Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Samma Utskotts Utlåtande N:o 71, i anledning af väckt motion om återinförande i Banken af den Fahlu Bergslag förut medgifna belånings-rätt å råkoppar, godkändes. S. D. Föredrogos och godkändes Expeditions-Utskottels nedannämnde förslag lill paragrafer i Riksdags-beslutet, nemligen: N:o 7, angående förklaring af 16 kap. 1 § Ärfda-Balken; N:o 8, om ändring i 3 § och upphäfvande af 4 § i 3 kap. Handels-Balken; N:o 9, angående inteckning af aftal om nyttjanderätt till fastighet i stad; Bih. till R. St. N:o 10, om ändring i ansvars-bestämmelsen för uraktlåtenhet ali öppna dammlucka; N:o 11, angående ändring i tiden för revisions-skillings nedsättande; N:o 12, angående ändring i 1 kap. 4 § Giltermåls-Balken; N:o 15, om upphäfvande af börds—rätt i stad m. m.; N:o 14, angående en lag emot misshandling af djur; äfvensom förslag till Itikets Ständers underdåniga skrifvelse; N:o 195, angående regleringen af utgifterna under Riks—statens Tredje Hufvud-titel. Den 25 Januari. Frän Högloft. Ridder skåpet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den i ii och 20 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 2 17, i anledning af väckt
Under-skog vaktar-ne äro sedermera monitorer för allmogen. På denna väg och med de praktiska exemplen, sorn bibringa öfvertygelse, bör man kunna hoppas alt med tiden besegra del hitintills lådande ofömuflet och förstörelse-begäret i skogens behandling, ehuru någon illusion icke får göras om hastig framgång emot måhlriga (olkvanor, hvilka bibehållit sig, i trots af alla laestiftningslörsök till deras rättande. O O Bergsrörelse. Under den tidrymd, hvarom nu fråga är, hafva jernmalrnsgrufvorna inom Philipstads bergslag, af nedan upptagna antal, varit bearbetade med här jemväl angilne arbetsstyrka och mulmfängsl, nämligen: 15 Antal UppsyArbetare. Bruten malm. Glaskoch vaskmalm. grufvor. ningsman. Tunnor. Tunnor. Della förhållande, eller att malmfångsten utur bergslagens grufvor kan rätias efter grufägarnes behof af stone eller mindre malmqvantileler, bevisar bäst att malmlillgångarne derstädes ieke äro i aftagande. Någon fullt till Corli 11 ig uppgift å de under berörde år upptagna oell nedlagda grufvors antal finnes icke alt tillgå. Om man läster uppmärksamheten vid det stora antalet af de hos Bergmästaren ultagne mutsedlar för jerninalms brytning, skulle det kunna antagas alt en ovanlig mängd nya malmauledningar blifvit under denna lid öppnade, men delta är likväl icke föibållandet. Det höga malmpriset har visserligen framkallat spekulation och försök i denna väg, dock utan att några märkbara resultatet* deraf visat. sig. Storsta delen af de nyss upptagna grufvorna är efter ett obetydligt aibete åter nedlagd, och några särdeles hoppgifvande fyndigheter hafva icke härunder blifvit anträffade. De utfärdade hviloståndsbrelven angifva väl antalet af de grufvor, i hvilka arbetet upphört, men i mångå af deni bar arbetet åter företagits eller företages efter elt eller annat år, hvaremot andra måhända för sekler blifva hvilande.
Hans vän – hans fiende? Hvad visste han, hvilketdera: i alla fall hans gamle följeslage. Från den kom han, till den skulle han tillbaka; i den lefde han, hvart han kom och gick, här som där, på den aflägse hafsön som inne bland människorna; från den blef han aldrig fri; den följde honom i hälarna, såsom vore den hans väsens skugga. Hvarför göra så mycket väsen af denna ensamhet, ensamheten ibland sjöfåglar och hvitspolade klippor, hvarför reta sig öfver den, hvarför ledas vid den, hvarför skrämmas af den; den vore ju ändå icke en smula annorlunda eller större än den andra ensamheten, den, hvari han förra vintern gräft sig ned och nästa vinter å nyo skulle gräfva sig ned, ibland sina böcker, tankar och drömmerier ute på den afsides bondgården hemma i Skåne ... En vimplad slup kom glidande in i sundet; när den hunnit midt inför honom, gjorde den vändning och seglade ut igen. Den hade därvid kommit stranden jämt så nära, att Tuveson i densamma kunnat urskilja ett gråpussigt, själfgodt grosshandlareansikte samt ett par bleknäbbade damfysionomier. Nå, det var världen, lifvet, människorna; det var det som gaf lifvet innehåll och mening; så hade han sett vimplade slupar komma emot honom och fara tillbaka igen ifrån honom samma väg som de kommit, under hela sitt lif, och själf hade han alltid blifvit sittande kvar på stranden, – i ensamheten. Men det vore just det förbannade med saken, att han icke nändes sträcka ut ett lillfinger efter det vimplade eländet, icke ville ge så mycket som ett runstycke därför; – det kliade honom i fingrarna att taga upp en sten och slunga den efter den bortilande båten. Med ett resolut grepp, såsom alltid när han med raseri i hågen fattat ett afgörande beslut, satte han mössan till rätta på hufvudet samt styrde tvärs öfver ön, energiskt, spänstigt och skyndsamt. Redan på afstånd kastade han långa blickar fram mot fröken Bergs fönster, om han måhända tilläfventyrs skulle kunna i förväg komma under fund med, huruvida hon vore hemma.
Länets administrativa indelning i kyrkligt, judicielt, kameralt m. fl. hänseenden har ej heller under sist förflutna fem åren undergått förändring i vidare mån, än att Görslöfs vattenqvarn, som i kyrkligt afseende tillhör Kyrkoby socken i Bara härad, enligt Kongl. Kammar Kollegii Utslag den 10 Oktober 1859, blifvit äfven i borgerligt hänseende dit hänförd, ehuru belägen i Oxie härad; att hemmanen N:o 20 f mantal och N:o 21 1 mantal Lilla Svedala, hvilka i så väl äldre som nyare jordeböcker hänföras till Kerrstorps socken af Oxie härad, men i kyrkligt hänseende räknas till Stora Svedala socken i Wemmenhögs härad, på grund af Kongl. Kammar Kollegii Utslag den 22 Mars 1858 skola hädanefter äfven i borgerligt hänseende räknas till Stora Svedala socken; att Helsingborgs pastorat, bestående af Helsingborgs stadsoch landtförsamlingar samt Wällufs och Raus socknar, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 12 Januari 1856, blifvit fördeladt i två regala pastorat, så att stadsoch landtförsamlingarne utgöra ett, samt Wällufs och Raus socknar tillsammans ett pastorat; samt att Ausås och Ströfvelstorps församlingar, af hvilka den sistnämnda till en del är belägen i Malmöhus län, jemlikt Kongl. Brefvet den 10 September 1858, blifvit skiljda, så att de nu mera hvardera utgöra ett särskildt regalt pastorat. Kjells-Nöbbelöfs socken har blifvit förlagd från Rönnebergs till Onsjö kontrakt. Landsh.-Emb. uti Malmöhus län und. ber. för åren 1856—1860. 1 2 Malmöhus län. Folkmängdstillväxt. Af Kongl. Topografiska Korpsens karta öfver provinsen Skåne hafva hittills endast tre blad utkommit, upptagande vestligaste delen af Malmöhus län jemte angränsande del af Christianstads län. Akad. Adjunkten Doktor N. P. Angelin i Lund har med understöd af Kongl. Hushållnings-sällskapet i länet utgifvit en geologisk karta öfver Skåne.
Någon indifferentism, som man vill befara, lärer dessutom ingalunda blifva en följd af Jude-emancipationen, eller de Svenska Mosaiske bekännarnes uptagande ibland oss på landet, så väl som i städerne; ty ingen torde påstå, att större indifferentism finnes i Stockholm, Götheborg, Norrköping och Carlskrona, för det Judar uti dessa städer en längre tid varit boende. Icke eller kan detta sägas om de församlingar på landet, hvarest, genom serskild nådig tillåtelse, egendomsköp och rättighet till jordbruk, blifvit en och annan Jude trllerkändt. Tvärtom förefinnes mer än ett faktum, hurusom jordegande och jordbrukande Mosaiske Trosbekännare med, om jag så får säga, lika christligt sinne, som Statskyrkans anhängare, genom gåfvor till den christna kyrkan, den christna skolan och den christna fattigvården*), verkat för denna Statskyrka, för hvars helgds skull, • såsom man upgifver och äfven tror det, — deras Trosförvandter och de sjelfve nödgats, till och med i detta uplysla tidehvarf, försaka tillfället att kunna, uti vetandets eller de medborgerliga inrättningarnes olikartade brandler, gagna och verka för det gemensamma fosterlandet, helt visst lika kart för deni, sorn för deras christne landsmän. Härvid torde jag få begagna mig af några lösryckta delar af hvad en aktad och utmärkt Svensk författare, Hr Reg:ts-Läkareri, Doktor Wetterberg, yttrat, i anledn. af Judarnes förr åberopade petition af år 1847, helst deruti innefattas, i få ord, större delen af de sanningar, hvilka talar för emancipationen, sedd ifrån så väl religiös, som social syn punk : *) Härvid torde icke böra lemnäs oanmärkt Stamfadrens för de uti Carlskrona befintliga Judar, den aktningsvärde numera afl. Fabian Philips synnerliga nit ;oeh verksamhet för; nämnde stad i allmänhet oell serdeles dess förträffliga, af honom till större delen grundade fattigvård.
Ty förbistringen var så stor, att samma män, som i tal och skrift mest ifrade för svenskans renhet, sjelfva skrefvo en dålig svenska. Sålunda när vi nu, före betraktelsen af hans särskilta dikter, meddela några detaljer härom, må man ej taga det så, som om Lucidor ensam gjort sig skyldig till följande smaklösheter, utan som ett prof på, hvad både han och andra skalder då ansågo för vackert eller tillåtligt. I allmänhet beteckna Lucidors alexandriner ett framsteg före de dittills bildade, och versslaget blir genom honom fullt hemmastadt i det svenska språket. Han behandlar dem med synbarlig förkärlek, och de låna sig villigt och ledigt åt hans hastiga författarskap. Ja, det kan blifva fråga, om ej hans så till innehåll som form otvungna alexandriner kommo de fransyska närmare än de gustavianska med deras despotiska cesur och stereotypa s. k. högre stil. Flera af dem se så akademiska ut, att de skulle funnit nåd för Bloms ögon, t. ex. följande praktfulla antiteser: »Hvad är för hiertans lust, när man thet achtar ära, I träldom uthan tvång medh frijheet kädior bära! (Det dåliga) thet grönskar lager-lijkt, Blier fast aff ähra armt, dok utaff åhren rijkt. Vij lykta32 billigt grååt, hvar hennes frögd begynns. Knapt var ännu uthbrunnin Then fakla Hymen tändt, ok thu är bort försvunnin. Fast om hans späde lijf i morgon'n fann sin kväll! Nu döden dräper en ok mehr än hundra sårar». Men andra åter äro desto klenare. Ibland måste tonvigten sättas så här: »Til menniskiáns tiänst trälar» »Hvem är et så' dumbt took» »Kund' oskämd i' dygd pråla» »Uthaff thenné matrona». Det kan då vara af mindre vigt om han än säger Methusálem än Methúsalem. I sitt rimmande följer han, i likhet med sina samtida, tyskans föredöme. Nytta och sitta, ja, äfven finnes och synes förekomma.
Banco, emot förbindelse, att han icke allenast, enligt Dess eget <ProUtdr.d. 10 Deeemb.. 1S23, 34? erbjudande, ärligen skall undervisa och tilldana fyra Elever uti dess konst, att upptaga Fartyg, ettan ock till Trycket aflemna och befordra en fullständig beskrifning såväl på berörde konst, sorn på alla de till densamma hörande ritningar; dock att han för trycknings-kostnaden bör af Allmänna medel undfå ersättning. S. D. f. m. Vid föredragning af Stats-TJtskottets Utlåtande N:o 650, i anledning af Anmärkningar öfver Utskottets yttrande, i fråga om medel till Reparation af Storkyrko Fösamlingens Orgelverk, beslöt Preste Ståndet, att enär de 3:ncResp. Med-Stånden redan bifallit UtskottetsTorsta afgifne yttrande för sin del dervid låta bero. ■ ' - \ : " S. D. e. m. Vid föredragning af Lagoch Ekonomi Utskottens Utlåtande N:o 243, öfver anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 193, angå. dnde fast egendoms försäljning genom Lotteri, fann Preste-Ståndet för godt, bifalla Utskottens i ämnet Fröt. Ut/jr, d. 10 Decemb. 1823. furst afgifne Betänkande; anseende Ståndet tillika försäljningen af utländska Lottsedlar vara icke mindre skadlig an den af de å inländsk egendom, hvilken tanka äfven bör uti den underdåniga skrlfvelsén uttryckas, och skulle i detta sistnämnde afseende de öfrige Resp. Stånden inbjudas, att sig med Pceste-Standet förena. S. D. e. m. Vid föredragning af Lagoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o , 350, i afseende på jemnkning i fråga om upphörande af Landshöf. dingarnes Doms.Rätt i Enskiftesmål, pröfvade Preste-Ståndet skäligt, att sedan 3:ne Stånd ansett Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande, som jemväl,» böra utgå, och i stället böra inflyta orden: bekostas jemväl af Statsverket och utbetalas genom Kongl. Maj-.ts Befallningshafvande, som äfven; dels samma § böra sluta vid ordet »utfästa» och följande i Kommitterades förslag befintliga punkt således utgå, nemligen: »Efter afdrag för dylika afgifter skall ersättningssumman för hela riket årligen fördelas och uttaxeras på samtlige skjutsningspligtige, enligt de grunder, att hvarje hemman, efter förmedladt mantal, betalar lika belopp samt att i städerne hvarje fullt hundradetal invånare anses motsvara ett och ett halft mantal på landet.» Utskottet hemställer således att § 42 må erhålla följande förändrade lydelse: Bih. till R. St. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utskottets Utlåtande N:o 8. De ersättningsbelopp, som, i följd af upprättade kontrakt om skjutsningens bestridande å bipostvägarne, skola till entreprenörerne derstädes utgå, bekostas jemväl af Statsverket och utbetalas genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, som äfven besörjer om uppbörd af de kontanta afgifter, till hvilkas erläggande tilläfventyrs entreprenörer vid en del stationer kunna sig utfästa. Vid § 43. Då dels Utskottet anser billigheten fordra att, vid den inträffade händelse, som Irsta momentet af denna § förutsätter, hela det fordna skjutslaget och ej blott de närbelägne förut skjutsningsskyldige hemmanens innehafvare uppehålla skjutsen, har Utskottet trott en bestämmelse härom och en förändring i ordalagen, framkallad af det nya förhållande, som skulle uppstå genom den af Utskottet föreslagna befrielse från skyldigheten att skjutsentreprenaden bekosta, böra vara af behofvet påkallad. Derföre torde, i detta moment, orden: »innehafvare af närbelägne skjutsningsskyldige hemman och i stad skjutsningsskyldige invånare» böra utbytas mot orden: innehafvare af hittills skjutsningsskyldige hemman och i stad hittills skjutsningsskyldige invånare.
Kammaren ändrade detta och stadgade, att då ensamhets-fängelset 768 Den 25 November f. m. tillämpades i st. f. emprissonnement-vårt, fängelse, skulle den tid, som öfverskred 6 månader afkortas med fyra tolftedelar, men om den gick öfver 3:dje eller 4;de året, skulle den afkortas med fem tolftedelar, eller nära hälften; deremot skulle, då ensamhets-fängelset användes i st. f. reclusion eller travaux forcés, strafftiden endast förkortas med tre tolftedelar. Man ansåg således i Belgien, att då ensamhets-fängelset användes på lägre förbrytare, borde man med' gifva en mycket större förkortning i strafftiden, och detta derföre att man, efter hvad erfarenheten visat, icke kunde förminska intensiteten af cellfängelset i samma mån som man kunde önska det. Jag kan, om det tillätes mig anföra flere exempel, åberopa vår grannstat Danmark, der man vid begagnande af ensamhets-fängelse förkortat strafftiden till hälften; Frankrike, der man nedsatt den med en fjerdedel etc. Man har, med ett ord, öfverallt skyndat att tillegna sig ensamhets-fängelset, emedan man, till följd af straffets ökade intensitet, blir i tillfälle att förkorta strafftiden, och dertill har man nästan tvingats, emedan fängelserna annars icke skulle räcka till. Det är denna inkonseqvens att vilja föröka straffets intensitet, utan att förkorta strafftiden, som anmärktes förra gången frågan här discuterades, och som, Utsk. insåg aumärkn:ns riktighet, så ändrade Utsk. sitt förslag. Den andra ändringen Utsk. gjort, är med afs:de på arbetet. Alla, som sysselsatt sig med detta ämne, äro ense om, att om man icke vill sätta en fånge, som undergår ensamhets-fängelse, på vatten och bröd, så finns det ingen svårare skärpning af straffet, än att beröfva honom arbete; all annan gravation är, jemförd dermed, obetydlig. Den nu gällande lagen innehåller, att straff-arbetsfånge skall hållas till det arbete, hvarpå tillgång inom fängelset finnes, men fängelse-fången får skaffa sig arbete sjelf.
Garnisons-förstärkningen i Stockholm Garnisonssjukhuset, allmänna General-krig skommissariatet Gevär s-tillverkning en - Gripsholms slotts räkenskaper Grundfond, statsverkets Gymnastiska central-institutet Götheborgs station af Flottan flaga lustparks räkenskaper T — lustslotts dito - Hamn-anläggningar Handelsoch sjö/ärts-fond, Sveriges enskilda, — Sveriges och Norriges gemensamma Hemfärdsp enning ar för afskedade militärer Hingst-depot, Flyinge Holländerie^', StamHospitalsoch b ar nlius-fonden, allmänna Hufvudbok för Statskontoret Hvitfeldtska stipendiefonden Jagtkassefonden - Jemtland, afvittring arne dirstädes Jemtlands reservmedels-kassa Indelta arméens nya mötcsfond * — regementenas räkenskaper Ingeniör-corpsens dito Inkomster, statsverkets - Bilagorna litt. A. och B. vid Institutet för blinda och döfstumma - Intendents-afdelning, Krig skol leg ii - Invalidhus-fonden - Invalid-inrättningen, f. d. Inventering af de i Räntekammaren förvarade säkerhetshandlingar Kammarrättens aktoratsräkningar Karantäns-kommissionen i Stockholm Kartasigillata-verket -v Kolonien S:t Barthelemys räkenskaper Revisionsberättelsen. Revisionsberättelsen. Kommandoexpeditions, Landt försvarets, räkenskaper sid. 114—115. Sjöförsvarets, dito „ Kommendants-expeditions, Öfver-, räkenskaper Konsistoriernas räkenskaper Kontrollverket !>. ” Konvoj-kommissariatets fonder Kopparbergs läns afvittringsverk Korrektions-inrättningarne ” 147 \,%* Hil. litt. K., L. och M. vid Kreditivct för Stockholms garnisons förstärkning år 1848 Kreditiv-fonden, Spantnåls-, Krit/s-akademiens räkenskaper —j 1:37—138. 115. 216-218. 40—41. 64—67. 171—172. Krigs-kollegii dito aflöning Bil. litt.
Under lörlidet år afslutades i Skåne laga skifte af en 800 tunnland stor, i någon mån med dålig högskog, men hufvudsakligast med surskog beväxt lägenhet eller s. k. hage, hvilken var en gemensam tillhörighet för ett militieboställe om Timantal och ett afgärda-hemman om | mantal; den del af kostnaden för detta skifte, som belöpte för bostället och sorn boställshafvareri måste erlägga, var naturligtvis ganska dryg. För bostället medför skiftet stor nytta i framtiden, derföre att en bättre skogsvård är möjlig, sedan samfälligheten numera upphört. Efter ett antal år torde skogen kunna trakthuggas och derigenom komma att gifva en betydlig afkastning. Men detta kan visserligen icke inträlfa under den tid, nuvarande innehafvaren besitter bostället. Han måste under sin besinningstid nöja sig med att af skogen erhålla endast vedbrand — en förmån, hvilken han äfven egde förut, innan skiftesläggningan af den ifrågavarande lägenheten försiggått. Häraf synes således att innehafvaren väl fick betala en stor del af kostnaderna för skiftet, men hela fördelen deraf tillkommer egaren, d. v. s. staten, och synnerligast boställshafvarens efterträdare. Liknande förhållanden tror jag ingalunda hora till sällsyntheterna. Under de sednaste åren har den kostnad för laga skifte å civileoch militie-boställen, som af staten måst godtgöras, uppgått i medeltal för år räknadt till vid pass 9000 rdr, hvilket belopp torde kunna antagas utgöra nära J af hela kostnaden för de skiften dessa boställen under ett år undergått, alldenstund under närvarande förhållanden bosfällshafvaren nästan aldrig sjelf uppträder såsom sökande till skifte och således ej heller gäldar mera än ^ af den skifteskostnad, som för bostället belöper. Med något mera än denna fjerdedel torde möjligen statens utgift för laga skifte å boställen komma att ökas, i fall K. Mits Propos. antages, emedan i sådan händelse boställshafvaren, när kostnaden icke längre drabbar honom, kan komma oftare än 538 Den 10 Februari. hittills att sjelf begära laga skifte. Men genom den af K.
Frölich, huruvida den anmärkn., som han har ansett sig böra framställa mot StatsUtsk., att i sitt förslag hafva fästat för mycken tillit till den numera upplösta Storamiralsembetets 3:dje afdelning, huruvida icke denna förebråelse, säger jag, grundar sig på oriktig uppfattning af StatsUtsk:s förslag; ty Utsk. har visserligen icke tillstyrkt att något enda anslag skulle utgå annorlunda, än efter en ny pröfning hos Regeringen innan Regeringen beviljade anslag till de föremål, för hvilka R. St. anvisat medel. För öfrigt skulle jag dock tro, att om också denna styrelse icke varit ändamålsenligt organiserad, kommer, vid bedömmande af de arbeten, som till verkställighet underställas K. M:s pröfning, utlåtande att inhemtas af samina ingeniörer, som hittills deröfver yttrat sig, och att följaktligen lar någon väsendtlig förändring i omdömet icke vara att påräkna, i följd af den nya styrelsens organisation. Dessutom får jag upplysa, att StatsUtsk., tili hvad på Utsk. ankommit, äfven sökt göra sig underrättad om tankarna i ämnet hos den person, som af K. M. blifvit utsedd att förvalta dessa angelägenheter, och att Utsk. har confererat med chefen för närvar, styrelse röride alla dessa arbeten. Frih. Roye, Fredr.: Äfven jag anhåller att få yttra mig i denna sak, dervid jag dock endast anser mig böra tillkännagifva, att jag instämmer uti den åsigt, som utaf > D e u aa Mars f. m. a45 Frill. Sprengtporten blifvit försvarad, och att jag således icke kan förena mig uti Gr. Frölichs anhållan, att den af K. M. begärda och af StatsUtsk. tillstyrkta anslagssumma för ifrågavar. ändamål skulle ökas till det af Hr Grefven föreslagna belopp. Till de skäl, som för denna åsigt blifvit anförda, anhåller jag få tillägga, att då denna sak blifvit understödd från en sida, som aldrig kan få nog , så finner jag deruti en anledn. alt motsätta mig den praxis, att besluta ett större anslag, än K. M. begärt, och skäligen kan anses behöfligt.
Men just detta är hvad jag anser lika orättvist som oklokt samt derföre måste motsätta mig. Vill man opartiskt undersöka anledningen till den inom landet härjande penningebristen — om börserna och deras vexelrytterier, hvarmed jag anser det allmänna inte hafva det ringaste att skaffa, talar jag icke heller — så skall man snart öfvertyga sig, att privat-bankerne deri hafva en ganska stor del. Det är nemligen allt för väl bekant, huru, medan handels-konjunkturen var god och tillgången på riks-bankens sedlar i följd deraf äfven tillräcklig, privat-bankerne forcerade sin utlåning och såmedelst skapade en öfverdrifven penningetillgäng, hvilken icke egde någon grund hvarken i stigande välmåga, vidgade handelsföretag eller ökad produktion inom landet, utan rätt och slätt utgjorde en spekulation att få ockra på nationens bedröfliga, men kända slöseri och njutningsbegär. Lika kändt är äfven, att genom den lätthet att få låna, som af den öfverdrifna penningetillgången uppstod, värdena icke blott af fastigheter, utan ock af snart sagdt alla förnödenhetsartiklar på ett onaturligt sätt stegrades, och att samtidigt härmed uppstod en, af tulljournaler blott allt för väl bekräftad, ökad förbrukning af en mängd utländska lyxoch öfverflöds-artiklar, hvarföre riks-bankens metalliska valuta sedermera måste vandra till Hamburg. Slutligen är det äfven en för många landsorter alltför bitter sanning, att sedan lättsinnet omsider fått sitt straff, samt låneoch kredit-systemet gått öfverända, först i utlandet, samt genom sin naturliga återverkan äfven här i landet, samma privat-banker sett sig nödsakade att, till eget betryggande, ej blott skrinlägga en betydlig del af riks-bankens sedlar, som sålunda försvunnit ur rörelsen, utan äfven att minska eller alldeles stoppa sin utlåning, samt derigenom framkallat ett strypsystem, som aldrig ens kunnat blifva möjligt, om inga sedelutgifvande privatbanker funnits och således ej heller annat än riks-bankens mynt cirkulerat i rörelsen.