Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derföre anser jag Herr Danckwardts föreslagna åtgärd den lämpligaste, att afslå Betänkandet, hvarigenom saken blifver i det skick den nu ar. Den 7 Maji e. m. 203 Herr Ribbing: Jag förbigår allt hvad som rörer vederhäftighetsbevisen. Det skall qvitta mig lika; jag har blott trott, att lösen borde bestämmas efter personernas antal, och icke efter radernas; annars må den sättas huru lågt som helst. Friherre Sprengtporten har yttrat, att jag allt för mycket betraktat Expeditionslösen såsom ett motiv för Domares handlingssätt. Ridderskapet och Adeln täcktes återkalla i minnet, att jag vid hvarje punkt yttrade mig, att det nu varande Expeditionssättet gör det till en fördel för Domaren, att utdraga stilen &c. Något annat har jag icke sagt. Tvärtom tror jag mig hafva gjort Domarne mera rättvisa än Utskotten och dess Ledamöter, i det jag sagt, att jag och många andre Domare önskade denna rättelse i Expeditionslösen. Hvad beträffar, att Rikets Ständer visat obenägenhet för underdåniga önskningars framställande till Konungen; så tror jag icke, att en sådan opinion bör inverka på hvad Utskotten kunde anse rätt eller icke; ty om det är öfverflödigt att framställa önskningar i obetänkta mål, kan det derföre icke vara onödigt i så vigtiga och välgrundade förslag som dessa. Allt hvad man fastställer om stafvelsernas antal, tror jag vara fruktlöst. Den, som vill vara vidlyftig, kail vara det, om icke med stafvelse!’, åtminstone med onödiga meningar. Att förekomma vidlyftigheten, sker således icke genom partiella stadganden. Friherre Den 7 Maji e. m. Ehrenborgh har nämnt, att StatsUtskottet remitterat till Lagoch EkonomiUlskotten att yttra sig om verkställbarheten af förslaget till lösens afskaffande. Detärsannt; men dervid borde Lagoch EkonomiUtskotten stadnat, och icke begifvit sig in på StatsIJtskottets gebit i betraktanden om Statens tillgångar; ty just deruti tror jag, att de gått för långt. Friherre
— Tillkommen uti en tid, då Staden ännu hugnades af en liflig handelsrörelse, härrörande i synnerhet af det annu qvarvarande Sillfisket, och äfven af någon Ostindisk handel, blefvo icke alla förhållanden dervid då så noga afvägde. Det tryckande behofvet uppsöktes och, så vidt möjligt, afhjelptes, utan att man ingick uti den stränga, kanske rättvisa beräkningen, om sådant alltid var ett ovilkorligt åliggande. Lättheten att de första åren, genom Medborgares frikostighet, tillvägabringa hvad som erfordrades för Inrättningens uppkomst och bestånd, kom att förgäta, att en annan tid kunde visa ett annat resultat. Så upptogs ock genast ibland fattigpersonalen, alta till Garnisonen, Fortificationen och TygStaterne hörande, hjelpbehöfvande personer af högre och lägre grader, utan att ifrågasattes någon ersättning, hvarken af Staten eller dessa Corpser sjelfva. Detta förhållande fortgick hela 6 åren. Nu upphörde Sillfisket och den OstIndiska handeln, och man började finna att man påtagit sig iner än man i längden kunde uppfylla. Stadens Innevånare anhötto då i underdlhet hos K. M;t om lindring i anseende till Garnisonens fattiges underhåll; och erhöll FattigförsörjningsDirectionen, genom K. Brefvet af den 3 Mars 1806 till Landshöfdingen på stället, uti detsammas 3:dje och 6:te Mom. det löfte: att K. M:t framdeles ville i Nåder meddela sitt beslut öfver den gjorda ansökningen. Det Nådiga Svaret har sedermera icke utfallit, och sorn Staden åter hugnades med en ny lyckligare handelsperiod, har Betänkande n, N:o 115. i5f) försörjandet af Garnisonens fattiga fortgått, nian att Staden förnyat sin klagan. Om dessa lyckligare förhållanden alltjemt fortfarit, hade troligen frågan också alltjemt förbiifvit hvilande.
Och gör de inte det, så kan de göra hvilket de vill. Men I vet väl, att visan handlar om er och Jan Anders? Det vet jag inte. Och inte vill jag vet'at B RITA S TINA . heller. På tjock hundhud biter inga loppbett, säger de. Men spottar de länge på en sten, så blir han ändå våt. Och det vill jag vara fri för. A NNA . skrifva visan, det trodde jag inte. Hvilken pojke? Karl Johan, vet jag. L ENA . A NNA . L ENA . Men att pojken skulle vara så illmarig och Hur vet I, att det är han? Det står ju i visan. A NNA . L ENA . visan hon är ju bara skrifven. Inte allt som är tryckt är sant, och den här A NNA . För resten har han själf sagt'et. Jag trodde I och Karl Johan var goda vänner. S TINA B RITA ( mycket lugnt ) . Anna Månsdotter. Lena. Brita Stina. ­ 59 ­ Hvem säger det? A NN A . Och rätt nu är det nog ute öfver hela socknen. inte har annat att göra än att ränna i stugorna på och gifta mig med Karl Johan? Kors, det säger alla människor i hela byn. B RITA S TINA . Ondt blir snart spordt. För det är så många, som och tala om'et. Vore jag som I, skulle jag skynda A NNA ( tiger ett ögonblick ) . Jag trodde, han gick på friarfötter annorstans. Ja, vi vet inte, hvar han går. Så är det det, B RITA S TINA . du har kommit hit för att ta' reda på, så lyckas det inte. A NNA ( behärskar sig ) . inte ett kvarter fotogen te låna mig. Våran har rakt tagit slut. B RITA S TINA . Hör I, snälla rara mor Brita Stina. I har väl efter hos Jan Anderses Karolina. A NNA . Nej, det har jag inte. Det är bäst, du frågar ( Paus. ) tacka så mycket för mig. Jag får väl gå då. ( Paus. ) Och så får jag B RITA S TINA ( nickar utan att resa Gu' kväll. Gu' kväll. Gu' kväll. sig ) .
i884 var 547, har under ar 1885 ökats med 153. sa an det den sista sistl. December utgjorde 7 0 0 personer, deraf 517 qvinnor och 183 miin. h ' vin&amp;I&amp; Iascförcning~ höll den 14 Febr. sin arliga generalförsamling. hiedlen~santalet hade under de 14 ar föreningen egt bestand vuxit fran 71 till 58, hvartill kunde laggas 95 detta $r anmalda nya medlemmar. rsberPttelsen visade att föreningen gick starkt och sitkert framh. asterrike. Idun Fredagen den 18 oktober 1889. B, yr å: Drottninggatan 48, Tidningen kastar en tr. A n n o n s p r i s: 25 öre pr petitrad ( Redaktör och utgifvare: endast 1 krona för qvartalei FRITHIOF HELLBERG. postarvodet inberäknadt. Träffas Ingen ' ösnummerförsäijning. S byrån k l. Allm. Telef. 6 1 Mathilda et är helt visst en för hvarje bildad svensk qvinna kär bild, som här bredvid synes, denna bild med dragen af glänsande intelligens, af fryntlighet o c h godhet, på samma gång de så der lite ' smått erinra o m en af Mathilda Langlets egna typer: » den ståtliga bondmorsa ' n, som af allt husfolket benämnes » h o ' sjelf » och stundom äfven af grannarne kallas » L a s - ses sjelfva » eller » Pelles sjelfva », en sådan der gumma, s o m nog har sina egna tankar o m både prest och kung och fjerdingsman o c h andra storheter och kritiserar rätt skarpt deras görande och lå- tande ». fea&gt; » {Kl,; '; - I |H|-| IJI-T TTtg-lfnlngrstld: T i " Ii; ' V ' 47. Prenumeration I landsorten: a I Stockholm: lådorna sker postanstaltema. Langlet. h_!
De framställda anmärkningarne kunna hufvudsakligen uppfattas under följande punkter; i:o att i ett land, der så olika Ioeal-förhållanden inom serskilda provinccr förekomma, sorn i Sverige, det vöre olämpligt, att utfärda en Stängsel-Författning, att gälla för hela Riket, utan borde för hvarje provinee en serskild för densamma passande Stängsel-Lag stiftas; a:o att målet icke inom Utskotten skall erhållit den fullständiga behandling, som ämnets vigt syntes fordra, helst de i Betänkandet förekommande skäl för afslag å den Kongl. Propositionen icke i någon måtto skola vara tillfredsställande, hvadan med åberopande, sä väl af högstberörde Nådiga Proposition, Högsta Domstolens Utlåtande i ämnet och de af LagComitéen i motiven tili 5 Cap. Byggn.-Balken af Civil-Lag-Förslaget angifne skäl, som den af Herr von Strussenfelt afgifne vid Betänkandet fogade reservation, är vordet yrkadt, att Författnings-forslaget, med de modifiealioner nämnde reservation innehåller, måtte af Rikets Ständer antagas; varandes för att ytterligare ådagalägga olämpligheten af hemmantalets bibehållande såsom stängsel-delnings-grund anförd t r dy att i sådant fall skulle stängsel-skyldigheten för ett hemman, sorn icke förändrar egare, förändras hvarje gång ett tillstötande hemman klyfdes, styckades eller förenades med ett annat hemman. Häraf skulle vara tydligt, att hvarken hemmantal eller någon annan qvantitet, som beror af arean, bör såsom bestämmande rättsgrund antagas, helst den ene grannens skyldigheter aldrig borde ställas i beroende af den andres godtycke. Det läge i sakens natur, att stängsel-skyldigheten mäste mätas efter en helt annan qvantitet än arean, nemligen efter rågångens längd. Hade ett hemman fått längre rågång jemförelsevis med dess area, hade det visserligen fått ett större onus, än ett annat lika storf hemman med mindre rågång, men det - Lavsamt Allm.
Memorial, i anledning aj erhållen äterremiss of Belänkandet, JV.o Detta Betänkande, afgifvet, i anledning af väckt fråga om ersättning till'rotehållare vid Dal-Regementet för slitning af soldaternes vid Regementet klädespersedlar under ai bets-commenderingar, har blifvit åtei remitteradt af Ridderskapet och Adeln; men som detsamma ar vordet bifallet af Presteoch Borgare-Stånden den a3 sistlidne Januari samt af BondeSlåndet den 16 i samma månad, i anseende hvartill frågan, jemlikt 70 §. Riksdags-ordningen, ar genom Irenne Riks-Ständs beslut afgjord, så kan någon vidare åtgärd, i anledning deraf, å Utskottens sida icke ega rum. Slockboli» den 12 Mars 18/^ 1. STOCKHOLM, Elmuns och Granbergs Tryckeri, i84i. Statssamt Allm, Besv,- och Ekon,-Utskottens Betänkande, N.-o 178. 1 N:o 178. Ank. till Exp. Utsk. den 15 Mars 1841, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckta frågor om förändring af och lindring uti beskattningen å Qvarnar, m. m. Inom det Hedervärda Bonde-Ståndet hafva följande motioner i dessa ämnen blifvit väckta och till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskotten remitterade, nemligen: l:o af Riksdagsfullinägtigen Lars Larsson från Elfsborgs Län, som yrkat, att, då jemnlikhet i all beskattning medborgare emellan uti enahanda näringar är lika nödvändig som rättvis, Rikets Ständer, med afseende härå, måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla deras önskan, att, vid anläggandet af nya Tullmjölqvarnar på landet, desse måtte varda befriade från åsättande grundskatt, i likhet med hvad för dylika verk och inrättningar på Städernas områden är vordet stadgadt genom Kongl. Förordningen den 13 Augusti 1835; 2:o af Riksdagsfullmägtigen Pehr Mårtensson från Jönköpings
Först grep hennes knotiga hand ett stadigt tag i hans af blåsten hoptofvade hår, på hvilket han ej ännu hunnit att sätta mössan, och han blef omruskad, så att hela hans bräckliga lekamen skälfde; därefter brände en örfil på hans kind och därpå ännu en, som höll på att stjälpa honom öfver ända i rännstenen. Hade Daniels mor själf fått slaget, skulle det ej upprört henne mera. Utan att ett ögonblick besinna sig, rusade hon ner för trappan och ut på gatan, tunnklädd som hon var. Där fick hon fatt i lille Olles frusna hand och stod som en retad lejoninna midt emot tvätterskan. » Det är alltid synd att misshandla barn, » sade hon, » och i dag, på själfva julafton, borde han åtminstone slippa stryk. » » Men han är en slyngel, som blifvit mig påtvingad; han gör alla möjliga knep, och nu har han också förstört min tvätt. » » Jag tror ej, att det är någon fara med tvätten. Se här är pengar till någon, som kan föra den dit den skall. Lille Olle inbjuder jag som gäst för aftonen. » Så gick det till, att Olle ändå fick litet julglädje, och att Daniels mor ej fann julaftonen fullt så tung, som hon väntat, att den skulle bli. Någon gran hade hon ej, men lät tända lampor och ljus samt dukade själf ett julbord för sin lille gäst. Lille Daniels klä- der passade Olle något så när, och den vackra gunghästen dansade under sin nye ryttare. Medan alla dessa bestyr pågingo, glömde Daniels mor för några ögonblick sin sorg. Det var, som om hon med hans lilla lekkamrat fått igen en del af sin gosse och tyckte, att han fanns någonslädes i rummet, ehuru osynlig. Hon hade ej trott, att hon åter någonsin skulle kunna känna sig så glad och varm o m hjärtat. Olle sken af belåtenhet. Han såg på den goda frun, som han visste vara Daniels mamma, tyckte att han aldrig sett någon så vacker och så olik hans moster. Läckerheterna, de många ljusen, de vackra kläderna, allt detta, som var nytt för honom, förtjuste honom, men bäst af allt var dock gunghästen.
Maj:t må i aft 65i Bivilbiings-Utslottets BetSnkanéen. gående underdånig skrifvelse anhållan göras, om vidtagande af nödige anstalter 1:0 i och för den förändring Utskottet nu föreslagit genom den från Kongl Maj:ts och Rikets Karn* marCollegium till Kongl. Maj:ts och Rikets Kammarrätt öfverflyttade pröfningsrätten af besvär öfver PröfningsCommiteernes åtgärder, 2:0 till befordrande deiraf att mindre och till den inre skeppsfarten gagnade Skepp och Farkoster af Fern »våra Fästers drägtighet och deröfver, som förut ej varit underkastade denna skyldighet, måtte utan ali eller ock för minsta möjliga feostnad uppmätas och stämplas otli 3:0 till vinnande *f behörig verkställighet i Utskottets förslag rörande dels beskaffenheten af de framdeles utfärdande Debetsedlarne, dels executorernes skyldighet att i nödige fali utkräfva de jemlikt Bevillnings-Författningen ålagde Böter, dels fastställelse å föreskrifterne om besvärs anförande deröfver dels ock Öfver Ståtbålleren» i Stockholm rättighet att i sitt ställe utse någon annan till Ordförande i PröfningsComiteen. Da under öfverläggningarne yttrade sär skilde meningar varda härhos vördsamligen bifogade. Stockholm den 15 October 1823. Transumt af Protocollet , hållet uti Riksens Högloft. Ständers Bevillningsutskott nedannämde dagar är 1823. Den 13 Octoieg. BevillningsUtskottets Betänkanden. 653 Justerades Protocollen för den anira och io:de i denne månad, efter uppläsande af hvilket senare Herr Häggblad aflemnade sin, mot Utskottets der intagne beslut om Bevillningens utgörande af Ämbetsoch Tjenstemän, skrifte* ligen författade så lydande reservation: Detta beslut, kan jag icke för min del gilla, och föranlates derföre anmäla min re* servation. Det kan icke vara förenligt med en rättvis beskattningsgrund, att någon Tjensteman taxeras för högre Löneinkomst, än han verkeligen njuter.
Efter förutsändande af denna inledande förklaring, anhåller jag få yttra -mig i sjelfva saken. Först om dess formella behandling. Då Preste-Ståndet afslagit, Bonde-Ståndet bifallit, Borgare-Ståndet återremitterat Betärikit N:o 39, men R. o. Ad:n fattat ett derifrån något afvikande modifieradt beslut, och man vid läsning af remisshandlingarne kan tydligen finna en öfver, ensstämmelse ega rum emellan detta R. o. Adis beslut och de inom Rorgare-Ståndet yttrade åsigter, så har det velat mig synas som hade Utskit egt god anledning att såsom saminanjemkning upptaga och till samtliga Riks-Stånden framställa berörde, af R. o. Adin fattade beslut, utgörande en lämplig medelväg emellan de motsatta åsigtcrna, och på samma gång befryndad med Utskits eget förra Utlåt. Detta i afseende å ärendets formella behandling. Hvad åter beträffar innehållet af det oss nu föreliggande Utlåtit N;r 75, så och under det jag villigt medgilver att dess nuvarande ordalydelse undergått vissa märkbara förbättringar hos Utskit, vid jemförelse med den af den förberedande afdelningen deråt föreslagna redaktion, så finnér jag dock vissa satser der qvarstå, hvilka icke öfverensstämma med mitt sätt att uppfatta förhållandena. Så läser man t. ex. pag. 3 att »likasom man ej skäligen kan befara, att qvinnor skola anmäla sig till utöfvande af befattningar, hvartill de alldeles icke passa, kan det ej heller möta betänkligket, att åt K. Mit öfverlemna pröfningsrätten härutinnan.» Med så sangviniska föreställningar synas knappt några lagar nödiga, åtminstone blir varsamhet en vid de - Den 19 April. 323 ras stillande väl mycket åsidosatt egenskap, fruktar jag. Hellre än att blindt förlita mig på sådana förutsättningar, sorn här äro antydda, anser jag vissa gränser böra utstakas, grundade på ett moget öfvervägande af qvinnans sanna kallelse oell verkliga gagn, i förening med det allmännas; så har ock R. o. Ad:n sett saken.
Då jag tror att, i följd af Utskottets förslag, derest det blifver lag, handelsbok emot icke-köpmän aldrig skulle kunna, om än så ordentligt förd, såsom stöd för en talan af domaren åberopas, men en sådan följd skulle innebära en betänklig afvikelse från en mycket gammal handels-sed, hvilken i vissa orter af särskilda förhållande framkallats, så har jag med mitt förslag sökt undanrödja den anmärkta olägenheten. » Herr Ekholm har begärt få antecknadt att han ej i afgörandet af detta ärende deltagit. Bih. lill II St. Homstedt, iseo. Lag-Utskottets Utlåtande N:o 26. 1 X:<> 26. Ank. lill F.xp.-TJtsk. den 8 Maj I8G0, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af åtcrremiss utaf Lag-Utskottets betänkande N:o 15, i fråga om giftomannarättens upphörande. Omförmälde betänkande, hvarigenom Utskottet afstyrkt bifall till en af Herr Friherre Creutz, C. S., hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln väckt motion i ofvan angifna syftning, har, på grund af gjorda anmärkningar, blifvit af alla fyra Riks-Stånden till Utskottet återremitteradt. Emellertid synas nästan alla representanter, som i frågan sig yttrat, hafva gillat Utskottets åsigt i liufvudsaken, hvilken var och måste vara det i motionen framställda förslag. Och detta afsåg att helt och hållet upphäfva giftomannarätten samt lemna qvinnan oinskränkt frihet att redan vid femton års ålder, utan inhemtande af giftomans råd, ingå äktenskap. Rikets Ständer hafva dock, lika med Utskottet, ansett giftomannarätten böra bibehållas såsom regel, hvaremot ilertalet af representanter inom hvart af Riks-Stånden ansett ett undantag från denna regel böra göras för qvinna, som fyllt tjugufem år och i laga ordning blifvit myndig.
Saken är, att jag ännu ej är på det klara med mig själf. Det vore ej mänskligt af oss att ej utsträcka vår hand för att lindra och hjälpa, men det är svårt att bestämma, hur långt man bör gå, ty den yttre verksamheten kan lätt draga matmodern från hennes arbete i och för hemmet. Ett gammalt ordspråk säger: att husbondens öga gör hästen fet. Jag skulle vilja sammansätta ett annat: husmoders öga håller hemmet samman; ty erfarenheten har lärt mig, hur hennes öga behöfves för att hålla hemmets maskineri i jämn gång. Och när man därtill har små barn! » » Tala ej om dem. Skolan åtager sig j u nu för tiden besväret med dem. D u vet väl, att det finnes slöjdoch lekklasser för fyraoch sexåringar? » » D u är ironisk! Det gläder mig, att vi i den saken tänka lika. Skulle jag så tidigt sända mina små ifrån mig, skulle jag gifva mig själf det vanhedrande intyget, att jag är oförmögen att hafva dem om hand. Emellertid, för att återgå till vårt ämne, vill jag börja min berättelse från början: » När jag häromdagen var hos min svägerska och sitter som bäst med min tekopp och en delikat smörkrans — du känner till hennes utmärkta sort — kommer fru Kringspring fram och sätter sig vid min sida. Jag ville stiga upp för i tt lämna henne min plats, men hon tog ett fast grepp i min arm, som kom mig att ana oråd, och nödgade mig sitta kvar. » V i började ett samtal om gardinväf. Jag var glad öfver att befinna mig på neutral mark och drog fram med hela min lärdom däri. Den är nu ej synnerligen stor, men hade nog kunnat töjas ut ännu en stund, då vi plötsligt på någon besynnerlig bro hade kommit öfver på kvinnans arbete och verksamhet för det allmänna bästa. Hon frågade mig nästan i förbigående, hvad jag tänkte därom, och jag svarade ungefär hvad jag nyss sagt dig. D å blef hon ledsen och sade, att i mitt svar röjdes ej så litet af egoism, af tanke endast på mig själf och det som var mitt, medan samtidigt så mycken nöd rundt omkring ropade på hjälp.
Maj bordlagda Betänkanden: N:o 12, i anledning af väckta motioner om nedsättning i Expeditionslösen; och N:o 15, i anledning af vackt förslag om åläggande för Domare på landet alt kostnadsfritt tillställa rättsökande de Expeditioner, som ej i behörig tid varit tillgängliga att lösas. S. D. Föredrogos Konstiluhons-Utskoltels nedannämnda den 2 dennes bordlagda Memorial, nemligen: N.o 25, i anledning af Rlks-Ståndens beslut rörande det i Konstitutionsutskottets Memorial N:o 13 afgifna förslag till ändring i 11 och 12 §§ Rege rings-formen. Lades till handlingarna. N:o 26, i anledning af Riks-Ståndens beslut rörande det i Konstitutionsutskottets Memorial N:o 14 framställda förslag lill ändring i 21 § Riksdags ordningen. Lades till handlingarna. 452 Prot.-Utdrag dm 30 N:o 2 7, i anledning af Riks-Ståndens beslut rörande den i Konstitutionsutskottets Memorial N:o 15 föreslagna ändring i 2!} § Regerings-formen. Lades till handlingarna. N:o 28, i anledning af Riks-Ståndens beslut om det i Konstilulions-Ulskottets Memorial N;o 16 framställda förslag till ändring i 18 § Riksdags-ordningen. Lades lill handlingarna. N:o 29, i anledning af Riks-Slåndens beslut rörande den af Konstitutionsutskottet i Memorialet N:o 17 föreslagna ändring i 5 § 5 mom. Tryckfrihets förordningen. Ridderskapet och Adeln vidblef sitt förut fattade beslut och lade Memorialet till handlingarna. N:o 50, i anledning af Riks-Slåndens beslut angående det i Konstitutions utskottets Memorial N:o 19 framställda förslag till ändring i 55 § Riksdags-ordningen. Med vidblifvande af förut falladt beslut, lades Memorialet till handlingarna N:o 51, med förslag till ändring i 30 § Riksdags-ordningen. Förslaget förklarades skola hvila lill grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Ridderskapet och Adeln: af Herr Grefve Gyldenstolpe: alt, då ett privilegium afskafFas, detsamma borde, på sätt hiltills skall varit iakttaget, för alla på en gång upphöra att vara gällande, och icke, såsom Utskotten föreslagit, fortfara för eu del, sedan det upphört för de öfrige, utan borde en viss prsespriptionstid utsättas, efter hvars förlopp skyldigheten för Presteoch Klockare-bol att deltaga uti ifrågavarande allmänna byggnader skulle vidtaga; af Herr Cederschiöldmed hvilken Herr Friherre Boye sig förenat: ett ordet ”uppehålla,” som i texten till förfaltnings-förslaget förekommer, borde utbytas mot ordet underhålla, såsom mera öfverensstämmande med nuvarande språkbruk; hos Vållofl. B orgareStånd et: af Herr Hessle, hvars yttrande åtskillige Ledamöter biträd t: alt, då Utskotten, uti afgifvet och af Rikets Ständer godkändt Betänkande N:o a5, tillstyrkt, alt egare af skatteoch innehafvare af Kronohemman må, liksom säterioch frälsehemmans-egare, ega frihet att, utan föregången undersökning, anlägga husbehofs-mjölqvarnar, syntes det innebära en motsägelse att frikalla de sistnämnde från skyldigdet att bygga Tingsoell Fånghus; att en sådan frihet måhända varit billig så länge Adeln, som egde privilegieradt forum, uteslutande innehade säterier, rå och rörs samt frälsehemman, men sedan all jord finge besittas af hvilken Svensk medborgare som helst, vore det en positiv orättvisa, att den ene medborgaren, som bar lika rätt med de öfriga, till begagnande af Tingsoch Fånghus, skulle ega en förmon, hvarifrån andra voro uteslutnfe; att sådant icke öfverensB ihan g till 11. St. IQ.de Häftet, 2 Lagsamt Allm.
Sedan, vid pröfning af Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-rätts den 19 April 1841 gifna utslag, angående den af Förvaltaren vid Tull-uppbördsoch Kassörskontoret i Stockholm M. F. Finér åsamkade och efter hans den 20 Mars 1837 inträffade död yppade balans å de till Uppbördsoch Kassörs-kassorne för åren 1836 och 1837 hörande medel, fastställd, efter föregången utredning, till ett sammanräknadt belopp af 172,997 r:dr 3 sk. 3 rist., men sedermera genom särskilda levereringar nedsatt till 123,344 r:dr 13 sk. 4 rist., Kongl. Majit, genom Dess Högsta Domstol, medelst utslag den 6 Maj 1843, ibland annat, ålagt förre Departements-chefen vid General-Tullstyrelsen, Presidenten J. P. af Billbergh, att, näst efter förre Kontrollören vid bemälda Styrelses Uppbörds-kontor Paul Middendorff och förre Kamererare!) vid samma Styrelses Kammar-kontor, Kammarrättsrådet J. Winroth, dels hålla Kronan skadeslös för den uppbördsbrist, Tullförvaltaren Finér å inkommande Sjötulls-uppbörden för år 1836 sig ådragit, dels ock i gäldandet af 1836 års brist å utgiftsmedlen deltaga, på det sätt, att Presidenten af Billbergh skulle ansvara för så stor anpart af balans-beloppet för år 1836, som återstod, sedan, i följd af de i Kongl. Majits utslag uti Tullförvaltaren Finérs balans-mål gillade grunder i afseende på tillgångarnes efter