Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Som tillägg till dessa meddelanden af Anti-Marcellus nämna vi att Edinburgh Review juli 1871 innehåller en uppsats i ämnet, hvari Monrads omkastning med skärpa bedömes. Våra läsare behagade nu observera att hr von Qvantens mening är ingenting annat än att såsom historieskrifvare närmare skildra och i vissa fall beriktiga de förhållanden hvarom här är tal, särskildt beträffande grefve Henning Hamiltons ställning till frågan. Att Henning Hamilton icke i verkligheten var med, livilket hr von Q. närmare utreder, är ju i sjelfva verket en utredning som förbättrar regeringens ställning. Red. af D. K.handling, som han i ty mål lönlig hålla bort, utan lof ut-gifvit eller kungjort; dömes till straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och med tio år. Skedde brottet utan uppsåt att skada göra, och var faran ringa; då må tiden för straffarbete nedsättas till två år. » Alltså, straffarbete från två år ända till på lifstid (or uppenbarandet af hemliga underhandlingar, hvilka redan for omkring tjugu år sedan äro faktiskt uppenbarade, utan alt deraf följt den ringaste fara för rikets säkerhet eller rätt mot främmande maktl Straffarbete för återgifvandet af ett bref, hvars innehåll, för längesedan kändt, nyss af hr justitieombudsmannen (måhända ej så alldeles sakkunnigt) karaktäriserats såsom » så intetsägande som möjligt » I Då hr v. Qvanten vid justitieombudsmannens hänvisning till strafflagen gjorde en förvånad min, skyndade sig justitieombudsmannen tillägga: Jag ber att min afsigt blir rätt förstådd 1 Q.: Jag ber få försäkra, att jag fullkomligt väl förstår hr justitieombudsmannens afsigt. Ni har ju hela tiden varit älskvärdheten sjelf! Men jag ber få tillägga, att jag med allt lugn anser mig kunna stå risken. Justitieombudsmannen, med stor bonhommie i det han tar afsked: Ja väl, och äfven jag! Efter några dagars förlopp blefvo de af justitieombudsmannen medförda akterna återskickade, utan vidare underrättelse. Man hade alltså på förhand beslutit sig, innan man ens närmare kände uppsatsens innehåll.
Man har åberopat de enskilda bankernas lånerörelse, såsom ett efterföljansvärdt exempel för Riksbanken, emedan de förre på sina tillskjutna kapitaler påräkna en vinst Banko-Utskottets Utlåtande J\$ 30. Nå väl! hvarpå äro dessa bankers grundfond baserad? Jo på inteckningar i fast egendom, och på dessa inteckningar grundar sig nämnda bankers sedelutgifningsrätt. Man säger att de Hypotheks-föreningens obligationer, mot hvilka Banken skulle utbyta sin fastighetslånefond, äro lättare realiserade än inteckningarne i fast egendom; men månne dessa obligationer medföra lika säkerhet för Banken? Om ogynnsamma penningekonjunkturer inträffa, månne icke dessa obligationer falla mer i värde än de till ett lågt belopp belånade fastigheterna? Efter min öfvertygelse tror jag att svaren på dessa frågor komma att gifva inteckningarne företrädet. På landtfastighetslånerörelsen kan Banken aldrig göra och har ej heller gjort några förluster, då deremot på den andra lånerörelsen icke obetydliga afskrifningar årligen måste ske. Tager man detta i betraktande, så finner man lätt att den ränta, som betingas för fastighetslånen, fullt motsvarar den vinst, som af den andra lånerörelsen, i förhållande till kapitalen, med säkerhet kan vara att påräkna. Det är tydligt att den som har en större fastighet, förr vänder sig till Hypoteksföreningen, der han kan påräkna ett mot egendomens värde svarande större lån, än till Riksbanken, der lån endast kan erhållas till mindre belopp, med hvilken en sådan lånsökande icke är hjelpt, och kostnaden blifver i sådan händelse mindre kännbar, men för den mindre fastighetsegaren blir deremot kostnaden för låns erhållande i Hypoteksföreningen ganska betungande.
Hns eller på en och samina Egendom, af hvad storlek och värde som hellst, begagna mer än th Panna om 90 Kannor eller flera mindre pannor med en sammanräkn d rymd pf högst samma belopp • samt sluteligen , att Siockholms KronoBrännerier måtte förbli:va vid hvad de nu äro3 och efter btadgandet i 3, 2 52 Den 17 Martil, g. m. §. 3. Mom. af ofvahnämnde Författning förvaltas } men deremot KronoBrännerierne i Götheborg, så snart det derstädes ingångna Ar* rendeContract slutas och uti Carlskrona indra» gas, samt att Briinvins-tillverkningen derstädes må upplåtas åt Innevånarne efter enahanda grunder, som för ds öfriga Städerne fastställde äro; varande åtskillige Ledamöters från Pluralitet®» skiljagtiga tankar äfven bifogade. Från Constitutions Utskottet: Af den 5 dennes ; Innefattande svar på Ridderskapets och Adelns Åtcrrcmiss, angående Representations frågans närvarande skick ; deruti Utskottet, med tillkännagifvande att de öfrige trenne RiksStånden redan gillat Utskottets första yttrande, tillika förklarat , att , sedan Utskottet under Riksdagens lopp emottagit åtskilliga Statisti. ska Handlingar, detsamma vunnit den erfarenhet , att det nu mera kan, utan införväntande af flera dylika, till Riksens Ständer med Utlåtande i ämnet inkomma. Ifrån Berilluings Utskottet: Af den 16 i denna Månad: Angående de emot de föreslagna grunderna för den allmänna Bevillningen gjorda Anmärkningar ; och har Utskottet trott sig böra, till bibehållande, föreslå det BevillningsSysteme , som af Utskottet förut blifvit uppgifvit; dock som, i afseende på grunderne för beskattningsoch beräknings-sätten af den föreslagna öfver» Den 17 Martu, e. M. 253 flödsoch fyllnacls-afgiften, 2:ne
H o n öfverlefde honom blott i tolf år, o c h det jordiska af henne hvilar ej långt från det marmorkors, hvarunder hennes skalds cn gång glödande o c h lidande hjärta funnit svalka o c h ro. Hennes namn tillhör först en k o m m a n d e literatur historia. Amuletten. j S j ö s t s o l e n s gyllene strålar föllo genom det öppna fönstret, vid hvilket fru Strandberg satt och stickade. Så ensamt det ändå är här på landet, tänkte hon, sedan min kära systerdotter Dora gifte sig. Jag hade aldrig trott, att jag skulle komma alt sakna henne så mycket. Det är j u endast 6 må- nader sedan hennes bröllop stod, men mig tyckes det vara hela sex år, och I samma ögonblick omfamnade Dora Berglöf sin moster. » Är det möjligt? Hvarifrån kommer d u? Det har väl inte händt något ledsamt? » » Ack nej, moster lilla, » suckade den unga frun, » men jag längtade så rysligt mycket efter dig! Då Herbert hade gått till sitt embelsrum, satte jag mig på tåget, och nu är jag här för att tillbringa dagen hos dig. » » Det var roligt, » svarade fru Strandberg. » Ge 43b ' I DU N nast skall jag ha litet elfvakaffe i ordning, o c h så låtsa vi, att den gamla tiden har kommit tillbaka. » Fru Strandberg gick till skänken för att taga fram kaffekopparne, men hejdade sig plötsligt, då hon såg Doras kära ansikte bada i tårar .. » Hvad är det fatt, min älskling? Hvarför gråter du? Är du då icke lycklig? » » Nej, o nej, det är jag visst inte! » utbrast Dora. » Men hvarför det då, kära barn? Han älskade dig och du honom, och då ni afreste på bröllopsdagen, tycktes ni vara det lyckligaste par under solen! » » Jag vet nog det; men ser du, Herbert älskar mig ej mer som förr! » » Nå, kära du, hvems fel är det? » » Åh, inte mitt åtminstone, det försäkrar jag, » bedyrade den unga frun. » Ingen kan begära af mig, att jag jämt skall vara älskvärd, ständigt glad och tålig!
Lön måtte fastställas till 5000 R:dr om året; jemte Herr von Hartmansdorffs, Hugult, rörande samma ämne, denna dag afgifne yttrande. S:o Herr Thoms, Wollrath, den 15 dennes f. m. på bordet lagda Motion, angående förslag till appanage för De Kongl. Arf-Prinsarne , jemte Herr von Hartmansdorff*, August, rörande samma ämne, denna dag afgifne yttrande, q-0 Herr to i Hartmansdorff'*, August, d. 15 dennes e. m. på bordet lagda Motion, angående upprättande af ett Inventarium öfver Kongl. Hofvets Silfver, Linne, Prat. Utär, ti. s9 Des, issi, Meubler, Husgeråd och öfrige Inventarii Persedlar; samt om granskning af Rikenskaperne för de under Coromeice-Collegiurn ställde Manufacturellet UlkDisconterna, jemte Herr Hjertås, Gitémf, i anledning deraf, denna dag afgifne yttrande. Bevillnings - Utskottet: Herr Rothlieb s, Carl F\telrik, den 15 denn?3 e. m på bordet lagda Motion, att Stämpel-af. giften å Tidningar må varda afskaffad; jemte Herr Crnsenstolpes, Magnus, i anledning deraf, denna dag afgifne yttrande. B anco.Utslwttet: Herr Ihams, Wollrath, anförande, i anledning af Friherre Boijes, Ludvig, f. m. denna dag till Banco-Utskottet remitterade Motion, innefattande åtskilliga omständigheter, sorn vid den blifvande finance-plariens uppgörande böra iakttagas. Lng~ samt Allmänna Besvärsoch Ceconomie • Utskotten: Grefve Fosses, Eric, den 15 dennes e. m. på bordet lagda Motion, om ändring uti nu gällande författningar, angående upfinnare*rätt till 3yf» Prot. Utclr. n. 39 Oec, igig.
N:o 106, i anleda, af väckt fråga om upphörande af frälsemäns rättighet alt i vissa inål dömmas af tiof räll såsom första domstol. Ur Cederschjöld, Robert Theophron: För min del kan jag icke finna, alt någon fördel skulle vinnas genom bifall till LagUtsk;* förslag, emedan hofrällens göromål korinne att obetydligen minskas, derigenom att frälsemans eoncurser öfverflyttade* på underdomstolarna, enär de flesta af dessa mål ulan tvifvel blefvo underkastade pröfning af hofrätten i andra instansen; deremot skulle häradsrättens redan ganska dryga göromål blifva betydligen ökade; roen äfven en annan omständighet gör att jag måste yrka afslag å betänk. LagUtsk. bar nemi. icke observerat, att enl. 9 inom. uti 2 §:n af 8 cap. Ratleg b:n, skall hofrätt domina öfver sådana brott, der frälseman förverkar äran, och dä Utsk. icke tillstyrkt att concurs-domstolen äfven finge domina i detta fall, så skulle 2:ne domstolar komma att handläsaa och domina i concursmålet, nemi. hofrätten öfver ees no _ ' sionantens crlminella ansvar, och limh rdomslolen uti sjelfva concurslvisten; delta kan icke vara förenligt med laga rättegångsordning, och detta enda skäl anser jag vara tillräckligt för att begära afslag å betänkandet. Frih. Leijonhufvud, Abrah.: Jag lager mig fri heten erinra derom, att när frågan sista gången förevar, utvecklade jag fullständigt de skiil, på grund hvaraf jag anhöll om afslag å betänkandet. Jag hör icke upprepa desamma, utan förnyar blott mitt påstående i samma syftning som Hr Cederschjöld yttrat sig. Frih. Tersmeden, Willi. Fredr.: Den af Hr Ce derschjöld gjorda anmärkn:n synes mig böra föranleda till återremiss och icke till afslag. Jag skulle önska att R. o. Åd. afstod från alla så beskaffade rättigheter, som för dem iiro uteslutande. Ju mera R. o.
Utskottets hemställan öfverst å sid. 13, angående rations-ersältning, bifölls; hvaremot förslaget, angående stallhyra m. m., afslogs; och Stats-Utskottets Utlåtande, angående Herr Sandels motion, ansågs äfven för Bonde-Ståndet tillämpligt. Kommendantens i Stockholm lön nedsattes till 1,800 R:dr. Öfriga å tabellen N:o 3 upptagna anslags-belopp godkändes, med iakttagande dels af Bonde -Ståndets förut anmärkta beslut om stallhyran, dels ock om den rättelse i lönefyllnads-summans belopp, som genom skiljaktiglieterna emellan Utskottets förslag och Bonde-Ståndets beslut uppkommer. 7:o. Kommendants-staten. Waxholm: Kommendantens arfvode bestämdes till 1,350 R:dr; Place-majorens och Adjuiantens afslogs helt och hållet. Carlsten: Kommendantens arfvode bestämdes lill 1,350 R:dr; Place-majorens och Adjutantens afslogs. Carlsborg: Kommendantens 1,200 R:dr; Place-majorens och Adjutantens afslogs. I öfrigt godkändes Utskottets alla förslag i afseende å Kommendants-staten, med iakttagande af rättelser i fyllnads-summan. 8:o. Krigs-akademien. Utskottets' förslag afslogs på de skäl, som blifvit af Herrar Gråd och Björck i reservationer anförda. 9:o Prot.-Utdrag den i Juli 1857. 401 9:o. Allmänna Garnisonssjukhuset. Hvad Utskottet hemställt bifölls, med undantag af anslaget (sid. 21) till en vid sjukhuset anställd prest 300 R.dr; hvilka sålunda komma att från anslagstillöknings-summan afgå. 10:o. Generalstaben. Utskottets hemställan bifölls. Eftermiddagen. 11 :o. Kommando-expeditionen.
Der nu ha, och utan skoning Fängsla dig Zemire, min vän? Är det ej ert bländverk än? Nej Zemire, du ömma, goda, Liknar mera nu en groda, Sluten i en källarsval, Än den fordna glada, yra, Som blott kyssar kunde styra, Vid din dans i vänners tal. Hafva än de onda makter, Uti bergets mörka schakter, Fångslat in din sköna kropp? Skall du ömma här förkrossas, Fria anden ej förlossas Snart för dina vänners hopp? Men du fläktar sorgligt svansen, Ej du svänger bakfram dansen, Huru är det nu med dig? Måtte himlen det förlåta, Men jag tror jag börjar gråta! In i hjertat skär det mig! O ve! o ve! o ve! Der komma andar, Der komma spöken, I lågor, i röken, Med horn och bränder, Med jern och tänger, De knipa och nypa, Och slita och rifva, Och rycka och knycka, Den arma Zemire, Den usla Zemire! I onda andar, I leda andar, Finge jag i Er, Kommer Ni hit, Ögon och oron Skulle jag klå Af eder alla. Med muschlappar fula Skulle Ni få Skamflate vandra! O ve! o ve! o ve! O! jämmer, O! jämmer! De togo Zemire Och stoppade henne Uti en säck! [Hon får starka convulsioner. Kroppen böjer sig i en båga, med hufvud och fötter uppåt förenade. Detta sker med den hastighet, att hon kastas i denna ställning emot taket, och förhänget faller.] Andra Öppningen. [Theatern föreställer ruinerna af ett gammalt Göthiskt tempel. Under detsamma öppnar sig ett stort mörkt hvalf upplyst af en enda lampa i taket. Tunga dimmor sväfva öfver dunklet, som brytes af täta blixtar ifrån djupet. Längst i bakgrunden sitter, på en svart thron, en hjeltestor, luftig varelse, genomskinlig, som ett tungt moln. Andar och väsenden af alla slag och alla färger, små, stora, en-, två-, tre-, och mångbenta, med ett och många hufvud, samt utan hufvud, sväva hvisslande omkring.
Del har utgjort vår styrka tillförene och måste blifva vår räddning ännu en gång. Underkasta vi oss delta medel, så är statskroppen snart återställd; i annat fall medicamentera vi förgäfves. O Åtskilliga ledamöter yttrade härtill bifall. Frih. Raab, Adam Christian: Då jag nu uppträder, afviker jag frän den föresats, med hvilken jag gick till detta rum vid debattens början förliden gårdag. Jag trodde mig i denna fråga icke böra taga i anspråk R. o. Ad:s dyrbara tid och uppmärksamhet, den jag ansåg bättre och nyttigare kunna egnas åt afhörandet af de män inom detta Hus, som gå och gälla för fi nancierer. Jag bekänner, att min tid, som blifvit nästan uteslu tande egnad ät det praktiska lifvets oafbrulna verksamhet, ej tillåtit mig att djupt studera financeläran eller taga kännedom om alla i detta vigtiga ämne utkomna äldre och nyare författare. Men dels bar jag förnummit, att våra stora financierer äro sinsemellan ingalunda ense i principen, och ännu mindre i sättet för deras utförande, dels att de åsigter, som nu synas vilja göra sig gällande, slå i uppenbar strid mot dem, som hyllades för 10 är sedan. Jag bar till och med under debatten hört en i financeläran producliv förfaltare lemligen skarpt apostrofera Englands utmärkte financier Sif Robert Peel; och jag måste af dessa företeelser draga den slutsats, att sjelfva denna del af statsläran ej ännu blifvit nog utbildad, för alt kunna framställas såsom troslära, och att de värde talare, som före mig haft ordet, för hvilkas kunskaper i (iuancerna jag annars har stor vördnad, ej äro ofelbara i sina omdömen, utan kunna begå misstag, då de nu vilja göra upp räkning med bokslut och novo conto emellan producenten och näringsidkaren, å ena sidan, samt capital islen jemte läntagarne, å den andra. Det är vål ingen under om de sednare funnit många förespråkare inom ett Stånd, som alltid beskylls för bureaucraliska sympathier; men mera under vore, om ej producenternas sak skulle finna eli varmt, om ock fruktlöst försvar under våra öfverläggningar.
Min hustru skulle aldrig förlåta mig, om fru Ellen finge en dålig tanke om hennes skicklighet i kokkonsten. » De stego i en droska, som skulle föra dem till Helmers bostad. » Bor du långt bort? » frågade Karl. » Halfvägs till Rom, käre bror. Apropos, ni fundera ju på att resa till Italien? » » Eller Paris, » skyndade sig Ellen att infalla. » Det måtte vara härligt att resa, » sade lektorn med en half suck. Karl teg. Han kände sig pinsamt berörd. » Gösta och jag hafva sprakat om ett och annat, » svarade han undvikande. » Vet du, Karl, nu har jag helt oeh hållet förlorat lusten för den där utrikes resan! » utropade hon plötsligt. » Jag blir förargad, bara jag tänker på den. » » Nä du, Rydén, som fått platsen efter Bergström! » utropade lektorn plötsligt, hvarpå herrarne fördjupade sig i ett, samtal om saker, som gemensamt intresserade dem. » Hvad nu då? » » Jo, när jag tänker på Gösta och Maria, som få sträfva dag ut och dag in och ändå inte ha råd att förskaffa sig ett så ringa nöje som att få komma ut på landet en vecka under sommaren, så tycker jag, att det är riktigt syndigt, att vi ska ' kasta bort så mycket pengar på ett onödigt nöje, » snyftade hon. » Jag Jean inte resa, Karl; jag skulle inte ha någon ro på hela resan. » * * * Lektor Helmers bebodde en våning om fyra rum tre trappor upp på — gatan. Rummen voro små och mycket enkelt möblerade, men öfver det hela hvilade en prägel af smak oeh ordningssinne, som gjorde ett behagligt intryck. Eru Maria var en liten kvinna med ett blekt, något sorgbundet ansikte ocb vackra, bruna ögon. Hon föreföll till en början litet tyst och tillbakadragen, men snart rycktes hon med i samtalet, och Ellen märkte, att hon, trots sitt blygsamma uppträdande, var i besittning af en ingalunda vanlig bildning. Eftermiddagen förflöt under förtroligt samspråk. Ellen kände sig genast dragen till Maria, och denna å sin sida tyckte mycket om Ellens hurtiga oeh öppenhjärtiga sätt.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att de flesta anmärkntr, som under discussionen ägt rum i afseende på Utsk:ns förslag lill 3 §:n, hade förenat sig om frågan, huruvida sockennämnd eller dess ordförande skulle kunna fordra att kungörelse till sockenstämma, utan vägran af pastor, måtte utfärdas, eller huruvida utfärdandet skulle bero af pastors pröfning. Derjemte hade anmärkn:r ägt rum, att i 1 moni. borde införas biskop samt contractsprost; äfven hade den anmärkn. ägt rum, att ett tillägg borde göras till t morn., af innehåll, att sockenstämmas kallande kunde af pastor vägras sockennämnd, såvida ändamålet stred emot lag och författningar; ifall R. o. Ad. icke antoge Utsk:ns förslag, skulle Hr Landtm, särskildt uppläsa ordalagen af de olika förslagen. Gr. Anckarsvärd erinrade, att nästan alla tycktes hafva förenat sig om uteslutande ur 1 mom. af orden ”eller dess ordförande.’’ i5o Don 6 Mars. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att första frågan Liefve, om R. o. Ad. behagade antaga Ulsk:ns förslag oförändradt. Skulle R. o. Ad. icke det göra, förekomme sedan, huruvida Ståndet ville uppskjuta en del af frågan, nemi. den som anginge sockennåmnd eller dess ordförande. 1 fall R. o. Ad. icke funne det ämnet nu höra förekomma eller icke ville derom nu taga sitt beslut, uppkomme fråga huruvida Ståndet ville förbehålla sig att sedan här införa den auctoritet, som i stället kunde komma att blifva bestämd, eller dess benämning; derefter förekomme frågan om redactionen af §:n, och om dervid borde antagas Frih. Cederströms, Gr. Spens’s eller Hr Lagergrens förslag. Frågan om uteslutande af orden "eller dess ordförande" borde äfven komma under särskild pröfning. Frih. Cederström:
Föredrogos ånyo och biföUos Stats—Utskottets Utlåtanden: 32 188, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående Krigskollegii omhildning till en Armé-förvaltning; och 32 196, i anledning af Kongl. Muj:ts nådiga Proposition angående tillökning i orméens nuvarande kavalleristyrka. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets Memorial, 32 200, med förslag till de stadganden angående Riksgälds-kontorets skulder och fordringar, som böra införas i det nya reglementet för detta verk. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af utdrag, 32 462, of Höglofliga Ridderskapet och Adelns protokoll den 21 dennes, med inbjudning till de öfriga Riksstånd e n att förena sig uti Ridderskapet och Adelns vid pröfning af Sammansatta Bankooch Lag-Utskottets Utlåtande 32 5 fattade beslut, hvarigenom sislbemälda Riks-Stånd afslagit Utskottets vid lista och 2:dra punkterna gjorda hemställanden och vidblifvit sina förut fattade beslut rörande §§ 1 och 7 i Utskottets förslag lill lag om enskilda banker utan rätt alt utgifva egna banksedlar, förklarade PresteStåndet sig icke finna skäl frånträda sina vid föredragning af ofvanberörda utlåtande rörande sagde §§ fattade beslut, utan lade, med afsiag å inbjudningen, protokolls utdraget till bandlingarne. S. D. Föredrogs ånyo utdrag 32 467 pf Vällofiiga Borgare-Ståndets proto koll den 21 dennes, innehållande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden alt biträda Borgare-Ståndets vid pröfning of Särskilda Utskottets Utlåtande 32 3 fattade beslut rörande dels § 33 dels § 79 uti Utskottets förslag till Sjölag. n Preste-Slåndet fann ej skäl antaga denna inbjudning, utan lade, med vidhållande af sina rörande ifrågavarande fattade beslut, förberörda prolokollsutdrag till hahdlingärne.
Det ar isynnerhet sådana handlingar, hvilka arn al et< diplomatiskt varde, jemte legislraturen, sorn behöfva ordnas och uppstalla* pä en bättre och tillgängligare local; men ali dir borttaga plats för handlingar, som icke äga något egentligt vinde. <fei lili finnes visserligen icke något skäl. Om Incalen väl disponeras, på sätt deli värde talaren sigt sorn yttrat sig nast före mig i denna fråga, eller alt hyllor med tjenlig» mellanrum ställas fram på gollven, hvarigenom ingalunda något trassel åstadkomma*, ar det intet tvifvel lindel kastadt, alt localen kan blifva tillräcklig så för det ena sorn det andra ändamålet. JJå Ivaline nyttiga saker på en gång kunna åstadkommas, hvarvid detaljomstandigbeler utgöra största hindret, hade jag i sanning icke vantat mig ätt anmai k n:r och hinder mot verkställigheten skulle framkastas från personer, som synas intressera sig för sjelfva saken. Det ar icke blott i afseende på sjelfva intresset att se våra historiska samlingar viii ordnade, som jag högligen önskat alt dessa anmärkiiM' uteblifvit, utan afven i afseende på den omständigheten, att Ständerne fästat som villkor vid anslagets beviljande till Vitterhets-, lliitörieoch Antiqvitets-aCademien, att dess samlingar skulle blifva uppställda.
Vi hafva också, oaktadt vårt förändrade statsskick, gjort föga framsteg på den constitutionella banan, derigenom att den gamla tidens allena-styrandet mest lillgifne personer genast bemästrade sig maktinflytelsen och fortsatte den ännu pågående strid, som vi dagligen kämpa; men i afseende å tjenstgörande och titulerad hofpersonal hafva vi gjort så stora framsteg, att jag oförtäckt nödgas erkänna mig en Den 10 Augusti f, m. 211 gång hafva hoppats helt andra resultater från en af folkfriheternas och jemlikhetens mest beryktade förfäktare, särdeles sedan det blef f ac lisk t bevisadt, alt den store Napoieons ända till löjlighet gränsande hof-omgifning ingalunda förmådde åt honom bibehålla Franska nationens förtroende och kärlek, då han frånträdde folkets sak och antog den gamla dynastiska satsen, att Han var Staten. Det är på dessa skäl och under en orubblig öfvertygelse, att ett lysande hof och en lysande hofhållning numera äro mindre passande för Sverige och Norrige, än för något annat land i verlden, som jag hade önskat nedsättning i första hufvudtiteln, och som jag nu nedlägger min reservation emot det fattade beslutet. Tanken gror likasom fröet, och det är möjligt att denna svaga, ofullständiga tankeyttring äfven någongång kan komma alt frambringa frukt. Jag får åtminstone för ögonblicket åtnöja mig med hoppet att så en gång kan ske, och den närvar, stundens misstydningar skola icke oroa mig i minsta mån. Till pröfning företogs StatsUtsk:s den 20 sisth Juli och den i dennes på bordet lagda utlåt. N:o ig5, i anleda, af återremiss å utlåt. N:o 4°) angtde regleringen af 2:dra hufvudtiteln, äfvensom sistnämnda utlåt. N;o 4°- R. o. Ad. beslöt att punktvis företaga detta mål, och alt utlåt. N:o 4° hufvudsakligen skulle tjena till grund för föredragningen. Hr Frih. o. Landtm, fästade likväl uppmärksamheten derpå, all ingressen uti utlåt.