Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fullmägtige skola, vid böljan af hvarje år, granska Kommissariatets anteckningsböcker och protokoller, jemte Ombudsmannens diarium för det näst föregångna året, samt genomgå och inventera de under Kommissariatets vård befintliga låneoch säkerhetsmed flera handlingar. § 244 En gång hvarje år böra Fullmägtige anställa besigtning å det till lokal för StatsUtskottet* Memorial N:o 230. 23 Riksgälds-koutoret anvisade hus samt detta Verks inventarier. Likaledes bör besigtning årligen af Fullmägtige anställas å Rikets Ständers hus, hvilket jemväl står under devas vård och inseende. Under de tider, då Rikets Ständer icke äro församlade, må lediga ram och lägenheter inom Rikets Ständers hus af Fullmägtige hyresfritt upplåtas för tillfälligt begagnande ej allenast af de Komitéer och Revisioner, sorn kunna varda af Kongl. Maj:t sammankallade och för hvilkas sammanträden erforderliga lokaler inom Kronans hus här i hufvudstaden icke finnas att tillgå, utan äfven af allmänna embetsmyndigheter, som antingen af särskild anledning icke kunna för någon tid begagna åt dem anvisade embetsrum eller också sakna egen lokal; egande Fullmägtige, vid hvarje sådan upplåtelse, föreskrifva de vilkor, som Fullmägtige för de upplåtna rummens samt möblernas och inventariernas noggranna och omsorgsfulla vårdande finna nödvändiga. Dylik upplåtelse kommer alltid att upphöra så tidigt före Rikets Ständers sammankomst, att rummen och inventarierna dessförinnan kunna vara försatta i ordnadt och fullständigt skick samt, om så erfordras, reparerade. I anledning af väckt fråga om inköpande af den på Riddarholmen belägna Hebbeska fideikommiss-egendomen, hafva Rikets Ständer bemyndigat Fullmägtige i Riksgälds-koutoret att vidtaga erforderliga åtgärder i och för berörda egendoms inlösen för Statens räkning. § 247.
Förtrytelsen öfver att Sverige icke före kriget afslöt allians med Danmark afhöll dem nu från att förverkliga det stora politiska mål, till hvilket de alltsedan 1840-talet sträfvat! Detta påminner om en ännu regerande drottning, som, enligt hofhistorierna, då hon var vred på sin gemål, numera afliden, straffade honom således, att hon sjelf ingenting åt vid middagstaffeln. Men är en dylik blind förtrytelse verkligen möjlig bland politiskt tänkande män? Jag tror det icke. Det är möjligt att i ord drifva en sådan paradox. Men i handling? Nej. Den verkliga orsaken, hvarför Krabbe och de som inspirerade hans korrespondens motverkade förslaget, måste ha varit en annan. Hvilken, är ej svårt att utleta. Icke kunna de ha ogillat unionen i och för sig, icke heller ha tagit oförsonlig anstöt af de föreslagna rättsliga formerna derför, hvilka enskildheter ju dessutom skulle bli föremål för vederbörliga öfverläggningar, innan de definitivt fast-stäldes. Återstår af förslaget endast den nationella basis, på hvilken det stödde sig. Det var således den, som de icke gillade. De ville icke att Danmark skulle afstå från Holstein, än mindre från Sydslesvig. De sågo mera på det danska rikets yttre omfång än på det danska folkets säkra frälsning och framtida trygga frid. De fruktade förslagets framgång, om det blefve öppet kändt. De skyndadesig för den skull att framställa detsamma i en form, som skulle väcka harm; att nedtysta förslagets anhängare i Danmark, genom den kategoriska försäkran, att det ogillades af alla danskar; att undertrycka frågan om Danmarks danska eller tysk-danska vara, genom att rikta uppmärksamheten på kung Karls diktade vådliga ogrann-lagenhet, för att icke med norska Aftenbladet säga något mycket värre, hans inkonstitutionella sätt att gå till väga, då han alldeles på egen hand framkastade förslaget, hvilket derför ej heller komme att på danska regeringen utöfva någon » omedelbar verkan ». Det sista uttrycket i Krabbes korrespondens utvisar så pass tydligt en officiös inspiration, att hvar och en, som något förstår att läsa mellan raderna, kunde genast begripa att Monrad sjelf förberedde ett inlägg mot förslaget. Detta besannades också fullkomligt genom Monrads andra bref.
Oss andraga Riksens Ständer genom underdånig skrifvelse, af den 5 uti innevarande månad, hurusom hos dem Stockholms Stads Magistral vid nyss öfverståndne Riksdag förestält, hvad ansvar och stora besvärligheter Stadsens härtill bestådde åtta stycken Uppbörds-Commissarier skola vara underkastade till Uppbördens verkställande och medlens infordrande, saint deras vidlyftiga arbete med Taxerings - Dängdernas, Uppbördsböckernas och Taxerings-Sedlarpes upprättande, jemte annat af Magistraten specificeradt arbete, sorn skall utgöra tolf hundrade tjugu sexterner; skolandes ock de räkningar, som de till Gontoiret in duplo ingifva, bestå af två tusende och några hundrade folier; emot hvilket arbete', äfventyr och ansvar, deras vedergällning allenast skall stiga till tvåhundrade ä tvåhundrade trettioåtta Dal. Silfunt , hvilket allt skall hafva förorsakat Uppbörds-Comrnissariernas Räkenskapers uteblifvande och existerade balancer för många år tillbaka. I anseende hvartill och på det Kronans Rentor måga skyndesarrimare än hittills infordrade varda , och ej sådan myckenhet restantier hos Stadsens Invånare inne stående blifva, som ock till undvikande af enskylte balancer hos Uppbörds-Commis sarierna, Dm 11 Juli. 1079 sarlerna , hvilka i brist af tillräckelig lön skola nödgas tillgripa under händer hafvande Publique medel , har Magistraten anhållit för dessa Uppbörds-Commissarier örn bättre utkomst igenom en viss lön, i stället för dem den bestådde provisionen, och att fördenskull hvarje Uppbörds-Commissarie, för uppbärandet och redogörandet af allmänna Afeiften eller Bevillningen må undfå O O Etthundradefemtio Dal. Silf:mt , af Slotts-15yggnings-hjelpen Etthundrade Dal. Silftmt, af Lönoch Betalnings afgiften Tvåhundrade Dal. Sunt, samt uti expenser Femtio Dal. S:mt, så ock, att hvänlera må bastås en Betjente med Etthundrade Tjugu
»O, öde!» suckade hon, »men hellre går jag och hänger mig.» Ädla själ!!! Då skymtar en mörk gestalt förbi grottan. Murre skyndar ut. Det var Eberhard. Gynnad af mörkret smyger han sig in i grottan och under det Murre med ångest genomletar parken, faller Eberhard till Isabellas fötter. Hans förvillande likhet med Murre gör att Isabella ej märker något. »Isabella!» suckar han. »Murre! O, min Murre!» suckar hon. De sluta sig mot hvarandras bröst. Eldströmmar flyta under den liljehvita alabasterbarmens snö. De gingo ut ur grottan. »O, Murre! Murre! Hvi gjorde du mig detta!» sade Isabella och såg upp. Ha! Ett fasans och förtviflans skri banade sig väg öfver hennes läppar. Eberhard skrattade och sprang som jagad af furier. Isabella höll på att bli vansinnig. Hon dånade. När Murre fick veta detta blef han arg; men hvad ville han göra? Giftermål och död. Eberhard skulle nu gifta sig med Isabella – men hon ville dö. Strax efter vigseln under det brudgummen och gästerna superade – gick hon in i sitt rum, hängde sig på kakelugnsspjellet, tog in trefjerdedels skålpund arsenik och sköt sig en kula för pannan, under det hon med en synål stack sig i hjertat. Hon var död och liket nedsänktes i Fixstjernska grafhvalfvet. Murre gret men kunde inte annat än högakta denna heroiska qvinna. Ånger. Eberhard började nu lida af samvetsqval. Han hade mördat sin far, förfört sin syster och skändat sin brors brud. Ty nu visste han att Murre var hans bror. Murre hade upptäckt det – men ville ej ha namnet, bara litet schaber för en resa till kontinenten. Eberhard kastade sig i smutsiga förströelsers förfärliga malström. Jakob, den rödhårige bofven, ha vi nästan glömt bort. Han hade fått veta att Isabella hade lergöken med sig i grafven. Han måste ega den för att ännu en gång söka tvinga sin onaturliga far att erkänna honom. Det var en förfärlig natt.
Hr Frih. o. Landtnäs härefter till bifall å Utsk:s utlåt. i denna punkt framstälda propos. besvarades med starka ja, blandade med några nej; hvarpå H. Ex. förklarade det han funnit ja öfvervägande. 2:dra punkten, ang:de förslaget att silfvermynt å 16 sk. r:glds mulle präglas och till allmänheten utgifvas. R. o. Ad. biföll Utsk:s i denna punkt gjorda hemställan. 3:dje punkten, ang-de frågan om fortfarande behof för allmänna rörelsen af ett mynt å 4 sk. b:co och detsammas utprägling af silfver. Frih. Stjernstedt: Ulsk:s betänk, är ålföljdl af en reser vation, hvaruti jag instämt, och hvilken utreder förhållandet. Pä grund af denna reservation anhåller jag, att R. o. Ad. behagade afslå BankoUtsk:s förslag om utprägling af eli silfverskiljemynt å 4 sk. Genom votering har denna redaktion tillkommit, och, derest R. o. Ad. icke vill afslå betänk, anhåller jag, alt detsamma mätte återremitteras på det att redaktionens brister må kunna afhjelpas. Majoritetens mening var, såsom jag tror, att något kopparskiljemynt icke vidare skulle präglas, utan endast utgifvas, så länge något förråd deraf funnes i Banken. Då jag emedlertid befarar, all betänk, kan lydas så, att jemte präglingen af silfver - 460 Dea IG April f. m. mynt S 4 sk., präglingen af kopparmynt å samma belopp äfven skall fortgå, anhåller jag ånyo om återremiss. Gr. Posse, Erik Arvidsson: Jag vill icke besvära Ståndet nied en upläsning af de afgifna reservationerne, ty erfarenheten har visat, att, då längre reservationer upläsas, upmärksamhet icke lemnäs åt dem. Jag är öfvertygad, att livar och en, som interesserar sig för saken, tagit kännedom om både betänk, och de dervid bifogade reservationerne, och inskränker mig nn, att på de skäl, som dessa reservationer innehålla, anhålla om afslag å betänk.
Vidkommande åter förslaget till hufvudbok för Stats-kontorets enskilda rörelse, emot lämpligheten af hvilket förslag anmärkning förekommit hos vederbörande Embetsverk, äfvensom hos Rikets Ständers Revisorer; så, ehuru en afslutad års-räkenskap i allmänhet måste vara mera betryggande emot felaktigheter och misstag, än en utan afsilning fortlöpande räkenskap, likväl och då, med afseende å Stats-kontorets ställning till underordnade uppbördsman och redogörare, det skäligen må antagas, att, efter det nytt formulär för Riksbufvudboken blifvit slutligen fastställdt och tillämpadt, samt ett dermed öfverensstämmande bokföringsoch redogörelsesätt för samtlige underordnade redogörare, enligt förut väckt förslag, blifvit fullständigt till iakttagande stadgadt, de speciela frågor angående ordnandet af ifrågavarande räkenskap, som nu blifvit föremål för stridiga meningar, kunna, med hänsigt till angelägenheten af ett sammanhängande system för Stats-verkets alla redogörelse-handlingar, i större eller mindre mån från en förändrad synpunkt betraktas eller tilläfventyrs förfalla, hafva Rikets Ständer ansett frågan om fastställande af ett hufvudboks-formuiär för Stats-kontoret böra hvila, tills nytt formulär för Rikshufvudboken blifvit slutligen antaget och upprättandet af denna hufvudbok efter sådant formulär gått i verkställighet; dock som Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad å nyttan deraf, att under tiden bereda större fullständighet åt Stats-kontorets memorial-böcker, hvilka, efter det förslaget om hufvudbok väcktes, redan undergått förbättringar, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla om Nådigt förständigande lill vederbörande, att i nämnda böcker, sedan erforderliga uppgifter från E. K. M:ts Refallningshafvande i länen inhemtats, införa sammandrag för hvarje år öfver de särskilda hufvud-titlarnes besparingar, brister och reservationer, till lättande af öfversigten å samma titlars ställning, äfvensom att, enligt det afgifna förslaget, inrätta särskilda konli för spanmålen i Kronans magasin å Skeppsholmen och de Stats-verkets bergs-effekter, som äro å jernoch metall-vågen i hufvudstaden upplagda.
– Solen som så sällan intränger på Österlånggatan, uplyste nu et rum i andra våningen, der han midt emot fönstret uptäckte hälften af en säng och et par fruntimersben, hvars ägarinna nyss tycktes vara upstigen och just nu sysselsatt, at pådraga et par hvita bomullsstrumpor. Intet hade kunnat förmå honom at icke njuta denna öfverraskande syn. – Fruntimret reste sig i sin lätta morgondrägt, och gick et stycke fram på golfvet; til olycka, så mycket på sidan om den röda taftsgardinen, at Uno endast såg en liten skymt. Då och då gjorde hon någon obetydlig rörelse, at än en rund arm, än halfva sidan och en liten del af kinden, och en den vackraste axel i verlden, blefvo synliga, men hela ansigtet kunde han oaktadt den bästa vilja, lika litet få betrakta, som fortsättningen af den sköna rundningen af hennes barm, hvaraf han blott vid en enda lycklig vändning sett en liten början. Småknotande på ödet, som tillåtit at den röda sidengardinen nånsin kommit til, eller åtminstone icke lagat at den blifvit genomskinlig, följde han med oafbruten upmärksamhet alla den synliga armens rörelser. I sjelfva verket hade han orätt i sit missnöje; för at rätt njuta, bör man endast se litet och låta inbillningen teckna det öfriga, den spar sällan skönheter i sin målning. Uno stod orörlig med ögonen fästade på et enda föremål. – Efter en stund belöntes ock hans tålamod med fullt mått, och han hade den glädjen, at få betrakta den förtjusande skönheten fullkomligt. Hon gick åter fram för fönstret, för at taga något på bordet. Endast en lätt underkjol utgjorde ännu hela hennes klädnad, och ingen afundsjuk shawl hade ännu blifvit påtagen. Några knappnålar, som nedfallit i en springa i fönstret, gjorde at hon lutade sig litet emot Uno, hvars blick nu knappt vågade hvad de mäst gynnande omständigheter tycktes tillåta. – Öfverjordiska känslor genomströmmade ynglingen, och med en ljuf sjelfglömska, utsträckte han sina båda armar, liksom för at sluta den sköna til sit bröst.
Med afseende å dessa anmärkningar och det sätt, hvarpå desamma blifvit behandlade och de vid hufvudböckernas granskning befunna orikligheter rättade, hafva revisorerne anmärkt: l:o. att, oaktadt den kommissarierne i tjenstgöringsordningen ålagda tillsyn öfver dem underlydande tjenstemän, så betydliga anmärkningar kunnat förekomma samt föranleda både förändringar och tillägg samt ett serskildt konto i Riksgälds kontorets hufvudbok, utan att någon anmälan eller framställning derom hos kom - 4 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78. missariatet skett, eller någon föreskrift om de anmärkte oriktigheternas afhjelpande meddelats; 2:o att förefunna misstag och oriktigheter icke blifvit rättade genom tillägg till förutvarande konti, utan i nästföljande års hufvudbok upptagne å ett gemensamt s. k. »rättelse-konto»; och 3:o att en under granskningen af 1842 års hufvudbok anmärkt oriktighet först blifvit rättad i hufvudboken för är 1844. Jemte uppräknandet af alla anmärkningar, som under den i ofvannämnda revisionskontor verkställda granskning af 1845 och 1844 års hufvudböcker förekommit, och hvilka till största delen föranledts af oriktiga ränteberäkningar, hafva fullmäktige uppgifvit, huru anmärkta förhållanden uti föregångne årens räkenskaper blifvit rättade, hvarförutan fullmäktige upplyst, att med de i hufvudboken för år 1843 befunna missräkningars och andra oriktigheters sammanförande å ett gemensamt konto, åsyftades att i kapitalräkningen kunna visa hvad, som af densamma tillgodoförda eller påförda summor rätteligen bordt vara upptaget i sagde års bokslut, dock hade derjemte hvarje sådan post, under serskild titel, blifvit å vederbörande debitorers och kreditorers konti i nästpåföljande årets hufvudbok uppförd.
F. lör nådefrågor föreskrifver, utan deremot i kommandoväg behandlad och afgjord; anser Utskottet rådgifvareåtgärden i afseende å detta ärende innefatta ett lörbiseende af verkställande maktens befogenhet och pligt i förhållande till domaremakten, och får alltså denna anmärkning Rikets Höglofl. Ständer vördsammeligen tillkännagifva. Hvad angår andra anmärkningspunkten, eller frågan om Majoren Åkersteins befordran till Ofverstelöjtnant i arméen, så finnes af protokollet öfver Landtförsvars-ärenden, fördt i Statsrådet den 4 Maj 1850, att denna befordran egt rum Konstitutions-Utskottets Memorial, Avo 6. på tillstyrkande af samtlige Statsrådets ledamöter, sedan Majoren Åkerstein» suspension tilländalupit; Och som det är Kongl. Maj:ts grundlagsenliga prerogativ att med befordran hugna en såsom förtjent ansedd Officer, utan att detta lider någon inskränkning derigenom, att den sålunda belönade kunnat för något tjenstefel tillförene hafva varit till ansvar fälld, har Utskottet ansett denna del af anmärkningen icke förtjena afseende. Angående upplåtande af boställen åt Departeménts-cheferne.
Här var det sjelfva byungdomen som deltog i täflingsleken. Men i Japan finnes det äfven personer, som drifva dessa kämpalekar som yrke och visa sig för penningar. Japansk bro. Efter en japansk teckning. Dessa äro vanligen ofantligt feta, såsom synes af teckningen å föregående sida, föreställande början af striden, då båda kämparne ännu lura på att få ett godt tag. Följande dag, den 1 oktober, fortsattes färden till Kusatsu. Vägen gick först under en sträcka af 550 meter uppför, derpå nedför igen nära lika långt, så åter uppför, ofta utan något skyddande stängsel, förbi djupa afgrunder eller öfver högt belägna broar af det mest äfventyrliga byggnadssätt. Den var derför omöjlig för alla slags hjuldon, så att vi måste använda dels kago och dels ridhäst. Beklagligen lämpar sig japanesens höga sadel föga för europeen, och om man föredrager ridhäst framför kago, så måste man, i fall man ej sjelf medför sadel, besluta sig för att rida på osadlad häst, något som med de usla krakar, som här stå till buds, inom kort blir så obehagligt, att man till sist hellre låter benen bortdomna i bärstolen. En egenhet i Japan är, att ryttaren sällan sjelf styr sin häst. Vanligen ledes den vid grimman af en bredvid ryttaren springande löpare. Dessa äro mycket lättfotade och uthålliga, så att de äfven vid hastigt traf icke blifva efter. Löpare åtfölja äfven de förnämas åkdon i städerna och postvagnarne på Nakasendo. När trängsel uppstår framför vagnen, springa de ned och jaga folket undan med ett förfärligt skrikande. Från postvagnen tuta de dessutom i posthorn, ej just till fromma för de resandes örhinnor. Vägens omgifningar voro mycket vackra. Än utgjordes de af vilda dalar, fylda med en yppig växtlighet, som helt och hållet bortskymde den i bottnen sorlande kristallklara elfven, än af gräsrika jemna slätter eller backsluttningar, glest bevuxna med enstaka träd, hufvudsakligast kastanjer och ekar. Invånarne voro som bäst sysselsatta med kastanjeskörden.
Om en half timme var buteljen tömd. Hr Wawrinsky ar alldeles saker om tiden; han känner konsten att observera. Men ej nog med att han påpekade. att man numera ständigt får se qvinnor som förtära vin, konjak och punsch på restaurationerna; han talade afven om dem, hvilka i tid och otid använda konjak som botemedel mot snart sagdt alla åkommor, och hvilka, sedan de blifvit mödrar, använda samma medicin för sina barn och dermed bibringa .dem en vana, hvars fruktansvärda följder man knappast kan öfverskåda. Detta ar endast några profstycken, på hvad den lilla anteckningsboken innehåller; jag tviflar ej på att ännu mycket pikantare saker finnas der, och då den blir offentliggjord, kommer den utan tvifvel att gifva qvinnofrågans fiender och vänner mycket att orda om. Mången läsare skall säkert med hr Wawrinsky förklara, att ehuru han hittills varit en vän af qvinnoemancipationen, såge lian nu den förvarfvade friheten missbrukad p i ett sätt som gjort,. att han blifvit tveksam om dess nytta. Ty %, frågar hr Wawrinsky, sar det verkligen möj !igt, att man för en tjugu A trettio är sedan fick se ett och saninia fruntimmer på en och samma dag supa vid smörgåsbordet, dricka öl och vin under middagen, likör på kaffet, punsch och konjak p2 eftermiddagen? Skall under den tid, då det arbetas så mycket på att göra qvinnans stallning oberoende, dylikt blifva sed, såsom det nu hotar, då ligger det nara till hands att önska en återgång till det gamlas. Hvem kan förtänka honom, att han ej vill vara med om att bara ansvaret för den rasens försämring, som måste följa, om det visar sig, att den fria qvinnan e j, kan lagga band på sin böjelse för starka drycker! Jag fruktar; att jag med mitt enkla referat ej tillvunnit hr Wawrinskys talarkonst många vänner. Slutet på hans tal.
S. D. Remitterades till Bevillnings-Utskottet en af Prosten Cnattingius den 30 sistförflutne December väckt motion, om ändring i Tullförfattningarne angående bokhandeln emellan Sverige och Finland, tillika med ett, i anledning deraf, denna dag i Ståndet afgifvet yttrande. r Från Vällojl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo följande Utskotls-Memorial och Utlåtanden: l:o Stats-Utskottets: N:o 3, med den till Rikets nu församlade Ständer af Fullmägtige i Riksgälds-kontoret afgifna berättelse; Lades till handlingarne. N:o 7, med återlemnande til! Hedervärda Bonde-Ståndet af Nils Jeppssons ifrån Malmöhus Län motion, angående förtydligande af Kongl. Brefvet den 4 December 1830, rörande brefbärings-skvldigheten; Borgare-Ståndet ansåg frågan böra remitteras till Allmänna Besvärs, och Ekonomiutskottet', 96 Prot.-Utdrag den 4 Januari 1851. N:o 8, hvaruti anmiiles anledning till anmärkning emot föredragande Stats-Rådet och Chefen för Sjöförsvars-Departementet. Denna anmärknings-anledning remitterades titl Konstitutions-Utskottet. N:o 9, i anledning af Kongl. Majlis nådiga skrifvelse, angående medels anvisande till Topografiska korpsens arbeten samt till fortsättning af de pågående fästningsbyggnaderna under år 1851. Bifölls. N:o 10, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående åtgärder för uppförande af en byggnad emellan Carl XIlI:s torg och Operahuset i Stockholm: Bifölls. N:o lf, angående medels anvisande till fortsättning af fästningsbyggnaden vid Carlsborg under år 1851. Bifölls. X:o 12, angående förskott ä aflöningen för den hos Riks-Stånden och Utskotten anställda betjening. Bifölls. 2:o Expeditions-Utekottets:
Då för öfrigt 3 Stånd bifallit utlåt., så kan visserligen R. o. Ad:s beslut i delta fall i sjelfva 714 Den 28 Februari. saken göra hvarken till eller ifrån, men jag hemställer dock att R. o. Ad. mätte bifalla Utsk:s betänk. R. o. Ad. biföll StatsUtsk:s förevar, utlåt. Föredrogos och lades till handlingarne LagUtskrs d. 19 dennes e. m. på bordet lagde mern.: N:o 18, i anledn. af återremiss utaf Utsk:s betänk. N:o .13, öfver väckt motion ang:de införande af ett stadgande i 5 cap. utsökn:s-balken, i afseende på tid för verkställande af utmätning i sterbhus; och N:o 19, i anledn. af återremiss af Utsk:s utlåt. N:o 12, ang:de väckt motion om förändring i trohetseden. LagUtsk:s d. 19 dennes e. m. på bordet lagda betänk. N:o 20, i anledn. af K. M:s nåd. propos. med förslag till förordn. om handelsboks vitsord, blef härefter föredraget, men bordlädes ånyo på begäran af Frih. Raab, Adam Christian, och Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr. Föredrogs och bifölls LagUtskrs d. 16 dennes e. m. på bordet lagda betänk. N:o 21, i anledn. af väckt motion om förändring af sättet för utmätt fastighets försäljning. Då 1111 föredrogs Statslltsk:s d. 23 dennes e. m. på bardet lagda utlåt. N:o 68, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse i fråga om förre landskamereraren kammarrätts-rådet G. Sylvanders und. ansökning om eftergift af ett honom till ersättning ådömdt belopp, blef detta utlåt, af R. o. Ad. bifallet. Vid föredragning af StatsUtsk:s d. 23 dennes e. m. bordlagda mern.