Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om jag ville inlåta mig uti vederläggning af allt hvad som i tryck eller inom de andra Stånden emot min åsigt blifvit sagdt i detta ämne , fruktar b'S> att R. o. Ad. med skäl skulle ledsna dervid. Den talaren, jag menar, har utgått från den förmodan, att en brochure, undertecknad J. O. II , skulle hafva ledt Utsk. , hvilket bevisa!', att man lätt ser saker skeft, när man blott betraktar dem i cn viss riktning; ty brochure-författaren talar för bibehållandet af linieskepp, då deremot Utsk. varit af motsatt tanke. Samme värde talare har uppdragit en jemförelse emellan förhållandet med vår marin och andra länders, såsom Frankrikes, Englands och NordAmerikas, för alt bevisa, att Sverige borde lemna större anslag till sin flotta. Men det egentliga skälet, som talar emot en linieflolta för Sverige, har icke blifvit vederlagdi, nemi. tillgångarné inom vårt laud i förhållande till andra landers. Man har velat anslå alla möjliga känslor oell, bland annat, yttrat, att andra nationers aktning för den Svenska skulle betydligen förminskas, om linieflottau borttogs. Jag vädjar till omdömet bos den värde ledamoten, sorn gjorde denna anmärka., och som blist kan bedomina förhållandet, 0111 våra linieskepp , i det skick de för det närvar, befinnas, kunna anses af sådan beskaffenhet, att de k un fia ingifva andra nationer aktning föY detta vapen ; om icke aktningen skulle vara bättre bevarad, Den 13 Maj f. m. 5G5 derest vi ägde fane fartyg, men i sådant skick oell på det sätt försedda med livad till utrustningen erfordras, som den värde ledamoten sjelf skulle önska att se dem. Del är besynnerligt, att man ännu i våra dagar kan tro sig uträtta något med uppgifter på papperet.
Under debatten i det Engelska underhuset öfver navigationsaktens uphäfvande yttrade flera sjömän, bland andra Amiral Napier, och serskildt för den specielt nedsalta komite'n för frågans behandling, Amiral Stirling, hvars yttrande återfinnes i de s. k. ”parliamenlary papers”, att det bästa sjöfolket för den Engelska marinen erhålles ifrån de fartyg, som transportera stenkol, om ej ifrån de fartyg, som gå på de transatlantiska hamnarne, der sjömannen väujes vid mera beqvämlighet än på den Engelska kustfarten, der han ständigt omgifves af faror, som fordra hans största vaksamhet, och der det ombytliga klimatet äfven härdar hans physik. — Om Sveriges skärgård icke, i ännu högre grad, bör frambringa detta vaksamma, härdade sjöfolk än den Engelska kusten, hemställer jag till det Höglofl. Ståndet? Eller, vill man måhända änuu, emot sådana auktoriteter, dem jag haft äran åberopa, hemta stöd af det omnämnda dokumentet ifrån Stockholms handelssocietet? Jag begär äfven statsmakternas välvilja åt denna delen af vår sjöfart, ty genom att utbilda den till folknäring, så framkallar man på samma gång en slags familjeseglation, om jag så får uttrycka mig, och härigenom bidrager man ali knyta fastare familjebanden vid denna närings utöfvande; och man räcker äfven härigenom moraliteten en stödjande hand. Ty fartyget timras hemma i någon af Sveriges många små hamnar, der gemensamt arbete företages; en del af utrustningen kan verkställas i hemmet, och provianten utgöres af hvad i trakten, innan afresan kan upköpas. Vinsten blifver således till största delen i familjens hand, och på samma gång bildas delta patriarkaliska sjömanslif, som hvar och en, som varit i Marseille eller Livorno har måst beundra, i fall man gått ombord på ett Grekiskt fartyg. Jag vet att man kommer att förebrå mig, att jag håller mig vid aflägsna länders exempel, och man kommer att ironiskt fråga mig, hvarest dessa frakttillfällen finnas i Norra Europa, i fall äfven fjetlrarna lossades.
Derigenom skulle man komma till det resultat Lag-Utskottet åsyftat, nemligen att den, sorn verkligen behöfde Förmyndare, erhölle den, men att vid sådane tillfällen, då den tilltalade icke hade någon afgjord böjelse för dryckenskap, utan hans öfverlastande blifvit föranledt af någon tillfällighet, han ock förblefve myndig; dock, som s:ne Stånd redan bifallit betänkandet, och en modification deri endast skulle föranleda Den i Febi'uarii f. m. lill jemkningsförslag, hvars uppgörande, f anseende till Riksdagens snart annalkande slut, svårligen lärer kunna medhinnas, hemställer jag, om icke Ridderskapet och Adeln, heldre än att låta äfventyret att blifva ställd under förmynderskap qvarstå uti Lagförsla-, get, skulle vilja instämma i Hederv. BondeSlåndels beslut, Herr Thairij Wollrath: Det Förslag Utskottet framställt, att den, som 4^de gången befinnes öfverlastad af starka drycker, ovillkorligen skall ställas under Förmynderskap, är både öfverflödigt och onyttigt; ty den som är misshushållare och tillika liderlig, kan, enligt allmänna Lagen, ställas under förmyndare. Han blir då omyndig för-, klarad derföre, att lian ej kan sitt gods vårda. - Äger han dertill erforderlig förmåga och det oagtadt skulle ställas under förmyndare, så kunde väl icke Förmyndaren yägra att lemna honom afkastningeö af hans egendom, och han äger ju då samma tillgångar att öfverlasta sig med. Jag anser alltså detta stadgande alldeles olämpligt, och förenar mig med dem som yrka dess borttagande. Herr Crusenstolpej Magnus Jacob: Lika med Herr von Hartmansdorff tillstyrker jag antagande af Herr Ribbings förslag, dock med uttryckligt förbehåll, att Domsrätten i fylleri mål öfverflyttas1 från Konungens Be-?, failningshafvande till Domslolarne, D e ri i F e b r iva r i i f. rn. 7^ Herr Rosenqvist t Fredrik Leonhard:
Vi befaller fältmarskalker, generaler, amiraler, landshövdingar och andra befälhavare att skyndsamt sprida Vår vilja och allvarsamt efterse den obrottsliga verkställigheten och efterlevnaden. Gripsholms slott den 5 mars 1808. GUSTAF ADOLPH. Kungörelse rörande lantvärnsinrättningen. Stockholms slott den 14 mars 1808. Då rikets östra gräns blivit angripen av Ryssland och de västra, södra och norra gränserna hotas av anfall har Vi funnit Oss föranlåtna att med all styrka Vi kan åstadkomma frälsa och freda riket. Vi begagnar oss av de rättigheter och skyldigheter som rikets urgamla grundlagar, nu gällande regeringsform och säkerhetsakt, som Svea konungar åligger. För att med tillräcklig makt möta Våra fiender befaller Vi varje ogift och med friska lemmar försedd yngling mellan 18 och 25 år av vad stånd han än är och som inte redan är soldat, båtsman eller reserv, att hålla sig redo att tillgripa vapen för fäderneslandets frälsning. Befallningshavaren skall skyndsamt undersöka hur många ynglingar det finns i de olika socknarna och städerna. Därefter skall vi fördela dem på lantvärnstrupper och utrusta dem. Stockholms slott den 14 mars 1808. GUSTAF ADOLPH. Kungörelse om krig mot konungen av Danmark. Stockholms slott den 15 mars 1808. Konungen av Danmark har utan alla grundade skäl och anledningar förklarat Oss krig. Vi vill under säker förtröstan på den Allsmäktige Gudens bistånd, vidtaga de möjliga anstalter att motstå denna nya fiende. Därför är all skeppsfart, handel, postgång och brevväxling med Danmark och Norge förbjudet vid livsstraff. Vi befaller fältmarskalker, överståthållaren, generaler, amiraler, landshövdingar och andra befälhavare att skyndsamt sprida Vår vilja. De skall också ha insyn i att befallningen utförs. Stockholms slott den 15 mars 1808. GUSTAF ADOLPH. Hans Kungl Höghets Hertigen av Södermanland, tills vidare Sveriges Rikets Föreståndares öppna BREV och PÅBUD angående låns upptagande till försvarsanstalternas besörjande. Stockholm den 20 mars 1808.
Förläggaren förtjänar synnerligt erkännande, för det han, utan att sky några kostnader, gifvit arbetet en sä alltigenom gedigen utstyrsel. Kvinnoregemente, roman från finska landsbygden, af K. A. Tacaststjerna, 2 delar; Albert Bonniers förlag. — Ett alltigenom intressant arbete, säkerligen ett af den framstående författarens allra bästa. Charles G. Gordon, en lifsbild, tecknad af Cecilia Båålh Holmberg; I&lt;ahlcrants §• C-.os förlag. — Den flitiga och talangfulla författarinnan, väl känd för Iduns läsekrets, har här lämnat en förträfflig skildring af en bland samtidens mest intressanta per sonligheter, » Englands störste son i vår tid&gt;, århundradets kanske förnämste hjälte näst Napoleon den store. Boken kan läsas med det största intresse af både ung och gammal. Kring långvedsbrasan, humoresker och skildringar af Thure Sällbcrg; Vilhelm Billes bokförlagsakliebolag. — - En hel samling roliga och oförargliga historier har den småländske krönikören här sam lat ihop, o c h förf. kan vara alldeles säker på, att » hvad följden än ska ' bli och hvad folket ska ' säga », så är det det, att en hvar, som tar del af dessa historier skall få sig månget godt skratt och ett angenämt tidsfördrif. Harmonier, af Elise Polbo, öfvers. af Annie Wall; Er. Skoglunds förlag. — Innehåller verkliga små pärlor till berättelser o c h kommer utan tvifvel att mottagas med glädje af förfs alla gamla vänner. Två år, nya dikter af Fredrik Nycander; Gustaf Chelius ' förlag. — Den unge skalden, väl känd för Iduns publik, har här samlat ett urval af de dikter han under de senaste tvänne åren i åtskilliga tidningar offentliggjort samt tillagt flere nya. Liksom hans första diktsamling » R ö d a skyar » vittnar äfven denna om en framstående begåfning, som ej hör till det hvardagliga slaget. Kärlek till djuren, af fru Elisa Brightwcn, öfvers. af Anton Stuxberg; Gustaf Chelius ' förlag. — Innehåller en samling vägledande exempel till tämjandet och vården af våra skogso c h trädgårdsfåglar samt andra i frihet lefvande djur.
Den sommaren råkades de ofta — i bör j a n som kamrater, hvilka med viktig min uppgöra reformoch omorganisationsplaner inom sina olika verk, slutligen som fästman och fästmö. Våren därpå och hösten sprungd de på klappjakt efter husauktioner och möbelunder-hand-försäljningar och funno till sin förfäran, att allting kostade pengar. Men hvad skulle de vänta p å? Ingen hade något arf i kikaren och att dröja, tills han blef ordinarie — det var jti en hel evighet till dess! Men det skulle n o g gå ändå! Han var i banken om förmiddagarne, hela eftermiddagarne till klockan nio tjänstgjorde han i postsparbanken - ?fch på detta sätt förfeftj&amp;nade han femtonhundra kronor om året. Och hennes sextio kronor i månaden voro minsann inte att förakta, ty naturligtvis skulle hon vara kvar i posten. De hade hyrt sig en liten våning på två rum och kök fyra trappor upp i början af Vasastaden, ty de kunde icke b o längre bort, om han skulle hinna ner till postsparbanken till klockan fem, och de hade hvarken råd eller möbler till flere rum. Och en söndag togo de en täckvagn och foro till kyrkan och läto viga sig i klump med några gesäller och arbetare. D e hade begärt tjänstledighet på måndagen, men då de på tisdags morgon kommo till sina platser, voro de generade. Kamraterna skojade med honom och frågade, om de finge bjuda den nygifta äkta mannen på ett glas svart, och kontrollören gjorde sig särskildt ärende fram till henne, för att, som han sade, se efter, om hon var sig lik. Hon rodnade under deras blickar, då de manliga kamraterna k o m m o fram och gratulerade, och tyckte, att det var förfärligt obehagligt. Men alla voro snälla och vänliga och ingen gjorde några närgångna antydningar o m, att det finns folk, som gå och IDUN 1894 433 gifta sig, då de ingenting ha och föga ha att vänta af lifvet. På hemvägen gick han in i en kryddbod och köpte ett hälft kilo vindrufvor, och då han sprungit uppför de fyra trapporna, stod hon i dörren, röd och upphettad och med köksförklädet framför sig, och bjöd honom stora famnen. — Nej, men vindrufvor!
VII. B. 329. A. 331. E. 335. — N:o 26. till Rikets Ständer, med förslag lill Nationalrepresentationens ombildning och deraf följande grundlagsändringar. VII. B. 402, 433. VIII. — N:o 28. med förslag angående ändring i RiksdagsOrdningens 14 §, med afseende å representationsrättigheten för Fahlu bergslag. VII. B. 435. A. 446. — N:o 29. till Rikets Ständer, med förslag om uteslutande ur 11 § Riksdagsordningen af stadgandet angående ofrälse valförrättare vid Riksdagsmannaval för BondeSländet. VII. B. 435, 446. VIII. A. 352. — N:o 30. till Rikets Ständer, med förslag om ändring i RiksdagsOrdningens 26 §, angående ordningen för RiksStåndens uppträdande å Rikssalen vid Riksdags öppnande. VII. B. 435. Å 449. X. U. 356. A. 401. U. 486. A. 509. U. 686. A. 694. — N:o 31. lill Rikets Ständer, angående 2:ne Stånds återremisser å memorialet N:o 22. VIII. — N:o 32. till Rikets Ständer, angående 2:ne Stånds återremisser å memorialet N:o 24. VIII. B. 60, 401. A. 482. X. U. 356. A. 404. U. 686. A. 694. — N:o 33. till Rikets Ständer, angående ändringar och tillägg i föreskrifterna om grundlagsfrågors behandling. ConstitutionsUtskottets Memorialer, Betänkaoden och Utlåtanden: — N:o 34. till Rikets Ständer, med förslag angående tillägg i 28 § Regeringsformen, åsyftande villkorlig befordringsrätt för utländske män till vissa embeten och ijenster.
Då det är obestridligt, att man med fyra 25 kannors pannor, af ändamålsenlig construction, och med godkända biapparater, samt fullständig inmurning, kan tillverka lika mycket bränvin, som med en Den 14 September f. m. ioo kannors panna, så inser jag ingen rättvis grund, hvarföre den större pannrymden skall högre beskattas, i fall det verkeligen vore tillverkningens inskränkning man upriktigt åsyftade. Jag inser ganska väl, alt ägare af de smärre pannorne skulle, genom ett dylikt system, nödgas frånträda sin rörelse, för att snart finna en verklig vinst uti spanmålsförsäljning, i stället för den nu för handen varande förlustgifvande sädesförstöringen å en ändamålsvidrig bränvins-tillverkning; oeh jag inser äfvenväl, hvilken verkan i anseende till bränvins-consumtionen inom det lilla hushållet skulle åstadkommas, från nödvändigheten, alt, till det nödiga behofvets fyllande, köpa det erforderliga bränvinsqvantum, i stället för att inom huset tillverka denna vara, hvars tillfälliga begagnande till öfvermått, just genom sjelfva tillverkningssättet, hufvudsakligast befrämjas. Jag är öfvertygad, att Landtmannarörelsen, näst efter det höga skattebeloppet, icke äger någon kraftigare motverkan, än de orimliga skyddstullar å inkommande spanmål Landtmanrien begär, under den olycksaligt falska förutsättning, att dess fördel derigenom åstadkommes, äfvensom ifrån en så ändamålsvidrig Landtmanna-handtering, som den egentliga busbehofs-bränniugen är hos oss. Deli i4 September f. m. Någon liflig spanmålshandel kan omöjligt äga rum, utan en stadgad och bestämd, måttlig, för att ej förskräcka med det ordet lindrig, tullafgift, och dermed förknippad ostörd frihet, att inoch utföra spanmål, efter sig företeende, af handelsberäkningarne uppkommande, omvexlande förhållanden.
Gr. Wachtmeister, Axel Fredrik samt 370, Frih. Paijkull, Johan Gustaf, och inom 17:de Bänkm:s Afd:n, JM 1413. Hr Råfelt, Anton. Föredrogs Hr von Seths, Johan August, d. 29 sistl. Nov. f. m. på bordet lagda motion med förslag till nytt system för vägars byggande och underhåll. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att denna motion visserligen vore af beskaffenhet att tillhöra flere Utsk:s behandling, men att då intet hinder vore för det Utsk., dit den remitterades, att begära sammanträde med andra Utsk., Hr Gr. o. Landtm, finge hemställa om R. o. Ad. behagade bifalla “motionens remitterande till Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. Ropades Ja. i Den 1 December. Föredrogs Const.Utsk:s d. 29 sistl. Nov. f. m. på bordet lagda Mern. N:o 2, med upgift å hvilanda förslag till ändring i Grundlagarne. Detta Mern. lades på begäran af flere ledamöter ånyo på bordet, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, ti 11 kännagaf, att vid i dag hållen Talmans-öfverläggning, Talmännen, på det förevarrde ärende må samtidigt hos RiksSt:n förekomma till afgörande och enär de närmaste Plena troligen komma att uptagas af motioners väckande och remitterande, öfverenskommit att hos RiksStm göra hemställan derom, att Const.Utskrs Mern. N:o 2 må företagas till afgörande Lördagen d. 13 dennes och då upföras främst på föredragnrslistan, hvarföre Hr Gr. o. Landtm, nu finge hemställa om R. o. Ad. behagade dertill lemna bifall. Ropades Ja. Föredrogos och remmitterades till BankoUtsk. Hr Montgomerys, Gustaf, nedannämnde d. 29 sistl.
Såsom skäl för densamma anföres naturligen den inhemska productionens behof af skydd; men något skäl, hvarföre denna laudlmanna-product företrädesvis bör skyddas, har jag icke hört anföras, oaktadt Utskottet å de flesta andre föreslagit en vida lägre tull, såsom t. ex. å Talg: 21 | proc., Spanmäl: 20 proc., Kreatur (jemväl svin): 20 proc., Aletwurst, hvilket dock med tillgång på kött och fläsk torde kunna inom landet tillverkas, a5 proc., och slutligen Kött: färskt och saltadt 33| proc. Såsom i afseende på behöflighet och användande närmast jemförligt med den sistnämnde varan, lärer fläsk äfven böra med densamma åsättas lika införsel-tull, som, med bibehållande af det föreslagna tull-värdet af3 R:dr, gör 1 R:dr per Lisp. c) jern: gjutet 1) Tackoch Ballast-, af Sjö- och Myrmalm. De skäl, som förmått mig att rösta för förbud å utförsel af Tack-och Ballast-jern af Bergmalm, gälla ingalunda för ofvanstående artikel, hvars utförande jag tvertom skulle anse såsom en vinst, icke blott för exportören j utan ock, af allmänt kända orsaker, för hela den Svenska jernhandteringen. Jag tillstyrker således, i denna punkt, bifall till Utskottets Betänkande N:o 2i. 2) Hällar öfver 1 \ tums tjocklek, samt Lod och Lödjor öfver 1 Skepp:ds vigt stycket. Då jag gifvit tillkänna, att iag röstat för' utförselförbud å Tackjern af Bergmalm, och sådant lätteligen kan gjutas i form, så väl af tjockare hällar, som af lod och lödjor, måste jag, för consequencens skuld, tillstyrka, alt äfven ofvanstående artiklar måtte till utförsel förbjudas. Bil. till Bevillniligs-Utskottets Utlåtande, ]S:o 3o. 3 3) Casserade kanoner, mörsare och bomber.
Härtill behöfves ingen prakt och glans af marmor eller andra dyrbara stenarter; endast ett hus i enkel allvarlig stil, fri från ali flärd. Yi se af nya exempel (Teknologiska institutet och Vetenskaps-akademien) att sådana byggnader låta uppföra sig på kort tid och utan jemförelsevis öfverdrifna kostnader. Såsom ett ytterligare skäl för behofvet af en sådan byggnad och såsom exempel på den villervalla, som måste uppkomma, när man ej har tillräckliga och fullt passande lokaler för vigtiga samlingar, anhåller jag få nämna, huru det för betraktaren visar sig stå till med fördelningen af Svenska Statens samlingar. Historiska arkicalier, som alla borde finnas i Riksarkivet, förekomma nu i Riksarkivet, Kongl. Bibliotheket, Kammar-kollegium och Vitterhets-akademien. Handskrifna böcker, som borde vara samlade på bibliotheket, finnas nu i Riks arkivet, Yitterhets-akademien och Kongl. Bibliotheket. Tryckta böcker och småskrifter, som i främsta rummet och fullständigt (med undantag af serskilda specialiteter) borde finnas i bibliotheket, samlas nu både i Riksarkivet, Yitterhets-akademien och Kongl. Bibliotheket. Gravyrsamlingen, sorn' borde förenas på ett ställe, finnes nu både i Kongl. Bibliotheket och museum. Konstsaker, målningar och sculpturer, som endast borde finnas i museum, förekomma nu både i museum och Vitterhets-akademien. Antiqviteter och Historiska minnen, som egentligen tillhöra Vitterhets-akademien, finnas nu i museum, Klädkammaren, Rustkammaren och Vitterhets-akademien. Vapen finnas både i Rustkammaren och Vitterhets-akademien och Ethnografiska samlingar både i Vitterhetsoch Vetenskaps-akademien. Häraf synes att tillståndet är så att säga nära kaotiskt, och att väl beräknade och skyndsamma åtgärder för ett systematiskt ordnande af dessa rika men hopblandade skatter äro af behofvet påkallade.
Motioner i Pr este-Ståndet 1862. N:o 34. 59 Ett sådant åsämjande, ehuru hvilande på en vacker grundsats af broderlighet, är dock vid verkställigheten förenadt med icke ringa svårigheter. Det är för bonden icke likgiltigt om hans ök skall användas en eller två dagar af hundrade ej eller för torparen likgiltigt, om han skall utgöra ett eller två af hundrade dagsverken. Också har 26 Kap. 1 § Byggninga-balken erfordrat åtskilliga förklaringar, hvaribland må vara nog att erinra om Kongl. Resolutionen på allmogens besvär den 1 September 1741, hvarigenom bruksegares och deras smeders byggnadsskyldighet bestämmes, Kongl. Resolutionen den 9 Juli 1752 och Kongl. Brefvet den 4 Maj 1759 i hvilka hemmantal och gårdantal föiddaras likbetydande med oförmedladt mantal, Kongl. Brefvet den 29 September 1825 och den 20 Juli 1830 hvaraf synes, att ett hemman under särskildt nummer i mantalslängden icke befrias från dagsverkes utgörande, derföre att egaren bor utom församlingen, men deremot två eller flere delar af hemman i samma by icke utgöra mer än ett matlag eller rök, då de tillsammans icke öfverstiga \ mantal o. s. v. Stundom förklara förklaringarne ingenting, såsom Kongl. Brefvet den 1 Mars 1765, då det säger att soldater icke “emot förra vanligheten11 höra åläggas dagsverken, en befrielse som efter förloppet af 35-årig fred upphäfdes genom Kongl. Cirkuläret den 26 Oktober 1850. Med alla dessa närmare bestämmelser och förtydliganden, hvartill kunna läggas ännu flera, i Backmanska lagsamlingen men ej i mindre lagupplagor tillgängliga, är nämnda byggnadsskyldighet långt ifrån tydligen bestämd. Och orsaken dertill är lätt funnen. Lagen har icke hållit jemna steg med landets industriella utveckling. Yi hafva redan i landsbygden fabriker, verk och inrättningar af andra slag än jernbruk och qvarnar.
“ Emot 16:de punkten, angående anslag för uppförande af en bro öfver Sagan vid Nyqvarn: af Riksdagsfullmägtigen G. Bjerkander från Skaraborgs län : "Jag har icke kunnat biträda Utskottets beslut att bevilja anslag till ifrågavarande brobyggnad, emedan jag anser att allmänna lagens stadgande ifråga om broars byggande och underhåll, bör gälla för den ena landsorten så väl som för den andra. Att undantag i och omkring hufvudstaden stundom egt rum, kan möjligen i vissa fall försvaras, men det vore ett alltför vådligt prejudikat att utsträcka exemplet nere i landsorterna. Man skulle då vid kommande riksdagar blifva öfverhopad med ansökningar om understöd för samma ändamål. — Man har visserligen sagt, att häradet möjligen skulle kunna åläggas att återbära medlen till Statsverket, men jag anser att man då gör häradet en större tjenst om man ålägger dem att sjelfva bygga bron, ty säkerligen göra de det sjelfva för bättre pris, än Staten, hvars arbeten alltid blifva dyrare. — Den nu varande bron lärer dessutom icke vara sämre, än att den kan genom reparation stå godt ännu i flera år; och derföre tillstyrker jag att denna punkt måtte afslås.“ Emot 18:de punkten, angående anslag för en brobyggnad öfver det s. k. Rörviks sundet i sjön Asnen: af Riksdagsfullmägtigen Daniel Danielsson från Jönköpings län. Emot 31:sta punkten, angående statsbidrag för öppnande af segelled från Hattefura hamn till sjön Stora Lee: af Herr Friherre af Ugglas, Gust.: “Ehuru Stats-Utskottet, genom att tillstyrka ett statsbidrag af En million Riksdaler för öppnande af segelled från Hattefura hamn till sjön Stora Lee, ådagalagt, att Utskottet fullt uppskattat denna kommunikationsleds stora vigt och betydelse, måste man dock, vid närmare undersökning af förhållandena, stadna i tveksamhet, huruvida detta storartade arbete skall kunna komma till utförande på de af Stats-Utskottet föreslagna vilkor. Utskottet har nemligen hemställt, att, af berörda statsbidrag, 800,000 R:dr skulle utgå såsom lån och 200,000 R:dr såsom anslag utan återbetalningsskyldighet.