Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förnyande således hvad jag redan haft äran andraga i afseende å respektive Svarandernas anmärkta embetsåtgärder: uti första punkten, angående fortfarande inqvarteringstolag å ull, som lill Staden Norrköping införes, uti andra punkten, angående stadgande af viss afgift å målbara våta varor, som sjöledes till Stockholm inkomma, uti tredje punkten, angående beviljad nedsättning i den af Riddarhytte Kopparverk utgörande Kronoafrad, och uti fjerde punkten, angående Bolaget för hvalfiskfångst beviljad tullfrihet för åtskilliga effekter och hemkommande produkter; får jag endast vördsamt tillägga, att min, i sammanhang med ansvarsyrkandet, gjorda hemställan om ersättningsskyldighet för de tilltalade Herrar Ledamöter och Föredragande i Kongl. Regeringen, hvilka bilrädt beslutet om nedsättning af Riddarhyttan Kronoafrad, grundar sig å det till stöd för min talan åberopade Lagens rum, 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken, hvaremot, till styrko för respektive Svarandernas yttrade förmening, att en sådan ”ersättningsskyldighet i mål af ifrågavarande beskaffenhet icke lärer lagenligt kunna ega rum,” något lagstadgande ej blifvit uppgifvet och ej heller torde kunna igenfinnas; och matte för öfrigt ersättningsskyldigheten, såsom härledd ifrån det verkligen inträffade förhållande, att afraden blifvit till visst belopp nedsatt, icke vara beroende af föreställningen om möjliga händelser i framtiden, derest samma nedsättning ej egt rum. 5:o. Ansökningen Lit. E. Härutinnan yttrade Herr Justitieombudsmannen: Innan jag utlåter mig i sjelfva saken, får jag vördsamt förklara, alt min embetstalan, så vidt den afsell numera aflidne f. d. StatsRådet Herr Grefve Hård, såsom med öfrige i denna sak svarande Herrar StatsRådsLedamöter del - 361 tagande i åtskilliga af de hår anmärkta åtgärder och beslut, må, i anseende lill hans under rättegången limade död, förfalla.
Om huset var det fullt bestyrdt, och farbrodern sade nu: »Ja, min kära Olof! nu är allt redo här, nu vända vi hem till mig. Otåligt väntas vi der, och här kan du icke trifvas förr än du får godt sällskap.» Och nu blef den bleka Olof alldeles högröd, ty godt sällskap antog, i detta ögonblick, ingen annan bild i hela verlden än den af henne, den tyst väntande, och otåligt efterlängtade – Melida. O, hvad ljufva, himmelsljufva stunder lifvet stundom kan bjuda! Dessa ljusa förespeglingar af framtiden äro måhända hvad det har skönast, och detta med rätta, ty lifvet här är dock endast en ljus eller mörk förespegling af ett kommande, och sälla de, för hvilka den är ljus! Olof följde sin frände med orolig, otålig, ljuf längtan. Det var afton när de hunno till farbroderns egendom. Det var höst och mörkt i naturen, men vår och hopp i Olofs hjerta, och med förtjusning såg han ljusen skimra från fönstren af det välkända huset, der han tillbringat så mången himmelskt ljuf stund, vid Melidas sida, under barndomens och den första ungdomens jubeldagar. En lätt skugga rörde sig fram och åter i dessa fönster, och – när man ändteligen hunnit in i farstugan, flög dottern emot fadern och tycktes icke ens se kusinen, men den högt rodnande kinden bevisade nogsamt, att hon kände hans närvaro. Melida hade blifvit större, vackrare, eldigare, friare och behagligare på dessa år. Den svarta sorgdrägten höjde den bländande hvitheten af hennes hy, och den nordiska färgen af hennes svällande lockar. Olof var alldeles betagen. Melida kände äfvenväl detta, och var outsägeligen lycklig. Ljufvare drömmar än dessa tvänne unga varelsers, under denna långa, första höstnatten, stego väl än aldrig upp ur drömmarnes hemland – fantasiens yppigt rika lustgårdar. Dagar och veckor förflöto derefter såsom ögonblick för dessa lyckliga två.
Hr Krigsministern har visserligen anfört huru den inhemska saltpetertillverkningen betydligt varierat emellan 18,000 ända till 34,000 lisp:d, och att krutbrukens årliga förbrukning utgjorde 28,000 lisp:d; men icke bevisar detta, att sådan fond bör samlas för att derpå kunna anvisa tillgång för anslag vid förefallande behof. Då nu dessa medel finnas, så måste de väl förräntas, ty icke kan jag föreställa mig att de ligga inlästa i Krigs-collegii kassor, men icke heller år det meningen att Den 30 November f. m. 85 de skola utgöra fond för en slags diskont eller låneinrättning. Jag skulle då hafva misstagit mig mycket om förhållandet. I afseende på hvad som emot mitt anförande blifvit sagdt om Eskilstuna gevärsfaktori, så får jag först och främst erkänna, att, genom en misskrifning i mitt anförande, jag har nämnt att blott 2 gevär blifvit approberade. De hafva varit 4. Jag förstår egentligen icke hvad Hr Krigsministern har velat säga dermed, att från ett Statens faktori ibland de gevär, som företes lill approbation, funnits 53 som blifvit ansedda reparabla. Ar detta förklarligt? och procederar man så vid de enskilta faktorierna. Kosta deras gevär lika mycket som Eskilstunas, så är att befara att de icke skola bära sig; men nu är della icke händelsen. Det är på detta sätt det hos oss går till vid hushållningen med Statens medel; man kastar hort 180,000 r:dr, för att få blott reparabla gevär! — I sanning ett profstycke på organisationsförmågan hos oss. Här återstår mig ännu alt svara för ett yttrande, som jag skall be att få framställa. Jag har vågat det yttra, och det måtte åtminstone icke läggas mig till last såsom en inconseqvens, efter jag redan för 25 år sedan yttrade detsamma, nemi. att Sverige mera än andra länder behöfde njuta frukten af en fredsfot. Jag begick då det felet att, af en kanhända för stor omtanka för sjelfva krigsbehofvet, icke sträcka min fordran längre än att begära någon del af den indelta arméens ställande på vakansafgifter.
I annat fall skulle denna regel här urarta till den grundfalska pria - 8o4 Prot. Uldr. d. 18 Nov. 1840. cip, att en sådan industri leder till allmän båtnad, som undergräfver mängdens välstånd, för att sammanhopa en vinst på några få händer. Det tillhör då, efter Bonde-Ståndets åsigt, en sann och fosterländsk Sluts-klokhet att ordna delta hushållsmål, icke endast från en abstract llieorelisk synpunkt, utan äfven dervid rådfråga erfarenheten inom delta land, som otvifvelagligt skall vidtsorda det från andra länder skilda förhållande, att bran vinsbränningen, inskränkt till husbehof, utgör en lifsprincip i Svenska allmogens hushålls-system och så djupt införlifvat sig med folklynnet, med menighetens begrepp om sitt behof, sin trefnad och sina billiga rättsanspråk, alt dm icke kan genom en bård beskattning undertryckas, utan att försöket skulle medföra de mest betänkliga och sambällsvådliga löljder af tilltagande fattigdom och medborgerlig missbelåtenhet inom den talrikaste delen af Rikets inbyggare. Deremot borde den högsta möjliga beskattning användas såsom en återhållande kraft mot de större bränneriernas verksamhet, endast ur det ojemförligt vigtiga moraliska skäl, hvars seger öfver den materiella vinstberäkningen, tidsandan mer och mer åt sig eröfrar; att berörde industri i denna rigtning utöfvad, är den hufvudkälla, derifrån landet öfversvämmas af denna bränvinsllod, som bortslösar dess sädesproducter, gör den fattige, genom fördyrande af dess nödvändigaste födoämne, ännu olyckligare och utgrenar sig, i sedligt afseende, till otaligt förderf och elände. Af Ridderskapet och Adeln, som sjelf innehafver en stor del af landets jord och sålunda är i tillfälle att på närmare håll taga kännedom af de mångfalldiga bördor, hvaraf jordbruket i allmogens hand tryckes, hade BondeStåndet i synnerhet tillförsett sig den medborgerliga välvilja att ej, genom en härd beskattning å dess ömtåligaste hushållsbehof, en tyngd skulle läggas till de öfriga bördorna.
En sådan bevillning är egentligen en afgift på fattigdomen, som gör den fattige fattigare och i sin män bidrager att försvåra ernåendet af det mål, till hvilket samhället snarare bör i möjligaste måtto jemna vägen för hvar och en. Daglönaren har genom sin ställning i lifvet föga utsigt att kunna förvärfva sig så mycket, att han och hans hustru äga hopp om någorlunda sorgfri eller åtminstone för nöd tryggad ålderdom. Merendels blir honom intet öfrigt för gamla dagar, och det fordras till och med lycka, om icke en tillfällig sjukdom eller knappare arbetsförtjenst redan under hans bästa ålder bringar honom i behof af andras understöd. Då dessa förhållanden tagas uti betraktande, bar man svårt att göra sig reda för orsaken till den bevillning, K. St. lagt på daglönaren, en afgift, för hvilken de i bättre omständigheter varande äro befriade. Skulle afsigten dermed vara att motverka tillväxten uti antalet af inhyses boende personer, så gifver en närmare eftertanka äfvensom erfarenheten en motsatt slutföljd. Bevillningen hr en alltför svag motvigt emot de starka, i lynnet och naturen liggande bcvekelsegrunder, som förmå det uppväxande slägtet att söka en sjelfständig utkomst; men bevillningen hr tung nog att försvåra denna utkomst, och att för en eller annan dag taga brödet från modren och barnet. Pä dessa skäl föreslår jag vördsamt, alt Bevillningsstadgans föreskrift'uti §§ 15 och 27, ang:de bevillning för arbetsfolk, malte upphäfvas och försvinna, samt allt arbetsfolk, som är utan Den 24 Augusti e. m. 439 förmögenhet, vara frikallade fran utgörande af annan bevillning än den personliga skyddsafgiften af 24 sk. för man och 12 sk. för qvinna. Remitterades till Bevillu.TItsk. ITr af Zellen, Nils, bade inlemnat följande memorial: R. St:s år 1843 församlade revisorer hafva, i sammanhang med den del af berättelsen 0111 granskningen af statsverkets räkenskaper, som angår allmänna institutet för döfstumma och blinda, fästat R.
Om nu blott en simpel bifallsproposition å Utskottens Utlåtande uppställes, kommer den att innehålla en förfrågan, huruvida Ridderskapet och Adeln qvarblifver vid dess redan fattade beslut. Jag skall, till förkortande af den nuvarande discussionen endast reservera min rätt, att sedermera få yttra mig 0111 dea föreslagne slagskatten. Herr Rosenblad: I fall Herr Lefre^is förslag nu förekommer, underställer jag Herr Grefven och LandtMarskalken, om det tillätes mig att vederlägga detsamma. Jag anhåller, att Herr Grefven och LandtMarskalken läcktes förklara, huruvida en sådan öfverläggning går utom ämnet eller icke. Friherre Cederström: Dea proposition Ridderskapet och Adela nyss nära nog bi - 54 Den 19 October f. m. fallit, angick, såsom jag tyckte, huruvida Ridderskapet och Adeln förblifver vid sitt en gång redan fattade beslut. Herr Lefren har ej yrkat upphäfvande deraf. Hvad Herr Lefren yttrat om utmyntningen, är ett ämne, underordnadt den nu under öfverläggning varande punkten, och hvaruti Ridderskapet och Adeln ännu icke fattat något beslut. Ridderskapet och Adeln kan således antaga Herr Lefrens förslag eller modifiera detsamma. För min del tror jag, att åtskilliga ändringar behöfvas deruti, Jag anser således Herr Lefrén hafva sin talan derom öppen. Hvad Contra-propositionen beträffar, önskar jag, att Herr Rosenblad måtte göra den mera enkel, på det man måtte kunna se, att framställningen går ut på att verkställa realisationen efter 129 sk. i sedlar emot 48 sk, i silfver, För öfrigt önskade jag, att voteringen så fort som möjligt försiggick, öfvertygad, att Ridderskapet och Adeln nog skall urskilja det, som är rättast, och med rättvisan mäst öfverensstämmande.
M:s disposition, att jemte de redan å handelsoeh sjöfartsfonden anslagna löner till consuler, och hvad R. St. kunna finna nödigt, i sammanhang roed den väckta frågan om Sundska tullen, föreslå för en förändrad reglering af consulatet i Helsingör, användas i och för consulernes aflöning samt till förutnämnda ersättning för consulad-afgiften; samt att K. M. måtte låta upprätta och samtidigt meddela Sveriges Ständer och Norriges Storthing ett förslag till ny reglering af consulat-distiiden, med iakttagande af den grundsats, att dessas antal vid inträffande ledigheter i möjligaste måtto minskas, samt att de vigtigare af dem blifva försedda med bestämd lön. 3:o Frågan om consulernes ställande under Utrikes Statsministern. Jag erkänner riktigheten af det anförande, att i flera länder consulerne blifvit ställde under utrikes departementet, (ehuru detta icke är förhållandet i de flesta), men der så ägt rum, såsom t. ex. i Frankrike, är utrikes departementet hell olika organiseradt emot här. Derunder lyda bureauer med en talrik embetsmannapersonal, (contor), hvaribland flere, sorn endast hafva att göra med consulaten, och hvars tjenstemän till en hufvudsaklig del utgöra plantskolan för valet af consuler, äfvensom cheferne, ofta valde inom dessa, äga en rik skatt af egen erfarenhet i de ämnen, de behandla.
Då målet förra gången förevar, så uttryckte jag, alt för min del hade jag städse varit för hufvudsaken; men sedan målet blifvit behandladt vid denna riksdag på sådant sätt, att inga garantier för framtiden medgåfvos, så afstyrkte jag bifall till betänk. R. o. Ad. behagade då afstå Utsk:s förslag, och jag hemställer, att R. o. Ad. måtte vidblifva detta beslut såsom väl grundad!. Saken må förekomma en annan riksdag och då behandlas på ett sätt, som lemnar garantier för framtiden, hvilket detta förslag icke gör. Gr. Horn: Om jag icke misstager mig alltför mycket, så var den siste värde talaren ledamot af StalsUtsk. under sista riksdagen; men om jag deruti misstager mig, så har jag väl icke orätt deruti, att den värde talaren gillade de garantier, som af dåvar. StatsUtsk. uppställdes i samma fråga som denna. Jag ber alt få uppläsa för Ståndet hvad StatsUtsk. då yttrade i mern. N:o 4Sy, nemi. "a) alt såsom grund för utgörandet af så väl kronotionde och afradsspanmål. som äfven andra af hemman och lägenheter utgående räntor, anlages medium af sednaste io årens markegångspris, sålunda uträknadt, att, sedan årets markegångspris blifvit faststäldt, hopsummeras detsamma med de näst föreg:de 9 årens markegångspris i samma län eller district, blifvande tiondedelen af denna summa uti jemna skillingtal det för årels skatter gällande markegångspris; och b) alt början härmed sker år 1835, då, efter upprättad markegångssättning för året, 1835 års markegång tillägges dem för åren i834, i833, i832, 183r, i83o, 1829, 1828, 1827 och 1826, hvarutaf medium eller en tiondedel blir, jemnad till skillingtal, gällande markegången för 1835 årsskatter, hvilka uppbäras och ingå dels i slutet af samma år dels under det påföljande.” Delta betänk, godkändes.
Resultatet af Committeens bemödanden har således varit, att en del af de norrut befintlige forssar, som funnos inpracticable, blifvit upprensade, hvarigenom en betydlig qvantitet timmerstockar numera kan på dessa forssar nedföras till liafskusten, och de norra orternas skogsproducter derifrån öfverföras till afsättningsorterne, och deribland förnämligast Stockholm; att för öfrigt hamnar på flere ställen blifvit bildade, oell att i Dalarne betydliga arbeten blifvit företagne till minskande af transportkostnaden för jernliandteringen, hvilket, med afseende på den stora qvantitet tackjern, som i dessa orter tillverkas, synes förtjena den största uppmärksamhet. — Man bar bär väckt fråga att genom praemier bereda möjlighet att till liufvudstaden få transporterade de skogsproducter, hvilka till stor myckenhet finnas i de norra provinserne ulan nytta förägarne. För detta StrömrensningsCommitleen hade sig jemväl ålagdt, att ombesörja denna sak, och sökte utföra den, samt försummade in - D e n 26 F e b r u a r i i f. m. 229 galunda att iakttaga de försigtighetsmått, hvilka ansågos nödvändiga för att försäkra sig om förbindelsernas uppfyllande å deras sida, som komma i åtnjutande af prasmierne eller de för ändamålet anslagne fördelaktiga lånen; men icke destomindre mötte det besynnerliga resultatet, sorn Herr Hjerta redan omnämnt, att en del låntagare bankrutterade, och att de öfrige byggde fartyg, som voro riktade på allmänna verldshandeln och icke af det byggnadssätt, som erfordras för vedtransporter, ehuru sådant ålåg deras Redare. Corn mitteen ansåg sig derföre icke böra fortfara med dessa så kallade uppmuntringsunderstöd; men deremot har, såsom ett annat correctiv mot den anmärkte bristen på vedskutor, Konungen under de senare åren vidtagit ett beslut, hvarigenom, till befordrande af inrikes transporten från de norra orterne, Finska och Åländska fartyg, som sysselsätta sig med sådan frakt, kommit i åtnjutande af fördelar, som de förut ej hade.
Hvad nu rörer 1680 års löfte, så utvisar 1687 års Indelnings-verk och Rulla öfver Lif-regementet lill häst, att, sedan detta löfte gafs, Indelnings-verket Stat s-Utskottets Utlåtande, N:o 273. il blifvit granskadt af tillförordnade kommissarier, hvilka dervid, såsom orden lyda, lill hemmanens uppkomst ajdragit och observerat sä väl de gamla, sorn sednare nödige funné förmedlingar; att Kongl. Majit derefter sjelf, vid General-mönstringar åren 1683, 1684, 1(585 och 1686, öfversett och approberat delta Indelningsverk^ samt att Kongl. Maj:t, uti den derå den 31 December 1687 meddelade stadfästelse, förklarat, att ehuruväl af de uti Indelnings-verket uppförde förmedlingar framdeles någon nytta och förkofring följa torde, sedan hemmanen bättre brukade ldefvo, så ville Kongl. Majit likväl sfulanf i framtiden lemna officerarne och rusthållarne oberäknad t och till godo; hvaremot ingen derefter ål skulle ega alt någon vidare afkortning oller ersättning, emot ödesmåhl eller hvarjehanda förmedling pretendera, utan skulle Indelnings-verket och Rullan oförändradt och orubbadt förblifva då och i tillkommande tider, hvarvid den stränga hotelse blifvit fogad, -att den, som någon ändring uti förenämnde Indelnings-verk på hvarjehanda sätt och under hvad sken det vore, sökte, skulle anses och hållas såsom en förstörare af Riksens säkerhet och välfärd och vara i Kongl.
Förteckning på hvad som af hvarje Låntagare skall erläggas, hvilken Förteckning derefter från Konungens Befallningshafvande remitteras till Magistraten, som det åligger, att, under enahanda redovisningsansvar som för KronoUppbörden, medlen indrifva och till RiksgäldsContoiret kostnadsfritt lefverera. 3 ( 34 ) i6:o Skulle antingen förste Låntagaren, eller ock den, sora, genom köp, aif eller testamente, kommer att inträda uti hans rättigheter och skyldigheter, afstå sin Egendom till Borgenärers förnöjande, eller ock, i anledning af Årsproclama, fatalier skola bevakas, innan ännu den för lånet utgifne förbindelsen till RiksgäldsContoiret inkommit, höra Comiterade opåminde, vid ansvar, till Fullmäktige uppgifva det uppå lånet upptagne belopp, som skall bevakas. 17:0 Hvarje gång en, för RiksgäldsContoirets räkning, intecknad tomt ombyter ägare, åligger det Magistraten att till Commissarierne i RiksgäldsGontoiret uppgifva namnet på den nye ägaren, på det anteckning härom må kunna göras uti RiksgäldsContoiret; äfvensom skeende ombyten bland Stadens Äldste och Comiterade likaledes Comraissarierne tillkännagifvas. $. 55. Utom det i nästföregående §. omförniäldte lånebilräde, hafva R. St:r förunnat Staden Borås ett ytterligare låne-understöd af Åttatiofem Tusen (85,000) R:dr Banco tilt följande fördelning: A) Utaf hela Lånesumman 85,000 R:dr anslås Tio Tusen (10,000) R:dr till utförande af Stadens nya planläggning jemte tomtoch gatu-reglering, efter den plan K. M:t i Nåder fastställt, och Femton Tusen (i5,ooo)
De granskade Hufvudböckerne har Utskottet funnit väl inrättade och i öfrigt utmärkte af ordentlighet, så att i dessa delar något vid Räkenskaperne icke varit att anmärka; men det är en annan omständighet, hvilken under Räkenskapernes granskning ådragit sig Utskottets uppmärksamhet. Efter hvad en uti Hufvudböckerne gjord korrt anteckning föranleder, har allt ifrån är i8o4 ibland Fondens skulder varit år ifrån år, under Rubrik; Konungens Ensaks Botes Medel ^ balanceradt ett Capital af ii,533 R:dr 16 sk., för hvilket hvarje år blifvit påförde 692 R:dr såsom ränta, hvadan till år 1827 utbalanceras Capital R:dr n,533: 16. och ränta Redlig, 515: 36. 11. eller tillhopa Skuld R:dr 31,049; 4- 11. — Deremot upptages uti samma Conto på andra sidan, såsom Fondens fordran, R:dr 5og: 27. 3., hvilka äfven år från år löpa oförändrade. Någon annan bestämd upplysning om förhållandet härmed har Utskottet icke varit i tillfälle, att sig förskaffa, än den, som står att inhemta af K. M:ts till SeraphimerOrdensGillet under den 9 December 1779 Betänkanden, N:o 296. 4-35 177g aflåtné Nådiga Bref, af innehåll, att sedan SeraphimerOrdens Gillet, af den anledning, att uti K. M:ts under den 20 Januarii nyssnämnde år utfärdade Förordning, angående ändring i Lagens stadgande uti åfskillige rum vid 32 Cap. 2 § R.
Proposition, N:o 67. ra kyrkan, som är ordinarius preeses, hvilkens assessores äro alla pastores uti hufvudkyrkorna i staden och på malmame; varande genom Kongl, brefvet den 13 Juli 1799 stadgadt, att lectores både clerici och laici skola såväl uti ecclesiastique som scholseärenden ega säte och stämma uti consistorio; hvarjemte, enligt serskilda stadgar, pastorerna vid tyska eller Christinae församling i Götheborg och Skeppsholms församling ega rätt till säte och stämma, de förre i domkapitlet i Götheborgs stift, och de sednare uti hofkonsistorium. Då Kongl. Maj:t genom nådigt cirkulär till samtlige konsistorier i riket och direktionen öfver Stockholms stads undervisningsverk den 6 Juli 1849 förordnat, att gymnasium skall med lärdomsoch apologist-skola förenas till ett sammanhängande läroverk, är en förändring af ofvananförda föreskrift, rörande sammansättningen af domkapitel i stift, der akademi ej är, desto mera erforderlig, som, om än lärarne vid det nya läroverket benämnas lektorer, det likväl icke är behöfligt eller lämpligt att åt alla inrymma säte och stämma i domkapitlet. Till en förändrad organisation af domkapitlen i allmänhet är väl förslag angifvet af kyrkolags-kommittéen, men mot en fullständig pröfning af detta förslag, jemte de af domkapitlen deremot gjorda anmärkningar, möter nu det hinder, att samma förslag i väsendtlig mån sammanhänger med åtskilliga andra i förslaget till ny kyrkolag väckta frågor, serdeles hvad angår föremålen för domkapitlens verksamhet, hvilka frågor ännu ej hunnit beredas till slutligt företagande. Vid sådant förhållande bör den förändring, som icke destomindrc nu måste ske, ej sträckas längre än anledningen dertill oundgängligen kräfver.
RegetingsFOrmen, att tillskapa, utan endast utreda de ämnen, sorn iStån* derts Plena blifvit Irämlagde , och sig deröfver yttra, ej böra tveka att till Ständerfle öfvers lemna ett alldeles nytt förslag» H' rr Grefven och Landt Marskalken hems Ställde, om Riddeiskapet och Adeln ansåg dö fernot Statsoch Båtil oörskottens ifrågavarande Betänkande framställde Anmärkningar hindra detsamrtias antagande, samt på sådan grtind behagade Betänkandet, jemte Anmärkningarna till Utskotten återremitteraJ hvilket bifölls. Upplästes och lades på Bordet följande fran hedannämnde Utskott inkomna Memorial och Utlåtanden, nemligen »* ifrån SiatsUtskoltet; i:ö Af den 4 dennes, angående ny Stats föglerande för Gripsholms SlottsOch ' Djuf* gårdsBetjening; deruti Utskottet tillstyrkt &1É till nämnde Betjenings aflönahde, jemte Bygg* ftaderries Underhåll , måtte bestås al hvad å Ridd. 0. Ad, Prot, IV. Bi II. Afd, 31, 34 Den 17 Martil , e. m. förra Staten finnes uppfördt, de indelte 33 R:dr 16 Sk. j och af det contanta anslaget i^ftö H:dr 32 Sk. eller sammanräknadt 1500 R dr, samt att för öfrigt de, genom nu mera verkställd reglering , uppkomne Arrenden för