Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
StatsUtstottet har således icke kunnat med likgiltighet anse att RiksgäldsContoiret skulle än längre belastas med en tärande ränta för Brandförsäkringsmedel, som Contoiret icke fick nyttja, i synnerhet när det hett och hållet berodde pä H rrar Full, mägtige att stilja Contoiret frän en sadan beswärande gemenskap med Allmänna BrandförsakringsFonden. Den förbindelse Herrar Fullmagtige iklädt Conkoiret, att bispringa Allmänna BraudförsälringsFonden med Län, afwensom hela 1807 ärs afhandling ar byggd pä det förbehåll, att Contoiret skulle befrias ifrän ränta pä Brandförsäkringsmedeln; och Herrar Fullmagtige hafwa aldrig magit sig att blott i Commitzivn läka uppbära Brandförsäkringsmedlen eller Den ii November. ZZ? eller betala ranta för det deste medel deponerades för Conloirets räkning, men icke lill Conloirels, utan till Direckionens af Allmänna Brandförsäkrings» Fondens disposition. SkatsUtskottets åtgärd, i afseende pä Allmänna BrandförsäkringsFonden, har således endast bestätt deruti att tillstyrka Herrar Fullmägtige att göra hwad Herrar Fullmägtige steljmante bordt iagttaga, att nemligen ajsäga sig widare befattning med Brandförfäkrmgsmedlensä framt de icke singe innestå uti Contoiret Mot sädane wilker, att de af Contoiret kunde anwändas. O ) will StatsUl stöttet alitsa hoppas det Ri sens Högloft. Ständer icke stola anse, det StatsUlstottet genom en sä beskaffad åtgärd i någon mätto öfwerstridit gransen af sin befattning. Om Riksens Högloft. Ständer skulle täckas wisa någon ynnest för Allmänna Brandförsäkrings» Werket, har sädant icke kunnat eiler bordt wägleda StalsUrstottet uti dest gjorde tillstyrkanden, enär Riksens Högloft.
Vigten för vårt land att ega Carlskrona hamn och dess dyrbara etablissement har dock aldrig blifvit bet. viflad, allt ifrån det ögonblick, då den snillrike Konung som kanske djupast af alla våra framlidne Konungar blickat in i grunderna för vårt försvarsväsende, skaparen af vårt indelningsverk, Carl XI, anlade staden och gaf den namn af sin krona. Nu är tillfälle att förena den behöfliga jernvägen med en annan till Calmar, som, näst Carlskrona, är den vigtigaste hamn på sydöstra kusten, har liflig sjöfart och utgör afsättningsorten för det folkrika Öland, hvilket i goda år afsätter nära en million kubikfot spanmål, andra produkter att förtiga. Kommunerna Wexiö, Carlskrona och Calmar hafva nemligen, jemte i företaget intresserade landskommuner, låtit verkställa undersökning för en jernväg, hvilken skall förena de tre städerna. Ifrån en punkt (vid Emmeboda) belägen i det närmaste lika långt från hvar och en af dessa städer drager en väg till hvarje stad. Hela våglängden blir då ungefär 15 mil och afståndet från centralpunkten till hvarje stad i det närmaste 5 mil. Kostnadsförslag är uppgjordt, och utgör för bredspårig bana lika med Statens stambanor 10,616,800 R:dr R:mt, då deruti är inberäknadt erforderlig rörelsematericl; dock är förslaget så rundeligt tilltaget, att man har förhoppning det den verkliga kostnaden ej skall öfverstiga 10 millioner R:dr R:mt. De intresserade orterna hafva åtagit sig att dels genom kontanta bidrag, dels genom öfvertagandet af expropriationerna, tillskjuta en million R:dr R:mt till banans byggande, utan ringaste anspråk på någon delaktighet i banan; men på det vilkor att Rikets Ständer besluta dess byggande såsom Statens stambana (bredpårig) och denna Riksdag anslå de dertill erforderliga medel. Ansökan i ämnet är Bih. till R. St.
Då, i följd af Rikets Ständers bifall till Kongl. Maj:ts Nådiga förslag, tvänne embetsverk, nemligen Bergsoch Kommerse-kollegierne, komma alt förenas, blifver förmodligen en embetslokal ledig, och det synes af denna anledning samt då Riks-arkivets förläggande å en såväl rymlig och fri, som äfven till embetsverken nära liggande plats är af så stor vigt, vara önskligt, om, vid den undersökning, som i detta hänseende torde anställas, äfven toges i betraktande, huruvida det hus, i hvilket Kommersekollegium innehar en del rum, kunde för Riks-arkivets behof upplåtas. För den händelse, att antingen denna eller någon annan lokal varder af Kongl. Majit godkänd, såsom för Riks-arkivet tjenlig, torde en summa böra ställas till Kongl. Maj:ts disposition för de kostnader, som inredning m. m. kan erfordra. Utskottet föreslår derföre, att Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes låta undersöka, om någon annan af de Staten tillhörande byggnader och deribland det nu af Kommerse-kollegium begagnade hus å Riddareholmen, må vara till Riks-arkivets inrymmande tjenlig, samt att, för den händelse att en förändrad lokal för Riks-arkivet af Kongl. Majit godkännes, en summa af 10,000 Ridr Rimt, för flyttning och behöflig inredning, nu anvisas att, i mån af behof, utgå. Vidkommande åter det väckta förslaget om ifrågavarande tomts upplåtande till enskild person, så har, på sätt i den Nådiga Propositionen jemväl omförmäles, enahanda förslag, väckt vid sistlidne Riksdag, blifvit af Rikets då församlade Ständer afslaget.
Det var liksom hade hon genom denna rörelse aflägsnat resten af den tvekan hon ännu hyste; eller måhända ville hon genom detta utbrott dämpa den alltför starka röst, som talade i hennes inre. Under samtalets gång hände det ibland, att hennes ögon under långa stunder irrade utan ett bestämdt mål, men undvikande att möta Oskars; en annan gång åter var hennes klara blick lugnt fästad på hans då hon talade, liksom sökte hon i den kraft och mod. Det ges personer, hvilkas uttryck och gester lätt kunna återgifvas; det finnes åter andra, lifliga naturer, hvilkas tankar ständigt återspeglas i deras anleten; ögonens vexlande skiftning, hufvudets rörelser, läpparnes uttryckfulla krökning, händernas lifliga språk, allt detta är för beskrifvaren nästan omöjligt att återge, han måste lita på läsarens förmåga att föreställa sig den talande, hvars själfulla pantomim förstärker ordens mening. Lucy var en af dessa. Sedan hon hunnit aflägga det allvarsamma utseende hon hade i början af sitt samtal med Oskar, blef hon åter lik sig sjelf, naturlig, okonstlad, ströende omkring sig pikanta och förtjusande infall. Låt mig veta hvarom fråga är, yttrade Oskar, måhända kunna vi med förenade krafter förmå dessa förvirrade tankar att komma till klarhet. Nej, vänta, vänta! Ni skall få veta allt! Men först måste jag få göra er några frågor. Säg mig, hvilken betydelse fäster ni vid ordet skyldighet? Huru vidsträckt är den mening ni ger detta ord? frågade Lucy. Oskar syntes en stund betänka sig. Det är en ganska svår fråga, min fröken, och jag vet ej om jag blir i stånd att besvara den i dess helhet. Hvad skyldighet är? Jo, det är denna oundvikliga raka linie, hvilken antingen till följd af vårt eget beslut eller genom omständigheterna ställer sig som en gräns för vår handlingsfrihet. Ordet har, genom ett ofta oriktigt begagnande, blifvit missförstådt. Man kan tänka sig skyldigheter som bjuda oss att göra något och andra, som bjuda oss att underlåta något. Dessutom ha vi skyldigheter emot naturens lagar och emot oss sjelfva. Ja, jag förstår det, sade Lucy, men huru skall man igenkänna sina skyldigheter, det är det svåra? Nu, till exempel måste jag handla.
Att den studerande ungdomen ovilkorligen bör blifva förbunden att dagligen under de årstider sorn väderleken det tillåter, begagna de Gymnastiska kroppsöfningarne på dertill bestämda stunder och under en dertill utsedd Lärares ledning och inseende med iagttagande af de systematiska principer som af vår förträfflige Gymnastiarch Ling blifvit framé stälde, samt Dtn 19 Martii. 827 3:0. Att ingen ung medborgare borde emottaga» i Embeten eller tjenstebefattningar af hvad natur sorn helst med mindre han kunde framvisa betyg öfver genomgångna Gym~ nastiska prof. N:0 4. Grefve Cronftedt. Claes'. jag är nödsakad att uppträda och besvara Herr Coijets anförande, emedan jag i annat fall skulle medgifva dess tydning af mina ord. Jag anhåller att man låter ord och mening vara sådane som de äro, och ej genom deras orätta hemställning, ger en annan syftning åt ämnet; hvilket dock är förhållandet med det anförande jag nödgas besvara. Då jag i mitt memorial tramstält och yttradt: ”att Örlogs Flottan 1790 vid utgången från Wiborg visade hvad kraft en sådan Flotta äger och hvad beskydd den vid denna utgång gaf åtskärgårdsFlottani jemte att utom detta Ireskydd i och för utgången från Wiborg, aldrig den vackra Svensksunds bataljen kommit 1 fråga, kan jag ej finna och hemställer till hvar och en, att och om af dessa ord den slutföljd kan göras, det ÖrlogsFTottsn lemnade beskydd åt hela 1790 års Campagne för SkärgårdsFlottan och att andra Fartyg än SkärgårdsFlottans stridde vid Svensksund hvilka tydningar af raina ord likväl åsyftats då Herr Coijet säger; ”Historien N Den 15 Martil. ofver 1790 års krig skall teckna några vackra blad till efterkommande Svenskars tillfredsställelse, hvilka mera opartiskt än vi som ännu lefva skola bedöma händelserna och huru SkärgårdsFlottan under sin benämning af Arméens Flotta uppfyllt sin bestämmelse då den till freden i Werelä så hufvudsakligen bidrog.
Sednaste Bevillnings-förordning stadgade väl också uti 141 §, att nybyggare uti rikets norra provinser voro befriade ifrån bevillning enligt första och andra artiklarne, nemligen för sig sjelfva, hustru och hemmavarande barn; men detta stadgande kunde väl ingalunda hafva afseende på någonting annat än den personella bevillningen, såsom personlig-skyddsafgift för handtverk och annan näring. Utsträcker man denna befrielse vidare, så kommer man till det ingalunda afsedda resultat, att, derest en Krono-nybyggare tillika egde annan fastighet, han också skulle vara befriad ifrån bevillning för denne. Nybyggen, ehvar de än måga finnas, anser jag icke varit ålagda någon bevillning, samt att något stadgande om befrielse derifrån således eller icke kunnat ifrågakomma. De Krono-nybyggen, jag här afser, äro sådana, som å Kronans allmänningar och öfverloppsmarker blifvit åt enskilda personer upplåtne emot skyldighet att, inom vissa så kallade frihetsår, af ris och rot upparbetas och bebyggas, men för hvilka desse frihetsår, eller tiden för befrielse ifrån räntans utgörande, ännu icke tilländagått. Vi kunna lätteligen föreställa oss, hvilka svårigheter innehafvarne af dessa nybyggen hafva att bekämpa uti en öde och ofruktbar mark. Mägta de icke, såsom ofta är fallet, fullgöra vissa årliga, dem ålagda odlingsoch byggnadsskyldigheter, som af Kronobetjeningen kontrolleras, så äfventyra de att blifva ifrån nybygget afhyste, såsom en Kronans eller Statens tillhörighet. Det är väl intet skäl uti, att desse arma nybyggare skulle åläggas bevillning för den ödemark, som under sådana vilkor blifvit åt dem afmätt. Något sådant har väl icke heller, i min tanke, varit 206 Motioner i Bonde-Ståndet 1862■ JN:o 143.
Från Välloflige BorgareStåndet, S. D. Efter a nyo skerid föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande , Nio 60 , i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o 35, rörande förslag till ny Prestvals-Förordning, gillade Ståndet den, enligt Bilaga vid Betänkandet N:o 35, uppgifna redaction af nämnde Förordning , med de på Utlåtandet N:o 60 grundade förändringar, dock med följande undantag Ståndet ansåg den i pa« ragraphen till sirsta dagen efter valdagen, den likväl oräknad, eller om helgedag då infaller, till nästföljande söknedag utsatta tid för besvär öfver frigeoch valdags-törrättningarne samt rostvärfning eller andra vid Prestval förelupne olagligheter, böra förändras till aardra dagen , enär, då stadgadt blifvit , att Prestval skall å Söndag förrättas , det, i fall besvärstiden bibehålies att vara änsta dagen derefter, valdagen oräknad , denna besvärstid alltid kominer att å Söndag inträffa, hvilket icke är genom stadgandet åsyftadt; 96 Prot. Utdrag den t-J Ociober 18'Jg. §. 56 ('förut 58): Af denna paragraph fastställdes följande lydelse : Skulle Prest befinnas så förgäten af sin heder Och pligt, att han, före valet, ingår i aftal orri blifvande löneförmåner och rättigheter , varde han , ehvad brottet åtalas före valet eller inom tvänne år derefter, straffad nied Embetets förlust, Och §. 61 (förut 65): Andra perioden af denna paragraph ansågs böra blifva så lydande: De församlingar, så väl derstädes som i andra städer oell landsorter, hvilka, i afseende på Prestval, af ålder innehaft serskilda i Nåder förunnade Privilegier eller Reglementen, eller genom häfdvunnet bruk vederlaget valsätt, vare dervid jemväl hädanefter bibehållne. S. D. Vid förnyad föredragning, bi föllos följande Stats - Utskottets Utlåtanden och Memorial :
Mitt yrkande, hvarå jag vördsammast anhåller om Hr Grins o. Landtmms propos., utsträcker sig således derhän, ej blott att denna § i sin helhet mätte få utgå, utan äfven att ett stadgande af följande ordalydelse måtte i stället införas: »Hvpotheksbankens sammanlagda uplåning må ej öfverstiga 40 mill. rdr, så vida ej Konungen o. Rikets Ständer till ökad uplåning lemnar bifall.» Hr Hjärne: Jemte det jag instämmer i de anmärkningar, Hr Åkerman mot denna § anfört, tillåter jag mig äfven dertill lägga några ord. Denna § anser jag nemi. vara belt och hållet stridande mot den idé, som annars utgör grunden för hela detta lagförslag. Genom det stadgande, som i denna § är infördt, tror jag att i framtiden samma olägenheter komma att göra sig gällande, som varit orsaken att man för närvarande ansett sig nödsakad att afbryta de nuvarande bypotheksféreningarnes äfventyrliga verksamhet och sätta dem under en högre, gemensam instans, nemi. en hypoteksbank. I följd af det nu föreslagna stadgandet, skulle det nemi. komma att ega rum en viss sammanblandning af hypotheksoch privatbanks-rörelse, som jag för mjo del ingalunda kan gilla. Som jag för en stund sedan hade äran nämna, består min egentliga farhåga i detta hänseende deruti, att en privatbank möjligen, i följd af en inträffad penningekris, kan falla och således förorsaka mycket ondt derigenom, att den ovilkorligen i fallet drager H. X. 7 !( S Den 8 September e. m. med sig den i dess affärer inblandade hypot beksinrättn ingen. Hvilka ofantliga olägenheter, som dä bunna komma att upstå, behöfver jag knappast vidröra, emedan man lätt inser följderna af en hastig realisering genom tvungen försäljning af tusentals fastigheter inom en och samma provins. Hr
En återblick å ena sidan på de under sistförflutna 25 åren sålunda flere gånger förnyade beräkningar, hvilka alla i mån af tid efter annan beslutade tullnedsättningar antydt mer eller mindre betydliga minskningar af tullinkomsten, och å andra sidan på det af verkligheten bekräftade förhållandet, att tullinkomsten, utan annat afbrott, än tillfälliga konjunkturvexlingar för ögonblicket vållat, varit i oafbrutet stigande och med afdrag för afkortningarne uppgått från mindre än 5J millioner år 1840 till nära 13^ millioner år 1863, måste väl antagas lemna tillräcklig erfarenhet i detta hänseende. Utan tvekan våga Komiterade sålunda äfven nu antaga, att det ofördelaktiga resultat, som beräkningarna utvisa, eller en minskning af tullinkomsten år 1867 af , R:dr 2,955,118, och ytterligare år 1868 af . » 397,963, eller tillsammans för sistnämnda och följande år af icke mindre än R:dr 3,353,081, ingalunda skulle komma att af verkligheten besannas, äfven om någon tullförhöjning för vissa andra artiklar icke blefve beslutad. Resultaten af innevarande års tulluppbörd, på hvilken dock de genom Franska Traktaten beslutade tullnedsättningar skola utöfva väsentligt inflytande, torde redan komma att bekräfta Komiterades åsigt om vanskligheten af de uppgjorda beräkningarna. Innan den vidgade friheten i landets handelsrörelse samt de genom tullnedsättningarna beredda lindringar i hittills oskäligt betungande afgifter hunnit utöfva sin naturliga verkan på landets af hvarandra oundvikligt beroende konsumtion och produktion, torde emellertid kunna skäligen antagas, att så betydliga nedsättningar i och eftergifter af hittills stadgade tullafgifter, som dem Komiterade nu föreslagit, till en början måste föranleda icke oväsentlig minskning i den inkomst, 31 som för statsverket under senare åren af tullmedlen påräknats och erhållits.
«Jo,» svarade hon, «vi ha ofta lekt tillsammans som barn, och sedan varit i samma pension. Det var mig så oförväntadt, och väckte så många, många minnen att återse henne här! Namnet Riebnitz var mig alldeles obekant.» «Men hon bar sig bra illa åt.» «Jag fann det likväl icke underligt, hur skulle hon känna igen mig? det är många år sedan vi träffades; jag har förändrat mig mycket sedan den tiden.» «Hon visste bestämdt att mamsell Sellzing var här.» «Kände hon det? — Nå våra förhållanden äro bra olika mot fordom!» «I hvad förhållande som helst, tycker jag, att man alltid bör komma ihåg förra bekanta.» «Fröken Nordenskans skall visst alltid tänka så upphöjdt, men hon har ännu för liten erfarenhet, för att inse huru småaktiga motiver ofta styra i sig sjelft goda menniskor. — Hvem vet hvarföre hon» Emmas ankomst afbröt samtalsämnet. Fria från tvånget deruppe, njöto de af ställets behagliga svalka och foglarnas ljufva qvitter i träden öfver dem; de arbetade flitigt en god stund. På en gång kastade Emma ifrån sig sitt arbete och utbrast: «Ä' vi intet tokiga som arbeta så träget, när de andra flickorna säkert lättjas, medan vi äro borta.» «Om så vore, söta fröken, måste vi vara desto flitigare, för att få allt färdigt;» svarade Elise leende utan se upp; «hedern blir då vår.» «Jo visst, de skola bara göra narr af oss.» «Göra narr af oss — hvarföre det, menar fröken?» «Nå, just icke af mamselln, men väl skratta de inom sig åt Leonna och mig.» «Söta fröken hvarföre det? jag ber så mycket!» «Nå, emedan — emedan mamsell just kommit hit för att arbeta, och» «Vidare söta fröken!» «Och får betalning för sitt arbete; men Leonna har kommit hit för att roa sig med oss» «Men vet du Emma,» inföll Leonna med ett henne ovanligt allvar. «Du är obeskedlig och otacksam mot mamsell Sellzing.
Första frågan är således, om de 3ooo rtdr äfven må blifva förslagsanslag; dernäst kommer den om spar - Den 11 Augusti c. m. 3ai sparsamhet i användandet. Hvad den förra beträffar, äro dessa kostnader af beskaffenhet att ieke kunna undvikas och att stiga i den män, som härjande sjukdomar och fylleri tilltaga, hvarigenom döda och misshandlade menniskor befinnas liggande på marken och måste besigtigas, på det att möjligen begångna våldsamheter emot dem icke må lemnäs ostraffade. |Nu, då choleran utbrutit i landet, lärer det vara minst lämpligt att vidtaga anstalter till inskränkning i dessa besigtningar. Jag anhåller, att båda morn. må hvar för sig föredragas. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Äfven jag anser, att båda mom. svårligen kunna i ett sammanhang föredragas, utan måste hvar för sig blifva föremål för propos. Första mom. rörer ett visst anslags uppförande såsom förslagsanslag; det andra mom. deremot innefattar tillstyrkande af en underd. skrifvelse, som afser, att åtgärder må vidtagas till beredande af minskning i kostnader för medico-legala besigtningar. Här är icke fråga om uppförande af något anslag, utan hela kostnaden, såväl för smittosamma sjukdomars botande som den för medico-legala besigtningar, är innefattad i den uti i mom. förslagsvis upptagna summan; hvadan altså jemväl sistnämnde kostnad redan finnes upptagen såsom förslagsanslag, fastän det är föreslaget, att anslaget må qvarstå på andra titeln. Något hinder emot utgiftens framgena bestridande kan således icke uppstå. Hvad åter beträffar skrifvelse!! för beredande af minskning för framtiden i antalet af medico-legala besigtningar, har jag med Utsk. delat den öfvertygelse, att man borde utfinna medel, hvarigenom den stigande progressionen af medico-legala besigtningar icke måtte såsom i sednare åren fortgå. Jag tror icke, att det skulle sakna vigt att fästa K. M:s uppmärksamhet å nyttan att vidtaga mått och steg emot en altför dryg kostnad i berörde hänseende. För öfrigt begär jag nu propos. endast på i mom.
Uppä Herr Laron och Landtmarskalkens proportion biföll Högloft. Ridderskapet »ch Adeln, at Herr Uo/onntoipLs l^i-moriai finge - Den 17 Maj. 151 ge genom bans egen försorg med de öfriga res^ective Standell coumiuiiiceiLS. Herr 8er^LN8tr!>bIe, 6. hade inlemnat et sleniorru.1, sä lydande: Admjukt ^lemoriLl! Af de Herrars och Mäns wishet, hwilka det blifwit updragit, at för Ständerne framlägga et forsing til en ny Statsförfattning, märita wi, sä fort et lä wigtigt arbete möjeligerr kan fullbordas, sädane styrelse-grunder til Ständernes pröfning underställde, som stola bereda allas wart framtida wäl; men som et sädant arbete ! fanste det wigtigaste et Utstött af Ständerne någonsin förehaft) fordrar en mogen pröfning och längre tid, samt at Ständernas öfriga öfwerläggmngar, innan en Lou8timeion blifwit faststäld, mäste hwila, hemställer jag til Högwälb. Herr t^-ou och Landtmarstalken samt Högloft. Ridderstapet och Adeln, om ej <sonseitucions Utstottet mä anmodas, at enär det hun» nit sa utarbeta nägon del af OoEitutionen, at densamma, utan at ryckas frän sitt sammanhang med det hela af desi arbete, kan företagas, denna afdelning til tidens winnande genast mä utan uppebäll framställas til Ständernas bepröfwande, pä det at derest nägre ändringar deruti af Ständerne tiläfwentyrs kunde göras, detze ändringars werkan pä det öfriga af Utstottets framdeles arbeten mä kunna iakttagas. Herx 152 Den 17 Maj.
dervid räntan beräknas till 3 procent, 4,277: 28. » dito af Mellings myr inom Ekstads och Sproge socknar, å 4,305 R:dr; återbetalas jemte krono-ut skylderna, 5,596: 50. » dito af en Westöö hemman tillhörig myr inom Halls socken, å 3,300 R:dr; dito dito, 4,455: — » dito af Elinglieims myr inom Hangvare, Tingstäde och Stenkyrka socknar, å 16,350 R:dr, emot årlig återbetalning af 8 procent, med beräkning af 2 procents ränta, 8,024: 88. » dito af Martebo myr inom Martebo, Lokrume, Westkinde, Stenkyrka, Tingstäde och Lummelunda socknar, å 37,800 R:dr, emot dito dito, 18,552: 91.
På tal om klassifikation må ej förbises hvad Belon äfven i denna riktning lemnat i arf till en otacksam efterverld. I sin bok om / oglame har han nemligen iakttagit en systematisk gruppering af de fogelslag han beskrifver. Boken är indelad i sex kapitel, hvardera med en rubrik som angifver ett gemensamt kännetecken för de fogelslag, som i kapitlet afhandlas. I aU-onänhet sammanfaller Belons indelning ganska noga med dem, som sedermera begagnats af Linné och Cuvier. Första kapitlet handlar om » dagens och nattens roffoglar *, andra om » foglar som hafva platta fötter och simma på vattnet », tredje om » ström-foglar som hafva platta fötter », fjerde om » landfoglar som bygga sina reden på marken », femte om » foglar som man träffar hvar som helst » och sjette om » foglar som vistas i häckar, buskar, snår o. 8. v. » De under första kapitlet beskrifna foglarne äro Linnés acdpitres, under andra anseres, tredje graUa eller scolopaces, fjerde gallincp, femte dels gallina och dels passeres samt sjette flertalet af passeres. Derjemte angaf Belon den af Cuvier långt senare utförda indelningen af foglame i två hufvudgrupper, nemligen i de som hafva simhud mellan tårna och de som hafva fria tår. Belon skulle icke ha kunnat bringa det vidlyftiga naturhistoriska materialet i en så förvånande ordning, om han ickehaft lika skarp blick för djurens anatomiska byggnad som * för yttre kännetecken och égendomligheter. Det är m&amp;hända i först-nämda hänseende som hans genialitet är mest påfallande och längst ingripande i framtiden. I inledningen till sin fogiarnes naturalhistoria uppritar Belon bredvid hvarandra ett fogelskelett och ett menni skoskelett, det förra utdraget till samma längd som det senare. I hvardera ritningen betecknas hvarje del af skelettet med en bokstaf som återfinnes vid motsvarande del af det andra och som hänvisar till en text, i hvilken Belon framhåller likheten mellan båda.