Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Printzensköld har nyss uppläst sjelfva ordalagen i det omnämnda betänk., hvarföre jag ej torde behöfva ytterligare upprepa dem. — Således: är denna ränta indelt eller ej? I StatsUtsk:s betänk. N:o 242 synes, att denna ränta är disponerad på 4 olika sätt. En del deraf är anslagen till landshm såsom lön och till embetsrum - 410 Den 23 September e. m. mens eldning; och den kan vara indelt. En annan del är anslagen lill byggnadernas underhåll; måhända är den indelt. En annan del är kronan behållen; och den kan ej anses vara indelt. En fjerde del är afkortad ä till frälse köpte och bylte hemman etc.; och den måtte ej heller kunna anses vara indelt. — På dessa grunder har jag ansett att denna ränta ej är en af dem, hvilkas värderande R. St. sig förbehållit. Men om den också vore en bland dem, så kunna likväl R. St. ej värdera större del af denna ränta, än hvad som är indelt; ty att de skulle kunna alldeles borttaga den, det anser jag, lika med Hr von Hartmansdorff och Printzensköld, ej kunna ske i enlighet med R. St:rs förut fattade beslut. Till svar å Hr Sandströmers yttrande, i afseende å mili anmärkn. att, om den åtnjutna lindringen i bevillningen fullt motsvarade räntans belopp, sä skulle dess uppgifvande ej åstadkomma rubbning i statsregleringen; torde jag fä säga, att jag icke påstått att så är förhållandet. Jag har ej velat använda detta såsom skäl, och sagt att så är; ulan jag har blott sagt att, om förhållandet vore sådant, som Utsk. uppgifvit, så ansåg jag ej frågan inverka på statsregleringen. — Utgående dessutom från den synpunkt, att R. St. ega endast att bevilja hvad statens behof klöfver utöfver de ordinarie statsinkomsterna; tror jag det hvarken vara conseqvent eller riktigt, att säga att förevaride fråga inverkar pä statsregleringen. Hr Printzensköld:
Derest Filial-Banken skulle derförinnan upphöra, i hvilken händelse Filial-Banken skall de af Riks-banken försträckta medel återbelala 6 månader efter den dag, då Filial-Banken med sin utlänings-rörelse upphör; 2:o derst Fullmäktige, i öfverensstämmelse med (121 §.) af Bankoreglementet, skulle pröfva Riks-bankens säkerhet sådant fordra, dä Filial-bank skall, efter ett års förutgången uppsägning hos dess Direktion, försträckningen återgälda med en femtedel årligen under hvartdera af de derpå följande 5 åren; Filial-banken dock förbehållet att, om Direktionen sådant äskar, kunna dessa inbetalningar återbekomma, när Riks-bankens ställning det medgifver'; 80 Banko-Utskottets Betänkande, N:o 34. banken återlemnas, när Riks-bankens ställning det inedgifver, och Filialbankens Direktion sådant äskar.» Jent/. §. 211. Mom. I. 2:o. »Om Filialbankens Direktion underlåter, att inom stadgad tid fullgöra föreskrifven ränteliqvid, i hvilken händelse Fullmäktige ega, att försträckningen till betalning inom ett ur uppsäga.» „ §. 211. Mom. I. 3:o oförändradt. „ §. 211. Mom. litt. n., oför Undra dl. Mom. o., ojörllndradl. Nytt stadgande. Se motiverna här ofvan. Jemf. §. 211. Mom. p. sednare punkten: »Till sådana Filial-Banker, sorn, ulan ändamål att ersätta upphörd Privatbank, kunna bildas, ega Fullmäktige att använda ett belopp af 1,500,000 R:dr, hvilket, i fall flera djlika Banker skulle samtidigt uppstå, dem emellan fördelas, efter Fullmäktiges bepröfva n de.» samt 3:o derest Filial-bankens
December nämnde år på densamma transporterades: 07,768 SkM malm, jern och gjutgods, 2,035 tolfter plank och bräder, 43,910 st. tegel, 1,657 tunnor spanmål, sill och salt, 4,002 tunnor stenkol och coaks, 1,580 st. särskilda fästager, lårar och paketer. Från Finspong till Lotorps bruk har sedermera äfven jernväg för hästkraft blifvit anlagd, och har sålunda en stor del af bergslagen erhållit en fördelaktig förbindelse med dess hufvudsakligaste afsättning*-eller skeppningsort, Norrköping. De arbeten, som för sjöfartens underlättande blifvit utförde, skola i berättelsen för städerna omförmälas. liit torde endast höra frågan om den så kallade Kinda kanal, såsom hufvudsakligast afseende landtmanna-rörelsen. Under mer än eli århundrade har behofvet af denna förbindelse, — afsedd att med sjön Roxen förena de många sjöarne i Kinda härad samt angränsande del af Småland, — utgjort föremål för-ortens lifliga önskningar, och en vid Brokind ännu qvarstående sluss vittnar om de försök, sorn till detta arbetes utförande varit gjorda. Då emellertid kostnaden öfversteg enskildes förmåga, och Staten fordom mindre än i sednare tider understödde dylika foretag, blefvo de snart öfvergifna. Behofvet är likväl allt för stort, att det icke åter skulle göra sig gällande, och hafva derföre ortens invånare nu sammanskjutit medel, för alt, med något bidrag af Staten, verkställa den noggranna undersökning med tillhörande kostnadsförslag öfver detta till sina verkningar storartade företag, hvilken för närvarande är under arbete. Få enskild bekostnad hafva äfven undersökningar med kostnadsförslag och tillhörande ritningar blifvit verkställde for anläggandet af en jernväg for lokomotiv mellan städerna Linköping och Norrköping. Frågan, af största 20 vigt för orten och såsom sådan uppfattad, hvilar i afvaktan på det beslut, som rörande rigtningen af Statens jern vägsanläggningar inom Länet kan blifva fattadl, och hvaraf enskildes åtgärder till kommnnikations-anstallernas fullkomnande synts böra blifva beroende.
Bergström: alt skjuls—skyldigheten ulan föregången liestämd skjuts—lega och utan bidrag af jord-egarne särskildt vid hvarje gästgifveri eller onibyts—ställe skall utbjudas på entreprenad under vissa år till den som för minsta lega per mil ville åtaga sig att fortskaffa alla till erhållande af skjuls berättigade resande, eller, derest della yrkande ej vinner bifall, att föreskrift niållc meddelas derom, alt Kongl. Majlis Befallningshafvande jemte häradsvis utsedde deputerade bestämma en lämplig skjuts-lega särskildt för hvarje län, så alt den kunde anses svara mot kostnaden för skjutsens bestridande vid gästgifverierna inom länet, och skjuls—skyldigheten derefter ullijudas på entreprenad under högst tre år; dervid möjligen behöfliga tillskott vid en eller annan gästgifvaregård borde gäldas med bränvinsförsäljnings-afgifter. Af Anders Andersson: dels att, intill dess en förändrad och fullständig reglering af skjuts-väsendet kunde komma lill stånd, skjuts-legan måtte bestämmas till 4 R:dr Riksmynt milen för hvarje häst, der skjulsnings-beslyret icke blifvit på entreprenad upplåtet, och lill 1 R:dr 20 öre samma mynt, der skjutsningen efter redan varande eller blifvande entreprenad utgöres, samt alt logan för fordon och selar måtte förhöjas femtio procent utöfver hvad den nu är; dels ock alt Rikets Ständer ville i underdånig skrifvelse lill Kongl. Majit anhålla, att en Kommitté af sakkunnige män, helst bestående lill lika stort antal af deni, som skjuts-skyldigheten nu åligger och dem, hvilka företrädesvis af skjutsen sig begagna, måtte förordnas, alt före början af nästkommande riksmöte, efter infordrade upplysningar från de olika lånens i frågan intresserade medlemmar, utreda och föreslå på hvad sätt och under hvilka vilkor skjutsnings-besväret må från jordbruket skiljas och derefter utgöras. B) ali, derest skjutsnings-besväret icke kan frän jordbruket skiljas, lättnad i della besvär mätte béredas. Följande utvägar äro härför föreslagna: Af Herr Arnell: tio. Att
S 16- Alla de särskilda äldre föreskrifter och medgifvande!!, som före denna nya flottlags utfärdande blifvit af Kongl. Majit eller Dess Befallningshafvande i de olika länen lemnade åt de flottande, likasom de på sådant sätt eller annorledes tillkomna taxor eller bestämmelser öfver flottafgifters uppbärande m. m., upphöra att vara gällande vid den tid, då denna nya lag inträder att i stället tjena alla flottande till efterrättelse. §■ 17. Öfverträdelser af denna författnings föreskrifter åtalas vid den Domstol, inom hvars domvärjo förseelsen är begången. § 18- Uti öfriga möjligen förekommande frågor och omständigheter, som i denna författning icke finnas omnämnda, böra Konungens Befallningshafvande uti de län, hvarest flottning uti strömmar och vattendrag är öflig eller uppstår, vid sig yppande tvister lemna de närmare föreskrifter i öfverensstämmelse med denna författning, hvartill omständigheterna kunna föranleda, så att å ena sidan Ilottningen icke obehörigen hindras eller med oskäliga afgifter betungas, men å andra sidan icke heller jord-, strand-, vattenverksoch fiske-egare tillfogas skada och förfång utan att derföre blifva tillräckligt ersatta, samt att, genom Ilottningen, broar och båtfarter ingenstädes varda stängde eller förnärmade. Detta, jemte de vid remissen af motionen afgifna yttranden, har Utskottet tagit i öfvervägande, men funnit den, i fråga om ekonomiska författningar i vårt land så ofta anmärkta svårigheten att genom utfärdande af en för rikets olika landskap gemensam lag förebygga eller lösa de tvister, som i anledning af flottning kunna uppstå, särdeles påfallande. Skiljda orters olika lokalförhållanden och sedvänjor, de sistnämnda vanligen beroende af de olika tidpunkter, från hvilka flottning inom orten 16 Sammansätta tagsamt Allm. Besvo. Ékon.-tfl skottets Betänkande N:o Bi. börjat ega rum, vattendragens olika beskaffenhet, och de skiljaktiga ändamål, hvartill de användas, innebära otvetydiga bevis, att hvad som passar för det ena måste vara ganska olämpligt, ja till verkligt hinder för det andra.
VI s. 4^-422, Ytterligare utlåtanden. VI s. 603—6o4- . Berättelse om ar 1823 verkställde Granskning af. IV s. 191—203. Ytterligare utlåtande. IV s. 4>o—424' Särskilde meningar. IV s. 4^5—413. JVIagistraternes befrielse från befattning nied LandtRänterier. I s. 167—189. Mannerliejm, förre Justitiae Ombudsmannen. Se Pension. Mantalspenningar. Se Inkomsternas beräkning. — undersökning om orsakerne till förminskningen af. Markegångs-Sättningarne, om öfverseende af Författningarne angående. VI s. 90—96. Medel, rörande oredoviste Spannmåls Upphandlingsi Wermlands Län. II s. io53—io54- Memorialböcker Stats-Contoirets, böra vara färdiga d. 1 !Nov. I s. 208. Militair-Lärares anställande vid Upsala Universitet. Förslaget afstyrkes. I s. 449 » 4^0. Militix-Boställen. Se Utarrendering. — Boställes-Cassans Räkenskaper, om Granskning af V s. 63o-636. Missräkningspenningar, ansökning om förhöjning i; Utlåtande deröfver. I s 542—544- Modell-Kammaren, om tillökning i anslaget för. II s. 1523—1626. Ytterligare utlåtande. III s. 356. Register. Mossodlingay i Skaraborgs Län, om biträde af Stats-Verket till. lil s. 363 — 371. Ytterligare utlåtande. Motioner öfverlcmnade till Stats-Utskottet, föreslagne till Remiss till Särskildta Utskottet I s. 412, 4*3. Ytterligare utlåtande. I s. 734—737. Myn tverkets iståndsättande, angående anslag till Kostnaderna för. III s. 106—110. Myrs uttappning, om anslag af medel till en. II s. 987 — 989.
Likaså har jag varit af skiljaktig mening med Kcmitén i afseende på körtidens förkortande från l| till 1 \ timma per mil. Flera tider af året äro nemligen vägarne i så svårt skick, att detta skulle blifva en omöjlighet utan dragarnes öfveransträngning. Slutligen måste jag reservera min mening, som varit skiljd frän pluralitetens, rörande jordägares, vid de större postvägarna, skyldighet att uppföra grindstuga och hålla grindvakt, som efter gifvet tecken vid postens an - 87 komst, såväl natt som dag, skulle öppna grinden. Sjelfva förslaget om grindvakt bör icke ogillas, men kostnaden, som kanske ofta skulle träffa en mindre hemmansdel, vanligast ägd af en fattig, hvilken icke mägtade fullgöra detta kostsamma onus, bör enligt min tanka, bestridas af Post-styrelsen, hvilket har sig ålagdt att bekosta alla öfriga utgifter för postens fortskaffande. Syftet med denna min reservation är icke att underkänna Komiténs samvetsgranna bemödanden eller djupa sakkännedom, hvarom betänkandet nästan på hvarje rad bär vittne, utan derföre, att jag icke kan lösgöra mig från den föreställning, att skjutsskyldigheten genom Komiténs förslag ej blir lyftad från jordbruket annorlunda, än från utgörandet in natura till ett årligt penningebidrag, kanske för evärdeliga tider. Hade deremot 5 eller 10 år blifvit bestämda, så hade de skjutsskyldiga ansett bördan så nära som möjligt lyftad från jordbruket., Ut supra. In fidem F. A. F. Lindencrona. Bilagan M I Upplysningar angående Postoch Skjuts-väsendet i åtskilliga främmande länder. Horrlge. I afseende på Postbefordringen i inskränktare bemärkelse, eller forslingen af Brefposten, gäller ännu Postanordningen af den 4 Äng. 1758, enligt hvilken en livar, invid Postvägarne beqvämt boende, jordbrukare kan åläggas att skjutsa posten, emot åtnjutande af vissa förmåner samt en Lega, som i Lagen af den 14 Juli 1827 faststäldes till samma belopp, som den gällande allmänna skjutslegan.
Ärkebiskopen är alltid talman för prästeståndet. § 53 Ständerna väljer genast utskott som skall bereda ärendena. Konstitutionsutskott som handhar frågor som rör grundlagarna samt granskar statsrådsprotokollen. Statsutskottet uppger statsverkets och riksgäldsverkets tillstånd, förvaltning, och behov. Bevillningsutskottet som föreslår bevillningens fördelning. Bankoutskott som överser bankens styrelse och tillstånd. Lagutskott som utarbetar ständernas remitterade förslag till civil-, kriminaloch kyrkolagars förbättringar. Ett allmänt besvärsoch oekonomiskt utskott i anledning av i stånden väckta frågor. § 54 Kungen kan äska ett särskilt utskott till frågor som inte ryms inom de andra. Det har dock ingen besluts rätt. § 55 Inga utskott får besluta då kungen är närvarande. § 56 Ärenden skall utreda i utskotten innan de upptas i ständernas plena. Där skall de antagas eller förkastas. Finns sådana anmärkningar att de hindrar beslut, går ärendet tillbaks till utskottet, som ytterligare granskar och jämkar. Frågor om ändringar i grundlagarna behandlas som följer: tillstyrker konstitutionsutskottet vad riksdagsmannen föreslagit överlämnas ärendet vid samma riksdag. Dock kan inte beslut fattas förrän vid nästa riksdag. Har ständerna anmärkningar mot utskottet hänförs ärendet till konstitutionsutskottet. De har som uppgift att i möjligaste mån sammanjämka ståndens tankar. Är de helt oförenliga går ärendet tillbaka till ständerna. Kan man omöjligt komma överens förstärks konstitutionsutskottet med 20 personer av varje stånd, vilka efter samfälld omröstning, alltså inte efter stånd, förena skiljaktligheterna. Ärendet går sedan till ständerna för avgörande. § 57 Svenska folkets urgamla rätt, att sig själv beskatta utövas av ständerna allena vid allmän riksdag. § 58 Vid varje riksdag låter kungen uppvisa statsverkets tillstånd i alla delar, för det statsutskott som ständerna väljer. § 59 Efter rikets och statsverkets tillstånd och behov låter kungen till utskottets överläggning framställa vad som kan behövas utöver ordinarie inkomster och till vilka behov bevillningen skall räcka. § 60 Till de senare räknas sjö- och tullavgifter, accisavgifter, postmedel, charta sigillata avgiften, husbehovsbrännerimedlen samt vad vid varje riksdag särskild bevillning blivit åtaget. Inga avgifter av något slag får höjas utan ständernas samtycke, med undantag av spannmålstullen.
Det är sedan vår Grundlag redan i flera år bevist sin förmåga att skydda folkets rätt och constituera en fullt kraftig styrelse, som Constitutions-Utskottet, såsom en förtjenst i det föreslagna stadgandet, för Riksens Ständer framställer sjelfva den långsamhet, hvilken enligt detsamma Grundlags-förändringar åtföljer, och tillika trotsig förutse, att inga andra än fullmognade förslag någonsin efter detta tilläggs antagande kunna komma att Riksens Ständers bestämda bifall eller afslag underkastas; och då under det lyckliga lugn, hvari fäderneslandet befinner sig, ingen trängande nöd fordrar hastiga beslut, torde Riksens Ständer finna både rättvist och klpkast att förut stadga en bestämd föreskrift, och sedan handla - 62 JDen 13 April. la derefter vid de öfriga Grundlags-frågornas afgörande. Stockhotm den io April 1815. På Högloft. Ridders.kapets På Högvördiga Prestoch Adelns Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar Rudolf Cederström. C. v. Rosenstein. På Vällofl. Borgare-StartPå Hedervärda Bondedets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar J. Wegelin. A. J:son Hyckert. G. A. Silverstolpe. Hvilande Förslog till förändring af i Grundlagarna. Consfitutions-TJtskottet liar genom Memorial den 1 Augusti 1812 föreslagit följande nya redaction af 56 §. Regerings-formen. Allmänna frågor, som uti Riksens Ständers Plena väckas, må ej till ett omedelbart afgörande der upptagas, utan skola öfverlemnas till behöriga Utskott, som äga att dem utreda och deröfver sig yttra. Utskottens förslag skola först i Ståndens Plena framställas till antagande eller för - Den 13 April. 63 förkastande, utan förändringar eller tillsatser. Göras dervid i Ståndens Plena sådane anmärkningar, som hindra antagandet, erhålle Utskottet del af dessa anmärkningar, för att derefter förslagen ytterligare granska och jemka. När ett sålunda lieredt förslag till
Brefven af den 21 November 1827 och 26 Mars 1828, till Öfver-Ståthållare-Embetets disposition för inrättande af ett provisoriskt sjukhus i Hufvudstaden, ämnadt att, vid inträffande Egi* dernier och mera utbredd sjuklighet, emot* taga sådana sjuka, som å de öfriga Sjuk* anstalterne icke kunna inr3rmmas eller, i anseende till den smittande egenskapen af deras sjukdomar, ej böra å dem intagas: hvilken inrättning så mycket hellre kan anses såsom ett föremål af allmän nytta, 4 sorn derigenom beredes tillfälle att lemua Kongl. Maj.ts Nådiga P ropos. No ^6. 29 Sjukvård åt de arbetare, serdeles från Dalarne och Wermland, Westmanland, Södermanland och Upland, som till stort antal årligen besöka Stockholm, och ofta träffas af svåra och smittande sjukdomar* Åtskilliga större och mindre byggna^ der efter förra Kronobränneriet i Upsala. Dessa byggnader, värderade till 4000 R:dr, hafva ifrån längre tid tillbaka varit disponerade af Saraphiiner-Ordens-Gillet emot årlig hyra; men Gillet, som å byggnaderna påkostat en betydlig reparation, har nu mera förklarat sig vilja inlösa desamma för en köpesumma af Ö^öo R:dr, utgörande Capitalet till den för byggnaderna nu utgående hyra, Förre Bränneri-byggnaderne i Söderköping. Götha Canal-Bolag, som innehaft dessa lägenheter på arrende, har under d. 23 September 1824 blifvit i Nåder försäkradt om begagnande deraf, på samma vilkor, under den tid Ganal-arbetet fortfar. Ett Boningshus, ett Magazin och flere andra lägenheter vid Bankebergs kulle, öfverlemnade till Krigs-Collegii disposition, för att användas till Bevärings-förråd för v Westgötha-Dahls Regemente. Kongl. Maj:t har under den 22 September 1824 förkla - 3o Kongl. Maj.ts Nådiga Propos. N.o 46. rnt
Reglemente för kofferdiskeppare och sjöfolk samt 1828 års nyssberörda kungörelse, borde af besättningen å Svenskt från ntrikes ort hemkommande fartyg utgöras till det sjömanshus, hvarunder fartyget lyder, af skeppare med 4 öre kopparmynt, af styrmän med 3 öre och af hvarje annan person af besättningen med 2 öre för hvarje plåt, räknad till 6 daler kopparmynt, af den förtjenta hyran eller månadspcnningen; men då ali gratialutdelning åt behöfvande sjömän, hvilka icke uppfyllt de för pensions erhållande föreskrifna vilkor, borde från ifrågavarande pensionsinråttning afskiljas och fortfarande, liksom understödjandet af sjömäns enkor och barn, tillhöra sjömanshusen, ansåge E. K. Maj:t låsteoch plåtafgifterna icke böra till förevarande pensionering disponeras. — Vidare hade Rikets Stander uti omförmålda underdåniga skrifvelse uttryckt en förmodan, att något bidrag till inrättningen billigtvis kunde från skeppsrederierna förväntas; men enär sådant ej kunde erhållas utan de sednares uttryckliga begifvande, och, i afvaktan derå, den redan långe ifrågastållda och behöfliga pensionsinråttningens organiserande skulle komma att ån ytterligare fördröjas, samt i betraktande deraf, att, så framt rederierna skulle finnas benägna att göra någon uppoffring för de sjömän, hvilka åro i deras tjenst anställde, ett värdigt föremål för välgörenheten erbjöde sig i de nödställda, ålderstigna enkorna och de oförsörjda värnlösa barnens uppfostran; så, ehuru E. K. Majit icke betviflade skeppsredarnes af Rikets Ständer förutsatta beredvillighet, ansåge E. K. Majit, lika med så vål komitérade som Kommers-Kollegium, någon beräkning på detta obestämda, frivilliga åtagande icke kunna grundas, så mycket mindre som skeppsredarne i Göteborg, Calmar, Westervik och Hernösand af anförda skål afstyrkt bildandet utaf en pensionsanstalt af ifrågavarande beskaffenhet.
På samma gång han sålunda producerar större belopp och bättre vara inom eget produktionsfält, d. v. s. blir sjelfständigare såsom producent, blir han för fyllandet af sina behof, i hvad angår andra artiklar än dem han sjelf producerar, mera beroende af dem, som sysselsätta sig med producerandet af dessa artiklar, d. v. s. lian blir mera beroende af andra såsom konsument. Men som detta förhållande är ömsesidigt och gäller icke blott honom, utan dem för hvilka han arbetar, med ett ord, alla, enär ingen kan vara producent utan att tillika vara konsument, blir han sjelfständigare äfven som konsument, ithy att han för det större belopp bättre varor, han producerar, allt säkrare kan påräkna att, när och hvar så erfordras, förskaffa sig ett likaledes större belopp bättre varor af de slag, som tillhöra andra produktionsgrenar än den, åt hvilken lian sjelf egnat sig. Han blir följaktligen sjelfständigare bade som producent och konsument. Arbetsfördelningen och arbetsgemenskapen gå på detta sätt hand i hand; och sammanhållningsbandet dem emellan äro just de menskliga behofven. Redan om dessa behof vore att betrakta såsom en gång för alla begränsade inom ett visst gifvet omfång, eller uppmätta till ett visst gifvet mått, skulle de tjena såsom ett oslitligt sammanhållningsband i detta hänseende. Men nu äro dessa behof sjelfva stadda i ständigt växande, hvilket just föranleder den ökade produktionen, och sammanbinder eller införlifvar med hvarandra allt mer och mer producentens och konsumentens intressen. Deraf följer med nödvändighet, att hvad som gagnar den ena gagnar också den andra, och att hvad som skadar den ena skadar också den andra. Detta förhållande gör sig oafvikligen gällande, vare sig att det angår individen, staten, eller sammanfattningen af stater. Förmenade man sig kunna befordra individens eller statens intressen genom att gynna dem endast såsom producenter, under det man så mycket som möjligt försvårade deras ställning såsom konsumenter, skulle detta visa sig i längden vara en omöjlighet. Och derest omständigheterna så fogade, att någon blefve behandlad på detta sätt såsom konsument, utan att gynnas ens såsom producent, skulle han lida dubbelt.