Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den siste talaren synes mig hafva begått ett misstag, då han yttrat, att vi hafva rättighet att i Grund lags-frågor besluta punktvis. Vi måste naturligtvis helt antaga, eller helt förkasta. Gr. Cronhjelm: Jag har icke yttrat ett ord af hvad den siste värde talaren påstått mig hafva sagt. Hr Lefre'n: Den siste talaren har yttrat farhåga, att correctivet kunde uteslutas, och sådant tillkännagifver, att förslaget kunde stympas. Frih. Boye, Fred.: Det correctiv, Gr. Cronhjelm synes önska, skulle jag tro redan ligga i orden justerädt sammandrag, hvaraf följer, att man kan ändra och rätta eller tillägga, och således tror jag, att vådan icke är så stor, att man icke skulle få i protocollet uttryckt, hvad man önskar der infördt. 7 5o Den 4 Februarii f. m. Gr. Cronhjelm: Det correctiv, som jag önskat och som icke finnes i förslaget, består deimti, att, så ofta läktaren utvisas, bör protocolls-tryckningen ske ordagrannt. I afseende på hvad den siste Talaren yttrat, får jag anmärka, att då ett justeradt sammandrag kan vara meleher mindre fullständigt, lemnar det icke särdeles säkerhet. Hr Cederschjöld: I anledning af den siste värde Talarens yttrade farhåga, att Allmänheten icke skulle få tillräcklig del afR. o. Ad:s förhandlingar vid de tillfällen, då läktaren blifvit utvisad, får jag förklara, att sådant troligen aldrig skall komma att äga rum, utom då öfverläggningen angår Ståndets enskilda oeconomi; och dylika protocoll äro äfven nu från tryckning undantagna. Dessutom kan ju den, sorn befarar något missbruk, sjelf begära ut protocollet till tryckning; och de, som icke anse det vara värdt tryckningskostnaden, tyckas väl kulina vax-a det förutan. Hr von Hartmansdorff, Au g.:
Ett och annat förhållande har sedan dess något förändrats, men glasmästarfrun har gått bort utan att hinna få veta det hon snart kunnat oantastad få insätta sina rutor och att verlden ändå torde stå. Monne den ej äfven kommer att stå i en framtid, då mången facett visserligen fått en mindre skef form? Jasminen. Du lär väl tro, att du är lika grann som jag, för att du har en ny och glänsande klädning på dig, och en fin broderad krage fäst kring halsen med en guldbroche, och ditt hår kammadt så nätt för spegeln? Men se, så grann som jag är du ändå inte, ty min klädning är så hvit och skär, som om den vore väfd af liljedoft och huru fin din krage än är, så är min af ännu finare väfnad och hel och hållen af gullstrån. Vill du höra min historia? Jag stod helt glad och vexte bland mina syskon och tänkte allsicke på den stora vida verlden. Då ropade gossarne: "Blommorna skola få fara på lustparti på sjön, som stora systrarna häromda'n", och så plockade de oss och satte oss i båten; och den var klädd med guldpapper och det var grannt, och ett grässtrå hade vi till vimpel". "De måste ha herrar med, icke kunna de komma tillrätta annars", skrek Ludvig; och så plockade gossarne små glänsande skalbaggar och lade dem ock i båten. "Ja, men komma herrar med, så måste de ha förkläde med sig", sade Elin småförnuftigt och tog en utblommad smörblomma, som nu var klädd i en präktig, stor och grann, skir negligé, och jemkade den ned i båten. Men pionen hade så bred krinolin, att hon ej rymdes med, och så slängde gossarne henne på stranden, och der blef hon sittande på sin krinolin. Båten sköts ut i diket, vi började resa utföre med god fart och snart kommo vi ur sigte för barnen. Men våra kavaljerer började trafva omkring och bullrade och brydde sig ej om damerna, utan sprungo omkull dem, så att alla föllo om hvarandra. Det var oartiga herrar.
R:dr till dem hvardera af de besparade arrendemedel, som voro i behåll, då dessa medel upphörde att ingå lill flottan; men då, efter hvad vederbörande anmält, dessa besparingar icke vidare härtill lemna tillgång; får Utskottet, på grund häraf och efter hvad sålunda blifvit upplyst, tillstyrka, alt Kongl. Maj:ts nu gjorda framställning må af Rikets Ständer bifallas. 21:o. Som, efter införandet af Riksmynt-räkningen, svårighet ansetts möta vid fördelningen af de bälsmans-korporalerna med 25 R:dr b:ko eller 37 R:dr 50 öre Riksmynt tillagda arfvoden, bar Kongl. Maj:t, som föreslagit att berörde arfvoden jemnades till 38 R:dr R:mt, begärt att den härtill erforderliga tillökning, 113 R:dr 50 öre för 227 båtsmans-korporaler måtte af Rikets Ständer beviljas. Till denna Nådiga framställning tillstyrker Utskottet Rikets Ständers bifall. 22:o. Vidare har Kongl. Maj:t, i sammanhang med Sitt af Utskottet i 6:te punkten omförmälda förslag, att flottans och marin-regementets under-officerare fortfarande årligen malte få åtnjuta 3 tunnor spanmål in natura, föreslagit, alt sedan från det å denna hufvud-titel under afdelningen »aflönings-stalen» upptagna anslag af 6,420 tunnor oindelt spanmål, afgått hvad som erfordras lill aflöningar, öfverskottet måtte få qvarstå på hufvud-titeln till betäckande af bristen i spanmålsanslaget på flottans underhålls—stat; och hemställer Utskottet, att ifrågavarande framställning må af Rikets Ständer bifallas. 23:o. Sedan Rikets Ständer bifallit Utskottets utlåtande JV2 59, i fråga om grunden för utgörandet af de till båtsmans-indelningen i Rlekinge län anslagne s. k.
För clet andra: att delning sgrun den sålunda bestämmes, att der egor af enahanda beskaffenhet, vare sig Åker, Äng, Skog eller Betesmark möta hvarandra, böra delegare till hälften hvardera, hägnaden upprätta, men att deremot, der Åker, Äng eller vid laga skifte såsom inrosnings-jord beräknad odlingsbar mark möter instängd Skog eller Betesmark, skall innehafvaren af den senare endast till en tredjedel taga del i stängseln. Om det kunde antagas, att af egande rätt följde skyldighet att hålla hägnad, vöre fördelningen af stängseln lätt uppgjord. Den enas egande rätt skulle anses jemngod med den andras och, der egor möttes, borde hvar och en till hälften deltaga i stängseln. 16 Lagsamt Allm. Besv.- och Octon.- Ut siv. s Betänkande N:o 20. * I denna åsigt hafva flere af Hushållnings-Sällskapen instämt, under yrkande, att den så kallade hälftenprincipen borde i alla möjliga fall tilllämpas. Deremot har det å andra sidan blifvit anmärkt, aft mindre hemman skulle derigenom blifva mycket betungade till fördel för de större, stundom till den grad aft hemmanets värde ej skulle motsvara kostnaderne för dess inhägnande.
Om man med Staten menar den centraliserade makt eller R, St:s Bank, som samlar öfverskott, om hvars användande de sedan länge tvista, så har hon rätt; men det finnes ett annat begrepp om stat, enligt hvilket den utgör alla individerna collectivt; oell i den mån det ligger sanning uti den mening, att enskilde äga begagna credit, tror jag äfven, efter den grundsats jag hyllar, att det är rättare att låta de enskilde fä begagna denna credit, derigenom de söka förvärfva medel alt betala skatter, än att blott tänka på den cenlraliserade staten. Det kommer nemi. så ofta i fråga när Staten fått förmögenhet, härledande sig från enskildes ägodelar, att man vill göra skänker och stora företag för ett lysa och för att tillfredsställa national-fåfängan; men man beräknar icke, om individerne, som utgöra Staten, äga förmåga att bära detta ofantliga begär efter ära, denna statsiux, som derigenom utvecklas. Jag vill icke vara vidlyftigare, emedan jag i alla fall är öfvertygad, alt hvad som i detta ämne af mig säges icke leder till resultat i sak; men jag har icke kunnat motstå det alltför mycket lockande tillfället att ytterligare, måhända för sista gången, yttra mig i ämnet, då jag, efter en tioårig forskning, funnit att grundsatser, som långt för detta blifvit uttalade, fastän motsagda, likväl i följd af deras sanning icke kunna undgå att slutligen göra sig gällande i trots af fördomar, egna intressen och sådana saker, som man öfverallt träffar på, aldrahelst då fråga är oin penningar. Gr. Anckarsvärd: Sedan Gr. Frölich med så myc ken - Den 18 Februari c. m. 449 len sakkännedom yttrat sig, skulle det måhända kunna anses såsom en misshushållning med R. o. Ad:s tid, om jag skulle ofullständigt söka att bibringa någon styrka åt hvad han så grundligen anfört, hvarföre jag afstår. Hr Rosenblad: Ehuru lockande det kunde vara att ingå uti en närmare pröfning af Gr. Frölichs långa anförande, skall jag dock derifrån afhålla mig, särdeles då det så mycket mindre torde behöfvas, som Gr. Frölich instämt med mig deruti att skuldsedlar och sådana sedlar, som passera för mynt, icke äro detsamma.
Utom be anftatter för ffepydbrutned berganbe, font rebait dr 1856 9täbbningg< fttnnod orbnabe på 2:ne färffitba ftätlen af 0fåned norböftra fuft, f°8r%ew8°' t)afroa feberntera ytterligare 2 bytifa anftatter dfiabfommitd å norbtoe SJieb antebitiitg af en toib 1850 od) I85i arend Oiifdbag af 3nbeimng«- Dlifetd 0täitber gjorb frantfiälltttitg t)aftöa numera inbelningdtäitgb ocb öåcau8*f6r« »acaitdsförtecfning öfioer nytnbelab jörb t SBleftnge län bliftoit upp Officer i lia gråben toib ft-lottand 9Jfefaitiffa 2Maniffa (£oubfett. ©oryd äro föränbrabe föreffrifter mebbelabe. 2)ett d fjöfäfinittgarne toib ©artdfrona befintliga beftycftttitg fm* i garneé be* dtffittiga betar bliftoit förbättrab. $ör fd toäl befia fäfintngard font fattning od) , , , geroärs au gtottand bet)of t öfrigt är ett ftörre antat betd fainntarlabbntitgd 3n«entcrtng ®ett af Oiifeté febnaft förfamlabe ©täitber begärba inventering matmatfsraf flottans materialförråb i (Sarläfrona I)ar af bertill utfebbe lämp
Med möda lyckades det Pettersson, som tillika på intet vis ville förråda sina egna tankar om fruntimren, att öfvertyga den i sina förhoppningar något svikne tjenstemannen om sannfärdigheten af sin omständliga berättelse rörande den af fruntimren honom visade artigheten. Smilander drack ur sitt öl och mumlade halfhögt: "Att bjuda en värdshusvärd på vin är simpelt, eller också är det ren beräkning för att ha en vän i viken. Men jag uppoffrar Pettersson om jag blott kunde göra något af den här historien, någonting som å högre ort ådagalade min tjensteifver och mitt nit. Hm, om det varit mig de inviterat, då kunde jag inte säga någonting om saken, ty jag har alltid haft god tur hos fruntimmer, de må nu vara födda här eller der men att såder 'göra sig grön', han tänkte härvid på de gröna vinglasen, för en värdshusvärd bebådar någonting helt annat." Som han imellertid icke ville låta sin i eget tycke qvicka ordlek gå förlorad, vände han sig, redan på förhand skrattande, i det han pekade på de gröna glasen, till värden och sade: "Jaså de der fruntimren 'göra sig gröna' för dig?" Pettersson blef åter smått ängslig, men länsmannen märkte det icke, ty han fortsatte sin tankegång högt: "Ja, ser du, det hade varit en annan sak om de bett mig göra sig sällskap, jag är fruntimmerskarl, jag, och alla flickor ä' galna i mig, Pettersson, och det är inte att undra öfver heller, tretio år, god inkomst, hygglig karl, hvasa?" "Nej, gu'bevars", svarade den andre förbindligt, "bror är allt en helt 'douschuant' karl, ska' jag säga." "Åh ja, när man så vill", återtog länsmannen och kråmade sig sjelfbelåtet. "Men när ämna de sig hem igen? De bo ju på Ojala?": "De ha till i qväll beställt min häst och 'trilla'," skyndade sig Pettersson att svara. "Jag har lust", sade herr Smilander, "att göra en visit hos dem. Ganska täck varelse, den yngre. Nå, Pettersson, hvad heter din skönhet?"
Härefter uppropades de 24 Ledamöter hwilka under Herr Landt-Marskalkens anförande ffulle, jemte de öfrige Ständens Herrar Talemän och Deputerade, uppwakta Hennes Maj.t Drottningen. Sluteligen justerades kWni-Protccollerna för den 25 och 28 dennes. Högloflige Ridderffapet och Adeln ätffilj. des klockan tre qwart till 2. in lläem ?rotocoUi 6. River-stolpe. Man - Den Z September. rzz Mändagen den 3 September. klenuin kl. 12. Justerades?leni-Protokollet för den Zo Augusti. Föredrogs ä nyo, Banco-Utffottets, den Zo Augusti, pä bordet lagda Memorial af den" 29 näst föreqäende, innefattande berättelse om Banco Werkets tillständ och desi förwaltning, samt förbättring i hwilkoren för Pappersmästaren och arbetarne wid Banquens Pappersbruk Tumba. Herr Baron och Landt-Marskalken yttrade sig, att detta Memorial innefattade irenne Punkter: i:o En försäkran om Banco-Werk^ts soliditet och sjelfbeständ, och en tillkännagisiven förhoppning om dest ytterligare förkofrån; underrättelser hwilka ej annat kunde, än wara för Ridderffapet och Adeln tillfredsställande; 2:0 Ett omdöme att Banco-Fullmägtigo under den korta tid, som efter det sista Riks. mötet förflutit, i alla delar swarat emot Riksens Ständers förtroende, äfwensom att Banco-Vctseningen sina åliggande skyldigheter uppfyllt Witz detta omdöme torde Högloft. Ridderffapet och Adeln, dä Banco-Utffottet detsamma med Riksens Ständers rätt afgifwit, icke hafwa nägot att erinra; z:o En hemställan om lön-l. limning för Pappersmästaren wid Tumba Pappersbruk, samt förhöjning i weckooch dagspenningar för arbetarne derstädes: öfwer denna Punkt torde Ridderffapet och Adeln tilläta mig att göra Proposition till bifall.
Att de enskilta intressen gom tala för ett ökadt begagnande af denna nadonela rikedom , öfverväga dem , sorn yrka inskränkning deruti , är för påtagligt, att behöfva bevisas. Alla Skogsägare i Riket förorättas om ej trädet betalas till ett lämpligt pris; det är blott Svenska Skeppsägarens och Redarens intressen , som deremot fordra lågt pris på produkten , ingen eller obetydlig medtäflan af främmande Exportörer. Hvad afseende förtjenar väl detta sednare mot Statens allmänna fördel, den stora folkmassans välmåga, od - Den 15 April, 459 jemte den genaste vägen till Financernes, Landtbrukets och alla Näringars ppphjelpande. lingens framsteg, populationens tillväxt, haodelsbalancens och penningeverkets förbättring, genom ökad production och export. Säkrast befordras ändamålet genom privates ägande rätt till skogarne , och deraf följande friare disposition , samt en oinskränkt exporträltighet tör alla Nationers fartyg. Orimligt i alla afseenden är förbudet att utfö. ra Master och .Storverks-trän. Det är just detta förbud , sorn förorsakat brist på dylika Skogseffecter , ty det »r naturligt att skogsägaren, då han ingen vinst deraf kan hämta, nedhugger trädet, så fort det blifver lagom stort till en Fjelke, som blott med Svenska Skepp får utföras. Endast tillåtelsen att exportera Mäster och Trän af hvad srorlek som helst , kan förmå honom att låta en del af sin skog Uppväxa till fullkomlig mognad, Kronoskogarne ligga nu Staten till kostnad, dä deras afskastning ej en gång ersätter Jägeri-Betjeningens lön, De skatter de hysa , ligga obegagnade , och då Jägeri-Betjeningen ej kan förslå att dem bevaka, plundras de på ett olofligt sätt, i stal. let att förståndigt skötas och gifva afkastning.
Riksdag godkände förslag af den 8 December 1829; 9 Expeilitians-Utskoltets Förslag tili und. Skrifvelse N.-o 344- 2*5 K) alt omsättning af räntepersedlarne verkställes på den allmänna grund, att ingen räntegifvare derigenom erhåller högre eller mindre grundskatt än förut, och att den räntegifvare, som kan komma att på ett eller annat sätt härutinnan anse sig förnärmad, må ega att i behörig ordning deri söka ändring, hvilken rättighet äfven förbehålles Kronans Ombud; c) att åtgärderne för räntepersedlarnes förvandling må, efier fastställda grunder, obehindradt vidtagas och bandhafvas af serskilde Comi* terade i hvarje Län, under Ordförande af Eders Kongl, R^ajrs Befallningshafvande, hvilka Comiterade ega att, efter räntegifvames hörande, genom deputerade, valde söcknevis, för hvarje hemman bestämma dess blifvande förenklade grundskatt uti sådana ränlepersedlar, som Comiterade anse vara de lämpligaste; men hvilka dock för hvarje Härad eller Socken böra inskränkas inom ett antal af högst fem olika slag. Comiterade iakttaga äfven härvid, att det belopp af grundskatt, som hittills för hvarje hemman utgått utan förvandling eller efter kronovärdie, bör, till lika belopp, förvandlas uti penningar; rf) att alla erforderliga åtgärder för räntepersedlarnes omsättning höra så skyndsamt vidtagas och fullbordas, att krono-räntorne, så vidt * görligt är, för år må öfver hela Riket kunna debiteras och utgå efter den nya methoden; och e') att rättigheten, att in natura leverera ränle-spanmål till Kronan, icke må sträcka sig till den, genom ifrågavarande förenkling i utbyte mot andra persedlar, tillökade spanmåls-skatt, utan att densamma, lika med öfrige hemmans-räntor, alltid bör lösas med contant efter gällande io års markegångspriset.
Hermione och hviskade, förtjust och lycklig, med henne, när utanför fönstren uppstämdes en bullrande musik, hvilken aflöstes af en dubbelkör utaf vackra röster, ynglingars och flickors, som sjöngo en brölloppssång till det unga parets ära. Det var Olympiodoros, Palladios och en mängd af den glada skara, som plägade samlas i Epikuros’ trädgårdar, hvilka på detta sätt togo farväl af en vän, som gick att utbyta den frie Eros’ välde mot hans allvarsammare broder Hymens. Sången vexlade emellan ynglingarnes och flickornas körer, och begge sjöngo gemensamt refrängen, med hvilken hvarje vers slutade: Hymen, gif lycka och fröjd! Hymenäos, eja, Hymenäos! Flickorna klagade öfver aftonstjernan, hvilken de kallade den grymmaste af de oförgängliga eldar, som efter Kaos tändes på himmelens hvalf. Ty det är aftonstjernan, som rycker den blyga darrande bruden ur sin moders famn och öfverlemnar henne åt en djerf och häftig yngling. En stad, som intages af en skonslös fiende, är väl den att mer beklaga än hon? Så sjöngo flickorna, men uppstämde icke förthy, när de klagat ut, den lifliga refrängen: Hymen, gif lycka och fröjd! Hymenäos, eja, Hymenäos! Ynglingarnes kör svarade, att ett bloss med ljufligare sken än aftonstjernan hvarken lyser för jordens dödlige eller Olympens gudar. Hvad föräldrarne fastställt, bekräftas af henne; hvad de älskande länge önskat, räckes gifmildt af henne och ingen annan ... Hymen, gif lycka och fröjd! Hymenäos, eja, Hymenäos! – Systrar, började flickorna ånyo, – aftonstjernan har ryckt en väninna ur vår krets. När vi hädanefter om våren vandra i skogen och på ängarne, för att plocka doftande blommor, skola vi sakna henne, som var den älskligaste bland oss alla. Hon är bortförd af en röfvare. Fruktlös var all vår vaksamhet. Aftonstjernan medför natten, och natten medför de hemligt lurande tjufvarne.
Gr. Lagerbjelke, Gust.: Vid all lagstiftning kan man utgå från 2:ne väsendtligen olika principer. Enl. den ena bygger man, efter abstrakta reglor, sina slott i luften, obekymrad om det lands egendomliga förhållanden, för hvilket lagen stiftas, och om de institutioner, som der förut finnas. Man äflas att på en gång erhålla fullkomligheter och erkänner intet såsom ändamålsenligt, hvilket man sjelf ej anser vara det aldrayppersta, som inom theoriernas verld kan uttänkas. Meningarne inom denna verld äro emedlertid i högsta grad delade, hvarföre det ofta händer, att hvad den ena der anser vara en fördel för samhället betraktas af den andra såsom skadligt och tvertom. Så har t. ex. under f. m. en värd ledamot, som har sin plats nära härinvid, utgående från en sådan abstrakt theori, ansett förslaget böra förkastas, derföre att det ej ingår på allmänna val-principen, hvilken han anser vara den enda riktiga, en princip hvilken åter det ojemförligt största antalet af ledamöter inom detta hus afgjordt förkastar. En annan ledamot har ogillat förslaget derföre, att det icke skulle hylla någon bestämd grundsats för lagstiftningen och således icke hvila på någon fast, orubblig grund. Den värde ledamoten har likväl förbisett, att det finnes en grundval för all lagstiftning, myckel fastare än den tomma abstraktion, som möjligen föresväfvat honom, den nemi. att tagen skall afse en utveckling af det redan befintliga rättstillståndet, förbättra det deruti felaktiga och borttaga det föråldrade, men noga akta sig för att rubba eller alldeles tillintetgöra rättens grundval, sådan den inom samhället förefinnes och uppå hvilken under en följd af sekler samhällsbyggnaden upväxt. Delta är den andra principen vid lagars stiftande och den, hvilken ligger till grund för det förslag, som nu utgör föremål för R. o. Ad:ns pröfning. Man får således icke betrakta detta förslag såsom något i och för sig sjelft fullkomligt — hvaruppå förslagets uphofsman varit långt ifrån alt göra anspråk — ulan såsom ép förbättring af det nuvarande förhållandet.
Föredrogs Högloflige Ridderskapets och Adelns Protocolls-Utdrag, för den 4;de innevarande månad, deri, med tillkännagifvande, att Bevillnings-TJtskottets Betänkande, N:o 36, angående verkställighet af Rikets Ständers beslut, att sportlarne inom Kongl. Maj:ts Cancellie hädanefter skela utgå till Kronan, såsom ChartEe-Sigillatae-afgift, blifvit af Rictderskapet och Adeln bifallet, med den af Herr af Sillén föreslagna, uti Utlåtandet JV:o 46 omförmälde förändring, Ridderskapet och Adeln inbjudit Bonde-Ståndet, att i detta beslut sig förena: Ståndet förblef vid dess redan i ämnet fattade beslut, och antog för öfrigt icke Ridderskapets och Adelns inbjudning. S. D. Å nyo föredrogos Constitutions-UtskottetsMemorhl * N:o 5p,i anledning af återremiss af Memorialet, N:o4i, med Grundlags-ändringsförslag, åsyftande Riksdags-förhandlingarnes ordentligare gång: Ståndet fann för dess del icke skäl att ingå på jemknings-förslaget, i frågan om Statsgeh Bevillnings-Ui - Prot. ZJtdr. d, i6 43 sköttens förening'till ett Utskott, antog deremot inbjudningen i 5<:e förslags-punkten, angående tillägg i 46 §. Riksdags-Ordningen, i följd hvaraf Utskottets förslag i denna del hvilar till grundlagsenlig behandling nästa Riksdag; ingick äfven, på inbjudningen i i3 förslags-punkten, förblef vid öfrige, såsom Ståndets gemensamma tankar, förklarade anmärkningar, gillade de af Utskottet föreslagne voterings-propositioner, och lät i öfrigt, vid hvad Utskottet yttrat, bero; N:o 6®, angående Borgare-Ståndets återremiss på Memorialet, INT:o 42, med föreslaget tillägg i gg §.
Borgare-Ståndet den 3o och Hedervärda Bonde-Ståndet den 20 Junii godkänt ConstitutionsUtskoltets ifrågavarande förslag, till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, Utskottet vördsamligen hemställer, om icke Högloft. Ridderskapet och Adelil behagade härutinnan foga sig efter de respective Medstånden. Ankom till Exp.-Utsk. den 5 Augusti. Memorialj i anledning af återremisserna på Memorialet N:o 10. Sedan i Rikets Ständers Plena förekommit åtskilliga anmärkningar emot Constitutions-Utskoltets förslag, i Memorialet JV:o i5, till ändring af 18 §. Riksdags-Ordningen i fråga om Cessionants obehörighet att utöfva Riksdagsmanskallet, hafva samtlige Riks-Stånden, medelst Protocolls-Utdrag ' af den 20 och 3o nästlidne Junii, till Utskottet hänvisat dem bland dessa anmärkningar, hvilka serskildt hvarje Stånd förklarat utgöra dess gemensamma tankar, nemligen: • < Ridderskapet och Adeln, Friherre Ludvig Boijes och Herr Per Gustaf Cederschiölds, hufvudsakligen innefattade i den senares, Memorialet åtföljande reservation, hvarvid dock Friherre Boije ej funnit lämpliga orden: ”på sätt Lag förmår”; och Herr Cederschiöld önskat att orden: ”visa gitter” måtte utbytas mot: ”kan visa”; Presle-Ståndet, Prosten Mittags instämmande med Herr Ceder; tchiölds ofvanberörde reservation; 6 Constii ut ion !-lJt skot tets Mern. tV;o 28. Borgare-Slåndet, Herr Holms, med yrkande, att meningen: "ej den, som efter ingifven Cessions-ansölening m, m/', måtte erhålla sådan lydelse: ”ej den, sorn efter frivillig eller tvungen cession och utfärdadt proclama”, ra. in,; samt Bonde-Ståndet, Anders Danielssons, ifrån Elfsborgs Län, grundad på den reservation Herr Cederschiöld afgifvit. Jemlikt 56 §.