Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då böter icke kunna 1 betraktas annorlunda, än såsom straff, och följaktligen icke heller iklädas egenskap af skuld, gillar jag fullkomligt ingressen till deLta Moment, "böter skola ej uttagas ur den pliktfälldes sterbhus”; men då förbrytaren, genom böternas nedsättning i lifstiden känt verkan af förbrytelsen, och bötesbeloppet, såsom icke utgörande sterbhusets tillhörighet, ej behöfver ur detsamma uttagas, anser jag boter, som föi’ doms fullgörande blifvit i allmänt förvar, eller i taka händö r nedBihang till 11 St. Piot. i834. 7 Simi. 1 dpi. 1 Bnuinc. % 3:dje Häftet. »4: Lng-Ulsköttel BitJnkande Nia 16a. sälte, icke Böra i annat fall lill förbrytarens sterbhus återfalla, än om Utslaget, i följd hvaraf böterna blifvit nedsatte, af högre Kält ändras, då det följer af sig sjelf. Min ofvan antydde åsigt, angående bitterne* synes mig äfven slå i eonserjuence med hvad sora föreslås i efterföljande fade Morn., angående ersättning, sora ur förbrytares sterbhus bör utgå, om förbrytelsens ■verklighet är consia terad.** 3:o Af Herr Linderholm^ ”'Jemte det jag till älla delar förenar mig ut® Kery Grubbe* Reservation, foran låtes jag, i afseende på Betänkandets 4Me punkt, anmärka, alt jag anser hvad Utskottet deruti tillstyrkt obilligt och lättsvidligt. En gerning hvarigenom skada tillskyndas, kan med afseende på uppsåtet, och de omständigheter, hvarunder den utföres, vara brottslig eller icke brottslig. Genom ett oförsigtigt.skott, eller på annat vådligt sätt-, kan en persons egendom sättas i brand, men detsamma kan ock ske uppsåtlig t.
Något annat tror jag icke kommer i fråga, och således behöfver man icke mycket orda om den saken. Men här är ock en annan sak, eller det som egentligen låg till grund för Frih. Palmstjernas, Carl Otto, yttrande. Det är synbart, att den ädle Frih. utgått från en ganska aktningsvärd och philantropisk åsigt, att man borde söka alt lindra eländet bos en nation, sådan som den Svenska, vid inträdande missväxtår. Delta föreställningssätt, alt sådant kunde låta sig verkställa genom att höja och sänka tullen på spanmål, har naturligtvis länge varit det gällande, ty eljest hade icke en sådan grundlagsstiftning, som vi i detta fali hafva, och en sådan tillämpning af samma grundsats kunnat existera sä länge. Men då en riktigare uppfattning af saken manifesterat sig vid sistl. riksdag, hvarpå Konungens propos. och Ständernes i anledn. deraf fattade beslut är ett lyckligt bevis, att nemi. en fast, lindrig tull på spanmål är bättre än den varierande, då kan jag ej undgå att anmärka, att Frih. Carl Otto Palmstjernas philantropiska sats, på hvilken han byggde sitt förslag, är ett tecken till reaction, ett tecken lill att man ånyo vill sätta i fråga, huruvida det är bättre att hafva en fast tull, än alt Konungen skulle kunna sänka densamma. Nu tager jag mig friheten att afgifva en allmännelig protest mot alla deras, för öfrigt vackra, intentioner, som vilja rubba den grundsats, alt den fasta tullen är vida bättre än förmågan alt kunna nedsätta den; ty om man vill att Rikets köpmän och de som handla med spanmål, utifrån skola förse sig med lager, för att möta en möjligen inträffande missväxt, så bör man alldeles borttaga för dcin den förhoppning, att Konungen skulle kunna nedsätta tullen vid missväxt-år, ty dä köpa de icke under den goda tiden, ulan tycka det vara tids nog att besluta sig till inköp, då missväxten inträdt, och då skaffa de sig licenser, då hr fråga om att kunna kappas om hvem som först må kunna förskaffa sig denna spanmål.
IV. R. 172. IX. B. 321. A. 324. Fjerdingsmans-boställen, angående tilläggande af förmånsrätt till skattelösen deraf för jordegarne i hvarje härad och tingslag. IX. B. 53. A. 315. Fjerdingsman, angående instruktion för dem. IV. B. 373. A. 471. FineVska tullbalausmålel, angående Kammar-Rätts-Rådet Winroth ådömd ersättning uti. Se Befrielse. Finskoga Capellförsamling af Carlstads stift, angående anslag till uppförande af skolhus derstädes. Se Skolhusbyggnad. Fisken, tillhörande Kronan, angående försäljning till Skatte af vissa. lil. B. 73. A. 84. Fiskeri-stadgan af den 14 November 1766, samt reglementet för Nordsjö-fiskerierna i Götheborgsoch Bohus-Län af den 21 Juli 1774, om ändring och förklaring deraf. IX. B. 421. N. 509. Fitinghoff, Conrad Bleckert, yttranden. I. 448. Fleetwood, Friherre Fredrik Ulrik, Miles, yttrande. Flickskolor, offentliga, för de bildade klasserna uti Stockholm m. fl. släder, angående statsanslags beviljande till löner för lärarinnor uti. Se Offentliga Flickskolor. Flintlås-gevärs-förändring till gevär med slagkrutsantändning. I. B. 296. A. 309. II. E. 7. Se vidare Stats-Utskottets Betånkanden N:ris 73 och 74. Flottan, angående indragning af s. k. ordonnancer hos befälet dervid. Se ordonnancer. — om förbud för Riksmarskalks-Einbetet alt derifrån reqvirera biträde af båtsmän. Se Riksmarskalks-Embelel. C fio ) Flyglarne vid Rikets Ständers hus, angående omocii tillbyggnad derå. Se ombyggnad. Fock, Friherre Alexander Georg, yttranden. lil. 25. VII. 358.
Om v* derjemte laga i betraktande, huru s-lor amortering, som i allmänhet lemnäs för statslån, torde 5 proc. vara alldeles tillräckliga, hvarföre jag vördsamt anhåller att de af Ulsk. föieslagne 5j, proc. malte ändras till 5 proc. Den 7 November. 325 Vidare har Utsk. föreslagit, att lånet skall vara återbetaldt inom en liderymd af 40 år. Äfven mot detla stadgande föranlåtes jag att göra en anmärkning. Del är nemligen, efter min åsigt, orätt att på förhand bestämma den tiderymd, inom hvilken lånet skall vara återbetaldt, emedan man derigenom pålägger samtiden en större amorterings-summa än man afsett. Om man nemi. antager alt Ständerna behöfde nptaga ett lån å 5 miihr R:dr,och detta skedde roed kapitalrabatt, hvilken af Fullm:ge i Riksg:s-Kont. efter godtfinnande får bestämmas, så kunde det vara en möjlighet, att, ehuru endast 5 miihr blifvit uptagne, Fullm:ge ändock utgifvit obligationer å 6 miihr. Då man nu vore bunden vid alt dessa 6 miihr skulle vara återbetalda inom 40 års tid, bunde man icke så noga på förhand veta huru stora summor dertill erfordrades. Då lånet var utgifvet roed kapitalrabatt och man ursprungligen endast derföre erhållit 5 miihr, kunde man möjligen få återlösa obligationerna med ett mindre belopp, än det nominella. Huru mycket obligationerna under lidens längd kunna komma att stiga, kan roan icke på förhand vela, och man kan således icke heller veta, huruvida man icke kan få återlösa lånet med t. ex. 5,500,000 R:dr. Då det emellertid vore ovilkorligen föreskrifvet, att lånet inom 40 år skulle vara betaldt, mäste Fullm:ge beräkna betalningskostnaden till den högsta möjliga eller 6 miihr, hvilket naturligtvis kunde inträffa, ifall obligationernes kurs stege ända lill pari.
Herr Montgommerys, Fabian August Carl, denne dag väckte motion, alt 10 Cap. 8 § Byggninga-Balken måtte återfå sin ursprungligt gällande kraft; Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: Herr Ehrenborgs, Christian Abraham, denne dag väckte motion om bestämmande af en afgift för alla, som färdas öfver Långebro invid Christianstad ; Herr Roos’, Carl Ulrik, denne dag väckte motion om närmare föreskrifters meddelande, i afseende på utländningars bosättning i Sverige; Herr Lagerbjelkes, Carl Oscar, denne dag väckte motion om upphäfvande af 1833 års Förordning om försvarslöse, samt utarbetande af en ny Författning, rörande behandling af för samhället vådlige personer 111. m.; Herr Wester strands, Pehr, den 20 dennes på bordet lagde motion, angående förändringar i Elementar-läroveikens organisation; tillika med de i anledning deraf denne dag afgifne yttranden. Från Hög v. Päeste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo ConstitutionsUtskottets Memorial till Rikets Ständer, N:o 1, med anhållan om arfvoden för Notarie och en Canzlist: Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 1, i anledning af verkställd granskning utaf Rikets Ständers Justiti*-Ombudsmaits Em - Prot.-Utdrag, den 24 Augusti 18Ad - il betsberältelser och allmänna Redogörelser, jemte Embets-diarier och registratur för den sedan sista Riksmöte förflutna lid. Bifölls: Föredrogos och remitterades lill Lag-Utskottet följande i Ståndet väckte motioner: l:o Contractsprosten Sandbergs, angående förändring af 17 § i Kongl. Förordningen om prestval af den 1 April 1842; 2:o Contractsprosten
Företogs till pröfning Stats - Utskottets under N:o 133 afgifne, samt den 7 dennes på bordet lagde Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående reglerande af de Kongl. Hofvens Stats-Summor. Friherre Wrangel, Henning, anförde skrif» teljgen: I en tidpunct då, genom sammanstötande händelser af tryckande Skatter och ert oredigt Penninge-Verk, Nationen är försatt i största förlägenhet, och dessa ämnen nu utgöra hufvudföremålet för våra öfverläggningar, kan jag för min del cj finna någon möjlighet, att afgöra några större Stats-anslag , innan grundeme för Financerne äro uppgjorda; på dem hvilar förmågan att utgöra de till Hofven bestämde Ridd, och Ad, Prof. V B. 1 Afd. 41, 42. 222 Den ii April. Stats Summor, och jag är öfvertygad, att våt nu varande AllerNådigste Konungs alltid visade behjertenhet för dess Folk , äfven nu skall afväga dess krafter, vid frågan om utgifterne för Hofhållningen. — Anslaget bör rättas efter Myntets förhållande till varuvärdet och Numerairen minskas i samma mohn sorn Myntets värde höjes, och så tvärt om. — Af dessa skäl anhåller jag, att de nu ifrågavarande anslagen till Hofvet, ej må bifallas förr än Finance. planen är fullkomligen afgjord. Så mycket mer har jag skäl att förvänta afseende å denna min önskan , som en stor Regents högsta sällhet är , att se dess Thron omg:fven af ett lyckligt troget och tappert Folks välsignelser} en vida större tillfredsställelse, än pragt och öfverflöd, åtföljdt af fattigdomens suckar. Dessa mina oförställt tolkade tankar kunna ej illa upptagas, när Hjeltens och Statsmannens egenskaper uti en Person äro förenade. Friherre Boye, Ludvig: Oberedd att tala i detta ämne; men uppkallad af min rätts-känsla att göra det, anhåller jag vördnadsfullt om öfverseende med ofullkomligheten af mitt framställningssätt.
»Kan vi inte ställa till en spelklubb, som herrarna?» föreslog Ada. »Nej, vet du», sa jag, »det ogräs man inte vill ska frodas, ska man väl inte plantera i sin egen trädgård. Skulle bara fattas det! Nej, jag föreslår någonting litterärt.» »Litterärt?» sa barnen och spärrade upp ögonen som ett par små andliga fågelungar, hvilka väntade på själaspis. »Jaha», sa jag, »just litterärt. Hvarför skulle vi inte? Har Vår Herre varit så innerligen nådig och låtit mig få odla min själ, när jag var i Stockholm, har det nog också varit Hans mening att jag skulle dela med mig, fast mässling, kikhosta och sådant där måste stökas undan hos barn-barnen först, fast jag aldrig kan lära mig förstå hvad barn-sjukdomarna ska tjäna till, såvida de inte är något slags årsackord, som läkarna har med Vår Herre!» »Då får hela stan lof att bjudas», sa Ada bestämdt. »Snygg odling då», sa jag. »Mycket snygg odling! Pigodling har vi haft nog af, och — —» »De blir stötta!» »Det kan inte hjälpas, kära du», sa jag. »Vägen till bildning går alltid öfver andras liktornar.» Ada knep ihop läpparna och teg. Hon tiger alltid numera. Jag önskar ibland så, att hon skulle flamma upp som förr. Men aldrig. Det är som om hon ville ge mig rätt i allt hon kunde, allt sedan det började »skära i» om barnbarnen. Det är hon som är mamma åt lilla Alf, en ängel! och åt tvillingarna, två små cheruber, så söta, att man måste äta upp dem, vare sig man vill eller inte! — och åt lilla Gus, ett fullkomligt underverk till barn! Jag har inte gjort annat än väntat lifvet ur den gossen sedan han föddes, och att han lefver tills nu, är då inte alls min förtjänst. Han är så klok, att det nästan är hämskt. Han var inte mer än tre månader, när han slog mig i hufvudet med sin lilla socka och sa’ buuu!’ Tänk, ett så’nt förstånd! Och när han skriker, skriker han i riktiga melodier. »Sanna mina ord, Ada», brukar jag säga:
Men jag kan ej frångå min öfvertygelse, att då vår nya EnskiflesStadga ännu mer, än den förra, kommer att tvinga en mängd jordbrukare tilj enskifte, sorn ej hafva nog' förlag och styrka dertill, så blir en ökad skuldsättning icke förekommen genom de nu ifrågavarande anslag, hvilka tvärtom locka dem tiil företag, som intrassla (lern i ett olyckligt lånesystem, och att således man bör bereda tillgång till sädane lån, som äro mindre tryckande, än de hittills mest af jordbrukare begagnade i Disconlen och publika Cassör mot allt för hög ränta, samt äfven hos enskildte ockrare, och som småningom amorteras. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken framställde roposition till bifall af Statssamt Allma» na Besvärsoch EkonomiUtskottens ifråga arande Utlåtande. Bopades starka Ja, jemte några Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att som, efter hvad Hans Excellence tyckt sig finna, Ja öfvcrröstat Nej, Ridderskapet och Adeln bifallit Utskottens Utlåtande, Den 29 Maji. 233 Föredrogs ånyo och bifölls ConstilutionsUtskottets den 8 dennes, under N:oa5 aflåtne, och den i4 derpåföljde på bordet lagde, Memorial, angående vackt Motion om en förändring i 26 §. af Justitiae-Ombudsmans-Instructionen.
Juni — enär Fiskalen hos Hofrätten, vice Häradshöfdingen August Bergström, som sedan flera år tillbaka lidit af sinnessvaghet och allt från slutet af år 1858, då ett svårare anfall af sjukdomen inträflade, icke kunnat förrätta sin tjenst, nu befunne sig i den belägenhet, att något hopp icke vidare gåfves om hans återställande lill varaktig helsa; af hvilken anledning den för Bergström förordnade förmyndare, Kronofogden Anders Lindergren med stöd af behörigt låkarebelyg, som styrkte nyssnämnda förhållande, hos Hofrätten anmält Bergström till erhållande af afsked från Fiskalstjensten, likväl under det vilkor, alt Bergström för sin återstående lifstid tillerkändes en årlig pension till lika belopp som Fiskalslönen — förmält, alt ehuru Hofrätten redan länge erfarit olägenheten deraf, att Bergströms tjenst måst förrättas af vikarie, för hvars aflöning andra tillgångar saknats, än dels det afdrag, som, enligt föreskriften i nådiga Brefvet den 9 November 18CO, beräknats å Bergströms lön, och dels det öfverskott af det å Hofrältens stat uppförda anslag till biträden vid Fiskals-expeditionen, som kunnat uppkomma, sedan andra sådana utgifter, hvartill delta anslag vore afsedt, blifvit bestridda, Hofrätten likväl dragit i betänkande att besvära Kongl. Majit med någon framställning om ökadt anslag lili denne vikaries aflöning; likasom Hofrätten, så länge icke ali förhoppning saknats om Bergströms återställande till helsan, ansett sig icke kunna ifrågasätta hans entledigande från tjensten eller hans berättigande att, i ersättning för den inkomst, om hvilken han härigenom komme att gå miste, erhålla särskildt understöd eller pension; men då det numera syntes otvifvelakligt att Bergström icke vidare någonsin kunde i tjenstgöring inträda, och hans qvarstående vid tjensten skulle hafva till följd, alt ofvan antydda olämpliga förhållande komme alt fortfara, hade Hofrätten ansett tiden vara inne alt, så vidt på den berodde, söka detsamma undanrödja; hvadan Hofrätten, med stöd jemväl af ofvan anförda, till Hofrätten ingilna anmälan, i underdånighet hemställt, om icke Kongl. Majit, med fästadt afseende äfven å Bergströms, utan velerligt eget förvållande iråkade beklagansvärda ställning, skulle i nåder täckas bereda fullbordan af det vilkor, under hvilket ensamt Bergströms entledigande från hans innehafvande flskalstjenst i Hofrätten kunde ifrågakomma, och således, enär Bergström ännu icke uppnått de lefnadseller tjensleår,
Ty Krysanteus måtte insätta Clemens till sin arfving eller icke – om blott han erkänt denne såsom son, så skulle en homoiusiansk kejsare icke tveka att i hvarje fall tillerkänna hans förmögenhet åt den unge presten, genom hvilken den förr eller sednare skulle öfvergå i kristna kyrkans omedelbara eller medelbara besittning. Clemens skulle förmodligen icke lefva länge. Hans kroppshydda var svag, hans själsstämning antydde en tidig bortgång, hans böjelse för mysticismen bidrog att tära hans lifs olja, de oundvikliga konflikterna med fadern, de stridiga känslor, åt hvilka hans ställning till denne måste prisgifva honom, skulle påskynda hans död. Derefter vore det tid för Petros att framvisa det testamente, Clemens skrifvit och gifvit honom i händerna, och hvilket visserligen insatte kyrkan till hans arfving, men Petros, hans fosterfader, till den frie förvaltaren öfver kapitalet. Det fanns ännu vid denna tid en gammal lag, enligt hvilken döttrar icke finge ärfva. Denna lag var alltför sträng, för att ej i tidens längd blifva förgäten, åtminstone allt sällsyntare tillämpad. Men för Petros var det nog, att lagen fanns; för dess tillämpning på Hermione ville han sjelf sörja. Men om Krysanteus till hennes förmån hade träffat något serskildt testamentariskt förordnande, så var Petros öfvertygad, att han skulle taga det tillbaka eller inskränka det, sedan han fått göra den öfverraskande upptäckt, att äfven hans dotters make vore Kristian. Petros hade ämnat bereda Krysanteus denna öfverraskning på sjelfva hans dotters brölloppsdag. Denne vore nu icke långt aflägsen, ty trolofningen emellan Karmides och Hermione hade redan blifvit firad. Karmides, sade Petros till sig sjelf, vore ett redskap, med hvilket Herren genom Petros skulle ytterligare straffa erkehedningen och hans dotter. Hermione älskade honom, och Krysanteus skulle icke kunna göra deras förening om intet, sedan den en gång blifvit knuten med äktenskapets oupplösliga band. Men huru olycklig denna förening måste blifva, sedan Karmides funnit sig besviken i sin egentliga afsigt med densamma: att nämligen återuppbygga sin förstörda ekonomiska ställning!
Gelbgjutare, Gördelmakare och Köp - Betänkan de n. aog Kopparslagare, hvilka arbeta iinetaller, lika adla som tenn, icke betungas med någon ControllA fgift; föreslående Motionären att Taxan måtte åter nedsättas till It vad 175?. års Stadga bestämmer, helst Lagstiftarens afsigt med den år 1743 först införda ConlrollAfgift endast varit att betrygga köpare af Guld-, Silfveroch Tenn-arbeten om varans äkthet och goda beskaffenhet. Utskottet får i anledning häraf upplysa: att, sedan R. H. St:r vid SlatsRegleringen år 1818 funnit, det ControllStämpelAfgiften å Guld, Silfver och Tenn, hvilken först bestämdes genom K. ControllStadgan den 7 December 1752, då den påräknades att motsvara de med Controlleringen förbundne kostnader, och sedermera, likmätigt K. Brefvet d. 18 Julii 1758, ansågs böra beräknas till 2§ procent af metallens värde, icke uppgick till de för ControllVerket erforderliga utgifter, som Staten finge vidkännas, samt icke eller till mer än f af hvad den efter nämnde beräkningsgrund borde utgöra; så anhöllo R. St:r i underd. skrifvelse d. 11 Junii 1818, det K. M:t i Nåder täcktes låta öfverse ControllFörfattningarne i denna del, samt, efter Nådig pröfning, fastställa en, i jemförelse med dåvarande myntoch metail-värde, skälig förhöjning i ControllAfgifterna; hvarefter K. M:t, genom Nådigt Bref d. t6 Dec. samma år, fastställt den, genom K. StatsContorets och K.
Län inköp af verkhos Fullmägtige hemställt att, till underlättande af rörelsen i orten, silfver och någ0n summa måtte ställas till Kongl. Majits Befallningshafvandes Hyska nibla. disposition, för att, under dess tillsyn, af vederbörande uppbördsmän inom Länet, i mån af behof och emot framdeles afgifvande redovisning, användas till uppköp af kontrolleradt verksilfver äfvensom af Ryska silfverrubler; så hafva Fullmägtige den 4 Februari och 15 April detta år, för nämnde ändamål anordnat förskott å tillsammans 25,000 Ridr Runt, hvilka blifvit till Kongl. Majits 29 Befallningshafvande öfverlemnade, under vilkor, att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande förbunde sig att hålla Banken skadeslös för de förluster, sorn i ett eller annat afseende kunde ifrågakomma, och sålunda jemväl droge försorg derom, att det kontrollerade verksilfver och de Ryska rubler, hvilka komme att för Bankens räkning upphandlas, klefve i Banken på Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes äfventyr aflemnade, utan annan kostnad för Banken, än för transporten från Luleå till Stockholm. För ofvanberörde förskott har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande nu mera afgifvit redovisning, enligt hvilken blifvit inköpte till Banken lefvererade 8.319 stycken Ryska rubler a 58 R:dr per $(. viktualievigt för R:mt 23,302: 66. 18 tS. 95 ort verksilfver a 1 R:dr 70 öre per lod „ 1,030: 88. R:mt 24,333: 54. varande återstoden 666: 46. ihmt 25,000: - efter afräkning af bestridda kostnader, Banken kontant godtgjord. § 18. Inoch utvexling af dukater under år 1857 har skett efter
Prot. 1856 & 1857. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 14 Haft. 1 2 'Stats-Utskottets Utlåtande Jté 88. 5:0 Ulliken; 6:0 Tistholmen; 7-o Gullskärr‘° styc^en kallade »stnåskär», liggande under vatt • ’ , >net eller ock derofvan obetydligt synlige, med åsatt 8:o Klåttegrund; gf g gk j ^ . 9:o Klåtteholmen; 1 O.o Persetång-fluerne; 11:o Åhlekråks-skäret; 12:o Ljunghufvud; 13:o Lilla och Stora levanger;! 14:o Tvethufvarne; f tio stycken så kallade »Utomskärs-holmar», lika 15:o 4 Svarta Fluerne; ( med de näst ofvan omförmälde och med åsatt 16:o Busungen; [ ranta af 2 sk6 rst 17:o Stora Gullskär; 18:o Gullskärs-fluerne; 19:o Ornekälsgrund.
Af de här föreslagne alternativer, tillstyrker jag för min del antagandet af det första. Åtgärden af myntbestämningen utan full eilfverväxling, är väl i sig 520 Ben 28 Junii e. m. , \ sjelf en ganska obetydlig åtgärd, men den innefattar åtminstone något mer, i händelse detta alternativ , ån i händelse det andra, antages, hvilket sednare icke ens gör pretention på namnet myntbestämning. Då dessutom, efter hvad jag tror, ändamålet med alla Financeåtgärder, sådana som de nu föreslagna; endast kan vara, att minska hettan af den kamp, sorn nu i flera år pågått, dels emellan olika interressen, dels med nästan samma resultat emellan olika åsigter; och detta ändamål, så snart man ej kan göra en egentlig realisation, endast kan vinnas i den mohn, som sannolikheten minskas för begge partierne att kunna vinna något genom stridens fortsättande; är det i sanning afstorvigt, att man fixerar någor, örn'ock i det hela förhållandet kunde påstås vara, att man blott tror sig fixera. Jag skulle likväl på det ifrigaste afstyrka att bestämning, så väl vidt ro som 128 skill ingars agio, om jag ej i sanning ansåg sorn högst sannolikt, att Svenska Ständerne kunna och skola uppfylla den nu till åtagande föreslagna nya förbindelsen, att liqvidera Bankens sedlar efter 128 skillingars agio. Bankens nu offentlig gjorda ställning, och öfverskottets oberoende af hvarje osäker fordran, så snart man tager detta förhållande till grund för Silfverfondens beräkning till värde, lemnar till detta hopp full anledning; utan sådan anledning vore första alternativets antagande högst olämpligt, emedan ju flere gånger Den 20 Junti e. m. 3'Å gånger Statens representanter utgifva löften; sorn sedan til! någon del lemnäs öuppfylldå; ju mer bryter Stäten emöt sin eger. övilkorli-, ga skyldighet emot medbcrgarne.