Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Cubikfoten, för hvad qvantiteten öfversteg 1-00 Cubikfot, samt att Banco-Fullmägtige under hela arbetstiden skulle äga, att, när som heldst, sjelfve, eller genom Ombud, granska arbetet och till rättelse anmärka, derest de skulle finna någon afvikelse från hvad Entrepreneurerne sig tillförbundit. Innan den sålunda nödige ansedde reparationen hann företagas, yppades likväl, under käl-lossningen år i836, sådane rämnor i murarne å förenämnde Verkhus-byggnad, som tydligen ådagalade, att sjelfva grundläggningen var bristfällig och murarne bräcklige äfven å de delar, der någon åverkan af fukt ej kunnat vid förut hällne besigtningar upptäckas. Som, vid sådant förhållande, den först föreslagne reparationen ansågs ändamålslös, utan att grunden tillika om murades, har, efter föregångne besigtningar, under loppet af April och Maji månader nyssnämnde år, nytt Contract, den 4 Junii samma år, blifvit af Fulimägtige afslutadt med ofvanbemälde Herrar Entrepreneurer, hvilka då åtagit sig att, mot en summa af 2,552 R:dr 36 sk. Banco, verkställa den nödige befunne ommurningen af grunden, samt dervid, enär det varit af största vigt, att så väl detta arbete som det, genom Contractet af den 18 Februarii öfverenskomna, verkställdes under den tid af året, då genomtorkning af muren kunde äga rum, förbundit sig så ställa arbetet, att derest icke detsamma, rappningen undantagen, kunde under den tjenliga årstiden i836 fullbordas, det återstående skulle kunna utan våda till innevarande år uppskjutas. Efter fastställd plan och i öfverensstämmelse med uppgjorde relationsritningar, har reparationen sedermera, under öfverinseende af t. f. ÖfverIntendenten Blom, i egenskap af Banco-Fullmägtiges Ombud, och noga tillsyn jemväl af Inspecterande Fullmägtigen vid Tumba, Kammarherren Rosenblad, blifvit, under loppet af sistledet och innevarande år, verkställd.
Om Utskottet likväl så gjort, hade man ändock säkerligen mött oss med den anmärkning, att det icke vore nog emottaga Embetsverkens uppgifter, likasom man vid ett föregående tillfälle verkligen invänt, att Utskottet icke bort åtnöja sig med de ounderskrifne förteckningar Utskottet erhållit, såsom upplysande bilagor till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition. Man hade förmodligen yrkat, att Utskottet skolat sjelf inventera förråden, icke blott här, utan äfven resa omkring i landsorterna, för att med egna ögon öfvertyga sigom uppgifternas sannfärdighet. StatsUtskottet är likväl, bland alla Utskott, det med arbete mest öfverhopade; så att det utom löpande göromål knappt hinner granska alla de räkenskaper, som detsamma föreläggas, än mindre göra inventeringar. Det måste följagtligen sätta tro till Embetsverkens uppgifter. — Man har vidare sagt, att ytterligare besparingar kunnat göras i åtskilliga delar; deribland vill jag blott yttra mig öfver en, som jag någorlunda kan bedomina, nemligen beklädnaden, och Herr Hjertås yttrande, att Capotterne voro öfverflödige, enär Norrska soldaten under sista kriget med Sverige i stället blott nyttjade en axelkrage. Den 2 November e. m. 89 Jag var äfven med på delta fälttåg, oell såg ifrågavarande mellanting mellan en hel och en half kapprock, eller en liftröja med en krage, som betäcker axlarne, men iemnar de lägre delarne af kroppen blottade för regn och kyla. Men, då jag en stormig och regnig natt passerade förposterne, och under väntan på Officern, samtalade med den postande soldaten, som uppehöll mig, och som hade en kapprock af det ifrågavarande slaget, beklagade karlen sig öfver den dåliga beklädnaden, som icke skyddade honom mot kölden och vätan, samt önskade ett snart slut på krigets besvärligheter. Ingenting bidrager så mycket att göra trupper modstulna, sorn vanvård om deras utrustning och beklädnad; och jag beklagar, om sådane besparingsgrunder skulle göra sig gällande uti vår Krigsmakt.
Alt en tidsåsigt bär varit verkande, kan icke undgå att erkännas af mig; 1812 och 1821 års Enskiftes-förordningars emanerande såsom hushållsmål lemnades oanmärkta af Ständerna; och alia frågor om förändringar i Skifteslagarne hlefvo, åtminstone så vidt jag vet, vid alla Riksdagar handlagde enligt 89 §. Jag har vid ett sådant förhållande icke kunnat åtala det bristande användande af 87 §. hvilket här förekommer mig, såsom det största fel; jag vet dessutom ganska väl, att till ett sådant åtal är icke här stället. Men jag måste begära min tanka i ämnet till Protocollet, just för att sedan kunna deltaga i denna dags debatter; jag kommer kanske att, mer än de flesta, försvara detaillerna af stadgan, emedan jag med glädje funnit det sista fenomenet af den ofvannämnda tidsandan, att gifva ekonomiska theorier en tillbörligt stor vigt, på flera ställen just sjelf bebåda en återgång till det bättre. Herr von Hartmansdorff\ August: Jag anhåller, att hufvudsakligen få instämma i Grefve Spens’s yttrande. Hvarken min tid eller min ställning i samhället hafva tillåtit mig att taga den kännedom om denna författning, som skulle föranleda mig att dervid göra annat än allmänna anmärkningar. Den grundsats, att för ekonomiska åsigter rubba äganderätten, anser jag olaglig, oklok och fördcrllig. I hänseende lill for - io4 Den 27 Augusti f. m. % men, ilis lii mm er jag äfven med Grefve Spens deruti, att jag anser det hafva varit orätt, att behandla denna sak mera såsom ekonomisk, än såsom lagfråga. Jag kan ej eller underlåta, att anmärka den våda, hvaruti vårt samhälle befinner sig, derigenom att, om än en Föredragande ställes till ansvar, och sakfälles för en olaglig åtgärd, är det likväl obestämdt, huru förhållas skall med den åtgärd, för hvilken han dömmes. Om den i alla fall står qvar utan rättelse, så är riket ej hulpet dermed, alt Embetsmannen straffas, eller skiljes från Embetet för framtiden.
Voteringen har utfallit med 78 ja och 42 'nej, hvarjemte en sedel blifvit Gåsse ra d; i följd hvaraf något löne-anslag för Presidenten i Kongl. Krigs-Collegium icke blifvit beviljadt. io:de Voteringen. (enligt icpde punkten.) Den, som bifaller, att Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående en förändrad organisation af Kongl. Krigs-Academien, uppsattes, i enlighet med Stals-Utskottets hemställan uti 1 o:de punkten af TJilålandet N:o 44’ voterar Ja; den, det ej vill, Nej; Vinner nej, kommer skrifvelsen att, enligt Preste-Ståndets beslut, erhålla följande lydelse: ”Sorn RiketsjjjSUinder anse, att de ynglingar, hvilka vid Kongl. Krigs-Academien intagas, kunna erhålla sin förberedande bildning vid de Allmänna Elementar-Läroverken; så anhålla Rikets Ständer i underdånighet, alt Kongl. Maj;t i Nåder läcktes vidtaga de åtgärder, i följd hvaraf Academien kunde småningom förändras lill och blifva en Tiliärnpnings-Skola till bildande af Befäl för Arméen och Flottan.” Som voteringen utfallit med 67 ja emot 5a nej, kommer Rikets Ständers skrifvelse uti nu ifrågavarande ämne att uppställas, i enlighet med Stals-Utskottets yttrande uti io:de punkten af Utlåtandet N:o 44» n\te Voteringen. (enligt 2o:de punkten.) Den, som, med gillande af Stals-Utskottets Utlåtande, afslår den är skade tillökningen af 20,000 R:dr uti anslaget till Exercis-Squadronernes underhåll, voterar Ja; 8 Förstärkta Stats-Utskottets Memorial, N'.o 33g. den, det ej vill, Nej; Vinner nej, kommer nämnde tillökning i berörde anslag att beviljas.
Directions tanka, kan vara att anföra, med afseende på Revisorernes afgifne omdömen, öfver Magazins-Inrättningens förvaltning på det hela och Inrättningens närvarande tillstånd, samt de afRevisorerne framstälde betraktelsei’, om rätta ändamålet med en Magazins-Inrättning, och huruledes detta skall ernås efter de grunder, som för en sådan Inrättning, blifvit af dem föreslagne. Efter den utveckling, sorn åt dessa åsigter blifvit gifven, synes Revisorernes anförande kunna uppfattas under Irenne särskildta Hufvudämnen eller Af delningar j nemligen : Den första: Har Allmänna Magazins-Inrättningen uppfyllt den vigtiga bestämmelse, som Riksens Ständer uti deras underdåniga skrifvelser af den a5 April och 17 October 181 o åsyftat, och som Revisorerne anse blifvit lagd till grund för Kongl. Brefvet till Allmänna Magazins - Direction af den 7 November 181 1, samt har Magazins-Inrättningens förvaltning varit styrd efter gällande föreskrifter ? Den andra: Om de kostnader, som Revisorerne ansett denna Inrättning hafva åbragt Staten , och Den tredje: Efter hvilka styrelsegrunder Revisorers Berättelse. Revisorerne förmoda att Magazins-Inrättningea skall uppfylla dess bestämmelse. Första Afdelningen. I alla de fall då Direction icke begärt eller undfått Eders Kongl. Maj:ts särskilde JNådiga föreskrifter, elier tillfälliga stadganden varit meddelade , har Direction till sin efterrättelse iakttagit hvad uti Kongl. Brefvet den 7 November 1811 förordnas, omspann* måls-upphandling och om sättet att anskaffa spannmål till nödstälda Provincers undsättning i missväxtår. Direction har i dessa hufvudsakliga delar af Inrättningens ändamål med de tillgångar , som tid efter annan varit för Direction att disponera, till vägagått under ständig hänsigt till de omständigheter, som den ena eiler andra åtgärden påkallat. Riksens
Riksdagsordningen, till ”StatsUtskottet afgifva Förslag till den vedergällning, ”sorn, lämpad efter göromålens vigt och mängd, vid ”denna Riksdag bör tillkomma Hemliga Utskottets ”Canzli och VaktBetjening; hvarvid upplästes bemäldte ”Utskotts ProtocollsUtdrag af den 10 sisth October, ”innehållande, att, Utskottets Ledamöter föreslagit följande arfvoden åt Utskottets Ganzli och Vaktbetje”ning, nemi.: "Åt Secreteraren R;dr 50o. ”Åt hvardera af de 2:ne Canzlisterne ”180 R:dr eller tillsammans ... „ 36o. - "Åt Vaktmästaren „ 32. _ ”Åt den HofLaquej, som besörjt städ ”ning och eldning i Utskottets rura „ 20. Sta Btco It:dr 946: 32. - "Och anse undertecknade sig böra å detta För”slag, såsom i allo lämpligt, tillstyrka bifall. Stockholm d. 21 Nov. 1829. Carl De Geer , C. von Rosenstein , h. t. Landtmarskalk. Talman. Jon. Ullberg, Joh. O.-s. Longberg, BorgareSt. n. v. Talman. BondeSt. a. v. Talman. F. B. v. Schwerin. Som de ifrågavarande arfvoden, på grund af inhemtad upplysning om göromålens vigt och mängd, blifvit af Hr LandtMarskalken och Talmännen samt Utskottets Hr Ordförande, såsom lämplige, tillstyrkte, så får Utskottet vördsamt tillstyrka: att dessa arfvoden, utgörnnde tillhopa 946 R:dr 32 sk. B:co måga, på reqvisition af Hr Ordföranden i Höglofl. Hemliga Utskottet, från RrgsContoiret utbetalas utaf de till Riksdagskostnader anslagtie medel.
St:r vid förra riksdagen till denna anläggning beviljade såväl ett anslag utan återbetalningsskyldighet som ett låneunderstöd, bestämdes, att ränta å lånet skulle erläggas efter slutet af det år, hvarunder hvarje för sig fristående del utaf arbetet blifvit fullbordad, och skulle intill slutet af nämnda år motsvarande del af lånet räntefritt få innehafvas. Man tänkte sig således, att kanaldelarne skulle successivt ingå såsom räntebetalande. Nu har emellertid planen för arbetets utförande blifvit omändrad, och Öfverste Ericson har åtagit sig att hastigare än i förstone varit afsedt fullborda hela arbetet. Enligt hvad bolagets styrelse hos K. M:t anmält, kan arbetet, om nödiga medel för dess drifvande finnas att tillgå, med full säkerhet antagas skola blifva i sin helhet färdigt före 1867 års utgång, derest oförutsedda hinder icke mellankomma. Nu har Stats-Utsk:t genom sitt tillstyrkande i fråga om medlens utbetalande undanröjt hindret för arbetets skyndsamma utförande, och då arbetet således kan antagas vara färdigt vid 1867 års utgång, bör, i öfverensstämmelse med de vid förra riksdagen stadgade vilkor, ränta erläggas från och med början af år 1868. H. Y. 27 -il 8 Den 18 Maj f. m. Bolaget har dessutom, på sätt Gr. Sparre torde kunna upplysa, redan en del af arbetet så pass färdig, att den kan anses vara afslutad, och således kunde för en del af lånet ränta fordras ändå tidigare. På grund häraf anhåller jag att Stats-Utsk:ts hemställan måtte af R. o. Ad. bifallas. Frih. Klinckowström, Rudolf: Det är verkligen ledsamt att nu nödgas uppträda enrot Gr. Sparre, då Hr Gr:n obestridligen nedlagt synnerlig ihärdighet och nit för åvägabringandet af det ifrågav:de vackra och fosterländska företaget, men icke förthy måste jag, på ganska giltiga skäl, motsätta mig hans nu framställda yrkande. Hr Gr:n har ifrågasatt, att räntefriheten skulle utsträckas ett år längre, och grundar detta påförutsättningen, att arbetet icke skulle blifva färdigt före 1868.
För min del ser jag icke, till hvad ändamål Utskottet skulle höras; om icke till* det, att upprifva beslutet; ty till dess qvarblifvande vid hvad det är, behöfs visserligen icke en sådan anstalt. Herr Påhlman, Otto Fredric: Det är visst ej min tanka, att tvista med Friherre Boije om hvad som är Ridderskapets och Adelns rättighet eller icke, — om den behöfver ej jag påminna. Men jag kan ej undgå att förnya min framställning, att, om det icke är Ridderskapet och Adeln likgiltigt, på hvad sätt förminskning i dess antal beredes, så måste ej heller denna fråga med liknöjdhet behandlas. Jag har förut yttrat, och vågar ännu försvara, att då, under sjelfva framställningen af en proposition, flere anmäla sig att tala, och de som den samma med Nej besvarat, uppskjuta att om beslutet begära votering, detta icke kan anses vara närmare fattadt, än att ändring lätteligen deri kall äga rum; men då jag förklarat mig nöjd med min enskilda 404 Den 27 Maji. reservation, återstår det blott att iterera min hemställan om målets remitterande till RiddarhusUtskottet tillika. Denna hemställan må af Högloflige Ridderskapet och Adeln afslås; jag skall i sådan händelse icke deröfver yttra något missnöje; men jag kan aldrig medgifva, att ju icke Ridderskapet och Adeln äger remittera hvarje fråga dit, der den kan blifva •utredd, likasom jag bestrider, att afgörande rätten derom kan tillhöra Friherre Ludvig Boije. Friherre Åkerhjelm j Gustaf Fredric: Jag förenar mig så vida med Herr Påhlman att, då det redan fattade beslutet icke kan upprifvas, Ridderskapet och Adeln må genom ett annat beslut uppdraga RiddarhusUtskottet, att, i anledning af ConstitutionsUtskottets förslag, uppsätta grunderna för Ridderskapets och Adelns representation. Jag tror, att detta kan ske, utan att frånträda Grundlagens föreskrifter, och anhåller således om Eders Excellences proposition derå.
Härförare och deribland må jag blott namngifva en enda såsom närmast oss och kärast för hvarje Svenskt hjerta, och kanske ypperst bland dem alla efter som han besegrat dem alla, nemligen Carl XlV Juhan, Här borde jag sluta så snart jag uttalat detta namn, ty det tnfamt hade varit åtminstone lör 208 Den 21 Maji /. m. mignog att öfvertygas huru öfverflödig en Krigs Academi är, men jag har föresatt mig att följa den Chronologiska uppställningen af Friherrens anförande, och, så vidt jag förmår ha den äran att besvara detsamma. Nu kommer Friherren till beräkningen af Arméens årligen afskedtagande Officerare, som uppgifvas vara i medeltal go, då ifrån Krigs Acade~ mien uppgifves årligen utgå blott 20 a 25 Cadetter att intaga de afskedades ställe. Vid Flottan är missförhållandet ändå större. Detta ådagalägger ytterligare att KrigsAcademien, oaktadt dess kostsamma inrättning för Staten och enfkildta, icke på långt när, motsvarar ändamålet; och hvarifrån får då Arméen och Flottan den drygare mängden af Officerare, örn icke från Academierna i Upfala och Lund eller från Rikets andra Läroanstalter? Har icke Friherren äfven i detta afseende motsagt sig* och är icke det således för hvar Och en opar-? tisk i öppen dag, att KrigsAcademien är öfverflödig; ty kan Arméen och Flottan vara belåtne med mer än |:delar af deras Officerare, som icke bevistat KrigsAcademien, så måste deraf följa att J:delen äfven kunde utgå från de öfrige Academierna, i synnerhet rfå, med ökad fördel, om vid desamma anställdes MilitairProfesforer, hvarigenom äfven för IHilitairyrket förberedande och applicativa kunskaper vid Gynmajier och Academier, såsom sig borde, statde, att erhålla.
SS mina egor bo för öfrigt 9b. 9b. pbferdctab: Ont någon af ben flattjfylbigeS barn, ntynbltngar eller f)u§folf eger fåbana egenbontar odb lägenheter^ mert odb inrättningar, bioarfbr afgift, jemlift 2 Strtifetn, erlägges, utmättes fåbant brebtoib namnet, ed), om någon af bent ar gift, upptages buftrun efter mannen. (3) 3M)ör 25citndn. SStb uppråttanbet af fUlantalS* ottj ©fattftrtfningS I grån mantalspenningar frie Bacfflugu* filtare rneb beraS ^uflrut ocp enfor, famt tn^pfeSpjon. g o r m tt f ä t*. Unberårige. ©fepparätijfS ©ocfen Äiabp SflBO 000 bito tito (5) 3M)Br S3eirtfftt. görotbntngcn 1855. grän mantalspenningar frie Badfflugufittare nteb beraä Ijuftrur od) enfor, [arnt inf)t)fe§j Won. $ o nn u ( ä t Duartcret 91. 91. £>ufct 9t:o Utgift tia 9Äantal6 S» Jjo » cr 0 » c» racter, i ftaben elter nå befi grunb eganbe elter arrenberabe jorbegenbomar oty tå* genfeter, incrf oty inrättningar, famt ogan* be fartyg. Unbevtecfnab -jpitftvu . C>aiibcläboff;åflaren 9t. 9t, §abrtf§mäftareit 9t. 9t, . 9i kammarjungfrun 9t. 9t. ,
Domstolens domar blifva ansedda och åberopade såsom prejudieat öfver frågor, hvilka icke derigenom blifvit afgjorda, oell man har tili och med sett i författningssamlingar Högsta Domstolens beslut oriktigt citerade såsom prejudieat öfver principfrågor, hvilka icke i besluten innefattats; och det skulle således icke vara utan nytta, om Högsta Domstolen ägde att sjelf gifva en förklaring om hvad som rätteligen vore afgjordt. Beträffande åter det veto, som åsyftats i 21 medgifver jag, att det förefaller besynnerligt, att 1809 års grundlagssliftare i afseende på de lagförklaringar, som utfärdas emellan riksdagarna, endast bestämde åt Konungen 2tne röster, då deremot under riksdag ingen lagförklaring kan meddelas utan Konungs och R. St:s gemensamma beslut. Det synes opassande att emellan riksdagarna Högsta Domstolen skall kunna tvinga Konungen att, emot hans öfvertygelse, utfärda en lagförklaring. Jag tror likväl orsaken ligga deri, att lagstiftaren tänkt sig det förhållande, hvari Högsta Domstolen skulle befinna sig, om den i anledning af en inkommen förfrågan skulle yttra sig öfver lagens rätta mening så eller så, men Konungen i Statsrådet skulle hysa en annan åsigt. En ledamot af Högsta Domstolen skulle då vid lagens tillämpning nödgas antingen frångå sin egen fattade öfvertygelse om lagens mening och rätta den efter Konungens åsigt, hvarigenom han skulle komma att döma efter en ännu icke utfardad Jag, eller ock förblifva vid sin mening och döma derefter, oansedt Konungen yttrat en annan åsigt; hvarigenom ett olämpligt och obehagligt förhållande skulle uppstå emellan Konungen och Högsta Domstolen. Att förekomma detta funno troligen 1809 års lagstiftare ingen annan utväg, än att öfverlemna lagförklaringsrätten emellan riksdagarna till högsta domaremagten, hvarvid dock Konungens 2tne röster alltid borde inhemtas och beräknas. För min del tror jag äfven, att om Högsta Domstolen skulle komma att förklara lagens mening på ett sätt och Konungen på ett annat, skulle vid förekommande frågors afdömande ett vacklande förhållande uppstå, och att till förekommande häraf det är m 3g2 Den 20 M a r s. bättre, att lagförklaring utfärdas, sådan den af Högsta Domstolen blifvit beslutad.
Det synes, som Försynen velat, alt de stora, enkla grunddragen af menskliga odlingen snarare skulle kunna kännas än tänkas, snarare skulle blifva föremål för den förnuftiga varelsens instinctlika förnimmelse, än för den utvecklade tankekraftens regelbundna forskning, på det att de matte vara åtkomliga för alla. Af det anförda tolde vara klart, att författandet af läseoch läroböcker för allmogens skolor blir ett lika svårt som vigligt företag. Kär nu härtill kommer, att förvaltningen af Svenska kyrkan och undervisningsverken saknar all den enhet och kraft, som en för hela Riket gemensam central-styrelse uti collegierna gifver ut öfriga regeringsärenden; så torde det vara i sin ordning, att R. St. hos K. M. anföra hvad de i detta afseende anse vara af behofvet påkalladt. Den högsta uppmuntran för en snillrik och sakkunnig författare är utan tvifvel det goda han genom sitt arbete uträttar; men såvida detta arbete merendels blir omöjligt, utan all utsigt för materiel vinst, ehuru man nu för tiden synes föreställa sig, att intellecluelt arbete omedelbarligen gifver både själ och kropp sin behöfliga näring; så vågar jag föreslå följande alternativ: 1:0. Att R. St. ställa till K. M:s nåd. disposition 12,000 r:dr, till inköp af äganderätten till 3:ne läroböcker för folkskolan , hvilka läroböcker hvardera böra omfatta allt hvad uti folkskolans undervisning, enl. R. St:s mening, bör förekomma, och som bland alla under loppet af åren 1841 — 184-3 inlemnade förslag, efter vederbör, consistoriers hörande, befinnas vaia de bästa; att dessa läroböcker sedermera utlemnas till tryckning och försäljning, efter bestämdt pris, i likhet med hvad nu är stadgadt ang:de calhecheseti; samt att begagnandet af någon bland dessa 3:ne läroböcker uti församlingarnas skolor allmänneligen påbjudes, intilldess någon af dem, uppå consistoi iernas förslag, af en bättre ansedd lärobok varder utträngd. a68 D e n i5 Juli f. ra.
Frih. Leuhusen: Det kan väl ej bestridas, att det är mera graverande att vara dömd lör vanlrejdande brott, än att vara förklarad medborgerligt förtroende förlustig, då den sednare påföljden kan följa äfven på icke vanfrejdande brott. Emellertid anser jag mig böra föreslå en sådan redaktionsförändring af detta morn., att det erhölle följande lydelse: »den, som är förlustig medborgerligt förtroende eller blifvit förklarad ovärdig att inför rätta föra andras talan», och får jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. på detta mill förslag. Hr Rjörnstjerna, Oscar: För min del lår jag biträda den af Hr von Francken yrkade redaktionsförändringen. Jag anser det nemi. nödvändigt, att vilkoren för behörighet att ega säte och stämma på Riddarhuset äro strängare, än lör valbarhet till nationalrepresentationen, emedan, der val förekomma, det ytterst beror på medborgarnes förtroende, huruvida någon erhåller plats i representationen, och deri det bästa korrektivet ligger mot att ingen obehörig erhåller inträde, hvaremot på Riddarhuset, der sjelfskrifvenhet eger rum, ingen skulle kunna hindra en ledamot, som förklarats medborgerligt förtroende förlustig, men sedermera återfått detsamma, att intaga säte och stämma. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels af Hr von Francken bifall till mom:t, med tillägg af orden »eller varit» efter ordet »är», dels ock af Frih. Leuhusen bifall till mom:t med följ. förändrade lydelse: »den, som är förlustig medborgerligt förtroende eller förklarats ovärdig att inför rätta föra andras talan»; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till mom:t oförändradt, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på detsammas antagande med det af Hr von Francken föreslagna 126 Den 7 April e. m. tillägg, då svaren utföllo med många ja jemte ett eller annat nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Sednare delen. Bifölls.