Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nej jag vet att man kan bli osalig på sin tro! Det vet jag. Herr ryttmästarn! Tyst! Jag vill inte tala med Er; jag vill RYTTMÄSTARN. Ingenting! Man vet aldrig någonting, man DOKTORN. inte höra Er telefonera hvad man pratar derinne! Derinne! Ni vet! Hör du Jonas, tror du att du är far till dina barn? Jag mins att Ni hade en nen och som folket pratade om. Adolf! Akta dig! informator i huset som var fager under ögonbry PASTORN. RYTTMÄSTARN. inte det sitter två knölar der. Min själ tror jag gud, de prata ju så mycket. Men vi ä allt ena doktor? Hur stod det till med Er äkta soffa? Känn efter under peruken får du känna om inte han bleknar! Ja-ja, de prata bara, men herre löjliga kanaljer ändå vi äkta män. Inte sant herr Hade ni inte en löjtnant i huset, hvad? Vänta nu han blekna också! Bli inte ledsen nu. Hon är ju ska jag gissa? Han hette (hviskar doktorn i örat)! Se ni FADREN. död och begrafven, och det som är gjordt kan inte göras om! Jag kände honom emellertid och han är nu se på mig doktor! Nej midt i inte att han har horn också! ögona major på dragonerna! Vid gud tror jag Herr ryttmästare, vill ni tala om andra saker! RYTTMÄSTARN. DOKTORN [plågad]. ker, när jag vill tala om horn! Ser ni! Han vill genast tala om andra sa PASTORN. Vet du, min bror, att du är sinnessjuk. Ja det vet jag väl. Men fick jag behandla Era krönta hjernor en rum tid, så skulle jag snart få spärra in Er också! Jag är vansinnig, men hur blef jag det? Det rör inte Er, och det rör inte RYTTMÄSTARN. någon! Vill ni nu tala om något annat. [Tar fotograMitt? Vi kan ju inte veta det? Vet ni hvad vi fialbumet från bordet]. Herre Jesus, der är mitt barn! ska göra derför, för att man ska kunna veta det?
Men ehuru formen för de föreslagne nyhyggnaderne helt och hållet var enlig med nyare tiders uppfinningar i detta afseende, påkallade likväl, efter Styrelsens åsigt af saken, planens verkställande i det hela vigtiga betänkligheter, hufvudsakligast härrörande från hyggnads-iocalen, hvars högst sumpiga beskaffenhet och öppna belägenhet erfordrade, den förra en kostsam grundläggning och den senare en talrik och således kostsam bevakning öfver de arbetande fångarne, och från den omständigheten, att den stora scala i afseende på de nya byggnadernes mängd och storlek samt cornplicerade inredning, hvaruppå denna plan var grundad, otvifvelaktigt påkallat en mängd år för dess verkställande, under hvilken tid det beständigt tilltagande antal Correctionister i liufvudstaden af bägge könen, i Bil. lill K. M. Nåd. Prcpos. N:o 03. 41 Wadstena, hvars Corrections - Inrättning skulle upplösas, och från landsorterne, hvilka efter denna upplösning hufvudsakligen måst till Slockholm försändas, bordt å Långholmen i gamla Krono-Spinnhuset intagas, förvaras och sysselsättas, hvilket redan vid ifrågavarande tidpunct syntes Styrelsen blifva en omöjlighet. Och då dessa omständigheter otvifvelaktig! ökat förslags-kostnaden, beräknad för hela planens verkställande till 325,000 R:dr B:co, ansåg Styrelsen sig böra söka andra utvägar, som, med mindre kostnad och inom kortare tid, ledde till det stora ändamålet, att bereda tillräckliga och passande utrymmen, samt sysselsättning och correctionel vård åt den massa Correctionisler af bägge könen, som i åtskilliga spridda fängelse-anstalter förvarades och som dageiigen ökades.
Cederström i Otvifvelagtigt tillhörer det Högloflige Ridderskapet och Adeln, att bedöma om de nu gjorde anmärkningarna påkalla återremiss af Retänkandet, Sådant är fullkomligt öfverensstämmande med formen. Mea hvad beträffar den sist talande värde Ledamotens yttrande, att målet ej fordrar någon omarbetning, vill jag endast anmärka, att om som jag tagit mig friheten föreslå, fråga blifver att för Lands-Contoirens vedbehof anvisa Kronan# råntevedy i stället för Kronoparker, som orden x Betänkandet nu lyda, sådant nödvändigt måste föranleda lill ett annat utlåtande från Utskottet och ett föiändradt förordnande af Riksens Ständer. Grefve De la Gardie: Såsom jag fattat de vid Stats-Utskottets förevarande betänkande gjorda anmärkningar, innehålla de förslag, till några, ehuru obetydliga ändringar i betänkandet; och jag hade trott detsamma ej kunna med dessa ändringar antagas, förrän efter föregången återremiss. En sådan är åtminstone, enligt min tanka, enligast med formen. Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog, Den 24 Februarii, 66^ * \ att då Friherrarne Löfenskjöld och Anckarsvärd hegart att med pröfningen ef förevarande ämne måtte anstå intill dess frågan om en förbättrad organisation af Bikets Styrelse-Verk i allmänhet förekomme, Stats-Utskottets Betänkande kunde tills vidare få hvila på bordet. Bifölls. Föredrogs å nyo Stats-Utskottets den i3 dennes meddeldte och den 17 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i anledning ai Kongl» Maj:ts Nådiga Proposition angående inrättande af ett nytt Fögderi i Wermlands Län. Herr af Wingård} Johan: anförde skriftligen : (Se Bilagan N:o 5). Grefve von Rosen, Axel'. Då jag under loppet af 3;ne år haft den lyckan, att dels såsom tillförordnad dels i egenskap af ordinarie Landshöfding förestå Lans-Styrelsen i Wermland, så anser jag det vara min pligt, att i allo conformera mig med Herr af Wingård i frågan om behöfligheten af det nya Fögderiet inom detta Län.
Departements nuvarande organisation finner man, att, oaktadt det för Styrelsen af en Bank, hvilken vid anfordran skall inlösa sine sedlar, är ej allenast lmfvudsakligt, att tillfälle må gifvas, för en lätt och skyndsam öfversigt af Bankens ställning i det hela, utan ock alldeles nödvändigt, att denna öfversigt må kunna erhållas i hvad som rörer metalliska Cassans förhållande till utelöpande sedelstocken och till sådane skuldposter i öfrigt, hvilka Banken skall hållas beredd alt genast vid anfordran med metalliskt mynt gälda, så att Styrelsen ej må sakna tid och rådrum att vidtaga nödige åtgärder till betryggande af vexlingens bestånd och befästandet af allmänna förtroendet, är likväl Banken för det när - Banco-TJtskotttts Utlåtande N:o 38. varande organiserad på ett sätt, hvarigenom, snart sagdt, oöfvervinneliga hinder möta för en sådan daglig öfversigt. Detta har sin grund i följande förhållanden: 1:0 Bankens Cassa är icke behandlad såsom något för sig afskiljdt helt, utan befinner sig under årets lopp delvis både i Låne-Banken och i Vexel-Banken. Låne-Banken har v sin Bokföring att redovisa för alla de egentliga större förvaringsrummen af omyntadt Guld och Silfver och utländska myntsorter, för den såkallade Större General-Cassan, beslående af Svenskt myntadt Guld och Silfver, samt för det i förråd liggande Kopparskiljemyntet; och hvad de dagliga utbetalningarne från Låne-Banken beträffar, så begagnar L5ne*Banken dertill anvisningar, icke blott på Vexel-Banken, utan derjemte på a:ne egne Special-Cassor. Vexel-Banken åter har i sin Bokföring att redovisa för den så kallade Mindre General-Cassan, beslående af både mynt och sedlar; för hela Transportrörelsen, för alla förvaringsrummen af i förråd Järdigskrifne sedlar och för 5 Special Cassör. Sålunda är Bankens totala Cassa i ädla metaller, i mynt och i sedlar, under loppet af ett år, spridd på skiljda Contos både i Låne-Bankens och Vexel-Bankens bokföring.
Det ifrågavar. behofvet är icke tillfälligt, följaktligen kan det icke vara rätt, att dertill anslå medel af en tillfällig tillgång. Statens ordinarie och ständiga utgifter måste naturligtvis med Statens ordinarie och ständiga inkomster bestridas. Att denna fond tillfälligt användes, såsom skett vid Trollhätte kanals ombyggnad samt för den nya slussen här i Stockholm, det må vara godt och väl; men att använda medel af sådan natur till ordinarie statsanslag, det måste jag, för grundsatsens skull, på det högsta bestrida. Lika med Frih. Gyllengranat anhåller jag således att R. o. Ad. måtte återremittera denna punkt. Hr von Troil: Då jag inom StatsUtsk. biträdt det beslut, som Utsk. i afseende på denna punkt framställt för R. St., nödgas äfven jag förena mig här med de talare, som yrkat bifall till densamma. Jag lier alt få fästa uppmärksamheten derpå, att emellan det nu ifrågavar. anslaget och det föreg:de är den väsendtliga skillnad, att det nu ifrågavar. är ett nytt anslag för ett ändamål, som ingen kan anse vara främmande för handelsoch sjöfartsfonden. Förra punkten afsåg att borttaga ett gammalt statsanslag som till handelsoch sjöfarts-fondens hjelp blifvit lemnadt. Jag tror ock, på grund af hvad Frih. Gyllengranat anfört, att denna fond i närvar, ögonblick kan bära cn ärlig minskning svarande fullt ut mot det föreslagna beloppet. Derjemte ber jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att betänk. innehåller att denna fonds behållning vid sisth års slut uppgick till 518,464 r:dr 16 sk. 5 r:st. b:co, deraf kontant 236,162 r:dr 4 sk. 7 r:sl. och ullånta 282,301 r:dr 19 sk. 10 r:st., och att sammanräknade beloppet af de under sisth år från Sverige och Norrige till fonden ingångna bidrag bestigit sig till 466,009 r:dr 32 sk.
Jag önskade blott vinna upplysning, huruvida tiden nu var inne alt taga målet under öfverläggning, Jag anhåller att Ridderskapet och Adeln täcktes tillåta mig upplåsa 5a §. i RiddarhusOrd* ningen, hvilken år grunden för mitt tvifvelsmål och lyder som föijer: Skulle Riddarhus Utskotta t finna någon ändring uti eller tilläggning till denna Riddarhusordning nödig eller väckes fråga derom in plena, hvilken dd alltid till Utskottet remitteras bör, åge Utskottet alt derom öfverlägga, och ined sitt Betänkande till Ridderskapet och Adeln inkomma. Valtar Ridderskapet och Adeln med anledning deraf, sitt beslut till någon ändring eller tilläggning, öfverlämnäs samma beslut till Konungens stadfästelse, och blijver, derest en sådan vinnes, vid nästföljande Riksdag gällande. Det är möjligt att jag icke rått förstår denna §, och jag framställer min öfvertygelse således blott som ett tvifvelsmål, hvilket feos mig uppstått, utan att yttra mig öfver sjelf» /4 Den 24 Januarii, va hufvudsaken hvarken med tillstyrkande eller afstyi kande, ån mindre med bifall eller förkastande. Grefve Hård, Carl Gustaf, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplåstes, så lydande: (Se Bilagan N:o i ) Friherre Sparre, Sixten: Jag bekänner att jag icke fullkomligt kunnat fatta liela innehållet af Herr Grefve von Schwerin» tal, och om råtta innehållet verkeligen är så vidlyftigt som det vackra talet, fordras visserligen långre lid att uti ett sammanhang kunna omfatta detsamma, ån till få 1 let nu kan medgifva. Men hvad blott den enkla saken beträffhr rörande Bånkmansvalet, så: I fall det år fråga om någon förändriug i Grundlagen, kan frågan icke hår upptagas utan bör på sätt, Riksdagsordningen föj reskrifver uti ConstitutionsUfskottet våckas. ()'n åter blott år fråga om någon föråndring i RiddarhusOidningen, bör remiss ske till det blifvande Riddarhusutskott et.
Den, hvilken anser sig till pension berättigad, anmäle sig, derest han ännu är vid sjömanshus inskrifven, med företeende af bevis öfver ålder och frejd, hos Direktionen för det sjömanshus, hvarunder han lyder; börande Sjömanshus-direktionen dessa handlingar tillika med bevis rörande såväl tiden, hvarunder den sökande varit å sjömanshus inskrifven, som den, under hvilken han å utrikes sjöfart med Svenskt handelsfartyg tjenstgjort eller å Svenskt örlogsfartyg varit förhyrd, äfvensom Direktionens eget utlåtande i ämnet, till Direktionen för pensions-inrättningen ofördröjligen insända. Ar sökanden icke längre vid sjömanshus inskrifven, ingifve till Direktionen vid det sjömanshus, derunder han sednast lydt, omförmälda bevis öfver ålder och frejd. Ansökningen om pension må ock, åtföljd af ofvannämnda bevis, kunna omedelbart till Direktionen för pensionsinrättningen ingifvas. »«ol$t4| ,S1 „o.«> , mO Pröfvas sökande till pension berättigad, utfärde Direktionen pensionsbref, hvilket, derest ansökningen blifvit af Sjömanshus-direktionen insänd, tillställes samma Direktion, för att genom dess försorg komma den sökande tillhanda. Kongl. Maj:ls Nåd. Pensionerna, hvilka beräknas för hela månader, vidtaga från början af den månad, som följer näst efter den, hvarunder de blifvit beviljade, och upphöra med slutet af den månad, under hvilken pensionstagaren afliden »b.-, a,e Efter företeende af så väl pensionsbref som betyg öfver frejd och öfriga på pensionsrätten inverkande omständigheter ege pensionstagare att, sjelf eller genom behörigen befullmägtigadt ombud, i Mars och September månader, emot qvitto och anteckning å pensionsbrefvet, hos Direktionen utfå den honom lör nästförflutna halfår tillkommande pension; skolande, derest ombud begagnas, tillika aflemnas bevis af vederbörande presterskap i den församling, der pensionstagaren har sitt hemvist, eller af domaren eller kronobetjeningen i orten, att pensionstagaren vid ingången af sista månaden i halfåret ännu lefde. § 12. Pensionstagare, som är boende utom Stockholm, vare berättigad att hos
Dannemora tingslag; en d:o i Skaraborgs län, för Gudhems härad; en d:o i Westmanlands län, för Hamnäs oell Sura socknar; en d:o i Östergöthlands län, för Motala distrikt; en d:o i Stora Kopparbergs län, för Loo socken; en d:o i Kalmar län, för Stranda härads norra distrikt; en d:o i Kristianstads län, för en del af Asbo och Bjäre härads fögderi en Vaktmästare-syssla vid länsstyrelsen i Upsala, och en d:o vid länsstyrelsen i Jönköping. I)e nya löne-anslag, som i detta hänseende lära komma att i statsreglerings-propositionen föreslås, torde böra upptagas till lika belopp sorn för nämnde tjenstegrader förekomma i mitt här ofvan afgifna underdåniga förslag, om det vinner Eders Kongl. Maj:ts nådigä godkännande, nemligen: För Häradsskrifvaren 2,000: — vederlag för boställe 150: — 2,150: — « de 7 Länsmännen, k .. 600: —i vederlag för boställe å 100: — j 700: — 4,900: — « de 2 Vaktmästarne å 400: — 800: — Summa R:dr Riksmynt 7,850: — Enligt mitt nu afgifna underdåniga förslag skulle landsstats-personalens aflöning komma att ökas med följande belopp: För Bil. jy$ 5 till Kungl. MajUs Nåd.
Men då jag, i formelt hänseende, anser Hr Rosenblad hafva rätt i dess åsigt om frågans nuvar. iråkade ställning, sä finner jag mig af detta förhållande, hindrad från att påyrka någon utväg för samma frågas möjliga seger, som jag eljest gerna hade önskat; hvadan mig endast för närvar, återstår alt med sistbemälde värde ledamot instämma i omdömet om ärendets på nu återstående sätt skeende behandling. Uppå härefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att, med förklaring, att frågan om förhöjning af circulations-kapitalet för län emot fast egendom i städerne och pä landet, sedan i beslutet derom 2 Stånd stannat emot 2, hade förfallit, afslå den uti förevar:de punkt föreslagna volens-propos. 2:dra punkten, ang:de oförändradt bibehållande af 1 momentet i Bankoreglcmentets 202 §. R. o. Ad. vidblef sitt förut i ämnet fattade beslut. 3:dje punkten. ang:de inrättande af ett lånekontor yä Gottland. Hr von Hohenhausen: Jag vill visst icke här upptaga tiden med att söka förmå R. o. Ad. att frångå sitt en gäng fattade beslut i detta afseende, men jag kan icke undgå att anmärka, alt, när i det förra betänk, utlåtandet häröfver var sä knapphändigt, att Utsk. icke alls yttrade sig om kostnaden för ett låne-kontors inrättande, utan jag ansåg nödvändigt, så väl för egen, som för R. o. Ad:s upplysning, begära, att någon af RankoUtsk:s här närvar, ledamöter härom ville lemna underrättelse, och jag till svar derpå fick den uppgift, att ett sådant låne-kontor skulle uppgå lill en kostnad af 12,000 r:dr b:co, och således medtaga största delen af den vinst, som skulle uppkomma, så ser jag nu att ett förslag här finnes inom Hederv. RondeSt. framlagdt, enl. hvilket kostnaden för läne-kontoret skulle kunna bestridas med 3,200 r:dr 32 sk.
Anckarsvärd yttrat i afseende på beslutet, i hvilket jag anser Exped.Utsk. icke hafva rättighet att något ändra, men skulle Exped.Utsk. ordagrannt följa ordalagen i de betänk:n, på hvilka besluten äro grundade, så är jag öfvertygad alt knappt något af Exped.Utskts förslag till skrifvelse!’ ej skulle blifva af RiksSt:n återremitteradt. Hr von Hartmansdorff: Gr. af Ugglas har sagt hvad jag ville invända emot talarne å andra sidan. Gr. Frölich vet ganska väl, att det är en stor skilnad emellan hvad som står i betänk, i allmänhet och hvad som står i den del af betänk., som utgör beslutet. Jag bar icke föreslagit några ändringar i beslutet, utan i de föregående betraktelserna och bevekelsegrunderna. Om Gr. Frölich varit tillstädes från början, så hade han visserligen funnit det. Men efter här talas om ordalagen och onödigheten af hvad som här anmärkes, så vill jag fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på ett uttryck, som jag förbigick förra gången. Här står t. ex. ora Vitterhets-, Historieoch Antiqvitetsacademien, att behofvet af ökade anslag dertill förtjenar R. St;s behjertande, likasom fråga vore om barmhertighet emot denna inrättning, eller om fattigvård. Man borde väl nyttja orden: förtjena!’ afseende eller något dylikt; men på detta sättet låter man pennan löpa. Skulden är egentligen utsk.ledamöternes, ty man kan icke begära att de skola särdeles fusta sig vid annat än besluten; men det är fel hos Utsk:s secreterare och cancelli-betjening, som icke hafva det omdöme, att i Utsk:s förslag till skrifvelse underlåta begagnandet af sådana uttryck, som äro olämpliga för meningen. En talare har här yttrat, att de ordalag, som jag anmärkt, icke kunde vara föremål för åtlöje. Jag frågar eder, mine herrar! om bemödandet att bevisa ett axiom icke kan vara föremål för åtlöje, och sådant bemödande innefattar den del jag omnämnt.
Län sig förenat, samt i öfrigt åberopat, hvad det af honom i ämnet ingifna, och uti Utskottets förra Betänkande intagne Memorial innehåller. f. d. vice Talmannen Jon Jonsson frän Blekinge Län har, i afseende på frågan om den ved, sora nu erlägges till CommendanterKa i åtskilliga af de Städer, der Fästningar eller Casteller finnas, yttrat, att han icke kunde förstå huru Utskottet kunnat gifva en sådan osed namn af rättighet, då, så vidt Jon Jonsson hade sig bekant, Commendanterne aldrig blifvit genom någon Författning eller Lag berättigade till uppbärande af sådan ved, hvarföre ock Jon Jonsson yrkat , att Utskottet måtte uppgifva de Författningar, hvarpå denna förmenta rättighet sig grundade, samt upplysa, huru densamma från början tillkommit, i hvilket yttrande Riksdagsmännen Jonas Andersson från Calmar Län och Nils Månsson frän Malmöhus Län, med flera, instämt. Riks - T)m 27 Julil 3811 Riksdagsmannen Petter Andersson från1 Halland har upplyst, att någon så kallad Tullved ej erlades i Varberg, men i händelse Utskottets Betänkande, 1 den delen skulle bifallas, så fruktade han den följd deraf kunna' dragas, att sådan ved äfven i berörde Stad borde hädanefter aflemnas; och har Riksdagsmannen Anders Joachimsson från Östergöthland förklarat, det han ansåg uppbärandet af Tullved vara stridande mot 44 Cap. MissgemingsBalken och Kongl. Påbudet d. 25 April 1696. Utskottet har haft under öfvervägande,1 hvad sålunda blifvit anfördt; och hvad först beträffar frågan om frigifvande af handel på Norrige med Timmer och Trädvaror; så har Utskottet i sitt förra Betänkande sa mycket mindre kunnat derom afgifva något särskildt yttrande, som utom det en sådan frihet, endast i afseende på Trädvaror, icke förut blifvit yrkad, Utskottet uti berörde Betänkande intagit den § af Kongl. Majus Nådiga förordning den 24 sistl.
Jernvägsundersöknings-komilé, Chefen för Statens jernvägsbvggnader låtit på ortens invånares bekostnad genom dertill beordrad Ingeniör upprätta plan och kostnadsförslag för anläggning af jernväg mellan ofvannämnda ställen, hvarvid, med antagande al enahanda spårvidd som å Statens stambanor, kostnaden beräknats till 1,758,000 R:dr, hade aktieteckning öppnats till åstadkommande af berörda jernvägsanläggning, hvilket förelag likväl icke kunnat bringas lill verkställighet af brist på tillräckliga medel; att, då emellertid behofvet af en jernbana i den ifrågasatta sträckningen alltmera framstått, intressenterne i företaget låtit genom Majoren i Vägoch Vattenbyggnads-korpsen, C. Adelsköld, upprätta nytt förslag i ämnet, uti hvilket vid ansökningsskriften bilagda förslag, kostnaden, med inskränkning i spårvidden till 3,5 fot, beräknats till 1,080,000 i\:dr och banans längd antagits komma alt utgöra 2 mil 26,200 fot; alt aktieteckning för banans anläggande i öfverensstämmelse med nvssberörda plan så fortgått, att af de 11,800 aktier, på hvilka anläggnings-kapitalet fördelats, 7,878 aktier redan blifvit tecknade; att i samma mån rörelsen ökades och tilivexte inom de orter, genom hvilka en jernbana anlagts, i lika om ej högre grad blefve verkningarne af en sådan anläggning menliga för de orter, hvilka, såsom förhållandet vore med Christianstad i hänseende lill södra stambanan, ligga nog aflägse från banan för att med fördel kunna deraf begagna sig, men likväl så nära intill densamma, alt allmänna rörelsen inom orten i följd deraf ledes i en väsendtligen förändrad sigtning; ali Christianstad redan i betydlig mån fått erfarenhet deraf att landtmän, hvilka tillförene i staden afsatt sina produkter och der verkställde sina uppköp, numera dragit sig derifrån, samt alt detta för staden och angränsande landsbygd menliga förhållande komme att blifva ännu ofördeiaktigare, ju större utsträckning södra stambanan et holle; och har Direktionen, på grund häraf samt under åberopande jemväl af behofvet för det allmänna att ega en gen och snabb kommunikation med Christianstad, hvarest södra Sveriges militärförråd jemte ett artilleriregemente funnes förlagda, i underdånighet anhållit, det Kongl. Maj-.t malle hos Rikets Ständer antingen äska anslag och lån till ifrågavarande jernvägsanläggning, sålunda, att anslaget komme alt utgå till ett belopp, motsvarande en tredjedel, och lånet likaledes en tredjedel af verkliga aniäggnings-kostnaden, enligt det sednast uppgjorda förslaget, dock tillsammans icke öfverstigande 786,666 R:dr, eller ock,
I sammanhang med de i 5 och 7 puncterne förekommande frågor, har Direction afgifvit dess infordrade underdåniga yttrande, i afseende på den så kallade Billingska Tomtens öfverlåtande till Veterinaire-Inrätt11 ing. 10:0 Sedan efter gjorde påminnelser, dels om ersättning in natura, då Magazins-Inrattningen af en sådan ersättning var i behof, samt sedermera om contant skadestånd för de 6000 tunnor Råg, som under första hälften af år 1818 blefvo till Öfver-StåthållareÄmbetets disposition från MagazinsInrättningens härvarande förråd utlevererade, i ändamål, att för Stockholms fattige Folkclasser bibehålla det grofva brödet vid ett nedsatt taxepris, Öfver-Ståthållare-Ämbetet, vid slutet af sistlidet år, svarade, att den äskade ersättningen icke kunde meddelas, fann Direction sig föranlåten, att uti underdånig Skrifvelse, af den i3 December sistlidet. år, anmäla förhållandet inför Eder Kgl. Majrts, deröfver Direction nu afvaktar Eder Kongl. Majrts Nådiga beslut. 11:0 För att fullständigt upplysa orsakerne till förhöjningen uti Spannmåls-uppliandlingsprisen i Skaraborgs Län, uther sig Direction Nåden få ord från ord underdånigast upptaga, hvad Directionens Protocoll i ämnet den 21 Januarii 1819 innehåller, då, såsom anledning till Direclions beslut, af ö5o Riksens Ständers mig Fock anfördes: ”Af Landshöfdingen i ”Skaraborgs Län, Hans Excellence m. m. Herr ”Grefve Adlersparre, erhöll jag för någon ”tid sedan en omstäncleiig berättelse, om förhållandet med Spannmåls-tillgångarne i nämn”de
— Nio 192, i fråga om kostnads-ersättning till militäre, civile och ecklesiastike tjenstemän för en del resor i tjenste-ärenden: VII. 387. — Nio 193, angående ifrågasatt tillökning i arméens nuvarande kavalleri-styrka: VII. 366. — Nio 194, angående de i 63:dje §:n Regerings-Formen föreskrifna kreditiv-summor: VII. 366. — Nio 195, i anledning af Kongl. Majits Nådiga Proposition, om anvisande af ett särskildt kreditiv till betäckande af kost - naderna för ett fullständigare ordnande af försvarsverket: VII. 366. Expeditioner till Kongl. Maj:t, Rikets Ständers: — N:0 196, angående skjutsnings-besvärets ordnande: VII. 366. — N:o 197, angående förändringar i skiftes-stadgan samt arfvodes-taxan för landtmäteri-förrättningar: VII. 367. — N:o 198, angående ändring i Kongl. Kungörelsen den 4 Maj 1827, rörande ersättning till och af boställs-innehafvare i anledning af verkställda ego-ski(ten, m. m.: VII. 367.