Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men dessa medicinska fakulteter äro för ingen del identiska, så att det, som kan med rätta sägas om eller åstadkommas af den ena, skulle äfven vara applikabel på den andra. Vill man säga sanningen, så är det den, att alla tre läroverken kunna utan tvifvel, hvar lör sig, åtaga sig den theoretiska undervisningen, Stockholm och Upsala lättare än Lund. Det är väl då icke skäl att hindra dervid ett af de bättre. Låt den stå qvar vid alla 3, men medgif, för den händelse det skulle i någon punkt brista på det ena eller andra stället, fullkomlig valfrihet för lärjungen att begagna hvilketdera af dem han helst önskade; låt honom utan något hinder öfvergå från det ena till det andra, välja det bästa. Man har fästat mycken vigt vid skilnaden mellan de theoretiska och praktiska delarna af medicinen, och satt de s. k. theoretiska såsom något högt, öfversvinneligt, beundransvärdt öfver de praktiska. Det var verkligen en tid, ehuru något aflägsen, då de medicinska studierna bedrefvos h. o. h. theoretiskt; då man på studerkammaren, efter filosofiska systetner, konstruerade sjukdomar, t. o. m. lifvet. Ven sedan såväl naturvetenskaperna i allmänhet, sorn särskildt medicinen mera utvecklat sig och man blifvit närmare förtrogen med menniskokroppens rätta beskaffenhet och lifvets sanna natur, har den s. k. theorien inom medicinen allt mer och mer fått maka åt sig och lemna rum för verkligheten. Detta blir klart, om man ser till huru pass mycket theori ingår i de medicinska vetenskapsgrenar, som utgöra föremål för theoretisk examen. Den lörsta af de medicinska (grundläggande) vetenskaperna, är anatomien. Jag vet verkligen icke huru man kan kalla denna en theoretisk vetenskap, då man endast genom knifven och mikroskopet, genom empiriska, rent praktiska undersökningar, från början till slut, kommer till de sanningar, som densamma innehåller. Fysiologien öfvergår också alltmera från den theoretiska uppfattningen, från detta Den 14 Mara e. m. 139 århundrades början, till genom iakttagelse och försök vunna fakta. Medicinsk kemi och drogue-kännedom kunna väl icke heller anses för theoretiska.
B:co för man och 6 sk. samma mynt för qvinna, svarande emot den uti personliga skyddsafgiften beslutade nedsättning, skall lill folkundervisningens befrämjande utgöras inom hvarje socken i Riket, hvarigenom i de flesta fall behofvet i detta afseende bör blifva afhjelpt, hafva, enär flere socknar likväl, i anseende lill fattigdom, eller ringa, eiler på en alltför vidsträckt jordyta spridd befolkning, komma att fortfarande behöfva understöd af Staten, Rikets Ständer, vid jemförelse af dessa för serskilda socknar inom Riket befintliga förhållanden och med beräkning af hvad sålunda, utöfver bidraget af capitationsafgiften, kan erfordras till Folkskolornas ordnande och underhåll, ansett nödigt att, till E. K. M:s Nådiga disposition, å Riksgälds-Contoret anvisa en summa af 20,000 R:dr B:co årligen, till och med det år, då nästa Riksdag slutas, att, i mån af behofvet, utgå till understöd för Folkskolelärares aflöning inom de socknar, der, enligt E. K. M:s Nådiga pröfning, Statsbidrag för sådant ändamål, i följd af serskilda omständigheter och förhållanden, kan blifva erforderligt. Beträffande derefter Seminarierne för bildande af lärare vid Folkskolorna, så och på de i den Nådiga Propositionen utvecklade skäl, hafva Rikets Ständer godtfunnit att å Riksgälds-Contoret till E. K. M:s Nådiga disposition för berörda Seminarier anvisa ett anslag af 9,100 R:dr B:co årligen, till och med det år, då nästa Riksdag slutas. Slutligen och under öfvertygelse, att det af E. K.
Hofrätten den 22 Maj 1861 det utslag, att som Rådstufvurätten, af hvad i målet förekommit, saknat laga skäl alt, på sätt beslutet af den 22 Oktober 1860 innehölle, då förklara Söderling skyldig att träda i häkte och Rådstufvurätten följaktligen genom samma beslut fält orätt dom, som måste anses hafva tillkommit af oförstånd, så pröfvade Kongl Hofrätten, i förmågo af 1 Kap. 12 § Rättegångs-balken, rättvist fälla Rådstufvurättens Ordförande och öfrige Ledamöter, hvilka i beslutet deltagit, att hvar för sig böta Femtio Daler Silfvermynt med Tjugufem Riksdaler Riksmynt, till treskiftes mellan Kronan, Waxholms stad och Advokat-fiskalen; likväl med iakttagande deraf, att de bötfäldes lott i stadens andel af böterna borde tillfalla Lazarettet i Stockholm; och skulle tillika Rådstufvurättens bemälde Ledamöter gemensamt, eller hvilkendera bäst gälda gitte, ersätta Söderling för hans lidande, derigenom att han under ett dygn varit i häkte insatt, med Tio Riksdaler Riksmynt, hvartill Söderlings i sådant afseende framstälda fordringsanspråk skäligen nedsattes. Detta utslag har ej blifvit» å någondera sidan öfverklagadt. Efter Justitie-Ombudsmannens förordnande, har Advokat-fiskals-embetet vid Kongl. Hofrätten öfver Skåne och Blekinge utfört åtal emot Landshöfdinge-embetet i Malmöhus län, bestående af Landskamreraren samt Länsnotarien, såsom tjenstförrättande Landssekreterare, för det att Landshöfdinge-embetet utlemnat en Svensk ransakningsfånge till utländsk polismyndighet. Förhållandet härmed var sådant, att, sedan Gravören Peter Stenberg, såsom misstänkt för efterapning af Danska Nationalbankens sedlar, blifvit häktad samt den 9 och 10 Maj 1860 undergått polisförhör inför Landssekreteraren i Christianstads R.
Från kronoparkerne äro, under åren 1843—1847, uppå offentliga auktioner försålda två tusen två hundra sjuttiosex famnar virke, för fyra tusen åtta hundra sextioen riksdaler banko, som tillfallit skogsplanteringskassan, och från häradsallmänningarne hafva, under hvartdera af dessa år, blifvit utkrönta två tusen tvåhundrafyra och tre femtedels famnar virke för innehafvarne af skoglösa hemman i ofvannämnda härader. — Allmänningsransakningar hafva af mig blifvit hållne i enlighet med föreskriften i Kongl. förordningen om skogarne i riket af den 1 Augusti 1805. — De Dannemora grufvubolag tillhöriga trenne skogstrakter, eller så kallade grufvuallmänningar, hvilka äro belägna i Rasbokihls, Morkarla, Tegelsmora och Films socknar samt innehålla en jordvidd af tillhopa sextusen fyrahundra åttatiotvå tunnland, hafva under dessa år varit sparade från allt hygge. — Bolaget har i stället försett 11 sig med skogseffekter, för grufvornas behof, frånWåhla, Harbo, Nora och Huddunge socknar i Westmanland. — I Upsala, Näs, Järlåsa, Rasbo och Fundbo socknar samt på Fanna ägor vid Enköping finnas ganska betydliga tillgångar på bränntorf; men dessa begagnas ännu i mycken ringa man. ■— I det gamla stängselsättet har föga förändring skett. — Taktäckning af tegel blifver mer och mer vanlig, äfven på allmogens byggnader, hvaremot takpapper synes hafva något förlorat i förtroende. — På kronoparkerna begagnas sågar till trädens fällande och aftrumning med så stor fördel , att en niondedel af virkets qvantitet derigenom bespares. En betydlig mängd skogssågar är till länet anskaffad, men till enskildt bruk lära de föga användas, af farhåga att åverkningar skola lättas genom deras mera allmänna bruk.
Uti de bevill ningsförordn:r, som efter 1809 och 1810 årens Riksdagar utfärdades, finnes icke någon dylik afgift påförd Jernkont., men år 1812 ålades kont. att årligen i bevillning erlägga 3000 R:dr b:ko, och denna Skatt har genom alla sedermera utkomna bevillningsförordningar blifvit bibehållen, ehuru någon bevillning numera i öfrigt ej existerar för andra bolag, associationer, societeter, verk, hypotheksoch andra allmänna inrättningar, än sådana, hvilka äro afsedda att gifva delegarne materiel vinst och hvarifrån utdelning till dem verkställes. Då syftemålet med Jernkont., efter hvad jag här nedan skall visa, icke är af denna beskaffenhet, tillförser jag mig ock, att R. St. efter erhållen uplysning derom, icke skola tveka att, i afseende på Jernkont., undanrödja ett stadgande, hvilket finnes sakna giltiga skäl. Det är nti mer än ett sekel sedan Rikets Bruksegare, för befordrande af Jernhandteringens utveckling, funno angeläget att sig emellan bilda en förening, benämnd Jernkont., hvars verksamhet består, dels i att med lån understödja dess i behof af förlagskapitaler varande delägare och dels i att befordra handteringens utbildning i tekniskt hänseende. Denna, utan alla bidrag från Statens sida, för befrämjande af ett bland dess vigligaste intressen stiftade inrättning har sedermera genom årliga tillskott af dess delägare blifvit bragt till den utsträckning, att den enl. bokslutet för nästlidne .år egde en behållning af mer än 2,300,000 R:dr. Hvad häraf är disponibelt utlånas till bruksägarne och den derå inflytande räntan skulle således vara Jernkont:s årliga inkomst. Denna inkomst, hvilken, efter hvad räkenskaperna gifva vid handen, icke utgör mer än omkring 3 proc. å kapitalet, utdelas dock ej emellan delägarne.
Ad. torde erinra sig, att då Ridd.Utskrs betänk, förevar, ang:de åtskilliga förändringar i Ridd.Ordn. och deribland afskaffande af andra uppropet vid val och voteringar, hade Ridd.TJtsk. bland andra skäl, hvarföre det ansåg sig befogadt att föreslå andra uppropets afskaffande, anfört, att tvenne upprop ej ägde rum i något af de andra RiksSt. Troligen hade större delen af Ståndets ledamöter likasom jag den öfvertygelse, att då Utsk. sålunda hade lemnat en uppgift, som skulle tjena till ledning för omdömet, kunde denna uppgift icke vara annat än sann, hvarföre jag ej heller kunde sätta dess riktighet i tvifvel. En värd ledamot, som kände, att förhållandet ej var sådant, som det af TJtsk. blifvit uppgifvet, tillät sig att anmärka detta, hvilket besvarades af en annan värd ledamot på ett något skarpt sätt, hvilket jag dock ej vill lägga honom till last, då man bör anse mera sannolikt, att en enskild ståndsledamot kan irra sig, än att ett Utsk. kan tillåta sig framkomma med oriktiga uppgifter, som kunna inverka på beslutet. Den ifrågaställda riktigheten föranledde mig likväl att söka authentika upplysningar, och i afseende på BondeSt. har jag erhållit följande uppgift af Talmannen och Secreteraren: Efter derom gjord begäran meddelas den upplysning, att hos Hederv. BondeSt. vid val och voteringar tillgår på det sätt, att först uppropas, efter matrikeln, Ståndets alla ledamöter, då de, som tillstädes äro, aflemna deras röstningssedlar, att derunder af protrsföranden antecknas de ledamöter, hvilka icke funnits närvarande, och att sedermera, efter föranledande af denna anteckning, förrättas nytt upprop, dervid de ledamöter, som emedlertid tillstädeskommit, afgifva sina voteringssedlar. Slockholm d. i3 Juni iSo/j. Joli. Os, Longberg, J, J. Bergström , BondeStåudcts Talman. BondeStåndets Secreterare. Af vice Talmannen för PresteSt. har jag derjemte erhållit den upplysning, att visserligen inom detta
R ksdag af Riksens Ständer beslöts och lofVades ; men jag tror, att Riksms Ständer kunna få tillfälle att, vid Financefrågsns afförande, på något annat sätt uppfylla dessa löften, äfven i händelse de af Grefve Gyllenborg i detta ämne fa inställda förslag icke skulle vara tillräckligå, utan att ändå ilka BevillningsSumman, på sätt sorn nu föreslagits* Herr Munch af Rosenschöld, Eherhard i Då de 750,000 R:dr , hvilka af Bevillningen till Banquen ingå för att förbättra vårt SeJ delmynts värde, erläggas af den synbara förmögenheten i vårt eget Land} menen betydlig del, kanske nära hälften af vårt BancoSedel-Capital, befinneS hos Utlänningen , så anser jag nyssnämnde Bevillning i synnerhet komma Utlänningen till godo Denna hämtar blott nyttan af denna mesure, utan att få vidkännas dess kostnader, eller följderna af en öfverdrifven Bevillning. De, som i vårt Land draga förmon af denna Bevillning , nemligen Penningemänttett, Contribuera i allmänhet icke heller till dess utgörande. Den utgår mast af den synbara förmögenhetens ägare, hvilka der-' igenom betala Bevillning för att minska sin egendoms och öka sina skulders relativa värde - 244 Den 9 Maji. Jag förenar mig derföre med de Ledamöter, hvilka yikat minskning af berörde Summa , samt är äfven ense med Grefve Spens deruti, att nu förevarande fråga om beloppet af BevillningsSumman bör afgöras i sammanhang med allmänna Finance-regleringens bestämmande } hvadan jag får anhålla, att densamma må hvila intilldess Statsoch BancoUtskottens förnyade Betänkande om Financeregleringen inkommer.
Kungörelse angående tillägg i den vid Kongl Förordningen om Lotsoch Båt-inrättningen i riket och den1820 fogade förteckningen på lotsplatser och farleder. Stockholm den 20 mars 1823 Den 4: de innevarande månad har Kongl Maj: t förordnat att vid Trelleborg skall anställas lotsar och därför görs ett tillägg till förteckningen av lotsar av den 20 juni 1820 samt taxan för en tyska mil. Stockholm den 20 mars 1823 VICTOR von STEDINGK Kungörelse angående rättighet att i öppna sjön uppfiska förlorade skeppsankare. Stockholm den 3 april 1823 Kongl Maj: t har i en skrivelse av den 12 mars meddelat, att för undanröjande av författningens rätta tillämpning och uppmuntran av en nyttig industri förklarat, att varje svensk har rätt att inom svenskt område i öppna sjön, uppfiska skeppsankare som blivit övergivna av dykerioch bärgningskompaniet, skeppsägare eller assurandörer. Då ankaret uppfiskas skall det genast anmälas hos befallningshavanden i orten och tre gånger kungöras i Postoch Inrikestidningen. Infinner sig ägaren inom natt och dag efter sista kungörelsen och kan styrka sin äganderätt, skall ankaret återlämnas till honom mot att han erlägger bärgarlön på 25 % av värdet och gottgör kostnader som till ankarets vårdande kan ha uppkommit. Anmäler sig ingen ägare inom rätt tid tillfaller ankaret upphittaren. Stockholm den 3 april 1823 VICTOR von STEDINGK Kungörelse angående ett särskilt tillskott, som kommer att för alla brandförsäkrade hus och byggnader i städerna erläggas och före den 1 November innevarande år till Verket inbetalas. Stockholm den 5 april 1823 Efter de stora och härjande eldsvådor, som inom loppet av endast ett och ett tredjedels år inträffat i Göteborgs Förstad Masthugget, i Uleåborg, Norrköping och Borås och där brandskadeersättningarna uppgått till inte mindre än 664.804 riksdaler 44 skilling 11 runstycken. Därigenom har fondens tillgångar sjunkit under den nivå som anges i Reglementet från 27 februari 1822.
Uti häröfver algifven underdånig förklaring har General-post-styrelsen erinrat, att ifrågavarande belopp icke tilldelats Kaptenen von Diedrichs såsom en gratifikation, utan, hvad det klandrade beslutet jemväl innehölle, såsom vedergällning för ett besvär, hvartill han ej, till följd af sin tjenste befattning, varit förpligtad, och för hvilket han i annat fall kunnat fordra ersättning i dagtraktamente, då, med afseende å den tid, han för Post-verkets räkning haft bestyr, kostnaden blifvit för verket drygare, än som nu varit fallet; och får, med anledning af hvad den under-* dåniga förklaringen sålunda innehåller, Utskottet tillstyrka, att förevarande anmärkning får förfalla. 12 Slats-Utshotlets Utlåtande, JYl 21. § 19 (Rev.-ber. pag. 56. Förkl. pag. 248.) Med föranledande af Revisorernes framställning om angelägenheten att vidtaga kraftiga åtgärder för åtskillige i räkenskaperne till en del sedan flera är tillbaka upptagne proprie-balansers och oredovisade förskotts indrifvande och redovisande eller, om tillgäng hos vederbörande saknades, befordrande i behörig ordning till afskrifning, har uti den underdåniga förklaringen General-post-styrelsen, med upplysning, att post-verkets Ombudsman om ifrågasatte åtgärders vidtagande årligen erhölle föreskrift, då en afskrift af den till Post-verkels hufvudbok hörande balansberättelsen lill honom öfverlemnades, anmält, att bemälde tjensteman ytterligare vore anbefalld alt framdeles till General-post-styrelsen innan November månads utgång hvarje år inkomma med berättelse om hvad han för balansernas utredning, indrifvande eller afskrifning, sedan sednaste balans-berättelsen erhölls, vidgjort och hvilka hinder mött för balans-beloppens behöriga redovisande, hvilken Ombudsmannens berättelse skulle vidfogas post-hufvudboken; och får, för sin del, Utskottet hemställa, att vid hvad sålunda blifvit anmäldt, måtte för närvarande få bero. Kongl. Sundhets-Kollegium. § 20. (Rev.-ber. pag. 59.
Amorterings-lån, angående anvisande af ett sådant till vattenkuranstalten vid S:t Ragnhilda källa i Söderköping: B. VIII. 90, 165, 220, A. 220. Anckarsvärd, Theodor, dess yttranden: II. 103; — A — 23 VII. 28. Andre-Kapitens-beställningar, angående anslag till tvenne nya sådane vid Kongl. Lif-Ilegementets Grenadier-Korps; motion af Friherre Steffan Creutz: Se Motioner. Anläggningssamt driftoch underhållskostnader för Statens jernvägar, angående åtgärder till beredande af besparing deri: B. IX. 179, 366; X. 5, A. 5; E. XI. 316. Anmärknings-anledning mot Konungens Rådgifvare, angående en anmäld sådan: B. IX. 57, 107, A. 108. Annonser om utländska lotterier, angående särskild stämpling af de tidningar, hvari sådane intagas, m. m.; motion af Friherre Fredrik Wilhelm Rehbinder: Se Motioner. Anrep, Gabriel, dess yttranden: I. 251; XI. 259. Anslag till folkundervisningens befrämjande, angående: I. 116. II. 121; B. Anslagstafla för Ridderskapets och Adelns plena och Utskottens sammanträden, angående en ny sådans uppsättande innanför porten till huset N:o 1 vid Drottninggatan (Landtmarskalkens bostad): I. 118. Anstånd med inbetalningarne å staden Cimbritshamns hamnbyggnadslån, angående ytterligare —: B. Ansätts hemman i Jemtlands Län, angående befrielse frän rotering för —: I. 115, R. 119; B. lil. 13, A. 47, E. 119. Apotheks-privilegierna, angående nedsättning af medicinai-taxan samt om afskaffande af —: B. X. 63, 158, 209, A. 209.
Talmännen, som i går hade sainmanträdt till öfverläggning, öfverenskommit att hos Riks-St:n göra hemställan om anställande af de val, som borde företagas, dels till utseende af den Nämnd, som enl 103§Reg.-F. skall döma huruvida Högsta Domstolens samtlige ledamöter gjort sig förtjente att i deras vigtiga kall bibehållas, dels till utseende af de Elektorer, som enl. 97 och 98 §§ Reg.-F. böra utse R. S(:s Just. Ombudsman och hans Suppleant, så att det för sistnämnde valet Onsdagen d.14 dennes och det sednare valet Onsdagen d. 21 dennes komme att förrättas; och då derjemte Hr Gr. o. Landtm, nu hemställde, att dessa val nämnde dagar måtte få hos R. o. Ad. anställas, samt att dervid jemte det af grundlagen bestämda antalet af 12 Ord. ledamöter, vid livartdera tillfället, likasom vid föregående Riksdagar varit vanligt, måtte utses 4 Suppleanter, lemnade R. o. Ad. dertill sitt bifall. Föredrogs men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter Const.-Utsk:s d. 30 sistl. Dec! på bordet lagda Mern. N:o 3, med ytterligare upgift å hvilande förslag till ändringar i Grundlagarne. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att under gårdagens Talmans öfverläggning äfven frågan när det nu ånyo bordlagda Mern. kunde samtidigt hos alla RiksSltn föredragas till afgörande hade förekommit, och att enär det deri under N:o 3 uptagna förslag stod i omedelbart sammanhang med K. M:s vid innevarande Riksdag afgifna Nåd.
R:dr mätte utdelas ät dem hwilkas förslag kunde finnas leda till wäsentelig nytta och upplysning i äm - Den iz October. 455 net, men som likwäl ej ägde den fullständighet som förstnämnde project; hwilket allt skulle ankomma pä Riksens Ständers wid nästa Riksdag pröfning och bestämmande; och borde, efter Utskottets tanka, omnämde belöningar utgä af Bewillnings-medlen. Lades pä bordet. Herr Baron och Landt-Marffalken hemstälde om icke Stats-Utskottet borde anmodas att förestå utwägar till bestridande af kostnaden till den i dag beslutne tryckning af de till nä. sta Riksdag smilande Grundlags-frägor. Bifölls. Justerades eleni-Protokollet för den 6 dennes. Justerades följande: Utdrag af Högloft. Ridderffapets och Adelns Protokoll, wid Urtima Riksdagen i Örebro, den iz October 1310. S. D. Biföll Högloflige Ridderffapet och Lldeln Constitutions-Utffottets i dag ingifne Memorial, rörande särskild tryckning pä allmän bekostnad af de Acter, hwilka af ConstitutionsUtffottet blifwit till Riksens Ständer öfwerlemnade, innehäilande de förslag till förändringar i Grundlagarna, som wid sistledne och innewarande Riksdag blifwit gjorda; hwarjemte Ridderffapet och Adeln beslöt det Stats-Utffottet skulle anmodas härtill föreflä nödiga medel. l-lt supra. Upplästes Banco-ULffottcts utlätande af denna dag öfwer de anmärkningar som den 11 den - 456 Den iZ Oktober. dennes blifwit gjorde wid Utffottets yttrande i anledni>g af Hans Maj:ts Nädiga Proposition i afseende pä Jernwerksrörelsens upprätthållande; innefattande detta Memorial de ffäl hwarföre Utffottet ansett sig icke kunna frängä sitt i ämnet förut asgifne utlåtande. Lades pä bordet.
Om Utsk. litet eflersinnat delta ämne, skulle Utsk. funnit, alt detta är en förlust, som ej i ringaste mån kan angå banken. Det kan visserligen sägas, alt det silfvermynt, som förstöres, blir, jemte förlusten för den enskilda ägaren, en national-förlust; men för banken uppkommer derigenom hvarken vinst eller förlust, ty banken står icke i någon ansvarighet för det utelöpande silfvermyntet. Då sålunda ganska vigtiga skäl finnas för motsatsen af den åsigt Utsk. hyllat, och för Utskts egen mening ej finnes något annat skäl, än det, att allmänheten är Den i3 Maj. van vid småsedlarna, hvilket visserligen bör få det afseende det förtjena!', men icke bör leda derhän, alt skal af vida större vigt blifva kullkastade; så tror jag att Utsk., om det behagar, efter erhållen återremiss, närmare begrunda saken, skall finna skal att frångå sitt förra tillstyrkande. Allmänheten är visserligen nu van vid sedelinyniet, men när den hunnit blifva van vid silfvermyntet , skall den troligen finna sig dermed lika väl belåten; åtminstone har jag af äldre personer hört berättas, alt vid den tiden, då silfret började utträngas af sedelmyntet, hade allmänheten en märkbar förkärlek för silfvermynt, så att lill och med vid uppgörande af köp gerna beviljades nedsättning i priset, med villkor att betalningen erlades i speciemynt. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag är icke nöjd med BancoUtskts förevar, betänk. Jag anser det, såsom den siste värde talaren anfört, vara väl att en del af bankens silfverfond kommer att blifva placerad bos nationen. Jag anser det vara icke blott en lycka , att nationen derigenom får ett sannt begrepp om myntet och dess värde, hvarmedelst äfven en garanti för realisalioneus bestånd uppkommer , utan jag anser jemväl som en lycka för Riket i det hela, att det silfver, som nu förvaras i banken, sprides i hela Riket. Erfarenheten under de år vi haft ett skiljemynt af silfver har likväl visat, att allmänheten ej vill hafva det. Införandet deraf mäste således vara ett tvång.