Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Pcte tjeitfter, antingen utan lön eller in* fomjt, eller hroaré fatnmanräfnaDe belopp ej öfmerftiget ^roåhunDraöe 9v:Dr, meD iafttaganDe af h^aD 3:Dje § föreffrifmet; aufeultanter och orDinarie tjenftemän af alla flater, halfås infomfter genom arfmoDen ellet fportlar icfe öfmerftiga fiftnämnDe fumma; De perfoner, hwilfa af ©taten eller allmänna (353erf åtnjuta penftoner, forn icfe öfwerfliga $roåhunDraDe 9l:Dr; afffeDaDe eller 23ife. till 31. ©t. jDrot. 1840 & 1841, 10 ©aini. 1- Siffe. 2 23«nfeet. 12 Sewitlnings^örovfeningen. 9° blott CaracteriferaDe perfotter utan tjcnfl o cl) lönednfomft, jemte ftuberanöe, Ijroilfa för enjfilD unDcrmiöning icFc bafma niet än SmåbunDraDe 9v:Dt lön, äfroenfom i beräkning af lönebelopp ellet eptra infomjiet tcfe upptagas 5 flat beftåDDc eppencer od) jfrifroarebjelp; ttactamente unDer commenDeringat utom fiation; fältaflöntng i ftig på längre ellet fortare tiö; penfionet till Delegare af Slrméenö, 5lmiralitetö» ellet Sioibflatenö ^enfionödnrättningar, famt alla atiDra fPenfionödnrättningar, till bmilfa Delegatne fjelfroa biDragit eller f>voilfa från enjfilDa
Om det icke skedt enligt åklagarens sätt att bedöma, lemnäs honom uti en annan föreskrift (hvilken likvist afser sådan redskap, som möjligen framdeles kan blifva till brännvinsbränning anmäld, den nemi. om pannor med fast bröst) en gifven rätt att åtala. Enligt denna föreskrift confisceras den gamla redskapen, emedan figuren deraf visar fast bröst, och ägaren ådrager sig lika ansvar för det han äger dessa gamla kopparkärl, hvilka han vet vara oanvändbara och obegagnade, som den, hvilken nyttjar oloflig redskap till brännvinsbränning, hvaraf den moraliska verkan är sårande och våld för begreppet om sann rättvisa. Närmare bevis i afseende på de besvär och kostnader samt den betydliga skada, som dylika Lag-bestämmelsers olika förstånd kan ådraga landtmannen, är jag i tillfälle att inför Utskottet uppgifva medelst företeende af handlingar rörande en rättegång i ämnet, hvilken nu för andra gången är anhängig uti K. M:s och Rikets Svea HofRätt. Hvad Frih. Boye yrkar i afseende på uppmuntran för åklagare och premiers utdelande för de flesta beslag, tror jag visserligen blifva ändamålsenligt, om, till förekommande af alla missbruk, reconvention för den oskyldige utan omvägar kan sökas och vinnas. — Jag anhåller, att detta Memorial må få åtfölja remissen af Frih. Boyes motion. Detta Memorial skulle hvila på bordet i sammanhang med Frih. Boyes motion. Hr Edelstam, Fabian, hade inlemnat följande: Vald till Ledamot i R. H. Sfs Expedit.-Utskott, får jag äran anmäla, att jag af enskilda angelägenheter och tjenste-göromål är hindrad att emottaga detta förtroende. Frih. Stael von Holstein, Fabian Wilh., hade ingifvit ett så lydande anförande: 1 anseende till tjenstegöromål ser jag mig föranlåten att afsäga mig den befattning såsom Ledamot af Ridd.-Utsk., hvartill jag af II. R. o. Ad:s Hrr E lectornblifvit utsedd. Hr af Roldn, Joh. Samuel, hade inlemnat följande:
N:o 203. omkring midsommartiden. Så snart ungarne äro kläckta, tager åden dessa med sig till de aldra yttersta klabbarna i hafsbandet och blifver sedan icke vidare sedd i skärgården, och kan ej blifva föremål för någon jagt. Så snart honan börjar ligga, begifva sig hannarne skocktals utåt hafvet för att ostörda få genomgå sin ruggning, och kunna dessa ej heller derefter utgöra föremål för jagt. Sedan gamla honan lagt sig och de gamla hannarne bortflyttat, infinna sig förra årets ungar, af hvilka hannarne kallas “helsingal-11 och honorna “skröjor.11 Dessa äro ännu till fortplantning oförmögne, och qvarstadna här i skärgården under hela Maj och Juni månader, då de med framgång kunna jagas; men efter denna tid flyttar äfven största delen af ungfogeln härifrån, och de få, hvilka möjligen kunna ännu någon kortare tid här qvarstadna, kunna åtminstone ej blifva föremål för någon lönande jagt. Denna, eller andra årets ungfogel är emellertid just den verkliga ungfogel af detta slägte, som bör få skattas. Den motsvarar i allo ungfogeln af t. ex. orre och tjäder i Augusti första året, hvilken ännu ingen satt i fråga eller kan sätta i fråga, att icke menniskan skall ega sig till gagn använda. Första vilkoret, för att ett absolut förbud mot all /vårjagt skall vara ändamålsenligt och praktiskt nyttigt, är väl att jägaren genom att spara sitt skott om våren, erhåller rikligare ersättning uti ymnig tillgång under hösten. Detta är dock, hvad beträffar ejderfogeln i denna skärgård, alldeles omöjligt, då densamma, både till följd af sin egen natur och skärgårdarnes beskaffenhet, här endast såsom sträckfogel uppehåller sig just den tid, som han blifvit förbjuden, och då han blifver tillåten ej mera finnes här. Ett helt annat förhållande eger rum i afseende å ejderfogeln i Nordsjön vid Norges kuster, der dess fridlysande under vårtiden visat sig gagneligt.
Jag instämmer till alla delar med dem, men då discussionen redan gått så långt, att fråga blifvit om Memorialets behandlande, anhåller jag vördsamt, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes, genom förnyande af den förklaring om Memorialets behandling, Herr Grefven och LandtMarskalken vid början af discussionen afgaf, återföra densamma tili sin rätta ståndpunkt. Friherre Sprengtporten, Jacob Willielm: Ridderskapet och Adeln bör ej vänta af mig, att jag skall yttra något omdöme öfver ConstitutionsUtskottets behandlingssätt af de gjorde anmärkningarne, eller öfver de rådgifvande åtgärder, hvilka dertill hafva föranledt; efter den långvariga discussion, som i detta afseende redan ägt rum, förmodar jag, att hvar och en hunnit stadga sin öfvertygelse rörande anklagelsepnnkternes befogenhet eller obefogenhet. Jag har blott velat tillåta mig den anmärkning, att denna öfvertygelse, den må nu vara hvilken som helst, ingalunda är tillräcklig för att bestämma vårt handlingssätt, då vi slutligen gå att afgifva vår röst, för att uttala antingen straffdomar, eller förgätenhet af hvad, som kunnat och bort vara annorlunda. Vårt kall är intet Domarekall; vi handla här som Svenska Folkets ombud, hvars rätt och bästa vi böra iakttaga, och denna vår pligt förbjuder oss, att någonsin läll - 448 Den 18 Julii e. m. sinnigt tillämpa 107 §. RegeringsFormen, och aldrig vid andra tillfällen, än då en sådan åtgärd högt påkallas af Nationens egen röst, grundad på en omisskännelig rättvisa, eller en lika oundviklig nödvändighet. Då representationen utöfvar den betydelsefulla och högtidliga handling, att hos Kongl.
Han har ej hört i dag en ledamot, som andra gången yttrade sig i sak, (och jag vill tacka Hr Lefre'n för det han nu lemnat upplysningar i sak) tala om Frankrikes politik och Frankrikes ära och dylika saker, sorn med förlof endast äro tomma declamationer. Skulle vi nu å vår sida upptaga sådana politiska hänsigter till besvarande, så får jag bekänna, att jag ej anser det vara värdt att öfverlägga om saken med de värde herrarne på andra si dan. Icke destomindre får jag förklara, alt jag skaili denna fråga lika så väl, som uti andra frågor, icke glömma att här verkligen gäller fäderneslandet och fäderneslandets försvar. Då nu Hr Hjerta i sitt sista yttrande talat om att anslagen till Carlsborg kunde användas här, så gissar jag att hans mening varit att, när den frågan förekommer, yrka att nämnde anslag afslås för att i stället användas hit. Kan någon här, eller kunna några ledamöter ansvara för att vi, när vi komma lill frågan om Carlsborgs fästning, förklara att det anslaget icke behöfves, så är jag färdig att nu till Waxholms fästning votera samma summa, som der blifvit tillstyrkt. Vare delta mitt slutliga yttrande i saken. Hr Le fren: Jag har af den sista värda talaren fått emottaga en recension. Mitt första yttrande ansåg Grefven ej höra till saken, utan endast vara declamationer; andra gången deremot fann Grefven motsatsen, oell jag har derföre fått uppbära tacksägelser. jag får lill Grefven hemställa, om det icke bör vara hvarje talares rätt att stundom hålla sig till det allmänna i saken och stundom till det mera speciella, efter discussionens föranledande. I öfrigt hemställer jag, särdeles lill Gr. Frölich, huruvida Grefven skulle behaga att cn gång för alla afsäga sig rättigheten att sålunda discutera. 1 sådant fall skulle vi säkerligen hädanefter mindre ofta än hittills få den äran alt höra Grefven y 11— ra sig. Frih. Boye: Jag hade önskat att aldrig inom detta Hus få höra talas om nationens sympathier, utan att det tillika bestämdes hvaruti de bestode. Här hafva tvänne ledamöter förra gången och en af dem nu ånyo upprepat detta ord.
Men jag hade önskat att Utslct icke så hastigt affärdat frågan om en bana, som vore af så väsendtlig vigt, icke allenast för hufvudstaden, utan äfven för hela den norr om Stockholm belägna delen af Sverige. Hvad sjelfva hufvudsaken angår, är den redan så utagerad både i skrift .och tal, att jag icke vill trötta R. o. Ad. med alt uprepa fördelarna af denna bana. Jag tror att de ligga i öppen dager för hvar och en, som vill opartiskt betrakta saken, och inskränker jag mig derföre att anhålla det R. o. Ad. måtte afslå Utskds förslag i denna punkt och antaga PresteStds inbjudning. beli Ä September f. m. 2 T Hr Åkerman, Fredrik: Jag vill icke ingå i någon un dersökning, huruvida anläggandet af den bana, hvarom nu är fiåga, skulle tillfredsställa alla de förhoppningar, som man gjort sig derom. Det är naturligt att sedan staten börjat understödja jernvägsanläggningar och, för att kunna göra det, skuldsatt sig ganska betydligt, hvar och en provins, som ej redan fått del af dessa understöd, nu vill gerna förskaffa sig ett sådant; och hvad särskildt denna bana angår, måste jag erkänna att dess anspråk äio företrädesvis ganska stora; först derigenom, att banan skulle utgå från hufvudstaden i en rigtning och till en del af landet, som varit temligen åsidosatt. Den har äfven enligt min öfvertygelse det företrädet, att den sannolikt skulle komma att bättre än flere andra banor godtgöra driftkostnaden och underhåll. Men oaktadt dessa förhållanden måste jag för min del tillstyrka bifall till Utsk:ts förslag. Detta afslag grundar sig hufvudsakligen på det föreslagna sättet för medlens anskaffande och tillhandahållande. Den siste värde talaren har tillstyrkt, att understöd skulle beviljas denna bana på samma vilkor som Boråsbanan. Dessa vilkor äro att Riksgäldskontoret skulle uplåna penningar inom landet, ehuru icke till högre pris, än det som är betingadt för det utländska lånet.
Den sålunda föreskrifna förräntningen af dessa fonders kontanta behållningar har hittills verkställts i sammanhang med utlåningen af de för statens — (il jernvägsbyggnader anvisade medel, hvilka, enligt reglemente’ts stadgande, likaledes skola göras räntebärande intilldess de behöfva användas för de utgifter, till hvilkas bestridande desamma äro afsedda; och har utlåningen af sagde fonder och medel, likasom den derigenom beredda ränteinkomst, bokförts gemensamt och utan åtskiljandet af de fordringar oell räntor, sorn tillhöra jernvägsbyggnadsmedlen, från dem, hvilka uppkommit genom amortissements-fondernas förräntning. Men deremot har enahanda, eller procents ränta, som uti de för jernvägslånen utgifna obligationerna är förskrifven, blifvit för hvarje år tillgodoförd hvardera fonden å dess vid årets början, enligt det uppgjorda bokslutet för nästföregångna år, egande behållning; hvilken ränta oafkortad utgått för det löpande året, äfven om fondernas behållningar tidtals varit minskade under deras belopp vid årets ingång. Följaktligen har endast den genom meddelade lån och inköpta obligationer beredda räntevinst, sorn, efter afräkning af den amortissements-fonderna för hvarje år tillerkända ränta, återstått, kommit jernvägsbyggnadsmedlen till godo.
Den sparsamlietsanda, sorn i början af Riksdagen förspordes , synes således icke bär baft de följder, sorn man bort förvänta sig.” Nils Månsson från Malmöhus Län: ”Då Ex peditions-Utskottet icke bar befattning med uppsättning af de andra Utskottens beslut, utan desse Utskotts belänkanden, utarbetade och färdiga, till Expeditions-Utskottet öfverlemnas, så synes mig antalet af de nu begärde Carmel listad voden kunna nedsättas; i följd hvaraf äfven jag yrkar Aterremiss.” Talmannen framställde proposition till bifall af Expeditions-Utskottets ifrågavarande memorial, hvilken besvarades med JNej; och Lief samma memorial derefter lill Expeditions-Utskottet åtcrremilteradt, S. D. Återremitterades, efter gjorda anmärkningar. Bevillnings-Utskoitets Betänkande N:o 3, angående Herr Eric Lofflers motion, om underdånig anhållan bos Kongl. Maj:t, alt bränvinsbiunuingen vid instundande Maji eller Junii månads början måtte varda inställd. S. D. Efter nu ytterligare skedd föredragning af Statsutskottets, på bordet b vilande, memorial N:o 23, med återlemnande af ifrån BorgareStåndet. Lill Stats-Utskottet remitterade motioner af Hrr Santesson och Hemberg, angående HypotbeksFöreningar, fann BondeStåndet, att samma motioner borde till Banco-Utskottets behandling öfverlemnas.
Detta tillägg anser jag aldeles oumbärligt till förekommande af de vådor, hvilka af en sådan opinion, som anser en mindre tragen tillsyn tillräcklig, kunna uppkomma. En sådan opinion hos Konungens Befallningshafvande mäste vinna stöd af dess pligt att med sparsamhet vid statsmedlens användande icke tillförordna flere lillsyningsmän än behofvet kräfver. På det nämnda auktoriteter må undvika beskyllningen å ena sidan att, genom för stor sparsamhet vid tillsyningsmäns förordnande, gynna lön-bränneriet, och å den andra att, genom tillsättande af allt för många dylika tjenstemän, öfverskrida behofvet och derigenom förorsaka onödiga stats-utgifter, anser jag det vara lagstiftningens ovilkorliga pligt att, på sätt jag föreslagit, närmare bestämma hvilken tillsyn, som må anses erforderlig. i Prosten Carlander har häri instämt. Herr Henschen: Jag reserverar mig i afseende å § 1. Morn. 1, som, i följd af Ridderskapets och Adelns beslut, med hvilket Presteoch Borgare-stånden sig förenat, bort erhålla följande lydelse: Bränvin må tillverkas af en hvar, som är behörig idka fabriks-rörelse, eller ock eger eller innehar särskildt skattlagd jord. Till stöd för denna redaktion åberopas: l:o) följande å sidd. 23, 24 i Bil.
Då jag framställer detta förslag, gör jag mig på förhand förvissad, att ingen upplyst Possessionat skulle vägra att tidtals åtaga sig ett förtroende af denna natur; det förefaller åtminstone naig, som den 88 Den 9 Februarii f. m. billigaste och naturligaste gärd af tacksamhet för den directa nytta, som tillskyndas landtbruket i allmänhet, och classen af så kallade possessionater i synnerhet, om, genom de lagstiftande magternas förenade bemödanden, de nu fÖreslagne åtgärder i och för Fårafveln bifallas och vidmag thal las. Herr Anckarswärd anhöll, att detta anförande måtte få åtfölja remissen af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till vederbörligt Utskott. Grefve Barckj Nils, anförde skrifteligen: Då Kongl. Majrts och Rikets CommerceCollegii underdåniga utlåtande, angående anstalter till Fårafvelns befrämjande, samt förändring i föreskrifterne, rörande förvaltningen af UllDiscontfonden, är i så nära sammanhang med den af mig väckte motion, om Lånebiträde för de Schäfferiägare, som önska i större scala anlägga eller hafva anlagt finare Schäfferier, anser jag för min pligt ytterligare yttra några ord, helst jag, genom flerårig praktik och anstälde resor, i ämnet skaffat mig någon erfarenhet. Af Kongl. CommerceCollegii utlåtande finna vi en historisk framställning af de stora ansträngningar Sverige gjort sedan århundraden för denna näringsgren; men vi Den g Febr u ari i f. ni. s9 mäste beklaga, att den tidens insigter saknade omfattning att bevara frukterne häraf åt efterverlden, och då vi jemföra den punkt, hvarpå vår Ullproduction nu befinner sig efter ett Sekels bemödande, med den som åstadkommits i Norra Tyskland efter endast i5 till 20 års omsorger, så linna vi, huru ofullständiga de uppoffringar äro, hvilka ej blifva omgifna af säkra garantier för deras ändamålsenliga användande och bevarande, en åsigt i ämnet, sorn Konungens Befallningshafvande i Skaraborgs Län till Kongl. CommerceCollegium äfven framstält.
Maj samma år utfärdadt Immissionsbref för Fru Ebba Sparre å en del lika beskaffade hemman visar, att dessa blifvit: af Drottning Christina skänkte, med ailä dess tillhörande egor och pretentioner, ehvad namn de helst hafva kunna, att njutas, brukas och behållas under adelig frihet, rättighet och frälsemanna-tjenst; dock att dén smört-ränta, sorn åtskillige kyrkor af detta gods njuta och dem förländt varit, skulle förblifva, så härefter, sorn härtills, under berörde kyrkor alldeles förbehållen. Ännu kort förrän den i 1646 års Jordebok antagne benämningen af Kyrkohemman upphörde och hemmanen i 1 725' års Jordebok infördes i Krono-column, har Kongl. Majit, genom Resolution den 2b Maj 1720, om Annexoch Mensalhemman i; Skåne, förklarat, att Erestersskapet icke vore befogadt att fordra 16 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon,-Utskottens Betänkande, TV.-o 44- någon städja för dem, emedan de vore pure Kronohemman, som icke böra städjas. Flerfalldiga lika beskaffade exempel kunna framvisas på den dispositions-rätt öfver Kyrkohemmanen, som fordom varit af Kronan utöfvad; och att sådant egt rum äfven under senare tider, visar Kongl. Kammar-Collegii Bref den g Maj iyg4. om ulfärdadt Skattebref å \fi mantal Torp Gudmund Hansgården i Håslöfs socken, deremot Presterskapet och Consistorium i Götheborg, hvilkas yttrande blifvit infordradt, icke haft vidare att anmärka, än alt kyrkans rätt till andel i löseskillingen , i nion af dess andel i hemmanets ränta, blifvit förbehållen, på grund af 6':te § i 1723 års Kongl.
N:o 3, ’ang:de ersättning till kronolänsmannen för resor, som af dem anställas till försegling af brännvinsredskap. Gr. Hamilton, Henning Hugo Ludv. : Det yttrande, som Utsk. anmäler sig hafva afgifvit uti betänk. N:o 5, finnes intaget uti i5 §:n i det af mig uppgjorda förslaget, hvilket R. o. Ad. bifallit; och förmodar jag derföre, att della betänk, icke erfordrar annan åtgärd än att läggas lill handlingarna. R. o. Ad. fonn detta mern. N:o 6 icke erfoidra annan åtgärd än att läggas till handlingarna. Till pröfning företogs Allm. Besvärsoch Ekon.Utskls den 7 och i4 dennes på bordet lagda betänk. N:o 100, i anledn. af motioner om förändring af sättet att aflöna tjenstemän och betjening vid tullverket samt upphörande af de i detta afseende stadgade sportlar och expedilions-afgifter. Frih. Gyllenhaal, Carl Henr., uppläste följande: Jag godkänner visserligen den princip, att bestämda löneförmåner i allmänhet äga ett ostridig t företräde framför dem, som grunda sig på sporlelafgifter, och medgifver äfven, att i afseende på tullverket dessa sednare äro mycket besvärande för trafiken, och ett högst vidrigt löningssätt för tjenslcmännen. Men jag anser vid delta tillfälle för en pligt alt fästa uppmärksamheten åtminstone på en del af de flcrfalldiga förhållanden, hvilka, hinderliga för sportlarnes afskaffande och bestämda löners reglerande, ligga i arten af tullgöromålen och tjensternännens befattningar. Att med bestämda löner aflöna en personal, så utsträckt öfver helaRiket som den vid tullverket, mötes redan af omöjligheten all Den 14 November f. m. kunna förutse a livilken tullplats göromålen och ansvaret för året, genom trafiken, ökas eller minskas; och då rättvisan krafvel' alt all lönereglering rättar sig efter tjenstemännens större eller mindre tjenstebefattning, är det underkasladt mycken svårighet att inom tullpersonalen på de spridda platserna härvid träffa en riktig och säker beräkningsgrund.
Ståndet sedan må. besluta, dels öfver villkoren för detta anslag, hvilka stå i 2tdra punkten, och dels om Hr Stuarts förslag, som står i den 3:dje. Frih. Cederström, Jacob: Jag instämmer med Hr von Hartmansdorff och anhåller hos Hr Frih. o. Landtm, att, sedan ordningen för föredragningen blifvit bestämd, jag måtte få yttra mig öfver första frågan. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt då en ledamot begärt punktens delning, och Utsk:s eget utlåt, dertill dessutom gåfve en bestämd anleda , ville Hr Landtm, äfven dela propos:n uti 3:ne särskilda delar. Frih. Cederström: Jag anhåller om bifall till den del af StalsTJtsk:s betänk., som innefattar tillstyrkande af ett anslag af 7,532 r:dr 16 sk. i r:st.; likväl med reservation deraf, att, i händelse R. o. Ad. efteråt jemväl skulle komma att bifalla Hr Stuarts af Ulsk. afstyrkta motion, detta anslag må ökas med det belopp, som de af Hr Stuart föreslagna nya löner utgöra. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla den af StatsUtsk. för Kammar-colltm i utlåt. N:o 193 föreslagna löneförhöjning utöfver det gamla anslaget. Bifölls. Frih. Cederström: XJtsk. har vid löne—tillökningsanslaget fästat det villköl-, att det skall såsom arfvoden utgå, och anledntn dertill vore, att i händelse af en omorganisation i följd af departemental-styrelsens inrättande, skulle allmänna indragnings-stalen eljest kunna blifva belastad med högre belopp. Jag ber att, i anleda, häraf, få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att först och främst en af Utsk:s ledamöter, Frih.
Dek af Friherre Wrangel nu framstälda öfwerläggnings ämne har redan en längre lid fästat min upmärksamhet, och hos »nig, wäckt den lifliga önskan, att under delta riksmöte se sädane utwägar widtagne, som pä något sätt kunna mildra den olyckliga belägenhet, hwaruri befälet wid de s:ne Pommerska wärfwade Regementerna sig befinner. Denna trouppe har under flera ärS förlopp, »ned den swensta militairen troget delat bade faror och mödor och desi Officerare, främlingar här i landet stilde ifrån anhörige och wän» ner, tzoo Den rz Iumi' ncv, beline all hiesp frän jin utblottade hemort, hqfwa under samma tid äfiyen fäkt widkännas den belydligg förlust, gct wqrq i saknad af de wid Ivarfwade Armöen egeineliqen pgräkngde löningS sörmäner, änteligen äterkomng kill sin utarmade h mort, haima de genom ett oerhört, i KrigSHchorien hittills okändt bchanglingssätt blifmik föcwandlade till främlmgax utj sin egen fosterbygd. U:k dina för deras belägenhet och päkänka mmägar att hjelpa detze utan eget förwällande olycklige blefne kriasmän, gro föremål, wärdige Riksens Siänders omtqnka, Sedan de samma Högloft.
Jag vill visserligen medgifva, att, på sätt den siste värde talaren yttrat, antalet af taxeringsman inom Stockholm är, enl. Utsk:s förslag, icke udda, men jag vill icke heller fullt medgifva, att det är jemnt, ty meningen är, att få ett jemnt antal mot ledamöter af BorgareSt. Detta har Utsk. sökt och äfven trott sig 4S0 Den 14 Maj e. m. finna, då Utsk. tillstyrkt, att i dessa komitéer skola finnas 24 borgare och 26 andra samhällsmedlemmar. I de öfriga städerna torde Gr. Mörner finna att antalet är udda, emedan en person dertill blifvit ytterligarare tillagd utöfver det antal, nu gällande Bevilln.- förord. bestämmer. Hr von Hartmansdorff: DA fråga bär är om embels-och tjenstemän i Stockholm, hvilka icke lära vilja betala högre bevilln., än någon annan, så lärer del icke vara orätt, att de hafva representanter inom Taxerings-komiléen,' enär de erlägga bevilln. till ett ganska betydligt belopp. Jag tror således icke, att §:n bör förändras. Hvad åter de 50 personerne angår: sä lärer förhållandet i allmänhet vara, att sällan eller aldrig äro alla tillstädes i Taxe ringskomiléer, hvilka borde der inställa sig, utan tverlom lärer det som oftast inträffa, alt alltför få infinna sig, så att udda antal icke lärer komma att saknas. Jag tror följaktligen, att R. o. Ad. bör desto heldre bifalla Utsk:s förslag, som de, hvilka oftast uteblifva från Taxerings-komitéerna, måhända tillhöra Slåndspersonernes serskilda klasser. Hr Aminoff: Enl. den erfarenhet jag inhämtat, under mitt fleråriga deltagande uti Taxeriugs-komitéen i Stockholm, såsom komitéens Ordf., har jag kommit till den erfarenhet, att det af Utsk. nu gjorda tillägg, att äfven embetsoch tjenstemän böra finnas bland komiléens ledamöter, är af behofvel påkallad, hvarigenom någon motvigt kan erhållas mot de hittills öfvervägande förhållanden för vissa gifna klasser inom Städerne.