Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Biskops-embelenas inkomster blifvit upplyst har Kongl. Majit funnit dels alt de egentliga Biskopslönema icke lemnade tillgång tili Biskoparnes aflönande på ett mot deras värdighet och vigten af deras åligganden svarande sätt, utan att elt prebendepastorat blefve hvarje Biskop anslaget, hvartill Kongl. Majit ansett giltiga skäl äfven i öfrigt vara för handen; dels ock att de inkomna uppgifterna väl utvisade Biskoparnes nuvarande inkomster, men icke kunnat lemna någon visshet om det belopp som, i mån af afgång, blefve för en reglering af Biskoparnes löner att tillgå, hvarföre också en sådan nu icke kunde uppgöras till alla sina delar sä bestämd, sorn Kikeis Siänder syntes hafva åsyftat. Då emellertid genom den skedda utredningen vore ädagalagdt att Biskoparnes nuvarande löneförmåner, genom deras jemnare fördelning samt ett ändamålsenligare användande af dithörande hemman och lägenheter, voro tilliäckiiga att förse samtliga Biskopar med bkä iga löner älven om något mer än halfva auialet af dem nu atis agna prebendepastorat Irängingo deras inkomster och blelvo med egna Pastorer försedda samt att framdeles ett, om också ej särdeles betydligt, öfverskott derå sannolikt skulle upps fi, har Kongl. Majit i ofvan omformäida omständigheter ej funnit hinder för att redan vid innevarande riksdag beslut mät e kunna faitas i afseende på en reglering af .Biskoparnes löner att sä snart och i den män lagligen kuride ske bringas till verkställighet samt. på grund häraf genom den nådiga Propositionen föreslagit Rikets S änder antagande af följande Grunder för en reglering af Biskoparnes aflöning: l:o. »En fullständig reglering af Biskoparnes löner bör, i mån af nuvarande innehafvares afgång eller sä suart sädaut utan förnärmande af deras rä.t ske kan och omständigheterna i öfrigt medgifva, verkställas.»
Wi hafwe likaledes, enligt Grundlagarnes förestrift, förordnat de Sex Comitterade, hwilka jemte Justitie Ombudsmannen .böra äga wärd om Tryckfriheten. ^ Jemwäl hafwe Wi, till följe af RiksdagsOrdningens 66., 67., 68. §. ,Z walt Wäre Fullmägtige i Banqucn och Riksgäldö-Contoiret, och för de förre utfärdat Wärl i Banque» förwarade Reglemente, och för de senare med nä. gra förändringar faststält Wäk* wid sistlitzne Riksdag utfärdade Instruktion, samt tillika förordnat om Rewisorer, att, enligt meddelad Instruction, emellan denna Riksdag och den nästföljande, öfwerse och gransta Stats-Werkets, Banquens och Riksgälds.ContoiretS tillständ och sörwaltning; Ägandes Rewisorerna, att i sam. ' man - Z66 Den 12 Nowember. manhang med detza Werk, äfwen qranffa de under Commerce Collegii disposition stälde Fonder §- 19- ,Ef<er det Wi sälunda fulländat de wärf, hwilka Ost, säWr Swenffa Folkets Represen, tanter, älegat, hafwe Wi fluteligen, med deni Grundlaqarne Otz förbehällna rätt, uti detta Rlksdags-Bestut bort bestämma dagen, dä Riksens Ständer äter skola sammanträda.
Man faar lyst til att reise til England ag a t tage Agga med som guide. De fleste vi1 lzso den med megen intesesse, let, behageligt og dannet skrevet som den er .. Sympatisk og endog gsibende er skildsingen af den elskelige for fattigdom sygclom og nöd opcfreade miss Gmbam og man ser af hendes przediken og h r d e n blau (1t sailafimdets bzerme a t det er fra Englamid exemplet er kommet ii! den filantropiske virksomhed, der has skaffet mange af vore damer en saa smuk og velfortjent anseelse. Til Fredrika-Bremer-förbundets udvalg af börneoch ungdoms literatur vi1 jeg tillade mig att anbefale. Illustreret Tidende for b h udgivet af Nordahl Eolfsen, med interessant og livlig text, smukke illustratione;. lege, rebus, c. s. v. og Elc gawmel prasteguard af - Kasen Stenerseu, en saudfid.ig skilt !- sing af en gammeldags norsk pmstegaard og dens beboerrh, fordringslös, elskvardig, eiendornmelig og tiltrakkende for ung og gammel. Marie Zakrzewska. Denna utmärkta kvinna, hvars namn &amp; r nara förknippadt med en af kvinnosakens största segrar, henne miste jag uppsöka strax första dagen, d&amp; jag kom till Boston, detta paradis för kvinnor, sarskildt för " emanciperaden medlemmar af könet. Jag fann henne tillika med hennes van, Julia Sprague, f. .d. iararinna, i en villa vid utkanten af staden, der dessa tvti - " a glorious couple " som de med ratta blifvit kallade - skapat sig ett vackert hem, öppet för enhvar, som kommer till dem med sinne för de idéer de sjalfva lefva och verka för. Sedermera Atersig jag Marie Zakrzewska vid m h g a olika tillfällen.
Hufvudsummor. Specialsummor. Hufvudsummor. Specialsummor. Hufvudsummor. S ecialsummor. Hufvudsummor. Specialsummor. Hufvudsimmor. Specialsummor. Hufvudsummor. Specialsummor. flufvudsummor. Specialsummor. Hufvudsummor. Specialsummor. Hufvudsummor. Specialsnmmor. Hufvudsummor. Specialsummor. Hufvudsummor. Men efter afdrag af skuld, enligt 3 9 tå 9 36 3 38 28 96 8 9 42 3 13 7 43 samma räkningar, Netto Ordin arie Stats-regleringen med tillhörande conto öfver återdebiterade förskotts-utgifter, tillföres värdet af följande bland ofvanstående tillgångar inbegripna poster, nemligen: Dito aff. d. 9:de hufvud-titelns län samt såsom försko t ter återdebiterade stats-utgifter . Beloppet af oersatta brister å f. d. 2:a, 3:e, 4:e, 7:e och 10:e hufvud-titlarne . Dito genom kapital, tillkommet vid intagning af Fång-Styrel16,000 167,626 3 0 sens tillgångar, . Dito genom anordning å Riksstaterna för år 1809 och fö- regående år Dito genom nedsättning af värdet å Krigs-Akademiens fastigheter Dito genom afskrifning af ett förskott till Myntverkets 500 10,000 ' ' Dito genom afskrifning af en brist å 7:e hufvud-titeln . Dito genom lefverering till Riksgälds-Kontoret (af NummerLotteriets tillgångar m. m.) . 33 16 55,929 14 e 2,554 31 i ~ 1 ' — Arméens Pension s-Kass as Kapital, för år 1844, Debet Balansen efter 1843 års Hufvudbok _, som var Arméens Pensions-Kassas skuld den 1 Januari 1844. än, enligt räkningen med pensionerade delägare, Af kortningen.
Banko och vid 1859 års utgång 1,540,044 R:dr 63 öre, understöd i följd af felslagna skördar eller missvexter samt hagelskador beviljats under åren 1857—1859 med återbetalningsskyldighet till ett belopp af 228,800 R:dr och utan sådan skyldighet med 5,180 R:dr eller tillhopa 233,980 R:dr R:mt samt att de till följd af missvexter eller hagelskador beviljade och utestående lån, derå skeende albetalningar bereda tillgång till nya undsättningar, utgjorde vid sistlidet års slut, 68,725 R:dr, äfvenledes Riksmynt. Då ändamålsenligheten af de: under sistförflutna riksdag meddelade och jemväl under föregående riksdagar vidtagna beslut angående sättet och vilkoren för undsättningar vid inträffande missvexter eller felslagna skördar samt dertill alsedda medels användande och tillhandahållande således blifvit af erfarenheten bekräftad, hafva Rikets Ständer pröfvat skäligt att, i öfverensstämmelse med hvad E. K. Maj:t härom i nåder föreslagit, fatta följande beslut: l:o. För behöfvandes undsättning vid inträffande missvext eller felslagen skörd eger E. K. Majit att fortfarande disponera: a) den i Rikets Ständers Riksgälds-konlor och på Kongl. Ränte-kammarens räkning i Rikets Ständers Bank innestående behållning utaf de för enahanda ändamål förut anvisade undsältningsmedel, samt />) hvad genom återbetalningar å meddelade undsättningslån kan inflyta; 2:o. Utaf de till E. K.
Han var kristen och skref sitt arbete för att visa, det verlden, i motsats mot hvad flere hedniska författare påstodo, under hednatid drabbats af fullt lika stora olyckor som under den kristna. Detta är förmodligen en orsak till, att hans enformiga skildring af alla de olyckor och eländen, som drabbat den hedniska verlden, länge varit så omtyckt, blifvit spridd i många afskrifter och tryckt i otaliga upplagor, den äldsta i Wien 1471. I den anglosaxiska öfversättning, hvarom här är fråga, finnes Otheres resebeskrifning inflickad i första kapitlet, som egentligen utgör en af konung Alfred författad geografisk inledning till arbetet. Den anglosaxiska urskriften finnes i tvenne i England förvarade praktfulla handskrifter från nionde och tionde seklen. Sjelfva Orosii historia är numera bortglömd, men konung Alfreds inledning och i synnerhet beskrifningen öfver Otheres och Wulfstans resor hafva ådragit sig mycken uppmärksamhet af forskare, såsom synes af den förteckning öfver de öfversättningar af denna del af konung Alfreds Orosius, som lemnas i: Joseph Bosworth, King Alfred’s anglo-saxon version of the compendious history of the world by Orosius. Lond. Vitterhets-, Historieoch Antiquitets-Acad. Handl. Med finnar menas här lappar; med terfinnar invånarne på Terska kusten af Ryska Lappland. Hvalrossar fångas ännu årligen på isen i Hvita hafvets mynning ej synnerligen långt från stranden (jemför: A. E. Nordenskiöld, Redogörelse för en expedition till mynningen af Jenisej och Sibirien år 1875, s. 23; Bihang till Vetenskaps-Akad. Handl B. 4, N:r 1). Numera förekomma de visserligen endast sparsamt derstädes och, efter hvad det tyckes, ej omedelbart vid land, men det lider knappast något tvifvel, att de i forna dagar voro allmänna vid Norges nordligaste kuster. De hafva tydligen derifrån blifvit bortjagade på samma sätt som de nu hålla på att bortjagas från Spetsbergen.
En större Egendom gaf icke framför en mindre, hwilken/enare den förstfödde inom samma gren, eller Attemannen §f en prioriterad gren innehade, företräde til at wara Lapm. Dä en gäng rättigheter til Säte och stämma pä Riddarhuset war gifwen ät den, som förenade älders rätt med besittning af jord, sörblef den i hans och hans Oe8cend6nt6r8 ägo, sä länge ej jordgodset föryttrades och ej stägten blef obesuten, r hwilket fall den öfwergick til den närmaste jordägande Slägtinge. Hade til nästa Riksdag nägon af en äldre Slägtgren kom - Den 19 Maj. 18g kommit i besittning af jordgodsåterflyttades rättigheten til denne. Genom detta ordnande skulle icke allenast winnås den fördel, sorn ensam borde wara tilräcklig at den afgöra, ar endast de, hwrlkas wal äi liiN-cjt fStent.dr med Stattns, wore jhagstiftare, Utan äfwen de Nyttor, dem wi blott angifwa, beredas: at det stötande af företrädesrätt, uteslutande tillhörig förstfödsel eller Slägtgrenens anclennew, förmildrades genom möjligheten at en yngre Slägting kunde komma i besittning af Riddarhus-rätt framför en äldre; at det första ätandet upmanades at bemöda sig om inciuscrie och hushållning, hwarigenom jord förwärfwades, och med den en rättwrS utmärkning säsom Fäderneslandets Lagstiftare, framför misihushällaren, som förspillt sin besittning; at den röstägande Adeln, säsom besutten, blef 0- beroende af Regeringen och Desi b^neHcsr; ak genom en nyttig brytning emellan Tjenstemänrrens och jordägarens fördel, det för Lagstiftningen icke sällan farliga forhällandet af Lagstiftarens och Lagffipallens förening i en person til en stor del förebyggdes, dä endast Jordägande Adlige Tjenstemän ägde Säte och Stämma pä Riddarhuset.
Redan har man nu besiutit Landt-Tulls-inrättningens afstaffande, innan annu någon wisshet äges om werkan af pätankte anstalter att ersatta den brist, som derigenom uti Controllen mot Lurendrägeri mäste upkomma i ett Land hwars gränser och kuster ej kunna behörigen bewakas För oloflige warors inpractiserande och kringspridande, stall nytt utrymme öppnas till framgäng i desse förderflige företag, I) terligare är ock fräga wäckt akt upphäfwa visttationer efter förbudne utländske waror; mä andamälet och söljderne af denna reforme ännu förblifwa ert ämne för gissning och widare utwcckling; emedlertid stall genom lurendrägeri visilalionere afstaffande, nytt fält öpnas till Tull-försnillning, och wär möda att här pä runstycket bestämma Tull-afgiften stall blifwa vnyttig, dä förbrytaren sättes i tillfälle, att aldeles undansnilla besse afgifter, som således, ehwad de arv större eller mindre, aldrig kunna läfwa Skaten någon säker inkomst. Men om, oaktadt den widriga utsigt, som genom desse förutnämde projecter beredes inhämste Fabriks-handteringen, Jdkarne ändä skulle äga nägot hopp att trottsa en gränslös medtäflan, sä stall dock detta Den 5 Zebruarii. 32; l detta hopp aldeles förswinna, genom den nu före» slagne anstalt, att belägga de för honom nödige rudimalerier med högre Tullty det derigenom höjda priset pä hans tillwerkning, hindrar honom frän all möjelighei akt hälla marknad med utländningen. Akt öka exporten och minska importen är otwifwelakttgt enda medlet att förbättra ett Rikes hushällning. Detta medel kan icke anwändas sedan Fa, brikerne uphöra att medwerka, och likwäl fordrar allmänna ställninaen en snar och säker hjelp.
Det snögade och snögade, och han satt orörlig på sin magra häst, under det att bataljonerna tågade förbi, tigande och tåliga. När de eftersta knektarna vände sig om och sågo tillbaka på den obekanta, ensamma ryttaren och sågo hans lilla hoptryckta dödskallehufvud, öfverföllos de af skrämsel och påskyndade sina steg. FEMTIO ÅR EFTERÅT. När gröten väl var spisad och de båda grenljusen af talg, hvilka lyste på hvar sida om tennfatet, stodo mer än till hälften nedbrunna, lyftes stolarna framför brasan. Herrgården var en af de minsta och fattigaste på bygden, men i afton märktes där ingen nöd. Halmen låg mjuk som en matta öfver golfplankorna, friska enar hade uppställts på sidorna om de mörka och rinnande fönstren, skenet ur den öppna spisen gulfärgade de kalkstrukna träväggarna, och nyss hade där till och med kringbjudits en remmare portugis. Också visste alla, att aftonens högtidligaste stund nu var kommen. Till och med de båda tjänstepigorna, hvilka i dag buro sina bästa regarnströjor, dukade af så långsamt som möjligt och glömde sig kvar vid dörren, ty nu hade gamle kapten Höök, karolinen, fått fram sin tobaksbössa och intagit själfva hedersstolen midt framför elden. Det var dock först sedan han snört af becksömsskorna och lagt sina fötter med de tjocka hvita strumporna i kors på spiskanten för att riktigt upphetta dem, som han tycktes känna sig fullt till freds. Visserligen hade han ensam fört ordet nästan hela aftonen och nu senast talat om Ehrencrona, som fått svärdsorden af konung Fredrik och aldrig kunde förmås att bära den annat än i en dosa, men i detta ögonblick blef han bister och eftersinnande och gled in på en ny historia. Det påstods nog, att han oftast ljög rundligt, men ingen tog det när, och hufvudsaken var att han berättade.
Alik. till Exp.-Utsk. dea 23 Juli 1860, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om upphäfvande af by sättning. Jemte det Lag-Utskottet fått till behandling emottaga särskilda inom Riks-Stånden gjorda framställningar om förändrad lagstiftning rörande utsökningsväsendet i dess helhet och bland dessa jemväl en af Herr Dalman, W. F., gjord hemställan om antagande af Lagberedningens förslag till Utsöknings-balk, med undantag likväl af den del deraf, som handlade om bysättning och reseförbud och som motionären ansett kunna helt och hållet utgå, — öfver hvilka framställningar Utskottet vill framdeles meddela yttrande, — hafva motioner, särskildt åsyftande bysättnings-rättens upphörande, till Utskottets behandling öfverlemnats, väckta inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln af Herr Grefve Sparre, E., och inom Yällofliga Borgare-Ståndet af Herr A. L. Holmqvist. Af dessa motionärer har Herr Grefve Sparre anfört, att bysättning såsom straff för hvarje gäldenär, af hvilken orsak hans obestånd än uppkommit, vore en qvarlefva från de tider, då, med ännu ej fullt utbildade begrepp om personligheten, fordringsägarens rätt till gäldenärens egendom förblandades med en rätt öfver hans person, den dock högre lagar än samhällets förbjöde; att man ej med bedragaren eller den med honom jemförlige öfverdådige slösaren finge förvexla den genom tillfälliga olyckor på obestånd komne redlige gäldenären, ty genom denna, såsom man föreställt sig, nyttiga stränghet i lagstiftningen inträffade, hvad erfarenheten ock visat, att man ginge förbi målet i det att, då allmänna meningen ogillade sådan stränghet, följden blefve, att lagen endast anlitades af den låge, för allmänna meningens rättvisa dom likgiltige borgenären, hvaremot den rättsinnige fordringsägaren tvekade att Bih. till R. St.
Men dessa anstalter utgöra icke landets uppfostringsanstalter; de äro anstalter för söner af den högre arislocralien, för män, hvilka aldrig behöfva vända sig till det praktiska lifvet, utan som hufvudsakligen tillhållas att i de classiska mönstren inhemta förebilderne af en stark vältalighet, förebilderne af alla de dygder och uppoffringar, som egentligen fordras af den offentliga mannen; ty endast till det offentliga lifvet uppfödes denna dass. Det är knappt möjligt för en son af en annan dass alt vid dessa universiteter vinna inträde; men deremot finnas i England en mängd andra anstalter, der visserligen äfven de classiska studierne, ehuru, efter hvad mig är sagdt, icke så uteslutande, idkas, och der äfven sådana kunskaper bibringas, som äro nödige för att framgå pä lifvets allmänna bana. Att så sker, visar sig bäst deraf, att Engelska nationen är den mest praktiska nation i verlden. Samme värde talare bär äfven sagt, att man icke borde tro, det lycksaligheten läge i formen, ty skickligheten hos lärarne skulle veta att besegra svårigheterna i methoden. Jag är visserligen en af dem, som erkänner, att lycksaligheten icke ligger i formen; men hvarför ifrar man då för formen? Hvad åter beträffar, att lärarne, äfven med en form, som hindrade dem att använda sin förmåga så fritt, som de kunde vilja och behöfva, ändock skulle kunna frambringa lika lyckliga resultater, som med en lämpligare form, sä vågar jäg verkligen bestrida detta påstående. Erfarenheten har äfven visat det, ty efter den gamla methoden, är det med lärarnes aldra största ansträngning och med elevernes aldra största flit icke möjligt, för de förre att kunna medhinna att undervisa de sednare i lefvande språk, blott till en ringa grad i mathemalhik och alls icke möjligt att på de eftermiddagar, dä skolan icke är i gång, få en qvarts ledighet för undervisning i naturalvetenskaperne. Dä detta icke kan tillskrifvas lärarnes brist på skicklighet, måste det tillskrifvas methoden.
Baab åberopade förslag icke inskränker sig lill vissa ändringar i den nu bestående grundlagen och de §§ deraf uti hvilka ändring blifvit af Const.Utsk. tillstyrkt, utan innefattar, på sätt, reservanten Hr Brinck sjelf upgifvit, ”'förslag till ny vallag, Riksd.Ordn. ”och R. F., jemte en dervid fogad serskild artikel”. Vid delta förhållande anser jag Hr Rrincks förslag ligga vida utom omfånget af de gränser, inom hvilka öfverläggningen, enl. stadgandet i R. F:s nyss åberopade 56 § bör vara inskränkt. Och på dessa skäl samt vid jemförelse af uttryckliga föreskriften uti 55 § Riksd.- Ordn., linner jag mig vara förpligtad att vägra propos. å det förslag till gemensam tanke, som af Frih. Raab blifvit framställdt. Frih. Raab: Jag vill, vid hvarje tillfälle då jag det kan, alltid rälta mig efter Hr Frih. o. Landlm:s åsigt, som säkert går ut på alt så vidt möjligt är, göra hvarje Stånds-ledamot till viljes, men i denna fråga, så vigtig som jag än anser densamma vara, kan jag ej underlåta att vädja till det omdöme, som Ståndet, enl. 55 §:n Riksd.Ordn. är berättigadt afgifva; och får sålunda begära, alt Hr Frih. o. Landtm, icke illa uptager det jag anhåller att i detta fall om Ståndets tanke blifva förvissad; yrkande alltså votering. Till följd häraf och med åberopande af stadgandet i 55 § Riksd.Ordn. hemställde II. Ex. Ilr Frih. o. Landtm, om R. o. Ad. yrkade den propos. II. Ex. ansell sig böra vägra. Hår - Den 28 Maj e, m. 321 Härvid ropades starka nej, blandade med åtskilliga ja, hvarefter II. Ex. förklarade det han funnit nej öfvervägande. Frih. Raab begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande voterrs-propos.
— Bolaget stiftades nemligen på grund af olyckligtvis oriktiga calculer öfver kostnaderne. — dag säger olyckligtvis, ty jag vill ej klandra någon för de uppgjorde kostnads^förslagens oriktighet. Några år derefter eller år, i8i5 befanns, att en mer än dubbelt större summa erfordrades, enligt ett nytt kostnads-förslag, hvilket, ännu lika oriktigt som det förra, förledde Ständerne att taga Bolaget under armarne; ty jag är säker, att om Ständerne då vetat, huru mycket utöfver det begärdte anslaget skulle erfordras för Canalens färdigbyggande, hade det icke fallit någon, åtminstone ej pluraliteten, in att lemna något bidrag. År 1823 funno åter Ständerne, alt de redan påkostat arbetet för mycket, för att afbryta det, och skammen att lemna det ofullbordadt yerkade till ytterligare bidrag. Jag lägger icke heller dessa misscalculer CanalDirectionen till last, ty det står icke i mensklig förmåga att skåda tingen under jorden, och derpå grunda säkra beräkningar. Men jag fruktar blott, att det kan gifva anledning till den tro, att det är />/}, sådant sätt som Svenska Folket skall inledas till bidrag för äjventyrligaföretag. a3o Den i3 Apr il. Mången skall kanske af dessa händelser taga sig anledning att uppgifva planer till nya företag, och börja med små kostnadsförslag, för att sedermera öka behofven i samma mån, som Ständerne finna sig hafva gifvit för mycket, för att kunna neka fortsättningen; och det är detta, som jag mest fruktar. I frågan om Canalen hafva Ständerne alltsedan 1815 icke egentligen haft frihet att neka. De hafva hvarje gång nytt bidrag blifvit begärdt, sett sig liksom tvungne att bifalla det. Om det nu ifrågavarande förskottet af 100,000 R:dr skulle beviljas , skall denna belägenhet af tvång på samma sätt, som vid sistlidne Riksdag, ännu ytterligare ökas vid den hufvndsakliga frågans afgörande om hela det begärdte bidraget.
Som jag cj kan hysa andra tänkesätt, än dem jag bade, då jag, vid slutet af 1818 års Piiksdag, väckte Motion om Publicitet vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar, förenar jag mig till alla delar med Grefve Frölich, och anser för en heder att göra det. Då frågan nu blifvit begärd på bordet, vill jag, när den förekommer till afgörande, vidare yttra mig deiöfver. Grefve Frölich: Jag linde ej väntat, att Lii ensam om publicitetens försvarande vid detta tillfälle ; men orsaken dertill torde igenfinnas deri, att frågan redan blifvit begärd på bordet. Det är således endast på Friherre Boijes mot min rigtade anfall, som jag har att svara, och som jag torde få tillrätta-visa. Dervid undanbeder jag mig först och främst alla complimenter från Herr Friherren nu och för alltid. Jag har dessutom icke yttrat mig, såsom han citerat. Jag har icke påstått någon folkets rätt att bär intränga; men jag har talat om den aktning för folkets rätt man hyser i England. Att yrka den äfven här, vore väl icke något fel, då, enligt första raden i Riksdagsordningen, det heter: Rik”sens Ständer äro Svenska Folkets Representanter. ” Grefve Horn _, Claes Fredrik: Jag hade ämnat yttra mig i denna fråga; men jag är förekommen af Grefve Frölich, med hvilken jag således förenar mig. Friherre Boije: Jag begär, att blott få säga några ord. Jag har verkligen aldrig ämnat göra Grefve Frölich någon compliment, utan endast mig sjelf den rättvisa, att ej hafva, då jag talade om de democratiska idéerne, åsyftat någon personlighet. Jag får nu blott tillägga, alt Herr Grefvens omdöme är mig fullkomligen likgiltigt. Lades på bordet. Den ao November. a3g Upplästes ofvannämnde af HofCanzleren i dag aflemnade Nio Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner och en Nådig Skrifvelse. Lades på hordet. Justerades följande: