Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nådiga disposition ställa ett årligt anslag af 18,000 R:dr banko, för att, lika fördeladt, användas till beredande af tillfälle för 9 officerare af landt-arméen, 3 af hvartdera utaf de trenne hufvudvapnen, infanteriet, kavalleriet och artilleriet, att, efter erhållande af Kongl. Maj:ts Nådiga tillstånd, ingå uti aktif krigstjenst hos någon med Sverige i vänskapligt förhållande varande utländsk makt, dels ock hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes i ministeriel väg vidtaga erforderliga åtgärder för beredande af framgång åt berörda förslag; varande derjemte af motionären hemställd t, att inträde i utländsk tjenst endast måtte ega rum på frivillig derom gjord ansökning och efter fulländad minst 2 års aktif tjenstgöring vid infanteri, kavalleri eller artilleri; att företrädet bland sökande mätte, inom hvarje vapen, tilldelas den som ijg Bih. till It. St. \ innehar högsta militärgrad och i största män förenar kunskaper med ådagalagd praktisk duglighet och nit för sitt yrke; att det understöd, hvarje officer tilldelas, icke måtte få åtnjutas längre än 2 år; att den som erhåller dylikt understöd skall bibehållas vid sin i fäderneslandet innehafvande tjenstegrad, lön (med afdrag af tjenstgöringspenningar), tur och befordringsrätt under den tid, han i utländsk tjenst är anställd; att den högre grad, han i sådan tjenst möjligen förvärfvar, icke må berättiga honom till erhållande af lika grad i fäderneslandet, samt att den, som på förenämnde sätt varit i utländsk tjenst, vid återkomsten skall vara pligtig att till chefen för Landtförsvars-Departementet aflemna ett i behörig ordning utfärdadt och attesteradt intyg om sitt förhållande i tjensten, äfvensom denne officer skall vara förbunden att afgifva en detaljerad berättelse om hvad han under denna tjenstgöring kunnat inhemta; Och har motionären slutligen begärt, att, för den händelse tillfälle till inträde i utländsk tjenst saknades eller officer dertill sig icke anmälde, det beviljade anslaget måtte besparas, uteslutande för att användas för dermed afsedda ändamål.
så snäll och skjuta upp din resa. (Stiger upp, sträcker på sig.) VIOLA. Nå, det kan nu inte hjelpas. Du får vara OSCAR. Den har blifvit uppskjuten nu ett år. Men vi kunna naturligtvis inte fara från mamma båda två. VIOLA. Ja, det kan falla sig så der förargligt ibland. OSCAR. mer du befaller, Oscar? Nej, naturligtvis inte (stiger upp). Är det något OSCAR. befallt något. (Skämtande). Men efter som du väcker björnen, som sofver, så befaller jag dig Befaller, jag? Jag som i hela mitt lif aldrig att inte tillåta din herre och son att hålla serenad narrat upp mig i en sådan här otta i dag. Alf skriker ovanligt litet. VIOLA. hvarenda morgon, som han gör. Det är han, som ovanligt mycket, vara trefliga. Men eftersom vi tala om Alf, så har jag någonting att säga dig, som jag redan tänkt säga länge. Och det skulle vara? VIOLA. Mjuka tjenare! Då måste de, som skrika OSCAR. Att du i grund pjåskar bort pojken. OSCAR. Han är min! VIOLA (liksom omedvetet). OSCAR. när jag lyftade upp honom framför mig i sadeln, skrek han som en gast, och bössan och sabeln, som han fick, gömde han under sängen. Än sedan? VIOLA. Förlåt, jag antar, att han är vår. min son ska bli en sådan der jungfru-Jonas. När Än sedan? Jo, jag vill verkligen inte att OSCAR. jag var så gammal som han kujonerade jag redan fyra år äldre syster ge vika derför att hon var annan uppfostran. pigorna, körde med bandhunden och befallde min flicka. Men så fick jag också en helt och hållet VIOLA. OSCAR. Det är antagligt. och urskiljning som min mor. Också har jag tänkt föreslå... VIOLA. Ja, jag känner ingen qvinna med sådan takt Hvad då? alltid ha henne i vårt hus, vi skola öfverlemna Alfs uppfostran i hennes händer. Aldrig! VIOLA. Jo, att när vi nu äro nog lyckliga att för OSCAR. i din äktenskapliga ordbok, Viola, och som inte heller får förekomma.
Jag hemställer, om icke ett tillägg härom på detta ställe bör intagas, ehvad beslut R. o. Ad. för öfrigt fattar, och örn icke de ölriga RiksSt:n böra inbjudas att deri instämma. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till antagande af Hr Rosenblads förslag till redaction af slutmening, så lydande: att till ärender, hvilka i Bancoverket böra hemliga hållas, skola räknas de beslut och åtgärder, Fullmägtige fatta och vidtaga i afseende på reella fondens bibehållande vid faststäldt belopp och oafbrutna fullgörandet af Bankens åligganden, så att Fullmägtiges öfver1 ägg ilin gar och beslut härom ej få yppas utan särskildt medgifvande a f B a n c o f u 11 m ä g t i g e, hvarföre särskildt pr o t. ö fver dessa ärender skall hållas, sorn jemte alla dertill hörande handlingar kommer att under hemligt förvar förblifva, intill sdess besluten i verkställighet gått. Ropades ja och nej. Hr Lefren: Jag fortfar alt begära propos. till bifall å Preste.St:s beslut. Hr Lag^rhjelm: Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes inhemta Ståndets tanka, huruvida icke det tillägg, som jag föreslagit, åsyftande en inskränkning i 5 § af bancolagen, bör i alla händelser här intagas. Hr Cederschjöld: Då Hr Lefre'n tillstyrkt bifall till PresteSt:s beslut, torde jag få fästa hans uppmärksamhet derpå, alt i detta beslut förekommer ett uttryck, som lär göra dess antagande omöjligt. Der talas nemi. om Bancofullmägtiges åtgärder för silfverfondens bibehållande vid minimibeloppet, och det kan väl icke vara meningen, att Fullmägtige skola vidtaga åtgärder för att alltid bibehålla fonden vid minsta beloppet. Gr. Cronhjelm:
Då, i Constitulions-Utskottets närvarande förslag, hvilket egentligen hildar sig på det i Memorialet N:o lii innefattade och af samtliga RiksStånden godkända, frågan icke handlar om Författares ansvar för en till innehållet brottslig skrift, utan om Föryttrarens ansvar, i Boktryckarens ställe, för en materiel förseelse, och då i öfrigt Boktryckaren och Föryttraren härvid måste, så vidt möjligt är, vara underkastade alldeles lika påföljd, derest icke den förres svårare bestraffning skall kunna eluderas genom den senares lindrigare och blott vilkorliga äfventyr, hemställer vördsamligen Constitutions-Utskottet, att Ridd, och Adeln, med frånträdande af dess serskilda mening, behagade foga sig efter Medstånden, men får emedlertid, för motsatt fall, föreslå denna voterings-proposition: ”Den, som gillar nedanstående redaction af ny period vid slutet af 13 morn. 1 §. Tryckfrihets-Förordningen: ””Föryttrar någon en tryckt skrift, hvarå Boktryckarens namn, trycknings-orten eller årtalet icke finnas utsätta, ' bote, om skriften eljest är till sitt innehåll obrottslig, för hvarje gång, femtio Riksdaler, men, om skriften pröfvas brottslig, första gången trehundrade och sedan, för hvarje gång, sexhundrade Riksdaler,”” "röste Ja; den det ej vill, röste Nej.” ”Vinner Nej, ändras redactionen sålunda: ””Föryttrar — —- — utsatta, bote, för hvarje gång, femtio R.dr, och stände derjemte, i händelse skriften åtalas, författare-ansvar, derest icke Boktryckaren eller Författaren kan upptäckas Stockholm den 22 April i835. N:o 120, Ånkom till Exp.-Utsls. den aS April. Memorial, i anledning af 2:ne Stånds återremisser pä Memorialet N’.oii3.
Herr Hjerta, Gustaf: Sedan återremiss blifvit yrkad, anhåller jag få, yttra den öfvertygelse, att hvarje återremiss i detta ämlie blifver utan ändamål, innan beslut förut är fattadt, det en Statistik Bureau skall inrättas. Jag medgifver att för verkställighet af Oeconomie-Utskottets Förslag något anslag af Stats-medel ej erfordras; och att Sålunda den förmånen är dermed förenad; men jag tror för min del, att den icke bör väga öfver fördelen, att kunna få bekantskap med Landets tillgångar, deras begagnande och deraf uppkommande följder för hela samhället. Jag anser således att sistnämnde Utskott ej hade bordt afstyrka en dylik inrättning. Det är för den enskilde, sorn vill lära känna sitt fädernesland, nästan omöjligt, att skaffa sig underrättelser om, hvar alla de upplysningar finnas . att tillgå som han bör söka; kännedomen derom, utgör en kunskap för sig. Om en sådan Bureau finnes, yet man åtminstone hvar dessa upplysningar finnas att tillgå. Jag tror derföre Ut - 4.6o Den 12 November f m. skottet icke hafva bedömt saken rigtigt, då det ej föreslagit något annat, än att ifrågavarande upplysningar skola samlas hos Landtbruks - Academien, ehuru jag ej ämnat yttra delta , derest icke återremiss redan varit begärd, emedan jag nog finnér, att mångå svårigheter skola, i brist af medel och nogare inseende af bchofvet, möta vid verkställigheten. Jag kan dock ingalunda förena mig uti Herr von Hartmansdorff» åsigt af de föreslagna Socken-Nämndei ne. Den värde Ledamoten utgår från den synpunkt, att vissa Corporationer böra öfvertaga alla befattningar inom en Samhällskrets. Det kan likväl finnas personer, som äro ganska tjenligc för några detaljer, men lika oskicklige lill andra. Om saken får afgöras genom val, så blifva i alla fall de, som duga till alla functioner, i dessa Nämnder invalde. Då bär icke är fråga om , att Nämnden skall utgöras af personer, sora icke hafva någon annan befattning, vet jag ej hvad som skulle kunna hindra Församlingarne att afse det lämpligaste, hvad personalen beträffar, som ske kan vid organisationen deraf.
Hon lät derefter kläda torpare-sonen i silke och kostligt skarlakan, försåg honom med vapen och annan utrustning, som det kunnat höfvas en furste-son, och så var den fattige heren med ens förvandlad till den yppersta stolts ungersvenn, som någonsin band svärd vid sida. När nu allt var i ordning för resan, tog konunga-dottern till orda: »jag kan väl veta, att din hug leker bort till dina bröder, som äro stadde på väg emot hemmet för att visa sina fästemöar. Vi vilja derföre resa till din fader, att han äfven må se hvad fästemö du tjenat dig.» Svennen var vid allt detta så till mods, som hade han fallit ned ifrån skyarne; men der var ingen tid att besinna sig, han steg derföre genast upp i den gyllene karmen, och nu foro de med mycken ära och stort följe, att helsa på den gamle torparen i hans koja. När de så färdats en stund, kommo de till öl-stugan, som låg vid vägen. Då kände ungersvennen en stor lust att erfara om hans bröder, efter gammal vana, ännu höllo till derinne. Han lät derföre hålla med sin karm, och trädde in i herberget. Vid han nu öppnade dörren, blef han varse torpare-sönerna, der de sutto emellan skål och vägg, och åto, och drucko, och gjorde sig lustiga. Men bröderna hade med sig hvar sin fästemö, af sådan art som man väl kan gissa. Det är sagdt om deras skepnad, att de voro smala och smärta till vext, såsom »kölfve-kubbar» (träd-stockar), hvitletta, som »badstugu-väggar», trind-lagda, som »unga svin», och gula i munn-giporna, som »sval-ungar». När svennen hade sett allt detta, gick han skyndsamt bort, utan att någon känt igen honom. Derefter steg han upp till sin brud i den gyllene karmen, och for vägen fram med allt sitt följe. Men gästerna i öl-stugan undrade mycket, hvad det var för en båld konunga-son, som nyss dragit der förbi.
— Nio 162. om förändrade föreskrifter i afseende på tillsynen öfver förmyndares förvaltning af omyndiges egendom: XI. 219. — N:o 163. om utfärdandet af en författning angående vård af död mans bo: XI. 219. — N:o 164. i fråga om förändring af 23:dje §:n i Kongl. Förordningen den 13 Juli 1818, angående inteckning i fast egendom : XI. 219. — N:o 165, angående ändring i llité kapitlet 7:de §:n Rätte gångs-Baken, i fråga om stämning: XI. 219. — N:o 166. angående rättighet för qvinna att antagas till före stående af Organist-befattning: XI. 219. — Nio 167. angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Sjette Hufvud-Titel: XI. 316. — N:o 168. angående Statsbidrag för vägars anläggning m. m.: XI. 316. — N:o 169. angående åtgärder till beredande af besparing i an läggningssamt driftoch underhålls-kostnaden för Statens jernvägar: XI. 316- — N:o 170. om Bergs-skolans i Fahlun flyttning till Stockholm och förening med Teknologiska Institutet: XI. 328. — N:o 171. angående förändrade föreskrifter rörande vilkoren för erhållande af understöd utaf allmänna medel till utflyttning i följd af laga skifte: XI. 314. — 172. angående Auditeurs-tjensternas indragning: XI. 314. — E — 71 Expeditioner till Kongl. Majit, Rikets Ständers: — Nio (73- i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition med förslag till Förordning angående mord, dråp och annan misshandel : XI. 297.
M:s befh:de antagas, och som, enl. hittills gällande stadganden, emot till staten ingående afgift, kunna till skatte köpas, hädanefter måtte, utan föregången värdering eller annan omgång, än erläggande af den efter grundräntans kronovärde uträknade och bestämda köpeskillingen, erhållas af den person, som å hemmanet innehade lagligen befästad besittningsrätt eller pröfvades vara dertill berättigad; samt att, i enlighet härmed, uträkningar öfver beloppet af skalteköpeskillingen för hvarje med serskild åbo försedd så beskaffad kronolägenhet borde i landskontoren länsvis uppgöras och till Kammareollegii granskning öfverlemnas”; samt ”att sedan dessa uträkningar, efter undergången sådan granskning, som med all möjlig skyndsamhet borde verkställas, godkände eller rättade, blifvit lill K. M:s beflude återsände, serskild förteckning öfver köpeskillingsbeloppet för lägenheter inom hvarje socken i länet borde utskrifvas och lika med andra kungörelser, i sockenkyrkan uppläsas samt lill vidare uppläsning och efterrättelse der förvaras.” I afseende pä denna del af förslaget hade blifvit yrkadt dels bifall, utan någon förändring och dels afslag. Hr Gr. o. Land tm :s härefter först till bifall och sedermera till afslag ä den nu upplästa delen af ifrågavande förslag framställde propos:r, besvarades med blandade ja och nej; hvarpå Hr Landtm, ånyo hemställde om R. o. Ad. bifölle förslaget i denna del, samt då härvid åter ropades ja och nej, förklarade det han trott sig finna att ja varit öfvervägande. Hi Printzensköld begärde votering, hvarefter till justering upplästes ett så lydande förslag lill voter:s propos.: Den som bifaller första delen af K. M:s i fråga om förändrade bestämmelser rörtde skatteköp framstäldta förslag till och med orden ”till vidare upplysning och efterrättelse der förvaras”, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; vinner nej, varder ifrågavande del af berörde förslag af R. o. Ad. afslagen. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer om icke ja-propos. borde något närmare specificeras.
Det är möjligt att Gottlands afskilda läge gör en sådan tillökning nödvändig, och jag skulle icke motsätta mig Hr Bildts förslag, derest icke, på sätt Hr Mannerskantz uppgifvit, Fullmäktige kunde, i händelse af behof, öka fonden. För min enskilda del får jag säga, att det var ett misstag att ett lånekontor inrättades på Gottland, men det var under en tidpunkt, då det var svårt att tillvägabringa en enskild låneinrättning inom denna provins; nu, då fråga upstått om inrättande af en FilialBank, tror jag icke att man bör genom tillökning i lånekontorets fonder försvåra dess inrättande. Man bör tvertom så mycket som möjligt underlätta upkomsten af en sådan enskild inrättning. Jag anhåller derföre om bifall till denna punkt af Utsk:s Betänk. Hr Bildt: Om det verkligen varit ett misstag att inrätta ett lånekontor på Gottland, så var det åtminstone ett lyckligt misstag; ty det har varit jordbrukarne till en ganska god hjelp. Förut när de togo lån här i Stockholm fingo de först betala alla möjliga slag af provision, och det var exempel att de som fått lån bifallna, hvilka efter 3 veckor borde utfalla, måst betala 5 proc. serskilt för att genast utfå summan; det var således omöjligt för de mindre bemedlade att på så hårda vilkor låna några penningar frun BankoDiskonten i Stockholm. Direktionen har sökt att utdela dessa små fonder så rättvist som möjligt, och följden har varit den, att ingen förlust skett på 6 år. Jag har all aktning för Hr Mannerskantz’ grundsatser, men då ett behof verkligen finnes, kan jag icke inse, hvarföre jag skulle afstå från miu begäran. Någon sade att lånekontoret i Malmö med lika skäl borde hafva ökadt kassakreditiv som lånekontoret i Wisby. Under förlidet år hade likväl det förra så goda tillgångar, att mycket penningar lago oanvända; så var deremot icke förhållandet i Wisby, ty der anlitades kassakredivfonden i högsta grad. Jag anhåller derföre fortfarande att fonden måtte tillökas med 45,000 Bdr. Hr Printzensköld: B.
Con sti tu ti o n sl/tsk o t tets Memorial till !{■ hsens Ständer, i anledning af Ridderskapets och Adelns återremiss pä Utskottets förslag vid 102. §. Regeringsformen. Efter erhållen del af de anmärkningar, som föranledt Höglofl. Ridderskapets och Adelns återremiss på Constitudons-Utskottets under den 28 nästled ne Maj afgifna förslag till ändrad redaction af 102 §. Regeringsformen, åsyftande en mer bestämd Organisation af Riks-Rätten, samt förekommandet af en möjligen inträffande brist i dess Ledamöters domföra antal, har Utskottet å nyo tagit detta amne under behörigt öfvervägande. Och, hvad först angår de framställda erinringarna deremot, att Fem särskilta Rikets Collegier äro i förslaget uppnämnda, och såmedelst skulle i 38 Coust. Utsir.
Hvilken herrlig måltid skulle icke vi två, du Nora och jag, intaga på dessa silfvertalrickar och med dessa förtjusande knifvar och gafflar, som, ensamt de, representera ett helt litet kapital! Och ädelt gnistrande vin skulle vi dricka ur dessa silfvertumlare! På vår skänk skulle dessa silfverserviser ståta och i våra salonger kunde resten trafvas upp på atheniennerna, der passade allt småkrafset, visitkortskorgar, nålfat, statyetter, cigarrställ, och på ett skåp i mitt rum fick det guldbeslagna dryckeshornet trona mellan dessa tunga kannor af silfver. Då, Nora, skulle du skänka mig de ljufvaste leenden, då skulle du visa dig i din fulla skönhet och känna dig glad, stolt och lycklig. Ja, i detta fönster bor lyckan, detta är rikedom och guldet, penningarna, se, detta är lyckan. Men den unge mannen såg icke hänförd ut. Tvärt om blef hans ansigtsuttryck allt mera melankoliskt, medan han så frikostigt bortskänkte smyckena till sitt hjertas drottning och möblerade sin våning med silfver och guld. Det starka skenet från gaslågorna i butiken upplyste hans bleka ansigte. Detta var långt ifrån vackert, skägglöst och bredt, men det egde en viss manlighet, som gjorde att man lätt vande sig vid det, och manlig var äfven hans gestalt, stor och väl utbildad. Hans ålder var omkring trettio år. Personer, som gingo förbi honom, hade nog skäl att tycka det den unge mannen gjort klokare i att hålla sig i skuggan än att exponera sig just der ljuset var skarpast. Hans drägt stod nemligen i mycket dålig harmoni med hans kungliga frikostighet, ja, den stod till och med i dålig öfverensstämmelse med den långt framskridna årstiden. Hans yttre karakteriserade »halfherren». Cylinderhatten ruggig, endast en rock och denna till på köpet nött af mycken borstning, benkläder och skodon i fullkomlig proportion med rocken och hatten. Men en ren krage och oklanderligt hvita manschetter vittnade om bemödanden att »hålla sig uppe». Mannen hette Arnold Lindqvist och var för ett par år sedan utgången från teknologiska institutet med temligen vackra betyg.
Jag får då nämna, att samma hufvudgrunder, som jag i dag har förfäktat, nemi. att det vore i högsta grad angeläget alt åstadkomma en reform i representationen, för hvilkens tillvägabringande man måste taga i betraktande de rådande opinionerue och söka medla emellan de särskilda intressena samt derpå uppgöra ett förslag, alt, säger jag, dessa luifvudgrunder voro enahanda med dem, på hvilka jag vid förra riksdagen 198 Den 12 Mars f. m. försökte verkställa ett sådant arbete. Jag kunde icke hafva något anspråk på att detta arbete skulle fullständigt lyckas, särdeles sora det var det första i den vägen, men jag vädjar lill hvar och en, sorn någon gång gör sig den mödan att efterse hvad det innehåller, om det icke fullständigt upptager samma hufvudsatser, sorn jag i dag yrkat. Jag kan aldrig gå ifrån, att man ju icke vid sjelfva reformen nödvändigt måste iakttaga, att så bestämma representationens sammansättning, att den kommer att bilda ett fullständigt tvåkammarsystem, samt att de båda kamrarne komma att innehålla väsendtligen olika elementer. Först då det bevisas mig, att jag det gör, först dä må man förklara mig föränderlig i mina opinioner. Men att envist, i dess minsta detaljer, vilja vidhålla det ena eller andra för söket att lösa den stora frågan, det är att förklara, alt man icke vill någon reform; ty det är o» möjligt, att en individ skall någosin kunna dictera för alla andra huru denna reform skall utföras, utan den ene måste dervid jemka sig efter den andra. En sådan uppmaning till R. o. Ad:s ledamöter att sammanjemka ode olika opinionerne, innefattas enligt min förmening uti Hr Åkermans förslag. Det innehåller icke, såsom här blifvit sagdt, blott några betydelselösa fraser, der finnes ingen inconsequens i dessa satser, som kan tolkas än hit och än dit.
Län boende Rotehållare mätte komma i åtnjutande af deras tillständiga rätt att, lill soldat-stugornes uppbyggande, erhålla virke från de Kronan tillhöriga och af densamma disponerade parkerne Halleoch Hunneberg. Efter erhållen del af ej mindre åberopade af knekle-contractet, än E. K. M:s Nådiga Bref af den 28 Maj 1830, angående regleringen af berörde kronoparker, hafva Rikets Ständer detta ämne i öfvervägande tagit och dervid funnit, det den för ofvanbemälde Rotehållare nu ift ågaställde rättighet grundar sig på knekte-contractet, äfvensom att Rotehållarnes anspråk i detta afseende, så vidt af högstberörde Nådiga Bref kunnat inhemtas, icke varit 2o8 Expeditions-Vtskottets Förslag till und. Skrifveisej N.o 116. bevakade vid den om dessa parker anställda undersökning, hvadan desamma ej eller kommit att utgöra föremål för E. K. M:s Nådiga pröfning. I anledning häraf och då Rikets Ständer i allmänhet anse de till lindring i 10- teringsbördan medgifna rättigheter och förmoner höra med den största sorgfällighet hållas i helgd, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att, derest, i följd af kronoparkerne Halleoch Hunnebergs nya reglering, en del Rotehållare i Skaraborgs Län skulle, på sätt nu är vordet uppgifvet, vara betagna den af dem tillförene åtnjutna rättighet att å dessa Kronoparker erhålla utsyning af virke för sina knekte-stugors uppbyggande, en sådan rättighet måtte varda dem till fortfarande begagnande i Nåder tillerkänd, i likhet med hvad i afseende på åtskilliga miiitias-boslällens utsyningsrält å samma parker redan lärer i Nåder vara medgifvet. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 10 October 1840. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 7 Oct. 1840.
ldif ' vit frlPn dem och nageltrdng. helt ocli b; tll ?t bcfri: rd; hvrtrfdre Obs, allrid denna in.IIL_R ornx~liinn~lu iiic.~lrl hop enhmr registrerade etikett rom till (let hiist: ~ rrlrc~~n~nenderar. Oaranti for varanr &amp; ktJIl~f: ll: l .k Xykyr !tc d. het. ISS!;. COLLODIN. tals Tusen F or kap .. its 1 iste r, siirekildt ftuntimmer, liar det liingu vil1.i~ ett onskningsmkl a t t kn1111a ofvei.llmi~a \ rii-den nf sina viit.tlepapper och skotselii af sina affiirer i t il&amp;go~i pelson eller isstitntio~~, so111 ined ir bsolnt. s#kei: liet iiirenade pun ktlighr t ocli i~oggr; m~il~et i ntfijtnnclet af det a ~ i f o h r o ~ d nppdraget. n Bfvensom prisbillipliet .. E n sidnii institution ar Stocltliol~ns. Ensltilda Banks Notari; bt (zfdelni~ig. garanti R £ S ~ O C I ~ I O I E~~slcilili~ IIIS Hi~nk htager sig vRrd ocll foi.valti~ing af eirsliilda pct~so~rers ocli kassors vtirdepapper. 01n en pei.sol1 110s Notal * iatafdel11ii19.en deponerw obligationel ', inkasseiw Notarintafllel~~ii~ge~~ vid fiirfallotideri~a lrnponger och t i l l h a ~ ~ c l n l i ~ ~ deponrnte~~ lle~~ inflntnn 111rde1.