Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Pä Högloflj Ridderstam pets öch Adelns wägnar stoll. 6. Pä Wällofl. Borgart Ståndets wägnar st. Lcftönnerr. Lades pa bordel Ankom och emvttogs en veputLtion jfrän det Hederwärda Bonde - Ståndet / anförd af RiksdagsFuilmägtigen Hnäei-8 VVe88MA i som tilkannagaf, at Ständer instämt uti Riddecstapets och Adelns detsamma genom sin Deputation denna förmiddag Meddelte beslut. Uplästes följande frätt Bewillnings-Utstottet inkömne ^winonal: Wörd - Pä Högwördige Praste-Ständets magnar Larl lali. XnÖ8. Pä Hederwärda Bonde-Scändets wägnar 8. IöricliL80N. kst. 8Z2 Den 17 Mars. - Wördsamt ^Ismorial. Uppå de Anmärkningar, hwilka af kc-speäivs Stanven blifwit gjorde och til Bewillnings-Utskottets besparande öfwerlemnade, rörande dess Förslag om åtskilligt rättelser i O-.lii-tD För ordningen, får Urskottet nu aran afgifwa sitt Utlärande, och derwid, til redighet och lättnad, följa samma afdelning och paragraphering, som Anmarkningarne innefatta. Z. §. Af Wallofl. Borgare-Ståndet har den päminnelfe skedc, at wid Bördesiref i denna §. mätte pä lika satt uti 4 §. införas det tillagg: för den »vinnande Parten; och ehuru hwad som pä ett ställe i Författningen är stadgadt, synes äfwen böra galla för ert annar af lika förhällande, uran ä nyo up« repad föreskrift, instämmer dock Utskottet gerna deri, ar för tydligheten jemwäl insattes här i z §. ester Bördsbref, desse ord: eller llesolutionor ocl) kltslag angående Lnbördad fast Egendom för den »vinnande Parten.
Omen Lag til.: fredande, af Konungens Person, samt om Fangsörins.- gen..5.^» Om Krönings .>t«ä»ille». 12:. Han Inlieu-, Ltion för BewillniiigoU.ust oteer. iZo Om Borgmästaren tjtziychrLi, med fleras anhchlan om befrielse fran ers. sättning til k-Lngu-n. 2gs. 94gi 764., .Om Bonde-Stan dets deltagande i' 8„>.g>p2go. rot.4. Om Lagfartens förkoxrtande, z§g. Om Fnljmagtiga .i Äiksgalds-Lomoi-. rpt, dtrlfsre» S»c! vy» Hoilstdln och förra NUksdagss. nianneii lUmc Ne-tieslon 488. Om Hemliga Utskottets. k-insyc?,. Plair. Om betalning af St-ats-Werkets. Utrikes Gäldom ksin-o. Skulders Iiquiöati.oy., om, Bränwins - Braniiingen samt om Stangselffvldighetcn. 1064, OmGafwor til Hertigarna !v88. O»t BröllopsGärdxns utgående ril - Kröningssgärd, m. m. n 8- Om Salpetter - TilWerkningen, , oni sthrclsen ych förs . maltningen-af Riksens Stäiider? om arfwcx ho. tilr Ospiksintz. LrLIKsMryter.förInkpEiy» af Nsuml,» . Pappers - Bruk, , samt om Bowillnsngs-Utskottets ?>litil -Bewilliungens fördelning. kKlH..
Ad. nogsamt bekant, fått ett annat tillfälle att fortsätta detsamma såsom representant, och att han , efter att hafva frångått den nyssnämnda portföljen, benäget öfvertagit en annan, nemligen att vara rolighetsminister hos R. o. Ad. Gr. Frölich: Jag har väl hört Ilr Hjerta förklara, att han anser stämpelafgiften hillig; denna hans mening lemnar jag i sitt värde. Jag hade kanske bort i min motion antyda, att en stämpelafgift äfven kunde komma i fråga hvad den periodiska litteraturen beträffar, en litteratur, som vårt Iand för närvarande icke äger, nemi. månadsskrifter eller qvartalsskrifter, då sådana blifva utgifna. När sådana skrifter utkomma, hvilket jag hoppas i framtiden sker; så skulle de också beläggas med stämpel-afgift, och i sådant fall vill jag äfven hafva erinrat, att ali taxa för kunskaps spridande må försvinna. Hr Ribbing, Bengt: Om icke alla tidningar kunna befrias från stämpel-afgift, förmodar jag dock, att några borde blifva det, såsom Missionstidning, Fosterlandsvännen och dylika. Jag skulle tro, att dessa tidningar icke borde med stämpelafgift beläggas, då deras nytta icke lärer af någon disputeras. Hr Hjerta: Gr. Frölich har visserligen rätt deri, att periodiska skrifter, som utkomma månadsvis, hafva större svårighet att spridas i landsorterna, än dagligt utkommande tidningar; men detta härrör ingalunda från stämpelafgiften, utan från brist på arrangement, i afseende på postförvaltarearfvodet, som för sådana skrifter är högre än för de dagliga tidningarna, d. v. s. i proportion till besväret, som postförvaltarne dermed måste vidkännas. För att utdela eller afsända en daglig tidning 2 eller 4 gångor i veckan, åtnjuter han för hvart exemplar 1 r:dr, jemte 24 sk. af redactionen, men för en skrift, sorn utkommer en gång i månaden, 24 sk. Om Gr.
I ena fallet är det annor man till förfång, som af Domaren, efter min tanka, kan, äfven utan sådan tydlig beskrifven Lag, ogillas, emedan för exempel.' af 10, de 9 Borgenärerne ej kunna afgöra något den Tionde till förfång! och i andra fallet, ämnen af den beskaffenhet, att de blott tillhöra Domarens pröfning: hvarföre jig anser följande tillägg nödigt näst efter Orden: ’\are de‘> ogildt'’ och bör således icke af Gode Män eller Syssloman till verkställighet befordras. 20 och 21 -sta §. §. Lagmannen Palmborg yrkade, att utskylder till Staden, hvilka, efter Herr Lagmannens tanka, borde utgå med förmonsrätt näst efter Itrono-utskylder, jemväl mätte under anslagstiden få lyftas utan borgen. Herr Förste ExpeditiorisSecreterareu Stråle anförde! Uti frågan, huruvida ansvaret för en vårdslös och med vingleri beträdd Gäldenär bör förfalla , om han visar, det JBorgenärerne erhållit deras fordrin - 43S Lag-Utskottet* Betänkanden. gar till fullo betalte, eller orri detta ansvar sädant oaktadt bör verkställas, kan jag för ruin del icke, lika med Högloft, Utskottets Pluralité, tillstyrka oförämlradt antagande af det utaf Kongl. Maj;t i Nåder framstäldte Lag-Förslag, Brottsliga handlingar kunna antigen vara af den beskaffenhet, att det allmänna derigenom är förfördeladt, eller ock endast vara riktade mot enskilte personer, utan att Samhället i allmänhet deraf erfar något lidande. Om, hvad desse senare angår, det må bero af den enskilte förfördelade att eftergifva det ansvar Lagen stad gar, måste deremot en sådan rättighet ej kun* na äga rum med de förra, utan den allmänna säkerheten fordra, att straffet ovillkorligen verkställes. Kunde man anse en genom vingleri och vårdslöshet yppad
Utskottets hemställan, pag. 7, att i stöllet för den i det första förslaget förekommande § 20, de dels nya, dels förändrade stadganden, som funnos i det sednare förslagets 88 18, 19, 20, 21, 22 och 23, måtte af Rikets Ständer antagas. 18 8 antogs af denna lydelse: ”Vill någon under den tid, då han till bränvins tillverkning i större bränneri är berättigad, destillera bränvin med den redskap, han för bränvins-tillverkningen uppgifvit, må det, utan särskild afgift, ske, dock under tillsyn af kontrollör, och endast under de fyra sista dygnen af den tid, under hvilken han, på grund af skedd anmälan, är berättigad att tillverka bränvin. Begagnandet af denna destillerings-rätt berättigar icke till återfående af eller nedsättning i den för bränvins-tillverkningen förskottsvis erlagda eller bestämda afgift.” 19 8, godkändes, enligt det sednare förslaget. 20 8 antogs af denna lydelse: ”Bränvins destillering må äfven under tid, då bränvins tillverkning icke är tillåten, kunna i stad, såsom särskild näring, utöfvas med enkel redskap, sådan den i 6 8 beskrifven är, af minst 21 kannors pannerymd, och mot afgifts erläggande efter samma grund, hvarefter afgiften för enkel redskaps begagnande vid bränvins tillverkning i 44 § bestämd är.
Mars afgifne Betänkande, rörande Götha Ganal-BolagsMalmö- och Götheborgs-Disconters utred - jilo8 Stais• o£h Banco-Utskottcns Betärfkanden. ning, har detta ärende till förenade Utskottens ytterligare handläggning blifvit återremitteradt. Att vid detta tillfälle, dåj anmärkarnes antal är så stort och sjelfva anmärkningarne så mångfaldiga, till serskildt besvarande upptaga hvad en hvar anmärkt och föreslagit , skulle föranleda till en vidlöftighet, som, i stället för att lätta, snarare skulle försvåra granskningen af sjelfva saken, hvars närmare utveckling likväl lärer vara egentliga ändamålet af återremissen. För att derföre undvika en sådan tröttande vidlöftighet, hafva Utskotten, enär ganska manga. anmärkningar, ehuru framställda af flera personer och hos olika Stånd, likväl befunnits hafva enahanda syftning, fastän till ordalagen något skiljaktiga, ansett lämpligast, att blott på ett enda ställe till besvarande upptaga hvarje sådan likartad anmärkning. Ibland väckta frågor af annan beskaffenhet förekommer aldraförst den, som en värd Uedarnot af Höglofl. Ridderskapet och Adeln framställt, huruvida nemligen Filial - Disconternes utredning genom Statens Försorg, såsom ett ämne rörande enskildta Corporätioners förhållanden, emot stadgandet uti go §. af 180g års Regeringsform, skulle kunna komma under Rikets Höglofl. Ständers öfverläggning. Till svar härå, få förenade Utskotten erinra, att, ehuru Filial-Disconterne äro inrättningar som tillhöja enskild.te Rclag, och uti hvilka Banken ieke varit delägare, hafva desse
Om man vill följa mig i min framställning, skall jag, som jag hoppas, visa, att han har ännu ett 22 Den 32 December f. ni. större utrymme för sin speculation, så vida han verkligen är i tillfälle att speculera. Antag till exempel, att köpmannen får betala 33f procent, eller en tredjedel mera, i tull för den utländska säden, då tillgången Sr jemn inom landet, och låt vidale Landtmannen på torget få för i tunna Hvete i5 R:dr R:gs^ „ i tunna Råg 12. d:a „ 1 tunna Korn . , g d:o , r tunna Hafre . , 6 dro samt antag dessa verkligen hög» priser tilli medelpriser, hvartill lägges 33|- procents, tull, har ju Landtmannen att speculera på, i täflan med utlänningen, i Stnpelstadshamnen ända till 20 R:dr för hvetet, 16 R:dr för Rågen, 12 R:dr för kornet och 8 R:dr för ha fren , utom transportkostnaderne.. Om dessa ofvan anförda priser bestämmas sorn medelpriser, så skulle Tull-Taxan ungefärligen komma att få följande utseende:: När x l:a Hvete kostar 15 R:dr, utbetalas i tull 5 R:dr R:gs, „ i t:a Råg 12 . .4 d:o „ 1 t;a Korn 9 3 d:a „ 1 t:a Hafre „ 6 . .2 d:o När priset går till 16 R:dr betalas i tu!14Rd. 1 Den 12 December f. m. il När priset går lill 17 Rldr bet. i tull 3 Rd. När priset går till 18 R:dr utbetalas i lull 2 R:dr R:gs -— n dlo 9 • • -Jt <l:o När priset går till 19 R:dr . 1 Rldr R:gs ■—• i3 . .f dlo hvarvid den minsta tulläfgiften stannar, och hvilken alltid erlägges som minimum vid högre priser och bör stadgas som Transitotull vid återutskeppningen af utländsk, äfvensom utgående tull för all inländsk spannmål.
Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det täcktes KonglMajit i Nåder låta utarbeta ett Förslag till en sådan jemkad reglering af Oeconomien vid Sala Silfver-/Verk, som med Statens fördel instämmer, och af Bergslags-Interessenterne, efter deras hörande, funnits antaglig, samt derefter, vid nästa Riksdag, i Nåder meddela Riksens Ständer Resultatet, jemte Nådig Proposition om de åtgärder, Kongl. Majit, på grund af då befunne förhållande, finner närmast leda till ändamålet; Anseende Stats-Utskottet, det Riksens Ständer, endast efter sådane förberedande anstalter å Administrativa Magtenssida, blifva i tillfälle att, i detta vigtiga och flere Medborgares ratt rörande ämne, hufvudsakligen sig utlåta. Hvilket till Riksens Höglofl. Ständers Eget närmare bepröfvande vördsamt öfverlemnas; Och varder en Uedamots särskildta tanka barbos bifo* gad. Stockholm den 8 Aug. 1823. JL. C. af SitneN. 12 St ats-Uts kott e ts Betan handen. Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Högloft. Ständers Statsutskott dén 8**de Äng. 1823. s. d. I fråga, om besvarandet af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss angående Sala Silfver - Verk, asp forde Herr Commerce - Rådet Santesson : “Då jag ej kunnat helt instämma uti Afdelningen Förslag till Betänkande, som svar på Konungens Nådiga meddelande af Handlingarna» rörande Sala Silfver-Grufva, anhåller jag såsom xnin enskilda fanka härom få yttra: ”Contractet emellan Kronan och Sala Bergslag kan, med bibehållande af Contractets helgd, icke rubbas utan Bergslagets medgifvande. ”Bergslaget har icke medgifvit en så betydlig rubbning af Contractet, som varit och ännu ax ifrågasatt. ”Kronans Anslag till Bergverket utgöras af: ”1:0 Accords-medlen (enligt 1741 års Transport), belöpande nu circa 9,000 B:dr Banco.
Då medborgarne tilltalas för sine Entbetsmanna-förseelser , brytes det constitutionella Contractet om ej tillfälle lemnäs honom till försvar, Jag tror, att vår Grundlag utgålt från denna princip, då efter 106 §:n de ansvarige rådgifvarne skola ställas under tilltal inför RiksRätt vid alla de tillfällen, ConstitutionsUtskottet ansett någon af dem hafva begått fel emot Grundlagen eller öfrige gällande Lagar. Der finnes ej något undantag, och jag tror således det vara en ovilkorlig rättighet för dem, och skyldighet för ConstitutionsUtskottet, att ej den Ben io Ju/ii e. rn. na §. frånträdes vid de tillfällen , då kända Lagar stadga ett bestämdt ansvar. Meningen af 107 §. begriper jag så, att den afser blott de tillfällen, då Lagen icke kan stadga straff, utan endast opinionen yttra sig om sådane åtgärder, som förstört eller hotat förstöra Rikets väl, gjort Riket allmän skada, och bragt det på branten af sitt fall. Då jag förutsätter detta, vill jag nu granska, huruvida Utskottet i detta afseende gått i bredd med principen. Då får jag börja med den frågan, der KrigsCollegiurn blifvit stäldt till åtal genom JustitieeCantzlerens åtgärd. Detta är en ren juridisk fråga; om fel genom åtalets inhiberande är begånget, måtte det kunna bedömmas efter Lagen. Då är det 106 §. sorn bör tillämpas, ej den 107. Frågan rörde enskilt mans rätt, ej Rikets väl. Samma förhållande är med Ebersteinska Testamentet. Der är ej fråga om en sak emellan Staten och private, utan om enskild mans rätt, ty en Skolinrättning är under Lagen en persona moralis; det är ej det allmännas eller Statens väl som deruppå beror.
M 4. städer som socknar å landet efter folkmängden, dock med iakttagande att hvarje stad i sådant fall beräknas till tre, fyra eller fem gånger den folkmängd, den verkligen eger; uti en likaledes hos Ridderskapet och Adeln af Herr von Mentzer, C. F.. väckt motion {NI 53), att ifrågavarande så väl i stad som å landet inflytande afgifter, åtminstone till $, må aflemnas till landtränteriet, för att ingå till den gemensamma landstingskassan med vilkor att, om i någon stad polispersonalen skulle behöfva ökas för kontroll öfver bränvinsförfattningarnes behöriga iakttagande, ersättning för en sådan tillökad utgift skulle från de inflytande bränvinsutskänknings-afgiflerna utgå; uti en i Preste-Ståndet af Kontraktsprosten Janzon väckt motion (Ns 105), att liela afgiften för utminutering och utskänkning af bränvin, så i stad som på land, må indragas till Staten, dock att städerna skulle i ersättning för denna inkomst, i likhet med landet, få sina styresoch uppbördsman aflönade af Staten; af Doktor Sandberg i hans ofvan omförmälda motion samt uti motioner, väckta inom Bonde-Ståndet af Nils Petersson från Calmar län {NI 64), Pehr Eriksson från Gefleborgs län [NI 45) och J.
Zag hade ifrän början trodt, och kan annu ej aldeles vfwergifwa den kanka, att denna Lag » och Hushällnings-Beredning flulle tillika kunna äläggas och medhinna annu ett göromäl; Den ärliga Revisionen af Banquens och RikSgäldS-Contoircts samt kanfle äfwen S:ats - WerKets Nakenflaper; Särdeles om antalet af Ledamöter fastställdes till det först föreflagne af 18 personer; och att detta spillande flulle gifwa annu mera sammanhang, och widare utsigt för desi öfriga befattningar. I anseende till kostnaden af en sadan inrättning, mä rnig tillätas fräga: I fall att den nytta som dermed sökcS, werkcligen flulle minnas, männe densamma ej kan för Riket anses wara wal ward den Summan som den kommer att kosta, och manne ej bade Skatt-Kammaren och Le enskildte flulle kunna anse sig hafwa kostnaden, öfwer och icke under, i längden, samt snart nog, wal och realier ersatt? Eller männe alla Författningars och Regerings-anstalters byggande pä säkra grunder, uplysningar och Calculer, samt pä en allmän öfwerfigt, är en sä föga betydlig om ej likgiltig sak, eller att all uplysning som fordraS kommer ändä sä tillrackclig af sig sjclft, att det Zr bäst blifwa wid det gamla, lemna allt till händelsen, och det manliga ungefär, inskränkt för tillfället, och istället hafwa omkostnads-Summan bespard, och Bewillningen, fast endast till något brak-runstycke för hwar person, dock sä mycket lindrigare. Och flulle hwad ofwanbemälte Herrar sälunda anfördt genom Protocolls-Utdrag åtfölja Utskottets uti detta ämne till Riksens Högloft, Ständer, afgifwande Memorial, bt suxra. Lx krotocollo Lsrl Oeorgii. Det - Den 11 April. Detta mäl skulle, säsom innefattande swar pä en wid Regeringsformens antagande gjord Anmärkning hwitå till nasta Riksdag.
Men vid denna bestämmelse och deraf föranledda särskilda mönstringar, med thy åtföljande tillökning i redovisnings-skyldighet, afstannade ock ali vidare organisation, likasom allt vidare samband emellan Beväringsmanskapet och Flottan uteblef. Vid beväringsmönstringarne inom Sjöbevärings-distrikten är visserligen en Flottan tillhörande Officer närvarande, men i någon närmare beröring med sjöförsvaret kommer bevärings-ynglingen icke. Flottans Beväringsmanskap, i saknad af allt befäl — med undantag för Blekinge läns beväring, som exerceras af Marin-regementet — öfvertages, såsom förut, af Landt-arméens befäl för att vapenöfvas och för att sedermera, då krig inträffar, öfvergå till en tjenstgöring, der bevärings-ynglingarne icke kunna påräkna att återfinna en enda af de personer, under hvars ledning de erhållit den första och ringa krigsbildning, dem blifvit meddelad. Att sådant icke kan vara ändamålsenligt faller sig säkerligen klart för en och hvar. — I det Statsråds-protokoll (Bil. N:o 3), som är bilagdt Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, är dessutom ej allenast ådagalagdt, att Sjöbevärings-manskapets vapenöfvande ej kan af Flottans nuvarande befäl öfvertagas, utan äro för öfrigt de mest talande skäl anförde för bildandet af särskilda marinbataljoner. Då härtill kommer, att bildandet af Hernösands, Calmar och Halmstads bataljoner endast skulle medföra en ökad årlig kostnad af 32,900 R:dr R:mt, — enär det öfriga beloppet skulle endast komma att öfverflyttas från 4:de Ilufvudtiteln, hvars utgifts-summa komme att i samma mån minskas, — anser jag, öfvertygad om angelägenheten af bevärings-inrättningens utbildande, denna uppoffring icke för stor för det dermed åsyftade ändamålet, hvarföre jag reserverar mig mot Utskottets beslut att afstyrka bifall till hvad af Kongl. Maj:t blifvit i detta hänseende i nåder föreslaget.» Häruti instämde Herr Lilliehöök. Emot 5:te punkten: I afseende på löneregleringen för
R:dr, hvartill komme den sammanlagda lönen för 40 Regements-auditörer, uppgående tiil ungefär 29,000 R:dr. 2:o. I stället utnämnes inom hvarje militär-distrikt en Fält-auditör eller Brigad-auditör med årlig lön af 2,500 R:dr samt kostnadsersättning för resor i Krigsrätts-ärenden. 3:o. Tjensten blifver rent juridisk, så att innehafvaren har att göra endast med rättegångs-ärenden. Tid och ställe för Krigs-rätternes sammanträde utsättes, på anmodan af vederbörande Chef, af Fält-auditör, som är ordförande i Krigsrätten, der förer protokollet, samt ensam är ansvarig för iakttagande af laga rättegångs-ordning vid rättens förhandlingar. I beslut gälle pluralitetens röster, och är ansvaret derföre gemensamt för Auditören och öfrige ledamöter. 4:o. Fält-auditören skall föra en kort dagbok eller förteckning öfver de till Krigs-rättens handläggning hänskjutne mål, hvilken dagbok hvarje halfår insändes till Krigs-hofrätten. De nu löreskrifna qvartals-rapporterne till Krigsliskalsembetet skola således upphöra. 5:o. Fält-auditör subordinerar under Krigs-hofrätten och der anmäles hans tjenstefel och försummelser. 6:o. Arkivet förvaras hos Fält-auditören, som i bref för tjensten njuter fribrefsrätt, enligt egen bok. 7:o. I fall eller då brigaden är kommenderad åtföljes den af Fält-auditö ren; men vid mindre kommenderingar inom landet hållas Krigs-rätterne af Fältauditören i det militär-distrikt, inom hvilket konunenderingen vistas. Till sammandragen trupp kommenderad Fält-auditör njutc aflöning under tiden för kommenderingen. 8:o. 1 fält eller under kommendering tillhör Fält-auditör Divisions-befäl hafvares stab och åtföljer densamma, utom i de fall, då han för embetsåliggan den får, efter anmälan, sig aflägsna. Med ändring af nu gällande stadgandcn borde 9:o.
Jag skulle anse detta beslut olycksbringande för fäderneslandet, i fäll den stora fråga, af hvars framgång Sveriges öde för kommande tider, i min tanka, så hufvudsakligen heror, genom detsamma för någon längre tid kunde qväfvas; men då man numera lyckligtvis kan hoppas, att de grundsatser, uppå hvilka förslaget är bygdt, snart skola äter gifva upphof åt ett måhända fullkomligare förslag, än det af R. o. Ad. 1111 förkastade, hvilket visserligen, äfven i min tanka, var behäftadt med en och annan brist, hvars afhjelpande under ett förenkladt riksdagsmachineri jag dock ej trodde skulle hafva mött särdeles stora svä igheler; så återstår för mig endast att uttrycka den glada förhoppning, att frågan nästa gäng skall röna en gynnsammare sinnesstämning hos R. 0. Ad., och blifva ledd till det mål, hvarje fosterlandets vän sä lifligt måste önska. Hr Löwenström, Johan Jacob, hade inlemnat följande: Som jag ej under plenum d. 28 sisth Aug., då representationsfrågan förevar, ville pröfva Ståndets ändå nog påräknade tålamod, anhåller jag nu få till prot. upptaget min reservation mot majoritetens den dagen i förbemälde ämne fattade beslut, på de skäl, hvilka varit ämnade att anföras under discussionen,och hvarföre jag röstade för förslaget lill ändring af representationen. Vid sistförflutna riksdag, dä det blef fråga om behofvet af en representationsförändring, hvaruti jag till alla delar instämde, förklarade jag till prot., att jag dertill icke kunde lemna min röst, och voterade ej eller i detta ämne, och aldrig skulle göra det, så framt ej representationen blef förändrad på så sätt, att den med allmänna val formerades till en kammare. Sålunda skulle det synas högst inconseqvent, att jag nu går att votera, och var Den 4 September f. m. 131 det också icke min tanke, vid denna riksdags början, att göra det i detta ämne; men så som Riddarhusets majoritet vid denna riksdag besatt Utsk:n, samt öfriga beteenden, gör att jag nu mera finner mig tvungen ingå på det projecterade förslaget och voterar ja för detsamma.
Nu emedan, i frågor af förevarande beskaffenhet, tre Riks-Stånds sammanstämmande mening utgör Rikets Ständers beslut, lärer, beträffande de nyss uppräknade någon vidare åtgärd af Utskottet icke erfordras; hvaremot Utskottet, med hemställan till Hedervärda Bonde-Ståndet, att Ståndet behagade med öfrige Riks-Stånden förena sig om antagandet af ifrågavarande förslag till författning, får meddela Utlåtande öfver de särskilda delar af samma förslag, i afseende å hvilka ofvanomförmälda röstöfvervigt icke vunnits. Vid § 4, som handlar om dem, hvilka böra från beväringspligten befrias, Bih. till 11. St.
Här är således endast fråga om Ilai. Predikanterne vid värfvade Reg-.terne äro behöfliga eller ej ? För att kunna bedöma detta, mäste man först afgöra huruvida Reg.Pastorn ensam kan medhinna att förrätta sin tjenst. Jag vill derföre i största korthet, nämna: Reg:tsPastorn måste hela året igenom dagligen vara tillgänglig, så att rekryter, hvilken dag som helst, skola kunna antagas; äfvenledes för den händelse en soldat skall hafva afsked, för begrafning, läsförhör, gudstjenst och Nattvardsgång, (detta för hvarje FotGardesReg:te med 9 kompanier), samt mångfaldiga andra göromål, såsom korrespondens till laudsorterne om Prestbetyg för Rekryter, m. fl. andra dylika saker K. M:s Nåd. TjenstgöringsReglemente af år 1819, (l:a Del. 3 Kap. 41 § 3 mom.) innehåller: Reg:tsPastorn fördelar göromålen emellan sig och de öfriga Prcstcrna vid Iteg itel. Då nu detta är RegdsPastorns tillerkända rättighet, och Bat.Predikantcrnas göromål äro således beroende af Reg:tsPastorn, kan någon då Iro alt Ilai. Predikanterna blifva ulan göromål? Ar nu Reg:tsPastorn deremot ensam om alla sina mångfaldiga göromål — och insjuknar — hvem skall då förrätta Ijcnslen? Ar icke då en Bat.Predikant af behofvet påkallad ? Då en RegitsPastors lön (från 94 5 Rdr Rmt) endast är föreslagen till 1,200 Rdr Rmt, tyckes detta väl icke vara så tillräck - 76 Den 6 Juli f. m. ligt, att han, som vanligen är gift och har familj, dermed kan eller bör aflöna Bat.Predikanten vid inträffad sjukdom eller annat hinder.