Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utslag den 4 i samma månad förklarad saker till ansvar, enligt 40 Kap. 1 § Missgerningsbalken och Kongl. Förkl. den 23 Mars 1807, för första rösan stöld, utan inbrott, till belopp af Tolf R:dr B:ko, samt Sandal inför Krigsrätten vidgått, det han, efter det hans permission den 7 förutgångne April tilländalupit, uleblifvit från Garnisons-kommendering i Landskrona, derför han vore förfallen till straff, enligt 10:de Kap. 20;de § Krigsartiklarne, — dömt Sandal, jemlikt förstnämnda lagrum och författningar samt Kongl. Förordn. den 10 Juni 1841. att för sina omförmälda förbrytelser i en bot afstraffas med tjugufem dagars fängelse vid vatten och bröd samt undergå uppenbar kyrkoplikt; — och då Justitie-Ombudsmannen begärt Krigsrättens förklaring, angående grunden för det af Sandal undergångna straffets bestämmande till nämnda antal dagar, hade Krigsrätten förmält, att de i Utslaget åberopade stadganden blifvit sålunda tillämpade, att det stulnas värde, Tolf R:dr B:ko, R. St. Just.-Ombudsmans Embets-Berättelse till 1859 års Riksdag. 11 82 ansetts motsvara elfva dagars fängelse vid vatten och bröd, och de fyratio prygel, hvarmed Sandal bort umgälla sitt olofliga uteblifvande från tjenstgöring, förvandlats till sexton par spö, motsvarande fjorton dagars fängelse vid vatten och bröd; — medgifvande dock Krigsrätten, att bestraffningen för begge brotten möjligen bort i stället bestämmas till sjuttio prygel och dessa sedermera, med afseende å den brottsliges svagare kroppsställning och förestående afgång ur krigstjensten, förvandlas till motsvarande fängelse vid vatten och bröd.
N:o 74, ang:de reglering af utgifterna under Riksstatens Nionde Hufvudtitel; JVS 187, i ani. af erhållen äterremiss å Utlåt. N:o 87, i fråga om aflöningen för Presidenterna i vissa af Rikets Kollegier; Banko-Utskottet: jy.s 44, i ani. af erhållen äterremiss af Mem:let N:o 37; JVS 45, i ani. af erhållen äterremiss af Utsk:s Betänk N:o 41 ; JVS 46, i ani. af Riksståndens beslut öfver Utlåt. N:o 42; JVS 47, i ani. af Riks-Slåndens beslut öfver Utlåt. N:o 43. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J lill 10 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen elen 22 Juli 1854. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 4 prot.-utdrag för d. 21 dennes, samt pleni-prot:n för d. 4 sisth Maj f. och e. m. Gr. Hamilton, Malcolm: 1 anseende lill förestående afresa från hufvudsladen, får jag vördsamt anhålla att blifva befriad ifrån att vara ledamot i BankoUtsk. och Riddarh.-Utsk., med bibehållande af min Riksdagsmanna-rätt. Efter härtill af R. o. Ad. lemnadt bifall anmodade Hr Gr. o. Landtm. Hrr Elektorer att efter Gr. Hamilton utse en ledamot i Banko-Utsk. och en ledamot i Riddarh-Utsk. Föredrogs Den 22 Juli. 401 Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 19 och 21 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 176, i ani. af erhållne återremisser å Betänk. N:o 64, ang:de beräkningen af Statsverkets inkomster och vissa till samma I3etänk. hörande bilagor. De af Utsk. i detta Utlåt, afgifne yttranden rör:de nedannämnde punkter af Betänk.
St:s lagstiftningsrätt. Det kan aldrig nekas, alt många sådana frågor, hvilka i ekonomisk lagstiftningsväg äfgöras, inverka på enskildta personers rättsförhållanden, men detta är ingalunda något kriterium deruppå, all frågorna hemfalla under Civillagen. Hvar och en måste medgifva, alt frågorna om fattigvården, om stängsel-skyldigheten, om hemmans-klyfningen m. fl., i mångfaldiga hänseenden inverka på enskildas och korporationers rättsförhållanden sins emellan, men beslutande-rätten i dessa frågor tillhör likväl, såsom jag förmodar, utan gensägelse, K. M. ensam. Vi hafva dessutom många praejudikater deruppå, att nu förevaride fråga är af ekonomisk natur och blifvit så behandlad. Vi hafva tvenne K. Förordir utfärdade i denna form, nemi. Förordine af åren 1824 och 1846. angide enskilde banker. Båda dessa Förordiar äro af K. M. ensam beslutade och utfärdade, den sisla med det uttryckliga förklarandet uti ingressen, att K. M., med ogillande af R. Stis i form af Civil-lag framställda beslut och lill följd af den rätt 89 §:n R. F. honom tillerkände, af egen makt och myndighet utfärdade Förordm. Detta har icke föranledt någon protest från R. St:s sida, och måste således anses vara af dem godkändt. Att nu söka införa en annan ordning tror jag icke vara välbetänkt, utan hemställer jag derföre, att R. o. Ad., med ändring af den form, förslaget i delta Betänk, erhållit, behagade besluta, att R. St. skola hos K. M. i nnderd. anhålla, det en förordning med den lydelse, förslaget kommer att erhålla, måtte blifva af K. M. i nåder utfärdad. Frih. Tersmeden: Det är nogsamt bekant alt den nu under iifverläggniug varande frågan varit föremål för myckel olika meningar och det kan icke heller förnekas, att ju icke flera i lagen för Privatbanker förekommande sladganden äro afCivil-lags natur. Likväl vidhåller jag mitt påslående, alt det hufvudsakligasle deraf är af ekonomisk natur.
I sammanhang med nyss omfönnälde anmärkningar hafva revisorerne förnyat de vid flere föregående slats-revisioner framställda erinringar i afseende å den mindre ändamålsenliga method, som iakttagits sid Myntverkets räkenskaper, hvilka icke öfverensstämde med öfriga statsräkenskaper och i uppställningen äfven skilide sig från de tabellariska redogörelserna i Ofver-direktörens för Myntoch Kontroll-verken afgifna underdåniga berättelse, hvarföre summorna ej kunnat utan särskilda omslut kontrolleras. Ej heller hade af räkenskaperna kunnat utrönas, huru mycket hvarje större detalj inom verket kostat, i följd hvaraf revisorerne varit urståndsalte att bedöma verkets gång i dess särskilda delar. Utskottet tror sig kunna antaga, att vid uppgörande af de formulärer för samtlige de förvaltande verkens redogörelser, som till följd af rikshufvudbokens förändrade uppställning äro föreskrifna, och med hvilkas utarbetande, enligt hvad Utskottet inhemta!, en dertill af Kongl. Maj:t i nåder förordnad tjensteman från början af innevarande år varit sysselsatt, tillbörligt afseende fästas derå, att Myntverkets räkenskaper inrättas, så vidt sådant finnes lämpligt och möjligt, i öfverensstämmelse med öfriga stalsredogörelser.
NAgot h t r o l i g t eamtsal ha de aldrig haft, och det har han heller tydligen ingen Atrik efter, han vill barra st&amp; bredvid benne, sitta bredvid henne, dansa med henne, se p&amp; henne, alska honom? - t8nkte Hedvig, det kan ju aldrig komma i fraga, Hon &amp; r fast besluten att hvarken acceptera eller ens litsas marka hans hyllning. Hon som hade selat bli nhgot, göra n b o t, som hade 6nskot ett intensivt lif a f kamp och strid, hon tycker nu att bon ar lik en 18- derlapp i vintersömn p i en gammal vind, stelfrusen, liflös, med löjliga slappa vingar. Skulle hon d i icke kunna ryckta upp sig och f&amp; arbete? Endast af tröghet har hon latit binda sig i det sysslollösa flicklifvets vanor: skridskohkning, konditorifrakostar, promenader och visiter ph förmiddagen, bjudningar, conserter, baler p i eftermiddagen. Bagarna gA, och hon kanner hur allt det hon förut anshg vara sin sjal, krymper ihop och drager sig tillbaka i en allt mindre och mindre yr&amp;. Hon undrar ibland om det verkligen annu rör sig nigot derinne - eller ar det kanske alldeles dödt? Det fins en miinniska som hon afundas, det iir Maria Plomgren, hennes barndomsvan, dotter till förvaltaren p6 hennes fars gods. Hon %r lararinna, f i r arbeta ohyggligt för att hjalpa att försörja sina syskon, tir jamt jagtad, jlmt i penningeförliigenhet, lefver i standig oro. Men hennes lif ar fullt och upptaget. Hedvig afundas bAde hennes arbete och hennes bekymmer. Men nu gAr det upp ett ljus. Skulle inte Xaria resa hem till sin sjuka fader, var hon inte nyss och beklagade sig bfver att hon ej kunde f&amp; nigon att vikariera i skolan? " Det kunde ju jag göra, det Och Hedvig blef riktigt uppskulle jag bestamdt reda mig med! " lifvad af denna idé, reste sig upp och slog armarna öfver hufvudet i förtjusning.
St. vid den ena riksdagen varda godkände, sedermera vid én påföljande blifva, uppå derom af enskilda riksdagsmän gjorda motioner, af R. St. ogillade samt andra i stället antagne. Alltså följer deraf, att den arbetsmethod för fullständigande af den nya criminallagen, som Hr Lagerhjelm föreslagit, icke kan äga den consistens, som gör detsamma verkställbar!; hvarföre jag tillstyrker, att detsamma måtte lemnäs utan afseende. n Hr Akerman: För att dömma af de yttranden, som af åtskilliga ledamöter här blifvit fällde, äger jag väl icke stor anledning att hoppas ett bifall till mitt förslag; men då det är grundadt på ett noga eftersinnande, på en fast öfvertygelse derom, att det endast på sätt detsamma innehåller kan blifva möjligt att få en i sina detaljer väl sammansatt lag, så kan jag icke villfara de Hrns önskan, hvilka hafva uppmanat mig att från förslaget afstå. Jag tror icke, att det sökta ändamålet kan vinnas på sätt Hr Lagerhjelm föreslagit. Visserligen skulle det vara en möjlighet, jag medgifver det; men då skulle man också kunna antaga för gifvet, att R. St. vid den ena riksdagen hyste samma tänkesätt, som vid den andra, och vår riksdagshistoria visar beklagligen prof på att så icke är förhållandet. Hr Lagerhjelms förslag har ett stort företräde derutinnan, att det stadgar antalet af de ledamöter, som skulle sitta uti det ifrågasatta Utsk. till endast 8, då enligt mitt förslag detta antal skulle bestå al 48; men jag får lik - Den 18 April e. m. 559 väl dervid fästa uppmärksamheten på den icke mindre våsendlliga omständighet, att Hr Lagerhjelm åt detta Utsk. endast vill uppdraga en granskande rätt, hvaremot jag derjemte är böjd att tillägga detsamma en beslutande rätt. Jag befarar, att, genom Hr Lagerhjelms förslag, skulle man komma derhän, alt, sedan R.
Hvad dervid först angår den af motionären påyrkade rättighet till intecknings erhållande uti ifrågavarande så kallade nya hemman; så enär en oinskränkt eganderätt till den egendo :. hvars pantsättning är i fråga, utgör yttersta villkoret för all inteckning, enär det dermed afsedde ändamål, att om så skulle erfordras, medelst pantens realiserande, erhålla betalning lör hvad deruti iutecknadt blifvit, derförutan icke skulle kunna ernås; men ifrågavarande hemman, hvilka, såsom å kronojord upptagne, egas af Kronan, endast under besigtningsrätt, med vissa vilkor, på sätt ofvan blifvit nämndt, äro upplatne till de personer, som det uppodlat; alltså torde deraf följa, att rättigheten att låta inteckna ifrågavarande hemman lika litet lärer kunna innehai vare af dem med - 17 Lag-, tamt Atlm. Eetv.- och Ekon.-Vtskollens Betänkande, N:o 8. inedgifvas: som åboer och ärren datorer af andre Kronans eller enskilde personers hemman. På enahanda grunder och då af en oinskränkt egande rätt ovillkorligt följer Kronans rättighet att, i fråga om värdskapet å samma hemman, utan färnärmande af någons lätt, derom efter befogenhet förordna, anse Utskotten besittningsrätten till meranämnde hemman hvarken kunna lagligen tagas i mät lör innehålvarnes skulder eller af dem försäljas, eller å annor man transporteras under andre vilkor, än som innehållas i Kammar-Collegii ifrågavarande Kungörelse, hvarigenom så väl Kronans rätt och bästa, som hemmans-åboernes fördel och säkerhet i möjligaste måtto blifvit betryggad; hvadan Utskotten alltså vördsamt hemställa, att de framställde förslagen måtte lenmas utan afseende. Stockholm den 22 October 1844, Reservation ai Herr Professoren Doctor Grafström: 'Mot Utskottens fattade beslut i denna fråga nödgas jag reservera mig.
Hemmans afkastning efter denna tariff uppgöres , blir ett Hemmans värde så lågt, att det intet som pant till lån är värdt att belåna; men å andra sidan: då Värderingsmannen ej hat andra upplysningar Den 19 April e. m. Iatt inhämta, än de som lemnäs af Jordägaren och de ofullkomliga som af honom sjelf kunna göras på stället, utfaller stundom värderingen långt öfver egendomens sanna värde: hvarföre Directioner i Cassör och äfven enskildte ofta icke tro sig kunna med sin säkerhet utlåna på en sålunda värderad egendom, mer än en tiondedel af värderingssumman dermed är icke en Lånsökande belåten; jag vågar sålunda föreslå: Att alla så kallade värderingar efter BaneOmethod, om de skola anses laglige, böra förrättas tvåfallt, sålunda: att, sedan den nuvarande Författning blifvit öfversedd och värden m. m. lämpadt efter tiden, densamma tages till grund och, sedan afkastningen blifvit utrönt, hädanefter som hittills , förvandlas till Capital, efter 5 för 100; Den andra methoden bör uppgöras efter arealen, hvilken är den enda rätta, sanna och oföränderliga princip men må hända i de norra provinserna och i Bergslagen ändock icke alldeles användbar; likväl skall en värdering, förrättad efter Jordens areal, bilagd med den förra, mycket verka på Långifvarens omdöme. Då denna sednare princip följes, föreslår jag: att ett Tunnland Åker eller Äng å Skattejord icke upptages till mindre än 40 R.dr, . ej heller högre än 60 allt efter dess god I het, hvilket af Värderingsmannen undersökes, Skog och Utmark, sedan impediment» blifvit afdragna, ej under 20 R:dr, ej öfver 542 Den 19 yjpril. e. m. På Säteri och Frälsejord ökes denna tariff med 15 procent. Hus och byggnader upptagas till intet värde, så framt de ej äro brandförsäkrade } men i det fallet blifver Värderingssumman tillagd jordens, och dessa hopräknade utgöra egendomens värde. Fördelarne af denna enkla och sanna method skola icke länge uteblifva:
Far min, ser du, ja jag behöver inte tala om honom, du känner honom lika bra som jag, han fick följa mor sin på tiggarresor kring bygden, då var han bara tio år, det fanns inga fattighus då eller nånting ordnat åt dom fattiga, och som ung vart han bruten av höftvärk och tuberkulos. Han vart, som du vet, en kristen, en rätt kristen. Men i ungdomsåren lär han ha varit rätt vild, under de tider han var som starkast, innan han vart religiös hade han en tid med någorlunda hälsa, och då var han som sagt ganska vild, släktblodet, ser du, det var han som ensam, när linjen för H.-järnvägen skulle stakas, gav säj ut på en murken stock över den gamla Lombacksgruvan, inunder honom var en avgrund på sex sättningar och han stod upprätt på stocken som brakade och fällde murkna flisor, och där högg han bort ett skymmande träd som växte i öppningen med roten i västerslidan. Och kamraterna stod mållösa av rädsla, men då lär han ha kommit ihåg hur fattig och usel han var och att han var en tiggarunge och ingen bergsmansson, för han hade sjungit denna gamla slagdänga medan han huggit så att spånorna yrde över avgrunden. Och i det han liksom smekande for med handen över släggan sjöng David Ramm sakta: Alla man, alla man, håll i repet! Alla bergsmän som skeppar erat järn ni kan släppa när ni vill släpp repet! Dä ä bara en tiggare på än’. Det var inte mycket, men det var sextonåringens trotsiga skoj med översittarna, fattigdomen och dödsfaran. Gud vet vad han tagit sig till här i livet om inte sjukdom och ytterligt elände skruvat till sig kring hans unga liv. Och så, till sist men ej minst, om ej den gamle Gud Fader talat till honom så allvarligt mitt i skogarnas gripande tystnad, att han vid tjugu år plötsligt lade om sitt leverne och sedan vart en av traktens frommaste män! Jo, svarar Efraim Ramm själv, då hade jag blivit rövare och mördare och slagskämpe och allting kanske simpel tjuv också. Jag hade fröet till alla synder i mig. Nu vart jag visserligen lusfattig, men hederlig, och det är inte så litet!
Jernvägs-byggnader, Statens, angående: I. 232, 275, R. 285; B. V. 160, 228, 290, A. 312, 333, 398, 410, 412, 413, 420, 424, 425, E. 427. — —, örn anskaffande af medel för fortsättande deraf, jemte andra dermed sammanhang egande ämnen: I. 232, 285, R. 301; B. III. 274, 395. 463, A. 468, 469, 518, 519. 522, 523, E. 638 och 47 (se tillika Banko-Utskottets Utlåtande N:o 17.) — —, angående en anmodan till Stats-Utskottet att oförtöfvadt behandla Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om anskaffande af medel för fortsättning af —; inbjudning från Högvördiga PresteStåndet: se Inbjudningar. — —, angående bränvins-försäljnings-afgiftens, så väl å landet som i städerne, ingående till Riksgälds-Kontoret, för att användas till —; en inbjudning till Med-Stånden från Hederyärda BondeStåndet: se Inbjudningar. — —, angående det afslutade nya lånet för desamma och det för samma lån erforderliga ränteoch amorterings anslag: B. AI. 555; VII., 134- A134. Jernvägs materiel, angående Statens medverkan för åstadkommande af tillverkning inom landet af’ — ; motion af Herr Anders Rolf Oxehufvud: se Motioner. Jernvägs-väsendet, angående inrättande af en Öfver-Styrelse derför: B. XI. 117, 252, A. 252. Jerrestads härad, om lindring i kronobref-bärings-besväret för nämnde härad: B. III.
Maj:ts Befallningshafvande och Konsistorierna äro äfven behörige alt döma öfver de lörbrvtelser, som emot denna författning hos dem förekomma. 2:o. Felar den, som sjelf domare är, i hvad honom uti sådan egenskap åligger, hörer målet till den öfverdomstol, under hvilken han lyder. 3:o. Vill någon tilltala slämpelpappers-försäljningsrnän för begångna fel i och lör denna befattning, anmäla sådant tillika hos den myndighet, som försäljningsmannen lörordnat. § 16. Ansvar för öfverträdelse af denna författning. l:o. Vid de tillfällen, då embetsmän eller enskilde personer ega rätt att till embetsverk, domare eller embetsmän insända förseglade handlingar, som med stämpel böra vara försedda, åligger del insändaren att, på sätt 8 § 2 mom. stadgar, sådant fullgöra vid ansvar af böter, motsvarande 25 procent af det felande eller undanhållna slämpelbeloppet, dock ej under 5 R:dr. samt skyldighet all ersätta hvad som brister i stämpel. 2:0. Domare, Embetsoch Tjenstemän i Kollegier eller andia Verk, Landtmätare, Nolarii Publici, liksom hvar och en annan, hvilken vid handlingars emottagande och utfärdande i och för tjenstebefattning, antingen uuderlåter alt tillse, det de ingifna handlingarne äro lägligt med stämpel försedda, eller att de för öfrigt derom gifna föreskrifter äro iakttagna, eller ullemnar sådana handlingar ulan stämpel, som med stämpel böra förses, eller dem för ringa stämpel åsätter, eller ock försummar den honom, genom denna författning, i allmänhet eller i synnerhet uppdragna tillsyn, vare för hvarje gång han, i följd af åtal, blifvit till förbrytelse förvunnen, förfallen till böter, motsvarande 50 procent af det undanhållna stämpelbeloppet, dock ej under 10 R:dr, och ersätte dessutom den Kongl. Maj:l och Kronan tillskyndade förlust. 3:o. Allt underslef med stämpelpapper, uppbärande af högre betalning än utsatt är, förfalskning eller annan grof förbrytelse, åtalas vid laga domstol och straffas efter allmän lag.
Prot. d. 27 Maji, 23 Julii och 5 Aug. 1851. STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854. Konslitutions-Ulskollels Memorial, M 5. I M 3. Ank. till Exp.-Ulsk. dea 21 Jan. 1834, kl. 12 midd. Memorial till Rikets Standermed utlåtande angående Kongl. Majlis Nådiga Proposition om tillägg till 61 § i Regeringsformen. Uti Nådig Proposition till Rikets Ständer af den 25 December sistlidet år, som genom samtliga Riksståndens remisser blifvit Konstitutions-Utskottet meddelad, har Kongl. Majit behagat anföra, hurusom Kongl. Majit, bland Hvars angelägnaste omsorger varit, att, der hinder af lagstiftningen mötte emot en friare utveckling af lofliga och nyttiga näringar, söka undanrödja sådana hinder samt lemna idogheten och (liten alla tillfällen till verksamhet och arbete för beredande af enskild trefnad och allmän välmåga, funnit verkningarne deraf visa sig i ett fortgående ökadt frambringande af såväl råämnen, som tillverkning af förädlade varor, äfven af förut här i landet icke förfärdigade slag, derigenom och många nya näringskällor blifvit för en tillvexande folkmängd beredda; och skulle sannolikt en större utveckling häråt gifvas, om medelst förändring i nu gällande tull-lagstiftning en mera öppen tällan med utländska tillverkningar skulle beredas, särdeles för erhållande till lindriga priser af en del för de dagliga behofven nödvändiga och vigtiga varor; men vid förändringar af detta slag vore likväl oundgängligt att iakttaga den största varsamhet, så att icke enskild välfärd förspilldes och landet på det hela genom hastigare åtgärder underkastades svåra påföljder. Sedan mycket lång tid tillbaka hade vissa af landets näringsgrenar varit skyddade genom förbud emot införsel från främmande land af dylik vara, deraf ock uppstått den följd, att högst betydliga kapitaler blifvit i dessa näringar använda.
Under hufvud-rubriken ^bränvin och sprita upptager gällande taxa alla de utländska sprit-drycker, hvilka med det bränvin, som här tillverkas, äro närmast jemförlige, såsom konjak, ramm, arrack m. 11.; och frågan om tullsatserna å alla dessa spritdrycker äro derföre, enligt Utskottets, af samtlig» Riks-stånden godkända, förslag, uppskjuten, intill dess Rikets Ständer fattat beslut, angående den inhemska bränvins-tillverkningen och skatten derå. Men emellan denna lagstiftning och tullsatsen å vin anser deremot Utskottet ett så nära saraband icke ega rum, att hinder deraf för vintullens bestämmande nu Vore för handen. Denna tull, sorn för närvarande utgör dels 24 sk., dels 1 x:dr kannan och hvari Utskottet icke föreslagit någon förändring, öJVerstiger med 50 ända till 200 procent den skatt, som na är i fråga' att åsättas brita - RecilntingsUtskoticts Utlåtande, N:o 15. 7 vins-tillverkningen; och förbrukaren af vin komme följaktligen äfven hädanefter att derföre vidkännas betydligt högre afgifter, än som drabba bränvins-förbrukaren. Utskottet vidblifver således sitt af två Stånd godkända förslag att införsels-tullen å vin må bibehållas oförändrad. Den af Utskottet, för ^ylleväfnader, andra slag, alngods, valkade, två och flcrskäftadea föreslagna införsels-tull, 1 r:dr 24 sk. skålpundet, hafva Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-stånden bifallit; hvaremot Bonde-ståndet återremitterat frågan härom, emedan en gemensam tullsats för finare och gröfre kläden blefve för medelklassen och de mindre bemedlade, som förbruka gröfre kläden, alltför betungande; och borde Utskottet närmare utreda förhållandet emellan de olika slagen samt derpå grunda förslag till skiljaktiga tullsatser, antingen efter vigten af qvadrataln eller efter antalet tradar på tummen; dock så att den af Utskottet föreslagna tull blefve den högsta.
Allting rör sig snabbt nu för tiden o c h lifvet hotar att blifva allt mera kompliceradt och uttömmande. D e t är i synnerhet ungdomen, som lider af dessa inflytanden. Lugn, uthållighet, tålamod o c h herravälde öfver själen befordras icke i en sådan atmosfär, o c h dessa nyktra egenskaper behöfvas lika m y c k e t i ungdomen för att motväga dess ifver och otålighet som vid någon annan tidpunkt af vårt lif. 1 ungdomen är det som » våra hjärtan äro heta o c h o r o l i g a », o m också icke » våra lif äro fulla af b e k y m m e r », o c h att då lugna o c h svalka, stärka o c h upplifva, utsträcker vår kärleksfulla moder, naturen, sina sköna armar f ö r att sluta oss till sitt hulda bröst. Må vi se till, att v i icke i vår ungdomliga brådska föraktligt gå henne förbi, på det vi ej senare må finna, att vi gått miste o m en välsignelse, s o m ej längre står att vinna. Naturen talar närmast till våra sinnen; vårt första intryck af det förhållande att solen ski* I en mindre del af förra numrets upplaga stod genom feltryck 50 öre. Silfverarbeten, Bordsilfver. Modernast! Solidast! Billigast! IDUN 350 ner, att stjärnhimmelen bjuder tystnad åt jorden, att säden mognar, att djur o c h fåglar lefva enligt sin natur är, att v i få värme o c h ljus, blifva uppfriskade af sömn, klädda o c h födda. Så m y c k e t fordra vi af naturen såsom vår rättighet, ty därförutan kunna vi icke lefva, men detta är endast början af hvad hon gör för oss. » Människan lefver icke allenast af bröd. » Naturen har också föda för vårt högre lif, o c h o m vi icke nära oss af denna, måste vi dö bort från allt utom sinnenas lif, fattigt o c h trångt i sanning, jämfördt med rikedomen därutöfver.