Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
yW 33. 67 anbefalla öfyer-Intendents-ernbctet, att efter denna plan uppgöra fullständig ny ritning med kostnadsförslag till läroverksbyggnad. En sådan ritning med kostnadsförslag har sedan af Kongl. Ofver-Intendentsembetet blifvit uppgjord oell vid remiss till lärarekollegiet och stadens innevånare blifvit antagen, äfvensom Kongl. Maj:ts nådiga fastställelse å densamma erhållits. Detta kostnadsförslag utvisar dock en slutsumma af icke mindre än 171.000 R:dr l{:int, deraf 153,000 R:dr liro beräknade för sjelfva läroverksbyggnaden samt 18,000 R:dr för nödige ekonomibyggnader, uthus, inredning m. m. Till betäckande af dessa kostnader eger nu Falu stad 44,000 b:dr R:mt i statsanslag beviljade vid förra riksdagen samt 44,000 R:dr s. m. hvilka, genom ett Kongl. Maj:ts utslag, Domkapitlet i Westerås förständigats tillhandahålla från stiftets byggnadskassa; derjemte har kommunen sjelf, under lifligt erkännande af sin pligt, att för det uppvexande siägtets val vidkännas alla de uppoffringar hvaraf den är mägtig, af egne medel tillskjutit 42,000 R:dr s. m., men för anskaffande af de ännu återstående 41,000 E:dr eger detta mindre bemedlade samhälle ej annan utväg, än att ånyo anlita Rikets Ständers välvilliga mellankomst. Kommunen vågar äfven hysa den glada tillförsigt, att Rikets Ständer, som vid förra riksdagen anslogo det behöfliga fyllnadsbeloppet i dä tillgänglige medel för läroverksbyggnaden, skola, sedan uppdagadt blifvit, att detta fyilnadsbelopp ej motsvarar den verkliga bristen, finnas så mycket villigare att bevilja hvad nu ytterligare behöfves, sorn kommunen sjelf denna gång ikläder sig ett, med afseende pä sina tillgångar, icke obetydligt tillskott för det goda ändamålets vinnande.
I det inre af hamnen utfaller en betydlig flod, hvars mynning är utvidgad till en insjö, som genom ett sandnäs skiljes från den yttre hamnen. Denna insjö bildar äfven en god och rymlig hamn, hvars inlopp dock är för grundt för djupgående fartyg. Sjelfva floden är deremot djup och genomflyter ungefär 18 kilometer från mynningen en annan sjö, från hvars östra strand taggigt söndersplittrade berg resa sig till en höjd, som jag uppskattar till 800 à 1000 meter; det kan dock ganska väl hända, att höjden är dubbelt större, ty vid dylika uppskattningar är man lätt utsatt för misstag. Söder om floden och hamnen stupar landet brant mot stranden med en 10– 20 meter hög afsats. På norra sidan deremot är stranden för det mesta låg, men längre inåt landet höjer marken sig äfven här hastigt till afrundade kullar om 300 till 400 meters höjd. Endast i dalarne och på andra ställen, der mycket stora snömassor hopat sig under vintern, funnos ännu snödrifvor. Några isbräer sågo vi deremot ej, ehuru man kunnat vänta att finna dylika på sidorna af de höga berg, som åt öster begränsa den inre sjön. Det var äfven tydligt, att ej heller under de närmast föregående tidskiftena något vidt utbredt istäcke funnits härstädes. Under de många utflygter, som vi gjorde åt olika håll, bland annat uppför floden till den förut omtalade insjön, sågo vi nämligen ingenstädes några moräner, flyttblock, refflade berghällar eller andra spår af en försvunnen istid. Många tecken antyda deremot, att under en ej synnerligen aflägsen geologisk tidsperiod glacierer täckt betydliga sträckor af den motsatta asiatiska stranden och bidragit att utgräfva de der förekommande fjordarne: Koljutschin-bay, S:t Lawrence-bay, Metschigme-bay, Konyam-bay o.s.v. När vi närmade oss den amerikanska sidan, kunde vi se, att kustbergen derstädes voro bildade af lagrade bergarter. Jag hoppades derför att ändtligen här få göra en riklig skörd af försteningar, något hvartill jag ej varit i tillfälle under resans föregående del.
Riks-Salen, angående billetter för Ririderskapels och Adelns familjer till ceremonien derå vid Riksdagen början: I. 15. — vid dess slut: VII. 391. —, angående inbjudning till Herr Landtmarskalken samt Ridderskapets och Adelns ledamöter för bevistande af ceremonien derå vid Riksdagens början: I. 18. — vid dess slut: VII. 390, 393. —, angående Rikets Ständers kallande att derå sig församla till alhörande af Kongl. Maj:ts Nådiga beslut i åtskilliga grundlagsoch lag-frågor: VII. 258. Riks-Ståndens Kansli-betjening, i anledning af väckt fråga om en sådan tillökning deraf, att en sammanfattning af förilandlingarne må kunna dagen efter hvarje plenum i tidningarna införas: B. 1. 109, lil, A. lil. — Protokoll: se Protokoll. Rindholiden, i anledning af väckt motion angående ersättning af allmänna medel till klockaren J. Nilsson, för liden förlust vid af honom verkställd omläggning af vägen förbi —: B. II. 173, 197, A. 197. Rior, mälthus eller badstufvor å kronohemman och boställen, i anledning af väckt motion angående upphäfvande af stadgandena om byggande och underhållande deraf: B. IV. 84, 136, A. 136; E. V. 139. Rosen, Grefve Adolf Eugéne von. Ofverste m. m., angående förhöjning af den åt honom tilldelade pension; motion al Friherre Rudolf Cederström: se Motioner. Rosen, Grefve Fredrik Carl von, dess yttranden: I. Rosensvärd, Johan Henrik, dess yttranden: I. 173; III. 553; IV. 316; VII. 113. Rotehållare och soldat, i anledning af väckt motion om förbud mot befälets inblandning vid afslutande af kontrakt dem emellan: R. I. 574; II. 5, Å. 5.
Ständer skulle finna motionen förtjena afseende, ett maximum för nämnde afgift böra bestämmas, och föreslår derföre vördsamt den inskränkning i Motionairens förslag, att fyllnads-afgiften ej må i något fall öfverstiga 8 sk. för hvarje efter 2:dra Artikeln debiterad Riksdaler; hörandes likväl, så vida den uppkomma Stalsbristen ej derigenom till fullo betäckes, återstoden af bristen tagas i beräkning, då bestämmas skall, om och till hvad belopp fyll-, liadsafgift för det näst derefter följande året erfordras. Upplysningsvis får jag meddela, att en fyllnadsafgift af 8 sk. på hvarje R:dr efter 2:dra Art. inbringar omkring 23o,ooo R:dr. För att motivera sitt afslag å motionen, har Utskottet fästat en serdeles vigt dervid, att, i händelse en Statsbrist inträffar och denna skulle genom fyllnads-afgift betäckas, medlen ej hinna inflyta förr än il år efter sedan bristen visat sig, hvarigenom motionens ändamål, som, enligt Utskottets förmenande, är alt skaffa hjelp i behofvets stund, helt och hållet förfelas — Jag beder att få erinra, alt syftemålet med Motionairens förslag ej är alt afhjelpa ögonblickets behof. Yppar sig en extra Statsbrist, så måste den för ögonblicket genom lån fyllas. Motionens syftemål, så vida jag lätt uppfattat det, är att sauvera Statens credit, alt bereda lindriga lån-vilkor, samt att förekomma, det skulden ej må ökas; och detta syftemål skall, om jag icke irrar mig, genom den föreslagna åtgärden i besydlig nion vinnas. Den invändningen emot Motionairens förslag, att fyllnadsafgiften ej kom att inflyta förr, än under det år, då Rikets Ständer åter äro lill lagtima Riksdag församlade och sjelfve då kunna vidtaga nödiga åtgärder, synes mig ej heller vara fullt gällande.
Att en ung man gycklar litet med en vacker flicka utan att ha några allvarsammare afsigter och isynnerhet när det är med en så'n stackare som du är, kära Kerttu. Seså, ska vi inte ta oss ett glas, pojkar? KERTTU, nästan vansinnig. Stanna. Med qväfd röst: Jag har ännu ett ord att säga. Se'n kan ni supa. Du hycklade kärlek under det att falskhet bodde i ditt sinne. Du störtade mig med afsigt i förderfvet. Därför skall du också få din förtjenta lön. Tar fram en ring från sitt bröst och kastar den till Ristos fötter. Med denna din förlofningsring sliter jag den sista ömma känslan ur mitt hjerta. Från denna stund ska endast hatets och hämdens lågor flamma där. Min förbannelse skall följa dig ända intill döden, ja, bortom den, på andra sidan grafven. Den skall tynga dina axlar som ett berg. Den skall tära ditt bröst som en mask, och dag och natt skall den påminna dig om hvems lycka och lif du har förkrossat. JOHANNA. Hjelp jag svimmar. YRJÖ för henne till en stol. Vatten, hemta vatten. Vappu ger vatten åt Johanna och gnider hennes tinningar. KERTTU. Vissnar redan kärlekens blomma? Bleknar redan den af kyrkan helgade och af folket ärade? Tiden är ju ännu inte kommen. Njut först den sällhet, som du har grundat på en annans förderf. Njut fröjd och kärlekslycka så länge du kan. Under tiden skall jag kretsa som en uf kring er lyckas tjäll och ropa: Hämd, hämd, hämd. Störtar ut. Allmän bestörtning. Paus. VAPPU. Hur är det med dig, Johanna? YRJÖ. Mycket illa, fruktar jag. JOHANNA. Kanske det går öfver. Bli här hos mig, ni båda. TOPPO. Det var tusan till flicka att vara argsint. Hon fräste som en riktig vildkatt. Och så stod du där, Risto, inför henne som en eländig syndare och kunde inte klämma ur dig ett enda ord. GUSTAF. Än vi andra då. Fan besitta, inte har jag heller ofta varit så handfallen som nyss.
En ylle\ .ist med arniar i, det var just hvad som behöfdes. Nu skulle hon icke behöfva g3 och frysa p i stök: och bakdagar. Jaha ja! För det \ .ar s5 likt honom: vaga, hegninda, ingra, föresatta sig med en den vidlyftigaste omstriidlighet, och så i ett ögonblicks öf \ .erilning g i bort och göra just det han föresatt sig att i c h göra. Hade han icke nu sliiugt ut penningar igen. Fyra kronor! T v i operor hade han kunnat få höra för det. Yen han \, m ett. % i Derför skulle lian t 3 sluta p i fattighuset, utan nigra operor. * *: Maltiden var slut, granen hade varit tand, barnen hade fått sina gafvor, och nu satt man och rökte i herrns \ .ä1 ombonade arbetsmm. Flickan, som var yngst af de tri, hade somnat 111 soffan. omgifven af sina leksaker, och pigan hade burit henne bort, alltjemt sofvande. Men pojken var annu lika vaken som nigonsin och sprang omkring 112 golfvet, ridande på en kapphäst och smällande med en piska. 279 I en beqriini skrifstol satt herrn, med fötterna hvilande 113. en a f dc utdragna Ifdorna i sitt skrifl&gt;orcl, och iiiira hononi, med ariiib5garne inot ett litet sybord, sntt hang unga hustru, Shörande honom med lifligt intresse, ehurn \ .iil han I h t t hade att förtiilja i ~ m sakcr,: som borde vara henne gamla och viilbekanta, niimligen hans första bukantskap nicd henne sjelf, hans obetiinksanima frieri och allt soni deriiplib följt. Viil hade det varit ett vagstycke att gifta sig 11 % s8 sini inkomster, men det tycktes g8 I m, och nian hade icke Stigrat sig.
Att sammanfoga fordna ti-' ders principer för Brotlmåls-lagstiftning, med den närvarandes, torde, serdeles hvad angår bestämmandet af straffens beskaffenhet, möta verkliga och ganska stora svårigheter. För det fall, hvarom fråga nu är, synes iakttagan, det af ofvanantydda grundsats vara af desto större vigt, sorn det skulle bero af det bortförda barnets ålder, huruvida brottet borda bestraffas enligt den serskilda Lagen, eller i öfverensstämmelse med Allmänna Lagens stadgande i 20 och 22 Gap. MissgerningsBalken, och således, i fall arne barn af olika ålder på en gång blifvit af samma person bortförde eller bortröfvade, tillämpning på en gång kunna ega rum af dessa serskilda Lagbud hvilka icke ega sammanhang med hvarandra, hvarken i princip eller detailer. Bil. till LogUiskottets Betänkande N:o 11G. 25 Utan att inga i undersökning af grunderna i allmänhet för vår nu gällande Brottmå!s~lag, eller om lämpligheten af de deri utstakade straff, haller jag alltså före, att de böra oförändrade bibehållas så länge och intill dess de kunna alldeles upphäfvas och afskaffas, för att af andra mera rättsenliga, och mot ändamålet bättre svarande, ersättas. Be-, hofvet häraf har länge varit insedt och erkändt, samt föranledt förordnandet af den Comité, sorn fått aig uppdraget utarbeta förslag till ny både Civiloch Brottmålslag; Och hvilket arbete nu mera så framskridit, att med säkerhet torde kunna antagas, det lagförslaget i hela sitt sammanhang bl ifver färdigt att föreläggas till granskning af Rikets Ständer vid nästkommande Riksdag. Under sådana' förhållanden hyser jag den öfvertygelse, att ifrågavarande lagstift-] ning icke bör ega rum annorlunda, än i sammanhang med antagandet af en ny eller omarbetad Brottmåls-lag.
Utdrag af Protocollet, hållet hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln vid Ur* tima Riksdagen i Stockholm den 2 Januarii 181S. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats* Utskottets den 24 sisth December algifne samt den 30 i samma Månad på Bordet lagde Utlåtande öfver Kongl. Majas nådiga Remiss, angående Utredningsmännens i afledne RegeringsRådst von Scbevens Sterbhus gjorde ansökninp om utbekommande af en fordran hos Statsverket, blef samma Utlåtande, i anledning af Herr Heykenskölds, Carl Fredric, deremot gjorde Anmärkning, jemte berörde Anmärkning till Ut6kottet åter - remitteradt. Ut supra. S. D. Vid förnyad Föredragning af Statsutskottets den 24:de sistledne December afgifne, samt den 30 i samma Månad på Bordet lagde Utlåtande uppå Kongl. Maj ts Nådiga Proposition, angående erforderlige kostnader i och för upplåtandet af Kungsholms KronoBränneriByggnader tili Curhus för Stockholms Stad och Län, blef samma Utlåtande, Den 5 jfamiarii. 143 i anledning af Friherre Stael von Holsteins, Corfitz Ludvig, deremot gjorde Anmärkning, jemte berörde Anmärkning tili Utskottet återremitteradr. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsutskottets den 24 sistlidne Dec. afiåtne, samt den 30 i samma Månad på Bordet lagde Memorial, i anledning af Kongl. Maj ts Nådiga Proposition af den 10 Dec. angående nödiga Medel och utvägar till Hjelmare SlussVerks Ombyggnad och vidmagthåilande, beslöt Höglofl. Ridderskapet och Adeln, att, med bifall till hvad StatsUtskottet hemställt, Kongl, Maj ts Högstberörde Nådiga Proposition skulle till BancoUtskottet remitteras. S. D. Vid förnyad Föredragning af BondeStåndets, den 23 och 27 sistledne
Så väl det nuvarande som föregående riksdagars Ekon.-Utsk. har undanskyllt sig med de stora kostnaderna. Utsk:t säger nemi.: »Man må om behofvet eller fördelarne af en sådan flyttning hysa hvilken mening som helst, så bör man likväl icke dölja för sig eller andra hvilka medel dertill erfordras». Rå grund af ett så vackert skäl har Utsk:t kommit till ifrågavarande resultat. Ar detta konseqvent? Att kostnaderne blifva stora, vill jag icke heller förneka; men det vore att hysa en alltför klen tanke om fäderneslandets resurser, att det icke skulle kunna bära desamma. Att en flyttning har både fördelar och olägenheter, kan icke förnekas, men dessa böra väl vägas mot hvarandra. En talare har yttrat, att det i Upsala skulle vara lättare att åstadkomma studierna för vetandets egen skuld. Svårigheten beror, enligt min tanke, derpå att de studerande längta efter att sjellve förtjena sitt bröd och att hastigt komma till någon anställning. Man har sagt att det skulle vara så svårt att ådagalägga kamratlif här i Stockholm. Detta är icke sannt. Erfarenheten i andra länder har också visat nödvändigheten att inrätta universiteter i hufvudstäder. Att här åstadkomma särskilda lärareanställningar med populära föredrag tillfredsställer mig ingalunda. Jag tror att verkliga vetenskapliga lärareplatser äro nödvändiga, och man borde undersöka hvad de kostade. Jag har här i min hand ett utdrag af Rorgare-St:s protokoll och anhåller att R. o. Ad. ville förena sig deri. Det lyder som följer: »Att R. St:r måtte besluta en underd. anhållan till K. M., att K. M. täcktes låta genom sakkunnige män verkställa och för R. St:r vid nästa riksdag framlägga en utredning, huruvida samt med hvilken kostnad och hvilka åtgärder ett universitet må kunna anläggas i hufvudstaden, vare sig genom inrättande af ett nytt sådant eller flyttning af det som finnes i Upsala». Jag anser detta förslag vara bättre redigeradt, och är fullt öfvertygad om, att ifall man visste kostnaderna, skulle man snart kunna votera derom. Hr Olivecrona:
Bohvele En Ridr; Hafra 3a sk.; Hvete Två Ridr; Korn En Ridr; Råg En Ridr 16 sk.; Vicker En Ridr 8 sk. samt Arter En Ridr 16 sk. per tunna; och då, i afseende härpå, Utskottet nu hemsLäller, om icke Ridderskapet och Adeln skulle vilja biträda de öfrige Ståndens mening, får Utskottet likväl, för ett motsatt fall, tillika framställa följande voterings-proposition: 2:o Den, som bifaller Utskottets förslag, att införsel-tullen å nedannämnde sädesslag, omalen spannmål, må bestämmas för Bob vete, till Hafre Hvete Korn Råg . Vicker Ärter Bevillnings-Utskottets Memorial IV.-o 49• R:dr 1:24 p:r — t: — . — 3: 7 s lunna. — i: 2\ — 7: 36 voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer införsel-tullen å nedannämnde sädesslag, omalen spanmål, sältas, nemligen: för Bohvete, till . R:dr i: — p:r Hafre Hvete Korn Råg . Vicker Ärter att uttunna. — 3a 21 — i: 16 i: 8 i: 16 Alun, andra slag. Trenne Riks-Stånd hafva godkänt den af Utskottet å denna varu-artikel föreslagne utförsel-tull af 20 sk per 17 LM.-, men som Ridderskapet och Adeln deremot nedsatt denna tull till 8 sk., så kommer, i fall detta beslut ej frånträdes, votering att anställas öfver följande proposition: 3:o. Den, som bifaller Utskottets förslag, att utförsel-tullen å Alun, andra slag, skall bestämmas till 20 sk. per 17 LM, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer utförsel-tullen å Alun, andra slag, att utsättas till 8 sk. per 17 LM.. Aska, rå, af träd eller andra vegetabilier.
Majit uti nådig Proposition af den 19 Augusti 1823, jemte tillkännagifvande, att, till följd af den utaf Rikets Ständer åt Kongl. Majit förut lemnade rätt, Ulriksdals slott dåmera blifvit anslaget till en Invalid-inrättning för ålderstigne och blesserade krigsmän, hvarigenom dess användande i förberörda ändamål upphör, föreslagit, att Rosersbergs kungsgård, hvilken, jemlikt Rikets Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 38. 9 Rikets Ständers beslut vid 1809 och 1810 årens riksdag, tillhört H. M. Konung Carl XIII och dess gemål för deras lifstid, men 1818, genom dåvarande Enke-drottningens död, blifvit ledig och med allt hvad dertill hörer, följaktligen äfven det för byggnadernas underhållande på stat uppförda belopp, 2,000 R:dr Banko, öfverlemnats till H. M. Konungens disposition, i stället måtte, efter H. M. Konungens dödliga frånfälle, upplåtas till enkesäte åt II. M, Drottningen och af henne disponeras, under enahanda vilkor, hvarmed densamma blifvit till Konungen upplåten, biföllo Rikets Ständer, enligt hvad Kongl. Brefvet den 22 Oktober 1823 utvisar, denna nådiga framställning; hvarefter Rosersberg, jemlikt Rikets Ständers ofvanberörda beslut, innehafts såsom enkesäte af framlidna Enke-drottning Desideria under hennes lifstid och sedermera, efter hennes död den 17 December 1860, disponerats af Hennes Maj:ts sterbhus intill midfastan föriidet år. Rosersbergs kungsgård, belägen i Norrsunda socken, Erlinghundra härad och Stockholms län, skattlades med underlydande torp den 5 September 1757 och den 7 April 1759, och, efter de vid skattläggningen skedda observationer, fastställdes hemmantalet af Kongl. Kammar-kollegium till 6 mantal.
Enligt 1843 års mantalslängd utgjorde folkmängden vid samma års slut 221,617 och den tillökning, som sedermera tillkommit, tillskrifves i synnerhet de många äktenskapen, som ingås inom allmoge-klassen, hvilken utan tvekan och med full tillit till den tillfälliga förljensten sällan drager i betänkande att ingå äktenskap. Utkomsten på en mindre, utbruten hemmansdel eller vid en viss bestämd dagspenning kommer att bero på makarnes idoghet och deras mer eller mindre lyckliga förnuftiga sträfvande; hvadan man icke med visshet kan afgöra huruvida folktillökningen och välmågan i samma mån gå framåt. — Slättbon är vand vid tungt och strängt arbete från barndomen, så att, om ingen olycka påträffar honom och barnskaran icke blir alltför stor, hvarigenom malmodren betages allt tillfälle alt å sin sida bidraga till uppehället, så försöker han att vinna sin bergning. Denna hemtar han i synnerhet hos sin förmögnare och med större jordbruk försedde granne, hvilken Vanligtvis är i behof af flere både tjenare och daglönare. Ibland dessa hålles i allmänhet en god ordning och tukt, och det har ännu icke lyckats de många inflyttade utländningar, att från sitt hemland hitföra oseden att, utan behof, jemväl använda söndagen till arbetsdag. I så fall lemna de inflyttande icke goda exempel, och på flera ställen har kronobetjeningens mellankomst varit nödvändig, för att rätta ett annars snart tilläfventyrs inrotadt missbruk. Skånska allmogen bar, enligt min öfvertygelse, tillbörlig reda på sin Christendom, och ehuru sluten och trög man anser honom, är han likväl fast och pålitlig i sin karakter och fattar ogerna nya bruk eller seder; men riktigt upplyst om förhållandet och bibringad fullkomlig insigt i nyttan af hvad som tillämnas, finnes han alltid beredvillig ingå på förslaget, utan att så noga påse uppoffringen. Alltid nykter är slättbon på vägar och stigar, städse höflig och anständig, hvilket förhållande är nästan konträrt beträffande vägfarande från norra trakterna i länet och så kallade herregårdsbönder.
Riddeiskapet och Adeln har Herr Hjerta > Lars, med lillkännagifvande, hurusom inom Bonde-Ståndet motion redan blifvit väckt 0111 antagande af bela det nya lagverket, lill behandling af hvilket ämne lian derföre ansåg Lag-Utskottet redan vara förpligtadt, och efter alt hafva anmärkt, bland annat, hurusom den af Rikets Ständer vid sistförflulne Riksmöte hos Kongl. Majit i ,underdånighet gjorda anhållan om upprättande af jemförelse-tableauer öfver lagen syntes icke hafva Bordt förhindra lagförslagens pröfning af Regeringen, och hurusom de upprättade tableauernes \isserligen het, i förening med den omständighet, att Regeringen lemnat så liten ledning åt saken, alt Ledamöterne uti den för tableau-verket tillförordnade Comité ansett sig kunna följa livar sin egen väg vid uppställningen af de Balkar, öfver hvilka de uppgjort tableauer, skulle medfört tableauernes oanvänd barhet, fogat vid remissen af ofvannämnde Nådiga skrifvelse den anmärkning eller, om man så ville kalla den, den motion, att Lag-LItskottet måtte till Sländerne inkomma med Betänkande öfver antagande af begge de nya lagförslagen, likväl med vilkoratt de ej måtte sättas i verkställighet förr, än samma år nästa Riksdag inträffar, emedan denna mellantids blvfve nödvändig för vidtagande af åtskillig» anstalter och nya inrätt - 6 Xag-ZJ Iskottets Utlåtande, N:0 1^2. ningar, och dels i afseende å -dom stol arnes på landet organisation till permanenta samt dels i afseende å fängelse-systemet. Herr Dalman, Wilhelm Fredric, har föreslagit, att Lag-Utskottet måtte till Rikets Ständer inkomma med utlåtande, huruvida icke hela det af f. d.
Ragnarökr, gudarnes skymning, af ragna, gen. af regin n. pl. (se sid. 20), och rökr, skymning, mörker, eller Ragnarök n. pl., gudarnes undergång, af rök, en saks utveckling från början till slut, upplösning. Naglfar af nagl l. nögl, nagel, och far, skepp; kallades så, emedan det var gjordt af döda människors naglar. Vigriðr, valplats, af vig, strid, och riða för vriða, vrida, knyta samman. Hvilka makter uppträda mot hvarandra i den sista stora striden? De, som hittills herskat öfver himmel och jord, och mot dem deras eviga fiender, de krafter, som utvecklat sig, innan himmel och jord blefvo skapade, och de, som utvecklat sig i jordens och hafvets sköt. Från Muspell komma Muspells söner i skinande rustning, rimtursarne utgöra den andra skaran, och den tredje skaran är Lokes barn. De, som förut stridde i lifvet, fälla nu hvarandra i döden. Odin, från hvilken allt lif utgått, uppslukas af Fänresulfven, den jordiska elden. Ulfven åter dödas af den oförgänglige Vidar, naturkraften utanför människolifvet. Tor strider med Midgårdsormen: moln och haf förstöra hvarandra ömsesidigt. Frö, som efter Balders död är den klaraste och renaste makten, dödas af Surt, den himmelska eldverldens väktare. Heimdall med den skimrande regnbågen och Loke, den jorden genomströmmande elden, döda hvarandra (jfr Petersen, sid. 323). Återfödelsen. Ur hafvet uppstiger en ny jord, härligt grön, forsarne falla, och örnen flyger hän öfver bergen. Ej mindre skön än den slocknade solen, vandrar en ny sin moders bana. Osådda skördar växa. Allt ondt är öfvervunnet. Balder och Höd komma tillbaka och bo samman i Ropts segersalar. Höne får fritt följa sitt val, och de båda brödernas (Balders och Höds) söner bebo det vida Vindhem. Vidar och Vale, Odins och Balders hämnare, lefva ännu. Hammaren