Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit täcktes låta utarbeta och efter vederbör andes hörande, i nådig proposition vid nästa riksdag, eller så fort ske kan, för Rikets Ständer framlägga ett fullständigt förslag, ej mindre till alla de förändringar i allmänna lagen eller serskildt utfärdade författningar, hvartill den ifrågasatta indragningen föranleder, än äfven till den förändrade organisation af de öfriga allmänna domstolarna, som i sammanhang härmed kan finnas af behof vet påkallad; men då denna mening ej blifvit af nuvarande Lag-ulskolls majoritet giliad, få vi densamma såsom reservation hos Rikets Höglofl. Ständer fördsamt anmäla." STOCKHOLM, Ecksteinska. Ant. till Exp. Etsk. den 20 Juni, kl. u f. m. Betänkandej i anledning af framställda förslag för tillvägabrin gande af förbättring i författningarne rörande inteckning. JSerörde till Lag-utskottets granskning oell yttrande öfverlemnade förslag hafva blifvit framställda, hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, af herrar Dal man_, W. F. A.j och Coyet j C. A. /, samt, hos Heder v. Bonde-ståndet, af Riksdagsfullmäktige Erik Andersson från Skaraborgs län och Per Haraldsson från Elfsborgs län; och får nu Utskottet derföre redovisa i den ordning, hvartill frågornas beskaffenhet föranleder. Herr Dalman har yrkat, att ”enär nu gällande intecknings-förordning af den 13 Juli 1818, angående inteckning i fast egendom, ofta gifvit anledning till en i dess resultat orättvis tolkning, serdeles i de fall, då inteckning blifvit i flere fastigheter för samma fordran beviljad”, Rikets Ständer måtte, såsom inteckningslag, antaga de i g kap. af lagberedningens förslag till Jordabalk innefattade stadganden angående inteckning, hvilka genom fullständighet och enkelhet syntes ega ett ostridigt företräde framför nyssnämnde förordning. Erik Andersson har åter blott ansett förändring af vissa bestämmelser i berörde Kongl, förordning vara af behofvet påkallad.
Jag niimnde jul~ilenms \ ~ecln och jag &amp; terlcornmer diirtill, emeclan valet a£ tic1 just ansetts utgora grogi: nniets svaga pnnkt, eller ' Btminstone vasit dell, som mest utsatts fBr nnmiirkningm. Och. naturligtvis. nlBste clet meclges, ' ntt eri tidpunkt, dB clet nllm5iuna och enskildta intresset Br iuppslukttdt sf en natioaalfest, al11.a helst nf en ined s&amp; kolossala dimensiosler so111 den Oscar den andres 25-&amp;rsjnbileum kom att antnga, iiite iir den allra liimpligaste for en konferens ined allverligt syfte, iifveiis ?~ att valet af f~rmidda~gstiinmanla for forhandlinganl,zr utestiiagt diirifrBn det stora flertalet af arhetande kvinnor. Men % andra sidan bor man ju konlnla ih %g, att det ej w r i t frBga om en nllmiin nordisk kvinnokongress, hvarvid det i framsta ruminet g d l t att sB vidt mojligt ' tilllnotesgti a.lla for kvjnnosakssporsinBl nitidskaade personers intressen, utan att det var fr&amp;n ett at: ett fBtd fijreningar snmma~.~satt forbund, s0111 inbjudning till ett mote utgtitt, oclz att detta vnr beriilrnedt vinm en s$ stor tillslntning soin mojligt frBn lanclsorten, n&amp;got som liittare kunde ske, cl5, den dubbla anledningen till en stockl~olmsrcsa forefanns: jubileet ocll kon.ferensen. For ijfrigt, 11ve1n vet ej hur mBngc ?l faktorer, skiil och inotslriil det Br ntt taga i betrnlitande j1iua11 ett Icollferensprogranz blil.
Uti 67:de punkten af Utlåtandet N:o 123 bade Utskottet afstyrkt Rikets Ständers bifall till Kongl. Maj:ts nådiga begäran, att för anställande inom hvarje län i riket af en förste Provincial-läkare, med åliggande att vaka öfver allt hvad till allmänna helsö- och sjukvården inom länet hörde, måtte till arfvoBili. till U. St. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 13 Häft. 2 10 Stats-Utskottets Memorial N:o 195. den åt innebafvarno af berörda läkarebefattningar, efter 500 R:dr för hvardera, beviljas ett årligt anslag å 12,000 R:dr. Utskottets berörda yttrande är af Borgareoch Bonde-Stånden godkändt; men som Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, med ogillande af detsamma, bifallit ofvan omförmälda nådiga framställning, torde votering härom få anställas, enligt denna proposition: ”Den, som godkänner Stats-Utskottets afstyrkande af Kongl. Maj:ts nådiga framställning om anslag till anställande af förste Provincial-läkare i länen, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, balva Rikets Ständer, med bifall till Kongl. Maj:ts nådiga begäran, för anställande inom hvarje län i riket af en förste Provincial-läkare, med åliggande att vaka öfver allt hvad till allmänna helsö- och sjukvården hörer, beviljadt ett årligt anslag af 12,000 R:dr, att användas till arfvoden, å 500 R:dr, åt innehafvarne af berörda läkarebefattningar. 17:o.
De till detta mål hörande handlingar skola tillhandahållas det Rikets Ständers Utskott, till hvars handläggning frågan varder öfverlemuad; Och Kongl. Majit förblif - 16 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 6. ver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSGAR. AL P. Sandströmer. Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden > hållet inför Hans Majit Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott den i5 November i85o. Närvarande: Hans Excellens, Justitie-Stats-Ministern Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Stats-Ministern för Utrikes Ärenderne Herr Friherre Stierneld, Statsråden: Fåhreeus, Sandströmer, von Hohenhausen, Wallensteen, Giinther, Genberg, Gripenstedt och Grefve von Platen. Chefen för Finans-Departementet, Statsrådet Sandströmer, uppläste till justering ett, i enlighet med Kongl. Majts förut fattade beslut, uppsatt förslag till Nådig Proposition till Rikets Ständer, angående utbyte af indragna fjerdingsmansbostället Mylinge emot klockarebostället Klintorp i Östergöthlands Län. Kongl. Maj:t behagade i Nåder gilla berörde Förslag, samt befallde, att Nådig Proposition skulle, i enlighet dermed, till Rikets Ständer afgå, sådan den finnes Protokollet bilagd. Ex Protocollo, C. Hallberg. N:o 7. Kongl. MajUs Nåd. Proposition, N:o 7. 17 N:o 7. Ank. till Exp. Utsk. d. 9 Dec. 1850, U. 10 f. ra. KONGL. MÅJiTS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående rättigheten för föredraganden af magasins-är enden uti Siats-Kontoret, Förste Ilof-Intendenten P. G. Wolin samt t. f. Kamereraren i Allmänna MagasinsKontoret J. F. Mullern och Bokhållaren derstädes J.
Sparres förslag instämmer ju myckel nära med de delar af Laglltsk:s förslag hvarpå jag begärt propos. till bifall. Det skulle då nemi. komma att lyda så här: ”Jag N. N. svär vid Gud och Hans Heliga Evangelium, att jag på god tro är innehafvare af den fordran jag nu anmält, och att den icke af svek eller bedrägeri tillkommit, utan riklig är, så sant mig Gud hjelpe till lif och själ”. En sådan ed skulle inpassa på alla förhållanden, då den innefattar en enkel försäkran att i den bevakade fordran icke linnes något svek. Jag får vördsamt förnya min begäran oni propos. till bifall derå. Gr. Sparre: Emot den konservative af mine motståndare anhåller jag att först få rikta mitt yttrande. Han har sjelf sagt, ali han ofta varit i förlägenhet då lian skolat aflägga borgenärsed, men att han ändå aflagt den derföre, att lian afvetat att icke något annat formulär funnits, samt att lian varit bunden af det Den 27 September. 493 stadgade formuläret. Nu frågar jag om det är rätt utaf lagstiftaren alt bibehålla ett edsformulär, som tvingar den redlige fordringsägaren att svärja falskt, ty det är ju en falsk ed jag aflägger, om jag svär att jag erlagt penningar, då jag icke lemnat dem. Det ifrägavar:de förslaget afser just att borttaga dessa olägenheter, och ull det verkligen så gör, derom torde väl meniugarne icke böra vara delade. I motsats mot den åsigt den värde ledamoten för sin del uttalat, känner jag personligen fordringsägare, som af detta edsformulär funnit sig hindrade att bestyrka en laglig fordran, hvarigenom de ock gått miste om densamma. Hr Printzensköld har sagt, att man icke kan skrifva ett edsformulär, så alt det passar in pä alla förhållanden. Jo, det måste vara så skrifvet, att det icke utesluter något enda fall. Derföre är det alldeles icke nödvändigt alt deruti precist skola uppräknas alla de fall, som möjligen kunna förekomma. Nu vänder jag mig till den radikala af mina motståndare, den, som velat gä längre än jag, nemi. Gr. Lagerbjelke.
i3,8oo. — - till ersättning för kostnader vid utrustandet af Linieskeppet Tapperheten och Fregatten af Chapman 20,760. — - till uppköp af Segelduk 22,783: 46.9 378,270: 4o. - 70 StatsUtskottets samt dessutom till fullbordande af under byggnad varande fartyg och erforderlige reparationer vid Örlogsflottan en summa af 60,000 R:dr, till hvilkas fördelande i berörde ändamål Förvaltningen ägde att med underd. Förslag inkomma; och att, då således halfva beloppet af betalningen för ofvanberörde med Handelshuset Gibson & Comp. afslutade Contract om 100,000 Cubik-fot Ekevirke vore beräknadt, att först påföljande år utgå, hvilket äfven vore förhållandet i afseende på de med CommerceRådet Neuman ingångne 2:ne Contract om 100,000 Cubik-fot enahanda virke, hade K. M:t anbefallt Förvaltningen att desse belopp af tillsammans l8i,25o R:dr B:co till liqviderande upptaga vid uppgörande af Förslaget till io:de Hufvud» Titelns Reglering för år 1827. Efter det handeln om Linieskeppet Tapperlieten Och Fregatten af Chapman blifvit, på ofvanomförmäldle sätt, afslutad hafva H:rr Michaelson & Benedicks, uti ytterligare underd. ansökning, hos K. M:t i underd:het anhållit, att som tillfälle för dem erbjöd sig att till ett Engelskt Handelshus försälja ett Linieskepp och 2tne Fregatter, K. M:t täcktes i Nåder tillåta bemälde Herrar, att få köpa berörde antal fartyg af nämnde beskaffenhet, att afsegla färdigt tacklade och utredde; oni hvilket köp H:rr Michaelson & Benedicks önskat med GeneralAmiralen få uppgöra Contract. Uti Betänkande n, Nio lor. 7r Uti handlingarne i afskrift åtföljande Nådig Skrifvelse till GeneralAmiralen m. m.
Sockenmagaziner öfverallt pä landet, beräknade på } tunna för hvarje person, böra icke eller lemnäs här onämnda. Allmogens hemman äro i allmänhet icke skuldbehäftade; men smärre afhandlingar, dock sällan med inteckningar fästade, äro vanliga till säkerhet för underhåll åt gamla föräldrar, sedan husbonderätten öfverlåtits åt barnen. Då följaktligen här, dels uti den fria egandeoch skaltemannarätten, dels i jordegendomens icke skuldsatta tillstånd, redan ligger förberedd sjelfva den vigtigaste utvägen för förskotts-företag till jordbrukets uphjelpande och de rika naturtillgångarnes begagnande inom ön; så är det lätt alt sluta lill den nytta, som en åt orten vunnen Den 14 December. 101 gotl kredit-anstalt skall för provinsen medföra och sjelf kunna i sin ordning påräkna. Handelsflottan vid 1849 års slut, med drägtighet af 3,111 läster, utgöres af 78 fartyg. De större, vanligen nya och välhvgda, sysselsättas med fraktfart pä verldshafven, men flertalet, utgörande mindre fartyg, utföra öns produkter, hvilka hufvudsakligen äro spanmål, limmer, bräder och kalk. Utförseln deraf med köpmansfartyg utgjorde samma år r:dr 505,700. Med ångfartyg afsända produkter voro af stort värde, såsom skin, vadmal, hvete, kött, men af Tullkammaren icke antecknade, uptages till ... , 164,400. Fraktförtjenst till , 184,000. Summa b:ko r:dr 854,100. Hela Tullupbörden upgick till 40,144 r:dr b:ko. Så väl den inre handeln, som upköpen för exporter äro anvisade icke endast åt Wisby stad, utan bedrifvas derjemte, och, hvad angår exporten, hufvudsakligen vid hvarje af landets seglationshamnar, hvarest Tullinspektioner finnas, nemi.
Derå till den .15 sisth April upp* lupne intressen, hvilka skola Ii qvideras - 153,137: 12. Conv. m. B. 1,352,137: 12. å 32 sk. per Rtdr C. mynt 901,425: Dessutom häftar Riksgälds-Contoiret på utrikes orter för följande skulder , hvilka val icke bestå uti upptagna Lån, men skola liqvideras uti utländskt mynt, nemligen: I:o Till Handelshuset i Antwerpen J. M. Smets Enka, Saldo af Courant - räkning, Brah. vexelmynt Gulden 93,145: 16.9. ä 18 sk. per Gulden Sp. R. 34,929: 32- n> 2:0 Till Handelshuset i Leipzig Frege &C Comp., likaledes enligt Courant - räkning Convent. mynt R:dr - 54: 37. 4* •"— 34)984*- 22. 3. S-a skulder på utr. Ort. Sp. R. 4,190,911: — 5. *942 Den 20 Juli., I>et är således en summa af 4,1^,926 R:dr 26 sk. 2 r. Svenskt Specie eller Silfver, jemte upplöpande intressen å S.axiska Länet ifrån den 15 sistl. April, sorn Kongl. Majtts Nådiga P oposition har till föremål; och från hvilket Skuld belopp Piket skulle komma att alldeles befrias emot en årlig utgift af Tvåhundradetusende R:dr Svenskt Banco , sorn , efter nu varande Courser på utländska myntet icke ens utgör renta till fern för hun rade arn året på halfva summan. Vid sådant förhållande har StatsTJtskottet trott sig äga fullkomligaste anledning tillstyrka Riksens Hoglofl.
Vid handläggning af detta ärende har Utskottet icke kunnat undgå fästa upp märksamhet vid den betydliga anslagstillökning, som ansetts än vidare vara behöflig för utförande af nämnda hospitalsbvggnad och hurusom, vid jemförelse med andra dylika byggnader, exempelvis Wadstena, ifrågavarande hospital kommer att blifva särdeles dyrt i förhållande till det antal patienter, detsamma är afsedt att inrymma. Granskningen af ritningarne och kostnadsförslaget hor ock gifvit anledning till den föreställning, att, genom förändrad indelning och anordning af åtskilliga lokaler m. m., besparingar i utgifterna kunna beredas, hvarföre det äfven synts Utskottet nödvändigt, att den uppgjorda byggnadsplanen ytterligare undergår behörig granskning, innan berörda arbetsföretag bringas till verkställighet, och hvarvid jemväl bör utrönas om och i hvilket hänseende kostnaderna må kunna minskas, under förutsättning likväl att derigenom hvarken någon inskränkning kommer att ega rum i afseende å ut rymmet för nu beräknade antal patienter, eller att det med denna inrättning i öfrigt afsedda ändamål derigenom varder förfeladt. Emellertid då angeläget är, att, i anseende till det usla skick, hvari nuvarande, invid Göteborg belägna, gamla hospitalsinrättning beflnnes, det nya hospitalet derstädes, så fort ske kan, varder ordnadt, lära Rikets Ständer svårligen kunna undandraga sig alt äfven vid denna riksdag härtill anvisa nödiga medel, ehuru, i fråga om beloppet, Utskottet, med stöd af hvad här ofvan blifvit anmärkt, anser detsamma både kunna och böra bestämmas vida lägre, än hvad den Kongl. Propositionen i detta fal! upptager. Någon betänklighet mot vidtagandet af en sådan åtgärd synes icke heller böra möta, enär med temlig visshet antagas kan, dels att någon större summa, än den Utskottet här nedan föreslår, icke hinner att för ändamålet användas intill nästa riksdag, då, för den händelse nu beviljade medel möjligen befinnas otillräckliga, Rikets Ständer blifva i tillfälle ånyo pröfva frågan, dels ock att i allt fall med detta mindre belopp den väsendtligaste d^len af nu ifrågakomna anläggning bör kunna utföras och byggnaden bringas under tak.
Jag älskar, jag kan ej annat än tro att detta hus ej har mer än en Advokat-Fiskal Printzensköld och en pastor Tham, och det har redan visat sig, att, om jag ej skulle hafva någon enda vän här utom Han derofvan, så har rättvisan så många flera. Men skulle, mot allt hvad jag vågar förmoda, förhållandet vara helt annorlunda, skall det dock icke vara något skäl för mig att icke våga ett offentligt försvar mot den förolämpning man sökt tillfoga mig, tillräcklig för att mot den förolämpande yrka tilllämpning af 50:de och 78:de §§:na Riksd.Ordn. och 30 § Riddarh. Ordn. Men den röl Hr Printzensköld spelar emot mig skall icke kunna förmå mig att förnedra mig så lågt, att jag skulle vilja spela samma röl af en Printzensköld emot honom. Jag heder vidare Hrnne alla, som möjligtvis skulle kunna dela Printzénskölds åsigter, i fall här skulle finnas mer än en enda sådan, vara öfvertygade, att jag, långtifrån att anse det som en vanära, att blifva utesluten från detta rum på skäl och af bevekelsegrunder sådana som de, hvilka ledt Hr Printzensköld, skall deremot verkligen anse det för både en lycka och ära, att offentligen förklaras icke hafva något gemensamt med en förnämlig, hvarest dylika drag, som de, pä hvilka Printzensköldska tillställningen liäntyder, skulle kunna utgöra' stämpeln på flertalet.
Mörner, Carl Göran: Jag finner i det ifråga var. betänk, ett iörnyadt bevis på den fri k os ti gliet, hvarmed R. St. oell deras Utsk. omfatta deras egna verk. För min del liar jag intet att deremot anmärka, men andra Statens embetsman hafva vidi trägnare och mera maktpåliggande göromål, än de tjenstemän, som nu sålunda af R. St. nflönas. Hr von Hartmansdorff, A u g. : Jag bestrider ej heller bifall lill Utsk:s betänk., men anhåller att få instämma i Gr. Mörners yttrande, och hoppas, att, när jämförelser göras emellan de aflöningar, som R. St. leinnat till tjenstemän i deras egna verk, och dem de lemnat ät Statens embetsman, det lärer visa sig hvilka som blifva stjufmoderligt behandlade. Frih. Sprengtporten, Jac. Willi.: Jag ber vid detta tillfälle att få nämna, att när ifrågavar, betänk, förevar inom Utsk., gjorde jag samina anmärkning, solliden siste värde talaren, alt man syntes hafva frikostigare behandlat dessa tjenstemän, än deras vederlikar inom Statens verk. Derpå svarades, att tjenslemännen inom Riksg.contoret och R. St:s Rank i allmänhet icke hafva någon annan utsigt till befordran, äu inom dessa verk, och att det således på denna grund vore skäl, att deras löner vore högre. Della skäl torde kunna vederläggas, det är möjligt; men det har åtminstone för mig varit anledningen dertill, alt jag ej kunuat neka mitt bifall till Utsk:s betänkande. Frih. Cederström, Jacob: Äfven jag motsätter mig icke det anslag, som Utsk. föreslagit för betjeningen i Riksg. contoret, men jag anhåller alt fa lill prot. förklara, ali det bör blifva ett rättesnöre för kommande StatsUtsk. (på det ruvar.
Men han kom nu in i ett kotteri af gamla öfverliggare, ungkarlar mellan 50 och 60 år, som aldrig gjorde annat efter »arbetstiden» än åto, drucko kaffe med »avec», toddade, spelade och rökte ända till sent på nätterna. Kamrern berörde helt flyktigt Åbotiden, äfven här hade han märkt, att kamraterna voro egoister och att vänskapen hade sina förbehåll och var tämligen dyrköpt. En vacker dag fick han betala ut så stora borgenssummor, att de sista resterna af hans förmögenhet gingo åt. Det gällde nu att lefva af lönen. Den ene efter den andre af kamraterna dog, ett par af de yngste gifte sig och ville ej mera veta af de alltjämt pokulerande »gamla ungkarlarne», som gingo för sig själfva och hatade äktenskapet, dess bojor och band. Så fick han ett anbud att komma till hufvudstaden; en af hans yngre kusiner hade kommit sig upp och blifvit senator, nu fanns en kamrersplats ledig, han kunde ju gärna söka den. Väl var han något gammal, men någon ärligare kunde man i alla fall icke få. Så kom han till Helsingfors, sökte och fick platsen. Det var tio år sedan. Som en sjuklig stackare lefde han nu, en ruin af hvad han förr varit, ensam och öfvergifven af alla dem, som han förr kallat sina vänner. Allt var kallt och tomt, ingenting äkta. Alla ville draga nytta af honom; han visste att alla, ända till hans gamla hushållerska, bedrogo och bestulo honom. Och han där, vaktmästaren, hur dyrt gjorde han sig icke betald för de tjänster, som han mer eller mindre motvilligt gjorde honom! Nej, lifvet var eländigt, människorna dåliga, föraktliga och onda! Och det var sorgligt och tröstlöst att sålunda blott vänta på döden, på en dödsbädd i plågor måhända, där han skulle blifva tvungen att på förhand betala den hand, som hjälpte honom. »Tänk så olika lifvet gestaltar sig för oss, som ingenting har», sade Schana, knappt hörbart, »då ä' det lyckligare att vara fattig. Jag har för det mesta träffat riktigt snälla, hjälpsamma människor. Jag skulle kunna räkna upp en hel massa.
Då lagarne om bolags bildande och ansvarighet, om försträckningar, om vanliga skuldförbindelser och vexlar, om ansvarigheten, för dylika förskrifningar, om hypotheker, om konkurs, eller, med ett ord, kredit-lagarne i allmänhet äro af civil-lags natur; så är jemväl Privatbanks-lag, sorn' innehåller bestämmelser just angående kreditväsendet, af samma natur, hvilken desto mindre kan förändras genom den dessa bolag tillerkända rättigheten att utgifva tryckta eller graverade kredit-sedlar, som dessa sedlar ej äro annat än skuldsedlar, eller löpande invisningar på egen kassa; och då dessa skuldsedlar af enskilda emottagas såsom myntrepresentativer, och såsom sådana cirkulera i allmänrla rörelsen, är det desto vigtigare, att de lagbestämmelser, som afse att betrygga emottagare eller innehafvare af samma sedlar emot förluster, varda af båda Statsmakterna fastställda, som dessa bestämmelser sålunda högst, väsendtligt inverka på den allmänna rätts-säkerketen. Väl är det sannt, att Privat-bankerna, lill följd af den vidsträckta affärs-verksamhet de äro i tillfälle att utveckla, kunna i vidsträcktare mån, än andra enskilda personer, medverka (i!!, eller möjligtvis motverka det allmänna välstånd, som utgör hufvudändafnålet för den ekonomiska lagstiftningen och Regeringens ständigt aktgifvande omsorg, och att Privatbank-lagstiftningen således står i nära beröring äfven med den ekonomiska; men häraf följer ej, att den förra utgör en del af den sednare, men väl att de böra sättas i den innerligaste harmoni med hvarandra. Ett lika nära samband förefinnes emellan civiI-lagen i allmänhet och den ekonomiska lagen; ty det allmänna välståndet beror ytterst pä de enskilda samhälls-medlemmarnes, och detta åter i främsta rummet på rätts-säkerheten.
Jag tror att poststyrelsen bättre än Utsk:t skall derefter styra saken till rätta, och får sål., jemte det jag anhåller om afslag å Utsk:ts Betänk., ytterligare tillstyrka bifall till hvad Hr Ljungberg i sin reservation föreslagit. Efter det öfverläggningen härmed ansetts slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan, dels att R. o. Ad., med afslag derå, måtte för sin del besluta, att R. St:r skulle uti underd. skrifvelse bos K. M. anhålla, det K. M. måtte i Nåder anbefalla vederb:de att tillse, det åtgärder, ledande till större säkerhet för de i lösväskor befordrade postlörsänduingar, än den, som för närv:de kommer dessa till del, måtte, Den 24 Januari. 225 måtte, der ske kan, varda vidtagna, och dels slutligen afslag å merberörde hemställan. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå samt antagande af ofvanomlörmälda förslag till beslut, hvarvid svaren utföllo med starka ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Utsk:ts två sednare hemställanden. Biföllos. Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 17 och *21 d:s bordlagde Betänk. N:o 34, i ani. af väckt motion (N:o 121), om upphörande af expeditionslösen för kontrakt eller protokolls-utdrag rörande leveranser för Kronans räkning. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 17 och 21 dennes bordlagde Utlåt. N:o 3 5, i ani. af återremiss af Utsk:ts Betänk.