Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lro mindre väl kelätne, än om clen förre egde taga afsked mecl en lönevillkoren näterlund» motsvarande penton, derut' lian, efter att i 8tatens tjen8t kafva uppollrat 8in kraftfulla lefnadstid, kunde pä äldren ega nödtorftig bergning. Oe tle8te nu varande Oands^tats-^kjenstemän kalva oek ingått i tjenst, under förutsättning att fä tillgodonjuta den uti äldre författningar stadgade förmon, att kunna vid uppkunnen före8krifven älcler fä kekälla kela indeldta lönen 8ä8om pension; oell Rikets 8tänder kafva pä 8ädan grund jemväl fun-^ nit 8käl medgifva undantag trän tillämpningen af 1818 är8 författning, k varigenom pensions-rättigketen, 8ä80m anlördt är, iii8kränkte8. 8tats-Lontoret föreställer 8ig derföre, att, vid ett närmare ketraktande af dessa 1'örkällanden, Ilikets 8tänder mä linna killigketen fordra, ätmin8tone att de egentliga 6and8-8tat8-fjen8temänn6n, Oaild8-8eor6t6rar6 oek Oands-I^amererare, OandtIläntmästare oek Ivronofogdar 8amt llärad88krifvare, Ksvilja8 8amma pensionstörmon, 80m dera8 vederlikar i Lollegierne, dess kellre, 8om detta in8tämmer ined ofvannämnde s^ftemäl uti 1818 ärs stadgande, att nemligen tjenstemän 44 rik lili» grader 8liii1Ie njut» lili» lätt, antingen de med indeldta eller eontanta loner »ro för8edde. Dland de förvaltning ätgärder, 8om, i följd »f lxder8 Dongl.
Härefter föredrogs D »ii 28 M > r t e. m. s »• Frih. Haab: Föreskriften i denna 5:te g tillkom på den tiden, då husbehofsbränningen var tillåten, emedan man kom under fund med, att 2 brännerier anlades tätt invid hvarandra, då man brände i det ena och klarade i det andra. Derigenom kunde då mera bränvin åstadkommas, än som var upgifvet till beskattning. Då nu 11. o. Ad. beslutat att småbrännerier icke vidare skola få finnas, har således grunden för denna restriktion blifvit uphäfd, hvarföre jag yrkar att § 5 måtte ur förf. utgå. Gr. af Ugglas: Jag tror visserligen att det af Frih. Baab upgifna skälet varit hufvudorsaken till införandet af stadgandet i 5:te §:n;men då man icke kan bevisa, att dess borttagande skulle medföra någon den ringaste nytta, skulle jag dock önska att det måtte få qvarstå. Häruti instämde Gr. Anckarsvärd, Carl Henrik. Frih. Raab: Det är visserligen sannt, att denna g icke gör någon skada, der den står; men jag anser att man vid stiftande af lag icke bör låta andra stadganden inflyta än sådana, som äro ändamålsenliga och af behofvet påkallade, och svårligen lärer man kuuna finna något skäl att bibehålla 5:te §:n, sedan småbrännerierna blifvit afskaffade. Hr Hjärne: Jag förenar mig med Gr. af Ugglas, emedan ett maximum af 1000 kannor är föreskrifvet och denna föreskrift skulle kunna eluderas, om stadgandet i §:n 5 borttoges. Frih. Raab: Det är icke denna 5:te §, som lägger hinder i vägen för anläggande af flere brännerier på samma egendom, emedan till en sådan ganska ofta höra flera särskilda torp eller lägenheter, der utfodring sker. Detta hinder innefattas deremot i §:n 4, enl. hvilken anmälan icke får ske för högre tillverkningsbelopp.
Man har äfven talat åtskilligt om svårigheten att rätt tyda stadgandet i 112 § Noriges Grundlov, att ingen förändring finge ske i Grundlovens principer, utan endast i »enkelte Bestemmelser» deri. Jag erkänner att detta är ett sväfvande uttryck, men utan tvifvel har ett sådant tillkommit af den ani. att lagstiftaren förutsatt — hvad också Noriges statsrättslärde, t. ex. Stang, länge nog yrkat — att nemi. Konungen icke skulle ega absolut veto ens i afs:de på ändringar i Grundloven; hvarföre man velat nedlägga detta absoluta veto i Grundloven sjelf. Nu deremot, sedan man i detta hänseende medgifvit Konungens absoluta veto, vill man helt Den 17 Mars e. m. naturligt icke veta af att något hinder mera finnes för förändringen af Grundlovens principer. Det passar förträffligt i stycke. Hr Tersmeden har högligen beklagat sig öfver den agitation, som bedrifvits i den Norska frågan, och det vädjande till passionerna, som deri egt rum. Jag vill icke brista i grannlagenhet mot en af mig enskildt högt aktad ledamot, men jag frågar honom på samvete, hvem är det, sorn bedrifvit denna agitation, som vädjat till passionerna och som förvandlat denna fråga till en partifråga? Säkert blir han mig icke svaret skyldig, om han lagger handen på hjert at. Besynnerligt nog har man här föga vidrört den nu pågående stridens politiska betydelse. Denna är likväl, i min tanke, af långt större vigt än dess juridiska eller dess materiela. Detta hafva oek Noriges statsmän och publicister nogsamt insett. Hos dem gäller det således egentligen icke den omtvistade saken eller Norska ståthål lareskapets afskaffande. Det generar deni föga eller intet; ty de veta allt för väl, att lika litet som Konungen, under nuv:de omständigheter, skickar Norige en Svensk Ståthållare, lika litet lärer någon Svensk vilja betunga r,ig med denna befattning, äfven emot hedern att blifva Norsk embetsman eller Norsk undersåte.
Sprengtporten föreslagna tillägg blef härefter framställd och besvarad med starka Ja, jemte några Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. Vidare framställdes propos. till bifall å det af Frih. Raab föreslagna tillägg, och ropades dervid starka Ja, jemte åtskilliga Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, det han ansåg att äfven nu Ja varit öfvervägande. Hr Tornerhjelm begärde votering, men innan i anledn. häraf voteringspropos:n hann blifva uppsatt, anmälde sig och yttrade Hr Tornerhjelm: Oaktadt jag icke finner detta förslag lämpligt, vill jag, för att icke för länge uptaga R. o. Ad:s tid, afstå från min begäran om votering. Hr Gr. o. Landtm, hemställde vidare om R. o. Ad. behagade, såsom Frih. Sprengtporten föreslagit, inbjuda de öfriga RiksStånden att biträda R. o. Ad. i afs:de på 19:de punkten fattade beslut, och sedan svaren utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade Hr Gr. o. Landtm, sig hafva funnit Ja öfvervägande. 30:de och 21:sla punkterna. Dessa punkter biföllos. 22:dra punkten. Gr. Anckarsvärd: Jag kan icke inse något skäl hvarföre R. St:r skola binda sig genom ett beslut att ieke taga i anspråk inkomsterna af bränvinstillverkningen. Det är visserligen sagdt, att dessa medel erfordras för fyllande af Statsverkets behof i andra delar. Detta kan vara möjligt; men jag vill erinra, att vid en föreg:de Riksdag eller den sista K. M. beräknade inkomsten af bränvinsskatten såsom en utväg till godtgörande af räntor och amortering af uptagna lån för jernvägsanläggningar. Jag tror således, att man icke bör binda sig genom något beslut i detta hänseende. Redan vid början af innev:de Riksdag fästade jag upmärksamheten på nödvändigheten att först upgöra statsregleringen, och att sedan företaga frågan om jernvägarne. Frågan härom är numera afgjord, och kan icke vidare blifva föremål för våra öfverläggningar.
Han har pengar, och friar till henne. Frieriet kostar henne mycket tårar, men en annan ljus karl har redan förut fått hennes ja, och ehuru denne skiljes långt ifrån henne, träffas de dock slutligen, blifva förenade med hvarandra, och allting blir för dem i framtiden gladt.» Tant Ulla lade om korten tre gånger, och hvar gång blef det ungefär samma resultat. Det var visserligen bra ledsamt, men det kunde inte hjelpas; man fick trösta sig med, «att menniskan spår, och Gud rår.» Emedlertid hade Celestine och Nanna, genom tant Ullas spådom, blifvit helt filosofiska till mods. Nanna fann mer än väl, att hennes mamma hade rätt i det hon sade, att sådana der spådomar vore bara galenskaper, men hur det var, så kunde hon ändå inte helt och hållet skilja sig ifrån fördomen, och bäst som hon var vid det briljantaste lynne, hände det att en liten rysning genomfor henne, då hon tänkte på den ljusa karlen och brefvet. Celestine återigen fann det dock ej vara alldeles omöjligt, att det ju kunde existera ett hemligt samband emellan andeverlden och kortverlden, och tyckte bara att de der många tårarne, om hvilka tant Ulla talat, gerna kunde vara borta. Men allt var glömdt, då man åter var tillsammans i den lilla förtroliga kretsen – förtrolig? Ja, ty oaktadt öfverstinnans i det hela oförtroliga person var tillstädes, så rådde dock en trefnad och harmoni, som den, hvilken ej varit på Sätraholm på en månad eller något, icke kunde föreställa sig vara möjlig. Öfverstinnan hade blifvit en helt annan menniska, sedan Albert företagit sig att måla den der allegoriserade taflan, föreställande dygden i öfverstinnans egen höga person. Hon var nu mera så artig emot Albert, som det stod i hennes makt att vara, upptäckte hos honom den ena goda egenskapen efter den andra. Äfven Alexis hade betydligen stigit i hennes opinion, sedan han på hennes födelsedag skrifvit till henne en Ode, deri han på ett högst poetiskt sätt skildrade henne, der hon stod om lördagarne, omgifven af alla socknens fattighjon.
Konungens ädla egenskaper och hans oaflåtliga verksamhet för fosterlandets väl, ansett en dylik gärd af nationens erkänsla nu vara af omständigheterna synnerligen påkallad, hafva Rikets Ständer till E. K. Majlis högstberörda nådiga framställning lemnat bifall. 9:o. I öfverensstämmelse med hvad E. K. Majit derom i nåder föreslagit, hafva Rikets Ständer, enligt hvad i aflåten underdånig skrifvelse angående regleringen af utgifterna under Andra Hulvudliteln blifvit anmäldt, bifallit, alt den Rvråchefs-befattning i Justilie-Slats-expeditionen, hvilken är alsedd för handläggning af ärenden, som ega gemenskap med den Juslitie-Slats-Minislern åliggande tillsyn å boktryckerierna och bokhandeln, må, utan afvaklan af nuvarande innebafvarens, Förste Expedilions-Sekreteraren L. J. Lovéns afskedstagande, indragas, med vilkor, att bemälde Expeditionssekreterare uppföres å Indragningsstat och förklaras berättigad att, intill dess han erhåller afsked, emot fortfarande tjenstgöringsskyldighet, uppbära Ryråchefslön samt, elter afskedstagande^ pension tili lika belopp som Expedilions-Sekrelerarne i E. K. Maj :ts Kansli. I0:o. Beträffande Krigs-Hof-Rätten. har £. K. Majit föreslagit, bland annat, att den vid bemälde Hof-Rätt anställde Notarie skulle å allmänna (ndragnings-staten Exp ud ilians-Utskott <(s Förslug till uiu/erd. Siri/velse i\:o i (Jo. 279 upplöras till en årlig pension af 1,344 R:dr; men då Rikets Ständer, vid behandlingen al utgifterna under Andra Hufvudtileln, icke funnit skäl alt vidtaga ändring i de vid sednaste riksdagen angående atlöningen för Krigs-Holiätten meddelade beslut, bär liågan om bemälde Notaries uppförande pä liidragniugsstat följaktligen förfallit. 11:0.
Abrahamsénska egendomen, lemnade plats för en nödig och lämplig tillbyggnad, tillika anhållit, det E. K. M:t mätte af Rikets Ständer äska erforderliga medel lill afhjelpande af det omförmälda hindret för utvecklingen af ifrågavarande vigtiga och dvrbara institution, för hvilket ändamål Akademien jemväl underdånigst bifogat med afseende å den behöfliga tillbyggnaden uppgjorda ritningar och kostnadsförslag, detta sednare slutande på en summa af 300,000 R:dr B: k o; sä har E. K. M:t, enär angeläget vore, alt tillräckligt utrymme bereddes för de rika, oupphörligt vexande samlingarnes behöriga vård och ändamålsenliga ordnande, uti särskild lill Rikets Ständer den 31 Mars nästlidet år afbiten nådig proposition begärt, all Rikets Ständer måtte bevilja del för ifrågavarande byggnadsföretag erforderliga anslag 300,000 R:dr B:ko att med halfva beloppet 150,000 R:dr B:ko eller 225,000 R:dr Runt under nu ingångna slatsreglerings-period utgå. 84 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 222. Vid det förhållande, alt redan för flera år tillbaka, de till Vetenskaps-Akademiens förfogande ställda lokaler befunnits otillräckliga, och då Rikets Ständer tillika ansett det vara af stor vigt både för vetenskapens och industriens utveckling, alt. de samlingar, Staten årligen åt sig förvärfvar, blifva för allmänheten tillgängliga, men sådant icke låter sig göra med mindre ökadt utrymme för deras fullständiga ordnande beredes, hafva, enär jemväl den af Akademien uppgjorda plan och kostnadsberäkning för nu ifrågaställa nybyggnad blifvit af vederbörande embetsmyndighet i behörig ordning granskad och godkänd, Rikets Ständer, med bifall till E. K.
Bifölls; N:o 83, i anledning af väckta motioner, angående förhöjning i priset å salpeter. Bifölls; N:o 83, i anledning af väckt motion, om optionsrätt för Umeå stad lill det s. k. Lazarettsfisket eller det Nya Försöket. Bifölls; N:o 84, angående ersättande af kostnaderna för sednast sammankallade riks-rätt. Bifölls', N:o 85, angående det staden Wexiös näringsidkare beviljade förlagslåns återbetalande till riksgälds-kontoret. Bifölls. N:o 86, i anledning af föreslagen afskrifning af det för Kottholmskanaleus anläggning och sågströmmens upprensning beviljade lån. Bifölls; N:o 87, i anledning af revisoren vid Riksgälds-kontoret A. L. Kufilaus enkas ansökning om förhöjd pension. Bifölls; N:o 88, i anledning af väckt motion, angående Ridöns anslående till allmänning åt Färentuna härad. Bifölls; 244 Prot.-utdrag den 8 Mars. 4848. och N:o 8g, i anledning af vackt motion, angående befrielse för gästgifvaren Eskil Johansson från debiterad rotevakans-afgift. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Banco-utskottets memorial oell utlåtanden: N:o 3a, i anledning af ålerremiss å utskottets utlåtande, N:o 12. Lades till handlingarne. N:o 33, i anledning af mjölnaren Isaac Forssells ansökning om eftergift af straffränta samt rättegångs-kostnads ersättning till Banco-discont-ver ket. Bifölls; och N/o 34, i anledning af Kommerse-rådet B. Ii. Santessons ansökning örn eftergift af öfverränlan på åtskilliga diskontlån. Tillstyrkandet af omförmälda eftergift af ifrågavarande öfverränta Bifölls; S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets utlåtanden: N:o 28, i anledning af väckt fråga, om upphörande af Skånska kavalleri-regimenternas så kallade fotoch ådermöten.
Att Magistrat och Kronofogde må ovillkorligen åläggas att genast, vid emottagande till verkställighet af Utslag, deröfver afgifva bevis till Fordringsegare, utan att derföre kunna äska betalning; Att den Borgen Uppbördsman vid Tjenstens tillträdande skall ställa, gifver säkerhet för de enskildte medel, som i Tjensteväg uppbäras, närmast efter de Allmänna medel Uppbördsman; om händer får; Samt att till ersättning för sådane, enligt Tjenstepligt uppburne, men förskingrade enskildte medel, vederbörande jemnväl skola närmast efter Staten, i fall af Allmänna medels förskingring, éga förmånsrätt till Up - Stats-Utskottets Betänkan den. 5iC> böMsmäns tillgångar framfor andre För* dringsegaré; Anseende de förenade Utskotten, att, då härtill kommer livad Lagutskottet uti Utlåtande N:o särskildt föreslagit, örn Uppbördsmäns perso niiga ansvar för förskingring af i Tjensteväg uppburue medel bör vara lika antingen medlen tillhöra Staten eller enskilde,.hvarje medlem af Staten äfven i desse fall härigenom kommer att njuta det biträde och den säkerhet för sin egendom, sorn han skäligen kän hafva rätt att fordra; Och tillstyrka Utskotten fördenskull Riksens Högloflige Ständer, att till detta förslag lemna deras bifall samt hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla qm Dess Nådiga sanction här* till och att beslutet må varda till efterrättelse och iakttagande allmänneligen kungjordt. Hvilket allt Statsoch Lag-Utskotten, till närmare pröfvande af Riksens Högloft. Ständer, vördsemt hemställa. Stockholm den 21 October 182^* Boo Stats-^U t sko t tets Betänkande-m N:o BSpi Ankom deli 31 Ot{. 18*3» Riksens Höglofi. Ständers Stats* Lag-samt Allmänna Besvärs* och Ekonomi-Utskotts Ut* låtande , i anledning af väckte Motioner, om ändring i nu gällande grunder för .Militie Boställens och annan Krono-Jords utarrendering.
Då någon tillhandlat sig nya eller förut brukade bränningsredskap och dem afhemtar eller afhemta låter, bör han, för att icke genom innehafvandet af sådana redskap åtal och ansvar underkastas, derå taga forsedel af säljaren, samt, när brännvinsbränningen är förbjuden, tillika under transporten hafva berörde bränningsredskap behörigen förseglade. 39 5* Varder brännvinsbränning genom serskildt förbud inställd, då skola, så väl i Städerne, som på Landet, redskapen förseglas och förseglingen sålunda verkställas, att allenast pannor med fast bröst, hattar, lösa pannebröst, pipor och slang eller andra afkylnings-redskap sättas ur tillstånd att nyttjas, så att egaren må kunna begagna de pannor, hvilka ej hafva fast bröst, till andra hushållsförnödenheter. Om förseglingen å Landet ega K. M;ts Befallningshafvande att antyda vederbörande Kronobetjtnte, som bestämme tid och ställe dertill i förut utfärdade Kungörelser ; likväl så, att försegling af inmurade pannor med fast bröst alltid för sig går på hvarje ställe, der de äro uppgifne att finnas. I Städerne, hvarest nyssnämnde redskap, med undantag af inmurade pannor, böra i allmänt förvaringsrum insättas, vare detta allt Magistratens åliggande. Förseglingen skall ske med messingstråd, 144 Bil. t. Exped.-Utskottets Memorial, N:o 37/^. på det sätt* att densamma trades uti borrade eller stampade lina hål, och sedan hopknytes genom en linneeller blångarnslapp samt förseglas på båda ändarne med deras sigill, hvilka det blifvit anbefalldt att denna förrättning verkställa. Den till förseglingen åtgående kostnad kommer att af Kronans medel från Landt-Ränterien förskjutas, och ersättning derföre att i vanlig ordning af K. M:ts och Rikets Stats-Con toir meddelas emot behörig redo och räkning . i Landsholmen; dock må vid dessa tillfällen reseoch tractamentspenningar af Kronobetje* ningen icke beräknas.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken erinrade, att Ridderskapet och Adeln redan beslutit, att ingen åtgärd i anledning af 2:dra momentet i 8:de punkten erfordrades. Derom kunde således nu mera ingen fråga uppstå. Det vore endast Herr Munck af Rosenschölds i sista Plenum gjorde förslag, hvilket nu kunde komina under öfverläggning, i händelse Ridderskapet och Adeln så åstundade. 86 Den 5 O c t o b e r f. m. Friherre af Nordin, Carl Johan: Jag hemställer, om det är något ändamål uti att yttra sig öfver Herr Munck af Rosenschölds motion, förr än Ridderskapet och Adeln bestämt, att frågan nu skall afgöras, Friherre Cederström: Det är i anledning af Herr von Hartmansdorffs yttrande jag begärt ordet. Det anslag, som Rikets Ständer beviljat för Undervisningsverken, eller löneförbättringen för Lärarne, är ej något anslag för 4;de Hufvudtiteln, utan ett särskildt beviljadt anslag för samtliga, och således äfven tillämpings, Skolorne. Det kan derföre ej fattas så, som tillhörde det 4:de Hufvudtiteln. Hvad sjelfva frågans afgörande nu, eller uppskjutande, angår, skulle jag tro, att man nu genast kan fatta be-> slut, i anledning af Herr Munck af Rosenschölds framställning. Derigenom hindras ej Utskottet att, allt efter som Titlarne hinna afgöras, sysselsätta sig med jemkningsförslagen, Tid vinnes härigenom, utan att något bättre resultat skulle vinnas genom uppskof. Jag anhåller således om proposition, huruvida Ridderskapet och Acleln instämmer i det tillägg han begärt. Herr Munck af Rosensköld: För att ej förlänga denna discussion, samt borttaga vår tid, och då jag tror mig hafva vunnit ändamålet med mitt förslag, just genom den uppmärksamhet sorn dervid blifvit fästad, Den 5 Octo ber f. m. 87 och särskilt genom denna discussion, afstår jag från något vidare yrkande om proposition derå, öfvertygad att nuvarande Styrelse i alla fall derå fäster afseende.
Jag kan för min del aldrig tro, att en förändring uti Ridderskapets och Adelns representation, så att rättigheten dertill skulle kunna biifva beroende af större eller mindre förmögenhet, kan bestå med bibehållande af Adelskapets i Sve. rige från börj&n ursprungligen ärftliga, och till alla efterkommande af en i Adelig värdighet upphöjd lika öfvergående, natur, samt de derpå grundade Adeliga privilegierne. Uti 12 Riksdagsordningen är väl det sätt, hvarj på Adeln skall infinna sig och representera® vid Riksdagar, hänskjutit till stadgande i Riddarhu&Ordningen; men der står tillika, att den-. Den 22 Junii t. m. 433 denna Riddarhusordning bör vara, i öfverens stämmelse med Grundlagarne, författad. Ständernas Särskildta privilegier hafva enligt »14 § RegeringsFormen, samma helgd som Grund-, lagarne, 32 § i Adeliga privilegierne innehåller, att om någon Svensk Adelsman flyttat utrikes, häfver han och hans efterkommande, sorn utrikes äro, förverkat säte och stämma bland Ridderskapet och Adeln. Deraf synes mig följa, att så länge han förblir här i Riket, måtte han äga qvar denna rätt till säte och stämma; och rättigheten att möjligen kunna få deltaga i Rikets Ständers öfverläggningat utgör också nu mera det hufvudsakliga privilegium en Svensk Adelsman äger, så länge han den ej i laglig ordning förverkat, och äger på samma grund, som sjelfva Adelskapet, endast och allenast eenotn födselns rätt, icke derföre att han tillika besitter mer eller mindre förmögenhet. Så länge fattigdom ej kan blifva ansedd sorn brott, kan den ej betaga medfödda rättigheter af denna art. Skulle någon förändring i Ridderskapets och Adelng representation anses oundgänglig, skulle man i synnerhet finna behöfligt att inskränka Ledamöternes antal på Riddarhuset, f ehuru jag föt min del åtminstone ej för närvarande finnér någon nödvändighet deraf) så är onekligen ett gemensamt val och gemensam valbarhet bland alla Adelsmän, det enda sätt som kan bestå med principen för Svenska Adelskapets natur. Det är bekant, att Svenska Adelns uppkomst härleder sig från Adeliga Rusttjensten eller Ridd. 0. Ad.
Då man således gjört så litet för att öfva landets befolkning i att skjuta, och då för öfrigt intet steg ännu blifvit i något afseende taget, för att genom färdighet i vapenöfning söka göra det Svenska folkel kraftigt i sitt sjelfförsvar, så återstår det nu blott ett medel dertill, nemi. att trygga jagten, och derigenom söka bibehålla vår ungdom härdad och djerf, och är det ur denna synpunkt som jag yrkar, att Betänk, målte återremitteras, samt att förhöjda vilen mätte stadgas, hvarigenom man kunde hoppas, alt åtminstone något i denna sak uträttades. Den 18 Augusti. II Frih. af Ugglas, Curt Gust.: Det är endast i afseende på sista punkten som jag anhåller att få yttra några ord. Ulsk:n hafva här föreslagit att jagten å rapphöns icke skulle få börja förr än den 1 Sept., och jag tror Utsk:n dertill hafva haft ganska goda skäl, icke så mycket derföre, alt landtmännens åkerfält derigenom skulle vara i någon fara alt nedtrampas och förstöras, emedan det ligger utom möjlighetens gräns, alt jaga rapphöns innan gärdena äro afmejade, utan derföre, all rapphöns-kycklingarne innan den 1 September icke ännu äro så vuxne, att man af dem kan hafva någon egentlig nylla. Jag tror derföre, all Utskm hafva haft rätt i detta afseende, men jag får deremot förena mig med Frih. Palmstjerna om olämplighelen af att utsträcka tiden till den 1 Dec., såvida man icke vill slifta en lag, sora skulle helt och hållet utrota rapphönsen, emedan det under den sednare hösten, sedan snö fallit, är så läll att skjuta rapphöns, att man på en liten stund kan skjuta hela kullar deraf. Jag får derföre till R. o. Ad. hemställa, huru vida icke R. o. Ad. skulle vilja bifalla, all man inginge lill K. M. med en underd. anhållan, alt jagt af rapphöns må vara tillåten emellan den 1' Sept. och den 1 Nov.