Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Saluma verkan ansåg motionären äfven följa af den Landshöfdingarne tillagda suspensionsrätt, hvilken vore obehöflig, då det lagliga subordinations-förhållandet vore tillräckligen värnadt genom medgifvandet af åtal vid domstol. På grund häraf och då en dylik suspensions-rätt, enligt motionärens förmenande, icke ens tillkomme Kongl. Majit i afseende på de med fullmakt försedde tjenstemän, har motionären tillstyrkt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla deras önskan att meranämnde 66 § (1 mom.) måtte erhålla följande lydelse: ”Om, utom afhållen, skall den felaklige ställas under tilltal inför vederbörlig domstol och ansvare för fel eller försummelse i tjensten efter hvad lag stadgar.'''' 35 och 67 §§. I afseende å 35 § 2 morn. är af Riksdagsmannen Matts Pehrsson den ändring föreslagen, att deli Landshöfdingarne der tillagda rätt att tillsätta Läns-notarier och Läns-bokhållare skulle upphöra och dessa tjenstemän utnämnas af Kongl. Majit, på underdåniga förslag, hvad den förre angår, af Chefen för Civil-departementet och, beträffande den sednare, af Chefen för Finans-departementet. 1 sammanhang med hvad samme motionär, på sätt ofvan är anfördt, vid 66 § erinrat om det Landshöfdingen, efter förmenande, beredda tillfälle att för undvikande af befarad motsägelse eller reservation från Lands-sekreterare eller Lands-kamererare, genom åtals anställande afstänga desse från tjenste-utöfning, har motionären till stöd för nu ifrågavarande förändring åberopat, att Landshöfdingen vid sådana fall skulle ega tillfälle att låta vissa mål, dem Landshöfdingen ville hafva efter sin önskan afgjorda, föredragas af Läns-notarien och Läns-bokhållaren, hvilka, såsom af Landshöfdingen tillsatte, vore af honom beroende. Riksdagsmannen Daniel Danielsson har jemväl föreslagit ändring uti nyssnämnde 2 mom. af 35 §, nemligen så vidt detsamma medgifver att ledig
Med en förvåning, som dock en djupare psykologisk lodning af hans förbittrade och hemsjuka väsen är ägnad att förminska, hafva hans läsare och okända vänner rundt om i Europa sett honom från en hänsynslös materialism med en rent grotesk antipati för allt andligt gå öfver till en lika hänsynslös katolsk mysticism. Samme man, hvilken begynte som den drastiske skildraren af Systrarna Vatard, dessa lättsinniga slynor från en parisisk bokbindareverkstad, som ej hade den aflägsnaste aning om de visa jungfrurnas dygder, sysslar nu med en hagiografisk monografi öfver det holländska helgonet »la bienheureuse Lidwine» från Schiedam, som lefde många år i en källare, och från hvilkens bölder steg en doft af vanilj. Hvilken kurva, lärorik att studera för den, som vill följa den innersta processen i de sista decenniernas själshistoria, är icke denna J. K. Huysmans’ omvandling från skönlitterär darwinist till asketisk munk. I denna aftonstund lägger jag ifrån mig hans nyss utgifna, sista roman La Cathédrale, tung i hufvudet af rökelse, berusad af kyrkosång, viljelös, som hvarje sjukt sinne, i hvilkets botten en gnista af förbränningens ande en gång fallit, kan blifva efter långa ensamma timmar i en dom, som den af Huysmans skildrade i Chartres. Ty hvem kan motstå dessa gotikens mästerverk, där ännu allt, mäktigt som ett oemotståndligt famntag, talar till sargade hjärtan den stora kyrkans befallande och hägnande modersord? Men när jag blickar ut mot snön och ser den nordiska nattens stjärnor gnistra i stolt ensamhet, fly svaghetens och viljelöshetens drömmar från sinnet. Jag står utanför portalen. Den kalla luften kyler pannan. Den fria tanken spänner sin dom med högre resning än någon af sten och murbruk öfver mitt hufvud. Icke knäböjande och tårbländad, men klarögd och upprätt ser jag dess hvalfstrålar lysa och hör de stilla vinterrymdernas klang. Med ett slag är det som denna diktarens utveckling, nyss så skrämmande, står klar för mig in i hvarje enskildhet.
Min öfvertygelse har jag uttalat utan förbehåll, och jag vidblifver densamma; men att sluta af de repliker jag fått emottaga, har jag måhända icke blifvit riktigt förstådd och anser mig derföre böra tillkännagifva, att jag aldrig önskat att Nummer-lotteriet skulle bibehållas, utan tvertom att detsamma måtte afskaffas, men att K. M. då först mätte fästa afseende å R. St:s anhållan derom, när K. M. finnér inkomsten deraf icke vara för Statens utgifter oundgängligen behöfliga. Det var således icke afslag på Utsk:s tillstyrkande eller Nummer-lotteriets bibehållande, som jag föreslog, ty jag önskar bestämdt Nummerlotteriets afskaOfande; men jag önskar ännu mer, att ingen brist i statsutgifterna mätte uppstå. Frih. Raab: Ett yttrande af mig har blifvit upptaget af tvänne talare, hvilka sagt, att när de följa sin öfvertygelse, qvittar det dem lika hvad man tänker derom utom Ståndet. Jag medgifver, att denna tanke är ädel och vacker, och jag respecterar den också; men jag anser deraf böra följa, att man bör akta sig inom detta Stånd att gifva lastarenom runi för missgynnande omdömen om detsamma. Jag tillstyrker derföre bifall till betänk., helst det vore verkligt inconseqvent att icke bifalla det, enär den anmärkn. på grund hvaraf betänkandet blef ålerremitteradt, endast angick formen. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då StalsUtsk:s utlåt. N:o 2o5 i allt hänförer sig till utlåt. N:o 28, och endast gör ett tillägg i afseende på den lill K. M. afgående skrifvelsen i ämnet, ifall R. St. besluta lotteriets upphäfvande, R. o. Ad. borde finna, att proposJn borde framställas på båda utlåtandena, så väl N:o 28 som N:o 2o5; och hemställde Hr Landtm, alltså, om R. o. Ad. behagacfe bifalla dessa båda utlåtanden. Ropades ja. Hr von Hartmansdorff:
Signaturen C — e, den lyckliga prisvinnaren i täflingen om förslag angående utstyrsel af Iduns julnummers omslag för i år, har nu dokumenterat sig som fotografen fröken Caroline Nilson, Teckomatorp, Skåne. * Teater och musik. Kungl. Operan. Operans celebra gäst, fru Sigrid Arnoldson, utförde i tisdags inför en lysande och fullsatt salong och i konungens närvaro ett nytt parti: Margareta i Gounods » Faust ». Med en viss spänning hade man motsett detta uppträdande, frågande sig, huru en Eosinas, Mignons och Lakmés typiska framställarinna väl skulle skiljas från en dylik, djupare .lagd uppgift. Medgifvas måste emellertid, att den begåfvade konstnärinnan äfven här lämnade en högst erkännansvärd prestation Öfver den fint utarbetade dramatiska framställningen hvilade all den flickaktiga vekhet och det jungfruliga behag, man väntar hos Gretchen, och äfven kyrkoch fängelsescenernas lidelsefulla tempi funno väl träffande uttryck. Det vokala föredraget utvecklade naturligtvis särskildt sina intagande egenskaper i sådana nummer som tredje aktens juvelaria med dess fina koketteri, men äfven de våldsamt passionerade, i en helt annan riktning kräfvande delarne af det skiftande partiet fingo en kraftig tolkning, kraftig just genom sin i hvarje detalj väl beräknade konstnärlighet och till trots för allt mer eller mindre berättigadt tal om själfva röstinstrumentets litenhet eller sprödhet. Det var med ett ord en vacker framgång, fru Arnoldson fogade till sina föregående, och publikens hyllning var både liflig och oförställd. — Första symfonikonserten ägde rum i lördags efter ett förträffligt program, hvilket som hufvudnummer upptog Mozarts klara, sköna och lättflytande symfoni i c-dur, den s. k. Jupitersymfonien. Densamma utfördes verkligen con amore af k. hofkapellet, som denna afton stod under ledning af hr W. Stenhammar, hvilken nu för för sta gången och med tydlig framgång debuterade som orkesterdirigent.
Banco med ränta från 1828 års början; men då, enligt Ridderskapets och Adelns den 7 October 1823 fattade beslut, den förlust af 2,000 R:dr Banco i Capital utom uteblifne räntor derå, som RiddarhusCassan lidit i Majoren Printzenskölds Concurs, blifvit anvist lill gäldande genom öfverskott å inflytande Capitationsmedel, samt den utgift, som i följd af Högloflige Ridderskäpet och Adelns beslut den 3o September i8a3 ägt rum, försatt Cassan dessutom i en skuld af omkring i,5oo R:dr Banco; hvarförutan Cassans årliga inkomster vanligen befinnas ganska knappt tillräcklige för bestridandet af årliga Ordinarie aflöningnr lill Riddarhusets Tjenstemän, pensioner, Riddarhusets årliga underhåll och onera 111.111.; alltså och emedan en betydligare kostnad flir en större reparation å Riddarhuset torde innan korrt blifva nödvändig, har Direclionen ansett en af Högloflige Ridderskapet och Adeln ytterligare åtagen Capitationsafgift icke kunna umbäras; hvilken afgift Directiönen, pä dessa med flera skäl, föreslagit att intill slutet af det år, då nästa De ii 9 Jun ii e. tu. Riksdag upphör, fortfarande utgå till belopp af i Riksdaler Banco årligen för hvarje Adelig mansperson, som erlägger bevillning för lön eller förmögenhet.
Hloeclsnstolpes Memorial, angäcnde inrättningar till fattiga BarnS underhäll och upfostran afgjordcs, men sedermera blifwit underrättad art Utskottet till understöd för sädane inrättningar i Skäne, Halland, Blekinge och BohusLän bland annat föreslagit en tredjedel af KyrkorncS uti beha orter ärligen behällna Tionde, för stn del icke kunde i sädant fdrcstäende instämma, utan wore derom af den serskildta tanka, som innehöllcs uti ett af Herr Profcstorcn upsatt till Protocollct stälpt anförande, hwilkct han derefter upläste och anhöll mätte genom Protocolls,Utdrag fä ätfblja Utskottets Betänkande i berörde ämne; Warandes samma anförande af följande lydelse: "Lika med Utskottets öfrige Herrar Ledamöter anser jag för en glad pligt, att biträda det upgifne förslag, angäcnde understöd till fadcrlöse och wärnldse Barns upfostran och danande till nyttiga Medborgare. Mätte för ett sä wärdjgt ändamäl sädane tilgängar , upgifwas, at de dels kunna lagligen ätkvmmas, dels wara tilräckelige! Med den fulla öfwertygclse jag hyser om Skänska och Blekingska Församlingarncs benägenhet, att bcwilja nägot af deras Kyrkors behällna Tionde till ifrägawarande behof, anser jag för min del det wara fullkomligt stridande mot bäde Regeringsform och öfrige Lagar och Författningar, att älägga dctze Kyrkor, utan Församlingarncs friwilliga bcgifwandc, för - 76 Den i September. förlust as en tredjedel af deras ärliga inkomst. Intill närwarande dag har hwarken Konung eller Ständer kunnat pZlägga Skänstc Kprkorne ett sädant Onus.
Silfverbrand lidit vid uppförandet af Iandshöfdingeresidensbvggnaden i Luleå; 85:o Carl Ifvarsson från Hallands län, om postskjutsens skiljande från jord bruket m. m. och att Rikets Ständer för detta ändamål måtte antingen anvisa ett reservationsanslag af 70,000 R:dr R:mt årligen eller ock höja brefportöt, med yttranden; 86:o E. F. Falk från Skaraborgs län, om statsanslag åt Mariestads samhälle för anläggande af en ny väg från Töreboda jernvägsstation till Wenerns hamn vid nämnde stad; 110 Prof.-Utdrag den 3 December 1862. 87:o C. J. Svensén från Calmar län, om pedagogien inrättande på landet samt om anslag til! lön åt dervid anställde lärare, m. m.; 88:o samme ledamot, om Oscarshamns tvåklassiga elementarläroverks förändring till femklassigt, äfvensom, till följd deraf, nödig förhöjning i anslaget till lönen, åt lärarne; 89:o R F. Gross från Calmar län, om Vrakaren vid metallvågen i Stockholm L. 11. Hjerpes uppförande på allmänna Indragningsstaten till åtnjutande af en årlig pension af 700 R:dr; 90:o P.
Länet fastställda pris, med tillåtelse för undsättnings-tagarne, att med spanmål, tunna mot tunna, återgälda det sålunda uppkomna beloppet med en fjerdedel årligen, i fyra år, så att första inbär talningen inträffar vid första uppbördsstämma» år 1835; 4:o alt, af först skeende levereringar, to,000 tunnor korn af ortens växt, och lill utsäde fullt tjenligt, varda i hvartdera Länet använda till bildande af Sockneeller District-magasin, hufvudsakligen på de grunder, som i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut vid 18a3 års Riksdag blifvit, genom Kongl. Brefvet af den 17 Mars 1824, fastställde, och med å terbe ta 1 n i n gs-sk y Idig het af erbållne bidrag med en tiondedel årligen in natura, eller efter gällande markegångspris vid hvarje års inbetalning; 5:o att intilldess ofvanberörde, för Sockneeller District-magasinens bildande påräknade qvantum korn, af ortens växt, blifvit inlevereradt, und*ä 1.1 n in g s - ta gar ne skola fullgöra sine afbetalningar i sådan, till utsäde fullt tjenlig säd, men derefter i samma sädesslag, som de i lån erhållit; 6:0 att fördeb n af återbetalningen med spanmål in natura ej skall tillgoöokoxnma invånarne i de socknar, som vägra att inrätta magasin, utan Stats-Utskotteti UtldrnmU N;o 297. elem åligga, att deras återstående sladd med penningar godtgöra, efter de, å den långifna spanmålen, för hvarje år hestömda pris; samt 7:0 att enahanda påföljd skall ega rum för de gåhlén ärcr, som ej i, behörig ordning fullgöra de dem årligen åliggande spanmåls-Ievereringar. Vid öfvervägande häraf har Utskottet funnit sig höra tillstyrka bifall till hvad Kongl. Majit sålunda föreslagit, med följande vilkor, föranledde dels af enskilda motioner i ämnet, dels lill befordrande af Kongl. Majlis
I afseende på förstärkning af lullhevakningen, åberopar jag den motion, som jag sjelf i della ämne afgifvit. Hr Hjerta, Lars: Jag har med mycket intresse följt denna diseussion och särdeles den siste värde talarens yttrande. Motionären har nemi. i början af sin motion uppgifvit, att Gamm.coll. skall hafva uti sin uppgift om beloppet uti exportens öfvervigt öfver importen under 8 år missräknat sig på ieke mindre än 17] millioner r:dr b:co. Jag hade derföre väntat, att den siste värde talaren, som sjelf är ledamot af detta Collegium, skulle besvara denna anmärkn. af motionären; hvilket dock ej skett. Emedlertid ber jag nu att fä fästa uppmärksamheten derpå, alt motionären sjelf Äfventyra! att utsätta sig De n 26 Augusti. 571 för eli icke mindre misstag', då han ansett sig kunna uppgifva» luiru myckel den Svenska fraktförtjensten utgjort under loppet af de sisla åren, och sammanräknat de millioner han häruti funnit, med den utländska skuld, för hvilken hruksägarne hälla, för att få eli helt och hållet annat och så stort resultat, som motionen innehåller, alt sätta emot det som Comm.eoil. uppgivit, . Jag tror, alt motionärens beräkning vid detta tillfälle rättfärdigar hvad en annan statsman en gång yttrat, alt ingenting stundom är mera bedrägligt än siffror, nemi. i afseende pä de resultater, man drager deraf. Jag tager mig friheten vid detta tillfälle förnya den erinran jag utbad mig att fä göra vid en föreg:de motion af Ilr von Hohenhausen, alt jag tror det icke finnas något mera farligt, än att alltför nära vilja .sammanblanda förhållandet emellan landels import oell export med dess financielia förhållanden, sä lill vida som dessa röra bankens förmåga att honorera sina förbindelser. Denna del af motionärens åsigt har redan blifvit gensagd af Hr Fåhraeus med ett exempel af Norrige. Jag lager mig friheten att tillägga ett annat exempel, nemi.
Bifölls. 15:o Förslag angående JNational-Representationen. Riksdags-Ordningen: A) §. 13, 22 mom. §. 19 sisla period §. 22. Senare perioden. Afslo^s. B) §. 14,' nytt moment. Af slogs. C) §. 15, lista mom. §. 22 förra perioden. Förslag angående Universitetens representation. Riksdags-Ordningen §. 13, 2 mom. lista perioden. §. 17, 2 mom. (tillägg vid slutet) hvilka begge §. §. gemensamt föredrogos. (Den 28 Mars 1840 e. m.) 17:o Förslag till föreskrifter, rörande Bergsbrukens representation. Riksdags-Ordningen §. 14, 6 mom. Af slogs. 174 Prot. Utdr. d. 26, 28 Mars 1840. l8:o Föreslaget tillägg, i fråga om Riksdagsfullmägtigs uteblifvande. Riksdags-Ordningen §. 16. Bifölls. 19:o Förslag till Redactions-ändring, med afseende å cessionants obehörighet till Riksdagsmanna-kallet. Riksdags-Ordningen, §. 18, l:sta perioden. Bijölls. 20:o Förslag till Grundlags-ändringar, åsyftande Riksdags-förhandlingarnes ordentligare och skyndsammare gång. A) Regerings-Formen §. 109, Irsta perioden. „ „ §. 80, lista perioden. Bifölls. B) Riksdags-Ordningen §. 36, 1 mom. „ „ §. 72, Irsta perioden. Bifölls. C) Riksdags-Ordningen §. 43, 1 och 2 perioderna. Bifölls. D) Riksdags-Ordningen §. 46. Bifölls. E) Riksdags-Ordningen §. Bifölls. F) Riksdags-Ordningen §. 49, 3 mom. Bifölls. G) Riksdags-Ordningen §. 51. Bifölls. H) Riksdags-Ordningen §. 59 (tillägg eller blifvande 1 mom. af denna §.) Bifölls. I) Riksdags-Ordningen §.
Då jemte allt delta det strider emot nyttan af, och ändamålet med all discontering, att lånen icke utfalla dä de sökas och bifallas, utan först liera månader derefter, eller under en tid, dä de ofta för låntagaren icke vidare äro behöflige; sä ock för att i möjligaste måtto jemna detta missförhållande, föreslår jag, att omsältnings-lerminerne mätte minskas från 5 till 4, med ,j afbetalning i st. f. dock att denna förändring ieke verkar retroactivl för län, som tillkommit före denna förändring. Om remiss till BaneoUtsk. anhålles. Lades pä bordet. Hr Dalman, Willi. Fredr., hade inlemnat 3 motioner, så lydande: 1. Knappt bade några decennier förflutit efter antagandet af vår nu gällande allmänna lag, innan man insåg olämpligheten af den stora olikhet i dispositionsrätten öfver förvärfvad egendom , som blifvit stadgad för land och stad. Efter landsrätt ägde, oell äger ännu hvarje medborgare tillgodonjuta den naturliga rättigheten att fritt råda öfver frukterna af sin verksamhet. Samma väl grundade rättighet tillkommer R. o. Ad., enligt Ståndets privilegier, äfven i afseende på sådan egendom, som eljest lyder under stadsrätt, nemi. aflinge hus och jord i städerna. Ingen menlig följd af denna frihet har ännu yppats under den hundraåriga liderymden af vår civillags tillvarelse. Man har nemi. icke sett att testamentsrätten, fastän obegränsad, blifvit missbrukad pä landel eller inom Adeln. Det till förmynderskap gränsande tvång, som i detta hänseende hvilar företrädesvis öfver städernas Borgerskap, Presterskapet samt ofrälse män, som i städerna bo, synes alltså vara lika så onödigt, som det är uppenbart rättsvidrigt och nästan skymfligt för de medborgareclasser, hvilka, likasom i följd af ett presumeradt lättsinne, blifvit utestängda från den åt alla andra förunnade rättigheten alt råda öfver hvad deras idoghet och mödor inbragt.
Den mening har blifvit yttrrad, att, då lagstiftaren vill tillstädja inrättande af fabriksbrännnerier och sådana anläggningar erfordra betydliga kapilaler, skall bränvinsbränningens inställande ander halfva året alltid föranleda ränteförlust för innehafvarne af ett sådant verk, hvarföre man yrkat, att bränvinsbränningen borde för fabrikerna vara tillåten hela året, eller åtminstone åtta månader deraf. Det kan ock ej nekas, att detta skäl vore fullt gällande, 0111 afsigten vore att draga fabrikerna till städerna, men i vårt land, der endast få släder äro belägna i en så bördig och uppodlad trakt, att den icke blott kan förse dem med tillräckliga lifsmedel, utan ock deröfver lemna en ymnig tillgång för större bränneri-anläggningar, torde bränvinsbränningen, äfven såsom fabriksrörelse, i allmänhet bättre lämpa sig för landsbygden, der denna näring understödjes icke blott genom ymnigare tillgång för lindrigare pris af nödigt bränsle, utan ock af de arbetskrafter, som öfriga halfåret företrädesvis erfordras för jordbruket, och der dranken i allmänhet kan med mera fördel ttllgodogöras, än i städerna. Deremot skulle det göra ett skadligt intrång i vårt jordbruk, som just i sednare åren börjat vinna ett allmännare intresse och synbar förkofran, om de för landtbruket så högst vigtiga månaderna Maj och Oktober, då arbetskraften tages i strängt anspråk för jordens beredning och andra landtmannasysslor, uppoffrades åt bränvinsbränning. Om det ock vore beroende af hvars och ens eget skön att till bränvinsbränning begagna nämnde månader, skulle likväl i de flesta fall bränvinsbränningen fortgå äfven denna tid, ty den enskilde gifver ofta i sina beräkningar företrädet åt den, som hastigast inbringar honom kontanta inkomster. Att åter, vid bestämmandet af de till bränvinsbränning tillåtna månader, göra ett undantag till städernas förmån, vore en orättvisa mot näringens talrika idkare pä landet.
Bosenius af i öfrigt anförda skäl föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja anslag till betäckande af tryckningskostnaden för 4 å 5,000 exemplar af omförmälda texter, hvilka in extenso och med så tydlig stil, att de äfven af äldre personer kunde läsas, borde, så fort sig göra läte och till så billigt pris som möjligt, hållas den Svensk-finska befolkningen tillhanda. Stats-Utskottet, till hvars behandling denna framställning blifvit öfverlemnad, har tagit densamma i öfvervägande; och då, enligt hvad motionären meddelat, Konsistorium i Hernösands stift vid flera tillfällen förgäfves sökt göra tryckningen af ifrågavarande predikotexter till föremål för enskild spekulation, synes Statens mellankomst i sådant hänseende af oundgängligt behof påkallad; men enär Utskottet icke eger någon ledning för bedömande af beloppet utaf det anslag, som skulle för ändamålet erfordras, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse fästa Kongl. Majffs nådiga uppmärksamhet på behofvet af tillgång på predikotexter för Sveriges Finska befolkning, samt anhålla att Kongl. Majit täcktes låta vidtaga de åtgärder, som för fyllande af nämnda behof kunna finnas nödiga. 146:o. Jemte erinran, hurusom det för inköp af skickliga inhemska konstnärers arbeten anvisade årliga anslag af 6,000 R:dr ej kunde vara tillfyllest, då frågan vore att tillegna sig ett skulpturarbete eller annat konstverk af ovanligare art eller omfång, hvilket lyckats framför andra höja Sveriges anseende inom konstverlden, har uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Stats-Utskottets behandling öfverlemnad motion (N:o 10) Herr Dardel, F. L., föreslagit att, då till dylika arbeten onekligen borde räknas
Nu finnes, att den för död ansedde är afliden, och att dödsfullet inträffat å annan tid, än den, som enligt i § varit för hans dödsdag antagen: hade han vid dödsfallet andra arf - Ug-UUkottett Betänkande, N:e 3«. vingar, än dem, som egendomen tillträdt; gifven då dessa till dem, som hans rätta arfvingar äro, arfvet ut, efter ty i 5 $ sägs. § 7- Den, som skall egendom afträda efter 5 eller 6 $, vare ock skyldig att gälda ränta eller afkomst, som af egendomen fallit, der han ej i god tro var, när han den tillträdde: mar han då i god tro; gällde ej ränta eller afkomst för längre tul, än sedan talan, i fall sorn i 6 $ sägs, af rätte arfvingen instämdes, eller innehafvarén, i fall sorn i 5 § sägs, veta fick, att den för död ansedde fanns vid lif’, dock njute han ersättning för all nödig och nyttig kostnad, som han å egendomen nedlagt. Stockholm den 29 Mars 1854. STOCKHOLM, TRYCKT HOS N. MARCUS, 1«»4. Betänkande, t anledning af väckt motion om itpphufvande af de stadga/iden, sorn förbjuda Hronans uppbördsman och landtmätare att föra annans talan inför rutla. Enligt 2 § i 1 f> kaj t. Rättegångs-balkcn, upplifvail genom Kongl, brefvet den 27 Maj 1801, ina Konungens betjente, sorn kronans uppbörd hafva, ej såsom rättegångs-fullmäktige begagnas; och genom 8 § 4 moni. af Kongl, resolutionen på allmogens besvär af den 21 Juli 17(j:i är det förbjudet landtmätare att i sådan egenskap biträda enskilde parter, så framt de ej erhållit förmäns samtycke.