Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ti prokocollo >5. 6. a/ />o§oco//et u/dez//azr l/e/voc/r F7nanl76-^>s/rl/en / ^d//st r>,/o> //an^ d/a/.t LonttNAen r ^ar^-//dl/eL d d^oe^- /m///r§ L/ott c/en 2// /^e^/ llnl-l ,§^o. i> är varande: Ilang Isxeeilens Ltats-Ninistern för Utrikes Xrendena, Herr irilierre A/e^ne/l// 8lats-Kalien: Herr Lriiierre ^er/l/e/zn, 1'HIierre -non ^e/rn/ren/reE^ Orelve ^dz-l/^ oell iailierre 6///ezr^«a/. daiitorordnade iiof-Lan/ieren, Lalli netts-8eeret6raren dillförordnade 8tats-8eereteraren, Lxpeditions-8eeretei arén d/nzrt/zs. ^iiifurordnade 8tats-8eeret6r3r6N u^> fläste tili justerin!; ett, i följd af Kou^I. iVlsj:t8 under lien 8:de innevarande manad fattade Mdiga desi»t, nsijisatt förslag till Kungl. Naj:ts Mdiga 8krifvels6 tili ii i fets 8tänder, angående ett af serskiide Lommitterade ujljlgjordt turslag tili nv iava a d'ullatgitterne fur inkommande ocii utgående varur. Kenei.
På Ridderskapet och Adelns ledamöters v&gnar: På Preste-Ståndets ledamöters vägnar: Arvid Fr. Posse. Th. Annerstedt. På Borgare-Ståndets ledamöters vägnar: På Bonde-Ståndets ledamöters vägnar: L. J. Hierta. A. Erikson. M. Nordlindh. Bih. till ii. St. Hk so 2. Ank. till Exp. Utak. dan 2 Nov. 1865, kl. 6 e. tu. Memorial, angående tillökning af Utskottets tjenstemannapersonal. I anseende till mängden och beskaffenheten af de till Stats-Utskottets handläggning hörande göromål, såsom omfattande både Statsverkets och Riksgäldskontcrets ärenden, har, vid föregångne riksdagar, detta Utskott, utöfver den i Riksdagsordningens 24 § bestämda tjenstemannapersonal, nemligen en Sekreterare och lör hvarje afdelning en Kanslist, haft af nöden och fått begagna en särskild Sekreterare till biträde vid de Riksgäldsverket rörande frågor, en Kamererare för räkenskapsgöromålen i afseende på statsregleringens olika delar, samt en tillökad kanslibetjening; och då göromålen inom Utskottet sannolikt äfven under innevarande riksdag blifva många och magtpåliggande, får Utskottet, med stöd af hvad nyss åberopade § vidare innehåller, till Rikets Ständer hemställa, det Utskottet må tillåtas att, för ärendenas behöriga _ ock skyndsamma behandling, ytterligare antaga, i mån af behof, en Sekreterare för Riksgälds-afdelningen, en Kamererare och två Notarier. Ank. till Exp.-Utsk. don 16 Nov. 1865, kl. 12 nvdd. Memorial, med den till Rikets nu församlade Ständer af Fullmägtige i Riksgälds-kontoret afgifna Berättelse. (Riksg.-Afd.)
Det var först vid 182.6 års riksdag, som det stadgades, att tolagen skulle erläggas efter värdet af Svenskt b:co å alla de artiklar, som icke i tulltaxan voro nämnda såsom befriade från tolag. Dessa artiklar voro dä flera; men vid sista riksdag lyckades det blott alt få 2:ne artiklar befriade från tolag. Jag var dock nöjd dermed, emedan principen derigenom var erkänd. 110 Den 8 December, Men för att återkomma till detta betänk., får jag yttra den öfvertygelse, att om man antager den grundsats, hvilken jag erkähner, att det är K. M:s rättighet att bestämma lolagens belopp, men Pi. Sits rätt att bestämma hvilka varor ej böra belastas med tolag, så böra R. St. icke såsom Ständer befatta sig med frågan, till hvad belopp tolagen utgår eller huru den användes, emedan det icke måtte vara ett större åliggande för R. St. att utöfva controll öfver denna afgift, än öfver de mångfaldiga andra afgifter, såsom hamnoch bropenningar, hvilka i städerna uppbäras och för dem äro lika angelägna, samt om hvilkas belopp och användande R. St. på samma grund borde taga kännedom. Jag yrkar derföre återremiss af detta betänk., och att, sedan Bevilln.Utsk. ansett sig ej böra befatta sig med tolagen derföre, att frågan derom blifvit remitterad till Oecon.Utsk., sistnämnde Ulsk, måtte förklara sig anse, det Ständerna väl till K. M. kunna ingå med den nu föreslagna skrifvelsen, i fall deri, emot min tanke, skulle anses behöflig; men att Oecon.fJtsk. i alla fall anser Bevilln.Utsk. hafva rättighet och pligt att framställa hvilka artiklar böra befrias från toJagsafgift, för att icke denna må stå i strid med tullbestämmelserna. Det är kändt, att tolagen i några städer uppgår till ^ ä 3 proc, af varans värde, hvaremot tullafgiften stundom ej uppgår till en proc., och jag anser orimligt, att större afgift skulle erläggas till staden, än till staten.
Hennes vänner kunde à propos detta icke motstå frestelsen att fråga henne hvad det då var för ljud, som kom henne att springa öfver stock och sten, utom sig af förskräckelse, när hon såg en beskedlig ko gå och beta på en äng eller mötte en hund, som nosade på henne. För resten beskrifver hon själf alldeles förträffligt detta slags feghet hos en eljes stor personlighet i sin efterlämnade novell »Vera Vorontzoff» påföljande sätt: »I den lärda krets, där W. dittills umgåtts, skulle det minst af allt fallit någon in att misstänka honom för feghet. Tvärtom lefde hans kolleger i ständig bäfvan för att han genom sin omöjliga hänsynslöshet skulle bringa också dem i trångmål. – Själf ansåg han sig också i själ och hjärta vara en mycket modig man. I sina hemligaste drömmar – sådana som man icke ens erkänner för sin närmaste vän – tyckte han om att försätta sig själf i de mest farliga lägen, och mer än en gång hade han inne i sitt tysta arbetsrum deltagit i försvaret af stormade barrikader. Men icke dess mindre, trots sin af alla erkända tapperhet, hyste W. stor respekt för byhundarna, och äfven med byns tjur undvek han sorgfälligt att stifta bekantskap.» Hvad Sonja beträffar, så öfverdref hon kanske också sin egen rädsla af ett omedvetet kvinnligt koketteri. Hon hade denna af män mycket uppskattade kvinnliga egenskap att finna behag i att låta sig beskyddas. Med manlig kraft och manligt snille samt en i vissa fall oböjlig karakter förenade hon en hög grad af kvinnlig hjälplöshet. Hon behöfde alltid ett stöd vid sin sida, en vän, som hjälpte henne i alla svårigheter och underlättade lifvet för henne. Hon hade också nästan alltid och öfverallt funnit en sådan och var, i saknad däraf, så olycklig, hjälplös och bortkommen som ett oerfaret barn.
Ekonomiutskottets afdelning i denna fråga ansett sig ej kunna ingå i någon pröfning om vederbörandes bättre rätt till Wisby Hospitalsmedel, hvarom, tvist mellan Hospitalets Föreståndare och LazarettsDirectionen, å ena, samt SerafimerOrdens Gillet, å andra sidan, uppstått; men tillstyrkt en underdånig hemställan till Kongl. Maj:t, att, i anseende till behofvet af en ny Lazarettsbyggnads uppförande på Gottland och en bättre hälsovård derstädes, Kongl. Maj:t täck - 346 Den i4 Februari i. tes i Nåder tillåta Wisby Hospitalsmedels framtida användande ensamt för hälsovården på Gottland, med vilkor, att HospitalsFöreståndarne och LazarettsDirectionen fullgöra deras åtagande, att för lånte penningar, inom viss tid, uppföra Lazareltsbyggnaden efter den derföre långt för detta fastställda ritning. Skillnaden emellan StatsUtskottets samt EkonomiUtskottets Utlåtanden är således hufvudsaklig; och jag får derföre förnya min anhållan om återremiss af ifrågavarande Utlåtande. Herr Hjertcij Gustaf: Jag kan för min del ej fatta, huru Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet kan taga någon befattning med denna fråga, då den ej rörer allmänna hushållningen, utan blott ett Statsanslag. Jag tror det derföre vara bäst, att nu bifalla Utlåtandet, för att slippa vidare discussion i ämnet. Då Hospitals-Inrättningen på Gottland blifvit, enligt Innevånarnes egen begäran, skiljd från de öfriga i Riket, så finner jag ej skäl att betunga StatsYerket med någon utgift till Lazarettet derstädes, åtminstone ej förr, än det sig visar, att hälsovården ej kan derförutan besörjas. Herr Lagerhjelm: Jag anser i allmänhet, att det fordras starka skäl, innan man, i följd af enskildes motioner, i sådane fall som detta, beviljar Statsanslag; och här linner jag icke något sådant; hvarföre jag Den 14 Februarii. 34/ får äran anhålla om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition till bifall på StatsUtskoltets Utlåtande. Friherre Cederström:
Ty lika ändamålslöst, som det skulle finnas, att anskaffa en sjökrigsmateriel, till hvilken nödig och passande bemanning ej vore att tillgå; lika oförenligt med Statens intresse vore det, om någon del af den personal, som till detta försvar, såsom tjenligast, blifvit utsedd, skulle, af bristande materiel hållas overksam, då likväl inom vårt folklättiga land, hela den truppstyrka, som till försvaret är anslagen, väl erfordras på den plats, der den blifvit påräknad att användas. Huf - vudvilkoret för en fullständig stridskrafternas utveckling är derföre ett rigtigt iakttagande af förhållandet emellan materielen och den disponibla personalen. Då nu den sednare till antal och beståndsdelar är bestämd, så är ock derigenom den tillförlitligaste grund lagd för uppförandet af del system, enligt hvilket Sveriges Sjöförsvar hör vara organiseradt, för att enkelt och okonstladt, samt pä ett med våra tillgångar förenligt sätt, utvecklas ur vårt lands egendomliga förhållanden. Den personal, som är bestämd att till Sjöförsvaret användas, utgöres af: Officerare vid flottan 228. Officerare vid marinerne 33. Under-officerare vid flottan 280. Dito vid marinerne 40. Matroser oah Jungmän Såsom ofvan synes, är ibland stamtrupperna upptaget Marin-regementet, med befäl och underbefäl utgörande 873 man. Detta regemente, numera uteslutande användt till bevakning af fästningarne och etablissemenlerne i Carlskrona, hvilken tjenstgöring det, i anseende till truppens inskränkta antal, dock icke utan handräckning af båtsmän till nattbevakningen, kan bestrida, är, dä såväl befäl som trupp endast med garnisonsoch soldat-tjenst sysselsättes, icke mer såsom någon hufvudsaklig del af krigsfartygens bemanning att betrakta, och bör, såsom sådan, icke ingå i beräkningen, då, med lika mycken fördel, hvarje Linie-regemenle kan ä flottan användas.
Direct°urers godtyckliga behandling, hvilka väl hade en så kallad ansvarsskyldighet, men hvars egenteliga existance ej berodde på Discontens credit. I privatBankcn deremot ligger intressenternes hela timliga välfärd bevarad, eller risquerad, i fall missbrukande af cmskildtas förtroende agde rum. FilialDisconterne folio och drogo med sig den allmänna crediten-, en privat Banks upphörande att betala, om så möjligen 6kulle kunna hända drabhar blott den eller de, sorn der insatt sina fonder, och då den, som jag sökt bevisa, är till, utan samband med Banken på annat vis, än genom en afskrifningsräkning, kan den aldrig blifva i det allmänna af någon menlig \7erkan. För privat Bankens organisering, efter den derom utkomr.e tryckta afhandling, tager jag mig friheten föreslå , det en lag måtte stadgas, sorn ålägger alla utgifvare, antagare och öfverlåtare af på viss tid, utstäldte assignationer, att vara underkastade samma ansvar, som trassenter, acceptanter och endossenfer af växlar, hvarigenom de in solidum skola ansvara för betalningen eller i brist deraf lagsökas på samma sätt som 1748 års växelstadgas XI Art, 4 §, föreskrifver. [ afssende g det reglementarisk» vid inrättandet af en sådan privat-Bank, sorn genom en på lagliga grunder hvilande FörfaU - Den 28 Februarii. ning bör bestämmas, gillar jag til! alla delar; de i det tryckta förslaget om privat-Hanks inrättningar uppgifne puncter, hvilka äro: 1:0. Att hvar privat-Banks assosiation utgöres till det minsta af fem, för obetviflad förmögenhet och stadgad credit, ansedda personer. Att innan en sådan privat Bank begynner sina utlåningar, bör hvardera af interessenterne för privat Bankens räkning uti Riksens Ständers växelbank, såsom fond insätta 50,000 R;dr Banco, och således hvarje association, sammansatt af minst 5 personer i växel-banken insätta åtminstone 250,000 Riksdaler. 3:0.
Företogs till pröfning StatsUtskottets den 3 sistlidne Octöber under N:o 286 afgifne, och den 19 i samma månad eftermiddagen på hordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt motion, att granskningen af 182-7 års afslutade Räkenskaper för Statsverket borde af StatsUtskottet verkställas. Herr Cederschjöld , Pehr Gustaf: Jag anhåller att få veta, huru de andra Stånden beslutat i delta ämne. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att StatsUtskottets förevarande Utlåtande blifvit af de öfrige Irenne RiksStånden bifallit. Herr Cederschjöld: Som detta Utlåtande redan är af de tre andra Stånden bifallit, och saken således afgjord; får jag hemställa, örn icke Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpeligt, att, till tidens vinnande, endast lägga Utlåtandet till handlingarne. Herr von Hartmansdorff\ August: Jag skulle för min del visserligen önska, att Rikets Ständer kunde vara neutrala i frågor af tvistig beskaffenhet, men det strider emot Den 4 November. 200 56 §. RegeringsFormen, der det står, att Utskottens förslag först skola i Ståndens plena framställas till antagande eller förkastande utan förändringar eller tillsatser. Man får således icke lemna sin mening derhän, utan man måste bestämdt uttrycka den. Herr Cederschjöld: Det har varit en gammal praxis, att, när tre Stånd afgjort en fråga, det fjerde icke sällan låtit dervid bero. Då denna sak nu är af den natur, att en vidlyftig discussion derom lätt kunde uppkomma, vid hvilken hlott ett upprepande skulle äga rum af hvad förut är yttrad t; så hemställer jag, om icke Ståndet skulle finna för godt, att vid de andra Ståndens beslut låta bero. Herr von Hartmansdorff': Om denna sak lill sin grund är en principfråga, gifver likväl Utskottets Utlåtande intet sådant tillkänna. Blott det skäl anföres, att Utskottet icke har tid.
Orsaken dertill, att ofvanomförmälda nådiga förslag icke af Rikets Ständer godkändes, torde också hufvudsakligen vara att söka i den omständigheten, att någon skilnad i förslaget icke gjordes mellan de kronohemman, som kunna till skatte lösas, jemte allmänna inrättningars hemman, å ena, samt å andra sidan de nyhemman och nybyggen i de norra länen, hvilka utan lösen omföras till skatte, sedan odlingsoch byggnadsskyldighet blifvit fullgjord, men åt hvilka full dispositionsrätt öfver skogen icke förvärfvas, förr än efter skedd afvittring af skogsområdet från Kronans marker. Med hänsyn till de vid riksdagen 1856—1858 mot förslaget framställda anmärkningarnes beskaffenhet, synes det derföre kunna antagas, att tvisten då icke egentligen rörde det förra slaget af hemman, hvilka med få undantag förekomma endast i södra och mellersta delarne af riket; och Skogs-styrelsen har derföre föreslagit särskilda bestämmelser i afseende på nyttjanderätten till skog å dessa hemman samt för nybyggen och nyhemman i de norra länen. I afseende på de förra hemmanen har Skogs-styrelsen i dess sednast afgifna förslag till förordning rörande skogarne i riket uppställt en §, den 9:de, af följande lydelse: ”Skog å kronooch allmänna inrättningars hemman och lägenheter, hvilka under stadgad åborätt innehafvas, må, derest icke för något fall särskilda medgifvanden och föreskrifter annat förmå, hädanefter endast till husbehof användas, så framt icke, på derom gjord ansökning, Konungens Befallningshafvande åt kronoåbo eller den myndighet, under hvars vård här ifrågavarande öfriga hemman och lägenheter stå, vidsträcktare rätt till skogens begagnande meddelat, med dervid fästadt vilkor att, innan denna förmån får åtnjutas, skogen på sökandens bekostnad skall vara indelad till regelbunden hushållning, för att un der vederbörande skogstjenstemans tillsyn vårdas och nyttjas efter fastställd plan och gifna föreskrifter för afverkning och skötsel.”
Af fienderna lidande hvad fadren led. ORESTES. Med hans hjelp vågade du dräpa moder din? ELEKTRA. Ja visst, med samma yxa, som min fader draps. ORESTES. Får jag det säga? är ditt tal att lita på? ELEKTRA. Jag doge gerna se'n jag gjutit modrens blod. ORESTES. Ack! Om nu Orestes vore här, och hörde allt! ELEKTRA. Änskönt jag såge, kände jag ej honom mer. ORESTES. Det är ej under; ung du skildes från ung bror. ELEKTRA. En ende skulle känna honom dock ännu. ORESTES. Han visst, som sägs ha honom ifrån döden frälst? ELEKTRA. Hans egen fars skolmästare, en gammal man. ORESTES. Din far; den mördade, säg, hvilar han i graf? ELEKTRA. Han hvilar, som han hvilar, vräkt ur egen borg. ORESTES. Ve mig! hvad sade du? de dödlige alltså Af andras qval förnimma äfven smärtens gadd. Förtälj mig saken! att jag bär till broder din Oljufva ord, men nödiga att höra dock. Barmhertighet dock aldrig uti oträngdt mål, Hos visa männer finns; men icke strafflöst är, Om alltför mycken vishet hos den vise bor. KHOREN. Densamma hjertats önskan delar äfven jag. Ty fjerran här på landet boende, jag ej Af stadens nidverk vet, men ville veta nu. ELEKTRA. Må vara! om jag måste. Men jag måste väl Förtro åt vännen mina och min faders qval. Men dig, o främling, beder jag, som talet väckt, Säg för Orestes mina lidanden, och hans, Och aldraförst, af hurdan mantel jag är skyld, Hur smutsig jag är, och inunder hvilket tak Jag bor, som dock härstammar ifrån kongaborg. Ock jag med skottspoln väfver mina kläder sjelf, Såframt jag ej vill naken gå, och lottlös bli; Sjelf äfven vattnet ifrån floden hämtar jag, Från gudafester utestängd, från danser skild. Jag hustrur hatar, då jag sjelf är jungfru blott?
Förordningen den 29 Januari 1861 ang:de mord, dråp och annan misshandel, och hittills har icke förnummits att denna § blifvit så misstydd, som den siste värde talaren befarade, eller att uttrycket »såväl den brottsliges tillgångar som andra omständigheter» skulle verka derhän, att afseende komme att fästas uteslutande vid den brottsliges förmögenhet och att man skulle komma att förbise hvad den efterIefvande maken och barnen behöfde. Enligt min tanke tyckas emellertid dessa stadganden tydligt innefatta den bestämmelse, att aldrig mera af den brottsliges tillgångar skall utgå i skadestånd än hvad som tarfvas för underhåll af den dödades make och barn, till dess de sjelfva kunna försörja sig, men att det bör bero på storleken af den brottsliges tillgångar, huru rundligt deras behof böra tillgodoses. Gr. Sparre: Jag är förekommen af den siste talaren och vill endast anmärka, att då domaren i alla fall icke kan bestämma skadeståndet högre än hvad som för den dödades familj tarfvas, synes det vara billigt att den, som åstadkommit en sådan olycka lör en familj, sedermera understödjer densamma i den mån hans tillgångar det tillåta, och de ord, som här stå, innefatta ej något annat, än att den brottslige är skyldig att lemna understöd, i den mån hans tillgångar tillåta det. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till §:n oförändrad, och dels bifall till densamma med uteslutande af orden »med afseende å såväl den brottsliges tillgångar som andra omständigheter»; framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till §:ti utan förändring och, då dervid svarades flere ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. 5:te §:n. Bifölls. 6:te §:n. Hr Carlheim-Gyllenskjöld:
a 100: ) loir @eneral»£onful Dito a iso: ) 151: Vigent ( Dito ä 200: ) 201: efjroaD rneD Dejja befallningar erljålleS tractamente od) anDra förmåner, eller teie; men Diplom för <£onfuler i 2lfrifanjfa ©taterne od) för De Agenter, ®eneral»G:on» fuler od) €onfuler, Ijrcilfe annars benåDaS meD tracta» mente eller lön till
Riksdagskostnadernes bestridande erforderliga summan. 2:o Eftergift af den Särna Socken ålagda Bevillning. 0.0 Tryckningen af RiksStåndens Protocoll med dertill hörande Bihang. Justerades Pleni-Protocollen för den 27tde April föroch eftermiddagen, den 29.de och eftermiddagen. Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus, uppt läste följande: Till Högloflige Riksens Ständers Bancooch Statsutskott öfverlemnas i dag å Götha Den 1 Maj. 5 Canal-Directions vägnar så väl Berättelserne och ArbetsPlanerne för de framfarna åren från igio, sorn ock Förslag och Arbets. Planer för återstående arbetet vid Gotha Canal, byggde på de grunder, som uti särskildt bilagdt BeräkningsProtocoll efter erfa-, renheten uppgifvas. Herrar Revisorers årliga Berättelser och andra Handlingar medfölja äfven. Då desse med noggrannhet granskas i sammanhang med Directionens underdåniga Berättelse till Konungen af d, 30 Mars, samt Berättelsen till BolagsStämman den 15 Mars, och en närmare kännedom tages om sjelfva arbetet af bilagde Re-' lationsChartor; så skall Directionen med lugn kunna anse ailä omdömen öfver sjelfva för-; valfningen och medlens användande vid Canal-Verket, öfver fastigheters köp, enskildt» lån, samt Tjenstemäns antal, aflöning och arfvoden, öfver det så mycket klandrade spridda utförilingssätt, ehuru en oundviklig följd af localen och hundrade andra deraf uppstående omständigheter, omöjlige att ratt bedomina, utan att man med localoch sakkännedom har tid öfverväga dem i hela sin omfattning; äfven skola Höglofliga Utskotten, af de upplysningar från så väl
BAra, nnga hjiiltar, Karl och Petter, tilltvinga sig af haptenen en liten Bit, i l~villren de riidda den rike hol1.8udslce koplvaunen van Haarwijlr, som ~ n e d sin brorsdotter, den unga och slroua Anna, iir pB v8g till Anne~s far i Batavia, dar denne har stora tobalrsplantage~~, Af tacksainhet ofver riiddningen erbjudas de b&amp;dn ynglingwrna formAaliga anstallningar pB plantagen, bvilket allbud Petter antar, nuder clet att Karl,. soln fattat Iriirlel~ till Anna och af heme Br Silslrad tillbrdca, af sin Bdelhet drifves cltt fly fr8n heme och t a p viirfning i den holl&amp;udska l~oloni~darm6n. Ut-i bokens senare halft Bterfinna vi hononl stisom Irorpora.1 i arinBn, dar han gor under af tapperhet, ty han Br lilra utmarkt till lands som till sjos. Han har gjort belr.antslrag med en malaj, Sariman, en vddig ~igerdoclaro, och hvillren iil. till stor nytta for honom pB haus tLg mot atchiuesen~a. Efter miu.ga faror lyckas de framhoinma ' till den fiistning, dit de gmna sig. Ka1.4 och Petter Bterfinna hvnrandra och ined van Haarwi. jks saintycl~e blif va Karl och Anna trolofvade. Petter gifter sig med Sarimans syster Fn ' ida. Bofven Harry, soin 1111 u-j ?ptr~cler sisom l ~ j t ~ ~ och.
Skulle någon af dessa Artiklar genom undantag från den allmänna införsel-friheten af Kongl. Maj:t i Nåder förbjudas , kommer i sådant fall, att förfaras på sätt Kongl. Maj:ts Nådiga Författning om Tullförsnillning stadgar; åliggande deremot Utländske Skeppare, att å det ställe der märkrulla, Författningarne likmätigt, först bör afgifvas , ehvad det är Inlopps-Tull-Kammare eller Lossningssort, uppföra sitt överskjutande förråd af lifsmedel till åter-utförsel, hvilket öfverskott sedan skall under förpassning i Packhuset förvaras till dess Skepparen åter afseglar och detsamma utförer. 2 Morn. Nödigt förråd af lifsmedel för Skeppsbesättningen , antingen Fartyget inlöper i Svensk hamn eller lifsmedlen med Skeppsbåt derifrån hemtas, befrias från Tull och andra afgifter; hvarvid iakttages, att sådan provision icke får tagas af de varor, som linnas på Svenskt Nederlag eller Credit-upplag, i hvilken händelse den, enligt förestående Tariff skall förtullas, hvarjemte Svenska Fartyg äfven få till Skeppsbeho'- Tullfritt intaga Ved, Tjära, Beck, Aroch Spak-ämnen till det särskildta belopp som följer, äfvensom Segelduk , Tågvirke till löpande och stående gods m. m. som kan anses oundgängligt till Skeppsförnödenheter. Bevillnings-Utskottets Do Fartyg, sorn segla frän de vid östersjön belägne Stapelstäder till Utrikes Orter inom samma Sjö: Ett Fartyg, om 20 Läster oell derunder, 1 Famn Ved, en Tunna Tjära, en lialfTunna Beck, ‘2 st. Åroch 4 Spak-ämnen. Ett Fartyg, öfver 20 till och med 5o Läster, 1 oell en half Famn Ved, 2 Tunnor Tjära, 1 Tunna Beck, 4 Årsamt 8 st. Spak-ämnen. Ett Fartyg, öfver 5o Läster, 3 Famnar Ved, 3 Tunnor Tjära, 1 och en half Tulina Beck, 6 st. Årsamt 12 st. Spak-ämnen.