Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Herr BjörckOm upphörande af den del af Riksbankens lånerörelse, som afser lån mot pant af fast egendom, och Bankens derå grundade fordringars öfvertagande af allmänna Hypotheksbanken i utbyte mot dennas obligationer. Den meningsskiljaktighet, som icke sällan visat sig rörande lämpligheten af den nuvarande fördelningen af de lånefonder, hvaröfver Bikets Ständers Bank har att förfoga, torde vara en naturlig följd af den utveckling, som jordbruket och öfriga näringarne i allmänhet vunnit. Bankens ändamål, så vidt det afsett att understödja landets näringar, har otvifvelaktigt kunnat äfven med inskränktare tillgångar, mera fullständigt uppnäs, då näringarnes behof af förlags-kapital så väl som förmåga att tillgodogöra sig detta, varit mera inskränkt. Det kunde icke eller vara främmande för Bankens rörelse att lämpa sina låneunderstöd efter de olika näringarnes behof, så länge Bankens tillgångar lemnade utväg att tillgodose den ena lika med den andra. I den män näringarne förkofrade sig och anspråken på lån till ökadt belopp vexte, uppkom och tilltog striden mellan de olika näringarne om företrädet till lånefonderna. Det mägtigare intresset trodde sin fördel vara att tillegna sig den större delen, måhända utan att betänka, att fördelen för det allmänna berodde deraf, att det största och oundgängligaste beliofvet först och säkrast fylldes. Följden deraf blef i första rummet den, att den större rörelsen, som omfattar landets hela verksamhet, måste annorstädes söka medel, som den lättare än de öfriga näringsgrenarne sålunda kunde erhålla. Den fann också hjelp i utländska kapitaler och Bankens rörelse inskränktes till fastjghets-belåning samt till upprätthållande af Diskontinrättningar som hufvudsakligen lemnade lån till mindre belopp och på fid, som mera afsåg låntagarnes beqvämlighetet än Bankens rätta uppgift, att underhålla en jemn penninge-cirkulation. Häraf framkallades de enskilda Bankerna, som, oberoende af Riksbanken, gingo sin egen väg men likväl satte Banken i nödvändighet att bära tyngden af deras operationer.
N:o 134, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 104, angående vilkor för befordran till Rrono-länsmans-tjenster. Ståndet, som bifallit sistnämnde Betänkande, lade Utlåtandet N:> 134 till handlingarne. N:o 135, i anledning af föreslagen Districts-fördelning inom Stockholms Län vid de årliga Markegångs-taxornas upprättande. Bifölls. N:o 136, i anledning af väckt fråga om vidtagande af åtgärder, i afseende på Rikets sjömagl till handelns tryggande. Bifölls. N:o 137, i anledning af väckt förslag, att Beväringsskyldige å Öland samt inom Norra och Södra Möre Härader af Calmar Län hädanefter må till vapenöfningar sammanträda i Calmar stad. Bifölls. Från V ä 11 o f 1. Borgare-Ståndet. S, D. En af Herr Schartau, i den ordning, Grundlagen stadgar, emot Konungens Rådgifvare anmäld anledning till anmärkning blef till Constitutions-TJtskottet remitterad. S. D. Föredrogs ånyo Bevillning^- samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Memorial N:o 12, i anledning af Riks-Slåndens skiljagliga beslut, rörande grunderna och vilkoren för bränvinsbränningens utöfning samt afgifterne derföre; i sammanhang hvarmed förekom Högvörd.
Brefvet den 17 April 1828, förre Föreståndaren, Majoren Venus, tillagd pension af 333 r:dr 16 sk. att utgå af arbetsförtjensten vid detta fängelse har icke synts Styrelsen vara af beskaffenhet att den i förevarande underdåniga Statsförslag bort upptagas. Straffoch Arbetsfängelset i Norrköping. Nu varande Direktören vid detta fängelse, hvilken tillförene dermed förenade redogörare-befattningen, åtnjuter, enligt nu gällande stat, i lön 700 r:dr och Skrifvare-arfode 100 r:dr jemte 3 procent af fängelsets arbets-inkomst, hvarförutan proviant-uppbörden, hvaraf någon inkomst genom stadgad afskrifnings-procent understundom kan erhållas, af Direktören fortfarande handhafves. Då detta förhållande, enligt Styrelsens underdåniga förmenande, är mindre lämpligt, men likväl icke kunnat afhjelpas, enär nuvarande Direktören, vid förenade Direktörsoch Redogörare-tjenstens tillsättande blifvit försäkrad om tillgodonjutahde af de då dermed förenade förmåner samt dessutom procenten å arbets-inkomsten torde vid detta likasom vid öfrige fängelser, enligt Styrelsens tanka, böra fördelas med §:delar till Direktören och J:del till Arbetsförestånderskan, har Styrelsen, i likhet med hvad förhållandet är vid fängelset a Norrmalm, med hvilket fängelset i Norrköping ungefärligen kan jemföras, upptagit Direktörens lön till 1,000 r:dr samt Skrifvare-arfode 100 r:dr jemte 2 procent af arbetsinkomsten. Redogöraren åtnjuter, enligt nu varande stat, 500 r:dr i lön och 100 r:dr i skrifvarearfode, men har Styrelsen trott sig böra häri föreslå den förändring, att lönen, i likhet med hvad vid de öfriga större fängelserna nu är förhållandet, upptages till 666 r:dr 32 sk. och att deremot skrifvare-arfvodet indrages.
Memorial, angående verleställd votering, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, i fråga om förslag till allmänna Stadganden för Folkundervisningens befrämjande. Sedan Rikets Ständer godkänt de af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten uti deras Betärikanden Nrris 190 och 198 föreslagne voterings-propositioner, i anledning af de skiljagtiga beslut, hvaruti Stånden uti förevarande ämne stannat, har Förstärkta Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, jemlikt föreskriften i ^3 §. Riksdags-Ordningen, öfver dessa propositioner anställt votering i följande ordning: lista Voteringens Till contraproposition antages, att, i stället för andra, 3:dje och momenten af irsta §. i Utskottens förslag, införes följande stadganden: I hvarje pastorat hör finnas minst en, helst fast Skola, men der locala förhållanden det förhindra, en eller flere flyttbara Skolor, hvari minst en behörigen godkänd Lärare meddelar undervisning. Skol-Styrelsen skall hafva inseende öfver församlingens Skol-verk samt besörja, att det i behörigt skick hålles och flitigt begagnas. Lärares anskaffande och Skolors inrättande bör sättas i verket inom loppet af fem år, räknadt från det Författning i ämnet blifvit kungjord; kommande det att bero på Församlingarne sjelfve alt bibehålla de redan varande Skollärarne, dock med skyldighet för desse att iagttaga och uppfylla stadgandet i afseende på bibringandet af här nedan bestämda kunskaper. Bih. till R. St. Memorial, N:o I 61. Den tid Skolorne, så de fasta som flyttbara, årligen böra hållas öppna, bestämmes i Skol-styrelseus Reglemente. Den, det vill, voterar Ja; den, det icke vill, voterar JSej. Vinner Nej, antages till contra-proposition, att, i stället för 2:dra, 3:dje och 4*de momenten i i:sta §. af Utskottens förslag, införas följande stadganden: I hvarje pastorat bör finnas en eller flere Folk-skolor, antingen fasta eller flyttbara, efter Communernes eget bestämmande.
Hans Txcellk-nce Herr Grefwekuutli. Utan twifwel kan ingen ataggas at ffrifteligen föra räk - 478 Den 9 Mars. e. m. räkning. En muntelig upgist mäste aga lika kraft som en ffriftelig. För min del kan jag ej finna någor annat rimligt förstag, än der som Utskottet förestagit. Grefwe 6^IIenbor§ trodde, at all fwärigHet kunde undwikas-allenast man stadgade, at Bewillningen för första aret pä Landet endast efter minimi-tabellen mätte Ntgä med tilläggning af annan inkomst, och hwad ordentelige Lommar och afhandlingar kunde uplyfa/ hwarester den sammanräknade inkomsten kunde-efter föreskriften i klLximilabellen beräknas. Grefwe körner, l^clolpb 6öran. Der är ej nu fräga at omgöra grunden hwarefker Bewillningen bör utgä. Der är redan afgjordt at sädant bör ffe, antingen efter behällen inkomst eller efter minimi-afgift för det skydd man af Staten njuter. Wid detta kilfälle kan säledes ingen annan pröfning äga rum, än af normén för Bewillningens utgörande första äret. För min del kan jag ej finna at nägon annan norin kan följas, än den som Utssokrer förestagit. Ar beräkna behällen inkomst efter egendoms-warde blir altid en osäker grund. At för det innewarande äret uptaga en supponera^ inkomst, wore utan regel, och skulle bero alt för myer ker af godtycko. Det är dä allenast en utwäg öfrig, at Hxm-mZen förrattas efter der förflutna ärers förtjenst, hwilken äcminstone hwar och en eftertänksam Hnshällare i det närmaste kan beräkna. Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde pro^osicion til bifall ä Utskottets förstag. Ropades Ja och Nej. Herr Den 9 Mars. e. m. 479 Herr Malmerfelt upläste til krotocollet följande: Sedan Riksens Högloflige
Idre, än då tillverkningen är oinskänkt, skulle föranleda till öfverträdelser och de mångå oredor i den vägen,' som Brännvinsförbud vanligen medföra; hvarföre och då BrännvinsRedskapers försegling äfven har sina stora olägenheter , jemte kostnader för Staten och tidspillan för den derförutan nog syslosatte KronoBetjenin^ gen, jag tillstyrker att den frihet, som hittills blifvit förunnad, och långt ifrån att vara skadlig, tvärtom haft de mäst välgörande följder, äfven hädanefter måtte få fortfara. Ridd. 0. Ad, Prot.lV. B. II. Det andra föremålet för min uppmärksam* het är, att Högloflige Utskottet vä! ansett Brännvinstillvärkn ngens instäliande böra bero af Konungen , men dermed förenat sådana vilkor, som inskränka Konungens omdöme till sådana händelser, hvilka både möjligen och sannolikt kunna jemföras med andra tillfälliga omständigheter, till och med af dem uppvägas ; men icke destomindre hindra Kongl. Majit, att antaga den förändring, sorn ihonom nyttigast synes, jag tycker mig dessutom finna ett slags motsägelse deruti, att på samma gång, som en alldeles Oeconomisk angelägenhet öfvere nas till Kongl Majit, tillika meddela vissa Regi or för Konungens tös hållande, likasom man icke i det fallet kunde förlita sig, både till Konungens vishet och omvårdnad för Dess Folkoch till Dess egen fördel, att icke onödigtvis spilla Statens Inkomster. Men med denna ändring i 18' 5 års beslut, anser jag detsamma i öfrigt förblifva oförändradt, åtminstone till nästa Riksdag, om icke till så lång tid , som Utskottets önskan i d ss första Betänkande , angående Brännvinstillverkningens inställelse, framställer. En önskan, som jag trodde blifva mera varagtig
Men för kapitalisten är jorden, liksom hvaije annan vara, blott ett köpeobjekt, som kan fis för pengar; och fideikommissens upphäfvande är då blott ett medel att påskynda den stova jordegendomens redan förut raskt fortskridande öfvergång från bördens aristokrati till börsens. Allt ifrån begynnelsen ledamot af Stockholms stads fullmäktige, fann han äfven på det kommunala området ett rikt och verksamt falt för sin aldrig hvilande verksamhet. Stadsfullmäktige insatte honom tre gånger i första kamma-ren; och allt sedan det nya riksdagsskickets början har intet riksdagsval föregått för Stockholms stad, vare sig till första eller andra kammaren, utan att han varit med bland de främste och agiterat. En tid, då högerns makt stod på sin höjdpunkt, tycktes * han nästan ega privilegium på att oktro-jera riksdagsmän för liufvudstaden. Detta sågs ej med blida ögon af de liberale valmännen, och än mindre af dem som stodo under strecket och som en gång för alla fatt klart för sig, ått Wallenberg var den förklarade representanten för det arbetsficndtliga storkapitalet Derför möttes han ofta på valmötena med hyssjningar; och det var vid ett dylikt tillfälle, som han med sin vanliga torra sjömanshumor förklarade, att » den, som trotsat tusen stormar på hafvet, känner sig icke störd af ett sakta sus från en ärad församling. » Ett maktmedel, som han förstod att till dess fulla värde uppskatta och till dess fulla utsträckning begagna sig af, var pressen. Bedan i yngre år hade han jemte några literära vänner satt upp tidningen Bore, som dock snart upphörde. På 1860-talet skref han under flera år de så mycket omtalade ekonomiska artiklarne i Aftonbladet Då tidningens affärsställning mot årtiondets slut syntes hotad, sökte han helt och hållet komma i besittning deraf; men då detta ej lyckades, grundade han på hösten 1868 i förening med C. F. Bergstedt och C. F. Wsern tidningen Stockholm s-Posten. Äfven detta företag upphörde dock snart, sedan det likväl fått vara med om att störta den första De Geerska ministären.
Maj:t i underdånighet hemstäldte fräga, h rruwida någon förändtinZ lunde med^stäl aga rum i Allman - Den 5 Zebrucrril. 4z malvia Lagens sta! gande om arnst., i afseende pä agtenskms vig e>,de ss.bu "e r^pl st' i s och s-vägersk. ps tede-, enr^ der f ,ö!jande La aförändringar, emellan Högste Domlo nas Lemmöter ci-eulerat, yttrade stg nu JustitiaRä el viom ffrifleligenr Wid granstniitgm af Rikets Ständers underdåniga Först rg om sö' noring i All.nänna Lagens stad gauden, rörande nist.- fö-budn, jkyldjkaps och s,väge skavs tede! lör 'gtenskap, ö.ar det ej bordt und;a-?a uppmärkiamKeien, hu u m ival hos ost, som hos andra N uiotikr GiftermälsLaaarne i deste fall warit fo'ändringar underkäft Mi! och hwilka stal 1i>I en u wive,ad fri st i dosta chrbindelfer blifwit af sednare riders villande L-gstilmre a magne och godkände, >'a?nt hwilka kill denna frihets inskränkning ater blinvik amöcd? as en/wälmenande ch wisterli gen i mang i afsemden beromward nitälskan.
Maj:t under den 2 Juli 1846 fastställda, dom, underkåndt; har Eklunds enka, Eva Christina Engberg, uti en till Kongl. Maj:t ingifvcn skrift underdånigst anhållit, att som hinder för medlens utbekommande af sökanden mötte derigenom, att den utaf hennes man i lifstiden upprättade testamenlshandling, hvarpå hon velat grunda sin rätt till mannens qvarlåtenskap, hvarken vore i laglig form affatlad eller blifvit inom i lag föreskrifven tid efter mannens död vid domstol företedd, Kongl. Maj:t, med afseende u de för sökanden förekommande ömmande omständigheter, i nåder täcktes, derest ifrågavarande, såsom ett Kronan tillkommande danaarf ansedde, 2,724 r:dr 3i sk. 1 r:st., jemte ränta, icke kunde sökanden omedelbarligen tillerkännas, vidtaga sådana åtgärder, hvarigenom Kronans rätt lill samma medel, tillika med derå upplupen och upplöpande ränta, måtte varda å henne öfverlålen. I anledning af hvad sålunda förekommit och med afseende dels å Collega Scholffi Eklunds långvariga tjenstetid och i lifstiden ådagalade förtjenster medelst utgifvande af flera historiska arbeten samt andra läroböcker af erkändt värde, dels äfven å de mindre goda omständigheter, hvaruti, enligt företed t prestbevis, hans eflerlemnade enka sig befunne, har Kongl. Majrt, uti till Rikets nu församlade Ständer allålen och af samtelige IliksStånden till Stats-utskollet remitterad Proposition, behagat i Nåder föreslå, alt kronans rätt till merberörde hos Stockholms Juslitiae-kollegium och Förmyndare-kammare innestående 2,724 r;dr 3i sk. 1 r:st. banko, med derå upplupen och vidare upplöpande ränta, måtte varda, till förmån för Eklundt enka, eftergifven.
frihetsluft; behållningen Hegermann-LindenS. P i n a f o r e ». från Liten Gunnar kär, Hvart än vägen bär, Herren före dig En gång hem till sig. blomsterkorg med breda eleganta korten m e d nafore » matiska stöd militärkorI s j u år u n n a d e s återplanterades M. rangemang, med kammarherre tacksamoperettsällbärande i gyllene bokstäfver » H. Det spännande början djupt på Chiselhurst och hennes villa nära M o n t e kriget, hos den Inför mor och far Gunnar tagit har Sina första steg På sin Icfnadsväg. Och hans starka, hand För dig strax i land! respektive roller; orkestern, fröknarna Thora sin stegen. Lilla rädda fot, Stappla mamma mot, Se, min öppna famn Är din säkra hamn! ur s o c i e t e t e n s a m t diengelska sin De första operettkomvid egen härd s o m älskande och älskad maka. Hvisken, drömmar, i hans bra, Hvisken. Ijuff och. godt, Att hans aning sig må röra Om det goda blott. gång det henne den mest smickrande uppmärkGunnars sängkammare. Liten Gunnar middag so / ver Uti sitt gemak: Gröna luftiga gardiner, Höghvälfdt ljusblått tak, Och en matta mjuk som. sammet Gunnar sig består, Och en vaggsång lusen stämmig Hvarje dag han får. » Goddag, herr Gunnar, hur mår du? Och hvad har du för dig nu?? y&gt;Äh, kära sparf jag är instängd, Och har så tråkigt, vet du? » » Ack, vänta Sä skall du Nyss skatan Som händer du bara, Gunnar, annat få se, berättade något nu ett, tu, tre! En bländande snöhvit klädning Den mörka jorden skall få Och träden skimrande mantlar Med idel juveler på! IDUN 1897 Och Uti Och Sin böljan lägger sig lydigt ett skrin af kristall, solen ur höstbhtnden vaken strålglans där spegla skall. Men Har Med Och vintern, som sömmar dräkten, färdig ej hunnit den än pärlor, juveler och glitter allt hvad som hör till den. sommarens konungariket. så foro de dit.
Hur har jag kunnat glömma mig så, mumlade han, att jag kommit ut för allt detta? Har jag slutat tänka på min själ, är jag kvitt både böckerna, grubblet, ångesten, dödsaningen, och har jag bara blivit en vanlig kurtisör, en simpel kvinnojägare? Och just nu kom en tanke för honom som ej plågat honom på länge: hur far och mor hade det. Svalt de, så där halvt om halvt, led de brist, och det allra värsta? Bad far för honom? Trodde de att han låg däruppe i stugan vid Asanders ås och läste och skrev? Hade Nilenius varit där och funnit kulan tom, och hade han sedan gått direkt till Davids föräldrar och berättat att fågeln flugit ut? Bad far för vällustingen? Tänk om far och mor visste! Gud hjälpe oss, de skulle aldrig få veta det! Här fanns ingen Nilenius som i minsta detalj bevakade alla hans vägar. Drucken till hälften, började han bli vek till sinnes, han rev ett blad ur anteckningsboken och började med blyertspennan ett brev hem. När han skrivit en stund, påminde han sig att han en gång förr rivit ett blad ur anteckningsboken. Det var på “Konungen“, Lisa hade skaffat ett kuvert. “Ända sen i går natt kan jag ej leva utan er “ Han stoppade ner anteckningsboken, skrynklade till brevet hem och kastade det på golvet. Där kom Lisa! Hon var klädd så att det skulle föreställa elegant i kappa och muff och bredbrättig filthatt, och hon gick genom lokalen fram till hans bord med en löjligt drottninglik gång. Allt flera gäster hade kommit till och hon bekikades från tre håll av stirrande ögon ur ovala, blanka, röda, intetsägande ansikten. David visste vad de tänkte om henne, men det kvittade honom lika. Man kunde inte frångå att hon var vacker, de här herrarna skulle säkert med glädje gett ut ett par hundralappar på henne, om de fått. Men Lisa var ännu inte därhän, inte ännu åtminstone, hon ville bli gift med en skrivare, en som satt på kontor. Det var hennes dröm, och hon var uppriktigt ledsen att inte den här gossen David satt på kontor.
Jag finner mig således ej kunna frångå den af StatsUtsk. i detta hänseende antagna grundsats, utan kommer att fortfarande förfäkta densamma; och om än B. o. Ad. på f. m. fattat ett beslut, som, enl. mitt förmenande, innefattar ett misstag, torde R. o. Ad., i min tanke, vara oförhindrad att på e. m. rätta detta misstag. På grund af hvad jag så väl förra gången som nu haft äran anföra, får jag anhålla, dels att It. o. Ad. måtte fatta definitiva och med mitt förslag öfverensstämmande beslut ang:de punkterna litt. a och b samt bifalla Utsk:s hemställan i litt. c. Frih. Eaab, Carl Adam: Jag var icke närvar:de vid f. m:s plenum, då R. o Ad. började att öfverlägga om den 2:dra HufvudTiteln. Hade jag varit här tillstädes, så skulle jag hafva begärt, att Utsk:s Utlåt derom måtte i sin helhet återremitteras. Vid denna Riksdag har K. M. af R. St:r äskat löneförhöjning åt embetsoch tjenstemannen i allmänhet, och dertill äro utan tvifvel 11. St:r äfven ganska beredvilliga, enär de nogsamt inse nödvändigheten för tjenstemlinnen att under den nuvärde dyra tiden erhålla en aflöning, som är tillräcklig för bestridande af den oundgängliga lefnads-kostnaden. Men jag hemställer till Eder, mine Hrr, huruvida, sedan K. M. till StatsUtsk. öfverlemnat Sin Nåd. Propos. om löne-regleringen, det är möjligt för detta Utsk. att bestämma lönerna för hvarje särskildt tjensteman. StatsUtsk. har visserligen antagit en ganska god grundsats, då det beslöt, att den löneförhöjning, som nu beviljades, skulle blifva endast provisorisk. Ilade de dertill reglerat lönerna efter en viss princip, så hade hela StatsUtsk:s åtgärd varit god.
Doktorn och Juris Utriusque Kandidaten Carl Lagerheim. § 7. Beträffande den till följd af Högh Eidd. o. Adelns vid sednaste riksdag fattade beslut angående pensionernas från Wadstena 10 Riddarhus-Utskottets Utlåtande M (i. Adliga Jungfrustift succesiva förhöjning för de äldsta pensionärerna samt familjgåfvans upphörande, förändrade pensionsregleringen inom Stiftet, har Direktionen gifvit vid handen, att sedan Direktionen i början af år 1863 genom kungörelse i tidniugarne meddelat allmänheten kännedom om de beslutade förändringarne, de inskrifna Stifts-Jungfrurnas antal, som under de förutgångna sista 10 åren i medeltal utgjort endast 6,3 vid den inskrifning i Stiftet som egde rum den 2 Maj samma år uppgått till 32, hvarefter den 2 Maj 1864 inskrefvos 11 och den 2 sistlidne Maj 15, eller från den 2 Maj 1862 tillsammans 58, hvaremot under tiden till den 2 Maj innevarande år 5 5 till följd af giftermål eller dödsfall utgatt, sa att antalet af de inom Matrikeln upptagna Stifts-Jungfrurna utgjorde 442. För fullgörande af Ridd. o. Adelns beslut om de fran Stiftskassan utgående pensioners succesiva förhöjning från 50 till 100 R:dr, blefvo den 2 Maj 1863 18 pensionsrum å sistnämnde be lopp inrättade och tilldelade de 18 äldsta Stifts-Juagfrurna. Vid pensionsregleringen den 2 Maj 1864 medgaf Stiftskassans ställning en tillsättning af 4 nya pensionsrum i den högre klassen, så att antalet deraf utgjorde 22, men vid den i år skedda pensionsreglering kunde någon ytterligare förökning af dessa pensioner ej ske. Sammanlagda antalet af båda klassernas pensionsrum har under hela den ifrågavarande tiden bibehållits vid det stadgade maximum eller 238.
Ilillska skolan är helt och hållet en privatinrättning, lemmar, såsom sådan, ingen tillförlitlig borgen för sitt bestånd, och står icke heller under uppsigt af offentlig myndighet. Det torde dessutom ej vara behöfligt, att Staten, som redan med anslag underhåller den nya Elementar-skolan i Stockholm, just för att derigenom erfarenhet må kunna vinnas om företrädet af det gamla eller nya skoi-sj^stemet, skall ytterligare för ett likartadt ändamål bidraga till en annan experimentalskolas underhåll. På grund häraf och då, i anseende till de fördelagliga vilkor, som för det äskade låne-underslödet blifvit föreslagne, detta understöd närmar sig egenskapen af ett för längre tid betingadt årligt anslag -—- en förmon, som icke ens blifvit förunnad Elementar-skolan, för hvilken anslag endast beviljats för tiden från ena Riksdagen till den andra, hafva Utskotten ej funnit skäl att tillstyrka något lån af Stals-Verket åt Hillska Skol-bolaget, hvadan Utskotten hemställa, att Herr Friherre Hermelins ifrågavarande motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 4 Mars 1845. N:o 71 Siatssamt Allm. Best. och Ekon.-UUkoitens Betänkande, N:o 71. 25 N:o 71. Ank. till Exp.-Ufsk. den 5 Mars, kl. 6 e. m. Betänkande, angående föreslagna åtgärder till upphjelpande af sillfisket i Bohuslänska skärgården. Uti elt till Hederv. Bonde-Ståndet ingifvet och till Stats-Utskottels handläggning remitteradt memorial, hav Riksdagsfullmägligen M. Hjort Ivan Götheborgs och Bohus Län anfört, att sillfisket i Bohuslänska skärgården sedan äldre tider tillhaka inbringat till så väl Staten, som den enskilde betydliga inkomster och varit en af provincens hufvudnäringar, men att denna näringsgren numera till största delen gått förlorad, sedan den större sillen aflägsnat sig från kusten.