Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I fall allt går s o m m a n tänker, k o m m e r teatern att intaga ett ganska stort rum Tid utställningen i sommar. U t o m den så att säga fasta teaterexpositionen m e d afbildningar af olika slag o. s. v. k o m m a äfven skådespel af litteraturhistoriskt intresse att uppföras af en därtill bland Upsalastudenter särskildt bildad trupp. I spetsen för företaget står professor Noreen, docenten Meyer o c h intendenten Molander. Efter ett par förberedande föreställningar i Upsala bereddes hufvudstadspubliken i tisdags afton å den till sista plats fyllda Operan tillfälle att taga del af detta ovanliga skådespel. Redan det » tidsenliga », på pergamentartadt papper m e d ålderdomlig fraktur tryckta programmet satte en i afsedd stämning. » Med Hans K o n g l. May:tz Allernådigste bewilliande skola i dag tisdag den 16 Martii 1897 på expresse H ö g e Befallning the här ankomne Studiosi Upsalienses för hvar ok en efter Stånd och wilckor högoch wälbewågne Älskare af thet Swenska Skådespelet i kostelig beklädnad o c h medels hela Decorationen, som hel n y ok af besynnerlig Invention är, sampt m e d skådevärdige o c h loflig förnöyelse til hwars ok ens besynnerliga sinnetz ro præsentera o c h opföra En lustigh Oomoedia w i d nampn Tisbe. » Och så fortgick det vidare i samma stil g e n o m hela programmet. Den är enligt antagande författad eller bearbetad efter ett utländsk original af Arbogarektorn Magnus Olai Asteropherus o c h är den första afläggaren i Sverige af den dramatik, som g e n o m engelska o c h nederländska skådespelartrupper gjordes älskad i Tyskland o c h som där undanträngde det s. k. skoldramat eller bibeldramat under 1500- talets senare hälft.
Uti särskilda, hos Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgarestånden väckta och till Utskottet remitterade motioner, hafva Grefve Gyldenstolpe, Anton Gabriel, Professor Carlson och Herr Olof Wijh, med hvilkeu flere af Borgare-ståndets herrar ledamöter instämt, under åberopande af aflidne f. d. Stals-Utskoltets Utlåtande, M 74. 19 • Kansli-Rådet Johan David Valerii förtjenster, föreslagit, att Rikets Ständer, såsom en rättvis och värdig hvllningsgärd åt den hädangångne skaldens och utmärkte embetsmannens minne, måtte åt hans efterlemnade enka, som med 2:ne oförsörjda döttrar befunne sig i nära utblottad t tillstånd, bevilja en årlig lifstidspension af 400 R:dr Banko; och hafva motionärerne ansett Rikets Ständer desto heldre böra bifalla denna framställning, som framlidne Kansli-Rådet Valerius, utom stora förtjenster om vitterheten och sin ovanliga duglighet såsom förvaltande embetsman under de många år han egnat sig åt Statens värf och hvarunder han bestridt en mängd uppdrag, var den som, vid 1809 års riksmöte, anställd på en gång såsom Sekreterare i Konstitutionsoch Expeditions - Utskotten, i denna egenskap väsendtligen bidragit att gifva form åt det unga Statsskickets första förhandlingar och sedermera, under en lång följd af år, oafbrutet och med största utmärkelse framgått på en bana, den han under de mest betydelsefulla förhållanden sålunda beträdt. Sekreterare och år 1809 utsågs han af Borgare-ståndet till vice Sekreterare, samt vid 1810 års Riksdag till Sekreterare ; hvarförutan Rikets Ständer kallat honom till ledamot i den först tillsatta kommittén till tryckfrihetens vård, hvilket förtroende han i 30 år innehaft. Då aflidne Kansli-Rådet
Riksgäldskontoret upplånas inom landet mot fonderade obligationer å Svenskt mynt, till ett pris, som ej öfverstiger kostnaden för det under innevarande år utom Riket upptagna lån till fortsättning af Statens jernvägs-byggnader, eller i händelse denna upplåning till större eller mindre del ej skulle för Riksgälds-kontoret lyckas, att lånesumman då direkte lill Bolaget för denna jernvägs byggande af Riksgälds-kontoret utlemnas Prot.-UIdrag den 29 Augusti 1860. 675 utlemnas med dylika Kontorets obligationer, vare sig till hela det beviljade beloppet eller lill så stor del deraf, sorn Kontoret icke kunnat få inom Riket upplåna; samt alt, i afseende på lånemedlens utbekommande och användande, jemte dermed förenade vilkor och åligganden, nedanstående beslut och stadganden varda-meddelade: A) enahanda med Utskottets förslag under Litt. A, sidan 50. B) D:o med förslaget under Litt. B, sidan 51. C) Arhetet å jernvägen bör vara påbörjadt före den 1 Maj året elter det, under hvilket del Bolag, som för företagets utförande sig bildat, erhållit visshet att de anvisade lånemedlen linnas lör bolagets räkning hos Riksgälds-kontoret alt tillgå, eller, i brist deraf, all räntebärande obligationer till erforderligt belopp äro att från Riksgälds-kontoret ulbckommas; skolande etc., alldeles lika med Utskottets förslag i det återstående af samma moment c) sidan 51.
Att vidare, genom ett år 1762 den 3 December af Kongl. Maj:t och Rikets G.ötha HofRätt gifvit laga kraftvunnet Utslag, Kammarherren Johan Jacob De Geer, i följe af arfsrätt ef - Betänk, om Trippiske Köpegodsen i Halland. 205 ter Handlanden Tripp, blifvit förklarad för rätt egare till Fyra Tjuguendelar af Trippiske Hemmanen i Halland; äfvensom bemälde Kammarherres rätts Innehafvare, Lagmannen Friherre Johan Albr. von Knorring sedermera ansetts berättigad, att erhålla införsel i berörde År delar, hvilka utaf förenämnde behållne Etthundrade 9 Nittio Atta och Femtolftedels Mantal, således utgjorde Trettio Nio och ellofva trettiosjettedels Mantal, som jemväl alltsedan förblifvit i Svenske Mäns ego, och derunder gatt flere händer emellan, samt med enahanda rätt, som vanliga Frälsehemman, tillhöra nu dels Aboerne sjelfve, dels andre Frälsegodsegare i Halland: Att deremot de återstående Etthundrade Femtio Nio och niondedels oförmedlade, eller Etthundrade Trettio Åtta och Åttahundrade Tio, Ett Tusende Trehundrade Elftedelar förmedlade Mantal, hvaraf 68Å4 llu äro Skattefrälse, 555^ så kallade Frälsestädje och 153??
Konstitutions-utskottet framlagt ett förslag till grundlagsändring, något deraf, hvilka ändringar detsamma än må hafva undergått genom sammanjemkningar af Ståndens gemensamma tankar och i förstärkt Konstitutions-utskott, alltid bör såsom hvilande qvarblifva till nästa riksdag, men Utskottets föreslagna kontraproposition likväl innefattade en sats, som, derest densamma vid omröstningen blelve den afgörande, skulle hafva till följd, att något förslag till nästa riksdag icke komme att blifva hvilande; fördenskull, och som Utskottet redan förut orätt förfarit, då Utskottet, sedan Bonde-ståndet i afseende å det föreslagna tillägget i 72 § R. F. fattat sitt beslut och, i olikhet med trenne Stånd, som gillat förslaget, detsamma förkastat, uti allåtet memorial inbjudit Bonde-ståndet att sig Bih. lill B. St. Prat. 1847 och 1848. 3 Sami. 15 Höft. 1 o Konslitulions-UlskoUets Memorial, N:o 28. efter de andra foga, ehuru Utskottet rätteligen bort underrätta Bonde-ståndet derom, att Utskottet icke kunde fästa uppmärksamhet på Ståndets gemensamma tanke, enär densamma stöde i rak strid mot 56 § R. F. och förslaget, såsom af trenne Stånd godkändt, bort, i följd deraf, förklaras vara hvilande tili att afgöras på nästa riksdag; alltså, och då Utskottet ej heller omständligare, än som skett, utvecklat skälen för den uppfattning af Grundlagen, i följd hvaraf Utskottet ansett sig böra, i anledning af Ståndens olika beslut om det föreslagna tillägget i 72 § R. F., uppställa ifrågavarande voterings-proposition, hade återremiss blifvit beslutad, pä det Utskottet måtte komma i tillfälle att härutinnan fullgöra hvad det vederborde.
Ehuru grundlagen stadgar, att inga monopolier få finnas, finnes ändock ett monopolium, som står qvar oaktadt många deremot gjorda anmärkningar och många yrkanden om dess upphäfvande. Jag menar K. Theaterns monopolium. Det är besynnerligt, att hufvudstaden är den enda ort i Riket, der ingen enskild får uppföra skådespel, och nästan ännu besynnerligare, att alla enskilda theatrar måste contribuera till K. Theaterns pensionscassa. Dessa i ett lagbundet samhälle, der monopolier äro förbjudna, alldeles oförklarliga förhållanden hafva alltid tyckts mig förtjena ändring; och försök äro äfven gjorda under sista Riksdag att få detta genomdrifven Aldrig hafva dock omständigheterna varit så gynnande för en förändring, som de i denna stund äro; och det är således med verkligt hopp om framgång, som jag får framställa ett förslag i frågan. Konungen har i en offentliggjord skrifvelse förklarat, alt den K. Theaterns upplösning är i fråga. Mig svnes således tiden vara inne alt försöka ett nytt system i theatérväsendet. Må monopoliet och statsanslagen ändtligen upphöra och en fri theater uppkomma. Jag är öfvertygad, att bolag genast skola bilda sig, som förskjuta fond till en privaltheater, vid hvilken den nuvarande skådespelarepersonnlen ganska säkert vore hugad att ingå. Då skall en hushållning och en styrelse uppstå, sorn säkert skall bära sig, så i68 Den i Mars e. m. att Rikets representanter för alltid slippa att directe eller indirecte beskatta liela landet för hufvudstadens nöjen. Jag är öfvertygad, att de nya theater-entreprenörerna till och med skulle kunna betala i arrende en ej obetydlig summa för theaterhuset, machineriet och öfriga materielen. Min motion är således, att enskilda må erhålla rättighet att i hufvudstaden gifva skådespel, och att, om den K. Theatern upphör, dess nuvarande local må kunna bortarrenderas. Fordom har hufvudstaden haft enskilda theatrar (sjelfva dramatiska theatren var på visst sätt privat); och jag ser icke, hvarföre det ej skulle kunna ske nu.
Vorgare-Ständet gjort om deltagande i desi beslut, att som Be. willnings Förordningen borde utgifwas i ett sam. manhang, ffulle i följe deraf den projecterade in. greHen till samnlandraget förswinna, och i Skrif, welsen till Kongl. Maj t framställas den underdä. niga önskan, att Bewillnings-Förordningen mätte helt och hället omtryckas, med iakttagande af of. wannämde rättelser, förklaringar och tillägg, samt en sä stor upplaga deraf göras, att ett tillräckligt antal exemplar, afsändt till Landsorterne, kunde hällas Taxeringsmännen och andre Wederbörande till handa; endast biföll Bonde-Ständet hwad Borgare. Ständet nödigt ansett, att Författnin. gen borde med Landtmarffalkens och Talmännens underskrift förses, vt supra. Lx ?rotocollo 6abriel c)ämau». Utdrag af Protokollet, hället hos Bonde-Etändet wid Urtima Riksdagen i örebro den 17 Oktober 1810. S. D. (§tatS-Utffottet6 Utlätanden om werkMighetS. sättet af och medlen till tryckningen af Den 17 October. Z29 al Bihanget till samtlige Riks-Standens Proto. coller för denna Riksdag, äfnWsom af de Handlingar, hwilka im-.ehöllo Constitutions Ut. skottets förstag om förändringar i Grundlagarne, biföllos wid förnyad föredragning; och skulle wid Mskottets yttrande i fräga om tryckningen af Bonde-Ständets Protocoller bero. vt supra. Lx brotocollo 6sbriel Oärmsnn. Utdrag af Protokollet, hället hos Bonde Ständet wid Urtima Riksdagen t örebro den 17 Oktober 1810. S. D. konstitutions Utffottets nu uppläste Me. moria! af förliden gärdag med utlätande öfwer en af Riddarhus.
Beträffande deremot statshushållningen, eller egentligare statsmedlens ' disposition för sina särskilda, af Rikets Ständer bestämda ändamål, har Grundlagen tillerkänt Rikets Ständer en beslutande rätt, sorn icke medgifver någon afvikelse från meddelade föreskrifter. Konetitutions-Utskottets Memorial, iV:o 6. 77 Utgående från denna uppfattning af den Svenska regeringens ställning till folket och representationen, anser jag, vid bedömandet af regeringens förhållande, mig böra i främsta rummet afse allmänna mått och steg, och hennes tillgöranden i enskilda mål endast i de fall, att föreskrifna former dervid blifvit underlåtna, eller de kunna anses utgångne från grundsatser, hvilkas utsträckta tillämpning kan blifva förderflig, eller i öfrigt äro utmärkande för styrelsens system. Om det fördenskull måste antagas, att regeringens grundsatser företrädesvis gifva sig tillkänna och framträda i de åtgärder, i afseende på hvilka hon enligt grundlagen eger en oinskränkt och sjelfständig afgörande-rätt, så skulle det ringa antalet al dit hänförliga regeringshandlingar af vigt kunna snart sagdt anses utgöra ett hinder för att i denna del fälla ett omdöme. Men då man erinrar sig, att stillaståendet är det första kännetecknet å den tillbakagående syftningen, och att man förr icke kan lyckas återföra föråldrade grundsatser, innan man först stadnat på deu bana, som leder framåt, och sökt hämma de kralter, dem liden i detta hänseende här inom sitt sköte, och då man derjemte iakttager, alt samtlige de förfoganden, som ansetts elisa rnt beroende af styrelsens egen maktfullkomlighet, sins emellan ega ett omisskänneligt sammanhang; framstår det klart, att regeringens lagstiftningsoch pröfuingsrätt i sådane ärenden, ehuru i inskränkt mån använd, likväl städse blifvit det i en och samma retrögrada rigtning och för ett och samma mål.
Maj t gjorde bruk af sin höga rätt att disponera hvarje titels hufvudsumma till fullo} så skulle den påräknade ständiga inkomsten af Dödsfallsoch Avancements-besparingar derigenom af sig sjelf försvinna. Detta har utan tvifvel också varit anledningen, hvarföre denna besparing hittills icke blifvit bland Statsverkets inkomster beräknad, ehuru producten af densamma, likasom af alla andra besparingar, i alla tider såsom sådan blifvit redovist. Bland Statens utgifter har icke heller hittills blifvit något i RiksStaten beräknadt för Nådår eller begrafningshjelp, som deremot af dylika besparingsmedel utgått. Allmänna Författningarne om Nådårsbesparingar kräfva omarbetning; och det blir för Statens tjenst nyttigt, om de olikheter varda undanröjde, sorn, med tillämpning af dem , vid lediga tjensters tillträdande nu äga rum. Verkställigheten af en sådan anstalt, den billighet och ordning angeläget påkalla, befrämjas likväl ej, utan blir snarare hindrad, enär enständig inkomst i RiksStaten af Dödsfallsoch Avancements-besparingar påräknas, sådan som Författningarne, i deras närvarande skick, dertill gifva anledning. Kongl. Majit har, efter hvad erfarenheten visat, då omständigheterna dertill föranlsdt och Den 15 Juni. då Rikets tjenst det medgifvit, låtit Embeten längre elkr kortare tid ståvacante; den derigenom uppkomne besparing har till andra angelägna behof kunnat disponeras, eller soni behållning kommit Staten till godo; i bägge fallen har beloppet inför Riksens Ständer biri vit redovist. Men att då* såsom en följd af denna utaf Kongl Maj.t ensamt beroende åtgärd, räkenskaperne upptaga en icke obetydlig summa , som årligen kommit Staten till godo, derpå grunda en beräkning bland de Ordinarie intraderna, och derigenom så till sägandes göra till en Lag eller nödvändighet , hvad härtills af Kongl.
Assurans-afgifterne för under rekommendation försände medel hafva, efter afdrag af hvad i ersättningar för under året bortkomne rekommenderade bref blifvit utbetaldt, Uppgått till ett belopp af 32,235 R;dr 39 sk. 6 rst. Sedan ångfartyget »Svenska Lejonet» befunnits gammalt och mindre snabbgående, an som för post-forslingen ansågs behöfligt och nödvändigt, och af sådan anledning ett nytt post-ångfartyg, benämndt »Fugenia», blifvit anskaffadt för att, i stället för förstnämnde fartyg, underhålla post-förbindelsen mellan Ystad och Stralsund, blef, enligt föreskriften i Kongl, brefvet den 25 November 1856, tillfälle, efter offentligt tillkännagifvaude, lemnadt spekulanter, att dels å offentlig auktion, dels förut skriftligen, göra anbud å inköp af detta äldre ångfartyg. Dessa anbud blefvo sedermera underställda pröfning af Kongl. Maj:t, som, med afseende derå, att nämnde fartyg icke utan betydliga och högst kostsamma reparationer kunde göras för Post-verkets behof fullt ändamålsenligt och användbart, under den 24 Mars 1857 fann skäligt medgifva, att, så vida icke, innan Kongl. Majis svar i ämnet hann blifva General-post-styrelsen meddeladt, anbud af annan person till minst 1,000 R.dr Banko högre belopp under hand gjordes, hvilket i sådan händelse skulle blifva gällande, det högsta anbudet, eller 14,202 R:dr, skulle af Styrelsen antagas, hvilket äfven skedde.
han med lätt sinne kan betala, så att ej nyårsräkningarna framför sig kasta en tung skugga öfver julfröjden oeh fördunkla skenet från julgranens tända ljus. Men må vi tillika vid våra uppköp, ämnade att bereda våra kära julglädje, ej glömma att tillika bereda säljaren en glad jul! Till de oseder, som insmugit sig vid julklappsgifvandet, finnes äfven den att hos säljare, om hvilka man vet eller anar, att de äro i trångmål, passa på och pruta ned den önskade varan till ett vida lägre pris, än den kan erhållas för hos den välbergade försäljaren. Detta är icke allenast ett okristligt ocker på fattigmans nöd, utan tillika ett rof af nästans rätt till en julfröjd, som borde medfölja ett sträfsamt, ärligt arbete. Människor, som med allvar söka att hvarje jul bereda glädje åt allt flere och flere personer, skola helt visst märka, att den därmed ökade summan af julfröjd pä jorden skall lända äfven dem själfva till välsignelse, i det de för hvarje år blifva allt mer och mer samvetsgranna och eftertänksamma i både handel och vandel och därigenom bereda en ständigt ökad fond af en tolf mänaders lång julfröjd åt sig och sin omgifning. Ty man tänker sig aldrig rätt klart in i en god tankegång, utan att flere andra goda tankar därvid spira upp som snöklockor vid islossningen. Och här, liksom i så mycket annat, som rör hemmets värld, tillhör det oss kvinnor att anslå rätta tonen, så att julglädjen må kunna bli både fulltonig och harmonisk, så väl i stugan eller kammaren med den alnshöga julgranen som i gemaket, där granens ljus bryter sig mot rika förgyllningar och blänkande kristallprismor. Det hela beror på, om där finnes hjärteguld och hjärteklang i julhelsningen: en glad, god och välsignad jul åt eder alla! 1 Det är något underligt gripande i att tänka på, hur hela den kristna världen, annars så splittrad af skilda intressen, i detta ögonblick enas i en enda känsla: julens glädje.
Dessa omständigheter visa nödvändigheten för oss att anstränga våra tillgångar mera för vårt sjöförsvar och mindre på andra håll. Jag skall nu öfvergå till betraktande af vår östra grannes stridskrafter. Jag. fruktår, att jemnförelsen på detta håll blir ändå mera nedslående. Jag tror likväl med full visshet, att vi kunna försvara oss; likväl fruktar jag, att vi dervid hafva föga nytta af vår linieskeppsflotta. Ryssland äger visserligen en utomordentligt stor arme', som, om den mot oss kunde på en gång användas, skulle snart afgöra vårt öde; men det är, Gud ske lof! icke så. En Rysk arme', som skulle göra en invasion uti Sverige, kunde icke vara på de flesta ställen mycket öfver 3o,000 man stark; ty om den vore talrikare, skulle denna arme', till följd utaf beskaffenheten af vårt land, antingen såsom spridd blifva slagen i detail, eller såsom strängt sammanhållen nästan förstöra sig sjelf, dels af brist på de flesta förnödenheter, dels 334 D c 11 aS M a j f. m, af oförmåga att kunna röra sig sjelf med så mycket trup-> per, sammanförda uti en sådan terrain. Den stora massan är således till lands icke farlig. Det försvar, vi kunna åstad komma, skall utan tvifvel i detta fall blifva tillräckligt. Men förhållandet är icke sådant på öppna sjön. Ryssland har i närvarande ögonblick en östersjöflotta af 3y linieskepp och 22 fregatter, och har årligen 18 linieskepp utrustade till exercis i Östersjön. Antagom nu, att en del af denna stora flotta och en ganska ringa del, nemi. ett antal, motsvarande endast vår egen linieskeppsflotta, utginge och lade sig utanför Carlskrona, innan vår flotta hann utlöpa, — en supposition så mycket möjligare och troligare, som Carlskrona hamn och redd om vårarna vanligen är vida längre tillfrusen än hamnarna vid Gmnstadt och Reval, äfvensom, emedan vår flotta, såsom alldeles oexercerad, fordrar vida större tid att upptakla och utlöpa, än en exercerad flotta.
Konungen, såsom Högste Chef eller Ordförande, kan ju vaka öfver Sin Domstol, taga kännedom af dess göromål, låta utfärda alla Dess Domar och Utslag i Sitt Constitutions-Utskottets betänkanden. Namn och med Sin höga underskrift eller under Sitt Secret, samt således alltid vara ansedd såsom den Högste Domaren för Sitt Folk, utan att vid röstberäkningar behöfva sättas i jemförelse med Domstolens Ledamöter, eller i förbindelse att, om de Mål, hvaröfver röstas bör, taga en lika noga kännedom, som det åligger Ledamöterna att taga. Stadgandet derom i Grundlagen har alltid förekommit mig oförenligt med Konungamagtens höghet. Om således 21 §. i Regeringsformen underginge följande ändring : "Konungen förer ordet i Högsta Domstolen, så of a han för godt faner att dess göromål öfvervara. Alla frågor om förklaringar öfver Lagen skola hos Konungen anmälas och Dess bifall dertill inhemtas, änskönt Han ock i Högsta Domstolens öfverläggningar derom deltagit,’’ med bibehållande af allt öfrigt rörande Högsta Domstolens organisation, så vågar jag i underdånighet tro att Konungens Nådiga afsigt bäst skulle kunna förenas med Folkets allmänna önskan, att dömas af sin Konung. Och jag kan icke heller annat linna, än att Rikets Ständer, genom deras ConstitutionsUtskott, ega både rätt och förbindelse att i underdånighet föreslå en modification eller medelväg mellan Konungens Egen yttrade vilja 250 Constitutions. Utskottets Betanhanden. och StatsRådets gemensamma mening, när denna tillika är hela Folkets. Äfvenså är jag icke af lika tankav med Utskottets pluralitet, i afseende på de ändringar i Grundlagen, som af Konungen blifvit föreslagne, rörande förklaringar öfver rätta meningen af cecanomiska Lagar och Författningar. Dessa förklaringar synas mig böra tillhöra samma Auctoritet, sorn stiftat Lagarne, nemligen Konungen i StatsRådet, och jag får således, för min del, yttra bifall till Konungens Nådiga Proposition i detta ämne, Ut Supra, Ex FrotocolloJ. D. Valerius, N:o 46.
» Ströftågen på landsbygden hade » — säger han — » étt mycket större inflytande på min utveckling och bildning än jag kan beskrifva. Begreppen vidgades och ögat vandes vid storartade harmonier i form, i färg, i ljus. Ingenting har kännbarare gifvit mina tankar och föreställningar en annan riktning, och ingenting har jag så mycket att tacka, att den nordiska snön småningom började tina ur ögonen. » Det är utan allt tvifvel utveckling i detta. Det är vidgade vyer, det är andlig tillväxt. Att komma hit är lycka för hvar och en konstnär. " Man muss (in Rom) so zu. sägen wiedergeboren werden, und man sieht auf seine vorigen Begriffe wie auf Kinderschuhe zurüek. ROMERSKA DAGAR PÅ 1 S 4 O-TALET. Det är lyckligt för dem, som kunna stanna där nere, slå rot i Italiens rika jordmån. Men är det också lyckligt för det fattiga hemlandet, att dess utskickade söner gnugga snön ur ögonen och ej vilja tillbaka dit upp till vinterslasket och granskogshorisonten i Skråköping? Där är konstfattigt och där ha rådmän och kryddkrämare platt ingen konstbildning, men det är just detta karga land, som behöfver konst att uppfriska sina ögon med under den långa vintern och hålla sinnet lifligt och vaket under det grå hvardagssläpet. Nere i Rom lära sig konstnärerna att se södern med sydbons ögon, men de kunna likväl ej omskapa sig till italienare, och den karaktär, deras konst arbetar sig till, den har platt ingen rot i svensk jordmån. Intrycken från hemmet blekna snart för alla de glada, brokiga bilder, som dagligen rullas upp för deras ögon. Det är en för dem främmande natur, de dagligen måla, ett främmande folk. De komma som turister till Italien, konstens fridlysta fosterland, och italienarne äro för dem ingenting annat än ett måleriskt staffage i landskapet, ett folk af modeller. De komma dit i entusiastens feststämning. Lifvets allvar tränger ej in i deras skildringar af idylliskt familjelif, hurtiga stråtröfvare, glada campagnabönder, unga flickor med drömmande madonnaögon.