Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den är, enligt min tro, fullkomligt oduglig, och, hvad mera är, den är skadlig, ty den undergräfver all moralitet i samhället, enär pligterna då blifva mätta med samma måttstock. En annan sorglig följd, det nya representationssättet kommer att medföra, är konungamaktens undergräfvande och slutliga tillintetgörande, — en följd af representationens årliga sammanträdande, och derigenom hvarje år återkommande tillfällen att på den andra statsmakten utöfva en tryckning för att få sin vilja fram. Konungamakten reduceras då till en blott verkställande myndighet af Riksdagens beslut. Det smärtar mig djupt, att nu se Svenska folket glädjas öfver det, som egentligen är dess olycka. Ett folk, som så föga aktar sina traditioner, står på branten af sitt fall. Jag vill önska, att mina förutsägelser icke skola gå i fullbordan; men jag vågar tyvärr ej hoppas det. En ljusglimt ser jag dock, och det är, att Svenska folket en gång, när det vaknat upp ur den yra, som nu fattat det, skall återfinna frid och lycka på den gamla bepröfvade författningens grundvalar. Gr. Gyldenstolpe, Nils Magnus Gustaf: Jag instämmer uti den af Gr. Björnstjerna afgifna reservation. Den 9 December. Hr von Holst, Hans Gram: Jag anhåller att få förena mig uti den af Gr. Henning Hamilton afgifna reservation. Frih. Leijonhufvud, Knut Erik: Hufvudsakligen åberopande de åsigter, jag under öfverläggningen i detta ämne uttalat, får jag vördsamt till prot:t anmäla min reservation emot det fattade beslutet, för hvilket jag icke vill dela ansvaret. Jag kan icke underlåta att vid detta tillfälle uttrycka den önskan, att framtiden måtte bevisa, det vi haft orätt och våra segrande motståndare rätt, samt att fosterlandskärleken hos oss alla måtte till ett sådant resultat bidraga. Frih. Palmstjerna, Nils Axel Hjalmar: Jag får tillkännagifva, att jäg vid voteringen i representationsfrågan röstat nej, samt anhåller att få instämma uti den reservation, Gr. Henning Hamilton afgifvit. Hr Hägerflycht, Nils Henrik: Vid voteringen i sista plenum röstade jag nej; och anhåller jag att få nedlägga min reservation mot det då fattade beslut.
Om man granskar författningarne rör:de upbördsoch exekutions-verket inom riket, så finner man den principen genomgå dem alla, att den högre auktoriteten eller embetsmannen står i ansvarighet för den närmast lägre; men, om än denna princip synes vara den lämpligaste alt åstadkomma skyndsamhet och ordning, äfvensom säkerhet för så väl K. M:s och kronans som enskildes egendom, i den mån sådan kan komma under dessa embetsmäns för - 254 Den 0 December f. m. vältning, sä synes, för alt bringa denna stränga princip till någon öfverensstämmelse med så väl juridisk rätt som moralisk billighet, att den lägre tjenstemannen icke bör tillsättas utan sin närmaste förmans hörande och icke förr, än s. k. upbördsborgen af honom blifvit ställd. Att sålunda tillgår vid tillsättandet af Lands-sekret-, Lands-kammer.-, Räntmästare-, Magistrats-personersoch Kronofogde-befattningar livilar alltså på denna rättsgrund, men att Länsmans-tjensterna tillsättas utan iakttagande häraf, är således en brist i de härom gällande befordrings-lagar. Det är nemi. kunnigt och uppenbart, att Kronofogdarne omöjligen kunna utan biträden medhinna de dem föreskrifne åligganden, att jemte indrifningen af kronans upbörd från i distriktet ofta boende manga tusende personer, förrätta alla derstädes förekommande utmätningar lill ett antal af flere hundrade; och då den Kronofogden anslagna Upbördsskrifvarn icke heller härtill förslår, utan följaktligen Länsmännen måste till sådant biträde användas, inträffar icke sällan, att Kronofogden, som för deras åtgöranden är ensam ansvarig, blir tvungen alt, utan den minsta' af honom sjelf begången felaktighet, af egna medel vidkännas dryga ersältnings-utgifter för de förres vårdslöshet och försummelse.
Verkningarne af dessa åtgärder på landets odling äro dock minskade i mån, sorn koslnaderne öfverstiga etL fattigt folks förmåga, sedan Statens bidrag upphört eller blifvit mindre och svårare att ernå, samt i mån som den uppmuntrande undervisning om arbetets rätta utförande måst saknas, hvilken af en skicklig och välvillig agronom kunnat kostnadsfritt lemnäs den fattige odlaren. För att afhjelpa den brist i detta afseende, som blifvit känbar, då Direktören Johnson måst dela sin verksamhet emellan rikets alla Län, har anstalt blifvit vidtagen för att från och med år 1852 få för Länet anställd en särskild agronom. Det återstående hindret för landets fullkomligare odling på ett den tilltagande befolkningens okade behof motsvarande sätt, nemligen bristande medel till arbetarnes lön och uppehälle intill dess sådant kunde af odlingarne hemtas, torde dock endast på det sätt kunna undanrödjas, att vid limande missväxter, de lill befolkningens understöd då erforderliga medel varda lemnade, icke såsom nu i försträckningar, som skola återbetalas inom vissa fä år, ulan såsom anslag för arbete å anvisade odlingslägenheter. Om än Staten icke sålunda kunde återfå de utlagda medlen, hvilket hitintills ändock icke sällan till någon del inträffat, så vore likväl de behöfvande hjelpte på ett sätt, som vänjde dem vid arbete, i stället att undsättningarne hittills understundom kunnat vara af motsatt verkan, och anledningarne till undsättningsbehofven blefve sålunda genom landels bättre uppodling tillika minskade. Dertill tjenliga lägenheter finnas redan förberedde, på sätt i förra berättelsen af den 2'7 November 1849 finnes omförmäldt, genom verkställda vattenaflappningsarbeten, hvartill Staten lemnat bidrag. Bland sådana, då uppgifna, företag är sjön Toftans sänkning i Svärdsjö och Sundborns socknar ännu under arbete. Sänkning af Granaoch Öfversjöarne i Särna socken har jemväl sedermera till verkställande ifrågakommit, oberäknadt större och mindre myrutdikningar i flera socknar. Bergen inom Länets nedre och vestra delar hålla åtskilliga metaller, deraf mest jern och koppar.
Näs kungsgårdshjelp; Den 7 Mars. 59 Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärso. Ekonomi-Utsk:t: N:o 18, i ani. af väckt motion om tillsättande af en gencral-inspektör öfver samtliga elementar-läroverken och högre undervisningsanstalter, m. m.; N:o 19, i fråga om föreskrift för alla till stats-förvaltningen hörande kassor eller allmänna inrättningar, som hafva medel att förränta, att använda dem till inköp af statsverkets eller andra medK.M:s fastställelse försedda inrättningars räntebärande obligationer; N:o 20, i ani. af väckt motion om sådan förändring i de förvaltande verkens i Stockholm arbetsordningar, att de större utgilterne derstädes komme att bestridas genom anvisningar å K. Räntekammaren; Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:t: N:o 3, i ani. af väckt fråga om afskaffande af straffarterna prygel och dagg; samt N:o 4, i ani. af väckta motioner ang:de dels ändring och tillägg i R. Förordn. om egors fredande emot skada af annans hemdjur samt om stängselskyldighet, dels ock rättighet för landstingen att i frågor om stängselskyldigheten inom länen besluta. B. o. Ad. åtskiljdes kl. 3. e. m In fidem, O. Brakel. 60 Den 11 Mere. Onsdagen den 11 Mars 1863- Plenum kl. 10 f. m. Justerades 2 prot.-utdrag för d. 7 dennes, samt pleni-prot. för den 10 sisll. Januari e. m. Med tillkännagivande, att från Landtbruks-akademien blifvit till R. o. Ad. öfverlemnade 15 inträdeskort till akademiens sammanträde nästa Måndag den 16 dennes, anmodade Hr Gr. o. Landtm, de medlemmar af Ståndet, som ville begagna sig af dessa biljetter, att hos Riddarh.-Fiskalen sig anmäla. Upplästes ett utaf Hr Hallenborg, Magnus, inlemnadt mern. af följ:de lydelse:
Fullmäktig Gabriel Anrep. N:o 1678. Herr Estenberg. Fullmäktig Ax. G. von Rosen. L. s. N:o 1718. W. F. Dalman. N:o 1749 B. Pehr Ehrenheim. 9it!öbagå*23eftut 1863. 87 N:o 1787. G. A. von Yhlen. L. S. N:o 1856 B. Herr De Freese. Fullmäktig G. Bennet. Herr Malmerfeldt. Fullmäktig J. G. W. Belfrage. l. s. N:o 1912 B. A. E. Nordenskiöld. Herr Clementcoff. Fullmäktig Casimir Lewenhaupt. Herr Ehrenstråle. Fullmäktig Otto Bennet. l. s. N:o 2001. L. G. af Sillén. L. S. N:o 2016. S. E. Hallencreutz. L. S. N:o 2046 B. Johan Schröderheim. L. s. N:o 2069. M. G. AV. Mannerstråle. Herr v. Konov. Fullmäktig L. G. Paijkull. l. s. N:o 2097. Aug. von Francken. L. S. N:o 2132 B. Fred. af Klercker. N:o 2144. J. H. Rosenswärd. Herr Bruncrona. Fullmäktig I. Törnebladh. L. S. N:o 1874. Herr Jennings. Fullmäktig G. von Kraemer. l. s. N:o 1901. Herr Olivecreutz. Fullmäktig Carl Tornerhielm. L. S. N:o 1939. Silfverstolpe. L. s. N:o 1959. A. R. von Kraemer. N:o 2013 B. Math. Bernh. Rosenblad. L. s. N:o 2017. R. M. Björnstjerna, i. s. N:o 2063. Carl Nordenfalk. Herr af Huss.
Hvad åter särskildt angar den föreslagne nya fonden för Sill-fiskare, föreställer sig BankoUtskottet , att, genom den reglering för .Lånerörelsen i allmänhet intill nästa Riksdag, som samma Betänkande innefattar, Lane - tillgång i möjligaste måtto skall finnas vara beredd, för hvar och en, som derföre kan ställa nöjaktig säkerhet; hvadan, och då Utskottet i öfrigt har sig bekant, att Kongl. Maj:t af gide Hufvudtiteln meddelt understöd åt ofvanbemälde Närings Idkare , hvilken serskilda förmon sannolikt, äfven hädanefter vid förefallande behof kan vara att påräkna; Utskottet for dess del ej anser sig böra tillstyrka, att från Banken något serskildt bidrag för ifrågavarande ändamål må anordnas; helst sådant skulle i detaillerne utgrena BankoFörvaltningens åtgärder utöfver hvad med dess egenteliga föremål och befattningar lampel igen kan stå tillsammans. Någre Ledamöters serskilde mening bifogas enligt derom gjordt förbehåll. Stockholm den 23 April 1818. Utdrag af Protokollet, hullit hos Riksens Höglofl. Ständers Banko-Utskott, vid BankoUtskottets Betänkan/len. Urtima Riksdagen i Stockholm den 9 April 1818. Herr Protokolls-Secreteraren Hammarhjelm anförde: ”Sedan Högloft. Utskotten, uti det till Riksens Stander afgifne Retänkanden om PenningeRörelsen och Myntvärdet, föreslagit serskilte Uane-bidrag för Jordbruket , Jernhandteringen och Manufacturerries behof; så anser jag, af samma skäl , Sill-fisket vara en af de modernäringar , som förtjena Riksens Ständers behjertande och understöd. Sill-fisket från längre tider tillbaka, fästadt vid vära Vestra Kuster, lämnade i förra dagar ej allenast ett begärligt födoämne för den fattigare klasset) af Nationen utan äfven , en lönande Export-vahra, men har under de sednare 10 åren tagit rigtning till våra grannar och. tynger nu på vår Handelsvåg såsom betydande Import-vahra.
Af samma Styrelses till innevarande riksdag afgifna underdåniga memorial, af den 19 nästlidne September, bilagd Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständers Statsutskott, angående Statsverkets tillstånd och behof, inhemtas, att, bland de företag af sådan allmännyttig beskaffenhet att understöd till visst bestämdt belopp synte dertill böra anvisas, i första klassen blifvit uppförd anläggningen af kanal emellan Fåsjön och Norasjön, hvarföre ett anslag af R:dr 100,000 Runt är vordet af Styrelsen föreslaget. Då Kongl. Maj;t likväl ej funnit skäl, att, ibland de företag, för hvilka anslag å sjette Hufvudtiteln äskats, upptaga det nu ifrågavarande, så nödgas jag, uti enskild motion, till Rikets Ständers behjertande anmäla denna vigtiga angelägenhet. Genom den ifrågasatta kanalen skulle en oafbruten vattenväg af 1^ mils längd norrut från Nora åstadkommas. Hela denna ort, der en betydlig bruks-och grufverörelse bedrifves och som öfver Nora utför sina tillverkningar, skulle naturligtvis genom anläggningen beredas väsendtlig lättnad i sina transporter, och särskildt komme, förutom Lerbergs och Klacka betydliga jernmalmsfält, icke mindre än 3 jernbruk och 8 masugnar att vinna direkt gagn af den nya transportleden och såmedelst blifva i tillfälle att i hög grad öka sin produktion. Att landtbrukets utveckling skulle befrämjas, när de nu brukliga transporterna af ortens tunga produkter ej mera rycka krafterna från jorden, ligger äfven i öppen dag. Företaget har äfven inom orten blifvit om fathult med det intresse, att ett bolag bildats och påbörjat aktieteckning, som redan * uppgår till (10,000 R:dr och inom kort torde kunna uppbringas till 81,144 R:dr, eller den summa, som kanalen enligt beräkningskulle kosta utöfver det af Styrelsen för Allmänna vägoch vattenbyggnader förordade anslaget.
Om vi likväl se tillbaka på hela lagstiftningen för våra financer, fruktar jag, att deras historik skall visa, att de flesta åtgärder, som vidtagits i denna lagstiftning, utgått just ifrån ett begär att uppoffra det bestående, nemi. om man ser tillbaka på den stora och starka påtryckning, som ständigt uppenbarat sig utifrån, lill att förmå Banken att utsläppa nya sedlar, utan fullkomligt afseende på förbindelsen alt inlösa dem. Tider hafva funnits, då Ständerne trott, att de endast beböft genom ett penndrag eller ett riksdagsbeslut fastställa, att bancosedlar skulle vara mynt, och att de äfven blefvo det, genom delta varde. Man har numera visserligen kommit ifrån denna tanke, såsom sats i och för sig sjelf betraktad, men påkänningen utifrån, och begäret att ständigt få ett stort antal myntrepresentativer, äro derföre icke döda. Den är en Proteus, som framträder ånyo, dold under de mest olika former, och fråga är huruvida den icke nu, under en ny skepnad framkommit i förevarande betänk. Jag vill icke vid delta tillfälle vara så sträng som en talare på f. m., hvilken flere gånger, då han yttrat sig om faran att utsläppa ett för stort antal sedlar, talat i en mycket sträng ton om de lånehungriges omättliga begär, om den törst efter lån, som beständigt räder, o. s. v.; emedan jag tror, att för den idoge, för den som vill arbeta sig 504 Den 18 December e. m. fram, samt tror sig äga vilja och kraft och skicklighet, blott han hade förlagsmedel, äro önskningarna att erhålla ett biträde, som han anser sig med flit och sparsamhet kunna återbetala, å hans sida de mest legitima; frågan är blott, huru långt Staten kan gå dessa önskningar till mötes. Nu har Utsk. här trott sig på en gång kunna bevara den stora grundsats, det riktigt framställt såsom framför allt vigtig, att upprätthålla myntvärdet, men tillika ansett sig till en viss grad kunna öka sedelmassan, derigenom att Utsk. föreslagit, att öka den reella fonden, medelst statsobligationer.
I denna förfinade del af landet fans der vanligen ett godt piano på hvarje gästgifvaregård, och för att för sig sjelf och oss förkorta den långa väntans qval före måltiderna, grep Ambrosius till musiken, något som allestädes förvärfvade oss ett stort anseende. Men att sedan bevara detta anseende var ingen lätt sak, ty Ambrosius kom snart underfund med, att jag var den egentliga innehafvarinnan af sällskapets värdighet samt att denna hufvudsakligen satt i min röde ressjal, hvilken vid bordet fick dölja en del af de skador, som vandringslifvet förorsakat den öfriga drägten. Det gälde derför, att hvarken se upp på honom, när han med en obeskriflig grace och det allvarsammaste ansigte hjelpte till att drapera mig i min »Værdigheds mantel,» eller titta på kandidaten och Hertha, hvilka då vanligen skyndsamt togo plats vid hvar sitt fönster, ifrigt studerande utsigten, medan vissa ryckningar i skuldrorna voro förfärligt smittosamma. Hamnade vi så lyckligt vid bordet, och jag, biträdd af Hertha, började »en åndrig konversation» med de öfrige bordsgästerna, skedde detta under den kittlande förnimmelsen, att vi ute på landsvägen skulle få se hela vårt uppträdande återgifvet med mycket dramatiskt lif. I dessa mera dyrbara regioner funnos alltid godt mjukt bröd, så att vi nu hade helt och hållet uppgjort vår räkning med fladbrödet, ty varnade af vår måltid i bondgården, intogo vi hädanefter våra mellanmål i bagarebodar, hvilka här funnos i hvarje by. Öfverallt bemöttes vi med den största vänlighet, fast folket i allmänhet är ett ordknappt slägte; men vi fyra voro fullkomligt ense derom, att vackra handlingar mätta mera än granna ord. Denna upptäckt tror jag förskref sig egentligen från en dag, då kandidaten ifrigt begärde hveteskorpor, men man försäkrade, att der endast fans »kafring», och då hon så undergifvet bad att få »en bit» deraf, fann att norsk kafring är detsamma som svenska runda »sockerskorpor». Vårt språk är onekligen mycket finare i klangen än det norska.
Hos Ridderskapet och ddehi är anmärkt, att beskattningen borde bestämmas med afseende på städernes storlek; men då afgifterne i de föreslagne 4 classerne äro af ganska skiljagtiga belopp, anser Utskottet någon förändring derutinnan icke nödig. pag. 14. Gesäller. Inom Ridderskapet och Jdeln samt Borgare-Ståndet bar blifvit anmäl k t, alt den gamla classificationen borde bibehållas och bevillningen nedsättas till 1 R:dr; men enär afgiften blifvit föreslagen alt utgå lika för alla, med ett i förhållande till nu gällande classificalion nedsatt medelbelopp, anser Utskottet någon ytterligare förändring eller nedsättning icke skäligen böra ega rum. pag. 14. Hampvräkare, Hos Borgare-Ståndet är anmärkt, att, i händelse någre sådane serskilde ai betare finnas, är bevillningen, 2 R:dr, för hög. Då Hampvräkare, i nu gällande Bevillnings-Sladga, äro satte i 2:ne classer, med t\ R:drs afgift i första classen, men Utskottet deremot föreslagit endast en dass, med lägsta afgiften, torde anmärkningen få förfalla. pag. 14. Handels-Beljente. Inom Borgare-Ståndet är anmärkt, att skilnaden emellan dessa och lärlingar borde bestämmas i förhållande till en viss ålder, t. ex. 2f år, samt att lärlingar, som, enligt 1734 åis Handels-Reglemente, skola tjena i 7 år, innan de kunna anses för Handels-betjenter, borde vara fria från denna bevillning. Då Handels-lärlingar icke finnas upptagne under den föreslagne classificationen, hvaraf någon tillämpning å dem således icke kan ega rum, och Utskottet inhemtat, alt ett skiljagligt förhållande, i afseende på läro - Bevillnings-Ulskottets Utlåtande> N:o 27. *9 åren, eller tiden, vid hvilken deras egenskap af Handels-betjente inträder, i olika orter iagtlages, anser Utskottet någon serskild föreskrift i ämnet, icke vara af behofvet påkallad. pag. 14.
Förordningen derom den 1 Augusti i8o5 ,,,,,, Skogsmark: om rättighet för innehafvare, sorn ej tillika disponerar betet, att, för skogsväxtens befrämjande, vexelvis uppfreda och inhägna minst en tiondedel af markens hela vidd ,,,,, Svar på återremiss ,,,, , , > , N:o »Q Ö O 3 ~ PresteBorgareBonde Ståndet. Ståndcl. V 34 v 34 b. V 34 b. ¥ 34 as b. Skogsoch Jägcri-Staterne: om indragning af tjenste»' dervid ,,,,,,,,,,, Skogsplanteringar i Skåne , ,,,,,,, , Skola; se Borgholm; Borås. Skolhus; se Skol-Ordningcn. Skol-Ordningen deri 16 December 1820: om förklaring deraf, i fråga om skyldigheten att bygga och underhålla Skolhus, i städerna ,,,,,,,, n se Undervisningsväsendet. Skol-Staternc; se Uppgift. Skrif-materialier för publika Verken; se Anslag 28; Hufvud-Tilel, Andra. Skriftj enskild; se Lagförklaringar. Skr äförfält ni n gar: om vissa sådanns upphäfvande; se Byggnads-företag. Skuld; se Gäldenär. , veterlig; se Handels-Balken, Skuldsedlarj ställde till sedelhafvarcn och till viss man eller ordres; omförbud emot lifgifvande deraf ,,,,,, 3, se Assigncringsrätt, SkuldväsendetRikets: om en lag derför, ,,, Skådepenning, Se Realisation. Skåne: angående roteringen derstädes ,,,, Svar på återremiss , , , , , se Skogsplanteringar; Ecclesiastikc hemman. öfverrotcrings-ersättning derstädes; se Anslag 47* Skånska Dragon-Regementet; sc Rustningsoch Roten ngs-besväret.
Brot. 1850—51. 6 Sami. 1 Afd. 16 Häft, i 26 Banko-Utskottets Betänkande, N'.o 43. Heaervnfiotie»' •; Af Herr Nordenfelt, Johan Åke: ”Uti Utskottets nu fattade beslut kan jag icke instämma. 1 likhet med Herr Akerman, skulle jag icke velat, att Utskottet i omtanka nu sträckt sig längre än till den omfattning, som uti 215 § af nu gällande Banko-reglemente antydes eller att ersätta den minskning i rörelse-kapital, som, genom en eller flere privat-bankers indragning i sin verksamhet eller upphörande, möjligen skulle uppkomma. Då Utskottet nu iklädt sig den dubbla förbindelsen, att ej blott underhålla privat-bankernes rörelsekapital, utan äfven bana vägen för nya lån och kreditiv-anstalters öppnande, och för utförandet häraf föreskrifva! företrädesvis ett sätt, hvarigenom Rikets Ständers Bank skiljes från öfverstvrelseri af den nya lånerörelsen, som skulle öfverlåtas till enskilde personer att utöfva, med kapital från Riksbanken, har Utskottet härigenom indirekta uttalat öfvertygelse!!, alt lånerörelsen äfven förmånligast borde bedrifvas genom enskilde bolag till största belåtenhet för staten, handel, näringar och industri i allmänhet. Jag anser denna slutsats gifven, då jag föreställer mig, att Utskottet, vid behandlingen af detta vigtiga ärende, ej fästat sin uppmärksamhet endast vid det första försöket, som kunde ifrågakomma, utan tänkt sig den meddelade principen utvecklad till sin fullkomlighet efter de reglementariska grunder, hvilka Utskottet angifvit, så mycket heldre, som den belydliga summan af 4 millioner blifvit bestämd att företrädesvis efter desse föreskrifter användas. För att kunna i sammanhang åskådliggöra de serskilda delar, hvaruti jag med Utskottet icke kan öfverensstämma, vill jag till en början fästa uppmärksamheten t:o å beskaffenheten af de tillgångar, som kunna med säkerhet vara att, för ifrågavarande ändamål, disponera, samt 2:o å det föreslagna sättet för dessa medels användande i iånerörelsen.
Weslin, hvilken borgen ej varit till vederhäftigheten styrkt, anser sig Förvaltningen af Sjö-Ärendena, med åberopande af dess i delta ämne, med anledning af en KammarRättens anmärkning, under den 5 Januari i83o afgifne underdåniga utlåtande, böra anföra, att då, enligt Kongl. AuctionsReglementet, det lägsta leveransanbudet bör antagas, samt vederhäftighelsbetyg för Borgesman vanligen innehålla de orden: ”så vidt veterligt är och kan kännas” Förvaltningen, för att ej fela mot högstberörde nådiga föreskrift, och då borgen ansågs ej billigt vis böra fordras annorlunda, än relativt till ( 3 ) Leverantörens vilkor och stånd, funnit den af 3:ne i Stockholm bosatte män af Stadens Borgerskap företedde borgensförbindelse kunna antagas, till undvikande af förlust för Kronan genom det andra vid tillfället af säkrare man gjorda vida högre anbudets antagande, i händelse hvaraf en det nu anmärkte beloppet motsvarande kostnad jemväl kommit att Kronan tillskyndas, ehuru, genom oförutsedda händelser och utan Förvaltningens vållande, förlust dock i någon mån uppkommit, hvilken ej eller genom försigtighetsmåttet af ett åläggande för Borgensmännen, att vederhäfliglietsbevis hos Magistraten anskafFa, kunnat förebyggas, och hafva flere dylika afskrifningar till högre belopp, än det nu anmärkta, blifvit i Nåder beviljade, ulan att någon ansvarstalan emot den Authorilet, som vederhäflighetsbetygen för Borgensmännen utfärdat någonsin ägt rum; varande dessutom de flere af Förvaltningen vidtagne åtgärder till beredande af ersättning för berörde förlust, sednast uti skrifvelse den ii September iS32 hos Eder Kongl. Maj:t i underdånighet anmälde. /p.ile punkten: Deruti hafva Rikets Ständers Revisorer, med anledning af de ConlreAmiralen och Commendeuren med Stora Korset af Ko ngl.