Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får derföre föreslå, att ordet anhålla måtte i skrifvelsen varda utbytt mot det af grundlagen begagnade ordet äska. Häruti instämde Frih. Sprengtporten, Jakob Wilhelm. 150 Den 20 Januari. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit det derunder gjorda yrkande om skrifvelseförslagets godkännande med den förändring, att ordet anhålla utbyttes emot ordet äska; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på förslagets godkännande utan förändring, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på godkännande af förslaget med ofvansagde förändring, som med ja besvarades. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utsk:ts d. 13 och 17 d:s bordlagde Utlåt. N:o 20, i ani. af K. Propos. ang. upplåtelse af f. d. piparebostället Bränn Årby vid Södermanlands regemente, för uppförande af skolhus åt Wansö församling. Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts d. 17 dennes bordlagde Betänkm N:o 30, i ani. af väckt motion ang. beräkning af bouppteckningsmäns arfvode för uppteckning af fast egendom; N:o 31, i ani. af väckt motion om lag emot godtyckligt ombyte af tillnamn; och N:o 32, i ani. af väckt motion om bestämmande af vissa vilkor i fråga om rättigheten att utbekomma brandstod. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts d. 17 d:s bordlagde Betänk. N:o 33, i ani. af väckt motion ang. kontroll å utöfvandet af rättigheten att försälja maltdrycker. Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskds d. 17 d:s bordlagde Betänk. N:o 34, i ani. af väckt motion ang. sättet för verkställande af en kommuns beslut i fråga om hundskatt.
Domarens utslag, och dels btstå af olika slag, nemligen Assignatiouer och Dsn 2 Junii, Obligationer, det icke är möjligt numera utreda, hvem sorn deponerat Obligationer, och hvem soni insatt Assignatäoner, samt att således icke eller kan utredas, hvilka sorn skola årsåtta den beräknade vid depositionsdagen uppiupne räntan. Då Sfyrelserue för Discontverken hvarken blifvit anbefalla, att anteckna namnet på hvar och en, sorn deponerat Disconlpapper, med specification af upplupne räntans belopp, eiler åro i stånd, att, sorn redan nåmndt år, nu kunna urskilja den råtte ägaren, så mäste nödvändigt balance j råkenskaperne uppkomma , i fall ieke räntan å desse Discontpapper beräknas intill depositionsdagen, ty intill den stund DiscontStyrelserne få sig uppdragit, att ej beräkna ränta, skall Domaren ålägga dem , att den beräkna ; och det år af sådan anledning jag till Ridderskapet och Adeln hemställer, om icke det är angeläget, att vid denna punct göra ett undantag för de Discontpapper, som nu äro deponerade. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemstälde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla, hvad Utskotten i denna punkt föreslagit, angående de vid Götha Canal Bolagssamt MahnöDisconter uti Lånliqvider endast såsom hypothek emottagne Discontpäpper. Ropades Ja och Nej. Friherre Wrangel, Henning', Man kund® ju sälta Depositionsdagen. Den 2 Junii, 75 Friherre Boije: Allmänna Lagen bjuderj af t gäld må mot gäld qvittas, och de i förevarande frågor emellan Dicontverken och deras Gåldenårer af Domstolarne meddeldte laga kraftvundne utslag kunna icke ändras, utan att Kongl. Maj t dåruti på nya sk<jf meddelar resning.
Med anledning häraf har motionären föreslagit, alt Rikets Ständer ville i underdånig skrifvelse, bos Kongl. Maj:t begära, att omföimälde vågafgift måtte upphöra för så vidt den anginge tackjern oell effekter, sorn i Stockholms stad ej vågforas, utan förpassas direkte till annan stapelstad. Utskottet, som tagit denna motion i öfvervägande, får till en början upplysa, att, sedan ansökning blifvit af enskild person hos Kongl. Maj:t gjord om befrielse från vågafgifter till Stockholms stad för tackjern, sorn, kommande från tackjerns-våg i annan stad och derstädes uppvägdt, fördes genom Stockholm direkte till andra inrikes orter; så Inde Öfverståthållare-embetet, hvars underdåniga yttrande i frågan blifvit infordradt, uti afgifvet underdånigt utlåtande, bland annat, förklarat, att, ehuru å ena sidan Öfverståthållare-embetet, lika med Stockholms stads
Fransar, galoner, gramaner, aiguiletter, snören och andra ej specificerade: äkta eller halfäkta 1 lod 16 » oäkta 1 lod 10 » Snörmakare-arbeten: såsom fransar, galoner, gramaner, aiguilletter, snodder, snören m. fl. ej specificerade: af siden 1 skalp 4: — af halfsiden 1 skålp 2: 24. andra slag 1 skålp 1: — röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anlages lill kontra-proposition Ridderskapet och Adelns samt Bondeståndets beslut alt för dessa artiklar bibehålla de i nu gällande taxa befintliga rubriker och tullbestämmelser. b) i hufvudsaken 6:o I)cn, som instämmer i Preste-ståndets beslut, att rubrikerna ”kantiller,” ”fransar, galoner, gramaner och snören” samt ”pailletter” skola ur sjelfva taxan uteslutas och i nolen hänvisas lill dels gulddragareoch snörmakare-arbeten allena, dels ock dessa rubriker jemte rubriken strängar; att artikeln ”käpptoffsar och snodder” jemväl må i noten hänvisas till ”snörmakare-arbeten;” och alt följande nya rubriker må i taxan intagas, nemligen: Gulddragare-arbeten, af guld eller silfver: kantiljer och pailletter: äkta eller halfäkta 1 lod 8 sk. oäkta 1 lod 5 — 6 Beoillnings-Utskottets Utlåtande, N.-o 17. fransar, galoner, gramaner, aiguiellelter, snören och andra ej specificerade: äkta eller halfakta 1 lod 16 sk. oäkta 1 lod 10 « Snörmakare-arbelen: såsom fransar, galoner, gramaner aiguilletter, snodder, snören m. fl. ej specificerade: fieloch halfsiden 1 skalp 5 — sk. andra slag 1 skålp 1: 16 sk. röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, antages (l:sta altera.) Borgare-ståndets heslut. Ridderskapet och Adelns samt Bonde-ståndets beslut. Stockholm den 11 Juli 1851.
Häremot hafva Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen uti deras öfver Kommittérades töll-faxelörslag afgilna underdåniga utlåtande erinrat, att, hvad beträffade förbudet för Danska fartyg att till Sverige införa salt, detsamma syntes böra bibehållas så länge, på grund af traktaten den 30 NoVeirtber 1826, nämnde Vara icke finge i Svenska fartyg till Danmark inkomma, och all, hvad anginge öfriga nationers fartyg, hvilka ännu härstädes saknade enahanda rättigheter, som inhemska, sådana rättigheter städse förunnats och otvifvelaktig! äfven framdeles kömöte att tillerkännas alla de nationel, som i sina hamnar ål svenska fartyg medgåfvo enahanda förmåner. Detta hade hittills i afseende å franska fartyg uteslutande förhindrats af de undantags-afgifler, med hvilka alla till Frankrike i fremmande fartyg införda varor vörö belagda, i motsats lill deli lindring af 10 procent, sorn införseln under Iransk flagga åtnjöte. För Sveriges export och frakt-rörelse innebure denna skilnad i afgiffer éin storrö olägenhet, än den förhöjning i afgifter, sorn erlades för de jemförelsevis lä laster, hvilka! afsképpades härifrån i franska fartyg; och hade bemäldc embetsverk i betraktande häraf, och då det möjligen blefve lättare att åt svenska fartyg i Frankrike framdeles utverka lika tull-behandling med inhemska, om en motsvarande förmån samtidigt tillerkändes frans Ska fartyg i Sverige, än om densamma dessförinnan obetingadt tnedgäfves, tillstyrkt, att Kommitlerades förslag i denna del icke måtte bilallas. Ehuru E. K. &l:t ansett ifrågavarande inskränkningar i det hela mera skada än gagna Sveriges egen handel och sjöfart, Ilar E. K. M:t likväl, endast under den förutsättning, euibelsverken anfört, funnit dessa inskränkningar böra lills vidare bibehållas, 480 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
Äktenskapsskillnad: ny lag derom 19. — Svar på återremiss . 40. Ärfdabalken: tillägg till 18 Kap. 1 § 44. — Svar på återremiss 65. Bih. lill II Sl. BIHANG TI DL IBIHKSoStfÅSfnMBItB PROTOKOLL VID Lagtima Riksdagen i Stockholm Åren 1§59 och 1§60. SJU*IIK *lI?llJ*t»UV 2— Afdelningen: Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets gemensamma Memorial Utlåtanden och Betänka/iden. U* » a. a*Vi#»'* • ; k k£* l. *5«51t '* ife. ■' v*•*'ä t "? im $L®' > V! tHR wt.. B kB Jp V’ ' )] X ■•:■,•; i Sammansatta Lagsamt Allm. Resa. och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 1. 1 ,\:o t. Anis. lill Exp.-Utsli. den 1(5 Jan. 1860, kl. 6 e. nt. Betänkande, t anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse med öfverlemnande af förslag till tvänne årgångar nya predikotexter och till ny kyrko-handbok.
Erhåller ©ålbenår, efter 53orgenårerneö mebgifmanbe, ©omarenö tillffånb att, feban jTriftmerlingen mib for/fa ©omftolen flutab år, och innan forffa bom fallit, 8t på fri fot miffaö, fåfom i 1. §. fågeö; mare han ej beråttigab att för fig, huffru eller barn nfuta unberhåll långre ån till ben bag, bå bet tillffånb fm* nom mebbelaö. 4:6c (Eap. 10. §, jafmer ©ålbenår t/enjf i Slifet, bå må han, intill be§ ©om ofmet ho* nom fallit, och munnit laga fraft, tfenffen ej férråtta. ©en tfenffen i hanö ffålle foreffår, njute halfma lonen; bocf ege ben Sttpnbighet, imber hmil fen ©ålbenåren i och för tfenffen löher, uppå anmålan af ©obe Sttåntten eller ©pfjlomånnen, profma odf> beffåmma, fmrumiba ben, forn till tjenffenö för* maltanbe fororbnab år, må meb minbre ån halfma lonen åtnojaö, och hmn ftort belopp han, i fåbant fall, får uppbåra. 5lf ben anbra ^alften marbe gålbenår få mpefet tillagbt, forn till hanö eget, hanö huffruö och oforforfba harnö unberhåll tarfmaö. *&mab öfrigt år tagen 33orgenårerne. ?:re (Tap. inte §. £ronanö ömbubötnan » orten’ och alla famtliga S3orgenårer, fFola om ffåmningen ferffilbt unberråttaö.
Beredningen, framställde jag vördsamt min ideé rörande de störtade Filial-Disconternes utredning, nemligen; Subordination tinder, Lagar och Författningar, sami ji6o Stats-och Banko Utskottens Betänk änden. värd om sakre men Skuldsatte Narings-Xdkare, — Elementerna uti denna princip äro jtrte, nemligen: a) Fordrings-ägares, på Allmänna Hagen, grundade anspråk, b) Banco-Sedelhafvares yrlande att Rikets Ständer efter Banco-Författningar och Regeringsform skola varda Eanquen, c) Rikets Ständers vård om sådane Närings-Id« lare, hvilka rinder öfverflödig Hånetillgång utvidgat sin rörelse, bifvit skuldsatte i FilialD isconterne och, i händelse af dessas Concoursbehandling, icke furman genast betala. Uti striden mellan dessa elementer ligger svårigheten att gifva enhet åt utredningen; utelemrias någon af dem, så blir utredningen lätt. En emot denna stridande plan har äfven inför Höglofl. Beredningen blifvit framlagd, uti hvilken det andra af ofvan uppräknade elementer icke blifvit införd;, Den förra af dessa idéer skyddar Banken jnen utsätter Fordringsägare i Filial-Disconter för all möjlig förlust (såsom vanlig Concours); den sednare, skyddar Fordringsägare på Bankens hekostnad. Hvilkendera af dessa motsattser, som Höglofl, Beredningen kunnat välja; så hade intet inställande i Hagens kraft kommit i fråga; men medelvägen, sorn Höglofl, Utskotten i min tanka föreslagit, är för detta steg ovilkorligen utsatt. Ehuru jag icke funnit något allvarligt skäl emot den idée jag vördsamt framstäldt?, öfvergaf jag likväl ett maktlöst motstånd och förenade mig uti den medelväg , som sedermera blifvit Rikets Ständer förelagd. Men, sedan den plan, som häraf uppkom, så obenägit blifvit af samtejige Riks-Stånden eaiottagen, Statsoch Banko-Utskottens Betänk anden.
Dykeriet ville i premium bestå, innan frågan om pension kunde afgöras, äfvensom att förskottsmedlen till vattenlycktan skulle pröfvas i sammanhang med regleringen af 9-de hufvudtiteln. Hvad sedermera härutinnan blifvit tillgjordt och beslutit är mig obekant, men då af hvad jag nu haft äran anföra finnes tillräckeligen upplyst, att sä väl DykeriCampagniet som Förvaltningen af Sjöärenderne, hvilka auethoriteter säkrast äro i tillfälle att bedomina rätta värdet af Westbecks uppfinningar i denna väg, bägge vitsordat deras nytta och användbarhet och af sådan orsak tillstyrkt deras begagnande, är också all anledning förmoda det Kongl. Majit af allmänna medel \ Nårier tillerkänner Westbäck någon deremot svarande belöning; men då Westbäcks uppfinningar att på större djup och få ett vid* 794 Dea 26 Februarii, sträcktare omfång, än det förut varit möjligt, att bärga förolyckat gods, redan medfördt så mycken nytta, är otvtfveiaktigt att fördelarne skota blifva ännu större, i samma mohn dess insigter hinna utvecklas, hvartill torde fordras mera medel än af en enskilt kan väntas, och jag anser derföre ifrågavarande ämne förtjena Riksens Ständers synnerliga omvårdnad , och iår af sådan anledning fästa uppmärksamheten å de utvägar, som kunna finnas tjenligast att till enskilt och allmän nytta för framtiden begagna dessa i min öfvertygelse vigtiga upptäckter.
Friherre Ehrenborgh, Casper JVilhelm: Jag anhåller vördsammast, att Herr Grefven och LandtMarskalken läcktes genom RiddarhusSecreteraren låta gifva Ridderskapet och Adeln tillkänna, huru de tre andra Stånden afgjort Utlåtandet, emedan det vore ändamålslöst, att här bortspilla tiden med votering, om de redan bifallit detsamma. Herr Munck af Rosensköld: Ehuru jag ej ansåg mig behöfva inför denna upplysta Samling anföra skäl för mitt förslag, nödsakas jag dock nu anmäla ett sådant, nemligen: att jag anser det icke vara lämpligt, att Staten vidkännes några kostnader för Ridderskapets och Adelns sammankomster på LandtMarskalksKlubben under de tider, då dess Ledamöter böra vara församlade härstädes till öfverläggning och afgörande af Riksvårdande ärender. Grefve Horn, Claes Fredrik: Ehuru jag icke gerna till en LandtMarskalks afgörande öfverlemnar, hvad som på Ridderskapets och Adelns egen pröfning ankom - Den 7 Maji f. m. i43 mer, får jag dock vördsamt underställa Herr Grefven och LandtMarskalken, om icke, på det vi må undvika en votering, Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes meddela oss sin åsigt, huruvida de så kallade LandtMarskalksSoireerne skulle kunna indragas de aftnar, då Plenum inträffar å Riddarhuset, samt Herr Grefven och LandtMarskalken icke eller sjelf kan bevista dessa Soiréer. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att vid alla andra tillfällen, än då frågor om Grundlagarnes rätta förstånd och tillämpning kunde uppkomma, hvilka händelser Hans Excellence önskade måtte så sällan som möjligt inträffa, ansåg Hans Excellence i öfrigt sig hvarken ega eller höra, i afseende å de förekommande ärenderne, meddela Ridderskapet och Adeln sin enskildta tanka derom. Friherre Anckarswärd:
Direktions underdåniga ansökning att få lill skalle lösa gamla slussen vid Lilla Edet. (Stats-Utsk:s Uti:n, N:is 171 och 293.) S. A. K. Sedan Direktionen för Nya Trollhätte kanalbolag, uti en till E. K. M:t ingifven skrift, i underdånighet anmält, att vid förehafd fråga om lämpligaste sättet att begagna den bemälda bolag i nåder medgifna rättighet att använda gamla slussen vid Lilla Edet, hvilken af bolaget, emot en årlig afgift af 300 R:dr banko, på arrende innehafves, till anläggning af sådana vattenverk, hvarigenom inga ämnen till uppgrundningar i Götha Elf skulle uppkomma, Direktionen funnit det vara mest öfverensstämmaude med den kringliggande ortens fördel, att den i nämnde Exp c dil ion slits holte ts Förslag till vnd. Skrifvelse, N:o 193. 521 nämnde sluss befintliga vattentillgång gagnades för någon större fabriksanläggning; af hvilken anledning Direktionen, å bolagets vägnar, underdånigst anhållit, det E. K. M:t, till befrämjande af så väl ortens som bolagets gagn och fördel, måtte täckas i nåder tillåta Nya Trollhätte kanalbolag, att, derest annans laga rätt deraf icke förnärmades, få till kronoskatte-lägenhet inlösa Lilla Edets sluss jemte dithörande obetydliga jordutrymme utmed bägge sidorna af slussen och slusskanalen, hvarjemte Direktionen i underdånighet anhållit, att, i fall hinder skulle möta för beviljande af förutnämnde ansökning, kanalbolaget måtte fä, genom byte med ett bolaget tillhörigt hemman, \ mantal Lilla Höjom, tillvinna sig eganderätten till ofvannämnde sluss med dertill hörande område. Sedan Kammar-kollegium häröfver afgifvit infordrade underdåniga utlåtanden har E. K. M:t, med afseende å de af Nya Trollhätte kanalbolags
Den varde ledamoten har förgätit, att jag ej talat om eller ens vidrört något af Const.Utsk:s remiss i frå - 388 Den a6 Maj. gan till Riksrätten; saken angår tvertom helt enkelt Consf.- Utskrs herrar ledamöters förhållanden i fråga om alt på otillåten och grundlagsvidrig väg befordra tryckning af handlingar samt att hafva olagliga cornmunicationer med StatsUtsk., hvilket allt är helt främmande för Utsk:s grundlagsenliga functioner. En af Const.Utsk:s ledamöter, Gr. Spens, har jag funnit på ett ganska riktigt sätt hafva motiverat sin reservation emot Ulskts förfarande; en annan dess ledamot mindre riktigt; men med förvåning har jag märkt, att icke flere af Utskts upplyste ledamöter finnas såsom reservanter antecknade. Jag vet icke ens namnen på dem, som deltagit i beslutet; ty dessa prof. innehålla ej namnen på de personer, som varit i Utsk. närvar., och detta är således en okänd sak. Eftersom jag har ordet, vill jag i afseende å Gr. Horns och Hr Rosenblads framställningar förklara, att jag icke angifvit Const.Utsk. för någon afsigt att väcka oro, utan jag har förklarat, att Const.Utsk., med förbiseende af den myndighet lagarne lagt i detta Utskrs händer, har öppnat vägen för att väcka oro genom tillåtelsen att trycka vissa handlingar. De som trycka dessa handlingar, äro egentligen de som kunna komma alt väcka oro. Utsk:ns afsigt lemnar jag derhän; jag har ej bedömt den. Det är den olagliga handlingen jag klandrar och hvars vidd jag ej kan känna, så framt ej R. o. Ad. instämmer i min begäran att infordra Ulsktns prof., på det att alla hemligheter i detta hänseende måtte uppdagas. Gr. Frölich, David: Jag hade i förra plenum, då Frih. Cederström gjorde sin framställning, all möda ospard att förmå honom att återtaga densamma, samt att förmå Huset att dertill bidraga, men Hr Frilen fortfor då och ännu mera i dag att vidhålla sin framställning, så att nu mera ingen tvifvel kan uppstå att ju han arnar fortsätta på sätt han börjat.
Ständers Justitia; Ombudsman, att, i händelse någon förlust genom oreda i räkenskaperne uppkommit, tillse att Kongl. Majit och Kronan må komma till dess rätt, ligger så alldeles utön gränsen för BevillningsUtskottets befattning, att det icke äger deröfver me ddela något utlåtande. BevillningsUtskottet inskränker sig i följd af allt detta inom de gränsor för dess yttranden’, som icke få öfverskridas, och till den ordning för Artiklarnej sorn Utskottets förslag innehåller. ÉcvitlningsUtsk. Betankanded* 3 g håller. Och hvad angar de inom det Hedervärda BondeStåndet emot rättvisan af j:sta Art; gjorde invändningars tror Utskottet sig endast böra anmärka s att , då alla medlemmar i samhället äro lika berättigade till försvar af Öfverheten och Hagen , böra de äfven gälda lika afgift till Staten för deras personliga beskydd j att de mångfaldiga skillnader, söm derutöfver emellan olika folkclasser Uppkomma, draga alla, efter irvars och ens minsta förmåners deras särskildta beskattning ; att Capitations-afgiften igke kan vara mera obillig till sin grund än Maptalspeuningarne , sorn allt ifrån 1627 j lika föir den rike som den fattige, oklandradt utgått ; att denna Capitationsafgift med den lindring deruti, som 1815 års Bevillning för den utfattige samt till arbete oförmögne medgifver> på somlige ställen icke mycket öfvérskjuter ett, och i allmänhet icke två dagsverken , hvilka väl , utan kränkning af rättvisa s kunna för Statens behof användas och arbetaren ändå hafva sin bergning; och att hvad särskildt blifvit framstäldt om Capitalions afgiftens beräknande efter förmögénhets-afgiften , vore att öfverändakasta hela Bevillnings-stadgan och förrycka den ordning, beskattningarnes natur påkallar.
SVÄRFADERN. SVÄRMODERN. Nej det förstås! SVÄRMODERN. A förlåt mig, jag. SVÄRFADERN. VÄNINNAN. VÄNINNAN. (Sötsurt.) Pappa då! VÄNINNAN. A d j ö, a d j ö! (Går ut i salongen, följd af svärmodern.) j a g hittar n o g u t! ÅTTONDE ' l V ' SVÄRMODERN (befallande.) Ställ brickan här, Johanna. J U N G F R U N (näsvist.) (Då den tinga frun gör en nekande åtbörd, går hon ut i fonden, i det hon mumlar med en förargad blick på svärmodern) H m! (Ut). mor skulle känna det, o m j a g. (Stelt.) A d j ö, herr konsul! SVÄRMODERN. VÄNINNAN. SVÄRFADERN. (Så att endast unga frun hör det.) Unga frun. SCENEN, Svärfadern. Svärmodern. U N G A F R U N (skrattande.) SVÄRFADERN. U N G A FRUN. SVÄRFADERN. Litet tolerans skadar aldrig, M a l l a lilla. SVÄRMODERN. SVÄRFADERN. (Smeker henne.) SVÄRFADERN. M a l l a! SVÄRMODERN. SVÄRFADERN. Och tänker m e d — kan du gärna lägga till! (Kysser honom.) SVÄRFADERN. U N G A FRUN. SVÄRMODERN. » SVÄRFADERN. SVÄRFADERN. A d j ö min tös! (Ringning.) Där kommer E m i l! SVÄRMODERN. Ja men — jag tycker. (För henne med sig ut.) S o f g o d t! (De försvinna ät höger.) NIONDE Unga frun. UNGA SCENEN. (Strax därpå) Äkta FRUN. Hvad det var väl mannen. att pappa kom! (Lyssnar.) (Skyndar ut i salongsdörren.) M i n lilla E l l y!
Bränvinstillverkning eller distillering må ej företagas innan bränneriet blifvit af vederbörande Kontrollör besigtigadt och befunnet icke vara annorlunda inrättadt, än denna författning och ordnings-stodgan medgifva. Sådan besigtning bör anställas, innan tiden för bränvinstillverkningen infaller. Varder besigtningen af Kontrollör fördröjd, förhålles som i ordnings-stadgan föreskrifves. Vid besigtningen skall Kontrollören öfver bränneriet upprätta beskrifning i tre exemplar. Dessa skola af honom och bränvinstillverkaren undertecknas. Ett exemplar insändes till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande; och skola Kontrollören och bränvinstillverkaren ett hvardera till sig taga. Då redskap i bränneri ombytes eller förändras, skall Kontrollören likaledes, innan bränvinstillverkning eller distillering der företagas må, öfver de verkställda förändringarne upprätta en beskrifning i tre exemplar, hvarmed förfares på enahanda sätt, som ofvan stadgadt är. § 39. Kongl. Maj:ts Befallningshafvande förordne behölligt antal personer, att hafva tillsyn vid distillering, som enligt § 44 utöfvas, och bestämme, hvilka distilleringsverk under hvarderas tillsyn ställas må, äfvensom huru mycket Tillsyningsman bör i arfvode erhålla för hvart distilleringsverk, som är under hans uppsigt, hvilket arfvode genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes försorg i behörig ordning utbetalas af de för sådant ändamål utaf distilleringsverkets innehafvare uti Landtränteriet insatte medel. Art W. Om ansvar för öfverträdelse? af författningens föreskrifter. § 40. Den, som tillverkar bränvin, utan att anmälan dertill skett och afgift blifvit erlagd, eller under tid, då bränvinstillverkning ej är tillåten, giilde tillverkningsafgift och bote, för lönbränning, första gången ett med afgiften lika beloppp och andra gången dubbelt. Den, som andra gången med sådan förbrytelse beträdes, bafve derjemte förverkat rättighet att bränvin tillverka. Skulle han ytterligare blifva dermed beträdd; erlägge afgift såsom för loflig tillverkning och bote fyra gånger afgiftens belopp.