Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då uti Friherre Cederströms Dictamen, uppläst den 11 Maj, föreslås, att föregående års consumtions afgift m m. skall från löpande årets Bevillning, å Bevillnings-delarna afdragas, så tyckes det vara skäligt att, på Statsverkets bekostnad, en summarisk uppgift å beloppet befordras till trycket: derigenom kan hvarje skattskyldig beräkna huru stor Bevillningen blifver på hvar lott i ty lotternas antal känner man, Bevillningen är bekant, och på sistnämde sätt får man veta hvad sorn kan aidragas. Om detta ämne med nog mycken vidlyftighet blifvit afhandladt, så härrör detta endast af en hög grad af nit att ådagalägga renheten af min afsigt. Jag önskar på det lifliga* ste, att Höglofl. Ridderskapet och Adeln må finna Friherre Cederströms och mina principer vara af den natur, att de äro ställda på verkställbara och rättvisa grunder. Det oaktadt Den 8 Juni. 147 ar jag öfvertygad, att mångå skola finna behållen inkomst för året vara det enda på sundt förnuft grundade Bevillnings sättet, och jag inedgifver, att i teorien synes saken så förhålla sig, men alldeles icke i practiken. — Friherre Cederström har, i sitt af äng åberopade Dictamen5 så tydligen visat felaktigheterna i icäto års Bevillning} att något vidare derom knappt behöfver nämnas. Jag tillägger blott, att om äfven all ärlighet i uppgiftet! af årlig Behållen Irikömst iakttogs, så vunnes dock ej derigenom det ändamålet} att vid en mindre inkomst få erlägga en mindre Bevillnings-afgift} ty Staten måste ovilkorligen Utfå sitt behof oalkorfadt.
Är det då skäl att på denna fond indraga 100,000 R:dr Banko? För att ännu ytterligare förminska fördelen af dessa lån både på landtoch stads-fastigheter vill man äfven ålägga dem 3 procent årlig amortering, för att slutbetalas på 21^ år i stället för att de hittills fått behålla lånen uti 281 år och amortera dem med 2 procent om året. Man finner lätt att den hittills be gagnade amorterings-methoden är för låntagare vida förmånligare i många afseenden än den nu föreslagna, och då det för Banken är mera likgiltigt hvilkendera som antages, så ser jag icke heller något skäl att häruti vidtaga någon förändring. I stöd af allt hvad som nu blifvit anfördt, får jag till Rikets Ständers pröfning vördsamt hemställa: al) Att fonden för lån mot pant af fast egendom på landet varder »bibehållen vid sitt närvarande belopp, 5,650,000 R:dr B:ko eller »8,475,000 R:dr Runt; »2) Att, i den händelse fonden för skiftesoch odlingslån blifver »indragen, ett motsvarande belopp af 80,000 R:dr B:ko eller 120,000 12 lior till Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. »R:dr R:mt må tilläggas förenämnde landtegendoms lånc-fond; 3)3)
S. D. X-Jpplästes och bifölls Lag-Utskottets den 3 April afgifne Memorial, innehållande begäran , att det måtte blifva Utskottet tillåtet att till sitt betjenande få antaga en Cantzlist utom dem sorn redan blifvit förordnade. Ut Supra. Ex protocollo A. G. Silfverstolpe. Den 13 April. Dito Dito. S. D. "Vid förnyad föredragning, bifölls till alla delar Expeditions-Utskottefs den i April afgifne, och den 4, derpå följande på bordet lagde Memorial „ med anhållan, att, i den mån göromålen ökas och tillväxa, det måtte vara Utskottet tillåtet antaga en eller tvenne Cantzlister, utom de D J tvenne* som redan af Utskottet blifvit förordnad^. Ut Supra. Ex Protocollo A. G. Silfverstolpe. Dito Dito. S. D. Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotlets den 4 April på bordet lagde Memorial af den 30 Mars, innehållande dess begäran att få antaga ett större antal betjening, blef å nyo föredraget och af Höglofl. Ridderskapet och Adeln bifallet. Ut Supra. Ex Protocollo A. G. Silfverstolpe. Dito Dito. S. D. Dj nu å nyo föredrogs Högvördiga PrestStåndets den 4 April på bordetlagde Protocolis» Utdrag af den g Mars, hvaruti det Högvördiga Ståndet, i anledning af ett af Herr Prosten Doctor Stenhammar ingifvet och med de öfriga Bespectiva Stånden communiceradt Memorial, beslutit, det skulle Ståndets Medlemmar i Riksens Höglofl.
Janvarii. enligt förseelsens derutinnan utmärkte swarare eker lin» krigare beskaffenhet, med derester lämpade straff; dock ma hwarken Föredragande eller Stadö.Räds Ledamot i och för Embrcecs skuld, i annan ordning an Regerings formen utstakar, och således ej af enskildt man, kunna tillcalaS. §- 9. Stats Råd, hwjiken of Konungen dertill utsedd och förordnad, tager sätx och röstan i Högste Domstolen öfwer mäl, som frän Krigs-Domstoiarne dkages under Konungens pröfning, ipare för sadan ^befattning underkastad Domare jas och answar enligt Lag och Laga stadgar, lika med annan Ledamot af Högsta Domstolen §. 12. Enär någon af de i uste H. omnamde Embetsman tilltalas som redan utur timsten blifwit endtledigad eller afsked tagit, och warder om begangnö förbrytelser öswerkygaö, ware han förmllen till ena» handa answar, såsom more han werkeligen tjenstgörande och fware förlusten af hwad han j pension oller an* dre förmäner as Publigwe medel kan innehafwa emot förlusten af Embetet, om han det ännu innehade, §. tr, Hwad emot Siats Nads Protocol! intill den dag da Riksdagen börjas, under dä påstående Riksdag icke anmärkt bliswer, derä ma sedan wiö paföljandö Riksdagar atal icke äga rum. Ridd. och A. pror. 5 D. r. iF Den? Stormagtigste Alicrnadigste Konung. Un afläten Nådig proposition af den ; sistl. Juli! till Riksens Srättders Slars U chair, rörande Stars werkcrs tillstånd, I komster och Utgifter, har Eders Kongl. Maj-.c täcktö förklara Dest Nädiga benägenhet, att sorgfälligt iagkaga alla utwagar lig favane indragningar i Skaks-werkecs utgifter, som ars sörenlige nied Riks-Styrelsens tillbörliga handhafivande.
Den skulle nemligen visa hurusom hvarken pastor eller vice pastor under decennier bott inom vissa prajbende-pastorater. En sådan skyldighet syntes dock böra följa af 49 kap. 18 § Kyrkolagen. Derförutan kunde pastor ej eller på ett tillfyllestgörande sätt uppfylla sina åligganden i afseende på nattvards-ungdomens undervisning och tillsynen öfver folkskolan; hvartill kom att anmärkte förhållandet vore oförenligt med Kyrkolagens föreskrift: ”att Presterne äfven okallade skola besöka de sjuka och låta sig om dem vårda; att de genom lära och lefverne skola underrätta sina åhörare om angelägenheten af de sjukas besökande som ett kristligt kärleksverk; att de i allt skola föregå sina åhörare med goda exempel och ett oförargligt lefverne och gifva dem en lärorik eftersyn, under det de, som rättskaffens tjenare, rörda af ordningens Gud, predika fridens evangelium.” 8 Lag-Utskottets Betänkande N:o 55. Klagomål öfver förhållandet hade inom ett och annat praebende-pastorat äfven förekommit; och vid ett tillfälle blef följden ock den att Kongl. Majit ålade vederbörande konsistorium att tillse det pastor eller vice pastor i förevarande hänseende uppfyller hvad tjensten kräfver. Genom åberopande af detta Nådiga åläggande har emellertid motionären sjelf uppenbarat obehöfligheten af den påyrkade lagstiftnings-åtgärden. Samma åläggande förutsätter nemligen att den skyldighet, hvarom fråga är, redan finnes i lag bestämd.
Varandes, i Revisorernes öfvertygelse, sistberörde Statsanslag jemväl att betrakta såsom rälta Fonden, hvaraf de utgifter, af enahanda beskaffenhet som nyssnämnde Gratification, bordt bestridas, som Kongl. Maj:t den 3 Februarii och 22 Augusti 1827 af Gunst och Nåd beviljat ( 29 ) Bagaren Hjolmansson med 100 R:dr samt Bagarne Hammarlin och Schönberg med tillsammans 5o R:dv Banco, för år 1826 lidna förluster på de om brödlefverering till Linköpings och Jönköpings Kronoliäckten med Kongl. Majit och Kronan ingångna Contracter, men hvilka serskildta Summor, ehuru Kongl. Majit i Nåder funnit, att uti de å brödet för Fångarne i nämnde häckten genom Auctions-anbud bestämda priser någon förhöjning icke kunnat beviljas, dock blifvit anvista, att betalas af anslaget på Åttonde HufvudTiteln till Fångars underhållj hvilket anslag, oaktadt den vid 1823 års Riksdag derå beviljade betydliga förhöjning, årligen utfallit med betydlig brist, som, enligt hvad Kongl. Majit vid sist hällne Riksdag meddelade Rikets Ständer, för år 1826 uppgeck till icke mindre än 110,749 Rldr 3o sk. 3 rist., och, på sätt här framföre är visadt, år 1827 utgjorde 171,193 Rldr 1 sk. 8 rist., hvaraf äfven följer, att de beviljade Gratificationerne till Hjolmansson, Hammarlin och Schönberg i sjelfva verket utgått af Öfverskotten på SlalsVerkets inkomster. 6:0 Följande Gratificationer hafva vidare blifvit anvisade: af Tredje Hufvud-Titelns Besparingar: a) åt f. d. Capitainen vid Helsinge Regemente, Majoren i Arméen C. J. Hästesko jemnlikt Kongl.
Fredrik Kolstø är en ännu ung kaså Hjalmar Munsterhjelms fyra vackra " tafmålare, som redan gjort sig ett namn, och af lor, hvaribland särskildt » Finsk skogstjärn » V a s a t e a t e r n bjöd i lördags på en premiere, hans arbeten nu kunna vi främst sätta » E n slår ' an genom sin natursanning. Ellen TUessom trots sommarvärmen hade lockat fullt hus. L. Gandillots lustspel » Den nye underprefekten » glad G u t », som är full af lif och glädje. leff är en liten pigg och säker genremålarinna, var onekligen muntrande kvickt, men också naturHalfdan Strøm hör också till det unga släktet hvilken har flere prof på sin pensel, och ligtvis hållet i den » lätta » parisiska tonen. Fru och hans genrebilder äro ofta förträffliga. Se Waldemar Toppelius trifves bäst på hafvet och Emma Berg uppträdde däri som en förförisk blott här på hans lilla duk » P å fars rygg », i finska skärgården då båten lägger till för en varietédiva från Alcazar i Paris och slog som vanligt an genom sitt graciösa pikanteri i spel — är den icke duktigt målad? Carl Nielsen frisk bris. Därtill komma taflor af Wäinä och sång. Styckets manliga hufvudroll — en målar hafvet och fjällen och man måste allBlomstedt, af Axel Galten och Elin Danielson bondklipsk slyngel till betjänt, som icke utan deles säkert gifva sitt stora erkännande åt hans samt af Per Sparre. Totalintryckct blir att, framgång uppträder i sin husbondes, » den nye » Från Loen i Nordfjord ». Johannes Müller om också den finska afdelningen är liten, så underprefektens », kläder — utfördes af hr Alb. Ranft med hans vanliga glada nonchalans, som har här äfven en ypperlig » Månuppgång på är den särdeles god och blifver mycket upphär passade godt i stycke. Underprefekten behögfjället » och Sigurd Moe en bra målad märksammad. kläddes af hr O. Byström. Ett par utmärkta karaktärsfigurer gjorde hr Bror Olson af en galant » Gråvädersdag ».
Jag vet ganska väl, att ritningar skola uppgöras till byggnader, som uppföras i liufvudstaden , och jag vet äfven, att så tillgår vid kyrkobyggnad i landsorterna; men ritningen, vore hon än aldrig så väl gjord, hindrar ej, att byggnaden, uppfördafen fuskare, likväl ramlar. Exemplet om kakelugnarna hör icke till ämnet och kan endast vara ett medel att blanda bort saken. Jag tror ej, att R. St. böra låta berättelsen om bagarens död i stället för smeden gå i fullbordan, utan hvar och en få ansvara för sin sak. Skulle man anse öfverlemnandet åt slumpen vara rätta sättet att förvärfva kunskaper, så borde man äfven för conductörerne lemna undervisningen derhän. Går man den vägen till fullkomlighet, så är jag viss uppå, att man desto förr kommer att ångra sig och vidtaga förändrade åtgärder; men mycken skada kan emedlertid förvållas, och den anser jag mig böra söka att förekomma. Jag skulle tro lämpligast vara att återremittera betänk., för att, enligt hvad Frih. Sprengtporten yttrat, bestämdt uttrycka den mening, att man ej vill, det mästarne skola vara till deras kunskaper opröfvade; hvaremot man af den obestämda framställning, Utsk. nu gjort, ej kan draga annan slutsats, än att Etsk. åsyftar, det man skulle upphäfva alla fordringar på skicklighet hos mästaren. 8 H. ia 9° D e n 2 Juni c. m. Hr Lefren: Visserligen är det lätt att säga, att andra talare slå omkring sig i discussionen, utan att hålla stånd, när man kommer till verkställighet. Jag anhåller att i korthet få uttrycka min opinion i denna fråga. Om det vore hvar och en fritt att skaffa sig en mästare, hvar han behagar inom Sveriges gränsor, så skulle han få sitt hus i Stockholm vida bättre bygdt, än nu sker, och han skulle få det för halfva priset; jag skall gå till |, men sedan prutar jag icke ett runstycke. Han skulle få det bygdt efter de ritningar, han vill skaffa sig, och icke riskera, hvad raan här ser på lilla Nygatan, att husets väggar blifva sneda som qvarnvingar, och annat fusk, hvarpå man här har exempel nästan dagligen.
Ridderssapets och Adclns Protokoll tvid Urtima Riks. dagen i örebro den iz Octob. 18ro. /v*. S D. ^Oeflöt Ridderskapet och Adeln för st> del, att en Medarlle till uttryckande af Natte, nens saknad ivid förlusten af Hani? Kongl. Hög. het Kronprinsen Carl August, skulle pä N kfens StänderS Banqucs bekostnad präglas, af lika storlek med den som präglades öfwer Hans Kongl. Höghets utwäljande lill Tronföljare, och skulle de öfrige Respective Stånden wänli. gen inbjudas att uti detta beslut med Ridderskåpet och Adeln sig förena. Or zuprr,. Utdrag af Högloftige Ridderssapets och Adelns Protokoll tvid Urtima Riks. dagen i Orebro den i z Octob. 1810. S. D. föredrogs ä nyo och bifölls Allmänna Beswärsoch Oeconvmie. Utskottets Memorial af den ii dennes, innefattande utläkanden ofiver Riksdagsmännen Tuwe Larssons och Anders Hanssons i afseende pä det sä kallade Förstärknings, manskapets utgörande gjorde Motioner. Oe supra. kx ?roto<:o!Io A. 6. Silkvorstolps. Utdrag Den iz Ockober. 173 Utdrag af Högloft. Ridderssapets och Adelns Protokoll wid UrUma Riksdagen i Orebro den iz Octob. igro. S. D. ö^jföll Ridderskapet och Adeln Bcwillnings-Utskottets u!i Memorial af den 11 dennes afgifne tillstyrkande, angäende utsattande af ett Pris för det fullständigaste förslag till utgörande af Bewillning. k-c suprs. ll.x yfotocollo O. 8ilverllolpe. Utdrag af Högloftige Ridderssapets och AdelnS Protokoll wid Urtima Riksdagen i Orebro den iz Octob. 1810. S. D. eOiföll Högloft.
Ständer för vinnande af den räntegaranti, bolaget då ansåg sig böra begära för de medel, som i bolagets namn skulle upplånas till jernvägens anläggande, men Eders Kongl. Majit likväl, uti nådig proposition till Ständerna i fråga om jernvägarne i riket, yttrat, det Eders Kongl. Majit lifligt erkände det påtagliga behofvet och den stora vigten af en jernvägsförbindelses snara tillvägabringande från hufvudstaden till de Inled ning. 2 norr om Mälaren belägna orter, oell då detta behof för dessa orter år ifrån år gjorde sig allt mera gällande, samt meningen med bolagets bildande endast varit och fortfarande vore att, för den händelse staten ej skulle vilja bygga en jernväg i den nu angifna rigtningen, söka genom aktieteckning anskaffa medel för densammas anläggande, kunde bolaget, som ansåge största vinst för det allmänna vara, att staten utförde ett sådant företag, ej annat än i djup underdånighet hos Eders Kongl. Maj:t anhålla om nådig proposition till Rikets snart sammanträdande Ständer, det staten måtte bygga denna för såväl hufvudstaden som för de norr om Mälaren belägna provinser så vigtiga jernvägslinie; — dock, för den händelse, att Eders Kongl.
Om en jude lemnades tillträde ej allenast å landsbygden, utan äfven till de smärre städerna, der deras beteenden måste väcka mer upmärksamhel, än de förorsaka i de större städerna, så skulle ofelbart upmärksamheten fästa sig vid det förhållande, alt Juden firar sin sabbath på Lördagen, ty han kan då icke deltaga i eftersynen af sitt jordbruk eller andra verldsliga förehafvanden, och om så är, så lärer återigen, när vår Söndag inträffar, Juden finna sig besvärad af alt se sig stängd från verksamhet äfven under den dagen, derföre ali hans arbetare då fira sin sabbath. Det är fara värdi att på en tid, då kärleken för sabbathens firande icke är större än nu är fallet, dessa personer, om de blifva egare af jord på landet, åtminstone icke skola up - 28 Den 19 Mars f. m. muntra sina underhafvande att fullgöra deras christliga pligler uti ifrågavar. afseende. Af sådant skäl måste jag för min del, och kommer jag sä länge jag lefver att afstyrka, att någonsin Judarne må tillåtas att utflytta, vare sig på landet eller i den stora mängden af våra småstäder. Ofvergår jag nu åter till mitt åliggande såsom medlem af lagstiftande församlingen, så i motsats till de lagstiftningslheorier, som nutiden godkänner, måste jag anse som en pligt att göra mig reda för de åsigter, Svenska folket i denna fråga hyser. Jag anser nemi., att om en lag bör tillkomma och skall vara välgörande, så måste de, för hvilka lagén stiftas, hysa den öfvertygelse, att denna lag innehär rättvisa. Inträffar motsatsen, eller att de för hvilka lagen är stiftad, äro öfvertygade om att den blifvit dem påtvingad, att den innebår en orättvisa, så kan följden af en sådan lagstiftning icke blifva annat än motsatsen af hvad den borde vara, nemi. att reta till motstånd. Betraktar man således Svenska folkets åsigter, såvidt de i denna fråga kunna anses kände, så tror jag och hoppas, att R. o. Ad. kommer att förklara, att de åsigter icke delas, som af motionärerna uttalats, icke heller den af dem förordade mera vidsträckta rätten.
Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, hafva Rikets Sländer ansett i betraktande böra lagas: att Geschworner för närvarande hufvudsakligen åligger att hafva tillsynen öfver grufve-brytning och hvad dermed sammanhang eger, hvarjemte desse tjenstemän, såsom varande behörigen examinerade, vanligen blifva, i händelse af behof, till Bergmästare-förrättningar förordnade; att för öfrigt Bergsfogdarnes bestyr med kronooch annan uppbörd, samt utmätningar, jemte åliggandet att bevaka kronans rätt m. m., synas böra utan svårighet kunna å Iironofogdarne och Häradsskrifvarne m. fl. öfverflyttas, hvadan, och då härtill kommer, att antingen Bergmästare elier Geschworner lätteligen torde blifva i tillfälle att afgifva de årliga förleckningarne till Bergs-Collegium öfver tackjernsoch smides-till verkningarne, äfvensom att utrifva stångjerns-härdar, samt att med större sakkännedom, än som hos de oexaminerade Bergsfogdarne kunde förutsättas, utöfva tillsyn öfver jernförädlingen, Rikets Ständer, med fästadt afseende dessutom å nödvändigheten af alt undanrödja de olägenheter, som uppkomma deraf, att Bergsfogdarnes nuvarande löner icke i allmänhet förslå till deras bergning, få hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att de Bergsfogdarne hittills åliggande göromål måtte, i mon af innehafvarnes afgång öfverflyttas dels på vederbörande Kronofogdar oeh Häradsskrifvare i afseende på debiteringen Expc Utions-Utskollcls Förslag till tind. Skrifvelse, A7.o i3i'. 321 och uppbörden af Kronans inkomster, samt actoraters utförande ro. ro., och dels på Bergmästare och Geschworner, hvad deras befattning vid bergsväsendet vidkommer. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Febr. 1845. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 Febr. 18^5.
Det är i alla fall icke förr, än sedan contrapropositionen vore bifallen, sorn d*-t behof kan supponeras, hvilket af Herr Rosensköld förutsattes; och om Betänkandet bör såleledes först voteras; hvarefter, och i fall Herr Rosenskölds förslag fullföljes, jag visserligen skall tala deremot; emedan det, efter min tanka, vöre att missbruka Banken, om man ålade den, att betala någon del af Nationens KronoUtlagor. Herr Munck af Rosenfald: I anledning af hvad de tvänne siste Talame yttrat, ingår jag gerna i Friherre Boijes mening, att, i händelse af votering, mitt tillägg ej må i contrapropositionen inflyta; men om Nej vinner, förbehåller jag mig att hafva min talan öppen. I öfrigt ber jag att få i så måtto jemka mitt förslag, att Creditivet på Banken må anlitas, Den 22 Junti f. m. blott så framt bristen i Beviliningssummari éj öfverstiger 2 å 300,000 Riksdaler; ty går deri öfver denna summa, bör Banken ej ersätta den* utan Riksens Ständer sammankallas. Jag härn* tar så mycket mera stöd för mitt förslag, som jag ej tror, att Nationen vidnef något genott! det att ny Riksdag utsattes, för att fylla erl brist af till exempel 100,000 Riksdaler. Herr Strussenfelt, Michael: Jag käti ej ellef instämma med Herr Munck af Rosensköld i dess förslag om ett creditiv på Bankett. Saken är helt enkel. Fälla ej Hemmanen i värde* så utgår Bevillningen; falla de åter betydligt, utgår Bevillningen icke-, och då få vi Riksdag i alla fall. Således är det bäst att låta vara Vid hvad som är, ty mitiimi-afgiffcen hjelper icke det onda. Den ena pant-auctionett skall likafullt följa efter den andra. Jag här sjelf såsom Curator i en Concours i Malmö förgäfves sökt för 3000 R:dr sälja ett hus, som någon tid förut kostat 20,000 Riksdaler.
Revisorerne anse ej sig tillständigt att ingå i pröfning eller något bedömande af de skäl och omständigheter, hvarpå Justitie-kanslers-embetets beslut är grundadt. Men Revisorerne, som i förbi - — 211 — gående få fästa uppmärksamhet derå, att, i afseende å 1851 års Statsrevisorers anmärkningar vid de å Barnhusets tomt af sten uppförda nya vedbodarne oell gymnastikhuset, ofvan intagnia redogörelse ingenting innehåller vidare, än att Direktioijens förklaring derutinnan funnits tillfyllestgörande, kunna deremot icke underlåta, att, med föranledande af Direktionens afgifna yttrande, framställa en eftertrycklig anmärkning emot den grundsats, som för framtiden i likartade fall tilläfventyrs skulle kunna göra sig gällande, nemligen: att Direktionen för en så beskaffad inrättning, som den ifrågavarande, uppfyllt sitt åliggande dermed, att densamma icke handlat af egennytta, eller någon dess ledamot enskilt beredt sig . fördel af den förvaltning, den skall leda och kontrollera. Det måste utan tvifvel äfven vara Direktionens pligt, att i sina förvaltnings-bestyr söka befrämja inrättningens förkofran och tillväxt samt undvika sådana felaktiga och illa beräknade åtgärder, hvilka éj kunna annat än hafva inrättningens försvagande och undergräfvande till följd. Denna åsigt af saken synes så klar och obestridlig, att den icke tarfvar närmare utveckling, och principens tillämpning är af den synnerliga vigt, att den icke kunnat af Revisorerne med tystnad bär lorbigås. § 4. Vid af Revisorerne, elen 2 nästlidne November, företagen inventering af Barnhusets säkerhetshandlingar, befunnos dessa, som utgjordes af inteckningar och räntebärande obligationer till ett sammanlagt belopp af 481,016 Rör 32 sk., i god ordning. f Tpsuta Houg/ Universitet. Räkenskaperna för år 1852 äro i Kongl. Kammar-rätten granskade med anmärkningar, hvaremot de för år 1853 derstädes ännu icke undergått revision. De utvisa följande förhållande: Balans frän föregående år: Uppbörd: Dito till nya kemiska institutions-bvggnaden 66,666: 32.
Från Höglo fl, Riddersakpet och Adlen 1:0 Af Friherre Henning Wrangel, deruti anföres, att ehuru den Fångförings anstalt, sorn under Riksdagen år 1818 blef af Riksens Ständer antagen, så vida närmat sig till fullkomligheten att färre Rymningar fdrmärkas, skall; den likväl medföra en större kostnad, än sorn borde kunna för mödås; men hvilken dock, enligt Friherrens, tan. ke, kunde undvikas om, i likhet med hvad i England och Frankrike sker, fångarne färdades till fots ihopkoplade med en kedja, som satte dem ur stånd att rymma, Förmenande Herr Friherren i öfrigt att, genom detta fångfdrings sätt fgtu angifvelser af diktade brott mera sällan Stats - Utskott ets Beta n kand en. 157 skulle förekomma samt transparterne betydligen förminskas. 2:0 Utaf Herr Gastaf af Uhr, sam, instämmande uti Friherre Wrangels motion, särskildt yrkat, att Fångar, vanligen försedde med svag och otillrräcklig föda samt beklädnad, måtte åtminstone vintertiden transporteras gående» heldst deras rymning denna årstid, så mycket mindre vore att befara, sorn de då omöjligen kunna uppehålla sig -under bär himmel, utan måste söka bygden. Från Hedervärda [Bonde-Såndet 3:0 Med framställning om den dryga, kän' bara utgift, hvarmed Stats-Verket och sålunda äfven de skattdragande belastas för verkställigheten af den senast vidtagne fångförings anstalt, har Rikdags-Ffullmägtigen Pehr Pehrsson, från Calmare Län, hemställt att Lagoch Ekonomi-Utskot. ten måtte anmodas att afgifva ett sådant förslag hll Fångars Forslande och vård, att den dermed förenade kostnad, kunde, utan allmogens betungande, småningom förminskas; förmenande, Pehr Pehrsson ett sådant ändamål kunna vinnas. 1:0 Om, med ändring af Lagens stadgande i 36 Capitlet 4 §.