Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror icke att BevillningsUtskottet kan föreslå en högre beräkning af Statsinkomsterna, än den Bikets Ständer, på grund af StatsUtskoltels inkomstBetänkande, beslutat. Om Rikets Ständer vilja afslå ersättning för Saltpetergärden i annan väg, så, då redan är hesluladt, att hvad som brister för de nödiga Statsanslagen, får af RiksgäldsContoret genom Lån upptagas, kan fråga härom ej uppstå förr än vid nästa Biksdag, i händelse brist uppkommit. Det är således ej vid saken jag gör anmärkning, men jag tror, att uppställningen af Utskottets Memorial ej är förenlig med våra former, enär Grundlagen tydligen stadgar, alt StatsUtskottet skall uppgöra förslag lill beräkningen af Statsverkets inkomster, hvilket redan denna Riksdag skett; i anledning hvaraf Rikets Ständer redan beräknat hvad summa som skulle inflyta. Derefter är det verkligen besynnerligt, att BevillningsUtskottet föreslår en ny beräkning Den 17 Februarii f. m. af 124,000 R:dr, som ytterligvre skulle inflyta. Jag vill blott till protocollet afgifva denna anmärkning; men vill, då ingen våda af denna oriktighet uppkommer, ej bestrida bifall till Memorialet, i händelse Ridderskapet och Adeln skulle finna sådant nödigt. Herr Tham, Wollrath: Det kan måhända finnas onödigt att besvara Friherre Cederströms anmärkning, då han ej bestridt bifall å Memorialet, men jag anser för min pligt att söka rättfärdiga Utskottet. BevillningsUtskottet har aldrig kunnat fatta den öfvertygelse, att det är StatsUtskottet, som skall afgöra Bevillningens belopp. BevillningsUtskottet har trott, att StatsUtskottet endast kan i InkomstBetänkandet berätta huru mycket genom Bevillningar influtit, och derpå grunda förslag till inkomst, men Ständerna är förbehållet att minska eller öka samma Bevillning.
Den, som vill, att rubriken till andra afdelningen af den i 7 § 7 momentet befintliga tariff öfver vexlars chartering, skall hafva denna af Utskottet föreslagna och utaf 3:ne Riks-Stånd godkända lydelse, ”Grob., Liibsk och Holsteinsk courant R:dr”, voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer, enligt Borgare-Ståndets beslut, rubriken att lyda sålunda: ”Preusiskt, Hamburgiskt och Liibskt Courant samt SchleswigsktHolsteinskt Grob. Courant.” Voteringen har utfallit med 18 Ja och 101 Nej; och som Nej vunnit, har Borgare-Ståndets nyssberörde beslut blifvit af Rikets Ständer godkändt. 8:de Voteringen (13:de). Den, som bifaller Utskottets, af 3:ne Stånd godkände, förslag, attstämpelafgiften för Tidning, tryckt å halft ark och derunder, bestämmes till 1 r:st., öfver ett halft till och med helt ark 1 | r:st., deröfver till och med 1 i ark, 1 i r:st., o. s. v., voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, antages Borgare-Ståndets beslut, att stämpelafgiften för Tidningar bestämmes, sålunda att \ ark belägges med 1 r:st. B:co, ett helt ark med 1 r:st, samt derutöfver gående halfark, h vartdera med i r:st. Resultatet af denna omröstning har varit 81 Ja och 38 Nej. Som Ja vunnit, hafva Rikets Ständer i afseende härå beslutat i enlighet med Ja härmed får anmäla. Stockholm den 14 April 1845. propositionens lydelse. Hvilket Förstärkta STOCKHOLM, Ecksteinska boktryckeriet, 1845. Snus-Utskottets Memorial, IV.-o 276. 1 M S76. Ank. till Exp.-Utsk. d. 16 April, kl. 1 p. m.
Sådant har man redan insett, och börjat disputera på svenska, emedan hvilka tvångsmedel som helst äro otillräckliga alt hålla ett dödt språk vid lif. Hvarföre skall man icke äfven disputera på grekiska? Det är lika förnuftigt som alt göra det på latin. Frih. Cederström: Dä icke förr än mot slutet af diskus sionen de väsendlligasle argumenterna framställts, må det förlåtas att den som förut och kanske alltför utförligt yttrat sig, ännu en gång tager till ordet. Hr von Hartmansdorffs omdöme öfver latinläsningen synes mig vara att upfatta frågan helt och hållet från synpunkten af dess möjliga missbruk, under del att nyttan af dess ändamålsenliga idkande alldeles förbises. Förfar man på detta sätt, skall allting i verlden kunna nedsättas och klandras, och om misshruk i afseende å den latinska läsningen verkligen förefinnas, så är det en helt och hållet fristående fråga, derutinnan rättelse väl kan finnas, utan att sjelfva 236 Den 2 September. språket behöfver utdömas. Litteraturen i allmänhet är obestridligt ett af de sannaste uttryck af en nations lif, isynnerhet i fråga om sådana folk, hvilka genomlefvat en lång och ärorik utvecklingsperiod. Detta är i hög grad händelsen med den Romerska litteraturen, hvartill icke många motsiycken torde finnas. Under studerandet af det storartade i den Romerska karakteren och det stolta i dess anda, ingjuter sig i själen lätt denna anda, under den tidiga ålder, medan menniskan i allmänhet är mest mottaglig för alla intryk. Den Svenska nationen saknar ingalunda en sådan receptivitet och den Romerska andan har i tänkesätt, uttryck och handling icke varit främmande för Svenskarne, hvarken under den Svenska häfdens ärorikaste dagar, ej heller under något oss kändt tidskifte af vår historia; vi äga den än i dag. Och vi hafva våra offentliga undervisningsanstalter till stor del alt tacka för den näring, denna vår receptivitet för det ädla och stora i tiden har fått.
Utdrag af prstscsllet, häller hss Högloft. Riddel skåpet och Adeln, wid Urtima Riksdagen i örebr» den z Aug. S Doster förnyad föredragning bisöllos Banco, UcskottctS den i Augusti pa b. rdct lagda Memorial: i o. I anledning al gjord Motion em oinskränkt Beläningsrätt för sdah'u Bergslag, och rät, tighet till Beläning af Mag'Attesten ifrån Awesta Krono-Waa. 2-o. Rörande utbyte af förstitnc Banco-Sedlar. vt supra. Lx protocollo, H. 6. Silverstolpe. Utdrag af prstscsllet, hället hog ^Zgwöe-. prest,Ständet, wid Urtima Riksdagen i (örebr» den z Äng. 1812. S D -^öredrogos ä noo och biföllos Constitukions, Utffottets den ZO sistledne Julil pa bordet lagda Memorial, angående: i.o. Riksdagsmannen Eric SwenssonS yrkande, att Justitie, Ombudsmannen bör befordra skyndsamhet i den Lacstiaa gången af Riksens StänderS bestut och framställningar; 2:0. Den del af Justitie - Ombudsmannens Embets-Berättelse,. som angar Konungens höga rättighet att eftergifwa Böter. vt suprs. Lx krotocoUo, p v. Himhuist. Ut - Den z Augusts. sz47 Utdrag af prstscsllet, hället hos Högwörd. Prest, Ståndet, wid Urtima Riksdagen L Orebro den z 2lug. 18:2.
Inom Christianstads län: o för förbättringar af vägen vid Belgane backe, rpellan Abyc och Ostra Ljungby, samt Sönnarlöfs backe, mellan Aby och Ästorps gästgifvaregårdar, » 4,033: 16. hvaraf utbetalts 2,000 R:dr. » makadamisering eller förändring till chaussé af landsvägen söder om Christianstad, mellan Långebo och Herlöfs smedja, inom Gärds härad » 8,000: — Inom Hallands oeh Kronobergs län: för vägomläggningar å den s. k. Nissastigen, mellan Nissaryds och Drahereds gästgifvaregårdar, » 28,900: — hvaraf utbetalts 14,450 ll:dr. Inom Götheborgs och Bohus län: för omläggning af vägen förbi Klefs backar, på vägsträckningen från Götheborg till Norrige, » 1,950: — Inom Elfsborgs län: för dito af vägen söder om Knallaliderne, i närheten af Ulricehamn, . » 16,500: — hvaraf utbetalts 5,500 R:dr. Inom Örebro län: för vägomläggningar inom Grythytte socken, på vägsträckningen mellan Källmo och Loka gästgifvaregårdar, » 1,166: 32 hvaraf utbetalts 777 R:dr 37 sk. 4 rst. Transport 114,716: 32 V 1 — 57 — Transport: 114,716: 32: — för vägomläggningar inom Carlskoga socken, på vägsträcknängen mellan samma gästgifvaregårdar, R:dr 5,900: hvaraf utbetalts 1,966 R:dr 32 sk. » chaussé-anläggning och brobyggnad öfver Hammars stora färje sund inom Hammars socken och Sundbo härad » 45,000: hvaraf utbetalts 10,000 R:dr.
Ja vunnit, contrapropositionen blifvit bestämd att upptaga Ridderskapet och Adelns beslut. Härefter har omröstning i hufvudsaken försiggått, jemlikt följande proposition för ig\de Slats-Utskottets Memorial, N:o 253. C) ig.de Den, sorn bifaller Utskottets, af Preste-, och Bonde-Stånden godkände, förslag till lörändring af ofvannämnde §. uti nu gällande Bevillnings-Stadga, att nemligen ordet: ”rätta” skulle utbytas emot ordet ”rättmätiga,” voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Ne/. Vinner Nej, antages Ridderskapet och Adelns ofvanberörde beslut. Voteringen bar utfallit med 47 Ja och 72 Nej. Som Nej vunnit, skall det uti 5o §. med eursiv stil införda ordet ”rättmätige” utbytas emot orden ”med hvarandra jemförlige.” 2o:de Voteringen. Den, som bifaller Utskottets, af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden godkände, förslag, alt uti 76 §. af nu gällande Bevillnings-Stadga orden: ”upptagas lill deras verkliga, i orten gångbara, värde” skulle utbytas emot orden: ”till deras rättmätiga värden upptagas,” voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Ney. Vinner Ney, skola, enligt Ridderskapet och Adelns beslut, uti denna §. orden ”till deras rättmätiga värden upptagas samt,” derifrån uteslutas, Voteringen bar utfallit med 54 Ja och 64 Ney samt 1 casserad sedel; och som Ney vunnit, hafva de i Ney-propositionen intagne orden blifvit ur 76 §. af nu gällande Bevillnings-Stadga uteslutne. 21:sta Voteringen.
dig man, den jag ingalunda vill blifva ifrh, utan jag har lof \ .at till att a l j a honom b8de den onda och den goda dagen och skdl ock ingen moteller medghg eller hvad det kan vara, ondt eller godt, komma mig dcrtill, att jag skall vara ifr3n honom, utan sa länge lifvet varar och han vill hafva mig med sig, sa skall jag alja honom. Ingenting skall skilja mig W n honom ulan allena den bittra och obann. hertiga döden, som allt skiljer &amp; t, och bad jag m. h. far inte tala derom med mig. ~ n n a r s vill jag gerna lyda min far i allting, men detta !ir en omöjlig sak. Om m. h. far hade velat ha mig hemma här, s5 skulle han behallit mig som jag var. men no m. k. h. far, rader jag n. %got litet sjelf derit. Min h. far och man logo, och h. far sade: SS ser jag, att du nu haller ett annat manfolk karare iin mig, det som jag inte heller misshagar. Jag önskar, att det matte sa lange blifva, och att du matte IS behalla honom. Hade jag gerna sett. att jag hade kunnat öfvertala dig. men bade i goda och onda dagar sa följ honom i Jesu namn! Gud gifve Er mycken lycka pa 3 Er resa, och Iite mig lefva sa länge, att jag med hugiiad mAne i s e E r igen! Den 1 2 augusti r a r jag p5 slottet och böd drottning Kristina fara val och gick till m. h. far till altonin~ltid och böt1 III. h. far och t mor fara viil, som vor0 mycket bedrlifvade deröfver, att vi skulle draga bort. Kl. 8 om samma afton gick jag till min gamla morfar och mormor och böd dem med hjertans tarar fara VY, ty jag val viste, att jag aldrig ser min mormor mer, det hon ock sade i t mig och las en sada11 valsignelse öfver oss bida.
Betankandej N.-o tio. 5 fall förutsättas redan gifna eller bevista fakta, hvilket i förevarande hänseende ej är förhållandet. Grunden för fordringen eller den skedda utlefvereringen af en vara är nemligen ej ett förut styrkt faktum, enär fordringsegarens egen anteckning utgör första beviset derom; och genom eden fylles således icke en bevisning, som i någon mån bundit den förmente gäldenären till åtgärden att hafva borgat varan. Det oaktadt gifver samma ed åt den på anteckningen grundade förutsättning om en dylik åtgärd kraft och verkan af ett bevisadt faktum, hvilket domaren måste såsom sådant godkänna. Men till hvilka missbruk lemnar icke en så beskaffad lagstiftning tillfälle; — till hvilka vådor kan den icke föranleda? Betraktar man vidare denna lagstiftning ur den allmänna nyttans synpunkt, så lärer det ej kunna motsägas, att densamma öfver höfvan gynnat och underlättat benägenheten för skuldsättning samt i handeln föranledt den obegränsade utborgning på bok och räkning, hvars menliga verkningar i flera riktningar erfarenheten bevittnat. En ständig tilltagande konkurrens och täflan emellan handlande tvinga nemligen dem att, genom en alltjemt utstiäckt kredit och den största skonsamhet i betalningsvilkor, söka tillvinna sig kunder, och allmänheten å sin sida drager alltför obetänksamt fördel af tillfället. Härigenom har ock en serdeles lättsinnighet i så väl utborgning, som skuldsättning blifvit grundlagd och småningom utvecklats; och härigenom har jemväl icke allenast den mindre, utan äfven den större, kredithandeln kommit att ställas på bok och räkning, hvilket ej kunnat ega rum, derest icke handlande egde den egna bevisningsförmån, som nu är i fråga och som gör det till en möjlighet för dem alt utborga varor med betingadt betalningsanstånd, ulan att köparen behöfver underkasta sig skyldigheten att genom ett godkännande af räkning eller utfärdad förbindelse förpligta sig till skuldens betalning å öfverenskommen förfallotid. Foljderne af dessa omständigheter hafva jemväl uppenbarats i stridigheter om bokskulders riktighet, misstroende och bristande ordentlighet i skulders betalning. Hvad åter detta verkar på samhället i så väl moraliskt som ekonomiskt hänseende, torde ej fordra någon beskrifning.
Discontens mellankomst, som alla penningar, som förr circulerade i Landsorterne , nu gå genom Hufvudstaden. Hvad som nu indrifves från Landsorter, na, kommer ofelbart ock att stadna i Stockholm; hvilket likväl jag anser så mycket olämpligare, sorn mångfalldiga utvägar der finnas för fyllandet af ögonblickliga Penninge-behof, hvilka ej finnas i Landsorterne. Jag bifaller således Herr Munck af Rosenschöids proposition. Herr Strussenfelt, Michael: Då vi hitkommit för att hjelpa PenningcVerket samt i synnerhet de Gäldskyldige i Disconterne, bö^ ra vi väl icke försvåra utvägarne för dem att kunna afbörda sig deras skuld. Herr Cederskjölds anmärkning, att de penningar, som inflyta uti Disconterne, åter kunna utsläppas, är icke rigtig, ty under närvarande förhållande är en så fullkomlig stockning i alla rörelser, att några Lån visserligen icke kunna inbetalas. Det är för öfrigt alldeles icke obehörigt, att, likasom Banquen helt nyligen begärt Jernbref i afseende å inlösen af dess utelöpande Sedlar, ett anstånd af 30 dagar efter det FinanceRe-j gleringen blifvit af Riksens Ständer fastställd, åt BancoDiscontens Låntagare beviljas. 33& Den 24 Martti, f. m. Herr Grefven och LandtMarkalken gjorde Proposition till bifall af BancoUtskottets Betänkande. Ropades Ja. och Nej, Hvarefter Herr Grefven och LandtMarsk cilken hemställde, otn Ridderskapet och Adeln behagade, på sätt Herr Munck af Rosenschöld föreslagit, tillåta att ett ytterligare rådrum af 30 dagar från den dag , då Riksens Ständers 'beslut, angående allmänna FinanceRegleringen, blifvit kungjordt, måtte beviljas de Låntagare, hvilka icke haft tillfälle omsätta sina Lån i BancoDiscontVerket. Ropades äfven Ja och Ne). Herr von Schulzenheim, David, den aldre: Jag hemställer , om icke ifrågavarande ämne kunde få hvila intill dess Stats och Banco.
Sedan Rikets år i83o församlade Revisorer förklarat, att de, af den genom Rikets Ständers skrifvelse den 17 Mars i83o åt StatsRådets Ledamöter och Föredragande lemnade decharge intill den dag då Riksdagen år 1828 började, ansett sig icke vara förhindrade, att för hela tiden af de begge år (1827 och 1828) hvilkas redogörelse då utgjorde föremål för granskningen, undersöka Styrelsens åtgärder, för så vidt deraf kunnat hemtas anledning till framställning af någre så beskaffade omständigheter som, i Revisorernes tanka, i administrativt hänseende förtjente uppmärksamhet, yttrade StatsUtskottet, uti dess öfver RevisionsBerättelserne, den 25 Mars 1834 afgifue utlåtande N:o 22, det Utskottet ansåg, att den decharge, som, i följd af ConstitutionsUtskottets granskning af StatsRådsProtocollen, meddelas Konungens Rådgifvare, icke kan utsträckas derhän, att Konungens Föredragande derigenom frikallas från ansvar för Statsmedlens behöriga förvaltning, och alltså ansåg Rikets Ständer oförhindrade, att, i sådant afseende, fatta de beslut, sakernes utredda förhållande kunde föranleda. Uti derefter, på grund af gjorde anmärkningar, afgifvet ytterligare utlåtande N:o 170, yf - ( i53 ) yttrade SiatsTJtsliOttet, det Utskottet ansåg icke nödigt att lill livad Utskottet i förra Betänkandet anfört något ytterligare tillägga, helst Herr Cederschjöld, P. G„ vid ärendets behandling hos Ridderskapet och Adeln tillkännagifva, att en motion i ämnet ofelbart lomme att inom ConstitutionsUtskottet väckas. Och beslutades öfver Utskottets sistberörde yttrande sålunda, alt detsamma af Ridderskapet och Adeln ansågs ej erfordra någon åtgärd, samt af PresteSlåndet bifölls; hvarjemte BorgareStåndet förklarade sig låta dervid bero. Af BondeSlåndet bifölls åter Utskottets först afgifne yttrande i Betänkandet N:o 22.
Extra medel och Uppbörd: gillades, i enlighet sned beslutet den 21 sistlidne Februarii; 53:o. Interesse-medel■ Utlåtandet, N:o 123, i denna punkt, gillades; 34:0. Sjötulls-medlen: Utlåtandet , N:d 123^ öfver denna punkt bifölls; 35:0. Salu-Accisen, och 36:0 Post-jnedlen: gillades; 37:0. Charta;-Sigillatcc-Jnedlen och 38:0 Brdnnvins-afgiften: Biföllos, enligt Ståndets Beslut den 31 sistlidne Februarii; och 3g.o. Restanticrne: Utlåtandet, N:o 193, ofver denna punkt gillades; äfvensom Ståndet biföll det uti Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 123, förekommande yttrande öfver Herr Gustaf Hjertås framställning om anvisande af ett creditiv på Biksgälds-Contoiret, för att til litas, i den händelse, att Stats-Verkets inkomster ej skulle ingå till påräknadt belopp,' hvilken framställning, i följd af detta yttrande, förfaller. 86 Prot, Utdrag den 21 April 1829. Från Hedervärda BondeStåndet, S. D. Ilemitterades till Statsoch ^Banco-Utskotten ett af Jacob Peter Andersson fran Östergöthlands
Salpetter-tillverkningen har, till följd af det år 1837 nedsatte ännu fortfarande låga inlösnings-priset, blifvit minskad, och har i medeltal för hvarje af de sistförflutna fem åren utgjort 296 Lisp. 15 Innevånarne tili cle omkring Storsjön i Gestrikland belägne socknar Wahlbo, Ofvansjö och Årsunda uppbryta ej obetydliga qvantiteler af qvarnsten, trappsten och masugnsställsten, som afsättas i Gefle stad, derifrån de vidare afyttras till andra inrikes orter. Innevånarne uti förstnämnde socken hafva derjemte god förtjenst på tillverkning och försäljning af kalk och tegel, som i Gelle stad afyttras. Uti hvar och en af Länets tre städer Gefle, Söderhamn och Hudiksvall hållas årligen Irenne marknader och derjemte en sådan uti Skjärtra Jby i Jerfsö socken af Helsingland. Dessutom hållas uti många socknar af Helsingland hvarje Ar flere sammankomster emelian allmogen och handlande uti Söderhamn och Hudiksvall, då lirf vider uppgöras och varor, hafvudvudsakligen väfnader, af de sednare emottagas. Helsinglands allmoge alsätter äfven en stor del af sina produkter, såsom lin, väfnader, fogel, smör, lax och skinnvaror å andra orter, och besöka för sådant ändamål Stockholm, Upsala, Hedemora och Sala med flere städer. Handeln på Stockholm har blifvit mycket gynnad genom den lättare kommunikation, som erhålles derigenom att tvenne ångfartyg, så länge årstiden det medgifver, göra reguliera resor emellan Stockholm och Umeå, och derunder anlöpa Länets tre städer. Till förmån för trafikerande på Norrbotten har år 1838 en fyr blifvit uppförd å ön Stor-Jungfrun, belägen nära Söderhamn. Sedan Rikets sednast församlade
Enligt Seglations-ordningens 20 § eger redare eller befraktare, vid skeppares ankomst till inloppsort, att förändra fartygets bestämmelse, antingen till annan inländsk plats, dit det utrikes ifrån får inlöpa, eller till utländsk ort, efter föregången skriftlig anmälan hos vederbörande Sjötullskammare; och, om redare till utrikes ifrån, med destination till Stockholm, kommande barlastadt fartyg önskar dettas direkta ålgång från inloppsorten till annan Svensk hamn, vare sig att denna är tullplats eller ej, plägar, efter hvad Utskottet inhemtat, Central-styrelsen på skeende ansökan tillåta, att fartyget, sedan inlopps-tullkammaren derå verkställt visitation, må här inklareras, ulan att behöfva hit uppsegla. Vid sådana förhållanden, och under åberopande af hvad i nästföregående punkt blifvit aufördt, föranlätes Utskottet hemställa, alt äfven beträffande M. Pehrssons motion någon åtgärd af Rikets Ständer ej må vidtagas. Hvad slutligen angår det af P. Hedström framställda yrkande, att i landthamnar, der särskild tullbevakning finnes anställd, må medgifvas rättighet till direkt utklarering af fartyg med laster, intagna för afskeppning till utrikes ort, får Utskottet vördsamt upplysa, att till pröfning i sammanhang med det omlörmälda förslaget till ny Tullstadga General-Tullstyrelsen uti underdånigt utlåtande den 11 Oktober förlidet år föreslagit den ändring i gällande Seglation»-författning, att 1 hvilken Svensk aflastuingsort som helst, der tullbevakning under Tullkammareföreståndares, Inspektors eller Uppsyningsmans befäl finnes anställd, fartyg och last på stället må lill utrikes ort utklareras, under iakttagande af derom gällande föreskrifter. Och enär, i händelse detta underdåniga förslag bilälles, motionären vinner sitt syfte, anser Utskottet hans motion icke heller i denna del böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 1 Mars 1860. St Bevillningssamt Allm. Besv.- och Ekon.-tUsk:s Betänkande JVs 3. M 5.
De skulle samlas på aftonen och med detsamma bringa henne, dagens drottning, sin hyllning — en hyllning, som säkert skulle utgå från varma, klappande hjärtan, ty älskad är hon, öfverstinnan Aurore Karamzine, icke blott i den trängre kretsen, utan öfver allt i Finland, ja, äfven utom dess gränser har ryktet om hennes vist ordnade välgörenhet trängt. I dag skulle äfven jag få se den åttiotreåriga gamla, som min fantasi utsmyckat med de skö- Var sträng i tänkesätt, men len och ljuf i seder. Naturens första bud är sammanlefna ' ns lag Och mänskans första plikt att denna möjliggöra. Om till förnuft och dygd du vill en dödlig föra, Så stöt ej honom bort med sättets obehag. Tänk ej, att plumpt är starkt och blygsamheten svag-. P naste egenskaper och dygder. När jag var barn, berättade min moder om henne, som goda feer ställt på samhällets öfversta trappa och begåfvat med skönhet, rikedom och ett godt hjärta, med allt hvad människor här nere ifrigast eftersträfva och anse som den högsta lycka. Hon blef fedrottningen i våra barndomslekar — idealet, dit vi skulle växa upp — hägringen, som skimrade och lekte långt borta vid framtidens synrand, hvilken vi barn trodde innehålla de mest underbara händelser. Tio minuters väg igenom parken och jag stod framför det anspråkslösa hus öfverstinnan Karamzine numera bebor, se ' n det gamla hemmet brunnit upp, och inför henne själf. * * moln drog fram öfver solen på denna härliga dag. Ljungblommornas skald, Z. Topelius, väntades till Träskända. Hvilken syn det skulle vara att se dessa två tillsamman. De måste känna, förstå och sympatisera med hvarandra. » Ni har sagt för mycket godt om mig », sade engång öfverstinnan till Topelius, när hans biografi om henne kom ut. — » Finland kan aldrig säga tillräckligt godt om eder, fru öfverstinna. » Det låg kärna i detta svar. Men molnet — det dröjde ännu. — Där kom ett bud, som sade, att de många Mariorna — den 3 augusti är alla Mariors dag — hållit skalden fången i hufvudstaden.