Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har till pröfning förehaft detta ärende. Och, som ii § uti Kongl. Maj:ts GastgifvareOrdning af år 1734 uttryckeligen stadgas, att, då ny Gästgifvaregård anläggas bör, eger Landshöfdingen, att sedan alla Vederbörande deröfver blifvit först hörde, samt HäradsRätten med Utlåtande inkommit, utse någon tjenlig lägenhet dertill, så är härigenom för Innevånarne i den ort, der Gästgifveriet kommer att anläggas, tillfälle öppet lemnadt att föreslå sådana Lägenheter, der Gästgifvaren kan vara besuten, hvarvid Kongl. Majits Befallnings, hafvande ej lärer uraktlåta, att fästa behörigt afseende å de upplysningar och tillstyr - Besv. och Ekon. Vtsk. Betänk anden. 31 banden, som på sådant satt honom meddelas. Öeh, då i samma § ytterligare ålägges Landshöfdingen» att draga försorg, det alla Gästgifverier blifva försedde med beskedlige och duglige Gästgifvare, hvilkas åligganden i afseende på de Resandes behof och beqvämlighet uti ro § uttryckligen bestämmes, anser Utskottet hvad redan i förenämnde hänseende sålunda finnes stadgadt, med förutsättande af ett noga iakttagande deraf, innefatta tillräcktliga föreskrifter till förekommande af de olägenheter, som uti det remitterade Memorialet öfverklagas. Hvilket dock till Riksens Höglofl» Ständers eget godtfinnande vördsamt öfverlämnäs. Stockholm den 15 Mars 1823. —-COOo3)OCXX> N:o iö. Ankom den 24 Mars 1823* Betänkande, i anledning af väckt [råga om ett nogare iakttagande af Kongl. Brefvet den 23 September i74fb angående pracstanda till Bruken af Aboerne å de hemman, hvilka Bruksidkare till skatte inläst. Riksdagsmannen från Wadsbo Härad a£ Skaraborgs Län, Lars Andersson, har, gen - gz Be.tv. och Ekon. Utsk. Betänkanden« om Jes9 från Hederv.
För att ej göra mig saker till egennyttiga åsigter, /eller kunna beskyllas för partiskhet i ämnet, får jag endast i förbigående den äran fasta II. R. o. Ad:s uppmärksamhet på den olikhet i lönevilkor, som råder emellan Officerare af lika grader vid Infanteri GardesReg:terna och K. Svea Arlilleri Reg:te, till förmån för de förstnämnda, ehuruväl dessa OilicersCorpser, som, förlagda i samma Garnison, hafva samma (Artilleriet må hända trägnare) tjenstepligter och lika representations-skyldiglieter att uppfylla. Dessa olikheter i lönevilkor, som jag ej vill upptaga tiden med att för hvarje grad uppräkna, synas bäst af de för dessa Regrter i INåder fastställda och uti K. StatsCont. tillgängliga löningsstater; oell förmodar jag, att om de med billighet och rättvisa tagas i betraktande, de säkerligen skola blifva ej allenast insedda, utan äfven med tiden, som jag hoppas, jemnade. Förenämnde Artilleri-Capitainer med lägre lön, till ett antal af 8 vid hvardera Svea och Götha samt 5 vid Vendes Artilleri-Reg:te, elier tillsammans 21 vid hela Artilleriet, hafva hvardera från detta års början 54o R:dr i lön på stal; men då derifrån afgå accordsränta, afgifter till Armeens PensionsCassa, centonal, kronoutskylder och andra inom ett Garnisons-Reg:te oundvikliga årliga bidrag, öfverhufvud taget tillsammans circa 116 R:dr, tjena de för den ringa summan af ungefär 424 R;dr årligen.
Jag respekterar hvars och ens öfvertygelse i denna fråga och anhåller, att jag malte få åtnjuta samma förmån till godo. Hvad åter angår de speciella anmärkmr, som här blifvit gjorda egentligen af Hr Printzensköld mot Frih. Palmstjernas förslag, så visa de nogsamt, huru svårt och snart sagt omöjligt det är, att uppgöra ett förslag, som, uteslutande en del af Ståndets ledamöter, kan vinna bifall inom detta hus, ty det är gifvet, att hvar och en som anser sig blifva utesluten är missnöjd och det är så mycket mera gifvet, att såskall ske, sorn R. o. Ad:s representationsrätt är grundad pä sjelfskrifvenhet och så snart den på ett eller annat sätt störes eller rubbas, upphör också grunden för representationsrätten, och då inträder en inom huset för tillfället varande pluralitets sjelftagna representationsrätt. Det är ur denna synpunkt jag tror, att saken bör ses, men jag går icke så långt som Hr von Hartmansdorff, att, för vidtagande af den ifrågavar. förändringen, det erfordras de öfriga Ståndens begifvande, ty jag tror, att R. o. Afl. eger, enligt grundlagarne, att ändra sin Ridd.-Ordn.. som Ståndet bäst synes. Deremot tror jag, att moraliskt betraktadt, R. o. Ad. kan fatta ett sådant beslut, hvarigenom uteslutes en del ledamöter, som under långliga tider haft representationsrätt. Ett sådant beslut skulle naturligtvis väcka missnöje, och hvad deraf vinnes, lemnar jag derhän. Jag har icke erfarit, att de personer, hvilka egentligen skola blifva uteslutna tagit någon verksammare del i R. o. Ad:s öfverläggningar under de riksdagar, jag bevistat. Och de åter, hvilka hafva tagit verksam del i öfverlägg V - 100 Den 14 Juni e. m. ningarne, hVTva varit sådane, på hvilkas yttrande besluten berodt och om en rensning af Riddarhuset skall föregå, lära dessa nog komma att qvarblifva. Jag tror således, att, genom de ifrågavar. förslaget, något icke vinnes, och jag förnyar alltså min anhållan om bifall till Utsk;s betänk.
Utskottet deremot anser förhållandet med Enka och frånskiljd Hustru icke vara fullkomligen enahanda. Om det så antoges, skulle möjligen kunna inträffa, att om Hustrun väntade en betydlig förmögenhet, en ägtenskaps-skillnad tillstäldes till Borgenärernes förfång, och det torde jemväl böra anmärkas, att skiljde makar åter kunna med hvarandra träda i ägtenskap. Utskottet kan således icke å Motionen i denna del tillstyrka bifall, Vid Herr Bagges förslag', att den, i 7 Cap. 8 §• ConcoursLagen samt i likhet med stadgandet uti 19 §. 4 Mora, af 1798 års ConcoursStadga, Boskillnads-sökande medgifna rättighet Lill lyftning af den egendom, sökande)', påstår sig tillhöra, mätte inskränkas till hvad enligt ägtenskaps förord kan vara i Boet infördt, får Utskottet anmärka, att den Boskillnads-sökandes rätt ej kan i förtid pröfvas. Rättigheten till undantag af enskild egendom, vare sig efter Lag eller efter förord, bero på viddén af de förbindelser, som åligga Boskillnads-sökanden, och dessa blifva ej rätteligen kände, förrän efter Proclama-dagen. Då Lagen stadgar, att ali samfäld egendom skall till Borgenärers förvaltning öl - LtigUtskottits Betänkanden. 937 verlemnas och lyftning af den, sorn Boskillnads-sökanden förmenar sig enskildt tillhöra, ej får ske annorlunda, än emot godkänd Borgen, synes Lagen hafva tillräckligen sörjt för Borgenärs säkerhet; och Utskottet finnér på dessa grunder ej skäl att härutinnan tillstyrka någon fÖrrndring. Deremot och då af stadgandet uti 2 Cap, t §., att Borgenärer, som tillslädeskommit, skola genast ,inför
Jag tillstyrker på dessa skäl bifall till ^Utskottets Memoiial» Herr Lt/rén: Man kan icke korrtare och meja expressift uttrycka hvad man önskar säga, äa Bisont Grefve von Schwerin nyss gjort mtd or - Den j! Ot /ober r in . dpn : siå utanjore och längta att slippa in. Siå utanföre behöfver likväl ej dennyadlsde emelian han kan träda in. Anspråk att blijVn vahl lär val ingen vilja tillvälla sig; men att kunna blifva ridt, <lerti!l ar hvarje Adelsman berättigad, sorn i kraft af 3 §. RiddarhusOrdningen äger säte och Stämma på Riddarhuset. Diplomens uppläsning vore nog en ganska vacker ceremoni?; roen den, sorn finner sig road af att läsa dem, ksn hafvi tillfälle dertill i RiddarhusCanz:iet. Att uppläsa dem på detta rom, synes vara temlicen likgiltigt. Detta må snarare ugöra en enskild sysselsättning. Hans Excellence Herr Grefve MörnerJag har ansett det vara min lika som andras rättighet, ;-tt på aletta ruin yttra mig öfver förekommande ämnen efter det begrepp och den öfvertygelse jag ont ämnet kunnat uppfatta. Om jag tycker en förtydning äga rum, måtte jag ock vara berättigad att säga det utan omsvep, äfvensom utan förevisning. För öfrigt lärer väl Utskottet med sitt förslag hafva åsyftat en påföljd ; och det är vid denna jag hållit mig. Frågan är, att Ridderskapet och Adeln sjelf skulle pröfva behörigheten af de introduetioner, som sökas. Så vida detta blott skall vara en formalitet, och om Ridderskapt*t och Adeln endast vill förbehålla sig att undersöka beskaffenheten af fullgjorde pr®s'anda så hat jag för min del hvarken något emot ssken, elier att man säger det vara fullkomligen 1 ikgii — tigi, antingen sådant sker af RiddarhusDirectionen , eller af Ståndet. Men om man med intro duetion - Den II October t, m.
Hvad åter Frihm anmärkt i afseende på det förra förslaget som är bifallet, om de 25,000 r:drnes försträckning så väl till förstärkning af vågbrytaren på den del deraf som nu är i fråga, som till uppmuddring af hamnen, så erkänner jag, att det varit rättast och förmånligast att begära, att få den frågan hvilande intilldess detta betänk, inkom. Detta försummade jag likväl då, emedan jag icke hade utfått det förstnämnde betänk, och det redan hade blifvit af R. o. Ad. bifallet. Jag önskar likväl, att om olyckligtvis orkaner komma att inträffa, som förstöra den ännu återstående delen nemi. undervattens byggnader, af vågbrytaren, det icke då må förebäras att R. St. icke blifvit upplyste om den våda, som hamnbyggnaden Den 14 Juni f. m. 47 kunde komma att löpa genom uraktlåtande af medels anslående till denna byggnads fullständiga iståndsättande. Jag önskar att hvad jag nu anfört måtte komma till StatsUtsk:s vidare öfvervägande och det är af detta skäl, som jag vågar anhålla, om återremiss af hetänk. synnerligen som detta betänk, tyckes, äfven för öfrigt blifva åter remitteradt. Hr von Hartmansdorff: Jag tillåter mig icke att ingå i något närmare bedömande af frågan, hvartill jag saknar erforderlig sakkännedom, utan vill blott hålla mig till denna sats, som jag redan yttrat, nemi., att om den ifrågavar., till läns beviljade summan, icke är tillräcklig, såsom Hr v. Hohenhausen intygat, så blefve ju staden derigenom ytterligare skuldsatt utan att något gagn i sjelfva verket för staden uppkomme. Jag anhåller således att H. o. Ad. måtte återremittera äfven denna punkt, på det att saken måtte blifva tagen i öfvervägande tillsammans med andra anslag af enahanda beskaffenhet.
Jag vill icke säga, att disconter för jordbrukare icke kunna vara behöfliga och nyttiga, emedan jordbrukaren såväl som hvarje annan kan behöfva låna för ett tillfälligt behof, hvartill disconterna egentligen äro ämnade; men det synes mig, att den tid af g månader, som Utsk:n och reservanten föreslagit, kan vara tillräcklig. Lika med Hr Stråle anser jag Bancodisconten så småningom böra upphöra. Ständerna hafva i denna del redan fattat sitt beslut och afgjort, huru fonden kommer att successivt minskas, hvarvid Ständerna likväl icke torde haft till föremål att oförändrad öfverflytta detta slags lånerörelse till privatbankerna. I sådant fall ser jag icke, hvaruti fördelen af privatbankerna skulle bestå. Jag har nemi. tänkt mig bufvudsakliga nyttan af dessa förändrade låneinrättningar härröra från sjelfva ullåningsmethoden, då nemi. långifvarne voro intresserade af och ägde lättare tillfälle att pröfva låntagarnes säkerhet och till hvad ändamål lånet skulle användas, än tjenstemännen vid statens låneanstalter, hvilka endast röra sig inom de reglementariska formerna. Jag anhåller slutligen, att de Hrr, som tro, att a mom. uti i3 § af reservationen åsyftar att förfördela jordbrukarne och andra lånbehöfvande, täcktes närmare eftertänka omfånget af de lån, som privatbankerna kunna lemna, att dessa banker omöjligen kunna fylla behofvet af stående lån, och att derföre, om de började lemna sådana, skulle tillgången för lånsökande i allmänhet, om ej upphöra, åtminstone blifva högligen förminskad och osäker, och således sjelfva hufvudfördelen af ifrågavar. inrättn:r motarbetas. Jag tillstyrker derföre oförändradt bifall till i3 § i Gr. Frölichs reservation. Frih. Boye:
Hvilken hård dom afkunnar ni icke i ert hjerta öfver mig, lättsinnige man! I era ögon är det synd att njuta af lifvet. Vill solen skina, skall man spänna parasollen upp eller krypa i skuggan! Jag rullar mig der det är varmast i sanden. – Ni tycker att jag är lättsinnig – icke sant? LOUISE långsamt och dämpadt. Jag vet inte. Nej men det käns som om er verld inte vore min. LILLY kommer inspringande från entrén och stannar förlägen då hon får se Alland. LOUISE presenterar. Fröken Walldén – monsieur Alland. LILLY helsar; till Louise. Är Viggo gången? LOUISE. Ja. Han skulle hem och packa. LILLY med missräkning. Redan? LOUISE. Du har ju varit borta länge LILLY gråtfärdig. Jag fick se ett bröllop – ett fint bröllop – i Madeleine-kyrkan och så glömde jag ALLAND som betraktat Lilly med synbart intresse. Var inte ledsen, fröken! Småleende. Han kommer nog igen. LILLY. Tror ni det? ALLAND. Ju mer jag ser på er, dess lifligare öfvertygas jag om, att han kommer. ERNAS RÖST utanför. Lilly! Är Lilly der! LILLY ropar utåt. Jaha. Jag kommer strax. ALLAND bugar sig för Louise. Nu hoppas jag snart få se er riktigt rask och kry. Tar hennes hand, håller den ett ögonblick i sin och ser på den. En sådan vacker hand ni har – kraftlös, blodlös, men så fint modellerad. Lyfter den upp och kysser den. LOUISE drager den tillbaka, förlägen. ALLAND. Hvarför gör ni så? Härmar hennes rörelse med handen. Brukas det inte hos er, att man kysser en dam på handen? LOUISE. Åh – jo men ALLAND. Jag kysser alltid på hand när handen är vacker. LILLY som dragit handskarne af, kastar ett mönstrande ögonkast på sin högra hand. ALLAND bugar sig för henne. Farväl, fröken! Går mot dörren. Just som han fattar i vredet, öppnas den utifrån och Erna kommer in.
Behållningen synes ock vida större än den i verkligheten är, derigenom att Förvaltningen vid 1835 års slut med 70,000 R:dr balancerar en fordran hos Kongl. Stats-Contoret för spanmålsupphandlingsoch bagerikostnader, hvilka år 1830 utgjorde 20,000 R:dr och sedan årligen ökats med de, enligt Kongl. Maj:ts den 30 December sistnämnde år meddelte Nådiga Bref, af Kongl. Stats-Contoret innehållne 10,000 R:dr eller hälften af det å 4:de Hufvud-Titeln för ofvanberörde behof uppförde anslag. Desse medel hafva innehållits till betäckande af den kostnad Kongl. Stats-Contoret för bestridande af samma utgifter fått vidkännas. — Revisorerne, som härvid fästat uppmärksamhet, hafva erhållit den upplysning, att slutliqvid härför blifvit uppgjord år 1835, ehuru sådan ännu vid det årets bokslut ej finnes i Förvaltningens] räkenskaper intagen. Carls — 113 ~ Carlscrona Station. Denna Stations Räkenskaper för år 1834 hafva i Kongl. KammarRätten blifvit granskade med anmärkningar, men anteckning saknas att sådan åtgärd for år 1835 ägt rum. Debet. Bal ance från föregående äret : Behållningar och Fordringar 2S/,167:i7. 2. 4j5,306: ii. 9. Uppbörd: Stats-Anslag för året 688,952: is. — /24,200. 46. — Extra Uppbörd 4,062:24. Credit. Balance frän föregående äret: Afskrifning: Af hos Förvaltningen af Sjö-Ärenderna innestående medel af Stationens Stats-Anslag 63,498:16. 3. 103,973. 44. 10. Utgift: Aflöning 292,593:17.6. 297,583:45.7. — Stockholms Station. Af Räkenskaperne hafva endast de för år 1834 blifvit i Kongl. Kammar-Rätten granskade, med anmärkningar.
Majrts sist aflåtne' iNådiga skrifvelse, rörande ett ämne, som redan förut varit af StatsUtskottet liandlagdt, samt af Bidderskapet och Adeln till Utskottet åferremitteradt, äfvensom svar å någre vid berörde återjemiss framställde anmärkningar, hvilka med Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse ägde samman.' hang, ansåg Herr LandtMarskalken berörde Utlåtande böra betraktas såsom omfattande ett mål , hvilket för andra gfngen vöre under Bidderskapets oc^. Adelns pröfning, och hvaraf följde, att Utlåtandet kunde äfven med förändringar, i händelse sådane funrjos nödige, af Bidderskapet och Adeln gillas. Herr Grefven och LandtMarskalken trodde) X)en i 8 September e. m. 17g äig likväl ännu en gång böra framställa proposition till bifall å andra puncten i Utskottets Utlåtande* Ropades Ja och Hej* Herr von Hartmansdorff begärde Votering'*- Herr Grefvert och LandtM.arskalken yttrade J ätt sedan votering blifvit begärd, och trenne särskildta meningar under discussionen Framställde, nemligen att StatsUtskottets Utlåtande måtte bifallas eller afslås , eller en ytterligare summa a£ 200,000 R:dr B:o årligen intill nästa Riksdag anslås till fyllande af tredje HufvudTitelns behof; ansåg Herr LandtMarskalken för dess del , att Ja-propositionen borde innefatta bifall å 2 punkten i Utskottets Utlåtande, samt contra-proposltio-' Pen innehålla, att genom särskild öfverläggning komme att bestämmas, antingen andra puncten skulle afslås, eller en ytterligare summa af 100,00© R:dr Bto intill nästa Riksdag beviljas» Friherre Björnstjerna’. Här finnes ett fjerda alternativ, eller den summa Kongl. Majit uti Hess sist aflåtrte nådiga skrifvelse föreslagit af 150,000 R:dr.
Om likväl de i förslagets r, 2 och 3 §§. upptagne bestraffningar skulle anses böra här användas, hvil ket icke i afseende på deras beskaffenhet vore stridande emot vår Lagstiftning, eller om.medantagandeaf fästningsstraff, såsom det högsta , endast sådant, i behörigt förhållande till förbrytelsernes gradationer, skulle vilja bestämmas, vore dock nödigt att gifva Lagen en vidsträcktare tillämplighet, än blott till Negrer, emedan Bilt. t. R. St. Fröt. T. Sami. tBand. f. Md/t, $ 34 Bil. tihl K. M. Nåd. Propos. N:o 42. nian i annat fall skulle synas gifva åt desse ett större skydd, än åt andra, för hvilka en sådan Behandling, sora Bär är i fråga, skulle medföra ett kännbarare lidande än för Negrer. Strafflöshet för förbrytare, som angifver rnedbrottslige, hvilket i g §. föreslås, är stridande emot Kongl. Förordningen den 20 Januarii »779, hvilken uttryckligen stadgar: J’Ej må angifvare, då han uti något brott sin rnedbrottslige upptäcker, undgå straff för delaktighet deruti;" och det synes icke eller med Lagens värdighet förenligt» att strafflöshet må kunna köpas, hvarken genom andras angifvande eller på annat sätt. Då det icke kan af någon på rätts-grunder byggd Lagstiftning gillas, att behandla menniskor som vara, och bereda sig vinst på handel med dem eller deras transporterande från en ort till en annan; men sådant ännu torde böra för serskilde omständigheter tillåtas i de Länder, der egande rätt till slafvar är lagligen gällande, synes dock denna tillåtelse icke böra utsträckas till andra än dem, som äro bosatte å sådane orter, der egande rätt till slafvar är af Lagarne medgifven, och hvilka i allt fall, om man undantager Svenska Regeringens Tjenstemän å sådane orter, icke äro under - Bii tilt K. M. Nåd. Pr»pot. N:o 43. 3$ kastade Svensk Lag, helst en så vidsträckt tillåtelse, som xi §. föreslår, lätteligen kunde bereda skydd åt den handel, Lagen skulle förekomma.
Nya förningar kommo, den ena efter den andra, hvarpå alla skulle smaka, och nya gäster, som skulle tackas för det de haft med sig. Munterheten var allmän. Modem måste taga så mycken del deri hon kunde. Ett bevis, på hvad folk i » den gamla goda tiden » kunde tåla, lemnar en beskrifning från vestra Jylland, ej hundra år gammal. lyder sålunda: Den » När det förkunnas, att ett barn kommit till verlden, sändes till barnsängshustrun vofffor, sötsoppa och annat från slägtingar, vänner och grannar, och hon skall smaka på allt, som kommer, antingen hon kan tåla det eller ej. Det är ej så underligt, att läkare och barnmorskor, ehuru oftast fruktlöst, ifra mot detta bruk, då hustrun det ena ögonblicket kan få ålsoppa med ett tumstjockt lager fett ofvanpå och i nästa ögonblick sötsoppa med sirap i, och då de insända barnsängsskålarne hos bönder kunna uppgå till öfver femtio ». De besökande voro så godt som uteslutande qvinnor; männen tåldes ej vid ett dylikt tillfälle, och till och med fadern var öfverflödig. Han nytjades emellertid till att gå ärenden åt damerna. Hvarje man, som vågade sig in i rummet — så var seden både i Skandinavien och Tyskland — måste lemna hatten i sticket och fick den igen endast mot kontant vedergällning. Hatten var frihetens symbol, herskaretecknet. Men här var mannen ej herre. Då natten kom, måste så många som möjligt af de hjelpande qvinnorna stanna qvar i rummet - för att försvara moder och barn mot mörkrets makter. Rummet måste vara upplyst, eld brinna i spiseln dag och natt, så länge det var ett hedniskt barn i huset. Det var många förhållningsregler att iakttaga. Man fick till exempel ej sätta en handqvarn eller ett spinnrockshjul i rörelse under dessa dagar, liksom ej heller i julhelgen, och detta af en och samma orsak, ty mellan jul och nyår, Kristi födelse och omskärelse, var vår herre sjelf hedning. Om barnet var adligt, funnos många försigtighetsmått att iakttaga.
Då således trenne Riks-Stånds beslut sammanstämma deruti, att det anslag, sorn beviljas, bör komma att utgå årligen under tre år, finner UtskotteL Borgare-Ståndets härifrån skiljaktiga mening, enligt 75 §. Riksdagsordningen, icke föranleda någon åtgärd; och får Utskottet, för bestämmande af anslagets belopp, föreslå följande voterings-proposition: Den, som vill, att lill fortsättning af befästning-arbetena vid Carls - Stats-Utskotlets Memorial, N:o i33. 7 borg beviljas ett anslag at' 150,000 R:dr, alt under åren 18/p, 1846 och 1847 utgå med 5o,ooo R:dr hvartdera året, voterar, Ja; Den, det ej vill, voterar, Nej. Vinner Nej, bestämmes detta anslag till 3o,ooo R:dr årligen, under tre år. 7:0 Utskottets i utlåtandena N:ris Z-] och 71 gjorda tillstyrkan, att Rikets Ständer måtte för befästningsarbetena vid Carlsten bevilja en summa af <)3,ooo R:dr, att under tre år med en tredjedel årligen utgå, har af Ridderskapetoch Adeln samtPreste-Ståndet blifvit bifallen, och Bonde-Ståndet har för det ta föremål beviljat ett anslag af 20,000 R:dr årligen, under tre år; hvaremot Borgare-Ståndet bestämt detta anslag till 20,000 R:dr årligen intill nästa Riksdag. Då således trenne Riks-Stånds beslut sammanstämma deruti, att det anslag, som beviljas, bör komma att utgå årligen under 3 år, finnér Utskottet Borgare-Ståndets härifrån skiljaktiga mening, enligt 78 § Riksdags-Ordningen, icke föranleda någon åtgärd; och får Utskottet, för bestämmande af anslagets belopp, föreslå följande votering-proposition: Den, som vill, att för befästnings-arbetena vid Carlsten beviljas en summa af 93,000 R:dr, att under tre år med en tredjedel årligen utgå, voterar, Ja; Den, det ej vill, voterar, Nej. Vinner
Durhamns-racen i England,—hvilken race tillika med Pernbroke-shire-racen från samma land, Ayre-shire-racen från Skottland samt Holländsk-Frisisheoch Schweitzishe Haeli-racerne af Landtbruks-Aeademien anses vara de för Sveriges förhållanden tjenligaste boskapsracer, med afseende dels å den olika afkastning, sorn af djurens underhåll beräknas, och dels å tillgången och arten af foderämnen i serskilda orter —, men dessa försök, till hvilkas anställande endast få enskilde ega förmögenhet, kunna hvarken nog hastigt eller mera omfattande komma landet tillgodo. Det är derföre Utskotten anse, att Staten bör mellankomma med understöd för boskapsskötselns upphjelpande, och att detta understöd icke må vara så otillräckligt, att ändamålet dermed förfelas; till hvilken åsigt Utskotten hemta ytterligare stöd af de förmonliga verkningar, Statens biträde åt andra dylika näringar, såsom fårafveln, medfört. Enligt Utskottens tanke, innefattar Kongl. Maj:ts förevarande Nådiga Proposition ett ganska ändamålsenligt förslag, så val för bildandet af de tjenligaste boskapsracer, som för afvelsdjurens spridande till serskilda delar af riket; men Utskotten anse derjemte, det Kongl. Maj:t bör vara oförhindrad att af det anslag, som Rikets Ständer kunna till Stam-holländeriers inrättande bevilja, äfven i annan väg bereda uppmuntran och förkofring åt boskapsskötseln, såsom genom utdelning af praemier för framvisandet af vackra in - Stalssamt Allm, Besv.- och Ekon.-Ulskottens Betänkande, N:o 4^- 7 hemska djur, hvilket medels användande uti England varit af så väsendtligt inflytande på boskapsafvelns förbättring inom detta land.