriol; —. —” ”Efter tillkännagilvande häraf, tog auktionsförrättningen sin bör”jan, dervid effekterna utropades i nedanstående ordning, och inropades ”af: —”
En värd talare har sagt, att det möjligen skulle vara i fråga att upphäfva härads-institutionen. Den lärer nog stå qvar både som institution och med sina tillhörande attributer. Men ingenting hindrar den att verka på samma sätt som hittills, eller Landshöfdinge-embetena att meddela föreskrifter, som kunna underlätta det. En annan talare har yttrat, att han ansåge härads-representationen förmånlig derföre att landstingen derigenom skulle få mycket mindre att göra. Jag deremot befarar, att resultatet af förändringen skulle blifva, att landstingen finge ingenting att göra, ty en minoritet skulle tillskapas, som betydligt försvagade deras verksamhet. På dessa, äfversom förut anförda skäl, anhåller jag vördsamt om bifall till Betänk:t. Gr. Liljencrants: Det är icke första gången det handt mig under min riksdagsmannabana, att genom mina motståndares tillgöranden blifva försatt i en annan ställning, än den jag sjelf vili tillhöra. Jag bekänner att jag icke varit så ifrig, sorn den siste värde talaren, för landstings-representationen, och minst har jag varit ifrig att, på sätt, som skedde vid förra riksdagen, i fyrsprång genomdrifva det maktpåliggande förslaget. Men jag är nu helt förundrad att befinna mig på en alldeles förändrad ståndpunkt. Här är, såsom redan yttrats, icke fråga om att skapa något nytt, utan blott att medgifva, att en institution, som redan finnes, blir försatt i tillfälle att fatla ett gällande beslut. En annan talare har uttryckt sina farhågor för den nya beskattnings-myndigket, som härigenom skulle uppkomma, och vådorna deraf. Jag tror att man i sådana fall, der en verklig erfarenhet finnes, gör ganska klokt uti att taga denna erfarenhet till rättesnöre. En annan talare har på ett målande sätt framställt, huru det tillgår, när, till följd af en kungörelse, ett härads innevånare Den 7 Januari. 39 sammanträda. Sådana sammanträden hafva vanligen till föremål någon utgift, och ledamöterna komma tillstädes med instruktion att afslå allt sådant.
Majit i underdånighet anhållit att, i anseende till Capellansboställets, Rannäs Holstagård, olämpliga läge på en, mils afstånd från annex-kyrkan Bredaryd, med besvärlig väg, hvarigenom hinder för Capellänens tjensteutöfning; uppkoinme, detta boställe bestående af | mantal Krono, hvaraf räntan vöre dels till Capelianen anslagen, dels Kronan behållen, kunde få utbytas emot Rå- oell Rörshemmanet Hafrida Ågården, i mantal i sistnämnde socken, hvilket socknemännen i sådant ändamål inköpt; och Kongl. Majit, sorn, vid profil ingen häraf, med afseende å de vid ett sådant hemmansbyte förekommande svårigheter, genom Nådigt Bref af den 27 Febr. 1830, tillåtit, att hemmanet Hafrida Ågården, sorn ansågs fullt motsvara, om icke i godhet och värde öfverstiga Rannäs Holstagård, Enge, om försa nili ngarne det åsLundade, i stället för sistnämnde hemman, användas till Ca pella ns-boställe, med bibehållande af sin Rå- och Rörs-natur, men församl i nga tn e deremot ega att köpa hemmanet Rannäs Höltagården till skatte mot erläggande af Tio års: ränta, och på sådant sätt egande-rätten till samma hemman sig förvärfva; i följd hvaraf Rå- och Rörs-hemmanet Hafrida Ågård blifvit af socknemännen, med Capellanens och öfrige vederböra ndes begifvande, till Capellansbostälie i Bredaryds församling upplåtet och skatterätten till förra Capellans-bostället deremot, genom Kongl. Kammar-Collegii dea 14 Märs 1833 utfärdade skattebref, förvärfvad af sistbemälde eller Bredaryds församling, som sedermera genom salubref samma hemman försålt; samt efter det, i anledning af Corn ministerns i Bredaryd hos Konungens Befallningshafvande i Länet väckte och till Kongl.