Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men det är just detta element af frisk naturlighet, ett okonstladt språk samt en tillsats af hjertevärme till den nödvändiga förståndsmessigheten, som vi behöfva få in i den offentliga diskussionen, och detta element skola vi tillföra densamma genom att tala i stället för att hviska på de sammanträden, der vi redan hafva samma yttranderätt som männen. Vi måste alla besinna, att hvarje rättighet innebär en pligt, hvarje förmån en motsvarande uppgift, och att några få lämpliga ord från en tänkande, hjertevarm qvinna kan på en minut föra en god sak längre fram än timmarslånga, kalla tal af män förut förmått göra. Vi känna ju detta från vår indirekta verksamhet på många allmänna angelägenheter; hvarför skola vi dä tveka, när det gäller att offentligen säga ett godt ord i männens lag? H u s m o r s tomtar. et glunkas så smått i bygden ' om lufvor med silfverskägg, som hjelpa vid baket och brygden, voch vakta vid stuguvägg. ^ Man hviskar och skakar sakta sitt hufvud, ty fast är tron, att nog bör husmor sig vakta för slika tjenstehjon. När midnattsmörkret breder sin mantel kring tomt och gård, och folket till ro lagt sig neder och bedt sig i Herrans vård; då klingar det genom stufvan ett sakta, fnittrande skratt, då brådskar den röda lufvan att få sin syssla fatt. Säg, skall jag då er förråda livad namn liten tomte bär, och skall jag låta er skåda det hem der helst han är? Tians namn är Kärlek trogen, for make och barn i brand; hans broder är Redobogen t^i syster är Flitig hand. J. månaden meddelar en fullständig modeoch mönstertidning. — Uppgif Ä närmaste postanstalt namn och adress samt erlägg en krona, sa erTräldomsok. Några små betraktelser öfver ett och annat upptecknade af Mathilda Langlel. |P|j|et finnes träldomar, ännu nesligare än vred^^&gt; dens och dock mera tolererade, ja stundom omhuldade och ansedda såsom högst förträffliga.
Möjligen blifvande elektriska Telegrafer, uteslutande användbara för Arméens behof (flyttbara). Femte Afdelningen, på 3 Byråer fördelad. Arméens rekrytering och remontering. Arméens mönstringar. Värfvade Reg:tenas passevolanskontrakt oeh stater för materielen. Arméens och Beväringsmanskapets beklädnad, utredning och tross. Garnisonerad trupps sängkläder och kaserninventarier. Värfvade Kavalleriets och Art:ts hästars remontering, utfodring, sjukvård och skoning. Legda hästars anskaffande för Art:ts exercis. Indelta Arméens, Gottlands NationalBevärings samt allmänna Beväringsmanskapets aflönings-, provianteringsoch sjukvårds-kost - Den 4 December f. m. 263 nader vid möten, mönstringar och kommenderingar till garnisonseller annan militärtjenst. Värfvade Arméens matinrättningar och förseende med hvad lill dem erfordras. Ersättning till inqvarteringsgifvare för mat åt tågande trupper. Durchmarchekostnader. Reseoch traktaments-kostnader i landtförsvarets ärender. Vården om Arméens öfningsfält, med derå upförde byggnader. Skrifmaterialier och expenser för Landtf:sDepart:tets Kanslioch KommandoExpeditioner samt för ArméeFörvaltningens Afdelningar, Kansli och Byråer. Sjette Afdelningen. Arméens läkarevård i garnison eller hemma på rotarne, äfvensom vid möten, mönstringar, marcher och kommenderingar. FältLäkareGorpsen, med densamma tillhörande Pensionärer, Stipendiater och Läkarebiträden. MilitärLäkares föreslående vid lediga tjensters tillsättande. MilitärLäkares utväljande och förordnande vid behof af tillfälliga kommenderingar. Läkarebiträdens tilldanande vid Militärsjukhusen. Resestipendier för MilitärLäkare. Anskaffning, komplettering och fördelande af Arméens instrumentsoch medikamentskistor. Föreslående af modell till alla för den militära sjukvården i fred och krig erforderliga persedlar och fordon. Sjunde Afdelningen, på 2 Byråer fördelad.
Att utrota dessa förvillade begrepp, var ej ett ,verk af ögonblicket; endast tidens långsamma erfarenhet kan häfva fördomarnes kraft; för styrkans befallande bud vidgar den sitt område, äfven om den skenbarligen hejdas i sitt utbrott. I.edd af den upplysning Kongl. Maj:t var i tillfälle att vinna örn allmänna tänkesättet i Norige, Den 13 April. 73 rige, yttrade Kongl. Majit genast efter freden i Kiel, till Norrska Folket, att Dess afsigt vöre, att med Norriges Inbyggare öfverenskomma om en särskildt Grundlag för detta Rike, byggd på ett Folks t vänne dyrbaraste rättigheter: National-, Representation och fri Beskattningsrätt. All fråga om en sammansmältning med Sverige var således redan i förväg åsidosatt, och Kongl. Maj:t gör sig försäkrad, att Rikets Ständer, äfven utan afseende på de af Kongl. Maj:t anförda skäl, endast vid en uppmärksam blick på det förflutna årets händelser, skola erkänna nödvändigheten af Kongl. Maj:ts beslut i detta afseende. Det motstånd, som väcktes af Norriges Ståthållare, mot verkställigheten af freden i Kiel, alstrade snart en Regeringsform för Konungariket Norrige, sorn af dess sarntéliga Inbyggare blef antagen och med lifligt bifall omfattad. Till sina hufvudgrunder lika med Sveriges Rikes Regeringsform, ledde dess förnämsta skiljaktigheter deras ursprung, antingen från båda Ländernas olika Sainhällsinrättningar, eller från den ömtåliga varsamhet, hvarmed ett Folk, länge böjdt under en despotisk lag, gemenligen alltid går till väga, då det, med återförvärfvade medborgerliga rättigheter, endast uppsöker förvaringsmedel emot 'nya möjliga ingrepp. Kongl. Majit kunde således icke på något kraftigare sätt besvara de tvifvelsmål, som i Norrige sorgfälligt underhollos, om upprigtigheten af Kongl. Majus löften och afsigter, än genom den förbindelse, hvaruti Kongl. Maj:t ingick, i den under den 14 Augusti sistlidet år, uti Moss, afslutade Convention, att antaga, såsom norn för Norrige?
Föreskriften om -|:dels reel tillgäng mot sedelstock finnes hvarken i Bankeller Myntbestämningslagen, utan i det från Riksdag till Riksdag gällande Reglementet, och äfven der stå de endast såsom en öfvergående föreskrift för ögonblicket af silfvervexlingens början. Sedermera inträda helt andra stadgandet). Man har anfört mot den stadgade myntbestämningsgrunden af 128 sk., än att den skulle vara likgiltig, än obillig. Hvad det förra påslåendet beträffar, medgifver jag visserligen, att en myntbestämning äfven efter den orättvisaste grund vore bättre än ingen; ty åtminstone kommande generationer fingo godt af den återvunna ordningen, utan att lida af sättet; men detta bör icke hindra oss att äfven gifva rättvisa åt de nu lefvande, och jag frågar, mine Herrar, kan någon på allvar anse likgiltigt, om de mångfaldiga millioner ömsesidiga fordringar och skulder, som finnas bestämda i Svenska Banco-Riksdalrar, förvandlades till lika många Silfver-Riksdalrar eller Skillingar? För Banken är frågan vida mer likgiltig. Om den, såsom man stundom yrkat, skulle ställas på utredning till utdelning pro rata parte af dess tillgångar, kunde den visserligen betala efter en bättre cours än 128 sk. Beträffande åter satsen, att myntbestämningsgrunden, såsom obillig, borde ändras och bringas i närmare öfverensstämmelse med dagens cours, måste man väl medgifva, att, för att ändra en för knappt 4 år sedan af Konung och Ständer högtidligen uttalad försäkran, vigtiga skäl måste finnas. Jag kan härvid ej undertrycka min tillfredsställelse att i dag hafva hört en af realisationens ford - Den 17 Februarii f. m. 20J na motståndare förklara sin öfvergång till dess vänner, och de skäl, han anfört mot förändring af myntbestämningsgrunden, lemna mig föga att tillägga.
Ändamålet med ett temporairt Bränvinsbrännings-förbucl, är ej att betaga Nationen en blott vid öfverflödigt bruk förstörande, genom vanan och kanske för vårt Climat passande njutning, utan endast med hvad nyss är anmärkt, att spara våra Sädesförråder, för det ännu angelägnare Brödet, och det för en framlid, öfver hvilken vi icke kunna Den 24 Januarii. Bran vins-i införskrifning till större Qvantiteter, bör dessutom icke kunna komma att äga rum, såsom förbuden, och då dessutom otvifvelaktig! är, att Bränvin redan finnes i Landet till öfverflödig myckenhet, efter en nu i lång tid utöfvad fri Bränning. 4:o Att ett temporairt Bränvinsförbud, hvarken verkar på Nationens Moralite eller det öfverdrifna begäret till njutning. Delta medgifves; likväl står den urgamla satsen fast, att tillfället gör brottet. Utskottets sednaste Utlåtande inskränker sig till besvarande af fyra framställde Ilufvudjrågor. I möjligaste korthet anhåller jag vördsammast om Högloflige Ridderskapets och Adelns tålamod att dem besvara. Den af Utskottet åberopade omständighet, att åtskillige Provincer hafva Spannmål att aflåta, gör nödvändigt alt förekomma det icke alla inhemska tillgångar uppgå i Bränvin, innan den tid inträffar, då Communicationen kan öppnas, emellan Skånska, Blekinge, Halländska och Norrländska Ilamnarne, samt öfriga puncter af våra vidsträckta Hafskuster. Det är i högsta grad lyckligt för Oss om, i nödens stund, vi kunna påräkna dessa egna förråder; men den som tror att de kunna påräknas längej om icke särskildte omständigheter tvingas lill deras förvaring, känner illa Landtbrukarens många penningebehof, 278 Den 24 Januarii. Det torde mig tillåtas yttra, att Utskottet, efter min tanka, kanske med för mycken säkerhet byggt deruppå, att Bran vinsbränningen skulle med klokhet bedrifvas, om den finge fortfara utan inskränkning. Den sanna klokheten bör visa sig i en, till efterföljd förbindande Lag:
Hon hade ett lifligt sinne, och en klar och öppen fattningsgåfva, som var mottaglig för nya intryck och nya lärdomar som ett mjukt vax. Och de dagarne skulle vara lätt räknade, då icke den stora tuppen på första sidan kände sig föranlåten att värpa flitens belöning i form af söta rariteter, de der lifligt förde i tankarne den stora russinlådan i den lilla butiken och pappa Rebolledos pastiljdosa. Men skymningen föll tidigt på, lampan tändes och pappa Rebolledo afbröt med en förstulen liten suck sin pedagogiska verksamhet (så kär hade den blifvit honom! ); ett varmt godnatt till Ruth — ty hon sof sedan länge, då han åter kom hem — den långa öfverrocken på; och när klockan i Maria visade på slaget tre qvart till sex, då vred sig den gamla grönmålade porten på nytt med gnissel kring sina gångjern, pappa Rebolledo anträdde sin vandring till konstens tempel, och den flitiga skonåtlerskan tvärs öfver gatan ruckade sitt sclrwarzwalderur (Forts.) Bidrag i alla ämnen mottagas med tacksamhet. Gräddas i lagom Amy. B a k n i n g. MjSlpudding. Ett qvarter mjölk, 8 lod smör och 8 lod socker sättas på elden att koka; afredes med 8 lod potatismjöl, upplöst i litet mjölk. När smeten svalnat, iröras 8 äggulor, en i sender, litet citron och sist hvitorna af de åtta äggen, vispade till hårdt skum. En form glaceras med brynt socker; smeten hälles sedan i formen, som ej får fyllas mer än till hälften och nedsättes i kokande vatten och får koka i 2 timmar. Serveras varm med sylt eller saft. Utan signatur. Rifven ost. I hvarje hushåll får man lemningar af ostbitar, som torkat, och hårda kanter, som icke kunna användas sådana de äro. De senare skrapas med knif och tvättas i ljumt vatten samt rifvas jemte de förra på rifjern, fuktas med konjak och få stå i slutet kärl öfver natten. Dertill blandas kallt, godt smör, stött kummin, litet dito kryddpeppar, dito nejlikor och l i t e t sirap, hvilket arbetas väl med en trä- slef.
Handels-Balken, Kyrkor, Fattighus, Kronan eller Frälsemän för fordringar lios deras upbördsmän tillugde vilkorliga förmonsrält framför inteckningar måtte hädanefter upphöra; men i stället att minska den rätt, Lagen tillägger barnaurf i Förmyndares egendom, begärde Ständerne, att i tydliga ordalag måtte bestämmas, hvad Ständerne likväl funnit förut vara tillämpad! i enlighet med åberopade Lagparagrapher, att den förmonsrält, som tillägges barnaarf, måtte utsträckas till all en myndlings egendom, sorn ■tider en Förmyndares vård och förvaltning ställd är. De skäl, hvilka föranledde Eder Kongl. Majit att åt detta Lag-förslag vägra Dess Nådiga sanction, blefvo Rikets Ständer då meddelade i Eder Kongl. Majrts svar på Riks-salen, och bestodo förnämligast deruti, att förslaget i sin helhet saknade nödig fullständighet och tydlighet. I det nu framställda, i hvad det angår samma ämne, skulle jag våga anse de hinder undanröjda, hvilka föranläto Eder Kongl. Maj:t att afslå Ständernas framställning, så att i den delen hos mig icke uppstår minsta tvekan att tillstyrka bifall å förslaget; men i hvad samma förslag utsträcker frågan till barnaarfs förmonsrätt hos Förmyndare, och hvilken Ständerna hitintills sjelfve lemnat ovidrörd, anser jag ämnet af den mest grannlaga beskaffenhet. Jag inser och erkänner de olägenheter, hvilka uppstå för den Förmyndare, som, utan annan stadgad credit, än den, inteckningssäkerheten bjuder, behöfver upplåna penningar för att reda sig, och jag medgifver också, att, då en Förmyndare icke är betagen rättigheten att afhända sig sin fasta egendom, det skydd, Lagen velat lemna åt omyndigs gods, möjligen kan gäckas. Dessa förmenta olägenheter hafva likväl existerat i hundrade år, utan att de ansetts så väsendtliga, att man å Ständernas sida föreslagit undan - Kongl. May.ts Nådiga Proposition N:o 7 rödjande deraf.
Det bestod af ett slags utbrytning från Mössorna, och kunde räkna sin upprinnelse från 1760 års riksdag, då kring generalen flockade sig öfverste Gyllensvan, assessor Linderstedt, kapten Hammarhjelm, m. fl. Curt, Pechlins högra hand, som sammanskref hans anföranden, var tillika den osynliga själen i partiets förehafvanden. Det var han, som gaf uppränning till planen, att inrätta särskilte justitie-kanslerer för Svea och Götha riken samt Finland, hvilken befattning i Götha rike partiet ämnade åt honom. Men ju mera hans aktier stego på detta håll och, framför allt, ju mera sådant blef kändt, desto mera ådrog sig Curt konungens både uppmärksamhet och misstroende. Sköldebrefvet, som redan länge legat färdigt till hans underskrift, blef, oaktadt riksrådet Beckfriis’s enträgna påminnelser, icke undertecknadt. Orsaken utgjorde en hemlighet för alla, ty ingen kunde läsa i Gustafs själ. Han hade personligen öfvertygat sig, att Curt motstod den Gustaf egna tjusningskraft, med hvilken han eljest fångade så många, och då han fann Curt orubblig i dess politiska grundsatser, aktade konungen sig noga, att, om också blott med en enda röst, öka antalet af då varande regeringssätts anhängare på riddarhuset, intilldess frågan om statsförfattningens bestånd eller fall blifvit afgjord, hvarefter Gustaf ganska riktigt fann, att en eller annan röst mer eller mindre, å ena eller andra sidan, vägde föga eller intet i den politiska vågskålen. Vi nämnde, att konungen personligen öfvertygat sig om Curts åsigter. Det skedde vid ett enskilt företräde, som Curt, på riksrådet Beckfriis’s inrådan, sökt och vunnit. Gustaf utvecklade då hela sin förföriska inställsamhet; visade sig nedlåtande och nådig; sade sig känna Curts skicklighet, drift, hufvud och insigter; förespeglade guld och gröna skogar och försäkrade om sin bevågenhet. Förgäfves! Curts fasta frihetssinne höll profvet och hans underdåniga svar andades en sjelfständighet, en kärlek och vördnad för då gällande grundlagar, som hedrade hans tänkesätt, men hämmade hans lycka.
Lag-Utskottets Memorial N:o 59. De förhållanden, som till en del synas hafva föranledt de olika föreskrifterna i afseende på förlag vid bergsoch brukshandteringen ega ej numera rum. Då dessa föreskrifter meddelades, var nemligen rättigheten att besitta bergsmanshemman inskränkt till Bonde-Ståndet. Men denna inskränkning upphörde redan år 1810, då hvarje Svensk man, till hvilken klass af medborgare, han räknas må, blef berättigad att förvärfva och besitta fast egendom och jord af hvad natur som helst. Att likväl förklaringsgrunden till alla de olikheter, som i omförmälda föreskrifter förefinnas, ej ensamt kan sökas i berörda omständighet, torde ej behöfva sägas. Frihetstidens åsigter så i industrielt och ekonomiskt hänseende, som i fråga om lagstiftning hafva jemväl utöfvat sitt inflytande på förevarande lagstiftning och den bar derföre spår af den korporationsoch skråanda, som numera i allmänhet vikit undan och lemnatrum för en friare utveckling. Principen för lagstiftningen i denna del var emellertid att befordra industriel verksamhet i alla då kända riktningar; och som förlag ansågos behöfliga för såväl bergsbruk, som manufaktur-, fabriks-, handtverksoch fiskerinäringarne, sökte man uppställa sådana föreskrifter, som lände till både gifvarnes och tagarnes fördel och säkerhet, och detta har varit anledningen till den mer och mindre vidsträckta företrädesrätt i förlagstagarens egendom, som förlagsgifvare nu åtnjuta eller till den så kallade förlagsrätten. Någon egentlig afvikelse från sjelfva principen för lagstiftningen ligger således ej i hennes tillämpning på andra näringar. Några närmare bestämmelser i afseende på kontraktets yttre eller formela beskaffenhet i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad redan finnes stadgadt, borde för undvikande af sammanblandning med vanlig försträckning vara af nöden, ehuru derigenom visserligen icke får läggas några stränga band på den frihet i aftal, som i frågor af förevarande art icke rättvisligen lärer kunna inskränkas.
Nu var. depart. chefen för Landtförs vars-departementets ärenden förenar i sin hand och skall i sin hand lorena hegge föredragningarna. Kan man da past.i alt Hr Grips statssecret.tjenst var densamma som auvar. depart.chefs, så har man åtminstone godt råd på skäl efter behag. Frih. Gederström har redan lemnat upplysning i fråga om hofcancellers-emhetet och Hr von HartmansdurlFs innehafvande deraf: deruti instämmer jag. Af Hr Munck af Rosenschöld begär jag, att han måtte återkalla sitt yrkande om återremiss .af detta betänk., pä skal han framställde, såvida han finner sig vederlagd af hvad jag nu anfört. Hr Munck af Rosenschöld: Jag har också begärt ordet för att lemna en värd talare, Hr Lefren, en behöflig upplysning. Då jag yttrat, att om R. St. beviljade Hrr Grip och von Ilai tinansdorlf en plats å allm. indragn:sstaten, borde vid denna pensionering Inslås det villkor, alt del blott vore såvida eller med det förbehåll, att desse herrar icke vidare uti Rikets tjenst begagnas, ville jag icke dermed så mycket halva sagt, att de skulle vara förhindrade att inträda uti Rikets tjenst och blifva nyttiga medborgare, ifall del vore möjligt, utan fastmera har jag velat förekomma att, ifall desse herrar en gång vid läglig lid skulle få sig indrägtigare embeten, då ej den casus måtte inträffa, att de tillika kunde varå frestade ali bibehålla sin lilla pension; kanske de dervid aktade nödigt att förvandla benämningen af pension tili den af nalionalbelöning, på samma sätt som man metamorphosei ade den åt Frih. Berzelius föreslagna pension. Kanske de icke en gång aktade del nödigt, utan tänkte roed Horatius: ”modo hnbes, nemo quaerit unde habeas.”
K f den anledning, att, vid justering bos Ridderskapet och Adeln af F.xpenitions-Utskottets under IN:o 53 afgifna förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse tili Kongl. Majit, angående Förste Lifmedicus af Pont ns bibehållande vid ett pensions-anslag, Herr Friherre Palmstjerna €, O. trott sig deri sakna åtskilliga skäl, ehuru desamma e»j kunde af honom närmare uppgifvas, hvilka förmentes vara i Stals-Ufskottets Utlåtande uti förevarande fråga anförde; har Högloft Ridderskapet och Adal» 4 Expeditions-Utskoltcts Memorial IV:o 12. behagat den 3o sistlidne Junii samma förslag lill Expeditions-’Ut skottet åtei remiltei a. Jnxjreci i tioiisU l skot tet får, i anledning häraf, vördsamt anmäla, att, du alla de skäl, hvilka grund lågt Ståls-Utskottets slutliga -yttrande i äiu1 jet ocii dermed slått i sammanhang, och hvilket yttrande Rikets Ständer såsom deras Beslut sedermera antagit, finnas uti den underdåniga skrif velden upptagne, samt förslaget till ifrågavarande underdåniga skrifvelse dessniom redan Blifvit äf de 3:ue öfriga Biks-Ståndeo den 3o sistl dne Junii godkändt; anser Ex ped i tions-Utskotlet Friherre Palmstjerna, anmärkning icke föranleda till någon vidare åtgärd. Och får Ltsuoael derföre samma förslag härjemte till Jiidderskapet och Adeln vördsamt återlemna . Stockholm den to Julii 183rf. N:o 12. Memorial, med förfrågan rörande tiden för tillämpningen af den Arrendatorn nitaf Svartsjö .Kungs ladugärd beviljade arrende-nedsäitning.
Ty de fara allesammans efter girighet, både små och store; och både Propheter och Prester lära allesamman falska Gudstjenst; Och trösta mitt folk i deras olycko, att de skola det ringa akta, och säga: Det står väl till, det står väl till; och det står dock intet väl till. Derföre skola de komma på skam, att de sådana styggelse bedrifva; ändock de vilja oskämde vara, och vilja intet skämma sig; derföre måste de falla hvar öfver annan; och när jag varder dem hemsökandes, skola de falla, säger Herren. Detta säger Herren: Går uppå vägarna, och ser till, och fråger efter de förra vägar, hvilken den gode vägen är, och vandrer deruppå, så skolen I finna ro för edra själar; men de sade: Vi göre det intet. Jag hafver satt väktare öfver eder; akter uppå trummeternas ljud; men de sade: Vi göret intet. Derföre hörer, I Hedningar, och akter häruppå, samt med edart folk. Du jord, hör till: Si, jag vill låta komma en olycko öfver detta folk, nämliga deras förtjenta lön, att de icke akta min ord, och förkasta min lag. Hvad frågar jag efter rökelse, som kommer af rika Arabien, och efter god canel, som kommer utaf fjerran land? Edor bränneoffer äro mig intet tacknämlig, och edor offer behaga mig intet. Derföre säger Herren alltså: Si, jag vill sätta desso folkena en förargelse, der både fäder och barn skola sig tillsammans uppå stöta, och skola förgås, den ene grannen med den andra. Detta säger Herren: Si, ett folk varder kommandes nordanefter, och ett stort folk skall uppresa sig hardt vid vårt land; De der båga och spets föra; det är grufveligit, och utan barmhertighet; de fräsa såsom ett stormande haf, och rida på hästar, rustade såsom krigsfolk, emot dig, du dotter Zion. När vi få höra af dem, så skola oss våra händer nedfalla; oss varder ångest och ve, lika som ene i barnsnöd. Ingen gånge ut på markena, och ingen ut uppå vägarna; ty det är allestäds osäkert för fiendans svärd. O!
Utskottet delar visserligen Justitias-Ombudsmannens yttrade åsigter, i fråga om olämpligheten deraf, att jordegare fått sig tillagd rättighet att sjelf återhemta landbo, som afvikit inom stemmotid, samt anser, att stadgandet härom i 16 Cap. 7 § Jorda-Balken, äfvensom i sammanhang dermed 8 § i samma Cap. och Balk böra till kraft och verkan upphöra; men i betraktande af de förluster, hvarföre en jordegare skulle vara utsatt, derest landbo kunde, utan påföljd, rymma från hemmanet samt medtaga och förstöra den egendom, uti hvilken jordegaren, enligt 17 Cap. 6 § Handels-Balken, eger förmonsrätt för husröta, afrad och annan afgäld, har Utskottet funnit, att jordegaren, om förenämnde rättighet honom frånlages, i stället bör ega att, genom vederbörande executors biträde, låta föra rymd landbo och hans gods åter; äfvensom, efter Utskottets tanka, det stadgande i förening härmed vore lämpligt, att, på sätt i 17 Capitlet 5 § Jorda-Balken är husvärd i stad tillåtet, jordegare finge qvarhålla en brukares gods, hvilken vid afflyttning häftar för lega, husröta, vanhäfd, m. m., på grund hvaraf Ut - Lag-Utskottets Betänkandej JV.-o 40. 3 skottet i sådan målto understödjer ifrågavarande förslag, att Utskottet vördsamt tillstyrker utfärdandet af en kungörelse, hvarigenom 7 och 8 §§ i 16 Gap. Jorda-Balken erhålla följande förändrade lydelse: 7 §. Rymmer landbo bort inom stemmotid, lite jordegaren Befallningshafvande till att honom och allt det han med sig fört åter hemta. Landbo skall ock för olaga afflyttning böta to daler, jordegarens ensak, eller dens, som jordegarens rätt häfver; och alle de, som med voro, att hjelpa landbo a[flytta, bote hvardera 5 daler. 8 §•