Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksens Ständer äge, gemensamt med Norriges Storthing, i den ordning Riks-akten bestämmer, att, utan afseende på något den aflidne Konungens testamente angående Riksstyrelsen, förordna en eller flera Förmyndare, som, intilldess Konungen myndig blifver, Regeringen i Dess namn, efter denna grundlag, må utöfva. 94. Skulle den olyckliga händelse inträffa, att den Konungaätt, hvilken arfsrätten till Riket uppdragen vore, på manliga sidan utginge, kalle Regeringen, inom den i föregående § stadgade tid efter den siste Konungens död, Riksens Ständer till allmän Riksdag. Riksens Ständer skola då, gemensamt med Norriges Storthing, på sätt Riks-akten stadgar, ett nytt Konungahus utkora, med bibehållande af denna Regeringsform. 95 Om emot förmodan Regenten eller Regeringen underläte att i de fall, föregående 91, 93 och 94 §§ omförmäla, Riksens Ständer genast sammankalla, då åligge det ovilkorligen Riddarhus-Direktionen, Domkapitlen i Riket, Magistraten i hufvudstaden samt Landshöfdingarne i länen, att, genom offentliga kungörelser, underrättelse härom meddela, på det val af Riksdagsmän, der sådana val äga rum, genast må kunna anställas, och Riksens Ständer sammankomma, att deras och Rikets rätt iakttaga och skydda. Sådan Riksdag öppnes å femtionde dagen efter den, då Regenten eller Regeringen sist bort kallelse dertill i hufvudstadens kyrkor låta kungöra. 14 Förslag till ändringar i Grmdlagarne. RiksdagsOrdningen. I händelse Konungen, efter företagen resa, utöfver tolf månader ur Riket blifver, sammankalle Stats-Rådet, genom öppet Påbud, Riksens Ständer till allmän Riksdag, och läte kallelsen, inom femton dagar efter berörde tids förlopp uti hufvudstadens kyrkor, samt skyndsamligen i de öfriga delar af Riket, kungöra.
Hans befallning, om den skall innebära någonting, står då alltid i strid med hvad i ämnet förut gäller, d. v. s. med hvad som verkligen är lag. Man kan ej tillämpa den -ogiltiga, utan att fela mot den verkliga lagen. Men på detta sätt kommer ju domarmakten att stå öfver hela den lagstiftande makten. Domaremakten är då en förfärlig makt. — Visserligen; men är det bättre, att den står öfver sjelfva lagen? Eller huru skall det undvikas? Hvad duger lagen, om domaren icke följer den? Och hvad uträttar lagstiftningsmakten, om dess vilja icke af domaren aktas? Eller huru skulle det vara, för att vara bättre? — Bättre vore kanhända att göra sig denna fråga och tänka något derpå, än att högt förvånas öfver saker, som man aldrig betänkt. 4) Men hvarthän leder det då, om domaren icke afhjelper dessa svårigheter? Eller kunna de väl oafhulpne lemnäs? Eller hvem skall hafva besväret i domarens ställe? (se här ofvan). — Lagstiftaren kan ju af - Sådana skulle de för rättstillståndet menliga följderna, i korthet tecknade, blifva, om den af Justitiä-Ombudsmannen yrkade läran vore en praktisk sanning8). Att den lyckligtvis icke är det, är förut visadt; och i de länder, der den såsom rättsregel vunnit praktiskt erkännande e), har man noga aktat sig, att lemna tillämpningen deraf åt hvilken domare som helst. Man har tvärtom varit ytterst angelägen om, att förbehålla handhafvandet af densamma åt en enda hög statsinstitution, på det likformighet i besluten måtte vinnas, och derjemte stadgat, att de af denna institution gifna utslag öfver sådana frågor borde betraktas såsom stående prejudikater ’). Men det torde vara nog härmed. Jag upprepar hvad jag redan sagt: äfven denna del af Utskottets betänkande försvarar en stor och fundamental grundsats: den gäller rättssäkerheten och den stadgade rättsordningen i samhället, hvars bestånd skulle sättas i fara, derest Justitiä-Ombudsmannens lära skulle få slå rot, så löst och så obundet, som han framställt den.
Jag frågar blott, för att fullfölja det af Hr v. Troil valda exemplet, huru skulle LandsSekretm bete sig, om t. ex. han vore nitisk att hastigt låta verkställa qvarstaden, men deremot Landshm, i anseende till vänskap, skyldskap eller af andra orsaker råkade vilja fördröja densamma? Troligen vore sådant kinkigare att afhjelpa, än om LandsSekretm vore den som villé gynna eller förhala. llär har äfven blifvit ytträdt, att Landtstats-tjenstemännens ställning blifvit förbättrad genom den nya Instruklm. Detta må för Hrr Landshm gälla hvad det kan, men om man talar vid LändsSekret. och Kärner., så tviflar jag att de sjelfva skola vara af samma åsigt; åtminstone hafva de flera Landtstats-tjenstemän, vid hvilka jag talat, varit af en alldeles motsatt, och i hög grad beklagat sig öfver det godtycke, som gjort dem nästan suveränt beroende af sina chefer. Man har vidare påstått, att jemförelsen mellan LandsSekret. och LandsKamer. samt Collegmas tjenstemän vore riktig, emedan de hade samma slags befattning, nemi. den alt expediera beslut, fattade, de förre af Landshme och de sednare af Collegma. Härvid förekommer likväl en högst väsendtlig omständighet, som jag förut omnämnt, nemi. ansvarigheten för de beslut som undertecknas. En sådan ansvarighet existerar vanligen för de förra, men icke för de sednare. Hvad som deremot låter 158 Den 4 April e. m. sig med LandsSekretms och Kamerrns förhållande till Landsh:n fullkomligt jemföra, är det mellan Depart:tsChef:ne i Tullstyrelsen och FångStyrelsen samt GeneralDirekt:ne i dessa Verk. Ej heller dessa Depart:tsChefer hafva någon beslutande, utan blott rådgifvande röst. De torde dock icke kunna anses som GeneralDirektörernes underlydande, utan som deras embetsbroder. Hed lika skäl kunde man fördenskull yrka, att chefme i dessa administrativa Verk skulle få rätt att suspendera sina kolleger, om de voro misshagliga.
Utskottets tredje hemställan bifölls, med uteslutande af den sista meningen: »samt att af anslagssumman 110,000 R:dr afsättes lör det inre sjöförsvarets behof.» 9:de—12:le punkterna. Utskottets hemställanden biföllos. Utskottets hemställan bifölls, dock med förbehåll om iakttagande af de förändringar i afseende å summorna, som kunde blifva en följd af Ridderskapet och Adelns vid 4:de punktens behandling fattade beslut. 14:de och 15:de punkterna. Utskottets hemslällanden biföllos. Lades till handlingarne. Utskottets hemställanden biföllos. Frän Flogv. Preste-Slåndet. S. D. Föredrogos ånyo Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnda Betänkande!): JV2 8, i anledning af väckta motioner om förändringar och indragningar i nuvarande bålsmanshållet. Af slogs. JM 12, i anledning af väckta motioner i fråga om åtskilliga till båtsmansbek lä dna den hörande persedlars anskaffande och underhåll genom Statsverket. lii fölls. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottels Utlåtande, JM 81, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens femte Ilufvudtitel. Härvid förckommo: Biföllos. Tillstyrkandet bifölls med tillägg efter slutordet »användas» af följande mening: »dock sä, att af dessa sammanlagda anslag afven bestridas kostnaderna för ångfartyget »Gefles» nu under arbete varande förändring och reparation » S26 Prot.-Utdrag den 18 April 1863. Utskottels tillstyrkande afslogs och biföll StSndet Utgifts-afdelningcns, i Herr Skogmani reservation upptagna, förslag. Difötlos. Deri å sidan 27 först förekommande hemställan bifölls.
Om IIof-Rätterne, idet skick de nu äro, ej kunna göra det, eller • sättas i tillfälle ätt svara deremot; huruvida nyttan för Parter af närmare väg till Öfver-Domaren, än de nu äga, svarar mot de ökade kostnaderna, enär Rättegångs sättet vid dessa Domstolar , i alla fall gör de flesta nödigt att betjena sig a£ .AdvocaSgE Den 5 Maj. Advöcater tili malens bevakande celi utförande» om tillsynen pä Under Domaren blifver väsendtligen lättare inom en inskränkt, än en utvidgad krets , enär i alla fall Öfver .Domaren icke kari omedelbarligen, eller annorlunda, än rned anledning af inkommande klagomål, eller dit ingifna Handlingar , utöfva denna tillsyn ; orri enhet i Lagskipriingssäf tet ej minskas genom ökadt antal Ofver Domstolar ; örn målens skyndsammare af* görande ej lättare befordras vid en Domstol, bestående af flera Divisioner, mellan hvilka de inkommande målén lika fördelas, än vid flera från hvarandra spridda Domstolar, af hvilka, änskönt efter möjligaste beräkning af Folkmängd och an* dra omständigheter inrättade , den ena, åmund* stone genom tillfälliga händelser, karf blifva alltför litet sysselsatt och den andra Sfer så öfver* hopad , att den ej medhinner arbetet; om Hof. Bätternes Betjening ej har mera tillfälle till öfning vid en af flera Divisioner sammansatt Öfver Domstol, der mål från olika orter och af så skiljaktig beskaffenhet sammanstöta , än vid en, sorn består af endast fl Ledamöter och är inom en mindre verkningskrets inskränkt; om mera täflan mellan betjeningen, och ett noggrannare urval af dem vid befordringar , icke är lättar© bland ett större än ett mindre antal ; och om Ömkligen , i fall det nu varande anral-af HofBätter synes otillräckligt , bristerne icke kunna afhjelpas endast med en eller tvänne nya, och jemkning i de andras Jurisdiktion er : detta allt, med mycket mera, fordrar en noga undersökning, och tid att väl bet.änka. I anledning häraf, och öfver. 94 Den 5 Maj. öfvertyga!
Slockholm den 3i Mars 1829, JV:o 47- Uppl» Qt godk, hos Ridd. och Adeln d, 1 April 1829* Preste-Ståndet d. 6 Borgare-Ståndet d. G Bonde-Ståndet, d, G — —’ Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl, Maj:ts Nådiga. Proposition, angående anslag af nödiga medel till fullbordande af de i Hufvudö staden anlagde Corrections-Inrättningar, S, A. K. Sedan Eder Kongl, Maj:t, under den 3i Julii 1023, till Rikets, vid samma års Riksdag, församlade Ständer, dels i Nåder framställt, huru», som Eder Kongl. Maj:t, uppå anförde skäl, ansett det vara af mycken nytta, om, på sätt 102 Exp. Utsi. Fdrst, till und. Shrifv. N:o 47. serskilde utsedde Comiterade föreslagit, ett Correctionslius i Hufvudstaden, i stället för det uti Wadstena varande, klefve inrättadt, och hvartill Lägenheteji Barnängen kunde inköpas, dels ock, enär verkställigheten samt underhållet af denna inrättning fordrade en större summa, än den, som, för ett dylikt ändamål, vore att tillgå af de på Stat anslagne medel, i Nåder öfverlemnat att tillse, om och hvilka tillgångar kunde för ifrågavarande kostnad varda anslagne, samt Rikets Ständer, till svar härå, uti underdånig skrifvelse, den ig
Departements-Chefen, Stats-Rådet Lagerstråle, föredrog i underdånighet: 4:o. En utaf Kanslisten, vice Häradshöfdingen Otto Fredrik Ulff till Kongl. Maj:t den 27 uästlidue Januari ingifven skrift, hvaruti Ulff, under anförande hurusom han, hvilken i egenskap af Kanslist vid Commerce-Collegii afdelning för bergs-ärenden tillika bestrider Notarii-göromålen vid nämnde afdelning, men sådant oaktadt icke åtnjuter annan lön, än den med Kanslisttjensten förenade af 1,000 Riksdaler, genom nådigt bref den 5 Februari 1864 fått sig tilldeladt ett arfvode af 300 Riksdaler för hvartdera af åren 1862 och 1863, ungefärligen motsvarande den minskning i inkomst vid tjensten under berörda år, som genom expeditionslösens indragning till Statsverket uppkommit, — i underdånighet anhållit, att ett Bih. till R. St. N:o .5 till Konell Majit» Nåd.
Om detta skedde, behöfde visserligen icke våra stora skepp upptakla; men de voro också då verkligen öfverflödiga. Fienden ha-, de i alla fall en stor linieskeppsoch fregattflotta öfrig att dermed fullfölja de operationer, som man inbillade sig att vår linieskeppsflotta hade bort kunna förekomma. Att vi sålunda skulle äga vår linieskeppsflotta för att vi skulle kunna taga offensiven såsom en talare här sagt, är ändamålslöst, emedan detta emot en så stor fiendtlig flotta troligen blir omöjligt. Men låt fienden försöka att nalkas våra kuster och skärgårdar, så är jag fullt öfvertygad derom, att han skall, för alt nyttja en annan talares uttryck på detta rum, få stryk, om vi, som jag yrkar, hafva ett väl organi-, seradt skärgårdsförsvar. En frejdad talare på detta rum, Gr. Löwenhjelm, har i ett föregående plenum sagt, att Statsmagterna oupphörligt rida volt i denna fråga, Jag ön-, skar derföre lifligt, att Utsk:s föreslagna rind. skrifvelse om mera afseende på vårt skärgårdsförsvar mätte blifva bifallen. Nationen har då gjort sitt till för att slippa denna omtalade voltridning; och om icke något afseende fästes derpå, bladet sedermera den andra Statsniagten (hvilken styr hela volten), som får taga på sig hela ansvaret för hvad som deraf bluen följd, Frih. Lagerbjelke har sagt, då frågan var om den här af en annan talare citerade, utaf Capitaine Carlsund ut-, gifna förtjenstfulla bok, som ådagalägger företrädet för skärgårdsflottan framför linieskeppsflattan, att denna bok vöre icke tillförlitlig, emedan den grundalsig på en hypothes om ångfartygens stora användbarhet lör denna flotta. Frih. La-, gerbjelke har tillagt, att det vare fara värdt, att denna hypothes är så litet utvecklad, att den troligen icke skulle komma att tillämpas hvarken i Frih:s egen eller någon af de härvarandes lifstid.
Upplästes följande memorialer af Hr Pauli, Otto Georg: Jag anhåller vördsamt att få instämma i den af Hr Gr. H. Hamilton afgifna reservation mot det 486 Den 20 December. af R. o. Ad:n den 7 dennes faltade beslut i fråga om K. M:ts från föreg:de Riksdag hvilande förslag till ny R. O. Hr af Forselles, Adam Magnus Philip: Då jag un der debatterna på Riddarhuset den 7 sisth Dec. förklarade mig icke för min del kunna antaga det hvilande Kongl. Representationsförslaget, får jag nu härmedelst anhålla att i R. o. Ad:ns prot. blifva antecknad som reservant emot dess antagande. Hr af Pontin, David Fredrik Constans: Jag får härhos vördsamt anmäla min reservation emot R. o. Ad:ns beslut om antagande af det sedan sista riksdagen hvilande förslaget till ny R. O. Gr. Posse, Knut Lage: Emot R. o. Ad:ns beslut i fråga om representationens ombildning anmäler jag härmed min reservation. Upplästes en af Hr Fitinghoff, Conrad Bleckert, inlemnad motion af följande lydelse: Sveriges R. o. Ad. hafva i alla tider gjort sig högst förtjenta af fäderneslandet, ty vid alla de tillfällen, som en stor och för fäderneslandet vigtig sak skulle afgöras, har R. o. Ad. alltid vetat att bevaka och iakttaga dess sanna fördelar. Helt nyss hafva vi bevittnat en sådan tilldragelse, i det att R. o. Ad., genom sitt storartade och i alla tiders historia exempellösa handlingssätt, afejort genomförandet och antagandet af det nya representationsförslaget. Men när denna nya representationsreform vid nästa riksdag kommer att tillämpas och den nya riksförsamlingen skall sammanträda på 2:ne kamrar, så finnas inga passande lokaler för detta ändamål. Då Kongl. M:ts Nåd. Propos. för statsregleringen icke omfattar större tidrymd än ett år, så är det klart, att nästa riksdag snart nog kommer att inträffa.
Och då det egentligen är genom en öfverdrifven brädsågning och bjälkhuggning, som skogarne mest medtagas, bör det eljest missgynsamma förhållandet af trädvarornas låga värde å utrikes orter, hafva till följd ett sparsammare skogens ålitande. Dock kan detta ännu icke sägas hafva inträffat. Till beskaffenhet och godhet olika fortfar den på ett medel-afstånd emellan frambygden och fjället, att vara bäst. I fjälltrakten, der skogstillgången är ymnigast, befinnes åter jordmonen så mager att träden behöfva en återväxt-tid af 2Öo lill 3oo år. En eller annan sockne-allmänning finnes, men de enskilta bye-skogarne hafva mestadels undergått eneller storskifte. Utöfver hvad författningarne 'innehålla, äro, till skogarnes vård, andre anstalter ej vidtagne, än att uppmanningar till en bättre hushållning ej uteblifvit, hvarförutan af Kongl. Landtbruks-Academien och Länets Hushållssällskap premier blifvit utsatte, för att uppmuntra till trädplantering i synnerhet ä smärre jordlägenheter. — Begagnandet af bräntorf är nästan okändt; dock hafva någre få jordbrukare i Medelpad härmed gjort början till insedd nytta och fördel. — De litet skogödande och varaktige slicktaken vinna allt mer och mer förtroende; och då byggnadssättet bland allmogen i så måtto älven vunnit förbättring, alt flere boningsoch förvarrngs-rum inneslutas under ett tak, samt att väggar, tak och golf uppföras oell inläggas med mera noggranhet än förr, är äfven derigenom en ej ringa skogs-besparing åstadkommen. — Gärdes-gårdarne uppföras efter gammal sed af stör och sönderklufven mindre skog, äfvensom så kallade rishagar nyttjas. Efter verkställd stenbrytning uppföras jemväl gärdesgårdar af sten - 8
Banco, oberäknad! ersättning för stjuts och dag - traktamente Likaledes och da wid Riksdagens början^ fannö nödigt att Malla fran Riksgälds, Contoiret OfwerCommisiarien D. Ek för att meddela nödiga uppgifter för Stats, och Bewillnings, Utstotten, samt han under loppet af Riksdagen med ospard nit och möda warit oafbrutit sysielsatt, serdeles wid sistnäinnde Utstött, finna Riksens Ständer honom böra tilllaggas en belöning af 402 R:dr, utom stjulskostnadens ersättning, samt dag - traktamente lika med Secreterarve wid Utstotten Riksens Ständer fa pa denna grund < underdånighet anhalla om Nådig befallnings utfärdande, till besia Arfwodens utbetalande af de till Riksdags,kostnadernas bestridande ansiagna medel. Riksens Ständer framhärda re. Bihang - Nr» r2>9. Upp soso Den 29 Julii. Uppläst hos Ridd. och Adeln d. 29 Julik., Prcst-Ständet d. 29 Borgarc-Gtadet d. 29 Bonde-Sländct d. 29 - WZrdsamt Memorial! 8 anseende till författandet af den Ma §. ä Riksdags - Bestutet, hwil-en enligt Grundlagarnas föreskrift bör innehålla kallelse för Riksens Stander till deras nasta sammankomst, får Eroeditions. Utskottet wördsaint achalia, det mätte Riksens Högl. Ständer bestämma dagen, som i denna Riksdagskallelse bör införas, samt af^ deras salunda fattade beslut kinna Utskottet delOrebro den 29 Julii 1812. Pä Expeditions - Utskottets wägnar.
Det är nemligen användt i generisk betydelse, ehuru det rätta uttrycket derför är »författningar», hvilka innefatta både förordningar och andra offentliga publikationer. Jag har blott velat reservera mig emot detta uttryck, som också förekommer på många andra ställen, och förmodar att det vid den slutliga redaktionen kommer att förändras. Gr. Sparre: Då jag, under förutsättning att R. o. Ad. icke skulle vilja afslå §:n, endast vilkorligt framställt mitt yrkande derom, så afstår jag derifrån och förenar mig med dem, som anhållit om bifall tili komiterades förslag. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, uptagit de derunder gjorda yrkanden om dels bifall till den förevtde §:n enligt Utsk:ts förslag, oell dels antagande af Komiterades förslag till §:ns lydelse, framstäldes först propos. på bifall till Utsk:ts förslag, dervid svarades nej, samt sedermera propos. på antagande af Komiterades förslag, hvartill svarades ja. §§ne 5 och 6. Tillkännagåfvos vara antagna af PresteStd samt biföllos. § 7, enligt Utskits förslag. Tillkännagafs vara bifallen af PresteSt:t. Gr. Mörner: Ulsk;ts förslag skiljer sig i två hänseenden från det af komiterade upgjorda, nemi. törst genom det tillagda mom:t: »Kommunalstämman kan dock, på sätt g 27 föreskrifver, sin beslutanderätt till fullmäktige öfverlemna». Detta mom. kan anses ternligen både öfverflödigt och oskyldigt, emedan det förekommer i en annan §. I sednare punkten förekommer den andra skilnaden, och består deruti, att, under det komiterade ansett kommunalstämman icke kunna utsätta vitén till högre belopp än 10 rdr, har Utsk:t föreslagit, att dessa vitén skulle få uppgå ända till 20 rdr, och derutöfver, i likhet med hvad komiterade äfven låtit förstå, tydligen uttalat att dessa vitesbestämmelser skola underställas K. M:ts Befhdes pröfning.
Vid denna underdåniga Skrifvelse blefvo sär sk ild te meningar bifogade af Grefve Von Schwerin, Kammarherren Rosenblad och Öfvérsle-Lieutenanten Hjerta, hvarigenom dessa Ledamöter af Banco-Styrelsen, på anförde grunder, i underdånighet förklarat, att de för deras del trodde, det Banco-Fullmägtige hade kunnat, inom utsatt tid, inkomma med den demålagda underdåniga hemställan. Och har dessutom Grefve von Schwerin, uti en, den 17 Januarii innevarande år, tili Rikets Ständers Justitiae-Ombudsman ingifven skrift, dels fästat Herr Juslitias-Ombudsmannens uppmärksamhet å den af Fullmägtiges Pluralitet, uti Skrifvelsen af den 29 December 1831, lill Kongl. Maj:t i underdånighet gjorde anmälan, dels framställt sin tanke derom, att denna fråga, såsom möjligen varande icke blott Reglementarisk eller endast rörande Principal oell dess Fullmägtig, skulle kunna höra under Lagskipande magtens område, dels ock, med afseende, på Justitiae-Ombudsmannens åliggande, att göra Rikets Ständer uppmärksamme på sådane gällande Lagar, som icke äro nog bestämda eller stå i strid med hvarandra, anfört exempel å den stora brist, som skulle finnas i de Lagar och Instructioner, hvilka blifvit stiftade för de Auctoiiieter, som hafva med Banken att göra, derest den uppgifne händelsen varit Lagarnes fel. Af hvilken Skrift Justitise-Ombudsmannen lemnat FuIImägtige del, och i anledning hvaraf Fullmägtiges protocoll i ämnet blifvit ulskrifne och Justitife-Ombudsmånnen tillsände; utan att FuIImägtige sedermera, i anledning häraf, erhållit något ytterligare meddelande från Justities-Ombudsmannens sida. Banco-Fullmägtige hafva vidare, den 17 Maji innevarande år, fått emottaga en Kongl.
Dom-kapitlets ledamöter undertecknad skrifvelse, hvarigenom räkningarne kunna anses hafva i sjelfva verket blifvit i Dom-kapitlets namn afgifna. Och beträffande hvad omförmälde berättelse innehåller derom, att Rikets Ständers Revisorer finna god ordning fordra, att Dom-kapitlets ledamöter verificera riktigheten af alla under dess tillsyn stående räkenskaper, synes denna erinran ej böra föranleda till någon särskild åtgärd, då, enligt de genom Eders Kongl. Maj:ts nådiga cirkulärbref den 17 September 1856 anbefallda formulärer för Konsistoriernas räkenskaper, desamma numera skola af Dom-kapitlets ledamöter underskrifvas. Med djupaste vördnad, nit och trohet framhärda, Stormäktjgste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj.ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, JOH. JAR, HEDREN. L. LAURENIUS. J. H. W. STEINNORDH. C. PETRELLI. J. A. AHLANDER. P. WESTMAN. L. E. RUSÉN. Linköpings Dom-kapitel den 7 December 1859. J. Friedleif. — 269 — Westerås’ stifts Konsistor» underdåniga utlåtande, i anledning af en utaf Rikets Ständers Revisorer år 1859 gjord anmärkning vid Konsistorii räkenskaper. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Sedan Eders Kongl.
Böter 244 R:dr 16 sk. banco, som Utskottet, lika med hvad KammarCollegium i målet anfört, härvid anser det serskildta förhållande sig förete, att om den händelse inträffat, att Böterne hos de pliktfällde uttagits, för att efter uppgjord fördelning i Saköres-Längden genom KronoFogden tillställas Öfver Jägmästaren, såsom ett honom tillkommande Löneanslag, men desse hvarken blifvit ÖfverJägmästaren godtgjorde eller i Landt-Ränteriet insatte, så hade Sterbhuset obestrideligen varit berättigad!, att för de samma nu hålla sig till Uppbördsmannen; hvilket dock vördsamt öfverlemnas till R. Sttrs pröfning. N:o 5. ♦ Betänkande, i anledning af Herr TVollr. Thams hos H. R. 0. A. gjorda Motion, att Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes senast afgifne så 20 Stats-Utskottets kallade Fern Års Berättelse måtte skyndsamligen, på Statens bekostnad, varda tili trycket befordrade. (Rgs-A.) Vid öfvervägande af de uti Motionen anförde skäl, liar Utskottet ansett angeläget, att dessa Berättelser, hvilka innefatta vigtiga Statistiska upplysningar, varda till trycket befordrade samt att kostnaden härtill anvises, att utgå utaf de medel, som till Riksdagsutgifterne anslås. Och då härvid erhållits den upplysning, att utaf de Tabeller, hvilka äro nämnde Berättelser bifogade, ett Sammandrag blifvit hos General-LandtmäterfContoiret upprättadt, så har Utskottet, till besparing af de drygare kostnader, som tryckningen af hvarje Speciel Tabell skulle medföra, ansett sig böra tillstyrka, att, för denna gången, endast detta Sammandrag tryckes. Betänkanden, rörande tryckningen af Kongl. Maj:ts Befallningsbafvandes så kallade Fem Ärs Berättelser, hvilka efter innevarande Riksdag varda afgifne, samt deras utdelning. (Rgs-A.) Sedan Utskottet, [genom Betänkande Wto 5, afgifvit utlåtande öfver Herr Volr.