Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
- Dito för 5 Canzlister, om dagen hvardera . 2: 24.- Dito för 3 Vaktmästare, om dagen hvardera 1: 16.- Hos ExpeditionsUtskottet : Arfvode för Secreteraren, i månaden 166: 32.- Traktamente för en Notarie, om dagen . 3: 24.- Dito för en Canzlist, om dagen 2: 24.- Dito för 2:ne Vaktmästare, om dagen hvardera 1: 16. - Beräkningen af så väl Arfvoden, som Traktamenten synes oss, efter vanligheten och den verkliga arbetstiden, böra vid Ståndens Canzlier begynnas ifrån och med 4:de dagen före Riksdagens utblåsning samt fortfara till och med 8:de dagen efter Riksdagens slut; och vid Utskotten beräknas, ifrån antagningsdagen till och med 8 dagar efter Utskottets upplösning. Slutligen föreslås, såsom billigt, att, på dessa hade Arfvoden och Traktamenten, förskott, heräknadt till och med den 3i:ste i denna månad, malte utbe - 136 Stats-U t skottets talas; och torde utbetalningen böra ske, i enlighet ined serskilde specifieationer på Personalen, undertecknade, i afseende på RiksStånden, af hvarje RiksSlånds Talman och i afseende å Utskotten, af hvarje Utskotts Ordförande, samt inlemnade till RiksgäldsContoiret, hvarifrån betalningen utgår. Om vid något Utskott görotnålen skulle blifva så öfverliopande, att den antagne CanzliBetjeningen skulle behöfva hjelp vid renskrifningen, förbehålla undertecknade Utskotts Ordförande sig, att sådant framdeles till ersättning få anmäla. Stockholm den 20 Januarii 182g. Carl De Geer, C. t. Rosenstein, h. t. Landtmarskalk. Talman. Jon. Ullberg, Joh. Os. Longberg, n. v. Talman. n. v. Talman. Axel Lagerbjelke. F. B. Schwerin. A. Lejonhufvud. Casp. WEhrenborgh. Arv. Arv:son.
Begär äfven Kohlers specialiteter &gt; Chocolat noisette Gianduja, Five 0 ' clock, Langue Med denna salva blef en 14 år gammal för obotlig ansedd Barn-och Turisttält. å de la chats, » Le Petit Suissev&gt;, Grissini, Napobenröta fullkomligt läkt, nyligen äfven ett 22-arigt svårt Dessa tält kunna på en militains, Nougat, Chocolat fondant, Cacao i kräftartadt lidande. Engelsk undersalva är ett vid de svaraste, äfven nut uppsättas och nedtagas. bleckburkar etc. etc. gamla skador med det bästa resultat användt medel med utmärkt dragningsBehöfva ej fastgöras i marken. I parti hos John Åberg, 23 Smälandskraft. Engelsk undersalva finner användning vid: ondt bröst hos barnOberoende af blåst, varaktiga sängskvinnor, stockning i mjölkflödet, förhårdnader i bröstet genom ros, och solida. Då tälten kunna gat. Rikst. 12 49. vi d allehanda gamla skador, öppna fötter eller ben, sår, eksem, svullna uppsättas så väl vid sjöstränfötter, t. o. m. vid benröta, vid hugg-, stick-, skott-, snitt-, krossår; för der som ock å hvilken annan i C. J. J o h a n s s o n, utdragni ng af alla främmande ämnen, såsom: glas, träflisor, sand, hagel plats som helst i det fria, äro törne m. m.; vid alla bulnader, växter, karbunklar, nybildningar, t. o. m. 33 O literlån g gatan, Stockholm. de lika lämpliga till såväl lekkräfta; mot fulslag, nagelbulnader, blåsor, onda fötter, alla slags brännsår, Stugor för barn som badförfrusna lemmar, vid liggsår hos sjuka, svullnad i halsen, mot spikbölder, mot örsprång °3 ' Största lager af oeh turisttält. vid hudlöshet hos barn m. m. m. m. Ju äldre den engelska undersalvan blifver, desto bättre resultat! I hvarje familj bör alltid finnas ett förråd af detta enda hjälpmedel.
Hvad då först beträffar geometriska tunnlandtalet af den odlade jorden och den naturliga ängen, hafva såsom ofvan är antydt, i saknad af ett ekonomiskt karteverk med dertill hörande matrikel, uppgifter af något värde nu icke kunnat insamlas. Eders Kongl. Majrts Befallningshafvande måste således i berörde afseende inskränka sig till de källor, sorn redan tillförene funnits, nemligen en af Landtmäteri-Direktören Friberger år 1856 uppgjord tabell öfver jordarealen inom länet, upprättad efter Topografiska Korpsens karta samt den tabell Hushållnings-Sällskapet år 1859 på anmodan af den s. k. Finanskomitén låtit författa. Denna tabell lider dock med afseende å det ändamål, hvarom här är fråga, af den ofullständigheten att tunnlandtalet odlad jord och naturlig äng icke blifvit särskildt för sig beräknadt. Om man emellertid för ouppodlad, men till odling tjenlig mark, mossar, berg, hedar, mindre vattendrag m. m. afräknar en fjerdedel af beloppet, hvartill de minst kunna skattas, så återstå, bråk oberäknadt, 815,699 tunnland åker och äng, och med antagande deraf att, på sätt Ordföranden i Hushållnings-Sällskapet uti en bland Sällskapets handlingar intagen uppsats rörande landtbrukets ställning i länet, grundad på egen erfarenhet och från olika delar af länet insamlade uppgifter, yttrat, arealen af ängsmark, deruti inberäknad till gräs och klöfver igensådd åker, utgör omkring tre tunnland emot fyra tunnland öppen åker, så skulle, enär åkerarealen således förhåller sig till hela arealen af åker och äng som 4 till 7, af sistnämnda summa belöpa 466,113 tunnland på åker och 349,585 tunnland på äng, uti hvilket senare belopp dock den naturliga och artificiela ängsmarken äro sammanförde. Den sålunda beräknade totalvidden af åker och äng Skaraborgs län. Jordens beskaffenhet, brukningssätt.
Hvarför skulle han då nu Den frukta, då han nattens mörker har Till sköld och sin Parmenion till vapen? Men låt oss nu betrakta deras läger. Ser du den lilla flocken der åt venster, I purpur klädda? Det friskaran är Från Sparta. Något längre bort du ser Thebanerne; om nu det vore ljust, Så skulle gyllne sphinxen, som de bära I sköldarne, dem röja. Väl, jag känner Det folket, se'n jäg stred i deras leder. På högra flygeln åter står Athenais Åt underjordens Gudar vigda skara. Se hur vid skenet utaf eldarne Bekransade de tömma sista bägarn Och under muntert glam fördölja tåren, Som ligger uti ögats vrå på lur Att störta fram! O hvilket herrligt folk! PARMENION. I sanning, konung, ej dess like finns; Och dock du hjerta har att det förstöra! PHILIPPOS. Du vet begagna denna rättighet Du fått att föra oförstäldt din tunga. Jag skall din halfva förebråelse Besvara. Ej jag vill förstöra Hellas. Nej! Nej! Hvad skulle jag med brända städer, Förstörda åkrar och en hop med slafvar? Hvad vore väl för ära att af trälar Bli kallad konung? Den jag ringa skattar. Men att som höfding helsas utaf män, Som skatta frihet högst af allt på jorden, En sådan ära är just den jag drömt mig. 67 PARMENION. Men först du måste krossa detta folk, Och innan de sig gifva, nog de bäste Och ädlaste ha fallit. Nyss du nämnde Den helga skaran. Vet då, att bland dem Man räknar blomman utaf Hellas män. Demosthenes Paianiéern, månne Det namnet är dig obekant? PHILIPPOS. Nej men! Han var hos mig en gång som sändebud Och talade mot mina fredsförslag Så eldigt, att jag sjelf på kriget röstat, Om jag hellen då varit. Skada vore, Om han och flere af hans likar nu I striden föllo. Derföre jag vill Befallning gifva, att man högra flygeln Må skona mest för rytteriets framfart. PARMENION. Philippos!
De konflikter, som helt naturligt uppstå uti en förbindelse mellan så olika individer, äro sedan jämte prästens egen religiösa utveckling bokens hufvud-tema. Berättelsen härom är alltigenom intressant och den psykologiska analysen träffande. Det är blott på en punkt, ehuru det en viktig, där man kunnat önska djupare blicka in i den inre historia, hvars förlopp berättas. Vi syfta på den omvändelse, som prästen undergår på dödsbädden. Det antydes, att han först nu blir verkligt delaktig af den kristna sanningen och att han från den stunden läser sin Bibel på ett helt annat sätt än förut. För att skildringen här skulle fullt hafva tillfredsställt oss, ville vi äfven fått veta, hvari skillnaden bestod. Men villigt medgifva vi, att svaret därpå är oändligt svårt. Det gäller ju nämligen därvid intet mindre än att blicka in i den religiösa omvändelsens psykologiska mysterium. Och vi hafva egentligen ingen rätt att fordra af förf. mera än hon velat gifva oss. Hufvudämnet har varit sträfvandet » genom skuggor »; slutkapitlet innebär blott ett medgifvande, att en högre ståndpunkt gifves, det fullt vunna ljusets, som emellertid här lemnas utanför skildringen. Sigurd har i sin teckning af » Komministern i Qvislinge » förelagt sig en mycket enklare och anspråkslösare uppgift. Äfven där gäller det förbindelsen mellan en ung dam ur societeten och en allvarligt sinnad präst af bondsläkt. Men skildringen fullföljes icke längre än till deras äktenskaps ingående, och så undvikas de psykologiska gåtornas egentliga gebit. I stället är förhistorien tecknad med en viss idyllisk fridfullhet, som i sin art gör ett vinnande intryck af sund känsla och enkel naturtrohet. Blott emellanåt, särskildt i teckningen af de sportälskande adelsherrarne, faller förf. något ur den rätta tonen och slår i stället in på den burleska satir, hvars gissel han annars är så van att föra med mästarehand. Berättelsen är i det hela icke något betydande konstverk, men den är i stället ett godt och aktningsvärdt sådant. — Boken innehåller därjämte en hel del korta humoresker och skizzer af den art, som gjort Sigurd till vår väl i detta Ögonblick populäraste svenske författare.
Landitullarne dessutom bjuda det svciga motstånd ät luren-' 604 Dm 28 Juni. dragaren, som föder Lagforakt och lockar till öfv erträd elser; att ger sedie e xtracter utan trovärdighet mindre upplysa än förvilla begreppen om landets varutillgångar och den inre rörelsens loenia förändringar, samt anhöllo i följe af dessa och flera förenade skäl, att förordningen om Landttullamas upphäfvande må framgent äga bestånd, och att, till skydd för Fabrikerna och till hämmande af ett oförsynt lurendrägeri, Tullbetjeningen från Stadshammar na förflyttas till s jokusten och gränsen, samt att en del af de medel och dea personal, som vid Landt-tullarnas bevakning gagnas, måtte till resbevakning användas. För regleringen åter af Sjötulls» afgifterna, beslöto Riksens Ständer att i un» derdånighet åt Kongl. Majit uppdraga, att genom en Comité af kunniga Embetsman och erfarna handlande, låta urarbeta en ny Sjötulls-Stadga, på en gång afseende handelns och näringarnes förkofran och Stats-intradernas bestånd, derigenom att de förändringar , Hvilka, genom förändrade tider, i den gamla Taxan och Stadgan erfordras, hufvudsakligen måge leda, dels till uppmuntran för export af inrikes produeter och förädlingar, medelst nedsättning af tullen, ej mindre å utförseln deraf, ån införsel af de till förädling inkommande rå ämnen, dels till öfverflödets hämmande genom en skålig förhöjning af dertill hörande artiklar; dock till ett så afvågdt förhållande, att förhöjningen ej md Öka hågen för tullförsnillning; samt att dessutom föreslå i hvad måtto förtiill/iingsfri/iet, Den 28 Juni, 605 i öfverensstämmelse med Riksens Ständers vid denna Riksdag redan framf örda underdåniga önskan, måtte. medgifvas å edla de varor, hvilka, till nyttjande tillåtna eller anbefallda, följaktligen åro nödvändiga sd långe de hvarken till full godhet eller erforderligt belopp kunna i.
Vi kunna nu inse, att det, som lockar Qvinnan till Mannen, och binder henne vid honom, är – innerst, eller i sin odödliga grund – en åtrå att hängifva sig åt Vishetens kraft och saligt hägnas af dess skydd; likaså, att det, som lockar Mannen till Qvinnan och binder honom vid henne, är – innerst – det af Ömheten hulda och älskliga, som uppkommer af Godhetens oskuld, och visar sig i en liflig utvärtes åskådlighet. Denna åskådlighet medför alltid, äfven i sina ringare grader, en behagande verkan; ehvar den är tillstädes i all sin ljufhet och glans, der gifver den företeelsen af hvad vi kalla Skönhet. Det måste, i följd häraf, erkännas, att Skönheten är företrädesvis en qvinlig egenskap; den är, hos den jungfruliga (och i allmänhet hos den jungfruligt sinnade) Qvinnan, det öfver hennes varelse gjutna återskenet, lika blidt som skärt, af Oskuldens kärlek till Visdom. Qvinnan söker hos Mannen ett Godt, hvilket hon egentligen älskar såsom ett sannt, ett uttryck af Vishet; Mannen deremot söker hos Qvinnan ett Godt, hvilket han egentligen älskar såsom ett skönt: d. v. s. ett uttryck af Godhet och Kärlek så omedelbart, att det just genom sin genomskinande omedelbarhet behagar och förtjusar. – Visserligen kan ej nekas, då Visheten sjelf ju ej är något annat än Kärlekens fulla medvetenhet och klara sans, att äfven i Mannen, så långt han äger vishet eller sträfvar dertill, har Kärlekens väsende incarnerat sig. Grundtanken af hans lif är ju, att föreställa just Kärlekens Vishet; och emedan ej förr, än deraf, uppkommer såsom motsvarighet Vishetens Kärlek, hvilken Qvinnan skapades att föreställa, så är Qvinnan – såsom Ordet förtäljer – uppkommen af Mannen och skapad af en del ur hans väsende, som då ännu icke var utveckladt till uteslutande manlighet. Men ehuru således, tvifvelsutan, både Mannens form och Qvinnans form ämnats att uttrycka en åt
Nyström, af gifvet till Kammarherren och Riddaren B. Rosenblad under dess vistande vid Motala d. io Mars i836 och till Banco-Fullmägtige insändt d. i3 samt förehafdt d. 17 i samma månad. Med anledning af Herr Kammarherrens och Riddarens till oss framställda frågor, rörande åtskilliga förhållanden med nja Verkliuset vid Tumba, få vi upplysa, alt den remna som i förliden månad börjat visa sig uti båda långväggarne af nämnde hus, nästan midt öfver den vattenledning som är murad under östra ändan deraf, icke har något sammanhang med de förut anmärkte bristfalligheter å denna byggnad. Den härleder sig ofelbart af felaktig grundläggning å detta ställe, och det är fruktansvärdt att denna remna vid instundande käl-lossning kommer att ytterligare öka sig, samt att följderne deraf kunna blifva menlige för husets bestånd. Att en del af Grundmuren lrär måste ommuras, är mycket sannolikt, men huru stor del, och till hvad djup eller med hvad kostnad, kan ej bestämmas utan en noggrann undersökning, och troligen ej förrän en del af grunden blifvit upprifven. Ehuru verkligen bekymmersam denna händelse är, är det dock väl, alt den inträffat innan man företagit den öfrige reparationen, hvilken icke hade kunnat förekomma grundens sjunkning, och således icke heller afböja denna tilldragelse. Denna har emedlertid gifvit anledning att närmare undersöka grundens beskaffenhet, äfven på de ställen der sjunkning ännu ej ägt rum, och vi tillstyrka att en sådan undersökning må företagas, så snart årstiden det tillåter. De bristfälligheter som under innevarande vinter ytterligare blifvit synlige å detta hus, gifva mycken anledning förmoda, att ett ytterligare uppskof med reparationen skulle uppdaga ännu flere; men ehuru ett sådant uppskof, af andra giltiga skäl, nu ej kan tillstyrkas, har dock det som hittills ägt rum, varit af mycken nytta för det förestående arbetet, och tillika öfverlygat derom, att ett tidigare företagande af denna reparation hade varit ett skadligt föihastande; hvilket ock undertecknade tagit sig friheten hvar för sig förut yttra. *) Motala den 10 Mars i836.
Genom 66 § i nu gällande Instruktion har Landshöfding blifvit bemyndigad icke allenast att besluta om åtal emot Lands-sekreterare eller Lands-kamererare, då de i tjensten beträdas: a) med uppenbar orätt, egennytta, vårdslöshet eller försummelse; b) eller från tjensten sig olofligen afhåller; c) eller emot Landshöfding visar vanvördnad eller ohörsamhet; -— utan jemväl i sammanhang dermed, i händelse omständigheterna det påkalla, emellertid skilja dem frän embelels utöfning. Det synes häraf väl vara uppenbart, att Landshöfdings makt genom 1855 års Instruktion på ett ganska betänkligt sätt blifvit utvidgad med hänseende till förhållandet i tjensten emellan honom och hans närmaste underordnade, Lands-sekreteraren och Lands-kamereraren. — Utan att Rikets Ständer derom blifvit hörde har en alldeles ny princip med hänseende till organisationen af ett högst vigtigt embete gjorts gällande, hvarom mera här nedan. Allm. Best.- och Ekon.-Vtsk. Betänkande N:o 10. 19 Utskottet har hemställt, att de ifrågavarande motionerne borde lemnäs utan afseende, hufvudsakligen på grund af följande skäl: a) att den anmärkta suspensions-rätten, i fråga om Lands-kamereraren, redan i 1754 års Instruktion varit Landshöfdingen medgifven. Jag tror mig här ofvan hafva ådagalagt, att denna rätt icke tillkom honom i andra mål, än der balans uppstått. b) att samma bestämmelser, som innefattas i ofvannämnde 66 §, förekomma i öfrigt uti flera embets-myndigheters Instruktioner, såsom uti Kammar-, Bergsoch Kommers-kollegiernas m. fl., enär dessa myndigheter få suspendera sina tjenstemän. I detta afseende får jag fästa uppmärksamheten uppå den ganska väsendtliga skiljaktighet, som förefinnes emellan nämnde Kollegiers tjenstemän och Landssekreterare eller Lands-kamererare.
N:o S2. 9 en ytterligare minskning i statens päräknade bidrag kunde beredas samt rättvist företräde lemnäs de slafvar, hvilka sjelfva ville medverka till återvinnande af sin frihet, som ock den egna omtankan för framtida bergning hos dem erhölle en nyttig väckelse, borde, så vidt ske kan, för slafvarnes frigifvande bestämmas det vilkor, att staten icke helt och hållet bestred kostnaden derför, utan att de, som ville komma i åtnjutande af denna fördel, må föranledas att äfven sjelfva, i någon, om än ringa mån, dertill bidraga ; att på grund häraf och då således hela kostnaden icke kunde på förhand med säkerhet beräknas, lämpligast syntes, att dessa medel icke annorlunda anvisades, än till nästa riksdag, då efter sig företeende omständigheter och de förändrade förhållanden, som emellertid kunde inträffa, Rikets Ständer blefve i tillfälle besluta om anslagets fortfarande, med oförändradt, tillökadt eller minskadt, belopp; samt att Rikets Ständer, för deras del, ansågo en summa af 10,000 spanska piaster årligen, under tre år, böra af handelsoch sjöfarts-fonden, under förbehåll af framtida ersättning till samma fond, ställas till styrelsens öfver ön S:t Bai'thelemy disposition emot redovisning, att användas till slalvars å nämnda ö friköpande, hvarvid likväl qvinnor och barn samt män, som sjelfva till friköpandet bidraga, borde ega företräde. Sedan, med bifall till hvad Rikets Ständer sålunda föreslagit och beslutat, Kongl. Maj:t i nåder anbefallt för verkställigheten deraf erforderliga åtgärder, hvartill bland annat hörde slafvarnes värdering genom en för detta ändamål å ön nedsatt komité, blefvo, under sista hälften af år 1846 och vid början af år 1847, af de å ön befintliga slafvar, hvilkas antal, enligt folkräkningen förstnämnda år, uppgick till 523 st., 358 personer, efter hvardera åsatt värde, friköpte dels genom ofvannämnda å handelsoch sjöfarts-fonden anvisade 30,000 spanska daler, dels genom slafvarnes egna bidrag.
Hade den konkurens, som bestämmes af industriens rätta natur, legat för arbetspriset till grund, så hade ingenting varit att säga om dagspenningens höjd, hade den äfven varit många gånger större; men härvid upträdde Staten, såsom den rike maunen, som, utan afseende på arbetets värde, öste ut penningar, obekymrad om hvilken penning den betalde, blott menniskor erhölles och arbetet fullgjordes. 100,000 II: dr mer eller mindre, nedkastade påen mil jernväg, är för Staten temligt likgiltigt, då den icke ens tar i betraktande den afkastning jernvägarne skola komma att lemna, fast mer, på grund af de s. k. högre ändamål, icke är så nogräknad om den suddar litet i den Statsekonomiska beräkningen, som i alla fall och i sista hand ändock endast gäller våra kassor. Rättsförhållanden blefvo sålunda förbisedda. Men skall Staten så fortfara, så må den deltaga lika frikostigt i våra stora fattigvårdskostnader och skaffa arbete under den kalla vintern, husrum och underhåll för sina arbetares familjer; hvarjemte många andra kommunala och moraliska förbindelser följa. Undandrager sig Staten dessa förpligtelser, men likväl fortfarer på samma sätt att våldföra den enskilda industrien, då trampar Staten lag och rätt under fotterna för egoistiska ändamål och slemma vinster. Detta sätt att utföra allmänna arbeten, att öfverbjuda industrien i arbetslönen, till hvilket belopp sorn helst, utan annan regel än behofvet för Staten af ett visst antal arbetare, kan icke betraktas vara klokt eller Statsekonomiskt väl beräknadt. Staten ruinerar derigenom den enskilda industrien, som häraf på det kännbaraste lider. Den står likväl i betydenhet och vigt långt öfver Statens och bör i sin lagliga verksamhet både vårdas och aktas, ty det är den som skapar Statens frikostighet. Den må väl icke förqväfvas, då den är Statens förlagsman.
Då denna Operation, sedan i8i5, 5 gånger blifvit begagnad, har Bolaget derigenom godtgjort sig ränta på ränta, 5 gånger, hvilket hvarken allmän lag eller Bolagets privilegier tillåta; hvartill desse Bolagets, sedan år 1815, insatte contante medel, sedan de räntor, de sig godtgjort, blifvit afdragne, icke utgöra mera än 570,125 B:d. 24 sk.; hvaremot, och efter den föreskrift, som uti Riksens Ständers underdåniga skrifvelse, den 8 Augusti 1815, är för Bolaget gifven, nu borde vara influtne . 1,884,720 deraf blifvit beräknade att afgå 10 års räntor med i,iq3,656 då differencen 691,064 blifver den summa, som nu bordt vara contant insatt; och om härifrån afdragas de levererade 570,128 R:d. 24 sk., så återstår 120,938 R:d. 24 sk., hvilka genom den olagliga beräkningen af ränta på ränta, för Byggnads-Cassan gått förlorade; och hvilka, med afdrag af 15,00.0 R:d., som vid liqvider, om de återstående 10 procent böra inflyta, jag ansett Bolaget, böra till Byggnads-Cassan inbetala; Underställandes jag detta Rikets Höglofl. Ständers eget bepröfvande. Anmärkningsvärd! är, att Bolaget från 1809 till 1815, uti insatte 4° procent, af 20 3.4 Stut s-Utskottel s Aclic-Capitalct, contant inbetalt en summa af ...
Man har äfven sagt, att den 2:dra §:n skulle leda derhän, att det för Pastor i en större församling blefve omöjligt, att vid dessa sammankomster tillstädesvara, då kanske flere på en gång, om hållande af sådana sammankomster gjorne anmälan. Just af sådan anledn. har stadgandet uli Den 21 Juni f. m. 5:te §:n 2:dra mora. blifvit infördt, hvarigenom Pastor, då han genom förut utsatt embelsförrältning är hindrad, att sammankomsten bevista, är berättigad, att dess hållande å den tid förbjuda. Härigenom tyckes den omtalade olägenbeteb vara helt och hål let undanröjd. Man har sagt, att den2sdra §sn skulle leda till sjelfsvåld, likasom förslaget i sin helhet skulle antingen framkalla vådliga discussioner, eller oek nödga Pastor, att stillatigande åhöra huru irrläror predikades. För min del kan jäg' icke fatta, huru det är möjligt, att så läsa förslaget. 4:de §:n säger: ”Finner Pastor vid sammankomst irrlära förkunnas, eller annan oordning i kyrkligt hänseende ega rum, och förmår kan icke genom undervisning och förmaning sådant afböja, då må han sammankomstens uplösning påbjuda.” Det är egentligen häruti, som Prof. Brines förslag skiljer sig ifrån Utsk:s. Hr Bring har nemi. medgifvit Pastor, att a priori, förbjuda en sammankomst, då deremot Ulsk. har sagt, att Pastor icke kan på förhand förbjuda en sådan, utan endast uplösa densamma, då han finner irrlära förkunnas, eller annan oordning i kyrkligt afseende ega rum, och det är väl egentligen detta, som anses vara så vådligt. Tron J väl då, Mine Hrr! att sanningen icke har så mycken makt, att den ju icke åtminstone i någon mån kan göra sig gällande emot irrläran?