Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett dito af den i Julii i anledning af Riddarhus-Kamererarens redogjörelse för upburit förflott till Riksdagskostnader, hwilken redogörelse Ut» flottet tillstyrker mätte öfwerlännäs till Landshöfdingen Friherre Löfwenstöld, i afseende pä liquiden af Den 6 Jul». -7 af nu warande Riksdags utgifter till NiddarhusCantzliet. Ett diko af den 4 Juli! angående en i Bonde-ständet wäckt fraga om den till fromma stiftelser anflagne Krono - tionde spannemalens förauctionerande: tillstyrkande Ntjkottet akt detta såsom ert Regerings ma! mätte hos Kongl. Majrt i underdånighet anmälas. ^ Justerades följande: Utdrag af Prokocollet, hältet hos Högloft. Ridderskapet och Adeln ivid Urtima Riksdagen i Orebro den 6 Juli! 1812. S.D. Föredrogos ä nyo och biföllos Lag-Utskottets den 3 sistledne pä bordet lagde Memorial. 1:0. I anledning af Kongl. Mains Nädiga proposition af den 19 Junii om straff för de Swen. ska undersaker, hwilka taga gafwa eller förläning af främmande herrskap, lata sig bruka säsom dest sändebud, eller gä främmande sändebud till handa i de ärender som anga dest förrättning, sa wal som dem, hwilka utan Konungens samtycke söka eller emottaga tjenst hos främmande maater. 2:0. I anledning af yrkadt dödsstraff för förfalskande af sedlar och assignationer. 3:0. Rörande yrkad ändring i r. och 7. Eapitlen Jorda balken. 4:0. och 5:0. Twänne Memorial, det ena i anledning af Riksdagsmannen Austers petterssons, det andra i anledning af Riksdagsmannen olok Olslona Andra DelN-s 7 -8 Den 6 Julli. Olssons motioner, bagge angäende stängsel stylvig heren. 6:0. Utskottets Memorialer i anledning af Riksens Ständers Justmä-Ombudsmans berättelse.
U. 209. A. 235. — ]N:o 1 14. lill Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet, i anledning af bemälda två Stånds yttranden, rörande ConstitutionsUtskottets memqria! iVto 87. XXV. B. 3i5. A. 455. XXVI. U. 61. A. 97. U. 209. A. 235. — JV:o 115. till Borgareoch BondeStånden, i anledning af Ståndens yttranden, rörande ConstitutionsUtskottets memorial N:o 107. XXVI. B. 63. A. 101. E. 111. — N:o 1 16. med förslag till ändring af RiksdagsOldningens § 22. XXVI. B. 43. A. 46. — N:o 1 17. med förslag rörande lydelsen af den i memorialet JN:o 68 upptagna 85 § af Regeringsformen, tillföljd af Kongl. Majtts nådiga beslut om den af Rikets Ständer antagna ändring af Regeringsformens 60 §. XXVI. B. 61. A. 97- -— N:o 118. med anledning af RiksStåndens yttranden, rörande ConstitutionsUtskottets memorial N:o 87. XXVI. B. 61. A. 97. U. 209. A. 235. —• N:o 119. med anledning af åtskilliga till nästa Riksdag hvilande förslag till grundlagsändring. U. A. 2D7. ConstitutionsUtskottets Memorialer, BetänLanden och Utlåtanden: — N:o 120. angående en af Hr Grefve Frölich, David, anmäld anledning till anmärkning emot Statsrådet, samt emot Chefen och föredragande Statsrådet för FinanceDepai tementet, eller den hans tjenst förrättat. XXVI. B. iox. A. 110.
Utur g:te Regeln kvmme att utestutas den sista meningen frän och med orden: dock rmd uudantag af Lagstadda tjensthjon rc. ända till slutet. 18 Regeln skulle erhälla följande nya re. daction: Jemlikt 4:de Art. i Z. 7. Mom. äligger det husbonde att anstvara för sitt Tjenstfolks L Tariffen M:o 2. utsrtta perso,1- iiga bewillning, äfwen i de fall da tjcnsthjo. net för Egendom eller behållen Ankomst taxeras; hwarföre denna tjensthjonets afgijt alltid bäde i Uppbördsboken och i Husbom dens Debetsedel uppföres, samt afHusbondci, betalas, dock med rättighet för honom att af tjensthjonets lön afdraga hwad han för detsamma erlagt. Har tjensthjon, utom sia lön och sitt underhall, Egendom eller sär« skild behällen Inkomst, bör, tili följd af 1. Art. 1. Mom., dest bewillning efter bäda Ta< rifferne uträknas samt derwid dest lön ock underhall efter förhällandet i hwarje Grc upptagas bland desi öfriga behällna inkomst; stolandes den bewillning som enligt denna beräkning tstnsthjonet päfäres, af detsamma erläggas, sedan desi genom Husbonden förstjurna personliga stydds-afgift derifrån blist wit afdragen. Ständet bestöt härjemte uppdraga Expedi. tions-Utskottet att i Förordninaen och de föreslagna reglorna werkflälla dessa förändringar, äfwensom att i formulairen till Taxerings längder, i enlighet härmed, förändra de exempel pä > Den 15 October. L;Z pä tjenstbjons debitering för egendom och behäl. len inkomst, hwilka af Bewillnings. U-ff.tttet blifwit uppgifne.
För dessas räkning må jag sanningsenligt tillstå äfven min mening vara, att hela anstalten är nära nog oförenlig med det rena constitutionella systemet eller åtminstone att den, såsom alldeles öfverflödig, borde upphöra samma stund vi, med en annan representation och tätare riksdagar samt total reorganisation af Riksrätten, närmade oss det mera ideelt rätta; men medan vi hoppfulla emotse så beskaffade reformer, månne det under tiden kan vara närvar. Representation lofgifvet eller i något afseende tillrådligt, att antingen directe motarbeta lagens bud, eller indirecte, genom bortfuskning af dess ide'e, tillintetgöra den? Orsakerna, hvarföre jag för min del icke kan medgifva en sådan procedur, skola ytterligare i det följande blifva synliga; men jag bör först lemna förklaring öfver meningen med den omnämnda andra syftningen med discussionen , eller, som grundlagen sjelf säger, R. St:s ö f v er 1 äg gn i nga r om sådana frågor. Det är klart, att inom rådslående församlingar, der beslut skola fattas, motiveringen måste bero på individernes subjectiva uppfattning och följaktligen vara af åtskillig halt och natur, äfven der de äro förbundne att inskränka beslutet inom gifna, okränkbara, alternativa formler. Här är således ett fritt fält för alla möjliga slag af opinionsyttringar för eller emot Konungens rådgifvare, om hela systemet, om aspecterna för framtiden, bedömda efter anlecedentia, och om hvad Rikets väl, med afseende å allt detta, af en hvar anses kräfva. Dessa opinionsyttringar, ehuru de naturligtvis borde grundlägga det ena eller andra slutliga resultatet, — d. ä. antingen und. anmälan, eller läggande till handlingarna — äga ingen annan inskränkning, än dels, hvad materialierna beträffar, de af Const.Utsk. anmälda Riksrättsaetionerna och anmärknts-punkterna, dels, i afseende på ordalagen, hvad särskildt derom är före.krifvet så väl af lag som begreppet om skick och anständighet; men intet ord af alla dessa opinionsyttringar eller motiver få gå in uti sjelfva propositionen till beslut, utan nödvändigt stanna inom argumentationen.
Äfven vid dessa abonnementsafbnar, hvilka ju böra sär-skildt soigneras, var regien långt ifrån oklanderlig. Folklifvet i Faust bör mer hållas i vexlande grupper, icke i större — kotterier, som turvis stiga fram till rampen och afhaspla sin stump. En rödhändt amatör utan minsta raison d ’ être har alla dessa tre aftnar hedrat representationerna med sin skrymmande tilloch närvaro uti första kulissen till höger och sålunda gått igen snart sagdt såväl på Nova Semblas fjell, i Ceylons brända dalar, hvarhelst en usling finns Man får verkligen lof att vara så smärt som unge Siebel * Karlsohn att kunna tränga sig förbi denne (sannolikt döfve? ) amatör, som borde tillhållas hålla den bukett, Siebel plockar och * En fullt opartisk och träffande karakteristik har nyligen tecknats (i danska tidningen &gt;Illustreret tidende ») af hr Bruns konstnärskap på tal om Heises » Drot og Marek » .förmana honom-henne att ej 9ä tydligt visa publiken dess pap-persurämne, bukettens väl till märkande. Någon nytta bör väl den döfve göra, nöjet af honom för salongen lär vara af snart öfrergäende art. Ätt sVylla på honom anomalin af att Siebel plockar blommor åt Margaretha i flickans egen trädgård (som en mycket nng man i en loge gjorde), hålla vi dock för alltför strängt. I Leonora böra de spanska hofprocessionerna anordnas så att icke precis en tysk ärtkorf börjar tåget. I en operaseria som Leonora bör icke en birol anförtros åt en sångare, hvars röst utvecklar sådana skatter af ofrivillig komik som hr Rund * bergs. Rampen bör i allmänhet handhafvas bättre och månskenet bör ej göra salto mortale i kulissen, der kormästarens pinne alltför ofta helsar publiken. Då troll och gastar stundom sjunga utanför scenen, bör man ej fä se dem i kulissen samtidigt iförda oklanderliga gångkläder från 80-, högst 70 * talet. Slutdialog: Hvad är det för ringningar här på Operan ibland körs bakom fonden för öppen ridå?
Brist p? dugliga officerare gör således delta verksamma vapen otjenstbart, synnerligast som artilleriofficerare ej kunna vid krigets utbrott ersättas genom officerare från andra vapen, enär dessa måste sakna den speciela bildning för vap net som erfordras och hvilken ej kan, utan längre erfarenhet och förberedande studier, erhållas. Artilleribefälets antal bestämmes af kanonernes antal, och dessas åter, hvad det fasta försvaret beträffar, af fästningarnes antal och deras bestycknings-planer, och hvad det rörliga landtförsvaret vidkommer af krigslheaterns och krigshärens beskaffenhet, på så sätt, att artilleriet ansetts kunna vara mindre talrikt i kuperad Slals-Vtskoltets Utlåtande, JYI 83. 53 krigsort och vid en öfvad samt krigsvand armée. Erfarenheten har med afseende härå bestämt gränsorne för förhållandet från 2 till 4 kanoner på hvar l,000:de man infanteri. På sednare tider har likväl artilleriet blifvit ändå mera talrikt. Vårt fädernesland, visserligen kuperadt, men deremot egande en krigshär till sitt försvar, som är sammansatt af en jemförelsevis ringa stam, borde ej, om frågän härom endast kunde betraktas från militärisk synpunkt, ega eu svagare artilleristyrka än den som beräknas efter 3 kanoner på hvar l,000:de man, men skulle likväl, om detta förhållande bestämdes till endast 2 kanoner, behöfva fältkanoner till ett antal vida öfverstigande 200 stycken. Jag har velat förutsända dessa få ord, för att i korthet antyda omöjligheten af, att, med iakttagande af statens sanna fördel, minska det nuvarande fältartilleriets styrka, som ej nppgår till mer än 128 kanoner, och för att på förhand häntyda derpå att, då vårt artilleri är organiserade med hänseende till nödigt befäl för dessa fältstycken och de befintliga fästnings-artillerikompanierne, det är med artilleriets tjenstbarhet oförenligt, att ega flera officersbeställningar vakanta. Innan jag ingår i någon pröfning af Utskottets förslag, torde det äfven vara nödvändigt att besvara följande frågor: l:o.
Ja, äfven om vi förutsatte, att Tomas här hade visat Messias gudomlig vördnad, så äro, enligt hvad äfven sansade ortodoxe utläggare medgifva, de omständigheter, hvarunder detta sker, icke egnade att gifva hans ord någon kristologisk vigt. Det tillbedjande utropet, om det får som sådant antagas, har nämligen framkallats i ett ögonblick af högsta möjliga öfverraskning och hänförelse. Att på detsamma bygga en teori, som står i uppenbar motsägelse både till nya testamentet i dess helhet och till sunda förnuftet, är fördenskull otillbörligt. Och här torde vara på sitt ställe att ytterligare påpeka, det Jesu lärjungars Messiaslära är drag för drag den traditionella och uteslutande menskliga, uti hvilken de uppvext och den de från barndomen inhemtat genom undervisningen i skolan och föredragen i synagogorna. Det är, hvad lärans yttre gestaltning beträffar, blott en punkt, men en vigtig punkt, i hvilken Jesus behöfver vinnlägga sig om att gifva deras öfvertygelse en annan riktning; „han begynte“, berättar Markus (8, 31) „lära dem, att menniskans son skall mycket lida och förkastas af de äldste och de öfverste presterna och de skriftlärde, och dräpas och efter tre dagar uppstå igen“, [jemför Luk. 9, 22.] Att denna lära om en lidande Messias icke behagade de vid sinnliga, nationelt-historiska förhoppningar på hans sändning och rike ännu fastvuxna lärjungarne var naturligt och bekräftas af vers. 32, 33. Förutsägelsen, att han skulle dräpas och efter tre dagar åter uppstå, synas de tillochmed hafva alldeles missförstått eller förgätit; ty i samma kapitel (det 20:de), i hvilket berättelsen om Tomas förekommer, meddelar Johannes uttryckligen, att han och Petrus, då de till sin förvåning upptäckte, att grafven, i hvilken Jesus blifvit lagd, var tom, „ännu icke visste skriften, att han skulle uppstå från de döde“.
Jag har, under den tid, jag förvaltade ett Landshöfdinge-embete, sett exempel på, huruledes handtverkare, vid entreprenad-auktion å allmänna arbeten, till den grad täflat och i förtreten underbjudit hvarandra, att ett arbete, som var värdt tio R:dr, gjordes för en. När det är fråga om stora summor, händer det, att den, som öfverdrifvit sina anbud, gör bankrutt, och att staden således icke får den inkomst han påräknat. §:n bör således, efter min tanka, qvarstå oförändrad. Om det är R. o. Ad. eller något annat Stånd värdigt, alt, när det begått ett misstag eller förhastande, icke vika derifrån, på det att man ej måtte falla i sjelfmotsägelse, så har jag icke begrepp om hvad värdighet är. Min mening om detta ords betydelse ar, att man vid hvarje tillfälle bör handla så rigtigt man kan. Afven om man anser dét af någon föreg:de åtgärd vara försvåradt, så bör man ändock göra det. Jag tror likväl icke, att R. o. Ad:s förra beslut i denna fråga lägger något hinder i vägen för att nu antaga Utsk:s förslag. Man har sagt, att 7:de och 10:de §§:na icke till ordalydelsen stå i fullkomlig öfverensstämmelse med hvarandra, och att följden deraf kan blifva, att de skola på särskildta ställen olika tillämpas. Men då man bör hoppas, att författn:n skall i allmänhet tolkas på det förståndigaste sättet, hvarför skulle då det ifrågavar:de stadgandet icke kunna införas, enär det i sig sjelft är riktigt? Jag instämmer fördenskull, i detla hänseende, med Hrr Printzensköld och Hjärne, samt anhåller, att §:n måtte, sådan han af Utsk. blifvit föreslagen, af R. o. Ad. antagas. Propos. till bifall å Utsk:s nu i afseende på §:n 10 gjorda förslag blef härefter framställd och besvarad med starka Ja, blan - 42 Den 4 Oktober f. m. dadé med Nej, hvarpå Ur Gr. o. Landtm, förklarade, det han ansåg Ja hafva varit öfvervägande.
Besvoch Ekon.-Utshottets Betänkande N:o i89. »embetena i stiften inom riket, med undantag af Hernösand, Upsala och Lund, blifva le»diga, Rikets Ständer måtte besluta att alla öfriga Biskops-embeten indragas.» Genom ett sådant förfogande och beslut vore grundlagens stadgande i afseende på erforderligt antal Biskopar respekteradt samt norra, mellersta och södra Sverige till själavårdens öfverinseende hugnadt med särskilda Biskops-embeten, af hvilka det i Upsala fortfarande skulle blifva säte för Svea Rikes Erkebiskop; 2:o Af Riksdags-fullmägtigen Paul Andersson från Jemtlands län, som, jemte det han till bemötande upptagit de skäl, hvilka vid sistlidne riksdag blifvit anförda emot en då väckt motion om indragande af nio Biskops embeten i riket, ånyo upptagit denna motion och i nämnde afseende föreslagit, del Rikets Ständer måtte besluta att, med undantag af Erkebiskops-stolen och Blskops-sätena i Lund och Hernösand, hvilka tillsvidare borde bibehållas med afseende dels å grundlagens föreskrift, dels å behofvet af tillsyn öfver preslbildningen vid rikets båda universiteter samt dels derföre att Hernösands stift hade en vida större utsträckning än något annat stift och derstädes ej heller funnes domprost, rikets öfriga nio Biskops-embeten, nemligen Westerås, Strengnäs, Carlstad, Göteborg, Skara, Linköping, Wexiö, Calmar och AVisby, måtte vid nuvarande innehafvares afgång indragas och de med embetena förenade prebende-pastorater med egna Kyrkoherdar besättas, samt öfriga löneinkomster tili Statsverket ingå.
22 dennes första gången bordlagde utlålrn: N:o 59, i anledn. af väckt motion om nedsättande af en komité' för utredandet af förhållandet med Slädernes privilegier och förmoner; N:o 60, i anledn. af vackt motion, att R. St. måtte hålla egna tidningsreferenter, och låta utgifva en Riksdagstidning; N:o 61, i anledn. af väckta förslag om inskränkning i den genom Kongl. Förordn. d. 22 Dec. 1846 beviljade frihet, att å landet idka handel, m. m. samt. N:o 62, i anledn. af väckte förslag om utsträckning af den i Kongl. Handels Ordn:n den 22 Dec 1846 beviljade rätt till handels idkande å landet. Uplästes ett af Hr Nordensvan, Otto, inlemnadt sålydande mern. I anseende till förekommande tjenstegöromål, under den tid R. St:s Utsk. vanligen sammanträda, nödgas jag afsäga mig den plats i Banko-Utsk., under permitterad ledamots frånvaro, hvartill jag, genom Hrr Elektorers förtroende blifvit kallad. I anledn. häraf blefvo Hrr Elektorer af H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, anmodade att sammanträda lill val af annan ledamot i Banko-utsk. under den Frih. Fleetwood, Carl Gustaf, beviljade ledighet. Anmäldes och lades på bordet följande från utslcn inkomne mern. och ullåltn, nemligen från Banko-Utskottet N:o 20, med hemställan om afskrifning af 2:ne odlingslån; N:o 21, öfver gjorde anmärkningar om ersättning för förlorad inkomst i följd af de s. k. småsedlarnes uphörande; N:o 22, öfver ett af Kyrkoherden G. Frendin gjordt ackords anbud; N:o 23, i anledn. af gjord ansökning om eftergift af öfverränta å ett af numera afl. Landtbrukaren B. M. Otter i Banko
Exc. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att, sedan motionen nu blifvit väckt och skriftligen aflemnad, måste den till remiss föredragas, såvida den ej lades på bordet; och vore det, om remiss nu egde rum, Hr Palmcrantz obetaget, att, vid ett följande plenum, gifva förslaget den utveckling, lian önskade. Härefter blef motionen på flera Ledamöters begäran bordlagd. Hr Palmcrantz upläste sedermera två så lydande motioner: 1:0 Jag lår vördsamt föreslå antagande af Lag-komitééns särskilde förslag i fråga om införande af jury i brottmål, och åberopa de motiver, som för detta förslag blifvit anförda. 2.o Då vid föregående Riksdag hästan alla Statens embetsoch tjenstemän, till följd af K. M:s derom då afgifria förslag och med åberopadt stöd af då tillfälligt existerande högre lefnadskostnader, erhållit högst betydliga löneförhöjningar, utan att, der bostadsboställen af dem innehafvas, dessa boställens upskattningsvärden undergått någon föränding, äfven då nämnde värden funnits vara uppenbarligen missledande, så ock då en återgång till förut gällande aflönings-stater för embetsoch tjentemän, oaktadt de närvarande särdeles brydsamma finansiella förhållandena och lefnadskostnadernas, i följd deraf, upkomna minskning bordt af Regeringen beaktas, svårligen lärer i något afs. kunna förväntas, så länge ett Den 1 December e. m. annat Statshushållnings-system, jin sorn hittills omfattats, icke lyckas göra sig gällande, får jag vörsamt föreslå och hemställa: att It. St:r lili underd. skrifvelse till K.
Efter deras .anvisning äro jemväl försök gjorda med radsådda jordfrukter och bönor till foder samt med en annan utländsk perenne foderväxt, och ehuru det ännu är för tidigt att yttra sig öfver resultaterne häraf, gifver dock den framgång hvarmed odling af rena gräsfrön i Wermland bedrifves, anledning hoppas att nämnde försök till införande af ädlare foderväxter skola med allvar omfattas och ett derefter lärnpadt brukningsätt blifva allmännare. Boskapsskötseln: har under de sednare fem åren icke blifvit förbättrad, * dock äro Schäferi-anläggningar af finare fårslag påbörjade, hvaraf man hoppas bättre resultäler än af Hushållnings-Sällskapets tillförene gjorda försök att förbättra får-racen inom Wermland, ty i stället för skogsbete begagnas nu bete inom hägnad för fåren, hvarigenom ali blandning af olika siag kan förekommas. iSkolarne: Hushåilningssättet dermed har i de sednare åren icke undergått någon anmärkningsvärd förändring. Träd varuhandeln, som utgör en af provincens betydligaste näringar, är dock numera grundad icke allenast på Länets skogstillgångar, hvilka i närheten af de större vattendragen äro mycket medlagne, utan ock på timmer från närbelägne Norrska skogar, hvilket flottas och transporteras till Sågverk i Wermland samt der försågas till plankor, som sedermera i Götheborg försäljas till export. Bergsrörelsen. Grufvubrytningen: Någre af de betydligare Gruf vorna hafva under det sednast förflutne qvinqvennium icke blifvit ödelagde; någre äldre skärpningar äro från ödesmål åter upptagne och hafva lemnat icke obetydliga qvantiteter malm, men blott en ny malmanledning, som gifvit en större mängd bruten malm, har under denna tid blifvit med arbete belagd. Malmuppfordringen har under de sednaste åren varit som följer: Bruten malm. Sofrad och Vaskad malm. År 1828 44>643 Tunnor. 16,641 Tunnor. — 27 — Brulen maira. Sofrad och Vastad malm År 1829 36,852 Tunnor. 13,226 Tunnor. År iS3o .
Utan den kan ingen spanmålshandel uppstå, och om en eller annan provins genom den föreslagna tullen skulle blifva lidande eller gå miste om sin vinst, så kunde delta afhjelpas, orri man ville göra ett särskildt stadgande för en viss trakt, nemi. för hamnarna från Helsinborg till och med Westervik; men sorn detta vore något ovanligt och kanske olämpligt, så anser jag, att denna trakt bör göra en uppoffring, om det stora ändamålet så fordrar. Denna uppoffring kan ej blifva stor, ty fråga lärer ej kunna blifva om mer än 8 h 16 sk. för dessa provinser. Jag bar af en värd ledamot blifvit särskildt uppmanad att yttra mig i afseende på en skrift, som nyligen utkommit och uti en bifogad tabell uppgifver fraktoch import-kostnaden för spanmål. Det är uppgifvet alt från hamnarna i Småland exporterades hufvudsakligen trädvaror, oell att fartygen ätervände med barlast. Detta måste äfven jag intyga, och vid sådant förhållande är det helt naturligt, att de återfrakter, som kunna erhållas, nästan icke kunna beräknas. Men så göra åtminstone icke de handlande, som jag känner i Calmar. Denna uppgift synes hafva stort inflytande på deri uppgjorda tabellen, som upptager fraktkostnaden till 34 sk. Men erfarenheten tyckes bevisa motsatsen, eller att, om man också frånräknar denna frakt, skall inflytandet på saken i det hela blifva obetydligt. Det har varit nemi. alla obetaget att införa råg för en tull af 2 r;dr btco. Frakten har naturligtvis icke bort beräknas, och således hade, efter det uppgifna lägsta priset i Greifswald, spanmålen derifrån bort kunna säljas här i Sverge för 6 r:dr 1 5 sk. Detta har likväl aldrig varit förhållandet. Mig veterligen har aldrig utländsk spanmål till södra Sverige blifvit införskrifven utom vid yttersta behof, neli då aldrig kunnat erhållas för lägre pris än 9 r:dr 16 sk. b:co. Jag vet icke hvarigenom delta förhållande uppkommer, men jag har bort uppgifva det, för att fråntaga den förra uppgiften den stora verkan den eljest kunnat föranleda. 4°4 Den ag J u I i e. m.
Vid 23 års ålder må man vara aldrig så klok och själfuppoffrande, så händer det likväl, att man gärna träffar den, man har i tankar och hjärtat, och så hände att Herman alltid var i Majas väg. Det inträffade äfven, att andra, som sågo honom och henne tillsammans, funno detta mindre i sin ordning, och så föll det sig en dag, att Maja fick skarpa föreställningar för det hon sprang på möten med unge Herman. Hon blef strängeligen tillsagd, att, om hon fortfor därmed, skulle hon ej få stanna kvar på Högvalta. Maja satt och grät bitterliga, under det hon slog det ena slaget efter det andra i väfstolen. Ett ljuslockigt hufvud tittade in genom dörren, och ett par klarblå, spelande ögon fästes på flickan. “Hvad nu, skön jungfru, jag tror hon gråter,“ ropade en glad röst, och in i väfkammaren steg en smärt gosse. “Jag månde väl gråta efter all den vedermöda, jag stått ut denna morgon,“ svarade Maja, och lät spole och väfsked stå stilla. “Och hvarför månde du det göra?“ frågade gossen, blickade helt skalkaktigt på den gråtande flickan och tog plats bredvid henne på väfstolsbänken. “Kan han tänka sig, Esaias lille, att man har hotat köra mig ur tjänsten.“ Nu stortjöt Maja. “Hvad har du då gjort?“ “Jag har pratat med herr Herman. Fast jag nu är en fattig tjänsteflicka, måste jag väl hafva rätt att tala vid hvem jag vill, tyckes mig.“ “Det vet jag icke,“ svarade Esaias och såg fundersam ut; “men,“ tillade han därefter hjärtligt skrattande, “jag skall se efter i lagboken; står där, att det är förbjudet, då får du afstå ifrån att språka med Herman. Lagen måste vi alla lyda. – Nu skall du torka bort tårarna och sjunga en visa för mig, det är långt bättre än gråta.“ “Och det tror han,“ utropade Maja. “Nej, se gråta, det skall jag då göra hela Guds dagen; för om jag icke får tala vid herr Herman, kan jag slätt icke skaffa Esaias några nya böcker, och kan jag icke det, då blir mor ond.“ “Är det Herman som ...?“