Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derföre heter det i det stadgande i lagen som säger: ”ingen tage eller läte förskrifva sig högre ränta än 6 för hundradel” men derjemte heter det, om man vill lägga räntan till kapitalet och sedan derå beräkna räntan, det skall ej för ocker räknas. Nu lärer väl en quantite' spanmål svårligen kunna betraktas som ett kapital, med mindre man evalverar varan i penningar och derefter uträknar räntan, men då man fordrar lånet åter, in natura, så har det icke direkt den egenskap, som eljest innefattas i ordets försträckning i den mening, som Lagstiftaren begagnat detta ord. Således innefattar den Kgl. föreskriften af d. 6 April 1842 ingalunda något sådant stadgande, som lägger hinder i vägen för 192 Den 25 Januari e. m. K. Bef:de alt kunna, efter sig företeende omständigheter, bestämma It vil ken ränta som helst om hvilken Socknemännens sinsemellan kunna öfverenskomma, utan alt dervid vara bundne af allmänna lagens föreskrift beträffande ränta för utlånle kontanta penningar. Deraf följer alt, om K. Beflude vid pröfning af ett reglemente för lån ur ett Sockenmagazin misstagit sig i sitt omdöme och vägrat fastställelse derå, på den grund, ali den s. k. räntan, d. v. s. afgiften eller afgälden å derifrån utgående lån vore högre än 6 för hundradet, så kan frågan härom i besvärsväg afgöras hos Konungen, hvilken tvifvelsutan icke underläte att uti ett sådant misstag meddela rättelse. Alt nu blott för ett enstaka fall, eller derföre, alt eli sådant misstag egt rum, ingå lill Konungen och begära förklaring öfver del förenämnda K. brefvet, anser jag desto helldre öfverflödigt, som, i fall man skulle förfara så vid alla de fall, då såväl de exekutiva myndigheterna som domstolarna möjligen misstaga sig om lagars och författningars mening, R. St. svårligen skulle komma i tillfälle att göra annat än att ouphörligen begära förklaringar öfver den ena författningen efter den andra. Erfarenheten visar väl alt misstag ofta nog kunna begås; — men derföre har man också myndigheter, den ena högre än den andra, på det att man skall kunna vinna rättelse då sådan påfordras.
Drömmer jag? Var detta min mor, min OSCAR. ärade, aktade, rättänkande mor, som talade? Nej, nej jag hörde miste det kan, det får inte finnas någon fläck der. Min olycka har förvirrat hennes förstånd hon talade i yrsel. Min nej, jag vill inte tänka på hennes ord vidare. stackars, stackars mamma! Men ändå... Nej, Det vore att begå en orättvisa mot henne sjelf. Fins det då ingen möjlighet att anskaffa dessa olyckliga penningar! Men i dag har jag pröfvat mina vänner, och det fans inte en som höll profvet. bref). SELMA (från fonden med ett Här är ett bref. Oscar bryter brefvet och läser:) »Misstankar måste ha uppstått. Extra revision af kassan och böckerna är anbefalld i morgon klockan tio.» Intet namn och stilen förvänd. Man är försigtig. Nåväl, så är tärningen kastad. Jag får Tag hit! (Selma lemnar brefvet och går till OSCAR. tömma förödmjukelsens bägare i botten. Något värre borde det inte kunna bli Alm har stort aldrig brottet, och hon ville... Kan jag då inte inflytande och... Hon förebrådde mig upptäckten, få dessa ord ur mina öron! Hon menade dem _________ aldrig aldrig! Är då hela verlden förpestad? Femte Scenen. OSCAR. MILDE. fjerndelen väntar ännu på att bli, utom några få, som låtit vaccinera sig med fårkoppor eller imJag känner mig lika knäsvag som om jag hade hela turkiska riket i benen. OSCAR. MILDE. Nej, inte hela, bara tre fjerndelar. Den sista MILDE (från fonden). pregnera sig med galla som jag. Fördömda trappor! Kanske att farbror önskar sitta ned och hvila? Ja, kanske det, ja. God qväll, skulle jag väl säga. Tittade egentligen upp för att höra efter om du känner dig något »oskyldigare» än i gar. OSCAR. farbror. Oskyldighetens tillstånd är förbi, det vet väl MILDE. haft en fördömd batalj att utkämpa med min Jag skulle ha kommit förr, men jag har
Genom alt inlägga ett sådant vilkor för kreditiv-rättens beviljande, binder banken denna del af lånerörelsen på helt annat sätt än sina öfriga lånerörelse-grenar, och kan ej mer fritt disponera öfver denna del. En sådan väg kan blifva farlig att beträda. Så länge det med bankens egen säkerhet och principerna för dess lånerörelse är öfverensstämmande, vill jag för min del gerna tillstyrka att banken, utan att fästa något vilkor, beviljar Hypotheksföreningarne kreditiv-rätt, och jag anser dem till följe af Rikets Stände;s löfte vi l 1834 års riksdag, nära nog dertill berättigade. Deremot anser jag räntan böra eiläggas med 5 procent, och ej, såsom Utskottet föreslagit, med 4; I-Iypotheks-föremngarne äro enskilta inrättningar, som ej stå under statens kontroll, hvilkas vinst tillfaller dem sjelfve; de böra salund?, med undantag af kreditivens belopp, ej åtnjuta bättre förmåner än hvar och en enskilt kassa-kredifiiv-tagare.. Serdeles skulle jag önska att banken med kreditiv-rätt, äfven större än den nu föreslagna, understödde de Hypotheks-föreningar, som röra sig endast med inhemska penningar, Banko-Utskotiels Betänkande, ;V:o 2-?: 55 för att ej tvinga dessa att, i likhet med de öfriga, skuldsätta sig utomlands'. Ben utländska skuldsättning, hvari cn del af dessa föreningar invecklat heta provinser, bör deremot ingalunda uppmuntras. I hvilka förvecklingar dessa utländska penning-transaktioner, i förening nied dea vissa Hypotheks-föreningar medgiPua rättighet af en serskildt taxering bredvid den officiella, kunna inleda fäderneslandet, fr svårt alt nu förutse, men i min tanka borde statsmakterna deråt egna större uppmärksamhet, än som hittills varit fallet. Uti denna reservation hafva sig förenat hr professor Selander och hr K. A. Almgren.
Set anbra ftycfet dr för nanoaranbe betmiS utarbetabt od) anfeö funna btiftoa fdrbigt få tibigt att trycfniitgen beraf fan mibtaga omebetbart efter bet förfta ftycfet btifmit utgifmet. tBrSninin?» Sörorbningar aitgåeitbe mitforen bets för brdnminStittmerfning bets ta3ftiftmngeit.j-r ^rj^i;jnjUg ap brdnmtn fautt anbra brdnba etter beftitterabe fpirttuöfa brycfer Ijafma ttnber ben 18 Secentber 1863 btifmit af ölong t. SRaj:t utfgrbabe. Sen frihet, font förftndmnba författning temnar tittmerfarne att funna brifma bränneriröretfe H termin på t)öfteu od) 11 på mårén, od) tjmilfen frihet föga begagnabeS fifttibne år, fyneS numera fontnta att ntydet tagaS t anfpråf. ssrämnine» Itr 1862 ittöfmabeS brdnminötiltmerfning i 579 brdntterier. Sitt* uuiuatuin. 11;erfu{ngöBctopf'ct utgjorbe bå 14,376,299 faunor af gdttanbe normal* fttyretfe fig tittbragit fcban f tf t a Siifsbag.
Äfven jag ber att få instämma med de föreg:de talarne. Denna ifrågav:de förhöjning, öfver hvad Utsk:t föreslagit, är så mycket mera nödvändig, som den mindre redskap, som ännu återstår, ej år af särdeles komplicerad beskaffenhet, hvadan den gan - 488 Den 30 Mars. ska lätt kan begagnas till lönnbränning. Då man anser att för framtiden all försegling af redskapen är onödig, är det skäl att söka upmuntra hembjudandet till Kronan af enkel redskap, genom att bestämma inlösningssumman så högt som möjligt. Jag, för min del, skulle briska, att de föregtde talarne gått ännu längre och tillstyrkt 33T/3 proc.; men då ett Stånd redan lättat ett beslut, som K. o. Ad. tyckes böjd att biträda, vill jag ej yrka på någon vidare förhöjning, utan förenar mig med dem, som önska att ordet »x/5» i Betidet utbytes mot »%». Hr Reutersvärd: Då jäg har mig bekant, att PresteS:t beslutat att förändra inlösningssumman af enkel redskap från V5 tili % öfver metallens värde, och R. o. Ad:n troligen deri instämmer, skall jag ingalunda söka att motsätta mig ett sådant förslag. Dock får jag förklara, att jag skulle velat gå ännu längre, ithy jag anser att denna förhöjning bort bestämmas ända till 50 proc. Detta är nemi. den enda ersättning. Staten kan gifva åt innehafvare af de smärre brännerierna, då man gått deras rätt så nära. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. bifölls j§:n med den förändring att orden: »en femtedels lörhöjuing» utbyttes emot orden : »en Ijerdedels förhöjning». Föredrogs Konst.Utsk:ts den 21 d:s bordlagda Mern. N:o 6, med förslag till ändring uti 17:de §:n 2 mom. RiksdagsOrdu., angående bestämmande af arfvode för BondeStåndets Riksdagsfullmäktige. H. Exc.
Hvad slutligen beträffar den ordställning i 1 :sta morn., hvarvid Hr Printzensköld fästat sig, ber jag att fä nämna några ord. Början af §:n lärer väl icke åsyfta andra än dem, som missbruka utskänkningseller minuterings-rätten, och jag föreställer mig, att Hr Printzensköld anser, att denna början icke står i harmoni med föreskriften i 10:da §:n. 1 sådant fall hemställer jag, hu ruvida det icke hade varit bättre all, såsom jag för min del alltid yrkat, godkänna den ordställning, som Utsk. först föreslagit. Nu har man gjort skillnad mellan den, som har minuteringsrätt och den, som icke har sådan rätt, och anser man missbruk, begångne af den förra, vara mindre straffvärda än de, som blifvit gjorda af den sednare, då bar man verkligen gått för strängt tillväga i 40:de §:n, der man icke allenast ålägger samma straff, som i föreg:de § sagdt är, utan jemväl stadgar förlust af handelsrättigheten. Jag tror fördenskull, att man gjorde rättast, uti att bibehålla den ordställning, som Utsk. förut föreslagit, och då denna § af R. o. Ad. är återremitterad, torde icke något hinder möta för ett sådant beslut, hvarå jag nu vågar anhålla om propos. Gr. Lagerbjelke: För min del skulle jag tro det vara en inom rättsskipningen och lagstiftningen erkänd grundsats, att, om ett'brott straffas olika, då det itereradt begås, de iterationer, för' hvilka en person blifvit dömd, icke beräknas mindre derföre, att lagen förändrats under strafftiden. Skulle den princip, som Ulsk. här lipstadt, varda gällande, blefve deraf en följd, att, i fall den lag, angille stöld, som LagUtsk. föreslagit, vid denna Riksdag antages, skulle alla tjufvar, som hittills begått tredje resan stöld eller mera, anses endast hafva stulit en gång, emedan R. St:r beslutat en lag, som förändrar den hittills gällande.
Bifölls Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utskottets Betänkande N:o 4, rörande yrkad inskränkning af dagar för Marknaders hållande m. m. S. D. Bifölls Allmänna Besvärsoch Oeconomie • Utskottets den 5 Januarii på bordet lag - Prof, Vtdr. d. f §an, i8-0. da Betänkande f^:o 8> i fråga om Åsele Lappmarks Församlingars sky!dichet, att deltaga i Allmänna Beväringen, S. D. Vid förnyad föredragning af Expé. ditions-Utskottets, deri 5 i denna månad afgifne och samma dag på bordet lagda, Memorial, N:o to, angående de öfrige Utskottens förständigande om iakttagelse i afseende å tryckningen af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll m. na.; fann Bonde-Ståndet för godt, att, med bifall till Expeditions-Utskottets derom gjorda hemställan, meddela samtlige de öfrige Utskotten till behörig efterrättelse, att, utaf deras Betänkarulen, Protocolls •
gångne envoyé, ha nyligen, som tidningarna för öfrigt redan berättat, må hända för alltid, lemnat Sverige och dess hufvudstad. Om de varma sympatier, de genom sitt älskvärda uppträdande här förvärfvat, och på hvilka de ofta tillförene rönt prof, buro särskildt vid affärden de talrikt församlade vännerna och deras otvungna hyllning i blommor och hjertliga välfärdsönskningar nogsamt vittne. Näppeligen torde namnet på den qvinna, hvars bild för dagen pryder Iduns första sida, vara obekant för någon af våra Stockholmsläsarinnor. Dertill har hon allt för länge varit en af hufvudstadens utkorade favoriter. Men vi taga äfven för temligen afgjordt, att våra läsarinnor i skilda landsändar, när och fjerran, genom ofta återkommande skildringar i hufvudstadens tidningar från dess hofoch högre societetslif, inom hvilket m:me de Castellanos sedanen följd af år intagit en framskjuten plats för sin ungdomligt strålande fägring och sitt äkta qvinliga behag, ej nu för första gången höra hennes namn nämnas. Såsom en representant af qvinlig skönhet och värdighet ha vi trott att våra läsarinnor ej ogerna i sin tidning skulle möta hennes bild. M:me Mercedes de Castellanos och hennes man, Don L o - renzo de Castellanos, Spaniens nyss afas! R fl§ ': 1 ' M:me de Castellanos är till börden sydamerikanska. I Montevideo stod hennes barndomshem. Det var dock i Paris m:lle de Mandeville mottog sin egentliga uppfostran. Hennes familj stammar ock från Frankrike. Farfadern var fransk minister i Buenos Ayres; dotterdottern återvände till förfä- drens land för att, omgifven af europeisk kultur, fostras till en i sannaste bemärkelse framstående dam af verld. Längtan till barndomslandet har dock aldrig lemnat hennes hjerta, och när nu — ett IDUN Tidningen innehåller nästan uteslutande originalbidrag.
Bilaga Litt A. Enligt nu afslutade hufvudböcker för i83g för Götha canalverk och Motala verkstad, bestå canal-bolagets skulder af: r:dr sk. r. intecknade uti verkstaden och dess tomter i Norrköping io4,834 45 10 till handelsoch sjöfarts-fonden , mot pantförskrifning af canal-inkomsterna . 60,000 , manufactur-disconten 32,000 , prival-bankerna och på enskilda händer upplånade 34,525 , egne verkmästare 18,691 20 1 1 å löpande räkningar 39,729 15 9 förskotter på contracterade tillverkningar vid verkstaden 72,901 3o 4 canal-bolagets löpande obligationer med 5 procents ränta . 289,96a dito för Motala verkstads räkning . 11 1.970 outtagna actie-utdelningar för i834—1836 4,37 1 insättare i verkets sparbank och dess extra fond 2,363 7 3 pensions-fond för verkets personal 6,526 8 4 outlånta medel af reparationsfonden 5,932 3 1 8 To tal-summa 1 783,809 16 i Igenom ett lån af r:dr 800,000, till godtj görande af alla dessa, beredes ett öfverskott af| 16,190 3i 11 som, jemte verkets nu ägande fordringar och contanta tillgångar, erfordras till verkstadens förläggande och drifvande oundgängligen. Rätteligen utdraget, ansvarar B. H. Sanlesson. Ett lån med tre proc. ränta och två proc. amortissement summa fem proc. årlig inbetalning, amorterar sig på 3l år, om ränteliqviden sker endast en gång vid årets slut, men fortare, om den sker halfårseller qvartalsvis.
Den sorn instämmer i StatsUtskottets Förslag, att anslaget sorn nu blif-r vit fördeldt emellan Riks-Statens 3:dje, och ip:de Hufvud-Titlar till Reseoch Tractaments-peuuingar för extra förrätt^ ningar i Militaire^ärender, skall tillökas nied a,ooo R:dr eker från 10,000 till 12,000 R:dr, yoterar Ja; den det ej vill Nej; Vinner Nej; kommer ingen tillökning att för detta ändamål heslås, utan anslagssumman att, vid samma belopp, som hittills oförändrad förblifva. Stockholm den 6 October 1823.
Den praxis, att endast åberopa Ståndets förut fattade, ja örn äfven af annat RiksSt. understödda beslut, ulan afseende på hvad vid återremissen yttrats, kan vara ganska vig och beqvämlig, men jag har aldrig älskat densamma, ulan tror fastmera rätt vara alt på det noggrannaste pröfva en vigtig sak medan man har tillfälle dertill, innan genom slutligt afgörande ärendet är, genom de af Riksd.Ordn. medgifna stadier, ulageradl. Jag kan således icke annat än finna alt R. o. Ad. nu bör noga begrunda de skäl, som förmått Bankooch Lagötsk-.n, att inkomma med delta utlåt. Jag förenar mig, hvad frågans formella del beträffar, med Gr. Gyldenstolpes nyss afgifna yttrande och hemtade ur dess innehåll stöd för denna min åsigt. Gr, Lagerbjelke bar, ehuru som mig synes med mindre skäl, till stöd för en motsatt mening åberopat det beslut, R. o. Ad. i ett föregående plenum fattat angående ett öfver Hr Stiernsvärd» förslag, rörande reorganisation af militärväsendet, utaf Ekon.Utsk. afgifvet betänk. Det ligger dock någon vigt på att ej förblanda dessa 2:ne serskilda fall, hvilka icke äro så alldeles öfverensstämmande, sorn Gr. Lagerbjelke tyckes anse dem sinsemellan vara. Endast under dylik förutsättning kan man nemi. finna sig förpliglad alt i begge dessa frågor fatta enahanda beslut. Men Hr Stiernsvärd» motion var i grunden icke annat än ett öoskningsmål; den fråga, som nu är under behandling, är lika mycket en bankosom en lagfråga. Den förra kunde och borde således anses förfallen, sedan 2 Stånd vägrat antaga det väckta förslaget. Med Bankoärender råder, såsom vi vete, en annan procedur. Att påyrka dennas tillämpning bjuder alltså redan omsorgen om formernes sorgfälliga efterlefnad. Sakens verkliga inre vigt undfaller säkert ingen af oss.
Men högheten och smickret hade re’n för mig förlorat all retelse, ensligheten hade åter blifvit mig kär och jag önskade nu på fullt alfvar, att för alltid hädanefter slippa se hofvet och dess prunkande trälar. Men dessa voro af en motsatt tanke i hänseende till mig. Det blef nu ett ordentligt hof-mode, att besöka den intressanta enslingen på ön, dricka sorbet hos honom och smeka hans hjortar. Flera dagar, hvarje stund hvimlade min holme så af nyfikne, frågande gäster, att jag började ej se någon annan räddning än att öfvergifva min boning. Knapt hade jag öfverstått detta onda, förrän jag erhöll befallning, att på en utsatt timma inställa mig i Schahlimar. Jag fann konungen allena, han var tankfull och allvarsam. – Ett missförstånd har uppstått oss emellan, begynte han; du har blifvit missnöjd och stolt emot mig, och jag har ej eller mot dig handlat fullt uppriktigt. Detta förhållande måste upphöra. Du skall alltid vara den förste bland mina vänner, min ynnest skall aldrig öfvergifva dig; men jag har vid närmare eftersinnande funnit riktigheten af din egen anmärkning, att innan vi gemensamt utföra våra stora företag, du behöfver samla en rik erfarenhet. Och hvad mig beträffar ... Rustan, fortfor han med någon förlägenhet afbrytande sig sjelf, du vet, att min barndom och min första ungdom varit olyckliga och glädjelösa. Propheten har skänkt mig en ny lifstid, således utan att räkna de år jag redan förlefvat ända till den underbara natten. Följaktligen kan jag hoppas att ännu lefva minst 60, 70 eller 80 år. Är det då icke billigt, att jag, innan jag uppoffrar mig åt andra, skänker tio år, endast tio år åt mig sjelf? Huru mycket kan man ej uträtta på den tid, som återstår? Jag teg; ty gilla kunde jag för ingen del en uträkning som syntes mig ett bedrägeri mot himmelen, men mina inkast skulle kunnat anses föranledda af egenkärlek och omtanka för min egen fördel. Schahen föll i djupa tankar; änteligen fortfor han: Säg mig, Rustan, synes det dig omöjligt, att menniskan verkligen kan förlänga sin lefnad till fem, fyra, eller åtminstone trehundrade år?
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf 1111, att han, i ahl. af den olika numereringen för §§:ne uti förevartde Utlåt, och det förra Betäk. Nto 13, begått ett misstag, då han nyss upgifvit att R. 0. Ad. hade återremitterat ifrågavartde §. Ett sådant beslut hade blifvit fattadt i afseende pä §:n 48, uti det, Betänk. Nto 13 bifogade, författnings-förslaget, men icke i afseende på den nu ifrågavartde 48:de §:n, som motsvarade §:n 47 uti Betänk. Nto 13, och i fråga hvarom R. 0. Ad. antagit en förändrad redaktion, sådan den nu af Utsk. blifvit föreslagen. Frih. Raab, Adam Christian: Utom den uplysning, som Hr Gr. 0. Landtm, lemnat, får jag fästa Hr Printzenskölds uppmärksamhet deruppå, att om jag icke missrainner mig, var han sjelf med om redigeringen af ifrågavartde §, då den hos R. 0. Ad. förra gången förevar. R. 0. Ad. beslöt då precist enahanda redaktion, som Utsk. nu föreslagit eller ”Husbonde ansvare för förbrytelse, som, med hans vetskap, mot denna förordning begås af hans hustru, husfolk eller i hans arbete antagen person, likasom vore förbrytelsen af husbonden sjelf gjord.” Då denna redaktion utgör ett af R. 0. Ad. fattadt beslut, synes det mig icke vara skäl att förändra densamma. 174 Den 11 Oktober. Hr Printzensköld: Jag kan verkligen icke påminna mig, att jag varit med om redigeringen af ifrågavande förslag. Det kan dock vara möjligt, och i sådant fall erkänner jag gerna, att det varit orätt af mig att icke anmärka ett språkfel. Om det nu icke skulle vara tillåtet att rätta detta fel, samt att i st. f. ”gjord” insätta ”begången”, som är svenska, så kan jag icke hjelpa den saken, utan underkastar mig Hr Gr. o. Landtm:s beslut i detta hänseende. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron:
Famillens oberoende existence, pa sätt Riksens Ständer wid deras un? berhalls bewiljande aftftat. den till f. d. Kongl. FaUiisten utgående Ränte-Summa af Dcsst enjkilm G Den 9 Auguste. 247? förmögenhet, borde utsättas i en myntsort, ftm mindre, än Swensta Banco-Sedlarne, wore försämring underkastad, hwm igenom, äfwen med nägon nedsättning i to!a'-l)elopoek, en oförändrad och af Swensta Myncets stick oberoende Summa kunde af f. d. Kongl. Familjen paräknas, utan att Swensta Statens utgifter i denna del genom nya Anslag ökades. Eder Kongl. Maj:t har i sammanhang dermed i Naoer framställt, om icke den wid Haga Lust, Slott befinceliga f. d. Konungen tillhörige Möbler kunde, med billig förhöjning i deras Jnventarie-warde 17,465 Nidlr 16 §. 4 r:st. uti ligmden om f. b. Kongl. Familjens förmögenhet, för Rikets räkning, till qwarblifwande wid Haga LustSlott, tnlösas genom qwittning emot fd. Konungens stuld, för hwarjehanda utgifter, serdeles till underhållet af Dest Hästar under Cam,agnen i Pommern, utgörande en Summa af 40,944 R:dSluteligen har Eders Kongl. Majit welat till Stats, UtstottekS tillstyrkande i Noder öfwer ämna, det Bellevue Lustpark, såsom af Staren inköpt ftm en naturlig tillhörighet till Haga Slott och Park, matte i ostiljagtig förening dermed allt framgent t ll enahanda disposition at KonglMajit upplatas. Till underdånigt swar hära fa Riksens Ständer förklara: Att ftm Riksens Ständer wid bestämmandet af f. d. Kongl. Familjens Underhålls.
Maj:ts den i3 dennes aflåtne, samt den 20 derpå följde, på hordet lagde Nådiga Proposition till Rikets Ständer, att Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning, angående grunderne och villkoren för Hemmansklyfning, samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från Hemman, af den 19 December 1827, må gälla äfven i afseende på Säteri, Rå och Rörs, och FrälseHemman; samt att föreskrifterne om SäteriByggnads underhållande å Säterier må upphöra; jemte de af Herrarne Törnebladh, Carl, Danckwardt, Magnus Georg, och Ribbing, Arvid, i anledning af Högstberörde Proposition, denna dag afgifne yttranden. Ut supra. S.D. Sedan Frih.Ridderstolpe, Fredric, behagat till Ridderskapet och Adeln öfver - 356 Den 22 November e. m. lemna ett Document, innefattande Konung Sigismunds för Ridderskapet och Adeln utfärdade Privilegier, af den i o Julii i5p4> i Original; beslöt Ridderskapet och Adeln anmoda RiddarhusUtskottet, att icke allenast tillställa RiddarhusDirectionen samma Document, för att i RiddarhusArchivet behörigen förvaras, utan ock låta till Friherre Ridderstolpe aflemna afskrift deraf. Ut supra. S. D. Remitterades till StatsUtskottet: 1:0 Kongl. Maj:ts den 29 sistlidne Oetober och den i3 dennes aflåtne, samt den 20 dennes pä bordet lagde JNådiga Propositioner till Rikets Ständer; Om fortfarande af det vid sednaste Riksdag beviljade Anslag till anläggande af en Vattenledning till Carlskrona. Om förhöjning i Rote-hjelpen för svaga Rotar inom Kronobergs och Calmare Län. Angående Vacance-Afgifts erläggande af Rustoch Rotehållare vid Båtsmanshållet, då Båtsmän under Krig afgå. Angående någon jemkning i grunderne för Recognitions-Skogarnes skattläggning.