Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Från Kongl. Flottans Kammar-, Sjö-, Militiceoch Varfs-Kontor i Stockholm och Carlskrona. 1. Uppgift på de kontanta ersättningsbelopp, som rotehållare, hvilka med Kronan ingått kontrakt om båtsmansbeklädnadens anskaffande, enligt de i Kongl. Förordningen den 22 December 1848 föreskrifna grunder, erlagt till Kronan för hvarje nummer i lön under de senast förflutna 10 åren, eller åren 1854 med 1863, för hvarje uppfordring till årseller sonnnartjenst eller sjökommendering. Från Kongl. Civil-Departementet. 1. Underdåniga utlåtandet af Kommitterade för styrelseverkens förändrade organisation samt Kongl. Krigs-Collegii deröfver afgifna underdåniga utlåtande; 2. De från Arméens regementen och corpser inkomne uppgifter öfver befälets tjensteresor; 3. Samtlige Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes femårsberättelser. Från Kongl. Stuteri-Of ver styr elsen. 1. Uppgift om de till Hingsthållningen anslagne nummer. Från Kongl. Kammar-Collegium. 1. Uppgift om nya ordinarie roteringens antal och fördelning; 2. Uppgift om den nuvarande inkomsten af de till Statsverket indragne Militiseboställen af Arméen. Från Kongl. Ecclesiastik-Departementet. 1. Betänkande af den senast tillsatta Komitén för ordnande af Gymnastikundervisningen i riket; 2. De från de säi'skilda Skolstyrelserna infordrade och till Kongl. Ecclesiastik-Departe mentet inkomna utlåtanden om vapenöfningar i skolorna. Från Kongl. Sundhets-Collegium. 1. Kongl. Brefvet af den 15 Februari 1808, rörande Fält-Läkare-Corpsens organisation m. m.; 2. Kongl. Brefvet af den 19 Juni 1810, angående inseende öfver den Militära sjukvården; 3. Kongl. Brefvet af den 27 Mars och den 25 April 1811, angående kirurgie pensionärers och stipendiaters egenskaper och åligganden; 4.
Det är, hvad människorna säga. KATRINE (föraktligt). Du hörde ju själf fru Schwarts-Hansen härom mera säkerhet.) Å, det är ju orimligt. Hela världen vet, hur nära Bruun stått Leonoras hem. EMILIE. Sådana människor som fru Schwarts-Hansen! (Med Jag kommenterar icke. Jag säger blott, att de finnas, som göra det. KATRINE. orolig, smärtsamt upprörd öfver... Ja, öfver hvad. Men du upprepar deras kommentarier! Du är 94 (Ser på henne. Emilie rätar på sig och går fram i rummet EMILIE med ryggen till Katrine.) Emilie, du är också förändrad. (utan att vända sig mot henne. Med nedböjdt hufvud). Ja jag vet det. Jag är förändrad. KATRINE. Sedan när? EMILIE. Sedan sedan Leonora blef det. KATRINE. Alltså också sedan Max Bruun kom hem? bordet och börjar ordna med blommorna i uppsatsen. Katrine följer henne med ögonen. Emilie vänder sig plötsligt om.) EMILIE. (Emilie vänder henne ännu ryggen. Går bort till Kanske hela staden har gissat det han själf också. bättre! Du har gissat det. Du liksom Leonora. (Bittert.) Å det är ömkligt, att icke kunna dölja sina känslor KATRINE (tvekande). Du tycker alltså om honom. EMILIE (som förut). har tänkt bry sig om mig. (Katrine tiger. Emilie går plötsligt fram till Katrine och lägger sig på knä vid han älskar Leonora! Jag bryr mig mera om honom, än han någonsin sidan af henne. Säger starkt upprörd:) Katrine, du 95 KATRINE Emilie, du får inte du ta'r fel. EMILIE (skjuter henne litet ifrån sig). (häftigt). Han älskar Leonora. Och Leonora... Ja, Leonora... A (lägre) jag törs inte säga, hvad jag tror. KATRINE. Jag tar inte fel. Hur skulle jag kunna taga fel? Mig kan du säga det. Hvad tror du? EMILIE (hviskar). för mig själf, men jag kan inte hjälpa det...
Rikets Ständer, som beviljat dylikt kreditiv för åren 1858, 1859 och 1860, hafva ansett skäl icke vara för handen att ett sådant kreditiv äfven för sistlidet år anvisas. i) för tillämpning under år 1857 af de föreslagna förhöjda löne-stalerna för den Landtförsvars-deparlementet tillhörande personal, 664,116 R:dr. 1 detta ämne, för så vidt det rörer Under-officerarne och deras vederlikar vid Garnisons-regementena, Artilleriets Tvg och Handlverks-slaler, Artilleri-batteriet i Norrland samt Ingeniör-korpsen, hafva Rikels Ständer under den 22 Augusti sistlidet, år sig i underdånighet yttrat och skola, hvad beträffar de öfriga stalernc, framdeles afgifva underdånigt yttrande. De af Rikets Ständer beviljade Extra Stats-anslag för Försvars-verket till lands äro således följande: 62! Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 194. A). Anslag Jör åren 1858, 1859 och 1860, ali u/gä nied. * årligen. Till .inskaffande af 39 st. Ammunilions-vagnar för Fält-artilleriet . Till d:o af 12,000 st. tefflade Infanteri-gevär, å 37 R:dr 50 öre sl Till fortsättande af Carlsborgs fästningsbyggnad Till Fästnings-bvggnads-arbeten vid Carlskrona 240,150: — Waxholm 270,000: — Slilö 113,304: 22.
Hvarje af de mellersta och södra hufvuddelarne af vårt land åtnjuter äfven fördelarne af närmare belägna öfverdomstolar. Det gifves, med ett ord, ingen gren af samhällsutvecklingens vilkor, som Norrland icke villigt understödjer och befrämjar, ehuru det sjelft icke kan dera! hemta samma fördelar, som det mellersta och södra Sverige. Norrland, om dermed må förstås de sex nord - Motioner i BondeStåndet 1862. 459 ligaste länen, eger likväl en folkmängd af nära 700,000 menniskor, eller omkring en femtedel af hela rikets, och bidrager i samma mån till Statens betydligaste, af konsumtionen beroende inkomster, lika som det i sina skogsoch bergsbruks-produkler lemnar högst betydliga bidrag til Sveriges export samt fraktförtjenst. Det kan således icke vara annat än med fullkomlig rättvisa och billighet förenligt, att Stalsmagterna, sorn förfoga öfver landets tillgångar och till de lyckligare belägna orternas fromma disponera de ojemförligt betydligaste beloppen af Statens inkomster, i sådana alltid färre frågor, som omedelbart afse Norrlands väl, ådagalägga cn i någon måu uljemnande liberalitet. Då 25 millioner under hvarje statsregleringsperiod utgå till stambanors byggande inom mellersta ocb södra Sverige, och då flere millioner dessutom komma samma landsdelar till godo såsom understöd för bibanor, vägoch kanalanläggningar, hamnbyggnader m. m., samt derförutan de betydligaste anslagen för Statens mångfaldiga anstalter ocb inrättningar i första rummet komma dessa landsdelar till godo och der förbrukas, synas några millioner lör de Norrländska orternas vigligaste angelägenheter ur rättvisans och billighetens synpunkter kunna ocb böra medgifvas; vare detta sagdt utan all missundsamhet eller ens den aflägsnasle mening alt vilja förringa eller nedsätta värdet af de södra orternas anspråk och behof.
Det är mot mannen äktenskapet blir orättvist i sådana medelklassäktenskap, der qvinnan är för fin att arbeta, han är en slaf. Jag har sett det långt innan Strindberg började tala om det. Sjelfva grundåskådningen i boken sammanfaller således med min, det är derför jag känt mig ryckt med trots något i tonen, som jag icke tilltalas af – något slarfvigt, stundom. Jag afskyr Kristiania-Bohêmen, trots de duktiga drag, jag kan uppfatta i den – jag håller af grundtanken i dessa qvinnonoveller, trots det, som borde stöta mig – jag menar något vårdslöst rent konstnärligt sedt, samt hans sätt att skära halfva menskligheten öfver en kam, hvilket måste bli orättvist mot individerna. Men du – åh det fins en bit, som heter »Det räcker inte!» Jag har läst den två gånger. Den är liten. Den är ett mästerstycke. Den är så, att jag inte vet, hvart jag vill hän. Att han kunde skrifva någonting sådant! Det är bara om en gammal qvinna. Jag är så kär i den, att tårarne stå mig i ögonen och så, att jag skulle vilja sofva med den under hufvudkudden för att stryka med min gamla magra hand öfver den det första jag vaknar. Den är så flärdlös, så utan en enda sirat, ett enda sidohugg; det är ett stycke lif, lyft upp med den varsammaste hand och flyttadt inom en osmyckad ram, den minsta lilla ram. Bara ett gammalt qvinnohufvud, men det kallar jag konst. Så målar man inte, utan när man glömmer sig sjelf – låt vara för ett ögonblick blott han har glömt åskådaren, det är inte skrifvet för publiken, det är det stora varma, menskliga, som brutit igenom, strukit undan all tendens – han har setat i tunga tankar, vemodiga, ensamma tankar och nynnat en sång medan skymningen föll på, och det har blifvit ett stycke af den lyrik som har lifskraft mer än all verldens teorier, derför att teorierna vexla, men det djupast menskliga alltid blir ett. Och du skall läsa biten, och du skall ingenting finna i den: du skall rycka på axlarne och säga: »inte annat!»
Ihåg-» kommen, mine Herrar! att om wi här arv lyckligare, än denna, ty wärr, ifrån Fosterlandet afffiljda del, om Fienden ej bränne wära hem, ej härjoi wära skördar, rj stköflar war egendom, är det näst den Högstcs Nåd vesta rappra wapenbrvders förtjenst. Der är deras blod som förswarat oh , det är deras beundranswärda mod, deras tapperhet som anwändt af kloka och rädiga Anförare Utgjort ett wärn för ost: Hwad krafwer mera wär tacksamhet, war heligaste erkänsla? Jag wördar Stats - Utskottets ömhet för Rikets medel. Det är hwarje Medborgares egendom, och gjort rätt , att med omsorg spara da fräga är om en Utgift, de haswa fullgjort sin pligt, det tillhör nu Ridderska» pet och Adeln, att fullgöra sin. Der är äswen lika litet i war magt, alt upsylla hwad wi härutinnan vn, skade, hwad wi borde göra, som det är ost omöjligt, att till fullo ersätta veste tappre krigare alt hwad de förlorat; Men åtminstone läcom ost göra alt hwad rnöjelizcn wi kunna, för att wisa samtid och esterwerld. !2Z2 Den 20 December. att sörtjenstsn ar wärd Medborgares erkänsta, och att swenffe Män ej äro otacksamma. Med den mäst inrättande styrka, dc mäst talande skäl hestva siere tv are c Män, Friherre prests, Herr /stcilerLreut/., H^rr 8cstuk2elLrsntrt, Friherre Liacil von lstokrein m. st. yrkal detsamma.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts förevarande hemställan och dels återremiss deraf, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvarvid svarades många ja, blandade med nej; och sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren utföllo med många nej, blandade med ja; hvarefter, och sedan propos. pä bifall till samma hemställan förnyats, samt besvarats med talrika ja, blandade med nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Hr Linroth begärde votering. Uppsattes och justerades följande voterings-propos: »Den som bifaller Bev.-Utsk:ts å sid. 5 af Betänk:t N:o 3 gjorda hemställan, att förändring i gällande föreskrifter om bevillning för pensioner och gratialer ej må ega rum, röstar Ja; Den det ej vill, röstar. Nej; Vinner nej, återremitterar R. o. Ad. denna hemställan.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 57. Nej — 20. Utsk:ts hemställan öfverst å sid. 6, jemte texten till andra stycket i andra mom. af § 7. Gr. Mörner: Det här föreslagna undantag kommer san nolikt att vid tillämpningen medföra vida mera omgång, än fördel för de personer, som deraf skulle komma i åtnjutande, ty det torde blifva ganska svårt att styrka detta afdrags belopp. Dessutom är ej bestämdt angifvet i förslaget, hvilka pensionskassor afses, antingen endast de under offentlig kontroll ställda eller äfven de enskilda. Många sådana finnas nemi., dels vid åtskilliga regementen, dels äfven inom afdelningar af civilstaten; så hafva häradshöfdingarne, samt landssekreterare och landskamrerare en särskild pensionsinrättning, och landtstats-tjenstemännen i Wester-Norrland en särskild pensionskassa. Af dessa skäl anhåller jag att §:n måtte förblifva oförändrad. Hr Lagerbjelke:
Maj:ts pröfning, att Högsta Domstolen med dess nu varande och hittills tillräckliga arbetsstyrka ej medhunne afgöra dem , utan snart ett fördubbladt antal Ledamöter blifva af nöden, hvilka måste förses med nya löner af Statens medel. På sådant sätt, enär hvarje Medborgare måste contribuera till Statens utgifter samt obestridligt är, det en stor del Rättegångar endast äro alster af egennytta, afvund och envishet, skulle den af redlighet, sämja och Mennisko-kärlek styrde innebyggaren komma att vidkännas, en förökad beskattning för denS skull, som afklädt sig desse för Samhällets trefnad så våsenteliga egenskaper; hvilket förhållande förefaller mig så mycket mindre med Rättsgrund öfverensstämmande, som, efter min Öfvertygelse, den som med sine tvistigheter och krånglerier syslosätter DommareMagten , bör åtminstone i någorlunda lika man bidraga till Dess aflönande”. Jng kan såledas icke tillstyrka bifall aE Revisions-skillingens afskafFande. Men i öfrige frågorne delar jag LagUtskottets mening.” Herr Häradshöfdingen Ribbing'. ”Dä jsg klart inser, att genom Revisions-skillingens borttagande Högste Domstolens göromål i66 Lagutskottet s Betänkande*. fckulle till minst dubbelt ökas , men Högsta Domstolen i-edan är fullt sysselsatt, så anser jag för orimligt att fördubbla goromålen , utan att i samma man öka de arbetande tjenstemännena antal. Då man öfverhopa* ett verk, komma ämnena antingen oberedda derifrån eller gå en del väl och ardenfceligen igenom, medan ett större antal ligga alldeles ovidrörde. Klokheten bjuder att beräkna följderne innan man besluter verkställighet afen princip e, om den än vors aldrig så god. Huruvida den verkeligen är god blir en annan fråga. LagCommittéen har val å ena sidan borttagit föafskriften om dess nedsättande, föremålets fullföljd men å ilen andra föreskrifvifc erläggande, af 50 till i fyO R:dr i Silfver för den, som i Högsta Domstolen fulföljde sak utan fog.
Hans Excellens Herr Landtmarskalken yttrade: Till Kongl. Majit få Riksens Ständer härmedelst den Nåden att i underdånighet öfverlemna deras svar a Kongl. Majus Nådiga Proposition af den ig sisth April, om hu u förfaras bör med besvärs anförande i Brottmål hos Kongl» Majit. Derefter öppnade Hans Excellens Stats-Mlhistern för utrikes ärenderna sarnmankomstezl med följande ord: På Hans Majits Vår ÄJlernådigste Konungs 5'te Banden S77. 2 78. och 8810 Den Juli. och Herres Befallning uppläser Hof-Canzleren det inför Konungen i Stats-Rådet den 13 dennes hällne Protocoll. Hvilket af undertecknad upplästes, sä lydande : Stockholms Slott den 1 3 Juli 1815, Protocoll , hållet inför Hans Majit Konungen uti Stats-Rådet, hvarvid Hans Kongl. Höghet Kron Prinsen var tillädes. Närvarande: Hans; Excellens, Justitiae-Sfats-Ministern Herr Grefve Gyllenborg. Hans Excellens, StatsMinistern för Utrikes Arenderna, Herr Grefve von Engeström. Hans Excellens, Stats-Rådet, Herr Grefve Rosenblad. Hans Excellens, StatsRådet, Herr Friherre Fleming. Undertecknad Hof-Canzler. Kongl. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Betänkande n, N:o i5r. 333 för de lill Sjöförsvaret högst nödige Ångfartygen, eller till den lika angelägna Sjöexercicen, för hvilken beliöfdes minst 44>°°° R:dr till den Seglande och 20,000 R:dr till Skärgårdsflottan, hvarjemte, enligt planen, skulle för ett förbättradt och utvidgadt InformationSVerk erfordras 6000 R:dr årligen; samt att, utom 10,000 R:dr, påräknade ‘ till Jern-ankarkettingar, ej någon del af de för FörsvarsVerket till Sjös af K. M:t för en gång äskade 640,000
Majrt i Nåder förordnat, alt 1,200 exemplar af detta förslag jemte Högsta Domstolens deröfver afgifne utlåtande, Lag-Comiteens motiver till 5 Gap. Byggninga-Balken i nya Givil-Lagförslaget och Kongl. Majrts i ämnet aflåtne Nådiga Proposition skulle på allmän bekostnad tryckas, samt 5o exemplar deraf till hvarje Län afsändas, för att genom Länens Hushålls-Sällskaps försorg, der sådane finnas, och i annat fall af Kongl. Majrts Befallningshafvande till upplyste och kunnige Landtman samt Stadsboar inom Länen utdelas; hvarjemte Kongl. Majrt' anbefallt Hushålls-Sällskapen och, i de Län der sådane ej finnas, Kongl. Majrts Befallningshafvande, att, efter noga granskning af samma förBihang till R. St. St, Just, Qmbudsm. Emb. Ber, den i5 ian. 18 34- slag, med deras underdåniga utlåtanden deröfver tidigt före nästa Riksdag till Kongl. Maj:t inkomma. \ 2^CO Upplåtelse af en Örebro Slott tillhörig jordlägenhet till tomt åt den nya Skolhusbyggnaden i Örebro. Genom Nådigt Bref den 31 October 1829 har Kongl. Majit bifallit, att ifrågavarande lägenhet må till det begärda ändamålet afstås, emot en årlig afgift, såsom grundskatt derå, till Landshöfdingen i Nerikes Län af 4 tunnor Råg. 28.0 Sala Silfver -verk. Kongl. Maj:t, sorn, under den 3i October 1829, bifallit hvad Rikets Ständer rörande Sala Silfververks administration hemställt, bär i anledning deraf anbefallt vedgrbörande att iakttaga hvad i afseende härå. på dem ankommer. ' ' ' 29.0 C. Ä. Karlbergs underdåniga ansökning, rörande nedsättning al arrendet för Kronohemmanen Hagsta, Lambarudd och Norrby på Lofön. Uti Nådigt
Och då gömmer vi oss, och han hittar oss inte, för sådana där troll ä ' så dumma, så man kan lura dem. » Barnets lifliga inbillningskraft tar sig ofta uttryck i mycket konkreta och ' åskådliga bilder. Ett exempel. Ångvälten är ute och plattar gatfyllningen utanför våra fönster. Om kvällen lägger man hvita pressenningar öfver järnvagnen. Då säger barnet: » Se, nu har ångvälten fått nattskjortan på sig! » Ett annat lustigt exempel på öfverraskande uttryck i ett barns m u n: » I dag har jag sett en judhund, ' berättar Malla vid middagsbordet. 1DUN Och då hon uppfordras att närmare beskrifva denna nyupptäckta hundart, talar hon om, att den var alldeles svart och hade långa lockar, som hängde omkring ansiktet. Barnets språk, dess sätt att behandla orden och att själft hitta på nya ord vore värdt ett närmare studium och kan ibland öfverraska genom sin konsekvens. Jag menar nu ej de fall, då den lille missförstått ett ord eller missminner sig och helt obesväradt fabricerar ett annat, som är något så när likt det rätta — till exempel, då man får höra, att lilla Pelle kommit åkande » i en sån där vagn som kallas för metvurst » — utan jag tänker på de följdriktigt uppfunna ord, man kan få höra. Barnet följer härutinnan instinktlikt de samma grundsatser, som varit ledande vid fabricerandet af Volapyk, det artificielt, men konsekvent bildade världsspråket. Af verbet » knacka » bildar barnet substantivet » knackarn » (hammaren), af » tjuf » verbet » tjufva » o. s. v. Det förenklar språkläran efter bästa förmåga, konjugerar exempelvis verbet » ge » (gifva) » g e d d e », » gett » — b l i r det då upplyst om att man säger » gaf », så tager det fasta på denna form och säger, att mamma har » gafvit » mig ett äpple. På dylika exempel på barnspråkets fyndighet och omedvetna följdriktighet är det ingen brist. Att barn äro svåra naturalister, är en känd sak.
Jag kan icke föreställa mig att näringsfriheten skulle medföra hvarken risk eller uppoffringar för Borgare-Ståndet, som minst af alla behöfver sky eller lida intrång af frihet i näringar och handel. Aldrig lärer man hort omtalas och ännu mindre lärer det någonstädes inträffat att industrien lidit, eller hämmats i sin utveckling af rättigheten att fritt ordna sig, men alla kända exemdel vitsorda motsatsen. Se t. ex. England och Nordamerika å ena sidan samt Frankrike och Ryssland med flera länder å den andra; hvilken skilnad företer sig icke i dessa länders industri, och dock hafva de alla likasom vi sjelfva städse ihärdigt eftersträfvat samma mål. Olikheten i reglementerande kan till väsendtlig del förklara orsaken till den stora skilnaden i industriel förmåga länderna emellan. »Den engelska lagen har varit afgjordt fiendtlig mot monopolier och medgifvande af privilegier för någon särskild klass af individer att förse marknaden med förnödenheter. Lord Coke bevisar tydligt att alla monopolier för industri och handel äro stridande mot den frihet, som är garanterad genom den stora Chartan och andra parlamentsakter, » säger M:r Culloch. Men det oaktadt fortforo visserligen regenterna i England att utfärda undantagslagar för industrien ända intill dess att detta, synnerligen under Elisabeths regering, blef så förhatligt att det framkallade den märkvärdiga parlamentsakten af 1624, som förklarade alla monopolier, oktrojer, patentbref och lisenser för uteslutande köp, försäljning af gods och manufakturvaror, som ej voro gifna genom en akt af lagstiftande magten, helt och hållet stridande mot lagen och utan verkan. Och tillägger M:r Culloch: »Denna parlamentsakt har måhända mera än någonting annat bidragit till utvecklingen af industri och samlandet af rikedom.» Enligt 60 §. Regeringsformen eger visserligen icke heller hos oss Konungen »att till vinning för Sig och Kronan eller enskilde personer och korporationer några monopolier fastställa,» men Regeringen har likväl enligt 89 §. Regeringsformen och 34 §. Riksdagsordningen laglig rätt att besluta angående förklaring och upphäfvande af lagar och författningar, som Rikets allmänna hushållning röra, hvarom Ständerna endast ega att afgifva föreställningar och önskningar.
Ständer beslöto, att en ny redogörelse - method för Landträkenskaperne skulle med samma år antagas, på det Riks-Hufvud-Bok därefter, utan all.omarbetning', skulle kunna på de verkeliga Räkenskaperne upprättas. Då Kongl. Maj:t öfver, denne redogörelse* method infordrat utlåtande af Rikets KammarVerk; kunna vi vara fullkomligt öfvertygade, att densamma icke antoges om den för sjelfva Uppbörds - Verket vore skadelig. — Hvad anledning håfve vi då att fördröja denne Kongl. Majus Nådiga pröfning derigenom, att vi till jemförelse framställa ett nytt project. Härigenom aflägsne vi möjligheten att snart komma till målet, och förlänge de kostnader, som Staten för de förflutne åren och framgent mäste vidkännas, intilldess en lämpelig method för Riks-Bokslutet införes. Om nu dertill kominer, att den af Kongl, Kammar-Rätten gillade Redogörelse - methoden verkeligen äger de fördelar den tilläges, att förena enkelhet, tydlighet och redighet, med den möjligaste säkerhet och lätthet vid Contro len å medlens behöriga redovisning, så vore skadan af ejt sådant fördröjande ännu betydligare. Jag hemställer således vördsamt till Höglofl. Stats-Utskottet, om det vore conseqvent att sålunda upphäfva föregående Ständers Beslut, ijiptj Stats-Utskottets Betiinkanden. oagtadt man förklarade sig ej hafva kunnat an* ställa behörig undersökning. För min del anser jag derföre lämpeligast,' att Riksens-Högloft. Ständer, utan vidare tillägg, i underdånighet förnya sista Ständers underdåniga önskan om verkställighet af det dä fattade beslut, och derjemte i underdånighet anhålla, att den af Kongl. Majit redan for snart 3:ne år sedan i nåder anbefallte granskning af den gillade Redogörelse - methoden rriå så påskyndas, att, derest densamma af Kongl. Majit gillas, den d| för Räkenskapernas uppgjörande vid nästa års början ma blifva antagen.