Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bland de utförda numren torde särskildt förtjäna Germaine, — ni vet, G e r m a i n e, den lilla unatt framhållas Schumanns » Röda Hanna », » Skattgen, som för en månad sedan öfvergifvit gräfvaren » och » Lejonbruden », Sjögrens » Berghonom, för få att lefva » h i g h life » o c h åka i manden » samt Löwes » Odins hafsridt » och MoszBoulognerskogen m e d en amerikanare b r e d v i d kowskis » Mädchenaug ', Mädchenmund ». Den engelska folkvisan » Three sailorboys » förfelade likasig o c h en negerpojke bak på vagnen. Men ledes ej heller nu att framkalla det Iifligaste bifall. — nu hade ungen k o m m i t på bättre tankar, och Fröken Ek bidrog med några nummer, o c h fröken så hade herrskapet gifvit sig af för att tvätta Larson skötte ackompanjemanget, dock väl forcesig i hafvet. radt. — Ett särskildt erkännande förtjänar hr Elmblads fru (Toivo), välbekant för Iduns läseAja infann sig sent. A t t hon föreföll nerkrets, för sina förträffliga öfversättningar af texvös o c h hennes skämt var uppjagadt o c h konstten till de flesta af sångerna på hennes mans ladt, var numera ingenting nytt, inte heller repertoar. var det skarpa, något hånfulla tonfallet ovanlofvar att varda af ligt hos henne. Utom fru Lillian Sanderson kompå henne ett par gånger m e d denna iakttamer på densamma att uppträda pianisten Berngande b l i c k, som jag ibland lagt märke till hos hard Stavenhagen, hvilken i utlandet förskaffadt Teater och musik. Kung. l operan K. Drama s ti ka teatern, Operasångaren Johannes E m l b a l d Konserten i morgon ö l rdag E d v a r d är bosatt i sin halfstora stad, är samhällets artist, sköter dess konstförening och styr sin skola.
Verk uteslutande egna sin lid och sin arbetsförmåga, tillstyrker jag, alt äfven det för ynglingen Silfverstolpes uppfostran nu sökta ytterligare understöd af 20a R:dr årligen, under 2:ne års tid, måtte oafkortad t varda bevi 1 jaell.” Med Herr Stuart förenade sig Herr Friherre Stjernstedt; Herr Lagerheim, Herrar Doctorerne Engeström och Elfström samt Herr Helleday. 6 Sauel—XJ.skcttifs Bi t Mamie /V: > C6. J\:o 60. Ank. till Exp -Utsi. den ai JVov Betänkande, i anledning af åtskilliga inom Riks-Stånden väckte motioner, om beviljande af pension för aflidne Kamcreraren J. Wallinäs Enka och Barn. Till Utskottet hafva blifvit remitterade de, af Herr Rosenblad, B., hos Högh Ridderskapet och Adeln, Herr Biskopen af Wingård, inom Högvördiga Preste-Ståndet, Herr Santesson inom Väliofl. Borgare-Ståndet, samt Riksdags-Fulimägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs Län inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckte motioner, att, med fästadt afseende å aflidne Banco-Om budet vid Götheborgs Låne-Contor Kamereraren J.
Det måtte väl i allmänhet vara en lagstiftande och beslutande församlings pligt att tillse, att dess beslut äro så goda som möjligt; men att, med insigt deraf att ett förslag är bristfälligt, ändock antaga detsamma, är, efter min öfvertygelse, ett föga värdigt sätt att gå till väga. Det är uppenbart, att om flere socknar, sora höra till olika län, komme att utgöra ett kommunalsamhälle, måste äfven bestämmas att klagomål öfver de beslut, som detta samhälles styrelse kan fatta, skola anföras antingen hos den ena eller andra landshöfdingen, eller ock hos båda, hvilket sednare torde vara det rättaste. Derigenom skulle dock Landshöfdingeembetena få en tillökad besvärlig verksamhet, utan att man kunnat härtill anföra några grundade skäl. Att dessa samhällen blifva af större omfång, kan möjligen understundom vara en fördel, men också lika ofta en stor olägenhet. Det är temligen gifvet, att om kommunalsamhällena erhålla en alltför stor utsträckning, så blir det äfven svårt för samhällets särskilda medlemmar att bevaka sin rätt och göra den gällande emot det fåtal af personer, hvilka antingen såsom kommunalfullmägtige eller såsom kommunalnämnd blifva de på en gång styrande och beskattande inom samhället, och vid sådant förhållande må det förlåtas den, som befinner sig i sådan ställning, att han sjelf kan komma att blifva underkastad dessa beskattningsåtgärder, om han söker tillse, det de må någorlunda försigtigt och med en viss begränsning kunna vidtagas, samt att han sjelf må kunna få något ord att i den frågan säga. Jag hyser derföre den åsigten, att de alltför stora distrikten äro, åtminstone för närvarande, vådliga. Finner man framdeles, att institutionen verkar välgörande och att sans och måtta af kommunalstyrelserne iakttagas, då kan det vara tid, att medgifva någon vidare utstrykning af dess territorier. Det är i allmänhet försigtigast att icke på en gång taga så stora steg fram, att man sedan måste taga några steg tillbaka. Gr. Sparre: Jag ber att till genmäle på Hr Hjärnes an förande få tillkännagifva, att jag alldeles icke är någon motståndare till förslaget. Jag yttrade första gången, att jag ansåg, det R.
Utskotten tillåtet att någon rubbning elier förändring derutinnan tillstyrka. Stockholm den 16 November 1829* N:ö lot. Änkorri till Exp. Utsk, d. 20 Nov. 1829. Utlåtande, med anledning af väckt fråga om indragning af den för DomKyrkan och Dom-Prosten i Lund anslagna Kroiiotionde-Spannmål. Efter framställda anmärkningar mot den i Motionairens öfvertygelse felaktiga hushållning, som under Statssamt Oec.-Utsh. Uti. N:o joi. 17 under senare tider skall hafva egt runi. e] mindre vid utarrenderandet eller försäljningen under skatterätt af de Lunds Domkyika tillhörige omkring 142 hela Hemman, än vid besörjandet af de för Kyrkan nödige ansedda invändiga och yttre reparations-arbeten, har Herr Munck af Rosensköld, Eberhard, uti ett till Högloflige Ridderskapets och Adelns Protocoll aflemnadt och derifrån till Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens gemensamma Utlåtande rernitteradt Memorial, hemställt, att, då en så rik Kyrka, hvars årliga inkomster genom en omtänksammare förvaltning innan kort torde komma att uppgå till 3000 Tunnor
Om det förra är kätt, hwilket ingen lärer bestrida, som ömmar för religion och seder, hwarfore skall dä styrelsen » genom det sednare stadgandet fä ett sä obehaa!'gt updrag. Dä Riksens Ständer, pä sä giltiga stal förbjuda alla krogar, stall Koungens Befallningshafwande dä tilläta dem ester locala omständigheter. Sädane finnas oändeligen manga, hwarcst krogar med fördel kunna anläggas, och detza embete» män, hwars tid af andra gsromäl i tjenste» förut är nog nptagen, stall da öfwcrhovas med nya pröfningar at krogälstares ansökningar. Jag kan icke inje »ägon fördel häråt. Behof af kronor finnes ej pä nägvk ställe, om icke lill a sättning för öltverflödigt bräntvin. De ärv i alla afseende» stadeliga, och göra endast den breda wägen till fördärfwet, ännu bredare. / Utstottet har flmeligen i betänkandet, ansett sig hafwa upfylll det nyttiga ändamål, Kongl. Ma,:t i oest nädiga propcsikion asyftat, och akt allmänna rösten ser sin wäntan upfyld. Dä jag beständigt, och äfwen nu, bestridt den oinskränkta bränwinsbränningen, och Utskottets betänkande hufwudsakligen hwilar pä denna grund, sä är-jag äswen i delta fall, af en aldeles stridig tanka. Jag 332 Den 28 Maji.
För öfrigt vill jag, för att icke splittra meningarna, förena mig med Gr. Mörner. Hr Hjärne: Den här väckta frågan om förändring i ko miterades förslag diskuterades äfven vidlyftigt inom Utsk:t, och jag anser mig derföre böra redogöra för de åsigter, som derstädes temligen allmänt gjorde sig gällande. Man ansåg nemi. att samma grundsats, som blifvit antagen i afs:de å elementarundervisningen, äfven borde gälla för folkskolorna; men då presterskapet till en början i allmänhet icke visade det nit, man hade väntat, för folkbildningens befrämjande, så har deremot på de sista decennierna ett helt annat förhållande inträdt, Från de fleste landsorter medgafs, att kyrkoherdarne öfverhufvud visat sig särdeles lifligt intresserade för folkskolan, och att de numera se saken ur en helt annan synpunkt, än förr. Om man således tillförene arisåg sig hafva skäl att fråntaga presterskapet ordf:deskapet i berörde hänseende och öfverlemna detsamma åt en särskild styrelse, så har man nu funnit att dessa skäl förfallit, hvadan man trott att folkskolan lika väl skall främjas, om presterskapet sättes i spetsen derför, som om den undandrages dess ledning. Jag anhåller på grund häraf öm bifall till komiterades förslag. Den 9 Oktober. 137 Hr von Koch: Jag instämmer ir.ed Gr. Mörner deruti att en förändring bör ske 1 afs:de å städerna. Jag afstår således från mitt förslag oell anhåller om bifall till hans. I afs:de på hvad Hr Hjärne yttrat, vill jag blott anföra, att just för att möta det motstånd, som man från PresteStits sida väntade, var det som man beslöt ett sådant modifierande af §:n. Gr. Spar,re: Om frågor rör:de folkskoleundervisningen och dit hörande anstalter skulle kunna öfverflyttas på kommunalstämman, så måste val äfven frågor om afgifter för dessa ändamål kunna behandlas af samma stämma. Det vore eljest besynnerligt, om sjelfva frågorna skulle afgöras på den ena stämman och af gifterna på den andra. Jag anhåller således att orden »samt af' gifter dertill» måtte tilläggas.
Utskottets Utlåtande, N:o 171 > i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet, N:o 3l, rörande väckta frågor om Arbetscommenderingars upphörande in. m., fann Bonde - Ståndet för godt att , utan att godkänna de af Utskottet anförda grunder , likväl gilla det förslag till underdånig Skrifvelse i ämnet , som Utskottet, i Betänkandet N:o 31 tillstyrkt, S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskottets Utlåtande, N:o 172 , i anledning af flera väckta motioner, dels om jemkning och jemnare fördelning af skatter och prsestationer af jorden , dels ock om förändrad regleticg med Presterskapets aflöning , rn. m. jjjig Protl Utdrag deri 15 Januarii 1830» S, D. Remitterades tili Constitutions-Vtskottet : Kongl, Majtts denna dag ankomna Nådiga Proposition , angäende förandrad redaction af 63 §. Regerings-Formen. S. D. Vidare företogs Högloflige Ridderskapets och Adelns, den i3 i denna månad, på bordet lagda Protocolls-Utdrag, af den S förutgångne , med inbjudning till de öfrige Riks-Stånden , att, i afseende på Expe-! ditions-Utskotlets förslag, N:o 316 , till underdånig Skrifvelse, rörande anslag för Undervisnings-Verken i Riket, antaga samma Skrifvelse, med det förtydligande, att näst efter orden : Tillämpnings - Scholornas fullkomnande måtte införas : utan afseende dera, till hvilken Hufvudtitel de hora. Uti detta Beslut fann Bonde-Ståndet för godt att sig förena. P/Of. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D.
§. intagna föreskrifter, äro på annat sätt ordnade, samt hemställer, i grund häraf, att dessa §. §. måtte ur förslaget alldeles utgå, likasom den till dem vid 45 §. intagna hänvisning. Pag. 58 ($. /oS). Under åberopande af Herr Dernier* dervid gjorda reservation, har anmärkning inom Välloflige BorgareStåndet förekommit emot hvad här föreslås, att Husbonde icke är fri!agen från ansvar för Krono Skatterne af Backstugueller Inhyseshjon, som har jordbruk, hvarpå kreatur kan födas; men då Utskottet anser, att ett sådant stadgande, som för öfrigt icke egentligen är något nytt, utan äfven kunde förstås under den nu gällande redacdonen, skall verka fördelaktigt derigenom, att Husbonde kommer i ett närmare förhållande till de å hans egor boende jordbrukande inhyseshjon, samt får anledning att hålla dem till ordentlighet och arbetsamhet, kan Utskottet icke finna någon annan förändring i denna del lämplig, än att Utskottet, till förekommande af misstydning, 36 Bevilln.-XJt$li;s VHatande, Nia 66, föreslär att, i stället för ordet ”Kreatur ” må insättas Thistelier Nötkreatur.
Genom omreglering, som blifvit satt i verket under den tid denna berättelse omfattar, hafva länets domsagor och fögderier kommit att med sina gränser sammanfalla, och genom Kongl. Kammar-Kollegii beslut den 23 Januari 1856 har i mantal Tholsboda blifvit förlagdt från Tysslinge socken till Nora socken, efter att redan förut hafva räknats till Nora härad och fögderi. Dessa äro de under qvinqvenniet verkställda ändringar af oregelbundenheter i den administrativa indelningen inom länet. Såsom sådane qvarstå ännu: att | mantal i Vestra Wingåkers socken af Södermanland räknas till Askers härad af detta län; att 1 mantal i Svennevads öfre socken, som för öfrigt tillhör detta län, räknas till Finsponga läns härad samt Hellestads och Tjellmo tingslag i Östergötland; att åboerna på 2>\ mantal, som rätteligen höra till Svennevads nedre socken, men ligga invid Svennevads öfre socken och i sammanhang dermed upptagas i de offentliga handlingarne, genom Kongl. Resolutionerna den 11 December 1750 och 16
Balk sägs, ej böra hindra viderboendes och nabos lösnings-rätt; men något sådant har ej blifvit påstådt af vidare än en talare inom Borgare-ståndet, som dock ansett förhållandet böra vara enahanda, antingen fråga är om försäljning eller uppbud pantevis. Då likväl viderboende och nabo ej böra erhålla större rätt än de förut egt, samt Kongl. Maj:t vägrade sin sanktion till sist församlade Ständers beslut om upphörande af börds-rätten i stad. förnämligast på den grund, att en sådan större rätt medgafs i Ständernas förslag, torde det vara försigtigast att göra nu föreslagna inskränkningar, om man vill vinna det hufvudsakliga målet eller bördsrätfens upphörande. Slutligen har man förmenat, att då köp af stadsfastighet skulle blifva lagståndet fjorton dagar efter tredje uppbudet, derest Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition antages, men 4 Kap. 2 § Jorda-balken förklarar, att sådant ej inträffar förr än tolf veckor efter samma uppbud, kunde missförstånd lätt inträffa, om berörda lagrum ej ändras; men om än viderboende eller nabo ej skulle hafva någon talan, så vida den ej anställes inom fjorton dagar från tredje uppbudet, återstår likväl, enligt 8 § i åberopade Balks 5 Kap., annat klander, hvars anställande begränsas af nu bestämda laga stånds tid ; och då det är uttryckligen sagdt, att den inträffar 12 veckor efter tredje uppbudet, derest klander ej mellankommer, och ej att sådant eger rum, då den tid, hvarinom viderboende eller nabo bör göra sin lösnings-rätt gällande, förlöper, befarar ej Utskottet det antydda missförståndet. Af det ofvanstående följer, att Utskottet ej ansett de framställda anmärkningarne föranleda till ändring af Utskottets förslag i sak. Hvad åter formen för tillvägabringande af ifrågaställa lagförändringar angår; så har Utskottet, vid ämnets närmare öfvervägande, funnit inskränkningen i börds-rätten å landet och de ämnen, som omfattas i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, kunna göras till föremål för särskilda lagförslag, hvilka kunna oberoende af hvarandra pröfvas.
Han utgick från den åsigteii, att det var saknaden af frihet, eller rättare hennes egenskap af slaf? som gjorde yvinnan till tyrann. Och värst af allt var, enligt lians åsigt, att hon iilskade sin ofrihet, ty hon fruktade an-. ; varet, och utan ansvarskanslan blefve hon aldrig fullt utvecklad människa. Och tlenna käiisla kiinde endast friheten förskaffa henne. : ' Han ville att qviniians och maniieiis andliga j änilikhet $kulle erkännas och tillämpas i det praktiska lifvet. Hennes arbete skulle t. ex. lönas fullt lika högt som hans. Men också ville han icke i mannen ensam se familjeförsörjaren, utan lade i deras samfälda arbete eller förmögenhet vilkoret för familjens välstånd. " Den värsta niannstinån haii visste var inkräktandet gå t n a u a n s frihet. Deruti skg han skiilet till iiiångrt olyckliga iiktenskap: deraf ' också hans ifrande för gift qvinnas eganderätt, m. m. På den ofta hörda invändningen, att inom äktenskapet kräfvas oupphörliga oEer af egen vilja, och egna tyckeii hade han det högstämda svaret: " leärleken vet icke af n&amp;got ofer; en kärlek, som leä9ane.l. sdsom o f e r hvud den verka ?. och försalcur, iir icke liit-lek. Och utan kärlel; intet äktenskap, " iLlnn erinre sig de vackra o d e n i " Träkol ': " I äktenskapet är miii politik lyde honom och huri lyde henne! 7io9a en rättvis paragraf och kärleksrik, hvarmed jag hoppas få: endera dagen, se giftasbalken prydd i svenska, lagen. " För clvinnofrågaiis clåvarande organ, Tidskrift för Hemmet, visade Stackelberg stor vänlighet ocli leiiinade till henne de få mindre stycken, som finnas utgifna af lians hand. Det 210 yppersta af clem är deii i var poesi alleiiastieiide dikten " Min mummas föi * klädsbafid ". Den är ett uttryck af hans häiigifveiihet för sin mor.
Cobo 11 ma Ira , utförselstullen; cobolt metall. 37 och 38 voter:s-propos:na förbigingos i följd af Ståndets förut fattade beslut. C o i f f u r e r. Utskottets yttrande godkändes. Decorationer; dref, i n förse I s t u I le n. 3g, 40 och 4i voter:s-propos:na godkändes. Dref, utförselstullen. 42 voter:s-propos:n förbigicks i följd af Ståndets förut fattade beslut. Drefmat, införselstullen. 43 voter:s-propos:n godkändes. Drefmat, utförselstullen; dun. 44 och 45 voter:s-propos:na förbigingos i följd af Ståndets förut fattade beslut. Fernissa. 46 och 47 voterts-propostna godkändes. Fikon. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga den gjorda inbjudningen. Ropades nej. Hr Gripenstedt: Har existerar det förhållande, att R. o. Ad. gemensamt med BorgareSt. fattat ett olika beslut, och då det således icke beror på R. o. Ad. allena att borttaga voter:s-propos:n, torde det vara lämpligt att Ståndet vidblifver sin i detta fall yttrade mening. R. o. Ad. vidblef sitt förut fattade beslut, samt godkände den 48 voterts-propositionen. Fisk, saltad eller inlagd; ane hovis, sardeller och t hon fisk. 4g voter:s-propos:n godkändes. Fisk, saltad eller inlagd: cabiljou, långör och torsk. 50 voter:s-propos:n förbigicks i följd af Ståndets förut fattade beslut. Fisk, saltad eller inlagd: lax, införselstullen. 51 votei:s-propos:n godkändes. 222 Den 5 April f. m. Fisk, saltad eller inlagd: lax, utförselstullen. 5a voler:s-propos:n förbigicks i följd af Ståndets förut fattade beslut. Gr. Mörner:
Emedlertid lärer det Ilända ganska ofta vid vissa vindar, att fartyg, sorn der ligga för ankar, blifva drifna derifrån och göra hafveri långt uppe i elfven. Att ett sådant tillstånd kan fortfara länge, det tror jag icke, oell på grund deraf lillslyrker jag ytterligare, att dessa 79,899 r:dr måtte, såsom ett bidrag lill den blifvande hamnbyggnaden, till Götheborgs stad återställas. Gr. Anckarsvärd: Försl och främst nödgas jag för - 432 Den 37 Mars e. m. klara, att jag, af livad här blifvit yttradt utaf åtskilliga värda talare, icke funnit någon den ringaste rättsgrund, på hvilken en sådan återbäring af dessa 79,000 r:dr till Götheborgs stad skulle grunda sig. Jag kan icke inse hvad det vill säga, att nian skulle hafva ryckt från Götheborgs stad 79,000 r:dr till helt och hållet främmande föremål, och hvilken den makt kunde vara, som på ett olagligt sätt ryckt dessa medel från staden. Då det af ingen talare blifvit här påstådf, att rältsenligt något sådant anspråk för Götheborgs stad ager rum, så kan jag också frän min sida ingalunda ingå derpå, att R. St. böra biträda en sådan åsigt.
Jag bar, så godt jag kunnat, försökt att utreda ämnet, och jag vågar försäkra, att frågan icke är så likgilllig som man tror, utan den verkar djupt på ett stort behof, när krig inträffar. Man behöfver blott läsa comiterades betänk., som är lagdt till grund för den K. propos., för att se hvilka rysligheler, som Sverige un - 190 Don 7 December f. m. dergått genom försummande att bilda läkare under fredstid och genom vanvård af sjuka när krig uppstått. Så väl i Carlskrona, som i Finland och på andra ställen hafva 10, 12, 13 tusentals personer dött af brist på läkare, och det vore lättsinne alt icke söka förekomma sådana vådor för framtiden. Gr. Mörner: Hvad som kunde bereda armeen under krig en verklig tillgång på läkare, skulle jag med min röst icke vilja motsätta mig; men hvad som endast åsyftar att under fredstid förspilla Statens tillgångar, för att under krigstid ändå vara utan läkare för arme'en, det motsätter jag mig, och det blefve efter min tanke följden af det begärda anslaget. 500 r:dr i pension för en läkare vid 50 års ålder, som sedan icke har någon offentlig tjenst, är redan en vacker belöning, och kan vara tillräckligt för den assurance Hr Lefrén önskar, att man skulle lemna dem. Jag kan icke öfvertygas, att man skulle kunna förmå dessa läkare att gä ut i krig, derföre alt man gimder fredstid lemnade dem ett förhöjdt arfvode af 300 r:dr. Ar deras praktik, på den ort, der de hafva tillbringat hela sin tid, icke mera värd än 300 r:dr, så äro också deras kunskaper så ringa, alt armeen kan af dem skörda ingen nytta. Aro de deremot omtyckta i sin hemort, så öfvergifva de icke denna praktik, utan de komma dä att genom presenterande af ett läkarebetyg på en gång undandraga sig tjensten och arfvodet. — Det är ur den synpunkt, att detta anslag icke skulle leda till ändamålet, som jag motsätter mig detsamma.
Tufve Larsson fiån Christianstads Län: ”Efter det sätt, hvarpå jag, vid uppläsandet, förmått uppfatta Höglofl, Bevillnings-Utskottets Betänkande, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Proposition, angående förändrade grunder för 6 o Bil, ii Bevilin.-Utskottets Betänkande N:d 7»' Lego* och Salu»Sågars samt Valkoch Stampyerks beskattning, har jag funnit mig föranlåten vid detta Betänkande anmärka några omständigheter, hvilka jag önskar måtte, såsom min enskilda tanka, få i Protocollet ingå och Betänkandet till Besp. Biks;Stånden åtfölja.’’ ”Utskottet har, för en sådan beskattning,1 hufvudsakligen och endast med ett enda tilllägg, antagit de uti lil Art.i 2 §*, 20 och 26 Mom. af 1823 års BevillningsIFörordning stadgade grunder, att för framtiden bibehållas. Vid öfverförande på Bevillningen af Saluoch Lel go-Sågars beskattning bör all grundränta för sådane Verk alltid alldeles försvinna, eller der den i jordräntan ingått, afräknas, Likaledes an-f ser jag, för jemnhetens och likhetens skull af denna beskattning öfver allt, att en allmän så beskaffad förändring af redan skattlagde Saluoch Eego-Sågars beskattning, der det kan ske, verkställes. Ett bestämdt stadgande i dessa delar är högst nödigt, och jag hade önskat så mycket hellre, att i Utskottets Betänkande icke sakna yttrande härom, sorn Kongl. Majtts ofvan; otnförmälde Nådiga Proposition antyder dessa omständigheter. Jemväl yrkar jag, att den frihet måtte lemnäs hvarje egare af sådane Vattenverk öppen, att, då han icke finner sin räkning vid bibehållandet af desse Verk under den derå tillkomne beskattningen, få. desamnig ned; jBil. t.
Enär de i nedannämnde §'§ af det vid sednaste riksdag för Riksgälds-kontoret utfärdade reglemente meddelade stadganden derefter genom låneoch anslags-summornas utbetalning blifvit fullgjorda eller, till följd af Rikets Ständers fattade beslut, numera förfailit, hafva desamma naturligtvis blifvit uteslutna vid uppgörandet af den Stats-Utskottets Memorial M 264. 5 del utaf förslaget till nytt reglemente för samma verk, som härmed varder Riks-ståndens pröfning understäldt, nemligen: 63 §, angående återstoden af den för myr-aftappningar på Gottland vid 1840 och 4 841 års riksdag beviljade lånesumma, hvilken återstod endast till 1856 års slut skulle för sagde föremål af Riksgälds-kontoret tillhandahållas; 64 §, angående det vid samma riksdag beviljade och under år 1856 lyftade för slags-anslag för de ursprungliga knekte-kontrakternas samlande och utgifvande från trycket; 65 §, angående den under år 1855 utbetalda återstoden af de medel, som vid 1844 och 1845 års riksdag anvisades för beredande af odlings-företag medelst vatten-aftappningar ; 66 och 68 §§, angående de numera med hela sitt belopp utbetalda lånen för Gö theborgs hamnbyggnad samt ny kyrkas uppbyggande i Christinehamn; 69 §, angående den vid 1847 och 1848 års riksdag anslagna summa för vägan läggningar och vägförbättringar, hvaraf återstående beloppet under nästlidet år blifvit utbetaldt. 73 §, angående de af Rikets åren 1850 och 1851 församlade Ständer beviljade och vid sednaste riksdags slut återstående, men sedermera jemväl utbetalda, an slags-summor för nya pistolers och slagkrut-hufvars anskaffning; 78 §, angående det likaledes utbetalda anslaget till inköp af Kanslirådet Krutmeijers gravyr-samling; 79 §, angående anslaget till utvidgning och förbättring af Wexiö hospital.