Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bifölls; N:o 2g, i anledning af väckt fråga, om upphäfvandet af föreskrifterna, rörande nummerhästarnes vid indeldta kavalleriet förseende med sqvadronsmärken. Bifölls; och N:o 3o, i anledning af väckt fråga, om utgörandet af böterna för vanvård af nummerhäst till rusthålisdelegarne. Bifölls. S. D. Till Bevillnings-utskottet remitterades en, nied anledning af näm - de utskotts utlåtande, N:o 7, oell med åberopande af Riksdags-ordningens 56 §, af herr Roth väckt motion derom, att en afgift, rättad efter äfventyret, hvarunder rekommenderade bref afsändas, må till postverket, vid sådana brefs ingifvande, erläggas, och att af berörde afgift må grundläggas en fond, hvaraf möjliga ersättningsbelopp kunna tagas, och af hvilken åtgärd följden blefve, att sjelfva postmedien icke komme att för ändamålet för hård t anlitas. Från Heder v. Bonde-ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Banco-utskottets memorial N:o 37, i anledning af erhållen återremiss å memorialet N:o ig, med uppgift om och hu - Prot.-utdrag den 8 Mars 1868. 245 ruvida någon del af den sedan 1845 års början upplupna banko-vinst erfordras för bankens konsoliderande; och fann ståndet, med afslag å den af utskottet framställda inbjudning att instämma uti Höglofl. Ridderskapet och Adelns samt Högvördiga Preste-Sländets sammanstämmande beslut i afseende på tiden för banko-vinstens öfverlemnande till Riksgälds-kontoret, deremot för godt att lorena sig uti det beslut, hvaruti Välofl. Borgare-Ståndet i berörde fråga stadnat, eller att vinstens öfverlemnande må ske vid slutet af hvartdera åren 1848, 1849 och i85o; hvarom underrättelse genom utdrag af protokollet skulle öfrige Riks-stånden meddelas. S. D.
_ Under den 6 i denna månad, har Hedervärda Bonde-Ståndet till Be■villnings-Utskottet remitterat ett af Riksdagsmannen Johan Persson från Upsala Län afgifvet, och den 16 dennes till Utskottet ankommet Memorial, hvaruti han, på anförde skäl, föreslagit, att Kammar-Coliegii Advocat-Fiscals rättighet att, å Kronans vägnar, anföra besvär öfver de af Deputerade Bestämde årliga Markegångs-pris måtte alldeles upphöra, eller åtminstone någon gräns sättas, utöfver hvilken Collegium icke egde rätt att, på bemälte tjenstemans besvär, samma pris förhöja; hvarmed flera Ledamöter sig förenat. Då detta ärende, såsom innefattande fråga om sättet för vidtagande af ändring uti de årliga Markegångs-Taxorna, efter hvilka förvandlingen af Kronans ordinarie räntor beräknas och utgår, icke kan hänföras tili de ämnen, som, enligt 70 §. Regerings-Formen och 3i §. Riksdags-Ordningen, utgöra föremål för Bevillnings-Utskottels handläggning, har Utskottet ansett sig icke böra nämnde ärende till pröfning upplaga; hvilket härmed vördsamt, anmäles, till den åtgärd, som 44 §■ 3 mom. uti Riksdags-Ordningen föreskrifver. Stockholm den 19 Mars 1840. Ank. till Exp. Utsk. den ig Mars, kl, 11 f. m. Betänkandej angående Gustaf Bernhard Appelqvists motion om Debets-lösens af skaff anele, samt Skatt-skrifvarens åläggande att å Debet-sedeln jemväl uppföra Cornmunala af gifter.
Jag tycker inte det är något vidare roligt att bli hvarken spetsad eller stekt eller rätt och slätt sönderpiskad.” ”Det sista skall du teminstingen ha till godo, din kruka, när vi andre ha gjort slut på kriget ... Men gå nu och minna dej på att, om jag blir sårad, du inte understår dej att lägga hvarken bindel eller salva på mej, för det skulle jag rifva af med tänderna, om jag inte kunde nyttja händerna.” ”Sådan är min talan också!” förklarade Pelle Kraft ... ”Och vill du, Korpen du, så gå vi ner till mi gummor, stadstjenarns köttsliga moster – hon plär veta allting före andra.” ”Det var inte så illa ... J kan nu gå hvar för er, piltar!” förkunnade anföraren det öfriga sällskapet. ”Jag följer Kraften – ajöss med er!” Då de voro borta, knöt Kalle Krabbe handen och hotade i luften. ”Ack, vänta, vänta, j stortalare, j skräflare, j gemena öfverdängare – jag skall inte ge er så stor salva eller plåstersmula som j kan lägga på ögat, och förr än jag åt er stjäl en enda linnelapp, skall jag låta skafva opp mej sjelf till linne.” ”Akta dej, Kalle!” varnade en af de underordnade. ”Om jag tänkte mej till den tanken att någon sladdrade för Korpen, så behöfde du visst inte göra dej det besväret att sjelf skafva opp dej.” ”Akta dej du, surfvel, att tala näsvisheter med mej – om jag inte är hvarken Kraften eller Korpen, så är jag den jag är, och er lägger jag opp, så många j ä’, om j knystar ... Har j förstått mej, småfnask?” En fiendtlig demonstration från det ganska modiga ”småfnasket” kom Krabbe på bättre tankar. Han vände kosan åt apoteket, der han ärnade erbjuda sig som provisionelt biträde i laboratoriet. Der borde en vara bäst skyddad för kulorna, om de komme. Allting uppoch nedvändt i staden. – Fruarna taga politiken och de krigiska försvarstillgångarne i skärskådande.
Före denne Akademie hade Riket fört stora, lyckliga'och ärofulla krig, hade ägl mmärkte Generaler och Officerare, och ännu i denna stund torde mänga enMdt upfostrade krigsman täfla med Statens Fosterbarn. Om för denna Armöe Riket kan underhälla det hittills manliga antal af 120 Cadetter, hwaraf »m-> gefä' ^:vel utgå som Officerare, icke i längre fredstid blifwer för stork och stmcligen kan komma att upfysta Armeen med eu mängd Expecttinter, fig sjelfum och det Allmänna ull ringa båtnad, är en omständighet, som torde förtjena närmare undersökning. Den wackraste delen af denna inrättning, är den upfostran, som 42 Pnstingar fattige och af Fäderneslandet wälförtjcntc Föräldrars barn gratis erhålla. Men skulle icke Staten kunna utdela denna - 14-6 Den 22 November» na wälgarning pä ctk fält, som med mycken besparing förenade större wcrkan. Om till exempel de 40 ynglingar Staten til! Milirairer wille dana, erhölie Stipendier hwarmed de wid Rikets Academier knnde uppehålla sig och förwarfwa under dcn moralisa tillsyn deras Föräldrar för dem kunde bereda, de kunskaper, som för deras yrke more nödwändlga, skulle inrättandet af2:ne Militairiske Profesiorer wid Upsala och Lunds Academier, som tilllika hade Speciel inspection öfwer SkipendigtcrneS framsteg, wara nllrackelig att ersätta hela Informations Staten wid Carlberg. Om jag ej bedrar mig skulle PnglingarneS kunskaper ivid desig Lärosäten blifwa mindre supersicielle, än de nu ofrafynas wara i alt annat, än MalheMatiska och dermed gemenskap ägande wettenskaper.
Uti dem icke funnes. Grefwe De la Qaräie: Utskottet hrvarken kan eller fär andra.en gifwen redaction; sedan den til! Ständen ar inlämnad skall den förblifwa: blir äkerremisi, älägges Utstottet ett förklarande af dest mening, och det lärer Urskottet i säbant fall ej undandraga sig att lemna. Friherre Lscksrkröm: Med ennöjak ig förklaring af sjelnva Utstolcet blifwer wisierligen saken afhulpen. För öfrigt fär jag till uplysning nämna alt dek som orsakat Crnal-Dircekionens bestuk, ate allmänna sammankomster kunna hällas, änskönt Banquens Directeur, dä han genom Herr Ordföranden behörigen bliswit underrättad, ej inställer sig, är, att Herr Commerce Rådet Wedelin, efter wista da» gars närwaro, »vid en allmän sammankomst, dä ännu ätstillige ärenden moro oafgjorde, förklarade sig wilja bortresa, och afrette också werkeligen, och kemnade derhän huru Directionen skutte kunna stura sikt arbete. I ankoning deraf farrade Canal-Directionen Ler bestut jag redan hatt äran uplafa; och af förmodeligen samma stal gingo Herrar Bancofullmagtige i författningen att genom en suppleant förekomma dvli''a oredor för framtiden. Grefwe Ds la Larckle: u skottet har ej annat kunnat än sölja oroaiydelsen af de i Reglementet för Banquens säkerhet stadgad grunder; der ?an ej rätta srg ester enjkiltes berättelser om fullgjorde - Den i6 Julli. 271 gjorde eller uragtlärne ffylbigherer, det nödgas sölja de upgifter, fullmägtige >emna och derefter är förhällandet sädant so:n Vtstv.tteks berättelse innehåller redaktion kan i betta fall ej ändras, liden mäste blifva enlig med sörha -andel, och da 11,stöttes hwarken welat, eller ännu tror sia hafma särat
Hvad först angår tiden för anmärkningarnes eller Revisionernes utsträckning, så liar jag förut tillräckligen yttrat mig deröfver, för att nu blott instämma i det anförande Grefve Gyllenborg afgifvit. Sidan 246 tillstyrker StatsUtskottet det Riksens Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhällcij att vederbörande Verk och Auctorit, eter, som förvalta fonder, hvaröfver allmän granskning af Rikets Stander och deras Revisorer äger rum, måga anbefallas till hvarje Revisionsförrättning afgifva berättelse Öfver fondens tillstånd och förvaltning för den tid, som då kommer att Revision undergå. Förmodeligen bar detta beslut blifvit fattadt och tryckt så länge sedan, att StatsUtskottet då ännu icke hade kommit i kännedom af Konungens Proposition till Rikets Ständer, med förslag till Instruction för Revisorerne; ty der har Konungen redan gifvit sin afsigt tillkänna, att anbefalla hvad här skulle begäras. Således synes denna punkt vara öfverflödig. Sidan 2Öo, har Utskottet ansettj att, med undantag af 8:de Hufvudtitelns anslag till Extra utgifter, öfriga på Hufvudtitlarne anvisade medel böra vara underkastade öppen redovisning. Jag instämmer alldeles med Utskottet i den senare delen, men icke i undantaget. Sådane som Författningarne nu äro, tror jag icke att de 100,000 R:dr till Extra utgifter äro undantagna från öp - ao6 Den 5 Mars f. m. pen redovisning. Då StatsTJtskottet likväl påstår sådant, borde det väl hafva uppgifvit skälen dertill. Men jag har ej emot, att ett sådant undantag för framtiden medgifves. Hvarje Styrelse, likasom den private, behöfver någon summa, hvilken efter godtycke må kunna användas utan granskning af andra. Om en summa, under sådant förbehåll ansloges, så kunde man vara så mycket strängare med det öfriga; och då hoppas jag* att de öfrige Hufvud titlarne skulle befrias från medels användning på sådant sätt.
Frih. von Schulzenheim, Dav.: Under en m-årig Utöfning af del embete, jag af Konungens nåd och förtroende euiottagit, mäste jag,naturligtvis hos mig hafva utbil - Den 17 October e. m. dat en öfvertygelse i det vigtiga ämne, som nu utgör föremålet för Pi. o. Ad:s öfverläggning. Ju mera jag insett delta ämnes vigt, ju mera har jag också trott mig vara pligtig att oförstäldt uttala denna öfvertygelse, dertill dessutom uppmanad af det välvilliga öfverseende, jag ofta varit lycklig nog att af R. o. Ad. få röna med mina, visst icke fullkomliga framställningar. Redan vid föregående riksdag hade jag tillfälle att utförligt yttra mina tankar i detta ämne, och jag har sedan icke ändrat öfvertygelse. Målens absoluta identitet gör nu måhända repetitioner svåra, om icke omöjliga, att undvika, och är det för sådana troligtvis inträffande upprepanden, som jag på förhand utber mig R. o. Ad:s benägna ursägt; anhållande derjemte alt få förutsända ännu ett ytterligare förord, det nemi., att, om embetsmannen, hos mig förenad i samma person som ståndsledamoten, möjligen åt den sednare skulle kunna hafva lånat något bidrag af erfarenhet, tjenande till ytterligare ledning för omdömet, R. o. Ad. likväl ville anse, hvad jag nu går alt yttra, endast såsom ett uttryck af min enskilda mening. Vid detta ämnes pröfning framställa sig naturligen 2tne hufvudfrågor, hvarifrån de mera speciella sedermera sjelfmant utgrena sig. Den första är denna: Äro de repressiva medel, som för närvar, finnas stadgade uti vår grundlag, rättsenliga? Jag menar dermed: äro domstolens sammansättning , rättegångsformen och öfriga härmed gemenskap ägande stadgandeu öfverensstämmande med vanliga rättsbegrepp? Den andra frågan är följande: äro dessa stadganden ändamålsenliga, d. v. s. i deras resultater tillfyllestgörande? Skulle möjligtvis någondera af dessa frågor, eller tilläfventyrs båda tillsammans, med nej hesvaras, framstår af sig sjelf den 3:dje frågan: hvad bör sättas i stället för det, man vill borttaga?
Rikets Ständers Revisorer hafva anmärkt, hurusom på flera ställen i Stockholms stations och Götheborgs depöts räkenskaper förofunnits skiljaktigheter emellan såväl balanser som de särskilda konti; men, då Revisorerne icke närmare angifvit dessa skiljaktigheter, är jag ej i tillfälle att annorlunda än i allmänhet kunna yttra mig deröfver; och får derföre, efter att hafva i anledning af anmärkningarne infordrat stationens Kammar-, Sjömilisoch Varfskontors yttrande, underdånigst förklara, att, enligt hvad vederbörande upplyst, der skiljaktigheter emellan balanser förekommit, sådane varit föranledda dels deraf, att vid en tidsperiod långt före den, som nu verkställda revision omfattat, vid ett års slut befintliga oliqviderade så kallade nummerförskotter icke blifvit uti ingående balansen af påföljande års kassaräkning upptagna, ehuru i hufvudboken behörigen observerade, dels ock deraf, att den kontanta behållning, som förefanns vid Götheborgs depot, då Stockholms station, på grund af Kongl. Majits nådiga bref den 11 Oktober 1854, öfvertog redovisningsbestyret för depöten, icke ingått i stationens kassa och följaktligen ej heller i dess kassaräkning, men väl blifvit i hufvudboken vederbörligen iakttagen; och att, om skiljaktighet emellan de särskilda konti förekommit, grunden dertill vore, att meded blifvit uti kassaräkningen å oriktiga titlar antingen uppdebiterade eller afförda, hvilket vid hufvudbokens uppgörande rättats. Då emellertid Rikets Ständers Revisorer kommit till visshet derom, att räkenskaperna i hufvudsak lemna öfverensstämmande resultat, hvilket synes vara det väsendtligaste, torde jag härvid blott behöfva tillägga, att såväl i afseende å inleverering af behållningen i Götheborgs depot, som i öfrigt blifvit meddelade föreskrifter, hvarigenom skiljaktigheter af den anmärkta beskaffenheten böra förekommas.
Hvad som deremot utgör pressens fördel, dess egentligaste och måhända enda förtjenst, är att vara ett uttryck, en organ för det allmänna tänkesättet, en, om jag så får säga, eolsharpa, som i fullstämmiga ackorder upfångar och återgifver de ljud, hvilka spridda utgå från nationens medvetande. Till hämmande af pressens med skäl öfverklagade missbruk, till vinnande af reformer i vår tryckfrihetslag i allmänhet, och särskildt i afseende på det derstädes stadgade ansvarighetssystem, är jag villig att lemna min röst; sådant kan vinnas på den i våra grundlagar utstakade väg, och jag är öfvertygad om att ett ändamålsenligt förslag i denna riktning icke skulle möta hinder inom något enda Stånd; en motsatt förmodan innebure en förnärmelse, hvartill åtminstone icke jag ville göra mig skyldig. Men till ett förslag, sådant som detta, innebärande en rubbning af det tyvärr nästan enda värn vi äga i ett land med en splittrad representation och med en förvissnad kommunalfrihet, kan, bör och vill jag ej lemna min röst. Må vi ej genom ett blindt ifrande emot denna makts missbruk afhända oss de deruti nedlagda ovärderliga konfroller mot en annan makts missbruk. Att förslaget, åtminstone i tvenne andra Stånd, blifvit för - C 02 Den 13 December f. m. kastadt, derom torde icke någon tvekan upstå, och tryckfriheten lärer val således f. n. och, som jag hoppqs, för ännu ganska lång tid få behålla sin grundlagsnatur. Men det höfves Sveriges R. och Ad. att, ehuru dess röst nu ej bestämmer utgången, här, genom uttalandet af ett manligt ord, visa att vi icke uro främmande för ljusets ridderskap, för frihetens adel. Och då mången inom defta hus visat sig kunna icke utan 8ra föra äfven ordets vapen, och ingep bland oss lärer finnas, som ej i mer eller mindre mån erfarit dess bildande inflytande, låtom oss ej bortkasta pennans svärd, icke nedlägga tryckfrihetens sköld! Hr Stael von Holstein, Fa b. Wilh.:
Häraf blifver följden en betydlig sedel-emission och denna bevittnas ock i förslaget att höja det af motionären, Herr Presidenten Skogman, proponerade maximum för Bankens utelöpande sedelstock. Då man så förfarit, och derjemte underlåtit, att, enligt nyssnämnde motions innehåll, bestämma och begränsa Privat-Bankernas sedei-ulgifning, hvilken desto mera böra tagas i beräkning, som de onekligen lika väl som Banko-sedlarne utgöra en del af rörelse-kapitalet, och således, fastän de icke kunna direkte ingå till Banken och utbytas emot silfver, Vik. till R. St. C Sami. 1 Afd. 13 Haft. 2 10 Bil. till Banco-Uiskotlcts Betänkande, N;o 29. likväl tjena att i allmänna rörelsen supplera de Banko-sedlar, som man kan behöfva att till silfver-utvexling använda, är det icke försigtigt att för Banko-Styrelsen inskränka tillgången på användbara obligationer till hvad som motsvarar Banko-Diskont-fonden, omkring 3i millioner i silfver, eller mindre än det quantum silfver, som under de 3 sista åren utgått ur Bankens hvalf. Ett ytterligare skäl emot denna inskränkning hade ock förefunnits om man fästat uppmärksamheten deruppå, att i följd af vidtagande vid denna Riksdag af flera lagstiftnings-åtgärder för alt befordra begagnandet af inrikes vexlar, delta nyttiga rörelse-medel troligen snart nog skall komma att spela en märklig roll, octx i förhållande derefter äfven supplera Banko-sedlarne, för hvilkas användande till silfver-utvexling, en ökad lätthet derigenom beredes. För utlåningen emot pant af ädla metaller, säkert deri mest ändamålsenliga af Bankens utlåningar, har fonden hittills icke varit begränsad. Nu har den blifvit det. Man har dock tagit rundt till; och jag gör emot bestämmelsen ingen anmärkning, men desto mera mot det föreslagna stadgandet, att då den bestämda fonden för en lånings-gren blifvit medtagen och tillgång på en annan linnes, denna tillgång får användas der behof yppat sig.
Husen äro små, låga och oansenliga; de flesta af träd, en del af korsvirke och några få af sten, flerestädes skiljda af mellanliggande ödetomter och trädgårdar. Trenne eldsvådor hafva under dessa 6 år öfvergått staden, en 1844 och 2:ne år 1845, deraf den som inträffade den 16 Augusti 1845 var den betydligaste, och hvarvid tio gårdar blefvo lågornas rof. Staden har 849 invånare, hvilka bufvudsakligast sysselsätta sig med jordbruk, fiske, handtverksrörelse och någon handel. Stadens ägovidd är ej ringa, men jordmånen mager, och följaktligen föga gifvande. Det indrägtigaste fisket är laxfisket i Athran, ehuru äfven det, genom strömmens uppgrundning i mynningen, betydligen aftagit, emot hvad det fordom varit. Handtvei kerierna äro i vanmäktigt skick, och af omkring 40 inom staden bosatte mästare och föreståndare äro alla obemedlade, de fleste fattige. Krukmakeriet är den enda näring, som vunnit någon förädling. Handeln är utan rörelse och lif. Etom vanlig bodhandel med kringboende allmoge, består den i uppköp och föryttrande af något trädvaror, mest ekoch bokestäfver, hvilka sednare till en del förarbetas Lill tunnor och dylikt, och sedan afsättas på Götheborg. Staden, som saknar stapelrätt, hör under Warbergs tullkammare, der tullumgälderna af inoch utgående fartyg skola erläggas. Halmstad. Staden är belägen på vestra stranden af Nissan, helt nära dess utlopp i hafvet. Fordom var staden befästad, men fästningsverken blefvo 1736 utdömde, och sedan till en del raserade; lemningar deraf finnas ännu qvar, bestående i förfallna jordvallar, hvilka omgifva staden, och det åldriga, af läcka parker och trädgårdar utmärkta slottet, som nu utgör landshöfdingens residens, och tillika innehåller länsstyrelsens embetsrum rn. m. Den fordna slottskyrkan begagnas till magasin, och är, som sådant, nyligen reparerad, lnvånarnes antal uppgick vid 1847 års slut till 2,493 personer^ Inom 33
Fotsvett eller kroplanteringen använder man löfjord, i niskt kalla fötter blir ofta följden däraf. bottnen blandad med grof sand, litet Genom kalla fötter stores det jämna kalk oeh tegelgrus. Öfver sommaren blodomloppet. Hos andra organ visar böra alla kaktésorter ställas ut i det sig ökad tillströmning och s. k. konfria, där de med krukorna sättas ned gestioner uppstå, som ofta hela lifvet i en rabatt, så mycket som möjligt utkunna plåga den, som en gång ådragit satt för solen. Varma dagar vattnas sig dem. En regelbunden vård af fötde duktigt. Till en början växa de terna borde således ej underlåtas af visserligen långsamt och tyckas till och någon, för att hålla blodomloppet jämnt med helt och hållet vilja afstanna i och därigenom stärka nerverna. På växten, men om en kort tid skjuta de morgonen strax efter uppstigandet tvätkraftiga skott, som snart bli fasta och tar hvarje vid renlighet van människa träartade. ansikte och händer, men fötterna försummas vanligtvis. Och ändå borde i ingen gå till sängs om aftonen, utan att först tvätta sig om fötterna. Vattnet, i hvilket man först doppar fötterna, bör vara kyklaget, sedan kan man taga kallt. Efter tvättningen torkar man fötterna väl och gnider dem, n pålitlig, ärlig och villig kokersärskildt fotsulorna, tills de bli angeska, skicklig i god matlagning, nämt varma. På detta sätt kunna till bakning och allt, som uti ett och med kroniskt kalla fötter bli varma. landthushåll förekommer, med goda rekommendationer, erhåller genast förmånlig plats på mindre herregård i Södra Dalarne, 5 timmars väg från S y l t n i n g -. Stockholm, i.folkrik trakt. Godt beSmultronsylt. Smultron böra, som bemötande utlofvas. I allo sex persokant, aldrig koka, emedan sådant sylt ners hushåll. Svar till » G. F. Å. », skulle få en bitter smak. Utom sättet Krylbo.
Om Stats-Utskottet förut hyllat denna absolutistiska sats, hade åtminstone den fördel vunnits, alt Riksdagen blifvit betydligen förkortad och alt en ringa ersättning sålunda erhållits uti besparade flera hundrade tusen Riksdaler, allmänna och enskilda Riksdags-kostnader, — den agrement oberäknad, att Stats-Utskottet, i sådant fall, fått tilläfventyrs någon gång skåda ett mildt solsken på den himmel, som länge varit skymd af dystra moln! Ått Stats-Utskottet nu vid Riksdagens snart förväntade slut sökt alt medelst beredande ej blott af Riksgälds-Contorets borgensansvar för enskild gäld, utan ock af en ny utväg till kullkastande af Förstärkta Stats-Utskottets beslut, tillvinna sig ett förut, under Riksdagen, från Kronans sida saknadt bifall, skall utan tvifvel ådraga Utskottet mångå af dess Committenters rättvisa förebråelser, ulan att förmå läka de djupa sår, som Utskottet genom sitt föregående helt olika beskaffade handlingssätt annorstädes förorsakat. För min del kan jag icke annat än beklaga, att Stats-Utskottet numera intagit en för Representationens dyrbara bestämmelse så främmande position; med betygande hvaraf, jag instämmer i Herr TYoerns reservation och vördsamt yrkar, att Rikets Höglofl. Ständer måtte, med antagande af hvad Stats-Utskottet förut i ämnet tillstyrkt, ogilla Stats-Utskottets ifrågavarande grundlagsvidriga beslut.” STOCKHOLM, tryckt i Ecksteiuska Boktryckeriet i S35. Siats-Utskottets Memorial N.-ris 4^4 och 4^5. t N:o 454. Ankom till Exp.-Utsk. den 39 April. Memorial, i anledning aj erhållen återremiss å Stats-Utskottets Utlåtande JV:o Ifrån Preste-Ståndet har Utskottet erhållit återremiss å dess, under N:o 43a, afgifna Utlåtande, i anledning af Kongl.
N:o 34 till en ändamålsenligare organisation af Statsrådet. R. o. Ad. beslöt, att detta rnemor. skulle punktvis pröfvas. 5 § Reg.F. R. o. Ad. förblef vid sina i afseende härå fattade beslut, samt godkände voter:spropos:na litt. A. och B. 6 § Reg.F. BorgareStts anmärk n. örn två Departementers sönder klyf ning till tre. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anhåller att få veta, huruvida BorgareSt. frånträdt sitt beslut i denna fråga, i hvilken händelse voter:spropos:n under lit. C. är öfverflödig. lindert. Ridd. Secret.: Någon underrättelse, huru Constit. Utsk:s betänk. N:o 4*3 hos de öfriga Stånden blifvit afgjordt, har ännu icke ankommit. Voter:spropos:n lit. BorgareSt:s an märk n. om två andra Departement e r s sammanslående till ett. Voter:spropos:n lit. D. godkändes, Departenternas benämning samt fördelningen af åren der na Departementerna emellan. Hr von Hartmansdorff: Utsk. har föreslagit den förändring i R. o. Ad:s beslut, att Departementet för handeln och näringarna skulle i stallet kallas Civildepartementet. Detta namn har det fel, att det icke uttrycker, hvad som menas. Skulle man deremot önska, att blott ett ord uttryckte benämningen, så skulle jag föreslå Näringsdepartement, ty handel, såsom ock varande en näring, är deruti inbegripen; men vill man icke antaga detta, så tillstyrker jag, att Ståndet måtte vidblifva sitt förra beslut.