Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Också aflönas i främmande länder, med mindre dyrbara materialier till en K. rnyntsamling, flere embetsmän ensamt för dessa samlingars ordnande och vårdande, t. ex. i Köpenhamn tre, i Berlin fyra, för att icke tala om myntcabiuetten i Wien, Paris och London m. fl. Då K. Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-academien vid sin stiftelse einottog det fordna antiqvitets-archivets tjenstemän, erhöll hon äfven en amanuens, som på dåvar. cancelli-staten var uppförd till 100 r:dr specie lön, eller lika med cancellisler i Statsexpedilionerna, hvilka nu, efter sednaste löneregleringen, hafva 800 r.‘dr b:co, hvaremot academiens amanuens har på stat endast 100 r:dr b:co, eiler långt mindre än någon vaktmästare i cancelliet. För denne tjensteman, som af K. M. utnämnes, och sålunda är bibehållen vid sin fordna värdighet inom K. M:s Cancelli, synes sålunda det af academien i und. föreslagna lönebelopp, 600 r:dr b:co, ingalunda vara för högt beräknadt. Den lön academien för sin vaktmästare i und. begärt, 100 r:dr b:co, (för närvar, har han 45 r:dr) understiger mera än till hälften det lönebelopp, som af betjeningen i Stalsexpeditionerna uppbäres. H. Ex. tillkännagaf tillika, att han, i sin egenskap af ordför. i den ifrågavar. academien, åtagit sig att frambära denna motion. Lades på bordet. .84 Den 7 Mars f. m. Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf, uppläste följande tvänne motioner: i. Af alla slags statsinkomster, är tullen en af de äldsta, och helt visst den allmännaste. Just dessa omständigheter torde af de flesta anses såsom säkra Levis på sakens förträfflighet. Och mången torde stämpla såsom en orimlighet, att ens vilja sätta i fråga hvad hela verlden håller för rätt och sannt.
Han har nemligen till förekommande deraf, att ansökning om inteckning för förment fordran må göras hvilande på den grund, att sökanden genom rättegång väckt anspråk på fordringen samt inan den uppgifne gäldenärens eganderätt till den fastighet, hvari inteckning sökes, blifvit behörigen ådagalagd, föreslagit, det måtte följande rum i nyssberörde Kongl, förordning erhålla denna förändrade lydelse: 1 §. Vill borgenär sig till säkerhet låta inteckna gäldenärs fasta egendom; SÖke det hos rätten i det härad eller den stad, der egendomen ligger, och lagge derhos in skuldebref eller annan handling, hvarigenom hans fordran ådagalägges/ och varde det offentligen uppläst och i rättens intecknings-protokoll infördt. Bih. till R. St. Har borgenär företett sådan handling, som i 1 § föreskrifves , och nekar gäldenär till den handling eller gör han emot sökandens fordran annat jäf, och tinner rätten den fordran för ty så tvistig vara, att sökanden bor, genom laga rättegång, sin talan utföra; gifve då rätten honom anvisning att stämma. Viser ej sökanden sedan, i stad inom tre månader och på landet å det ting sorn infaller näst efter tre månader, att han stämt, vare hans ansökning då förfallen. Lag samma vare, der sökanden saken vinner, men ej inom sagde tid, sedan domen vunnit laga kraft, den i iältens inteekningsprotokoll anteckna låter. 12 §. Ej må inteckning beviljas i hus eller annan byggnad och vattenverk, hvarmed ständig rätt till grunden icke är förenad. Ej heller må inteckning beviljas i annan egendom än den gäldenären veterligen genom laga fång förvärfvat och deraf han egare är, då inteckning sökes: är egendomen kommen i hans hand genom fång, som lagfaras bör; varde ej inteckning fastställd förrän uppbud skett. Inteckning, som blifvit sökt, men är beroende på rättegång, efter sådan hänvisning, som g § föreskrifver, skall, innan rättegången blifvit af dömd, icke vidlåda annan fastighet än den, hvartill gäldenärens eganderätt finnes ådagalagd, på sätt nu är stadgadt. Vidare har herr Coyet anmärkt, att, ehuru ett bifall till herr
Man måste komma från den der föreställningen, att denna handtering är något blott, till hälften tillåtet, något som man väl ej kan hindra, men vill söka minska genom att chikanera den. Det är, i sanning, skäl att öfverge denna föreställning, då nu redan, sedan så många statsregleringsperioder, budgeten till så stor del just är byggd på denna samma handtering. Det vore verkligen under sådana förhållanden en himmelskriande både orättvisa och otacksamhet att fortfarande betrakta den såsom endast en paria, hvilken existerar blott för att beskattas! Jag yrkar bifall till Utsk:ts förslag. Frih. Raab, Adam Christian: Jag får bekänna åsigter, som för det närvarande sannolikt anses vara alltför gammalmodiga, då de deremot vid föregående riksdagar ansetts vara allför mycket framom sin tid. Jag har nemligen förut påyrkat större frihet i bränvinstillverkningen, men kan deremot icke gilla det verkliga fyrsprång, man nu vill taga. I likhet med flera föregående talare önskar jag, att maximum måtte bibehållas, hvilken åsigt jag grundar på flera skäl. Bland dessa först må nämnas lam,seq vcnsen, som fordrar att, 0111 man, såsom föreslaget är, vill bibehålla minimum, man äfven bör bibehålla maximum. Frill. v. Schulzenheim har yttrat, att borttagande af maximum vrre nödvändigt, emedan potatisen ofta ruttnar om hösten och måste då hastigt användas, men den värde Frih:n måtte icke hafva gjort sig reda för, huru mycket potates kan med 1000 kannors daglig tillverkning hinna förbrukas på en månad. Jag tror mig kunna upplysa, att för en månads tillverkning af 1000 k:r dagk, erfordras circa 3000 tunnor potates i södra Sverige och circa 4000 L>cm) |2 Maj f. 111. 251 i norra; — en skillnad, som uppkommer af den olika storlek den s. k. potatistunnan har i olika delar af riket. Det finnes väl icke många egendomar, som producera så mycket potates, som erfordras för en dylik afverkning under vintermånaderna, — få ställen, der så mycket potates kan uppköpas inom lämpligt afstånd för transporten.
Beståndsdelar: Salt, urvattnad fläskrygg, 2 liter god gräddmjölk, \ liter skalad ken — till bagarboden, men en gång van vid och sönderskuren kålrot, J liter råskalad, sönderatt själf baka skulle bestämdt ingen fru vilja skuren potatis, 4 stora skrapade sönderskurna visa en sådan lättja eller okunnighet, att hon morötter, 4 stora skrapde sönderskurna palsterej genom bakning en ä två gånger i veckan nackor, hackad persilja, 1 matsked anis eller fenkål. Fläskryggen sköljes väl i ljumt vatten, hvarefter försåge sina familjemedlemmar med bröd af den lägges i en m e d vatten fylld kopparkastrull egen tillverkning, som, utom det att det är och sättes på elden. D å vattnet kokat upp, skumberedt af friska ingredienser och med renlighet, m a s det väl, locket lägges på kastrullen, och fläskhar den fördelen att hålla sig färskt: det ryggen får på j ä m n eld koka, tills fläsket kännes mört, då den tages upp och spadet silas genom mjuka i flere dagar och skorpor i lång tid, hårsil, hvarefter det slås tillbaka i kastrullen, i hvilket aldrig är fallet med bagarbröd. hvilken mjölken, anisen och rotsakerna slås. Då Därjemte får den intelligenta husmodern häride senare äro kokta, redes soppan — s o m bör vara s i m m i g — m e d grädde och mjöl, hvarefter genom en tillökning i sin verksamhet, som persiljan lägges i och får ett uppkok. Fläskryggen särskildt gör henne familjens medlemmar förskares i bitar och ätes till soppan. bundne och gör dem ytterligare beroende af Moster Greta. henne; men bvilken familjefader varder icke mycket hellre beroende af sin » gumma » än af Till sist meddelas här ett par nationalrätter från — bagaren! öfre Norrbotten, s o m en » Norrbottniska » haft vänDet är nu visserligen synd om alla dessa ligheten meddela oss. människor, som lefva » allenast af bröd »; men, Blöta. Eljes tagas ben af rende lära icke blott äta det uti sitt anletes svett, eller oxkött, s o m kokas i vatten med litet salt.
Att göromålen för rikets samtliga landtmätare betydligt aitagit sedan 1857 års Landtmäteritaxa utkom och började tillämpas tror jag vara en allmänt erkänd sanning, likasom jag tror att det måste erkännas att orsaken till de aftägande göromålen är att finna uti bestämmelserna i nämnda taxa af ett alldeles för orimligt tilltaget landtmäteriarfvode, hvaraf de flesta afskräckas från att anlita landtmätare, ty, då mången gång arfvodet uppgår till hälften af hvad den delade egendomen kostar, så får man ej undra öfver att man då heldre afhåller sig ifrån att skifta sitt hemman, än att uppoffra så mycket, Utan att derföre framdraga några särskilda bevis härom med exempel, hvarpå ingen brist förefinnes, om man så skulle vilja, vågar jag derföre vördsamt föreslå, det Rikets Ständer för sin del besluta samt hos Kongl. Maj:t t underdånighet anhålla, att arfvodet för samtliga landtmäterigöromålen i riket måtto nedsättas med en fjerdedel af det uti 1857 års taxa bestämda. Om remiss anhålles. Stockholm den 15 November 1865. P. Ostman, från Wester-Norrlands län. Häruti instämmer till alla delar: P. Engman, från samma län. Motioner i Bonde-Ståndet 1865. 439 N o 309 Af Pehr Östmau från Wester-Norrlands län, om ändring af eller tillägg till Kongl. Brefvet den 21 Maj 1801, beträffande tiden för Häradsrätts sessioner och Häradstings afslutande. Det är ett tänkespråk, öfvadt af väre förfäder, att snar rättvisa är full rättvisa, men en långsam är blott hälften, hvilket faller ganska riktigt in med det kända uttrycket, att en bård sanning är bättre än en långsam tviflan; och hvilken erkänner icke att detta är en sanning, och, om så är förhållandet, synes det vara en skyldighet för den, som eger kännedom derom, att afvikelser ifrån den af lagstiftningen härledda grundsats låter, om än under form af laglydnad, inrota sig.
Ehuru Revisorernes, med anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer af den 7 December 1840, yttiade åsigt om Eders Kongl. Majlis och Ständernas gemensamma disposition af den under Koilegii Underhålls-Afdelning ställda Norrbottens Hästjägaresqadrons fond icke utgör föremål för Koilegii utlåtande, har Kollegi - — 358 — gium dock trott sig böra upplysningsvis omförmäla, att, under åren 1844 och 1845, andra utgifter icke drabbat samma fond, än de, genom Kongl. Majrts nådiga Bref den 2 September 1830 och 1 Februari 1841, derå anvisade och uti Revisions-berättelsen omnämnda provisioner, samt derutöfver några sådana obetydliga kostnader, som från förvaltningen af publika kassor äro oskiljaktiga. I afseende slutligen å Revisorernes framställning, ”att resultaterna ”af hufvudböckerna för i?idelta Arméens nya mötes fond och Norrbottens ”Hästjägare-sqvadrons fond icke finnas i Riks-hufvudboken intagna, der ”desamma, enligt Revisorernes tanke, borde uti särskild så kallad ge”neralräkning inflyta, i likhet med hvad för öfriga af Kollegium förvaltade samt andra af allmänna medel bestående fonder äger rum,” hemställer Kollegium i underdånighet, att Stats-Kontoret, som med Riks-hufvudbokens upprättande och afslutande har befattning, må lemnäs tillfälle att häröfver sig utlåta. Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit-, Stormäktigste, Allernådigste' Konung! Eders Kongl. M a j: t s G. Söderberg. Stockholm den 20 Januari 1848. R. G. Murray. underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J. P.
Medan faster Marie sökte på botten af kofferten och dök upp igen med sitt ullgarnsnystan i handen, hade jag varligt lossat litet på papperet, men till min stora förfäran sprang det loss i rullningen, och ett ljust, glänsande sidentyg rullade ut och följde efter mina knän och ben ända ner till det dammiga golfvet. Jag blef så förbluffad, att jag ingenting kunde säga eller göra, förrän faster fått ögonen därpå. Hon blef i hast alldeles blek och ryckte häftigt till sig tyget. » Olyckliga barn, hvad gör du? » — sade hon därpå — » det skulle aldrig komma i dagen, förrän jag skulle svepas däri. » Och min gamla faster — eljes så lugn, så kall, så hvardaglig, — satte sig på en gammal stol, som fanns till hands, lutade hufvudet i händerna och brast ut i en häftig, ohejdad gråt. Jag visste ej, hvad jag skulle taga mig till, och mitt hjärta krympte samman i mitt bröst. Några smekningar hade hittills aldrig kommit i fråga oss emellan, men följande min känslas bud, smög jag mig nu intill henne och lade min arm om hennes hals. » Faster, kära faster » — sade jag ömt — » förlåt mig, om jag gjort dig ondt? Jag är så ledsen däröfver. » Och jag smekte hennes grå, obetäckta hufvud. » Jag var nyfiken, och det var illa, men jag menade icke något ondt därmed. Förlåt mig! » Hon såg nu upp och torkade af sina tårar. » Det är ej så farligt » - — sade hon ovanligt mildt — » men det kom så häftigt öfver mig. » » A c k faster » — sade jag — » jag vet. D u har en historia. » » En historia » — svarade hon — » hvem har ej en historia! » Jag hade aldrig tänkt, att hon hade en. För omkring tio år sedan, vid min moders frånfälle, hade hon kommit i vårt hem, redan då vissnad ocn hade under dessa år gått upp i de husliga omsorgerna och låtit mig sköta mig själf, bäst jag ville. Aldrig förr hade jag tänkt på, att hon också varit ung en gång. Nu såg jag henne i ett nytt ljus. Äfven hon hade haft sin saga, sina sorger, sina fröjder. A c k, ville hon bara berätta!
Under bibehållande i öfrigt af de sålunda föreslagna tullsatserna, hvilka ock blifvit genom Traktaten med Frankrike antagna, hafva Komiterade dock, sedan den slutliga afgiften å opoleradt och olackeradt ej specificeradt manufaktursmide blifvit nedsatt till 5 öre pr skålpund, ansett samma afgift å Tälj-, Sjömanseller gröfre Arbetsknifvar böra å motsvarande tid likaledes nedgå till 5 öre pr skålpund. För Kolcylindrar, hvilka förut ej varit i taxan upptagna, har ny rubrik införts; och då denna artikel är både för vetenskapliga och industriella behof erforderlig, har densamma blifvit till tullfrihet föreslagen. o Sedan tullen å Konfityrer genom Traktaten med Frankrike blifvit nedsatt från 40 till 20 öre pr skålpund, har detta senare afgiftsbelopp, som motsvarar 10 procent å ett varuvärde af 2 rdr, äfven här utförts. I afseende på Konserver, eller i hermetiskt slutna kärl förvarade ätbara varor, hafva Komiterade, i fråga om Traktaten med Frankrike, hemställt, det den tullnedsättning, som rörande denna artikel å Franska sidan yrkats, eller från förut bestämdt belopp af 50 öre till 16 öre pr skålpund, ej måtte sträckas längre än till 25 öre pr skålpund, enär tullbeskattningen å denna artikel, hvilken år 1862 gifvit en inkomst 115 af 20,973 rdr, i allmänhet träffar endast de mera bemedlade samhällsklasserna och vid tullsatsens reglerande är att betrakta endast ur finansiell synpunkt. Men då det senare af dessa belopp icke kunnat fås åt Sverige medgifvet, hvadan det af Frankrike ursprungligen äskade af 16 öre funnits böra såsom en eftergift beviljas, har den genom nämnda Traktat sålunda antagna tullsats blifvit här utförd. Af Koppar draga »andra helfärdiga arbeten» i 1863 års taxa en afgift, de opoKoppar, lerade af 20 öre samt de polerade af 50 öre pr skålpund.
Till premier för kreatur (å extra statsregleringen) 1,000: „ utgifter i allmänhet (å 6:te hufvud-titeln) 1,000: Utgifter: Ater lefver ering: Till 6:te hufvudtiteln, besparing å derifrån anordnade 83: 37^ 4 Till Riksgäldskontoret, å extra statsreglerings anslaget 0jj. j, Revisorerne hafva härvid icke funnit något att erinra. 694: 18. 4. Summa 2,000: 157 — Anslaget till det år 1831 i örebro hållna Femte allmänna Landt hr uksmötet. Redogörelsen, granskad i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning, har icke heller föranledt till någon erinran af Rikets Ständers Revisorer. Af densamma in - hemlas: Anslay et: Till premier för kreatur (å extra statsregleringen) 1,000: „ utgifter i allmänhet (ä 6:te hufvudtiteln) 1,000: Summa 2,000: Utgifter: Premie-medel 862: Arfvoden till Sekreterare och biträden samt skrifmaterialier och expenser m. fl. utgifter för mötet - 1,000: S:r 1,862: Åter lefver ering: Till Riksgäldskontoret, öfverskott å extra statsanslaget till premier för kreatur - 138: Summa 2,000: Anslaget till allmänna fattigvården i Stockholm. Detta anslag utgör, enligt riksstaten, 3,094 Rdr 8 sk., deraf 2,094 Rdr 8 sk. utgå till löner åt 3:ne fattigläkare och till medikamentspenningar samt återstoden, 1,000 Rdr, utbetalas för medikamenter vid Stockholms stads och läns Kurhus, och redovisas det förra af dessa belopp i Stadsnämndens och det sednare i Kurhusets räkenskaper. Revisorerne, som granskat nämnde räkenskaper, hafva dervid icke funnit något att erinra. Kongl. Kammar-rättens Aktorats-räkningar.
Utskotten hafva tagit motionen i öfvei vägande; och beträffande först frågan om ny roteindelning på Gottand, så, alldenstund det öfverklagnde förhållande, alt Rotarne beslå af olika stora mantal, otvifvelaktig! härleder sig derifrån, att serskilde hemman, ehuru åsätta enahanda mantal, dock äro af olika godhet, hvilket således äfven mäste utgöra ett oundvikligt hinder för Motionarrens förslag att bringa alla rotar till lika mantal, hvarigenom dessutom någon fördel för Rotehållarne ej synes vara att vinna, samt, i afseende å spridda Roleandelars sammandragning, lämplig utväg för det af Motionairen åsyftade ändamål finnes anvisad i Kongl. Brefvet den 3o Maji 1836, hvarigenom blifvit förordnad t, att alla ansökningar om utbyten al ifrån slnmrotarne aflägsne hjelprotar och om. roleflytlningaji allmänhet, böra ske hos Kongl, Maj:ts Befallningshafvande i Länet, hvilken, efter att, sa väl den rotehållare, med hvilken roteflyIlningen ar i fråga, sorn äfven Soldaten eller Båtsmannen, då någondera numera' icke är vacant, hörde blifvit, samt vederbörande Regementseller Corp'-»Chef jemväl i ämnet yttrande afgifvit, eger att efter förekommande omständigheter och gällande författningar, i anledning deraf, meddela utslag, hvilket dock bör Kongl. Kammar Collegii pröfning undeiställas; fördenskull kunna Utskotten å denna del af Motionen icke tillstyrka bifall.
R:dr med motsvarande förhöjning i den nuvarande förslagssumman för postverkets utgifter, samt fortfarande medgifva att hvad af postmedlen kan inflyta utöfver dels sistnämnda summa och dels den för statsverket behållna, må af Kongl. Maj:t disponeras till kostnaders bestridande i och för postanstaiternas utvidgande eller förbättring. 29:o Karta-sigillata-medletij beräknade vid sista statsreglering lill 500,000 R:dr, hafva utgjort för år 1841 R:dr 462,128. 1842 . 505,055. 1843 510,935. 1844 529,877. 1845 503,565. Då alltså dessa medel under hvartdera af åren 1842—1845 öfverstigit ofvannämnde af Rikets sednast församlade Ständer beräknade belopp och för år 1844 uppgått ända lill 529,877 R:dr, samt, enligt från Stats-kontoret särskildt meddelad uppgift, samma medel för år 1846 utgjort 540,582 R:dr il sk., anser Kongl. Maj:t dessa medel nu med så mycket mera skäl kunna till ett högre belopp beräknas, som en noggrannare kontroll, i afseende å karteringen af köpeoch fastebref, m. fl. handlingar, med innevarande år inträdt; och föreslår Kongl. Maj:t derföre, att inkomsten af karta-sigillata-medlen må i den blifvande riks-staten beräknas till 525,000: 30:o Bränvin s-af giften j som vid sednaste statsreglering beräknades till 670,000 R:dr, har utgjort för år 1841 R:dr 563,224. 1842 672,354. 1843 675,696. 1844 685,652. 1845 580,131.
Hvar, som vexel om händer fått, att derå söka godkännande, vare, om han en sådan förrättning sig påtagit, skjldig att, så fort ske kan, uppvisa vexeln jör honom, på hvilken den är dragen, samt äska hans uttryckliga förklarande, om han den godkänna vill eller ej; försummas det, och förefaller emedlertid något till dens förfång, som vexeln öfversändt, vare den försumlige skyldig gifva skadestånd. 11 §. År vexel ställd att betalas å viss tid efter uppvisandet, då bör densamma till godkännande uppvisas inom tre månader f rån utgifningsdagen, derest vexeln är utgifven i Sverige och dragen på Svensk ort, men inom sex månader från samma tid, dä vexeln är utgifven i något annat land i Europa, samt inom ett år, derest vexeln är utgifven i annan verldsdel. 12 §. Den, som godkänner vexel, ikläder sig derigenom skyldighet alt densamma in'ria, och må efteråt ej kunna undandraga sig betalningen, om än vexelgifvaren skulle finnas hafva kommit i concurs-tillstånd, innan accepten meddelades. 13 §. Godkännandet af vexel uttryekes medelst påskrift af ordet godkännes eller accepteras samt namnets undertecknande. Accepten bör, om vexeln är ställd på viss betalningstid efter uppvisandet, dateras, vid påföljd, alt eljest betalning för vexeln kan fordras pä den deri bestämda tid, räknad från utgifningsdagen. 14 §. Drages vexeln på tvänne eller flere personer, såsom Bolagsmän, då bör godkännandet ske medelst Bolagets namnteckning: gifves eljest vexel på tvänne eller flera personer, Lag-Ulskoltels Betänkande, N\o 343. att betalas af antingen den ena eller andra, då är enderas godkännande lika gildt, sorn hade vexeln på honom allena varit ställd. 15 §.
Slutligen Stak'- Utskottets Utlåtande N:o 87. 97 Slutligen och för den händelse att alla dessa skål skulle underkännas, huru vill man, sedan bangårdar blifvit anlagda vid Stadsgården och på Ladugårdslandet, en gång förena dessa med hvarandra? Huru kan man sedermera förbinda 100 mils jernvåg söder om Målaren med Uplands, med Westmanlands, ja, kanhända, medlen stor del af Norrlands för hvarje år betydligare handelsrörelse och persontrafik? Afven de mest ifrige anhängare af detta förslag hafva i denna del blifvit svaret skyldige och ingalunda, sedan frågan blifvit föremål för allvarsamma öfverlåggningar, dristat ifrågasätta att för sådant ändamål med en jernbana afstånga hela Skeppsbron, försvåra trafiken på och öfver Blasieholmen och lägga hinder i vågen för rörelsen öfver de mest besökta gatorna pä Ladugårdslandet, på samma gång som man med utomordentlig möda framdragit alla de möjliga olågenheter, som för trafiken skulle uppstå genom bangårdens förläggande vid Clara. Och det år för att afven vidröra denna vigtiga del af frågan, just denna stambanornas förening uti en enda bangård, med alla deraf hårflytande fördelar uti materielens användande utefter stambanornas hela längd, uti gemensamma reparationsverkstäder och gemensam bangård, uti besparingar genom minskad personal och underhåll, slutligen och icke minst uti varors, om också icke personers, förflyttande meddclst jernvågsspår till alla Stockholms hamnar, eller transito till hvilken plats, som man åstundar uti norra, vestra eller södra Sverige, dit jernbana leder, det år dessa och andra fördelar af en gemensam bangård, som, enligt min åsigt, i och för sig borde utgöra skål nog för hvarje Svenska folkets representant att med sin röst understödja Kongl. Maj:ts förslag.
Nej, och at propositioner matte göras punctewis. Grefwe Os I-I 6 a r 6 is, upläste et anförande til Protocollet sä lodande.- Sedan Herr Grefwe» och Landtmarstalken nu Högtideligen gifwit osi tilkänna det den npa Grundlagen more af Bonde-Ständets Taleman understrifwen och äfwcn sjelf fett underskriften utan wilkor pätecknad, samt den dag kommit, dä, enligt Ridderstapcts och Adelns förut fattade twanne cheflut, betydlige upoffringar af de fä rättigheter, wi ännu äga ö;rige, komma i of^ werwägande, en wigtig fräga stall afgöras, och Rikets första Ständ wisa de öfrige, ät det walspräk som för mer än hundrade är sedan upsattes til prydnad af deras samlingsrum, til tolkning af deras tänkesätt: Det allmcknaas wäl öen ypperfta lag, än i denna dag är regeln för deras beslut; fär jag Högloft. Ridderskapet och Adeln i ödmjukhet föreslä hwad, efter nogaste öswerwägande, jag för min endstilta del tror, wi kunna, wi böra göra: iw) Jnquartering pä landet blifwer under krigstider ä all jord, af hwad namn den wara mä, lika fördelt efter hemmantalet. 2:0) Under krigstider stjutfar Insockne samt Rä- och Rörs-Hemman til hälften emot Kronooch Skatte-hemman. s.o) Den 28 Junti. 9^ 3:0) Utsockne och Frälse hemman äteftffjutsa under krigstider lika med Krono - och Skatte hemman; men i fredstider deltaga de endast,- som hittils, til hälften mot förenämnde hemman. 4:0' Til Konungen skulle samtelige Ständer inga med underdänig begäran, det Hans Masit täcktes följande i Räder bewilja: 1:0) Al ffjutslegan för Kronoskjuts blefwe förhöjd til likhet med Gästgifware-ffjutscn.