Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:s beslut i frågan ; emedan vid kostnads-beräkningen har blifvit iakttagen ej mindre nivellering, der sådant varit af nöden för det angifna ändamålet, än jemväl den erfarenhet, som de förut fullbordade vidsträckta väganläggningar inom Riket vid handen gifvit. Den speciella nivellering och profilering, sora förekommer i sammanhang med sjelfva utstakningen, bör ligga till grund för betings-utdelningen. Af ordalydelsen i den nåd. remiss, som åtföljer undersökningen till communen, förnimmes visserligen K. M:s höga intresse för anläggningen; men som det und. svaret från orten troligen ej hinner afgifvas så tidigt, att den K. propostn i ämnet kan träffa R. St. ännu församlade, så torde vara att förmoda, det anslaget, som möjligen af Ständerna nu beviljas för delta vigliga företag, ställes villkorligen af dem till K. M:s disposition, nemi. för den händelse, att K. M. skulle finna conimunens tillgöranden motsvarande Dess nådiga afsigt. Det är också denna form, som jag i sakens närvar, skick anser vara den tjenligaste, och som jag derföre härmed vördsamt föreslår. Då jag sålunda i detta afseende fullgjort den pligt, jag såsom både riksdagsman och tjensteman ansett mig åligga för ernåendet af ett vigtigt ekonomiskt ändamål; så får jag vördsamt anhålla, alt detta mitt yttrande må till StatsUtsk. remitteras, för alt komma i öfvervägande på samma gång, som de förut i ämnet väckta motioner. M aj. Forsla Alternativet, för verkställigheten af den til/äninade chausseen emellan Westerås och Fahlun nied 2.7le ulgreningar. 1:0 Formeras ett bolag på adier. 2:0 Sä snart bolaget är formerad t, skall det låta utstaka oell profilera den af Öfverste-lieutenanten Ekenstam uppgifna väglinien med sina 2:ne ulgreningar tili sjön Barcken och Ängsgårdarne. 3:o Af den på grund deraf fullständigt utrönta anläggningskostnad tillskjuter Staten -j, dock i ingen händelse öfver 3oo,ooo r:dr. 4:o
Kammarkollegium, medelst underdånigt utlåtande af den 20 December sistberörde år, med åberopande af hvad Konungens befallningshafvande sålunda andragit, i likhet med sistnämnde embetsmyndighet, afstyrkt bifall lill den underdåniga ansökningen Kongl. Majrt enligt nådigt bref den i3 Februari 1816 afslagit. Hvad sålun a förekommit liar Utskottet i öfvervägande tagit, oell då ej mindre Konungens befallningshafvande i Westmanlands län än ock Kongl. Krigsoch Kammar-kollegierna, enligt deras i ämnet sednast afgifna ofvanomförmälda utlåtanden, ansell det vara genom föregången utredning full - Stats-Utsk:s L t låtande, N:o 158. 5 ständigt ådagalagdt, att rusthållarne i det så kallade Kungsöhrs län, i följd af åliggandet att utgöra de uti deras rusthållsheraraans räntor inbegripna dagsverken, befinna sig, med undantag allenast af rusthållarne uti Kungsbarkarö socken, hvilka fått sig serskildt vederlag för nämnde dagsverksskyldighet förunnadt, uti annan och sämre belägenhet än rusthållare i öfriga delar af riket, samt den, af Konungens bemälde befallningshafvande och Kongl. Kammar-kollegium år 1815 meddeldte ofvanberörde uppgift, att, med afseende å delLa undantags-förhållande, augmenlsräntorna för ifrågavarande rusthåll blifvit proportionsvis förhöjde, synes Utskottet desto mindre böra föranleda lill en motsatt åsigt i detta ämne, som berörde uppgift, hvilken innefattas uti Presidenten Friherre Cederstrums i målet afgifna reservation, och följaktligen icke kunnat vara för Krigsoch Kammar-kollegierna, då ärendet af dem sednast handlades, obekant, blifvit af pluraliteten utaf dessa embetsverks ledamöter lemnad ulan uppmärksamhet, finnér Utskottet sig ega skäl att understödja Kongl. Maj:ls förevarande nådiga proposition, så väl angående ifrågastälIde af billighet och rättvisa påkallade befrielse från de af rusthållen i det s k.
Regerings-Formen uttryckligen förutsätter Rikets Ständers samtycke för förhöjning af allmänna afgifler utaf hvad namn och beskaffenhet sorn helst; att praejudicatet af Regeringens envälde i denna heskattningsgren kunde blifva högst vådligt, undfaller ingen, som besinnar, att Regeringen genom att godtyckligt höja Tolagen, skulle kunna, för att gynna e(n Corporation, betunga den stora allmänbeten medelst förhöjde pris, ja, genom höga Tolags-afgifter, införa ett strängt prohibilivt handelssystem, istället för det liberala, som Rikets Ständer beslutat; att slutligen ojemnheten af denna beskattning i olika hamnar är af den menligaste verkan på comnmnicationen och rörelsen skönjes klarligen vid en blick på den vid Herr Giefve Cronhjelms motion fogade tabell, hvaraf synes, att på t. ex. Rikets vestra kust, det, i anseende till Tolags-afgifternes olika belopp, kan blifva en fördel att, i stället för att omedelbart utklarera varan, först föra den till en långt mer aflägse hamn, der Tolagen är lägre, än i den närmast belägna; att detta varit händelsen med Halmstad och Landscrona, bar jag mig specielt bekant. På desse, med flere skäl, dem jag nu saknar tid att utveckla, har jag ansett Bevillnings-Utskottet hafva bort med tillfredsställelse omfatta tillfället att utreda detta tullbevillnings-ärende och reserverar mig således emot pluralitetens af Utskottet beslut att återlemna målet.
Stockholms befästande bör för öfrigt icke sökas i min motion, det ligger i Novembertraktaten, i Regeringens åtgärd att för detta ändamål tillsätta en Komité, och slutligen uti den framställning, som Chefen för Landtförsvars-Depart:tet afgifvit till Stats-Råds-prot. för den dag, då frågan om anslag till Fjerde Hufvud-Titeln förevar i Konseljen, och hvilken framställning K. M. i nåder gillat. Det är dessa trenne omständigheter i förening, hvilka föranledt mig att proprio molu — jag lägger vigt på dessa ord, mine Hrr — afgifva det förslag, jag inför R. o. Ad. framställt. För öfrigt, om man än skulle vilja tillerkänna den principen, att initiativet i stora samhällsfrågor bör komma från Regeringens sida, en ännu vidsträcktare tillämpning än som är förenlig med vårt samhällsskick, så torde man dock böra medgifva, att det finnes frågor af den beskaffenhet, att de lika väl, och måhända någon gång bättre, väckas från Representationens än från Regeringsmaktens sida. Sådana frågor, mine Hrr, äro de, hvilka, jemte det att deras genomförande kräfva stora upoffringar af nationen, tillika till den grad röra dess innersta lif och hela framtid, att beslutet framstår liksom uttryck af nationens djupaste känslor. Från en sådan synpunkt har jag betraktat frågan om vår hufvudstads skyddande genom befästningar, och det är på sådan grund jag ansett mig berättigad att derom väcka förslag. Något vidare har jag ej att tillägga, utan vill blott sluta med uprepandet af den önskan, att StatsUtsk. behagade egna mitt förslag en sorgfällig upmärksamhet, ingå uti en noggrann granskning af frågans beskaffenhet samt inhemta alla de uplysningar, sorn i ämnet kunna erhållas. Gr. Puke, Folke Magnus: Ehuru det endast är Hr Erakels amendement till sin förut afgifna motion, som nu är föredraget och skulle utgöra föremålet för R. o. Ad.-ns öfverläggning, så har likväl Gr. Frölich upträdt och hållit ett långt föredrag, som egentligen torde få betraktas såsom ett försök att kritisera K. M:s Nåd. Propos. i dess allmänhet. Då Gr.
det här är ju verk* Karmels berg, och då Elisa på hennes beliga konstnärsanlag! » Då brukar bladet vända dröfvade ord vill sända sin tjänare, att densig — det är den gamla historien. » » Som blir evigt nv, &gt; afslutade patetiskt en ung dam, som ne skulle lägga profetens staf på pilten, utännu väntade på visdomständernas ankomst. Bedjande mödrar. brister hon med hela styrkan af ett bed» Och lika gammal och vanlig, » fortsatte må- jande modershjärta: » Så sant Herren leflaren, » är historien att de flesta börja i nöd och \ l / pl) ärmast med anledning af den behjärver och så sant din själ lefver, skall j a g försakelse, med alla möjliga motigheter och hinder, som armodet och folks likgiltighet lägga i &lt;PB % tansvärda uppsatsen i n:r 10 af Idun icke släppa dig. » Hvarpå profeten står upp vägen. » och följer henne. Och så blef genom ho» Bed med oss mamma! » vill j a g från den » En sådan tidig erfarenhet, » menade den unga heliga skrift framdraga några exempel på nom sonen för andra gången gifven till den damen med psykoplogisk djupsinnighet, » måste bedjande mödrar samt på de välsignelserika bedjande modern. Och o m henne heter det lämna märken efter sig för hela lifvet — jag » Och hon kom, föll föreställer mig så väl, hur dylika tidiga pröfninföljder det har med sig, då en moder beder slutligen så skönt: gar för alltid sätta en viss prägel af tafatt stelned för hans fötter och böjde sig mot jorhet på hela uppträdandet och då och då tynga med och för sina barn. den och tog sin son. » ned sinnet med svårmodiga minnen. Det där Där se vi den bedjande Hanna, som kallar sin son Samuel Dessa stå, att ni började som en lyckans gullgosse i såg sig bönhörd, utgjuter sitt hjärta i en skön, båda fromma, ödmjuka kvinnor, som vi i idel sötebrödsdagar. » högstämd lofsång samt gifver sin son helt i och med deras moderskap först lära känna, » Jojo, det kan nog hända det, » sade konstHerrens tjänst.
Att nu sönderbryta dessa former genom afslag, ali nu medelst förkrossande af dessa former såra händerna på dem, som utarbetat detta förslag och hvilka i femton månader varit sysselsatte dermed, det är detsamma, må J besinna det, som att blankt afskära edia egna händer, om J viljen framdeles hafva ett nytt förslag; ty tron J väl att Coust.Utsk. vid en kommande riksdag kan äga lust och håg att utarbeta eli annat förslag till nationalrepresentationens ombildning, då det finnér att RiksSlm icke iakttaga så mycken aktning för de beslut, till hvilka de sjelfva conlribueral i förstärkt Const.Utsk., att de söka med formernas bibehållande fullfölja dessa beslut till det nyttigaste resultat, sorn möjligen kan åstadkommas? Delta behandlingssätt synes förutsätta, att de herrar, som vilja afslå betänk, och som i detta fall hafva exemplet för sig af arne andra Stånd, som redan gjort det, förmoda att så kan tillgå i tidernas längd. —- De förmoda att alla försök alt förändra våra grundlagar, ända till dess de få sin mening gällande, skola kunna motarbetas äfven genom formernas åsidosättande; men jag ber eder besinna, alt 0111 J fortsätten ett sådant handlingssätt en och annan gång till, om J icke viljen afvakta den tid, när beslutet definitivt kan fattas, som inträffar vid nästa riksdag — ty vid första riksdagen blott beredes frågan,— om J på förhand ideligen viljen förkasta; så lärer, jag upprepar det, hvarken något kommande Const.Utsk. vilja försöka att utarbeta nytt förslag, icke eller den stora Svenska folkets majoritet komma att förhålla sig så, som om den väntade att någonsin utaf representationen, i dess närvar, sammansättning, erhålla någon förbättring. Under föregående plenum lärer fråga varit att beräkna huru stor del af Svenska folket de 3 privilegierade Stånden utgöra och hvad vigt deras opinion kan anses äga i längden på liela Rikets befolkning. Det är I i k g i 111 i g t alt härvid nämna några siffror. En värd talare har dock i dag uppgifvit de, som han tror, mera bestämda siffrorna.
Man har visserligen i det nya förslaget intagit en likartad straffbestämmelse med ärans förlust, meu det är efter min tanka icke nog, alt man i en lag ultrvcker sjelfva straffen lill deras besksaffenhet, utan man bör också dervid begagna sådana ord, som af den mindre bildade förslås. En obildad person faster föga vigt dervid om man dömmer honom förlustig rättigheten lill medborgerligt förtroende, hvilket han knappast vet hvad det vill säga, men deremot vet lian ganska väl hvad som förstås med ärans förlust, emedan del står i den gamla lagen, under hvilken han uppväxt. När man vill införa nya lagar bör man noga akta sig att icke borttaga sådane i folkets begrepp inympade uttryck, som göra lagen för dem åskådlig. Man har till stöd för den nya lagens företräde framför den gamla dels åberopat det förhållande, att 1734 års lag skulle i nästan alla delar vara förändrad, så att ingenting deraf qvarstår, och man har tillika anfört, att nationens yppersta lagkloke blifvit hörde öfver det nya lagförslaget, äfvensom alt vederbörande cmbetsmyndigheter tillstyrkt detsammas antagande. Hvad den första frågan beträffar, så bar nian erkänt förträffligheten af 1734 års lag, ehuru den i denna stund vittnar om det förhållande, alt alla mänskliga verk 10 H. 2!) 22 6 Den 28 A p ri 1. äro underkastade förändringar. Tidens ström kan ingen motstå, och man måste således jemväl förändra lagen i öfverensstämmelse med lidslynnct. De förändringar emedlertid, som i 1734 års lag blifvit gjorda, hafva dock icke upphäft de grunder, hvarpå den blifvit byggd. Således kan man icke med fog säga, att ingenting af den gamla lagen qvarstår. I öfrigt ber jag att fä erinra, att man ganska väl kan tänka sig, att upplysningen och aktningen för menniskovärde år 1734, dä lagen stiftades, stodo i samma förhållande lill de äldre lagarne som dessa begrepp nu slå lill 1734 års lag.
Ulskoltets förslag är godkändt af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden; men som Preste-Ståndet endast godkänt 5:te momentet från början till och med orden: ”af desammas egare betalas’’, hvarefter, nied ogillande af det öfriga, Ståndet ansett att slutet af momentet borde erhålla denna lydelse: ”samt att de tjenstemän, hvilka af sådan afkomst njuta lön, böra för densamma vara från bevillning befriadeså, i händelse detta beslut ej frånträdes, lärer votering böra anställas öfver följande proposition: 34:0. Den, som bifaller Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden godkände förslag, så lydande: ’-’Skol-inrättningar för den afkomst, som de, i följd af gåfva eller testamente, åtnjuta från jordegendomar på landet, så länge den, för dessa egendomars fulla värde belöpande, bevillning af desammas egare betalas; dock att ej tjenstemän, hvilka af sådan afkomst njuta lön , böra för densamma erlägga bevillning, då den öfyerstiger 200 R:dr, efter stadgad förvandlingsgrund”, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, kommer, i enlighet med Preste-Ståndets beslut, slutet af 5:te momentet, efter ordet: ”betalas”, att erhålla denna lydelse: "samt att de tjenstemän, hvilka af sådan afkomst njuta lön, böra för densamma vara från bevillning befriade. 44 Bévillnings-Utskottets Memorial, N.-o 34. 8:de mom. Utskotlels förslag i Utlåtandet N:o 27, pag66, att uti 145 §. må såsom ett nytt moment införas följande tillägg: J’8:o Lärlingar i handtverk, manufacturier och Fabriker’, är godkänd t af Bonde-Ståndet; hvaremot de öfrige Stånden beslutat, nemligen:
Men ali Ränte-beräkning å samma skuld upphörer intill nästa Riksdag. Den del af det för detta år beräknade behof af Discont-biträde från Banquen, hvilken innnan årets slut icke blifvit af Riksgälds-Contoiret begagnad till inlösen af då förfallne, men ouppvisade Obligationer, bör dock, vid slut-liquid detta år, beräknas såsom begagnad, samt öfverflyttas på Riksgälds-Contoirels nya räkning med Banquen öfver i vanlig ordning insatte och utassignerande medel, så att deraf, i nion af behofven, må kunna fullgöras ofvannämnde, endast uppskjutne, utbetalningar. g: o Från och med början af nästa år upphörer Riksgälds-Contoirets hittills varande obegränsade Creditiv-rätt till Assignering på Banquen; men på det att Riksgälds-Contoiret ej måtte för Ögonblicket sakna tillgång att fullgöra de af Oss föreskrifne utbetalningar, må Riksgälds-Contoiret ega, att, uppå Banquen assignera, i den mon behofvet för dagen ej skulle genom dess egna För handen varande tillgångar kunna fyllas. För de Banquens medel, hvilka sålunda af Riksgälds-Contoiret för en tid begagnas, erlägges ingen Ränta; men deremot böra de, så snart tillgångar inflyta, ovillkorligen genast återbetalas. s9 io:o Hvad som af Banquens behållna vinst
Utskottet har visserligen, så vidt det varit möjligt, velat bereda omyndige ett surrogat; men dels anser jag ett sådant icke blott genom någre toma ord i lagen, utan visshet, att de gå i fullbordan, kunna åstadkommas, och dels fruktar jag, att de i allt fall icke motsvara, hvad man har skäl att fordra, då fråga är om deras rätt oell säkerhet, som sjelf icke ega någon talan. Ehuru jag förutser, att Utskottets åsigter äfven denna gång icke lyckas alt göra sig gällande, finner jag mig likväl för alla händelser böra fästa uppmärksamhet å det betänkliga uti det serskildta lagbud, förslaget innefattar, om ett slags retroactiv verkan af de nya lagstadgandena, då endast det förbehåll deri göres, att de icke skola blifva gällande i de mål, som redan äro eller under loppet af år 1841 gö*ras anhängige, och på detta sätt omyndiges redan innehafvande förmonsrätt i måDga fall måste gå förlorad.’” ►CXSQ-" STOCKHOLM. Tryckt hos A. G. HellstenJ 1840. Lag-Utskottets Utlåtande, N.-o 82. i N:o 82. Ank. tili Exp. Utsk. d. 24 Juli, kl. 1/2 12 f. ra. Utlåtande, i anledning af anmärkningar emot Utskottets Betänkande, N:o 3o, öfver väckt fråga derom, att enskild eganderätt bör vika för allmänna ändamål.
Därborta i vrån hade Otto med sin stol stängt in Annie o c h höll för henne de mest poetiska förklaringar, det var nämligen vapenhvila sluten för dagen. Han var ännu inne i sin roll o c h tycktes finna stort nöje uti att för ombytes skull strö smickrets blomster i ymnighet för hennes fötter. » Nej, vet du Otto, » sade Annie skrattande, sedan hon en stund i stum förvåning lyssnat till hans ord, » du är alldeles för mycket spelevinker för att slå dig på att tala i högre stil, det passar dig inte alls, det kunde möjligen gå för sig, då mustascherna vacklade på din öfverläpp, men inte så här inomhus. » » Men j a g försäkrar dig Annie, att j a g blott tolkar min själs innersta känslor. Tror du man ostraffadt kan vara i din förtjusande närhet, utan att till slut, likt flugan, bränna vingarne mot Inga lekte tyst och snäll, småpratade med sin vid flaggsnöret och hissade upp det långsamt o c h ljuset. » docka bakom glasdörren, där hon byggt henne retfullt midt för Annies näsa. ett rum. » Bah, » svarade hon, » hur kan du prata sådant » Jag skänker dig brefvet, kära du, — gamla nonsens! » Förtjusande närhet, » ett sådant ultra Otto läste högt, och Emil vegeterade och förinLotta skall nog inte tycka illa vara därför, att du fadt uttryck. Bättre kunde du ha hittat på. Och tade cigarrer. får det. När började din sista fantasi, förkärleken så det o m flugan och ljuset, det är j u gammalt för gamla kokerskors bref? » frågade hon hånande. » Det är ändå en fördel med tobaksrökarne, » sade som gatan, någon innovatör är du då inte. Du Det är roligt att se, att du ändå har ett känsligt Annie under en paus i läsningen och tittade snedt stackars fluga, som brännt vingarne, då har du ju hjärta, Otto; vill du, skall jag öka din brefsamling på, hur Jöns bolmade. förlorat utsikt till högre lyftning, dina vingar, detta med några exemplar från Bengta, Greta och Mari? » Hvilken då? » frågade Henrietle.
Med bifall till Kongl. Maj:ts nådiga framställning om beredandet af medel för huspitalernas utvidgande och förbättring samt hospitals-fondens understödjande, hafva Rikets Ständer beviljat nedannämnde 2:ne anslag, hvilka, i mån af behof, och i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ls nådiga föreskrifter, böra af Riksgäldskontoret utbetalas, nemligen: l:o för utvidgning och förbättring af Wexiö hospital, ett anslag å Etthundra tjugusjutusen Riksdaler; och 2:o för betäckande af den brist, hvilken under de år, denna riksdags statsreglering kommer att omfatta, kan för hospitalsfonden möjligen uppkomma, derigenom, att fondens årliga inkomster icke blifva tillräckliga till utgifternas bestridande, ett anslag, emot redovisningsskyldighet, å högst Tjugefemtusen Riksdaler årligen under nämnde tid. § 112. På det Arméens pensionskassa må fortfarande kunna utbetala de pensioner, som, enligt hittills gällande stat, skola derifrån utgå, hafva Rikets Ständer medgifvit, att ett belopp af högst Tjugetvåtusen Riksdaler årligen, intilldess den vid nästa riksdag skeende statsreglering vidtager, må utaf Riksgäldskontorets medel, i mån af behof, användas till betäckande af den brist, som för nämnde kassa under tiden möjligen kan uppkomma derigenom, att kassans årliga inkomster icke blifva tillräckliga till utgifternas bestridande; och bör följaktligen detta sålunda beviljade bidrag af Riksgäldskontoret till Arméens pensionskassa utbetalas sedan den för ett eller annat år uppkomna brist, genom afslutade räkenskaper, blifvit till dess verkliga belopp bestämd. § 113.
I r:dra och z:dje clarens Städer: 2 af Ridderssapet och Adeln, 2 af Praste-Ständet och 12 af Borgare-Ständer, samt 2 ofrälse Ståndspersoner, tilsammans 18 laxerinZs. Män. I de öfrige Staderne: 2 af Ridderssapet och Adeln, 2 af Präste-Ståndet och 9 af BorgareStander samt 2 ofrälse Ståndspersoner, eller tillhopa i; laxermos-Man. Z. ^lom. I Fahlun och Sala komma Borgare-Ständets 1-lxeril)A8.Ledamöter at bestå lil det ena halfwa antalet af Borgare och til det andra af Bergsman, dock sä at, hwad Sala angär, rväljes det ena äret 4 Borgare och 5 Bergsmän, samt det andra 4 BergSmän och 5 Borgare. 4. ivlom. I Stader, der 6xmna8ier finnas, bör, ibland det utsätta antalet Präster, en lector mäljas til laxermos-Man, men der ^c3clemier arv ssola 2:ne Profetzorer möfwer ^xerinZs - Männens fastställde antal inwäljas i HxennZs-LomlnittLen, hwarjemte sädane Städer aga, ar bland de 2:ne Prasterne malja af /lcaclemie-Staten i HXLNN^8 - Ledamot. ). Ivloin. Der klnrversitcter finnas, bör cZäemissa laxerrnZen förrättas under licHm'8 ordförande och af der manliga antal Ledamöter pä det fäkt, ar deruti deltaga sä manga Ledamöter af Stadens Borgerssap, som mid Stadens sseende 1 uxLi-mFiuarv närmarande Ledamöter af rme Staterr, äfmensom ^caäemiens laxermos - Den zi Mars-5Z§ Längder skola aflemnas icke til Landshöfdingen, Utan, såsom förr iakttagits, til ^caclemiens lector. 6. Nom.
Ridderjkapet och Adeln samt det det Hederwärda Bonde-Sränder förklarat, att det mä ankomma pa General Tull-Arrende-Societetens Ledamöter sielfwe, huruwida de anse sig kunna, utan nägon afskrifning för Finland, med Arrendet fortfara, eller om de, i annor händelse, wilja, enligt Conlrackeks 9 Z, Arrendet uppsäga; Högwördige Ppeste-Srändet har äfwen deruti instämt, att Tull-Arrende-Societetens Herrar Fullmagtige maga haröfwer flyndsammast höras, men med tillägg, att Ständet will sig derefter i Hufwudsaken utlaka, eller ock, om Riksens Ständer skulle wara åtskiljde, förr än Herrar Fullmägtiges yttrande hinner inkomma, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhälla, det läcktes Kongl. Maj:t i detta ärende Nadigst foga den anstalt, hwartill ofwanförmäldtc 9 §- föranleder och ssm för Kongl. Maj:t och Kronan nyttigast pröfwas; hwaremot det Wällofl. Borgare Stander äter förwist detta ämne till Stats-Utskottet ined anmodan, att Utskottet wille infordra Tull-Arrende-Sociekelens §02 Den 12 Zebruarii. FullMägtiges utlakande, och dermed, jemte Eget yk< trande, till Riksens Ständers Plena inkomma, dä Ständet till widare och hufwudsaklig pröfning will detta ärende företaga. Da Stars-Utskottet i desi förra Betänkande i detta amne, ansäg det ankomma pä Riksens Högloft. Ständer, att i wederbörlig ordning inbegära General Tull-Arrende-Socieretens Herrar Fullmägtiges utlåtande i denna fräga: och det säledes icke torde tillhöra Stats-Utskottets ärgärd, akt inga i någon widare författning härom, säsom icke eller af Rik> sens Högloft.