Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men som, efter hwad ofwan anfört är, twänne Ständ emot twä, af de Respective Riks-Ständen om detze Chartors inlösen, säledes stadnat i ffiljaktiga beflut; sä lära Riksens Höglofl. Ständer benäget täckas finna, att wid sädant förhållande Stats - Utskottet icke härwid kan lemna »ägon widare ätgärd. Stockholm den iZ Februarii 1812. Pä Högloft. Ridderskapets och Pä Högw. Preste-Ständets Ädelns Ledamöters wägnar Ledamöters wägnar Llaes klemins. lii. Weidman. Pä Den 26 Zebruarii. 1353 PäWällofl. BorgcircStändetsj Pä Hcderw. Bondc-Ständets Ledamöters wägnar Ledamöters wägnar. ^brah. Ln§el. gullers Wilsson. >1. kröllelius." Lades pä Bordet. Wördsamt Memorial! I anledning af ert utaf Herr Henning LlrriIlian Lclimitterlow tilt Högloft. Ridderskapct och Aveln ingifwit och derifrån till Stars-Ut skot let remitteradt memorial, deruti föreftäs, att Haga LustSlott och Park mätte öfwerlämnas till Wär nu regerande Allernädigste Konungs höga disposition, har Stats-Utstottet uti memorial af den 18 sist!. December yttrat att da Stats-Utftoktet wid det uppgifne förftaget till underhälls-summan för f. d. Konungen och desi Famille, samt med anledning af den öfwer f. d. Konungens tillhörigheker upprättade! Bouppteckning. upptagit wärdet för Haga Lustflott och Park säsom en tillgäng och f. d. Konungens enskilda Egendom, som icke utan Konungs och Ständers gemensamma bifall fär disponeras» och Riksens Högloft.
Motionärens afsigt är, att erhålla ett förtydligande i bränvins-förordningen, hvarigenom bestämdt förklaras, att distilleringsapparater eller sådana bränvinspannor, hvilka begagnas till omdislillering af rått bränvin pä grund af Commerce-collegii serskilda tillåtelse, icke må vara underkastade bevillning såsom för bränvinsbrännings-redskap. Jag hade likväl föreställt mig, att ett dylikt förtydligande icke är af nöden, ty den enda § i författningen, som handlar om distilleringsapparater i allmänhet, synes mig temmeligen klart bestämma, att dessa icke skola beskattas. Den 33 § lyder sålunda: Bränvinsdistillering vare under den för bränvinsbränning, enl. § 1, lofgifna lid af året tillåten för dem, som äro till bränvinsbränning berättigade, ankommande det på Vårt och Rikets Commerce-collegii pröfning, i hvarje fall, huruvida och på hvad vilkor omdistillering af rätt bränvin må, på andra tider och för andra personer än de, till bränvinsbränning berättigade, under serskild kontroll tillåtas. Delta är det enda, som i författningen är sagdt i afseende på ifrågavar. bränvins-distilleringsapparater, och jag tror mig med säkerhet kunna påstå att det icke varit lagstiftarens mening, att så beskaffad redskap skulle beskattas lika med vanlig bränvinsbrännings redskap. Då nu emedlertid motionären upgifvit, att författningen blifvit så tolkad-, synes det mig också nödigt, alt författningen erhåller den fullständighet, att en dylik tolkning hädanefter må uteblifva. Distillering i stor skala är af högst betydlig nytta för landet, emedan derigenom dels åstadkomraes en förminskning af redan till verkadt bränvin, hvarföre be vill n. blifvit erlagd, dels renas bränvinet från finkelolja, och dels kan det sålunda renade bränvinet blifva en ganska betydlig export-artikel för landet, synnerligast då man vet, att från Hamburg utskeppas årligen flera millioner kannor sådant renadt bränvin.
Detta påstående illt~strerades genom anekboten om en äldre dam med ett stort antal röster, hvilken afhållit sig fr&amp;i valet emedan hon hade misstroende till en af de kantlidater, som hade utsigt att f % en betydande majoritet. Efter valet visade det sig likväl, att om hoa bcgngiznt siiz utrli ' dtf, M cn aizizam jör7) &amp; z, hade just den af heme ogihde $evsoize~z utcsZ~ciiis. Talarinnan tillade några varma och uppmtiiitrande ord till valberättigade qvinnor, att med bekämpande af både fördomens och den öfverdrifna anspråkslöshetens hinder helt enkelt göra sin pligt, har sasom eljest. Det korta anförandet helsades med lifligt bifall och var i vår tanke det basta som yttrats i ämnet. Möten för öfverlaggningar i sedlighetsfragan. agarne efter sedan lektor Personnes bok iitkommit, stalde red: ii af Dagny en inbjudning till qvinliga medlemmar af FredrikaBremer-Förbundet att sammanträffa för att taga ' del af och sainspr8ka om denna bok och, aridra nyss utkonina skrifter i ämnet. Sedan en längre redogörelse lemiiats för hr Personnes behandling af si t t ämne: Stri7zdBe7gs-literat117-e72 i dess f örhållam ' e till osedlkhetet~ bland skol~~zgda~tmz, rörde sig samspråket hupudsakligast om denna skrift. I allmänhet syntes mödrarna samt de äldre medlemmarna af sällskapet skänka hr Personiie sitt varma gillande. Han hade velat det. rätta och utan menniskofruktan uttalat det; den varmaste sympati för ungdomen var tydligen hans drimeder, och han hade gifvit sarskildt hem och föräldrar oförgätliga väckelser, rad och lärdomar. Vänner af federationen pistodo att hr P., genom sitt yttrande mot denna, tipphaft verkan af sin bok.
Den 27 Januariu 379 Nu vågar jag fråga om Friherre Cederströms nyss framställde tanka kan hafva inflytande på det beslut, Ridderskapet och Acleln redan fattadt, om ogillande af Grefve Mörners hilde uttryck, eller om icke Friherre Cederströms tanka endast bör anses, såsom en enskild Reservation, Friherre Ceder ström j Jacob: Sedan Protocollet för den 19 dennes blifvit utan anmärkning justeradt, kan det nu mera icke ändras, och då Grefve Mörners deruti upptagne yttrande, såsom jag fattadt det, icke är förolämpande; så får jag för min del anhålla att, sedan yttrandet blifvit å nyo uppläst, all vidare öfverläggning i detta ämne må förfalla. Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog härefter, om icke i anledning af hvad åtski 1 lige Ridderskapets och Adelns Herrar och Ledamöter nu anförd t, frågan om ogillandet af Grefve Mörners uttryck finge med Friherre Anekarsvärds begifvande förfalla. Friherre Anckarsvärd utbad sig att få ödmjukast elindra, det hans yrkande, i afseende på uttryckets ogillande, redan blifvit framställdt, innan Ridderskapets och Adelns beslut derom vidtogs, emot hvilket beslut Friherre Cederström om han så för godt finnér, endast ägde att sig reservera. Herr Schönström: Då vi alla redan ogillat det uttryck Grefve Mörner haft eller suppo - g80 Den 37 Januarii. neras hafva fällt, anser jag denna åtgärd vara lillräckelig, och anhåller, att vi mätte få företaga ett annat ämne. Friherre Cederström> Jag kan icke finna huru ett Stånd möjligen skall kunna ogilla uttryck, som icke blifvit fällde, ^ådant kan lika litet tänkas, som verkställas, hellst våra beslut endast skola grunda sig på verkeliga Facta. I afledning af hvad några Ledamöter yttrat derom att Ridderskapets och Adelns beslut, rörande ogillande af Grefve Mörners uttryck redan blifvit fattadt, får jag anmärka , att något beslut alldeles icke kan tagas förr, än de till Målet hörande
Be vi lin ingsUt sko t tets som vid sistlidne Riksdag , behandlade detta mål, och uppå skäll, som jag önskat, äfven nu hade till en del kommit hos de Irenne förenade Utskotten i öfvervägande, tillstyrkte Rikets Högloft. Ständer, att, jemte vidtagande af ett Beslut, att, deli Inrikeseller Landt-Tulls-Be våhlängen måtte upphöra, hos Kongl. Majit i underdånighet begära verkställighet häraf; och Riksens Högloft. Ständer Beslöto , på sätt deras underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit den 22 Junii 1818 innehåller, att denna Bevakning borde från och med påföljande års början upphöra , och begärde i underdånighet hos Kongl. Majit verkställighet af detta Beslut. Det är denna åtgärd, som jag trott vara den enda rätta, att äfven nu vidtaga; men då de förenade Stats-, Bevillningsoch Ekonomi-Utskotten, nu vid denna Riksdag till en from önskan förvandlat, hvad de förenade Statsoch EkonomiUtskotten, samt Rikets Högloft. Ständer vid en nästföregående Riksdag funno vara en constitutionel rättighet, utan att -för en slik meihamorphose anföra ett enda skäl, återstår för mig endast, att mig dermed reservera och anhålla, att denna min reservation må till Rikets Högloft. Ständer åtfölja Utskottens Betänkande. Uti denna reservation, instämde Herrar Lagerhjelm , Bagge och Beckman, samt Riksdags-Fnllmägtige Matts Ersson, Jonas Nilsson, Olof B et änka uden. Olof Jonasson, Anders Andersson, Eric Pålsson i Lars Andersson och Anders Olsson. Ut supra* > ■ Ex Protocollo Clas Lewitu Traiisumt af Pfotocollet, hållet inför 'Riksens Högloft. Ständers Stats», samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott den 4 Nov. 1325.
Den värde Ledamotens egen varma ifver,' att betrycka Medborgare, må från deras förlägen-j het räddas, bevisar framför allt annat, att Utskotten icke misstagit sig om sjelfva händelserne, ecb annat var vid detta tillfälle icke i fråga. $64 Staisoch BankaJJtskottens Betänkandetf. Just derföre, att mycken fast Egendom satr tes i cirpulation de första åren, då penningarnp verkade efter ett annat förhållande , som varujnätare, ännu, kan sådan Egendom nu icke med samum förmon säljas, enär Rörelse-Capitalet, sorn under tiden nedsjunkit i värde, redan med svårighet sökes, för att saldera Uiqviderne ptn de i köp gangne Fastigheterne, och sålunda fast mindre lämnar öfverskott till vidare sadan handel. Når man härefter öfyergår till orsaken, sorn detta menliga förhållande anses hafva vållat, sfi. finnes den värde J.edamoten tillskrifva DiscontJnrättnipgarne en väsentlig andel deruti; och står sålunda på alIdeles samma punkt i denna de), sorn Utskotten sjeifve på def anmärkta Stället pag. 4, der Utskotten anföra, huruledes deri litvidgade Discont-Rörelsen denna förlägenhet för Fastighetsägare och Odlare väsentligen berndt. Utskotten, hvilka*» ledamöter både af böjelse och egen fördel hålla Jordbruket i värde, hade derföre ej heller trott den frågar) nödig, att till dem framställas, om det vöre ett brott, att specufera pä sin skicklighet, sin högre verkspmhet o eli upplysning i Landtmannaeconoruicn? Men de fråga tillbaka, örn ejdet är pligt att framställa hvar gak i det skick den i verkligheten förekommer; om pek denna framställning icke alltid vore behaglig?
Deras lika frihet i rättigheten att göra föreställningar emot hwad af en sädan wigtig handling borde eller kunde anses orätt - Den 25 October. 4621 vrättwlst, och deras dä ägande fulla magt, akt göra säbgne föreställningar nog werkandc kill ändring och rättelse skall alltid göra det företaget swärt, akt rätteligen och utan misstag kunna förklara, huiu och af hwad orsak en tädan frihct och en sädan magt, under ett längt tids-förlopp, kunde lämnas uti owcrksamhct. Riksens Ständers under detta tidehvarf öfwer alla kloka gränsor utwidgade styrelse - magt, kunde likwäl icke med framgäng angripas och störkaS utan genom beredandet af inbördes missnöjen och oenighet Riks - Ständen emellan, hwartill Riddcrffapet och AdelnS Privilegier blcswo utsedde att nyttjas, säsom orsak och förcwändning. Hwarthän genom frangängcn af ett sädant beredande ett urgammalt och sjelfständigt Fäderneslands ställning steg för steg blifwit drägt, hurudanc Regerings - Lagar derigenom upkommit och hurudan werka» af dessa Lagar blifwit, bör Utskottet nu wisser» ligen icke upprepa. Efter dessa anmärkningar, hwartill sjclswa ämnets beskaffenhet gifwit anledning, anser Utskottet sig särskildt döra granska hwarjc Z af 172Z ärs Adcliga Piivilcgicr och derwid göra de erinringar, hwartA beskaffenheten och innchället kunna föranleda. Om trid föredragandet häraf, Högloft. Ridder, skåpet och Adeln lätcr först uppläsa hwarjc § särskildt och sedan UtskctutS deröswer gjorda anmärkningar, torde sammanhanget lättare kunna fattas, och redightien af hwarjc omständighet mera Utwecklas. 1 § finnes innchälla en läfwen och tillsägelse, ten uka'' rgct werkeligt förwällande Riddcrffapet och AdUn e alltid sätt till godo njuta.
Selma blef nu mera klen, ju längre det led mot våren, hon hostade ofta, och trots den vaknande arbetslusten måste hon mången dag ligga overksam på sin soffa. Så föddes en liten späd gosse, och nu var det Selmas innerligaste önskan att sjelf få amma sitt barn. Men läkaren förbjöd detta, och utan ett ljud af klagan fogade hon sig häri. Men en oro, den hon ej ens för sig sjelf ville tillstå, vaknade vid denna dom. Kunde hon verkligen vara så sjuk? Skulle hon just nu, då hon var så fullt lycklig, behöfva dö från alla dem, hon höll så mycket af. Nej, det vore omöjligt! Denna sommar fogade hon sig i att resa, och mamma följde henne. Barnen måsfe hon lemna hemma, hon fick ofta bref från Knut, och en gång helsade han sjelf på henna. Han fann henne då ganska kry, och hoppet, det förföriska, började åter hviska om ungdom och motsståndskraft, Läkaren hade sagt, att Selma aldrig mer skulle kunna uthärda alt bli mor; hela hennes fysik vore för svag, och hon skulle duka under, om något så- dant än en gång inträffade. Men nu, då den första snön fallit öfver jorden, står hennes dödsdom skrifven med obevekliga drag, och fulla af oro bäfva alla för nåsta vår. Selma sjelf vet ej, hvad läkaren sagt, men hon känner sig ständigt dyster och orolig som aldrig förut. H o n sluter sig med en ängslig kärlek till barnen och dem alla, såsom hade hon ej råd att förlora en minut af den så knapt afmätta tiden. H o n är så mild och öm, och hon formligen solar sig i deras kärlek. Och tiden skrider framåt. Tunga, mörka, kalla vinterdagar, som uppfylla alla sinnen med en dyster, orofull väntan, och likväl — hvem har hjerta att längta efter den första sippan? Frofnu.rn.mer ZDT7XT S Modeoch Mönstertidning medföljer veclians nummer af Idun. Vi hänvisa till annonsen å sidan 462. Prenumeration torde ske oförtöfvadt, emedan upplagan blir begränsad.
Den kommer först efteråt, såsom själfva ordet säger. Visst är man ett dumt djur, om man afsäger sig sina naturliga, medfödda förmögenheter att genast skilja mellan vän och fiende, mellan låga karaktärer och goda, mellan starka och svaga. Människan är skapelsens krona, summan af utvecklingen, – skulle hon då inte rymma fragment af alt ondt och godt, som hon ärft af sina förhistoriska fäder inom djurvärlden, och skulle hon då inte också såsom de lägre djuren ha kvar ett själsförmögenhetens fragment, som ögonblickligen säger henne när hon skall skydda sig mot en fiende? Dumme djur, säger jag! Lifvet är inte bara en flack förnuftsprocess såsom du tror, – åtminstone inte ännu! – Se nu bara på Hästen! fortsatte Marck. Han går här och kråmar sig och ser präktig ut på sommarbetet. Har du sett en mera odisputabel häst i mänsklig gestalt? Och han håller på att bli kär. Vill du se, så blir han den allra mest ridderliga man mot sin hustru. Han kommer att bära henne genom lifvet, tillgifven och nobel och stark på en gång. Kan du inte se att han frustar af lifslust och att det gnäggar inom honom, när han vädrar sin älskade på afstånd med sin stora hästmule? Vore jag kvinna, så skulle jag taga honom bara af ren instinkt, för en lättare styrd och duktigare karl kunde jag aldrig få. Jag känner ju honom som vän och jag känner också mer än en värklig häst och kan jämföra de två. Men jag kan inte begripa hvar folk har sina ögon, då de inte längesedan gifvit ut en lärobok i tillämpad zoologi. – Du är galen, sade jag i allmänhet. Marck svarade med ett mångtydigt löje och ögon, som sprutade skämtsam bitterhet: – Ja, javisst! Hvem är inte det? Isynnerhet om man har så kallade idéer! I medelmåttans och de sunda klokhufvudenas munnar har ju själfva ordet idé fått en biton af galenskap. Att ha idéer betyder för den präktiga hemborgerligheten detsamma som att vara förryckt. Men jag för min del vill hällre vara förryckt och leka menageri med hela tutten, än jag vill höra till den.
B-eo än ytterligare såsom Rikets Gäld erkännas, men icke betalas, förr än Rikets tillgauM medgifwa, och fädant i» 1786 Den 18 Julli. tanolägenhet för dest venninge-wäsende i allmänhet kan laka sig göra; hwaremot någon ranta a iftägawarande stulder till Awerhoffsta Sterbhuset, hwarken nu eiler framdeles kommer att befwara Swensta Staken. Sitiftligen wldkommande Riksgälds-ContoitetS skuld i Leipzig, stor,i Capital En Million z;o,ooo R:dr Conventionsmynt, utom dera upplupne Jnteressen, sa emedan de för Länet i Lripzig inssutna medel, bwanfrän stulden sig härleder, blifwit anwande till Reeäirationen af Credit - Sedlarna; och förhållandet med Leipzig dchutom icke ar detsamma, som med de förut omnämnde orter, der Län blifwit upptagne, hafwa Riksens Ständer, i betraktande häraf, besiular, att ffulden i Leipzig, sa till Capital som upplupne, och widare upplöpande Interesse» böra godtgöras och betalas, i enli.ghet med de, .wid Länets upptagande stipulerade wilster, sä fort och i den ordning Wexlar till någorlunda modererad Cours, som af Stats-Utstotter kommer att bestammas, kunna erhallas; eller ock liqvie-en härom pä annat satt, utan Rikets kännbara förlust kan regleras. Sedan den betydligaste delen af Rikets Gäld salunda kommer att förswinna, anse Riksens Ständer det innebära en rättwisa, att Swensta Medborgares hos Fransta Regeringen ägande erkände fordringar, hwilka blifwit uppgifne till en sammanräknad Summa af Twä Millioner, Pyz,<)Z7 LivrcS 2 Sous 4 Diniers Tournois, af Swensta^Staten godtgöras till det belopp, som efter föregången närmare utredning Eder Kongl. Mast i Näder godkänner, och sadant pä sätt soin följer: i:o.
Nej, kommer Constitnlions-Utskottels, i Memorialet N:o 6r framslälda, förslag lill ändring uti Regerings-Formens 87 §. och Riksdags-Ordningens 33 §. icke att hvila till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. Den häröfver anstälda voteringen utföll med Fyraliotre Ja, och Trettiosex Nej. Constitutions-Ulskotiets Memorial, N.-o 112. 3 Tredjc Voterings-propositionen : (Se Memorialen N:ris Co, 83 och ioi.) Den, som vill, ali io6§. Regerings-Formen erhåller (oljande i Conslitutions-Uiskottets Memorial j\’:o 6o föreslagna, lydelse: Finner Utskoltet af dessa Prolocoll, att någon Stals-Rådets Ledamot, eller någon för tillfället förordnad Föredragande, eller den Embetsman, som i Commando-mål Konungen råd gifvit, uppenbarligen handlat emot Rikets Grundlag eller allmän Lag, eller tillstyr kt någon öfverträdelse deraf, eller underlåtit alt göra föreställningar emot. sådane öfvei trädelser , eller dem vållat och befi arnjat genom uppsålligt fördöljande af någon upplysning, eller häfver den Föredragande underlåtit alt, i de (ali, sorn 38 §. at denna Regerings-Form förutsätter, sin contiasignalion å ett Konungens beslut vägra, då skall Constitutions-Utskottet ställa en sådan Embetsman under tilltal af Justitia-Om buds ma nnen inför Riks-Rätt, sä framt ej Utskottet finnér sig böra förut serskildt underställa Riksens Ständer de skäf på hvilka det anser åtal icke böra göras; i hvilket fall Riksens Ständer äga att antingen underkänna Utskottets skäf eller göra sådan anmälan, som i nästföljande $ omtalas, eller förklara, att ingen anmärkning äger rum.
Förvaltningen icke kan annat än finna vederbörande vid Stationen hafva rätteligen och i öfverensstämmelse med högstberörde nådiga Bref förfarit, då de i räkenskapen tills vidare och intill dess annorlunda varder i nåder förordnat, utoch inbalanserat nämnde belopp, anser Förvaltningen dock, lika med Revisorerne, denna fortsatta balansering icke längre leda till någon nytta, utan får i underdånighet hemställa, att summan måtte få afskrifvas i räkenskapen. Vidkommande Revisorernes anmärkning om Hofjakt-varfvet; så och då detta Varf är, med hänsyn till de Kongl. Lustslottens belägenhet vid stränderna af Mälaren eller med den i förbindelse varande vatten, särdeles ändamålsenligt, att åt hofhållningen lemna det biträde, som vid flera tillfällen oundgängligen behöfves och som eljest komme att hemtas från Skeppsholmen med ökad kostnad, till följd af den tidspillan, som, bland annat, fartygens slussning medför, samt i betraktande tillika deraf, att Hofvets slupar och roddfartyg, som nu finnas å nämnde Varf, skulle, i händelse af detsammas upphörande, å annat ställe inrymmas, måhända med nya skjuls bekostande, anser Förvaltningen den genom Varfvets indragning påräknade vinst för Stats-Verket mera skenbar än verklig, helst kostnaden för fartygens underhåll och vård, som nu ingår i den för Varfvet, derigenom icke minskades; hvartill kommer, att
Jag har aldrig med liknöjdhet sett medborgares ofärd beredas; genom upprätthållandet af Disconternes credit, skördade Staten den stora nytta, att ingen rubbning i medborgares välstånd ägde rum, och de händelser, som sedermera inträffat, hvarigenom dessa penningeverks credit blifvit rubbad, hafva aldrig kunnat äga rum, om creditiven varit lika stora med den för rörelsen bestämda maximi-summan. Jsg lemnar gerna åt dem som, utan afseende på medborgares väl eller ofärd, drifn» af enskilt egennytta eller personlighet, tillstyrka att hela Lånerörelsen skall concentreras i Stockholm; den usla tillfredsställelsen att tro sig hämna* den plågsamma känsla af afund, som medborgarea större välstånd i en annsn sakernas ordning förut hos dem väckt: men då Herr Påhlman yttrat sig öfver DiscontVerkens förvaltning och dervid sagt, att Götheborgs DiscontDirection, i jemförelse till de andra, förtjent prcemium, kan jag ej underlåta att förklara, det Herr Påhlman, sorn sjelf varit Revisor, hade bordt kunna se af Revisions-hindlingarne 1S16, att åtrkillige i räkenskapern» såsom dödade uppförde 3 procents Reverser saknades tillensum* ma *f omkring 11,000 Riksdaler, och att Directionen icke erhöll decharge i afssende derpå; »tt räkenskaperne i intet afseende kunde jämföras med Götha CanalDisconts, och att ordöingco inom lörvaltningen i Götheborgs Di - 4*3 Dm 3 Junii e, m. scont, icke i någoo den minsta del kan jemfö» ras med den i CanalDisconten, hvilken kunde tjena till mönster för hvarje annat allmänt eller enskilt penningeVerk*
» Därpå slår han båda armarna omkring pälsen och lyfter den högt upp i luften. En sådan päls! Ur det lurfviga björnskinnet tittar ett förtjusande flickhufvud fram och en klar stämma ropar: » Alli, otäcka pojke, släpp mig, hör du! O, sötaste Alli! » Nu satte han henne upp på en hög byrå, som stod därute i förstugan, antog en förbluffad min, tog ett steg baklänges och utbrast: » Ah, var det d u! » H o n var nästan gråtfärdig. » Ja, o m du lofvar att vara mycket snäll hela dagen, » sade han leende. » Ja, ja, j a! » » Och så ger du mig en kyss och säger än en gång förlåt! » Nu reste han sig påta, hon böjde sig ner och hviskade något i hans örä, som kom honom att rodna af glädje. » Nu skall du få se, hur snäll jag skall bli, » ropar han gladt. Han söker upp hennes galoscher och sätter dem själf på hennes små fötter, lyfter henne sedan ned, hjälper henne med kappan, lägger den mjuka, mörka skinnkragen kring hennes hals och sätter slutligen på henne den käcka, hvita matrosmössan. Då hon blifvit färdigklädd, omfamnar han henne j u b l a n d e: » Min fästmö är den sötaste flicka i världen! » Hon gömmer sitt rodnande ansikte och hviskar, lutad mot hans bröst: » Men jag är j u så stygg och envis, det har du j u sagt mig så ofta. » » Har j a g? Det kommer jag bestämdt aldrig att säga mer. » Han smeker hennes röda kind. Nu kastade han i hast på sig rock och hatt, hvarpå de begåfvo sig i väg. Jag dansade omkring dem, tog mig friheten att kyssa fram de rödaste rosor på flickans kinder och draga helt litet i herrns mustascher. D e gingo mot stranden, hafvets isväg blänkte framför dem, eftermiddagssolens strålar bröto sig mot ytan, gnistrande i silfver och guld. » O, så härligt! » utropade den unga, » låt oss gå dit ut, rakt ut i solglansen! » Och han följde henne.