Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har sagt mig, att ni är tystlåten som en gammal egyptisk prest. Jag kände grefvinnan » Zoe » mycket väl. hon var typen för en dam af verld; hon hade kanske endast litet för mycket hjerta — men jag höll af henne i alla fall! Och nu — farväl! » » Jag hoppas au revoir, fru gref — - —! » Ts, ännu en gång tyst! Hon gaf mig sin lilla hand, inklämd i musketörhandsken, som doftade svagt corylopsis, böjde helt lätt på hufvudet och försvann som en drömsyn. Men qvar på bordet, till tecken på att vi inte drömt, låg den charmanta medarbetarinnans novell: » Grefvinnan Zoe.&gt; Hon sitter och skrifver. Förmiddagens solljus faller dämpadt in genom salongens tunga gardiner, smyger lent som på silkestassar öfver de sidenklädda möblerna och för med sig en helsning ut ifrån, från de spirande ängarna, de i ljusgrönt skiftande skogarna, från blommande hagtorn och djupblåa violer. Hon sitter och skrifver midt i all denna lyx — ett gammalt adligt herresätes rika, gedigna prakt — ett bref till sin allra bästa väninna. Då och då upphör den fina handen med de smala, aristokratiska fingrarna att mjukt löpa hän &lt;&gt;fver papperet, och hon genomläser med ett tankfullt uttryck och med något höjda ögonbryn det skrifna. Så lutar hon sig åter fram öfver den perlemorinlagda sekretären i Ludvig XV: s stil och fortsätter, der hon slutat. » Ja, min vän, jag är lycklig. Jag kunde aldrig fått en man, som bättre passade i ett äktenskap sådant som mitt: vi afsky kärlek, men ha der emot den största aktning för hvarandra. Inga tvistigheter, inga slitningar. Lifvet rullar så jämt fram, att man glömmer det har några stötestenar. Det der jag yttrade en gång för länge sedan vis-à-vis äktenskapet är rakt ingenting, när man lefver på stor fot som vi, och hvar och en har sin egen sängkammare, men för de flesta dödliga måste det vara grymt
Visserligen vore Ulsk:s förslag af den beskaffenhet, alt grunderna icke blifvit särskildt framställda och så sluljda från det speciella, som måhända hade varit önskligt; men Hr Landtm, trodde icke, att detta förhindrade R. o. Ad. att bestämma grunderna, och i förhållande dertill derefter specialiteterna, sorn deraf blefvo en följd, utan att derföre Ståndets beslut kunde anses vara definitivt i afseende på summorna, som skola utgöras till följe af dessa grunder och deraf dragna specialiteter. Frih. Cederström: Sedan Hr Frih. o. Landtm, nu förklarat öfverläggningen endast angå grunderna för den blifvande bevillningens utgörande, så anhåller jag att få yttra mig öfver dem. vensom uti svaret på återremissen och uti de särskilda jetnkningar, som deruti förekomma, vidblifvit de grunder för allm. bevillningens utgörande, hvilka allt sedan 1812 varit gällande, och enl. hvilka bevillningen utgöres under särskilda rubriker, som under olika artiklar i bevilln.förordn. finnas införda, i stället lör den enkla grund för bevilluin - Den 3 Octo ber f. ni. 7 gens utgörande, som vid 180g och 1810 Arens riksdagar bléf fastställd; hvaraf följden blifvit mycken olikhet uti bevillningens utgörande, enär densamma icke utgått i mari af inkomster utan af synbara ej verkliga capital, efter rubriker, som i verkligheten intet säga och af person utan afseende till inkomst. Jag skulle derföre, för min del, önska återgång lill de grunder, som 1809 fastställdes, i öfverensstämmelse med det statsskick, som då infördes. Jag anser således icke mer än en enda rubrik böra ifrågakomma för bevilln.taxeringen, som nemi. bör ske i mån af hvars och ens inkomst, och i afseende på tillämpningen deraf anser jag det icke böra få bero på Taxeririgs-comileerna att bestämma den skaltskyldiges afgift till Staten, utan blott hans inkomstbelopp. Sedan sålunda hvarje medborgares inkomstbelopp blifvit bestämdt, bör det tillkomma R.
Strehlenert sökt fästa uppmärksamhet på den hilliga klagan, som bland hufvudstadens Handlande, och i synnerhet Lin-kramhandels-Societetens Ledamöter försports deröfver, att Hof-Inköpare, Soldater, Torpare och Drängar med flere obehörige personer från Norrland , hvilka icke utgöra Borgerliga onera eller erlägga den skatt, som åtföljer borgerlig rörelse, inblanda sig uti Näringsfång, hvarpå Borgare lärt och tjent samt omsider vunnit Burskap, och då Norrländska Allmogens handelsfrihet blifvit, genom Öfver-Slålhållare-Embetels Kungörelse af den 5 Junii 1824, utvidgad, samt bemälde Allmoge, oaktadt den icke eller, åtminstone bogst obetydligt, producerar Lin, likväl uti större poster dermed drifver handel i Stockholm, och för sådant ändamål uppehåller sig härstädes i flere månader, har Herr Strehlenert, såsom correctiv emot de öfverklagade missbruken, föreslagit det tillägg uti nyssnämnde Kungörelse, att den till Stockholm ankommande Norrländska Allmogen bör vara försedd med ett af Kyrkoherden i Församlingen utgifvet bevis, Besv. och Oecon. Uslk. alt de varor, som till försäljning utbjudas, aro af egen Gårds-afvel; börandes elt så beskaffadt bevis jemväl vara åberopadt tili det pass, hvilket vanligen af Länsmannen i hemorten utfärdas. Vid öfvervägande häraf, har Ulskotlet inhemtat, att, sedan Rikets Ständer, vid 1823 års Riksdag, hos Kongl.
Jag påstår derföre icke att de verka bättre, ty det beror på folkets vanor och förstånd att begagna krediten, och i det fallet äro vi oändligt underlägsna de försigtiga Skottarne, i sådant afs:de äro vi ett »trögt folk fullt af hetsigheter», men våra privatbankers organisation är så tillvida bättre att de icke blott lemna samma garantier som de Skottska bankerne af solidarisk ansvarig 22 Den 2 December. het och offentlig kontroll, utan de hafva dessutom deposition af medel i allmänt förvar. Man har sett hvilken välgörande verkan den solidariska ansvarigheten, hvilken varit så mycket bestridd, haft i Skottland. Det är bekant att af de Skottska bankerna, sorn alla med undantag af de äldsta äro solidariska, ett par i Glasgow nödgades inställa sina betalningar, hvilket skedde till följd af missbruk i förvaltningen, hvarigenom stora förluster drabbade isynnerhet den ena banken. Hade nu dessa varit aktie-banker, är det sannolikt att ingen tagit dem under armarne, men nu vore de solidariskt ansvariga för sina förbindelser och följden blef att de 1- ägarne sammanträdde, tillsköt nya belopp, så att bankerne göra rätt för sig. Ett vackert bruk som jag önskade bär vunne efterföljd är att under ett tillfälle sådant som detta då enskilde och allmänna inrättningar verkligen till en stor grad kunna vara beroende af allmänhetens förtroende, allmänheten ville gifva bevis derpå. Exempel härutinnan har i dessa dagar gifvits oss från Skottland; der har under Hertigens af Hamilton ordförandeskap ett offentligt möte egt rum mellan de förnämsta personer i Skottland, hvilka alla förklarat att de hyste ett fullkomligt förtroende till alla privatbanker i Skottland; och af Glasgows köpmän, olika många andra i detta fall, hafva, icke mindre än 330 firmor, offentligen förklarat att de mottaga alla dessa bankers sedlar. Det är sådana åtgärder, hvilka ligga inom den enskilda omtänksamhetens område, det är denna »public spirit», som jag tager mig friheten hänvisa till såsom varande helsosam äfven i vårt land. Jag säger detta så mycket hellre som jag tror att dessa inrättningar kunna och böra hjelpa sig sjelfva, och när jag öfvergår till Betänk., kommer jag att förklara mig emot all inblandning af Slaten med Privatbankerna.
De, hvilka hysa en annan åsigt i denna del, än Utskottets, synas emellertid anse att kyrkomötet hör inrymmas en sådan makt, att det i egentlig mening komme att utgöra en kyrklig representation; men de förhållanden, på hvilka Utskottet nyss lästat uppmärksamhet, i förening med den rätt, som i kyrkliga frågor tillkommer Rikets Ständer, lägga deremot hinder. Utskottet har likväl härmed icke förnekat lämpligheten af en sådan representation, utan endast sökt påpeka hindren för dess införande. Den torde tilläfventyrs i en framtid ej uteblifva; men det är Utskottets öfvertygelse, att den, äfven i den form, som Utskottet nu föreslagit, skall verka välgörande. 1 afseende å mötets organisation kan Utskottet ej eller frånträda sin åsigt. Då Uls kottet föreslog att presternas och lekmännens antal skulle vara lika, tillädes desse sistnämnde en större rätt, än i allmänhet dem medgifvits der allmänna kyrkomöten eller synoder förefinnas. Kyrkolags-kommilléen ansåg äfven att, om än lekmän icke böra uteslutas från kyrkomötes öfverläggningar, de presterliga rösterna likväl mäste utgöra flertalet; och försigtigheten bjuder att en vidare inskränkning i denna del, än den Utskottet föreslagit, ej sker. Dä kyrkomötet skulle få till uppgift att verka till den Svenska kyrkans upprätthållande, ligger det i sakens natur, att dess presterskap måste dervid ega en inflytelserik röst. Men ehuru Utskottet följaktligen ej kunnat biträda de i förenämnde hänseenden gjorda anmärkningar, finner likväl Utskottet, efter ämnets förnyade pröfning, motionsrätt böra tillkomma kyrkomötes ledamöter, hvaraf en rättighet för kyrkomöte, att göra underdåniga framställningar i andra ämnen, än som af Kongl. Majit till mötet öfverlemnas, åter mäste följa. Då hvar och en eger att omedelbart hos Kongl. Majit i underdånighet göra framställning i allmänna angelägenheter, låter en dylik rätt älven förena sig med stals-författningen. Fördelen deraf torde ej heller kunna betviflas.
Denna Kungsgård som framledne Herr Kongl. Rådet Grefwe Jacob Lilienborg förpanta! för 10,002 D:r S:mt, hwaras sii2 D:r iZ r:st. 8 p:gr moro försträckte tvid slutet as förra Scculum, och resten är 1720, sökte Sonen Herr Riks. Rådet Grefwe Carl L/IIeoborg wid 1727 ars Riksdag, att fä besitta under perperuelt arrende för sig och sin Grefwinna, samt ten af arswingarne som han kunde utnämna. Hwar» emot Herr Grefwe» och Riks. Rådet erböd sig att assia halfwa pantMingen, samt att förandra hälften efter hand godtgöra sig iuteretzet och capitalet as den arrendesumma, som kunde wara stipulerad och för ond och god rid Utan afdrifning, borde erläggas. Genom bref af den 27 Innii 1727 behagade Kongl. Maj:l uppå Ständernas underdäniga tillstyrkan, dertill lämna nådigt bifall, i sölje hwaras Herr Grefwcn och Riks, Den 16 December. 1007 RikS»Rädet midfasta» 1732 tilrrädde arrendes esree Kammar-Collegii den 28 September 17g! utfärdade contrack för en ärlig arrendesumma af 500 D:r S:mt hwilken efter Z §. ärligen ffulle afräknas pä den re» sterande balfwa panr>1killingen med dera löpande Intcretze. Med första qwarralet 1747 eller pä är, l'lef capiralet, med den dera beräknade 6 procents rän» tan stureligen afbördadr; men wid 1766 ärs Riksdag förordnade Riksens Ständer, alt räman äfwcn för denna Kongsgård borde utgöras ester förwandling och ärlig markegång samt conrraclet uphöra ester 15 ärs förlopp räknade fran midsastan 1767.
Hr Rosenblad: I händelse här skulle förekomma propos. på antagande af Utsk:s förslag till bestämmande af soekertullen i allmänhet, anhåller jag att sådant malte ske med bestämd reservation eller förbehåll af de jemkningar eller förändringar, som möjligen kunna föranledas af de beslut, R. o. Ad. kan komma att fatta i anledn. af den K. propos. hvarom vi nu äro beredde att göra underd. anhållan. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framställde vidare att i afseende på Ulsk:s mern. N:o 10 blifvit yrkadt, dels bifall dertill i dess helhet, dels bifall till endast sista delen eller 3 mom. af Ulsk:s hemställan, dels ock återreraiss, samt att Frih. Palmstjerna serskildt yrkat alt upskof måtte äga runi med definitiva beslutet t ör:de den af Utsk. föreslagna tull ä raffinerad! socker tills K. M. meddelat dess nåd. svar å R. St:rs ifrågavar:de underd. skrifvelse, hvarjemte H. Ex. hemställde om R. o. Ad. med anledn. af hvad sålunda under öfverläggningen blifvit yrkadt funne för godt att först till afgörande företaga Utsk:s mera N:o 10. Hr von Hartmansdorff: Mig synes mindre lämpligt, att börja med undantaget, och sedan lala om det allmänna förhållandet, hvadan jag till Hr Frih. o. Landtm, samt det Höglotl. Ståndet vördsamt hemställer, att vi malte få börja med begynnelsen. Hon består enl. mitt omdöme, t afgörande! af betänk. N:o 5, som afhandlar det allmänna förhållandet. Sedan detta blifvit bestämdt, torde R. o. Ad. besluta öfver undanlaget eller Utsk:s förslag i betänk. Härigenom kommer frågan i sitt rätta skick. Hr Rosenblad: Jag får fästa upmärksamhelen derpå, att om R. o. Ad. först beslutar öfver betänk.
Detta allt kokas i samma kärl; fötterna och hufvudet rensas, medan det ännu är varmt; de största bitarne griljeras gulbruna i smör. A f hjernan kokas sås — spädes med grädde, kryddas med hvitpeppar och salt — som bjudes dertill. Det som Iemnats af hufvud och fötter, hackas fint tillika med hjertat och lungorna, lägges i en kastrull och på- spädes behöfligt af spadet, det kokas uti, hvarefter salt, socker, hvitpeppar och något ättika tillsättes; upphälles i formar att stelna, serveras med skarpsås, skuret i tunna skifvor. Lefvern späckas tätt och stekes som vildt eller användes till korfkaka. A f blodet kokas antingen helt enkelt palt eller ock bättre pudding, som serveras med s. k. skärsäs. Smör smältes i stekpanna och grädde påspädes, hvilket får koka, tills grädden ligger i bruna klimpar på botten och smöret står klart öfver. V i d halsen sitter det s. k. bresset, som skuret i bitar och beströdt med salt, peppar och rifvebröd, stekes till smörgåsbordet. Dagen efter slagten styckas kalfveu, och bör man ej gömma köttet för länge, ty det tager lätt osmak. Man kan på torget få köpa utmärkta gödkalfsrentor för 1: 50 ä 2 kr., och bättre än dertill kan man ej använda sina pengar. Frida N. N. Toaletten. Tandpulver, ändamålsenligt och ofarligt, sammansättes af hvit magnesia, pulv. hvalfiskfjäll och pulv. violrot. Man köper för 10 öre af hvardera sorten och sammanblandar efter behag. Om man vill ha friskare smak, kan litet pepparmyntsdroppar blandas i munvattnet och ersätter då violroten. » Lilly ». Bostaden. Vid eldning i kakelugnar bör man tillse att barken på veden vändes utåt rummet. Man undviker då obehaget af att elden sprakar ut på mattorna. » Lilly ». Fönsterträdgården. Om bladlöss innästlat sig på blomkrukor, kan man om sommaren släppa Jungfru Maria nyckelpigor på växten, ty dessa förtära de otrefliga snyltgä- sterna.
Justerades pleniprot. för d. 20 sistl. Jan. Öppnades Hrr Electorers lista vid val af en ledamot i Const.- Utsk. efter N:o 1364 Hr Ljungfeldt, Fullm. Hr Cederschjöld, Pehr Guslaf; och befans dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1476 Hr Riben, Carl Wilhelm. 358 Den 22 Februari. Äfvenledes öppnades Hrr Eleclorers lista vid val af en suppleant i LagUtsk. efter N:o 102 Hr Oxehufvud, Olof Philip; och befans dertill hafva blifvit utsedd: N:o 263. Hr Planting Gyllenbåga,”Fullm. Hr Kuylenstjerna, Erik Magnus. Föredrogs ånyo Slatslltsk:s d. 15 och 19 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 179, i anledn. af erhållne ålerremisser å betänk. N:o 91, ang:de Commissarien Törnemans och Revisorn Nyströms ansökningar om bibehållande af sine vid Contoret för Allmänna Magasinsärendenas utredning innehafde löner. Hr Printzenskjöld, Carl: Jag har genomläst detta betänk. och det befmnes, att StatsUtsk. har vidhållit del tillstyrkande, som Utsk. förra gången meddelade. Jag måste beklaga, att StatsUtsk. icke fästat mera afseende på de anmärkmr, som emot detta betänk, ifrån tvenne RiksSt. blifvit gjorda. För att kunna bedömma huruvida StatsUtsk. i detta fall bort gå mera generöst tillväga, än som varit händelsen, synes mig vara nödigt att anställa en jemförelse emellan det handlingssätt, StatsUtsk. iakttagit vid föreg:de tillfällen i likartade frågor med denna. Då torde jag få vördsamt i R. o. Ad:s minne återkalla huruledes, då indragningen skedde af Nummerlotteridireclion, StatsUtsk. tillstyrkte, att alla inom denna direction befintlige tjenstemän skulle få bibehålla deras löner oafkortade, ehuru dessa tjenstemän endast voro försedda med constitutorial tills vidare.
Under instämmande i denna behandling, tror jag för min del äfven och hoppas, att den öfvertygelse, för hvilken jag interesserar mig, må erhålla en lyckligare utgång, än för 5 år sedan. Om Herr Grefven cedi LandtMarskalken ännu en gång täcktes göra den Proposition, sorn nyss framställdes, och den bifalles, komma vi ju i' samma förhållande, som BorgareStåndet, hvilket jag anser ganska önskligt. Af RiddarhusDirectionens Ordförande, Herr Grefve DelaGardie. hafva vi hört en uppgift på utrymmet i Salen, som för mig verkligen varit surprenant, i anseende till detta utrymmes inskränkthet. Efter Herr Grefvens uppgifter, skulle blott 5(>2 personer här rymmas, och då vi likväl äga omkring 1200 lefvande Ätter, skulle man komma i verklig förlägenhet, om alla deras Representanter på en gång ville begagna sin lagliga rätt, att uppkomma lill Riksdagen. Emedlertid tror jag icke utrymmet bör hindra offentligheten , när Representanternes antal tillåter det. För min del ville jag icke gerna ingå i sådane byggnader, som kunde bortskämma den vackra Salen; men vi komma tids nog till detaillerna, och binda oss ingalunda, i afseende på deras behandlande, genom frågans beviljande såsom princip. Jag anhåller således vördsamt om Herr Grefvens och LandtMarskalkens Proposition. Den 16 Mars f. m. 3a5 Friherre Boije: Det värde jag ger åt en värd Ledamots för mig betygade tacksamhet, kan jag icke bättre bevisa, än då jag söker bereda mig en ökad rätt dertill; och det är i sådant afseende jag skall, så mycket som på mig ankommer, påskynda det ögonblick, som skall gifva samma Ledamot det lugn i' afseende på allmänhetens fordran i denna sak, som kanske ingen mer än han saknar. Jag får således, näst anhållan om Herr Grefvens och LandtMarskalkens Proposition, derå begära votering. Herr Riben, Carl Wilhelm:
Palmstjerna föreslagit, och får derföre förena mig med honom. Hr Rosenblad, Bernhard: Äfven jag förenar mig med Frih. Palmstjerna uti anhållan om återremiss; men ber tillika, att få tillägga några ord i afseende på vigten deraf, ali tvenne styrelser, som hafva gemensamma intressen att bevaka, icke af afundsjuka mot hvarandra gå ensidigt tillväga, och sålunda motverka de resultater, som för båda kunna vara nyttiga, ulan alt de fastmera, genom ett ömsesidigt utbyte af tankar och planer, söka inhemta nödig kännedom om de anstalter, som kunna vara till bäd as båtnad ländande. Vid den underhandling, som ägde rum i Helsingör, rör:de regleringen af Oresundska tullen, och hvaruti jag hade förtroendet få deltaga, hlef, såsom bekant är, full ersättning Sverige tillerkänd för de kostnader, sorn å de Svenska fyrarne ända från Norrska gränsen blifvit nedlagde i och för deras försättande i ett förbätlradt skick. Ifrån Danska sidau yttrades då af chefen för lotsstyrelsen, att man ansåg en af de Svenska fyrarne icke vara nödig eller lämplig, utan tvertom skadlig, såsom förvillande, i anseende till den fyr, som funnes anbragdt på Anholt, hvadan man vore sinnad, att ersätta densamma förmedelst uppbyggandet af en fyr å Danska sidan. Man kom då tillika öfverens derom, alt man å ömse sidor skulle underrätta Pen 23 Januari. 421 hvarandra, och öfverlägga om bästa sältet att kunna bereda de förbättringar i fyranstalterne, sorn för hiida ländernas skeppsfart kunde vara nödige. En sådan åtgärds vidtagande med afseende pä den Finska sidan kan i min tanka icke vara annat än högst nyttig; och då jag är fullkomligt öfverlygad, alt det åsyftade ändamålet bäst skulle befordras derigenom, att lill Frill. Palmstjernas förslag gjordes ett så beskaffadt tillägg, att R.
St. alt för den påföljande tiden till nästa riksdag i de väsendiligaste delar bibehålla berörde tulltaxa, med iakttagande af de jemkningar, förklaringar oell ändringar, särdeles livad ulförseltullen beträffar, som, af omsläudighelerne påkallade, redan blifvit af K. M. vidtagne.” Nu ber jag fä fästa uppmärksamheten derå, ali det står: ”enär sä väl grunderne för tull hevi 1 liiinjgen, som de speciella bestämmelserne i den under 23 Oct. 1841 utfärdade tulltaxa så nyligen varit föremål för granskning. Det lir således icke blott fråga om några hufvudgrunder, så lill vida, sorn dessa skulle angå blott en generel grundsats, utan äfven om de speciella bestämmelserne. Föröfrigt förefaller det ganska artigt, alt äfven den värde ledamoleu trott, att Utsk. instämt med K. M:s tanka genom det sätt, på hvilket Ulsk. uppfattat den nåd. propos., dä vi likväl bär bort den motsatta syftning, i hvilken en af Konungens rådgifvare tolkat detina propos. Jag skall nu öfvergå till några få detaljer af hvad de värde talarne anfört. Den sistnämnde talaren har yttrat sig till svar å en enda puukt i Hr Fåhroei yttrande, nemi. ang:de den förändring, som skedde i Sveriges tull-lagstiftning efter är 1739. Han bar i mörka färgor målat de svåra följdenie af den liberalism, som då tog öfverhand, samt huruledes fabriksmachinerne med deras idkare ulgingo till Ryssland, hvars lycka han skildrat. Om jag äfven skulle gifva den värde talaren rätt i det förra afseende!, så är ju dock frågan nu alldeles icke att göra någon stor förändring i liberal anda, ulan helt enkelt, att bibehålla sakerna i det skick de sig nu befinna; således är äfyeu Den il Januari f. m. 175 i delta fall hans eftersats icke tillämplig till premissen.
Vid femårsperiodens slut qvarstående högst besvärande oregelbundenheter i den administrativa indelningen inom denna del af länet äro: att Dalboredden 94 mantal af Tössbo härad hörer i kyrkligt hänseende till Svanskogs socken, Kila pastorat, i Wermland; att Wårviks och Torrskogs socknar, den förra 13R, den senare 124 mantal, af Wedbo härad, höra i kyrkligt hänseende till Blomskogs pastorat i Wermland; att hemmanen Bräckan 4, Brene 4, Ulfpassbo 4 och Gundbjörbyn 1 mantal, mantals och skattskrifvas inom Rölanda socken, men höra i kyrkligt hänseende till Råggerds socken, Högsäters pastorat, af Walbo härad; att hemmanen Ammeliden 1, Östra Fjella 1, Furuved Lilla 4, Hålebacka 1, Kjexbo f, Liden 1, Lommelanda 1, Taroldsrud l, Lund f, ° Förängen \, samt Hugeryr 1, Rud [ och Åkerud 1 mantal, skattskrifvas inom Gesäters socken, men höra i kyrkligt hänseende, de förstnämnde till Lerdals och de tre sistnämnde till ofvanberörde Råggerds socken; att hemmanet Tveten 4 mantal, hörande till Ödskölds socken, ligger i Jerbo socken; att hemmanen Famnehed 4, Källsviken 1, Kläppenäs 4, Halängen 1, Liane f, Tiåker 1, Sjöliane 4 och Kronoberg 4 mantal, mantalsoch skattskrifvas inom Bäcke socken, Wedbo härad, men höra i kyrkligt hänseende till Dalskogs socken, örs pastorat, Nordals härad; att hemmanen Södra Rån 4 och Wrene 1 mantal skattskrifvas inom Fergelanda socken, men höra i kyrkligt hänseende till Ödeborgs socken; att af Norra Traneberg 1 mantal, A mantal i kyrkligt hänseende höra till Gestads socken; samt att hemmanet Lågan eller Busken 4 mantal skrifves inom Erikstads socken, Sundals härad, men hör i kyrkligt hänseende till Örs socken, Nordals härad.
Kreste Ståndet. > v v 40 Borgare Ståndet. 40 Bonde Ständet. V * 40 A. JNl:o målan af Rikets Ständers Revisorer ar 1839: l0:o 0111 förvaltningen af anslaget för Byggnader och Reparationer å Stockholms Slott, , > li:o om afskrifning af Salpeters-fondens fordran hos Carl Gustafs stads Gevärs-factori , , Svar pä äterremiss , , , 9 > » 9 .1 1 9 9 2\2:o cm upphörande af arfvedel frän Salpeterfonden till Assessoren Plageman , , , , , H3:o om upplösning af Salpeter Comitéen , , , , Svar på äterremiss 9999999999 » 2l4:o om mindre noggrannhet i hushållningens detailler inom de förvaltande Verken , , Svar pa äterremiss , , , , , , , , 1 , , märkning: anledning dertill, i fråga: l:o om Stats-Kådets bristande fulltalighet , , 2:o om Domkyrko - tunnorna till Hernösands Stift filif 9999999999999999 3;o om nedsättning af utförsels-tullen ä Stångjern från 32 sk. till 16 sk. per Skeppund Svar pä äterremiss 4:o om Stats-Rädets bristande fulltalighet , , , Svar på äterremiss 5:o om skyldighet för Embetsoch Tjensteman, hvilken i och för Riksdagsmannarättens utöfvande njuter tjenstledighet, att af sine löne-inkomsfer afsta, hvad för bestridande af hans tjenstegöromål under tiden erfordras iiiiiiiiiiiiiiii 6:0 om den , Jemtland åren 1832 och 1833 meddelade undsättning af spanmäl , , , , , , 7:o om Stats-Secreterarne Grips och v.