Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt gällande författningar skola Häradsrätterne i krooobetjentes och gästgifvares närvaro sätta lämplige taxor på alla för gästgifverirörelsen nödvändiga varor, samt tillika bestämma huru mycket deraf bör finnas i förråd, för att till salu hållas; hvilka taxor sedermera insändas till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, som dem Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JVf 39. 11 bekräftar och till allmän efterrättelse utfärda låter. Då sålunda genom den föreskrifna undersökningen vid Häradsrätten, dervid gästgifvaren eger bevaka sin rätt, behörigt afseende kan fästas å hvarje orts särskilda förhållanden samt i enlighet härmed bestämmas gästgifvares skyldigheter att förse resande med de för dem nödvändigaste lefnadsbehof, för hvilkas erhållande mången gång hinder kan möta, derest ej någon finnes skyldig att dem mot skälig ersättning allmänheten tillhandahålla, torde de af motionären anmärkte med gästgifverihållningsskyidigheten förenade besvär i de flesta fall kunna ordnas så, att de ej varda mera betungande än att desamma uppvägas af de gästgifverierna förunnade förmåner, bland hvilka må nämnas frihet från rotering, hvilken frihet är af högt värde och jemväl så uppskattas. Utskottet finner sig alltså böra hemställa, att denna motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 13 Januari 1863. Rättelser: i Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JVs 28: pag. 23 rad. 1 står: uppfattning; läs: omfattning » 23 » 3 » med ett och annat; läs: med ett annat STOCXHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1862. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JW 40. Ant. till Eip.-Utsk. flen 16 Jan. 1863, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion (JM 155) om rättelse i gällande föreskrifter, beträffande ersättning åt läkare-lcorpsens medlemmar efter res-reglemenle och för inqvartering. I detta ämne har Herr Cederschjöld, F. A., inom Höglofl.
— Ja, men det gör jag inte, jag reser. Matilda slog sakta hop sina händer. — Reser du ifrån mig, Ada — sade hon kvidande tonlöst — hvad är det, säg? Ada stannade. — Tja, det skall du gärna få veta. Pryhl har friat till mig och jag har sagt nej. — Jag börjar formligen hata det här landet, du får ursäkta mig, jag mår rent af illa här, jag önskar gå i kloster, det är ingen öfverdrift, en genuin dödsro vore det härdigaste jag kunde tänka mig. Matilda hörde knapt, hvad hon sade. — Hvad menar du — ropade hon förvildad af tusen känslor — har Pryhl Ada såg på henne. — Finner du det så märkvärdigt? — Nej, nej — men du — kan du inte tycka om honom? Adas fingerspetsar trummade mot bältspännet. Något nole mi tangere i hennes väsen värkade generande och förlamande på Matilda. Ada började långsamt. — Jo bevars — ingenting hade varit i vägen för det ... Viktor Pryhl har starka armar nog att bära mig in i lyckans hus, du ... Men det är ju något sterilt vid hela affären — inte är han kär i mig, inte, han har arbetat sig till det — har fått för sig, att jag skulle uträtta en hel del utmärkta saker härute, han är så förfärligt impulsiv. Matilda stod som bunden med händerna hopknäpta och hängande framför sig. — Ada — hvad det vore roligt — sade hon stammande. — Tycker du? — Hvarför är du så här? utbrast Matilda. Ada såg på henne med något hårdt i blicken. — Han är kär i dig. — Galenskaper, jag bedyrar dig — du ser allting för skarpt, du fördärfvar lifvet. Med afvägda rörelser satte Ada sig långsamt ned och lutade pannan mot bordskanten. Matilda gick några slag med tvekande, tysta steg. Hon ville tala — göra det godt, det hela var så galet, så förvridet. Men hon kände sig som förlamad i denna pinsamma tystnad. Slutligen sade Ada tungt: — Det där är den negativa sidan af din natur — hänger samman med din egendomlighet. Du vill ha, men du kan inte ge ...
Hr von Post, Ernst Jakob: N:o 478. Hr Printzenskjöld, Carl. 108 Den 8 December R i d d a r h u s - U t s k o 11 e t: eller N:o 102. flr Oxehufvud, Olof Philip, och N:o 1087. lii Tigersköld, Fullm. Gr. Bonde, Guslaf: N:o 385. Frih. von Brinkman, Fullm. Gr. Bonde, Guslaf; ;— 11. Hr Bonde, Fullm. Frih. Boude, Knut Philip. Öppnades jemväl Hrr Electorers lista vid val af en suppleant uli BankoUtskoltet, att, under elen Utsk:s-ledamot N:o 1630. lii Reuterskjöld, Carl Leonh., beviljade 10 dagars ledighet frän den 11 dennes räknadt, i hans ställe ingå; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o lill. Hr Sölfverberg, Magnus Didrik. Äfvenledes öppnades Hrr Elektorers lista vid val af de utaf R. o. Ad. d. 8 dennes beslutade suppleanter till R. Sl:s Utsk.; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i Constitulions-Utskottet:^ N:o 114. Frih. Hummerhjelm, Fullm. Frih. Åkerhjelm, Johan Carl, och — 215. Hr Ramsay, Fullm. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof, med hvardera 23 röster. Stals-Utskottel: N:o 1020. Hr Lagerborg, Samuel Wilhelm, med 22 röster; — 2209. „ af Harmeus, Henrik Otto; med 15 röster. Bevillnings-Utskottel: N:o 1413. Hr Råfelt, Anton, och — 2309. , af Dalström, Gustaf Jacob, med hvardera 14 röster. Banko-Utskottet: N:o 373. Frih. Skjöldebrand, Knut, med 12 röster och — 1055.
Medan jag har ordet, vill jag af förekommen anledning upplysa att Norrköping redan afgiltsfritt afstått jord för östra stambanan. Talrika och häftiga rop på propos. hördes ånyo. Gr. Sparre: Jag får ännu en gång upprepa hvad jag nyss, i anledning af Gr. Mörners yttrande, nämnde, att hvad Frih. af Ugglas nu vidrört, angår nästa §. Jag vili dessutom erinra derom, att, utom dem som nyss blifvit uppräknade, det finnas mångå andra jernvägssträckor, som skola byggas. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till det förev:de monnt, dels återremiss deraf och dels afslag derå, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till moimt, hvartill svarades talrika och starka ja, blandade med många nej, sedermera propos. på återremiss deraf, som med nej besvarades, och vidare propos. på afslag å merberörde morn., då svaren utföllo med många nej, blandade med ja, hvarefter propos. på bifall till mom:t förnyades samt besvarades med starka ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Sedan såväl Frih. af Ugglas, som Frih. von Schulzenheim, begärt votering, yttrade Hr Gr. o. Landtm, att R. o. Ad. egde att afgöra, huruvida återremiss af monut eller afslag derå skulle 58 Den 17 Oktober. intagas i kontra-propos:n vid den blifvande voteringen, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, först hemställde att återremiss af mom:t skulle utgöra konlra-propos:n vid voteringen. Ropades ja och nej i blandning. Sedermera föreslog Hr Gr. o. Landtm, att kontra-propos:n skulle innefatta afslag å mom:t, då svaren jemväl utföllo med blandade ja och nej; hvaruppå, och sedan såväl Gr.
N:o 4 afgifne förslag till § i riksdagsbeslutet ang:de Just.Ombudsmansvalet m. m., godkänt samma förslag med tillägg näst efter orden : »Vår Just.Ombudsman efterträda» al följande ord: »och samma embete utöfva», samt inbjudit R. o. Ad. samt PresteStåndet att uti beslutet om berörde tillägg sig förena. Begärdes på bordet. Fortsattes pröfningen af StatsUtsk:ts Utlåt. N:o 85, ang:de regleringen af utgifterna under JliksStatens Femte Hufvudtitel. 8:de punkten, ang:de anslaget till Durchmarchekostnader, samt 9:de punkten, ang:de anslaget till sjukvård. Utsk:ts hemställanden biföllos. 10:de punkten, aug:de anslaget till Skrifmaterialier och Expenser m. m. för SjöförsvarsDepartits KansliExpedition. H. Exc. Hr Grm o. Landtm, förmälte, att då Utsk:t uti den följande 12:te punkteu afgifvit yttrande ang:de det itrågav:de anslaget, R. o. Ad. torde finna, att den förev.-de punkten icke erfordrade annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Ropades ja. liite punkten, ang:de anslaget till Lotseri-och Fyringsstaterna. Utsk:ts hemställan bifölls. 12:te punkten, ang:de öfriga tili Hufvudtiteln hörande anslag m. ra. Hr Lilliehöök, Bertil: På sätt jag förut en gång an märkt, torde det vara bäst att äfven i detta fall de ändringar, som blifvit en följd af R. o. Ad:s föreg:de beslut, iakttagas vid slutsumman. Da u 14 Ap ril a, ra. Uppå härefter framställd propos. blef Utsk:ls förslag uti före v:de punkt, bifallet med erinran om iakttagande af de förändringar i framställningar afvikande beslut. 13:de punkten, ang:de anslag till nybyggnad af en Angfregatt. Hr Skogman, Carl Johan Alfred:
Maj.t förwäntar altsä Riksens Ständers underdäniga utlätande om och hwilka af de pä Beneficii och Benädnings Titeln af Allmänna Jiidragnings.Staten uppförda Perso, ner anses böra genast förlora hwad de inne. bafwa, samt huruwida och till hwilka under de öfriga Titlarna pä samma Stat, i afseende pä Bilagan Nw 6. wid Stats. Contoirets under, däniga Betänkande, en lika indragning bör sträckas, hwarwid Kongl. Maj.t likwäl anmär. ker att af de pä Desi förra Fursteliga Stat upptagne, ätskillige blifwa flyttade pä Kongl. MajttS Hof.Stat, för hwilka Kongl. Majtt af Hof. Stats Summan läter godtgöra hwad Stats. Werket emellertid till dem utbetalt; hwarom Nädig Skrifwelse till Stats-Eontoiret längt för detta afgätt. Kongl. Majs förblifwer Riksens Ständers Stats.Mffott med all Kongl. Näd och Ynnest wälbewägen. k?t supra. OH k l.. bläns Dä, med anledning af denna Kongl. Majtts Nädiga Proposition, Stats. Utskottet äligger, att till Riksens Högloft. Ständer inkomma med Utlätande rörande de, genom den af Riksens Högloft.
Den åsigten att dessa öfverflyttningar endast skulle hafva varit skälet att begära ett ökadt antal Ledamöter i HofRälterne, kan jag ej anse vara den rätta. De civila Rättegångarne hafva betydligen ökats, dessa sednare år, men jag har aldrig 91 Den 8 December f. m. kunnat öfvertyga mig, att det skulle kunna anses för enUycka för ett Land. I samma mån ett Land .tiger i odling och folkmängd , i samma mån måste äfven tvisterne ökas. Den tid Svenska jorden ej hade värde, trätte man ej om den. Man tvistar säkert ej så mycket om den jord, som ligger kring Umeå, som om den, hvilken ligger kring Malmö. Det är blott tillökningen af de gröfre brottmålen, som bör väcka bekymmer; dock äro dertill åtskillige orsaker, som böra tagas i beräkning, och med tillfredsställelse bör jag gifva tillkänna, att på flere ställen af Riket dessa betydligen minskats. Men den tankan, att ett land skulle anses lyckligt derföre, alt civila rättegångar minskades, kan jag för min del ej dela. HofRätten öfver Skåne och Blekinge bar funnit sig nödsakad att begära tillökning af 2:ne Ledamöter. Den har stödt en sådan begäran på den grund, att då denna llofRätt inrättades, var det antal af 6 Ledamöter, som till denna ÖfverRätt bestämdes, ett för ringa antal. Under den lid som förflutit, sedan den stiftades, bar erfarenheten visat, att populationen inom dess Jurisdiction stigit med 37,000 personer. Jag frågar, om för bedömmandet af en så ökad folkmängds rättsförhållanden det är förmycket alt få två nya Ledamöter. Hvad åter de ökade lönerne angår, får jag gifva till - Den 8 December f. m. 93 känna, att, med minimi-beräkningen af 6 R:dr per tunna spannmål, en Ledamot i ÖfverRätt ej bär mera än 800 R:dr Banco i lön. Jag frågar, om detta kan anses såsom en motsvarande lön för en Ledamot, som i 12 månader från klockan 10 till 2 på förmiddagen, om eftermiddagarne och mången gång om nätterne är sysselsatt.
Cederström, Jacob: Det nu föredragna betänk. är af alldeles enahanda beskaffenhet med det föregående, men har derjemte ännu ytterligare några egenheter af Den 3o Maj f. m. 455 en ovanlig ärt, och som en af reservanterna, Jan Andersson, förklarat, att de måste hafva varit särdeles bevekande, då de kunnat så förändra öfvertygelse!) hos de afdelningens ledamöter, som afslyrkte motionen, att, vid den uti Ulsk:s plenum sedermera skedda omröstning, blott 5 röster öfverensstämde med afdelningens beslut. Jag anhåller att i sjelfva saken få gå noggrannare till väga, för alt visa förhållandet i detta afseende. Utsk. har, på grund af Högsta Domstolens dom, ansett det vara ensamt försummelse i arrendets betalning på dag samt mindre bris l fa I lig he l ers botande, eller anmälan hos Konungens Bef:h:de, som vållat arrenderättighetens förlust. Af en nu bekommen synedom öfver Nyqvarns qvarn och dess nuvar. belägenhet läi*er likväl R. o. Ad. finna , att arrenderätten i annan väg är förbruten, nemi. i afseende på skyldigheten att underhålla sjelfva qvarnen. Synerältens utslag lyder sålunda: Utdrag af prof., hållet vid afoch t i 1 fträdessyn å Nyqvarns qvarn den 6 Maj 1840. S. D. På sätt häradsrätten den 12 sisth Mars beslutat, hade till denna dag blifvit nppskjuten afoch tillträdessyn å Nyqvarns qvarn emellan Bagaren Lemkes efterkommande, hvilka lägenheten afträdt, samt K. M. och Kronan, jemte tillträdande arrendatorn, Byggmästaren Johan Lemke; Utslag.
«Lars är på folkhögskolan i år,» förklarade mor kort, ännu innan Per Larsson hunnit svara. Nisse vände sig emot henne för att underhålla sig med henne i detta gefundenes fressen af samtalsämne, men bet tvärt af, i thy att vännen Bob upphof sin mun. Bob hade hela tiden sutit och våndat sig öfver att vara dömd till dödstystnad; han hade inte för sin död kunnat hitta på något att säga och få äfven han ett litet lillfinger med in i samtalet. När han hörde ordet folkhögskolan, sträckte han öron, som en militärhäst, när den hör en trumpetsignal. Visserligen sväfvade han i den fullständigaste okunnighet om begreppet; men det sköt igenom hans hjerna, att mellan detta namn och detta miliö funnes ett samband, hvilket vore det halmstrå, hvarmed han kunde rädda sig. «Ah, ah,» sade han på sin uppländska dialekt, vänd mot damerna, förtroligt och förbindligt. «Folkhögskolan. Det är visst en alldeles utmärkt inrättning, dä’!» Alla de närvarande sågo på Bob, men ingen svarade på denna besynnerliga anmärkning. Blott Nisse knöt ansigtet samman till en enda ogenomtränglig härfva, strök det hela glatt igen med handen, samt fortsatte underhållningen med ett djupt allvar och som om Bobs inlägg alldeles inte existerat. «Det är väl på Hemmet? Hos min gamle vän Grönvall?» Det låg en svag biton af ironi i stämman; den var nästan omärklig; men den undgick icke värdinnan. «Ja,» genmälte hon kort. «Det är det. Och till nästa sommar ska också Elsa dit.» Elsa blef helt röd vid att så der få den allmänna uppmärksamheten fäst på sig samt kröp instinktivt djupare in i soffan, – de skygga, glödande ögonen hade plötsligt mött redaktörens blick. Unge herr Kristoffer hade helt omotiveradt känt sig så högtidlig till mods, som om denna angelägenhet rörde honom personligen. «Ja, det är ett bra ställe,» sade han med värdigt eftertryck. «Ja, det är ett bra ställe,» bekräftade värdinnan och nickade honom till. Man kände sig i lyft stämning rundt i laget, som i förra tider när man hört ett vackert Guds ord, andades djupt och teg.
Wart Regeringssätt är wisligen sammansatt af de tre magtcrna, den Monarkiska eller Konungens, den Aristocratiska eller StatsRadets, och den Dcmocratiska eller Ständernes. I den Aristocratiska magtens hand ligger jcmnwigten mellan de andras, emedan det är den, som sä till jagandes mognar till Systcme Konungamagtens genom Ncgcrings-ärendernas natur mängfaldiga wiljor. Existerade ej Stats-Nädct, sa skulle antingen Konungen kufwa Ständerna eller Ständerna Konungen. Worc Stats-Nadet mer än Konungens Nädgifwarc, sä skulle det börja med att kufwa Konungen, och förmodligen sluta med att kufwa Ständerna. Men skulle Konungen, utan stora skäl, kunna göra Stats-Rädet ofta ombytligt, sä skulle den i tvärt Regeringssätt lagom afmätta Aristocratiska magtens förmäga icke just genast upplösas, mtn genom omkastningar i styrelsegrunder sä rubbas, att Negcrings-Systcmct förrycktes, att jemnwigten derigenom sörswunne, och de såmedelst samlade National-missnvjen smäningom stege till den höjd, att Konungamagtcn försattes i den yttersta wäda. Jag sluter häraf, att det wore redan farligt, om Konungen lätt skulle kunna amovera StatsRäd. Ännu större blefwc faran, om Han ägde att, i ett eller flere Stats-Räds fränwaro, constituera andra.
Nej, emedan Lagstiftaren och det Medborgerliga förtroendet uppdragit åt vissa Taxeringsman, hvilka, efter aflagd Ed, äro både berättigade och förpligtade att, efter bästa öfvertygelse, på samvete bestämma de belopp, som bero af Taxeringsmauna - pröfning ; men ett motsatt svar måste jag 40 Bil. t BeviUn.'ZJts!;ottets Betänkande N'o 33. lemna, då frågan angar de grunder, pfter hvil. ka Taxeringen sker, Att bevisa vådan utaf, att Taxeringsmanna»åtgärden i denna senare del skulle vara utan all controll, anser jag nu vara öfverflödigt, då Afdelningen tillerkänt både Skattskyldige pch Kronans Ombud rättigheten att öfverklaga Taxerings-åtgärderna. Jag inskränker mig således dertill, huruvida det är tillfyUestgprande, att Kronans Ombud vid Taxeringarne ega besvärsrätten. Rikets Ständers heligaste pligt och if* rigaste bemödande, att fastställa sådana beskatt® nings-grunder, sorn, i ett rättvist förhållande, träffa alla Medborgare lika, kan icke på annat sätt befrämjas i tillämpningen, än att det Verk, dit alla Taxeringslängder böra insändas, eger efterse och granska, att dessa beskattnings-grunder blifvit på alla ställen lika tillämpade. Lika säkert man kan antaga, att hvarje Taxerings-Cpmité gör tillämpningen efter bästa öfvertygelse, 1 i ka mycket måste man antaga såsom sannolikhet, att Kronans Ombud vid Taxering^ och Pröfnings-Comitéerna, utan ansvar, kunna efter egen öfvertygelse låta bero vid samma tillämpnings-grunder, som Comitéerna, och då skall rättelse eller jemnlikhet aldrig vinnas, enär besvär icke anföras och det ena Länet jcke känner, huru Författningen i ett annat Lap Bil-t. Bévilln.~JJtskottets Betänkande N:0 12, 4j. lillämpas. Erfarenheten talar tillräckligt i detta fall, då Kronans Ombud vid Taxeringarna hittills högst sällan anfört några besvär, mert Pfver.Revisionen deremot anmärkt många orig. tigheter och ojemnheter.
Andra morgonen samt derpå alla söcknedagar under de tre första veckorna af Margaretas vistande på Winäs, sade Grefvinnan till henne vid frukostbordet: „Augusta kan kanske få vänta med att börja några lektioner tills i morgon.“ Margareta – som visste att man läser för att lefva, – men lefver ej för att läsa – bugade bifall tigande och började inga lektioner. Undertiden blefvo Augustas och Margaretas rum så trefliga; denna sednare var så vänlig, mild och jemn – och hennes egna företag så nöjsamma att se på, att Augusta, när Grefvinnan för nittonde gången ville befria sin dotter ifrån mödan att sysselsätta sig, afbröt Modern, sägande lifligt: „Nej vet Mamma jag har just riktig lust att försöka om det kan vara så roligt att arbeta med Bonne Amie, som det ser ut.“ „Som du vill mitt barn“ var Grefvinnans svar, och Margareta installerades sålunda i det som Augusta förklarat vara hennes endaste åliggande, samt bibehöll äfven då till Elevens alltjemt växande förundran, sitt saktmod och vänliga utseende. Ty värr tröttna somliga lynnen vid allt, äfven vid att ständigt väl bemötas. Augusta började finna en viss tyngande enformighet i de, utan något slags stormar aflöpande lästimmarne. Hennes i början återhållna misslynne återkom så småningom med alla hennes öfriga fel i släptåget och snart vankades dagliga och stundliga utbrott deraf med hvilka hon, så till sägandes tycktes vilja pröfva, huruvida hennes Bonne Amies lugn verkligen var orubbligt. Margareta, å sin sida, försigtig nog att ej låta inveckla sig i någon strid, hvarur hon icke var säker att utgå segrande, märkte vanligtvis icke Augustas dåliga lynne, eller ock undanröjde hon oförmärkt de skenbara anledningarna dertill, och der detta icke hjelpte, var tystnad och bortläggande af hvad sysselsättning de hade för sig, hennes enda förebråelse.
För min del anser jag det af Kongl. Majrt begärda extra anslag, för ofvanherörtle ändamål, intill nästa Riksdag, böra beviljas. ” N:o 452. Ank. till Exj>, Utsi. den 3 Mars, kl. 1 e. ni. Utlåtande, i anledning af Kongl. Waj:ts Nådiga Skrifvelse, angående ett serskildt anslag för Kongl. Theatern, motsvarande de för denna Inrättning i stat •uppförde summor, hvilka Rikets Ständer förklarat köra med 1840 års slut upphöra. TJti Nådig Skrifvelse till Stals-TJtskniiet af den 3:dje sistlidne Februari, , (intagen under Nio 101 i vista Samlingen af Bihang tili Riks - Cih. till E. StErot. tS/p) och tfl/pt. 4 Sami. 1 Afl. 3 Band, 8 Heijl. 8 10 Stats-UtsJiottcts Utlåtande, N:o 452 Ståndens Protocoil) liar Kongl. Maj:t, uppå underdånig hemställan af Dfreclionen för Dess llof-Capell och SpecLakler, i Nåder föreslagit, att, intill nästa Riksdag en årlig summa, motsvarande de af Rikets Ständer genom omröstning i Förstärkt Stats-Ulskolt indragne anslag, hvilka sedan längre tid tillbaka varit lill understöd för Dramatiska Spectaklet å Riks Staten ujipförde med 4>5oo R:dr i contant och värdet af 200 famnar ved, calculeradt i penningar till i,5oo Rrdr, må varda vid Extra Stats-reglaringen för Kongl. Theatern anvisad; varande vid den Kongl. Skrifvelse!! Inlagde
O* l: 24. 20 Art II. §• 17. £rebje <£lafen 16: 32. gjerte tito *2: gemte tito —8* ©jette tito 6: ©junte tito 4'- Åttonte tito — —, 3: 3 be <5ft*tgc ©tdberne, t Brje Clnfjec: görfta <£la§en Stbr 15: Det ffall forn antingen efter tapering£.£omifeen6 fdnnebom ftg met (£ommi§ionööanbel befattar, eller ocf fjelf uppgifwet ftg wilja bfifwa för fd beffaffab ^anbcl beffaffab, owilforligen taperaé fdfom (£ommifjionair, utan att Sapering&Comiteen trid dga ingå i profning, om ten ffattffplbige dr till (Sommijjionéljanbelö ibfante berdttigab. igönttwerfare, J?ronané wit Amiralitetet, Artilleriet ocf) gortifxeationen met flere ©tater, betala efter beraé Söne»wilfor ifrdn 2 9t:tr till 24 ff. jganötwertare af alla flag wit #ofwet ocf; te i^ongl. ©peftaflerne tape» raé för Sön, lifa met £jenffemdn. Alla förendmnte Jöanbfmerfare, bwilfa trifwa fdrffilb Störelfe, (fola befjutom terföre taperaS, lifa met borgare. gofmdftare fyo6 pribafe 9?:br 10: £us!?4Uerffor 1: 24. £usprebitönter, forn i weterbörlig ortning tertill blif* wit fallate —25: £yrfti(T<ir, fe #anbfmerfare.
Endast vid ett af de många skäl, som blifvit anförda för afslag å motionen, eller densammas läggande till handlingarne, har jag fästat någon vigt, och detta skäl är, att prot:t för d. 18 April e. m. ännu icke är justeradt, och att Hr Gripenstedt således ännu har rättighet att göra de anmärkn:r eller ändringar han kan finna lämpliga. Deremot kan jag alldeles icke finna, att någon fara för yttranderätten är för banden. Denna frihet är visserligen fri, men dock icke så, att man icke måste svara för sina yttranden. Om ett yttrande innehåller sådana anklagelser för sådana förbrytelser, om jag så må säga, som Hr Gripenstedt anfört emot Fullmäktige i Riksg:sKont., så måste man ansvara för det. Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates: Jag har begärt ordet i ani. Frih. Tersmedens framställning om de vådor, som genom motionens remitterande skulle upkomma. Jag bekänner att jag icke kan inse dem. Tvertom förefaller det mig helt naturligt, att hvarje ledamot af E. o. Ad. har såsom representant rättighet att begagna de uplvsningar han under discussionen om ett ämne kunnat inhemta, för att genom dem leda sig till hvilket resultat som helst. Något annat har Hr Cederschiöld icke gjort. Hans upmärksamhet har blifvit fästad på de förhållanden Hr Gripenstedt omnämndt, och dessa har han velat hafva utredda. En annan afsigt med motionen har jag icke kunnat finna, och någon fara för yttranderätten kan af en sådan utredning icke heller upstå. Visserligen är det en sanning, att StatsUtsk. får något besvär med motionen, och att den snart sammanträdande statsrevisionen kan utreda frågan, men jag tror det vara ganska angenämt för R. St:r att, innan jernvägsfrågan i sin helhet pröfvas, StatsUtsk., så fort som möjligt, bl ifver i tillfälle att för R. St. framlägga Riksg:sKont:s ställning och upgift å de medel K. M. till Kont. aflemnat och hvarom tvistas, samt sättet, hvarpå de disponeras.