Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I staden hållas årligen fyra mycket besökta marknader, som verksamt bidraga till varu-omsättning och trafik. Uti staden befinner sig en allmän skola, som förestås af rektor och kollega, och till hvars bestånd staden något bidrager. Nära derintill finnes en på stadens bekostnad väl ordnad och underhållen gymnastik-inrättning; och är jemväl i sammanhang med fattigvårdsanstalterna en vexelundervisningsskola inrättad, der 70 till 90 fattiga barn njuta fri undervisning äfven på stadens bekostnad; hvarförutan stadens invånare genom fri villiga bidrag underhålla en särskild söndagsskola för handtveikslärlingar och andra ynglingar af de industriella och arbetande klasserna; hvilket allt vittnar om den upplysta och nitiska omsorg för medborgerlig bildning, som råder i denna stad. Faltigförsörjnings-anstalterna, i och för sig sjelfva, äro äfven på ganska god fot och med omtanka vårdade; åtnjutande fattighjonen dels underhåll på fattighuset, som är rymligt och tillika hyser vexelundervisningsskolan, dels månadtligt understöd i penningar, beräknadt efter större eller mindre behof. Sjukvården bestrides af stadsläkare och stadskirurg och dessutom har ena provincialläkaren sin station i staden, med kringliggande härader till distrikt. Den förhärjande eldsvådan 1827, som medtog allt hvad 1822 års brand skonade samt det derefter nybyggda till största delen, hade i allmänhet försatt stadens invånare från ett välmående och bergadt i ett skuldsatt och fattigare tillstånd; men stadens under sednare åren jemna och lifliga rörelse har, i förening med invånarnes omtanka och industri, betydligen förbättrat ställningen, oaktadt husägarne ännu häfta för betydlig del af erhållna byggnadslånen och invånarne gemensamt likaledes för lånel till uppförande af stadens publika byggnader. Emellertid är staden näslan helt och hållet åter bebyggd med vackra och väl underhållna hus, för det mesta af träd, äfvensom planeringen af torg, gator och allmänna platser, i öfverensstämmelse med nya regleringen, fortgått med oafbruten drift, så att staden nu företer ett ganska prydligt yttre. d) Ulricehamn, har vackert läge vid sjön Asunden, ej långt från stället, hvarest den gamla staden Bogesund varit belägen.
Genom någon mindre tydlighet uti ett §. af den sednare EnskiftesFörordningen , ans« én del Landtmätare sådana planter-hagar icke för Skog, utan för odlingsbar utmark, hvarigenom, på åtskilliga orter, dessa blifvit sådana enskiftade, då Skogar måst huggas ner, för att ej hindra betet för kreaturen. Då förekommande af skogsbrist är ett ämne, son» ifrigt sysselsätter så väl Landthushållnings* Säliskaperne, som sjelfva Landtbruks-Academien; så synes huru det goda ändamålet motverkas, då anläggandet af nya plantager upp^ muntras, medan de gamla, som redan uppnått sin fullkomlighet, förstöras. Ett EmbetsBref, sorn förklarar den otydliga §:n, torde göra tillfyllest, men jag anser icke otjenligt, att Oe-' conomieUtskottet toge detta ärende i betraktande. Grefve Lantingshausen, Albrecht: Ehuru nyttig och vigtig den af Friherre Stael gjorda erinran synes mig vara, innefattar densamma, efter min tanka, en ny motion, som nu mera icke, emot RiksdagsQrdnin&ens föreskrift om Den g Juni,.. motionstiden, kan upptagas till remiss, och hvaröfver naturligtvis OeconomieUtskottet ej kunnat yttra sig, enär detta ämne varit det* samma okändt. Friherre Cederström, Jfacob: Vid Hr Grefye Lcmtingshausens yttrande, anhåller jag få anmärka, att Riksdagsordningen alldeles icke förbjbder väcka en fråga, i sammanhang med hvad som redan är väckt, ehuru tiden för alldeles nya motioner är exprerad, utan är denna rättighet, genom den åberopade Lagen, hvarje Riksdagsman förbehållen. Det lärer icke kunna bestridas, att Skogshushållningen i Skåne står i sammanhang med allt hvad sorn i allmänhet om Skogarne kan stadgas. För min enskilta del, anser jag den af Friherre Stael lemnaJe upplysning förtjena mycket afseende ^ och nu, i fall Betänkandet återremitteras, kommer Utskottet i tillfälle att äfven derå göra afseende, hvilket det förut icke kunnat, efter den frågan icke förut dit Varit remitterad.
Beträffande i öfrigt de fall, der jag i afseende å innehåll eller redaktion icke gillat eller deltagit i Utskottets beslut, må mig tillåtas särskildt anmärka <§§ 1, 6, 9, 10, 14, 21, SI, 55, 70, 103, 113, 114, 115, 123, 143, 235, 267, 304, och 322; och då Utskottets förslag, sedan det blifvit uppsatt, icke kunnat få vara någon dag för genomseende tillgängligt, innan skyndsam justering deraf försiggick och detsamma till tryckning, förrän uppsättning af sjelfva betänkandet företagits, aflemnades, torde väl hafva inträffat något felaktigt, som eljest icke kommit alt ega rum.» Herr Hammar instämde hufvudsakligen med Herr Lundberg. Bilt. till B. St. Af Riksdagsfullmägtigen Matts Pehrsson från Stockholms län: »I här nedannämnda afseenden har jag för min del icke kunnat godkänna Utskottets beslut, utan måste deremot nedlägga min reservation: § 2. Till ett fartygs biloch bolfärdighet anser jag böra räknas: kajuta, skans, kabelgat, skafferi, segelkoj och två båtar, hvilka sistnämnda också finnas i det Kongl, förslaget upptagna; hvadan samtliga dessa bestämmelser torde böra inflyta i §:ns 2 mom. efter ordet: »brottspel». § 7, mom. 2. Att under något förhållande ålägga en delegare i fartyg att mtan lösen» afstå sin andel, innefattar, efter mitt omdöme, en sådan obillighet, att den torde sakna motstycke i någon del af vår svenska lagstiftning. Jag har derföre trott de citerade orden böra utgå, och i stället införas den bestämmelse, att den, som, på sätt momentet innehåller, afstått sin lott, bör derföre åtnjuta ersättning efter det värde, hvartill lotten skäligen kan, i brist af öfverenskommelse, uppskattas. §§ 9 och 10. Den tid af tre dagar, som stadgats för lösen af försåld fartygsandel, anser jag vara för kort och böra utsträckas till fjorton dagar. § 29.
Redan i förra Plenum yttrade jag min öfvertygelse om overkställbarheten af Friherre Cederströms förslag, och då det nu är fråga om hvart Motionen skall remitteras, skulle det vara inconseqvent af mig, om jag tillstyrkte nedsättande af ett Särskildt Utskott, för beredningen af ett förslag, som jag tror vara oantagligt. Jag förmodar icke att Rikets Ständer oftare än vid stora fall böra begagna sin rättighet att tillsätta Särskildta Utskott. Så tyckes man också hittills hafva handlat. År 1815 tillsattes det sedan så namnkunniga Särskildta Utskottet, för att undersöka orsakerna till förlägenheten i allmänna rörelsen. År 1818 tillsattes äfven ett sådant; men det var i frågan om StyrelseVerkens reorganisation. År 1823 nedsattes också ett för behandlande af Konungens Proposition i sistnämnde ämne. Att nu begagna samma utväg för en enskildt Motion, kan jag för min del icke annat än afstyrka. Yi böra äfven hafva den complaisansen för de tvänne mindre talrika RiksStånden, som säkert skulle komma i förlägenhet, vid nödvändigheten att utse Ledamöter till ett nytt Utskott; och om det också skulle befinnas erforderligt, att remittera Friherre Cederströms Motion till i6o Den aa December e. m. \ StatsBancoLagEkonomioch Bevillningsutskottens gemensamma handläggning, tillstjrrker jag ändock att det måtte ske, snarare än att för densamma tillsätta ett Särskildt Utskott. Friherre Cederström j Jacob: Herr Riben har yttrat sig öfver frågan om tillsättande af ett Särskildt Utskott, egenteligen i anledning af mitt förslag rörande grunderna för ett StatshushållningsSystem. Ehuru denna fråga om ett Särskildt Utskott egentligen tillhör den utaf en annan värd Ledamot väckta Motion, har Herr Riben dervid anmärkt några delar af mitt förslag, dem jag anser mig böla besvara.
Hvad jag likväl med visshet vet, är, alt, Den ij Mars e. m. bland den sednare, regrtsbokhållaren vid artilleriet från detta års början åtnjuter endast 5oo r:dr i lön, då redogörarne vid infanteri-gardesreg:terna tjena för 65o r:dr. Hr Gr. säger, att gardesreg:ternas fördelar uppvägas vid artilleriet genom en hastigare befordran till högre löner, af orsak, att vid de förstnämnde endast finnas 8 högre löner och 26 subalterner, som dertill kunna avancera, men att deremot vid artilleriet finnas 22 högre löner. Emot detta sednare får jag göra den anmärkning, att vid Sveaoch Götha reg:- ter finnas vid hvardera ej mer än 12 högre capitaineslöner; men deremot 8 capitainer med lägre lön samt 44 suba kerner, eller tillsammans 5i individer, som eftersträfva dessa 12 löner. Jag vill då fråga, om förhållandet kan jemnföras, ännu mindre anses som fördel. Det nu uppgifna förhållandet vid Svea och Götha reg:ter om högre capitaineslöner och antalet af dem, som aspirera desamma, förefinnes äfven i samma proportion vid Wendes reg:te. Hvad Hr Gr. nämner, att löneskillnad icke bör äga rum för dem, som tjena vid samma vapen, vill jag väl gilla; men nog skulle undantag kunna äga rum mellan Svea artillerireg:tes officerare och de andra artillerireg:lernas, emedan de förstnämnde äro förlagda på en ännu dyrare garnisonsort än de sednare, och detta förmodar jag vara ett af skälen till fotgardernas högre lönevilkor emot det öfriga infanteriets. Jemte det Hr Gr. afstyrker min motion (hvilken jag åter på det vördsammaste tillstyrker), yttrar Hr Gr. sin öfvertygelse vara, att StatsUtsk. icke fäster afseende på sådana enskilda motioner.
Bilden från Tattersalls ridhus visar en damlektion med löjtnant O. Ström som instruktör. De mest mondäna af alla allmänna nöjen, hvartill Stockholm har tillgång, är dock otvifvelaktigt hästutställningen på våren samt årets båda kapplöpningar. IDUNS JULNUMMER och lockar, utan det ä r äfven i lika hög grad en toalettparad. Utomlands är det på de stora kapplöpningsdagarna, som moderna i damtoaletten för året kreeras och som de nya idéerna och toalettartisternas fantasi lämnas lösa tyglar för att begagna en hippologisk term. Vi hafva visserligen ej ännu kommit så långt på denna damernas vädjobana, men den goda viljan fattas åtminstone ej, så mycket kan man redan se! Sedan vi nu i korthet afhandlat de idrotter, som vintern h a r att bjuda på, skola vi se till, i hvad mån de öfriga årstiderna ytterligare hafva medel till att u r sportmässig synpunkt förljufva tillvaron. Jakt och segling intaga då en framstående plats. Båda hafva en stor publik, som är dess entusiastiska vänner. Jakten praktiseras visserligen ej, som bättre är, direkt af damerna, men den spelar dock för dessa under - vissa tider en stor roll. Ty jaktsäsongen är på våra stora herresäten årets mest illustra tid. Då samlas ej blott på slotten jaktherrens vänner, utan äfven slottsfruns väninnor, då är det damernas sak, när jägarne hungriga och törstiga återvända från dagens mödor, att förse dem med ej allenast detta lifvets nödtorft, utan äfven att sprida omkring sig den älskvärdhet och det behag, som sätter den rätta prägeln på ett angenämt sällskapslif. I England, idrottens korade hemland, ä r jaktsäsongen just af denna anledning årets mest efterlängtade period. Hvad seglingen beträffar, h a r den, tack vare Kungl. Svenska Segelsällskapets energiska arbete, ifrån att vara en blott idrott arbetat sig upp till en plats, som inrangerar den bland våra m e r allmännyttiga och fosterländska företag. Segelsällskapet h a r i vida kretsar väckt intresset för.
"Och derpå skall han icke vänta förgäfves! Jag har väl arrangerat värre än så." "Aha, du börjar tala ur myndig ton du förvånar mig i sanning!" "Och likväl om någon har skäl att yttra förvåning, så är det jag." "Åh, jag måtte säga!" "Jag kommer till slägtingar, hvilka först visa mig en innerlig välvilja, och hela min själ vändes till dem ty det är ett behof för mig att vara tacksam men ett tu tre ändras allt, och jag behandlas som en skolpojke, hvilken man ej vågar låta ta ett enda steg, af fruktan att han skall begå någon dårskap. Vid denna art af förmynderskap är jag ej van, och som det icke ligger i min natur att underkasta mig det, ber jag moster Ulrika icke försöka ett inflytande, som taget så alltid blir fåfängt!" "Du glömmer, stackars tok, att jag, som är rik och har inflytande, kunnat i många afsenden jemna din väg?" "Det glömmer jag visst icke, och jag hade varit alltför lycklig, om jag förmått bibehålla mig i moster Ulrikas ynnest men på bekostnad af min tankeoch handlingsfrihet önskar jag ingenting." "Du går då åter till dalen till mamsell Nanny?" "Utan tvifvel! Hon behöfver mig, och jag längtar efter henne." "Således älskar du alltjemt den der unga flickan?" "Jag vet icke om jag älskade henne, när jag gick, men det vet jag att hennes bild ständigt gjort mig sällskap på resan och att jag genast skall återse henne..." "... för att säga henne den der galenskapen?" "Ah nej, det vore ovärdigt, då jag ej kan säga henne något mer." "Nå, himlen vare lof, du inser då att det är omöjligt!" "Hvilket?" "Att gifta dig med henne." "Omöjligt anser jag det visst icke, men som det är osäkert huruvida jag, när jag en gång blir i tillfälle att gifta mig, önskar göra Nanny till min hustru, så blir bäst för bådas vår skull att stanna vid vänskapen." "Hör på, Gottlieb lille: stundom talar du så klokt, att det kanske lönar mödan att göra dig ett förslag!" "Nåväl?"
Arrenden, Krono-, om tiden för deras lefve rering 44. Arrende-Spanmäl för Domkyrko-Hemman, om sättet för utgörandet deraf 114. Arwika Köping, om understöd för densamma ^5. Artilleri-R.egementernes Stats-anslags-summa, tillökning deruti i32, 23g. Artilleri-Hästars underhåll, angtde , , Artilleri-Staben, anslag derför , , Assignation, förnyelse af en sådan, intecknad i SlottsSnickaren Dumraths Egendom 22, g5. Assistance-Contoiret: StatsUtsk. Berättelse om tillståndet och förvaltningen 9^, 182. 1* Bet. N:o AssistanceContoiret, angrde Verkets indragning 117. — inredandet af Huset för Riksgrs-Contoirets ditflyttande . 204. — Gratificationer åt någre Tjenstemän derstädes ... 67 — Expectance-löner för någre Tjenstemän derstädes .. 354,400* Backman, Major, ang:de dess Bytesskuld 220. Balancer, KrigsCollegii Cassors, desammas utredande .. 62. BancoUtskottets Betjening, aflöningen för dem 32, 110. Bankens fordran för dess förskott till liqvide rande af f. d. K. Famillens förmögenhet . iÖ2. Barkarby Heraman, arrendet deraf, angrde . 47- Barnhuset i Stockholm, dess anslags-summa 144, 248- Frimurared:o „ i Landsorterne d:o „ i Malmö, rörande dispositionen af donationerne till denna Inrättning io5. Barnhus-Directionen , Allmänna, ang:de af densamma upphurue Bötesmedel 71. Barnmorskors underhåll, anslaget dertill 147. S:t Barthelemy, ang:de inkomsterne derifrån . 346. — Fonden, angrde redogörelse derför 4^4* Beredningen, Rikets Ailm.
Jag är tvivlare ... I behöven icke veta mer. Och som jag tvivlar, att den här bägaren vin är tillräcklig att släcka min törst, tvivlar jag även, att du, min käre Okos ... Okos var det ju du hette? skulle hava någonting emot att genast fylla den, då jag nu åter tömmer den. Skål, mina vänner Krysanteus' vin är gott. Se där den tomma bägaren, Okos. Ila, unge Ganymedes, att brädda honom ånyo. Det är icke var dag, som I fån äran att se en filosof som förtrolig medlem av er för övrigt aktningsvärda krets. Fågelsteken är god, min käre kock, men jag tvivlar, att du kan tillaga en trana så bra som kocken hos min vän och lärjunge antikvarien. Låt icke såra dig av min anmärkning, aktningsvärde kock. Jag påstår det icke med bestämdhet, ty över huvud låter ingenting med bestämdhet säga sig. Jag endast tvivlar, förstår du. Den, som talade så, var ättlingen av Ifikrates, samme unge man, som en gång infann sig hos Petros som nådesökande, men då, vid det oförmodade mötet med Krysanteus, hastigt påminde sig, att han gått vilse och egentligen ärnade sig till sin vän antikvarien, biskopens granne. Den unge mannen, känd under namnet Kimon, bar nu en grov mantel med filosofiskt snitt och hade under ett års tid försakat rakstugan, så att han, som naturen förlänat med god skäggväxt, numera pryddes av ett vördnadsbjudande skägg. Dessa tecken antyda, att han tagit sitt parti och utbytt funderingarna på katekumenskapet och dopet mot funderingarna i vetenskapernas vetenskap. Han hade nu avgjort slagit sig på filosofien och, som vi höra, på den skeptiska. Naturen och vänskapen hade gemensamt understött den gode Kimons framsteg i filosofien naturen, vilken, som nämnt, begåvat honom med stark skäggväxt, och vänskapen, som i antikvariens person förlänat honom den grova, men hela manteln. Man må dock icke misstänka, att det endast var skägget och manteln, som gjorde Kimon till tänkare.
Ut ätande endast borde läggas till Hand* lingarne - Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 4 dennes aflåtne samt den 14 i samma månad på bordet lagde Memorial, innefattande anmälan att Hans Maj t Konungen, genom nådig Skrifvelse till S'a(*Utskottet af den 23 sistledne Fcbruarii , återtagit dess Högstsalige Herr Faders till Utskottet under den 23 December nästledit år aflåtne nådiga Proposition 0111 bestämananie af 600,oao Francs i metalliskt mynt för den årliga ersättnings-summa af 200,000 R.dr Svenskt Banco Mynt, som vid 1815 års Riksdag blifvit Kongl. Majit och dess Efter, trädaie på Svenska Thronet» tillslagen. I sani; Den 19 Martii, 297 manhang hvarmed upplästes ett från PresteS. åndet ankommit ProtocollsUtdrag af den 17 denn s, innehållande att PresteStåndet > som, i detta förnyade prof på Kongl. Maj:ts nådiga välvilja och ömhet, funnit ökade anledningar tiil undersåtlig vördnad och tacksamhet, för sin del bcslutit, det måtte Riksens Ständer, genom en underdånig Skrifvelse till Kongl. Majit, betyga deras underdåniga tacksamhet för Kongl. Majtts nådiga åtgärd härutinnan samt ExpeditionsUtskottet anmodas, att med Förslag till en sådan underdånig TacksägelseAdresse till Riksens Ständer inkomma; uti hvilket Beslut de öfrige Respective Stånden blifvit inbjudne att sig med PresteStåndet förena. Herr Grefven och LandtMarskcilken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade uti PresteStåndets Beslut instämma; hvilket bifölls.
Derjemte skola Riksens Ständer, i den ordning Stånden, hvart för sig, lämpligast finna, vid hvarje Riksdag förordna om Revisorer, att emellan Riksdagarne, enligt af Riksens Ständer utfärdad Instruction, öfverse och granska StatsVerkets, Bankens och RiksgäldsContoirets tillstånd, styrelse och förvaltning; likväl hvad Statsverket angar, utan rättighet att meddela föreskrifter, eller förändringar besluta. Desse Revisorer, som skola vara sex af hvarje RiksStånd, böra emellan Riksdagarne sammanträda så ofta, att hvarje Revision må kunna omfatta tvänne års afslutade räkenskaper, &c. Den första delen af denna §. innehåller granskningens föremål, det vill säga StatsVerkets tillstånd, styrelse och förvaltning. Den andra delen angår granskningens omfång eller två års afslutade rä - Den9Fekruariif. m. 5i kenskaper, hvilket det står att hvarje Revision må kunna omfatta. Inom dessa två år ligger naturligtvis all granskning. Att sträcka denna granskning längre, hämtar intet stöd af den åberopade Grundlags Detta motsäges, men man har trott det vara att förrycka ordningen af dessa granskningsåtgärder, att Protocoller, Bref och Handlingar lästes för en längre tid, än räkenskaperne voro afslutade för. Det kunde gifva anledning till anmärkningar, som granskningen af räkenskaperne hade gjort öfverflödige, och att således desse skulle antingen läsas två gånger, eller icke läsas, utan att vara förenade med räkenskaperne. Deruti har ej legat någon afsigt att fördölja, ty om man vill fördölja något, så måste man vilja göra det för alltid, men om sådant endast kan ske i två, eller i fyra år, är det visserligen likgiltigt, då ansvaret alltid är öppet. Jag återupprepar att, om man talar om Revisorerne och åberopar grundlagens ord, så står det, att StatsUtskottet äger att erhålla alla upplysningar, men så finnes ej stadgadt i afseende på Revisorerne, och det är i följd af jemförelse af §§., och då det omtalas, att Grundlagens stadganden äro förbisedde, som Konungen lagt dessas bokstaf till grund för förslaget.
Men mången stjerna behöfver ännu lysa i de mörka skogarne, der ingen jernväg kommer att banas och uplysa om iakttagelser, som icke blifvit gjorda, och jag vågar derföre vördsamt föreslå, såsom en föreberedande åtgärd, att vid Folkskole-Seminarierne och vid Folkskolorna, såsom ett af de vigtigaste läroämnena, bör ingå kunskapen om Skogshushållningen, äfvensom jag ödmjukast får fästa uppmärksamheten vid, om anslags beviljande till Skogsskolor, samt att läran om skogshushållningen måtte ingå ibland läroämnena, icke allenast vid skolor, utan äfven vid akademier, på den grund, att jag anser det tillhöra nutidens bildning att ega kännedom om vårt fosterlands rikaste inkomstkälla, äfvensom jag vördsamt anhåller, att allt, som på R. St:rs anordningar i öfrigt kan bero i detta afseende, medelst uplysningens spridande, måtte blifva vidtaget, samt slutligen, att detta vigtiga ämne måtte få ett rum bland Högloft. R. o. Ad:s öfverläggningar, och måtte många röster höjas för de uråldriga Svenska skogarnes försvar. I sammanhang med denna fråga, får jag i största ödmjukhet fästa uppmärksamheten på de mångtusende tunnland torfmossor, som inom våra skogar ligga gömda, på understöd af Statens medel för undersökning från utlandet af rätta bedrifvandet af torfmossors förädling till brännmateriel, lika med de bästa engelska stenkol, som härigenom skulle fylla ångbåtsflottans, jerntrainernas, fabrikernas och enskiltes behof och gifva anledning till export af densamma. Genom tillvaratagandet af de vid kolningen upkoramande produk - 38 Den 31 Oktober. ter, fås tjära, »vafveltyrad ammoniak m. m., hvilka alla till hög» priser låta realisera sig i handeln. — En fabrik, på vägen att bildas af Erih. B. von Schultzenheim å Vestlandaholm, torde härvid lända till någon ledning. — Utom, såsom medel för skogarnes försvar, företer detta outtömliga grufvor, som genom förbättrade kommunikationer kunde förskaffa fäderneslandet stora inkomster, om företaget kunde lyckas.
Uti en tili behandling af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet öfverlemnad, inom Vällofliga Borgare-Ståndet af Hr C. F. Ridderstad väckt, motion är anfördt, hurusom den allmänna meningen med skäl gåfve theatrarne betydelsen af bildande anstalter. De sceniska föreställningarne. från det högre dramat ända till det burleska äfventyret, voro mer eller mindre sublima eller narraktiga återspeglingar af det menskliga lifvet, framställande inom en begränsad ram, uti lefvande handling, skildringar och skiflningar af folkens lif och seder, passionernas och lynnenas verkningar och kastningar, det godas och det ondas, sanningens och lögnens, allvarets och gycklets besjälande eller andefattiga tvekamp och upptåg, stundom belysta med snillets klara och lugna ljus, stundom piskade med satirens gissel. Voro sådane föreställningar icke bildande, vore ej heller lifvet och verlden det. Dock kunde, likasom i det allmänna lifvet, jemväl på scenen ett eller annat dåligt skämt stundom förekomma; men huru mycket likväl vår tids dramatiska författare än togo i anspråk de olika klassernas mindre goda böjelser och instinkter, kunde de dock aldrig så frigöra sig från tidens fordringar, den allmänna sedlighetskänslan och kritikens alltid hotande närvaro, att det hela icke kom att vända sig omkring en grundtanke, ren och sann, äfven om den, i detaljernas omhölje, icke alltid genast folie i ögonen. I o var Allmänna lieserirtneli Ekonomi-Utskottets lielänkande N:o loa. 13 1 vår tid, sorn man, hvad litteraturen beträffar, kunde kalla tendensernas, vore fallet sådant mera än förr. När Rikets Ständer under loppet af sistlidet riksmöte beviljade den Kongl, Theatern ett betydligt förökad t anslag, härllöf det säkerligen från en sådan högre och bättre uppfattning af de sceniska framställningarne i allmänhet.