Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det vore härvid min högsta önskan, att, till följd af den innerligaste öfvertygelse, att vårt gemensamma fosterland bäst gagnades om alla dess medlemmar egde enahanda politiska och medborgerliga rättigheter, helst skyldigheterna mot fädernejorden äro desamma, alt, säger jag, kunna med motionen yrka allmän jemnlikhet i detta hänseende; men då tidens oro och den jäsning som rundt omkring vårt kära fädernesland störa lugnet och synas hafva allmänna samhällsomslörtande planer till mål; äfvensom helgden af den hos oss bestående statskyrkan — manar oss alt tillvägagå med mera än vanlig försigtighet — tror jag mig alltså, för det allmänna bästa, hvilket äfven är de Svenska medborgares af Mosaisk trosbekännelse, och för framgången af Eder pä rättvisa och billighet grundade önskningar, nedlagda inför Thronen genom den af Hrr föreståndare för samtlige Mosaiska församlingarne i Sverige år 1847 i underd:het afgifna petition, samt, i öfverensstämmelse med Hrr föreståndarnes vid slutet af nämnde petition gjorda inskränkningar, böra med motionen endast söka medverka till medgifvande åt Svenska medborgarne utaf den Mosaiska Trosbekännelsen af de rättigheter, hvilka redan äro tillerkända landets öfriga invånare, tillhörande med Statsrelegionen skiljaktiga trosbekännelser, eller enl. kathegorien uti sista mom. 18 § nu gällande Riksd.- Ordn. För att gifva styrka åt min framställning vid den blifvande motionen, har jag ansett mig böra, såsom bilagor till densamma, vidfoga, förutan den förenämnda petitionen af år 1847, äfvensom ett resumée af Jude-emancipationens framsteg inom andra länder de sednaste betydelsefulla åren, — Hrr Föreståndares härmedelst begärdta, benägna svar uppå åtskilliga vigtiga frågor, hvilka djupast ingripa uti förhållandena emellan den christna och judiska befolkningen inom vårt gemensamma kära fädernesland.
» Jo-jo » var ovanligt — och jag tror icke att han sedan maj kinkig med sina » etyder », Hedberg lugn 1867 gifvit sig tid att öfvervara en elev-. S. och bestämd som alltid. uppvisning på kungliga teatern. Ändtligen kom den stora dagen, — jag — er. minns tydligt, att jag hade svårt att sofva om natten, — och vi voro alla samlade på På elevuppvisning å kungliga Teatern. barnteatern, iförda våra bästa kläder. Framme på den lilla upphöjningen framDen blomstrande maj var inne. VårterPå Avasaksa. minen led mot sitt slut år 1867 och för den primitiva scenen voro ett par förÄtföljd af adjutanten baron Stjernstedt årets elever vid kungliga teatern gingo i gyllda stolar placerade för prinsen och stor oro. Inom kort skulle man få veta, hans uppvaktning, och där bakom funnos och landshöfding Bergman, anlände då- om proftiden var till ända, om man skulle platser för lärare och teaterns regissör, hr varande prins Oscar med ångaren » Haparanda » den 22 juni 1870 kl. 8 f. m. till få flytta upp i de aflönade elevernas klass Ludvig Josephson. » Jo-jo » gick orolig och nervös fram den en svensk mil från staden med samma eller om man kanske till och med — så långt sträckte sig en och annans sanginiska och tillbaka och vi ungdomar stoäo samnamn belägna lastageplatsen Salmis, där förhoppning — skulle vinna aktörseller lade i flock där nere på » scenen » och kände han hälsades med kunglig salut samt mottogs af stadens myndigheter. Det då för oss icke vidare modiga. aktriskontrakt. Man gick med ett ord omkring, lefvande Ändtligen slogos dörrarna upp på vid tiden starka strömdraget tillät icke ångaren i sjuttonåringarnas ljufva, färgrika drömmar gafvel och prins Oscar inträdde, hög, smärt, Salmis att komma upp till staden, hvarför om en framtid, belyst af idel solstrålar och ståtlig, med de vackra blå ögonen strålanf. d. handelsman Burman lät bemanna en smyckad af lagrar och rosor. De unga de af glädje och godhet.
Oaktadt, såvidt Revisorerne varit i tillfälle inhemta, någon föreskrift icke blifvit meddelad, angående särskild ränte-beräkning och redovisning för den, enligt Rikets sednast församlade Ständers i underdånighet gjorda framställning, genom Stats-kontoret till Riksgälds-kontoret återlemnade behållningen vid 1853 års slut utaf det under riksdagen åren 1844 och 1845 beviljade samt år 1846 till hela sitt belopp i Riksgälds-kontoret lyftade anslag af 70,000 R:dr Banko, för boskapsskötselns befrämjande genom bildande af stam-holländerier och införskrifning af race-djur, har likväl den under sistlidet år upplupna räntan ä de hypotheks-förenings obligationer, hvaraf största delen af den återlemnade behållningen utgjordes, blifvit i Riksgälds-kontorets hufvudbok för samma år tillgodoförd ifrågavarande anslag, i stället för att ingå till och sammanslås med de räntevinster, som genom dylik förräntning af detta verks medel uppkommit. Under åberopande af det stadgade och för öfrigt noga iakttagna förfaringssättet vid bokföringen och redovisningen af upplupna intressen å Riksgälds-kontorets tills vidare förräntade medel, få Revisorerne derföre hemställa, att den ränta, som blifvit tillagd ofvannämnde anslag, sedan den då återstående behållningen af detsamma, i slutet af år 1857, till Riksgäldskontoret aflemnades, måtte från detta anslags nu balanserade belopp afföras och i stället upptagas lika med andra genom innestående anslagssummors förräntning beredda ränte-inkomster, samt att följaktligen Riksgälds-kontorets utbetalnings-skyldighet i anledning af den återbekomna behållningen utaf ifrågavarande anslag må inskränkas till det belopp, 28,845 R:dr 8 sk. 7 rst. Banko, eller 43,267 R:dr 77 öre, som dels i räntebärande obligationer och dels i kontanta medel blifvit genom Stats-kontoret till Riksgäldskontoret återstäldt.
I alla de fall, der någon vill talan föra emot Offentlig Bolags-Bank, vare Allmän Domstol, i den stad eller ort der Bankens hufvud-rörelse förlagd är och till hvilken målet, i afseende på dess beskaffenhet, enligt Lag; hörer, behörig all sådan talan upptaga. 2;dra Kapitlet. Actie-B anker. :§ n Delegare uti Actie-Bank .svare endast för beloppet af deras tecknade Aclie-summa. Bankens namn eller finna utmärka alltid, alt den är en Actie-Bank, och vare sådant jemväl tydligen utsatt å de dörbindelser, som af den utgifvas. § 18- Actie-Banks teckningssumma utgör dess grundfond och får ej i något fall understiga 4.000,000 R:dr Courant. Pröfvar Kongl. Majit ändock, att rörelsen i den del af landet, der Actie-Bank anlägges, kräfver en större grundfond, ege Kongl. Maj;t alt fastställa minimi-sumtrian till än högre belopp. Ej vare någon berättigad Lill mindre teckning i Actie-Bank än 4000 R:dr courant, hvilket belopp räknas för en Actie. § 19. Actie-Bank tillätes ej i verksamhet träda, förrän Bolaget nedsatt, i controlleradt guld och silfver eller räntebärande och lätt realisabla papper eller inteckningar, ett belopp, som motsvarar a5 pr. af liela det tecknade Aotie-Capitalet, eller den så kallade Grundfonden, hvilket belopp, sedan alla Bihang till R. St. Bancooch La"-Utskottens Bet. N.-o 2. dithörande papper och handlingar blifvit af Kongl. Majrts Befallningshafvande i Länet gemensamt med Bolaget till säkerheten pröfvade och af hägge godkände, skall vid Landt-Ränteriet förvaras uti en Cassa-Kisla med anie lås, dertill Konungens Befallningshafvande ege den ena och Bank-Bolaget den andra nyckeln.
' Beträffande beloppet af denna godtgörelse, hafva Kommersoch Sundhetskollegierna ansett, att sjukt djur borde ersättas med två tredjedelar samt friskt med fulla beloppet af det värde, hvartill kreaturet blifvit af behöriga värderingsman uppskattadt; men då det, enligt Utskottets tanke, måste befaras, att, utan full ersättning äfven för sjuka djur, den landtman, hvars boskap angripes af pesten, skall söka att i det längsta fördölja farsotens uppträdande och att skynd - Siats-Utskottets Utlåtande N:o 57. 7 samt afyttra sina skenbart friska djur, hvilka då till de ställen, dit de blifva förda, sprida sjukdomen, samt då dessutom utaf de kreatur, för hvilka, i händelse af farsotens utbrytande, Staten skulle utgifva ersättning, otvifvelaktigt den minsta delon komme att bestå af sådana, som redan vore af sjukdomen angripna, har det synts Utskottet med klok omtänksamhet mera öfverensstämmande, att Staten äfven för sjuka djur utgåfve full ersättning. Om ersättning till fulla värdet lemnäs för alla djur, som på myndighets befallning ncdslagtas, men deremot icke någon ersättning för de djur, som af sjukdomen dött, skall hvarje kreatursegare deraf så mycket kraftigare manas att skyndsamt anmäla möjligen uppkommande sjukdomsfall. I öfverensstämmelse med dessa åsigtcr har Utskottet icke tvekat tillstyrka Rikets Ständer att ställa tili Kongl. Majus disposition de för vidtagande af ofvanberörda åtgärder erforderliga medel; men då någon tillförlitlig beräkning i afseende å beloppet icke är möjlig, har det synts Utskottet som skulle de ifrågavarande utgifterna lämpligast kunna utgå af det, jemlikt 63 § i gällande Regeringsform, till rikets försvar eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål, å Riksgålds-kontoret anvisade mindre kreditiv.
Herr Grefvert och Landt-Mar Jkalken yttrade, att sedan Ridderskapet och Adeln genom den i förmiddags Pleno anställde votering beslutat, att med Bänkmännens afskaffande ett förändradt sätt till Electorers utväljande komme att äga rum, samt ätt, efter särskild öfverläggning och pröfning borde bestämmas, antingen det af RiddarhusUtskottet föreslagne,geller något annat sätt till Electorers väljande må antagas, finge Herr Grefven och Landt lYLarJkalken först hemställa, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla det i RiddarhusUtskottets Memorial föreslagne sätt till Electorers utväljande. Ropades starka Ja, blandade med Nej, I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarjkalken hemställde, om Ridderskapet och A«j 760 Den 5o Maji e, m. deln behagade bifalla Riddarhus-Utskotfets Memorial, med den af Herr Riben dervid föreslagne förändring, eller att hvarje afdelning borde inom sig utvälja sisi Elector. Ropades starka Nej, blandade med Ja. Herr Tham, Wollrath'. Det år redan så mycket sagdt och omsagdt i förevarande ämne, att jag icke borde upptaga tiden med något vidare tillägg; men jag tycker för min del, att RiddarhusUtskottets senaste förslag innefattar och förenar allt hvad vi önske. Ändamålet år ju att undvika 111 främmande impuls vid Electors-valen? Detta tror jag visserligen vara vunnet, ty jag ser ej möjligheten, huru en sådan impuls skulle kunna något uträtta, då den måste på en gång verka på tjugufem olika håll. Ridderskapet och Adeln önskar ju fullkomlig valfrihet? Denna äges ju också, då hvar och en har rått att välja inom hela massan. Genom antagandet af det alternatif, Herr Riben uppgifvit, skulle ofelbart flere olägenheter uppkom. ma.
M:l af den 22 sistlidne Juni, fått emottaga Nådigt meddelande derom, att, sedan E. K. M:f, vid underdånig anmälan af Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående de af Rikets Ständer beviljade bidrag till upprätthållande af pensioneringen från Arméens Pensions-kassa, i öfverensstämmelse med det vilkor Rikets Ständer härvid tillika lastat och hvilket äfven af Arméens sednast församlade Fullmäktige blifvit antaget, under den 12 Maj innevarande år i Nåder förordnat, alt delegare i Arméens Pensious-kassa, som hädanefter erhåller civil el ler annau tjenst med aflöning pä Rikets stat eller uppföres på Allmänna indrägnings-staten eller pä annat sätt af staten pensioneras, icke är berättigad att, så länge han innebar sådana aflöningsoch pensions-förmåner, som årligen uppgå till 3,000 R:dr Riksmynt, åtnjuta den honom i Arméens Pensions-kassa tillkommande pension, deras rätt likväl oförkränkt, hvilka redan innehafva pension i nämnda kassa och, såsom nu anställde i civil tjenst, framdeles kunna tillträda pension å Allmänna Indragnings-staten; så hade Landshöfdingen i Upsala län, Friherre R. F. von Kraemer, Landshöfdingen i Södermanlands län, Grefve G. E. Frölich och Landshöfdingen i Hallands län, Grefve P. A. Lewenhaupt, hvilka alla äro delegare i Arméens Pensions-kassa, men såsom utnämnde till Landshöfdingar Bih. lill R. St. Skrifvelse N:o 152. redan innan”1848 års reglemente för Pensions-kassan i Nåder utfärdades, ännu icke, ehuru fullå rige, till träd t pension från nämnda kassa, hos E. K. M:t i underdånighet anhållit, all i händelse, med tillämpning af det vid ofvanberörda bidrags beviljande af Rikets Ständer fästade vilkor, deras rätt lill pension från Arméens Pensions-kassa icke syntes fullt bevarad, E. K.
Rörande väckt fråga om upphörande af 332 Prof. Uidr. d. 17 Febr. 1818- Dykeriets befattning med skepp och gods, dl skeppet i Lotsmans farvatten af Lotsen sättes på grund. 4:0 Angående rättigheten fur Lumpsamlare , att omkringresa i Landet, samt om sättet till Lumpors anskaffande för Pappersbrukens behof. 5:0 I anledning af föreslagne anstalter till förmon för visse Fabriker och Pappersbruken. fi:o I anledning af väckt fråga om förändring i de antagne grunderne för bestämmandet af arrende afgiften å Militaire och Civile Tjenstemäns Boställen , i förhållande till öppna A« ker-jorden. 7:0 I anledning af gjord motion om skyndsamt kringspridande af de för Landtbruket nyttige redskaper, som genom Kongl. LandtbruksAcademiens försorg blifvit förfärdigade efter in-' komne Engelska Modeller. 8:0 T. anledning af väckt fråga om Spectaklernes inställande på de större Högtidsdagarne m. m. 9:0 I anledning af gjordt yrkande om ändring i församlingarnes skyldighet, att vårda de Fattige. 10:0 I anledning af väckt fråga om utfärdandet af en förordning rörande Vatten-verksågares åliggande. 1 1:0 I anledning af väckt fråga om förbud för Städernes Borgerskap, att med sine till afsalu hållande varor och effecter besöka ft i-marknaderna på Landet, utom de District, som fordom, innan de enskildta Marknaderna aflystes, varit Städerne tillagde. Prot.
SerafimerOrdensGillet till alla län i Riket årligen utgående upfostringshjelp för fattiga barn, tillsammans utgörande omkring 12,000 R:dr b;ko för året, icke vidare måtte utdelas, sedan de barn, för hvilka upfostringshjelpen redan blifvit beviljad, upnått 14 år, utan dessa medel, såvidt de äro komna från Staten, disponeras till K. SerafimerOrdensGillets andra behof. Mina skäl härför voro, att med nu gällande grunder och sätt för medlens utdelning, dessa äro nästan utan ändamål bortkastade, och att då anslaget skett under en tid, då Staten till en del uti fattigvårdsbesväret och omsorgen om fattiga barns vård deltagit, men numera ali fattigförsörjning både för äldre personer och barn ålåge kommunerna, utom då någon icke kan, efter bestämda grunder, hänföras till viss församling, i hvilket fall allena Staten åtagit sig försörjningsskyldigheten, borde den från tiondeanslag eller andra Statsmedel upkomna tillgång till upfostringshjelpen indragas till Statsverket. Statsoch Ekon.Utsk., som behandlade omförmälde motion, afstyrkte densamma, anförande såsom skäl, att det väl i allmänhet tillkomme hvarje socken att draga försorg om sina fattiga, men att fall dock ofta förekomme, då oförsörjda, oupfostrade barn icke kunde till visst samhälle hänföras, likasom ock att föräldrar finnas, hvilka, oberättigade att njuta fattigunderstöd, likväl äro ur stånd att lemna sina barn tjenlig vård och upfostran. Särskilda socknar voro ock mer än andra betungade med fattiga barns underhåll och mindre än andra bemedlade för att bestrida detsamma. I dylika fall vore det af vigt, att vederb. icke saknade all utväg att vid särdeles behof lemna ett, om än ringa bidrag till fattiga barns upfostran; och ehuru visserligen icke med de ifrågavar:de medlen de fattiga barnen kunde blifva fullt hjelpta, vore likväl obestridligt, att nämnde upfostringsbidrag utgjorde för alla dem, som deraf kommo i åtnjutande, en undsättning, som mången gång medförde välsignelserika frukter. Detta utlåtande bifölls af R. St:r.
Om ni älskar er man, – huru skall ni då kunna O, min Gud!» och hans röst förlorade allt mer och mer det antagna lugnet – «Om jag vore uti hans ställe och ni lemnade mig så der – och gick bort – jag visste icke hvart – jag skulle bli förtviflad, jag skulle dö af sorg! –» «Men nu är det inte ni,» sade Arabella kallt och med en mörk blick på baronens vältaliga ansigte, och tillade efter en paus, i det hon drog kappan öfver sina axlar: «gref Thüringen dör icke, jag är säker derpå. – God natt, baron! ni kommer då till St. Denis i morgon?» «Ja – ja – jag kommer nog! sade baronen tankspridd, i det han mekaniskt tillslöt dörren efter den bortgående. Derefter kastade han sig i en stol, der han tillbringade den återstående delen af natten. SJETTE KAPITLET. «If of Life you keep a rare «Shake off slumber and beware: «Awake! Awake!» THE TEMPEST. Den 17 December 18.. strömmade en mängd menniskor af alla stånd och åldrar uppför den långa gatan, vid hvars ända St. Denis kapell var beläget. Kyrkan var på det kostbaraste illuminerad, och så fullproppad af folk, att der knappast fans tillräckligt rum för de ceremonien tillhörande personer. Utomkring voro fönster och dörrar garnerade med gapande åskådare, alla i otåligaste väntan, att få se bruden, den undersköna Arabella Berthini. Hon syntes ändtligen vid sin brudgum, gref Thüringens arm, men hennes ansigte var hvitt, som den drägt hon bar och myrtenqvistarne, som prydde hennes tinning, liknade vintergrönan bland drifvor och snö; och de mörka glänsande lockarne upphöjde ännu mer halsens bländande hvithet. Var det sällhet eller smärta som sakta skakade den friska törnrosbuketten på hennes bröst? Dessa så åtskilda känslor hafva så lika verkningar, att man stundom skall hafva svårt, att urskilja och förstå dessa tecken. Vi veta således icke bestämdt hvad det var som i detta ögonblick jagade bloden från den friska kinden.
Då man antager 20 R:dr I3:co såsom lånebiträdc för hvarje får, skulle genom denna åtgärd 10,000 elecloral-får inom kort lid kunna inkomma i landet, till stöd så väl för den enskilte landtmannen som det allmännas gagn, utan alt Staten derföre behöfde göra någon känbar uppoffring; den återstående tredjedelen kunde disponeras efter det hittills gällande Reglemente, hvaraf Ullproducenten ej haft gagn. En närmare öfversigt af detta ämne, jemte project till de controller, hvilka vid förutnämnde utlåningar blefvo nödvändige, torde framdeles komma i betraktande. Kades på bordet. Herr af Sillén„ Lars Gabrielhade inlemnat följande, som upplästes: Vid Urtima Riksdagen år 1818 emoltogo Rikets Ständer Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss af Chefens för numera Skånska DragonRegementet underdåniga ansökning, att de till RcgementsRefälets aflöning anslagne Fördelsoch Hästhemmans-räntor uti Skåne måtte få efter förvandling uppbäras, eller ock serskilde medel varda beviljade till nödig förbättring i delta Befäls löner. 33o Den i5 December e. m. Uli underdånig skrifvelse af den 16 Maji 1818 anhöllo Rikets Ständer i anledning häraf, att då frågan icke funnits vara så utredd, att något beslut deri kunde fattas , hälst Kongl. Krigsoch KammarCollegiernes i ämnet afgifne underdåniga utlåtanden voro rakt stridande emot hvarandra, Kongl. Maj:t alltså täcktes, i afseende på de skiljaktiga meningarne, som syntes både kunna och böra af räkenskaper och handlingar fullständigt utredas, i Nåder anbefalla en undersökning, af hvars resultat Rikets Ständer vid nästa Riksdag skulle undfå del, på det Rikets Ständer då måtte sättas i tillfälle, att öfver förrberörde fråga besluta; och sedan, i anledning af Kongl. KammarCollegii förslag, att Kronans alla indelta och behållne ordinarie räntor uti Skåne, Blekinge och Bohus Län måtte utgå i persedlar eller efter markegångspris, vederbörande
Sedan jag en stund betraktat den förtjusande synen frågade jag Adolf, hvarföre han icke föll – på knä – ”Jag är så van att se det” svarade han med äkta äkta mans ton, och jag var på vägen att afsäga mig all bekantskap med honom och kanske uppsäga hans arrende, om jag icke lyckligtvis kommit att se det hans ögon talade annat språk än munnen – Men bannor fick han tillräckligt. Jag bad Maria hjelpa mig – jo vackert åh hon kan vara ganska skarp med sin kärleksrika blick, sin melodiska röst, sina milda ord, märkte jag då – hon lät mig förstå att Adolf ej borde mer förvånas öfver att hon sökte uppfylla sina pligter mot deras barn, än hon öfver att han fullgjorde sina. ”Än du kommer att förvånas, när han får några pligter att uppfylla mot din son och går i land med dem” invände jag tillrättavisande – ”Eva!” – ”Ja såg du Eva, – hvad gör Adolf nu så länge annat än hvad jag också gör – leker med Gustaf när han har lust, och bär litet på honom ibland och dertill har han mera krafter än du” – ”Och älskar honom Eva” inföll nu Maria med ett himmelskt småleende – fästande blicken än på Adolf än på sin Son – Jag var nedtystad, underlig i ögonen, och i den stunden föregick en lycklig ändring i mitt sinne. Du vet att jag alltid gjort profession af att, med undantag af Pappa och kanske ett par till, förakta det sjelfviska, hårdsinta och likväl småaktiga karlslägtet – men du vet kanske icke, (om du icke visste allt) att jag det oaktadt, i djupet af min själ afundats dess företräde framför vårt. Men nu frågar jag. Hvad betyder att Herrarna kunna vara huru de vilja och hvarest de vilja, att de tro sig uteslutande hafva rättighet att blanda sig i allt, ifrån det omätliga stjernhvalfvet öfver dem ända ned till stoftet under deras fötter, hvad betyder detta och alla andra deras så kallade privilegier?
Enär för berörda ändamål saköreslängds-utdrag och utslag, genom hvilka böter blifvit ådömda, omedelbart måste öfverlemnas till behandling af Fogaten samt honom tillkommer att vaka deröfver att, i händelse tillgång till böterna saknas, den motsvarande bestraffningen går i verkställighet samt att bevis om fullbordad bestraffning varder saköres-längden eller utslaget åtecknadt eller bilagdt, anser ÖfverStåthållare-Einbetet till förekommande af ärendets behandling utaf särskilda tjenstemän samt af den omgång, som derigenom skulle orsakas, det vara nödvändigt att levereringen af uppburna böter af Fogaten öfvervakas, samt att han, för expedition, genom Sekreteraren anmäler då bötfälld person i Stockholm icke återfinnes, antingen dennes vistelseort är känd och följaktligen handräckning hos Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande bör begäras, eller efterlysning efter honom bör ega rum, för verkställighet af hvilket allt Olver-Ståthållare-Embetet borde tillkomma meddela närmare föreskrifter. I händelse ett sådant förfaringssätt i afseende å böters förvandling och redovisning, som Öfver-Ståthållare-Embetet anser vara af inträffade förändrade omständigheter påkalladt, blifver till iakttagande för framtiden stadgadt, kommer Eders Kongl. Maj:ts Fogat att erhålla ännu större tillökning i honom nu åliggande göromål, samt mera oafbrutet biträde af den honom underordnade Kanslist att blifva af nöden. Af denna anledning föreslår Ofver-Ståthållare-embetet i underdånighet, att aflöningeu för Fogaten, nu utgörande 4,000 r:dr, måtte tillökas med 1,000 rdr och således höjas till 5,000 rdr, äfvensom att lönen för den Fogaten till biträde ananställde Kanslist måtte från 600 rdr varda förhöjd till likhet med hvad Kanslistlönerna numera i allmänhet utgöra eller till 1,000 rdr. 16 Bil. N:o 5 till Kongl. Maj-As Nåd. Prop. N:o 7, om Statsverket 1865. Under förmälan, att den i art.
Antingen kommer barnet dcrwid atk skiljas frän modern och med detsamma owilkorligen sakna sin naturliga föda wid hennes bröst, som aftynar i sängeiftt, eller ock mäste det affölja modern dit, stundom wid en kallare årstid, dä bar« nsk till lif och hälsa bliswer utsatt för ännu swärare följder i bägge händelserne får bärner lida med modern, hwilkek lngalnnda kan ffyddas under rärrwisanS fsrdringar. Om man widare öfwcrwäger förhastandet med ten lägrade qwinnans egen person, förekomma ytterligare omständigheter, som tyckas böra bidraga till mildring t hennes bestraffning. — Sedan hennes fall är bcredt, ofta under ett smickrande löfte eller åtminstone wäntau af uprättelse genom en waraktigare förening med den man, som kunnat förföra henne, får hon icke sällan, jämte det hon bcdrageS j nysinämvde afseende, äfwen undergå den smärtande förödmjukelsen, - rt finna sin förförare obewekelig, med köld neka till sikt brott: — hon stadnar dä ensam under hela föreöräel. Den 2i December 1Z89 sens rnnqd, hwilken likwäl efter kageus afsigt Asra borde drabba »ranneu-^än henne. — Ei sällan föraktad as kallsinnige anhörige ar hon saker att pa intet sätt kunna undgå allmag kilital och straff, utan akt en gäng kunna aftwinga den nekande fadern det minsta biträde till barnetö söda och upsostran.