Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid hvarjeåtgärd som man vidtager, måste man, om man vill handla klokt, äfven tänka på de resultater, hvartill den kan leda. Om således R. o. Ad. har föga hopp om att saken, genom ett sådant förklarande eller 'protest från Ståndets sida, skall af K. M. blifva sedd ur andra synpunkter, än den hittills blifvit af båda slalsmakterne betraktad, är det dä klokt att vidtaga en sådan åtgärd? I och med detsamma Den 8 Februari e. m, 235 jag så yttrat mig, liar jag också tillräckligen tydligt antydt, det jag kommer att rösta emot antagande af Hr von Hartmansdorffs adressförslag. Men en helt annan sak skulle det vara, om detta förslag vore uppstäldt i andra ordalag och bygd t på helt andra grunder. Jag har redan förut-i delta milt yttrande anfört, det jag icke anser, att II. o. Ad. billigtvis af de öfrige Stånden bör kunna påtrugas en arfslag, sorn. det förstnämnda Ståndet för sin del anser olämplig. Jag skulle således tro, att R. o. Ad. med fullt fog skulle kunna ingå lill K. M. med en tind. skrifvelse, hvarest R. o. Ad. framställde obilligheten af ett sådant förfarande och begärde — dock petilionsvis, och icke såsom rättighet — att K. M. icke vilie fästa afseende å de öfriga Ståndens beslut, eller att K. M., i händelse den lika arfsrälten befunnes vara fördelaktig för de öfriga Stånden, dock ville tillåta R. o. Ad. altför ;sin del bibehålla den rättighet, som delta Stånd hittills ägt. Men till följd häraf kommer jag också till den slutsats, att jagmåste hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om fördelning af propos. Ur von Hartmansdorffs förslag innefattar i sig allt för många särskilda frågor, för att, efter mitt förmenande, kunna och höra afgöras på en gång. Första frågan bör naturligtvis blifva den, huruvida It. o.
Ibland på Stånga kanske likväl något – men det var redan näsvist att kalla Herr och Fru Wahl för Tante och Onkel – Elin höll ju till och med på att dö en gång för det – Småningom hade Gösta ”lagt bort barnsliga tankar,” men först i Stockholm allvarligt tänkt på sina egna Föräldrar – önskat att, åtminstone få veta någonting om dem. Denna önskan uppfylldes – under Göstas sista stormiga samtal med Grefvinnan Ringschöld. Men till föga fromma – ty om ock Gösta sedermera kunde anse sig lika nära slägt med Elin som ... som Magnus H. – så kunde han hvarken älska henne högre eller komma henne närmare för det – och förut hade Gösta aldrig haft något att skämmas för. Nu sedan Elin blifvit Gösta fråntagen, och med henne allt som fästat Gösta vid lifvet, lycktes det nyckfulla Ödet vilja gifva hvad hittills varit honom nekadt i en Moder, hvars anlete ljusnade vid hans åsyn, som med tyst, men innerlig ömhet följde hvarje hans steg, ja hvarje lättare eller tyngre andedrag, ett Hem der man genom ett vänligt ord, genom att endast se litet friskare ut, genom sin blotta tillvaro kunde sprida glädje omkring sig. En tid hade väl Gösta känt sig förnärmad af allt detta, om man bus bas gjort honom uppmärksam derpå – när han sjelf började se det, blef förhållandet annorlunda. För att ändock icke gifva Fru Wahl och hennes Recept all förtjenst, vilja vi här tillstå att hos henne fanns någonting, oförskyldt, som måhända ändå mest och bäst verkade på Gösta – nämligen hennes slägttycke med Elin. Elin var, ehuru icke öfver vanlig fruntimmerslängd, minst ett halft hufvud högre än Fru Wahl, Elin var ovanligt skön, och ingen hade, ens i Fru Wahls ungdom, funnit henne vacker, utom kanske hennes Man. Fru Wahl kunde släpa, vaka, prata, baka, bära tyngder och sorger om hvart annat, utan att det märktes på henne; för hvarje flägt nedböjde sig Elins hufvud – Fru Wahl var liflig, gladlynt, otålig, och hade, särdeles i sin ungdom, icke svårt för att bli ond, Elin hade alltid varit stilla, snarare vemodig än rolig, och äfven sedan hon blifvit hektisk, undföll henne aldrig något häftigt, otåligt ord.
Emot de så ofta förekommande fallen, att förmyndare tredskas, eller alt fränder sorglöst lemna omyndige anhöriges bästa utan all tillsyn, erbjöd berörde lagtext icke något botemedel, då domstolens eller gode mäns mellankomst icke sjelfmant och ovillkorligen kunde inträda, utan skulle blifva beroende af förmyndares egen anmälan. Det åliggande för förmyndare att för hvarje år afsluta och till fränder inlemna räkning öfver förmynderskapet, som genom de föreslagna ordalagen i §:s början kunde anses blifva bestämdt, skulle ofta finnas overkställbar och alltid onödigt betungade, i jemförelse med det nu gällande enklare stadgandet, alt förmyndare väl skall hålla riktig räkning öfver det han om händer häfver, men endast hvart tredje år upprätta och fränderne tillställa en sluten räkning med verificationer. Att franders anmälan om förment felaktig förvaltning af förmynderskapet endast skulle föranleda domstolen att pröfva om annan förmyndare borde förordnas, men ej att, äfven med förmyndarens bibehållande, tillse, ”att den omyndige rätt sker”, syntes Utsk. betänkligt och icke öfverensstämmande med lagens grundsats, att i första rummet föräldrar, sä skyldeman och sist oskylde böra till förmyndare förordnas. Vidhållande dessa hufvudsakliga inkast emot det i K. M:s nåd. propos. intagna redactionsförslag, hvilket, genom den aflagda sedelns öppnande, lades till grund för Utsk:s tillstyrkan i förestående utlåt., hafva vi ansett det af Hr Berg von Linde hos II. K. o. Ad. framställda förslag att åt socken-nämnden eller någon annan dylik communal-inrältning uppdraga den eventuella tillsynen om omyndigas bästa, vara förtjent af synnerlig uppmärksamhet. De oöfvervinnerliga hinder och svårigheter, som förete sig emot ett allmännare införande af förmyndarekamrar, äro förut af Utsk. anförde.
Att det oaktadt Cathedral-skolan i Upsala hittills kunnat fortgå i jemn och full verksamhet, får hufvudsakligast tillskrifva» en och annan Lärare» oaf - 38 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 4-t. brutna ansträngningar; men i längden hvarken bör eller kan detta medel påräknas. Behöfligheten af denna Skola är allmänt känd, hvarföre ock Konung Carl XIV Jo Ii a 11, utan bidrag af Statsverket, frikostigt försedde Skolan med en ändamålsenlig och prydlig local, hvars inköpssumma upgick till 20,000 R:dr Banco, och till inredningen ungefär ett lika belopp. På här ofvananförde skäl tillstyrker jag vördsammast, att Rikets Ständer ville bifalla det anslag, stort 4.800 R:dr Banco, som blifvit af den med verkliga förhållanden vid Upsala Cathedral-Skola väl bekanta motionären yrkadt.” Härmed hafva Friherre Tersmeden, Doctor Pettersson och Herr Gustafsson sig förenat. Af Doctor Björkman: ”Mot HögloftUtskottets afslag på Professor Knöss motion rörande ökadt Statsanslag till Upsala Cathedral-Skola nödgas jag mig reservera. Ett offentligt läroverk med större antal lärjungar, men dubbelt sämre lönade lärare, än alla andra dylika läroanstalter synes ega billigaste anspråk på Rikets Ständers uppmärksamhet. Upsala Cathedral-Skolas vice Rector och Adjuncter, svarande emot Lectorer vid Gymnasierna, men med blott GO ä 70 tunnors lön, måste i sanning uppfylla sina åligganden med suckan och icke med fröjd. Det för dylika afslag nu vanliga skälet: ’läroverkens möjligen förestående reorganisation, kan väl här aldrig gälla, enär en beviljad löneförhöjning icke blefve något hinder för en dylik åtgärd, ej eller nuvarande interims-anslag kunde vid detta större läroverk rimligtvis blifva tillräckligt vid hvilken förändring af läromethoden som heldst.
R:di öro R:dr öre Transport R:dr R:mt 13,800 kub.-f:r jord, som uppläggas på sidan om jernvägen, å 4 R:dr 50 öre 3,100 kub.-f:r, som forslas 500 fot, å 5 R:dr 13,900 kub.-f:r, som forslas 1,000 fot, å 6 R:dr 20,400 kub.-f:r, som forslas 2,000 fot, å 7 R:dr 3,200 kub.-f:r, som forslas 3,000 fot, å 8 R:dr 5.000 kub.-f:r, som forslas 4,000 fot, å 9 R:dr Som i fyllningarne felas 28,900 kub.-f:r, må- ste 7,100 kub.-f:r tagas från diken, å 4 R:dr 50 öre , och 21,800 från längre båll, å 9 R:dr Rrons längd 270 fot. Brospannens antal Landfästenas höjd öfver rustbädden Bropelarnes antal Bron går snedt öfver ån. Grundläggning: Grundgräfning för landfästena, 23 kub.-f:r, å 3 R:dr 69 Transport R:mt R:dr 69 822,580 — Bilaga tili Stats-Utshottets Utlåtande N:o 87. 19 R:<lr öre R:dr örej R:dr öre Transport R:dr R:mt 564 st. furupåiar, 30 fot långa, med nedslagning och afsågning 3 fot under lägsta vattenytan, å 10 R:dr 980 kub.-fot furuvirke till pålrutor, med hophuggning och nediäggning, å 60 öre.
De flesta vid 1812 års Riksdag närvarande Possessionater af Ridderskapet och Adeln i Skå - Den g Januarii. 431 j Skåne, jemte samtelige RiksdagsFullmägtige a£ Skånska Presterskapet och sju Riksdagsmän a£ BondeStåndet från nämnde Province, anhöllo i underdånighet om lindring i dervarande Extra Rotering, emot det att rle åtogo sig i krig och fred uppsätta och underhålla 1800 Soldater och Båtsmän, hvaraf likväl 600 skulle i fredlig lid vara vacante, emot erläggande af 6 Tunnor Spannmål årligen för hvarje vacant Rote. — Kongl. Maj:t, som fann Extra Roteringen i Skåne, efter Vargeringens upplösning, icke kunna minskas till ett mindre antal, ä'11 2000 idan, uppdrog, under den 27 October 1812, framlidne Herr FältMarskalken, Grefve Toll, att gemensamt med Landshöfdingarne i Malmöhus och Christianstads Län, göra de Roteringsskyldige derstädes Proposition, att i stället för de 2572 Soldater och Båtsmän, som i Krigstid borde af dem uppsättas och beklädas, åtaga sig att hålla 2000 man ständige Soldater, efter det KneckteContract, som derom med de Roterade skulle afslutas, och uti hvilket Solda terne borde försäkras om Torp med Jord eller motsvarande underhåll in natura; hvarförutan Rotehållarne skulle årligen betala 8 R:dr i Passevolance-afgift för Soldatens underhåll vid Möten och Mönstringar och gifva Soldaten hvarje tredje år en Släpmundering, förfärdigad i likhet med Lif-munderingen; dock skulle under fredlig tid 4°° Nummer få vara vacante, emot erläggande af 6 Tunnor Spannmål, hälften Råg och hälften Korn, lill Kongl. Maj:t och Kronan årligen. Ridd. 0. Ad. Prot• IL B. Gi, 62, 482 Den g Januarii.
StatsUtsk. har således endast anvisat den förstnämnda summan, eller hvad som uppgifvits för malerialierna, och Den a5 November c. m. 335 det är visserligen troligt, att, derest icke fjerde linfvudtitelns anslag kommer att delas, såsom Utsk. föreslagit, de öfriga 52,067 r:dr 14 sk. 8 r:st., efter liand och i den mån arbetet fortgår, kunnat betäckas af besparingarna å flottans anslag; men om den föreslagna delningen kommer alt äga rum, är förhållandet belt annorlunda, emedan den del, som, enligt Utskrs åsigt, bör falla på lnifvudstationens lott, på långt när icke blifver tillräcklig för de nödvändigaste arbeten vid Carlskrona station och således ännu mindre lenrnar några tillgångar att disponera för andra arbeten, icke en gång något öfverskott för att bispringa det af Utsk. äfven delade otillräckliga anslaget för personalens öfning, hvilken tvertom, huru skadligt det än är, måste tillbakasättas, om den föreslagna delningen af exercisanslaget godkännes. De nämnda 52,067 rtdr 14 sk. 8 r:st måste således äfven komma i betraktande, emedan, om anslaget å hufvudtiteln så styckas, som föreslaget är, Styrelsen derigenom betages all utväg att ändamålsenligt använda hvad som bestås. Beträffande det vid anslaget för vattenledningen fästade villkor, nemi. entreprenad, så kan det tagas för temmeligen afgjordt, att den icke kail realiseras, emedan troligen ingen person lär linnas, som, med erforderlig säkerhet för uppfyllandet, vill och kan åtaga sig arbetet, utan att sjelf dertill få tillsläppa dagsverken och instrumentalier, eller som vill utföra arbetet i den mån flottans knappa anslag möjligen kunna lemna tillgång tili det för dagsverken och instrumentalier erforderliga belopp. 7:0 För inventering af ekvirkes-förrådet i Carlskrona har StatsUtsk. föreslagit anvisande af 8,000 r:dr b:co.
Detta land genomskäres visserligen af 4 stora floder men dessa äro smala och grunda och således äro äfven i detta laud jernvägarne nödvändiga kommunikationsmedel, hvilka icke nog högt kunna upskattas, men äfven der, Mine Hrr, upkastas dagligen den frågan om icke dessa banors anläggning i och för missbruken dervid gjort den närvaride generationen mera ondt än godt. Hvilka förfärliga olyckor, hvilka bankrutter och tillintelgöranden af otaliga familjers små besparingar hafva icke der inträffat i följd af oförsigtigt började jernvägsföretag! Härifrån går jag nu till brödrariket Norrige och gör det så mycket heldre, som en föregående talare, Frih. v. Stedingk, yttrat, alt när detta land, som är ännu kapitalfattigare än Sverige och i industriell hänseende det sednare mycket underlägset, ansett sig böra förskaffa sig detta kommunikationsmedel, kan Sverige med så mycket mera skäl våga inlåta sig i ett dylikt företag. Jag erkänner gerna att Norrige i nyssnämnde hänseende står under Sverige, men vi måste för bedömande af dessa företags nödvändighet och 426 Den 27 Augusti f. m. nytta för dessa länder laga i betraktande att Norrige bell och hållet saknar de koramunikalionsanstalter sora vi här i Sverige redan ega. Sveriges stora insjöar, kringströdda i rikets fruktbaraste provinser och sammanbundna genom kanaler eller segelbara floder äro detta lands af naturen sjelf anvisade kommunikationsmedel och några sådana saknar Norrige alldeles. Della sednare laud måste således se sig om efter andra kommunikationer om än desamraas införande skulle medföra för landet kännbara upoffringar. Ehuru den summa som derslädes af statsmedel blifvit anslagen för ifrågavar:de ändamål endast upgår till 4 mill. r:dr r:gs, säger jag upriktigt, Mine Hrr, att om jag hade haft den äran alt vara ledamot af Norrska Storlhingel, och varit närvarande då denna fråga der behandlades, hade jag i Christiania lika säkert voterat ett ja som jag här i Slockholm voterar eli nej.
Stats-Rådet och Chefen för Landtförsvarsdepartementet, von Hohenhausen, uppläste till justering ett, i enlighet med Kongl. Maj:ts förut uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkan fattade Nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga vHohenhausen. hållet inför Hans Maj:t den 31 Januari 1851. Kongl. Maj-.ls Nåd. Proposition, M 57. 15 Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående åtskilliga för det nybildade Artilleri-Batteriet i Norrland ifrågakomna ökade utgifter; Och behagade Kongl. Majit, enligt Stats-Rådets underdåniga hemställan, i Nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta Protokoll bilagdt, samt förordna att, i öfverensstämmelse dermed, Nådig Proposition skulle till Rikets Ständer afgå. Ex Protocollo C. G. Arman. Ank. till Exp.-Utsk. d. 15 Mars 1881," kl. 2 e. m. Kongl. Maj:ts Nådiga svar uppå Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående Riksdagens förlängning; Gifvet Stockholms Slolt den 27 Februari 1851. Jemte anmälan att mångfaldiga ärenden, hvaribland flere af hufvudsaklig vigt, ännu återstode att af Rikets Ständer vid nu pågående Riksdag handläggas, hafva Rikets Ständer genom underdånig skrifvelse af den 26 i denna månad hos Kongl. Majit äskat, att Riksdagen måtte fortfara ytterligare en månad, räknad från och med den 1 nästkommande Mars. Kongl. Majit har, i anledning häraf och på grund af stadgandet i 109 § Regerings-Formen och 80 § Riksdags-Ordningen, velat i Nåder förklara, att Riksdagen må med den sålunda äskade tiden af En månad förlängas. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest välbevågen. Datum ut supra. Under Kongl. Majlis Vår Allernådigste Konungs och Herres frånvaro
Jag hyser då det säkra hopp, att den till National-bildning Ridd. o. Ad. Prat. VI. Band. 9* gea J Juli i f. m. medverkande tillvaron af en NationalTheafer skall genom berörde tillgång vinna det Nådiga afseende hos Hans Maj:t Konungen, att vi ej behöfva frukta den obehagligheten, jag hade så når sagt nesnn, att vi skulle vara den enda Nation, som ej ågde en NationalTheater. Friherre Arilcirfvärd: Jag har redan öfver åmnet hufvudsakeligen yttrat mig, och jag skall bjuda till att så litet möjligt år öfverskrida gränsen af mitt ämne. Friherre af Nordin har trott sig finna, det jag anmärkt såsom oriktigt elier obehörigt, ait en enskilt Motionair framstållt detta amne. Detta har jag icke yttrat, jag har blott beklagat mig öfver den Lagstiftnings-brist, som gör sådant möjligt. I öfrigt år jag för litet bekant med diplomacikens fina beräkningar, och det år möjligt att det år derföre som jag fåster så litet värde vid dem. Jag kan icke neka, att jag skulle finna mig nedtryckt, om sådant kunde verka på det beslut, som nu skall fattas om det lillökta Stats-anslag, som år i fråga. Jag tror att Svenska Folkets sjelfständighet skulle hvila på alltför osåkra grunder, om den i minsta mon häraf skulle bero, eller om härvid ringaste consideration vore i fråga. Jag tror det vara oriktigt, att man uppfattar åmnet såsom vore det mer eller mindre välvilja för Konungens Person, sorn dervid kunde verka. Jag tror att vid sakens afgörande bör man sätta i bredd dermed, att det år Folket, som skall utgöra skatten. Om Konungen saknade tillgångar, örn Han vore i verkligt behof och derföre behöfde inskränka sig, då med - f)rn 5 Jutii-f. tn, f3i gifver jag, att det vore ett bevis på ovilja att neka Förhöjningen; det allmänna omdömet härom torde således en gång komma att äfven härj utinnan rättvisa mina Motioner.
Pör öfrigt står det de respektive kommunerna fritt att ordna sitt sjukvårdsvasen på det sätt hvar och en finner lämpligast, hvilket ock berättelsen öfver deras verksamhet utvisar. r&gt; Angående sjukvirdsföreningarnas uppkomst och de af dem anställda sjuk~köterskc~nas förhållanden inhemta vi af de danska berättelserna ytterligare. Sjukvkrdsföreningar bildas gemenligen darigenom, att f ör saken nitalskande personer '. vacka intresse darför inom orten, dels genom privata samtal, dels genom möten med föredrag och diskussioner. Därefter utsändas listor till tecknande af bidrag, bå,de stidam en giing för alla och årliga, helst så många som möjligt af de sistni,mncla på, det att företagets bestklid under ett par iir framiit må, vara betryggadt. Darpk samlas bidragstecknarne, antaga stndgm och .viilja styrelse, i hvilken alltid lakaren ingår. En för sjuksköterskekallet liimplig kvinna sökes och nar hon ' ar funnen, insändes ansökan till justitiedepartementet om statsbidrag till hennes utbildning. Dylikt bidrag gifves .ej i t enskild kvinna utan endast &amp; t föreningar, hvilka uppfyllt de af justitiedepartementet stipulerade villkoren. Utbildningen varar ett hnlft k och k m ske så, vii1 på, hospitalen och sjukhusen i Köpenhamn som på, flere provinssjulrh~us. Som förut är niimiidt &amp; r sjubvtirdsföreningarnas verksamhet högst olika, beroeude på, de lokala förhå,llmdena inom orten. 1 städerna, dar off ervilligheten gemenligen ar störst, iiro föreningens medlemsbidrag ofta så, riklige, att sjukskötersk~ii af dessa erhåller hela sin aflöning, och ar då sjukvården aiitiugeii fri för d l a medlemmar eller blott för obemedlade, under det att icke-medlemmar betala för atnjuten vå,rd. F&amp; öfrigt är det af de olika föreningarnas lrorte. fattade redogörelser svårt att .göra sig ett ratt begrepp om, / I huru sjul~slcöterskornes löneförhillanden i sin helhet stalla sig. Löneii varierar inellan 7 5 och 800 kr.
Fångar måste understundom flyttas till Fahlun eller Upsala af brist på nödigt utrymme i fängelserna inom länet; och vid Delsbo häradsrätt har under förra året på en gång varit tilltalade 11 häktade personer, som måst forslas fram och åter 35 å 36 mil, flera af dem flera gånger. R. o. Ad. behagade häraf finna att, utom andra fördelar, det äfven skulle leda till ganska betydliga besparingar, örn, med afslag å Utskrts hemställan, K. M:ts i ämnet gjorda framställning bifölles, hvarom jag vördsamt anhåller. Gr. Posse, Arvid: Vid frågans behandling inom Utsk:t blef det allmänt erkändt, att den utredning, som förefinnes i K. M:ts Propos., tydligen visade behofvet af ett häkte i endera af de omnämnde städerna; men då det icke hunnit blifva utredt, hvilken af städerna borde blifva platsen för häktet, ansåg Den 27 Jannari. 181 Utsk:t, att man borde dröja med anvisande af medel härför till nästa riksdag. Då emellertid ett häktes uppförande synes mig oundvikligt och detta hör ske ju förr desto hellre, ber jag att få instämma i den af Hr von Knorring uttalade åsigt. Hr Stråle, Wilhelm: Instämmande i hvad Hr von Knorring yttrat, anhåller jag att derjemte få tillägga några ord. Nära invid Sundsvall har sedan längre tid tillbaka funnits ett kronohäkte, som likväl icke var på något sätt nöjaktigt och hvarifrån rymningar icke voro sällsynta. Detta indrogs och ett nytt kronohäkte, som skulle förläggas inuti staden, blef erforderligt. För uppförande häraf hemställdes om nödiga medel. Sedan detta skett, inkommo upplysningar, som gåfvo vid handen att äfven i Hudiksvall ett kronohäkte vore behöfligt. K. M:t, till hvilken framställning gjordes jemväl i detta hänseende, fann likväl för godt att begära medel till endast ett af dessa häkten, och häraf har Stats-Utsk:t tagit sig anledning att afstyrka begge byggnaderna, hvilket icke torde vara följdriktigt.
Det förhastade i beslut undanröjes nemligen icke i allmänhet derigenom, att personer på olika rum samtidigt öfverlägga och besluta, utan fastmera derigenom, att öfver läggningen i den ena Kammaren blir tillgänglig till upplysning och pröfning i den andra. I annan händelse vore utan tvifvel den nuvarande representationen på fyra Kamrar i långt högre grad betryggande, än den föreslagna på tvänne Kamrar. Men erkännas måste, att en af de väsentligaste olägenheterna i det närvarande ligger just deruti, att öfverläggningarne och besluten förekomma oberoende af hvarandra. Oväntadt synes såledss, att just detta blifvit i det nya bibehållet. Faran af den ena Kammarens alltför starka påtryckning hade förmodligen kunnat på annan väg förebyggas. Kan den åter icke förebyggas, då ligger ju deruti jemväl en ny svaghet hos den föreslagna nya representationen. Ibland sådana föreslagna förändringar, som icke stå i oskiljaktigt sammanhang med det nya representationssättet, torde särskilt böra anmärkas den under hela riksdagens lopp medgifna motionsrätten »i ämne, som icke tillhör ständigt Utskotts behandling.» När nu derjemte Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet icke vidare blifvit Konstitutions-Utskottets Memorial M 7. 38 blifvit bland antalet af de ständiga Utskotten upptaget; så följer deraf, att motionsrätten just i de frågor, der den hitintills mest begagnats, kommer att stå öppen under hela riksdagen, äfvensom att för hvarje sådan fråga »tillfälligt Utskott» skall tillsättas, så framt någondera Kammaren sådant beslutar. Inflytandet häraf på riksdagens gång är visserligen svårt att på förhand beräkna; men sannolikt synes, att de många och kanske äfven långa diskussioner, som blifva en följd af olika åsigter om en motions behörighet att af tillfälligt Utskott behandlas, äfvensom de ständigt återkommande valen till sådana Utskott, skola i icke ringa mån bidraga till riksdagens förlängning, och således de afsedda fördelarne af Ekonomi-Utskottets försvinnande icke uppvägas af de dermed förenade olägenheterna.