Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktionen anhållit, hädanefter fa utbetalas i början af det år, hvars utgifter anslaget vore alsedt alt betacka, eller åtminstone qvartalsvis under samma år, allt med förbindelse för Direktionen alt, så snart årets räkenskaper blifvit afslutade, hos Rikets Ständers Fullmäktige i Riksgälds-konloret behörigen ådagalägga, om liela anslaget eller huru stor del deraf varit för ändamålet behöflig!, samt dä, i händelse det erhållna beloppet icke Algått, öfverskottel återlemna. Genom den i högstberörda Nådiga Proposition lemnade utredning öfver förhållandet med Arméens Pensions-kassa, hafva Rikets Ständer funnit ådagalagdl, att nämnda kassa under nuvarande förhållanden icke kan uppfylla sin bestämmelse att pensionera Arméens äldre befäl, så vida icke verksamma åtgärder vidtagas till densammas understödjande: men om, å ena sidan, Slaten i viss mån är skyldig tillse, att del med pensions-kassan afsedda ändamål icke förfelas, och statsverket i sådant afseende redan mäst vidkännas icke obetydliga uppoffringar, hafva Rikets Ständer, A andra sidan, ansett Slaten Expeditinns-Utskotlets Förslag till underd. Skri/velse. 131 afven vara berättigad att. vid medels anvisande tor, ifrågavarande pensionering, bestämma Sädana vilkor, sorn, åtminstone i någon mån, må anses kunna bidraga till betryggande af kassans fortfarande verksamhet oell bestånd. Ett förhållande, siiri ofta loranlcdt till anmärkningar och pä hvilket jemväl Rikets Ständers sednast församlade Revisorer fästat särskild uppmärksamhet, enär det ansetts ega menligt inflytande på kassans tillgångar, är den rättighet, som blifvit militäre embetsmål) medgifven, att, på samma gång de uppbära lön för civil tjenst eller åtnjuta underhåll Irån Allmänna Indragnings-staten, äfven uppbära pension från Arméens Pensionskassa
Junii P. 187, 535, 608. — i anledning af Revisorernes år 1830 anmälan 0111 oliqviderade förskott-er, uppburne af Majoren A. Coijet samt HofMarskalken C. F. Löwenskjöld, Juni i P. 1 ^7, 535, 608. i anledning af Revisorernes år 1820 anmärkning rörande upphandlad riad Råg vid Norrköpings KronoMagazin, Junii P. 187, 536, 6io. i anledning af Revisorernes anmärkning rörande verkstälde Spanmåls-transporler landvågen från Wadstena till Örebro. Junii P. 167, 535, 608. — i anledning af Revisorernes åren 1820 och 1822 anmärkning, rörande ett till BohusLäns Regemente af Landshöfdingen Grefve von Rosen ptlemnadt lån af Allmänna Magazinslnrältnhigens medel. Junit P. 157, 535, 608. —- i anledning af Revisorernes anmärkning 1S20, rörande uppbume förskolis-niedel af Landshöfdingen Arnell, Junii P. i58, 535, Ö08. •— i anledning af Revisorernes 1822 anmälan 0111 den till hjelp för Hufvudstadens nödlidande vid KronoBageriet verkstälde inpdförbakning. Junii P. x58, 536, 610. 533 StatsUtskottets Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag: i anledning af anmärkning, rörande försummad indrifning af en fordran lies Skeppare.ildermannen Slåhl i Thorshälla. Junii P. i58, 535, 608. — i anledning af Revisorernes 1822 hemställan, rörande betalningssättet vid skeende försäljningar af persedlar och cffecter för allmänna Magazins-Inrällningens räkning.
Jag tror att detta sätt att gå tillväga är tillfyllestgörande och att Utsk:ts yttrande tilllika innebär den bestämdaste förklaring att Konungens Rådgifvare med oväld, nit, skicklighet och drift uppfyllt sitt höga kall. Allt annat yttrande ang:de regerings-handlingar är obelogadt, och saknar stöd i Grundlagen. Hr Re Maré, Baltzar: Jag anhåller att få i protokollet förvara, att jag instämmer med don siste värde talaren, i afs:de på detta Betänk. Tvisten om formen derför lemnar jag derhän; men jag finner, för min del, icke något annat konstitutionel sätt för Utsk:t att uttrycka sig, i afseende på denna fråga. Det är, efter mitt förmenande, beröm nog äfven för den mest berömvärda ministére att erhålla ett sådant omdöme, som det Konst.- Utsk:t här afgifvit. För öfrigt begagnar jag tillfället att förklara, det jag anser det vara stridande emot Grundlagen, att genom reservationer draga sådana regeringsåtgärder under representationens bedömande, som blifvit af Konst.-Utsk:t godkända. Hr Halman: Jag har redan tillkännagifva min afsigt, att nu icke föranleda någon debatt riirande Grundlagens tolkning i denna punkt; men jag har icke velat dölja min åsigt i ämnet, då både jag och mina politiska vänner, såväl inom som utom Konst.-Utsk:t vid föreg:de riksdagar, slutit sig till enahanda uppfattning, hvilken dock, i anseende till den konservativa sidans öfvervigt, allt hitintills fått gifva vika. Rot hade den tiden gällt ett klandrande omdöme, men principen måtte väl vara lika riktig, när fråga hillver om ett tillfredsställande. Jag vill icke påstå, att Grundlagens bokstaf ålägger Konst.-Utsk:t såsom pligt att gifva ett allmänt omdöme om styrelsens karaktär och system, men jag kan icke föreställa mig, att då ett bestämdt förbud i Grundlagen icke lägger något hinder emot en sådan form, Utsk:t skulle 348 Dea 11 Febrnari e. m. vara afstängdt från rättigheten att i allmänhet motivera sitt Utlåt, oell tillkännagifva resultatet af den anställda granskningen af det sätt, hvarpå landets styrelse blifvit förd.
"Söker endera makan boskillnad, enär ''den andra makans egendom ej afträdd är^ ['fia - FagUlskotletS Betänkande N:o Gs. "höre dd Rätten sä val sökanden och den ,'anclra makan, som veterlige och när vii, stande borgenärer, och förordne att boets '''tillgångar och gäld d viss dag upptecki, ”nas. Sedan skcdl bouppteckningen af man ”nen och hustrun, i borgenärernes närvaroi ”inför Rätten edligen fästas. Finnes deraf, ”att tillgdngarne, der sökanden boskillnad ”vinner, ej f orsla till gäldens betalning ”eller vill mannen, dd hustru boskillnad °'sökt, boets tillgångar och gäld ej uppgif”va, eller nekar han att uppteckningen med ’’ed fästa, varde offentlig stämning till mani ”nens, hustruns och samtlige borgenärernas *’inställande utfärdad, som i 5 Cap. 9 och 10 ”////. sägs; och vare emedlertid mannen får ”lagsökning icke fri, derest han ej siri egen”dom till borgenärerne afträde/' I de motiver, som till den sålunda yt-, kade förändringen blifvit anförde , har Utskottet funnit sig befogadt att instämma j men från den föreslagne redactionen anser Utskottet ämnenas redigare serskiljande fordra den afvikelse, att de händeiser, då mani nen vägrat att boet till uppteckning angifva eller ej vill bouppteckningen med ed be Bih. till Riks-St. Prot.iSlS och 18*9, 7 Sami. i Afi. 4 usta H'.t. %-.dra Bidet, LagUtskottets Betänkande N,'o 62; sanna, upptagas i en serskild period ; "1 hvilket afseende Utskottet framställer följande förslag:
Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Friherre l)c Geer, Hons Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg och Thulstrup. Departoments-chefen, Statsrådet Herr Friherre Gripenstedt föredrog haudlingarne i frågan om bildande af en för hela riket gemensam pensions-anstalt för handelsflottans skeppare, styrman och öfriga sjöfolk, hvarvid Herr Departements-chefen yttrade: »Mer än en gång har uppmärksamheten blifvit fästad på svårigheten för sjömanshusen i riket, eller åtminstone för de flesta af dem, att med begagnande af nu disponibla medel kunna behörigen fullgöra samtliga dessa inrättningar, jemlikt 1748 års Kofferdi-reglemente samt Kongl. Brefvet den 22 December 1749, åliggande skyldigheter att understödja de befälhafvare och sjömän å Svenska handelsflottan, hvilka, till följd af ålder, sjukdom eller olyckshändelser blifvit satta ur stånd till ytterligare tjenstgöring, äfvensom dylikt sjöfolks efterlemnade enkor och barn. De förslag, som tid efter annan blifvit framställda för att undanrödja denna svårighet, men som hittills icke medfört åsyftadt resultat, torde desto heldre nu böra i korthet om förmälas, som de tjena att närmare belysa och utreda det ärende, hvarom fråga är.
M. af Fontin. L. S. N:o 2260. A. C. af Kullberg. L. S. N;o 2263. J. C. v. Lindecreutz.. s, s. N:o 2135 J. Maule. N.o 2iC8. G. G. Gedda L. S. N:o 2i85. C. af Klint. L. S. N:o 2189 H G. af Melin. L. S. N o 2202. A. Möllerhjelm. L. S. N:o 22ir J. A. Bortzell. L. S. N:o 2220. J. af Ekenstam. L. S. N:o 2232. J. J. Fredenstam. L. S. N o 2247. J. C. von Schulzen. L. S, N:o 2232. WA. Dorchimont. L. S. N:o 2258. Carl af Georgii. L. S. N.-o. 2262. C. B. Hegardt. L. s. N:o 2264. Joli. Fr. v. Schiuckel, L. 8. No 2275. J. P. Lefrén. C. R. af Robsahm. L. S. L. S. No 2282. A. R. v. Prinzencreutz, L. S. N:o 2293. von Heideman. Fullm, F. O. Silfverstolpe. L. S. N:o 2298. J. P. af Billbergh. L. S. N:o 2289. J. F. Boy. L. S. N:o 2297 P. A. Tamm. L. S. N:o 2299. Bernh. v.Beskow. L. S. *prefte@fånl>ef£ rognar: I 1 Carl von Rosenstein, dalman. l. s. Carl Fr. af Wingård. Marcus Wallenberg. Sven Lundblad.
Jag sade att det gick ett rop om skydd öfver hela landet från Ystad till Haparanda, men »Skåne» har jag, som sagdt, icke nämnt, och denna provins hyser ingalunda några anspråk att blifva mera tillgodosedd än det medlersta och norra Sverige. Hvad nu frågan om ost angår, så drifver man den satsen, att som Holland och andra länder lörmå producera denna vara för billigare pris än vi, så böra vi söka utestänga densamma genom tullsatser. Om man då invänder att densamma köpes af den fattigare befolkningen, så erhåller man till svar: »ja, det är sannt, men derpå vinner den fattige ingenting, ty den Holländska osten är sämre än skumost, hvarföre det också är mycket bättre att betala något mera för den sistnämnda.» Jag tillåter mig deremot invända att om vi icke kunna draga de närvarande beståndsdelarne ur mjölken, så utvisar detta en bristande kännedom om mjölkhushållningen, och man vill då, genom den här föreslagna tullen, liksom lemna ett premium åt okunnigheten. Låt folket köpa hvad de vilja och sök icke att tvinga dem att köpa en bestämd ostsort. I afseende å denna artikel tror jag äfven att just det exempel, Frih. af Ugglas anfört om Danmark, bör vara praktiskt öfvertygande, ty äfven om tullsatsen skulle medgifvas, tror jag icke man vinner det åsyftade ändamålet. Då jag således icke hört några skäl, som, efter min uppfattning, tala för Utskits förslag, måste jag yrka alslag å detsamma. Frih. Hamiiton, Hugo: Jag har icke förut funnit mig föranlåten att deltaga i diskussionen öfver detta Betänk, af det skäl, att Bevilln,-Utsk:ts motståndare varit så bevisande i sina anföranden, att jag icke velat upptaga tiden, och att den upplysta majoriteten tyckt detsamma, bevisas af voteringarnes utgång. Men nu har jag ansett mig skyldig att begära ordet, med 440 Dea 23 April f. m. anledning af Gr. Liljencrants’ yttrande, hvaruti han vände sig mot Skåne.
Utskottet, II s 1212 Se Köping, om anläggande af, i Frycksände socken. Aska, tillåten till utskeppning, III s i32 — I 45. Assignationer, örn inlösen af Filial-Disconternes; Motion, remit. till Statsoch BancoUtskotten, II s 1144» II48, n53. Utskottens Betänkande, IV 2 s 1235, 1236, lagdt till Handlingarne af Adeln, IX s 337, af BorgareSlåndet, IX s 354, af PresteStåndet, IX s 36g, af BondeStåndet, IX s 379* ■— om nödig åtgärd till Betryggande af säkerheten i afseende på de, som komma att utfärdas från Vestra och Löne-Contoiren. BancoUtskottets Memorial, VI 3 s 175, remit. till Lagutskottet, lis 1245. AssistanceContoirct, åren 1819, 1.820, II s 445. 773 — 780. -—■ — vid förvaltningen af, hafva Revisorerne ingenting anmärkt, IV 1 s 279. om indragning af, Motion, remit. till Statsoch BancoUtskotten. Se NumerLotteriet, om indragning af. om Stats Utskottets Betänkande, IV 4 I 16 s 666— n03, Lif. af PresteStåndct, IX s 1023, återrem. af Adela, IX s io48, af BorgareStåndet, IX s 1087. Ytterligare Utlåtande, IV 3 s 690— 707, bif. af BorgareStåndet, IX 3 s 28, af PresteStåndet, IX 3 s 47 > af BondeStåndet, IX 3 s 63. Underd. Auctioner, om afskaffande af förseglade anbud vid Krono-Upphandlings-Motioner, remit. till Statsoch Ekon. Utskotten, II s 1232, 126g.
Proposition i ämnet, anhåller jag att de tillägg, dertill jag nu tagit mig friheten yrka, äfven måtte blifva föremål för Utsk:ts benägna upmarksamhet, hvarföre jag vördsamt anhåller, att detta mitt yttrande måtte få åtfölja remissen. Häruppå yttrade sig Erih. Raab, Adam Christian: Då jag vid flere föreg:de riksdagar dels sjelf väckt motion om förändring i presterskapets afiöniugssätt, och dels understödt motioner i denna riktning, kan jag icke underlåta, att med några ord yttra mig öfver denna fråga. Jag får då först och främst, i likhet med den siste värde talaren, hembära Regeringen min tacksamhet för det förslag, som här blifvit framlagdt, och hvilket jag anser, bättre än något föregående, kunna bidraga att lösa frågan. Jag tror likväl, att för liten vigt blifvit i förslaget lagd på utarrendering af boställena. Det finnes icke någon jord, som är sämre skött, än prest-boställenas. När en gammal man, med små resurser, kommer till ett jordbruk, hvarvid han icke förut varit van, så kan lian omöjligen sköta det väl. Dertill saknar han både insigt och förlag, kommer ofta i penningbetryck, och fästes med sina omsorger vid helt andra föremål än sitt heliga kall. Jag anser det derföre vara af största vigt för presterskapet sjelft, äfvensom för deras åhörare, att deras boställen blifva utarrenderade, med det undantag för bostad, som K. M:s Propos. innehåller. Derjemte ber jag att få lägga synnerlig vigt vid indragningen af komministraturer, särdeles i sådana församlingar, som bestå endast af en socken med en kyrka, och dylika finnas flere, åtminstone i den del af landet, der jag förr bott. Det är obestridligt, att komministrarne der hafva allt för litet att Den 23 November f. Bi - göra; de lära sig visserligen att blifva jordbrukare, men öfva sig föga i de ämnen, som tillhöra deras kali, ty de utöfva föga annat presterligt embete, än att predika hvar tredje Söndag. Således tror jag, att dessa komministrar äro temligen öfverflödiga för själavården. Hvad slutligen beträflär Frih.
Jag har sannolikt lika liten utsigt att vinna R. o. Ad:ns bifall till min framställning nu som förra gången, men jag ber dock att få nämna, att det ifrågasatta statslåneunderstödet för en jernväg från Moholms station till Mariestad icke bestiger sig till mera än 452,000 rdr. R. o. Ad. påminner sig säkerligen, att, under de stora striderna om vestra stambanans framdragande Den 17 Maj e. m. 391 öster eller vester om Billingen, det temligen tydligt förespeglades, att bibanor skulle komma att framdragas till Wenerns hamnar. En talare har här förut i dag visat, hvilka betydliga inkomster Borås-banan tillskyndat stambanan, och min öfvertygelse är, att den ifrågavarande bibanan, 0111 den också icke kunde lemna full ränta å ett statslåneunderstöd, dock skulle bereda stambanorna en så ökad trafik, att Staten skvdle få full ersättning för en möjlig ränteförlust. Jag hemställer således, att K. St:r måtte för åstad• kommande af en jernväg emellan Mariestad och Moholms station å vestra jernvägsstambanan, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med det deröfver af Kaptenen G. Kerman upprättade förslag, sådant det i anledning af Kongl. Styrelsens öfver vägoch vattenbyggnader i riket deremot gjorda anmärkning blifvit genom särskildt åtagande af det för arbetets utförande bildade bolag, i afseende å skenornas tyngd ändradt, bevilja ett låneunderstöd af 452,000 rdr rmt, att till nämnde bolag utbetalas, hälften eller 226,000 rdr år 1867 och återstoden eller 226,000 rdr år 1868, med iakttagande i tillämpliga delar af de vilkor, som för beviljandet af statsbidrag för anläggandet af en jernväg från Dalkarlsberget tili sjön Möckeln blifvit i Stats-Utsk:ts Betänk. N:o 80 föreslagne. Frih. Klinckowström: Gr. Sparre liknar i dessa frågor en skicklig fiskare, som lägger ut flera metspön, på det att R. o. Ad. måtte bita på någon krok.
Förordningen af den ig:de December 1734 Lärooch Tjenste-tiden för dem som i Riket för egen räkning villja idka handel blifvit utsatt till 12 år, men genom Kongl. Brefven af den 2 6:te April 1771 och den if,:de Juli 1803 är förklaradt, att högst berörde 1734 års Kongl. Förordning eller Han dels-Reglemente ieke till hela sin vidd kunde lämpas till de Städer, der Handeln vöre oseparerad, eller hvarest ännu ingen Ståndets Ledam. vägnar Anders Fredin. Ståndets Ledam. vägnar Nils Månsson. M. M, Rosbeck. Högvörd. Prest-S tåndet d. 27 -* Hederv. Bonde-Ståndet d. 27 —■ Clas - 3g l Den 27 Juli. Classification deruti skett, hvaraf följt, att ynglingar, utan nödiga insigter och erfarenhet uti hvad till deras yrke rätteligen hörer, vunnit burskap, men efter några års förlopp måst afstå sin egendom till Borgenärers förnöjande; så hade Herr Hagina nuen ansett det vara af betydlig vigt och inflytelse, att 1734 års han» dels - Reglemente varder i allo upplifvadt och till allmän efterrättelse förklaradt, sålunda, att ingen må tillåtas Burskap å handel af livad slag eller benämning sorn heldsf, vare sig KramKryddJernkramHökerieller Grosshandel, innan han tjent sina åtta år sorn Härling, och fyra år som Köpsvänn eller Betjent, och visat prof af kunskaper och skicklighet i yrket samt sedlighet i uppförandet.
I afseende å motioners kommunicerande förefunnes nemi. i grundlagen icke något annat stadgande, än sista meningen i 52:dra §:n R. O., hvilken lydde sålunda: »Begäres kommunikation med de öfriga Stånden, aflemnas dessutom tre exemplar, för att dem tillställas. » Enligt detta stadgande skulle således en motions kommunicerande begäras, och då, i fråga om en begäran, man måste förutsätta möjligheten af så väl dess bifallande som afslående, kunde samma stadgande rimligtvis icke tolkas sålunda, som skulle det derigenom vara förbjudet att vägra bifall till något, som enligt detsamma måste begäras. Uti 57:de §:n R. O. förmäl tes visserligen jemväl om kommunikation med öfriga Riksstånd, men dermed afsåges endast reservationer, eller ledamöters särskilda tankar, hvilka vid ett besluts fattande icke förmått göra sig gällande, och rättigheten att få sådana särskilda meningar med de öfriga Stånden kommunicerade funnes i sistnämnda § Riks-Ståndens ledamöter tillförsäkrad. På grund af det nu anförda och då, enligt 55:te §:n R. O., Landtmarskalk eller Talman ej (inge vägra propos., utom i det fall, då han funne en väckt fråga bokstafligen strida mot grundlagarnes lydelse, ansåge Hr Gr. o. Landtm, sig pligtig att framställa propos. å så väl bifall till som afslag å Hr Stjernsvärds ifrågavide begäran. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, ånyo propos. på bifall till Hr Stjernsvärds merberörde begäran, då svaren utföllo med många nej jemte några ja; hvarefter förnyad propos. om afslag å samma begäran gjordes och besvarades med ganska många ja tillika med några nej; och förklarade Hr Gr. o. Landtm, sig hafva funnit den sista proposm med öfvervägande ja besvarad. Hr Stjernsvärd: Då jag anser att här icke iakttagits ett med grundlagen öfverensstämmande förfarande, anhåller jag att det måtte öfverlemnas till Konst.-Utsk:t att afgöra, huruvida icke jag har ovillkorlig rätt att få min motion kommunicerad.
— Hvad vill det säga, att en daglönare med hustru och barn, tjenande för 24 sk. dagspenning, skall med arbete till fattigvården erlägga sin plikt? — Denna dagspenning går säkert ät till hans och familjens underhäll. Tar sockennämnden deraf, så får den föda hans familj, så vidt den icke skall svälta ihjäl. Detta lagstadgande är alltså intet straff. Jag vet ingen annan utväg än att låta dem aftjena plikten med valten och bröd, eller särskildt fängelse; men, äfven om det vore möjligt att medelst arbete betala böterna, hur har förordnia då sörjt derför? — Icke på minsta vis; — ty den säger icke hvad åtgärd skall vidtagas att tvinga lättingen till arbete; 176 Osa 11 De c em be r. — han kan gå frän arbetet sakeller strafflöst. — Jag föreslår derför; § 16 (ny redaktion.) Mom. 1. Böter och vitén, som af sockennämnden ädömas, skola, då den pliklfällde saknar tillgång dertill, afljenas med valten och bröd i länseller häradshäktel. Transportkostnaden härför delas till hälften af staten och kommunen. Mom. 2. Alla böter och vilen, som utgå i öfverensstämmelse med denna stadga, tillfalla fattigvården i den församling dit målet hörer. 3. Vördsam motion om förändring af K. M:s nåd. förordn. angele fattigvården i riket. § 3 (gammal redaktion.) Mom. 2. ”Inom hvarje fattigvårdssamhälle skall finnas en fattigvårdsstyrelse. A landet utgöres denna styrelse af sockennämnden; ägande äfven kyrkoherden, om än han icke är vald till ordf. eller ledamot i nämnden, rättighet, alt såsom ledamot deltaga i fattigvårdsstyrelsen, då han finnér sin embetspligt och behofvet det påkalla” m. ra. Härvid är alt anmärka följande: Inom många församlingar äro inga ståndspersoner boende. Då nu fattigstyrelsen utgöres af sockennämnden, hvari pastor icke är skyldig deltaga, så synas omständigheterna påkalla, att pastor, tvertemot påbudet i 4 §4 mom. af K. förordmn för sockennämuder, borde vara sjelfskrifven ledamot i styrelsen, åtminstone borde han kunna inväljas.
Ehuru önskligt det vore, om statskassan medgåfve, att Rikets nu församlade Höglofliga Ständer ansågo sig i tillfälle bevilja medel till färdigbyggande al hela nordvestra stambanan, torde, med mindre än att ytterligare belasta riket med utländsk skuldsättning, detta svårligen under närvarande stora penuingebrist inom landet låta sig göra i vidsträcktare mån än till fullbordande af den redan påbörjade baudelen från riksgränsen till Arvika, hvilken bandel också obestridligen blifver den mest befarne och följaktligen den mest inbringande af alla delar å nordvestra stambanan, beräknadt efter hvardera bandelens längd; ty härigenom komma Sverige och Norge i omedelbar förbindelse, sedan en kommunikationsled sålunda blir öppnad från de norska jern banorna till Arvika, hvarifrån är segelfart till sjön Wenern och vidare är segelled till alla delar af Sverige. Handelstransaktionen, samfärdseln och rörelsen mellan brödrafolken, Svenskar och Norrmän, blifver genom denna åtgärd sådan, som den långt före detta bort vara och blifver med visshet ännu större, om Rikets Ständer nu eller framdeles finna vår financiela ställning så beskaffad, att medel kunna beviljas till färdigbyggande af bela nordvestra stambanan. Under de lörhållanden, som jag för min del finner oss för närvarande stadda uti. inskränker jag mig till don anspråkslösa framställningen, att Rikets Höglofliga Ständer täcktes åtminstone för denna gång med görligaste första bevilja de resterande 2,896,998 R:dr R:mt, som efter kostnadsförslaget ännu erfordras för fullbordande af denna högst nödvändiga jernvägsbandel mellan riksgränsen och Arvika, hvilken vid föregående riksdag blef sämre^än stjufmoderligt behandlad. Om remiss af denna min motion till Stats-Utskottet får jag vördsamt anhålla. Stockholm den 8 November 1865. P. Persson, från Wermlands län. I denna motion instämmer till alla delar Olof Olsson i Olebyn. 78 Motioner i Bonde-Ståndet 1865, N;o 53 K o 53. Af Carl Johan Svensén från Calmar län, om anslag för anläggande af en statsjernbana emellan Nåssjö och Oscarshamn.