Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan nemligen Bestyrelsen för det år 1860 i Göteborg hållna Nionde allmänna Svenska Landtbruksmöte! den 5 Maj nämnda år till Kongl. Maj:t ingifvit ett underdånigr memorial, hvari anförts, att enär den utveckling, som ladugårdsskötsel pä sednare tider vunnit, stegrat anspråken på de från veterinär-inrättningarne utgående elever, hvilka anställdes dels såsom djurläkare och dels såsom lärare vid landtbruksskolorna, Mötet uppdragit åt Bestyrelsen att hos Kongl. Majit göra underdånig framställning om behofvet deraf, att dels veterinärväsendet i allmänhet och dels veterinär-läroverken ordnades på ett sätt, som motsvarade nuvarande tids förhållanden; samt att Mötets önskan i berörda hänseende hufvudsakligen innefattade, att nödiga medel måtte blifva anslagna till veterinärväsendets förbättrande; och Kongl. Majit i anledning häraf anbefallt Sundhets-kollegium att öfver omförmälda framställning infordra vederbörandes yttrande samt dermed jemte eget underdånigt utlåtande till Kongl. Majit inkomma; så har bemälda Kollegium till Kongl. Majit ingifvit underdånigt utlåtande den 16 sistlidne Juni, åtföljdt af särskilda yttranden af Direktionerna för veterinär-inrättningarne i Stockholm och Skara; hvarefter jemväl Kongl. Landtbruks-akademien, uppå nådig befallning, afgifvit underdånigt utlåtande öfver samtliga förenämnda framställningar och de dem föijaktiga, af lärarne vid de begge veterinärskolorna upprättade förslag till veterinär väsendets förbättrande; äfvensom Svenska Veterinärläkare-föreningen till Kongl. Majit ingifvit ett underdånigt memorial, hvari, med instämmande hufvudsakligen i de åsigter rörande sättet för veterinärväsendets reorganisation, som af Direktionen för Stockholms veterinär-inrättning blifvit uttalade, föreningen anhållit, att Kongl. Majit måtte i ämnet aflåta nådig Proposition till Rikets Ständer; varande målet ännu icke inför Kongl. Majit i Stats-Rådet föredraget.
M. täckts i detta ämne i nåder föreslå,” samt Hr Landtm, derjemte yttrade, att enär denna punkt sålunda innefattade dels ett afstyrkande, dels ett tillstyrkande, R. o. Ad. torde finna att frågan, huruvida R. o. Ad. gillade Ulsk:s underkännande af komiterades framställning, borde först afgöras, hördes R. o. Ad. häruti instämma, hvarefter Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle den del af ifrågavar:de punkt hvaruti Utsk. underkänt komiterades framställning om beviljande ulan lösen af skatterätt åt kronohemmansåboer. Härvid ropades starka ja, blandade med ett eller annat nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade att han funnit ja öfvervägande. Beträffande sedermera den återstående delen af denna punkt eller det af K. M. i nåder framställda förslag, hvarå Utsk. till - Den 7 September f. m. 29 styrkt bifall, framställde Hr Gr. o. Landtm., att Hr Sandströmer begärt att detta förslag måtte i 3 serskilda delar företagas till afgörande, samt att den del, som till följd deraf nu försl komme att utgöra föremål för R. o. Ad:s beslut, innefattade: ”att skaitemannarätt icke allenast till kronorusthåll, säterier och bergsmanshemman, utan ock till alla andra sådane under åborätt upplåtne kronohemman och lägenheter, hvilkas åboer af K.
Landets egen synes böra vara helgad af Lagen ; Och som detta förhållande icke bör af Lagstiftaren förbises, samt E. K. M:ts högstberörde Nådiga Skrifvelse, ehuru åsyftande adationer i bestraffningen , lik - Underdåniga Skrifvelseri val här dödsstraffets afskaffande till hufvudföremål, finna Riksens Ständer sig, af de betänkligheter, som möta för bifall till E. K. M:ts Nådiga önskan i denna del, äfven vara hindrade , att i underdånighet föreslå en lindrigare bestraffning af de mindre förbrytelser, som, enligt 5. Cap. 1. §. Missgerningsbalken kunna åtalas; hälst, i anseende till dessa, det correctif eger rum, att E. KM. dels har öppet att, på sätt Kongl. Brefvet af den 25 September 1777. innehåller, 1 Nåder anbefalla åtalets inställande, dels också är i tillfälle, att, genom mildring, af Nåd ersätta Lagens ofullständighet. Riksens Ständer hafva alltså ansett oftanämnde lag-§, höra oförändrad bibehållas, till dess MissgerningsBalken i hela dess vidd varder öfversedd och förbättrad. Hvilket Riksens Ständer, till svar å E. K. M:ts Nådiga Skrifvelse uti ämnet, få i underdånighet anmäla. Riksens Ständer framhärda etc. Underdåniga Skrifvelser, 193 N:o 82. Uppl. o. godkänd hos Kidd. o. Ad. d. 11 Julli 1823 "Preste-Ståndet d. 12 Borgare-Ståndet d. 12 — •—• Bonde-Ståndet d.12 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående fastställandet af serskilda 'öfverenskommelser, 'sorn uti någon ort kunna träffas, i afseende på Rojdjurs utödande. s. a. k:
Stycket utspelas mellan hr Fredrikson, som fortfarande sköter detta slags roller med känd rutin, fru Hartman, som har tillfälle att visa en af sina vanliga, men derför icke mindre roande skolflickor, samt fru Swartx i en mindre roll som mor åt den manliga hufvud-personen. Skilnaden i ålder mellan den 35-årige ryttmästa-ren och den 16-åriga flickan synes kanske med den nu nämda rollbesättningen något större, än dessa åldersiffror betinga, och denna omständighet försvagar säkerligen i någon mån intrycket och förtager bestämdt åtskilligt af det komiska deri att den giftasvuxna flickan tror en 35 års man vara sin far. Nu synes denna hennes föreställning rätt naturlig, och det mindre naturliga kommer på orätt sida, nemligen på ryttmästarens. Med denna lilla inskränkning gör pjesen en god och behaglig verkan på dem, som tycka om att fylla en teaterafton med åseendet af obetydligheter i 1 akt hvar. Daudets stycke » De frånvarande » satiriserar på ett älsk-värdt sätt, men med något för långdragna scener, aen mensk-liga svagheten att låta frånvaron förläna ganska tarfliga personligheter ett skimmer af behag och förtjenstfullhet som de icke ega, medan man fullkomligt förbiser förtjensterna hos de ständigt närvarande, vid hvilkas uppoffringar och tjenstvillighet man vant sig. I denna pjes har hr Hamrin såsom den ständigt förbisedde Leonard en verklig glansroll. Han pointerar med mycken helgjutenhet i figuren bond-slugheten vid * sidan af inställsamheten och enfalden hos den försmådde älskaren, hvars oupphörliga uppmärksamheter tagas som den naturligaste sak i verlden och aldrig ett ögonblick tydas så som de äro menade, nemligen som en tyst förklaring af den kärlek han icke vågar uttala. Hr Hamrins gråtscen, när han på sitt stilla sätt rasar öfver sitt tillbakasättande, är af präktig effekt, om den också i tekniskthänseende kunde vara ännu bättre utarbetad, och hans ill-fundighet, då han sedan narrar sin rival till sådana excesser som enligt hans tanke nödvändigt skola sätta denne i misskredit, är mycket väl gjord.
Gränsen för beloppet af hvarje qvarn» förmalningsrätt är utsakad genom den skattläggninggränta, som blifvit qvarnar åsatt, är grundad på den Tulltägt, som genom uppgifven årlig förmälning blifvit påräknade kunna inbringas. Om hvarje Orts Spannemåls förmalningsbehof, beräknadt efter visse Tunnor Spanmål på hvarje person, ung, eller gammal, förslagsvis fördelades på alle der inom befintlige qvarnar i mohn af deras förmalningsrätt, så skulle det utrönas huruvida nya, vare sig Tulleller Husbehofsq varnar, voro behöflige, eller icke} i förra fallet borde in^- gen kunna vägras att emot ränta anlägga qvarn, men i det senare åter borde de äldre qvarnägare åtnjuta ersättning för förminskning uti deras vid anläggningen påräknade förmälning. Genom cn sådan förändring uti ordningen för Qvarnanläggningar skulle allas rätt vårdas, alla tvister deromförsvinoaj och undersökningar Ben 3 September c. >n. vid andra tillfällen än rörande frågor om V3N tenuppdämningsr icke beböfvas. Med en sådan utvidgad frihet uti qvamanläggningar, borde det vara hvar och en fritt att nedlägga sin qvarn och med detsamma be. frias från räntans utgörande. Jag hemställer vördsammeligen till Hög* loll. Ridderskapet och Adeln, huruvida hvad som blifvit mfördt kin föranleda till återrenms. Bilagor till PloniProtocollet för elen 9September, formiclclagem r>t;o \- Herr Hegardt, Chri/lpn Bernhard'. Het har varit länge amtvistidt huruvida Finska handeln är nyttig eller skadlig för Sverige. Man, har uppgjort beräkningar, en - Man g September J. ni, 73
Hvarje skatteriksdaler innefattar: 2 kpr spanmål, hälften råg och hälften korn, å 10: 31. 2 31 sk. 3j’* styfver U smör, ä 6: 45 11 „ 2J|$ „ fyllnadspenningar, som beräknas till 4 sk. 2 st 4 „ lyS-J„ S:a En riksdaler efter ny myntfot eller 32 sk. banko. Nya Käntan skulle altså blifva i hanko: Contant: omstående penninge-ränta 4: 1. 8. af persedel-räntan — 12. Anmärkning: Då härifrån afdrages skilnaden emellan fyllnadspenningarues verkliga belopp, 4 sk. 1 styfver, och det antagna, 4 sk. 2 st., eller 290\ styfver på hvarje skatteriksdaler, utgörande tillsamman i banko 10. 11. återfinnes omstående förvandlings-summa 92: 13. 11. (2*) Gottlands Vi an. Förvandling efter medel-markegångspris för åren Forssa Ting. Krono1824—1843. värdi. Läderbro Socken. Jrenmngar. ränta. Tångelgärde 1 mtl. G a lil 1 a Ränta 11. Jordeboks-ränta. Fläsk å- 24. Ny Ränta. Af persedel-räntan, 54: 19. 1., uppkomma 81 skatteriksdaler efter ny myntfot, motsvarande 54 R:dr banko, då öfverskottet 19 sk. 1 r:st. utgår i contant. Hvarje skatteriksdaler innefattar: 2 kpr spanmål, hälften råg och hälften korn, å 9: 19. 2 28 sk. styfver TV ft smör, å 8: 15 13 3'** 10 ’ io ?) °2o<r ■>■> fyllnadspenningar, som beräknas till 5 sk. 3 styfver 5 „ 3^3 ^ S:a En riksdaler efter ny myntfot eller 32 sk. banko. Litt. K. Nya Räntan skulle altså blifva i banko: Contant: omstående penninge-ränta 3: 13. af petsedel-räntan — 19.
Vid 4 morn af hvad i afseende på efterlefnaden af 5 $. är stadgadt, har Herr Prosten Mittag anmärkt, att Utskottets förslag upptager: Regement sskrifvare och Commissarier, hvilket, enligt Herr Prostens förmenande, skulle vara origtigt, och att i stället för Commissarier borde sättas Mönsterskrifvare. Sedan Utskottet., i anledning af denna anmärkning, förskaffat sig ytterligare upplysningar, och dervid erhållit den underrättelse, att icke allenast Regements-Coramissarier finnas, utan äfven att vid Artillerie-Regementena. Regements-Bokhållare finnas anställde, får Utskottet tillstyrka, att nämnde mom. må erhålla följande lydelse: a*t Regementsskrifvare och Commissariers samt Bokhållare genast efter etc. 6 §. Resolutioner, Herr DomProsten Holmström har härvid anmärkt, att orden dd de ej d serskildt b/ad skrifvas borde utgå. Till besvarande häraf får Utskottet, med vidblifvande af dess tillstyrkan, endast åberopa hvad Kongl. Förklaringen af den 22 April i83o, rörande detta ämne, innehåller. Conditutoriahvarmed någon blifvit till en förrättning antagen, med Nådig försäkran om befrielse frän Charta Sigillata. £- inot Utskottets förslag, att denna rubrik måtte uturjFörfattningen utgå, här Herr af Billbergh anmärkt, att qvarståendet af detta stadgande vore nödvändigt, emedan följden annars skulle blifva, att alla, som erhålla förordnanden att deltaga i Comiteer eller få andra dylika tillfälliga uppdrag, skulle nödgas chartera sina Constitutorial. Herr Domprosten HolmBih. till R. St. Nio 35. ström Ilar äfven gjort anmärkning vid Utskottets; tillstyrkande i detta fall samt föreslagit, att endast slutorden: med Nådig försäkran om befrielse frän Charta Sigillata må utgå..
Nog kan hr Fredrikson med sin intelligens rätt uppfatta aristokraten, det är åtminstone högst sannolikt, men han förefaller likväl icke som grand seigneur, och förnämsta orsaken till denna hos en Almavivas framställare betänkliga brist torde väl ligga i saknaden af elementär konstunder-visning, hvilken ersättes hvarken af goda anlag eller af en under årens lopp småningom förvärfvad rutin. Den som icke lärt sig att först och främst beherska armar och ben, han kan aldrig vinna det förnäma och lediga sätt, som är - ett oeftergifligt vilkor för en riktig Almaviva. Och om detta också icke är annat än en yttre omständighet, är den likväl i och för sig af stor vigt och blir genom sina följderännu vigtigare, enär tafattheten eller onaturligheten i gång och åtbörder onekligen inverkar på hela rollens återgifvande. Det är derfór fórenadt med vådor att framställa hr Fredriksons Almaviva såsom en förebild. Och hvad skola * de unga likväl göra? De hafva ingen annan Almaviva att se upp till. Hvilket armod! Kritiken tyckes finna armodet vara rikedom, och det är också ett fattigdomsbevis. I Susannas roll har fröken G. Åberg » firat en ny triumf », heter det, och man har funnit henne gifva det riktiga uttrycket åt den gläd tiga och kloka subretten, en intagande, skalkaktig uppenbarelse. Det är mycket artigt. När de unga damerna vid scenen höra sådant, börja de naturligtvis att apa efter den » intagande skalkaktigheten », men detta kan icke ske utan skada för dessa unga damers konstnärliga framtid. Med all aktning för den nu mera ganska förtjenst-fulla och alltid högst intagande skådespelerskan, kan dock en god del af det. beröm hon fått för sin Susanna afprutas, bör det afprutas, på det att de unga icke måtte föreställa sig, att fröken G. Åberg är just den äkta Beaumarchaiska Susanna. Hon är det lika litet som hr Fredrikson är Almaviva. Icke far Susanna, den naturliga glädtigheten, den skälmska intrigen, framställas med ett sh.forceradt spel, hvilket väl visar ansträngning att komma till målet, men icke på långt när hunnit dit.
Föl ja k tel igen instämmer jag i Grefve Frölicbs yrkande om förkastande af ExpeditionsUtskottets Memorial, såsom stridande mot Grundlagen, Herr Cederschjöldj Pehr Gustaf: I denna fråga, likasom i mångå andra, kan Den 10 Februarii f, m. man stada en god sak genom anförande af origtiga argumenter. Jag vill ej beskylla Utskottet för att hafva förfarit olagligt då det hos RiksStånden förfrågat sig, om en uppgifven dag finge i Riksdagsbeslutet insättas för nästa Ständers sammanträde. Föreskriften i 37 § Riksdagsordningen är icke alldeles enlig med rätta förhållandet, då der säges: "Intet Utskott, Constitutions ”och BancoUtskotten allena undantagne, ■ ”vara berättigadt att väcka frågor till afförande i Riksens Ständers plena." Detta motsäges af stadganden på flere andra ställen i Riksdagsordningen, Enligt 24» 36 och 49 §§:ne äga alla Utskott alt i Ståndens plena väcka fråga om tillökning af CanzliBetjening i Utskotten och göra "preliminaira hemställanden och förfråg"ningar, " I 29 § heter det, att anmärkningar mot StatsRådets Ledamöter kunna "af andre Riksens Ständers Utskott, än ”ConstilutionsUtskottet hos Stånden andra"gas, ” Genom 3o § är det StatsUtskottet ålagdt, att "föreslå det, som till Statsoch "RiksgäldsVerkens behof erfordras." Jemlikt 3i § skall BevillningsUtskottet ”opå”mint vid hvarje Riksdag uppgifva grunder”ne för den Allmänna Bevillningen.” Allt detta bevisar, att den anförda delen af 37 § icke är öfverensstämmande med andre Grundlagsbud. Jag tror mig sålunda hafva undanröjt det orättvisa klandret af ExpeditionsUtskottels åtgärd, att hos Rikets 15.4 Den i o Ständer framställa förevarande fråga. Men deremot anser jag
I afseende å artikeln spanmål, som, enligt Utskottets förslag, borde vara fri till införsel, beslöt Ståndet, att spanmål, omalen, hvete och råg, skulle beläggas med en införseltull af 10 öre per kubikfot, hvaremot andra slag skulle vara fria från tull Å spanmål, malen, alla slag, bestämdes en införseltull af SO öre per centner. I alla öfriga delar, der Ståndet icke nu, på sätt ofvan anmärkt blifvit, fattat särskilda beslut, godkändes förslaget till tulltaxa, dock med den förändring, att å pag. 46, i fråga om tullsats å arbetsfordon och vagnar, orden: »sådana synbart brukade vagnar, hvilka af resande för eget behof medföras eller sora blifvit» skulle uteslutas. S. D. Fortsattes ytterligare föredragningen af BevilInings-Utskottets Betänkande, M 8, angående tullbevillningen, dervid Ståndet bifall såväl hvad Utskottet under rubriken »Utförselstarifen» hemställt derom att nuvarande tullafgifter må afskaffas vid utförsel af de artiklar, som finnas uppräknade uti nu gällande tulltaxas tarif för utförseltullen, än äfven Utskottets under rubriken »Underrättelserna vid tulltaxan» gjorda hemställanden, angående förändring uti eller uteslutande af §§ 1, 3, 7, 11 och 12; hvaremot Ståndet, som redan förut vid behandlingen af frågan om införseltull å färgadt eller ofärgadt bomullsgarn ogillat Utskottets å pag. 22 i Betänkandet gjorda tillstyrkan om nedsättning af införseltullen å nämnda artikel, nu jemväl afslog Utskottets hemställan, att den i nuvarande 10:de, men blifvande 9:de §, till 12 öre för 1 skålpund bomullsväfnad nu medgifna restitution vid utförsel måtte bestämmas till allenast 10 öre.
De genom Bemedlings-Commissionen af ofvanberörde medel bestridda kostnader för Stadens Båtsmansoch Militär-Compagniers underhåll, hafva, efter hvad Magistraten till Öfver-Ståthållare-Embetet uppgifvit, i medeltal för ifrågavarande sex år utgjort för Båtsmans-Compagniet 4»4$9 R:dr 2 sk. 10 r:st., och för Militär-Compagniet, jemte den Separerade Vakten, 16,993 R:dr 4 sk. 6 rrst. årligen. Utom förutnämnda bidrag till BörsBrooch Hamnbyggnads-Fonden, hvilket dock, i brist af tillgångar, ej kunnat utbetalas för år 1828, hafva de öfriga utgifter, hvartill återstoden af de uttaxerade medlen blifvit använda, hufvudsakligen bestått i löner och arfvoden, douceurer och pensioner, inköp af skrifmaterialier, bidrag till Borgerskapets Enkhus, kosnader för taxeringen och revision af Stadens räkenskaper, äfvensom för Borgerskapets Cancellie, betalning för en till Hans Kongl. Höghet Hertigen af Skåne öfverlemnad Siifver-servis, samt boskapsoch åkerskattens erläggande för Staden. G) BörsBrooch Hamnbyggnad3-Fonden, ställd under förvaltning af Committerade, sorn deraf, på sätt i Öfver-Ståthållare-Embetets Berättelse af år 1828 omförmäles, besörja byggnader, skiljda från dem, hvilka tillhöra Drätsel-Commissionens befattning, har, efter hvad Committerades räkenskaper utvisa, uppburit följande, dertill anslagna Inkomster, nemligen: - * År 1837. Öfver-Ståhållarens lmjrarteringspcnningar
Hvad båtar väl en lögn, När tusen fallnes dödsskri vittna om Mitt svek? Ty det var jag som tecknet gaf Till anfall. Då ej mer fans någon utväg Att genom nesligt mord vår frihet rädda, Så ville jag bereda mina landsmän Den äran att som hjeltar falla. KRITON. Du sagt ännu hvad olyckshändelse Dig kom att bryta eden som du svor. Hvi förde du ej dådet ut, o säg? HERMIONE. Ej Ack, fråga nattens tysta skuggor, som Bevittnade den strid mitt samvete Inom min barm utkämpade med viljan. Ja, fråga dem hvad magt min hand då höll Tillbaka, när mitt offer redan låg Med bröstet blottadt att emotta' stöten; Ty ej jag sjelf än fattar det. Ej äran Att som mitt lands befrierska i häfden Odödligheten vinna, icke fruktan Att bryta eden, icke straffens fasor, Dem Minos, den förfärlige, på mig Utkräfva skulle, kunde spänna senan Uti min hand. Jag var för svag, och derför Är slut med Hellas; men Philippos lefver. KRITON. Må Gudarne tillgifva dig, mitt barn. Din svaghet. Ack, blott mitt var felet. Hvarför Tog jag ej sjelf fast gammal, på min lott 83 Det värf, som var för stort för dig, min dotter? O, trefaldt ve mig, arme, som ej fick De minas öde dela, som på ängen Derute sina hviloställen fått! De hvila efter lifvets strider, se'n De druckit glömska utur Lethes våg. O, jag förbannar denna stund, då jag Mitt enda barn uti förderfvet bragte. HERMIONE. Ack, fader, ej är skulden din. Du följde Ju Gudens maning blott. KRITON. O nej! Jag dåre, Som icke fattade hans mening! Allt, Allt är förbi; ej båtar mer att klaga. Hermione, vi måste nu begagna Ett lägligt ögonblick till flykt, på det Jag söka må en fläck utaf den mark Som mina fäder brutit, att jag der Må hvila mina trötta lemmar och Begråta der mitt arma, arma Hellas, Tills döden torkar bort den sista tåren. Men fort, mitt barn!
Kopparbergs dito Gefleborgs dito Westernorrlands dito Westerbottens dito Jemtlands dito Norrbottens dito ' 4>574: 9 • 3,233: 9 - 1,021 : 15 2,330: 2 r 953: 39 GI95: 21 Men då, uti en del Län, Lazarettseller Curhusinrättningarne torde finnas i det skick, att nybyggnad, större reparationer eller anskaffning af inventarier icke genast tarfvas, eller ock smittan ej är så allmänt spridd, lärer en mindre afgift, än 3 sk. på personen, kunna inbringa hvad som fordras utöfver de medel Kongl. Seraphimer Ordens-Gillet af dess tillgångar består och Medicinalfonden till fria Medicamenter kata lemna. 1 anledning b lira F och då Utskottet gör sig förvissadt, att Inbyggarne i hvarje Län, upplyt? ste om angelägenheten af verksamma anstalter till den veneriska smittans hämmande, samt underrättade om den utväg, Riksens Ständer anse tjenligast till medels ernående för detta behof, villigt åtaga sig den ifrågavarande ringa afgift härtill, hvarigenom Lazarettsoch Curhusinrättningarne dessutom för den öfriga heksovården kunna blifva mera svarande mot deras ändamål ; får Utskottet föreslå och tillstyrka, att Riksens Höglofl. Ständer, vid besvarandet af Kongl. Majus Nådiga Proposition, i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t i Nåder täcktes anbefalla Landshöfdingarna , att sammankalla Lä - nets Den -2 g Maj. 601 nets Inyånare, för att öfverenskomma och bestamma, såsom i Kronobergs
GeneralPost-styrelsen vore betänkt att uppgöra ett nytt förslag angående inrättande af en Postverkets tidiiings—expedition för så väl insom utländska tidningar med bestämd aflöning för de dervid tjenstgörande personer och afgifternas ingående i viss mån till Postverket, samt att Post-styrelsen icke skulle underlåta att än vidare åt detta ämne egna sin uppmärksamhet; men då en sådan anordning icke kunde ske förrän tillgång inom posthuset kunde beredas till en särskild för ändamålet lämplig lokal, och icke utan ersättning till de många tjenstemän, sorn nu i tidningsprovisionen egde andel, samt ej heller någon prisnedsättning för de utländska tidningarne på denna väg kunde reqvirenten beredas utan ytterligare uppoffring från Postverket, hade Styrelsen, då många vigtigare reformer, sorn allt mer och mer togo Postverkets icke vidare i samma proportion som utgifterue stigande inkomster i anspråk, vore för handen, ansett tidpunkten derför ännu icke lamp ligen vara inne. Stats-Utskoltet, som väl instämmer i de af Revisorerne uttalade åsigter orri vigten af skyndsamma förbättringar i post-anstalterna och fördenskull anser de af Revisorerna anmärkta och, såsom det synes Utskottet, af General-poststyrelsen pä ett mindre tillfredsställande sätt förklarade förhållanden vara förtjente af uppmärksamhet från Rikets Ständers sida, har likväl för närvarande funnit sig icke böra meddela något yttrande i ämnet, enär Utskottet, vid blifvande granskning af den innevarande år afgifna revisions-berältelse, får tillfälle att taga närmare kännedom om de åtgärder, som den sedriaste tiden blifvit i ofvannåmnde hänseende vidtagne; viljande Utskottet alltså, i sammanhang med sitt betänkande i anledning af innevarande års revisions-berältelse, till Rikets Ständer afgifva utlåtande öfver Revisorernes ofvanberörde framställningar. Kongl.
Stat, icke är anwandbar, sedan en mera re« xelbunden förwaltning nu mera fordrar at åtgärder, ne e> sträckas uläfwer dertill bestämde tillgångar; Utssottet funnit anaeläaet, at Anflaget göres till, räckeligare, och altja tilstyrker, bet ifragawarande 6-soI Riksd. uptagas a Stat såsom en tillökning ö förra Förftagssumman till deste behof. I öfrigt har Utssottet ansett sig böra tillstyrka, att, såsom Kongl. Mast i Nader täckts förestå, dek som brister för de ame, föregående arén i bese och öfrige förstagswis pa Ättonde Hufwud Tttuln beräknade Utgifter, ma godtgöras af det öfwerffott-, som kan uppkomma pa samma arens Landl-Räntor, sedan bristen afdragits pa dem af beha räntor, som med brister utfallit. Utom de salunda tillstyrkte arllge ansiag har KonglMast i z:dje Puncten af Dest Nådiga Proposition till Stats-Utssottet öfwerlcmnat, at utse medel ej mindre till den Reparationskostnad af 7 q 8,000 R:dr som erfordras a de Kronan tillhörige Byggnader pa Kungsholmen, hwilka till Castern för Lif,Gardet till Häst warit nyttjade och Kongl. Mant funnit tjenlige för inrättningen af del GarnizonS Sjukhus i förening med ett Institut till danande af fficklige Fält-Läkare, som Riksens Stan, der wid 1809 och itzio arens Riksdag ansago nö, Vigt samt hwartill da anordnades medel för Läkares sch Elevers aflöning och underhall; än ock till dea nv - Den rz Junii. 6zr nybvggnad a berörde ställe, ssm snart blesive nöd, wändig och hwarpa Inrättningens fullkomnande beror.