Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ingen erkänner med större nöje än jag det lyckade i den förändring, som blifvit vidtagen med linieskeppet Carl Johan; men icke må man derföre föreställa sig, att fartyget i det hela, vare sig i afseende å artilleriets kraft eller fördelning, derigenom blifvit jemnförligt med nutidens fordringar, eller att den skott-tafla det framställer emot henden blifvit förminskad, eller att det i öfriga afseenden kan jemföras med ett fartyg af en mera lämplig konstruktion. Ingen nation fortgår numera på den vägen, och våra grannar på andra sidan fjellet, som äro nog lyckliga att icke ega några gamla fördomar eller någon gammal materiel, gå till väga på helt annat sätt än vi och lemna oss sålunda bakom sig. Det har äfven anmärkts, att upgiften, det skärgårdsvapnet skulle blifva eftersatt, vore oriktig. Jag har dock äfven i detta hänseende hållit mig till de tryckta handlingar, som jag förut åberopat, och då Gr. Puke i sitt anförande, mot hvilket jag nu gör dessa anmärkntr, beräknat såsom använda för skärgårdsvapnet, beväpning, beklädnad, sjukvårds-attiralj och allt sådant, som kan användas likasåväl på större som mindre fartyg, kan jag för min del icke betrakta ett dylikt argument annat än såsom ett bevis att bättre fattas och icke såsom något bevis på särdeles omvårdnad om det vapen, hvilket jag förfäktar. Händelsen gör, att persedlarne och effekterna komma att användas för skärgårdsflottans behof; men de kunna lika gerna användas på hvilka andra fartyg som helst. Jag har både förut och äfven i dag fästat mig vid det anmärkningsvärda förhållandet, att personer, som för 15 till 20 år sedan nära nog föraktade skärgårdsvapnet, nu börjat med en viss förkärlek omhulda detsamma; jag vill tro att denna känsla är upriktig; men jag vill också hoppas, att endast den sakkunnige måtte sysselsätta sig med denna fråga, den må röra stora eller lilla flottan, ty eljest vinner ingen derpå det beskydd man egnar deråt. Dessutom måste jag erkänna, att jag numera börjar tro, att den enda räddningen för båda ligger i en skilsmessa. Ytterligare har man gjort anmärkn. emot mitt yttrande, att sammanslagning af nybyggnadsoch underhålls-anslag ej borde medgifvas.
Och alla dessa skaror af barn, som leka i de mörka portgångarna eller bland dammolnen ute på gatan. O m man blott hade kunnat samla ihop dem lassvis för att få plantera om de stackars små vanvårdade plantorna i en annan, bättre .jordmån och i en renare luft! En hel del få ju följa med skollofskolonier på landet, — men alla dessa som bli lämnade kvar. Kan intet göras för d e m? Du har kanske liksom jag någon fattig hjälphustru, tvätterska eller strykerska med stor familj? Stor öfverraskning, då jag kom och knackade på deras dörr själfva annandagen! Mannen, en slarfver, som låter hustrun slita ut sig för att hålla hemmet uppe, låg till sängs midt på blanka förmiddagen, men kom vid mitt besök helt skamsen upp i en hast. Nyligen hade han varit med bland de strejkande vid ett bygge, hade sedan dess fått gå utan arbete och frestades nu desto oftare att taga till glaset. Också hade den bästa dräkten hamnat hos pantlånaren, så att han därför ej ville visa sig ute under helgdagarna. Men hustrun och de fem småttingarna? Ja, för dem hade det på så sätt ej heller blifvit någon pingst-glädje af. Och stora ögon gjorde de, då jag föreslog dem att samma eftermiddag med mig fara ut i det gröna. Första gången på spårvagn. första gången på ett tåg. hvad barnen jublade och hvad de funno det underligt. Och sedan att få plocka blommor, höra fågelsång — särskildt göken — bli myggbitna — allt var så ofantligt roligt. Det allra märkvärdigaste var, när jag fotograferade af hela det lilla sällskapet, innan vi återvände hem. Det ögonblicket tror jag för barnen blir ett minne för lifvet, så djupt högtidligt tycktes de åtminstone då taga det. Och mig själf föreföll denna afton dubbelt vacker mot sina föregångare. Blommorna tycktes mig dofta härligare, fåglarna sjunga klarare; det gick liksom en hviskning genom löfven, då de berördes af en sakta fläkt: » Frid i naturen! Frid i hjärtat! Frid Med alla dem, som i det korta lifvet Arbeta, lida här en liten tid På branta vägar och med målet gifvet!
Tull-inspektoren vid Klintehamn på Gottland, H. J. Tham, icke måtte till någon åt - Stats-Utskottets Memorial S:o 201. 5 gärd af Mikels Ständer föranleda. Vid föredragning hos Riks-stånden af denna punkt är Utskottets hemställan endast af Bonde-ståndet bifallen, hvaremot Presteoch Borgarestånden, med densammas ogillande, beviljat Tham pension å Allmänna Indragnings-staten till belopp af 400 R:dr R:mt årligen, samt Ridd. och Adeln återremitterat punkten till "förnyad behandling af Utskottet. Hos sistnämnda Riks-ståud har under den diskussion, som föregått återremissen, hufvudsakligen blifvit aufördt, att Rikets Ständer visserligen blott i utomordentliga fall borde, utan att förslag derom blifvit af Kongl. Maj:t afgifvet, bevilja embetsoch tjenstemän pensioner, men att ett sådant fall bär vore för handen, enär styrkt blifvit, att Tham under utöfningen af sin mödosamma och ansträngande befattning ådragit sig den svåra sjukdom, som gjort honom oförmögen att vidare bestrida sin tjenst och att sjelf försörja sig och sin familj, hvarföre det syntes billigt, att Staten sträckte honom en hjelpsam hand medelst beviljande af en årlig pension, hvilken ansetts skäligen kunna bestämmas till 400 R:dr Riksmynt; varande återremissen yrkad i ändamål att få utredt, huruvida Tham, med afseende derå, att han under tjenstens utöfning förlorat sin helsa, kunde af Tullverkets medel undfå någon förhöjning af den pension, han derifrån nu uppbär.
Löner elier tilläggas någon ersättning af allmän tiG medel för deras dervid hafvande besvär och omkostnader uti hvilken sednare framställ, ning, en stor del af BorgareStåndets Ledamö. ter sig förenat. StatsUcskottet anser uti förevarande hän. StatsUtsiottets Betänftandcn. S03 seende någon jemförelse icke kunna göras imellan Stockholms KronoUpbörds - Werk samt Upbörds - Betjeningen i Götheborg och öfrige Städerne i Riker, emedan, då Rikets fleste Embetsoch Tjenstemän, äfvensom Possessionater, hvilka ej äro att anse som Stadens egentelige Innevånare, härstädes äro boende och sine Kronoutskylder erlägga, hvilka eljest skulle upbäras af den på Rikets Stat lönade Kronobetjeningen på Landet, förhållandet härutinnan med HufvudStaden är helt olika. Och som för öfrigt härvid förekommer, att Götheborg likasom Städerne i allmänhet, vid deras privilegierande, fått sig tillagde visse inkomster och förmåner, som blifvit uptagne och beräknade, att utgöra tillgång för deras Tjenstemäns aflönande, så finner på sådane grunder StatsUtskottet sig icke kunna tillstyrka, att någon aflöning på Rikets Stat bestås för desse Städers Upbörds-Betjening. Men sedan Riksens Ständer vid 18 ii och 1815 årens Riksdagar, funnit billigt, att till ersättning och belöning för besvär och tillökte Utgifter i och för Skattskrifning, Debitering samt Upbörd och Redovisning af Bevilningsmedlen, anslå viss procent af samma medel, anser StatsUtskottet det skäligen böra komma under öfvervägande, huruvida ej någon förhöjning i denne procent må beviljas, till bidrag och lättnad uti kostnaden vid KronoUpbördens besörjande i Götheborg och öfrige Städerne, hvarföre Utskottet vördsamligen hemställer till Riksens Höglofl. Ständer, om icke i afseende derå, denne fråga måtte öfverlemnas till Höglofl. S04 StatsUtskottets Betänkanden.
Utdrag af Protocollet ofver flis tUiceår en der , hållet pä Stockholms Slott den ip) April I8i5, inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet, i närvaro af: Justitise-Stats Ministern, Hans Excellence Herr Grefve Gyllenborg. Stats Kaden : Hans Excellence Hr Grefve Rosenblad. Hans Excellence Hr Friherre Lagerbring. Herr Friherre Adlerbeth. Justitite-Råden : Ziervogel. Grefve Hamilton. Jusfitiat-Cantzlern Grefve Trolle Wachtmeister. Revisions.Secreteraren Winckler föredrog i underdånighet: Justitias Cantzlern Grefve Trolle Wacht-’ meisters underdåniga Memorial af den 27 sistlidne Januari, deruti Grefven och Justitias-Gantzlern i underdånighet hemställt , om icke, af an. förda skäl, de flere nu gällande Författningar angående sättet till ändrings sökande hos Kongl. Maj:t i Brottmål kunde sammandragas i ett nytt stadgande, hvilket Högste Domstolen, på sätt dess Protocoll för den 17 i denna månad innehåller, i underdånighet tillstyrkt. Berörde Dm 5 Maj. Berörde Protocoll upplästes , och täcktes Kongl. Maj:t, uppå Stais Rådets underdåniga tillstyrkan , med bifall af hvad Högste Domstolen hemställt, förordna , att Nådig Proposition till Riksens Ständer, i likhet dermed, skulle afgå. Ex Protocollo A. II. Hellman. Utdrag af Protocollet i fustitice-ärender, hållet uti Kongl Majits Hogsta Domstol, den 18 April 1815• Närvarande : Hans Excellence, Justitia; Stats-Ministern Herr Grefve Gyllenborg. Tnstitise-Råden : Palmsvärd. Tserhjelm. Ziervogel. Poppius. Torén. Grefve Hamilton. Peterson.
St., utan hänvisat sökanden, att sjelf iakttaga sin rätt emot den, som vederbör. Jag afstyrker bifall till betänk. Frih. Palmstjerna: Det synes mig vara temligen väl utredt, att, vid kontraktets utfärdande år 1842 till Jon Svensson, man förespeglat honom uppmuddring af inloppet till Mörrums å. Af öfverdirektören A. E. von Sydow är jemväl utrönt: ”att denna uppgrundning haft det menligaste inflytande både på Kronans och enskildes fisken uti ån och i granskapet af dess utlopp; att genom sjögångens stampning på banken, under sydliga och östliga vindar, laxen afskräcktes ifrån, att, enl. sin drift, gå upp i ån, utom vid hög flod, utan vände i stället om till hafvet; att dessutom denna såväl som andra fiskarter afskydde de förruttnade sågspånen, hvaraf både ån och närbelägna vikar och uddar voro uppfyllda, och slutligen att, då härtill komme, att vrakfiske — ett slags fiske med flytande nät i sjön •— nu allmänt bedrifves från Hanö in i Listers-viken, hvarmed en myckenhet lax fångades, men måhända ännu större mängd från viken bortskrämdes, blefve det naturligt, att fiskfångsten i ån komme att fortfarande aftaga och framdeles gifva liten eller ingen inkomst”. Då K. M. af skäl, som i betänk, upptagas, ansett detta fiske icke böra i arrende lemna mera än £ af det i kontraktet betingade belopp, men arrendatorn under de 4 första åren erlagt fulla arrendet, så, om arrendet för de 2 sista åren efterskänkes honom, har han likväl sammanräknadt erlagt mera än ^ årligen. Den föreslagna eftergiften synes mig skälig och billig, hvarföre, på sätt Hr von Hartmansdorff yttrat, det icke är för mycket hegardt, alt i likhet med hvad en jordägare gör i händelse af missvext, R. St. fästa billigt afseende å de anspråk på eftergift i arrendet, arrendatorn genom K. Jag yrkar bifall till betänk. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle StalsUlsk:s förevar, utlåt.
En kulturstudie med starkt utprägladt tendenssyfte, snarare än en berättande dikt, är den skildring, som nyligen utgifvits af signaturen Horatio under titeln » Genom Hvirüarne » (Stockholm, Fahlcrantz &amp; C: o. Två delar å kr. Signaturen är förut bekant genom berättelsen » En man Öfver bord », som utkom 1882; och det är en offentlig hemlighet, att bakom densamma står generaldirektören P. Sigfrid Wieselgren. Vi skola åt dennes nya märkliga arbete, hvilket erbjuder mycket af intresse, men ock i flere afseenden utmanar till kritik, egna en särskild uppsats i nästa häfte af tidskriften. Öfversättningsliteratur. Bland den fortfarande rikligt flödande strömmen af från främmande språk till vårt öfverflyttad förströelselektyr vilja vi ytterligare fästa uppmärksamheten vid några enskilda alster. Jerome K. Jerome, utgifvaren af världsbladet » Punch », har redan förut, hos oss vunnit talrika vänner af sin kvicka och oförargliga komik genom de424 LITERÄRA NOTISER. båda böckerna » En dagdrifvares funderingar » och » Tre män i en båt ». Någon särskild rekommendation torde därföre hans nya arbete » En pilgi-ims dagbok » ej behöfva. (Stockholm, Fahlcrantz &amp; C: o Kr. Det är en resa till mysteriespelen i Oberammergau, som förf. här skildrar, till större delen på sitt vanliga skämtsamma sätt, men ock delvis med både allvar och djup. Detta sistnämnda nämligen vid skildringen af själfva det religiösa festspelet och i diskussionen om dess berättigande i vår tid. Man lär därvid känna en ny sida hos förf. På botten af hans humor går en underström icke blott af äkta engelsk » common sense », utan äfven af verklig lefnadsvishet och religiositet. För oss får framställningen härigenom blott så mycket mera värde. Och vi måste beundra den förmåga, hvarmed förf. löser den svåra uppgiften att göra öfvergången naturlig från det ystraste skämt till det djupaste allvar. Yi lära oss emellertid därvid af honom, huru nära dessa ytterligbeter kunna stå hvar andra, då både skämtet och allvaret äro af den rätta halten.
Härigenom klefve arbetet i den män ökadt att berydelig tillökning af Betjening wid Häradsjkrifware-Conloren icke kunde undwikas 2:0 Borde enligt Herr Friherrens tanka serffildte Debet-Sedlar utfärdas och wid skeende betalning qvitteras. Debet-Sedlarne utfärdas af Häradsskrifwaren, utan något biträde. Att älägga honom Utfärdandet af serskildte Debet-Sedlar för Riksgälds Contoirets medel, more att älägga ett dubbelt arbete öfwer dest förmäga, tillökning af Betjening blefwe alltså äfwen i detta afseende nödwändig. z:o Anser Herr Friherren det nödigt att af Upbördsmännen likaledes derföre afgifwaS serskildte Rakningar och Extracter. Det är nogsamt bekant att Upbördsmännen äro sä tillräckeligcn sysselsatte, med sa wäl Debiteringen som indrifningen och redowisningm af upbörden, med thy ätföljande serskildte Afsortnings och Restlängders uprättaude, hwilka sednare wid Upbördsärens flut utl widfyftighet föga gifva sielfwa Taxeringslängderne efter z att tillökning i deras göromål skutte medföra den olägenhet, att inorifningen af Upbörden icke med den drift, som wederbör, kunde företagas. 4:0 Äfvenledes borde Lands Comoiren eller andre Werk, som upbära och kill Riksgälds-Contoiret aflemna Bcwillningsmedel, deröfwer hälla serskildke Böcker eller Räkningar. Den 26 Februarii. Öm serskilda Hufwud-Vöcker för RiksgaldsContoirets medel af Lands Contoiren skulle upraltas; sä. följer ock deraf, att dubbla Bokslut mäste göras.
Dahlgren vid ofvan uppgifne tillfällen verkställde utbetalningar, såsom grundade på dels Landshöfdingens, dels den t. f. General-Intendentens i behörig form meddelade befallningar; och Utskottet är af den öfvertygelse, alt något hinder för ersättnings vinnande icke kunnat möta, om Dahlgren i föreskrifven ordning anmält sig till densammas utbekommande; men sedan han låtit förmå sig att i liqvid emottaga en af f. d. Landshöfdingen Flach utgifven skuldsedel, blef fordrings-anspråket förvandladt till en enskild afhandling dem emellan, hvilket så mycket tyd-^ ligare ådagalägges deraf, som Dahlgren, enligt hvad den i afskrift bilagde skuldsedeln utvisar, å det re verserade beloppet uppburit och qvitterat ränta, samt efter nära 5 års förlopp eller år 1829, skuldbeloppet i vanlig ordning till betalning uppsagt. Utan att ingå 1 undersökning om eller bedömmande af det sätt, hvarigenom Dahlgrens ersättningsanspråk för i tjen - Stats-Utskottets Utlåtande N'.o 258. 5 sten bestridda utgifter således förvandlades till en privat fordran, hvilket Utskottet anser ligga utom gränsen för dess verksamhet, tror Utskottet likväl sig höra afstyrka den ifrågaställa ersättningen af allmänna medel, endast ur det skäl, att en mellankomst från Statens sida, under sådane förhållanden som här sig förete, skulle kunna framkalla mångfaldiga likartade anspråk, och ett en gång gifvet preejudicat för Siats-Verket medföra högst betänkliga följder. Utskottet afstyrker alltså bifall å Riksdags-Fullmägtigen Hans Janssons ofvannämnde motion. Ankom till Exped.-Uiskottet den 24 Sept.
När man vet, huru postforslingen hos oss verkställes, samt att bref af minderåriga personer fortskaffas till de ställen, der deskola aflemnas, synes mig vara på det högsta nödvändigt att stöld i detta hänseende blifver på det allvarligaste straffad. För min del kan jag icke finna att kykans helighet på något sätt minskas derigenom, att man för en annan slags stöld ålägger enahanda straff, som för kyrkstöld blifvit stadgadt. Då jag tror det vara af högsta vigt, att den grundsats, som Utsk. här uttalat, nemi. skärpning i straffet för sådana stölder, som ske i posthuset eller af den person, som skjutsar posten, bör af R. o. Ad. godkännas, får jag tillstyrka bifall till Utsk:s förslag. Hr Adelborg, Anders Otto: Lika litet hemmastadd uti detta ämne, som den siste värde talaren, tager jag mig likväl friheten yttra några ord, dervid jag upträder i motsatt åsigt till honom. Jag tror att här strides icke om detalj-bestämmelserna af straffen, utan egentligen om principen, i afseende på hvilken Gr. Sparre sagt att det må vara hvar och en tillåtet att följa sin egen öfvertygelse. De ledamöter, sorn suttit i Utsk., hafva konseqvent framhållit och utvecklat skälen för qvantiteten af straff, som de bestämt, men de qvalitativa omständigheterna böra väl också ega rätt att ingrediera. Hvad man än må säga, måste man väl dock medgifva att lagens historia i dess fortgång är en gradmätare på folkets bildning och att, i samma mån som samhället utvecklat sig och stigit i bildning, hafva lagarne blifvit förändrade och straffbestämmelserna förmildrade. Men under denna fortgående förbättring i lagstiftningsväg har dock alltid den qvalitativa skillnaden emellan de brott, hvilka haft en djupare moralisk betydelse och som ömtåligare sårat den enskildes finare känslor, och dem, som blott i sig innehålla en vanlig förbrytelse emot lagen, varit skarpt markerad. Och här vill man nu ställa tillsammans två så olika ting som post och kyrka. Det ena innefattar en hel och hållen materiell bestämmelse, det andra en uteslutande andlig.
På genealogien står det visserligen blott, att han var regements-råd; men i Ugglas rådslängd, sorn är fotad på bättre källor, ttppgifves han såsom liiks-Råd; och då man vet, huru opålitliga gonealogierna äro, så ligger i mitt förfarande icke någon inkonseqvens. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att under densamma blifvit yrkadt dels bifall till Riddarh.-Ulsk:ls förevide Utlåt., dels ålerremiss deraf, dels att It. o. Ad., med afslag å samma Utlåt., skulle bifalla Hr Anreps motion, att den å Riddarhusets genealogier såsom lefvande upptagna adliga ätten N:o 1, Lilliehöök af Fårdala, skulle förklaras vara utslocknad och den af Riddarh.-Direktionen till en medlem af Ståndet utlemnade polett att för nämnde ätt intaga säte och stämma på Riddarhuset genom vederbörande tjensteman återfordras, och dels slutligen endast afslag å merberörde Utlåt. Sedermera framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Utskits Utlåt., och, då dertill svarades starka ja, blandade med nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Flere ledamöter begärde votering, hvarefter Hr Gr. o. Landtm., med förmälan att R. o. Ad. egde att bestämma, huruvida kontra-propos:n vid den blifvande voteringen skulle innefatta antingen återremiss af Utlåtit, eller afslag derå och bifal till Ur Anreps motion, eller slutligen endast afslag å Ullåt:t, framställde först propos. derå, alt Utlåtits återremitterande skulle ingå i kontra-proposin, hvartill svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. derå, att kontra-proposin skulle upptaga afslag å Utlåtit och bifall till motionen, då svaren ut föllo med många ja tillika med åtskilliga nej; och förklarades ja nu haft ölvervigten.
St. måtte bevilja ett anslag af 5000 R:dr årligen, att användas till offentliggörande af Svenska Riksdagars och mötens förhandlingar från början af Konung Gustaf den I:stes regering, samt äfven i öfrigt till ingifvande af handlingar, uplysaode för fäderneslandets historia; hvarpå Utsk. i ett Ullål. besvarat K. M:s Propos. och Professor Carlsons motion på det sätt, att Utsk. tillstyrkt bifall till K. M:s Propos.; och hela denna punkt hade af R. o. Ad. blifvit återremitterad på grund af aumärkn:r, åsyftande att bifall äfven till Professor Carlsons motion mätte af Utsk. tillstyrkas. Hr von Troil, Sam. Gust.: Hr Gr. och Landtm, har uplyst Ståndet om förhållandet med ifrågavar:dé sak, för hvilket ändamål jag egentligen begärt ordet. Dä så mångå ibland ledamöterna af detta Stånd synes ifra för bifall till Hr Carlsons motion, så får jag äfven för min del hemställa att Ståndets beslut i detta hänseende mätte så upställas, sorn Hr von Hartmansdorff föreslagit, nemi. sålunda, att R. o. Ad. bifaller K. M:s Nåd. Propos. om ett anslag af 2000 R:rir för ingifvande af äldre historiska skrifter, samt derjemte 3000 R:dr årligen för den tid, som ionevande stats-reglering omfattar, till utgifvande af Svenska riksdagars och mötens förhandlingar. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att, dä 2:ne serskilda frågor före kommo i denna punkt, R. o. Ad. torde tillåta att propos. fram stäldes först i afseende på bifall till K. M.s Nåd. Propos., och att det skedde med förbehåll att R. o. Ad. sedan må präfva det anslag, som af St. kan beviljas i anledn. al Professor Carlsons motion, Ropades Ja. 11 H. 5 66 Den 19 Augusti e. m.
Herr 8ilvsr8tolxe, Oabriei, Riddarhus-Secreterare , genom lottning med Herr l.övensivölci, 8^iomon, sedan Grefwe 6^Uen8tolp^, Larl, som hade 85 röster, anmälts icke förr än i morgon återkomma till Staden 40. Herr Baron och Landt-Marffalken tillkännagaf att, enligt Ridderffapet och Adelns Protocslls-Utdrag, hwilket de öfrige Stånden bifallit, skulle walet till Justitia - Ombudsman och desi Suppleant i dag för sig gä, och anmodade Ordföranden Grefwe lvlörnsr, (^ri, att em sammanträdet lata utfärda anslag till kl. .5 i eftermiddag. Upplästes ett frän Stats-Utskottet inkommit Memorial af den 11 September, innefattande tillstyrkande att hyreskostnaderne för Ständens Klubbar mätte af allmänna medlen bestridas. Lades pä bordet. Upplästes Präste-SLändets Protocolls-Utdrag af den 10 September, innefattande bifall till'Statsoch Banco-Utskottens hemställan i afseende pä Stats-werkets inbetalningar ä de af Banken gjorde förskott. Höglosiige Ridderffapet och Adeln ätffiljdes klockan tre qwart till 12. in krotocolli, A. 6. 8ilverZtolpe. " - Tors - Den iz September. 171 Torsdagen den iz September. klenum kl. 10 f. m. Genom wal af Elcctorerne hade blifwit utsedde enligt Listor, hwilka nu öppnades, till Ledamöter I Lonstitutions> Utstottet: Efter Grefwe Underbjelke, Fullm. Friherre
Dä det goda och dygdiga i och för sig fjelsi icke annat är an det sköna satt i utöfning, sa torde man med rättwisa kunna anse hwarje bemödande at mera utbilda och förädla Nationens skönhetskänsla säsom en wigtig tjenst emot Fäderneslandet, och säledeS äfwen de stöna konsterna och deras idkare, pä ett chnnerligt sätt, -förljenle af den Lagstiftande Magtens upmärksuml et och omwärdnad. Det äro desie, sorn säkrast och bäst teckna Nationens ara för srämmande folkslag, och som til efterwerlden Lfwerfi ra minnet äf de store Män, som frälst, gagnar och uplpst Fosterbygden. Och hwad behöfwes mera för at recommendera der; stöna konstens idkare til Sweriges Rikes Ständers hägn? I intet land behöswa de likwäl mera denna allmänna och mest hedrande upmuntran än i wart, der sa fä äro i den belägenhet, at kunna fullkomligen belöna Konstnärens möda, och der det Medes är cn werkelig upoffring, at egna sig ät Lesia glada, men sä fä privata fördelar medbo nigande yrken. I afseende Härpä bestöto Riksens Ständer, wid förleden Riksdag, at frän M-nlaispenningar och, om jag icke irrar mig, äfwen frän wisia andra afgifter befria Konstjdkarne. Och desia hafwa icke försummat, at wika huru djupt de känt wärdet af denna upmuntran Wi hafwa haft och hafwa ännu Likställe at se hwad framsteg, som konsterne hos ost gjort sedan detta Riksmöte; och det wore en brottslighet, at tänka det Rikets nu församlade Läaftiftare icke härpä skulle göra afseende. Jag n ägar derföre ödmjukeligen förestä, at, i den nir utkommande Bewillningö Författning, alla wid Kongl. Den Zi Jultt. 613 Kongl. Mälareoch Bildthuggare Academien engagerade. ware sig Elever, Ä,grees eller Professorer, mätte frän all personel afgift warda fritagne.