Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med ett pennskaft rörde hon omkring i tvålkoppsvällingen och hämtade upp några kaksmulor. Så stack hon ner pennskaftet i halsen på fågelungen och matade den länge och ihärdigt. Den pep inte mer. Den såg mätt och dufven ut. — Hvad du är sömnig, barnet mitt, nu skall du få sofva. Fågelungen gräfdes längre ner i bomullen, och Maja lade till yttermera visshet docktäcket öfver den, så att den inte skulle pipa. »Var inte rädd, medan jag går ner och äter,» sade hon tröstande. »Jag kommer snart upp igen, och så stannar jag hos dig hela natten». Modren förstod inte hvad som gick åt Maja denna afton. Hon, som annars var så omöjlig att få i säng, ville genast gå upp och lägga sig. Hon gaf sig knappt tid att äta. — Du är bestämdt inte frisk, Maja. — Jo, det är jag, men jag vill gärna gå upp. — Du har förkylt dig i skogen; det är jag alldeles säker på. Det är inte sommar ännu, fast du inbillar dig det. Du vill väl bli sjuk som jag. Du tycker väl det är roligt. Får jag känna på dina händer? Det var det jag kunde tro, alldeles iskalla, och din panna bränner. Om pappa bara vore hemma — Jag är inte sjuk, mamma. Jag vill bara så gärna gå upp på mitt rum. Jag längtar dit. Modren skakade på hufvudet. — Du är ju inte ledsen på mig, mamma, sade Maja i dörren. Hon stod ett ögonblick stilla, så sprang hon tillbaka till modren och slog armarna hårdt om hennes hals. — Kära barn, var inte så exalterad! Du gör mig illa. Du kramar ihjäl mig. Gå nu, så är du snäll! Nej vänta! Du kan få ge mig mina droppar, innan du går. Nej, nej låt bli, du slår ut hälften. Gå hellre, så är du snäll! — Gå, kära barn! Maja smög sig på tå uppför trappan för att inte väcka fågelungen. Hon lyfte upp täcket och tittade ner i asken. Den sof. Hon kände på den. Den var varm, den hade feber. Kanske det var dumt att ha täcket öfver den, och kanske den inte fick nog luft i den djupa asken. Hon bäddade åt den med bomullen på bordet, bredvid sängen. Så!
Jag förnyar derföre min hemställan till R. o. Ad. att icke godkänna ett förslag, som blott skulle åstadkomma onödigt skrifveri. Hr Cederschjöld: Den siste värde talaren har ansett förslaget öfverflödigt, emedan Stånden i alla fall genom prot.-utdr. sins emellan erhålla underrättelse om de motioner, som väckas. Vanligtvis erhållas likväl icke dessa prot.-utdr, förr, än ett par månader efter det motionen gjordes; åtminstone blifva de icke förr upplästa. Dessutom är afsigten med Constit.Utskts förslag just alt få underrättelse om motionerna, innan de blifvit inprotocollerade, på det att de må kunna modifieras genom conference med andra personer, som mediterat öfver samma ämne. Föröfrigt följer af den clausuln, att motionerna åtminstone i lnifvudpunkterna skulle innefatta förslag till de beslut, som åsyftades, att motioner, som icke voro så qnalificerade, icke heller blefve remitterade, och följaktligen blefve alla sådana skrifvelse!-, som icke voro så ställde, att de kunde få egenskap af motion, icke heller remitterade. Hr von Hartmansdorff: Jag får anmärka, att det föregående kungörandet af motioner, hvarmed man ämnar komma, kan gifva anledn. till underhandlingar om underlåtande af motioners väckande, och jag skulle således tro, att förslaget äfven i detta fall är olämpligt. Är åter meningen med förslaget att tvinga motionären att under vissa hufvudpunkter uppfatta sin motion, så kunde ju allt det föregående af förslaget gå ut och endast clausuln härom qvarstå. Men då man i sednare tider iakttagit sådan form för motioner, nemi. att man i slutet af motionen sammanfattat afsigten dermed i några få rader, synes ändamålet vara vunnet; och jag finner det olämpligt, att Riksd.Ordn. skall innehålla en föreskrift för dem, som ännu icke hunnit så långt, att de kunna bestämdt uttrycka, hvad de åsyfta. Utsk:s förslag i 8:de punkten godkändes till behandling efter 56 § Reg.F. 9:de punkten. Hr von Hartmansdorff: Jag har, innan offentlighet
Domkyrko-församlingens yttrande i nyssberörde hänseende, hvilka handlingar först den 28 Oktober sistlidet år till Kongl. Majit i fullständigt skick inkommit. Då således någon besigtning å redan verkstäldt arbete, eller på stället skedd undersökning rörande arbeten, som för kyrkans vidmagthållande i första rummet ytterligare vöre nödige, icke kunnat af Ofver-lntendents-embetet med - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 104. hinnas, men Kongl. Maj:t funnit det vara af synnerlig vigt, att Linköpings domkyrka, som utgjorde ett af landets dyrbaraste minnen af forntida byggnadskonst, icke mätte förfalla, liar Kongl. Majit föreslagit Rikets Ständer, att för fortsättning af reparationen å nämnde kyrka bevilja ett anslag af 50,000 R:dr, att under nästkommande statsreglerings-period utgå med 10,000 R:dr årligen, samt under vilkor att medlen användas till de arbeten, hvilka Kongl. Majit, efter Öfver-Intendents-embetets hörande, finner vara för kyrkans framtida bestånd nödigast. Jemte remisser å denna Kongl. Proposition från samtlige Riks-Stånden, har Utskottet från Bonde-Ståndet emottagit åtskillige inom detta Riks-Stånd afgifne yttranden, hvilka, innefattande anmärkningar mot det begärda statsanslaget på den grund, att Linköpings Domkyrko-församling borde, i likhet med andra församlingar, sjelf bekosta sin kyrkas underhåll, och Staten vara helt och hållet från utgifter för detta ändamål befriad; — men ehuru denna mening, af skäl, som Utskottet i sitt, med anledning af väckta frågor om statsanslag till Westerås domkyrka, afgifna utlåtande
Frölich meddelat, hafva varit ganska intressanta, visserligen förtjenande allt afseende såsom framställda af en ledamot, som äger en gänga noga kännedom om förhållandet i Wermland; men jag får endast nämna, att StatsUtsk. icke kunnat ingå i någon slags pröfning deraf, emedan under de discussioner, sorn i delta ämne inom StatsUtsk. ägt rum, icke någon slags upplysning, åsyftande de förhållanden, som Hr Grefven vidrört, blifvit Utsk. meddelad, hvarföre också Utsk., vid bedömmaiidet af denna fråga, dels måst grunda sin öfvertygelse på aiictoritelers afgifna utlåtanden, dels ock på Konungens i frågan redan fattade beslut, ty så mäste saken anses, och således har Utsk. enfalldeligen föreställt sig, att en canalanläggning, hvarigenom 6 mils sjötransport uppstode, eller hvarigenom Clarelfven blefve segelbar 6 mil upp i landet, måste medföra nytta för alla industrigrenar. Det är möjligt alt häri ligger ett misstag, men det är åtminstone ganska ursägtligt på grund af hvad jag anfört. Hvad angår anslaget till jordersättningar, så är förhållandet härmed på samma sätt som med det andra anslaget, nit det icke blifvit begärdt; men deremot kan Utsk., till stöd för sin mening, åberopa, att sådana ersättningar redan blifvit af Konungen beviljade, i följd hvaraf Utsk. skulle hafva gjort sig skyldigt till förebråelsen att i sina framställningar hafva förbisett hvad som redan skett. Skulle likväl, vid Deli 27 Mars f. ni. en framdeles föinyad profning af ärendei, Konungen finna, att i elt eller annai fall dessa jordersätlningar kunna nedsättas, och således anslagssumman rättvisligen höra minskas, så liar Konungen full makt dertill, likasom Sliinderne å sin sida fulla anspråk att se sådant iakttagas. Jag liar' hört tvifvel framställas om anläggningens vid Forshaga bestånd: jag kan ej hysa elt sådant tvifvel; jag måste antaga, alt planen blifvit pröfvad af Styrelsen, och att Konungen framställt sin propus, såsom riktig.
Lån på längre återbetalningstid och mot lindrigare renta åstadkornmes; hvarföre, och ehuru det til ika förmodas, att Banco-Utskottet lärer vara betänkt på någon utväg, att ersätta den stagnation i Penningerörelsen , som troligen skall uppkomma när Octroyerna för DiscontVerken i Götheborg och Malmö tilländagå, Höglofl. Stats-Utskottet ti Istyrker, att sedan det Låne-biträde, som Riksens Höglofl. Ständer torde finna för godt bevi ja till Götha Canal - Arbete, blifvit beräknadtr ^återstoden användes till Lån mot säkerhet genom Inteckning i fastigheter på Landet, och mot enahan* da säkerhet till understöd för Od ing och Angs-förbättring: för hvilka ut’åningar Höglofl. Stats-Utskottet uppgifvit vissa allmänna grunder; med hemställan sluteligen, att Banco-Utskottet skulle få sig uppdraget, att till Riksens Höglofl. Ständer inkomma med Utlåtande och Förslag till en närmare reglering af hvad i ena och andra afseende! bör stadgas och föreskrifva*. Di 4 20 Ben g g Juli. Då Banco Uiskottet, efter alf hafva inhämtat Herrar Banco-FuPmagtiges yttrande i ämnet, nu får äran afgifva de?s Vördsamma Utlåtande öfver hvad Högloft. Stats-U tskottet i förrberörde Betänkande andragit, anser Banco Utskottet sig till en början böra nämna, att Utskottet, som hoppas att Högloft. Ridder'* skåpet och Adeln äfven lärer instämma uti det Beslut, de öfriga frenne respectiva Stånden till Banco-Utskottets synneriiga tillfredsställelse redan fattat, i anledning af detta Utskotts under den 30 nasti. Juni angående Fi~ nance-Planen meddeldta yttrande, funnit det tillhöra sin pligt att genast, efter erhållen del df omförmälte Beslut, uppgöra grunderna för Discont rörelsen i Riket, och uti Memorial, af den 26 i denna Månad; till Riksens Högloft.
P. i i3. — om nedannämnde Betänkande»: från StatsUtskoltet: i) angående förrättad granskning af NummerLolteriets räkenskaper för år 1821; 2) rörande granskning af MilitiaeBoställsCassans räkenskaper; 3) om undersökning af orsakerne till Mantalspenningarnes förminskning; 43 rörande creditiven, enligt 63 §. i RegeringsFormen; från Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten, om rättighet för Listers och Bräkne Häraders Innevånare att lefverera deras KronoTionde och AfradsSpanraål till KronoMagazinet i Carlshamn; från Statsoch Bevillningsutskotten, angående så väl minskning i Stämpel-afgiften för Spelkort, som förändring i afseende på sättet för Kortbevillnings-slämplingens verkställande m. m.; från Statsoch BancoUtskotten, angående tiden för nästa Revision af Stats-, Bancooch RiksgäldsVerkens räkenskaper. P. 1 r4- — rörande BorgareStåndets Beslut i anledning af BevillningsUtskottels memorial, angående voteringsproposi tioner, i afseende på de om TullBevillningens utgörande emellan RiksStånden yppade skiljagliga meningar. P. 115. —• om Stats-, Lagsamt Allmänna 442 Besvärsoch OeconomieUtskottens Utlåtande rörande ändring i nu gällande grunder för MilitiasBoställens och annan Kronojords utarrendering. P. 116. —om StatsBancooch LagUtskottens Betänkande rörande enskilte personers rättighet att utfärda Invisningar, stälde till betalning af andre enskilte, samt beskaffenheten af de fordrings-anspråk, som derigenom uppkomma. P. 117. — om BancoUtskottets sednare Betänkande rörande reglementariske Stadganden för de särskilte afdelningar af BancoDisconten, som böra inrättas för Rikets Vestra och Södra Landskaper. P. 180. •— om Stats-, Bancosamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens
Inifrån salongen hördes sång, men ej m:me Trebellis mäktiga altstämma, utan en mjuk, något späd sopran. Jag gläntade sakta på dörren. Vid flygeln satt Idun utkommer I hufvudstaden hvarje helgfri fredag och kostar för qvartal endast I krona, postarvodet Inberäknadt. — m:me Trebelli, ackompagnerande dottern, som stod bredvid med händerna vårdslöst kastade på ryggen och sjöng Faur ' es » Crucifix, » under det violinisten — Musin hette han — å sitt instrument här och der interfolierade med strofer ur den andra stämman i duetten. Sångerskan hade tydligen svårt att stå stilla och lyckades ej inlägga den allvarliga känsla, som ju präglar det stycke hon sjöng. Tonerna kommo emellertid ' fram säkra och klockrena. Knapt hade sista tonen förklingat, förr än sångerskan som en liten yrhätta började hoppa och dansa omkring på golfvet. Modern lyftade pekfingret förmanande mot sin dotter, men hade tydligen sjelf svårt att hålla sig allvarsam. Jag knackade nu på och steg in. Den unga yrhättan skyndade emot mig och följde mig fram till rmme Trebelli, som just reste sig från pianot. Efter utbytta helsningar komplimenterade jag den unga sångerskan för hennes vackra röst. Af föremålet för komplimangen fick jag ett afböjande » bah! » till svar, åtföljdt af ett ystert, silfverklingande skratt. M:me Trebelli svarade deremot lifligt: » Ja, inte sant — den är ju inte illa! Men hon är bara barnet än och så yster, att man har svårt att få bugt med henne », tillade hon och höjde åter hotande pekfingret mot dottern, som nu sprungit emot violinisten och börja svänga om med honom på golfvet. » Jag hoppas dock kunna med tiden göra en god sångerska af henne, och kanhända skall hon en gång komma hit upp till det vackra Norden och blifva lika hjertligt mottagen, som jag blifvit af er svenskar, som jag håller så mycket utaf. » Jag bugade mig och den ryktbara sångerskan fortsatte: » Men trägna studier behöfvas,det vet jag af erfarenhet, men det har min lilla Toinette ej lärt sig ännu.
Majrt gillad ritning, är projecteradt. alltid skall utgöra nyckeln lill Kattegatt; om Svenska folkets Representanter skulle, för att bespara några 1000 Rrclr, försumma att tillvarataga denna nyckel, torde andra med glädje uppsöka densamma. Och förgäfves skall Svenska Nationen af sina Represententer sedermera återfordra den och sitt oberoende så i militairiskt hänseende som i rådslag viel frågor om alliancer. Såsom Representant tror jag .mig hafva uppfyllt min pligt, då jag ifrat emot Stats-Utskottets beslut i denna punkt, och uppfyller nu en pligt emot mig sjelf, då jag reserverar 111ig.” Häruti hafva instämt: Grefve Gyldenstolpe, A., Herrar Leijonflycht, af Billbergh, J. P., Biskop Thyselius, Prosten Stenhammar, Professor Hasselroth, Doctor Heurlin samt Prosten Nordin. Yid i5:de punkten, rörande anslag för Tyghusbyggnaden i Christianstads - Stats-lJrskotttts Utritande N:o a9i* i) Af Herr Oxehufvudj G. A. Då det är ådagalagdt, att en ny Högvakt ovilkorligen för Artilleriet mäste uppföras, synes det mig som en betydlig besparing för Staten skulle i längden uppkomma, om denna byggnad utsträckes så, att Rustkammare, Undervisuingssalar och Boställen, för hvilket allt nu dryga hyror erläggas, kunna uti densamma inrymmas. På denna grund nödgas jag reservera mig emot Stals-Utskottels beslut i denna del.” I frågan om anslag för försvaret lill sjös: Af Herr Petre > Th.: -”Sedan Rikets Ständer, jemlikt Siats-Utskottets Förslag, såsom sin gemensamma tanka antagit, att Rikets Sjöförsvar hufvudsakligen hvilar på Skärgårdsflottan, har Stats-Utskottet, i full cönstquenee dermed, genom sitt föregående Betänkande N:o ao3, afstyrkt beviljande af större eiler mindre extra Slats-anslag för Sjöförsvaret.
Med liflig tacksamhet emottager Jag R. o. Adis första helsning. De välvilliga tänkesätt J för Mig hysen skola vara Mig en Den 25 N o v e 111 b e r. 19 uppmuntran vid fullgörandet af de pligler, Försynen mig ålagt, och det skall blifva mig en sann tillfredsställelse, att under deras utöfning stödjas af Eder tillgifvenhet och Edert deltagande. J kunnen vara förvissade, att jag alltid med värma skall omfatta allt, som kan lända till fosterlandets sanna väl, samt att Min högsta önskan är, alt det namn, jag känner Mig lycklig alt bära, måtte under kommande tider få bibehålla den plats, det under århundraden ägt i hvarje Svenskt hjerta. Jag önskar Eder lycka till edia vigtiga arbeten, hvilkas fort gång Jag med uppmärksamhet skall följa. De kunna ej vara likgiltige för någon vän af fäderneslandets ära, frihet och välgång. Emotlagen Mine Hrr! försäkran om Min synnerliga välvilja och bevågenhet. Föredrogs K. M-.s å Rikssalen d. 23 dennes uppfäste berättelse om hvad i rikets styrelse sig tilldragit sedan sisla riksdag. R. o. Ad. fann denna berättelse ej erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Upplästes K. M:s på Rikssalen d. 23 dennes lill R. St. öfverlemnade nåd. propos. angide Statsverkets tillstånd och behof; gifven Stockholms Slott d. 12 i denna månad. Begärdes på bordet. H. R. o. Ad. åtskildes kl. { till 2 e. m. tn fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 27 November 1847. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 1 prot.utdr. för d. 25 dennes. Börjades justeringen af pleni-prot. för d. 20 dennes. Då härvid några detta prot. tillhörande muntlige anförandeil af R. o. Adis ledamöter förekommo och upplästes, anmälde sig och yttrade Hr Gripenstedt, Joh. Aug.i
Hvad åter i öfrigt beträffar förra delen af motionärens framställning och det dertill hörande förslag till §:ns lydelse, så vill det synas, som sammanhanget mellan utgångspunkten och slutledningen i sjelfva verket saknades, enär motionären i den förra söker ådagalägga gagnlösheten att under vissa förhållanden utfärda särskilda debetsedlar för personer, som möjligen kunna vara pligtige att utgöra bevillning enligt 2:dra artikeln, såsom det anförda exemplet med gesäller tydligare gifver vid handen, men i den sednare anser att till undantagen endast skola hänföras skattskyldigs hustru och hemmavarande barn samt andra till hans hushåll hörande eller hos honom skattskrifne personer, som icke skola erlägga bevillning af ”kapital, rörelse eller befattning”, en omskrifning, hvarmed val icke bör kunna förstås annat än all den bevillning, som enligt 2:dra artikeln skall utgöras för inkomst af kapital eller arbete. Men om likväl meningen dermed icke skulle vara sådan, utan att genom berörda omskrifnings begagnande skulle blifva undantagen från särskild debitering den bevillning, som skall utgöras t. ex. för det eyentliga arbetet, så måste vid motionärens förslag anmärkas, att detsamma lider af det väsendtliga fel att hafva begagnat ett så sväfvande och mångtydigt uttryck, som ordet befattning; ty hvem vill väl påstå att icke till och med en gesäll, när han är anställd hos en mästare, innehar su befattning. Då Utskottet emellertid på skäl, som af förslaget vid § 89 framgå, för sin 32 Bevillning s-Utskottets Betänkande j\s 9. del anser någon förändring alls icke böra åvägabringas i den syftning, att personer, skyldiga att erlägga bevillning elter 2:dra artikeln, må kunna uppföras å annans debetsedel, torde för Utskottet blott återstå att vidröra sednare delen af motionärens framställning eller att särskild debetsedel skall utfärdas för hvarje fastighet.
Och, Mina Hrr! t. o. m. finanstullar stå icke väl tillsammans med frihandeln, ty i samma ögonblick jag åsätter en tull, fördyras varan, och jag skapar lör dem, som mindre begagna sig af densamma, en förmån i jemförelse med de andra. Detta gäller i synnerhet, om finanstullen åsättes en råvara, men gäller äfven, om den åsättes en förnödenhetsartikel. Emellertid kan i detta förslag till skrifvelse icke menas en sådan handelsfrihet, som blott vore byggd på finanstullar, ty det tillägges att »inlörselstullarne för fabriksoch handtverksvaror, hvilka utgöra föremål för tillverkning inom landet, må i de läll, der det fin - Den 30 Maj 667 nes erforderligt, med angifvande på hithörande förhållanden, så nedjemkas, att dessa förbrukningsartiklar icke varda öfver höfvan fördyrade.» Och en sådan åsigt af förslagets karakter vederlägges ytterligare deraf, att hänvisning göres till nuv:de tulltaxa; och att denna ingalunda omfattar ett frihandels-, utan ett skydds-system, derom kan hvar1 och en öfvertyga sig vid en jemförelse mellan våra tullsatser och andra länders. Jag kan således icke finna någon betänklighet mot att antaga den af Utsk:t föreslagna underd. skrifvelse, då denna, enligt min uppfattning, icke kan innehålla annat, än att man skall fortgå på den år 1857 beträdda banan. Det andra förslaget omnämner icke några »grundsatser», ulan innebär endast, att »införseltullarne för de fabrikater, som utgöra föremål för inhemsk industri, må föreslås till sådana belopp, att de å ena sidan icke kunna lemna den Svenska producenten tillfälle att skörda oskälig vinst på öfrige medborgares bekostnad, men å den andra göra det för honom möjligt, att, med användande af omtanke och flit, fördelaktigt bestå i konkurrensen med främmande, i afseende å klimat, läge och kapitaltillgång mera lyckligt lottade länders industriidkare». Härvid märkes först den olikhet, att då Utskits förslag omnämner »fabriksoch handtverksvaror», afser deremot det sednare förslaget endast »fabrikater».
Kunde dertill läggas f. d. majestätet Gelhaars blomstrande fägring vore karakteristiken fulländad, men det vill i detta hänseende synas oss som om fru Ostberg icke uppbringat alla toilettkonstens hjelp-medel denna gång. Men spel och sång verka historiskt illusoriskt. Denna lätta, eleganta ton, som herskade vid Valois ’ hof, är superbt funnen i fru Ostbergs fint behandlade fiorityrer, som hon inöfvat med ovanlig omsorg och med hvilka hon tagit ett stort steg fram som koloratursångerska från t. ex. » Den Stumma ». Hon bjuder visserligen ej på några häpnadsväckande briljantfyrverkerier, men hon sjunger korrekt Meyerbeers noter i stil med drottningens historiskt gifna skaplynne och det är detta, som gör så stor scenisk effekt, åtföljd af ett motsvarande nyanseradt spelsätt. Fröken Ek är väl den enda lyriska skådespelerska somkan någorlunda gå i land med fröken de Saint-Bris svåra och ansträngande parti. Att hon icke nu ger rolen, bevisar att hon icke vill ge den. Med det inflytande denna sångerska f. n. eger vid Operan, äro alla beklaganden malplacerade: » Stackars frk Ek, som tvingas sjunga operett och icke får ha sina gamla stora roler i fred ». Att fröken Klemmings röst ger musiken mer fraicheur och klang, må medgifvas, men de dynamiska effekter, frk Ek brukar kunna använda, när hon är hågad och disponerad9 förstår sig den förra ännu ej på. Likväl bör det sägas att som studie betraktad var frk K: s Valentine beröm värd, t, o. m. mycket berömvärd. Hon sjöng det långa och ansträngande partiet med anmärkningsvärd säkerhet och riktighet, utmejslade vissa delar på ett icke oäfvet sätt, och gaf i fjerde akten öfverraskande vackra prof på den dramatiska raskhet och fart, som vi fornt komplimenterat henne och hr Arlberg för. Men deijemte gläder det oss att den sköna uppgiften kunnat värma frk K. till mer känslorike&lt; dom och innerlighet än förr. Må vara att hon ej nådde Fredrika Stenhammar i det herrliga larghettot, men för att vara af denna sångerska sjöngs stället särdeles känsligt och fint.
Kungörelse, skulle tilländagått den 1 Januari innevarande år 1851, blifvit utsträck till samma dag år 1852, hvarefter kreditsedlar ej finge utgifvas å mindre valörer än 6 r:dr 32 sk. banko, anhållit, att Rikets Ständer måtte tillstyrka, det Kongl. Majit ville i nåder medgifva Privatbankerne rättighet att utgifva sedlar å minst 3 r: dr 16 sk banko, intill slutet af nu gällande oktrojer. Bankooch Lag-Utskottens Betänkande, N:o 1.