Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rdr; är det då rätt att stadga något sådant, som det uplästa mom. innehåller? Skola vi se, huru lagarne förlamas och se det stillatigande? Måhända emellertid att jag misstager mig i min upfattning; men är det väl då rätt af någon inom detta hus och framför allt af dem, som denna Instrukt:n rör, att vilja förmena mig att få min framställning pröfvad. Väl kan det hända att LagUtsk. aldrig inkommer med något yttrande i detta hänseende, ehuru R. St:rs egen Just.Ombudsm. gjort framställning i ämnet. Hvartill tjenar det då, att R. St:r hafva en Just.Ombudsm, som gör anmärkningar öfver utkommande författningar? Men jag säger ännu en gång att måhända både jag och Just.Ombudsm. hafva orätt; men ega vi likväl icke rättighet att få våra framställningar besvarade? Det ser högst besynnerligt ut att ett husliållningsUtsk. skall få hushålla med sådana lagstiftnings frågor, som angå grundlagen, och att man här skall börja att stiga öfver dessa lagar för att sedermera kunna successive göra det med andra frågor. Jag tror icke att ett sådant Betänk., som det förevarande, kunnat komma ifrån LagUtsk.; ty det hade för dess medlemmar varit att för mycket nedsätta sig såsom lagkunnige personer. Jag har nu blott framlagt saken, sådan den förhåller sig, och jag har ansett det ganska vådligt att icke i behörig tid fästa R. St:rs upmärksamhet derpå. Till följd häraf har jag skriftligen affattat mitt förslag, hvilket är af löljande lydelse: Det R. o. Ad. måtte besluta först, att med företagandet af Allm. Besv. och. Ekon.Utsk. Betänk. N:o 70 i anledn. af väckta motioner om ändring och revision af K. Instrukt:n för Landshme och de vid LänsStyrelserne anställde tjenstemän af d. 10 Nov. 1855, skall anstå intill dess LagUtsk:s Betänk, inkommit, i anledn. af R. St:rs Just.Ombudsrms förslag om uphäfvande eller förändring af 10 § i nämnde Instrukt:n, som tillägger K.
G Uppläst hos Ridd. och Adeln den r Aug. Prest - Ständer den i - - Borgare-Ständet d. i , Bonde-Ständel den i Wördsamt Memorial! enom Utdrag af Protocollel, under den iz i denna manad, har Hederwärda Bonde , Ståndet lämnat Banco - Utjkottet del af Riksdagsmannen Anders Peterssons fran Skaraborgs Län ingtine Memorial, hwarmed jeinlikt berörde Prot-o, colls-Utdrag, Hederwärda Ständers allmänna röst hade instämt; för att öfwer innehållet deraf, sä förr möjeligt bleswe, inbekomma Banco, Wollers Utlakande. Uti 2286 Den ! Augusts. Uti berörde Memorial anföresr Huruledes ingenting gemenligen werkar mer till billig förtrytelse, an ett kallt afstag pä förtroendets och »välmeningens framställning, att en sadan känsla hos Standels Ledamöter erfarits, wid afhörande af Banco-Utstottets den 29 nästledne Junit meddelte Utlåtande, uti Len för Banco, Fullmägtige sökte tillökning i deras ärliga underhäll: att, om detta ma kallas Honorarium, bör det wäl någorlunda smara lill dest benämning, och till dest bestämmelse, att gifwa nöd, wändigt uppehälle, och mättelig bergning ät dem, som stola vewaka Riksens Ständers angelägenheter wid detta angelägna Werk: att zoo R:d.
Frölichs anmärkn., som skulle de uti mitt förslag uttryckta satserna vara för mycket allmänna, derigenom undanröjd; ty då berodde det på R, o. Ad. att uti sina såsom gemensamma tankar beslutade anmärkningar införa så många detaljbestämmelser, sorn Ståndet kunde anse nödigt. Hr Lefre'n: Såsom uppriktig vän af det ärendes framgång, hvilket vi nu förehafva, linner jag visserligen att en viss grad af nytta ar förenad med antagandet af Frih. Sprengtporten förslag, enligt hvilket först åtskilliga uti allmanna termer uttryckta satser skulle antagas, och derefter de förlag öfvervägas, hvilka angå detaljerna; men om jag äfven medgifver de möjliga fördelarna af detta sätt att t i 11 — vägagå, så involverar likväl förslaget uti sin framställda allmännelighet åtskilligt, som torde böra väcka några farhågor, såsom t. ex. den allmänna satsen, att den hittills orepresenterade delen skulle inrymmas representationsrätt, på sätt Utsk. komme att föreslå i mån af billighetens fordran. Jag minnes ej precist huru frasen föll sig. Om således Const.Utsk. skulle finna för godt att fördela någon af deafdelningar, som höra till dessa orepresenterade, directe tilt R. o. Ad:s ledamöter, sålunda alt de med R. o. Ad." på så sätt förenade personerne komme att votera per capita med R. o. Ad:s ledamöter inom valförsamlingen; så skulle följden deraf blifva, att R. o. Ad:s ledamöter, om de äfven mangrannt tillslädeskommo, uti nästan hvarje valförsamling skulle befinna sig uti en absolut minoritet; ty elter den beräkning jag haft tillfälle att göra, vågar jag påstå, alt åtminstone 2 ä 3 ofrälse röstande skulle inom hvarje valförsamling vara tillstädes emot en af R. o. Adis ledamöter. Ett sådant sätt att på gamla Stånden fördela de orepresenterade classerna, torde R. o. Ad. finna nästan helt och hållet tillintetgöra R. o. Ad:s representationsrätt.
R:dr och minst 400 R:dr samma mynt, oberäknadt fritt husrum och kosthåll, samt att nämnde lönebelopp mätte åtminstone till en del utgå af Statens medel. Uti denna motion hafva Riksdagsmännen Gustaf Bjerkander från Skaraborgs län och Petter Mårtensson från Jönköpings län instämt. 3:o af Riksdagsfullmägtigen Carl Nilsson från Östergöthlands län, som anfört, att, då den lön, som af de ofta ganska väl aflönade Kyrkoherdarne i allmänhet bestodes deras Adjunkter, vore alltför otillräcklig, samt den utväg till lättande af deras bekymmersamma ställning, församlingarne flerestädes sökt bereda genom så kallade offer, gåfvor vid husförhör och kollekter, vore olämplig och förödmjukande, det utgjorde en vigtig angelägenhet för Rikets Ständer att söka åstadkomma någon förbättring uti det extra ordinarie Presterskapets lönevilkor. Härvid vore dock ej meningen att förorsaka någon ytterligare tunga lör församlingarne, som lönade sina Pastorer och således borde vara fria från alla bidrag till aflöning åt deras Adjunkter, utan att Pastorerne, då de af en eller annan orsak påkallade biträde af Adjunkt, skulle vara pligtige att af egna tillgångar bestå detta biträde en viss, tillräcklig lön. Det kunde icke med fog invändas, att en ömsesidig frihet vid betingandet af lönevilkoren skulle leda till det önskade målet, så länge hos Dom-Kapitlen qvarstode en missiv-rätt, som frånkände den extra ordinarie Prestmannen rättigheten att fritt besluta sig för hvilken han ville biträda, eller, derest nöjaktiga löneförmåner icke erbjödos, fritt fä taga afträde och söka sin utkomst pä annat håll. Adjunkternes nuvarande ringa aflöning hade dessutom haft till följd dels en lätthet för Pastorer att be gagna biträden, hvilken ganska menligt inverkade på det sannt kyrkliga lifvet, och dels en öfverhandtagande Prestbrist, för hvars afhjelpande Rikets Ständer vid sednaste Riksdagen beviljat ett ärligt anslag af 2,000 R:dr B:ko till stipendier åt theologi* studiosi, utan att den dermed åsyftade verkan hittills blifvit märkbar.
Om en dubbel uträkning blefve häraf en följd förBruksbetjeningen; rörer den och endast dem, hvars kunskap och öfning skall härvid lätt reda sig; och hela Allmänheten, som ej åger samma upplysning i Räknekonsten, skall härvid vinna en betydlig förmån i det den då kände vigten gf hvad han köpte och kunde se oin möjligen ett misstag eller orättvisa skett. Om hela förändringen i nåder 01 befalles. att taga sin början med nästa Nyår, efter hvilken tid intet annat mått, mål eller vigt bör i någon handel få nyttjas, ån den som nu blifver påbjuden, skall hvar och en dessförinnan Den i Martii. hinna anskaffa sig nödiga mått, mål och vigt?»!, i fall, emot förmodan de nu, så vål för våta’ som torra varor, allmänt i handel brukliga måtten , målen och vigten med dess nu varande indelning icke skulle kunna fastställas, och hela oredan således på en gång försvinna genom enhet och likhet öfverallt. Något mera eller flera omständigheter be~ höfvas icke, ån ett allmänt gällande Påbud nied »trångt förbud mot alla afsteg derifrån, om hvilkets utfärdande jag i ödmjukhet vågar föreslå att Riksens Höglollige Ständer ofördröjligen hos Kongl. Maj:t i underdådighet anhålla sedan saken, blott för grunderne till måttens, målens och vigternes indelande, varit till OeconomieUtskottets skyndsamma utredande remitteradt. Herr Konig, Johan A.'. I ett tidehvarf då Litteraturen vunnit en sådan tillväxt att större Verk i flera lårdomsgrenar utkomma, och då ordning äfven i de minsta delar åsyftas, torde det tillåtas att väcka uppmärksamheten på en sak, som ej mindre kan i sin mon vara gagnelig, ån ländande till Verkens prydlighet, men egentligen rörer stadgande för ett af vårt Lands mindre Manufacturlnrättningar, nemligen Pappersbruken. Man har sett desse ej allenast i myckenhet ökas, utan ock deras tillverkningar så i godhet tilltaga, Pen i Martil. v - att både våra bokoch kopparpråssar kunnat af dem nöjaktigt förses med vackra papperssorter.
Mer än overkfam vore den Regering sorn åsidosatte denna vigtiga del af Statens och dess medlemmars fordringar: lyckligtvis, tror åtminstone jag, att denna overksamhet icke kan lempas på vår Regering, ehuru den Statistiska kännedomen hos oss ännu icke hnnnit den fulländning den kan få, genom fortsatta bemödanden att samla tillförlitliga upplysningar om hvarje orts, Läns och Sockens olika Local, Näringsoch Jordbruksförhållanden. Jag tror så mycket hellre detta, som om icke flera genom trycket utgifna enskildta Sfaiijli/ka uppgifter skulle kunnat gifva Höglofl. BevillriingsUt/kottet den upplysning, att det åtminstone fått kännedom af hvarje Läns 112 Den 12 Maji f. nu olika hufvudnäringar, det enda Utskottet saknade för att kunna antaga ifrågavarande project tyckes mig att de af Regeringens omtanka och verksamhet infordrade och nu utdelade Landsbo/dingarnes Femi rs b er ät t elfir bort, Jag kan och vili icke betvifla det, åtminstone gifva Utskottet ifrågavarande upplysning, äfvensom om de i Lånens olika hufvudnäringar jörejoline förändringar. Således kan icke jag medgifva att Utskottet saknat tillfälle att förskaffa sig den Statijlijka upplysning som erfordrats: denna Utskottets förevändning, hoppas jag åtminstone, icke kunna vara med rätta förhållandet öfverensstämmande, ty då är Fäderneslandets Statistiska kännedom mindre än ringa, och vår belägenhet både såsom Representanter och Medborgare htgjl beklagansvärd. Men om man också medgåfve, att Utskottet saknat så tillfyllestgörande kännedom det önskat om Länens olika hufvudnäringar, skulle jag, dock tro att derpå B vil at icke så mycken vigt att, om Förslaget nemligen i öfrigt var godt och ändamålsenligt detsamma blott derföre bort åsidosättas. Jag tror nemligen att om äfven ett eller annat
365 mindre tiel bör vidkännas Lönen till Uppsyningsmannen på stället. Lades på Bordet. Friherre Stael von Holstein, Corfitz Ludvig, uppläste trenne Memorial, så lydande: 1:0 Om grunden till Samhällslnrättningen är den, att vinna förenad styrka att motstå utländskt våld samt att afvärja inländskt förtryck, och medlet att vinna detta ändamål består deruti, att författa tjenliga Lagar, samt inrätta en Styrelse, med magt, att handhafva dessa Lagar efter bokstafven, och derigenom bereda Samhället säkerhet och lycksalighet, så måtte ingen heligare pligt gifvas, än den, att nitälska för uppfyllandet och bevarandet af denna Lag. Svenska Folket, af urålder fritt, och som, med få undantag och intervaller, aldrig känt eller burit Slafvens tunga boja, har uti sina till det hela goda Lagar på det kraftigaste sökt förvara det första af allt timligt godt: Friheten till Lif, Ära och Egendom. Utom denna gifves ingen lycka, och man må framställa saken, med hvilka färgor sorn helst, blir alltid ett sådant Folk att räkna bland de mindre lyckliga, om icke olyckliga, der Rättvisans gång är ojemn, och enskilta bi-omständigheter gå i bredd med Lagens bokstaf. Hvilken pligt, hvilket ansvar åligger icke Rikets Ständer, åt hvilka en hel Nation uppdragit omsorgen för sitt väl, på hvars klok - 366 Den 5 Januari!. het, medborgerlighet och uppmärksamhet den fästat sitt hopp, och hvars åtgärder inför Allmänhetens Domstol granskas och bedömmas, med en skarpsynt blick, att derföre uppfylla sitt kall på ett sätt, att allmänna rösten och eget medvetande frikallar från förebråelse, att hafva qväft sin röst då den, enligt pligt och rättighet, bort höjas, är den största ära en fri Medborgare bör eftersträfva. Inför mig sjelf skulle jag derföre anklaga mig, om jag underlät väcka Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på en händelse, som sedan sista Riksdag tilldragit sig. Det är en förfärande tanka, att en sådan brist kunde finnas i vår Lag, att en oskyldig skulle blifva dömd saker derigenom, alt honom nekades genom bevis ådagalägga sin oskuld:
Loneo, lior, enär kortkorondet ok d^Iiko utgifter skulle iiokvo blifvit 4.eodemion olltlor kännbort, vid uppgörondet ok sisto ^Imonoeks-orrendot po 10 är nied Loktrxekorne Mrstecit et ökverenskommit ott ds under denno tid skulle bestrido körlogskostnoderne kör orbetots fortsättning, men dä äkven desso senore sörläggore, enligt till ^eodoinion inlemnod uppgift, derför gjort ieke obetvdligo uppokkringor, oell 4.eodomien sälodes, etter okvonnämnde Arrendetids utgong med är 1842, ioke kunde lroppos ott tinno nägon onnon villig ott dstto orkete körläggo, llvors kortsättonde, i onseends till en krän börjon keloktig pion oell under tiden uppkommen krist pä ätskilligo käkten, mindre svorode mot ändomälet, uti en till Longi. Nojd ingikven underdonig skrifvelse, dels köreslogit, ott omkörmälte kloneke-vork mätte ko okslutas, oek det belintligo körloget onvändos till okbotolning ä den, kör orketets inköp, äterstäende skuld, dels onkällit ott, dä utgikvondet ok d^Iiko fullt ändomälsenligo orbeten vore ok ollmän vigt, säsom i kögsto grod bidrogonde till kännedomen ok ett Londs notur-olster, oek detsommo genom Lommorjunkoren omr kittills oökverträtkode körmägo uti växters okmälonde kör närvoronds skulls pä ett utmärkt sätt kunno utföros, Longi.
Maj och stenbunden mark in. m 7 2 8 b. 10 Maj Svenska, förbud emot utländska ords begagnande uti skrifter rn. m — 8 — 22 b. 9 Febr. b. 12 Febr. b. 9 Fehr. b. 9 Febr. inskrifter å medaljer m. m — 8 — 23 b, 9 Febr. 1. 12 Febr. h. 9 Febr. b. 9 Febr. Sylvander, G., Kainmarrätls-Råd, eftergift af b. 28 Febr. b. 26 Febr. b. 28 Febr. b. 28 Fehr. 32 honom ådömdt ersättnings-beiopp . 27 4 1 G8 Syn, om bestämmande af viss lid, inom hvilken klander må anföras mot dylik, sorn af enskild person hålles med dess b. 21 Sept. b. 22 Sept. landtbo . 7 1 73 b. 22 Sept. b. 22 Sept. 214 s. CA rr *-g IN: o Syneförrättning arj om kostnader för sadane å kappellans—boställen Sågverk, restitution af för högt erlagd bevillning derför Sätesoch Ladugårdar, om skyldighet för egare deraf att deltaga i byggnad och underhäll af prestgård och andra allmänna byggnader, se prestgård, allmänna byggnader. Södertelje, förhöjning i skjutslega»! derifrån „ Kanalbolag, angrde afskrifning af dess skuld till banken Sölvitsborg, stapelstads-rätt för T. Talmän och Landtmarskalk, om ersättning för deras egna Riksdags-kostnader; se Riksdags-kostnader, Taxan för inre farten a Götha kanal, om bidrag för nedsättning deri lör tyngre varor Tareringskostnader i Norrbottens Län, anvisadt belopp för Teknologiska Institutet, anslaget för Svar på aterremiss Testamente, Olli förändring af lagens sladganden derom ..
Majrts Nådiga Skrifvelse i detta ämne, uppsätta förslag till en underdånig skrifvelse från Riksens Ständer, med uppgift på de hos samtlige RiksStånden valde Ledamöter till detta Utskott. S. D. Sedan i frågan om tillsättande af det Särskildta Utskott , Högloft. Ridderskapet och Adeln föreslagit, för att utreda orsakerna och uppgifva botemedlen för den nu i flere delar af Riket och i synnerhet för jordbruksnäringen öfverklagade förlägenhet, Två Stånd stannat emotTvåj Så beslöt BorgareStåndet, att, jemlikt 36 §. Riksdagsordningen öfverlemna frågan till ConstitutionsUtskottets afgörande. D. Vid öppnandet af Electorernes Val - Trot. Utdr. d. 24 Febr. 1823- 45 Protocoll, funnos till Ledamöter i Hemliga Utskottet utsedde : 1:0 Grosshandlaren i Stockholm, Herr Thomas Anders Aspelin, 2:o Grosshandlaren i Gefle , Herr Hans Wilhelm Eckhoff, samt 3:0 Borgmästaren i Sundsvall , Herr Lagmannen och Juris utriusque Doctorn Jonas Ullberg, Frän Hedervärda BondeStändet. S. D. Öppnades Electorernas Lista öfver val till Ledamöter i det af Kongl, lyiaj:t nådigst äskade Hemliga Utskott, hvartill funnos vara utsedde RiksdagsFullmägtige: Johan Longberg, från Gefleborgs Län. Nils Månsson, från Malmö Län. Anders Joachimsson, från Östergöthland. Hvarom ExpeditionsUtskottet skulle, genom ProtocollsUtdrag, underrättas, med anmodan, att föreslå underdånigt svar till Kongl. Maj:t, på Kongl. Maj ts till Rikets Ständer i detta ämne aflåtna Nådiga Skrifvelse. Fröt. Utdr. d. 26 Febr. 1823. Den 26 Febr. i 82,3. Från Hågv. PresteStåndet.
Maj:ts Befallningshafvande bör ingifvas, befinnes, att behållna inkomsten öfver stiger en viss, af Kongl. Maj:t fastställd, procent utaf de till företaget lemnade enskilda bidrag; och skall dessutom en viss, af Kongl. Maj:t likaledes bestämd, andel utaf de afgiftcr, som uppbäras, till reparationsfond afsättas; 5:o, då ett arbetes utförande öfverlemnas till stad, menighet, bolag eller enskilde, bör alltid kontrakt derom vara i vederbörlig ordning afslutadt samt af Kongl. Maj:t i nåder godkäiult. Kontraktet skall innefatta förbindelse för stad, menighet, bolag eller enskilde, dels att, i noggrann öfverensstämmelse med den fastställda arbetsplanen och under skyldighet att dervid vara underkastade vederbörandes kontroll, påbörja, verkställa och fullborda arbetet inom viss bestämd StatsUtskottets Memorial N:n 220. tid, utan att vidare väcka anspråk på ytterligare bidrag af allmänna medel, och dels att, genom egna tillskott, utgöra hvad som utöfver statsbidraget kan erfordras.
Den åt taxeringsmännen i städerna tillerkända rätt, att påföra bevillning såväl öfver den högsta och mellan tvänne bestämda klasser, som äfven under de stadgade minimi-afgifterne, har Utskottet ansett böra utsträckas äfven lill taxeringsmännen å landet för hvarje fall, der sådane klasser och minimi-afgifler finnas i författningen utsatta; och då föreskriften härom naturligen bör inflyta i nuvarande §. 28, har det blifvit nödigt, dels alt förflytta nämnde §. efter den 29:de, dels att åt densamma gifva en förändrad redaktion; hemställande Utskottet, att hvad sålunda blifvit åtgjordt måtte vinna Rikets Ständers bifall. Då det uti nuvarande 28 §. införda stadgande, att landtmän, hvilka afyttra husslöjds-alster, samt egne eiler sina grannars landlmanna-produkter, ej behöfva derföre skatta såsom handlande, lärer på det sätt missbrukas, att på landet bosatte personer, som med nämnde slags produkter drifva en verklig handelsrörelse, till följd af nämnde stadgande, undandraga sig, att för en sådan rörelse erlägga bevillning, har Utskottet funnit nödigt, att i Bevillnings-Förordningen göres det tillägg, förslaget i slutet af 29 §. 1 mom. innehåller. Enär de uti 2 mom. af 29 §. omnämnde Grufve-disponenter närmast kunna jemföras med Inspektörer vid bergverken, samt derigenom, att de förre öro upptagne bland dem, för hvilka algifter till bestämda belopp äro stadgade, medan Inspektörer, faktorer, kassörer, bokhållare och skrifvare förekomma i 1 mom. bland dem, hvilkas bevillning äfven kan bestämmas till viss procent af inkomsten, det egna fall lärer inträffat, att en grufve-disponent, ehuru egande vida större inkomster än hans bokhållare, blifvit taxerad lill lägre belopp än denne, har Utskottet funnit lämpligt, att rubriken Disponenter, Gru/ve-, uppflyttas i 1 mom. af §:n. Bih. till R. St.
Scenen är i Bohuslänska Skärgården. Emellan Första och Andra Akten anses sex år vara förflutna. FÖRSTA AKTEN. Ett simpelt rum i Haraldsons stuga, möbleradt med några trästolar och ett bord. I fonden dörr. Till venster om dörren ett fönster, och på högra sidan om densamme synes ett gammalmodigt skåp. Åtskillig sjöredskap, såsom: segel, tåg, m. m. kringströdde i rummet, tyckes ge tillkänna att innevånarne äro strandbor. Vid ridåens uppgång sitter gubben Haraldson vid bordet sysselsatt med att rengöra en studsare, och Birger vid andra sidan, skärper och proberar några flintor till en lodbössa. Anton sitter något längre åt fonden snoende taglet till en metref. FÖRSTA SCEN. HARALDSON, BIRGER, ANTON. Haraldson (klädd i knäbyxor och stor sjömanströja). (Till Birger:) Skulle han än vara en så öfverduktig Satan som du säger, så lyster mig likväl se, om han vågar sig ut i natt, i detta Herrans väder. Men ingen känner dessa herrar bättre än jag; – minsan behöfves det icke mindre våldsamhet för att jaga tullkrukorna i lä för höststormarnes raseri, än det just i afton tycks vara fallet. Birger ( klädd uti hvita segelduksbyxor). Emedlertid tror jag far inte skulle rosa marknaden, om det gick som jag hörde. Haraldson. Pah en gammal räf är inte så lätt lurad; – men i alla fall är det tid nu att ta upp packorna. (till Anton.) Gå du, Anton, ned till yttre källaren, här är nyckeln, och rulla fram de tio öfversta packorna, som jag visade dig i förmiddags hör du inte pojke rulla fram dem till trappan säger jag, så att de ligga närmare till hands när de ska’ lastas i båten. Anton (tar nyckeln). Är det nödvändigt, min far, att jag måste följa med på den färd, som J i natt tänka företa’ Er? Haraldson ( häftigt). Slokar du med öronen, hund eller hvad menar du med din fråga? Anton. Ni är alltid hård och orättvis, far, ehuru jag beständigt med undergifvenhet fogar mig, både efter edra och Birgers önskningar.
Skall föreskriften tolkas efter ordalydelsen, så får domaren icke ens sammanräkna alla arken i samma expedition och förse denna med en deremot svarande stämpel, utan måste belägga och skrifva på hvarje ark särskildt. Om vi åter betrakta statens embetsverk, huru slår det sig der ut med den omtalta besparingen? De verk, som hafva expensmedel, komma naturligtvis att för dessa köpa papper till precist lika stor myckenhet, som det arktal stämpelpapper belöpt sig till, hvilket eljest skulle halva åtgått; hvad staten vinner på den ena handen, får den således gifva ut igen med den andra. I afseende å den säkerhet, som härutinnan är nödig, skulle kontrollen ligga deri, att den enskilde har dokumentet i sin hand; men jag hemställer, om det är troligt att en part, som kanske efter långvarig rättegång och lång väntan ändtligen får sin dom eller resolution, bryr sig om att räkna efter arken i expeditionen och jemföra med den åsätta beläggnings-stämpeln? För min del tror jag att i de Hesta fall parten ej besvärar sig med en sådan undersökning, om han ock kunde antagas i allmänhet ega den dertill nödiga kännedom om författningens föreskrifter. Men jag antager, hvad som äfven säkerligen i de aldra flesta fall blir händelsen, att domaren vill ärligt och ordentligt verkställa karterings-arbetet; det kan dock hända honom, likasom andra dödliga, att någon gång räkna miste, och hvad inträffar då? Jo, han blir anklagad för tjenstefel och torde kunna råka ut för tillvitelsen att hafva icke behörigen bevakat eller till och med sökt undansnilla Kronans rätt, — ett fel, som lian icke befarar att oafsigtligt göra sig skyldig till, om expeditionerna skrifvas på sjelfva det stämplade papperet. Det är också tänkbart, att en domare verkligen belagt en handling med vederbörlig karta, men att denna sedermera blifvit genom någon händelse eller genom annans förvållande derifrån skiljd, och då kan domaren oskyldigt utsättas lör äfventyret af en anklagelse, som är svår att med bevis vederlägga.