Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I förberedande klassen undervisas i kristendomskunskaperna och Luthers lilla katekes med förklaring, utdrag ur bibliska historien. Skrivning dagligen i svensk och latinsk stil, övas högläsning, huvudräkning och vid tavlan början till sifferräkning, rättskrivning och grammatik samt de som vill fortsätta den litterära vägen, grunderna i latin. De flyttas sedan till andra klass där undervisning gives i salighetsläran, latin, välskrivning, att muntligen och skriftligen uttrycka sina tankar på modersmålet, grekiska, fäderneslandets och gustavianska ättens historia och aritmetik. Tredje klassen lär sig fortsättning på salighetsläran, latin med de latinska poeterna, grekiska, historia, geografi, de vänjs vid vacker handstil och att stava rätt. Fjärde klassen eller s k rektorsklass där rektor och konrektor undervisar i att skriva latin, fortfares med förklaringen av katekesen, grekiska, fäderneslandets historia, allmän historia, geografi, räknekonsten med regula-de-tri och geometri. Efter ett eller två år i denna klass anställs förhör inför biskopen och man får flytta till gymnasium. Både i trivialskolan som i gymnasiet börjas dagen klockan 7 på morgonen och avslutas klockan 5. Den första timmen anslås till bön och bibelläsning. Onsdag och lördagseftermiddagarna anslås till körsång och instrumentalmusik för dem som har fallenhet. De övriga timmarna i veckan schemaläggs av rektor i samråd med de övriga lärarna. Sedan konsistoriet granskat fästes schemat på en tavla i klassrummen. Sista veckan i varje månad anställer lärarna repetition på vad som lärts under de sista tre veckorna, för att eleverna säkrare skall behålla vad de lärt. Lika sker förmiddagarna under den första veckan på en ny termin, då man repeterar det man läst föregående halva året. På eftermiddagarna har man föreläsningar om det väsentligaste i någon god handbok om hälsans bevarande. Till att undervisa i körsång anställs, en helst litterat person, som också kan biträda läraren i den första gemensamma klassen, om elevantalet blir så stort, att en lärare inte ensam kan sköta undervisningen där. Han får då någon del av djäknepengarna och får räkna enkla tjänsteår om han framledes vill bli präst. Varje trivialskola har sin egen kassa, som rektor skall vårda och redovisa vid årets slut inför biskopen och konsistoriet.
Ledamöter: Herr äfwerste Kammar - Junkaren, Commendeuren och Riddaren Friherre Larl LonZe samt Herr Ofwersten, Commendeuren och Riddaren, Friherre ^äeltvärä förklarat sig wilja, i anseende till förekomne skiljaktig meningar inom Utskottet, berörde Charlas-Samling med tillhörande Plätar och Jnstrumenter för egen rakning inlösa, dock att, om Riksens Högloft. Stander skulle pröfwa det wara mera i sin ordning, att detze Samlingar för Stålens räst ning böra inlösas, sä wörö de beredde, att i sädant fall ifrän sitt anbud afstä, och detsamma till Rist sens Högloft. Ständer öfwerlemna. izZ2 Den 26 Zebruarii Uli hära meddclt sivar hafwa Högloft. Ridderstapet och Adeln samt det Hederwärda Bonde-Standet, med förklarande as deras erkänsla för detze Herrars berömliga anbud och palriokista tänkesätt, ansett Rikets närvarande behof icke medgifwa meranämnde ChartseWerks inlösande för Stats-Werkets räkning; hwaremo' sä wäl Högwördige Preste-Ständet som det Wällofl. Borgare - Ständet yttrat, att berörde samling med dithörande Jnstrumenter, enligt dera till Stats - Utskottet lemnad upgift, mä, för Statens räkning emot den upgifna summa 15,002 R:dr Banco inköpas, hwarwid Högwördige Preste - Ständer ansett, att hos Kongl. Majtt bör underdånig anhållan göras, det Landtmäterie-Contoirer mä i Näder anbefallas, att om Jnstrumenternes förwarande samt Chattornes afdragning och försälj, ning foga tjenliga anstalt, men det Wällofl. Borgare-Srändet äter kill Stats-Utskottet öfwerlätit, att inkomma med Förflag, huru detze Chartor och Jnstrumcmer skola till framdeles ersättande af denna ul« gift säkrast kunna anwändas.
Får jag nu också i all anspråkslöshet komma fram med en tanke om » Jul och julklappar » och få rum för densamma hos Idun, likasom jag lifligt önskar hjärterum därför hos Iduns flitiga julklappsarbetande läsarinnor? I kära svenska systrar, som just nu ha edra älskande hjärtan och hufvuden fulla af tankar på julfröjd och julgåfvor, läggen dem åt sidan för en stuud eller, ännu hellre, uppoffren några af dem för min lilla framställning! Jag skall försöka att inte säga för mycket, och dock blir mitt hjärta öfverfullt, när jag tänker på mitt ämne. Men låten mig först, innan jag går vidare, se Eder in i ögonen? Riktigt! Annu stråla de i oförminskad glans. Ännu rodna sammetslena kinder, och ännu finnes ett öfvermått af hälsa och lefnadslust, ett rikligt öfverflöd af lyckliga känslor och leenden vid tanken på alla de glada öfverraskningar, som I stån i begrepp att göra, och alla de vackra och kärkomna gåfvor, som I skolen komma att få. Men skall det också så vara några veckor längre fram i tiden? Fars älskade villiga » tös », mors allrabästa hjälpreda, skall hon äfven då stråla af hälsa och lefnadslust? A c k nej! Bleka skuggor smyga genom hemmet. Far vill ha ett ögonblicks hjälp att leta reda på en undangömd bok eller dagens tidning. Alltför gärna ville han äfven ha ett litet sällskap på sin hvil otimme, men tösen har » inte tid », » alldeles omöjligt ». Far drager en suck och går helt resigneradt åter in på sitt arbetsrum med en innerlig önskan, att julen » väl vore öfver », att hans flicka hade litet mindre julklappsbestyr och litet mera tid för honom. Och mor, som har stök och bestyr med julstädning, julslakt, julbak m. m., dubbelt så mycket göromål som eljes, hon näns inte säga något åt flickorna, ty hon vet, hur olyckliga de skulle känna sig, om » klapparne » ej blefve färdiga. Från morgon till kväll gå hennes trötta fötter oförtrutet omkring, på det intet skall blifva ogjordt till den stundande helgen.
Vid sådant förhållande och då jag å ena sidan i egenskap af Representant icke får eller vill frånkänna Ri“ kets Ständer rättigheten att genom sina Revisorer tillse och granska Armeens PensionsCassa, med inskränkning till de inkomstposter, hvilka är o verkliga Statsmedel, mäste jag likväl å andra sidan och, i egenskap af Ledamot i PensionsCassaStyrelsen, reservera den enskildta ägande-rätten, att icke Rikets Ständer må träda den för nära, och lägga händerna på enskiltes medel, samt å dem påtrycka någon publik stämpel, för att sedan derifrån i en framtid härleda Stateus rätt att måhända taga hela Cassan. Jag anhåller således alt till granskning icke måtte ifrågakomma några andra medel, än StatsCassans tillskott. Friherre af Nordm: Herr Lefren har fullständigt utredt förhållandet med PensionsCassans medel, men hittills har man icke i Räkenskaperne åtskilt Statens tillskott, och Cassans egna medel, utan de hafva gått under en gemensam förvaltning; således skulle det blifva en betydlig förändring i räkenskapen äfvensom i förvaltningen, om en serskild redovisning för hvardera skulle anbefallas. En Cassa finnes redan i detta skick, nemligen tillkommen dels genom allmänna, Deli 12 O c to ber f. m. 45 dels genom enskilta, bidrag, och Rikets Ständer hafva beslutat, att densamma skulle, så vidt den består af allmänna bidrag, granskas; men följden bar varit, att man måst framlägga räkenskaperne i sin helhet. Jag hemställer till Ridderskapet och Adeln, om, då Armeens Befäl med sina knappa löner sammanskjuter största andelen i denna PensionsCassa, och räkenskapernas granskning ovillkorligen skall tryckas* ändamålet icke är vunnet; ty detta måtte icke vara något annat än att efterse, att med inkomster och utgifter gått ärligt till, och det har man redan vunnit genom Krigsbefälets granskning. Jag yrkar likväl icke derföre, alt Ridderskapet och Adeln skall afslå Utlåtandet, utan förnyar min hemställan, att Ridderskapet och Adeln må förklara sig anse granskningen för närvarande icke vara af beliofvet påkallad, med lemnad rättighet, att vid en kommande Riksdag det må bero på då samlade
Någon tid efter kontinenlal-systemets fall måste äfven en mängd hvitbets-socker-fabriker i Frankrike nedläggas, men åtskilliga af dem fortforo och emolsiodo äfven genom förbättringars införande i beredningssättet det utländska sockrets konkurrens och i sednare lider har fabrikernas antal så väl i Frankrike som andra länder pä kontinenten, till följd af beredningssättets ytterligare utveckling, i en ovanlig grad ökats. Såsom ett bevis på konstens framsteg får-jag nämna, att då man under kontinenlal-systemets tider sällan fick mera än 5 proc. socker af betan, så erhåller man dereremot nu för tiden 8 proc. socker deraf. Hrnne påminna sig, alt för några är sedan gjordes i Skåne försök att af hvitbetor till verka socker. Detta försök misslyckades, icke derföre att man ej lyckades utpressa saften ur betan, utan emedan man icke förstod sig på krislallisations-methoden, så att, dä hvilbetssafteh skulle förvandlas lill socker, så erhöll man endast en till ganska fä ändamål användbar sirup och nästan intet socker. Alen genom den förbättrade kristallisations-melhod, som i sednare tider blifvit' införd, erhåller man numera vanligen 6 proc. socker och 6 proc. sirup. Sirupseller safl-qvanliteten förblifver alltid densamma, ehvad betans sockerhalt är större eller mindre, så alt om betan innehåller 13 proc. socker, er hålles deraf 7 proc. kristalliserad! socker och 6 proc. sirup; om betans sockerhalt är 14 proc., så får man 8 proc. socker och 6 proc. sirup o. s. v. Såsom stöd för sio åsigt i detta ämne har Hr Bildt åberopat den framställning deraf, som Doktor Liebig gjort. Jag beklagar, alt Hr Bildt tåkat att hämta sin kännedom i detta ämne från bemälde Doktors skrifter, ty denne man kan ej anses såsom opartisk, enär han är en af hvitbets-sockers-tillverkningens hätskaste motståndare och en förkämpe i den stora s, k. sockerstriden, som f. n. utkämpas emellan så väl Tysklands som andra länders vetenskapsmän och isynnerhet kemister.
Mot förändringen i 39 §., enligt hvilken det hädanefter skulle komma att bero af socknarne sjelfva att sig förena om gemensam Mantalsoch Skattskrifning, med förut icke egande rättighet dertill lör hvarje socken särskildt för sig, så liten och närbelägen en annan den än må vara.« 3:o af Herr Komminister Beckman: »Sedan, genom Högi. Slats-Utskottels Utlåtande, N:o 74, stats-fy llnads-summan i afseende på ordinarie statsreglering en blifvit uppgifven till 1,017,390 R:dr, och derifrån dragits det öfverskott af 268,000 R:dr, som, 4853 års bankovinst oberäknad, uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof antagits böra uppkomma efter utgående af anslagen för en gång eller på vissa år, och då således den nu yppade statsbristen endast utgör 749,390 R:dr, anser sig reservanten hafva än mera giltig anledning att vördsammast fästa Rikets Högloflige Ständers uppmärksamhet på det af honom, uti motion inom Högv. Preste-ståndet, framställda förslag, att den allmänna bevillningen måtte intill nästkommande statsreglering nedsättas med en tredjedel (j) emot dess nu varande belopp. Ehuru den verkliga statsbristen icke visar sig förr än uti Riksdagens sista stunder, förmenar dock reservanten, att den skall fullt kunna betäckas genom något öfver 1,300,000, som, efter den fö - Bevillnings-UtskoUels Betänkande, N:o 4. 35 reslagna nedsättningen, komma att i bevillning utgöras.
Till utförande af jernväg sarbeten för Statens räkning hafva Rikets Ständer anvisat följande anslagssummor, att från Riksgälds-kontoret utbetalas, nemligen: l:o, för fortsättande och fullbordande af södra stambanan i den redan beslutade sträckningen från Mullsjö till närheten af sjön Salen, Tio millioner Etthundrafemtio tusen (10,150,000) R:dr; 2:o, för påbörjande af östra stambanan från Cathrineholm öfver Norrköping och Linköping, vester om sjön Sommen, till trakten af Nässjö, det för anläggningen af sträckan mellan Cathrineholm och Norrköping erforderliga belopp, Fyra millioner Tretio tusen (4.030,000) R:dr; 3:o, för norra stambanans byggande från Stockholm till Upsala, öster om Sigtunafjärden, Fyra millioner Sexhundrasjutiotvå tusen (4,672,000) R:dr; 4:o, för vestra stambanans framdragande till Clara sjö och en bangårds anläggande derstädes, gemensam för vestra och norra stambanorna, Tre millioner Sjutio tusen (3,070,000) R:dr; 40 Ståts-Utskottets Memorial N:o 220. 5:o, för nordvestra stambanan, nemligen: dels för utförande af förberedande arbeten å sträckan från riksgränsen, nära Eda glasbruk, till trakten af Arvika, Sexhundra tusen (600,000) Ridr, jemte den blifvande behållningen å statslånefonden, beräknad till omkring Fyrahundra tusen (400,000) Ridr, dels för banans framdragande från lämplig punkt på vestra stambanan i trakten af Porla öfver Degerfors och Christinehamn, Fem millioner Trehundrasjutiofyra tusen (5,374,000) Riksdaler.
Ständers Allmänna Besmärs och Occonomie-UtflottS Betänkande af den Zo Zanuarii detta Ar, i anledning af Herr Prosessoren Doctor lUravsuksIckts Memorial, om minnande af en nödig och mera allmän Läkarewärd pä Landet. Hwad i detta Betänkande först rörer den af Professor Irafvenkslckt förestagne tillökning i Provincials Medicorum Löner, ansag Ständet tillhöra ssclfwa Stak? Regleringen, och kan derföre icke utan i sammanhang med densamma sig deröfwer pttra. Hwad äter widkommcr den förestagne rättighet till befordran cch beräkning af Z:nc tienste-är för Medicinä - Licentiater samt 2:ne för Chirurgie Magistrar inom Preste-Ständet, fann Ständet, s-om altid med tillfredsställelse ser an - 616
St. måtte hos K. M. i underd. anhålla, att under tiden och Den 8 December. intill nästk. riksdag tolagen icke niå okas eller någon ny tolag beviljas.” Formen för detta tillstyrkande bevisar, att Utsk. ansett frågan vara af oeconomisk natur eller sådan, att det vore beroende af Konungen att behandla den efter dess eget godtfinnande. Här har tillräckligt blifvit utredt, att frågan är af bevillnlsnalur; men orsaken, hvarföre meningarna i detta fall inom Utsk. voro så delade, att man på ingendera sidan tordes påyrka votering derom, utan öfverenskom om den medelväg att lenina saken oafgjord, var den, att man var öfvertygad, att tolagen på vissa ställen verkligen var af oeconomisk natur, men på de flesta ställen och i allmänhet taget ej kan anses såsom annat än bevilln.; ty att den inverkar på tu 11 hevi lin. lärer af ingen kunna bestridas. Om man hyser den åsigt af 60 § Reg.F., som Hr af billbergh framställt, är det tydligt, att man äfven kommer till samma resultat sorn denne värde ledamot; men då kommer man också till den conclusion, att blott Konungen åt en skatt gåfve något sådant namn, som ej är upptaget i 60 §, skulle Konungen äga rätt att pålägga denna skatt, It. St. oåtsporda. Så tror jag dock icke, att Representationen någonsin tolkat grundlagar, eller att Konungen kommer att tillämpa densamma. Det har, såsom skäl hvarföre frågan borde anses vara af oeconomisk natur, blifvit framstäldt, att den blifvit behandlad af Oecon.Utsk. Jag ber att i R. o. Ad:s minne få återföra marchen af denna frågas remiss. R. o. Ad. remitterade den till Itevilln.Utsk. och ansåg den således vara af bevillntsnalur. Bevilln.Utsk. återsände frågan och förklarade sig icke dermed kunna taga befattning. Då återsände R. o. Ad. densamma till Bevilln.Utsk. och förklarade således för andra gången, att Ståndet ansåg frågan vara af bevillntsnatur.
Herr Grefve Liljencrants’ motion, hvilken blef af Herr Ekenman såsom sin upptagen, remitterades, jemte afgifna yttranden, till Bevillnings-Utskottet. I öfrigt lades det åberopade Protokolls-utdraget, samt de öfriga tvenne kommunicerade motionerna till handlingarne. S. D. Föredrogs och bifölls Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o 1, om antagande af två kanslister utöfver den i Riksdags-Ordningens 24 § bestämda kansli-personal. S. D. Borgare-Ståndet valde, vid Låne-kontoret i Götheborg: För den Revision, som begynnes den 1 Mars 1854: till Revisor: Fabrikören Julius Lindström, till Suppleant: Grosshandlaren C. O. Kjellberg; För den Revision, som begynner den 1 Mars 1855: till Revisor: Herr Rådmannen A. W. Björck, till Suppleant: Handlanden i Uddevalla H. Pettersson; och För den Revision, som begynnes den 1 Mars 1856: till Revisor: Handlanden i Uddevalla Paul Berg, till Suppleant: Handlanden derstädes Anders Wahlstedt; vid Låne-kontoret i Malmö: För den Revision, som begynner den 1 Mars 1854: till Revisor: Grosshandlaren i Malmö Gabriel Hedman, till Suppleant Herr Consulen A. C. Holm, äfven boende i Malmö; För den Revision, som begynnes den 1 Mars 1855: till Revisor: Herr Borgmästaren i Carlshamn J. F. Ekenman, till Suppleant: Handlanden i Carlskrona F. Bagge, och För'den Revision, som begynner den 1 Mars 1856: till Revisor: Handlanden i Ystad E. Wedberg, till Suppleant: Handlanden i Landskrona Carl Unérus, och vid Låne-kontoret i Wisby:
Gottland innehåller 24 qvadrat mil och äger 1098 Henrman 3 men af denna areal vidd är omkring |cdelar skogsmark, hagar och utmark, och då circa 53,000 tunnland myror och alla vägar från den återstående delen af Öns arealvidd afdragas, återstår ej mycket öfver fidei af hela viddén, sorn är till åker och äng od-^ lad. Då man derefter fördelar hela arealen på 1098 Hemman, torde man lätteligen finna, att dessa Hemmans vården ingalunda kunna jern* förås med Hemmansvärden i Östergöthland; och då man härtill ihågkommer, att Allmogen på Gottland betalar full tionde till Prästerskapet, att Hemmanen äro af Kronoskatte natur, och således starkt onererad?, torde man ej hafva anledning påstå, det denna Provins, i jemförelse med Östergöthland, sorn till stor del består af Frälsehemman, bär ett för lågt Jdemmansvärde. Ifrån 1813 har på Gottland Icke dessmjndre Hemmansyärdet vid taxerin* garne ansetts böra ökas, och blifvit förhöjdt, då deremot i Östergöthland ifrån samma tid, Hemmanvärdet blifvit nedsatt långt under det rätta. Och det är just derföre, att jag tror det vore nödigt sätta en gräns emot dylika missbruk, hvilka sträckt sig till flere Provinser, som jag för min del tillstyrker, att mfö Den 22 Jurin f. m, ptmiberälgsingen, såsom det, enda säkra correctiv mot minskning af Hemmansvärdet? måtte antagas. Herr af Brinckman, Gustaf: Sedan BeviH pingsUtskottet så omständeiigt förklarat anledningen till dess förslag om en minimiafgift å Fastighetsvärdet för hvarje Län; och den siste värde Talaren, Herr Friherre Cederström på ett så upplysande sätt utredt förhållandet emellan Gottland och Östergöthland; så återgtår endast att tillägga, det Bevillningsutskottet, långt ifrån att bereda sanction åt en ojämn beskattning, tvärtom sökt att sanctionera ett jemt förhållande emellan alla Län i Riket, lämpadt efter den Bevillning, hvarje
v. s. f r å n v ä n s t e r (u t o m vänsterhändta), renässansens af d e t vä- Iakttager ett former, betingas det i våra gifva lämpligt uttryck af plats i rummet tyska korrespondens hans hans inredstorleken sentligen af dettas belysning, o c h v a n l i g e n bord. och är h a n papperet I unarbete. dem han beotrefnad. föring till drag och redan e l e m e n t e n till i sin utstyrsel för består allmänna alltid, intryck. » skräpa n e d » de och verket s å s o m ett slag den olika inventiös fullkomliga labyrinter af lådor o c h fack, fönster. allt m e r b ö r j a t rum », och ler har sig, att drifver tvärtom. d e t är deras lagom moderna skrifbord, så smakfullt, skrifbord bord, s o m har de skräpigt aldrig med den rum » trefnad, enahanda. än i uppsättaf b o n i n g s r u m, är väl trefnaden » herrns nad. Utan men med rummet Skrifrum. en om glasrutorna spänna gröna sidenjalusier o c h såmedels dölja bibliotekets p r y d l i g a ryggar, förefaller oss föga tilltalande. R u m m e t är a f allra v a n l i g a s t e, e n k l a r e Stockholmstyp, nästan kvadratiskt, m e d två fönster, kakelugn i hörn o c h en dörr p å hvardera af de t v å väggar, s o m bilda detta Kvartalsprenumeran å Idun och / duns Modetidning att nu ter erinras ofördröjligen om förnya prenumerationen för det stundande oktoberkvartalet, på det intet afbrott i expeditionen må behöfva förekomma. Ett genmäle. Med anledning af min i n:r 32 af Idun införda uppsats: » Brutna förlofningar », har » Titti » ansett sig böra uppträda för att bekämpa åsikter, hvilka tyckas förefalla henne vara af särdeles farlig, ja, nästan samhällsvådlig natur.
Maj, 30 Juni och 21 November 1835 samt den 18 Maj 1838. vid f jortonde punkten öfver Kammarärenden den 5 Augusti och 19 December 1835, den 13 Juli 1836 och den 14 Maj 1839 samt öfver Handels och finansärenden den 13 Augusti 1835. vid femtonde punkten öfver Handels och finansärenden den 15 Maj 1839. vid sextonde punkten öfver Krigsärenden den 29 November 1839. Och anförde Herr Justitieombudsmannen härvid muntligen, att som, efter hvad det uppläste anmärkningsmemorialet upplyste, första punkten deraf innefattade, ibland annat, anmärkning emot Konungens Rådgifvares den 9 December 1836 yttrade tillstyrkande, i enlighet hvarmed Kongl. Maj:t samma dag behagade nämna President i Kongl. KammarRätten, med rättighet för honom att tillgodonjuta lön, jemte taffelpenningar, efter den af Kongl. Maj:t år 1831 för KammarRätten antagna nya stat, och denna anmärkning, hvilken så ledes konrme att utgöra föremål för RiksRättens bedömande, anginge en af RiksRättens Ledamöter, nemligen Herr Presidenten af Billbergh, som till berörde embete i nåder förordnades, ansåg Herr Justitieombudsmannen sig af Lagens stadgande i 13 Kap. 1 §.
IX 148, 178, A. 178. — N:o 151, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 94: B. IX. 148, 178, A. 178. — N:o 152, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 95: B. IX. 148, 178, A. 178. — N:o 153, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 98: B. IX. 148, 178, A. 178. — N:o 154, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 99: B. IX. 148, 178, A. 178. — N:o 155, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 122: B. IX. 148, 178, A. 178. — N:o 156, i anledning af vackt motion om ändring i Kongl. Stadgan den 5 Mars 1858, angående sinnessjukas behandling och vård: B. IX. 205, 367, A. 367. — N:o 157, i anledning af väckt motion om Kongl. Théaterns ställande under ministeriel styrelse: B. IX. 205, 367, A. 367. — N:o 158. i anledning af vackt motion om upphäfvande af Kongl. Maj:ts Nådiga Reglemente för skyddskoppympuingen i Riket: B. IX. 205, 367, A. 367. — N:o 159, i anledning af väckt motion rörande en ombildning af hufvudstadens fyra 5-klassiga Elementar-läroverk: B. IX. 205, 367, A. 367. — N:o 160, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut öfver Betänkandet N:o 117: B. IX. 206, 367, A. 367; E X. 161.
JM 39, i fråga om ett af förre Bruksegaren 11. Dillner gjordt ackordsanbud. Bifölls. JM 40, angående förrättad revision af Banko-diskontverkels räkenskaper och förvaltning för år 1862. Utskottets hemställanden i lista och 2:dra punkterna biföllos och del sista yttrandet lades till handlingarne. JM 41, med hemställan om en gratifikation till vaktmästarne vid Bankodiskontverket. Bifölls. Bih. till R. St. Föredrogos och biföllos Lag-Utskottets Utlåtanden: J\s 38 i anledning af väckta motioner om ändring af 12 Kap. 2 g Rättegångsbalken ; JV2 39, i anledning af väckt motion om ändring af 12 Kap. 3 § Rättegångsbalken; J\s 40, i anledning af framställda förslag angående bestämmande af viss tid för doms afkunnande i Rådstufvurätt; samt JV2 41, i anledning af väckt motion om skyldighet för Häradshöfding att inom viss tid meddela utslag och utlemna expeditioner. Från Hogv. Pr este-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets nedan omförmälda Utlåtanden: JV2 121, i anledning af väckta motioner i fråga om grundräntornas kapitalisering. Afslogs. M 122, i anledning af dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående försäljning till skatte af de s. k. Halländska kyrkohemmanen och dels enskilda mo tionärers framställningar i ämnet. Bifölls. JVs 128, i anledning af vackt motion, angående öfverlåtelse åt Warola församling af en kroriotomt i Warola by, äfvensom om efterskänkande af räntan för densamma.