Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Regeringsformen står, att Ståndet bör om en gemensam tanka förena sig, vid tillfälle af återremiss utaf förslag till ändring i Grund lagarne, så anhåller jag att sådant äfven i fö* revarande fall måtte iagttagas med de skiljaktige anmärkningar, som blifvit framställde. Friherre Cederström: Uti alla Allmänna Ärender, hvilka innom ett Riksstånd förekomma lill discussion, böra. i händelse af återförvisning till Utskottet, alla de gjorda anmärkningarne, antingen de sammanstämma elier icke, åtfölja återremissen j dock äger ett undantag härifrån rum, i afseende på Grundlagsfrågor, för hvilkas behandling den nyss anförde 56 § lemnar en fullkomligt tydlig och bestämd föreskrift. Då ett af Constitutions Utskottet afgifvit förslag till ändring i Grundlagarne icke godkännes af ett Riksstånd, utan återremitteras, bör endast de anmärkningar åtfölja , hvilka Ståndet förklarat utgöra dess gemensamma tankar. Om den underbara händelsen skulle inträffa, att Ståndet remitterar sådane anmärkningar, hvilka äro sins emellan stridiga, då får Constitutions-Utskottet svara samma Stånd, att af de remitterade anmärkningame befin nes, det Ståndet i ämnet ej haft någon be stämd tanka. Herr Munck af Rosensköld-. För att reda närvarande fråga, anhåller jag få uppläsa dea del af 56 §. RegeringsFormen , som har afse* enda på densamma. Där står: ”Göres i Rik - 494 Den 27 Maji. sens Ständers Plena emot Utskottets ybrande anmärkningar, blifva de, hvilka hvarje Riks* Stånd särskildt förklarar utgöra dess gemen» samma tankar, till ConstitutionsUtskottet hänvisade. ” Nu har Riaderskapet och Adeln till Utskottet hänvisat anmärkningar, hvilka äro sins emellan aldeles stridande; och då det icke var ConstitutionsUtskottet tillständigt att antaga dessa skiljaktiga meningar, såsom Riddérskapets och Adelns gemensamma tankar, hade Utskottet icke någon annan utväg, än inkomma med den anmälan, som ifrågavarande Memorial inr nehåtler. Herr Cederschöld:
För min del anser jag klart, att så snart frihetsåren för nyhemman varit förflutne, hemmanen bordt indelas på rotarne, tills de fått den förstärkning, som först var afsedd, så framt sådant varit möjligt; men nu är förhållandet det, att största delen af rotarne ej hafva mera än ett mantal, och att de således äro berättigade att få omkring % mantal till, i den ordning nyhemman uppkomma. Om det skulle ske successive, skulle det blifva en högst besynnerlig tvist om bättre rätt att komma i åtnjutande af det nya hemmanet, ty alla ville naturligtvis vinna denna förmån, och hemmanet kunde likväl icke användas till mera än en eller två rotars förstärkande. Af sådan anledning hafva Kongl. Majrt och Rikets Ständer funnit omöjligheten, alt partielt för hemmanen göra en sådan jemkning, och hafva afhidat, att flere hemman skulle tillkomma, på det en ordentligare jemkning skulle kunna ske. Nu är det för - Den 21 December f. m. *49 hållande, att en sådan jemkning kan ske, och, till följd af de afvittringar, som redan blifvit gjorde, anser jag icke omöjligt, att hela jemkningen provisoriskt kail göras, Hvad som öfverblifver, kommer att öka den ordinarie roteringsstyrkan, sedan frihetsåren tilländalupit. Den förutsättning, att ett hemman, som njutit 5o frihetsår, skulle, då det ingår i rotering, åter falla i ödesmål, är en supposition, hvilken ej kommer till verkställighet. Räntorne der äro ej af sådan beskaffenhet, och har nyhemmanet kommit till den kraft, att det kan bära skattläggningen, behöfver man ej frukta, att det icke kan bära roteringen, såsom deri beräknad, och lindrigare, sedan rotarnes förstärka ning blifvit verkställd. I fall således Ridderskapet och Adeln icke skulle anse frågan om restitution af rotefrihetsmedlen böra föranleda lill återremiss, finner jag intet skäl dertill, men får likväl upplysa, att de tre öfrige Stånden återremitterat målet, hvarföre jag här visserligen icke skall sälta mig emot en återremiss.
St. det ifrågavarande anslaget af 42,000 r:dr, att utgå intill nuvarande riksdag, förmodligen i förhoppning, åtminstone var det händelsen med mig, att de nödiga förändringarna då kunde hinna vara vidtagna. Anmärkningar hafva inkommit, men, så vidt jag vet, icke ens blifvit pröfvade, ännu mindre någon ändring i läroverkens organisation vidtagen. Jag får derföre hemställa, att R. St. ej må uppföra detta anslag på stat, förrän vi få se, huru dessa läroverk skola organiseras: ty som de nu äro organiserade, anser jag det oriktigt att till deras förmån gifva några anslag, emedan man derigenom endast rotfäster de gamla felen. Isynnerhet lägger man för mycken vigt på latinet och de öfriga döda språken, och försummar deremot nästan alldeles de lefvande. Under en lärotid af 8 eller 9 år har ynglingen, med undantag af historia och mathematik, knappt fått lära någonting, som kunde göra honom brukbar på någon enda plats i samhället. Jag anser derföre, att R. St. ej böra bevilja detta anslag på ordinarie stat, förrän vi fått se, huru dessa läroverk skola organiseras, och att det skett på ett sätt, hvarmed R. St. kunna vara belåtna. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag instämmer med Hr v. Hartmansdorff, att det vore nyttigt och önskligt, att StatsUtsk. måtte linna tillgångar för universiteten. Med tillgångar förstår jag, alt jag ej betviilar, det ju sådana finnas; men sådana, som man förmodar kunna blifva beviljade. Skulle likväl icke dessa tillgångar medgifva bifall till allt, skulle jag tro för min del, alt i första rummet de anslag böra utgå, som röra universitetens samlingar, såsom varande medlen för sjelfbildpingen; ty jag anser för min del mycket likgiltigt, 0111 i den första graden af bildning, massan af kunskaper är så stor, emedan deraf uppkommer endast halfbildning. Vid de Tyska universiteten får man, då man söker graden, välja några få ämnen; men tillfällen att på ett efter natur och lynne lämpadt sätt utveckla sina kunskaper måste finnas i bibliothekcn, isynnerhet i ett fattigt land och ett Iand, der coramunicationerna äro svåra.
Hvad verkställigheten af denna, i enlighet med ofvan omförmälda grunder, rättade och härhos i underdånighet bilagde författning angår, hafva Riksens Ständer funnit att den nu Underdånigt! Skrifvelser. gällande Nådiga kungörelsen må till kraft och verkan fortfara till nästinstundande års slut, då hvad Riksens Ständer nu stadgat, kommer att taga sin början; likväl anse Riksens Ständer i underdånighet ingen böra betagas rättigheten, alt med beräkning af i§22 års Taxeringsvärde å sin fastighet från och med den i October 1824 begagna till bränvinstillverkning sådan förändrad redskap, sorn denna författning tillåter. Anhållande Piiksens Ständer slutligen i underdånighet, det täcktes 15. K. M. icke allenast i Nåder detta allt till verkställighet befordra, utan ock att liusbehofs-bränvins-bränningens inskränka ning icke må komma i fråga, så vida ej krig, förenadt med missväxt, skulle inträffa och göra denna åtgärd oundvikligen nödvändig. Riksens Ständer framhärda etc. Förslag till en förnyad Författning, angående Bränvins-bränningen och, de derföre bestämda afgifler. 1 §• j Mom. En fri Bränvins-bränning af hvad ämne eller växt, som tjenlig finnes, skall med den pannerymd och mot de afgifler samt öfrige vilkor, som denna Förordning föreskrifver, vara tillåten hela året igenom, så vida icke högst vig - 250 Förslag. tiga omständigheter föranleda inställelse af den* na tillverkning. v Brännvins-distillering vare alltid tillåten för den, sorn till Brännvins-bränning är berättigad. i Mom.
1 skall erhålla följande förändrade lydelse: »A landet vare minuthandel med eller utskänkning af bränvin förbjuden på eller invid det ställe der auktion, marknad, torgdag eller mönstring med beväringsmanskap hålles, eller der menighet för kronoskjutsning eller skallgång samlad är.» Frih. Skjöldebrand, Knut Erik: Instämmande till alla delar i den reservation och det yttrande, Hr Olivecrona afgifvit mot Dtsk:ts i denna punkt gjorda framställning, anhåller äfven jag att det Höglofl. Ståndet måtte besluta, att i 25:te §:n Osta mom:t ordet »torgdag,» straxt efter ordet marknad, måtte införas. Jag är förvissad, att ingen tvekan kan komma att upstå hvarken hos domare, åklagare eller parter, om hvad med ordet torgdag å landet egentligen menas, och skulle någon sådan upstå, är den ganska lätt, undanröjd genom hänvisande till den K. M:ts resolution, hvarigenom tillstånd för torgdags hållande blifvit beviljadt. Torgdagar få nemi. icke hållas, utan att vederbörande sockenmenigheter hos K. M:ts Befh:de i länet derom först gjort ansökning och K. M:ts Befh:de derefter resolverat samt derefter genom allmän kungörelse underrättat länets innevånare om de dagar, som i och för upköp och försäljning af hvarjehanda produkter under benämning »torgdagar» blifvit utsatte. Som jag således anser det enda af Utsk:t förebragta skäl för afstyrkande af Prosten Lundholms motion, härigenom vara vederlagdt. anhåller jag få instämma i Hr Olivecronas nyss framställda förslag. Hr Hjärne: I alla delar instämmande med de begge före gående värde talarne, anhåller äfven jag att 25:te §:n lista mom:t måtte sålunda förändras, att ordet »torgdag» insättes straxt efter ordet »marknad.» Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., beslöt R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, att efter ordet »marknad» i lista mom:t af 25:te §:n skulle införas ordet »torgdag.»
St:rs Serskilda Utskott för behandling af frågor rör:de bränvins tillverkning och försäljning; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: •Ac 2320 Hr Akerman, Fredrik, och , . JW 2090 Hr Adelborg, A. O.; den sednare att inträda efter J\s 243 Frih. Roxendorff, Fullm. Frih. De Geer, Louis, under den tid af 3:ne veckor, han såsom ledamot i Utskottet tjenstgör. Företogs I) en 14 J anuari. 161 Företogs val af en Bänkman inom 9 Bänkm:s-afdeln:n efter JU 394 Frih. Nordenskjöld, Fullm. Frih. Fleetwood, Georg Miles; Och befanns, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedd: JU 393 Frih. af Schmidt, Carl Johan Georg. Föredrogos och biföllos StatsUtsk:s uedannämnde d. 11 dennes på bordet lagda Utlåt:n: N:o 13, ang:de Stats-Kont:s ersättande för förskottsvis utbetalade medel till Kolonien S:t Barthelemys förvaltnings-kostnader; och N:o 14, ang:de utbetalning från Riksg:s-Kont. af der innestående medel för ett ttiindre liamnbyggnads-arbete vid Götha kanal. Vid föredragning af StatsUtsk:s d. 11 dennes på bordet lagda Mern. JU 15, med återlemnande af en utaf Hr L. W. Henschen inom Vällofl. BorgareSt. väckt och till StatsUtsk. remitterad motion om förändrade bestämmelser i gällande rese-reglemente, fann R. o. Ad. den i detta Mern. omnämnde motion tillhöra Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:s behandling. Föredrogs BankoUtsk:s d. 11 dennes på bordet lagda Mern. JU 5 om val af Revisorer och Suppleanter för granskning af Diskontverkens räkenskaper. Hr von Hartmansdorff, August:
Hvad åter beträffar den af Johannes Nilsson våcta motion, så, enär författningen uttryckligen stadgar, det hvarje utkommande tidningsnummer skall, i förhållande till dess storlek, med stämpel förses, samt undantag från denna stämpling, hvilken är af bevillnings natur, destomindre bör medgifvas för någon del af tidningsupplagan, som ett sådant undantag skulle i betydlig mån försvåra kontrollen deröfver, att alla med posten afsända exemplaren af samma tidning verkligen blifvit behörigen stämplade, anser Utskottet sig böra afstyrka allt afseende å denna motion. 14 Bevitlnings-Utskottets Betänkande, JV:o 6. § 11. Uti 3:dje punkten af denna § stadgas, att domare eller andre, hvilka i och för deras tjenstebefattning emottaga skrifter och handlingar, böra, vid det i 14 § stadgade ansvar, tillse, att ingifne handlingar äro riktigt karterade och stämplarne annullerade, på sätt 3 § 6 morn. innehåller. I följd af berörde föreskrift är således domaren eller tjenstemannen, som handlingar emottager, nödsakad, att, i händelse något i omförmälde hänseende blifvit af part försummadt, antingen vägra att så beskaffade handlingar emottaga eller ock sjelf gå i författning om karteringens behöriga fullgörande. Då i förra fallet äfventyr för rättsökande genom förlust af fatalier kan uppkomma och i sednare fallet domaren måste vidkännas ett besvär, som utan motsvarande ersättning icke bör honom påläggas, får Utskottet, till förekommande af de genom ifrågavarande stadgande å ena och andra sidan uppkommande olägenheter, föreslå, att, i enlighet med hvad 1835 års och äldre karta-sigillata-förordningar innehålla, ett så lydande tillägg, som bilagde förslag upptager, må vid 3 mom. af denna § införas. § 17. Inom vålloflige Borgare-ståndet har, uti väckt motion, hr B.
Efter tagen kännedom så väl af de till den Nådiga Propositionen hörande handlingar, som de ifrån Riksgälds-Contoiret Rikets Ständer tillhandakomne Berättelser om revisionen af Curhusoch Lazaretls-räkeuskaperne för Länen, hafva Rikets Ständer inhemtat, att den i räkenskaperne under åren 1834, 1835, 1836 och 1837 debiterade Curhus-afgiften, sedan afkortningarne afgått, i medeltal för ett år utgjort circa 105,000 R:dr samt att, enligt Sundhets-Collegii uppgifter, Curhus-inrättningarne, utom militaire-sjukhusen, under nedannämnde år varit begagnade af följande antal sjuka, nemligen: år 1831 af personer 2,517. 1832 1833 1834 1, .. 2,! 67. 1835 1836 Summa personer 16,626. eller, i medeltal för hvarje af förenämnde år, 2,771 personer; hvaraf följagtligen visar sig, att sjukantalet under dessa år varit högre än medeltalet för åren 1827, 1828, 1829 och och 1830, som, efter afdrag för militair-sjukhusen, utgjort 2,733 personer. Och som Revisions-berättelserne ifrån Länen dessutom utvisa, att i allmänhet Curhus-inrättningarnes fonder eller behållningar ännu äro så obetydlige, att, för desse inrättningars vidmagthållande, fortfarande understöd, åtminstone tills vidare, synes oundgängligen nödigt, helst årliga bidrag af Curhusmedlen äfven måste användas för Lazaretten, af hvilka, enligt hvad den Nådiga Propositionen jemväl innehåller, åtskilliga behöfva utvidgas och förbättras, för att uppfylla deras bestämmelse och motsvara ortens behof; så och då, efter nu gällande grunder, Cur-anstalter obehindradt få inrättas på ett el - 46o Expeditions-Utskottets Förslag till nild.
Uppå min motion beslöts vid förra Riksdagen, att desamma skulle upphöra, och en förändrad redaction i detta alseende blef då också uppgjord, hvilken allt ifrån början af denna Riksdag varit under Utskottets granskning, och för min del anhåller jag, att denna fråga icke måtte, i sammanhang med Utskottets öfriga förslag, uppskjuta» till nästa Riksdag. Hvad Friherre Cederström nu anfört för Bänkmännens bibehållande vederJägges bäst af hans yttrande i samma ämne vid förra Riksdagen. Herr Munck af Rosenschiöld uppläste derefter ett anförande af Friherre Cederström till Ridderskapets och Adelns Protocoil för den 3 Augusti 1815; hvarefter Herr Munck af Rosenskjöld utlät sig: i detta yttrande instämmer jag, och anhåller att Rid-J derskapet och Adeln måtte förblifva vid sitt, i afseende å Bänkmännens afskaffande, vid för* ra Riksdagen fattade beslut; 433 Vin 22 Junii e. m Friherre Hjerta, Fredrik: Då jag, i afse-i ende å hufvudsaken, instämmer uti de flere anmärkningar, som blifvit emot RiddarhusUtskottets Betänkande framställde, anser jag öfverflödigt, att derföre upprepa några skäl. I öfrigt anhåller jag, att, på sätt Grefve De la Gardie redan föreslagit, Betänkandet må helt och hållet hvila till nästa Riksdag. Grefve Spens, Jacob Melcher: Hindrad alt öfvervara RiddarhusUtskottets' ötverläggningar den dag, då Utskottet 6tadgade sin mening i de ämnen, hvarom det nu förevarande Betänkandet handlar, är det nu första gången jag äger tillfälle att deröfver yttra mina tankar. Jag instämmer alldeles deruti, att denna fråga må ytterligare uppskjutas, men då icke destomindre så mycket deröfver redan blifvit taladt, anhåller jag äfven tå framställa den åsigt, hvarutur jag betraktat ämnet.
Fullmägtige der jemte att bestämma hos hvilket eller hvilka handelshus eller bankinrättningar i berörde städer depositioner för Bankens räkning få ega rum. Mom. 4. Fullmägtige hafva att, i afseende å bokföringen och redovisningen, meddela de föreskrifter, hvarigenom reda och enkelhet i räkenskapen, i förening med säker kontroll, bäst må kunna vinnas. Mom. 5. För utöfningen af de med vexelköp och försäljning i Stockholm förenade göromål och bestyr utse Fullmägtige inom sig två såsom deputerade. Enahanda göromål och bestyr i Göteborg må Fullmägtige kunna uppdraga åt två eller tre der bosatte, sakkunnige och redbare män, som vilja ett sådant uppdrag sig åtaga, och af hvilka åtminstone en bör vara Ledamot af Direktionen öfver dervarande Låne-kontor. För dessa Ombud ega Fullmägtige fastställa instruktion, hvarvid tillses att nödigt samband mellan vexel-ärendena i Stockholm och Göteborg må vinnas. Liqviden af de i Göteborg köpta vexlar ombesörj s af dervarande Låne-kontor, som för sådant ändamål må af Fullmägtige berättigas att, på sätt de lämpligast finna, utställa in visningar på Banken. Mom. 7. Köp och försäljning af vexlar i Malmö besörjas af Direktionen öfver Låne-kontoret derstädes i enlighet med de föreskrifter, som af Fullmägtige meddelas. Bih. till R. St. Deputerade, hvilka sig emellan fördela de dem till hörande göromål, såsom dem lämpligast synes, skola vid hvarje tillfälle, då Fullmägtige sammanträda, för de under tiden från föregående sammankomst besörjda vexel-ärenden redogöra Deputerade så väl som Ombuden i Göteborg ega antaga och entlediga nödigt biträde i göromålen, men på Fullmägtige ankommer att bestämma beloppet af det arfvode, som för sådant biträde kan påkallas; egande Fullmägtige i öfrigt att anvisa de arfvoden, som för vexelhandel kunna erfordras. Val till Deputerade och Ombud i Göteborg anställes före hvarje qvartals utgång, då de afgående kunna åter inväljas.
Men han ägde ock någonting sig egendomligt, någonting, hvari han afvek med lika mycket mod, som kraft, från de ny-europeiska förebilderna: och det var – ett vida mer antikt sätt att fatta Poesiens anda och den åsyftade inhemska vitterhetens skaplynne. Detta sätt blef hos honom, just i följd af sin större verkliga antikhet, ett ingalunda trälaktigt antikiserande. I känslan häraf vågade han äfven, hvad ingen af hans förebilder dristade, och hvartill Buræus blott på måfå framkastat en liten anledning: att till Hexametrer, ja öfverhufvud till en mängd af antiktmetriska versformer, böja ett modersmål, hvars tunghäfta knappt tillät vänta ens framstammandet af en dräglig rimvers. De andras ”poeteri” hade gemenligen i sigte den romerska vitterhetens rhetoriska maner; hos honom ensam träffas en natur, som med själens bottensvenska enkelhet och helsa förenar en blick, ett tycke, en ton af forn-grekiskt slägtbehag. Liksom hans metrik, så har ock hela hans poetiska diction något af Antikens första grekiska renhet; och detta är märkbart öfverallt, der han icke låter än den moraliserande, än den språk-experimenterande böjelsen för långt hänföra sig. Derföre är han ock i sin lärodikt ”Hercules”, utan ringaste härmning, en svensk Hesiodus. Sjelf ansåg han denne Hercules för sitt yppersta verk. Hans samtida, med K. Carl Gustaf i spetsen, beundrade det såsom oöfverträffligt; och det har alltsedan bibehållit en stor del af sin frejd. Äfven under den tid af obekantskap med vår äldre vitterhet, då det föga var kändt mer än till namnet, hyste man ännu för detta namn en smula aktning. En ny period för Stjernhjelms värderande började med den såkallade Nya Skolan, och synnerligen med Hammarskölds förtjenstfulla upplaga af hans ”Vitterhets-Arbeten” (1818). Dock torde, jemväl nu, hvarken dessa i allmänhet, eller Hercules enkom, räkna särdeles många läsare.
Lindbtjs från Gottlands län, angående underhållet af prestgårdsbyggnader; 8:o Samme mans, angående stängsel-skyldigheten; 9:o Olof Lagergrens från samma län, om förändring i 26 kap. 2 § Byggningabalken; samt 10:o Matts Pehrssons från Stockholms län, om ändring af föreskrifterna i Skiftes-stadgan den 4 Maj 1827, angående tiden, då vid laga skiften delegarne skola tillträda de nya skiftena; med dervid afgifne yttranden; samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: l:o Per Benjaminsson från Elfsborgs län, om skyldighet för resande att ersätta gästgifvare för skjuts-upphådning; 2:o A. P. Anderssons från Östergöthlands län, om ändring i gällande Seglations-ordning; 3:o Olaus Erikssons från Götheborgs och Bohus län, om ändring i Kongl. Maj:ts förnyade nådiga Expeditions-taxa af den 30 November 1855; 4:o E. J. Rudbergs från Calmar län, om utsträckt transport-rättighet för allmogen på Öland öfver Calmar-sund; 5:o Bengt Nilssons från Kronobergs län, om ändring uti nu gällande Fattigvårds—stad ga; 6:o Nils Svenssons från Blekinge län, om upphörande af hålgång i kyrkorna under gudstjenst; samt 7:o Olaus Erikssons m. fl. representanters från Götheborgs och Bohus län, om nedsättande af en kommitté för undersökning af Kongl, och Hvitfeldtska Gymnasii-godsens tillstånd och förvaltning; hvarjemte Ståndet, efter skedd föredragning af Lag-Utskottets utlåtande, N:o 3, i anledning af väckt motion om konventioner, angående prest-rättigheter, lade utlåtandet till handlingarne, under förklarande att Ståndet ansåg motionen böra af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet behandlas. Den Prof.-Utdrag den 8 December 1856. Från Högloft.
Man tillåter ju männerne vid 21 år, de må föröfrigt vara så okunniga som helst, att sköta sin egendom, hvarföre kan då icke qvinnan vid 25 år få samma rättighet, och om man genom antagande af Hr Adlercreutz’s öfvergångs-förslag erkänt principens rigtighet, förstår jag icke, hvarföre man icke vill taga steget fullt ut och tillerkänna qvinnan myndighet vid 25 år. Jag vill icke längre uppehålla tiden utan anhåller om bifall till K. M:s Propos. Gr. Sparre, Erik: Det sätt, hvarpå dagens discussion blifvit öpnad, skulle möjligen kunnat fresta mig att lemna svar på de emot mig rigtade anfallen, såvida min aktning emot St:t icke förbjöde mig detsamma. Jag vill icke dermed oskära R. o. Ad:ns öron, utan förbigår med tystnad anfallen af en person som synes icke kunna återhållas af annat än Landtm:s-k!ubban. Dock vill jag i Prot. hafva bevaradt, att Utsk. behandlat denna fråga med den sorgfällighet och noggranhet dess vigt kräfver. Utsk. har tagit kännedom om It. o. Ad:ns förra gången afgifna yttranden genom en ledamots referering deraf och sålunda tillgår alltid inom .Utsk., ty skulle discussioner så digra som i denna och religions - 222 Den 12 December f. m. frågan genomläsas, skulle i sanning ingen åhörare finnas i Utsk. vid slutet af läsningen. Man har derföre ansett lämpligare, att innehållet kort men fullständigt refereras af en ledamot. Huruvida uti denna fråga någon väld vid refereringen visats, derom må Utsk:s ledamöter döma. Jag tror åtminstone att så icke skett. Att jag på något sätt skall hafva fördröjt återremissen till Utsk., är icke enl. med verkliga förhållandet, ty mitt yttrande justerades långt innan discussionen inkom till Utsk. I sjelfva saken har jag förut yttrat mig och kan således vara kort. Denna fråga är en af dem, der icke allenast man fäller sitt omdöme efter fakta, efter olika åsigter, utan äfven de olika samhällsldassernes intressen möta.