Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Är från utrikes ort kommande fartyg, Svenskt eller främmande, ämnadt att omedelbart ånyo användas för utrikes fart, må skepparen, då han vid sin ankomst till riket såsom provisionsartiklar mcdhafver Yin, Bränvin, Kaffe och Risgryn i större qvantiteter än denna § bestämmer, vara berättigad att öfverskottet i märkrullan till återutförsel upptaga, hvarefter det bör under tullförsegling i packhuset eller i något säkert och tjenligt rum ombord å fartyget förvaras till dess skepparen åter afseglar, då den kontroll iakttages, som i 45 § Tull-stadgan för reexport-gods finnes föreskrifven. Likväl och derest något af detta.öfverskott, under sådant fartygs längre qvarblifvande i Svensk hamn, för besättningen till begagnande om skeppsbord finnes nödigt, må det i mån af behof utlemnas, hvarvid motsvarande afskrifning å de på märkrullan till återutförsel uppförda qvantiteter bör ske. Andra provisionsartiklar, än här ofvan nämnda, må likaledes under iakttagande af erforderlig kontroll, till den del de icke under vistandet i Svensk hamu ombord användas, eller till qvarblifvande i riket förtullas, med fartyget åter utföras. Hvad af inrikes producerade, enligt utgående tullpasset, med fartyget bevisligen utförda provisionsartiklar öfverblifvit, må vid återkomsten, liksom utländska icke tullpligtiga provisionsartiklar, tullfritt disponeras. Förslag till Tulltaxa. 07 § 12-
Men som de uti gällande försäljningslag utsatta straffen äro väl afmätta efter de deri omtalade brottens art och beskaffenhet, samt, enligt de upplysningar,’ Utskottet vunnit, samma lag, i mån som den blifvit mer och mer tillämpad och känd, visat sig på ett tillfredsställande sätt motverka lönkrögeri, finner Utskottet sig böra afstyrka bifall till Olof Larssons motion. § 00 (61). l)å momenterna a, b, c och d i denna § innefatta tillfällighels-sladganden, som nu mera sakna tillämplighet, hafva dessa inom. blifvit ur förslaget till ny förordning uteslutne; och hemställer Utskottet, Bilt. till B. St. Besvärsock Ekon.-Ilisie. Bet. N:o 4. att §:n måne erhålla elen förändrade lydelse i öfrigt, sorn förslaget innefattar. / Reservationer: l:o af Grefve af Ugglas. Ludvig: "Öfverensstämmande med Utskottet uli den åsigt, som legat till grund för dess beslut att tillstyrka Rikets Ständer att förbud stadga emot all försäljning af bränvin ä söneller helgedag, fruktar jag dork, att handhafvandet af ett dylikt stadgande mångenstädes skulle möta stora. — om ej oöfvervinnerliga, — af särskilda förhållanden och af inrotad vana uppkommande svårigheter, och att derföre, derest denna min farhåga skulle anses grundad, Rikets Ständer, varsamma att icke genom en förhastad eller oklok lagstiftning locka lill lag-öfverträdelser,och—del betänkli gaste af allt uli ett samhälle — till ringaktande af lag, skola förkasta det förslag, Utskottet uti denna del framställt.
Den som ej åtnöjes med Bergmästare-embetets åtgärder och beslut i frågor om mutsedels utfärdande, samt utmåls och hvilostånds meddelande, med hvad i öfrigt efter denna Stadga lill embetels handläggning hörer, må deröfver klaga hos Bergs-kollegium, i den ordning som för besvär öfver Bergmästare-embetets åtgärder och beslut i allmänhet stadgadt är; och eger Bergs-kollegium jemväl att, utan föranledande af sådan klagan, meddela den rättelse, som med afseende på näringens och allmänna säkerhetens kraf finnes vara af behof påkallad. § Utan hinder af beslut, meddeladt i den ordning nästföregående § anvisar, må rättstvister parter emellan, angående tillämpning af denna Stadga, äfvensom åtal för öfverträdelse af densamma, pröfvas af allmän domstol. §§ 38 och 44. Med stöd af hvad här ofvan vid § 26 blifvit åberopadt och anfördt, samt då jag i enlighet med de remitterade förslagen antager, att grufva som sonås med detsamma upphörer alt vara förre innehafvarens tillhörighet, ville jag för min del hemställa: a) att, i stället för 2 momentet af § 38, börjande med orden: ”Sedan jordegaren bekommit” etc., följande stadgas: Ali den mark, som enligt denna författning till inmutaren afslås, skall, om grufvan öfvergifves eller sönas, hemfalla till grundegaren, sedan i förra fallet de uti §... stadgade månader, men, hvad sönad grufva beträffar, Kongl. AlajUs Nåd. Proposition, N:o 92.
Förslaget utgår derifrån, att med de förändringar, som derigenom blifvit gjorda uti kungörelsen den 24 Januari 1781, angående några omständigheter rörande religionsfriheten, nu gällande lagstiftning i afseende å dem, som icke bekänna den rena Evangeliska läran, skulle kunna tillsvidare anses tillfyllestgörande. Det kan icke undfalla uppmärksamheten att, i händelse förevarande förslag bifalles, förhållandena komma att väsentligen förändras emot hvad som var å den tid, sagde; kungörelse utfärdades. Då fanns det ännu qvarstående förbudet för Svenska kyrkans medlemmar att träda derutur och öfvergå lill annan troslära. Lagstiftningen i ämnet afsåg följaktligen endast främmande trosförvandter, hvilka hörde till någon bestående kyrka, om äfven denna å någon viss ort inom Riket hade så få medlemmar, att de icke kunde bilda en församling. Genom tillåtelse för Svenska kyrkans medlemmar att derutur träda, utan förpligtelse att ingå uti någon annan, mäste deremot uppenbarligen flera nya förhållanden uppkomma. Tvifvelsamt må det visserligen vara, huruvida den lagstiftning, som allenast haft till syftemål att ordna nämnde äldre förhållanden, kan göra tillfyllest äfven för de nya, som förestå. Men då, efter hvad nogsamt kändt är och nyss åberopade kungörelse uttryckligen erkänner, lagstiftningen i detta hänseende är ytterst svår och, såsom främmande länders försök dermed jemväl bekräfta, neppeligen lärer kunna bringas till fullständighet, samt innan erfarenheten visat, om och i hvilken mån tillåtelsen att afgå utur Svenska kyrkan kati komma att begagnas, säkra grunder saknas för bedömande, om och hvilka ytterligare stadganden utöfver dem, som redan finnas eller nu blifvit tillagde, må vara af nöden för upprätthållandet af ordningen inom Svenska kyrkan och närmare bestämning af förhållandena emellan henne och hennes medlemmar samt andra kyrkor och trosförvandter, anser jag saknaden af sådana på framtida behof beroende stadganden lika litet som det uteblifna urskiljandet af hvad som hörer till allmän strafflag Kongl. Maj:ls Nåd.
Utaf dylika sedan sistförlidna riksdag till trycket befordrade och Riksgälds-kontoret tillställda handlingar hafva visserligen utdelningar inom Riksstånden redan skett; men då, utom dessa, äfven andra afgifna betänkande!] och förslag blifvit till Riksgälds-kontoret aflemnade, för att der förvaras eller Rikets Ständer tillhandahållas, och då under innevarande riksmöte flerfalldiga frågor rörande samma ämnen, hvarom sagde betänkanden handla, blifvit Rikets Ständers pröfning och afgörande underställda, har Utskottet ansett så mycket mera lämpligt och nyttigt, att ifrågavarande handlingar, i den mån tillgången medgifver och nu förevarande riksdags-ärendens behandling dertill föranleder, varda bland Riksståndens medlemmar utdelade, som ändamålet med samma handlingars utgifning från trycket och öfverlemnande till Riksgälds-kontoret just varit alt göra dem tillgängliga vid deruti utredda vigtiga frågors och framställda förslags behandling af Rikets Ständer. Dock anser sig Utskottet härvid böra erinra om ett, under 1840 och 1841 års riksdag, i sammanhang med då beviljadt inköp af 900 exemplar utaf registret öfver Civil-lagförslaget, fattadt beslut, enligt hvilket dessa exemplar, tillika med förut i Riksgälds-kontoret befintliga exemplar « Stats-Vtskoltets Memorial N:o 38- af sjelfva lagförslagel, borde utdelas vid det riksmöte, då samma förslag komme uuder pröfning; men fastän någon pröfning af nämnde lagförslag i sin helhet ej heller under Rikets nu församlade Ständers sammanvaro lärer komma att företagas, synes i allt fall den ifrågaställa utdelningen deraf kunna och böra medgifvas, helst flere bland de föreslagne vigligare förändringarne i förut varande lagstadganden nu förekomma till afgörande, och den, genom lagförslagets och dertill hörande handlingars utdelning bland nationens representanter åstadkomna allmännare kännedom om detta förslags grunder och innehåll otvffvelaktigt måste befrämja och underlätta de icke afgjorda lagfrågornas slutliga pröfning under kommande riksdagar. Utskottet får alltså föreslå, att nedaunämnde, till
Stadgandet i förevarande ämne skulle sålunda, i hvad angår tillvitelser om de gerningar, hvilkas offentliga beifrande lagen bjuder eller under vissa vilkor tillåter, hvila på den grund: att hvar och en skall äga sitt innehafvande medborgerliga anseende fredadt från annans störande angrepp medelst sådan tili allmänhetens kännedom utspridd tillvitelse, som icke till sin sanning styrkes med hvad som inför lag erkännes gifva visshet om den tillvitade brottsliga gerningens verklighet, nemligen den i lagens kompetensreglor anvisade domstolens, efter anstäldt åtal och hållen undersökning, meddelade lagligen gällande dom, och att följaktligen hvar och en begår ärekränkning, då han mot annan utsprider tillvitelse om brott, hvilken han icke kan genom framläggande af sådan dom till sanningen bestyrka Atalet för ärekränkning i det fäll, der lagförslaget medgifver bevisning om brott, angår det förhållande, att den tilltalade, med åsidosättande af den ordning, han haft sig i lag anvisad att påkalla behörig ransakning och dom till utrönande af det förmenta brottets verklighet, trädt i förväg för allt domslut och sökt att, på grund endast af sin enskilda tro, låta den misstänkte komma att i allmänna omdömet lida den påföljd, som efter laglig undersökning skolat uppstå, om domen blifvit fällande. Genom injurieåtaiet skall han tvingas från den sjelfvalda orätta vägen och äga blott det val att antingen ■— hvartill erforderligt rådrum kornrne att honom lemnäs — anskaffa och till sitt försvar framlägga det rätta bevisningsmedlet, behörig domstols beslut, som visar, att den angifne är till brottet saker, — eller ock lida ansvaret för det han fläckat en om brott icke lagligen förvunnen persons heder.
När man tager i betraktande huru föga den närvar, generationen bekymrar sig om de påföljande och, så vidt någonsin görligt är, söker af sin närvar, ställning skörda alla fördelar, dem vinningslystnaden kan upptänka, ulan afseende å följderna för efterkommande; så bör man väl, derest man ej vill med flit tillsluta ögonen för denna i många hänseenden bedröfliga sanning, också med någon kraft tillbakavisa oförnöjsamhetens anspråk; aldrahelst dådet är fråga om sko 2* - 20 Den 17 Maj. gen, hvars återvext i vårt klimat är så sen och så långsam. Ett obetänksamt förfarande vore dervid dubbelt vådligt. Motionären, hvilken, sjelf hörande till bergsmans-ståndet, visserligen är en ganska aktningsvärd och redbar man, har fattat den förutsättning, det icke för skogarne någon fara skulle uppkomma af, den föreslagna förändringen, just derföre att han af sin egen försigliga hushållning helt visst lärer draga slutsatser i afseende på hvad andra skulle i samma ställning göra; men jag vågar icke vara sä förhoppningsfull i mina beräkningar. Och det måtte väl vara alldeles tydligt att derest icke meningen vore, att genom skogseffekternes vidsträcktare afsalu bereda sig större inkomster, så skulle hembudet icke lända till mycken förtret. Orsakades den genom sättet för prisbestämningen, hvarföre begäres då icke ett bättre och beqvämare sätt dertill? Jag har hela tiden påyrkat denna utväg; och jag skulle ännu i denna stund helst se ett dylikt beslut vidtagas. Dr denna synpunkt torde det synas, som borde en återremiss af detta ärende bäst lämpa sig för ändamålet; och jag skulle visserligen också vara bäst belåten med nämnde åtgärd, om jag endast ägde någon den ringaste förhoppning, att Utsk. ville göra afseende på någoldera af de framställda förslagen till rättelse uti det enda som med något fog blifvit öfverklagadt, nemi. det prisbestämningssätt, som i författningens 4 § förekommer, eller ock ali Utsk. behagade sjelft utfinna något bättre sätt i della hänseende.
St: förslag till banklag eller icke bifallit några nya oktrojer för privatbanker, hade mindre förfarit i öfverensstämmelse med rikets sannskyldiga nytta, än som nu skett. Tänkom oss hvilken olycklig belägenhet, som blifvit ådragen vårt fädernesland, om dessa inrättningar, som nu understödja den allmänna krediten med icke mindre än 6,000,000 r:dr, då man frånräknar den sedelstock eller det mynt, som ligger inne i privatbanker, — tänkom oss, säger jag, att dessa inrättningar hade upphört, och jag är öfvertygad om, alt den liflighet, som nu råder i all rörelse och alt handel, skulle afstanna och att Konungens rådgifvare skulle dymedelst varit sakre lill att hafva förbisett rikets sannskyldiga nytta. Den 5 April. 15 I afseende på 3:dje punkten, kan jag icke dela den åsigt, sorn den siste värde talaren hår har uttryckt, 3:dje punkten angår ”alt, för beklädnaden vid lifgardet till hust, reg:tet gifvit och derefter afskrifvit pennin geförskott.” Det är att nrärka, alt delta förskott lemnades redan 1818, och alt nu var fråga, 30 år derefter, att affordra nuvar. sqvadron-chefer detta förskott. Örn fel var begånget, hvilket jag icke vill bestrida, så var det obestridligen de rädgifvares, som afgålt ifrån sina befallningar och icke deras fel, som ännu finnes qvar i Stats-rådet. Det finnes en lag, som vi alla böra iakttaga, emedan den finnes inom hvarje bröst, nemi. billighetens lag, som bjuder att nu i tjenst varande Oflicers-corps icke skall gälda hvad föregående brutit. Hvad 4:de punkten beträffar, ”angrde en, den värfvade delen af arméens och flottans manskap beviljad befrielse från afgiften till folkundervisningens befrämjande”, så förekommer det mig för det första klart af 60 § R.F., alt K. M. ägde obestridlig rätt lill att eftergifva denna bevillning.
Solfjädrar. Införselstullens bestämmande till samma proc. af tullvärdet, som uti 1835 års taxa, eller lillö r:dr per skålpund, yr kades af några ledamöter men bestreds åter af andra, som tillstyrkte bifall å Utskrs förslag. Uppå derefter framställd propos., blef Utsk;s förslag af R. o. Ad. bifallet. Souda, samt Soya och Saucer. Utskottets förslag biföllos. Span rn å I. Under den discussion, som rör:de denna artikel uppstod, yrkades dels antagande af den lägre tullbeslämmelse, K. M. alternativt föreslagit, dels bifall till Utskrs förslag, dels att rubriken ”Linsel’' borde derifrån uteslutas, dels ock högre tullbestämmelser ät) dem Utsk. till antagande tillstyrkt. Uppå derefter framställd propos. blef Utsk:s förslag af R. o. Ad. bifallet. Speglar och Lampetter. Utsk:s förslag bifölls på det sätt, att denna artikel skulle i noterna upptagas med hänvisning till artikeln ”Slöjdevaror.” Spetsar, Uddar och Blonder. En ledamot föreslog, att i stället för de i Utskts förslag framsta llda tvänne classer borde, såsom hittills, antagas blott en gemensam rubrik för alla slag af spetsar, uddar och blonder, hvilket deremot af en annan ledamot bestreds, Utsk:s förslag blef af R. o. Ad. bifallet. Spillning; och Sten. Utskottets förslag biföllos. Stenkol. Emot Utsk:s förslag yrkades dels högre införselstull för vanliga stenkol än Utsk. föreslagit, dels att lullbehandlingen 18 11. 35 »74 Den i8 December c. m. borde ske efter vigt, dels ock att införselstullen å stenkol borde bestammas till 4 skPer tunna. Af flera ledamöter tillstyrktes i motsats häremot bifall å Utsk:s förslag. Hr Frih. o. Landtm, heuijtällde, om R. o. Ad. be-~- hagade bifalla Utsk:s förslag. Ropades ja och nej.
Myntet ej måtte förlo1 ra sig i det inre af Landet och upphöra att vara tillgängeligt för den activa Handelns speculationer, utgäfvos bevis på réel valuta, til 1- fyllestgö.rande för Productionen till inhemsk Consumtion och hvarigenom Banquen kom i tillfälle att öppna Credit ömsom åt Exporteurerna, ömsom åt Staten. De misshushållningar, som, dervid agde rum drabbade icke Banquen men Nationen; Capitalisten, enär den öfver höfva r» utsträcktes, Närings-idkaren, enär genom åter indragning alla värden rubbades. De vinster, som dels den yttre Handeln, dels BancoOperationerna gåfvo, stadnade inom inskränktil omloppsbanor. Landet förblef ouppodladt, dess Innebyggare likasom IJppstädernes förblefc Vo fattige och sjelfva Ststen förblef i visst afseende under Banquens förmynderskap, i sä måtto nemligen, att aldrig Siatens större he. hof kunde af sjelfva Folket fyllas och att Ban J44 Den 15 April. quens Credit-rörelse hindrade grundläggningen af en Credit-rörelse för Staten. Med främmande Penningar och såsom befordrare af främmande Magters Politiska afsigter, återupphöjde Gustaf den IILje sin Stat till Sjömagt. En följd häraf blef återupplifvandet af det Administrations-Systeme, som Cahl den XLte antagit, ehuru nu under belt andra förhållanden. Sverige skulle åter bli activ Handel -Stat. Också fördubblades HandelsFlottans Lästetal inom 13 är, men Spannmålsimporten förökt s i lika förhållande. Händelserna tycktes vittna, att Gustaf misstagit sig. Innom 15 år var Sjömagten skapad och förstörd, och sedan Americanska Kriget och Sillfisket upphört att lifnära den activa Handeln, sedan Rörelse-Capitalet ifrån sitt maximum af 8 Millioner sänkt sig till 7*, sedan Spannmåls-importen successivt stigande under hela denna period, under tiotalet från 1781 till 1790 uppgått till 7,741,470
Ständer ej kunna annat än pä det ömmaste behjerta penninge-Löntagares swära belägenhet under ett ständigt »växande warupris och ett fallande penninge. wärde, hafwa Riksens Ständer äfwen i betraktande af wigtigheten deraf, att Statens Embets och Tjenstemän ej mätte befinna sig i allt för knappa willtor, bestulit alt päffynda tiden, dä de af denna Löne-förhöjning kunna komma i ätnjutande och utsatt densamma till 5:dje qvartalet af innewarande är; men dä sädant huswudfakligt beror pä Pomme, sta Regementernes vfwerflpttninq ifrän allmänna Indragninas-Staten pä Pommerff Stat, fä Riksens Ständer r,u till Eder Majet i underdäniahet hemställa det täcktes Eder Mast i Nador läka »verkställa denna öfwerflyttning och »ned zchje givartalet innewarande är, läta berörde Embetsoch Tjen, siemän en sädan Löne-förhöjning till god ) njuta. Riksens Ständer framhärda m. m. 76 Den n October. Den il October. 77 Uxpljg ock xoäl-^.ö II, illr 6-n II 0ot-t>. ixi-Dans Kongl. Höghet Johan Baptist Julius, b^r vct ej kunnat undfalla dem, att denna Fur. Stormägtlgjje Al.crnädlgstr KdNUNg. säsom förmäld och ägande en elfwa-äng bon, ej kunnat bestrida nödiga utgifter med «^/ä under granskningen af Riksgälds. Werkelin sun.ma som till Högtalig Hans Kongl, förwaltning en del af f. d. Konungens enffilld Höghet Kronprinsen Carl Augusts Stat för-, förmögenhet befunnits bestä uti Riksgälds-Cun,t warit anflagcn. Riksens
Dessutom får jag nu tillägga till hvad jag förut andragit, att här finnas personer, åtminstone i Utsk:n och jag tror äfven ledamöter af de respeclive Stånden, som äro så utledsna på riksdagen, att de ej infinna sig på vederbörligt ställe, då anslag göras till utsk.sammanträden. Det torde således vara betänkligt att tillsända Utsk., der så beskaffade ledamöter (jag menar vid riksdagen ulledsne) finnas, så vidlyftiga handlingar, som de, hvilka skola vara i fråga; ty pröfningen blir säkerligen derefter, emedan ingen numera är beredd att ingå i pröfning af sådana nya handlingar. Hr von Hartmansdorff: Det torde måhända hafva varit ett fel af mig att uppgifva några skäl för min önskan, eftersom hon på den grunden blifvit bestridd. Jag trodde likväl icke, att något annat skäl skulle behöfvas, än den välvilja för Statens tjenst, hvilken R. o. Ad. förut vid så många tillfällen visat, äfven i hänseende lill det ifrågavarande embetsverket. Ständerne gemensamt hafva ock haft samma mening, enär de beslutat det ifrågaställda anslaget. Men de hafva gjort det med villkor, alt anslaget skulle utfalla blott i den händelse, att Riksarchivet finge ett vidsträcktare utrymme, än det nu har. Den återstående pröfningen beror således på ingenting annat, än kunskapen hos StatsUtsk. och Ständerna derom, alt Konungen godkänt det utbyte af byggna - Den 4 Juni. 5g der åt vissa embetsverk, hvilket bär blifvit ifrågasatt. I händelse R. o. Ad. icke skulle bevilja åtei remiss nu, så återstår för mig och andra talare, som yttrat sig till förmån lör Riksarchivet, icke annat, än att begära målet på bordet i dag, och så i nästa plenum försöka att få detsamma återremitterad!. Detta vållar en längre tidsutdrägt; och deruti ligger skälet hvarföre jag anhåller, att R. o. Ad. ville genast bevilja den återremiss, hvarom jag nu åter anhåller. StatsUtskts utlåt. Nio 568 blef af R. o. Ad. återremitterad!. Vid förnyad föredragning af StatsUtskts den 3 dennes på bordet lagda utlåt.
Att för Bankens räkning uppköpa silfver, när det behöfves, är visserligen angelägit och nyttigt; men att fastställa ett visst Sedelpris, hvartill silfver emottages i Banken, utan tillika fastställd förbindelse, att efter samma beräkningsgrund utgifva sillver för Sedlar, är ea anstsllt som, så framt den skall vara något annat än ett simpelt lån på silfver, synes mig ingen ting kunna uträtta; al.Iraminst gifva styrka ät Bankens credit och hoppet oas en s68 F)<m i4 Julii. enart tillstundande realisation. Derigenom sättes val en gräns för myntförbättring; men lemnäs ett öppet fält för myntförsämringen. Det tyckes dessutom vara en förvänd ordning att bestämma hvad det redbara myntet eller metallen skall gälla i sedlar, då det tvertom kommer an på att bestämma hvad sedeln är värd i verkligt mynt eller metall. Om silfver skall köpas, tror jag vara bäst att BancoStyrelsen uppdrages derom besörja och på det för Banken förmonligaste sätt dertill använda det anslag, som af Bankens4årliga vinst eller inkomst, till detta ändamål bestämmes; men icke att Sedelstocken okas för att köpa silfver. Det syses utan ändamål att göra skuld, endast för att få medel att betala samma skuld; så framt man icke hyser den hemliga afsigt att på de sednare långifvares bekostnad bereda en större utdelning åt massans samtli ge borgenärer. Skulle Realisation beslutas och sättas i verket innan nästa Riksdag, så torde till förstärkning af Bankens Fond genom uppköp af silfver, äfven kunna an vändas de af Fastighetsoch Odlingslånen inflytande räntor och Capitalafbetalningar. och i följd häraf dessa slags lån för framtiden upphöra: Fastighetslånen såsom utan nyttigt ändamål, och odlingslånen, emedan de befunnits löga eller intet tjena till det åsyftade ändamålet. «* Efter den rigtiga grundsats att befria Banken från betungande och med dess soliditet Den l4 Ju idi. 26g oförenliga bidrag och uppoffringar till utomordentliga Statsbehof och arbetsföretag , som anses medföra allmän nytta, ha Utskotten föreslagit att upptaga lån uppå Statsobligationer med ränta.
— N:o 24- angående väckt fråga örn upplåtande åfjord till Strömsholms kanal-bolags disposition. lil. B. 40, 42, 104. Å. 107- VI. U. 40, 336. A. 391. VII. E. 3. — N:o 25. i anledning af väckt fråga om betesrätt för vissa hemman å krono-allmänningen Mässeberg 111. B. 40- A. 42. — N:o 26 i anledning af väckt motion om upphörande af det af Kongl. Kammar-Kollegium bestämda minimi-arrende-belopp för kron.ofig.kena eif. III. — N:o 27. angående ett ytterligare Kanslist-arfvode. III. A. 43. iN:o 28- i anledning af väckt motion om eftergift af kronans rätt tili dana arf efter Enkan Ulrika Sofia Ekedal, född Nordenberg. lil. B. 504, 6(3. A. 657. IV. E. 77. — N:o 29 i anledning af väckt motion, angående vidtagande af nödiga åtgärder emot sjöns utskärningar å den i Öresund belägna ön Hvens stränder samt lindring för egarna till de fl nämnde ö varande hemman uti deras skatter och onera. III. B. 504, 613. A. 657. -— N:o 30 i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående upphörande af det från Rotehållarne eller Soldaterne vid indelta infanteriet nu utgående bidrag till Soldat-beklädnadens anskaffande och underhåll, lil. B. 504, 613. A. 657. IV. E. (98. — N:o 31. i anledning af väckt motion, angående nedsättning uti de åtskilliga hemman på Wisings ö åliggande utskylder. lil. B. 504. A. 613. XI. t. 462- — N:o 32. angående utbetalning af det för ombyggande af Långebro vid Christianstad under sednaste riksdag beviljade Statsbidrag. III. B. 504. A. 613.