Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är alldeles icke kyrkoplikten, utan det begångna brottets egenskap, som vållar den befarade följden, och sannfärdighetcn'häraf är uppenbar derigenom, att man aldrig erfar, att någon så beskaffad påföljd äger rum för den som undergått offentlig kyrkoplikt för fylleri i kyrka, för våld emot“föräldrar eller deras oqvädandé, med flera dylika brott. Ett bestämmande, att för första och andra resan stöld fängelsestraff vid vatten och bröd ovillkorligen skall äga rum, derigenom straffet skulle anses skärpt till den grad, att offentliga kyrkoplikten saklöst skulle kunna borttagas, är icke eller lämpligt, och skälen derföre har Utsk fullständigt utvecklat. Jag vill blott tillägga, alt då, vid betraktande af saköreslistor vid underdomstolarne, man finnér, att knappast en bland 20 dömde tjufvar hafva tillgång alt erlägga böter, ulan nästan alla tjufnadsbrott, med högst få undantag, efter nu varande lagstadganden, bestraffas med fängelse vid vallen och bröd, så skulle den nya lagbestämmelse, hvarom fråga är väckt, icke medföra den ringaste följd för medellöse, och således största antalet tjufvar. På dessa och de af Utsk. anförde skäl, samt då för öfrigt härtill kommer, alt en ny brottmålslag är under utarbetande, får jag för min del tillstyrka bifall till LagUtsk:s utlåt, och derom utbedja mig Eders Ex. Hr Gr. o. Landtnäs propos. Gr. Mörner, Carl Göran Detloff: Jag bar icke begärt ordet för att försvara det lämpliga i uppenbara kyrkoplikten såsom straff, eller att söka utreda någon fördel af dess bibehållande, utan endast för att tillkännagifva min åsigt, att för närvar, och intill dess ett fullständigare straffsystem kan införas, är den ett nödvändigt ondt, som man måste underkasta sig, såvida man icke vill utsätta sig för ett vida större, alt icke äga säkerhet till egendom. Jag är öfverlygad derom, att om den uppenbara kyrkoplikten borttoges, på sätt Just.orabudsin. föreslagit, så komme icke något correctiv alt finnas i stället.
Med anledning af hvad sålunda lörekommit, få Rikets Ständer hos E. K. M:l i underdånighet anhålla, att, ulan upphäfvande af den Konsistorierna hittills medgifna rätt alt, hvar för sitt stift, till intagande å Institutet anmäla frielever, E. K. M:t läcktes i nåder bestämma, alt, derest, oaktadt erhållen underrättelse om inträflad ledighet af frielevs-plals, en dylik anmälan ej inom någon viss kortare termin sker, den lediga platsen må af Institutets Direktion åt någon från annat stift till intagande å Institutet anmäld person upplåtas. Fattigvården i allmänhet. 51:o. Då det understöd, hvilket, i anledning af Rikets Ständers vid de två sed naste Riksdagarne gjorda underdåniga framställningar, E. K. M:t under de 6 år, sorn då beslutade slatsregleringar omfattat, behagat anvisa lill utfattiga Lappars försörjning, anmälts vara fortfarande behöfligt och sannolikt äfven för framtiden komma att erfordras, få Rikets Ständer i Underdånighet anhålla, det E. K. M:l behagade af förslagsanslaget till fattigvården i allmänhet tilldela utfattiga Lappar det understöd, som under nu ingångna statsregleriugs-period kan i nåder pröfvas lämpligt. Serafimer-Ordens-Lasarettet i Stochholm. 52:o.
Utdrag den 14 Maji 1829, 65 S. D. I anledning af gjorda anmätkninr gar återremitterades, vid nu ny skedd föredragning, Lag-Utskottets hvilande Betänkande , N:o 67, öfver Riksdags-Fullmägtigen' från Calmare Län, Peter Perssons Motion, om utfärdande af ert Författning , som föreskrifver, huru afhandlingar om så kalladt undantag eller fördel , samt örn upplåteU se af nyttjande.rätt till jord-andel, skola lagföljas. S. D. Föredrogos å nyo och bifollos: Lag-Utskottets Betänkande, N:o 58, i anledning af Hr Friherre Ludvig Boijes Motion ^ om ändring eller förklaring af \ 8 och 19 §§. i Kongl. Förordningen den 13 Julii 1818, angående inteckning i fast egendom : Stats-Ulskottets Betänkande, N:o 110, an^ gående aflöningen för Banco-Utskotfets SeJ creterare och Cancellie samt Vaktbetjening j Banco-Utskottets Betänkande, Nto 4a, i anledning af de inom trenne Riks-Stånd gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande,' N:o 31, om ytterligare åtgärder för Silfverköp samt fortfarande Silfverinvexling; Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Betänkanden, N:o 95, i anledning af Bii. till Riit-Sl. ÉÖ Prot.
Uti underdånig skrifvelse af den 18 Dec. 1857 hade RiketsStänder, — med anledning af väckta frågor, dels angående all skattskyldig jords friköpande från grundskatt, dels om rättighet för egare af kronoskattejord att, medelst inlösande af den samma åliggande grundräntor, åt jorden bereda frälsenatur, för att af de härigenom inflytande medlen antingen bereda tillgång till jernvägsarbetenas utförande eller ock bilda en särskild, Statsverket tillhörig fond, och då dessa frågor städse återkomma och syntes tillvinna sig allt större uppmärksamhet, hvaraf kunde slutas till en allmän och fast grundad öfvertygelse hos den skattskyldiga jordens egare om olämpligheten af det nuvarande beskattningssättet, hvilket, om äfven grundskatterna i allmänhet icke numera kunna anses vara så betungande, att de utgjorde ett hinder för jordbrukets framsteg och förkofran, likväl alltid komme att öfverklagas, så läuge dessa skatter, för de olika hemmanen inom riket, kuude vexla emellan 8 och 183 R:dr eller för hemman inom samma ort mellan 31 och 112 R:dr, — hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att, enär för detta ärendes slutliga afgörande ett fullständigt förslag erfordrades, innefattande icke allenast de allmänna grunderna för dessa skatters inlösen, utan afven om framställning af de åtgärder, som för verkställandet vore af behofvet påkallade, men Rikets Ständers tid icke vore för uppgörande af ett dylikt förslag tillräcklig, Kongl. Majit ville i nåder låta vidtaga de åtgärder, som för en fullständig utredning af denna vigtiga angelägenhet funnes lämpliga. Kongl. Kammar-kollegium, anbefaldt att yttra sig öfver denna Rikets Ständers framställning, afgaf den 20 Januari 1860 följande underdåniga utlåtande: »Sedan hos Rikets vid sistförflutna riksdag församlade Ständer följande förslag, angående grundskatterna blifvit framställda: lith. till It. St.
Uplästes följandet Utdrag af krotooollerna, hallna i det ^Zgwordiga Preste-Standcto klena wid Riksdagen i Norrköping den ro. och n. ^Zunii ichoo. Den io. Iunii. Företogs til ffarstädande Hemliga U stottetS under den gide i denna manad afgifna Betänkande, angående beräkningen af, den afgift, ha lden, til en koncl för (äreclit-Sedlarnas Realisation, enligt den af bemalla U skott föreslagna > och af Riksens Ständer antagna kmanLL-plan, blisoer ^ nödig; och pröfwade Gtändet sk-ligt,-detta Betänkande bifalla, med följande ändringar och tittagg: Uti 8 §- yrkas, kil förekommande af vmwag och förbehåll, för Preste»Skändet följande ändring. "2°lr Ledamot af laga förfall hindrad, anmode "han nägvn af sit Ständ, som lil Riksdagsman "iväljas kan, al förrättningen i sit ställe bewisia." Wid 12. §. anmärktes, a) angående Laxe!- lans Boställen, hwad nedanföre wid 25. §. anjöras stall, och L) st Lagfarter ingalunda mä tagas til norna, inen ival lil uplysiwug wid Upstatluingen as Egendomars >värde. Wid den i iZ§. uptagna Llasstllcation af Bruks Egendomar tillägges näst för hwarje Warderings-Summa ordet min dst. Wid 16. §. anmärktes, at för de fordringar, som öro under Lonconrs, LroLenten bör utgöras af Lonconrs Ma§an, och sedan ä Fordrings-Agarens olis.ande andel anföras. Bland de i 17. §. undantagna Lassor och Medel, böra afwen Llipenclii-Medel wid L.iroMerken uptagas; strmt uttrpcheligen nämnas, ak af Lapitaler, som arv ?onäar för Löner, betalas ingen annan LroLent än den Löutagarkn crlägger. Den ii. Junii.
På gifven anledning och begäran tillfrågades församlingen, huruvida de hade något deremot, att drängen Pehr Svensson i Häggesta, hos Kungl. Majt:s befallningshafvande anhöll om afsked från att vara sockenskomakare i Häggenås, emedan han fann det för sig förmånligare att såsom dräng, antaga årstjänst hos någon bonde? Hvarpå enhälligt svarades att socknemännen så mycket mindre hade något att invända emot denna Pehr Svenssons begäran, som de icke trodde sig ega rättighet, att emot hans vilja tvinga honom att vara sockenskomakare; och de dessutom icke ville hindra honom att välja en tjänst, som han ansåg för sig nyttigast. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma med Häggenås socken, i dess sockenstuga, den 6:te december 1840. § 1. Efter förut skedd offentlig och vederbörlig pålysning och sedan de 2:ne som anmält sig såsom sökande till den ledigvarande klockaresysslan här i församlingen, aflagt prof eller hvarsin söndag låtit höra sina gåfvor i sångkonsten, anstäldes nu ordentligt klockare-wal, medelst omröstning efter förut justerad wal-längd, hvilket, efter längdens justering och summering befanns hafva utfallit så, att vice klockaren och bonden Erik Svensson i Nygård undfått röster af 111 49/96 och afskedade fältjägaren Hans Elf 8 67/96 tunnland. § 2. Med anledning af en från respective landshöfdinge embetet utgången skrifvelse till samteliga länets invånare, tillfrågades församlingens ledamöter, huruvida de ville med något bidrag understödja uppförandet af en byggning till boningsrum för studerande ungdomen på Frösön, hvartill väl genast svarades allmänt nej!
Utiberbåniga (erifmelfer röranbc Statéregleringcn od) meb Stats* raerfet gemenfap cganbe ämnen 18. §. 12. QKImänna SPeroillningenS belopp . 28. 13. Alllmänna SPeroillningenS förbcining 28. §. 14. 'Pcrfonliga afgiftcu till gollunber* roiSttingenö bcfrätnjanbc 29. §. 15. ?.ull*?a.ran .30. 16. 'Poftbemillningen .30. §. 17. 0tämpeI/'Papperé SPränroinébränningS.-tillroerfningen od) beg befattning 30. 19. Änrl)Ué<afgiften .31. 20. Unberb. frifroelfer rörattbe SPeroill* ningen .32. §. 21. SPanlenS metallifa .faga 36. 4 24. Små fillingöfcblarncS inbragiting 36. §. 25. g. b. 9UlS 55igont-'5Bcrletö fors bringarS affrifroanbe 37. §. 26. 2banfo4Kcglemcrttct .37. 'Pog. §. 27. Unberb. frifroeffcc i ämnen rörån: be Spanien .38. §. 28. SPanlo.-gullmältigeé åliggattbe t f)änbelfe af SJ3rivat:SPanler» upp* l)öranbe 38. §. 29. Sag6efämmelfer röranbc Gjnfilba Spanier 39. §. 30. Song!. SDiajtls roägrabc bifall till åtfilliga af Svilets fenaft förfam* labé Stänberé begnt 39. §. 31. görllaring till Äongl. görorbn. af b. 19 SOfaj 1845 äng.
Vid pass ett muskötskott ifrån den stora skeppsflottan syntes två andra skepp utan segel, dock sakta gångandes likasom en lof omkring de andra skeppen; och efter en half fjerdedels timmas förlopp begynte då omsider de tvänne skeppen drifva bort, hvaruppå uti ordning den stora flottan följde efter, och efterst en stor hop krigsfolk, hvilka tillika med skeppen försvunno, när de ock kommo till förbemälte skog. Samma dag om morgonen något tidigare körde Peder Mattssons drängar i Nyckelböln i Rasbo socken till skogs uti Rasbo-Kil efter timmer och blefvo med detsamma varse emellan Rasbo-Kils kyrka och Åhrbygård ett mäkta stort slott med sköna rundlar omkring, blåaktigt, och har sett mycket väl ut. Dock kunde de intet folk skönja. Bemälte slott kunde de se så länge de stadigt vände sina ögon till, men straxt de en gång sågo bort och vände sig åter till att se det, var det försvunnet. På samma dag, nämligen den 24 Mars kl. 7 om morgonen, då rätt klart solsken var, fick Peder Tornsson i Klyfvinge på samma äng se en tjock dimma uppstiga, utur hvilken först framkom folk med en stor spetsgård och sedan allt mer och mer krigsfolk med svarta och blå kläder samt fullt gevär och fanor, gula, hvita, blå och svarta. Deribland syntes ock en stor hop skepp med flaggor af samma slag och färg som fanorna. Detta allt stod mäkta tjockt ihop, att der var så svart som en tjock skog. Sedan han nu öfver en half timma hade sett derpå, gick han omsider hem. Dock vände han sig om en gång på vägen, att se om de stodo der qvar, och befanns allt der ändå stilla ståndandes såsom före. Sedan såg han intet mer derefter.“ De tvänne påföljande dagarne sågs ungefär samma syn. Ransakning hölls härom, och tilldragelsens sannfärdighet finnes intygad af presterna i församlingen samt flera tolfmän och andra personer.
Maj 1808 till i Maj månad 1838 eller i 30 år tjenst.gjort vid Tumba pappersbruk, hvaraf de 11 sista åren såsom förvaltare, hvilken befattning han, enligt ansökningen bilagda betyg, till Fullmäktiges fullkomliga belåtenhet bestridt, allenast, till följd af Banko-Utskottets beslut att till förvaltare vid nämnde bruk borde förordnas en i papperstillverkningen kunnig och vetenskapligt bildad person, och således utan att Möller sjelf derom gjort ansökning, blifvit den 14 December 1837 förflyttad på pensions-stat, likväl med vilkor att bruksförvaltningen skulle fortgå på Möllers ansvar, till dess hans efterträdare kunde emottaga befattningen, hvilket egde rum 16 Banko-Utskottets Utlåtande M 22. fdrst i derpåföljde Maj månad, och då Möller, hvilken såsom förvaltare, utom boställsrum, innehade betydliga löneoch andra förmåner utöfver den ordinarie lönen, vid sin förflyttning på pensions-stat tillädes såsom pension endast ett belopp, motsvarande lönen eller 900 R:dr; så och med afseende å de af Fullmäktige anförde ömmande omständigheter, anser Utskottet billigheten tala för bifall till Möllers ofvanberörde ansökning och får alltså vördsamt tillstyrka, att förre förvaltaren vid Tumba pappersbruk, Kamererare!) C. Möller må, under sin återstående lifstid, från Banken undfå ett årligt understöd af 300 B:dr banko, att beräknas från och med innevarande års ingång. Stockholm den 2 Mars 1857. Reservationer: Af Herr Heijkensköld, S.; » » Grefve Wrangel, F. U.; Riksdags-fullmäktigen E. I. Hudberg från Kalmar län; och » » Lars Gustaf Andersson från Elfsborgs län. STOCKHOLM, tryckt has Kric Westrell, t«57. Banko-Utskottets Memorial N:o 23. 1 * Ank. lill Exp.-Utsk. d. 16 Mars 1857, kl. 3 e. m. Memoria!, i anledning af erhållna återrcmisser af Utskottets Utlåtande N:o iiJ.
Motionären har derföre, utan tvifvel, valt den klokaste utvägen för att undanrödja alla anmärkningar så väl i ena som andra syftningen, då han allena begärt, att genom en af Konung och Ständer gemensamt beslutad författning skulle stadgas, att det i lagen för brott utsatta dödsstraff icke skulle under viss tid gå i verkställighet, utan det straff i stället tillämpas, sorn vore, näst dödsstraffet, ansedt såsom det svåraste, d. ä. straffarbete på lifstid. Lag-Utskottets Betänkande N:o 25. Så vidt jag kan finna, äro grunderna för motionärens förslag förtjenta af uppmärksamhet och de skäl, Lag-Utskottets pluralitet andragit, för afstyrkande af bifall icke hållbara. Då en lång tids erfarenhet visat, att, sedan sådana grymma straff sorn stegel och hjul, rådbråkning, högra handens afhuggande, skampåle, spö och ris m. m. ur lagen borttagits och att, sedan genom flera författningar och sist genom 1864 års strafflag dödsstraffets användning blifvit betydligt inskränkt, de grofva brottens antal långt ifrån att ökas tvärtom, år efter år, minskats, förefinnes ock största sannolikhet för antagandet att ett inställande af alla afråttningar icke skulle medföra den allra minsta förändring i allmänna rättstillståndet. Någon fullständig visshet, grundad pä verklig erfarenhet, kan likväl icke vinnas pä annat sätt, än att dödsstraffets exeqverande under någon längre tid upphör, vare sig i anledning af något af den lagstiftande magten fattadt beslut, eller derigenom att Konungen, i hvarje särskildt förekommande fall, icke förordnar att dödsdom verkställas skall.
Hvad åter beträffar den förändring, som i denna § i afseende på Handelsdisconten blifvet vidtagen, så synes af de skarpa anmärkmr, hvilka emot Utsk:s betänk. N:o 29 blifvit anförde, och hvilka i Utsk:s sednare betänk, äro upptagne, att Utsk. icke saknat skäl att frångå sitt förra beslut. H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna: Som jag blifvit underrättad derom, att Presteoch BondeoSt:n antagit §, sådan han nu sig befinner, och som den af Hr Akerman föreslagna redactionsförändring bibehåller § vid dess mening och anda; så anhåller jag att få förena mig med dem, som yrka bifall till nämnde förslag. Ofverläggningen förklarades nu vara fulläudad, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, då de ledamöter, som yi kat bifall till förevar. 9 §, tillika förenat sig om det af Hr Akerman afgifna redactionsförslag, nu finge uppläsa detta förslag, hvilket var så lydande: ”För hvarje gren af den lånerörelse, som bedrifves genom Banken eller Disconterne, bestämmes ett maximum. Finnes någon del af de fonder, hvilka blifvit anvisade för belåning af actier och publika papper eller af guld och silfver samt jern och koppar m. fl. vågförde effecter, obegagnade, äga Fullmäktige att under en tid af högst 3 månader öfverlemna de icke använde medlen till den af dessa lånerörelsegrenar, som deraf kan vara i behof, med förbindelse att, i händelse berörde medel före nämnde tid varda för det ursprungliga ändamålet erforderliga, desamma då genast återtaga”. 9 H. 43 33S Den 12 April f. m. Ur von Hartmansdorff: Jag instämmer äfven i denna redaction, men hemställer tillika, om icke efter orden ”med förbindelse” borde införas för Fullmäktige, hvarigenom det komme ali heta: med förbindelse för Fullmäktige etc. etc. Hr Akerman: Jag medgifver det tillägg, som Hr von Hartmansdorff föreslagit. Uppå Jiärefter framställd propos. biföll R. o.
Ständers andra verk att för förstnämnde år äfven varda hugnade med en betydligare löne-förbättring; och då antagas måste, att de arfvoden, som en del af Riksgälds-kontorets tjenstemän fått sig af detta verks Styrelse tillagda, utgjort vedergällning för ökade göromål, hvadan dessa arfvoden icke skäligen kunna hänföras till den nu ifrågavarande så kallade »dyrtidsförhöjningen», anser jag mig böra hemställa, alt den af Stats-Utskottet tillstyrkta löne-förbättringen för nyssförlidna år måtte oafkortad varda merbemälde tjenstemän tillerkänd, samt att frågan om det föreslagna afdraget alltså måtte förfalla.» Uti denna reservation instämde Kontraktsprostarne Holmberg och Berlin. af Herr Henschen, som önskade 2:ne lönegrader för Kommissarierne; att afdrag å Sekreterarens hos Herrar Fullmäktige lön för den boställs—våning, han innehar, borde göras, samt att arfvodet för biträde vid protokolls-föring hos Herrar Fullmäktige borde indragas. Uti de 2:ne förstnämnde af Herr Henschens yrkanden instämde Herr Hörnstein samt Riksdagsfullmäktige Anders Eriksson från Södermanland, Paul Hedström, Sam. Odman, Anders Eriksson från Elfsborgs län samt Erik Olsson. Bilaga till Stats-Utskottets Utlåtande JYs 270. 19 Ut. A. Förslag till aflöning s-stat för Rikets Ständers Riksgdlds-kontors Embetsoch Tjensteman samt Vaktbeljening. Ordinarie Lön. Arfvode. Summa. l Tillfällig förhöjning för hvartdera af åren 1858 0.1859 Tillsammans. R:dr. ö. R:dr. ö.
Utlänningar (deruti ej inbegripne Norrmän för Norrska producley), som resa omkring i landet och, efter eller utan medbafvande prof, för egen räkning eller såsom utskickade för andra, utbjuda eller sluta handel örn utländska varor, skola vid ankomsten erlägga 5o Rulr, sorn betalas i gränsorten, der resepasset påtecknas eller nytt resepass erhålles, och för den tid, de utöfver tre månader sig i Riket uppehålla, dessutom 5o R:dr för h varje mån d, hvilken afgift vid ankomsten äfven behörigen nedsättes för den tid, de uppgifva sig vilja i Riket qvarstanna utöfver de frenne månader, Jör hvilka förstnämnde af gift blifvit bestämd, emot rättighet att af den för senare tiden nedsatte af giften vid utresan återbekomma, hvad efter nu stadgade beräkningsgrund för hel månad kan vara för mycket erlagdt; dock med iakttagande af hvad Allmänna Lagen i 5 och 7 Cap. Ilandels-Balken och serskildte Författningar, i afseende på dylik handel, stadga. (Se Stats Utsk. Meni. Ett nytt moment har tillkommit, af följande lydelse: För serskildt skaftlagde Qvarnar och Lägenheter af fräls -natur, ufan hemmantal, i Skåne, Halland, Blekinge och Bohus Län, erlägges Sjutton skdlin gar för hvarje tunna hardt korn af deras åsätta ränta (Se Be v il 1- nings-Utsk:s Ull. N:o 27, pag. 2Q.j) 8 Bevillnings-U iskottets Betänkande, Ar:o 52. § 27- Pag. 25. Näst efter Advocaler och Sakförare, upptages: Arbetsfolk på landet, som icke äro lagstadde, och ej eller njuta ständig arbetslön, utan arbeta för dagspenning, eller efter serskild öfverenskommelse och beting: Mankön: Ogifte och Enkl ingar, samt gifte utan minderårige barn —: 32. — Gifte samt Enklingar med ett minderårigt barn . —: 16. — Gifte samt Enklingar med flere minderårige barn äro från denna afgift fria.
N:r 771 78- 6io Lag-Utskottets Betiinkandertt finner gagneligt att densamma behålla, så måste han ock böra vara säker, att den ej i framtiden skall kunna med högre gäld belastas, emedan ingen Borgenär, som å inställelsedagen uteblifvit, kan vidare göra anspråk på den egendom, som den urarfvasökande Sterbhusdelägaren afträdt, och således den tillträdande Sterbhusdelägare fått denna egendom med full frihet för okände kraf, samt hans egen lott i boet svårligen lärpr kunna skiljas från en lika befrielse, helst i ett bo, der alla svara för en och en för alla, någon delaå ansvarighet icke kan aga rum. Den Proclama, sorn skett i anledning af en Sterbhusdelägares ansökan, mäste likaså väl vara gällande i detta fall, som då ansökningen af de andra icke blifvit bestridd, ty, om urarfvaansökningen medfört egendomsafträde, eller icke, lärer blifva likgiltigt i hänsigt till dens fordringsrätt, som å in.ställelsedagen ingen talan bevakat. Uti 6 har den otydlighet förefunnits, att derigenom icke bestämdt uttryckes, att Enka, om hon skall njuta befrielse från den gäld sorn under ägtenskapet tillkommit, ändå att hon och mannen, en för begge och begge för en, sig till densammas betalning förskrifva, borde, vid egendomsafträdet, äfven afträda sin egendom, helst, om meningen af stadgandet skulle vara annorlunda, hustruns underskrift af mannens förbindelser, till hvilken hon icke visade sig hafva blifvit tvungen, icke skulle till något ändamål blifva för fordringsägaren gagnapde. Denna otydlighet har Utskottet likväl icke kunnat inse, helst Enka, som icke är arfvinge, och således icke Lag-Utskottets Betänkanden» (Ju kan göra sig urarfva, eller afsåga sig en rättighet, sorn ej förut henne tillhört, således icke kan afträda annat än sin egendom, eller deri hon redan tillförne ägt, fast hon ej deröfver varit fullt rådande.
Stiftar man en lag, som rubbar den rättighet man 1111 äger, att efter uppsägning sätta sig i besittning af sin egendom, så har man på en för vår lagstiftning främmande väg förvandlat lill skatte hvad som blott är frälse eller kronoskatte; ty om ägaren af ett kronoskattehemman till en annan upplåter någon del deraf, men förlorar rättigheten att säga honom derifrån så länge conlractet blir fullgjordt, oaktadt conlractet innehåller rättighet till uppsägning; så hemställer jag, om man icke förvandlat arrendatorn till en egentlig skattebonde och sig sjelf till räntetagare. Delta är ingalunda öfverensstämmande med begieppet 0111 äganderätt, och jag afstyrker derföre Hr Rosenblads förslag. Dr Ribbing, Arvid: Manbar velat taga bort denna 5, egentligen på den grund, att den skulle befordra uppsägning, eiler, såsom man yttrat sig, borlvräkning af personer, sorn man antagit till brukare, arrendatorer eller torpare, derföre alt §:n innehåller, att under den tid man hade contract med en sådan person, vore man skyldig att tillse att icke han sjelf eller hans hustru eller barn betungade församlingen med tiggeri. Det är likväl, örn man ej fäster sig för mycket vid orden, temmeligen klart, att man kan åter taga eu brukare eller torpare och genast, såsom man yttrat sig, vräka honom på församlingen, synnerligen för den, som ager någon erfarenhet huru det tillgår på åtskilliga stallen, då egennytlan mer än hedern gör sig gällande, och man, för alt bespara sig kostnaden att hålla ordentliga tjenstehjon, främjar tidiga giftermål oell inbysesbosatlning och låter församlingen vidkännas att under vinter, höst och vår draga försorg örn dem man sålunda på sina ägor intagit och deal H. 5o Denia Mars. ras kringstrykande barn; ty jordägaren sjelf begagnar förn!- drama endast den tid af året, då lian har brådtom, d. v. s. under skördetiden.