Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(Rgs-Afd.) Med anledning af tvänne af Herr Bildt, D. G. och Doktor Gumalius inom Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet väckta och till Stats-Utskottet remitterade motioner, angående de för innevarande riksmöte erforderliga kostnaders omedelbara bestridande af Riksgiilds-kontoret på samma sätt, som vid sednast förflutne och flere föregående Riksdagar iakttagits; och enär härom då meddelade föreskrifter jemväl funnits ändamålsenliga och tillfyllestgörande, samt alltså synas under denna Riksdag böra bibehållas och tillämpas, får Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med hvad förut varit stadgadt, måtte besluta och förordna: l:o att alla pä Rikets Ständers beslut grundade utgifter för nuvarande Riksdag må utgå af Riksgälds-kontorets härtill disponibla medel och under behörigt iakttagande af samma beslut, omedelbart från detta verk till vederbörande utbetalas; 2:o att likaledes sådane, af denna Riksdag föranledda, utgifter, som, i anseende till deras föremål och beskaffenhet och i likhet med hvad under Rikets Ständers sednaste sammanvaro egde rum, dels redan blifvit, dels framdeles, under Riksdagens lopp, varda af Kongl. Maj:t i nåder godkända och å Kongl. Stats-kontoret anvisade, må, efter erhållna reqvisitioner och anställd granskning af derför af lemnade verifikntions-handlingar, Kongl. Stats-kontoret af Riksgälds-kontoret godtgöras; 3:o att, beträffande särskildt utbetalningarne af do Riks-ståndens och Utskottens Sekreterare samt Kanslioch vaktbetjening tillerkända arfvodeu och traktamenten, dessa utbetalningar må verkställas i enlighet med specifika uppgifter å bemälde betjening, undertecknade, för Riks-stånden, af hvarje Stånds Talman, och för Utskotten af hyarje Utskotts Ordförande; och Bih. lill 11 Sl.
Kyrkolagen : att, med undantag af sådane kungöranden, sorn' hafva en bestämd Gudlig syftning, bch med hvilkas uppläsande i Kyrkorne må hädanefter, på lika sättsom hittills, förfaras, alla öfriga till Kyrkorna ankommande Författningar, beslut och underrättelser skola, när Gudstjensten är fulländad, af Presten från Predikstolen afkunnas; dock att ef - r> Konungens Nådiga - Tal. 359 ter predikan, och sedan bönerne äro läste, bresten lemnar Menigheten kännedom, att den, till berörde handlingars' åhörande, bör vid Gudstjenstens slut i Kyrkan qvarstanna; dels ock en af Bonde-Ståndet genom d-ss Talmän serskildt afgifven underdånig ansökning, att allmänna eller sid ane ämnen, som böra menigheten kungöras, måtte hädanefter som hittills ifran Predikstola me uti Försa ml ingarne strakt efter Predikan^ slut af Prestön uppläsas. Den af Eder, Gode Herrar och Svenske Män, gemensamt föreslagne utväg att lemna Allmänheten kunskap orri Författningar oell Påbud, medelst uppläsande deraf från Predikstolen efter Gudstjenstens, slut, syries väl lämplig; roen de nyttiga följder, som kunde vara att förvänta sf omsorgen, att från offentliga Gudstjensten aflägsna allt, som ofördelaktigt verkar på sinne: , bör dock icke utesluta afseende» på Borgerliga Tagar och förpligtelse!! till deras efterlefnad. När ämnen, sorn dermed ega sammanhang, förkunnas på en för andäktsöfningen bestämd stund, eller liksom i förening med det Amdeliga, ger sådant otvilvelagtigt en kraftigare erinran om undergifvenhet för Ofverhetens bud, samt ieianar djupare intryck och lifligare åhåga till åtlydnad.
Ridr årligen anvisade lönetillökningsarfvoden, likaledes mätte blifva på ordinarie stat uppförda, har Kongl. Majit i nåder äskat, att det härtill erforderliga fyllnadsbelopp, 454 Ridr 40 sk., utöfver en å statsanslaget för korpsen befintlig odisponerad tillgång af 663 Ridr 8 sk. banko, varder af Rikets Ständer anvisadt. 4 Stats-Ulskottels Utlåtande, JV§ 85. Med afseende på den fåtaliga personal, hvaraf ifrågavarande korps består, anser Utskottet, att för densamma icke, såsom vid arméens öfriga regementer och korpser, något egentligt behof af en serskild på stat aflönad regementsskrifvare förefinnes, hvilken åsigt äfven vinner stöd deraf, att, så vidt Utskottet har sig bekant, någon olägenhet icke försports deraf, att en dylik tjensteman hitintills ej varit vid merbe rörde korps anställd; hvadan, under sådana förhållanden, Utskottet linner sig icke böra tillstyrka Rikets Ständer alt bevilja omförmälde af Kongl. Majit i nåder äskade anslag. 8:0.
Vid irsta punkten, deruti Utskotten afstyrkt de afHerrar von Wahrendorff och Gripenstedt väckta Motioner, att åverkan borde såsom stöld bestraffas, har inom Yällofl. Borgare-Ståndet blifvit anfördt af Herr Crorij som bestridt de i allmänhet af Utskotten framställda skäl, alt, om ock allmänna opinionen åsatte en gerning en lindrigare grad af brottslighet, än den verkligen eger, hvilket dessutom ej vore fallet bär, enär för hvar och en, som hänförde Bih. till R. St. Besv. o. Otc. Utsk. Uti. N:u .fy. åverkan till samma art af brottslighet sorn stöld, förbrytelsen betraktades såsom vanärande, borde en sådan felaktig riglning af allmänna tänkesättet ej inverka på Lagstiftarens fördomsfria pröfning. Af Herr Montan: att, då genom serskild författning vore stadgadt, att vitén för Skogs-åverkan få utsättas till högst 2“) R:dr, det syntes olämpligt att ålägga vitén, som vore högre, än det ansvar, hvilket, enligt Lag, skulle drabba förbrytelsen, hvarföre dessa vitén borde i högsta graden nedsättas till 10 R:dr, men deremot, vid bristande tillgång, förvandlas ej blott till fängelse , utan till fängelse vid vatten och bröd. Utskotten, som i deras förra Utlåtande tro sig hafva anfört nog gällande skäl för afslyrkandet af ofvanberörde Motioner, få dock, till besvarande af Herr Crons anmärkning, tillägga, att då deras framställning ej haft för afsigt att, mera än vederbör, egna någon hyllning åt allmäna opinionen, utan endast derigenom velat antydas, att det inöter svårighet, att genom lagbestämmelser rubricera brott emot det begrepp om gerningars mer eller mindre brottslighet, som fästat sig i folkets sinne och öfvertygelse, och hvartill ganska många yttre omständigheter, alldeles främmande för mora - Lag-samt Allm. Besv. o.Oec. Utsk. Ull.
Hade 87 §. varit en så beskaffad allmän lag sorn förut ägt rum i frågor af allmän beskaffenhet, så medger jag, att det skulle blifva ett svårt förhållande att afgöra, i fall t. ex. en son af Öfverste Dorchimont anmält sig på samma gång, som Farbrodern, hvilkendera af desse personer verkligen ägde rätt att uttaga pollett för den ifrågavarande numna ern; men då jag icke kan betrakta den 37 §. annorlunda, än som en exceptionslag, det är en lag, efter hvilken de, sorn icke äro födde Adelsmän, efter den för 1809 gällande Allmänna Regien för ärftligt Adelskap, endast i den af Lagen bestämda ordning kunna inträda i en utslocknad grens Adelskap, så tror jag, att man icke får extendera frågan. Således om det icke finnes någon bestämd ordalydelse, hvarefter Herr Generalintendenten cVOrchimojit kan vinna inträde, anser jag honom icke vara Adelsman förr, än efter den äldsta grenens utgång. Dock som Friherre Åkerhjelms förslag är grundadt på den omständighet att 37 §. RegeringsFormen af ConstitutionsUtskottet vid förra Riksdagen ansetts otydlig, hvilket åtminstone skulle tjmkas bevisa, att den, för att begripas af alla, behöft en tydligare Redaction; så förenar jag mig rätt gerna uti hans förslag om uppskof, och det är allenast i anledning af Friherre Boyes yttrande, jag utbeder mig att få erinra, att den förutsättning han gjort, 7o Den 17 November. belt och hållet hvilar derpå, alt Generalintendenten d'Orchimont redan är legitimerad Adelsman; då ägde §. 4 af Riddarhusordningen tillämpning; men det är just frågan här: om Herr Generalintendenten blifvit Adelsman, innan en äldre gren efter Stam fadren utslocknat. Vore den saken afgjord, så vöre det äfven klart, att han, såsom den der presenterade sig, om icke någon annan af ätten funnes, skulle erhålla pollett; men jag tror icke att han nu kan vinna inträde, och än mindre, se-, dan 37 §.
Ritmästaren vid Upsala Universitet, Professorn Waij tillhörde såsom ung det vapen, som under General von Cardells ledning tillvann Svenska namnet så mycken heder, samt egde utmärkelsen att under 1813—1814 årens fälttåg hos denne !Ffi It Artilleriets utmärkte Chef tjenstgöra såsom StabsAdjutant, i hvilken egenskap UnderLöjtnant Waij 1813 bevistade bataljerne vid Grossbeeren, Dennewitz, Elbstranden, Dessau och Leipzig samt 1814 fälttåget i Norige. 1819 begärde Waij, drifven af intresset för det vapen, han tillhörde, och den vackra talang, han egde och ville utbilda, K. permission att på utrikes ort studera »Krigsoch Målarekonsterna». Hans underd. begäran afslogs och Waij tog afsked, samt hugnades härvid med Löjtnants anciennitet. De båda konster, åt hvilka Waij velat sig egna, reducerades således till en och han hamnade också omsider som Ritmästare med Professors värdighet i Upsala med 75 t:r spanmål i lön och boställe. De privata lektionspenningarna voro beräknade att fvlla bristen, men genom de Rikets Gymnasier och Upsala Katedralskola numera tilldelte Ritmästare-tjenster, finner ungdomen den åldrige Ritmästaren vid Universitetet allt mera umbärlig; och den fördel, Waij härigenom vinner, att mera ostörd egna sin omvårdnad åt sin mycket sjukliga familj, kan kännas bitter nog, så mycket hel - Den 1 December f. m. 57 dre sorn ingen löneförhöjning vid sednaste reglering kom hans till indragning afsedda tjenst tillgodo. Från sina fälttåg har väl Professor Waij inbragt en varaktig, ja! rik skörd, ty han hemkom med medaljen för tapperhet i fält och med ett utmärkt hedrande vitsord af General Cardell. Men den fiendtliga kula, som en gång vid Leipzig var på väg att äfven göra Waij kompetent till en liten efterskörd ur R. St:rs pung, nöjde sig med att genomborra hans rockskjört, och Waij blef utan kompetens till blessyr-pension.
Hans första tanke gälde den nya kompositionen, hans andra Berta – och med denna sista tanke kom allt det bundna, tyngande i hans äktenskap bjertare än någonsin för honom. Det var som dimma och töcken och grådask, efter ett bad i solljusa rymder. Han gjorde en hastig toalett och smög sig derefter in i Bertas rum. Hon sof ännu; han stälde sig vid sängkanten och betraktade henne, – hon var förtjusande der hon låg med det blonda hufvudet mot kudden, men han märkte ej hennes skönhet. O, att hon ej vaknade ... att hon ville fortsätta att sofva ... Han sammanpressade läpparne och knöt sina händer. Nej, ännu ville han ej känna bojan – först några ögonblicks frihet. Ett slags vildhet grep honom, han sprang efter notpapperet, tog sin hatt och skyndade ut. Han visste hvilka stormar han gick att uppväcka, men det fick gå hur det ville – bära eller brista – han brydde sig i denna stund ej om mer än en sak i hela vida verlden – och det var att få bedja henne, den okända, genomgå hans komposition. Han styrde sina steg ned åt brunnen; om hon var uppe så här tidigt, skulle han troligtvis finna henne der. Men hon var ännu icke nedkommen. Han vankade omkring, otålig och nervös; minuterna föreföllo honom som timmar. Slutligen fick han se henne komma ned skogsvägen – och lyckligtvis ensam. Utan att lägga band på den glädje, som återspeglades i hans ansigte, skyndade han genast emot henne, presenterade sig och bad henne förlåta, att han så här utan rekommendation från någon gemensam bekant vågade tränga sig på henne. Hon tycktes emellertid icke blifva hvarken förvånad eller, förnärmad häröfver. Hon böjde på hufvudet, smålog och räckte honom med ett förtroligt och vänligt uttryck sin hand. »Ja, egentligen skulle ni ej behöft presentera er», sade hon med en litet skälmaktig blick, »ty, fastän ni icke tyckes erinra er det, äro vi gamla bekanta. Han förstod ej hvad hon menade. Han betraktade henne med en forskande och förvånad blick.
Kon^k Ngj:l, som slädse sdlil uppmunlrg sädgne k»ensl<g^er oell ksndlin^gr». kvillrg länck» kä-derneslkrndet lill n^llg velt kecker, 6sr, sedsw vice 24lmirglen osli Oommendeuren gk Ron^I. Ugj:ls 8vL>ds-0iden med 8long körsel m. m. 0/r.^a/ rr/' /v//o/^ 4en 3o n lisl lidno A^ril med doileir skräll» gesell 8i^ j Mder dorg käslg kikels sl-iniiers 8lgls-Hls!tolts u^s,- mgrlcssmkel srä den nyllg, nämnde vice ^.mir.gl lillslcvndgl de lorengde ll>- jcenss sL v sk Örko»ssom llgsdeks-sjökn t ^ medeksl del gk Iionvm» under 1)rrgliolvL är, iiilil! sin död. korlsglte sjö-eligrlW-grkele, elt v eric, sorn gjort körk.illgrens >n,inn krejrlgdt KIgnd Hurspes gllg ngvigernnde nxlioner; oell vill KonAi.
Expeditions - Utshottet: Herr Cederschölds, Pehr Gustaf, den 2a .November f. ro, på bordet lagda motion, attalia Kongl. Majrts Kådiga Propositioner och Skrifvelser, samt från Utskotten inkommande Handlingar måtte genast tryckas, och i Riks-Stånden utdelas, S. D, Remitterades Till Stats - Utshottet : Herr Thoms, Wollrath, den 22 dennes f.-rn. på bordet lagda motion, angående användandet - ■Pros. Uldr, d, ssss Nav. ms, 57 Hands af Creditivet till Spanmåls uppköp under missväxtår, jemte de af åtskillige Ledamöter» rörande samma ämne denna dag afgifae yu Handen, S. D. Vid förnyad föredragning af Herrar Comiterades till Grundlagarnes och sistiidne Riksdags Besluts felfria tryckning den 10 dennes afgifne, samt den 24 derpåföljde på bordet lagde Memorial, innefattande berättelse om verkställigheten, af det Herrar Comherade lemnade uppdrag, fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial borde läggas till Handlingarnc, Den s8 November 1828. Från Högloft. Ridders&apet och Adeln. 5. Remitterades till Stats -Utskottet? t;o Herr Montgommeries, Gustaf, den 25 deanes på bordet lagda motion, om NummerSi/t, till K, St, Prof) zssS — 1829, 9;de garni, 3 *3 Vrot. Utilr, (1. as Hov. isai. Lotteriets afskaffmde jemte de af Hart* Excellence Herr Grefve af Watterstedt.
Till och med i England — delta land, som anses vara det mest praktiska, — egnas barnens tid i de yngre åren nästan uteslutande till språkundervisning. Jag anser, att man icke bör bibringa barnet en mängd kunskaper, som det icke kan smälta, ty det tjenar till intet, utan åstadkommer blott de 138 Den 10 Juni f. m. fel i undervisningen, hvaröfver nian för närvarande klagar. Man bör blott undervisa det i sådane ämnen, sorn bringa reda och ordning i dess idéer och stärka dess tankekraft, för hvilket ändamål intet ämne är lämpligare än latinet. Vill man göra sig lustig på skolfuxarnes bekostnad, så kan man göra det på sådane personers, som studerat andra ämnen än latin. Jag tror icke, att man skall hafva svårare att finna en pedant bland andra än bland dem, som studerat latin. Skolfuxen finnes och kommer alltid att finnas, men det är icke latinet, som skapat honom, utan det är uraktlåtenheten hos honom sjelf att skaffa sig den yttre bildningen. Jag afstyrker fortfarande, att R. St:r skola ingå till K. M:t med en skrifvelse i ett ämne, der de, enligt min tanke, icke äro kompetenta domare. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels afslag å Utsk:ts lörevtde hemställan och förslag, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till desamma, hvartill svarades många nej jemte åtskilliga ja, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utföllo med starka ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Sedan votering blifvit begärd, uppsattes och justerades följande voter:s-propos.: »Hen som bifaller Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskrts å sidan 10 af Betänk:t N:o 118 gjorda hemställan, jemte den dertill hörande punkten litt. c; röstar Vinner nej, afslår R. o. Ad. ifrågav:de hemställan och punkt».
Då kommunen har fått sig ålagd skyldigheten att försörja sina fattige, den ene så väl som den andre, bör den ock hafva någon garanti att icke en för långt utsträckt frihet, vare sig i sjelf-försvaret eller i jord-afsöndringsrätten, leder till en fattigvårdstunga, hvars bärande verkar lika, om icke mera, hämmande än den inskränkning i jordafsöndringsrätten, som tillstädjes af den nuv:de lagen, och hvilken lag jag för min del anser för närvrde ganska lämplig. Då jag tillika tror att samma omdöme om denna lag är rådande i de flesta landsdelar, så tillstyrker jag att man bör stanna vid det som är. Den arbetare, hvilken åt sig bygger en bostad på en jordareal af mindre än två tunnland, måste för sin dagliga utkomst helt och hållet bero af arbetsförtjenst hos andra, och detta hela året om. Men är ännu fullt gifvet att sådan arbetsförtjenst alltid står att finna? nej långt derifrån. En tillfällig arbetsförtjenst eller hoppet om en fortvarande sådan har redan, med den inskränkning i jordbesittningsrätten, som nu finnes, förledt mången att åt sig uppresa en s. k. backstuga, och följden, der ingen jordlapp finnes att lemna förlag till uppehälle, har blifvit, att då arbetslörtjensten trutit eller blott några dagars sjukdom inträffat, kommunen måst ikläda sig den försörjningspligt lör backstugusittaren och hans familj, hvilken, till följe af hans frihet i sjelfförsvaret och jordbesittningsrätten, principielt bort åligga honom sjelf. Två tunnland, som enligt nuv:de lagen är minimum för ständig jordafsöndring, medger möjligheten att föda en ko eller några mindre kreatur; de medgifva möjligheten till skörd af födoämnen, och, med dessa, förlag, då icke dagsarbetet fyller dagsbehofvet. Ett halft tunnland medgifver ingen af dessa möjligheter; en så liten areal lemnar blott rum till byggnadsplats, gårdstomt och möjligen en liten kåltäppa, till hvars bruk menniskokraften ensamt måste anlitas; en sådan areal medför ej besutenhet i ringaste grad.
Mgjtt täcktes till be, redande af nödig jemkning opk lika fördelning af Roterings-bördan, i Nåder anbefalla en ny ■undersökning angående Roteririgen i Skänka Ranert, Men att, derest alldeles förändrad eller ny Rotering skall finnas af nöden , och KonglMaj:t af sådan anledning , efter vederbörande® hörande, skulle ny Instruction utfärda, i sådant fall den af sista Rotering9-Committéen följda grund af Hemmanens godhet och afkastning, må orubbad bibehållas; helst Bonde - Ståndet för sin del, med afseende å den olikher, som för närvarande befinnes emellan olika Heman , anser af stor vigt och nödvändighet, att ej hemantalet utan förenämnde grund af Hemmanens afkastning må tjena till rättelse, så vida denna, lika med andra Hushålls bördor, skall varda jemnt och i förhållande till hvars och ens förmåga fördelad; Om hvilket beslut Respeptive Med-Stånden skulle vördsamt och vänligen underrättas, med inbjudning att deruti sig förena. S, ITFöredrogs Stats-Utskottets den 4 den.' nes afgifne och sistlidne Plenidag på Bordet lagde Utlåtande öfver Riksdags-Fullmägtigens Pehr Bengtsson från Halland Memorial, angående Tullveds uppbörden i Halmstad; Och fann BondeStåndet för godt, att Stats-Utskottets Utlåtande bifal la. S. D. Föredrogs ett från Högvördige PresteStåndet ankommit Protocolls-Utdrag af den 5 i 604 Prof. Utdr. il. 8 Junii 18 i 8. denna monad, innehållande, att efter öfverläggning om Lag-Utskottets förnyade Utlåtande, rörande det af Kongl. Maj:t till Riksens Ständers antagande framställde förslag till ny ConcoursLag , hade Hpgvördige
Iingars och upplysningars meddelande Landscamereraren efter möjligheten borde tillhanda gå, hvarjemte det skulle vara vederbörande jordegare obetaget, att afgifva de underrättelser och påminnelser, de funne nödiga, och hvilka till sin verkan och beskaffenhet borde af committerade granskas och pröfvas: att roteindelningen skulle ske Socknevis, och efter Kyrkogällen, så att hvar Socken och Capell linge sitt vissa antal Soldater; committerade likväl öppet lernnadt, att, derest omständigheterne sä behöfde, annorlunda besörja om verkställigheten, och äfven sammansätta rotar af hemman ifrån särskilde Socknar, Härad och Fögderier, då deras belägenhet sådant fordrade: att committerade sorgfälligt borde tillse, att alla rotering underkastade hemman och lägenheter blefve i rote satte, och ingen derifrån undantagen, så framt icke på något ställe en lägenhet skulle öfverblifva, som ej fullt utgjorde en rote och, förutan stor olägenhet, ej kunde med andra sammansättas, i hvilken händelse committerade egde föreslå, huru en sådan lägenhet måtte pä annat sätt komma roteringsinrättningen till godo: att hemman af större mantal och förmånligare beskaffenhet borde först insättas i hvarje rote, hvilken derefter komma att fyllas af mindre hemman eller lägenheter: att ett och samma hemman icke borde läggas under flere rotar, så framt icke omständigheterna sådant oundgängligen för - E«sv. och Elton. Utsk.
Då emedlertid bestämda stadganden i dessa afseenden äro nödvändiga, får jag, med den rätt § 56 Riksd.Ordn:n mig tillägger, föreslå, det R. St:r måtte besluta: l:o Att stadgad lösen för den bränvinsbrännings-redskap, hvilken, till följe af de förändrade vilkoren för bränvins tillverkning, i behörig tid och ordning till inlösen af allmänna medel aflemnas, skall, för hvar och en dertill berättigad, vara att å länets landt-räriteri utfå, när helst, efter tre månader sedan aflemnandet skett, han sig dertill anmäler. 2:o Att medlen härtill utbetalas af Riksg:sKont., efter reqvisition från StatsKont., så tidigt, att egarne lill redskapen kunna utfå hvad dem tillkommer inom den derför bestämda tiden. Om remiss af denna motion till StatsUtsk. anhåller jag vördsamt. Remitterades till StatsUtsk. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 11 och 17 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 313, i anledn. af erhållne återremisser å Betänk. N:o 262, ronde ifrågastäldt anslag till bildande af en teknisk skola i Börås. I sammanhang härmed lät Hr Gr. o. Landtm, upläsa ett från BorgareSt. ankommet prot.-utdr. N:o 508, innehållande inbjudning till MedSt:n att instämma i det af BorgareSt., i anledn. af förevaride Utlåt, fattade beslut, hvilket, enl. nu jemväl upläst prot.-utdr. N:o 501, innehöll, att, med afslag till Utsk:s yttranden, BorgareSt. för sin del, med bifall till Hr Rydins motion, beviljat ett anslag af 5,000 R:dr årligen under nästa Statsreglerings13 H. 22 338 Den 21 Oktober. period till en teknisk skola i Borås med enahanda vilkor, som vid anslag för dylika skolor förut äro bestämda. Hr Tersmeden, Pehr Reinh.:
Utskottet tror, på grund af allt detta, att den vinst Entrepreneuren möjligen af sitt anbud kunde hemta, hvilken i allt fall icke synes blifva särdeles stor, endast kan för honom beredas derigenom, att han, såsom icke bunden af andra föreskrifter, än dem Contractet bestämmer, eger mera frihet att så anordna sitt biträde och fördela göromålen, att en jemnare sysselsättning såmedelst kan åstadkommas, och ifrågavarande kostnader alltså i någon nion nedsättas; varande i alla fall besparingen för det allmänna vid jemförelse med hvad Bihangets tryckning vid sista Riksdag kostade, uppenbar, enär derför då utbetaldes, enligt Bilagan N:o 6, till i83a års Revisions-berättelse om Riksgälds-Verket, 4°»141 Ä;dr 6 sk. io r:st., som , fördelade på nämnde Bihangs r,348l ark, gör i jemn summa 29 R:dr 32 sk. per ark, oberäknadt allt skrifvarebiträde, äfvensom kostnaden för correcturläsning, skrifmaterialier, Registrets upprättande och tryckning m. ro., hvilket allt uti det nu gjorda anbudet innefattas. De af Utskottet således nu i ofvanberörde måtto framlagda beräkningsgrunder för det gjorda anbudets antaglighet styrka alltså till alla delar hvad Utskottet förut derom yttrat.