Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad farhågan, att IO-Öresstycket skulle blifva allt för litet, beträffar, så veta vi, att man vid sednasie Riksdag, då frågan om utmyntning af silfvermynt å R:dr Specie förevar, ifrigt påstod, att dessa mynt skulle blifva så små och och ohandterliga, att de ofta skulle borttappas. Icke desto mindre hafva dessa mynt blifvit i den allmänna rörelsen högst begärliga. Jag tror, att det nu föreslagna myntstycket, som blefve endast ^:del mindre än myntet å R:dr Specie, icke genom denna obetydliga skillnad i storleken skulle blifva ohandterligt. Det har redan blifvit af en talare anmärkt, att det nya myntstycket å 10-0ren, derest det blefve underhaltigt, icke skulle komma att tillgodonjuta den allmänna belåtenhet, hvarmed 4 sk. b:ko-stycket i silfver cmottogs. Derom är äfven jag fullt öfverlygad och tror att myntets ringhaltiga beskaffenhet skulle väcka stort missnöje i landet, ty folket i allmänhet har mycken fruktan för underhaltigt mynt. Jag kan icke heller föreställa mig, att förlusten för myntverket, genom ifrågavande myntstyckens ulprägling af 12-lödigt silfver blefve så betydlig, att något hufvudsakligt afseende behöfde dervid fästas. Dessutom, ifall Svenska folket vill vidkännas denna kostnad, har man ju intet att säga. Enligt R. Sirs Revisorers Berättelse ang:de Bankoverket pag. 24 hafva inalles blifvit utmyntade 800,000 stycken silfvermynt å 4 sk. b:ko motsvarande 100,000 R:dr rgs. Då denna fråga förevar i BankoUtsk., erhöll jag samlalsvis den uplysning, alt skillnaden i kostnaden för detta mynts utmyntning af 12-lödigt eller 8-lödigt silfver utgjorde omkring 1 rst. per stycke, hvilket ä 800,000 stycken gör en summa af 1,388 R:dr 42 sk. och några rst. b:ko.
Exempelvis må anföras, att Kongl. Maj:t genom Resolution af den 9 December J766 uppå Allmogens allmänna Besvär fann sig föranlåten, i anledning af allmogens i Kronobergs Län u iderdåniga klagan öfver tvång till stt upprätta gärd sgårdar, upphäfva Dess Befallning halvandes, för uraktlåtenhet häruti ålagde vitén och lemna hvarje Landtman i Kronobergs Län frihet, att så gärda och stänga sina ägor som han nyttigast linner. I afseende på hvad Herr Lejjlcr anfört om uppmuntran till befordrande af Skogarnes tillvext och vård, har Utskottet ansett något så mycket mindre böra tillstyrkas af hvad han föreslagit, som en skälig uppmuntran icke saknas uti nu gällande Författningar om dispositionsrätt å jord till uppodling, och Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning den 1 Augusti 1805 om Skogarne 1 Riket uttryckligen medgifver i dess 7 §. "det skall ock Kongl. Maj:ts Befallningshafvande förbudet vara, att hädanefter låta någon' å Allmänning sig nedsätta, Sågqvarn bygga eller någon uppodling göra5 den händelse undantagen om mark till Skogsvaktare Boställen och till skogsplanteringars anläggande o allmänning rödjas bör.” Vidkommande slutligen de premier, hvilka skulle utdelas till uppmuntran för trädplantering å privata ägares ödetracter, så an - 542 Eesv. och Ekon. Utrk. Betnnkandenc ser Utskottet de bästa premier beredas derigenom, att Skogsägaren erhåller af sin vara den största m jeliga vin*t, då lian icke lärer underlåta att befordra Skogen* tik växt och förkofran ; och tror för öfrigt, att, enär Kongl. LandtbruksAkademien på ett lämpligt sätt börjat bidraga till uppmuntran af insamlingen af vilda träns fren, och dessutom enskildte samt Länehushållnings-Sällskaperne, äfvensom Patriotiska Sällskapet, i ke underlåta, att på serskilda orter befordra samma ändamål, några ytterligare eller mera allmänna åtgärder i detta afseende icke synas påkallade af nödvändigheten.
Stat utgå, eller genom afdrag af den inflytande inkomsten, mot redogörelse i vanlig ordning. Revisorerne, som funnit det vara tillräckligen ådagalagdt, att Post-Huset i Hufvudstaden varit uti det tillstånd, att det icke mera kunde utan fara begagnas, erkänna fullkomligt behofvet af dess ombyggnad och reparation; och då det på Riks-Staten uppförde årliga anslag till reparationer å Kronans publike Hus i Hufvudstaden, hvarken lemnade tillgång liil den betydliga Summa som erfordrades, utgörande, enligt afslutadt Entreprenad-Contract, 70,000 R:dr Banco, utom hvad pålningen för grunden kunde kosta, eller Husets förfallna skick medgiiVit ombyggnadens och reparationens uppskjutande intill nästa Riksdag, då för Riksens Ständer kunde framställas behofvet af särskildt anslag härtill, har väl ingen annan utväg återstått, än att af andra befintliga och icke till några bestämda behof anslagne tillgångar, anvisa hvad till denna ombyggnad och reparation kunde åtgå; likväl, enär de genom Post-Inrättningen inflytande Medel utgöra en Revisorers Berättelse. 533 Bevillning, som lill Stats-Verket. bör ingå och redovisas samt hvad denna intrad kan öfverstiga dess i Riks-Staten påräknade belopp skall tillflyta öfverskotten, hvilka följaktligen genom berörde anvisning erhållit en motsvarande minskning, hafva Revisorerne ansett det mera skola instämt med de för Statsförvaltningen stadgade grunder, att utgiften blifvit besörjd förskottsvis af öfverskottsmedlen, för att vid nästa Riksdag till afskrifning uppgifvas, samt derföre trodt sig böra denna åtgärd hos Riksens Höglofl. Ständer anmäla.
Dan i fåDant fall Den, feDan åretn början, å fapital*afbeta(ningnbeloppet ptter* ligare upplupna ränta eftergifven; böranDe åter ftaDené Sftagiftrat, vtD eget crfättningnanfvar för Den djeff uppfommanDe tillöfningen uti låneittnehafvar* nen räntejfulDer, ovilforltgen vara ff't)lDig att, inom befagDe Dag, till Deifn* gälDn^ontoret hafva infänDt alla af SJlagtflraten, före Det feDnafl förflutna åretn utgång, uppburna bpggnaDn*lånemeDel. e) 3 fläUet för Det l)ittilin iafttagna bofförittgnfättet, enligt hvilfet hvarje innehafvare af bpggnaDniån, få fnart jlitlDebrefvet för Detfamma till Dvifn* gälDn*å?ontoret infommit, erhållit fitt fävjftlDa fonto i ^ontoretn årliga ljuf* vuDbof, bör för alla ifrågavaranDe lån upprättan en gemenfam, fortgåenDe räfenj!ap, Deruti h^art och ett bplibt lån jlall å en för flera år löpanDe räf* ning upptagan, hwilfen väfning Docf årligen, få fnart Den för året ftaDgaDe inbetalningen blifvit verffiäHD, affluteö; hvaremot DvifngälDn-^otttoretn f>uf* vuDböcfer cnDafl fomrna att funtmarijTt utvifa De föränDrtngar, forn Det en och fämma fbaD, emot enahanDa betalningnvilfor, beviljaDe låneunDerflöD i fin helhet, unDer hvarje arn lopp, ttnDergått, äfvenfom De DerunDer å famma lått upplupna famt influtna elier balanceraDe intrejien. 5? Dd) f)afn>e
Emot Utskottets förslag, att till Kongl. Maj:t måtte öfverlemnas, att hädanefter med någon Christen magt öfverenskomma , huru med möjligaste säkerhet och fördel för det allmänna, sådane] Brottslingar, för hvilka Lagen eljest utsatt straff af fästningsarbete på lifstid, må till densamma, såsom arbets-fångar för lifstiden öfverlemnas, är anmärkt, dels att berörde förslag ej innehåller något uttryck eller tillägg som innebär, att ny lag skulle utfärdas till förändring i hvad allmänna lagen hittills stadgat, i afseende på Brottslingars bestraffning, hvaraf den följd skulle uppstå, att fastän Domaren, då ingen lag stadgar annorlunda dömer den brottslige till arbete å någon af Rikets Fästningar, lian likväl icke skulle komma dit, hvarföre det ansetts nödigt, att tydlig lag först borde stiftas och promulgeras, så att Domaren kunde rätta sig derefter, på det Kongl. Maj:t sedermera må kunna med andra magter öfverenskomma, om en utlänsk deportations ort, dels ock, att den till Lifstidsarbete dömde ej derföre förlorat alla rättigheter, att staten som icke aflifvat honom men stängt honom från friheten att sig försörja bör förse hans första behof; attdetSamhälle, som dömt, äfven bör fullgöra domen, och icke föryttra denna skyldighet, eller om fången, såsom en vara, betinga; •—. För - Lagutskottets Bttånhattden. 1375 flyttad utom landet, ehuru till Landsflykt ej dömd, skulle den olycklige skilljas från underrättelsen om de sina, och gå i mistning om den befrielse, som genom ett par Domsplacat möjligen kunde falla honom till del; och han skulle lemnäs till ett folk som icke är af hans Religionsbekännelse, samt i lifvets afgörande ögonblick betjenas af en Lärare, som icke förstår hans språk eller delar hans troslära; hvarförutan förslaget ansetts så mycket betänkligare, som fångvården inom Riket blifvit ömmare och man sett de lyckligaste bevis i fängelserne_, att fångar genom öm och klok vård af Presterne, blifvit förbättrade; och har jemnväl blifvit yttradt: att
Ständer behagade besluta genom underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla att, nästa riksdag, för Rikets Ständer måtte framläggas en plan för ordnandet i ett sammanhang af Rikets allmänna uppfostringsverk, jemte nådigt förslag å de förändringar, som deruti kunna anses behöfliga; att Rikets Ständer dervid tillika uttala såsom sin underdåniga tanke, att nämnde plan jemte det den stödjer sig å de allmänna grunder, derom Rikets Ständer efter af särskildta Utskottet afgifna yttranden under riksdagen kunna öfverenskomma, och hvilka grunder böra i den underdåniga skrifvelse!) angifvas, tillika borde innefatta bestämmelser till ledning vid besvarande af följande, förmodligen nu till afgörande färdiga frågor nemligen: Hvilken del af uppfostran kan och bör lemnäs endast af familjen; vid hvilken del måste kommunen eller Staten biträda ? Om för gossar behöfvas småbarnssalar, folkskolor, elementarskolor, uni versiteter och tillämpningsskolor af alla slag, hvilka bildnings—anstalter böra finnas för flickor? Huru bör kostnaden fördelas emellan Staten och kommunen för uppfostringsanstalterna och hvilka bidrag dertill böra lemnäs af eleverna? Huru skall den största tillgång beredas af skickliga och framför allt sedliga lärare, med de uppoffringar man derföre kan göra och i hvad mån kunna qvinnornas biträde härvid påräknas för de mindre gossarnes och flickornas bildning, samt den indeldla armeéns befäl anlitas för de äldre gossarnes undervisning, jemte dessas fysiska utveckling och beredande till fullgörande af sin pligt såsom fosterlandets försvarare? Gifva de nuvande skolorna grundade anledningar till klagan öfver s. k. «mångläseri» Motioner hos Ridderskapel och Adeln 1862. 561 «mångläseri« och deraf följande ytlighet, öfveransträngning och sjuklighet? Om så är, hvilka äro botemedlen? Ar det behöfligt att inrätta ett universitet i hufvudstaden ? Om universitet fortfarande skola finnas endast uti mindre städer, kan och bör man då hafva med dem förenade vissa eller alla högre tillämpningsskolor? Bör sålunda vid universiteten icke blott den allmänna humanistiska bildningen fullbordas och t.
Ehuru detta ej strider mot gällande lag, synes likväl förevarande bestämmelse vara af vigt, såsom bidragande till säkerhet i kredit-förhållanden. Genom det i 39 § innefattade, från lagberedningens förslag liemtade, stadgande om skyldighet för den, som besvärar sig öfver beslut, hvarigenom Underrätt afslagit ansökan om intecknings beviljande eller bifallit ansökan om intecknings nedsättning, förändring eller dödande, att, inom vuss tid, efter det hans besvär inkommit till Öfverrätten, derom inlemna bevis till Underrätten, för att i dess protokoll intagas; hafva Rikets Ständer till syftemål att gifva de protokoll, efter hvilka gravationsbevis skola meddelas, sådan fullständighet, att dessa bevis må kunna med tillbörlig säkerhet utfärdas och begagnas. För närvarande saknas all föreskrift i denna syftning. Sedan Underrätt afslagit en gjord ansökning om inteckning, kan man af Rättens protokoll ej fö någon kännedom, huruvida ärendet blifvit draget under högre Rätts pröfning, förr än, derest så skett och sökanden vunnit, han hos Underrätten anmäler sådant, hvarförinnan längre tid dock alltid måste förflyta. Aid Underrätten böra emellertid alla upplysningar vara att tillgå, som röra förhållandet med der handlagda intecknings-frågor, emedan endast derigenom är möjligt att derifrån erhålla fullt tillförlitliga gravations-bevis; och detta mål synes lämpligen befordras genom ifrågaställde föreskrift. 332 Eocpedilions-Utskottets Förslag till und. Skri/velse^ N:o 160. Rikets Ständer, som nu redovisat grunderna för de i lagförslaget intagne väsendtligaste stadganden, hvilka antingen afvika från gällande lagstiftning eller ock innefatta helt och hållet nya bestämmelser, få derjemte i underd. upplysa, att 13 § i detta förslag är hemtad från Kongl, förordningen den 9 November 1844 0111 vissa förändrade föreskrifter i afseende på lagfarts och nyttjanderätts inteckning. Genom denna författning upphäfdes 13 § i 1818 års inteek ningsla g, den der angick det fall, då inteckning söktes i fastighet, som kommit i ny egares hand, af förre egarens borgenärer; och ett förändradt stadgande för detta fall upptogs i 3 § af förenämnde författning.
Det är nemligen obestridligt att barnamord, i förhållande till folkmängden, varit färre efter än före författningens utfärdande ; och orsaken dertill ligger oemotsägligen i möjligheten för en förförd qvinna att genom andra medel, än ett rysligt brott, .kunna dölja sin förseelse och undvika den vanära, sorn förseelsen åtföljer. Visserligen hafva banden på lättsinnigheten härmed till en del blifvit lossade; men denna olägenhet är dock mindre än den, man sökt afvärja. Utskottet anser derföre betänkligt att i någon omständighet rubba de grunder., hvarpå omförmälta författning hvilar, och kart följaktligen ej heller understödja motionärens framställning, så vidt den åsyftar ändring i samma författning. Emot den i detta afseende gjorda framställning förekommer dessutom, bland annat, att någon förpligtelse för lägrad qvinna att uppgifva sin lägersman ej lämpligen kan i lag stadgas. Ty hon känner honom tilläfventyrs icke alltid sjelf; och om hon än känner, men ej vill upptäcka honom, har lian alltid den utväg att föregifva, antingen att han är för henne okänd eljer att hon saknar bevis till hans öfvertygande. Ett stadgande, sådant som det i första punkten föreslagna, skulle alltså blifva utan verkan, men deremot kunna leda till förargelse och obehöriga samt kränkande angifvelse»-. I öfrigt får Utskottet anmärka att då, genom Kongl, förklaringen den 23 Mars 1807, bestämda grunder äro gifna för det fall, då i lag stadgadt förhöjdt ansvar för iteration af brott må ådömas, någon sådan förklaring af 4 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 88. 1810 års Kongl, förordning, som motionären påyrkat, ej kan af Utskottet tillstyrkas; vid hvilket förhållande Utskottet vördsamt föreslår att Rikets Ständer måtte lemna Herr Prosten Tranei motion utan afseende. Stockholm den 26 September 1848. Ank. till Exp. Utsk. den 28 Sept., kl. 1 e. m.
Indelta räntor, anslagna åt Tjenstemän vid nya Skogs - och Jägeri-staten 900: Skogs-instilutet, lägre Skogs-skolor samt öfrige lill Skogs-slaten hörande Tjenslemäns^ aflöning, Reservation s-anslag Lyshållning m. II. utgifter för Kronans publika hus i Stockholm, Förslags-anslag Byggnader och reparationer i Slockholm, Reservahons-anslag Byggnader och reparationer i landsorlerne, Reservahons-anslag .. Städers friheter, Förslags-anslag . Transport Expe.d itio n slits l otte Is Förslag till anderd ■ Skrifvelse N:o 196. 141 Indelta Räntor, enligt markegång på förslag. Span m ål. Indelt på förslag. Oindelt. Summa I Värde å 2 Mått. i R:dr kubikfoten. Mått. Skrifvelse N:o 196. Tra »sport Transport-kostnad för Stats-verkets Bergs-effekter, Förslags-anslag Observationsoch Uppbörds-procenter m. m., Förslags-anslag Mantalsskrifnings-provision, Förslags-anslag Tionde-profvare Restitulioner, Förslags-anslag Uppköp af ved för Wisby s. k. Krono-kalkugn, Förslags-anslag Reseoch Traktaments-penningar, Förslags-anslag Skrifmaterialier och Expenser, Ved in. m., Förslags-anslag : Nuvarande beloppet 18,644: 94. Tillägges: För jemnande af hufvud-titelns slutsumma Extra utgifter, Reservalions-anslag Kongl. Theatern 29: 84. Summa Expeditions-lits ko 11 ela Förslag till underd. Skrifvelse N:o 196. 143 Penningar. Indelta Räntor, enligt markegång på förslag. Oindelt. Mått. Värde ä 2 R:dr kubikfoten. Mått. Värde förslagsvis k 2 R:dr kub.-fot. Ir R:dr Ö. R:dr Ö. kub.-fot k:r R:dr Ö. kub.-fot. k:r R:dr Ö. Skrifvelse IS':!) i 96.
För att sälta mig i tillfälle att bedöma i hvad förhållande inom Stockholms län den besinna folkmängden står till den obesutna, lät jag, med ledning af 1850 års manlalslängder, uprätta en statistisk förteckning öfver folkmängden, och det visade sig alt utaf denna, utgörande tillsammans 107,000 personer, bosatte på landet, befutinos 21,000 vara backstugusittare, samt att af den återstående delen 26,000 personer utgjordes af soldater, matroser eller torpare, och var således mer än halfva befolkningen på rörlig fot. Detta beklagliga förhållande blifver än vidare utsträckt, om jordafsöndring i mindre, smärre lotter medgifves. De som med någon upmärksamhet följt förhållanderna på landet, när missväxt inträffat, såsom år 1847, då ailä Mälareprovinserna blefvo mer och mindre lidande, erinra sig säkert att de betydliga bidrag, som af det allmänna lemnades, ändock utgjorde en obetydlighet emot de uppoffringar, som enskilde jordegare måste vidkännas. Skulle nu här tillåtas hvad i vissa andra länder, t. ex. Frankrike och i sednare tider äfven inom Wurtemberg, egt rum, nemi. jordstyckning utan inskränkning, blefvo följderne ännu bedröfligare än de visat sig vara inom dessa länder, emedan hos oss tillfälle i allmänhet sällan yppas för dem, som egnat sig ät ett visst yrke, att erhålla sysselsättning på annat sätt, och minst kan Sysselsättning påräknas under missväxtår, då, såsom nämndi är, de större jordegarne få föda de mindre och de obesutna. Ju mera alltså antalet växer af dessa personer, hvilka i hufvudsaken ega sin utkomst genom större jordegares anlitande af deras arbetsbiträde, och ju mera antalet af större jordegendomar förminskas, destomera löper samhället vådan att, synnerligen i händelse af mindre goda årsväxter, förvandlas till en fattigvårdsanstalt i stort.
I anledning af hwad en wärd Ledamot Herr LcbulrörcrantL anmärkt, sä instämmer jag fullkomligen riri rigtigheten deraf, men tror tillika, att Kongl. Maju ej lärer underläta alt för Finsta SjöArtilleriet i Näder bewilja samma underhäll, som för den öfriga Slö-Skaken as Ri sens Högloft. Ständer hlifwer faststäld, Friherre Legerström, hugolf. Sedan StarsIltstottet yttrat att dest förslag ej fordrar nägon ny bewillning, uran att medlen böra iugä af den million, som af Stats-Werkel blifwit anstagen, tror jag ej arr nägot widare upstof i saken kan wara nödigt, utan anhäller om proposition pä Betänkandet. 8 anförande lärer lämpeligast kunna hänwisas till den Committee, som till desta sakers Mredande är af Kongl. Majtt förordnad. Friherre Ltgel von Illolstein. Utan att ingä i pröfning, huruwida desta Corpser borde flyttas pä Swenst Stat, eller ej, tror jag allenast, alt dä det blifwit föreslagit, att medlen ställe hämtas af Jndragnings-Staten, borde sakens afgörande upstjuras till dest man efter granskning af denna Srat närma, re lärde känna hwad tillgångar som kunna päräknas, Herr Den i4 Kebnrarii. Herr siälrlman. Dct är wisierligen af högsta nödvändighet, att detta nu afgöras, ty, såsom redan förut är nämdr, kan Stats - Contoiret icke utbetala nägot pä besia Regemeniers aflöning, förr än Riksens Högloft.- Ständer beslutat deras bibehållande. Betra ar också anledningen hwarföre Stats-Utskottet trodt sig böra upgöra Staten, ehuru den kommer att utgå frän annan Fond än de öfrige. Grefwe Oe la (Zarclie, jacobi. Finska Artillerit» Regementets Osficccare och en del af Truppen arv redan hitkvmne.
Medan jag har ordet, och för att icke inveckla proposmc, ber jag att få förklara, att då jag i afseende på summan vill förena mig med dem, som tillstyrka 700,000 r:dr; äfven i afseende på tillägget förenar mig med Frih. Palmstjerna. Hr Cederschiöld: Jag skall endast yttra ett par ord. Hr Akerman har trott, del sknlle jag ej vela, alt Banken egde mer än en funktion, nemi. den att ensamt vara Vexelbank. Jag vet allt för väl att den äfven är en lånebank och skall af sådan orsak bibispringa dem, som kunna vara i behof af hjelp. Della är dock endast dess åliggande i andra rummet, men i det första står dess förpligtelse att fullgöra sin skyldighet, alt mot silfver städse kunna infria utelöpande förbindelser dä de dertill upvisas. Om Banken ensamt vore en nödhjelps-kassa såsom en annan talare anmärkt, då vore saken klar och då måste den också bispringa alla nödlidande, men det är den alldeles icke efter mitt förmenande. Man talar här om strypning, benämnande alla dem, som ej vilja medgifva hela Bankovinstens utlemnande, strypare, förmodligen för alt dermed afskrämma från vidblifvande af nämnde åsigt. Detta ord, huru hemskt det än låter, är dock, när man besinnar dess egentliga betydelse i afseende på förevar, fråga, icke så farligt; ty hvad innebär väl denna strypning och livad innefattar den sals, som förfäktas af de s. k. stryparne? ingenting annat än en upmaning lill vederbör, (om jag så må uttrycka mig) att rätta munnen efter matsäcken. Följden af den så mycket omordade strypningen skulle derföre, efter mitt förmenande, blifva ingen annan än den att en mängd lyxartiklar, som i öfverdrifvet mått införskrifvas, och nu tynga på handelsvågen, komma att uteblifva; men om strypningen någon gång skulle hota med betänkligare följder, så kan faran deraf undanrödjas genom utvidgning af lånerörelsen.
N:o no. ir q:o att de förenade Collegierna borde upgifva ett på dessa upplysningar grundadt fullständigt Utlåtande, så val öfver de nu i Städerna gällande grunder för deltagning i Båtsmanshållet, som öfver beståndet och kraften af de öfverenskornmelser eller beslut, som derom kunna vara träffade, äfvensom underdånigt förslag till fördelning af detta onus på borgerlig näring och jorden i de Städer, der antingen deltagningsgrunden icke är tydligt bestämd, eller icke i laga ordning tillkommen, eller ock der sådan fördelning hittills icke egt rum; 3:0 att sedan, genom dessa upplysningar, jemförde med de förenade Collegiernas förslag till fördelningen, blifvit bestämdt, huru många af de nuvarande Båtsmännen, för hvarje Stad, gemensamt tillhöra borgerliga näringen, hus och tomter att utgöra, och dessa för alla Rikets Städer blifvit i en summa sammanslagne, Cornmerce-Collegium, som närmast vöre i tillfälle att känna näringarnes tillstånd, borde uppgöra förslag till ny fördelning af dessa Båtsmän, i förhållande till hvarje Stads rörelse och välmåga, hvilken fördelning i en framtid oftare torde kunna omgöras, så framt förändrade förhållanden, i afseende på näringarne och rörelsen, Städerne emellan, skulle sådant påfordra; men att åter den andel af Båtsmanshållet, som faller på jorden , äfven borde i en summa sammanslå* och fördelas på Städerne, i rnon af hvardera* donerad# jord, som icke innehafves af Kyrkor (a Sletssami Otc,-Utsi, Vt/. N:o no. pcb MiUla Stiftelser, eller, såsom lön;, af Embetsman; 4:0 att, sedan bestämdt blifvit, huru manga Batsman i hvarje Stad af Stadsjorden böra utgöras, utredaä borde, huruvida den, efter allmänna roteringsgrunden, kunde anses genom detta ständiga Båtsmanshåll fullt roterad eller ej; i hvilken senare händelse ofverskottet borde till estra rotering föreslås; och 5:0 att upplysas borde, när Wisingsö, sorn, enligt Kongl.