Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta samt öfriga vittnens intyg sändes i bestyrkt afskrift till Ruben Zevi. Har ers nåd förnummit tidningar om min bror? Inga tidningar goda tidningar. Din morfader är en förfaren räknemästare: han skall dela jämnt, behålla pojken och förunna flickan åt hennes gudfar. Var aktsam, barn, i din tjenst hos drottningen! Den dag skall komma, när hon dig afstår åt dem som närmare äro. Hvem är landsförrädaren? Var askungen en prinsessa, så förblef drottningen en drottning. Svenska rådets bekymmer öfver sin förrådda statshemlighet blef med hvarje dag mera oroande. Nödiga instruktioner att förbereda ett möjligt fredsbrott hade afgått till sändebuden vid utländska hof; man underhandlade i tysthet med Nederländerna och Hamburg; man säkerställde sig på förhand i Warschau och Berlin, man smickrade Vibe, man bemödade sig att öfvertyga kung Kristian, icke just om sina vänskapliga tänkesätt, men om Sveriges oförmåga att börja ett nytt krig. I all stillhet rustades vid de blottade gränserna mot Skåne och Norge. Man rådplägade huru Torstenson, på hvars ingripande allt berodde, skulle långt ned i Tyskland få del af planen, och se, då erfor man af Vibes rapport, att allt var förrådt eller nära att blifva det. Ännu tviflade Vibe, men han var skarpsynt och hade blifvit varskodd; han skulle veta förskaffa sig säkrare underrättelser. Man visste nu, att han hade medel därtill. Hvem var förrädaren? Rådsherrarne betraktade hvarandra med ett misstroende, hvilket de fåfängt sökte dölja. En måste ju hafva skvallrat icke afsiktligt, det ville man i det längsta ej tro, men af pratsjuka, af lättsinne. Oxenstjerna hade motståndare: skulle någon af dem ...? Desse motståndare åter gissade på rikskanslerns anhöriga eller betjening. Man måste få den skyldige fatt. Alla spårhundar sattes i rörelse. Rikskanslern tillkallade en morgon sin spejare. Ola, sade han, du har blifvit lurad den 12 Maj. Förtälj mig än en gång hvad du sett eller icke sett. Gif mig ett spår, och jag skall fylla spåret med guld.
» d e t var så många trappor. » Inga trappor i världen skola kunna hindra en g o d vän att k o m m a till en, o c h ingenting skall öfver hufvud hindra h o n o m, om man verk ligen behöfde hans hjälp. Det är ett sannt ord, att man alltid får tid till hvad man har lust till, oeh i kärleksaffärer ser man bäst hvilka omöjligher människorna göra möjliga för att nd sin längtans mål. Men en vän i den meningen är icke lätt att finna. De flesta ha någon eller några eller något, som hindrar dem, när det gäller att tjäna en vän, och allra mest när det gäller att, som engelsmännen säga: » Pay with ones person ». (Betala med sin egen person.) En hvar. känner nog exempel på, att rika människor, ja, till och med mindre förmögna ädelmodigt och beredvilligt ha delat med vänner, som voro mindre lyckligt lottade. Välgörenheten i alla former är gudskelof icke en ovanlig dygd. Det vare långt från mig att nedsätta ett sådant bevis på vänskap, där den, som har mycket eller mera, delar med den, som intet har. Alla människor behöfva sina pengar, och till och med de rikaste göra en uppoffring vid att skilja sig från dem. Men det finns andra saker, som sätta vänskapen på hårdare prof. Hur många finnas, som kunna uppoffra ett nöje, lemna eller afbryta ett arbete för att hjälpa en vän? Hur många skulle kunna vaka en natt med en, när det gäller sjukdom eller död? Och hvilken vän kunde, om det gällde ett offentligt uttalande om något man har sagt eller gjort, ha mod att motsäga sitt parti, att riskera att stå ensam, om än blott för en dag, för att försvara eller förklara en? Jag tror, att hvar och en af oss kan räkna de gånger en vän på ett sådant sätt har gjort en uppoffring för oss., gifvit sin tid, sitt arbete, sin bekvämlighet, satt sin fördel eller popularitet på spel för vår skull. En vän i sorgen är en stor hjälp. — Man skall icke begära för mycket. Ett besök, ett vänligt ord, ja, endast en vänlig blick kan vara välgärning för ett lidande hjärta. Jag erinrar mig som ett oförgätligt minne ett uttryck hos en person, som tyst tryckte min hand till tecken på deltagande i en stor sorg jag hade haft.
Besv. o. Ekon.-Utshts Betänkande J\i 43. 5 skrifter äro en omedelbar följd af den antagna allmänna grundsatsen om jordegares jagträtt, har Utskottet ansett dem böra, till undvikande af ali tvetydighet, i förslaget bibehållas Stadgandet, att afgärda by eger jagt endast å sina egor inom hank och stör, har icke kunnat ur jagtlagen uteslutas, emedan 19 Kap. Byggninga-balken, som bestämmer dylik bys rätt, väl yttrar sig i afseende å fiskerätten, men ej om jagträtlen, som dock tydligen bör vara bestämd i öfverensstämmelse med förstnämnda rättighet Genom en särskild §, den 5:le, har blifvit förklaradt, alt jagträtten är af den beskaffenhet, att om densamma, oberoende af nyttjanderätten till jorden, kan aftalas, hvarigenom ett redan existerande förhållande vunnit lagens sanktion. I afseende på den personliga jagträtten har i § 7 bibehållits den gamla regeln, att eganderätt lill jagadt djur vinnes genom dess sårande, såvidl den jagande derefter äfven sätter sig i besittning af vildbrådet. Samtliga stadganden af denna art tillhöra väl egentligen den allmänna lagen, och hafva äfven blifvit af Lag-komitéen och Lag-beredningen i deras förslag upptagna såsom ett särskildt kapitel af Byggninga-balken, det 12:te, men intilldess den gällande lagen kan erhålla sådan fullständighet, torde det vara lämpligast att derom afhandlas i Jagt-stadgan, helst derstädes måste i fråga om rofdjursjaglen, hvarom mera här nedan, förekomma vissa undantag från den allmänna jagträtten. Kronans jagträtt å kronojord är, enligt förslaget, hufvudsakligen detsamma sorn för närvarande och strider i principen icke mot de ofvanantagna grunderna för jagträtt i allmänhet. I afseende på föreskrifterna, hvilka personer ega att utöfva Kronans jagträtt, förekomma några förändringar, föranledda af förändrade förhållanden med Statens jägeripersonal.
Ar det Gr. Posse, som bestämmer den saken? För min del hoppas jag att ett exportförbud hvarken behöfves eller kommer i fråga och jag har ganska mycken anledn. dertill efter de nplysningar jag har inhemtat i fråga om spanmåls-till - Dan 18 Mars e. m. 319 gångarne i vårt land. Jag fortfar således för min del att tillstyrka afslag på Utsk:s Betänk. Många ledamöter hördes ropa på propos. Gr. Posse: En värd talare, Hr von Troil, har sagt först i början af sitt föredrag, att om än import-tullen uphäfves, så lärer väl ingen import komma att ega rum på Sverige, utan att, om export ifrån Ryssland kommer att ega rum, densamma skulle komma att gä direkt på England. Straxt derpå har Hr von Troil sagt att spanmålstillgången i Skåne var ganska stor, men om, då priserna i England äro högre än här, så lärer väl äfven denna spanmål skeppas ut till England och vi således icke få någon nytta deraf. Detta är fulla conseqvensen af Hr Troils argument. Hvad för öfrigt beträffar de l(i0,000 T:r spanmål, som lära finnas i de 'stora Skånska hamnarna, så får jag säga att dessa i förhållande till de stora behofven i Frankrike och England äro såsom en droppa i hafvet. Jag tror icke att man kan räkna på dessa 160,000 T:r. Deremot, om import-tullen uphäfves, så frågar jag om det icke är en gifven väg för Skånes och Götheborgs köpmän att exportera till England och äfven för Stockholms, Norrköpings m. fl. köpmän att, såvida tillfälle dertill gifves, importera ifrån Ryssland. Det är väl sannolikt att det kommer att tillgå sålunda, om det blir lofgifvet, men icke så att handlande importera direkte ifrån Ryssland till England, ty då kunna de icke göra mer än en resa på samma tid som de skulle kunna göra 3 eller 4 resor emellan de Svenska hamnarne och Ryssland eller Finland. Hr Adelborg har åter framkommit med den aktning, som Statsmakterna äro skyldiga hvarandra. Jag tror att man drifver detta nog långt och att han snarare borde säga att
jfur blick i blick sig omolståndligt sänker, när ömt intill hans bröst hon sluter sig! " Och i den kyss, hon blygt och skuldlöst skänker, hon tolkar sitt: $ag Icfvcr blott för dig! " Och markens tusen blomster vagga sina af dofter fyllda kalkar mot de två, och skogen signar, fjärdens vågor skina, och himlens kupa hvälfs än mera blå. Xf af åt att dessa unga, hvilkas pulsar glöda lifvets lust i doftrik sommarnatt, dem är ämnad framtidsdagars möda enigt bäras under ve och skratt. ^De korats ut en stor mission att fylla och därför hälsas de af markens blom. oom unga träd i vårens mjuka mylla, de löften ge om skördars rikedom. " Och tåget brusar rastlöst fram i natten, men genom dånet utaf tung vaggon det klingar något öfver land och vatten: det är all ungdoms fagra bröllopssång. _Od bröllopsresa. K, &lt;n sommarkväll, som intet moln förmörkar, går nattexpressen rastlöst söderut, längs vallen buga nyutslagna björkar och sol förgyller torpets röda knut. 3 sofvaggonen trötta resenärer ha slumrat in i dammets hvirfvelsky; för dem är resans enda mål: affärer, för dem kan himlen vara grå som lly. jylen han och hon, i hvilkas öron klingar ännu en ton af bröllopsmclodin, och som i jubel fly på ångans vingar, med läppar fuktiga af kyss och vin — för dem är solen en gudinna vorden, som hägnar deras väg med idel ljus, för dem i sommarkvällen hela jorden står härligt smackad som ett bröllopshus. jfå blir allt och vagnens platform lämnade allena, deras värld en drömvärld, underbar, medan hjulen dåna mot sin skena sprängda klippors ekon gifva svar. Ernst Högman. sjrr _ " 1 55 Kamelen. » Men m i n kära flicka! H o n skulle inte gråta hon, m e n väl kasta boken på elden! s. v. » » Rätt så! » A. IDUN 18P6] §vinnokongressen i Berlin. Bref från Iduns korrespondent.
-Förbrytelsen skall straffas med Trettiotre Riksdaler Sexton Skillingars böter. 3. Allt klandrande omdöme om den wid närwarande Riksmöte antagna Stats-Författningen, hwarigenom nägon wägade npphäfwa sig att ogilla och bestrida den i samma Regerings-Form fastställda och genom en särskild Suceessions-Ordning af Riksens Ständer ytterligare bestämda Thronfölfden. 214 Expediuoner till Riks-Ständm. Brottet skall straffas med twä ars fängelse a fästning och Skriften consisqueras. Dernäst: allt yttrande om de öfriga delar af samma Stats-Försattning, som icke inskränkes till en loflig och foglig framställning af yppade betänkligheter, utan genom sjelfum Skrifartens högeligen förolämpande beskaffenhet, förbryter sig emot den skyldiga wördnad, som Statens Grundlag owilkorligen tillkommer. Brottet skall straffas med Sextiosex Riksdaler Trettiotwä Skillingars böter. Om confiscations nödlvändighet pröstve Domaren. Dernäst: skändeliga omdömen och yttranden, angående Monarkisk Styrelse eller Negerande magt i allmänhet. Brottet skall straffas med Sextiosex Riksdaler Trettiotwä Skillingars böter, och Skriften consisqueras. 4. Allt slags lastcligt och förklenande yttrande, hwarigcnom någon, under brottslig förgätenhet af Majestätets helgd, wägade förgripa sig emot Konungens höga Person, ware sig i enskildt afseende, eller med hänsigt till utöfningen af Desi i Lagen grundade Magt och Rättigheter. Brottet skall straffas enligt Allmänna Lagen Misig. B. 5 Kap. 1 8 eller med 5 ars fängelse ä fästning. Skriften stall confisqueras. Samma helgd tillhöre Drottningen och Rikets bestämde Thronföljarc. Dernäst: skymfliga yttranden emot någon bland de öfriga höga Personer af det regerande Konunga-Huset. Brottet skall straffas med fängelse a fästning pä ett halst ars tid, eller derutöfwer, till och med ett helt är. Skriften skall consisqueras.
Efter mitt förslag skulle 10 § kunna erhålla följande förändrade lydelse: ^Handtverkare, med dom jemförlige manufakturister och andra förut icke uppräknade borgare, skola, med bibehållande af den i allmänhet fastställda giund, till „fem procent af inkomsten taxeras, dock icke under nedanstående belopp, nemligen: „I Stockholm och Götheborg samt första klassens städer r:dr 8: 1 „I städerna af andra klassen 6: „I städerna af tredje klassen 5: - »I städerna af fjerde och femte klasserne 3: “ BevHlningi-Utskotlets Betänkande, A.-o 4. 21 Skulle, hvartill åtminstone skäl icke saknas, Rikets Ilöglofliga Ständer besluta sig till en sådan förändring, erfordras såsom en följd deraf, att första perioden af 11 § utgår och samma § börjas så här: Medan vid 1840 och 1841 årens riksdag sökte jag att ådagalägga, att den arbetande klassen, sorn icko har någon säker eller ständig arbetslön, utan blott en tillfällig dagspenning, i allmänhet sa i stad som på landet är den mäst vanlottade, så att dess serskilda beskattning vöre obillig och tryckande, då den träffade den fattigaste folk-klassen, hvars oftast ringa arbetsförtjenst vanligen och med få mera sällsynta undantag måste påräknas och användas för de oundgängligaste lefnadsbehofven; och yrkade på sådan grund, att åtminstone bevillning efter 2 art. af bevillnings-stadgan, sora egentligen utgår af lön, egendom och rörelse m. m., för arbetsklassen måtte upphöra. Bemödandet lyckades i så måtto, som det rönte framgång hos Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet; men deremot underkändes förslaget uti Presteoch Borgare-ståuden, och fråganjföll derefter, med några röster, i förstärkt Stats-utskott, så att uti Bevillnings-stadgan pagg. 14 och 34 ännu qvarstå följande bestämmelser: Arbetsfolk i städerna, fran och med fyllda 18 år, som icke äro lagstadde och ej eller njuta ständig arbetslön, utan arbeta för dagspenning, eller efter serskild öfverenskommelse och beting; „I Stockholm: Mankön.
Nådiga disposition för bestridande af kostnaderne för RiksArchivets flyttning och nödig inredning för detsamma af Riksgälds-Contorets nuvarande local, förmodades blifva otillräckliga för det afsedda ändamålet, dels det vore af yttersta vigt för det gagn, som af Archivets dyrbara samlingar blefve att hemta, att de just vid tillfället af flyttningen och i sammanhang dermed kunde, genom serskildt förstärkt biträde af skicklige personer, så skyndsamt som möjligt bringas i systematisk ordning, och enär genom de hinder, som mött utanordnandet af det för tjenstemän och biträden vid RiksArchivet vid sisth Riksdag afsedda förhöjda anslag af 2,500 R:dr årligen, en summa af ungefärligen 7,500 R.-dr blifvit Riksgälds-Contoret besparad , Kongl. Maj:t fann Sig böra af Rikets Ständer begära, att rättighet måtte Kongl. Majit lemnäs att af denna besparing anordna så vål hvad utöfver ofvannämnde 5,000 R:dr kunde för det med desamma afsedda ändamål finnas erforderligt, sorn ock arfvoden åt serskilde för samlingarnes hastigare och syftesenliga ordnande i sammanhang nied flyttningen antagne biträden. Utskottet anser sig i sakens nuvarande skick och innan behörigt förslag öfver de i och för en blifvande ny locals aptering för ändamålet samt samlingarnes flyttning och ordnande i den nya localen erforderlige kostnader 30 Stats-Utskotlets Utlåtande, N:o 41. blifvit npprättadt, ej kunna utreda, huruvida det vid sistlidne Riksdag för sådant ändamål bestämda anslag af 5,000
Gap. Alfda Balken skulle upphäfvas, den i berörde lagrum arfvingar medgifne rättighet, att till sig lösa borttestamenteradt hus, tomt, gård och jord i staden, således komme att upphöra, under det bördsrätt till försåld dylik egendom ännu qvarstår, samt att, då, enligt den föreslagne förändrade lydelsen af 4* §• i nämnde Capitel, man eger att bortgifva eller testamentera allt gods i staden, ärfdt eller förvärfdt. rörligt eller orörligt, deraf rätteligen borde följa, att stadgande i 8. Cap. 3. §. Jorda Balken, det man endast eger bortgifva sjette delen af jord, hus eller tomt i staden, ehvad det är ärfdt eller alhult, komme att upphäfvas, hvarom likväl Edert förslag icke något innehåller. Då dessa förhållanden äro stridande emot den enhet i lagstiftningen, som med 4o Kongl. Maj.-ts Nådiga Skrifv. Edert ifrågavarande förslag åsyftas, har Jag ansett Mig icke kunna detsamma antaga. Sedan Högste Domstolen och Stats-Rådet blifvet hörde, har Jag funnit godt bifalla Edert, uti underdånig skrifvelse den 17 September sistlidne år, framställde förslag, att det i 10. Cap. 3. §, 2 Mom. ByggningaBalken stadgade förbud att hugga eller sälja maste-träd, som på skattejord finnes, förr än det kronan hembudet är, må upphäfvas, samt krono-skattehemmans-egare tillerkännas fri dispositionsrätt öfver alla antingen redan befintlige eller framdeles uppväxande mästeoch storverks-träd, emot de vilkor, som uti Eder berörde skrifvelse finnas omförmälde; Och kommer detta Mitt och Edert gemensamma beslut att intagas uti den allmänna oeconomiska Författning, som angående fri dispositions-rätt öfver Ekeskog å Skattejord varder utfärdad.
Jemte det jag instämmer i Herr Påhlmans yttrande, i anledning af Herr Lagerheims Memorial , får jag tillika förklara min tro, att de, som kunna hafva ett personligt Interesse i fortsättandet af Götha Canal-arbete, göra bättre eller åtminstone mera opartiskt, om de med Facta och bestämda Calculer söka upplysa oss om nyttan af, och möjligheten att någonsin fullborda Canalen, än om de försöka bestämma den större eller mindre Fosterlandskänslan hos Personer af motsatt öfvertygelse. _ Öfverläggningarne om Götha Canal vid alla våra Riksdagar tyckas i sig sjelfva innefatta så tillräcklige anled* ningar till obehagliga intryck, att man ej synes behöfva genom Opinionsoch ord-tvisten öka dem» Den 17 Maväii, /. m. 9 Herr Roos, Carl Adam: I anledning af hvad Herr Heykenskjöld anfört, torde mig til låtas förklara, det mine Yttranden stödja sig på verklige Fada, då deremot Herr Heykensköld» stödja sig endast på uppgifter. Herr Grefven och Landt Marskalken föreslog, a't de angående Götha Cana! nu afgifne Yfrand-n, måtte till Statsoch BancoUtskotten remitteras; hvilket biiölls. Herr Grefven och LandtMarskcilken hemställde, att sedan alla från 1815 års Riksdag hvilande Förslag till ändringar j Grundlagarne nu mera blifvit pröfvade och afgjorde , Con6titutionsUtskoitet måtte anmodas att inkomma med uppgift på de Förslag , sorn af samtelige RiksStånden blifvit godkände, hvilka, efter verkställd justering, sedermera torde böra öfverlemnas till ExpfeditionsUtskottet, lör att i afseende å Kongl. Maj ts Nådiga Sanction derå uppsätta en underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t.
Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, hvars utlåtande öfver det framställda förslaget blifvit infordradt, har tagit hvad motionären anfört i öfvervägande. Ofvanberörde Kongl. Förordning den 20 Januari 1824 grundar sig på ett af Kongl. Majit uti Nådig Proposition till Rikets vid 1823 års riksdag församlade Ständer öfverlemnadt förslag till författning, angående förändring eller utdämmande af vattenverk, som genom uppdämning skada jord eller hindra dess odling. — Detta förslag innehöll i 5 §: att jord-egare skulle till egare af dylika vattenverk betala dess fulla värde; men Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten erinrade, uti afgilvet Betänkande, att hvarje kränkning af eganderätten innefattade ett obehag för den, som nödgades underkasta sig densamma, särdeles om han egde någon särskild affektion för hvad man vill tvinga honom att afträda eller bringa i ett förändradt skick; och då denna affektion icke alltid vore en följd af nyck, utan stundom försvarades af skäl, hvilkas giltighet man icke kunde bestrida, trodde Utskotten derföre, att afseende på detta obehag borde göras, och såsom följd hvaraf Utskotten äfven föreslogo, att 3 § borde erhålla den förändrade lydelse, med hvilken den, sedan Rikets Ständer godkänt Utskottens åsigter härutinnan, blef i den Nådiga Förordningen intagen, och hvarigenom är vordet stadgadt, att ersättning till vattenverks-egaren hör utgå efter fulla värdet med förhöjning af hälften derutöfver. Jemväl sedermera har ett sådant beräkningssält af lagstiftningen antagits, såsom i Kongl. Majits Nådiga Förordning, om jords eller lägenhets afstående för allmänt behof den 20 November 1845; och Utskottet finner de af motionären till stöd för sitt ifrågavarande förslag anförde skäl icke vara af beskaffenhet att höra föranleda till detsammas godkännande; hvadan Utskottet vördsamligen afslyrlier bifall till motionen. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet.
Utdrag dtn 16 Mars 1829: N:o 3 6, i anledning af RevisionsBerätt telserna 1825 och 1S27, rörande den fråga; huruvida Directeurs-Befattning vid Province^ Uåne-Contoiren må anses hinderlig för del^ tagandet i Revisioner öfver StatsBanco och RiksgäldsVerken; och - 1 ' t N.-o 17, rörande några i Bankens i'dkenskaper vid 1827 års slut balancerade sum-i mor, hvilka, oberoende af hvad som i sam-! manhang med Allmänna Finance-Reglerinr gen vidare kan ifrågakomma, Utskottet ansett böra till fulla beloppet eller till någon del afskrifvas. Från Högvördige PresteStåndet. S. I>. Blefvo Banco Utskottets nedanstå-» ende, nu å nyo föredragne Memorial, bifallne,’ nemligen : N:0 22, angående autorisation för Ban« co-Styrelsen att kunna föryttra och tili silfver omsätta det, efter 100 R.-dr per skeppund utpräglade, Banken tillhörige gamla Slantmynt, på sätt redan är medgifvet i afseende på gamla kopparplåtar; och N:o Pro t. N:o Sä5,’ angående nödvändigheten att Banken måtte från Avesta förses] med behöfligt koppaiEkiijemynt , för vexlingens oaf-j brutna underhållande. f» S. D. Återremitterades, i anledning af dervid gjorda anmärkningar, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens följande, nu å nyo föredragne, Utlåtanden : N:o 5 , i anledning åf väckt fråga oni' bestämmande af rättigheten att å hafsstränderne upphemta hafstång, och N:o 6 j i anledning af väckt fråga, att Rådstufvuoch KämnersRätter samt Häradsliöfdingar må erhålla exemplar af utkommande Författningar; äfvensom att den så kalla-? de Förfatlnings-Samlingen må KämnersRatterne tillhandahållas.
Herr Lreät, Jokan ^xs!, önskade,at Sumsman först bestämdes, antingen den Friherre l^oll ei« ler den Grefwe Klsmjlron upgifwit» Sedan detta , bjjswer afgjordt, ware han nu mera af den lankan, at den amagna Summan af Riksgälds-Oomorrer förskjureb, som derföre kunder erhälla ersättning af deblifvande öfwerskott, antingen af Bewillningen eller af den tl! k?illiszrion bewilljade konä. För sin del? rilstyrkte ha» 66,666 Riksdaler z2 tz« för hans Kongl. H-ghct Hertig c^.och zz,gzg Riksdaler i6 tz föx Hans Kongl. Höghet Hertig kKWLrL-.,. Hanö- Lxcsllsnce Herr Grefwe» och, L a n d c Ma r ska lke n» Ridderskapet och Adeln lyckas alla wara ense, at wisa sin »vördnad för deras Kongl. Höghecer genoirr en underdånig Gäfwa. Jag torde derföre sa göra propolirion pä dea af Grefwe willon pko^sneraäs,Summa». Härtik ropades Ja ochNe j». Herr kVIöl! ertvärä, Otto Ksrnkolch förmabe sig med hwad Friherre l^oll redan förefla» giy om roo,czPv Riksdaler för Hans Kongl. Hög, her Hrrtigen af Södermanland och ZS.yso R:d. för H ns Kong'. Höghe^Htrkigen af -östergöthland, hwilka af Riksgälds-öoutoircr kunde ucbrralas. Härust instämde Herr Ziliverstuipk, Dg. vi 6 6 uäm u nä. Friherre ko^s, l^uävi§ ^onansfon.