Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan således icke finna något skäl för bibehållandet af gm 5, utan anhåller att densamma måtte återremitteras, på det Utsk:t måtte taga densamma i öfvervägande i sammanhang med de förändringar, som redau äro och kunna blifva beslutade. Hr Olivecrona, Knut: Då denna artikel var under öfverläggning i det Sammansatta Utsk:t, undgick det icke Utsk:t.s upmärksamhet, att den tillkommit egentligen med afs:de å husbehofsbränningen. Men det var just på grund af en framställning af Hr ByräChefen Nycandar, som Utsk:t beslöt att låta de qvarstå, emedan man fruktade att underslef kunde komma att ega rum och svårigheter möta för kontrollen, i händelse den borttoges. Jag anhåller derföre om bifall till Utsk:ts förslag i denna punkt. Sedan öfverläggningen härmed ansetts afslutad samt H. Exc. D en 28 Mars e. m. 4%} Hr Gr:n och Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till och dels återremiss af förev:de §, framställde H. Exc. propos. först å §:ns antagande och sedermera å dess återremitterande, hvilka båda propos:r besvarades med blandade ja och nej, hvarefter gjordes förnyad propos. å bifall till §:n, och då dervid svarades många ja jemte åtskilliga nej, förklarades ja nu hafva varit ölvervägande. § 6. Bifölls. § 7. Frih. Raab: Då R. o. Ad. i § i stadgat att endast ett slåss bränvinstillverkning skall ega rum, nemj. fabriksbränuing, torde §§ 7 och 8, som handla om olika anmälningssätt för dem som bränna, på grund deraf att de hafva jordegendom, och för dem som eljest drifva denna rörelse, böra återremitteras till Utsk:t, emedan numera samma anmälningssätt bör gälla för alla. Hr Reutersvärd: Jag tror att Frih.
Det vore en möjlighet, att tackjernstillverkningen deraf blefve hjelpt, men i och med detsamma droge man med sig en verklighet, och det vore det Svenska slångjcrnssmidets ruin. Jag anser det nu vara rätta tillfället att utveckla de skäl, hvarpå jag stödjer en så sträng sats, som den att vårt stångjernssmide skulle alldeles gä under, om man tilläte fri utförsel af tackjern under en period, då stängjernslillverkningen icke allenast har ali strida med en penningekris, utan äfven med andra länders förbättrade jern. Jag vill nu blott åberopa denna sals, och är färdig att när sora helst utveckla skälen derför, men jag ber att iå tillägga några ord i afseende på de tabeller, som har blifvit åberopade angtde sjelfva proportionen emellan skatten af tackjernsblåsningen inom olika bergslager. Jag nekar icke riktigheten af dessa siffror, men jag vågar hemställa till den värde talaren, som uppgifvit dem, om de ej äro beroende af olikheten inom de orter, som producera det mesta tackjern. Om jag jemför Norbergs bergslag med Tabergs bergslag, sä linner man en betydlig skillnad inom dessa två orter. Pä förra stället är skatten omkring (i Sk® på dygnet, och på det sednare ända till 22, ja kanske 24 Sk® på dygnet. Hvilken af dessa orter har det största dygn-talet i sin blåsning? Måhända har Norbergs bergslag 20 eller 30 g:r sä många dygn som Tabergs; jag vet ej sä noga, men Den 23 October f. m. 253 den är dock utan all jemförelse större. Det allmänna förhällandet är, att skallen är på hyltan per dygn 14, 16, 18 ända till 24 Sk#, måhända äfven något högre på de orter, som producera någonting betydligt. Om man nu antager skatten till | Sk# pr dygn och productionen till 22 Sk#, så blir skatten T/s eller 3 proc. af tillverkningen. ! allmänhet tror jag man kan antaga skatten vara 3 proc., och det är ganska drygt.
Då Förvaltningen af Sjö-Ärenderna nu, såsom den vågar hoppas, tillräckligen ådagalagt det oriktiga i Rikets Ständers Revisorers oivanberörde påståendes förra del, återstår att ådagalägga det mindre riktiga i detsammas sednare del, eller i hvad det rörer Förvaltningens af Revisorerne benämnda ofullständiga Berättelse. Genom Kongl. Cirkuläret den 14 Augusti 1841, är det de förvaltande Verken endast ålagdt, att, vid hvarje inträffande Statsrevision, till ledning för granskningen af Stats-Verkets räkenskaper, uppgöra och — 112 — i underdånighet ingifva till Eders Kongl. Majit ställda Berättelser om de förhållanden, sora Embetsverkens Hufvudböcker och dithörande handlingar närmare utreda, jemte behöriga Generalsammandrag af de räkenskaper, som vid den förestående Revisionen skola utgöra föremål för Rikets Ständers Revisorers granskning; men någon föreskrift, att ifrågavarande Berättelser böra antingen innefatta någon detaljerad redogörelse för hvarje administrativ förvaltningsgrens förhandlingar under de förekommande revisionsåren, eller framställa skälen och ändamålen för hvarje af de i räkenskaperna upptagna inkomstoch utgiftsposter, finnes icke i nåder meddelad. I öfverensstämmelse med ofvan hogstberörde nådiga Cirkulär samt i fullkomlig likhet med hvad hittills i enahanda fall, under en längre följd af år, anmärkningsfritt ägt rum, upprättade och insände Förvaltningen af Sjö-Ärenderna sin ifrågaställa, af behöriga Generalsammandrag åtföljda, Berättelse, hvadan och då, i hänseende till de uti denna förekommande uppgifter, någon erinran om oriktighet icke skäligen kunnat göras, Förvaltningen anser den benämning af ofullständig, hvilken blifvit samma underdåniga Berättelse tillagd, vara oförtjent.
Svenskarna kallades ”strömlingshofveder” och danskarna ”grödskopper.” Harmen mot österrikaren blef allmän; pater Martin vågade sig icke ut på gatorna, emedan pöblen hotade att slå armar och ben af honom. Äfven Carl XI var förtörnad, och Bengt Oxenstjerna, som beskyddade Starhemberg, måste, sedan han ett par gånger blifvit afsnäst, anlita andra personers hjelp för att blidka kungen, hvilken slutligen förklarade, att han icke ville ”fange noget an med en giek”386. Med undantag af de skådespel, som uppfördes på Lejonkulan kring 1688, och om hvilka vi på annat ställe skola yttra ett par ord, voro alla de öfriga här nämnda stycken icke svenska, och hafva sålunda för svenska dramats historia ingen annan betydelse, än det inflytande de möjligen på dramats utbildning kunnat hafva haft. Vi öfvergå nu till andra underordnade arter af dramatiska hofförlustelser, men i hvilka svenskarna visat något mera sjelfverksamhet och uppfinning; vi mena: Upptåg, Värdskap och Balletter. Dessa förlustelser, af hvilka åtminstone drottning Christina synes hafva varit mera road än af skådespel, stå alla i ett mer eller mindre aflägset sammanhang med dramat, enär de bilda liksom de trefvande försök, genom hvilka den dramatiska konsten sökte bryta sig en ny väg, och enär det i sjelfva verket var genom att i en form förena dem alla, som operan framkom. Upptågen hafva icke, som Hammarsköld menar, likhet med de tyska ”Wirthschaften,” utan äro ursprungligen, hvilket äfven sjelfva namnet ger tillkänna, offentliga tåg eller processioner. I dem uppträdde personer i dyrbara drägter, föreställande allegoriska eller mytologiska figurer, i dem förde man ovanliga djur, vackra hästar, mekaniska konstverk o. s. v. Med ett sådant upptåg firades Cosimo I:s af Toscana förmälning 1539 med Eleonora af Toledo. Der såg man Apollo och de nio Muserna, med sånger till de nyförmäldas ära, der voro Toscanas alla städer personifierade och omgifna af de nymfer och flodgudar, hvilka tillhörde hvarderas område387.
^Srefmet ben 2 $ebruatii 1819, eger rum, af ©tatömeb* len utgå» d) att hagmans# ocg vjårabsgöfNnge^antan, till bela beloppet tolf (Tillin* gar, gåbanefter bör till ©tatSmerfet ingå ocf» ett, emot fferbebelen beraf, belo* panbe an|Tag i 3iif»fraten uppföra», till gobtgöranbe af ©omare» ocf) Ofåmn* ben$ ©tng6gå(Tning$*penningar. ©e meberböranbe, forn i ©ingggåjfning nu åtnfuta mera ån en fferbebel, lifraåf, imber beraö tfenffetib, bermib bibegåll* tre. — ©ocf bör, gmab iDalarnc angår, få roal i affeenbe på Hagmane* ocf) ^årabsgofbinge^åntan» utgöranbe, forn lEtngsgå(tnings*penniugarne, gmtlfa t benna ort allena uppbåraS birecte af 2ftåmnben, forn för gbarabö* göfbingenö lott reboraifar, bet berftåbe», tillö mibare, mib gittill» fölfba grun* ber ocf> orbningar förblifma 2:0 2Ut be ferfPilba Hanbo *23ScTer, forn öfmer Slllmånna 53emillnin* gen grttlllö ttppgiorfé, böra, fåfom nu mera till ingen nofta lebanbe, feban en raig. form för åvronouppbörb^reboraiöningen blifmtt (fabgob ocl> ett årligt £Ktf»*bof|Tut införbt/ uppföra, gelft begå llanböböcfer ef ingå till f)uf»gålbö* €ontoirer, forn beraf ef tager någon fånnebom, utan enba|T: granjTaö i Äam* mar*fKåtten,., lifa meb be Éllmånna Sanb£böcferne. 3>:o.
’’Så snart detta förslag är gjordt, utvälja båda Riskens Representaanter ibland sig en Kommitté, ”sorn äger rätt att bestämma valet, i händelse ”Konungens förslag genom pluralitet ej skulle af ”begge folkens fullmägtige särskilt bifallas.’’ ”Antalet af medlemmarne i denna Kommitté, ”hvilken skall bestå af lika manga från hvart ”Rike, och ordningen, som bör följas vid valet, ”bestämmes af en lag den Konungen på samma ”tid föreslår, så väl nästa Storting, som Sveriges Rikes Ständer. Ur den samfällta Kommittén afträder en genom lottkastning.” I anledning af denna § får Utskottet vördsamt anmäla, att Sveriges Grundlagar ingenting föreskrifva rörände Konungens rätt att, derest ingen arfberättigad Prins skulle finnas, sin efterträdare föreslå. Detta grundar sig deri, att, enligt vår Dag , ingen inskränkning kan äga mm, hvarken i Konungens, eller hvarje Riksdagsmans rätt att Thronföljare föreslå. Men detta Stagande i den Norrska Grundlagen är dock icke stridande emot den rätt den Svenska Constitutionen Konungen icke förmehat, hvarå till ett öfvertygande bevis må anföras, att sedan vår nu gällande Grundlag antogs, vid de bägge Thron fol - Den 27 April. 477 , följareval , som derefter inträffat, Hans Maj:t verkligen utöfvat denna propositions-rätt. Det egentliga föremålet för Riksens Ständers öfverläggning vid detta (illfälle är ett stadgande, att sedan Svea Rikes Ständer, efter de genom Svenska Grundlagarna bestämda förmer, och Norriges Storthing, enligt den för detsamma genom Norrska Grundlagen föreskifne Ordning, förrättat Thronföljare-valet, endast i det fall , att bägge Rikenas val, emot förmodan, skulle hafva utfallit på olika personer, en af Sveriges Rikes Ständer tillsatt Comité skulle sammanträda med en Comité ifrån Norrska Stor-Thinget, hvilken till talrikhet och rösträttighet bör bestämmas alldeles lika med den ifrån Sverige, för att med Svea Rikes Ständers och Norrska Stor-Thingets fulla rätt, genom omröstning afgöra Rhronfoljare-valet.
Proposition N:o 47. och enär afståndet mellan Christinehamn och Charlottenbergs station utgör 16£ mil, som för kommunikationen med Norge måste på landsväg tillryggaläggas, skulle under tiden nämnda förbindelse med grannriket kunna icke obetydligt underlättas genom stambanans utsträckning till Arvika, hvarifrån afståndet på landsväg till Christinehamn endast är 12| mil, och derigenom att jernvägsarbetena mellan Charlottenberg och Arvika genom det dertill af Rikets sednast församlade Ständer anvisade förskottsanslag af omkring 1,000,000 R:dr blifvit förberedda, skulle, under förutsättning att icke alltför ogynnsamma väderleksförhållanden inträffa, nämnda jernväg kunna fullbordas under loppet af nästa år, ifall beslut derom fattas före innevarande ars utgång, på det att dertill erforderliga railer och sleepers målte under vintern kunna anskaffas, för att vid första vårdag vara att tillgå samt de större sprängningsarbetena under vinterns lopp oafbrutet fortsättas. Denna handels snara fullbordan skulle derjemte i icke ringa grad befrämja jernvägsbyggnadsarbetena mellan Arvika och Christinehamn genom den lättnad i transporter och genom den utväg att äfven öfver Christiania erhålla railer och andra effekter, som derigenom bereddes äfven från denna sida. Då det genom förnyade noggranna undersökningar lyckats utleta en ny fördelaktigare och något mindre kostsam linie, än den äldre, anser Styrelsen i underdånighet, att den för stambanan mellan Arvika och riksgränsen beräknade kostnad af 3,893,998 R:dr äfven skall blifva tillräcklig för arbetets utförande, ifall ej något afdrag derå göres för de beräknade expropriationskostnaderna eller för de redan för detta ändamål, då frågan om förändring af liniens rigtning genom Gunnarskogs socken uppstod, utlofvade frivilliga bidrag, uppgående, enligt den i Styrelsens underdåniga skrifvelse af den 14 December 1863 derom gjorda anmälan, till 18 tunnland jord samt i dels kontanter och dels materialier till tillsammans 8,104 R:dr; och anser Styrelsen för sin underdåniga del, att några ytterligare erbjudanden af fri jord eller bidrag till jordinlösen från menigheternas sida icke, såsom ganska ovissa, böra tagas i beräkning.
Tab. Litt. n. Med ledning häraf, och med antagande, till grund för beräkningen, af samma utsädesq vantite ter, som i uppgifterna till Finans-komiten blifvit antagna, anses skördens belopp, såväl med som utan afdrag af utsädet, hafva varit det i tab. Litt. D. å motstående sida upptagna. o Arliga förbrukningen af spannmål, och särskildt af de olika sädesslagen, kan nu icke annorlunda uppgifvas, än att, med ledning af de upplysningar, som inhemtades för Finans-Komiténs räkning, Hushållningssällskapets Förvaltnings-Utskott, såsom svar på enahanda fråga, yttrade, att, med afseende såväl å den förknappning, hvilken många mindre bemedlade hushåll, deribland många statfolks, måste underkasta sig, som å den stora förbrukningen af potatis, hvilken mångenstädes till icke ringa del förminskar spanmålsförbrukningen, och å det stora antalet af barn och minderåriga, två tunnor spanmål kunde anses såsom ett temlieren tillförlitligt medeltal. Om man, för enklare räknings skull, antager folkmängden till 100,000 personer, som Tab, Litt. B. Tunnland, jord använde till odling af nedanstående sädesslag. Hvete. Råg. Korn. Hafre. Blandsäd. Ärter. Potatis. Tunnland. Tunnland. Tunnland. Tunnland. Tunnland. Tunnland. Tunnland. C. Skörden i korntal af utsädet och med dettas afdrag. lr. Allmänt bedömande öfver sädesafkastningen. Hvete. Råg. Korn. Hafre. Blandsäd. Ärter. Sädespriser. Understöd för missväxt. 17 den också ungefärligen utgjorde under medelåret 1858, blir hela årliga förbrukningen af alla sädesslag till föda ät menniskor 200,000 tunnor; till utsäde fordras enligt ofvanstående uppgifter 66,486 d:o; af spanmål anses ungefärligen användas till kreaturens utfodring, enligt hvad här nedan närmare uppgifves 84,000 d:o; då hela årliga förbrukningen blir 350,486 tunnor.
Dagelig» erfarenheten bevittnar, att tillgång ej saknas på en mängd artiklar, sorn till införsel äro förbudne, och flere orters import, jemförd med deras sannolika consumtion, göra det åtminstone icke otroligt, att tullförsnillningar antingen med eller utan tullbetjeningens vettskap i betydlig mån torde äga rumj under sådane omständigheter synes väl icke rätta tiden vara, att till verksäliighet befordra den af Bevillningsutskottet gynnade idée; ”att inga utländska varor skola anses förbudne, utan alla emot högre eller lägre tull kunna införas: en så kallad skyddstull ifrån 30 till ioo procent af värdet är väl föreslagen, för sådane varor som äro landets egna producter, eller kunna till erforderlig godhet och tillräcklig mängd här alstras eller tillverkas; men detta correctiv skall ostridigt endast föranleda dertill, att samma på heder och -moralitet blottade personer, som hittills af oloflig vinningslystnad retade, vetat att bereda sig tillfälle tili förbudne varors införsel, oagtadt dermed förknippade äfventyr, hädanefter ochså längeTuilbetjeningens opålitlighet eller brist på tillsyn ej kan förekommas, tullförsnilla de samma, enär de äro med så höga tuilafgifter belagde; hvarförutan genom den oinskränkte importfriheten dem en betydlig fördel tillskyndas genom en minskad risque, ty sedan varorne en gång äro i Riket inkomna, kunna da ej såsom till införsel lofgifne underkastas confiscation, som förr då de blifvit lurendräjade. Den 28 Junii e, m. 285 Exempelvis torde det tillåtas mig att anföra en artikel: bränvin, hvar6 import enligt Förslaget skulle beläggas med 100 procent tull, till skydd för den inhemsk* producenten; men om nu vid en inträffande mindre god årsväxt, spannemåien och i följd deraf bränvinet inom Riket äro dyra, deremot den sednare varan billig t. ex. i Danmark, huru skall i sådant fall en oloflig införsel utan Tullafgifternes erläggande kunna förekommas?
St tupra. Zriherre Leäerllröm, anmärkte här wid, art order upföra innefattade ett i förhand fattadt beslut öfwer en allmän fräga, hmaröfwer, enligt Regerings Formen, beslut ej kunde fattas förr än utlakande ifrän Ursko tet till Riksens Ständers plena inkommit; hwarföre han begärte, att Protocolls.Utdraget i afseende pä detta ord mätte förändras. Dä häremot inwändes, att ProroeoklS-Utdraget tycktes aldeles instämma med Ridderskapet och Adelns fattade beslut, swarade 8rlherre LeZerllöm: att om ett sädank beslut bliswit tagit, hade sadant blott warit ett förhastande, hwilket det utan twifwel more tillätligare att rätta än att besluta twärr emot grundlagens föreskrift. Grefwe körner, /töolpk Söran, instämde deruti att efter Prorocolls-Utvragels lydelse skulle man tro, alt Ridderskapet och Adeln hade beslutar öfwer saken, utan att begära eller afwakta StatsUtskottets Ullätande, hwilket, såsom oformligt, ej kunnat wara meningen; men ansag detta genom nägon ordförändring lätt kunna hjelpaS. Zerr Landt Ukö^stalken proponerade att t stället för order upföra mwända ordet föreflä; hwarmed Friherre (^eäerttrvm förklarade sig för sin Den z Juni!' sn sin del nöjd och Ridderskap" och Adeln gillade Protocolls Utdraget med denna förändring. IlplästeS till justering nedanstående ProtocollsUtdrag, hwe.ruri den sista meningen tvid justeringen tillkom genom gjord motion och dera följande proposition akt genom en särskild deputation af Riksens Ständer upwakta Hans Maj:t Konungen och H. K. H. Kron-Prinsen. Utdrag af Protokollet, hällit hos Högloft. Ridderskapet och Adeln wid Urtima Riksdagen i örebro den g Junii 1812.
Palmsi jernäs förslag kunde inläggas orden: ”vid hvarje serskildt tillfälle”. Frih. Cederström: Sedan öfverläggningen blifvit förklarad vara afslntad och beslutet derom med klubbslag befästad!, tror jag ej att några andra förslag till propos. kunna framställas, utan endast den frågan besvaras, huruvida Frih. Palmstjernas under öfverläggningen afgifna förslag må antagas eller icke. Propos. till bifall å det af Frih. Palmstjerna föreslagna tillägg till den redan antagna 40 §:n blef härefter framställd och besvarad med starka nej, blandade med ja, hvarpå Hr Gr. o. Ordfm förklarade det han trott sig finna, att denna propos. blifvit besvarad med öfvervägande nej. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, återkom. § 41. Bifölls. § 42. Frih. Palmstjerna: Af hvad Utsk. anfört, har jag ej kunnat öfvertygas, att min anmärkn. vid förslaget ang:de Ridd.- Sekrehs ovilkorliga åliggande att yttra sig öfver förekommande ämnen, blifvit vederlagd. Mig synes att den gamla ordställningen härom i instruktionen för Ridd.Direkt, stått der allt för länge, förskrifvande sig från de tider, då Ridd.Sekret, var en slags ledare, och man torde måhända kunna säga, var mer än ledare vid Direkt:s beslut och åtgärder. Numera väljas icke Direktms ledamöter på det sätt, att någon ledare behöfves för Direkt.s förhandlingar och beslut. R. o. Ad. hyser det förtroende till Ridd.- Direkt. all nog kunna fatta beslut i förekommande ämnen utan att Ridd.Sekrel:s yttrande dervid bör verka. Sora det likväl mången gång kan vara af vigt alt hans utlåt, till prot. afgifves, så kan och bör sådant äfven ske, utan alt det derföre skall vara hans ovillkorliga pligt att vid alla tillfällen yttra sig, äfven om Direkhs ledamöter ett sådant utlåt, icke äska. Jag anser således att redaktionen bör så stiliseras att vid Ridd.Direktms sammankomster, Ridd.Sekret, skall yttra sig öfver Den 26 Maj. 159 alla förekommande ämnen och uttala sin mening, såvida detta af Direktm påkallas.
N:o i7 icke egentligen utgjorde någon bevilloingsgeund , utan vore en hemställan, som för framliden borde äga ruin; hvarföre ock den frågan borde skiljas från förslaget i det första betänkandet. Uppå derefter framställda särskilda propos»' biföll R. o. Ad. så väl 19 §:n i betänk. Nro 11, som hvad Dtsk. 1 utlåt. N:g 27 föreslagit. ao §:n. Bifölls. 21 §:n. Hr von Qvanten: Jag får vördsamt begära, nit denna § måtte komma att discuteras under nästföljande §. Således reserverar jag blott min rättighet alt återkomma till densamma, sedan 22 §:n blifvit behörigen granskad. Hr Stuart, Fredr. Christoffer: Jag får vördsamt hemställa, att Hr Landtm, ville åtskilja dessa båda §§:r vid föredragningen. Den ena, eller § 21, angår ägare af frälseräntor, och den andra, eller § 22, angår ägare till frälsejord. Dessa äro helt och hållet skiljda personer, och finner jag således ej att någon förblandning af frågorna häraf Bevilln. Utsk. blifvit gjord. För min del får jag derföre bestrida den begäran, Hr von Qvanten framställt. Hr von Qvanten: Jag kan ej finna, att mig kan betagas rättigheten att yttra mig öm 21 §:n efter aa §:n; ty 84 Den 3 Oclober c. m. dii man komnier lill denna, torde jag kunna ganska tydligt Levisa, att 22 §:n borde snarare stå framför än efter den 2i:a; men efter den nu kommit att stå efteråt, så utber jag in i g att få yttra mig deröfver efteråt, oell detta lärer ingen kunna förneka mig. Frill. Ridderstolpe: Jag får vördsamt anhålla, alt rcdactionen uti § ai måtte sålunda förändras, att i stället för orden: '"hvilken afgift af ägaren till frälseräntan bör er läggas, ” det i stället mätte komma alt stå: hvilken afgift af frälseränlans ii gare lior erläggas.
En sådan silkespapperslängd förfängelsedirektör En utställning af konstväfnader har härliga bifallet. Herr STRÖMBERGS vandlas till en boll genom att man, börjande i den verkade genom en måttfull, men karaktäristisk kostädes öppnats af fröken Johanna Brunsson, hvilken ena ändan, jämnt och hårdt rullar den oklippta kanmik; den stumma scenen i sista akten utfördes nu ett års tid i hufvudstaden förestått en väfnadsten. Några stygn sys tvärs genom bollen, som blott särskildt berömvärdt. Prins Orlofsky fann i frö skola. Den intressanta och värderika utställningen genom handen lätt kan erhålla den rätta formen. ken JOHNSON en charmant representant och herr är belägen i n:r 37 vid Norrlandsgatan. och fru STENFELT hade desslikes en af sina lyckliAf smala, mångdubbelt vikna silkespappersremsor Fröken Brunsson är också synnerligen kompetent i rödt ech hvitt flätas en matta af 1 kvadratdecimetill den verksamhet hon har börjat. Under 12 års gaste aftnar. ters storlek. 1 ytterkanten fastklistras smala och fina tid har hon förestått Elfsborgs läns slöjdoch väfremsor lika med de ofvan beskrifna, men i raka raskola samt för öfrigt i detta län på ett ytterst verkAndra kammarmusiksoarén egde ruin i lördags i der och så många ofvanpå hvarandra, att de bilda samt sätt bidragit till hemoch konstslöjdens beVetenskapsakademiens hörsal inför en lika fullett rikt » burr » kring kanten. D e fyra hörnen samfrämjande. talig s o m intresserad publik, hvilken med lifligt manhållas genom smala röda band, och så har man Hvad fröken Brunsson nu utställer jäfvar ej det bifall helsade den unga kvartettens och deras meden nätt korg att fylla med » namnam » af lättare slag. rykte hon förvärfvat sig som en af Sveriges förnämhjälpare hrr RICHARD ANDERSSONS o c h J. KJELLBERGS En annan sak, som kan iordningställas för granen, sta textilkännare och utöfvare af textil konst. Här förträffliga utförande af de olika numren. Efter är ljushållare.