Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dock som en tredjedel af det sålunda tecknade beloppet är allenast afsedd till Statsverkets betryggande för detta företags utförande samt de dertill anvisade och utbetalda stats-medlens återbekommande i motsatt fall, så behöfva aktie-egarne, derest sagde kommunikations-led och jernväg, genom deras försorg, varda på föreskrifvot sätt och inom stadgad tid fullbordade, icke erlägga denna tredjedel af tecknings-summan; kommande följaktligen aktieegarnes ansvarighet för densamma att försvinna efter företagets fullbordande och godkännande vid derå skeende afsyning, hvarefter kanal-sträckorna och slussarne samt jernvägen, med hvad dertill hörer, böra utgöra säkerhet för ifrågavarande lån. De handlingar, som innefatta aklie-egarnes förbindelser att fullgöra den, på grund af aklie-teckningen, dem åliggande inbetalnings-skyldighet å deras aktier, böra deponeras och förvaras hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Kronobergs län. 3:o. Bolaget bör vara bildadt och arbetet å kommunikations-leden påbörjadt före den 1 Oktober innevarande år 1838; skolande de vid denna anläggning erforderliga arbeten sedermera oafbrutet fortgå och utföras, så att densamma varder fullbordad och för allmänna trafiken upplåten inom förloppet af den tid, Kongl. Maj:t vid bolagets oktrojerande kommer att bestämma; och eger Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader att, genom särskildt af Kongl. Maj:t, på Styrelsens förslog, förordnade sakkunnige män, utöfva tillsyn derå, att arbetena varda i öfverensstämmelse med vederbörligen fastställda planer utförda, samt att vid verkställigheten godkända arbets-metoder följas och fullgoda materialier användas. 4:o.
Den omständigheten, att Duellsplacatet hörer till denna fråga , har Utskottet ingalunda förbisett, hvarföre ock Utskottet, i LagVlsicitets Uilätand« N:o 1Ö4. ag> idet förutsatta fallet, uttryckligen föreslagit, att 8lde oell gide roomentena i 8 Cap. 2 $. Rättegångs-Balken, jemte dermed öfverensstämmande serskilda Forfattningar, skola upphäfvas. — Att hvarken upphörandet af delta privilegium eller upphäfvandet af de till indragning föreslagne serskilda Domstolarne kan , med ringaste sken af skäl , sägas strida mot de i anmärkningarne åberopade §§. af Regeringsformen , synes Utskottet mera uppenbart, än att något svar å detta inkast må anses behöiligt. Då Utskottet salunda öfverlemnar sitt förslag i denna punkt oförändradt till Rikets Ständers pröfning, bör dock Utskottet vördsamt tillkännagifva , att som , efter hvad Utskottet inhemtat, Slottsrätten för Stockholms Slott redan är upphäfven , genom Kongl. Brefvet den 21 Februarii lSiij sora tillika förordnar, att de mål, hvilka, före denna serskilda Slottsrätts inrättande , tillhört Slottsrätten för Stockholms Stad, skola upptagas och pröfvas af sistnämnde Rätt , den der nu mera benämnes Slottsrätten får Stockholms Kongl. Slott och Stockholms Stad; så bör tredje momentet i detta förslag, till öfver-: ensstämmelse med nu upplysta förhållande rättas. So Laglftskoitets Uiletondu No 154. Slutligen får Utskottet vördsamt anmäla, att , jemte det Utskottets betänkande är af Hedervärda Bunde-Ståndet helt och hållet gil I ad t, följande punkter äfven äro af Högvärdige Pr este-Ståndet samt Vällujl.
Efter att hafva öfvervägt hit och dit huru jag borde besvara edert bref, stannar jag vid det beslut att afvakta er ankomst till Stockholm för att här genom muntligt samtal, såsom jag hoppas, kunna gagna er mer och helt säkert uttrycka mig bättre än jag skriftligen skulle förmå. Om jag ej återsänder detta för mig så smickrande bref, är det derför, att då ni kunnat visa mig det förtroendet att sända mig det, räknar jag på att ni ock anser det hos mig väl bevaradt, och dessutom hehöfver jag ofta och grundligt studera det. När ni anländt till hufvudstaden hoppas jag att ni i tid underrättar mig om hvilken stund ni värdigas egna åt mig. Från kl. 4 e. m. är jag som oftast temligen ledig och skall åsidosätta allt annat för att kunna vara till er disposition. Er ödmjukaste tjenare och vän Edv. Bäckström. Härpå följde nu resan till Stockholm och sammanträffandet, hvilket Ernst Ahlgren skildrat i En omvändelsehistoria. Middagen på Kung Karl är säkert temligen troget återgifven och de satiriska små utfallen på »grötbygden» tyckas ha gjort ett vida djupare intryck på den ömtålige skåningen än hvad den poserande uppsvensken tänkt sig, ty väl återkommen till hotellet satte sig Halfdan Äng-Tardif att skrifva ett långt bref, deri man ser den sårade lokalpatriotismen lysa fram midt i all beundran och tacksamhet. »Återigen den odrägliga varelsen!» utropar ni förtviflad då ni igenkänner mina kråkfötter. Ja, min herre, han är här åter – den samme och dock så annorlunda. Tack för den (till och med i skånskans ögon) splendida middagen, men ett mångdubbelt varmare tack för friheten. Ni förstår mig ej? Mitt lifliga sinne, menar jag, var i dikten bundet af Herslows visa råd; jag är honom mycket tacksam för de uppmuntrande ord, han sagt mig, men – ni har löst mig, o, hvad jag tackar er!
Och härmed ha vi nått fram till den punkt, hvarest skiljaktigheten mellan en af materalismen bestämd litteratur och en af den psyko-fysiologiska mystiken bestämd litteratur går som djupast, så djupt att den klyfver sig ned mellan på en gång tekniken och andan. Jag vill taga ett exempel och välja ett af de mest brutala. Om en dramatisk diktare i vår tid och på en af naturalismens hufvudorter begagnade sig af en vålnad, på sätt som exempelvis Shakspeare gjort, — skulle han icke ögonblickligen, utan öfverläggning och totalt stämplas som en vidskeplig vitter barbar, som osann, osmaklig, o. s. v.? Och dock är det ett allfarvägsfaktum, att en fysisk förnimmelse och en själslig rörelse kunna taga kroppslig form. Detta vederfares hvar människa i drömmen; och fenomenet är heller icke i vakna tillståndet ett abnormt. Den tanke, som vi gå och bära på, kan bli en konkret syn inför oss; samvetskvalet kan bli en konkret syn; ångesten sammalunda. Dessa bilder äga ingen objektiv verklighet, utan blott en subjektiv; men den är därför icke mindre en verklighet, mot hvilken vi reagera på alldeles samma sätt som vore den en rent yttre: vi rygga t. ex. tillbaka inför den bild, vår skräck tagit, i det att denna, ifrån att ha varit en process inom oss, lösgjort sig och trädt utom oss, alldeles som inför ett skräckinjagande föremål i den objektiva verkligheten. När t. ex. Loth i »Vor Sonnenaufgang» för första gången får höra, att hans älskades familj är obotligt potatorisk, — hvad månne då målar sig på hans själs bakgrund, om icke bilden af Helena, af den framtida Helena, af hans hustru med vanställd fysionomi, eller af ett dödfödt foster? Torde det icke oftast vara just en sådan bild, som framkallar just de katastrofer, hvilka tragedien behandlar? Men hur mången kritiker inom den moderna pressen skulle icke ropa på onatur och romantik, om en novellist byggde sitt verk på ett dylikt bildvordet intryck — ett spöke som hufvudperson! I den sammanfattande öfversikt af materialismens bestämmande inflytelse på den aktuella skönlitteraturen, som jag i det föregående sökt lämna, återstår ännu ett:
Skrifvelse, N.-o i3S. cent afdragas för att till en tiel ersätta myntningskostnaden, utan att nämnda stadgande i minsta nion föranledde dertill, att banken mera än enskilde personer skulle ega skyldighet att serskildt ersätta myntverket knstnaden för siifvermyntets loj ering, dels ock att högstberörda af öfver-direktören åberopade Kongl, bref af den 27 Juni 1810 endast hade afseende på den då ifrågaställda myntning af 4 och 2 skillings-stycken, men ingalunda egde tillämplighet å den efter 1830 års riksdag verkställda myntning, hvilket ådagalades deraf, att, i motsatt fall, det icke kunnat i banko-reglementet föreskrifvas, att myntverket skulle återgälda berörda förskott, som enligt samma reglemente borde från banken till myntverket aflemnas, i följd af hvilket allt förenämnde framställning syntes sakna all grund. Hvad sålunda blifvit af Banko-styrelsen anfördt, hafva Rikets Ständer ansett innefatta fullt giltiga skäl för underkännande af de från myntverkets sida framställda genfordrings-anspråk å tillsammans 31,015 r:dr 47 sk.,- vid hvilket förhållande den väckta frågan om myntverkets befrielse, på grund af qvittning, från skyldigheten att ersätta banken det återstående beloppet, 23,755 ralr 45 sk. 7 r:st., af derifrån erhållna förskotter alltså, efter Rikets Ständers tanka, bör förfalla.
Afven torde det inkast mota, att genom ett så ökadt antal Ledamöter i PröfningsComiteerne * sorn ega rätt att erhålla Skjutspenningar och Dagtractamente den för Uppbördsköstnaderne afsatte procenten af BevillningsSurnman blef otillräcklig — men några R:dr mer eller mindre böra ej komma i fråga då ett vigtigt Och gagheligt ändamål sökes, Och har troligen denna besparingsprinctp villat 1 66o' 'BeviUnings-Utsköttets Betänk an ilen. att sä ofta närboende årligen blifva kallade till Ledamöter i PröfningsGomitéerne.” « Ut supra Ex Prolocollo Clas Levijn, Bevillning. Art. I. Personel Afgift Erlägges af alla inom Sveriges Rike i Mantals* längd skattskrifne personer utan afseende på stånd eller förmögenhet, Af hvarje Mansperson, från och med fylda Sjutton till och med fylda Sextio år, 44 skillingar; Af hvarje Qvinna, från och med fylda Sjutton till och med fyllda Sextio år, a 2 skillingar; Denna afgift fortfar att årligen utgå äfven efter fylda Sextio år för alla dem , hvilka antin, gen af Egendom , tjenst eller rörelse ega én in komst af Femtio R:dr, eller efter II Artikeln utgöra Bevillning af Egendom, rörelse och lön. Art. II. Afgift af Lön, Egendom och rörelse m. m. §• i Af Ämbetsoch Tjenstemän Samt Betjente 1. Morn, Alla Ämbetsoch Tjenstmän af BcvillningsUtskottets Betänkanden, fl6i Hof Civil Militairoch Ecelesiastik-Staternasamt öfrige allmänna Verk, Private Bolag och Inrättningar af hvad beskaffenhet de vara må, i Städerna och på Bandet, skola för den sammanräk* , nade lon, de af en eller flere tjenster åtnjuta, antingen i penningar,Kronotionde, Spannemål från Kronans Magaziner, indeldta hemmänsräntor, anslagen åker och äng eller andre sådane lägenheter , då den öfverstiger tvåhundrade ^Riksdaler erlägga :
Cronhjelm har yttrat, alt det vore mindre grannlaga emot Medstånden, att här vidtaga ett mot Utsk:s betänk, stridande beslut. Enär det af tvenne, icke af trenne, Medstånd blifvit bifallet, står sådant icke allenast i R. o. Ad:s lagenliga makt, utan jag inser äfven icke huru dermedelst skulle felas i grannlagenhet emot någon menniska, aldraminst emot Medstånden. För det första tror jag, att grannlagenhcten emot Norrige är åtminstone lika maktpåliggande, som grannlagenheten emot Mcdsländen. För del andra tror jag, att grannlagenheten mot Medstånden bättre iaktlages, om man gör dem uppmärksamma på ett tillfälligtvis, och ingalunda med afsigt, tillkommet litet misstag inom Ulsk., än om man låter detta misstag passera, för att sedermera möjligen i Norrige kunna blifva föremål för rättmätiga anmärkningar. Om i nu gällande bevilln.författn. hela delta förhållande blifvit öfversedt, sä väl hvad Sverige som Norrige angår, så är det ju skäl att rättelse sker, vore än saken aldrig så obetydlig. Hvad åter angår Grefvens yttrande om det obestämda, med en såsom jag tror mindre nödvändig erinran om hvad som i dessa dagar tilldragit sig uti en sak af helt annan betydenhet, så åtager jag mig att genast afhjelpa denna brist. Med fä ord kan hela beslutet dicteras, nemi.; För det första biträdes Utsk;s betänk, uli hvad det rörer consuler, gencralconsuler och agenter, som ä10 Svenskar. Hvad äter, för det andra, angår de consuler och dylika agenter, som äro Norrmän, så förklarar R. o. Ad., att det förstås af sig sjelft det desamma icke kunna erlägga någon stämpelafgift till Svenska statsverket. Hvad åter, för det tredje, angår de consuler och agenler, hvilka hvarken äro Svenskar eller Norrmän, så beslutar R. o. Ad. att till K. M. öfverlemnas att derom, tills vidare och intilldess saken kan på lagenlig väg med Konungariket Norrige uppgöras, efter dess nådiga godtlinnande förordna. Gr.
Vill nu lagen det ena och vill den det med kraft, så måste den också tillse, att den icke gifver anledn. till det andra. Det är nemi. klart, att, sedan en gäldenär kommit på obestånd, leda honom alla hans åtgärder till ett hastigare och tillika djupare läll. När en persons kredit är slut, så kostar honom nemi. hans vingleri oerhördt mycket, och när det då är. alldeles slut, återstår ingenting. Detta har lagstiftningen velat förekomma. Om en redlig gäldenär visar sina fordringsegare sina böcker och handlingar och dermed ådagalägger att han icke vinglat, utan att han från det ögonblick, han uptäckte sitt obestånd, gifvit det för dem tillkänna, så är det icke omöjligt, att borgenärerna skola af medlidande lemna honom anstånd i förlitande på att han sedermera skall göra dem rätt; likasom det också är antagligt att, om er. enda borgenär icke kan genom sitt veto förbjuda ackordet, gäldenären skall vara villigare att erbjuda ett godt ackord. På denna omständighet ber jag att få fästa synnerlig upmärksamhet; det är just ett af de kufvudsakliga ändamålen med denna lagstiftning, att cessionanten må genast, då han märker sitt obestånd, gifva det tillkänna, och det är ur denna synpunkt som. ackordet är vigtigt. Man har anmärkt, att äfven under förutsättning att ackordet medgifves, bör det blott komma i fråga i afside å köpmän. Under mina utländska resor gjorde jag mig sa mycket som möjligt 108 Den 14 J u 1 i f. ra. underrättad om hvad verkan ackordet der visat, huru domstolarne ansågo det, och huruvida det i allmänhet verkat nyttigt för borgenärerna. Jag vände mig i detta afs:de till den person i Berlin, som företrädesvis handlade ackordsmåi och till hvilken JustitieMinistern hänvisade mig. Detta var år 1856 och jag ansåg, särdeles med afssde på den kort förut varande krisen, den tidpunkt vara den lämpligaste för att inhemta kännedom om hvad verkningar en institution haft, som varit tillämpad under tre år.
Uti dessa priscouranter bör all slags säd upptagas, ehuru deribland sådana slag finnas, hvilka icke bland ortens räntepersedlar ingå. I städerna skola magistraterna vid samma tider upprätta likartade priscouranter, upptagande de i städerna gängse prisen, och dero till K. M:s Bef:h:de insända inom slutet af förutnämnda månader. § 3- Kronofogdarna skola upprätta sammandrag af de till fögderiet hörande socknars priscouranter och uträkna medelprisen, med rättighet och pligt att deryid göra de anmärkn:r, hvartill fog förefinnes, hvarefter socknarnas priscouran - 320 Den 14 Mars. ler jemte sammandraget och kronofogdens utlåt, till K. M:s J3ef:h:de insändas inom förutnämnde månaders utgång. S-I Öfver de från städerna och fögderierna inkomna priscouranter upprätte landscontoren sammandrag och uträkna medelprisen, sorn genom K. M:s Bef:h:de kungöras första eller allrasist andra söndagen i April, Juli, Oct. och Jan., då jemväl vanligt antal exemplar af kungörelsen jemte K. M:s Bef:h:des utlåt, öfver prisen till KammarColhm insändas. Räntetagare och räntegifvare kunna öfver de sålunda upprättade priscouranter besvär anföra, som ingifvas å landscontoret inom i5 dagar efter kungörandet i den socken elier någondera af kyrkorna i det pastorat, der den klagande pr boende. Konungens Bef:h:de åligge att besvären jemte eget utlåtande, första eller allrasist andra postdagen efter det besvären inkommit, till KammarColhm insända. Colhm åligger att, inom i4 dagar från det besvären dit inkommit, dem afgöra och beslutet till K.
R:dr 18 sk. 5 r.st., och för år 1 8 1 8 ■' — 524,739 R:dr 37 sk. 5 rist. hvaraf Kongl. Majit, i följd af Riksens Ständers medgifvande vid nyssnämnde Riksdag, egt att för Tredje Hufvud-Titelns behof samt Lönförhöjningen i allmänhet disponera 200,000 R;dr om året, varande clet öfrige anvåndt dels efter Riksens Ständers vid -sista Riksdag lemnade, anvisning, till bestridande af åtskillige bestämde 6 Riksens Ständers betydligare utgifter af Kröningsoch Begrafningskostnad samt Accordsersättningar m. m., dels för sådane behof, som antingen då jemväl biföllos, docI$ utan anslag dertill, emedan uthetalningsbeloppet icke kunde kännås, eller ock hårledt sig från Riksens Ständers åtgärder, äfvensom till betäckande af brister från föregående åren uti åtskilliga Statsanslag, sorn, förslagsvis beräknade, ej varit tillräcklige, så att, efter den upplysning Kongl, Stats-Contoiret under Revisions-forråttningen meddelt, återstoden af desse Ofverskottsmedel, som i 1820års Riks-Stat upptages att till Riksgälds-Contoiret lefvereras, sedan nådig reservation skedt för hvad af berörde brister ännu icke hunnit liquideras, utgör 66,239 R:dr 6 sk, 5 r:st. Kongl, Ränte-Kammarens Böcker för år rSl? och 1818 ofver de Stats-Verkets medel som dit influtit, och hvilka Bocker undergått granskning i Kongl, Kammar-Rätten, utan att någon anmärkning dervid skedt, hafva blifvit jemforde med dertill hörande verihcationer, såsom ock Kongl. Stats-Contoirets Memorial-Böcker jemte Kongl, Kammar-Collegii AfråkningsContoirs deremot förde Controll-Böcker, hvarvid allt funnits utmarka ordning och redighet.
Kungörelse angående tillåtelse, att till slutet av detta år begagna sig av finska och åländska skutor, till varors transporterande inrikes orter emellan. Stockholm den 19 september 1818. Kongl Maj: t har i nåder tillåtit att till årets slut finska och åländska skutor får begagnas till transport av varor inrikes orter emellan, med samma frihet och villkor som hittills. Som en följd av fredstraktaten med Kejsaren av Ryssland av den 19 oktober förra året, kommer dessa skepp från nästa års början att vara förbjudna för all inrikes frakt. Alla svenska varor som transporteras med finska eller åländska skepp räknas som finska och skall förtullas. Stockholm den 19 september 1818. A N EDELCRANTZ Kungörelse att den, under Kongl Maj: ts frånvaro, i nåder tillförordnade regering kommer att upphöra. Stockholm den 22 september 1818. Då Vi nu återkommit till huvudstaden från Vår resa till Norge, kommer den tillförordnade regeringen att upphöra. Detta har Vi med egen hand undertecknat. Stockholm den 22 september 1818. CARL JOHAN Kungörelse angående en viss preskriptionstid, inom vilken så väl de av direktionerna över Göta Kanal Bolag, Malmö och Göteborgs Diskonto inrättningar på banken dragna assignationer, som dessa inrättningars övriga skulder, bör till erhållande av likvid anmälas. Stockholm den 29 september 1818. Fullmäktige i riksgäldskontoret har anmält, att för vinnande av visshet angående Göta Kanal Bolags och Malmö och Göteborgs Diskonto Verks skulder, vilka skall likvideras enligt Ständernas beslut genom Riksgäldskontoret, tid angives inom vilket detta skall ske. Från den 1 december skall de som vilja njuta betalning anmäla sig. Stockholm den 29 september 1818. CARL JOHAN Kungörelse angående förhöjd belåning i banken på guldoch silverpanter. Stockholm den 29 september 1818. Från och med 1819 och så länge Hamburger kursen är 96 skillingar eller mer, tillåts belåning på panter med 40 skillingar per lod arbetat kontrollerat silver och 184 skillingar på dukaten av kontrollerat dukatguld. Om kursen sjunker skall utlåningen rätta sig därefter. Omsätts inte lånen inom ett år tillfaller panten banken. Stockholm den 29 september 1818 CARL JOHAN
Förut var detta cavallen, nemi. det indelta, näppeligen att anse för något annat än en rekrythop; nu för tiden är indelta cavalleriet, i följd af exercis-sqvadronernes införande och det stadigvarande bemödande , som ägt rum för detta vapens utbildning, kommet derhän, att utländningar ofta förundra sig öfver att ett sådant förhållande kan existera. Det är således för mig mycket sorgligt att förnimma , att Irenne Stånd redan hafva helt och hållet afslagit frågan om exercis-sqvadroner, och jag vill således ej påyrka annat beslut af R. o. Ad., såsom till intet båtande; men PresteSt. har, i afseende på instructionscompagnier för infanteriet, en inrättning af likartadt värde för detta vapen, som exercissqvadroner för cavalleriet, beslutat bifall till K. M:s nåd. propos. i detta ämne, nemi. 3t,ooo rtdr i 4 år. Jag får således begära det R. o. Ad. behagade instämma i PresteStts beslut i denna punkt, ehuru jag ingalunda gör mig förvissad, att, när frågan på så sätt kommer lill förstärkt StatsUtsk. den der skall vinna framgång, men jag gör mig ej heller den föreställningen, att icke möjligtvis denna fråga Den ao Mars e. m. skulle kunna vinna bifall inom nämnda Ulsk., keist jag af efelia betänk, ser alt Ulsk.. yttrat sig sålunda: ”oaktadt nyttan oell behöffigheten af instructionscompanier för den indelta armeen, särdeles med afseende å angelägenbeten att för beväringsmanskapet påräkna en tillräckligt bildad neli öfvad stam, icke blifvit ifrågasatt.” Efter della riktiga oell klara tillstyrkande af principen, sorn Ulsk, framställI,- sk olle jag föreställa mig, att, då fiågan kommer lill förstärkt StatsUtsk., den icke bör möta särdeles stort motstånd. Skulle den dock röna ett sådant motstånd hos Ulsk., bar jag dock, efter livad jag känner inom mig, fullgjort en pligt,då jag yrkat instämmande i PresteStrs beslut i denna verkligen vigtiga punkt.
Jag vill endast taga mig friheten uppläsa ett exempel, som jag der uppställt för att ådagalägga olämpligheten af Utsk:ts förslag i ämnet: A. och B. begå tillsammans ett snatteri af gods, värdt 14 rdr. A. upptäckes och straffas; roen B. kan ej ertappas. De förnya samma dåd och tillgripa samma summa samt ertappas begge. Nu skall, enligt Utsk:ts förslag, i fullkomlig strid med grundsatsen i 4:de kap. 11 :te §:n, att man lör iteration straffas strängare, sedan man undergått straff, utan att deraf låta sig rätta. A. dömas för snatteri, men B. för stöld. Jag anhåller att R. o. Ad. måtte godkänna hvad K. M. i denna del föreslagit. H. Exc. Hr Frih. De Geer: Jag förenar mig med Gr. Sparre uti yrkandet att K. M:s förslag i denna del måtte antagas. Straffbestämmelserna för de brott, som i detta kap. afhandlas, hafva i alla fall af Utsk:t blifvit så betydligt nedsatta, att jag befarar, att det skulle vara vådligt att i samma rigtning nu gå ännu längre; enär en reaktion emot denna mildhet lätteligen Ben 15 Juli e. m. 519 skulle kunna uppstå i allmänna tänkesättet. Jag tillåter mig erinra, huru betydligt qvantum furti blifvit höjdt; huru de böter, hvarmed stöld i gällande lag är belagd, blifvit utan vederlag borttagne; huru straffet för iteration minskats; huru en del qvalificerade stölder sammanslagits till mildring för den brottslige, o. s. v. För egen del gifver jag likväl med nöje min röst till dessa straffnedsättningar, med undantag af bestämmelsen i denna §, som jag finner på en gång alltför mild och ej fullt rationell. Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till §:n, hvarvid svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå och antagande af den motsvarande §:n i K.