Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Preste-Ståndels ofvannämnda beslut, förfaller sjette Voterings - Banco-Utsköttels Utlåtande ZV.-o 00. 7 propositionen* oell Irvad den sjunde beträffar, så, ehuru Utskottet för sin del anser, att, sedan Fonden för belåning af Adier och publika papper blifvit uttryckligen skiljd från Upplånings-fondeu , ingen fråga kan uppstå, ;:tt på den förra tilläjppa föreskrifter, stadgade för den senare, hemställer dock Utskottet, om ej de anmärkta orden: utan undantag, må, såsom öfverflödiga, ur Voierings-propositionen uttagas. Skulle Riks-Stånden behaga till denna hemställan lemna sitt bifall, och Vallöf], Borgare-Ståndet icke för godt finner, att i sjelfva ‘saken förena sig med HÖgloflige Ridderskapet och Adeln, samt Hedervärda Bonde-Ståndet, kommer, utom öfver ilen första, af samtliga fyra Stånden bifallna Yolei ings-proposilionen, (Betänkandet N:o no, pag. 4 och 15) serskildt att i förstärkt Banco-Utskott voteras öfver följande: Den, som, på’sätt Ridderskapet och och Adeln samt Bonde-Ståndet beslii ti t, vill, att Räntan för Lån i Upplånings -Disconten bestämmes till 6 procent, samt afdrages vid Lånets meddelande, under förbehåll för Banco-Styrelsen , att på förekommande anledningar framdeles kunna nedsätta densamma 8 Banco-Ut&ottets Utlåtande N.o i3o. till 5 procent, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej 3 så är beslutadt, att Räntan för Lån i Upplånings - Disconten bestämmes till 6, minst 5 procent, samt afdruges vid Lånets meddelande. Hvilket dock vördsamt Rikets Ständers pröfning underställes. Stockholm den 27 Febr. i83o. STOCKHOLM, tryckt i Ecksteinska Boktrycksriet, i83o. Banto-XJtsk:s Memoria!, N:o iar. i N:o 13r. Ankom tillExp.
Skrifvelse af d. 27 Oct. nästl. år med öfverlemnande af Häradsskrifvarnes i Länets arne Fögderier ansökning, att, för deras arbete vid BevillningsTaxeringsFörrättningarne få uppbära någon högre ersättning så väl för de förflutne åren sedan sista BevillningsStadgan utkom, sora för framtiden, emedan den härtill anslagne En procent å Bevillningens belopp i Länet, då PröfningsComite'cns Ledamöters skjutskostnads-ersättning deraf äfven bör bestridas, lemnade en så ringa tillgång, att hvad Häradsskrifvarne fingo uppbära icke ens motsva - Betänkanden, N:o 271. 3og rade deras contante utgifter för resorne; åberopande Sökanderne derjemte, att deras vederlikar i drt nästgränsande Norrbottens Län, hvarest, enligt 1823 års BevillningsFörordnings 3 Art. 5 §. 11 Morn. ett särskildt Anslag af 220 R:dr vore för samma ändamål bestämdt, derigenom blifvit så belönade, att Häradsskrifvare!! i Luleå Fögderi fått för året åtnjuta 100 R:dr; hvarvid K. M:ts Bef:hde, med anförande huruledes den i berörde Art. och §. af BevillningsSladgan till bestridande af Kostnader och Arfvoden vid BevillningsTaxeringar anslagne En procent af Länets BevillningsSumma, för nasti, år uppgått till allenast 248 R:dr i5 sk. 11 r:st. hvarutaf ioi R:dr 23 sk. 11 rest. varit att föidela emellan Häradsskrifvarne och öfrige Tjenstemännen, som med Taxeringarne haft befattning, samt med jemförelse af anförde förhållande i Norrbottens Län, sökt ådagalägga huru otillräckligt Tjenstemännen i Wcsterbottens
Men hvar, det vet jag ej, ty besynnerligt nog, sänder han ej sin adress 1 » Oeh — » besynnerligt nog » — fick Filippa alltid detta besked. Hvar gång Henrik sedan skréf, berättade öfversten det samvetsgrant, men alltid som en framkastad anmärkning, på hvilken icke kunde byggas något samtal. * Rörholm stod öfvergifvet; öfverste Munk och hans dotter hade flyttat till hufvudstaden. Filippas kinder voro blekare än förr och hennes skratt ljöd mera sällan. Läkaren ansåg förströelse oeh ombyte af vistelseort nödvändigt. Två år voro flydda sedan de foro från Rörholm och under den tiden hade Filippa ej en enda gång varit på sin födelsegård. Öfversten måste ibland dit i angelägenheter, men hon stannade; det var nästan som hon kände afsky for stället. Hon lefde med sin första vårfriska kärlek som en helig, allt uppfyllande tanke; den var gömd i hennes hjerta, gömd som den kan vara det i en ren, oskyldig qvinnosjäl. » Du skall följa med till Rörholm nu, Filippa, » sade öfversten våren derpå. Men hon suckade och svarade intet. » Jo, vist skall du det! Denna gång vill jag hafva min vilja fram — vi kunna byta om dermed! » Och så måste Filippa ändtligen med. » Det har skett förändringar der, må du tro, » sade öfversten under vägen. Och så berättade han vidt oeh bredt om den nya mejeribyggninV å r a barn. Något om våra små. För att gifva föräldrar det vänliga rådet att alltid dela sin kärlek och uppmärksamhet lika på alla barnen berättar en moder följande lilla episod: Sedan 6 veckor till baka var vårt andra lilla barn, en liten älsklig flicka, född. Jag hade under dessa sex veckor, så att säga både natt o c h dag endast varit sysselsatt med henne. Jag var så förtjust öfver att denna lilla söta varelse var mitt barn, att jag nästan glömde allt annat omkring mig.
(Se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titel), , angående inbjudning till bevistande af slutöfning derstädes med skolungdom: IV. 115. Gästgifverioch skiutsrättare-befattningar, i anledning af väckt motion om ersättning af stats-medel för upprätthållandet af nya sådana befattningar inom Indahls tingslag i Medelpad: B. lil. 629, 634, A. 634. Gästgifveri-Ordningen den 12 December 1734, i anledning af väckt motion om ändring i 22:dra §:n deraf: B. IV. 199, 430, A. 430. Gästgifveri-rörelse, i anledning af väckt motion i fråga om rättighet för egare af hemman, hvarvid dylik rörelse är förenad, att samma rörelse sig afsäga: B. II. 199, 208, 232, A. 232. Göteborg, angående afskrifning af åtskilliga vid dervarande lånekontor upptagna diskont-lån, äfvensom af derstädes balanserade öfver-räntor å dylika lån: B. I. 304, 307, A. 307. —, i fråga om afskrifning af dervarande Låne-Kontors återstående fordringar hos afvikne förre Ombudsmannen AV. M. Stenberg: B. 1. 304, 307, A. 307. —, i anledning af väckt motion om dervarande Landshöfdingeresidens’ förflyttning till Uddevalla, samt anvisande af medel till derför erforderliga byggnader: B. VII. 66, 81, 90, A. 90. —, i fråga om försäljning af Nva Varfvet vid nämnde stad: VII. 96, R. 98, B. 229| 238, 239, A. 244, E. 289. Göteborgs Låne-kontor: se Låne-kontor.
Maj:t velat meddela, att, om ock något samladt öfverskott af allmänna medel i Rikets Ständers Riksgälds-Kontor icke påräknas såsom befintligt vid begynnelsen af nästkommande statsreglerings-period, kan likväl med säkerhet antagas, att, derest de till Riksgälds-Kontoret inflytande summor, i samma mån de inkomma, få användas till Statens behöfliga extra-ordinarie utgifter, likasom Statens vanliga inkomster för viss tid betäcka de under densamma belöpande ordinarie stats-behofven, betydliga tillgångar, till fyllande af de tillfälliga behofven äro att förvänta sålunda, att, enligt den utredning, som innefattas i protokollet öfver Finans-ärenden för den 11 innevarande månad, Statsverkets inkomster under åren 1855, 1856 och 1857 kunna med säkerhet antagas lemna ett öfverskott, stort 10,600,000: — att den till Riksgälds-Kontoret ingående allmänna Bevillningen upptages för åren 1858, 1859 och 1860, i rundt tal, till sammanlagdt 6,000,000: — Transport 16,600,000: — 116 Kongl. Majds Nåd. Prop. N:o i, om Statsverket 1 Stid.
Skulle åter innehafvare eller brukare af flera till bränvinsbränning berättigade hemman, hemmansdelar eiler lägenheter vilja på ett ställe utöfva bränvins-tillverkningen förderas sammanslagna värde, vare sådant tillåtet under vilkor, att ifrågavarande egendomar äro belägna inom en mils afstånd, ifrån åbyggnad till åbyggnad räknadt, ifrån' det ställe, der hränvinsbränningen utöfvas, samt alt pannerymden i intet fall får öfverstiga den i fjerde §. bestämda höjd. Bränvinsbränniugs-rättighet för jord å landet och i Städerne må icke i något fall förenas eller efter sammanräknade taxeringsvärde på ett ställe utöfvas. /[ Lagsamt Allm. Bcsv.- och Oecon. Utshls Betänkande JV:o 6. 6 §• På Lindet vare Ivänne eller flere åboer i samma hemman eller i serskilda hemmansdelar eller lägenheter inom samma byelag obelaget alt, emot samfäldt erläggande af den på gemensamma bränvinsredskapen belöpande bränvinsbrännings-afgiften och behörig anmälan vid mantals-och skattskrifningen, deras bränvinsbränningsrätlighet utöfva med en gemensam panna på en viss uppgifven lägenhet inom hemmanets eller byelagets område, hvilken panna dock aldrig må öfverstiga högsta tillåtna pannerymden. Åboer å sådane hemman, hemmansdelar eller lägenheter på landet, som icke uppgå till 3oo R:dr i taxeringsvärde, men i öfrigt hafva de egenskaper, som, enligt 2 §., erfordras för rättigheten att utöfva bränvinsbränning, åtnjute äfven samma förmon, med vilkor, att det sammanslagna jordvärdet uppgår till minst 3oo R:dr. All öfverlåtelse af bränvinsbränningsrätlighet vare förbjuden. 7 §•
När jag frågade Gurli, om detta var hennes, skrattade hon. » Mitt, ånej, här bor min kusin Anna, hon, som är på cigarrfabriken, och faster och Vilhelm, den store pojken, fröken såg. Jag och min andra kusin Ebba, som är på samma fabrik som jag, bo här inne. » Därvid öppnade hon dörren till ett litet rum bredvid, som kanske var 2 meter långt, men knappast lika bredt. Äfven där fauns en soffa — jag undrade huru de fått in den där — för öfrigt utgjordes möblemanget af en stol och ett litet bord vid fönstret. Eldstad fanns ej, men en liten skrubb att hänga in kläder i. Luften i detta rum var icke bättre än i det yttre, men fönstret stod på glänt. Du vänligt mot oss nickar, du soligt på oss ser, ur ögat skälmen blickar, kring munnen glädjen ler — Vi visste uppå pricken precis, hur du såg ut, långt förrän Idun fick ' en, din ljusa bild, till slut! Sjung ännu långe för oss med sol i ögonvrå, och glada stunder gör oss i hvardagslifvets grå! Uti det ljusa nöjet den friska kraften gror, och bak det goda löjet ett vackert allvar bor. En suensfi Af Gerda Meyersson. » Vi ha inte kallt, ty grannarnas kök ligger här intill, » sade Gurli, » men nog är det trångt alltid, när Ebba och jag skola kläda oss på samma gång om morgnarna, för ingen af oss vill stiga upp tidigare än vi nödvändigt måste. Ebba ligger i soffan och jag har sofflocket att ligga på. » kvinna. Medan Gurli talade, stängde hon fönstret och lade i ordning några kläder, som lågo på soffan. » Jag höll på att städa, när fröken kom, » förklarade hon. 99 » Nå, hvad betala ni i hyra för det här? » frågade jag. » Jo, vi ge 4 kronor hvar i månaden, Ebba och jag, men då få vi kaffe om morgnarna, ja, utan dopp förstås. Det kostar 300 om året, båda rummen och köket,-men i köket bor Amanda, den där ofärdiga, som öppnade åt fröken, hon ger bara 3 kronor i månaden, för hon har inte råd med mera, resten af hyran betalar faster och Anna.
Tersmeden framställde sin fråga huruvida hans motion är verkligen hvilande pä borldet eller icke. Denna frågas besvarande heror pä huruvida någon linom huset vill bestrida att ifrågavar. motion är af allmän beskaffenhet. Efter hvad diskussionen nu har visat, så tror jag icke, alt 'någon vidare invändning deremot upstår, i synnerhet dä det af fielie talare har blifvit visadl, att den icke annorlunda kan anses, då [den icke kan afgöras till bifall åtminstone, utan alla Ståndens gemensamma beslut. Frågans behandling har äfven fått någon sorls ►anvisning genom det meddelande, som BorgareSt. afgifvit genom sin ►deputation. Men om jag antager, att frågan är af allmän beskaffenhet, så tyckes 1 mom. af 49 § Riksd Ordn. vara tillämplig vid besvarandet af den utaf Frih. Tersmeden framställda fråga. Der står: ”Hvar och en allmän fråga, som första gången i något Stånd förekommer, skall, så vida ej Ståndet enhälligt genast densamma till vederbörligt Utskott förviser, ligga på bordet lill nästa plenum, då remiss bör ske” etc. etc. I anledn. af dessa ord anser jag, och har längesedan ansett, Frih. Tersmedens motion redan hvila på bordet och icke kunna tagas derifrån före nästa plenum. Frih. Raab: Om man icke vill inveckla utan utreda frågorna lill deras rätta beskaffenhet, behöfver man blott återföra i minnet mru de hafva begge tillkommit. Först framställde Hr Frih. o. Landtm. ?n underrättelse till Ståndet om hvad som förekommit i TalmausKonferencen, utan att dermed framlägga någon fråga till diskussion; men straxt derpå uptog Frih. Palmstjerna denna underrättelse såsom anledn. för att framställa frågan när Ståndet skulle företaga ]onsl.Utsk:s betänk. N:o 2. Hr Frih. o. Landtm, har sedermera förclarat, alt denna fråga, nemi. om dagen, om liden för föredragningen af Coust Utsk:s betänk. N:o 2, icke kan förekomma, förr än letsamma föredrages. Då kommer man till den slutföljd, alt det tar Frih.
Någon öfverläggning i ämnet har icke mig vetterl.igen förevarit uti TalmansConclaven. Den är likvisst af den vigt, alt Ståndens Talmän bort om densamma öfverenskomma. Nu har Herr Munck af Rosenschöld gjort det förslag att vänta med reglerandet af Bankens Lånerörelse, intilldess Kongl. Maj:ts sanction ankommer, hvilken visserligen bör vara oss meddelad, innan RiksdagsBeslutet uppgöres. Friherre Boyes förslag är så vida bättre, att tiden för uppskofvet der är bestämd. Jag tror dock, att ingendera framställningen är ändamålsenlig. Herr Munck af Rosenschölds förslag är fullständigare, emedan det är vigtigt att vela, hvad Kongl. Maj:t tänker i ämnet. Men Riksdagen blir genom Herr Munck af Rosenschölds förslag 3 å 4 månader förlängd. Hvad Friherre Boyes förslag angår, kan det föranleda till dröjs 49 H. 13 194 Den i3 November f. m. mål, ända till dess enskilta motioner rörande myntregleringen blifvit besvarade. Om Kongl. Maj:t ej sanctionerar myntbeslämningen, återstår endast, alt genom Lånerörelsen stärka crediten, och godtgöra det misstroende, som nödvändigt skall blifva en följd deraf, att Nationen ser, att Kongl. Maj:t och Rikets Ständer i denna fråga ej äro ense. Jag tror derföre, att Rikets Ständer böra ingå i pröfning af Utlåtandet om Lånerörelsen, under det förklarande, att besluten tagas i den förutsättning, att Kongl. Maj:t bifaller realisationen, men att Rikets Ständer i alla fall komma att rätta sina beslut derefter. Om realisationen icke för sig går, måste Banken blifva en medlare emellan fordringsegare och gäldenärer, som då komma i det farligaste bryderi. Jag anhåller, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes föreslå Ståndet, att BancoUtskottets i frågastäldte
Jag säger att jag håller af Matti; det är icke sant; jag unnar henne godt och jag är tacksam emot henne, jag vill hellre vara i sällskap med henne än med andra kälkborgarfruntimmer. Men det der är icke att hålla af. Ty att hålla af bör kännas som någonting varmt, någonting som mjukar upp en, någonting som gör en god och lycklig. Jag vet så väl hur det käns: nästan lika väl som om jag hållit af någon. Jag tål icke qvinnor. Jag känner ingenting af det de kalla blodsband. Men om jag hade en intelligent son, så skulle jag hålla af honom; icke derför att han vore min son, utan derför att yttre omständigheter gåfve mig frihet att gifva honom min tillgifvenhet (således af konventionalism) men så också emedan han vore intelligent och hvad jag nedlade hos honom skulle växa upp som skörd sedan jag gått bort, och så – allramest – derför att han icke var af mitt eget kön. Jag vet icke hvarför jag skall känna detta förakt för mitt kön. Det är som om jag sjelf icke alls hörde dit. Jag vämjes vid qvinnor. Jag afskyr att se dem byta kläder, kamma sig och dylikt, lika mycket som då jag såg min man göra det. Det väcker samma leda och afsmak. Och det värsta är att de icke ha en aning om att det gör så. Denna ofinhet, jag skulle nästan vilja säga okyskhet, inger mig en ringaktning, som knappt kan uppvägas af verkligt goda egenskaper.275 – Salongen var liten och elegant. Mjuk hvart man vände sig. Och hon sjelf var så käckt behaglig i sin ljusa väst och lilla kofta, i sina blåa strumpor öfver fina vrister, och små blanklädersskor, som sjönko ned i pallen. Och öfver gruppen af palmer, midt in bland bladen, lyste två ljusröda lampor som två jättelika tulpaner, varmt röda, med skiftningar i bladen, glödröda, tropiska, med matt-rödt sken ut öfver rummet. Ingen krona i taket. Mjuka skuggor öfver mjuka mattor, öfver långhåriga djurfällar, och i ena hörnet ett ensamt ljussken, doldt bakom en japansk parasoll. Portierer i tunga vågor; tätt, tjockt draperi för dörrn till sängkammaren, der barnet låg och sof. Vi två ensamma, öga mot öga.
Maj:ts Flotta måtte få yttra sig, huruvida icke, såsom vilkor för antagning till Sjökadett, det borde föreskrifvas att dessförinnan hafva såsom extra kadett bevistat 1 eller 2 års sjö-expeditioner; att Guvernörs-Embetet ansåge uppskof med elevernas intagning vid krigsskolan, till dess de genomgått hela elementar-läroverket eller undergått student-examen, medföra ett så sent inträde vid krigsskolan, att Guvernörs-Embetet icke kunde detsamma tillstyrka, enär sådant skulle, bland annat, hafva den påföljd, att Staten sannolikt blefve nödsakad alt inrätta en särskild sjökrigsskola, ty sjöofficersbildningen, med den dervid så oumbärligt nödvändiga praktiska öfningen, måste enligt Guvernörs-Embetets tanke börja vid tidigare ålder; och att, hvad slutligen angick Rikets Ständers begäran, att läroverket å Carlberg mätte förändras till »en allmän tillämpningsskola för bildande af officerare vid Ar»méen, så att behofvet af enskilda läro-anstalter för detta ändamål må upphöra», ansåge Guvernörs-Embetet, att, med beräkning af Arméens och Flottans behof af officerare, samt under förutsättning att lärokursens genomgående skulle för Arméens officers-elever erfordra 2'/2 och för Flottans omkring 3V2 till 4 år, krigsskolan kunde, med ett elev-antal af 210 till 220, årligen aflemna ett för fyllande af Arméens och Flottans vakanser åtminstone för närvarande tillräckligt antal officerare; och med någon i allt fall behöflig utvidgning af byggnaderna vid Carlberg kunde detta antal elever der beqvämligen inrymmas, hvadan å läroverkets sida intet hinder mötte för tillvägabringandet af den enhet och fullständighet uti alla officers-elevers theoretiska och praktiska bildning, som Rikets Ständer syntes hafva åsyftat: tillåtande sig Guvernörs-Embetet blott att erinra, att, på det officersbrist icke måtte vid Arméen uppkomma derigenom att de Underofficerare, hvilka, möjligen i följd af bristande tillgångar, genomgå de privata militärskolorna, skola, då denna väg till officersbefordran icke mer finnes att tillgå, måhända se sig nödsakade att välja andra yrken, tillfälle torde beredas för krigsskolan att kunna något nedsätta pensions-afgiften samt att föröka antalet af de så kallade heloch half-betalande frikadeltsplatserna.
Efter emottagande af denna underdåniga Skrifvelse, och sedan Kongl. Majit, bland annat, gillat hvad Rikets Stander i ofvanberörde 2:ne punkter, för deras del, beslutat, täcktes Kongl. Maj t, genom Circulaire-Bref den i December samma år, åt samtlige Dess Befallningshafvande uppdraga att höra Holarne, i afseende å regleringen af olika localförhållanden , Kneckte-Contractetls olikhet , liqvidationen emellan Rotehållaien och Soldalen, ej mindre öfver skjutsningskostnaden till mötesplatsen, (som genom den nya passevolancen komme att upphöra^) än i afseende å den förres, genom Passevolance-afgiftens er. läggande, för den senare utgifria förskott till underhåll vid Mötet ra. m. ; hvadan alltså, vid Rotehållarnes sammankallande i LäneResidencet, ”alla de omständigheter borde till ”reglering förekomma, som ansagos leda till ”lättnad och behörig verkställighet af Ri"kets Ständers, af Kongl. Maj:t i Nåder Ogillade, beslut;'' och, ehuru Roiehållarne vid dessa sammanträden berättigades att emot de upprättade Contracten framställa sina erinringar, förklarade Kongl. Majit Sig likväl obetaget vara att, ”1 följd af Rikets Ständers ”beslut och Dess Egen höga rätt , derå afseende göra eller erinringarne förkasta.” Af Stats SDtnlAlUn.lieiv.o.Oec.TJtsLUiL N:o ytl 49 Af hvad sålunda år 1812 ej mindre af Riket9 Ständer nn af Kongl. Majit i detta ämne förordnad! och tillgjordt blifvit , hafva Utskotten tydligen funnit, att hufvudfrågan, eller Mötespassevolancens erläggande, i stället för det förut brukliga underhållssättet, icke Utgjort föremål för Rotehållarnes vid de indelta Infanteri - Regementena samt RusthalJarnes vid de till Infanteri afsuttne indelta Cavalleri-Regementena hörande, vid de med dem utsatte sammanträden 5 hvaremot PasseVolancen
Den 27 Februari f. m. 669 Riddarhuset; jag vill än mera beklaga, om vi genom vårt handlingssätt gåfvo våra medborgare anledn. att tro, att det äfven blifvit kallt inom detsamma, att den värma, med hvilken delta Stånd alltid uti fordna dagar omfattat fäderneslandets väl, öfvergått till ljumhet och från ljumhet tilI köld ; om det gamla ordspråket — ”probitas laudatur, sed alget,” äfven vnnnit tillämpning här och fosterlandskärleken förfrusit i vårt hjerta. Det vore beklagligt, mine herrar! om Sverige, förr så rikt på lysande bedrifter, på ära och patriotiska män, snart skulle hafva förlorat allt; om det undgick sin undergång, endast för att upplefva en tid af förnedring. Måtte då förr Nordsjön och Östersjön hafva slagit samman öfver Svenskarnes hem! Måtte vi då förr försänkte i slafveri hafva glömt hvad våra förfäder gjort, än frie förlorat den känsla, hvarigenom vi kunne likna dem! Måtte fondelia land, detta Sverige, hafva förlorat sitt namn och ingen veta livar det funnits! Hvad det varit, derom vittnar månget ryktbart namn på dessa, dunkla sköldar; hvad det är och blifver, mine herrar! är frågan, som vi hafva att besvara. Utanpå detta lius står: ”förfädrens lysande exempel”; må det blifva vårt valspråk och normen för vårt handlingssätt inom detsamma —! Tidsandan är det gudalimrade Ellida, som hinner öfver hvarje göl och trotsar hvarje våg, vore den ock skyhög! Men jag återgår från vår lysande tid till vår tid, till cabinettscassan försänkt i skulder och mörker, derom är frågan. Man påstår, att allan rättfärdighet var uppfylld, då de personer blifvit ställde till ansvar, hvilka senast haft cabinettscassan under sin vård, och då vi erkänt Statens skyldighet att betala balancen.
Tillverkning af jerntråd och messingstråd, diverse handsmiden, ylleoch linneväfnader samt laggkärl, äfvensom biskötsel, hvaraf produkterne afsättas inom orten, utom jerntrådsarbeten och smiden, som till betydligt belopp försäljas i Göteborg, Stockholm och andra städer. Ostbo härad: Förfärdigande till stort antal af alla slags vinteroch sommaråkdon i Tofteryds, Byarums, Hagshults, Fryeleds, Akers och Käfsjö socknar, med afsättning både Bihang. 8 58 åt norra och södra orterne, i synnerhet Skåne; samt T häktor, kardor, siktduk och andra jerntrådsarbeten i Asenhöga socken. Westra och Ostra härader: Linodling och väfnader af flere slag i de flesta socknar, O O 7 till försäljning på ortens marknader och i städerna. Omkring 200000 alnar anses från dessa härader årligen afyttras. Norra och Södra Wedbo härader: Tillverkning af åkerbruksredskap, åkdon, möbler, laggkärl, korgarbeten, ylleoch linneväfnader, liar och andra handsmiden; jagt och fiske, samt betydlig biskötsel. J o Wista, Tveta och Mo härader: I synnerhet i vestra delen tillverkning af jerntråd och andra smiden, samt åkdon och väfnader. I bruksdistrikterne. särdeles i Mo härad, är kolning till bruken en hufvudnäring. Halmstads Län. Detta län äger ingen bergverksrörelse. Behöflige jerneffekter erhållas från Jönköpings och Kronobergs län samt Göteborg. Brännvinstillverkning idkades 1858 vid 17 större brännerier, till belopp af 274100 kannor, samt vid 12 mindre, som producerade omkring 15000 kannor. Af större fabriker förekommer på landet endast Anderstorps bomullsspinneri i Lindome socken af Fjäre härad, i mil från Göteborg, med mer än 600000 II:dr produktionsvärde. För öfrigt finnas i Laholms fögderi 2 mindre pappersbruk, i detta och Halmstads fögderier 7 pottaskefabriker, som tillverka 200 centner raffinerad pottaska till afsättning på Göteborg.