Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfverlåtaren fullföljde saken hos Kongl. Göta Hofrätt, som genom dom den 16 Januari 1852 pröfvade rättvist att, med upphäfvande af motvädjade utslaget, förklara, det någon skyl dighet att gälda hvad å omförmälte skuldebref ännu vore oguldet icke kunde öfverlåtaren åläggas, enär annat förhållande i saken icke blifvit ådagalagdt, än att fordringsägaren af öfverlåtaren såsom god liqvid emottagit i fråga varande skuldsedlar, utan att öfverlåtaren iklädt sig ansvarighet för förskrifna beloppens utfående hos gäldenären. Sedan saken blifvit af fordringsägaren dragen under Kongl. Majtts nådiga pröfning; så blef genom nådig Dom den 19 Maj 1854 Hofrättens dom fastställd. Till denna utgång af saken ligger grunden deruti, att skuldsedlarne blifvit ansedda vara af fordringsägaren emottagna såsom god liqvid, och att öfverlåtaren icke iklädt sig ansvarighet för de förskrifna beloppens utfående hos gäldenären. Hvad det förra skälet angår, så synes dess användande här icke hafva annan anledning, än som likaledes förekommer vid hvarje utställande af en invisning, hvars regress till utställaren dock icke deraf hindras, när den påräknade goda liqviden icke erhålles hos den, på hvilken invisningen gafs. Det andra skälet åter, eller det bristande iklädandet af ansvarighet, förutsätter, att skuldsedels öfverlåtande ej skulle innebära detsamma, som annan invisning, utan någon uttryckligare förbindelse vara af nöden, än den sorn ligger i sjelfva öfverlåtelsen, för att förpligta öfverlåtaren att för betalningen ansvara. Ar denna förutsättning icke grundad; så lärer dermed äfven det först anförda skälet försvinna. Ty den goda liqviden, såsom innefattande befrielse från öfverlåtarens skyldighet att för betalningen häfta, kan då icke sägas vara för hand. Frågan är således endast den, hvarföre öfverlåtandet af ett skuldebref skulle vara någon ting annat, än en art af invisning, hörande under den allmänna regel, hvarom härärtaltoch som uttryckes i 4 kap. 6 §. Utsökningsbalken.
För Åke var det svårast att skiljas från fröken Verner, och trots hennes varma kyssar och tusen försäkringar om obrottslig trohet kände han det, som de två för alltid skiljdes åt. Två månader efter det han lämnat staden, fick Åke följande bref från den, som blifvit hans efterträdare: Käre bror! Jag lofvade dig, att ge dig några nyheter härifrån, och här har du dem. Staden är ju ej otreflig, utan tvärtom, men på kontoret är det ett h — e. Bråk och trassel och oreda, så snart postmästaren vänder ryggen till, och ibland ännu värre, när han är där, som du nog vet. Härom dagen förbjöd postmästaren alla kaffekalas i vaktmästarerummet, hvilket naturligt mottogs med tysta protester och strömmar af tårar. För resten saknar nu oppositionen hufvud, sedan fröken Verner gått och förlofvat sig. Kan du gissa med h v e m? Jo, med själfve postmästarn. Jag hoppas du ej tar det allt för hårdt! Fröken Verner har tagit afsked från posten, och de skola gifta sig snart nog, säges det. Du skulle sett, när fröken Verner högtidligt tog adjö af flickorna! De tycktes alldeles ha glömt, huru skamligt hon svikit deras fana. Fröken Berger var den enda, som ej sade något till den blifvande postmästarinnan, de andra klappade och kysste henne som hon minst skolat resa till A m e - rika, och alla sågo de ut, som deras högsta önskan varit att vara i hennes ställe. Lilla fröken Karlsson lär skola torlofva sig med » expeditören ». Där får hon allt en skön gosse —! Alla flickorna hälsa dig så m y c k e t! Din tillgifne Karl Eriksson. Åke Väst tog ej underrättelsen om fröken Verners förlofning så hårdt, men det förargade honom smått, att hon hade valt just postmästaren. * U I fjänarinnefrågari. tan anspråk pä att göra ett direkt inlägg i tjänarinnefrågan, ber jag endast att få yttra några ord med anledning af det, som redan sagts i Idun. Det synes mig, att man i allmänhet ser tjänarinnans ställning i allt för mörk dager. Det nyligen gjorda inlägget af E. K. lämnar, hvad reda och sakrikhet vidkommer, intet öfrigt att önska.
XVIII, af Moster Greta 22 Behöfva Stockholms invånare vara beroende af bagare o. s. v.; af Landtlig husmoder 22 Bad och baddräkter; hedersomn. svar å prisfr. XXI, af Lilian 23 Barnens plantskola; af En moder 24 Några ord om lärarinnebetyg och deras värde; af L - 25 En hufvudsak; af R. H . 25 Kalfstek - 25 Om strykning; hedersomn. svar å prisfr. XI, af Anna The — r P. 26 Brudkransen 26 Ett inkast i tjänarinnefrågan; af Hanna Kamke 27, 28 Småbarn på resor; af D:r G. C 27 Goda gåfvor; af O — r 27 Det första missförståndet; af Göran Björkman 27 Barnets första lögn 28 En viktig och grannlaga fråga 29 Om hårets vård 29 Små praktiska vinkar; ur det prisbel. svaret å prisfr. XXII, af Stenia: 29 Upplysningsskola för kvinnor; af Ave 30, 31 Barnkammaren; af D:r P. R. Koch 30 Sköna kvinnor i en s. k. viss ålder 30 Mot flugor o c h mygg; hedersomn. svar å prisfr. XXIII, af Berta 30 Plats för hushållerskan! Af C. B — m 31 Barn o c h blommor; af H. S — 31 Huru jag indelar o c h använder en större kalfstek; af Stenia ... _ 31 Lifvets driffjädrar; af Max von Weissenthurn 32 En salladsartikel 32, 33 En obligatorisk fara; några ord till mödrarna om vaccinationen och huru den bedrifves hos oss, af G 33, 35 Om böcker: 33 Stenografiens betydelse för damerna; bref till Iduns läsarinnor från » deras tillgifne bror » 34 Om presentationer 35 Europeiskor eller vildinnor? 35 Talko; af M. N. 36 Naturliga anlag; af Ha 37 Också en art af välgörenhet; af Xyx 37 Hustomten; af S — 37 Bort med strumpebanden!
Hofbageri-egendomen; § 192, angående återbetalda undsättningsmedels aflemnande till Riksgälds-kontoret; äro lika lydande med §§ 203, 204, 205, 206 och 207 i 1863 års reglemente. § 193, angående öfverlemnande af den å trafiken vid Statens jernvägar uppkommande behållning, grundar sig på Stats-Utskottets dock ännu icke af Rikets Ständer pröfvade hemställan i Memorialet N:o 137. § 194-, angående det för Statens utgifter anvisade belopp utaf Rikets Ständers Banks upplupna behållna vinst, innehåller Rikets Ständers beslut i anledning af 19:de punkten i Banko-Utskottets Betänkande N:o 10. § 195, angående utlånandet och förräntningen af Riksgälds-kontorets kontanta behållning, är lika lydande med § 210 i nu gällande reglemente. § 196, angående det åt Riksgälds-kontoret anvisade kreditiv å Rikets Ständers Bank, grundar sig på Banko-Utskottets Betänkande N:o 10, samt är lika lydande med § 211 i nu gällande reglemente. § 197, angående rättighet för Riksgälds-kontoret att i händelse af behof upplåna medel, grundar sig på Utskottets af Rikets Ständer ännu icke pröfvade hemställan i Memorialet N:o 137. § 198, angående den s. k. Statslånefondens återstående behållning, är hufvudsakligen lika lydande med § 197 i 1863 års reglemente. 6 Sta Is-Utskottets Memorial N:o 138. Som de uti 214, 215, 216 och 217 §§ af sistnämnda reglemente omförmälda tillgångar redan kommit Riksgälds-kontoret tillgodo, hafVa de derom meddelade föreskrifter blifvit ur det nya reglementet uteslutna.
Men om ni deremot söker det sköna i naturen och det goda hos edra likar, om ni bevarar det friska sinnets begär att älska och älskas, om ni förståndigt blandar skämtets honung i allvarets bägare och derigenom söker bibehålla själens och kroppens helsa, då skall ni snart nog med undergifvenhet finna er i vår en gång för alla bestämda lott: “att vandra i tro, icke i åskådning“... Helsan är allt; allt, allt är alls intet, der intet är helsan ... Den friska själen höjer sig på kraftiga vingar mot ljuset; den sjuka håller sig med slokande vingar i stoftet och tror till slut, att allt är stoft. – Men förnuftets rätt ... ville Adolf invända. – Ja, förnuftet har obestridligen en stor rättighet eller fastmer en stor skyldighet, och den är att pröfva sin egen förmåga att fatta sanningen och noga bestämma den gräns, inom hvilken detta är möjligt. Inom denna gräns är förnuftet envåldsherre, men icke derutanför. Der herrskar Tron, och en narr är den, samt en grym fiende till sig sjelf, som ej af henne emottager uppfyllelsen af sin själs oafvisliga fordringar. Förnuftet är en gudomlig gåfva, men snusförnuftigheten är en gåfva af Hin Onde. Så fortgick samtalet, vexlande mellan skämt och allvar, tilldess midnatten nalkades. Då bröt Stjernhjelm upp, och den lilla afton-, cirkeln upplöstes. Adolf emottog med glädje de begge herrarnes inbjudning att hädanefter deltaga i deras samqväm, ty de timmar, han nu njutit af umgänget med dessa snillrika och ädla män, hos hvilka den innerliga föreningen af barnslig glädtighet och manligt allvar vittnade om deras naturers kärnfulla friskhet, hade ländt honom till verklig vederqvickelse. Adolf blef således tredje mannen i detta convivium, hvilket ej förfelade att på honom utöfva en helsosam inverkan, emedan det höll på afstånd det dystra grubbel, den hopplösa tomhet, det menniskoförakt, som ville insmyga sig i hans själ.
Eugéne von Rosens namn oskiljaktigt förenadt, liksom Gr. Baltzar von Plåtens är med Gotha kanal. För en man, som så verkat, kan en pensionsförhöjning af några tusende rdr icke anses för mycket, då det redan beviljade pensionsbeloppet är alltför obetydligt. Jag förenar mig derföre i anhållan om bifall till Hr von Franckens reservation. Hr af Dalström, Gustaf Jakob: Jag anser det vara nationen värdigt att genom ett förökadt pensionsbelopp uttala sin tacksamhet till Gr. von Rosen och sitt gillande af bans fosterländska sträfvanden; och biträder jag derföre Hr von Franckens reservation. Gr. Cronstedt: Vid afgörandet af denna fråga har Utsk:t följt den princip, att redan beviljade pensioner icke borde böjas, synnerligast om de utginge till något högre belopp. Från denna princip bar Utsk:t ansett sig i detta fall förhindradt att afvika, men jag vill ej bestrida, att ett afvikande från denna grundsats låter försvara sig. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder endast yrkats afslag å Utsk:ts hemställan samt antagande af det förslag, Hr von Francken uti en vid punkten afgifven reservation framställt, gjordes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades flere nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå samt antagande af Hr von Franckens förslag, då svaren utföllo med mångå ja, jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 54:de—t>7:de punkterna. Utsk:ts hemställanden biföllos. 68:de punkten. nr von Francken: Då jag icke ser motionären tillstä des, och jag icke kan godkänna det af Utsk:t för afslag å motionen anförda skäl, enär frågan synes mig nog utredd, anhåller jag att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, matte förklara de ifrågav:de personerna berättigade att, efter afskedstagamlet, ä allmännna indragningsstaten erhålla en årlig pension af 400 rdr hvardera.
Lån och anslag till staden Jönköping, i anledning af den denna stad under sagde år öfvergångna eldsvåda (§ 110) » 106,666: 32. — hvaraf såsom anslag för tomtregleringen utgått 10,000 R:dr. Riksgälds-kontorels Berättelse 18SG. Transport R:dr Utaf anslaget för nytt länsresidenslrus i Christianstad (§ lil) » Anslaget för Nockeby bros ombyggnad (§ 112 » Understöd för staden Gustavias, år] 1882 af eldsvåda hemsökta innevånare (§ 113) . » hvaraf i afräkning å byggnadslånet utbetalts 3,619 R:dr _ 16 sk. Ersättnings-anslaget för kolonien S:t Barthelerny^ förvallnings-koslnader utöfver dess inkomster under åren 1884 och 1855 (§ 114) » Restitutioner af erlagd lönebevillning för ackords-amorteringsafdragen vid Westmanlands och Jönköpings regementen samt Wermlands Fältjägåre-regemente (§ 115) » Den Skepps-ombudsmannen vid Stockholms sjömanshus tillerkända vedergällning för uppbörden af derstädes skattskrifvet sjöfolks krono-utskylder under 1854 och föregångne år (<§ 116) » Anslaget till Strömsholms stuteris ersättning för beviljad arrende-eftergift (§ 117) » Gratifikationer till Öfver-kommissarien N. A. Fredin, Regements-skrifvaren C. Leopold och Kapiten-mekanikus E. W. Sasse (§§ 118, 119 och 120 » Ytterligare anslag för den af Georg och Edvard Scheutz uppfunna machin för mathematiska tabellers uträkning och tryckning (§ 121) . » Ersättning af. kostnaderne för en utaf Professoren B. A. Nycander uppfunnen rösl-räknemachin (§ 122) »
Posse: Geologien är en vetenskap, som utöfvar stort inflytande äfven på industrien, och Staten har redan erkänt dess vigt genom att anslå stora belopp till geologiska undersökningar i förening med ett dyrbart kartverk och en särskild profession i Upsala. Lund saknar ännu en sådan profession, och det torde dröja länge innan det geologiska kartverket kommer att omfatta södra delen af landet, der under tiden ligga i jorden förborgade stora skatter, som till följd af bristande insigter äro utan gagn. Om en profession i denna vetenskap funnes i Lund, skulle den säkerligen med mycken ifver studeras, hvilket skulle medföra stor nytta för landet. Man har invändt, att förslaget icke utgått från Kongl. Maj:f, utan från enskild motionär; men det har blifvit af kanslersemb:t tillstyrkt och endast financiela skäl har hindrat Kongl. Maj:t från att begära detta anslag. I likhet med de föregående talarne, yrkar jag bifall till motionen och afslag å Utsk:ts hemställan. Frih. Klinckowström: Det lär bli min sorgliga lott att försvara Stats-Utsk:ts betänkande i denna fråga. Utan att vilja inlåta mig på den vetenskapliga delen deraf, synes det mig att det af Utsk:t för dess afslag å motionen anförda skälet borde vara tillräckligt äfven för Hr von Francken. Det är ofta svårt för Utsk:t att variera skälen, men då andra brista, är det här anförda tillfyllest; ty i en fråga, som denna, bör K. M. bäst pröfva, om anslag behöfves eller icke, och då sådant icke af K. M. blifvit begärdt, är det nog anledning att icke lemna uppmärksamhet åt enskild persons framställning. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts hemställan. Hr Huss: Inom Utslct var jag af den tanken, att denna motion borde bifallas, hvilket dock icke då vann sympati. Geologien är en vetenskap, vid hvars studium man bör fästa stor vigt, och det är icke rätt, att den vid ett af universiteten är helt och hållet utan officiel representant. Få vetenskaper hafva under sednare tider gjort så stora framsteg som denna, och den har äfven med stor kärlek omfattats i utlandet, serdeles i England.
Nto 147, i fråga, huruvida lösningsrätt till grufvedelar inom Stora Kopparbergs Beigslag ma varda de brukande Bergsmännen fortfarande bibehållen , Nto 186, angående Näringsfriheten , , Nto 141, om ändring uti Mantals-pen - ningarnes beräknande ,,, Nto 224, om ökade tillgångar för IVIanufactur-Discontens utlåningar , , , , Nto 253, i anledning af Rikets Ständers Revisorers åren 1835 , 1837 och 1839 afgifne Berättelse öfver granskningen af Stats-Verkets samt andra af allmänna medel bestående fonder , , , Nto 245, med förklaring i fråga om dtn för de sex Professorerne vid hvardera af Rikets Universiteter beviljade lönetillökning Nto 253, 19:de punkten , om kostnaden för inventering af ekevirkesförrådet i Carlskrona Ntn 241 22:o 23:o Soto 26:o 27;o lN:o 10 10 c/t 10 !10 I 10 10 -*-10 , ... om dels rättighet för enskilde att anlägga Theatrar, dels ock granskning af skådespel ,,,, Nto 146, om förlängning af de med Rusthållarne vid åtskillige afsutne Regementen och Corpser afslutade contract om håst-vacances utgörande , , , , Nto 304, om Mötes-pas-evolancen , , Nto 302, om några roed Stats-regleringen gemenskap egande allmänna frågor [ 24:o Preste Ständet. BorgareStå. det. Lag 51 lj da Bonde Ståndet. N:o ad acta.. S. Svartsjö, Kungs-ladugård, om förlängning af arrende derå för f. d. Grosshandlanden Wener Svar på återreraiss , , , , , , , Svea Canal, se Canal-Jedning emellan Hjelmaren och Wenern. Svea Lif Garde, se Hufvudtitel Tredje. Sveden, lägenhet under Ulriksdals Kungsgård, om rättighet för Grosshandlanden L.
Juli b. 6 Juli b. 1 April b. 9 Febr. b. 22 April b. 17 Juli b. 15 Maj b. 5 Juni b. 20 Okt. b. 25 Juli b. 17 Juni b. 3 Juni b. 1 Aug. b. 1 Aug. b. 3 Aug. b. 21 Mars b. 12 Febr. b. 12 Febr. b. 15 April b. 25 Juli å 11 Maj a. a. 12 Juli h. 11 Mars b. 21 Sept. h. 29 Mars b. 6 Maj b, 6 Juli a. 10 Juli b. 1 April b. 9 Febr. b. 22 April b. l9 Juli b. 18 Maj b. 7 Juni b. 20 Okt. b. 25 Juli b. 17 Juni a. 7 Juni h. 1 Aug. b. 1 Aug. b. 3 Aug, b. 29 Mars b. 9 Febr. b. 9 Febr. Oonde Ståndet. fj »—i li b. 15 April h. 26 Juli b. 10 Maj i a. 12 Juli b. 11 Mars b. 22 Sept. b. 21 Mars b. 3 Maj b. 5 Juli b. 6 Juli b. 1 April b, 1 Juli b. 19 April b. 17 Juli b. 15 Maj b. 5 Juni b. 20 Okt. b. 26 Juli b. 21 Juni b. 5 Juni 1. b. 2 Aug. b. 2 Aug. b. 3 Aug. h. 21 Mars b. 9 Febr. h. 9 Febr. Ifö-sjön, anslag och lånebidrag till utdikning af Indelta räntors uppförande i Riks-staten, se Statsreglering. Indragnings-staten, allmänna, se llufvudtitel Nionde pag. 5. Infanteriets Regements-muten, utsträckning af indelta Svar pä äterremiss Ingeniörs-trupp, anslag för bildande deraf, se Hufvudtilel Fjerde pag. 13. Inkomster, Stats-Verkets beräkning af . Svar pä äterremiss
Af den fjerde balancerade posten, eller 130,017 R:dr 16 sk. 9 r:st. utgöra 60,124 R:dr 3o sk. värdet af det proviant-lager, som Flottan i Carlskrona år 1825 emottagit, och om hvars ersättningsfria öfverlåtelse Eder Kongl. Maj:t i Nåder förklarat sig vilja hos Rikets Ständer göra framställning, hvilken ock af dem bifölls; hvadan följt, att, innan afgjort blifvit, huruvida ersättning i berörde afseende borde utgå, beloppet deraf icke kunnat såsom Flottans skuld i räkenskaperne balanceras. Återstoden af förstnämnde summa eller 69,892 R:dr 34 sk. g rist. utgör värdet af Magazins-Inrättningens proviantbehållning år 1824, hvilken till Flottan öfverlemnades endast med förbindelse, att betala hvad deraf användes, hvarigenom alltså, först i mån af consumtion, Flottan derför stannade i skuld. Beträffande åter de 25,079 R:dr 7 sk. 11 r:st, hvilka balanceras såsom värdet af den spannemål, Flottan i Carlskrona, enligt Eders Kongl. Majrts Nådiga Bref den 5 Mars 1828, emottagit, så är förhållandet dermed sådant, alt denna spannemål öfverlemnades till Flottan med förbindelse, att in natura återlemnas, hvadan densamma egenteligen utgjorde en deposition, men icke någon contant skuld, och kunde dessutom icke i Slationens Hufvudbok uptngas-och balanceras, emedan det, som in natura redovisas, icke tillika efter värde i berörde Bokslut ingår. Hvad sist angår värdet af de till Flottan öfverlåtne hus och lägenheter; så, utom det att sistberörde anmärkning äfven i afseende å dem är gällande, har samma värdes-belopp så mycket mindre kunnat uti Flottans Hufvudbok föras Magazins-fohden till godo, som det hvarken är förordnadt, alt någon ersättning derför skall af Flottans anslag utgå, eller ens ännu är bestämdt utredt, om icke en del af dessa byggnader är Flottan eller Stals-Verket tillhörande.
— Jag trängtar icke efter Representanter, sådana som vi sett dem annorstädes framkomma utur allmänna valens urmörja: icke efter Ministrar, som af en, genom sitt ursprung och sin sammansättning snart allrådande, National-församling, skola Konungen påtrugas och som vid hvarje riksdag, äfven dess emellan, under prutningar och ränkor en eller flere gånger ombytas ; icke efter ouphörliga skuffningar om dessa platser emellan dugliga och odogse; icke efter programmer i ljudande fraser ; icke efter frågvisa interpellationer samt, dygn och veckor slukande, debatter om stafvelserne i en onödig adress; icke efter ständiga, stundom rättsvidriga, rön i lagar och författningar; icke efter en glatt bana, utan arbete eller förtjenst lätt tillgänglig för en hvar som vågar — pessimo cuiquc: icke efter lättsinnig, halsbrytande behandling af rikets yttre förhållanden, åvygabragt af improviserade Statsmän: icke efter de, bestämdt förestående; vådor, som dymedelst skulle beredas. Och om vi sjelfve, i rikt mått, uplefvat dylikt i andra länder; om vi ännu, dagligen och stundeligen derstädes se och uplefva detsamma; om, till yttermera visso, våra fäder här kunna; under öfverdrift och, — numera lyckligtvis omöjligt, missbruk af en då urartad Ståndsförfatlning, hafva uplefvat, visst icke detsamma, men likväl sådant, som med detta icke saknat ali likhet; — då, — mine Hrr! säger jag: Festigiu ter rent! och lägger i vigtskålen, för att väga hvad det kan, det sista jag äger att erbjuda åt fäderneslandet: mitt Nej! Mångå ledamöter hördes härtill yttra bifall. 254 Den 17 December. Gr. Klingspor, Mauritz Staffan Philip, uplästé följande : Den politiska lagstiftningen spelade alltid en röle i nationernas annaler om ock icke så stor man vanligen föreställer sig den. Den politiska lagstiftningen, svarar då först mot sin bestämmelse dä den harmonierar med vissa inom samhället befintliga förhållanden.
Fullmägtige äro Bib. till Riks-St Prot. 1828 — i83o, 6 Sami, 3 B. 2. 16;de H:t. - io Banco-Uts&ottets Memorial N:o 13S. för samma befattning Rikets Ständer, deras Banco-Utsbott och de emellan Riksdagarne tillförordnade Revisorer, allena redo skyldige och kunna ej, utan efter deras beslut, eller ock emellan Riksdagarne och Revisionerne , utaf Rikets Ständers Justitise-Ombudsman, i laglig ordning derföre till ansvar ställas , samt åtnjuta för sina gerningar och yttranden, i egenskap af Bankens Styresmän, den säkerhet, som Regerings-Formen, uti no;de och ui:te §§:ne, Riksdagsmän tillägger. (Jemför Riksdags-Ordningen, $. 70; Justitiae-Ombudsmans Instruction §§. 8. och 12; Ansvarighetslag §. 9). & 5» I den oförmodade händelse, alt någon befallning, af eho det vara må, utom Rikets Ständer, deras Banco-Utskotl eller Revisorer, blefve Banco-Styrelsen gifven, ålig" ger det Banco-Fullmägtige att deremot göra kraftiga föreställningar. Om befallningens återtagande deraf ej blifver en följd, vare Fullmägtige, till undvikande af ansvar , icke desto mindre skyldige att åtlydnad vägra, och i intet fall befallningen verkställa. Verkställes den, sådant oaktadt, genom andras Banco Utskottets Memorial N;o 135. 11 åtgärd, vare Fullmägliges ovilkorliga pligt att förhållandet genast tillkännagifva, och vederbörlige protester aflemna: Ridderskapets och Adelns Fullmägtige, hos RiddarhusDirectionen; Preste-Ståndets Fullmägtige, hos nämnde Stånds Cancellie och Stockholms Stads Consistorium ; samt Borgareoch Bonde-Ståndens Fullmägtige, hos hvardera af dessa Stånds Cancellie-Directioner.
Bomullsgarn måtte nedsättas från 5 till 4 sk. skålpundet, har Herr Hjerta, Lars, uti sin ofvanomförmälda motion, under åberopande at hvad vid sistlidne riksdag i detta hänseende af honom anfördes, föreslagit, att nämnde införselstull måtte bestämmas till 3, högst 4 sk. per skålpundet. Vid sistlidne riksdag, då de förut med dels 5 och dels 6 sk. införselsafgift belagda olika slag af ofärgadt bomullsgarn åsattes gemensam tullsats af S sk. skålpundet, anförde Bevillnings-Utskottet, till stöd för sin emot tullens ytterligare nedsättning uttryckta åsigt, att den grundliga utredning af frågan, med hvilken möjligen minsta tullsats inhemska bomullsspinnerierna skulle kunna bestå i täflan med Englands öfverlägsna industri, då saknades, och att inhemska bomullsspånads-industriens starka utveckling, å ena sidan, bjöde största varsamhet vid tullsatsernas bestämmande samt, å den andra, genom den allt större konkurrensen inom landet förutsattes komma att, utan häftiga rubbningar af bestående dyrbara fabriksanläggningar, medföra - Bevillnings-Utskottels Betänkande, M 5. 25 föra den prisnedsättning, som man velat bereda väfnadsindustrien genom ytterligare nedsättning i tullafgifterna å garnet. Utskottets förslag blef väl bifallet af tre stånd, men vid votering inom förstärkta Stats-Utskottet emellan 5 och 4 sk. tull segrade den förra meningen med endast en röst. Den högre skyddstullen syntes således icke hafva någon framtid; men det oaktadt hafva nya spinnerier af stor omfattning sedermera, utan att kunna fortfarande påräkna det högre skyddet, uppstått vid sidan af de äldre.