Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror således, att de bevär:sskyldige ieke hafva skäl att neka att ställa sig i led med stammen. Hr Möllerhjelm, Axel: Jag anhåller att få beledsaga återremissen med en upplysning i afseende på gamla passevolance-fonden, den nemi., att, ehuru jag icke till siffran nu kan erinra mig dess belopp, denna fond likväl icke på långt när bestiger sig till den summa af 298,000 r:dr, som Gr. Cronhjelm uppgifvit. Derjemte får jag tillkännagifva, att fondens räntevinst är afsedd för pensioner åt en del tjenstemän inom de fordna commissariaten, hvilka blifvit uppförda på indragningsstat, och kommer dessutom att användas för de KrigsCollegii ledamöter, som blifvit på indragningsstat uppförda; hvarförutan, om jag ej missminner mig, åtskilliga publika byggnader med samma ränteraedel måste underhållas. Gr. Cronhjelm: Jag får äran upplysa den värde talaren, Hr Peyron, att jag icke talat om någon tid, som vore bestämd uti bevär:slagen. I afseende på beloppet af gamla passevolance-cassan, sorn, efter den siste värde talarena ^uppgift, icke skulle utgöra 298,000 r:dr, får jag tillkännagifva, att jag tagit siffran från StatsUtsk:s revisionsbetänk. % som här sednast förevarit. Jag vill icke vidare ingåidiscussion derom, att denna fond ej har skyldighet underhålla några K. pavilloner m. m. d. StatsUtsk:s utlåt. N:o 81 återremitterades. Upplästes och lades på bordet K. M:s d. 7 dennes gifna och denna dag ankomna nåd. propos. till R. St., ang:de grunderna för markegångsprisens bestämmande, räntepersedlarnas omsättning och förenkling, indelta räntors och tiondeanslags återingående till Kronan, samt andra med grundskatternas utgörande gemenskap ägande ämnen. Upplästes och lades på bordet ncdannämnda inkomna betänkm och utlåt:n från: ConstitutionsUtskottet:
Betänkan deri, 357 omständigheter , såsom ägarens gäldbundna tillstånd eller försäljning på UtmätningsAucfioner, kati för eit eller annat Hemman falla under dess rätta belopp, bör icke rättvisligen förändra principen i det hela, eller förminska den nya ägarens skylldighet att erlägga Bevillning efter rät'a värdet i förhållande till andra Hemman af lika godhet, hvilket äfven Utskott tet i Redactionen af den lill flemmans-Uppskattningen meddelte föreskrift sorgfälligt före» kommit. Någon anledning till den farhåga, sorn 1» från olika synpunct^r blifvit yttrad, att ifråga* varande Minimi Tabell kan medföra mycken oreda vid dess tillämpning, i synnerhet ökade tyngder förde Sk3ttskyldige af Landshöfdingarnes förbindelse att hvar för sitt Län lefverera en viss Summa och en deraf förorsakad Uppskattning af de verkelig» i Orten gängse och af myntförändringen beroende värden, vida öfver hvad Egendomar t andra Län blifvit uppskattade ; och att genom denna Tabell Taxe:ingsmännens åtgärd blott inskrankes att fördela, ej att ålägga Bevillning, så au Berednings och TaxeringsCommitteerne hädanefter blifva öfvérflodigej kan Utskottet för sin del icke finna; tvärtom torde det, vid närmare granskning af dessa omständigheter, falla begripligt, att MinimiTabellen, långt ifrån att förorsaka oreda, snara-e skall verka till ordning och säkerhet, då alla förflutne arens beräknings summor för hvarje Län deruti äro anförde och således en auvis - Bihang tili Riks-St. Prot. igig-igig. ^:te Sami.
För öfrigt har jag varit af skiljaktig mening med de sammansatta Utskottens pluralitet uti följande punkter, nemligen: §. 7. Beslutet/ alt godkänna aktier såsom säkerhet för gruhdfond anser jag vådligt, emedan högst få sådana papper lemna samma säkerhet som inteckning i fa stighet inom taxerings-vardet. §. 9. Utom hvad jag, i afseende å denna §, här ofvan anfört, får jag nu tillägga, alt bestämmandet af 6 R:dr 32 sk. Banko såsom lägsta sedel-valör, enligt milt förmenande, nära nog omöjliggör bedrifvande af Privatbanks-rörelse. Under öfverläggningen inom de sammansatta Utskotten har visserligen blifvit anförd t, att allmogen förlorar på Privat-bankernes sedlar, t. ex. vid krono-uppbörden, men detta skäl, som gäller emot Privatbanks-sedlar af alla valörer, är minst tillämpligt förssa små sedlar som 3 R:dr 16 sk. Banko, emedan dessa, såsom oanvändbara vid större penningeremisser, endast till ringa belopp träffas i rörelsen utom provinsen, ulan till största de - 24 Bankooch Lag-Utskottens Betänkande, N:o 1. len äro gångbara i Bankernes grannskap, der man ej äfven ty rar att förlora på dem. Dessutom skulle genom bestämmande af den högre sedel-valören kännbara olägenheter uppstå af brist pä Riks-bankens småsedlar lill vexling. §. 11. Örn man ej får anlaga, att sammansatta Utskottens afsigt varit att, så vidt görligt är, omöjliggöra Privat-banker, är svårt att inse, hvarför dessa Banker blifvit betagne rättigheten alt utgifva sedlar på sådana säkerhets-handlingar, sorn blifvit satte för kreditiver och äro af beskaffenhet alt kunna användas som säkerhet för grundfond. För min del linner jag ingen våda deruti och anser således Utskottens beslut i denna punkt mindre lämpligt. §. 23.
Jag mins den tid när menig» heren wägade lif och eget,dom för en Sup eller flera, alltsom magarne säbank tarftvade, kanike lika modigt, som Krigaren sörswarar sig mot sin F-.snde. Hätkiga disputer uppgjordeö antingen Kronans eller Lönnbrännarrns Branwin borde betalas högre eller lägre. Ja hwtlketdera ägde. största elke mästa kraften, att rusa menmssor. För att rätt utröna allt fadant, inrättes fä wiva möjeiigk mar Krogar wid olla wäaar, fsm moro utsirademed de räckesta Krogssylrar, ibland hwilka ett stort 6 rmv z:ne Kronor äfwen syntes blänka. En fädaN Krogssylk sans förtedit ar ännu qwar wid Arboga Stads.TullHmem wille icke tygä pä ett sädant ställes för akt aftätlja sina penningar och förnöta sin tid i maklighet, hwarest aemmen kittlades med flera läckra Supar sä al Kronsom tzvn-bränwinHwar och en fö-jde deuti sin smak; Böndernas Höstar som med tomma magar finao stä wib Krogdö-ren, wsro de enda, som k-andrade inrättningen i hela sin widd. Flere omstädighetet bidrogs ändteligen, att denna näringsgren oles ofta pätalad. Det gjorde oenjghtt Medborgare emelian. Disputer uppstodo, antingen Bränwins-brännrn§en bords aldeles inställas, elier blott ske pä en Ridd. och Ach Proc. 5. B. witz 7- yr 8 Den 20 Januari!. witz bestämd tid. Allt lödant försöktes, utan sitt kunna utröna c.f alia förstager, hwilketdera war vet bästa för Riket. Upplysningen, som i olla Samhällen rrerkal och besrämjat, hwad som warit bäst för en Stat, framlmög sig omsider här i Riket utl denna Soken.
Chef arfvode Byrå-Chef för föredragning i Högsta Domstolen af der förekommande frågor, angående stiftande, upphäfvande, ändring eller förklaring af lagar och författningar dito för handläggningen af de ifrån f. d. Rofkanslers-expeditionen förflyttade trvckfrihets med flere ärender dito för handläggning af statistiska med flera frågor, som ej höra till de två andra Byrå Chefernes behandling Registrator Canzlist Copist ■ dito Vaktmästare dito Löner och arfve den. Pensions belopp. När från summan af nuvarande beloppet . - afdragas de deruti inbegripna, men af särskilt anslag utgående Ijus penningarne utgör återstoden 16,426 R:dr R:mt eller 10,950 R:dr 32 sk. banko det belopp, som i gällande Riksstat är för Expeditionen upptaget med åtskillig under lönerna beräknad spanmål. 1 det nu föreslagna beloppet 27,400 R:dr skulle utöfver nuvarande stat eller nyssnämnde 16,426: erfordras ett tillägg för Expeditionen af R:mt R:dr 10,974: 10.974: 27,400: hvaremot anslaget till skrifmaterialier och expenser skulle minskas med ett emot ljuspenningarne svarande belopp . 430: och den verkliga tillökningen således blifva 10,544, äfvensom all spanmålsberäkning under lönerna skulle försvinna. Bil. N:o 1 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1866. 5 2:o i afseende å Högsta Domstolen.
Min mor har ju ingenting mer än sin pension att lefva af, och det räcker inte långt. Ja, jag var visst ett barn, som var svårt att handskas med. Jag var så inbunden. Och så var min fantasi så öfver alla gränser stark, den var i verksamhet oupphörligt, och den har aldrig fått egentligt aflopp. Jag skref ju aldrig vers eller dylikt som andra sysslade med. Jag har ibland trott, att fantasien kan vara på en gång så stark och så bunden, att man till och med ej kan gifva den uttryck. Ja. Och när jag var fjorton år lemnades jag ensam. Det var naturligtvis ingen, som anade, att det var farligt. Jag kan minnas, att det sensuela var vaket hos mig, när jag var åtta år. Ja. Man borde öfver hufvud taget akta sig att lemna barn för mycket i ensamhet. Grane kände för vännen ett medlidande, med hvilket blandade sig en underlig känsla af den vördnad, som man altid ägnar lidandet. Han slog i glasen, och ur stånd att på annat sätt uttrycka sina känslor, räckte han Schultz det ena glaset och klingade med honom: – Skål och välkommen. Schultz bytte hastigt om ton. – Nå än du då? sade han med ett litet leende. Lefver du ännu i oskyldighetens tillstånd? – Nej, sade Grane tvärt. Schultz gjorde en rörelse, som om han skakat något af sig: – Ja, det ena är otäckhet, och det andra är också otäckhet. Men jag vill inte bli af ens med min sjukdom, om jag då skulle få tillbaka mina pojkfantasier. Grane nickade, och båda tego en stund. Solen tittade in genom fönstret och lekte mot ett af vinglasen, så att vinet gnistrade i dunkel, glödande färg. – Du lär umgås med Randers nu för tiden, sade Schultz, afbrytande tystnaden. – Hur vet du det? – Jag träffade honom på gatan, när jag gick hit. – Känner du honom? – Ja, mycket väl. Jag träffade honom rätt ofta, den tid du var borta på kondition. Jag känner honom kanske till och med för väl. Grane såg brydd ut och svarade endast: – Han intresserar mig mycket. Och jag tror, att man är orättvis mot honom. – Det är så mycket affektation hos den karlen, det är hela saken.
Den enkle, storslagne og saa ve1 gjennemtsnkte plan, det beltemod der fremstillede hele dette eventyr som noget ganske ligefremt, den nssten barnlige patriotisme at ville plante Norges flag ffirst paa Nordpolen, alt dette gjorde en umaadelig virkning, og Stortinget har da ogsaa ladet sig rive med till den erkjendelse at ' gamle moder Norge har ffirpligtelser lige overfor suadanne sfinner og saadanne bedrifter og a t. de maa vove pungen hver en modig mand vi1 vove livet. M. fl. ' En bit statistik. Statistiken eröfrar standigt nya omraden. S&amp; hafva till och med de turister, som under de senaste tolf Aren ströfvat omkring i de norska högfjallen vid Tyins och Gjendins strander, r&amp;kat ut för en statistiker och hans tabeller. Af dessa tabeller, som meddelas i " Den norske Turistforenings Brbog for 188gn, f&amp; vi veta huru mánga turister som iirligen besökt Tvindehaugens och Gjendebodens turisthyddor, hvilken nation de tillhört o. s. v. Möjligen kan dët intressera Dagnys lasare att f i vota, att i ingen nation ar procenten af kvinnor s&amp;, Dagny. stor som i denBvenska. Bland norrmannen a r antalet män ungefär 3 ggr s i stort som antalet kvinnor; hos danskarna 2 ggr, hos engelsm8nnen 7 ggr, hos tyskarna 10 ggr och hos " andra nationern 9 ggr. Hos svenskarna .deremot blott ' / s gAng. Jtbmfbra vi kvinnorna inbördes s&amp; hafva hyttorna besökts af flera svenska kvinnor an af n&amp;gon annan friimmande nations. Norskornas antal deremot ä r ungefibr 8 ggs s&amp; stort som svenskornas. Tills vidare antaga vi att detta senare beror d e r ~ &amp;, att hvar och en i försts hand lyssnar till den egna granens susning.
Utlåtande, angående Revisorernes anmärkning i afseende på Götheborgs Biskopshusfondt Stormäktigste Allernådigste Konung! Den af Rikets Ständers Sr 1841 församlade Revisorer väckta fråga om Biskopshuskassans ställande under Konsistorii vård och medlens förräntande var redan den 4 November 1840 föremål för Konsistorii Utlålande, hvilket ock, under samma dag, till Kongl. Kammar-Rätten ingick, till följd af dess Öfver-Revisions-Kontors anmärkning vid Konsistoiii 1837—1S38 års Räkenskaper; Konsistorium upplyste då, alt Kongl. Brefvet af den 3 Februari 1819, sorn angår inköp af nytt biskopshus, i det sist afbrändas ställe, anbefallde köpeafhandlingens äfslutande åt Konungens Befallningshafvande, i samråd med Biskopettj men icke med Konsistoriumi Enligt Kongl. Brefvet den 13 December 1821, åligger det Konsistorium alt årligen afgifva räkning öfver de inkomster, hvilka tillfallit biskopshuset; men icke finnes i samma Kongl. Bref den mening uttryckt, alt Konsistorium äfven skall föra räkning öfver utgifterna, hvilket ock skulle blifva hardt nära omöjligt, enär Konsistorium, såsom embetsmyndighet betraktadt, val in pleno skulle, utan för hvarje särskilt fall tagen besigtning, hafva svårt att kontrollera, huruvida en anmäld reparation å biskopshuset påfordrade en påkallad Utgift. Konsistorium skulle ock, genom vården af biskopshuset^ kassamedel, iklädas åliggandet af ettslags ekonomiskt inspektorat öfver Stiftets Biskop, hvilket Konsistorium år 1840, i skrifvelsen till Kongl. Ka mmar-Rätten, förklarade, såsom för sig opassande och äfven obehöf3igt, alldenstund Biskopen sjelf afgifver räkning öfver utgifterna för embetshusets vårdnad, hvilken läkning hvarje år bifogas Konsistorii räkenskaper och, genom Konungens Befallningshafvande, till Kongl. Kammar-Rätten insändes.
Han beklagade, att detta mägtiga svärd blifvit genom döden beröfvadt den stridande församlingen, och tvekade ej förutsäga, att den tid, som nu inbrutit, måste blifva en hård tid, en pröfningens tid; men han uppmanade sina åhörare att trofast hålla sig till det sanna ordet och under motgången förtrösta på den Gud, som i dag så mägtigt uppenbarat sig för deras jordiska ögon. – Hvad menar han med denna uppenbarelse? frågade prokonsuln de närstående, och man skyndade upplysa, det biskopen i dag hade uppväckt Simon helgonet ifrån de döde. Annæus Domitius ville se den döde och ånyo uppväckte. Eufemios underrättade honom, att Simon nyss blifvit buren till det biskopliga palatset. På de soldater, som åtföljt prokonsuln, hade denna underrättelse, som genast blifvit spridd ibland dem, gjort ett djupt intryck. Men Annæus Domitius, som tviflade på allt och tviflade på intet, allt efter lynne och omständigheter, var i dag icke öppen för den bevisande kraften af ett underverk. Det endast retade hans nyfikenhet. Han beslöt att från kyrkan begifva sig direkte till biskopliga palatset, för att se den uppståndne. Med en närmare beskrifning öfver undrets förlopp skulle han utan tvifvel undfägnas af sin fromma Eusebia, som nu intog hedersplatsen der ofvan på galleriet och säkerligen blifvit mycket öfverraskad af sin Annæi plötsliga uppträdande i storkyrkan. – Bah, sade han till en af sina centurioner, – Apollonios af Tyana och Simon Magus hafva också uppväckt döda. Det är en konst, som nu för tiden odlas med mycken framgång. Att i våra dagar dö och ej blifva uppväckt är en ogynsam tillfällighet, ett dåligt tärningskast, caniculœ och ingenting annat. Under tiden hade mannen, som Athanasianerna sett vid hörnpelaren till tvärskeppet, och hvars åsyn stärkt de lifdömdes mod, trängt sig genom hopen, som skiljde honom från koret, och närmat sig prokonsuln.
Carlskrona utvidgande samt till en ny till nya dockans till smedjans i styckekran, äfvensom bomstängsel i Stockholm till nya gevärs anskaffande och gamlas förändring till slagkrulsantändning lill anskaffande af ett slenkolsförråd af circa 13,000 tunnor till reserv-beklädnads-förrådels för beväringen förökande till arbetslöner för bevärings-beklädnader samt tält 33,700; 88,560: 52,400: 30,000: 20,000 45,000 20,300 Den summa, som rummet erfordras, för tillfälliga behof i främsta utgör således 2,880,460: 32 ”Då emedlertid tillgångarne icke medgifva liela denna summas utgående och mekaniska verkstaden icke eller torde medhinna förfärdigande af de för ångfartygen erforderliga machiner, inskränker jag mig att i underdånighet hemställa, det Eders Kongl. Maj:t af Rikets näslsammanlrädande Ständer läcktes i nåder begära, utgående på tre år:” ”för nybyggnad af en ång-korvelt om 300 hästars kraft 293,000: dito af 2 ångbogseringsfartyg af 100 hästars kraft . 261,000: för bombkanoner och projectiler 33,700: „ nya dockans fullbordan 88,560: „ gevär 30,000: „ stenkol 10,000: „ reserv-beklädnad för beväringen 45,000: samt till utgående på en gång: lill arbetslöner och tält för beväringen 20,300: Summa 781,560: Uppå Stats-rådets öfrige ledamöters underdåniga tillstyrkan, fann Kongl. Maj:t godt i nåder gilla, hvad Departementschefen pä ofvanberörde sätt föreslagit och hemställt, såsom följd hvaraf, uti Kongl. Maj:ls nådiga proposition till Rikets nästsammanträdande
Dock som Bonde-ståndets nuvarande sekreterare icke är bosatt här i hufvudstaden, synes billigheten fcrdra, att han, likasom den embetsman, hvilken näst före honom från en aflägsen landsort hitkallades för att i enahanda egenskap tjenstgöra, erhåller ej allenast godtgörelse för sina resor till och från riksdagsorten, utan ock serskild hyresersättning under sitt vistande härstädes; anseende Utskottet sistnämnda ersättning böra utgå med 50 r:dr i månaden 5 hvilket belopp visSferligen med 16 r:dr 32 sk. öfverstiger den, samma stånds sekreterare under 1834 och 1835 års riksdag tillerkända, hyresersättning, men i betraktande af det härmed afsedda ändamål ingalunda torde kunna anses vara för högt. Beträffande alla öfriga nu ifrågavarande arfvoden och traktamenten, så finner Utskottet sig icke ega någon giltig anledning att föreslå förändring, vare sig till ökning eller minskning i deras vid sistförflutna riksdag fastställda belopp, hvilket, likasom sättet för desammas beräknande, med några undantag bibehållits oförändradt sedan mer än 30 år tillbaka. Vidkommande åter antalet af den hos hvarje riksstånd och Utskott nu tjenstgörande personal, samt den tid, hvarifrån dess aflöning bör beräknas och utgå, så har Utskottet från vederbörande kanslier införskaffat bestyrkte uppgifter härå, hvilka, i fråga om Utskottens betjening utöfver det i Riksdagsordningen bestämda antal, blifvit jemnförda och funnits öfverensstämmande med Rikets Ständors derom meddelade beslut. Under åberopande af Utskottets nu yttrade åsigter och meddelade upplysningar, får Utskottet således tillstyrka, att Rikets Ständer måtte gilla och fastställa följande förslag i afseende på den Riksståndens och Utskottens sekreterare samt öfriga kanslipersonal under denna riksdag tillkommande aflöning; uti hvilket förslag de dagar finnas uppgifne, från och med hvilka hvar och en af bemälte personer är berättigad att sitt arfvode eller traktamente uppbära. Hos Ridderskapet och Adeln:
S. D. Remitterades till: Banko-Utskottet: l:o Prosten Berlins den 21 innevarande månad bordlagda motion, angående tillökning i kassa-kreditiv-fonden för Malmö Låne-kontor; och 2:o en af Lektor Söderberg denna dag väckt motion, om tillökning i låne-fonden vid Wisby Låne-kontor. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet en af Doktor Nordlander nu afgifven motion, om' afskaffande af Latinska språkets begagnande vid disputations-prof för Pastoral examen m. m. S. D. Föredrogos och remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, i Ståndet den 21 dennes väckta motioner: l:o af Doktor A■ Nordström, angående tillägg i Kongl. Maj:ts Nådiga Stadga för Folkundervisningen i riket den 18 Juni 1«42, § 6 mom. 2; och 2:o af Doktor Björkman, att redaktionen af 8 § i nu gällande Nådiga Förordning om kyrkoråd måtte bringas i hufvudsaklig öfverensstämmelse med 13 § i den antiquerade Kongl. Förordningen om kyrkoråd af deri 26 Februari 1817, tillika med hvad i anledning deraf nu blifvit yttrad t och anfördt. S. D. Till Bevillnings-Utskottet remitterades en af Doktor Björkman den 21 innevarande månad väckt motion, om personliga skyddsafgiftens upphörande såsom bevillning och samma afgifts debiterande och utgående såsom fattigvårds-afgift, på samma sätt som folkskole-afgiften, jemte med anledning deraf i Ståndet denna dag afgifne yttranden. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades: l:o Prosten Berlins den 21 dennes bordlagda motion, om en jernbana ifrån Ringsjön till Ystad; och 2:o en af Prosten Undberg denna dag väckt motion, om understöd för Länsmans enkan Johanna Memsen. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utskottets Memorial, N:o Ö, i anledning af erhållen ålerremiss å Utlåtandet N:o 4. Från Vullofl. Borgare-Ståndet-.
Cederström såsom en af honom väckt motion uptaget, och att, vid sådant förhållande, R. o. Ad. torde finna, att den K. Skrifvelsen jeftite Frih. Cederströms yttrande borde remitteras till StatsUtsk. Ropades Ja. Föredrogs Hr von Hofstens, Sten Erland, d. 5 d:s bordlagde motion, att K. Svenska Aktiebolaget för jernväg mellan Köping och Hult måtte återbekomma återstoden af de i K. StatsKontoret såsom säkerhet för jernvägens fullbordande nedsatta, till Staten förverkade medel. Hr Hjärne, Harald: Jag begärde i förra plenum denna motion på bordet, då jag hörde, att motionären begärde återfåendet af den nedsatta summan utan något förbehåll; emedan det är kändt, att åtskilliga brister ännu förefinnas i als. å fullbordandet af jernvägen mellan Arboga och Orebro, synnerligast i afs. å byggnader, hvilka icke kunna af Bolagets egna tillgångar bestridas. Jag trodde det derför vara nödigt, att vid återfåendet fästa det vilkor, att denna summa skulle användas för den redan färdiga jernvägens kompletterande, äfvensom till förökande af materielen, som snart torde visa sig otillräcklig. Men då jag nu erhållit uplysning om, att meningen är just att använda de deponerade medlen på det sätt jag antydt, anhåller jag blott att denna förklaring, som jag trott mig böra afgifva, måtte få åtfölja remissen till Utsk. Öfverläggningen förklarades slutad och motionen jemte yttrandet remitterades till StatsUtsk:t. Dea 9 November. las Efter skedd föredragning af Hr Stjernefeldts, Claés Ferdinand, på bordet hvilande motion ang:de reorganisation af Folkskole-styrelserne m. m., yttrade Hr Bibbing, Arvid: Jag erkänner ganska väl vigten af flera af de anmärkningar, som blifvit af motionären framställda; men jag vill dock fästa upmärksamheten derpå, att folkskolan numera synes kunna hoppas en bättre framtid, sedan vi fått kännedom af K. M:s Nåd. Propos. om densamma.
Med Löngberg hafva flere af Ståndets Ledamöter sig förenat* men Lalemannen deremot erinrat, att* då man i allmänhet Syftar till näringsfrihet, det synes obilligt att förneka torpare brännvinsbränning. Memorial af Måna Matthissonfrån Christianstads Län, som påstår, att brännvinsbrännings-rättigheten mätte blifva landet ensamt förbehållen* och följa ktei igen städet nes brånnvirtsbränriings-rättighet och kronobrännerierna böra upphöra. Memorial af Jonas Jonasson från Elfsborgs Län, sorn anser det icke vara öfverensstämmande med billighet, att gästgifvarne genom författningar äro fråtttagne rättigheten, atfc, utom vid måltider* lemna brännvin Stiptals till resande elier någon annan komma n d« person. Med Olof Jansson hafva förenat sig Jonäs Llåkansson från Calmara Län, Myiin och Ahlgren från Elfsborgs Län, Eric Ericsson fran Stockkolms, Pehr Bengtsson från Hallands, Jondi Gråberg och Andérs Nilsson från Carlstads Län* samt Lars Andersson från Skaraborgs Län. Memorial af Nils Llåkansson från Skaraborgs Län, hvaruti äfven han påstår upphäfVandet af förbudet mot brännvins minutering af Gästgifvare, man bestrider för öfrigt den gjorda motionen, att minuterings - 6ie Besv. och Tiken. IJtsk. Betänkanclen. lätt borine för alla vara öppen, som idka brännvinsbränning'. Härmed hafva flere Ledamöter sig förenat. Memorial af Eric sindersson från "Vesterås Län, hvaruti han yttrar, att den jord, på grund af hvars innehafvande Städerrie hittills åtnjutit brännvinsbrännings-rättigheter, från början är donerad endast till jordfruktersplanteraude samt till Linoch Hampsåning, men den begagnades omsider till framalstrande af alla andra slags landtmanna producter. Städernes innevånare hafva derföre på en gång blifvit både jordbrukare och handtverkare, då Landtmannen måste åtnöjas endast med jordbruket.