Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kjellandt* s hos BorgareStåndet ingifne och derifrån till Utskottet remitterade Memorial, angående uppskof med Redovisningen af KronoUppbörden; deruti StatsUtskottet ansedt sig icke kunna tillstyrka Riksens 142 Den 20 Janucirii. Ständer att med ifrågavarande Motion taga någon befattning. 12:0 Från Lagutskottet af den 12 dennes, innehållande, att sedan BondeStåndel till LagUtskottet remitterat ett af RiksdagsFullmägligarne från Skaraborgs Län, Lars Carlsson med flere ingifvit Memorial, hvaruti hemställes, alt Lagens stadgande uti 5 Cap. 8 §. UtsökningsBalken, huru förfaras skall, då i mät tagen lös Egendom försäljes, måtte på det sätt förändras, att deruti bestämmes, dels hvad antal Personer böra såsom köpare vid försäljningen eller Auctionen vara tillstädes, innan utropet verkslälles, dels beloppet af de böter, hvartill den, som öfver utropet satt är, gör sig förfallen, om genom hans egennytta eller vållande någon skada dervid timar, varda förökadt; så har Utskottet af anförde skäl funnit sig icke tiga anledning tillstyrka bifall å hvad sålunda blifvit föreslagit. i3:o Från Lagutskottet af den 8 dennes . af innehåll, att sedan uti ett, af RiksdagsFullmägtigen från Stockholms Län Matts Ericsson lill BondeStåndet ingifvit och derifrån till Utskottet remitteradt Memorial, blifvit yrkadl, att det uti 14 §• af Kongl. Förklaringen den r r December 1766 stadgade ansvar för Hållkarl, om han af den Resande fordrar
Majit äskat löne-anslag för följande nya tjenster, nemligen: Häradsskrifvare-tjenst i Stora Kopparbergs län, Länsmans-tjenst i Upsala län, för Dannemora tingslag, d:o i Skaraborgs län, för Gudhems härad, d:o i Westmanlands län, för Ramnäs och Sura socknar, d:o i Östergöthlands län, för Motala distrikt, do i Stora Kopparbergs län, för Loos socken, d:o i Kalmar län, för Stranda härads norra distrikt, 1 Länsmans - Ståts-Utskottets Utlåtande M 122. 33 1 Länsmanstjenst i Christianstads län, för en del af Åsbo och Bjäre härads fögderi, 1 Vaktmästare-syssla vid Läns-styrelsén i Upsala, 1 d:o vid Läns-styrelsen i Jönköping; och äro de nya anslagen upptagne till samma belopp, som, efter hvad ofvan nämnes, för dessa tjenstegrader blifvit af Kongl. Maj:t föreslagne; uppgående den sålunda erforderliga summan till 7,850. R:dr. Jemte det Utskottet får upplysa, att med inrättandet af ofvannämnda nya Häradsskrifvare-tjenst i Stora Kopparbergs län afses en nödig befunnen delning af det häradsskrifvare-distrikt, som nu omfattar både Westerbergslags och Westerdals fögderier derstädes, har Utskottet, enär såväl berörde tjenst som öfrige här ofvan uppräknade beställningar, efter pröfning af vederbörandes derom afgifna förslag, af Kongl. Maj:t befunnits oundgängligen behöflige samt äfven Kammar-kollegiurn och Stats-kontoret, öfver förslagen hörde, desamma i underdånighet förordat, ansett sig ega skäl tillstyrka, att löneanslag för ifrågakomne nya tjenster å stat uppföras.
Till förekommande af alltför öfverflödig tillgång på bränvin, hittills antagna högsta pannerymden af 90 K:r böra bibehållas. 3:0 Kongl. Maj:t ega att, när landets väl det fordrar, ytterligare inskränka bränningstiden. 4:0 Beskattningen böra utgöras med 4 sk. B:co bevillning till KonglMaj:t och Kronan för hvarje kanna bränvin, som anses kunna med hvarje slag och storlek af redskap tillverkas i öfverensstämmelse med deröfver uppgjord TarilF. 5:0 Denna beskattning böra utgöras, innan någon får sättas i utöfning af bränvinsbränningsrättigheten. 6:0 En hvar må ega att för en kortare tid af minst en månad idka bränvinsbränning, emot erläggande af bevillning i förhållande derefter. 7:0 Att, om man så vill, egandet af jord må fordras såsom vilkor för delaktighet uti bränvinsbränningen, och i sådant fall blott den inskränkning iakttagas, att 300 R:drs jordvärde är det minsta, för hvilket bränvinsbränning får verkställas, men för öfrigt den uti 3 §. af nu gällande bränvins-författning intagne tariff bibehållas} dock så, att nödig förklaring sker till förtydligande uti föreskriften uti berörde författning, angående dem, som besitta flere egendomar. Bevilln.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N:o 3. 51 gro Nödiga föreskrifter erfordras att förebygga det icke, såsom hittills någon gång skett, idkare af ättikeoch andra fabriker må kunna under tillåten eller förbuden bränvinsbränning tillvälla sig större rättigheter i afseende härpå än andra, vare sig till pannerymd eller på annat sätt. Efter dessa hufvudgrunder, om de med mer eller mindre förändring antagas, kan, efter min tanka, det reglementariska utan serdeles svårighet uppgöras. 5.2' B evilla.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N:o 3. BILAGA.
För mig är det fullkomligen likgiltigt hvad personen heter; jag ser på saken, håller mig till den, och finner alldeles inga andra argumenter här förekomma, än de som förut hafva galit, hvarföre jag tager mig friheten vördsamt tillstyrka att R. o. Ad. måtte bifalla Utsk:s förslag. Hr Stuart: I anledn. af den siste talarens uppgift att förhållandet vore alldeles enahanda med Hr Thurdfjell, som med de öfriga bancocommissarierna, hvilka vid innevar. riksdag erhållit retroactiv löneberäkning, anser jag mig böra upplysa, att den uppgifna likheten i förhållandet icke äger rum. De öfrige bancocommissarierne innehade nemi. sina tjenster före bankens reorganisation och genom denna reorganisation ansågo de sig hafva erhållit ökade göromål. Hr Thurdfjell åter sökte och erhöll icke sin tjenst förr än verket var reorganiserad!, och de göromål, som för närvar, tillhöra samma tjenst, voro då redan bestämda samt hafva sedermera icke blifvit tillökade. Dertill kommer, att den tjenst Hr Thurdfjell nu innehar är af den lindriga oeh öfverflödiga beskaffenhet, att densamma, på sätt jag i mitt förra yttrande hade äran tillkännagifva, ovillkorligen måste förr eller sednare indragas. Hr Lagerhjelm, Pehr: Det är ganska val utred t af reservanterna, att den ifrågavar. mannen icke har några egentliga rättsanspråk för bifall till motionen. Delta är likaledes ulredt af Utsk., och är utan allt tvifvel. Men det synes mig, som Utsk. handlat ur en stone synpunkt, den nemi., att, elium den ifrågavar. mannen icke har några rättsanspråk, en billighet likväl talar för denna löneförhöjning. Detta säger också Utsk., och må det vara ett R. St:s Utsk. tillåtet, att för en person inom ett så stort och R. St. tillhörande verk utgå från en billighets-synpunkt. Mannen är gammal, och bela frågan angår 200 r:dr.
Nar jag wid sa fattade omständigheter widare öfwerwäger de menliga och högst »vädtiga följder, somen upskjmen och a Herrar Banco - Fullmägtiges sida wägrad Realisation , twärt emot Kongl. Masiks förklarade Nädiga wilja och beslut mäst medföra för Rikets Financer och Penninge - Werk, hwilka följder näppeligen siä att calculcras; sa finner jag ival, att Herrar Full, mägtiges stallning warit brydsam, det de äfwen i sine Prolscoller erkänna, och^icke dölja i sitt underdåniga Betänkande till Kongl. Ä^aftt; men också, att de i dylik belägenhet icke bordt eller kunnat sig annorlunda förhälla än de werkeligen gjordt; ätmindstone hade jag i deras ställe icke tilltrott mig att kaga något annat och emot Realisations werkställighet stridande partie, med de tillgängar Banquen äger, som åtminstone äro lika tillräcklige nu, som de moro efter Banco - Utskottets mid sistledne Riksdag, gjorda förslag; och 4 wilka, under en wis och Nädig Konungs hägn, under en granlaga upmärkfamher af wära Banco - Fullmägtige samt efterkommande Revisorer, samt med de flere gynnande ntflgter nu förete sig, är frän är förmodas kunna winna ny styrka och förkofran. Zerr Directeuren von Stockenström, upläste desi Dristeligen författade tankar, sä tyvander dä Kongl. Majit uri desi Nädiga Skrifwelse af den 5 Oclober 1802 till Herrar Fullmägtige i Riksens Ständers Banque, som finnes intagit uti deras Nrotocoll den ss i samma manad, Nädigst meddelat, 74 Den k4 Nowembev. lat, hwad Kongs. Maj:t om grunderna till den föreflagne
Utsk. har utgått från den åsigt, att Fullmägtiges alla öfverläggningar skulle vara tillgängliga för allmänheten, sedan besluten gått i verkställighet. Jag anser likväl, att sjelfva principerna, som ligga till grund för Fullmägtiges åtgärder, aldrig böra kungöras, utan Bancostyrelsens eget medgifvande, på det allmänheten icke må kunna bedöma och contrecarrera dem; 'och det är på denna grund, som jag instämmer med Hr Rosenblad. Gr. Frölich: Jag har redan förut förklarat, att jag instämmer i Hr Rosenblads förslag; jag har nu begärt ordet endast för att, då Hr Lagerhjelm yrkat ett tillagg, som skulle ändra bancolagen, till honom sjelf hemställa, om denna lag kan i sådan väg ändras. Jag tror, att Hr Lagerhjelius förslag måste behandlas såsom särskild motion, hvilken bör till LagUtsk. remitteras, och att vi således för närvar, endast hafva att hålla oss till de återstående tvenne alternativerna, som blifvit satta i fråga. Gr. Cronhjelm: Jag fruktar, att Hr Rosenblad genom sin sednare redaction hoppat ur askan i elden, sorn span säger, och att han genom sitt sista tillägg gjort förslaget vida mer omfattande Bankens hela rörelse, än förut. I Hr Rosenblads redactionsförslag talas numera om Bankens åligganden mot sina creditorer, och jag frågar, om icke dessa åligganden hafva omedelbart sammanhang med hela rörelsen? Då nu härtill kommer, att det icke är blott Fullmägtiges öfverläggningar, utan alla deras åtgärder i afse - 20 Den t Augusti f. m. ende på Bankens åligganden mot sina creditorer, sorn skulle hållas hemliga, kan jag ej annat än fortfarande afstyrka bifall till Hr Rosenblads förslag. Det är sarint, att han har hänvisat oss till bokslutet och de tryckta qvartalsöfversigterna; men i ren conseqvens med det förslag, Hr Rosenblad nu gifvit oss, väntar jag, att, örn det antages, han inom kort skall uppträda och säga, att sådana qvartalsredogörelser stå i strid med det fattade beslutet om åtgärdernas hemlighållande, och alt vi således ej heller böra fråga efter deni. Ilr Lagerhjelm:
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder endast hade yrkats återremiss af Utsk:ts Iörev:de förslag, framställde Hr Gr. o. Landtm, först Dea 7 Mars f. m. 133 propos. pS bifall till detsamma, hvarvid svarades nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, som med ja besvarades. Utsk:ts å sid. 12 och 13 framställda förslag ang:de ändring i 23 Kap. 1 §:n Rättegångs-Balken. Hr Olivecrona: I afseende på denna punkt måste jag anhålla om alslag. Utsk:t har i sin motivering anfört den välgörande verkan, nämnden utöfvat och fortf:de utöfvar på lagskipningen, att den medför en helsosam kontroll på domaren, att den bevarat offentligheten vid våra underrätter, och att genom den en lefvande lagkunskap sprides och underhålles bland folket, hvilket förhållande gjort lagen och rättskipningen populär öfver hela landet. Jag delar i allo denna mening. Men om nämnden utöfvar detta välgörande inflytande, är det icke riktigt att reducera dess antal; ty det är genom det större antalets kollektiva röst, som denna röst har någon moralisk vigt, och i samma mån antalet förminskas, minskas inflytandet och hela institutionen undergräfves. Utsk:t har föreslagit, att vid häradssyn i jordatvister endast 3 nämndemän skola vara tillstädes. De tvistemål ang:de jord, som rätten icke anser sig kunna afgöra, utan att taga de lokala förhållandena i skärskådande, äro bland de vigtigaste, och jag kan icke finna det lämpligt att vid dessa förhandlingar minska rättens antal; liksom det icke vore konseqvent alt, om sakens afgörande uppskjutes till nästa lagtima ting, hvilket ingalunda är ovanligt, minst 7 nämndemän då skulle deltaga i beslutet, ehuru endast 3 öfvervarit syneförrättningen och tagit de lokala förhållandena i betraktande. Afven vid urtima ting skulle, enligt Utsk:ts förslag, nämndens antal minskas. Urtima ting hållas vanligen i grofva brottmål och i civil-rnål, då någon part begärt sådant.
Efter skedd föredragning remitterades till Stats-Utskottet följande motioner, nemligen: l:o Olof Larssons från Gefleborgs län, om bidrag af allmänna medel för upprensning af Woxne och Ljusne elfven; 2:o Anders Perssons från Örebro län, angående en underdånig hemställan till Kongl. Maj:t om utarbetande af förslag till organisations-planer och tjenstereglering inom civila och ecklesiastika embets-verken samt försvars-verken; 3:o Paul Fritz Mengels från Upsala län, om anslag af 50,000 R:dr Banko såsom lån emot fyra procent ränta för inrättandet af ändamålsenliga spanmålstorknings anstalter; 4:o Anders Bäckströms från Norrbottens län, om förhöjning i stats-anslaget till jordbruks-näringens förbättrande; 5:o Johan Petter Andreassons från Elfsborgs län om rättighet för alla tiondeoch räntegifvare, att lösa persedlar efter medel-markegång m. m., jemte ett skriftligt anförande i samma ämne af Josef Smedberg från samma län; 6:o Lars Gustaf Anderssons från Elfsborgs län, om understöd till kyrko byggnader; 7:o Daniel Danielssons från Jönköpings län, om anställande af en Provin cial-läkare inom Östra härad af Jönköpings län; och 8:o Nils Larssons från Jemtlands län, angående befrielse för de rustnings skyldige vid indelta Kavalleri-regementen och korpser från åliggandet, att under inoch utrycknings-dagar vid möten bekosta nummerhästarnes utfodring. S. D. Föredrogs och remitterades till Lag-Utskottet: l:o Nils Nilssons från Örebro län motion om förändring af 20, 21 och 26 §§ i Kongl.
Denna förutsägelse har visserligen till viss del slagit in. men icke i följd af bränvinets dyrhet, utan till följd af försäljingslagen som står oberoende af beskattningslagen. Man förespeglade jemväl att penningarne för den höga skatten skulle användas till jernvägarnes byggande, men härutinnan biel' man besviken; de togos i stället till förhöjning af de högre embetsoch tjenstemännens löner och ingen enda fot jernväg byggdes för egna kapitaler, utan dessa kapitaler lånades hos utländske bankirer. Det var en stående lära att affallet efter brän vinet skulle utmärgla och i allo förderfva våra boskapskreatur. Nu deremot hör man landets skickligaste landtbrukskemist berömma drankutfodringen såsom det förträffligaste medel för producerande af såväl kött som mjölk. Vidare förespeglades en betydlig förhöjning i spanmålsexporten sedan ångbrännerierna blefvo de enda tillåtna. Resultatet har dock blifvit raka motsatsen. En bonde, som fordom med mindre redskap brände Etthundra tunnor spanmål elier deremot svarande jordfrukter, egde häraf en riklig ersättning för bristen af grannfoder under vintrarne, men fick icke dessmindre fulla värdet för den förvandlade varan. Samme bonde mäste nu använda lika stort qvantum spanmål eller rotfrukter pä sina kreaturs utfodring och förlorar dymedelst hela värdet för dessa sina produkter. Den som eger förmåga att frigöra sig lör antipati mot sjelfva tillverkningen må nu döma hvilket hushållssätt, som är det klokaste! Vore händelsen den, att spirituösa drycker kunde bannlysas ur landet, skulle jag vara villig att se hela bränvinstillverkningen afskaffad: men sä länge en sådan förhoppning icke har utsigt att realiseras, föranlåtes jag, på sätt min motion innehåller, påyrka att Rikets Ständer ville, med afslag å hvad Utskottet i första punkten hemställt, återremittera nämnde punkt till ny behandling i öfverensstämmelse med den af mig väckta motionen.
Beträffande åter dc landskap, som fordom tillhört Danmark, saknas visserligen uttryckliga stadgar i afseende på de äldre förhållanderne, men att de i Danmark varit ungefärligen desamma, sora i Sverige, kan slutas af kyrko-ordinansen år 1539, hvilken innehåller, att ”Landaogner, som ligge något när kjöbstäderne, skole tage Sig Sogne Degne af skolerne. ” Häraf kan väl anses följa, att andra socknar hade en vidsträcktare rätt ”att tage sig Degne.” Längre fram gjordes den bestämmelsen, att till Degne Bilt. till R. St. Prot. 1853 # 1854. 8 Sami. 6 Haft. 3 1» Alhn. Bese.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 39. skall alene förordnes Studenter, sorn skulle tage deres kaldsbrev paa Embetet af dem, som Rettighed häfver att kalde och saa oVerhöres af Superintendenten eller Provstert,” samt att ”de Sogne' och Kirker, hvartill Kongen liar jura pafronatus, maa enhver Biskop i sit stift selv forsyne med Degne.” Socknens rätt att välja klockare synes således blott hafva gällt för de socknar, som hvarken stodo under Konungens eller någon enskild mans jus patronatus. Annu större blef sedermera inskränkningen för de Danska landskap, som tillfallit Sverige. I ett bref till Biskopen i Lund, Knud Hahn, förklarade Konung Carl XI den 3 Augusti 1681, att "Kongl. Maj:t ingalunda ville mera tillstädja, att patronterne eller församlingar skola tillvälla sig denna makt och myndighet sjelfva att förordna klockare, som här till dags är skedt, utan Biskopen eller å hans vägnar Prosten och Kyrkoherden bör dem tillsättja.” Denna föreskrift blef sedan helt oeh hållet förändrad genom Kongl.
Så väl förut, som under de 3:ne sista qvinqvennierne hafva dessa förhållanden, enär de, i bredd med odaljordens bättre brukning efter vunne ägoskiften, mer eller mindre verksamt utvecklat sig inom Länets fleste delar, dock företrädesvis på Dahlsland, föranledt och medfört en mängd nya bosättningar; och sålunda, jemte det de onekeligen bidragit, genom nya odlingar, att öka jordbrukets alster, hafva de tillika, åtminstone i motsvarande grad, verkat på populationen, hvars förvånande tillväxt under de sista 30 åren hufvudsakligen förklaras genom denna växelverkan; äfvensom en särskild 7 förklaringsgrund kan hemtas från binåringarne i södra delen af Länet, hvilka sysslosätta och föda en stor del af obesutne folkmängden derstädes. Öfrige orsaker till folkstoekens utomordentliga tillväxt torde igenfinnas i minskad mortalitet, genom rikligare tillgångar på lifsmedel, omsorgsfullare helsovård och uteblifvandet af svårare farsoter; ty cholera-sjukdomen, som härjade I Länet 1834, från medlet af Juli intill årets slut och bortryckte 1,466 mestadels gamla personer, synes ej hafva hämmat populationens tillväxt, om icke för det året, utan torde snarare hafva verkat motsatsen, der yngre lijonelag efterträdt äldre. Ehuru erfarenheten afgifvit bevis derom, att utvägar till nödtorftig bergning för Länets varande folkstock icke saknades, i synnerhet som den kunnat bestå och, fastän i mindre mån, föröka sig äfven under qvinqvenniet 1827 med 1831, då följderna af 1826 och 1830 årens missväxter hardt tryckte, —• ger likväl sättet hvarpå folkökningen här utvecklats, samt den fattigdom och det tillfälliga betryck, hvarmed en stor del af befolkningen: kämpar, anledningar nog till eftersinnande: om det må vara önsRvärdt, eller för samhället gagneligt, att folkökningen obehindradt fortgår i enahanda riktning?
Sig förvissad, att berörde summa blifver för nämnde ändamål tillräcklig; dock att för den händelse byggnaden skulle kunna ändamålsenligt till vägabringas för ett mindre belopp, den återstående summan äfven må kunna användas i och för andra nödige ansedde Universitets-byggnader. 2:0 I anledning af Utskottets yttrande, angående ifrågasläldt anslag till utvidgning af Carlstads Läroverk, hvilket yttrande af Bonde-Ståndet bifallits, och under discussionen bos Bidderskapet och Adeln icke blifvit vidrördt, har deremot inom Presteoch Borgare-Stånden blifvit anfördt: att Carlstads Stifts Byggnads-cassa år i833 baft en ej obetydlig samlad fond, som då blef tagen i beräkning för löneregleringen vid Läroverket, hvartill eljest Stats-medel måst till motsvarande belopp användas, så att det nu äskade anslaget kunde sägas vara en ersättning för hvad Staten af Byggnads-cassan blifvit tillerkänd; att, sedan läsningen vid Gymnasium, under förliden termin, börjats på 3:ne afdelningar, istället för de förut varande tvänne, man varit nödsakad att å annat ställe i staden hyra rum för den tredje afdelningen, och att då härjemte det största af de hittills varande auditorierne skulle komma att inredas till Gymnastik-sal, ungdomen icke meta kunde samlas till gemensamma föreläsningar, så framt ej ytterligare utrymme bereddes, hvarföre ock Dom-Capitlet icke ansett sig' kunna undgå alt för 6,666 R:dr 32 sk., eller samma pris, hvarföre det af Herr Biskopen m. m. Agardh uti dess motion omnämnde hus blifvit å auction försåld t, inköpa berörde hus; och har på grund häraf blifvit yrkadt, att det sökte anslaget malte af Rikets Ständer beviljas, eller åtminstone ett lån, enligt hvad Herr Biskopen m. ni. Hedrén, i dess vid Utlåtandet i denna del afgifne reservation, föreslagit.
Rikets Ständers Revisorers Berättelser om granskningar af nämnde Verks tillstånd och förvaltning: se Berättelse. Riksgälds-Kontorets hus, angående sammanbindningsbanans ledning öfver den med nämnde hus förenade tomt: B. V. 608, 624, A. 624. Riksgälds-Kontorets Reglemente, med förslag till stadganden deri angående de med ordinarie stats-regleringen gemenskap egande 164 — 11 — utgifter samt de på Kontoret anvisade kreditiver och derifrån utgående riksdagsoch revisions-kostnader, aflöningar m. m., äfvensom angående Riksgälds-Kontorets inkomster samt uppbörden af dit ingående beviilningsmed flera medel: B. V. 662, 665, A. 665. Riksgälds-Kontorets Reglemente, med förslag till de sista afdelningarna deraf: B. V. 686, 690, A. 699. — —, med förslag till de stadganden deri, som angå detta verks skulder och fordringar: B. V. 562, 585, A. 586, 588. Riksgälds-Kontorets nya reglemente, med förslag till stadganden deri angående åtskilliga vid föregående Kiksdagar beviljade, men ännu icke verkställda utbetalningar: B. V. 562, 589, A. 589. Riksgäldssedlar, i anledning af väckta frågor om inlösen af åtskilliga sådana, hvilka inom den bestämda preskriptions-tiden icke blifvit till invexling företedda: B. V. 369, 435, A 435. Riks-Museum, det Naturhistoriska, inbjudning till Ridderskapet och Adeln att bese dess samlingar: V. 665. Riks-Salen, angående billetter för tillträde till den vid Riksdagens början: 1. 10. — vid dess slut: V. 704. —, angående ceremonien derstädes vid Riksdagens början: I. 14. — vid Riksdagens slut: V. 708.
Dä ffall skug ga mildt se ner uppä ost, och nedkalla wälsignelsen öfwer wära bemödanden; dä ffola wära owänner erkänna styrkan af wär förening, och ätcrhälla sina anfall; dä ffola wära hemmawarande medbroder lemna ost det witsord, att icke allenast ej hafwa förlnsiflat öfwer Fäderneslandets räddning, men äfwen, att ännu en gäng, hafwa fulländat den. Mätte flutet af detta Riksmöte blifwa sädant, och Ridderffapet och Adeln ffall härtill räcka det Hederwärda Bonde-Ständet en trofast och pälitelig band, under det det innesluter sig i dest beständiga wänffap och wälwilja. Hans Epcellence Herr Grefwe kratte: Dä endast de Ledamöter, hwilka deltagit uti Deportationen till Konungen, warit i tillfälle att fä hö - 28 IuM. ' 19 böra Herr Barons och Landt-Marstalkens underdäniga Ta! titt HansMajU, får jag ä mina, och flera Ledamöters magnar anhälla, att detsamma mätte för Ridderskapct och Adeln uppläsas, för att sedermera erbätta ett, utantwifwel, förtjent rum i dagens Protocoll. Andra hördes häruti instämma. Herr Baron set) Landt-Marskalken uppläste derefter berörde Talsä lydande: Stormägiigste Allernädigste Konung! En kort tiderpmd är förfluten, sedan Ridderstapct och Adeln, wid fullbordan af ett längwarigt Riksmötenalkades Eders Kongl. Maj-.ts dyra Person, med afskedets och hoppets gemensamma rörelser.