Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad särskildt nedsättningen af import-tullen å koksalt från 36 sk. till 18 sk. angår, får jag blott tillägga, att, ehuru delta är en af de första förnödenhetsvaror och jag, med afseende derå, gerna såg, att den så billigt som möjligt kunde af den fattige få inköpas, jag dock fruktar för, alt den nu föreslagna nedsättningen, som ej gör mera än 6| runst. för kappen, ej kommer den fattige, som endast kappevis inköper sitt behof deraf, tillgodo. Stats-verket skulle, på denna nedsättning, beräknad efter 1852 års import och nu gällande tull-taxa, årligen, endast på denna artikel, göra en förlust af 98,500 R:dr, hvilken då genom annan Bevillning mäste fyllas; och då jag ej anser, att man bör, aldraminst nu, minska Stats-verkets inkomster, efter min åsigt, endast till fördel för dem, som handla med denna vara, eller för förmögnare personer, som deraf inköpa flera tunnor, får jag härmed instämma i Herr Gyllenrams reservation.» 10:o af Herr Komminister Beckman-. »Emedan jag anser Sverige hafva egendomlighelcr såväl i religiöst, som politiskt och ekonomiskt afseende, så kan min ringa röst icke låna sig till redskap för abstrakta theorier, som hos andra folk i dessa afseenden kunna befinnas användbara, hvarföre jag ock med hänseende till tull-lagstiftningen, så vidt jag förmått uppfatta ärendet, har velat ställa mig på sanningens område, utan alt hänföras hvarken af den öfverförståndiga probibitismen eller den lättsinniga frihandeln. Den förras tid bör i det närmaste vara förbi; den har ock knappast egt någon obetingad förespråkare inom det Högloft. Utskottet; men det oaktadt kan icke den sednare omedelbart få efterträda den förra. Det är emellan begge ytterligheterna en, 100 Bevillnings-Utskottels Betänkande, N:o 3. mängd trappsteg, nedifrån uppåt, eller tvärtom, allt såsom man behagar. Reservantenhar sökt hålla sig läst på nägotdera af dem.
Det intresse, som, inom åtskilliga delar af de norr om Mälaren befintliga provinser, vid detta och flere föregående tillfällen gifvit sig tillkänna för åvägabringande inom nämnda provinser af en jernvägsanläggning, utmärker åtminstone att dessa orters invånare sjelfva inse vigten af den lättade kommunikation, som genom jernvägarne åstadkommes, äfvensom att de äro beredde att för erhållande af denna förmån underkasta sig upoffringar. Under sådane förhållanden kan det förefalla hårdt att andra orter, hvilka ej vilja på något sätt medverka till sådana anläggningar, utan tvertom låta till det högsta pris betala sig vid hvarje tillfälle, man tager deras medverkan i anspråk, skola få företräde. Detta kan dock icke vidare ändras, utan är numera frågan i första rummet endast, huruvida man har tillfälle att redan nu bugna de norra orterna med jernväg, eller om det är med klok hushållning öfverensstämmande att dröja dermed till en annan riksdag. Dä frågan om de redan beslutade jernvägarne förevar hos R. o. Ad., tog jag mig friheten fästa upmärksamheten på en utväg, hvarigenom man, ulan att kullkasta det beslut ang. jernväg mellan Stockholm och Götheborg, som vid förra riksdagen fattats, kunde bereda tillfälle för de norra provinserna att äfven vinna delaktighet af fördelarne af en sådan jernväg. Detta förslag vann dock icke understöd af någon talare eller Ii. o. Ad:ns bifall, och qvarstår således endast i R. o. Ad:ns protokoll såsom min enskilda reservation. Då jag nu anser mig pligtig att upträda mot det förslag, som bär blifvit framstäldt, gör jag det icke af motvilja för en jernvägsanläggning i norra delen af landet, för hvilken jag tror mig tvertom förut hafva visat, alt jag nitälskat, helst jag städse varit öfvertygad att densamma bort hafva företräde framför den beslutade jernvägen söder om Mälaren. I fråga om yrkandet att R.
Eriksson hos dem gjord ansökning om förbättring af de åt honom anslagna löneförmåner; till stöd för hvilken anhållan Eriksson anfört, att hans nu innehafvande lön, 400 R:dr, jemte särskildt arfvode 150 R:dr vore otillräcklig för lefnadsbehofvens fyllande för honom och familj; att priset å nödvändighets-artiklar vore lika högt vid Tumba, som i Stockholm; att Skollärarens befattning vore fullt jemförlig med den vid Tumba anställde andre Bokhållarens, för hvilken, utom natura-förmåner, kontanta lönen utgjorde 950 R:dr; att Skollärarens nuvarande lön, jemförd med den minimilön, som i Kongl. Folkskole-stadgan vore bestämd för Folkskolelärare, visserligen kunde synas vara hög, men att om i betraktande tages den tillökning i så väl penningelön som naturaförmåner, Folkskolelärare i allmänhet boredes derigenom, att de med denna sin befattning förenade orgelnistoch klockaretjenster, så skulle det visa sig, att skolläraren vid Tumba icke vore bättre aflönad än andra folkskolelärare; att Eriksson, emot hvad förhållandet vore med så väl desse sednare som de vid nämnde bruk anställda, med honom likställiga personer, saknade både tid och tillfälle till biförtjenst; hvarjemte Eriksson anhållit att, då det åt honom, likasom Vanko-L't»koUets Memorial N:o 43. 17 likasom åt bruksarbetare med hushåll, anslagna qvantum ved vore otillräckligt till uppvärmande af hans bostad, det för honom bestämda årliga vedanslag måtte med 3 famnar förhöjas.
— 25 af klufvet vide eller strå, rör och andra finare slag . 1 skålp. 1 12 Korkar, skurna, utan beslag, äfvensom Korksulor . 1 skålp. — 15 med beslag 1 skålp. — 50 * Korkbark Fri. Kort, Spel ... I gross 18 — Anm. Om hvad i afseende å korten vidare är att iakttaga, innan de till egaren utlemnas, är särskildt stadgadt. Kreatur, alla slag .. Fria. Krita, hvit och Kritsten, omalen Fri. malen 1 centner 20 röd och svart '1 skålp. 2 Pastell .. 1 skålp. 10 Krokar, till fiske .. ■1 skålp. 15 Krukmakare-arbeten, ej specificerade: oglacerade och omålade 1 skålp. 3 glacerade eller målade, äfvensom Terra Cotta och Terralith .. 1 skålp. 10 Korf; hänföres under Metwurst. Kransögon; hänföras under Apothcksvaror. Kratz; se Tester. Burkar Förslag till Tull-taxa. 25 . Qvantitet för Införsels-tull. Tullberäkningen. Riksmynt. Krukmakar e-arbeten, ej specificerade: R:dr öre. oe;lacerade och omålade O . 1 skålp. — 3 elncerade eller målade, äfvensom Terra Cotta och Terralith O ’ 1 skålp. 10 Burkar och Krus, på hvilka varor inkomma, och som . icke, enligt särskildt stadgande i Taxan, inbegripas uti vigton för tullberäkningen Fria. Kitti, intill slutet af år 1858 Förb. I från och med år 1859 * •1 skålp. — 5 Kummin '1 centner 1 50 Käppar, alla slag 1 skålp. 1 15 Kätt. alla slag Fritt. Lack ... 1 skålp. — 40 Lackerade arbeten, ej specificerade . 4 skålp. 1 Lackmus .. 1 skålp. — 4; Lagerblad och Lagerbär 1 skålp. — 3.1 Lakrits . 1 skålp. — 8i Lakritsrot eller Glycyrrhiza .
Den 19 December f. m. Å ny o föredrogs Herr Boys, Jolia n Fredrik, den 8 dennes e. m. på bordet lagde Motion, angående förhöjde löner för Officerarne vid Kongl. Jemtlands Fältjägare Regemente. Friherre nore Duben j Carl: Emot Herr Boys ifrågastälde Motion nödgas jag protestera. Det synes mig ej lämpligt att StatsTJtskottet befattar sig med reglerandet af ett enskildt Regementes löner, enär Kongl. Maj:t aflåtit Nådig Proposition om allmän Lönereglering för hela Armeen. Jag medger att den tafla Herr Boy uppdragit öfver Lönetillståndet för Befälet vid JemtlandsFältJägareRegeinente är mörk; men jag tror, att den kunnat blifva lika mörk för flera Regementen i Aromen. I fall StatsUtskoltet likväl upptager Herr Boys Motion, önskar jag att Utskottet måtte fästa uppmärksamhet, så väl härå, som å den omständighet, att den plats inom JemtlandsFältJägareRegemente ; hvars Innehafvare är uppgifven att tjena för mindre än intet, likväl nyligen af Kongl. Maj:t fått sig anslagen en Löneförhöjning af 1000 R:dr, tagne från Vestmanlands Regementes ChefsLön, och ehuru odrygt detta anslag än må synas, vågar jag dock tro det kunna få namn af något. Herr Boj, Johan Fredrik: I anledning af Friherre von Dubens anmärkning emot min / Den 19 December f. m. 33r min Motion får jag upplysa, att det ingalunda är fråga om min plats inom Jemtlands FältJägareRegemente, ehuru jag äfven nu, efter erhållandet af den omnämnde Nådiga tillökningen, kan bevisa, att jag tjenat för mindre än intet, utan att min Motion endast är dicterad af det öfriga RegementsBefälets trängande behof. Att den tafla jag om Regementets tillstånd uppdragit, väckt uppseende, förvånar mig ej; men det förundrar mig, att Friherre von
Det är likväl nödigt, att undersökning göres om banornas sträckning, så väl inom andra provinser som i Småland, och jag anser Frih:s förslag onyttigt, emedan det synes gå ut på, att det är mera angeläget att draga jernvägen genom Småland än genom andra provinser. Sprengtportens förslag instämmer jag deremot, emedan det är nödigt att få alla möjliga uplysningar i afseende på jernvägarne. Jag tillstyrker således bifall till punkten, med det tillägg Frih. Sprengtporten föreslagit. Hr Tornerhjelm, Rud.: Då man inom R. o. Ad. afslagit en af Utsk. tillstyrkt bansträckning, har sådant skett på den grund, att fullständiga undersökningar saknats, och för att erhålla dem i någon mån intill nästa Riksdag, har Utsk. tillstyrkt ett belopp, som i sig sjelft är ganska ringa, men icke desto mindre vill man nu nedsätta detsamma. De af enskildte inom Skåne bestridda undersökningar kostade 25,000 Rdr och då lärer väl kostnaden för undersökningar om hela landets jernvägar icke understiga 150,000 Rdr. Jag kan icke inse, hvarföre man skall, såsom Frih. Raab i sitt tillägg föreslagit, påpeka Småland eller någon annan provins företrädesvis. Jag vet icke för hvilken trakt af Småland Frih. intresserar sigTroligen är det sjön Sjösaln, och då undersökningar i alla fall komma att sträckas dit, synes mig Frilns tillägg öfverflödigt, hvarföre jag tillstyrker bifall till Utsk:s förslag. 548 Den 13 Juni /. m. Hr v. Troil, Sam. Gust.: Det är med glädje jag erfarit, att de fleste talare, och jemväl Gr. v. Rosen, ansett deri föreslagna summan allt för ringa, hvilket ock är min åsigt, och jag föreslår derföre, att R. o. Ad. måtte förvandla anslaget till ett förslags-anslag, ställdt till K. M:s disposition i det upgifna ändamålet, hvarigenom den fördel vinnes, att, om undersökningarne erfordra ett högre belopp, K. M. då har medel att dertill disponera. Sprengtportens förslag instämmer jag, och lika med honom hemställer jag till Frih.
SSIanb tprejierflapet itta tid bylift otnbttb ettbajl funna förorbttad orbittarie eder tjenftförrättanbe ^Saftorer, fjwilfa befjutont adtib fjetfwe böra bermib mara tidfläbed, eder orf i fitt fläde Ijafrna utfett någon af ^öifattt* lingetid iprefter; ntett är haftor ettfattt tPrejt i ^örfamliugett od) taga förfall f)inbrar f;onont ifrån ittflädelfe, tttå fjätt foga ben attflalt, att annan petfott ti(ljläbed Ö emilin ingd*$ör or bn ing 1858. 47 foitttner, font, ineb Stafford anfmar, ur beit tnebfbrba ljitdförl)ördbofeit tnebbclat att beit upplåning, font lagligen Ian äffad. § 40. Sfteb 9)tantald* od) ©fattffrifningeit i ©tocfljoltn od) ©ödeborg förl)åtted efter Ijmab färffilbt beröm flabgaö. § 41.
Brister godkännare å förfallodagen i betalning antingen för hela beloppet eller någon del deraf; vare skyldig gälda innehafvaren ränta Lag-Ctskollets Betänkande, N:o 67. 13 efter en för hundrade i månaden; så ock all åbragt kostnad eller skada. Erbjuder godkännaren betalning förr än vexeln för anställande af återgångstalan blifvit afsänd; må innehafvaren ej vägra att betalning emottaga, då ränta och protestomkoslnader, der de egt rum, jemväl erläggas. 41 §. Försummar vexelinnehafvare alt vexeln å förfallodagen till betalning förete; ege ej rätt till ränta förr än från den dag, då lian derefter fordrar, men ej får betalning. Ar vexeln ställd att betalas i utländskt mynt; ege ej heller rätt till betalning efter högre kurs, än den, som å förfallodagen noterad var, derest kursen derefter stigit. Har den fallit; då skall lian åtnöjas med betalning efter noterad kurs för den dag, hvarå lian sig till betalnings erhållande anmäler. 42 S Anmäler sig ej vexelinnehafvare till erhållande af betalning inom trettio dagar från förfallodagen, den dock oräknad; håfve sin vexelrätt emot godkännaren försuttit, och vare vexeln ej annorledes ansedd än såsom förskrifning utan ränta. Faller ej betalning ut inom nu sagd tid; tage vexelinnehafvaren, inom åttonde dagen derefter, å godkännaren stämning. Försummar han det; vare om vexelrätt och ränta lag, som nu sagdt är. Aro flera exemplar af en vexel utgifna, och inlöses ettdera; varén de öfriga kraftlösa. Dock må, der vexel blifvit godkänd, betal ning för densamma af godkännaren ej erläggas utan emot återbekommande af det exemplar, hvarå godkännandet finnes tecknadt. Gör han annorledes; vare ej fri från betalning till tredje man, som samma exemplar innehafver. 14 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 67. 44 §.
Frän det ögonblick, då Directionen erhöll tidning om händelserna i Stockholm, hvilka nödsakat Directionen der inställa alla betalningar för Verket, och som naturligtvis genast medförde ett lika förhållande vid Contoiret här, har den sorgfälligt sammanhållit Verkets alla tillgångar för samtlige dess. Creditorer, och under den mest bekymmerfulla belägenhet efter bästa förstånd på allt vis bevakat Verkets f ördel. Uti upplysningar om Götha CanalYerk, hvilka vid 1817 års, likasom vid alla sednare Riksdagar, Blifvit lemnade, heter det: Värdet af denna Discont ansågs af Rikets Ständer vid 1815 års Riksdag, redan ensam, innan Rikets Ständer öfverläto Götheborgs BancoDisconls utlåningsrätt, efter dess Octroy-tids tilländagående, böra beräknas till Den 26 Mars f. m. 73 hvad den dertill per medium årligen af sig kastatj eller 120,000 R:dr B:co, med tillökning af denne sistnämnde, borde åter Bolaget framdeles kunna påräkna minst 150.000 R:dr årlig Discont-vinst; allt enligt med hvad uti nämnde års Rikets Ständers dels Beslut, dels deras UtskottsCalculer, finnes beräknadt och upptagit. Den förlägenhet, hvaruti Götha CanalDiscont nu råkat, och som igenom många förenade omständigheter satt Bolaget utur ständ, alt densamma på ett lika sätt, ulan ett nytt större Creditiv-biträde af Staten för sin återstående Octroy-tid, fortsätta, (Bär bör märkas, att redan 1815 var det primitiva Creditivet ökadt från 800,000 till 1.600.000 R:dr; nu förklarar man, att
> S. D. Upplästes Constitutions-Utskottets memorial till Borgare-Ståndet, (N:o 44), angående en at Ståndet yrkad, men af Talmannen vägrad Proposition, hvilken afsåg Statssamt Allmänna Besvärsoch Fkonomi-Utskottens Betänkande N:o 21, i anledning at väckta motioner om indragning af Biskopsoch Domprost-embetena; och då delta Betänkande nu, i följd af Constitutions-Utskottets om förmäldte memorial, företogs till behandling, blef samma Betänkande al Ståndet bifallet; hvarjemte Constitutions-Utskottets memorial N:o 44, lades till handlingarne. S. D. Efter skedd föredragning af Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 121, i anledning af återremisser utaf åtskilliga ifrån Utskottet afgifna Belänkanden, lades samma Utlåtande till handlingarne. Från Ilederv. Bonde-Standet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets bordlagda Utlåtanden: N:o 308, i anledning af väckt motion om afskrifning af Grosshandlanden C. F. Liljewalchs återstående skuld till Stats-Verket, i och för erhållne försträckningar till Westeroch Norrbottens läns undsättning. Bifölls. N:o 315, angående sökt befrielse från ersättandet af uppburne förskott till utgifter i följd af cholera-farsoten. Återremitterades. S. D. Föredrogos ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens, sedan den 23 dennes, på bordet hvilande Utlåtanden: N:o 26, i anledning af väckt fråga om befrielse från rotering för Torps Prestgård å Dahlsland. Jf slogs. N:o 27, i anledning af väckt fråga om anläggning af en köping i Wittsjö by af Westra Göinge Härad och Christianstads Län, samt inrättande af ett Post-Contoir derstädes. Bifölls. Bih. till R. St. Utdr. d. 16 Sept. 1840.
Det blodiga förspelet af hvad, som komma skulle, började nu, då sju de förnämsta af dessa fångar afrättades och, för att skrämma slottets befälhafvare med samma öde, steglades på Korpolaisberget, på det den gräsliga synen skulle falla de belägrade i ögonen. Men den ohyggliga anblicken, af vänners steglade kroppar, framkallade hos Stålarm endast den verkan, att han gjorde alla anstalter, för att i nödfall kunna draga sig in i det innersta af slottet, och der spränga sig i luften. Åter anlände budskap från amiralen. Finnarne voro slagne. Arvid Erikson måtte gifva sig, så länge någon nåd vore att förvänta. Äfven nu ljöd Stålarms svar lika stolt: "Han trodde ej på de honom meddelade nyheterna." Yttermera blef besättningen på hertigens befallning meddeladt, huru han i Helsingfors låtit halshugga och stegla dem, som stått emot honom, såväl herrar som ringare; men allt förgäfves. Dock äfven nu verkade förräderiet hvad ej fruktan kunnat verka. En man ur staden lyckades inkomma i fästningen. Denne visste berätta huru numera endast Åbo stode hertigen emot, huru denne straffat sina motståndare i Wiborg, huru Carl tågade mot Åbo. Allt sådant utspriddes bland besättningen. Bland dem fanns äfven nu en och annan hemlig anhängare af hertigen. Desse lyckades intala flere, att det vore bättre att gifva sig, medan tider vore och man ännu kunde hoppas på bättre vilkor, än som kunde stå att fås när hertigen sjelf hunnit anlända. Dessutom sparades icke på framställningar huru den renlärige hertig Carl vore en vida bättre konung, än den papistiske Sigismund, som dessutom icke mäktade försvara sitt arfrike, och oaktadt den ed, Stålarm tagit af alla att förr spränga sig i luften, än gifva sig, så tvungo de honom att dagtinga.
Först vid liksdagen 1834 kommo dessa utur bruk. Men med rätta torde åt en ännu aflägsen framtid böra öfverlemnas, att bedöma, huru - Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. huruvida sinnena voro då mera fattade af den anda, som med helsa och lif genomtränger den konstitutionella samhällskroppen, eller om dess eld redan i någon måtto förkolnat. — Att åter vid riksdagen 1840 bemälde så kallade medelväg icke beträddes, dertill äro skälen väl icke i då afgifna décharge-betänkande framlagda, inen de torde icke destomindre kunna derutur upphemtas. Sluteligen hvad saken i sig sjelf vidkommer, har jag i sanning svårt att inse, huru någon på fullt alfvar och med verklig benägenhet må vilja hålla fast vid detta sednare, i 16 år följda, men af inga i ljuset framlagda, kända motiver rättfärdigade bruk, som i sträng slutföljd vill ju ändock innebära, att icke någon större eller mindre felaktighet, icke ens den ringaste uraktlåtenhet vid regeringsärendenas behandling skulle kunna till Riksens Ständers kännedom framdragas, med mindre, att dertill borde fogas — en personlig tillvitelse. Icke kan detta bruk hafva sin grund i en sund lagstiftning! Det ligger fastmer något oädelt i detta förfarande, som just derföre icke kan vara det rätta och det sanna. Så vidt min uppfattning förmått sträcka sig, är ock opinionen derom fullkomligen ense, att den åtgärd, som i It. F:s 107 § medgifves Rikets Ständer, icke må i otid vidtagas, utan fast hellre för högst sällsporda fall besparas.
Utskottets förslag i afseende på första alter - 488 Den 2 7 Maji. jiativet kan, såsom af 2 Stånd endast antagit, följaktligen icke hvila till nästa Riksdag, utan böra, på sätt 56 §. Regeringsformen uttryck ligen stadgar, de skiljaktiga meningarne öfverlemras till jemkning af ConstitutionsUtskottet, hvilket, i händelse denna jemkning icke kan vinnas, åligger att sedan Utskottet biri vit förstärkt till ett antal af 20 personer af hvarje Stånd, genom anställd omröstning Förslaget till Grundlags-förändringen afgöra. Hant Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, 0111 icke, enär detta mål redan blifvit af Ridderskapet och Adeln afgjordt , Constitutions-lJtskottets ifrågavarande Memorial finge läggas till Handlingarne Ropades Ja och Nej. Hant Excellence Herr Grefven och LandtMankalken gjorde derefter proposition till bifall af ConstitutionsUtskottets Memorial. Ropades äfven Ja och Nej. Friherre Cederström: Jag får anmäla min reservation emot en sådan behandling af förslag till Grundlags ändringar, att, sedan Ridderskapet och Adeln under denna Riksdag afslagit det ena alternativet, det samma nu skulle såsom godkänt anses, för att hvila till nästa Riksdag. Uti 56 §. Regeringsformen Står; ,’Göras i Riksens Ständers Plena icke några anmärkningar emot ConstitutionsUtskot - Den 27 Maji. 489 tets yttrande, hvile detsamma såsom ett Riki sens Ständers Utlåtande, hvaröfver först vid nästa Riksdag skall kunna beslutas &c.” Men nu har Ridderskapet och Adeln , långt ifrån att icke göra anmärkningar vid den föreslagne nya redaction, i stället densamma afslagit, och då kan jag ej finna, huruledes Ridderskapet och Adeln, med anledning af ConstitutionsUtskottets nu gjorde anmälan, kan godkänna första alternativet till antagande eller förkastande vid nästa Riksdag.
Staten för dess kostnad; dels att skälig lindring under nästa statsregleringsperiod måtte beredas de skjutslag, som företrädesvis funnos i behof deraf; dels att Utskottet borde dervid särskildt tillse, huruvida lämpligt kunde vara att, genom skjutslegans höjande öfverallt eller endast å vissa orter, jemnare än hittills afväga och förmedla den allmänna trafikens och den skjutsandes ömsesidiga anspråk, äfvensom om och i hvad mån godkännandet af de vilkor för åtnjutande af statsbidrag, hvilka blifvit af Grefve Liljencrants föreslagna, kunde befordra hufvudsyftet med ifrågavarande öfvergängsförslag; dels att. Statsverket öfvertoge en del af kostnaden för skjutsningsbesvärets fullgörande, med exempelvis föreslagen en fjerdedel, så i stad, som å land, dä skjutslagen sjellve sedan egde att svara för de öfriga tre fjerdedelarne; dels att, genom uppmuntrande till införande af entreprenader, det tvång måtte upphäfvas, som innebures i skjutsningsskyldigheten, och densamma måtte antaga karakteren af ett fritt åtagande, samt inrättningen af postdiligenser befrämjas, derigenom lättnad i skjutsningsbesvär vunnes; dels att skjutsningsbesvär borde regleras länsvis, helst sedan landstingen kommit till stånd, då skjutslegan kunde höjas till 1 Hulr eller till och med till 1 R:dr 50 öre, om så nödigt skulle finnas, samt entreprenaden borde blifva en tvångsirirättning; dels att hvar och en biand de skjutsskyldige borde höras rörande det belopp han kunde vilja gifva för befrielse från tungan, hvarefter entreprenadauktioner utsattes och skilnaden godtgjordes genom förhöjd skjutslega; dels slutligen att, i händelse Utskottet komme att föreslå statsbidrag för lindring i skjutsskyldigheten, dervid borde såsom vilkor afses att sådant bidrag icke måtte komma att någonstädes helt och hållet betacka den verkliga entreprenadkostnaden, vare sig att densamma vore i kontraktet tillförlitligen uttryckt eller icke.
Omförmälde berättelser för åren 1849 och 1850 äro väl ännu icke utkomne, men efter hvad Utskottet dels af Justitie-Kanslerens underdåniga memorial, angående Hofrätternes arbetsredogörelser för 1849, dels af serskilde utaf vederbörande tjenstemän i Hofrätterne, Utskottet meddelade uppgifter inhemtat, utgjorde antalet af instämde och vädjade mål, som under loppet af år 1849, vid slutet af hvilket år Lagmansoch Kämnersrätterne upphörde, till Hofrätterne inkoinmo, för Svea Hofrätt 815, för Götha Hofrätt 773 och för Hofrätten öfver Skåne och Blekinge 346; hvaremot de som fullföljdes året derefter eller år 1850, uppgingo, i Svea Hofrätt till 1,148, i Götha Hofrätt till 1,213 och i Hofrätten öfver Skåne och Blekinge till 851, eller till omkring dubbelt mer, än förut var fallet. Deraf följde ock att oafgjorda målens antal, som vid 1848 års slut steg i Svea Hofrätt till 221, i Götha Hofrätt till 539 och i Hofrätten öfver Skåne och Blekinge till 276, vid slutet af nästlidne år hade ökats i Svea Hofrätt till 915, i Götha Hofrätt till 992 och i Hofrätten öfver Skåne och Blekinge till 353. På sätt redan är vordet anmärkt, kan emedlertid målens hastiga och stora tiilvext år 1850 i någon mån härledas derifrån att i början af detta år till Hofrätterne inkommo vademål så väl från de indragne Lagmansrätterne som ock omedelbarligen från Häradsrätterne, men som sagdt är skedde detta blott till en början af året, eller under de första månaderne. Förhållandet derefter kan deremot icke betraktas såsom tillfälligt eller öfvergående. Det har ock visat sig temligen stadigvarande; och det torde derföre kunna tjena såsom tillförlitligt bevis om den fortfarande tillökning i Hofrätternes göromål, som varit en följd af domstolsindragningen.