Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den som, i öfverensstämmelse med Utskottels förslag och tre Stånds beslut, anser att gällande införsels-tull, 12 sk. skålpundet, hör bibehållas för arbeten af Gutta percha, i Taxan ej specificerade, röstar Ja 5 Den det ej vill, röstar Nej; 8 Stats-Vtskottels Memorial, N:o St 6, Vinner Néj, kommer denna tull att nedsättas till 6 sk. skålpundet. Som denna omröstning utfallit med 60 Ja och 59 Nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat i enlighet med Ja-propositionens innehåll. Den som vill, att till konlra-proposition i hufvudsakliga voteringen om införselstullen å Hudar och Skinn, ej hänförliga till pelsverk, oberedda, antagas följande af Ridderskapet och Adeln beslutade tull-bestämmelser: torra 1 skålpund 1 sk. 10 rst. införsels-tull våtsaltade 1 „ — 8 rst. d:o. andra slag 1 „ 1 sk. — d.o. röstar Ja 5 Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer särskild omröstning att anställas, huruvida Preste-eller Borgare-Ståndets beslut i frågan skall utgöra kontra-proposilion. Denna omröstning bar utfallit med 73 Ja och 46 Nej; hvadan till kontra-proposition antagits Ridderskapet och Adelns beslut. 30:de voteringen (36:te punkten). Den som godkänner Utskottets af ett Stånd bilalina förslag, att för artikeln Hudar och Skinn, ej hänförliga lill pelsverk, oberedda, antaga följande tull-bestämmelser: torra osaltade 1 skålpund 1 sk. 10 rst. införsels-tull „ saltade 1 „ 1 sk. d:o våtsaltade och andra slag 1 „ — 8 rst. d:o röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages Ridderskapets och Adelns beslut. Som denna omröstning utfallit med 71 Ja och 48 Nej, hafva Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionens innehåll. Sista voteringen (37:de punkten). Den som bifaller Utskottets af tre Stånd godkända förslag, att införsels-tullen å »Instrumenter:
Ginnefattande hemställan, att förslag till reglering af Tolags-afgifter i stapelstäderna och sladsandelarne i uppstäderna måtte vid denna Riksdag varda utarbetadt och nämnde afgifter, i öfverensstämmelse med billighet, nedsatte elier ock helt och hållet afskaf-» fade; samt 3o Bevillnings-Ulskoltets Betänkande, JYzo 21. 2:0 Herr van Scheeles, F. A., alt Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit anhålla, det Tolags-afgiften å det på Götheborgs våg ankommande jern måtte varda nedsatt till dess primitiva belopp, nemligen det, som, efter Jernproducenternes hörande, blifvit bestämdt; och att i sammanhang härmed inga afgifter hädanefter må kunna jernet lill städernas enskilda förmon åläggas, utan att tillverkarne varit deröfver hörde. Utskottet har derjemte sökt göra sig underrättad t, om hvad i detta ämne, som redan vid de tvänne sistförflulne Riksmötena varit föremål för Rikets Ständers uppmärksamhet och behandling, blifvit tillgjordt, samt dervid inhemtat, att, sedan Rikets sist församlade Ständer, med hänsigt till de åtgärder, som redan då blifvit af Kongl. Majit vidtagne, i afseende på en närmare reglering af de till städerne ingående Tolags-afgifter, äfvensom af de så kallade sladsandelarne i uppstäderna, genom underdånig skrifvelse den 29 December i834, hos Kongl. Majit anhållit, att, enär frågan synts Rikets Ständer ännu vara i ett outredt skick, Kongl. Majit i Nåder ville låta företaga en så beskaffad undersökning, angående Tolagens tillkomst och användande, som Commerce-Collegium och serskilde Committerade, hvilka blifvit i ämnet hörde, i underdånighet föreslagit, samt att Kongl. Majit derefter behagade, vid denna Riksdag, till Rikets Ständer aflåta Dess Nådiga förslag till dels reglering af stapelstädernas
I anledning deraf, att, jemlikt serskilda Kongl, bref, utgått af 6:te hufvudti telus förslags-anslag till reseoch traktaments-penningar tillsammans 2,044 r:dr 17 sk. 4 r:st. till hemmansegare i Bålgård, Dattevik och Morast af Wermelands län, för det att, vid en hos kommissions-landtmätaren Laurell år 1838 inträffad vådeld, handlingarne till de å hemmanen förrättade, men ej fastställda, skiften gått förlorade och skiftena alltså måst omarbetas, hafva 1847 års revisorer yttrat sig anse dessa utbetalningar icke hafva bordt drabba oberörda anslag, utan extra utgifts-medien, helst den anvisade summan Bilt. lill R. St. Skrifvelse , N.o ig2. tilldelats såsom nådegåfva till lindring för hemmansegarne i den genom handlingarnes förstöring vållade förlust. Rikets Ständer, som. dela revisorernes berörda åsigt, få alltså hos E. K. M. i underd. begära, att, derest i framtiden likartade utbetalningar skulle af behofvet påkallas, desamma icke måtte, såsom i förevarande fall egt rum, drabba ett för visst ändamål afsedt förslags-anslag, utan bestridas af extra utgiftsmedlen.
Hon brukade alltid lägga lilla syster, när hon inte hade för svåra lexor. Det hade blifvit mörkt och lampan i matsalstaket kastade sitt vänliga sken genom fönstret ut på drifvorna. Hanna kände ett egendomligt behag vid inträdet i det varma, upplysta hemmet, der Bellas mor så moderligt vänligt välkomnade henne. Lampan stod tänd på stora bordet i salen och dess varma sken föll genom en ljusröd slöja öfver gröna växter, taflor och blommiga möbler. Från barnkammaren hördes Helmis joller och Bellas halfhöga vaggsång och genom matsalsdörren syntes ett dukadt thebord under den stora taklampan. Lulle och Lisi smögo sig in till sin mor; de voro sömniga och ville ännu en stund hålla i mammas hand. Bengt gick efter ett schackbräde för att taga ett parti tillsammans med sin far. Hanna kände sig underlig till mods. Det var som om hon såg framför sig en scen ur en bok som hon gerna läste. Just så hade hon tänkt sig ett hem och sådant hade hon önskat sig det. Hennes eget hem var så fattigt på glädje och trefnad, på kärlek och fred. Kontrasten grep henne. En underlig beklämning jagade den glada sinnesstämningen på flykten; hon kände sig ovärdig att dela trefnaden i detta lyckliga hem, hon passade icke här, hon med sitt hårda sinne och sitt skygga väsen. Och ju längre hon kände sig omgifven af denna värmande stämning, dess mer hårdnade hon till och blef allt tystare och tvärare ju längre qvällen led. När Bella kom in i sitt rum efter att hafva söft Helmi, fann hon Hanna sittande i en vrå så långt som möjligt från lampan och med en bok i knäet. Hvad nu, du knuffar rätt nu ut väggen, bästa Hanna, log hon. Förstör icke dina ögon derborta i knuten, utan kom och sätt dig här i soffan, så skall jag läsa för dig. Hvad vill du höra? „Unga qvinnor“, „En krona bland flickor“, „Milly Jocelyn“, eller hvad? Jag tror ej jag bryr mig om sådana böcker, sade Hanna trumpet och utan att flytta ur sin knut. Gör du inte? Nå, hvad slags böcker tycker du om? Bengt har alla Jules Vernes arbeten, känner du dem? Eller vill du ha poesi eller historia, säg!
Kammar-R:n genom utslag underkänt flerfaldige sådane personers besvär öfver sisth års Pröfnings-Komités stadgande, att i bevilln. efter 2:dra Art. skulle erläggas 5 proc. af deras inkomster, reserverade sig så väl Hr Landshöfdm m. m. Gr. Liljencrantz som Hr LandKamereraren Normelli mot Pröfnings-Komiléens nu fattade beslut, i hvad detsamma fastställer klassberäkning för de personer, hvilkas inkomster lill beloppen blifvit upgifne eller eljest voro kände, äfvensom i öfrigt der bevilln:s-afgifterne blifvit nedsatte till lägre belopp, än sisth års Pröfnings-Komité godkänt”. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag vördsamt om återremiss af ifråuavande punkt, äfvensom att nyss åberopade prot.-utdr. måtte fä åtfölja mitt yttrande till Utsk. Jag förmodar, att om Utsk. åt denna fråga lemnar tillbörlig upmärksamhet, skall också författningen blifva sådan, att den icke vidare kommer att gifva anledn. till olika tydningar. Hvad Stockholms läns Pröfnings-Komité beträffar, så anser jag densamma icke hafva i allo fästat nödigt afseende på författningens föreskrift; men det är likväl omöjligt för så väl Taxeringssom Pröfnings-Komitéer att kunna med billighet och rättvisa tillämpa densamma. Då 62 § fritager husbonde, som ansvarar för sina tjenares bevilln., från skyldigheten att upgifva hvad de hafva i inkomst, och det dessutom icke finnes något stadgande, som bestämmer dessa personers s. k. behållna inkomst, så upkommer derigenom, att de skola taxeras i enlighet med hvad 4 § föreskrifver i afseende på tjenstemän, och då skulle t. ex. en rättare icke kunna taxeras tilt mindre än 15 R:dr. Den 24 Maj e. m. 303 Jag fortfar alltså i mitt yrkande, att de ord jag i min motion upgifvit måtte varda uteslutna. Hr Printzensköld!
Jag tror mig nu hafva visat, att Utskottens förslag äro till sine grunder orättvisa, innefattande försök, att inleda Rikets Ständer till beslut, derigenom de skulle undandraga sig skyldigheten, att bereda Banken full ersättning för de lånebiträden till StatsYerket, som den lemnat; att förslaget, långt ifrån att bereda allmän nytta, skulle blifva skadligt; alt en obehöflig och således ändamålslös lagstiftning blifvit förslagen; att förslaget till förändring af Bankens silfvermynt till Riksgälds-silfver, är ett oantagligt påfund; och slutligen, att samtliga Utlåtanderne böra i ett sammanhang och på en gång till pröfning och afgörande företagas, Ämnet är af för stor vigt, för att icke med det största allvar behandlas, På dess afgörande beror, huruvida Nationen skall invecklas uti ett falskt peuningesystem, medförande den verkan, att en stor del af rörelsecapitalet hastigt kommer, att dragas ur rörelsen, och de alldeles oberäkneliga 136 Den 6 J u I i i f. m. förluster beredas, som genom lika hastigt fallande varuvärden uppkomma, tills, genom sjelfva ytterligheten af de fallna varuvärdena, främmande mynt afhjelper bristen. Måtte Rikets Ständer, såsom Representanter för det redliga Svenska folket, icke låta förleda sig, genom begäret att se silfvermynt i allmänna rörelsen, till förgätande af den grundsats, som för sjelfva samhälls-institutionen är oeftergiflig, nemligen, att samvetsgrant uppfylla ingångna förbindelser, det må ske med hvad för uppoffringar som hälst, och således hvarken nu eller någonsin gilla förslager, att ej till Banken betala de af densamma lemnade försträckningar, aldrig förgäta att icke lagar utan ensamt friheten är för näringarne och allmänna rörelsen i landet, medlet för välstånd och trefnad. Jag tillstyrker, på grund af allt detta, afslag å alla Utlåtanderne, rörande myntvärdets upprätthållande. Hvarefter Friherre Cederström muntligen tilläde: Under discussionen har man yttrat satser, dem jag anser mig böra upptaga och besvara.
Jag trodde i anledning häraf, att Regeringen sjelf skulle väcka denna fråga, då förhållandet onekeligen måtte varit fullkomligen upplyst genom Nerikes Regementes samteliga Rotehållare* protest emot 18 r8 års Beklädnads-förändring samt deras i ämnet af - Dtn 5 Augusti f. m. Si gifné underdåniga anhållan hos Kongl. Majrt* men då jag vid slutet af den för enskilta motioner fastställda tid, ej försporde någon åtgärd i denna väg vara vidtagen, ansåg jag det vara en pligt, att väcka motion för att åtminstone bibehålla talan öppen, hvilken försigtighet jag nu finner fullkomligen rättfärdigad genom StatsUtskottets betänkande, der det bland annat förekommer, att ett Nådigt Bref af den 5o October 181g bifallit Nerikes Regementes Rotehållares reservation mot ett längre fortfarande af den 1818 anbefalla förändringen i beklädnadens utgörande, än till den nu pågående Riksdagen, men att det tillika ålåge Rotehållarne att till denna Riksdag inkomma med en underdånig ansökan örn ändring; hvadan dä detta vilkor blifvit försummadt, Regeringen ej kunnat befatta sig med anmälan hos Ständerna. Likvist får jag dervid erinra, det jag för min del ej kan påminna mig, att det omnämnda Kongl. Brefvet af den 00 October 1819 blifvit med Rotehållare communiceradt, det har åtminstone helt och hållet undfallit mig och alla öfriga härvarande Riksdagsmän ifrån Nerike, och förmodar jag i alla fall att ej några fatalier härigenom kunna vara förlorade, då Rotehållarena genast vid emottagandet af befallningen om ändringen, protesterat deremot, och jag nu genom väckt motion sökt fästa uppmärksamheten å nyo på detta ämne. Jag anhåller derföre att med några anmärkningar få besvara StatsUtskottets Betänkande, för att möjligen kunna bereda en annan åsigt af 52 Den 5 Augusti f< rn, förhållandet, än den, som ledt Utskottet vid afstyrkande af de ändringar, jag i min motion åsyftadt. Jag vill härvid ej upptaga en dyrbar tid att söka vederlägga Utskottets skäl, hvarigenom
Ett bolag bildade sig för att anlägga en väg vester om Sigtunafjärden till Sevalla och Fahlun, och ingick till K. M. med begäran om Propos. på låneunderstöd. Detta afslogs. Motion väcktes vid riksdagen derom, men afslogs äfven Nu kom 1862 års riksdag. Man hade på begäran nedsatt en komité, som yttrade sig för denna sträckning, och i anledning deraf föreslår K. M. densamma. Meri nu alslås den åter. Den frågan återstår dock: på hvad sätt skall man komma till Westmanland; tyman erkänner dock, att man bör komma dit. En väg finnes föreslagen, nemi. från Upsala till Sala; men hvar och en, som känner denna trakt, måste medgifva att den är den sämsta af afla. Jag känner den äfven, har egendom der och vet att der finnes icke någon trafik. Den ligger på en hög ås, som skiljer berglandet från slättlandet, och det är icke tänkbart, att slättlandets innevånare skola sträfva dit upp för att komma till Stockholm. Man har sagt, att den södra delen af Westmanland icke behöfver någon jernväg, emedan den har sjökommunikationer. Detta har icke varit något skäl förut. Hvilka provinser hafva bättre sjökommunikationer, än Södermanland och Westergötland? Ju starkare trafiken är, desto vigtigare är det att den icke blir afbruten genom vintern och just under de månader, då landtmannen har något att afyttra. Detta eviga talande om Mälarekommunikationerne är således utan betydelse, och den, som talar derom, känner icke förhållandet närmare. Nu vill man från Upsala fortsätta en väg af den beskaffenhet, att Westmanland icke har någon nytta deraf och icke heller den nedre delen af Upland. Denna väg är dessutom mycket dyrare och går öfver en kuperad terräng. Jag har icke heller hört mer än en eller två, som talat för densamma. De, som äro bekanta med Upsala, hafva erkänt att den för denna stad icke är lämplig. Det är endast Norrland, som blifvit anlördt såsom skäl för denna sträckning. Kan Norrland hafva något intresse deraf, att vägen mellan Stockholm och Sala förlänges l| mil? Skulle det vara för Upsala distings skull?
a;o yttrandet pag. 6 af Betänkandet, N:o io5, öfver det förslag, att genom betings träffande med dem, som kunde finnas villige att postskjutsen öfvertaga, lyfta denna börda ifrån post-hemmanen. Bifölls. Prot. Utdr. d. 5 Maj i 8/J f. 3g5 3:o första tillstyrkandet, pag, 5 af Utlåtandet, N:o 189, eller den der förekommande hemställan , angående pOitskjuts-legans förhöjning. df slags. 4:o Utskottens hemställan, pag. 5 af Utlåtandet N;o 189, att, Rikets Ständer måtte å Riksgälds-Conloret anvisa ett förslags-anslag af i5,ooo R:dr, till bestridande af den uti nästföregående punkt upptagna utgift, att årligen utgå, tilldess postverkets öfverskott kunde dertill bereda tillgång. I följd af beslutet, i fråga om postskjuts-legans förhöjning, fann Ståndet den under N;o 4 här upptagna hemställan förfalla. 5:o Tillstyrkan, pag. 5 af Utlåtandet, ]\T:g 189, angående en undersökning för att utröna post-hemmanens i Riket olika behof af lättnad uti postförings-besväret. Godkändes. 6:0 Yttrandetj pag. 7 och 8 af Betänkandet, N;o io5, beträffande dels forsling af utrikes och extraposter och skyldighet att föra enskildes lös-väskor, och dels att flere hästar måtte få begagnas för postskjuts, och 7:0 hemställan pag. 8 af samma Betänkande, i afseende på yrkandet om erhållande af väntnings-penningar samt kärroch vagn-peuningar. Bifölls. 8:0 den, pag. 8 af Betänkandet, N:o io5, förekommande hemställan, att Rikets Ständer ville i underdånighet anhålla, att Kongl.
Men som första hufvudtitelns anslag för underhållet af Kongl, slottet och dertill hörande byggnader icke lemnar tillgång för nyssnämnda, af obestridligt behof påkallade ggnads-företags bekostande på en gång, anser Kongl. Majit, vid detta förhållande, Sig föranlåten i Nåder föreslå: det Rikets Ständer måtte för ifråga - 4 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition. N:o 10/. varande ändamål anvisa en summa af Trettio tusen riksdaler banko, att al Riksgälds-kontorets medel, på reqvisition af Riksmarskalks-embetet och till dess disposition, i mån af behofvet, utbetalas, emot förbehåll, att denna summa af 30,000 r:dr varder, utan att ränta derå erlägges, med 1,500 r:dr årligen från och med nästinstundande år, under loppet af tjugu år, till Riksgälds-kontoret återgulden af ofvannämnda anslag å Riks-statens första hufvudtitel. De förevarande frågor rörande handlingar skola tillhandahållas det Rikets ’ Ständers Utskott, till hvars åtgärd denna Nådiga Proposition varder af Rikets Ständer öfverlemnad; Och Kongl. Maj :t förb lifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. O S C A K. C. 0■ Palmstjerna. Kongl. Maj:ts Käd. Proposition, N:o lOt. 5 Utdrag af Protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Pans Maj:t Konungen i Stats-rådet å Stockholms Slott den 43 September 4853. Närvarande: Hans Excellens, Justitiae-statsministern, Herr grefve Sparre, Hans Excellens, Statsministern för Utrikes ärendena, Herr iriherre Stjerneld, Stats-råden: Herr friherre Palmstjerna, Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, grefve Mörner, Ulner, Reuterdahl och grefve Gyldenstolpe. Chefen för Finans-departementet, Stats-rådet hr friherre
Lyckligt då! när det sker i menniskoförädlingens, i sedlighetens, i det oförvillade förnuftsbegreppets, ja, jag vågar säga, i den sanna religiositetens anda. Af ofvan anförda förhållanden har jag dragit den slutföljd, att ifrågav:de vakt icke afser någon honnörsbevisning, hvarken ät Landtm, särskilt, ej heller MedStänder gemensamt, enär Hr Gr. o. Landtm, sjelf förde ordet vid RiksStms ofvanberörde sammanträden samt R. o. Ad. temligen talrikt var tillstädes. Att R. o. Ad. skulle, för ostörda öfverläggningar och personlig säkerhet mera än de öfriga Stånden behöfva vakt, förmår jag ingalunda inse. Medvetandet att efter öfvertygelse, utan biafsigter, verka för fosterlandets allmänna bästa, medför en trygghet, som ej störes af passionsstormar, är det säkraste värnet och en bättre hedersvakt, än 12 man med bajonelterade gevär. Hvarken Riksd.seller RiddarhusOrdn:n omförmäler slik vakt. Endast 1C §:n af den sednare säger: »Ingen må på Riddarhuset inträda innan han för vakthaf»vande Underofficern upvist den honom lemnade inträdespollet.» Af denna ordalydelse kan jag ej finna annat, än att vakten kan bestå af blott en Underofficer i och för tillsyn deröfver, att ingen obehörig inträder på Riddarhussalen vid plena. På grund af hvad jag haft äran anföra, får jag, med stöd såväl af 56 §:n Riksd:sOrdn:n, som ock deraf, att frågan är en Ståndet enskilt rörande angelägenhet, hos Hr Gr. o. Landtm, samt R. o. Ad. vördsamt föreslå, att vakthållningen utanför Riddarhussalen under Ståndets sessioner må uphöra; och att tillsyn derå, att ingen obehörig inkommer, updrages åt en Vaktmästare; kunnandes derjemte kontroll derå bäst ske, om det föreskrefves, att den inträdande skall vara försedd med poletten buren på bröstet utanpå rocken. X! H. _ 20 306
Majrts i LandsOrterna tillsatta Hogsta Styresmän, bäst böra vara i tillfälle att känna de i Länen gångbara priser, och äfven tilltros ett samvetsgrant förhållande, Kongl. KatnmarCollegium helt och hållet måtte befrias ifrån dess ägande åtgärd vid de årliga Markegångssättningarne; hvarjemte Hedervärda Ståndet uti ProlocollsUtdrag den 23 sistlidne December ytterligare remitterat ett Anförande af Riksdagsmannen Gustaf Gustafsson från Södermanland, innehållande, jemnte instämmande häruti, det tillägg, att tiden till Markegångssättningarnes upprättande måtte blifva framflyttad ifrån November till Januari månad, vid hvilken tid alla varupriser kunna vara mera stadgade, än så tidigt på Hösten, då Allmänheten icke hunnit uttröska sin Säd eller afyttra sina Victualievaror. Vid handläggningen häraf, har Utskottet först skärskådat de serskildta stadganden, som rörande Markegångs-Taxornas upprättande blifvit utfärdade, och derefter trott sig böra i korthet upprepa de åtgärder, som härvid äro föreskrifna. Den nu gällande förordningen, rörande detta ämne, stadgar: ”att, innan Markegång sättes, och då Städernas Torgpris blifvit uppgifne, skola Kranofogdarne i Länet B:sv> och Ekon. Visit. Bfit“cnknn$en,. fas? hvarje Härad göra sig noga underrättade om varupriset, och desamma uppgifva till det verheliga värde, hvarje persedel i orten dä sigt eller äger, och för hvilket pris den till salu hålles; att dessa varupris, sedan de af Kronofogdarne blifvit underskrifna, o o af bofaste samt inom Häradet boende trovärdiga män bestyrkte, i hvilket ändamål äfven Räntegifvare få anlitas, böra till Kongl. Martts Befallningshafvande i Länet insändas, och vid.
KronoSollentuna Harad. värdi. Spånga Socken. Akalla N:o o. i mtl. G a m ] a Jordeboks-ränta. Penningar — 10 l 7 T:r 25 kpr Spanmål ä — 36. — 5 40 G. 6| U Smör Penningar. Fersedelränta. 11 än tan. Ny Ränt a. Lill. K. Af persedel-räntan, 179: 18. 10. uppkomma 26S skatteriksdaler, efter nya myntfoten, motsvarande 178: 32. banko, då öfverskottet 34 sk. 10 r. utgår i contant. Hvarje skatteriksdaler innefattar: 2 kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, å II: 7. 2 33 sk. l^Jjj styfver is # smör, å 8: 7. 2 13 „ 2^«^ „ fyllnadspenningar, som beräknas till 3 styfver — „ 32e03g„ S:a En riksdaler efter ny myntfot eller 32 sk. banko. Nya Räntan skulle alisa blifva i banko: Contant: omstående penninge-ränta 4:25. Anmärkning: Då härtill lägges skilnaden emellan fyllnadspenningarnes verkliga belopp, 32655o styfver, och det för jemnhet antagna, 3 styfver, eller ^050 styfver på hvarje skatteriksdaler, tillsamman i banko . .. Södermanlands lian. KronoFörvandling efter medel-markegångspris för 1824—1843. åren Jönåkers Härad. Penningar. Persedelränta. Bergshammars Socken. Bergshammar N:o 1. 1 mtl. G a m 1 a Räntan. Ny Ränta. Litt. K. 2. banko uppkomma 164 skatteriksdaler efter nya myntfoten, motsvarande 109: 16., då öfverskotlet 13 sk. 2 r:st. utgår i contant. Hvarje skatteriksdaler innefattar: 2 kpr spanmål, hälften råg och hälften korn, å 10: 19. 2 31 sk.
Jag hade som exempel trott, att uti dessa berättelser aldrig borde saknas väckelse, till uppmärksamhet å öfverträdelser af Statsförfattningens hufvudgrunder, ifall någon sådan syntes falla uti kraft: att som exempel, i händelse Styrelsen icke vore så sammansatt som 6, §. Regeringsformen bjuder, så skulle en så vigtig omständighet säkerligen påkalla ett rum uti Riksens Ständers Justitiae Ombudsmans berättelse: jag hade trott, att orsakcrne hvarföre LagComitéens arbeten åldrig nå ett slut, hade Den ig Fehruarii. 481 hade ostridigt emellan Riksdagarne bordt utgöra ett föremål för Riksens Ständers JustitiaeOmbudsmans forskningar, för att i dess Riksdagsberättelser kunna intaga det rum, hvartill denna för Samhället så vigtiga angelägenhet synes framför allt annat vara berättigad. Om sådane lagar eller författningar, hvilka ej äro i öfverensstämmelse med nu gällande Grundlagar, icke ännu af Riksens Ständers Justitia^ Ombudsman till afskaffande blifvit anmäldte, så ligger sådant till mycken last vid pröfningen af Embetets utöfning: om sådane förklaringar eller tillämpningar af Tryckfrihetslagen utaf administrationen i oafhängighet med Riksens Ständer gjordes så, att hvad Riksens Ständer stadgat till skyddande för publiciteten i någon mån derigenom kunde eluderas, så borde sådant ovilkorligen intaga ett rum ut2 JustitiasOmbudsmans berättelsen. Friheten, denna dyrbara Guds gåfva, lik4 åldrig med menniskan, och oskiljaktig från det upplysta samhällets trefnad och bestånd, börvara föremålet för hvarje individs och således fördét helas uppmärksamhet. Publiciteten är ett af dess förnämsta värn; och lagstiftaren har hos oss utsedt Riksens Ständers Justitieombudsman, till vårdare af dess rättigheters oförkränkta helgd, lika så väl, som han utaf HofCanslersEmbetet bildat en väcktare emot dess öfverträdelser och missbruk