Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så inryckas landet och småstäder. na i samma hvirfvel af obestånd och in vånarne kunna beqvämt delas i 2:ne Folkclasser: en som gjort Cession, och den an dra, sorn är invecklad deruti. _ Sjelfva uppbördsmännen oaktat Länestyrelsens mäst vakande omsorger, bortföras af strömdraget, och den isolerade egoisten så vida han har något Den 21 Februarii, att försälja, är icke ens, inom förskansningen af sin objelpsamhet, tryggad mot förluster. Och huru skulle det annorlunda kunna vara , i en tid, då ingen kan realisera sina tillgångar, for att göra för sig rätt? Klokhet i åt* gärder och redlighet j uppsåt, tjena då till in' tet; ty mot döden är ingen ört vuxen. Den som på sin fastighet är skuldsatt till blott en åttondedel af värdet, är redan en olycklig man. Ansattes han af sine Oeditorer, skall han, utur stånd, att få nya lån, utur stånd, att till skäligt pris kunna sälja sin egendom, se dea afyttrad, utan åj ver skot t, i en Concurs eller på en utmätningsauction Sålanda såldes förliden sommar ett sexsondels hemman i Saleby, Skånings härad af Skaraborgs Län, med bördigaste jurdmon för fyratio Riksdaler. Om den skuldsatte ock skonas af foglige borgenärer, skall ärliga räntan af en ringa skuld, under sjunkna varupriser och bristande afsättning, medtaga afkastningen af det helat och hans undergång följa i spåren. Hvad skall det väl blifva af ett land, der hvarken löst eller fast, hvarken afkomst eller hufvudsstol kan realiseras, der en frivillig, egendomshandel är ett miracle, der spannmålsprisen, för hvad sora möjeligen kan säljas, nerfallit under hälften af det penningevärde, hvarpå vår sista beskattning grundades? Banken, och de publika Cassorne äga, genom lemnade lån, vår Svenska jord, och vi landtman äro endast de* ras förpaktare. Denna fordom fria jord, lig-* ger nu allmänt i pantförskrifningars band.
Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern Friherre Be Geer; Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena Grefve Manderström, Stats-Råden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld och Carlson. Chefen för Sjöförsvars-Departementet, Stats-Rådet Grefve von Platen, anhöll Angående föri underdånighet, att nu få i ett sammanhang anmäla de frågor, hvilka, vid uppgö- slag till reglerande af förslag till reglering af utgifterna under Riks-Statens Femte Hufvud-Titel rm9 “/ ut9\fför den tid, nästa statsreglering komme att omfatta, borde tagas under öfvervå- ^l^svarlt Sjff gande och deribland Förvaltningens af Sjö-Arendena den 3 i denna månad till jer tiden af Kongl. Maj:t afgifna, hufvudsakligen på Befålhafvarnes vid Flottans Stationer framnästa statsstållningar grundade underdåniga betänkande och förslag, angående medelsbereglering. hofven för Sjöförsvaret under åren Lv67 med 1869; hvarefter Departements-Chefen afgaf hår nedan intagna skriftligen författade anförande, deri frågorna förmåldes förekomma i den ordning, hvartill Hufvudtitelns uppställning föranleder, nemligen: 48 Bil. N:o 4 till Kongl. Alaj:ts Nåd. Prop. N:o 1. om Statsverket 1865. Angående Flottans Officersoch UnderOfficersCorpser. Angående framställningar om löneförbättring. Angående Flottans Consti'uct.ions Corps. “l:o. Aflöning s-Staterna. “ “Då Eders Kongl. Majit, vid pröfning den 16 sistlidne
Nu blef det lif i ' taflan ' ska jag säga. » Si si, » sa han och nickade, med strå- lande ögon. » Momento, momento! » Därmed öppnade han dörren och bockade sig så vackert och grasjöst, att jag inte kunde låta bli tycka att åtminstone i fråga om att hälsa vackert har vi nutidsfolk gått tillbaka betydligt. Så plaserade artisten mig i ett hörn, såg på mig skarpt, tog en lerklump i hand och pekade på sin egen panna. » Hvad tror du han menar, Ruffen? » sa jag. » Han menar väl inte att han är litet konstig i knoppen heller? » » Nej vars! Det är väl så, att du ska hålla ögonen där han pekar, tänker jag. » » Jaså, » sa jag lugnad. » Ser jag treflig ut, Ruffen -? Och sitter allt som det ska? Det finns ju ingen spegel, vet j a g! » » Nog är du bra, alltid — men ska du ha hatten på dig? » » Det har du rätt i, » sa jag. » Om själf va Venus Milo låtit knåda af sig i hatt, hade hon nog varit gammalmodig här vid lag. » Därmed tog jag af mig hatten. » Bene bene! » sa artisten. » Tycker han att jag är benig? » sa jag häpen. » Det har väl då aldrig någon — » » Nej, han ser nöjd ut, » sa Ruffen. » Men ska du ha håret uppsatt, hä hä? » » Visst, » sa jag. » Det finns ingen som har så vackert och G stort hår som du, Lovisa! Ingen på hela bare, och ur leran började ett hufvud, mitt jorden. Du kan gärna slå ut det, Lovisa hufvud, att titta fram. Jag försökte tänka lilla, du såväl som de andra Venusarna! » på barnen, jag försökte räkna till hundra, » Du är tokig, gubben, » sa jag. » Vid men kom aldrig längre än till f e m; jag försökte tro att jag var hemma och satt och femtio år! » tittade i reflektionsspegeln, då jag nog bru» Får man inte ha hår då, hä h ä? » kar kunna sitta orörlig, minsann!! Ingenting » Joo, men inte utslaget. » » Det är min byst — • — min — och — hjälpte.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge det ifrägavar. mom. af 27 § böra erhålla följande lydelse: ”De ägare eller innehafvare af jord, som sjelfve i brukningsarbelet deltaga, och icke hafva hos sig anställde rättare, skola ifrån den för rättare stadgade bevillningen vara befriade.” Ropades starka nej, blandade med ja. Propos. till bifall å den af Utsk. uti ifrägavar.. mom. föreslagna redaetion blef härefter framställd och besvarad med starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. Hr. Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva uppfattat detta svar. såsom bifall till Uisk:s förslag. Hr Printzenskjöld: Jag ber vördsamt att få återföra R. o. Ad. för ett ögonblick lill ordalydelsen af den 14 §. Jag vill ingalunda föreslå någon ändring i R. o. Ad:s beslut, utan blott fästa uppmärksamhet på nödvändigheten*af att göra cn liten redactionsförändring. R. o. Ad. beslöt nemi., att de tvenne rader i denna § skulle utgå, som bestämma en afgift för llieaterdirecteurer, af 4 r:dr i Slockholm och 2 r:dr på andra orter, för hvarje representation, som de gifva. Men nti nästa morn. står: ”En lika afgift för hvarje represenlationsdag, såväl i städerne som på landet, skall erläggas af kringresande ineller utländska personer, hvilka etc.” Genom de omförmälde tvenne radernas utgående komma orden en lika afgift att hänföra sig till 25 r:dr, sorn står näst förut, såsom theaterdirecteurers bevillning, och det torde således vara nödigt alt genom en liten redactionsförändring uttrycka, alt dessa utländningar blott skola erlägga 2 r:dr i bevillning. Jag erkänner, att jag vid detta hastiga genomgående 116 Den 4 December e. m. af författningen icke hann genast fästa uppmärksamheten på denna omständighet, men jag hoppas att Ståndet nu rättar densamma. Frih. Tersmeden:
Jag tror det är en stor skillnad emellan de i England varande fattig-taxor, och dfe af Utskotten tillstyrkte afgift er, medan dessa afgifter hvarken tillskapa lättja, eller äro ojemnt förde - Den i 7 - N o v ernber e. m. 9:S lade på Svenska folket, utön medföra den fördel, alt hvarje person bestämdt vet, huru mycket han skall betala. Anses frågan vara af vigt, och vill nian häruti äga ordliihg, tror jag' det är nödvändigt att eorrectif finnes för den församling, som ej vill Vårda Sine fattige. — Det är äfven yttrat af Herr Ribbing, att då det lemnäs'utväg genom Bevillning att afdskudda sig skyldigheten till de fattige, skulle det hända att öfverenskommelser på få ställen uti dessa frågor kunna träffas , emedan tjenstehjonet gärna skulle undandraga sig att ingå uti någon sådan; men då husbonden är den som skall ansvara för tjenstehjonets utskylder, så väl till Kongl. Maj:t och Kronan sorn fattigvården, hvarföre han får göra sig betald af tjenstehjonets lön, tror jag ej, att man behöfver frukta något i denna del. Herr Hjerta, Johan Gustaf: Det är ej utan förundran, soni jag tyckt mig finna, att, sedan man tröttat ut sig med afgörande af i5 a 1600 enskilte motioner, man ger så föga akt på hvad förra Ständer uti nu ifrågavarande ärende beslutat. — Jag tror fordna Ständer haft rätt, som begärt förbättrade stadganden, rörande fattigvården, och jag kan ej anse förslaget härtill, såsom annat, än öppnande af den väg, hvarpå en församling på ett mera ordentligt sätt än hittills kati öfverenskomma om sine fattiges underhåll, och dessutom ledande dertill, att ingen person kan undandraga sig 91 Ders 17 November é. mö skyldigheten ntt bidraga till faltig-försörjningea, emedan afgifterne äro bestämde , i händelse Öfverenskommelse ej träffas.
bevisande att de för alla hem viktiga frågor, Båda taga tre steg framåt, kavaljeren börjande som här vidrörts, varmt sysselsätta våra läsamed högra, damen med vänstra foten. De höja rinnor. Idun skulle illa motsvara sin uppden andra foten framåt och göra ett lätt hopp. Denna rörelse upprepas en gång, men med omgift, om den ej med nöje öppnade sina spalbytt fot. Sedan opp och hoppa igen! Därpå uppter för ett dylikt tankeutbyte, " och fortsätter repas båda turerna för att utfylla de fyra första därför i dag med ett urval ur det insända, takterna. Därpå dansas med lätta valssteg fyra så långt utrymmet medgifver. hvarf, liknande den senare delen af första turen i en scottisch. * Teater och musik. Kungl. operan gifver, som vi förut meddelat, en festföreställning om måndag för att fira minnet af vår store nationalskald Bellmans död, Att denna minnesfest skall omfattas med det lifligaste intresse af allmänheten, är lätt att förutse. Det utförliga programmet återfinnes i de dagliga tidningarna. Det svenska originalstycke, som då kommer att uppföras under titel » Ett svenskt minne », är af gammal aktad svensk penna, skildrande en liten historisk episod, men hufvudsakligen baseradt på figurer ur Fredmans epistlar med användande af Äfven jag har med nöje läst A. M:s och fru Anna B — ds artiklar i föregående nummer, och jag kan ej underlåta att bedja få säga min mening uti den frågan. A. M:s artikel låter mig få blicka in uti ett litet lugnt och förnöjsamt hem, där familjemedlemmarne söka på bästa sätt vara sina egna tjänare och göra sig oberoende af en nutida dyrbar tjänarinna. Vinstea blir alltid A. M:s, om vi frånse den ekonomiska, ty den kanske ej blir någon, men lugnet och trefnaden äro en vinst, som åtminstone jag skattar högre än några kronor mer eller mindre i månaden. Jag har såsom A.
Domstolens samtlige Le - Ci Pr or. Utdrag den i5 April 18 st 9. damöter blifvit, vid den i 103 Regerings» Formen stadgade omröstning, ansedde böra vid deras embeten bibehållas. Från Hedervärda Bonde-* Ståndet. S. D. Föredrogs å nyo Statsoch Ban» co-Utskottens Utlåtande, N:o 102, i grund af anmärkningar vid Utskottens afgifne Utlåtande, N:o ga, i anledning af Kongl. Maj:ts 3STådiga Proposition om ytterligare anslag utaf Allmänna Medel till Coth» Canal-byggnads fullbordande, så vidt det rörer ett Förskott af 100,000 R:dr ; och biföll BondeStåndet, att ifrågavarande 100,000 R:dr genast i låneväg utlemnas till Götha Canal-' Bolag eller dess behörigen befullmagtigado Ombud, emot sådan skuldförbindelse och deruti innefattad säkerhet, som fullkomligen tryggar möjligheten af full återbetalning, under de vilkor och till den tid , som Riketal Ständer, i sammanhang med Utlåtandet on\ hufvudfrågan, komma att bestämma, S. D. Remitterades till PrutUtdrag den 15 April 182g. ConstitutionsUtskottet En af Peter Andersson från Hallands Län, i den form 29 §• Riksdagsordningen föreskrifver, framstilltl anledning till anmärkning emot Föredraganden för Ecdesi-s as tique-Ärenden. S. D. Genom ankommet Protocoll, soth upplästes , underrättad»* Ståndet, att, vid i går hållet sammanträd» med den Nämnd , som eger att döma, huruvida Högsta Domstolens samtlige Ledamöter gjort sig förtjente att i deras vigtiga kall bibehållas, votering anställts till utrönande, huruvida, på det i io5 §, Regeringsformen och 64 (Jj.
Hästars styrka ar häruti Riket i sa längliga tider utrönt, och det har warit grunden til förra Författningar, och kreaturens enervering eller försvagande, dä de rätteligen wärdas, är okänd. Det är blott i anseende til Fogel, Hummer och Ostron, som tyngden icke är satt uti jräga, men om defle döde Resande kunna til större tyngd lastas efter en häst, sa ser jag icke hwarföre lefwande med lika, eller den i Lagen utsatta tyngd, kunna färdas. Skola flere hästar än förr för lika folkhop nyttjas, sä ökas ju ftjutshästbehofwet och derigenom äfwen den tyngd, som as et oftare skjutsande härrörer och öfwerklagas. Jag wägar derföre ödmjukast tilstyrka Höglsfl. Ridverstapet och Tdeln, at, med ogillande as Högloft. Utskottets Betänkande, utom i?den del at dä Lftaiiieller Kärra ej är sä gjord, at Skjuts bonde dakuppa ä kista, coffert eller kappsäck ej kan sitta, ej mer än en Resande derä mä färdas, och Bonde hos den Resande sitta; men i annat fall twänne Resande, samtycka til förra Lagens bestånd, särdeles som ock wägarne nu äro uti bättre ständ än fordom. Gästgifware böra för billigt eller landtpris hafwa foder och säd ät Resandes egna hästar, och icke öfwer Markegängs - ll axan , scm blott är satt til rättelse för Räntetagare och Räntegifware, samt mindst til dubbelt högre pris, som pä somliga ställen stelt. Man will lindra stjulstyngden, men man ökar nödnnrndigheten deraf, dä Resande ej kunna fä foder til köp6. Hans Lxcellence Grefwe kuurb, Lere. Oeconomi? - Utskottets krojeäk lil denna §. syneK mig wara inycket complicjueraä-, och dä det således more manga svårigheter i utöfningen undcrkastadt, tror jag det simplaste wore at tteterminerL rn wist wigt bade för Personer och saker. Herr §leäi, follin /rxst.
Afgiften utgår efter det belopp, för bwilfet Sörufen, enligt privilegier och SKefolutioner, erlägga £Xecognittoné*afgift, antingen der folaS eller icfe. för ^olning&friheten på äpäradö* eller ©ocfemAllmänningar, enär till häradet eller @ocfen icfe erlägges en betalning, fmarande emot den, forn för 9vecognittonö<@fogarS eller ^rono^Allmänningart begagnande, efter fKiffenS @tänderS författning år 1752, jemte 33emillningen utgöres, fall afgiften få höjas, att beloppet blifmer enahanda med h^ad för nyttjanderätt af Ärono» ffogarne erlägges. 38 §• 31. 3>, mib Q3t*uf, ^3ergvt>ecf od) alla öfrige inrättningar antagne, perfoner påföreö följanbe Söeroillning: 2lvbctau, font ej äro ©efällcr, 0indItat*e famt (Batjaröer votb <28allonfmibcn, iDrifmare, 3\oft<«>åiibai:e, Uppfåttare odj -^ym^atbttau, bå be icfe äro brängar i lagftabb tjenfi, för fofi od) lön; Siftan* odj £ht>infön, lifa rneb anbre Arbetare på Sanbet. 2lmnbatoi*er, bär, anfeö lifa meb 5irrenbatorer på Sanbct. 25yggmåftai‘e', 0fcpps>, (tfa meb bern i ©täbernc. 23ålgntafare od) (Sann af are, i Små (Elaner: §ör|ia ©aften ...
Frih. Armfelt, Magnus: Utsk.t har, till följe af hvad som motionären i afseende på denna fråga omförmält, att nemi. ett olika förfaringssätt vid olika häradsrätter begagnas i och för beviljande af inteckning för sådane handlingar, som afse nyttjande-rätt till läst egendom, föreslagit ett tillägg till K. Förordningen af den 9 November 1844, hvarigenom med inteckning af så beskaffade handlingar skulle förfaras på samma sätt som i fråga om inteckning af skuldebref. En reservant. Hr Lemchen, har, af anförda skäl, vid detta förslag ansett några modifikationer nödvändiga; och förslaget, sådant det blifvit af honom förändradt, skulle jag gerna hafva velat, i likhet med den sista värde talaren förorda, så vida ej min uppmärksamhet blifvit fästad på den omständigheten att, om upplåtaren vore vid rätten närv:de och sjelf medgålve inteckning, rätten skulle, förmedelst ett stadgande, sådant sorn det i reservationen föreslagna, vara förhindrad att sådan meddela. Visserligen kan man härpå svara, att detta hinder lätt vore afhjelpt derigenom, att upplåtaren i sådant fall vid domstolen alltid kunde hafva tillgång på 2 personer, som bevittnade hans underskrift; men då ett dylikt kringgående af författmns ordalydelse ej är särdeles lämpligt, skulle jag, för att få en mera passande redaktion, vilja föreslå en återremiss af detta Betänk. Gr. Sparre, Erik: Jag är förekommen af Frih. Armfelt, och ber att få förena mig med honom uti anhållan om återremiss. Frih. Leijonhufvud, Carl: Jag instämmer hufvudsakligen med de begge föreg:de talarne, såväl med afseende på olämpligheten af att antaga Utsk:ts förslag, som ock deri att vissa små anmärkningar kunna göras mot Hr Lemchens reservation. Hvad beträffar lJtsk:ts förslag, så har det blifvit framkalladt af ofullkomligheten i såväl 1800 som 1844 års författningar. Vi veta nemi., hurusom vid domstolarne olika förfarits i fråga om meddelande af inteckning för sådane handlingar, som här •jo Den 16 Oktober. afses.
Tillhopa R:dr 197,662 att såsom extra anslag för en gång utgå; samt, då några underhållskostnader för de nya byggnaderna samt inventarierna, åtminstone icke i betydligare mån, kunna under de första åren ifrågakomma, för de årliga kostnaderna under åren 1864, 1865 och 1866, tillsvidare ett extra anslag för hvartdera året af 14,000 R:dr, utgörande för 3 år sammanlagdt R:dr 42,000: 50. eller inalles R:dr 239,662: 50. 100 Bil. M 3 till Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. JW 1, om Statsverket 1862. 9:o. Skydds-tält. I betraktande dels af den besparing, som genom användande af så kallade skydds-tält, hvilka under marche, i särskilda delar upplösta, bäras af soldaten, skulle framdeles kunna åstadkommas i kostnaderna för transporten af regementenas vanliga tälttross, dels af nyttan i sanitärt hänseende för soldaten att under bivuakering ega något skydd mot köld och väta; har Krigs-Kollegium i underdånighet hemställt, huruvida ieke, till anskaffande af 325 skydds-tält, för försöks anställande med denna persedel för en styrka af omkring 1,300 man, kunde anvisas ett belopp af 10,000 Ridr. Skydds-tält, i andra arméer mer och mer antagna såsom ändamålsenliga, skulle utan tvifvel hos oss vara i sanitärt hänseende nyttiga och måhända leda till besparing. För att härmed anställa försök, tillstyrker jag i underdånighet, att Eders Kongl. Majit hos Rikets Ständer äskar ett extra anslag af 10,000 R:dr att för en gång utgå. 12:o. Statistiska tabeller och sammandrag till Krigs-Kollegii hufvudbok.
»Jo, jo men, nu skulle det allt smakat gamla assessorn att ha lefvat. Han skulle snart ha gjort »åf» med grefvens pluringar.» Äfven hon tog sig en styrkdryck ur kruset. Då hon åter tog det från sina läppar föll hennes blick på en förfärlig gestalt utan hufvud, som grinade emot henne från pepparkaksbordet. Med ett förfärligt utrop: »Spöket!» tappade hon bränvinskruset och sjönk förintad ned i en korg. »Hva’ fan ä’ åt madam Andersson?» sa madam Pettersson. »Se, se! spöket!» stönade denna. »Spöka mig hit och spöka mig dit, inte fins här något spöke, det är ju midt på ljusa dan. – Opp nu madam!» Med svårighet reste hon sig upp och stapplade bort till bordet. »O, herre jestaness! de’ va’ bara en pepparkaksgubbe, som tappat hufvudet!» »Ja, och madam som tappat både hufvu’t och min rara bränvinsflaska,» sa madam Pettersson och knyckte på nacken. Planer. En jättelik gestalt smög sig, gynnad af mörkret, med långsamma steg fram åt Handtverkargatan i Stockholm, kastande spanande blickar åt alla håll. Då syntes en annan gestalt af mindre dimensioner vika om ett gathörn. »Ah! grefven,» hviskade jätten för sig sjelf samt närmade sig den nykomne. »God afton, herr grefve?» »Tst! Är du färdig?» »Ja!» »Godt! Mins du hvad du har att göra?» Jätten skakade sin muskulösa arm. Grefven tycktes vara nöjd dermed. »Ja,» sade han, »du förstår: Först käringen svärmor min i sjön – så svågrarne – plåtslagaren stryper du, skomakaren hänger du och skräddaren kan du expediera med lillfingret – men alla, alla måste dö. Detta arf på millioner som tillfallit min hustru måste bli mitt – mitt allena. Har du förstått? Gå!» Jätten aflägsnade sig.
Utlåtande, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Åttonde Hufvudtilel. (U. A.) För denna Hufvudtilel, sorn omfattar anslagen till Ecklesiastik-departementet, upptager nu gällande Riks-stat: kontanta penningar 1,969,751 R:dr 80 öre; indelta räntor förslagsvis beräknade till 260,015 R:dr; 497,957 kubikfot 6 kannor indelt spanmål med ett värde, efter 2 R:dr kubikfoten, af 995,915 R:dr 20 öre och oindelt spanmål 25,360 kubikfot, efter samma värde, upptagna till 50,720 R:dr; tillsammans 5,2 76,400 R:dr. De förändringar, som i afseende å denna Hufvudtilel ifrågakommit, omförmälas bär nedan i den ordning, hvaruti anslagen i Riks-staten äro uppförda. Departeinenis-Chefen. l:o. Då åt Chefen för Ecklesiaslik-departementet hittills icke kunnat beredas tillfälle att i något Kronans hus ei bålla bostad i stället för den, som förut varit honom i Kanslihuset anvisad, och enär någon disponibel lägenhet icke heller nu vore alt för detta ändamål tillgå, har Kongl. Majit i nåder föreslagit, att det belopp af 2,000 R:dr årligen, som Rikets Ständer under nu löpande statsregleringsperiod, å Riksgälds-kontoret anvisat såsom ersättning för det mistade bostället åt bemälde Departements-chef, måtte, i likhet med den Chefen för Finans-departementet beviljade enahanda ersättning, varda på ordinarie stat uppförd; och får Utskottet vid sådant förhållande tillstyrka, att berörda hyresersättning, 2,000 R:dr årligen, måtte af Rikets Ständer beviljas och varda i Riks-staten upptagen. Bih. till R. St. Departementets Expedition. 2:o. I det till gratifikationer åt Departementets tjenstemän och betjente uppförda anslag har Kongl. Majit äskat en tillökning med -1,000 Ridr.
– Ja, ska vi börja då? sade han tvärt, hängde upp hatten och satte sig resigneradt på en af de många sängkanterna. – Börja? Hvad menar du ja, arbeta ja, nog borde du nu höra efter kanske – kom det försiktigt. – Då blir det allvar Louise, då är det slut med glädjen – man är bara nygift en gång i sitt lif – åtminstone tänker inte jag – – Kan du inte vara ordentlig, vi måste väl arbeta, jag tycker nästan du borde – längta litet. – Tycker du? Tystnad. Något hvardagsgrått gled öfver det härliga, som varit. När hon såg deras yrsel i ögonen, kräfde hon fikonalöfvet. Och så stormade allt det gamla in genom Edens vidöppnade portar. – Tja, vi få försöka då, sade Tore sakta. Flyttningen var ett neutralt område, som de genast gingo in på. Ett möbleradt rum måste hyras, där Louise kunde koka maten själf; stort och präktigt skulle det vara, med afdelningsskärm – det ginge utmärkt. Samma morgon började de jakten, ledda af annonser i »World». Arm i arm, lifvade och sorglösa, tågade de uppåt Broadway. Det var första gången Louise beträdde Newyorks affärsgator, och hon kom hastigt i nervös gråt när de togo vägen nedåt tredje avenyn och Bowary. Spänningen i hufvudet var något helt annat än hon trott. Detta brak och larm, detta skrik och gny blef helvetiskt. Öfver dem korsade hvarandra framrusande bantåg, dånande som åskan på sviktande järnpålar, och under, med skenorna till tak, tågade i ändlös följd rad vid rad af bredvid hvarandra löpande, pinglande kabelvagnar, hindrade, okvädade, tangerade på hvarje meter af hela den körande affärsvärlden, af kärror, vagnar, åkdon af alla slag och för alla ändamål från de smäckra, höghjulade doktorsdroskorna till de likt sniglar framkrypande enorma, lysande annonsskjulen; – stoppade vid hörnen af polisens höjda battonger för att framsläppa en skock otåligt väntande damer.
Bcrcbba g-örffag tilt änbrtngat orf) tillägg i ©rnnbfagarnc, nemligen: l:o Dm änbrab Itjbelfe af 2 orf) 9 §§ i @ncceöftons StegertngsM^ornteit, famt 41 §. 9ltföbagö4Drbntngeit, t affccitbe på fcel)anbltn Dm änbrtng i 28 § 9tegering3 Dm tillägg tilt famina §., i fråga om naturaltfation af uttänbff man; jemttft ÄonftitutionsHttffottetä SJJemortal 9i:o 7. 60 9ttfSbag3s§3effut 1834. 5:o S^tföbagS» Orbntngcn, angåenbe ©uppfcant för 9tifct3 ©tättbcr3 3ufHttc 1 mom. 9fif3bag3s Orbntngcn, röranbc ^jropojtttoneu ont ©tat3mcrfct3 tiffftånb od; behof; jemftft Äonftttutton3 Om änbrtng af 11 ocf; 13 §§. 9ttf3bag3sOrbntitgen, angåenbe förrättanbc af 9ttf3bag3maitnatuaf för 23önbcs©tånbct; jemftft Äo ti ft i t tt 11 o it 3 Om änbrtng af 52 §. 9tegcrtng3sg-ormett ocf; 24 §, 9ftf3bag3sOrbnttts gett, angåenbe ttUförorbnatibct af S3onbcs©tånbet3 ©efreterare; jemftft ötonftitus tion3 Om ättbrtng t 59 §. 9ttf3bag8 Om ^tillägg lutb 46 §.