Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag mäste till en början bedja att få förklara för R. o. Ad., att det är en händelse, att jag i dag uppträder för att tala i denna fråga, nemi. den, att jag i går var. närvar, vid en särkild öfverläggning, hvilken dä rörde sig endast om privatbankerna och der jag ansåg mig provocerad att bryta den tystnad, jag eljest ansett mig böra iakttaga under debalterne i RiksStm, enär jag, efter att en längre tid hafva varit sysselsatt med en utförlig och någorlunda fullständig afhandling, nu utarbetat en sådan och densamma till trycket befordrat. Mina tankar öfver den vigtiga frågan om reglering af Sveriges penningeoch banksystem i sin helhet skola således icke bli okända för den, som vill veta dem, och hvad beträffar, att jag icke varit i tillfälle att påskynda tryckningen, så att brochuren redan kunde vara i R. o. Ad:s bänder, så är det icke mitt fel. Nu; kan en hvar föreställa sig, att min ställning är något skef, då jag nödgas muntligen gä in i discussionen. Mitt sätt att muntligen yttra mig är, tyvärr, icke alltid så klart och fullständigt, sorn, del borde, fastän mina tankar, som jag hoppas, kunna nora anspråk på något logiskt sammanhang, om icke precist af den sorlens logik, som Hr Skogman omtalat. Innan jag likväl yttrar mig i sjelfva frågan, kan jag icke undgå att med några ord replikera pä Hr Skogmans deduction i dess korta yttrande. Jag kan icke annat än hålla honom räkning för det han, om ock något sent, dock äntligen uppenbarat, att han inom BancoUtsk. varit hvad man kallar dess Spiritus Rector; äfvensom för det han gifvit tillkänna hvilka de lnifvudsakhga grundsatser äro, 90111 han vid ledning af Utsk:s förhandlingar sökt göra gällande, nemi. att vidtaga åtgärder för Bankens consoliderande, med vissa .undantag derifrån. Delta kan sägas innefatta i fä ord allt, isynnerhet om man aldrig glömmer att göra undantagen. Man kan således nu med en blick genast skåda huru beskaffadt det pä nämnde grundsats byggda förslaget kan vara.
Stockholm deri 1 Maji 1818- Utdrag af Protocollet9 Milit hos Riksens Hög/of. Ständers Stats - Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 1 Maji 1818. »3* D. Vid Justeringen af Stats-Utskottets Utlåtande till Rikets Höglofl. Ständer, angående Anslagen för Riks-Statens Tredje Hufvud-Timi, anmälte Herr Contre-Amiralen och Riddaren Schutzer crantz den reservation, i anledning af hvad uti Expeditionen föreslagit blifvit, det Kongl. Maj:t må äga, att af blifvande öfverskott på Stats-Verkets intrader, efter dess Eget Nådiga godtfinnande disponera 233,333 R:dr 16 sk. till förefallande behof inom denna Titul, att Herr Contre - Amiralen ansåg RiksgäldsContoiret böra äga en lika förbindelse att hålla denna summa Kongl. Majit tillhanda, j händel - Ststs-Utskottets Betänk andon. 1051 se Öfverskotten icke skulle till detta belopp upp. gå, som blifvit detta Verk ålagd vid det fall, att StatsVerkets inkomster möjligen blefvo mindre, än hvartill de äro faststälda att i Riks-Stater beräknas; Och skulle denna Reservation , enligt Herr Contre Amiralens begäran , åtfölja Expeditionen till Rikets Höglo!]. Ständer. Som ofvan. Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskotts T ttrande, angående Krigs-Akademiens på Carlberg Löningsoch Underhå/Is-Stat. Tm Stats-Utskottets åtgärd har Kongl. Majit genom Nådig Remiss den 14 i sistledne månad behagat öfverlemna Handlingarne uti den hos Kongl. Majit af Gouverneuren vid Krigs-Academien genom Canzlers-Embetet anmäldte fråga, angående otillräckligheten utaf det Statsanslag och de inkomster, hvarmed denne inrättning nu skall underhållas.
Kammar-Colhii afstyrkande utlåt., — ett utlåt., uti hvilket jag för öfrigt ingalunda kan instämma, emedan det förefaller mig som om temligen sökta skäl för att få ett afslag derstädes vore anförda, — söker bland annat ådagalägga, att denna reform är nära nog alldeles omöjlig derföre att indelningsverket och allt hvad till indelta löner, rusthållshemman m. m. hörer, skulle sålunda rubbas. Mig synes, att Collegium nu ganska väl kunnat låta indelningsverket vara ovidrördt; samt att det alldeles icke är behöfligt att genom ett motsatt förfaringssätt inveckla sig uti olägenheter. Jag yrkar bifall till Frih. af Ugglas’ reservation, med endast den förändring, att ordet »sådana», på sätt jag förut anhållit, införes. Frih. Stjernstedt, Johan Wilhelm: Ehuru Utsk:t, som mig synes, på ett högst förtjenstfull! sätt utredt denna fråga, måste jag dock förena mig uti den utaf Frih. af Ugglas föreslagna förändring uti motiveringen. Vidkommande derefter det af Hr von Koch nyss framställda förslag till förändring i sjelfva skrifvelsen, hemställer jag, huruvida icke det skulle vara mer lämpligt att h. o. h. borttaga orden: »hvilka ingalunda böra rubbas.» Frih. af Ugglas liar befarat, det flertalet af jordegare icke skulle finna sig särdeles belåtet att för denna kapitalisering åtaga sig den under 40 års tid belöpande ränteoch amoteringsliqvid. Förslaget är ju dock fotadt på enahanda grunder, som äro för hypothekslånen gällande. Denna grundskatts kapitaliscring skulle ju obestridligen derjemte öka egendomsvärdet; och om också icke genast flertalet af jordegare gick i författning om den ifrågav:de kapitaliseringen, vore ju dermed ingenting förloradt. Att jordegarne deruti så småningom skulle finna sin fördel, är jag deremot ganska viss om. Hr Nordenfelt, Enar Wilhelm:
H trettio år ha vi stridt om 7rzrm r a r t försvar skulle ordnas. Må, det beslut, som fattats, denna höst, skett i en lycklig stund. Må, det i ena sidan finnas en reformeriias anda, som til1mötesgå.r viktiga anspråk, a den andra sidan en mittfullhetens ánda, som erkänner ratt land skall med lag byggas. » Den andan skall utga i f r h kärleken .till faderneslandet, ej den enes eller den andres, men a77m r h gemeni-. samma ägendom. 245 Det - siiges, &amp; tt de bildade klasserna skulle djupare kanna förlusten af den nationella friheten än de andral. Det ar ju möjligt, må de d i taga den. tyngsta delen af bördan! Man ma dock ej glömma Menenii Agrippa gamla fabel om magen och lemrnarne, som .är lika sann nu, som f ö r niira två och ett halft årtusenden sedan. Ingen samhallsl~lass. lider, utan att ock .de andra beröras daraf. Huru ifrigt vi an må .önska att berattigade politiska röstrigtsanspråk tillgodoses, m&amp; vi likväl protestera mot det uppfattningssattet, att den icke röstberättigade ej skulle hafva intresse af faderneslaiidets frihet och sjiilfstiindighet; vi kvin-. nor må med fullt skal göra detta; hvilka alla samt och synnerligen icke iiFo röstberättigade, Aj ens ännu på allvar p i - tiinkta att erhålla röstratt. Vi kunna ej gifva oss sjalfva till krigstjans~, säges det .. Nej, nien vi kunna skänka det som för oss har mera värde a n lifvet, fader, makar, bröder, söner. Vara plikter mot faderneslandet kunna vi, ock uppfylla då vi läia ungdomen att iilska sitt land. Försvarsfester och försvarsförepingar kunna val framkalla fosterliindska stimningar för ögonblicket, inen det enkla, arbetssama, lyckliga 7zemnzet det fostrar en djupare och varaktigare fosterlandskärlek - den enda af verkligt varde. '
Hr Wästfelt, Lud vig Benjamin; hvardera med 7 röster. I IL ^ 18 Den 26 Oktober. 23:dje Bänhm:s-Afd:n ; JW 2172. Hr Lorichs, Fredrik Reinhold, och » 2183. Hr Gripensvärd, Jacob Olof; hvardera med 7 röster. 24:de Bänlim:i-A[d:n : J\1 2253. Hr von Holst, Hans Gram, och » 2275. Hr Lefrén, Johan Pehr; hvardera med 8 röster. 25:le Bänkm:s-Afd:n: JYS 2325. Hr Fåhraeus, Johan Fredrik, med 7 röster, och » 2326. Ilr Waern, Jonas, med 6 röster. R. p. Ad. åtskiljdes kl. | 1 e. m. In fidem, O. Brakel. Onsdagen den 26 Oktober. Plenum kl. 10 f. m. Justerades ett prot.-utdr. för den 20, två för den 22 och ett för den 25 dennes. Öpnades Hrr Bankmäns sistledne dag hällne prot. vid val af R. o. Ad:s Hrr Elektorer; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: 2. Gr. Lewenhaupt, Eric August. » 90. » Hermansson, Carl. B 93. » Wrangel af Sausis, Tönnes Reinhold. B 115. )> Lagerbjelke, Gustaf. B 20. Frih Bonde, Carl Jedward. B 26. » Leijonhufvud, Axel Gabriel. b 57. B Posse af Säby, Carl Fredrik. B Ehrencrona, Fullm. Gr. Sparre, Erik. » 220. B Palmstjerna, Carl Otto. B 245. B Lagerfelt, Israél Carl Adam. » 392. » 1560. C. Frill. Hr af Schmidt, Carl Johan Georg. Ihre, Fullm. Hr Tersmeden, Nils. Lilliecrona, Fullm.
Det är icke dödens ankomst jag frugtar, detta mål, dit jag så ofta sett mine likar vandra, bör icke äga något rysligt för Religionens tjenare; men tvänne späda barn och en älskad hustru, som genom min död förlora sin bergning, deras belägenhet söndersliter mitt hjerta; denna blygsamhet, eller kanske denna stolthet, som jag ansett för en ära, den försvinner vid en blick på deras förestående öde: endast för min inbildning visar sig det rysliga i deras framtid, denna framtid som – utom mig, icke skulle varit till. Jag är säker att bland tusende, som fördöma min misströstan, icke finnes Två nog ömsinte för att kunna känna den; det är då icke Ni som skall öka deras antal, åt Ert förtroende skall jag tryggt kunna yppa min smärta, Ni skall förlåta hvad ni icke kan gilla. Men Ni känner icke mina sista öden; jag har varit alt för ömtålig att vilja oroa er dermed, alt för högsint att – äfven af en vän – vilja emottaga ett understöd, som jag trodde min arbetsamhet kunna förtjena. Ni vet att jag här fick en prästlägenhet, hvars inkomster, ehuru ringa, likväl föreföllo mig tillräckliga vid ett inskränkt lefnadssätt. Jag gifte mig. I min omärkta krets hoppades jag, att kunna hinna det Ideal af husliga nöjen som varit ett af mine önskningars ljufvaste föremål; tvänne år förflöto, som mer och mer tycktes närma mig dit; – men – Försynen behagade endast visa mig det på afstånd. En mängd af missöden tilstötte nästan på en gång: eldsvåda, sjukdomar och andra olyckshändelser, satte mitt lilla hushåll i en skuld, hvarutur fyra års bemödande ännu icke kunnat draga det. Jag har försökt alt; jag har beröfvat mig alla nöjen, till och med de käraste; brefväxlingen med mina vänner, i hopp att mina inskränkta behof skulle lämna mig tilfälle att ersätta de förskott jag njutit af andra. Äfven detta hopp är förloradt: en trånsjuka förkårtar min bana och jag känner redan att icke många dagar återstå.
Till fängelse med arbete skall ej vidare dömas, utan varde, i stället, fängelse, hvarom i 2 Kap. 6 § af nya lagen skils, ålagdt på lika lång lid, som till fängelse med arbete dömas bort, dock ej öfver två år: är, innan nya lagen gällande biel', fängelse med arbete, antingen omedelbart eller såsom förvandlingsstraff, någon ålagdt; vare det, i afseende på sättet för verkställigheten, så ock vid förening eller sammanläggning af straff, lika med fängelse efter nya lagen ansedt. 8 §. För böter, som efter äldre lag eller författning äro eller blifva ådömda, så ock för vitén, hvartill någon är eller varder fälld, skall, vid bristande tillgång, utom i de fall, som i 9 § sägas, förvandling till annat straff, oberoende af det beslut, som derom förut må vara meddeladl, ske efter nya lagen, med iakttagande alt, om brottet är loröfvadt innan samma lag gällande blef, vitén och sådana böter, som, enligt äldre lag eller författning, bort med enkelt fängelse efter Utsöluiings-balken aftjenas, skola till fängelse efter 11 § i 2 Kap. af nya lagen förvandlas, dock att, i ty läll, dylikt fängelse ej må på längre tid, än femtiosex dagar åläggas och att all fråga om ingifvande eller förvandling af sagda böter och vitén kommer alt förfalla, i händelse den dertill dömde skall för andra böter, vid bristande tillgång, undergå högsta förvandlingsstraff vid vallen och bröd. 9 §. Är i särskild lag eller författning angående landets allmänna hushållning sådan grund för vissa böters förvandling till annat straff utsatt, att frihetens förlust kan, såsom förvandlingsstraff', ådömas på längre tid, än femtiosex dagar; då skall förvandling af dylika böter, vid bristande tillgång hos den bolf allde, efter sagda grund ske lill fängelse; och vare i ty fal! gällande de särskilda föreskrifter, som i sådan lag eller författning må finnas meddelade i fråga om uttagande och förvandling af böter, då de lill en del kunna af den bölfälldes egendom gäldas. ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, IS:o 204.
Göteborg hade stora inkomster af handel och sjöfart, samt stadens många fabriker och anläggningar åtnjöte stora direkta fördelar af Chalmerska slöjdskolan genom lättheten att erhålla kunnige biträden samt att få experimenter och undersökningar verkställde, borde denna rikets andra stad kunna af egna medel underhålla ifrågavarande skola — och har motiouären derföre hemställt att det statsanslag, skolan hittills uppburit, måtte indragas. Utskottet, som tagit kännedom om den af ofvannämnde tvänne motionärer åberopade berättelse om Chalmerska slöjdskolan för åren 1857—1859,1 har deraf inhemtat, att undervisning uti de flesta läroämnen der meddelats till ett omfång, som i allmänhet öfverstiger fordringarne af ett lägre tekniskt läroverk, hvadan denna anstalt, enligt Utskottets tanke, icke rätteligen kan jemföras med de tekniska elementar-skolorne utan snarare är att hänföra till de högre läroverken för teknologisk bildning. Då nu denna skola i följd häraf och med afseende å det stora antal elever, som der njuta undervisning, otvifvelaktigt är af väsendtligt gagn för de tekniska kunskapernas utbredande inom en stor del af riket, finner äfven Utskottet önskvärdt att läroverkets af Styrelsen åsyftade utvidgning ej må genom bristande tillgångar förhindras; och den för sådant ändamål begärda anslags-tillökningen synes icke heller vara så betydlig, att någon betänklighet bör möta för beloppets anvisande under nästa statsreglerings-period; hvadan Utskottet således tillstyrker, att Rikets Ständer, utan afseende på Herr Wistelii framställning om upphörande af Chalmerska Slöjd-skolans statsanslag, måtte för nästkommande statsreglerings-period uppföra samma anslag med ett till 13,500 R:dr förhöjdt belopp. 40:o) Vidare är inom Borgare-Ståndet uti en af Herr Sundvallson väckt motion, erinradt att ehuru tillgång saknas å erforderligt antal skicklige lärare uti rikets tekniska elementarskolor, likväl vid Upsala universitet funnes och ytterligare kunde med lätthet utbildas sådane lärare med theoretisk underbyggnad och Stats-Utskottets Utlåtande N:o 93.
Nödvändigheten att vid liqvider till enskilda bank-bolaget använda riksmynt, minskar omloppstiden för privat-bankens sedlar, hvilka vid sådana tillfällen inströmma till luckan, för att mot nämnde mynt utbytas, i stället att, om liqviden skolat verkställas till liks-banken, privat-banks-sedlarne kunnat till kommissionärer i Stockholm insändas. I öfrigt lärer väl icke det enskilda bolaget underlåta, att, för så vidt på detsamma beror, vidtaga sådana åtgärder, att tillfälle till underlättande af privat-bankens operationer icke befrämjas, då detta kan anses stå i strid med enskilda bank-bolagets eget intresse. Man har äfven befarat, att om, oberoende af privat-bankers ersättning, enskilda bank-bolag, med förlag af liks-banken, finge bildas, anspråket på understöd från riks-banken skulle öfverstiga dess förmåga, emedan alla orter inom riket kunde anses lika berättigade till åtnjutande af den härigenom afsedda fördel; men man torde dervid icke hafva besinnat, att, i den händelse enskilda bolag skulle öfver hela riket uppstå, riks-banken kunde till dem småningom öfverflytta den lånerörelse, banken sjelf bedrifver och derigenom bilda ett kapital, som kan erfordras såsom förlag till de enskilda bolagen, utan att banken behöfde öfverskrida summan af den ansvarighet, banken för närvarande sig åtagit, hvilket, på sätt här nedan närmare utvecklas, icke varit eller är Utskottets mening. Den åsigt har ock slutligen sökt göra sig gällande, att det lättade tillfället till erhållande af lån, uppkommet af enskilda bank-bolags inrättande i bredd med privat-bankerna, skulle mera skada än gagna den ort, hvarest dessa begge låne-inrättningar gemensamt opererade. Likväl torde härvid icke böra lemnäs å sido, att, under förutsättning, det låne-understöden i allmänhet begagnas uteslutande i och för produktiva föremål, ett lättadt tillfälle till lån bör uppmuntra till industriella företag och leda till landets nytta och förkofran. Utskottet öfvergår härefter till en redogörelse för de serskilda bestämmelser, som ansetts Banko-Utskottets Betänkande, N:o 4.3. 17 ansetts böra fastas vid rättigheten för enskilda bolag att erhälla understöd frän Rikets Ständers bank.
Myntverket meddelad uppgift, specier under sednaste tio år utmyntats 1847 till ett antal af 59,645 st. 1848 „ „ „ „ "• 185,100 „ 1849 „ „ „ „ 1850 „ „ „ „ . 69,746 „ 1851 „ „ „ „ 121,796 „ 1852 „ „ „ . „ 54,072 „ 1853 „ „ „ „ 109,378 „ 1854 „ „ „ „ 33,671 „ 1855 „ „ „ „ 160,805 „ 1856 till den 18 November . 569,812 „ ' S:a 1,364,025 st. att de under nästlidet år till den 18 November myntade specier sålunda utgjorde 42 procent eller mera än '2Jo af hela detta belopp samt komme, med tillägg af dem, som vidare intill årets slut präglades, sannolikt att uppgå till lika stort antal, som blifvit utmyntadt under alla nio nästföregående åren tillsammans; att denna i så betydlig mån ökade ålgång af specier härledde sig ingalunda från större förbrukning inom landet af nämnde myntsort, utan från en jemt fortgående export deraf till utlandet, hvartill åter, enligt motionärens tanke, ofvan anförde reglementsföreskrift gåfve anledning, enär derigenom priset å finsilfver i plants är vordet bestämdt högre, än priset å silfret i myntad form, hvadan affärsmannen skulle hafva större fördel att exportera Svenskt silfvermynt, än plants-silfver; till ådagaläggande af hvilket förhållande motionären ansett följande omständigheter böra tagas i betraktande, nemligen: Då, enligt här gällande utmyntningslag, en mark finsilfver, Kölnisk vigt, utmyntas till 9 4/G specier eller 36 R:dr 32 sk.
Lånerörelsen, emot Pant af Silfver och Guld, Påg förde Effecter och Lane-Hankens Obligationer, äfvensom emot Inteckning i Fast Egendom, samt till Odlingars befrämjande, I afseende på Bankens utlåningar af förenämnde beskaffenhet, för hvilka Redovisning uti Revisions-Berättelsen af år i835 är lemnad till och med den 3o Junii sistnämnde år, få Revisorerne meddela följande: Beläning af Guld och Silfver: Lån emot Pant af Guld och Silfver äro, med iakttagande af föreskrifterne uti §. §. 169—174 af Banco-Reglementet den 26 Maji 1835 utgifne: 1835 Julii 1 — Dec. 3i. 3,790 st. å tillsammans R:dr 144,847: 1836 under hela äret . 8,311 st. „ 397,393: 1837 Jan. 2 — Junii 3o. 4,685 st. „ 169,795: Lån emot Pant af Jern, Koppar och andre rvågförde Ef feder. Dylike Lån, (Banco-Reglementet af 1835§. §. 176—180) äro, enligt Låne-Bankens Böcker, utgifne: 1835 Julii x — Dec. 3i. i Stockholm till belopp af R:dr 399,479: >> ~~~ i Götheborg , 303,/90. 703 269" 1836 under hela året i Stockholm R:dr 1,104,815: i Götheborg 568,940: 1837 Jan. 1 — Junii 3o. i Stockholm R:dr 533,640: i Götheborg „ 390,450: oomon. men till beläning af Tackjern (4835 års Banco-Reglemente, §. §. 181 och 182) har under denna tid icke någon sig anmält.
Forum, i anledning af väckt motion om upphörande af frälsemans särskilda —: B. II. 611, 620; lil. 146, A. 159, 160; B. Fotografier, om stiftande af en lag angående efterbildningar deraf, m. m.; motion af Herr Fritz Ludvig Dardel: se Motioner. Frankrike, att Kiks-Stånden måtte sammanträda till gemensamma öfverläggningar öfver Bevillnings-Utskottets Utlåtande N:o 2, rörande Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående med nämnde land afslutade handelsoch sjöfarts-traktater: II. 205, 266, A. 267. 54 — F — Frankrike, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående med nämnde land afslutade liandelsoch sjöfartstraktater: B. II. 229, 324, 326, 366, 400, 451, 487, A. 531, E. 599, 600. Friman, Johan Magnus, Regements-Komissarie vid Smålands Grenadier-Bataljon, angående pension åt honom vid ålgång ur tjensten: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74 angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Tittel. Frälseman, i anledning af väckt motion om upphörande af dess särskilda forum: B. II. 611, 620; III. 146, A. 159, 160; B. IV. 400; V. 42, 54, A. 55, 57. Frälseroterings-båtsmans-numren, om deras ställande på vakans; motion af Herr Fredrik Gustaf Du Rietz: se Motioner. Frölich, Grefve Oscar, dess yttrande: I. 436. Fröman, N. A., Advokat-Fiskal m. m„ Expeditions-Utskottets förslag till förordnande för honom att vara Rikets Ständers Justitie-Ombudsman: II. 299.
Det är märkvärdigt, hvad kaffet blir godt i sådana. » De båda fruarna drucko och pratade en god timme, och till slut skulle då ärendet fram. » Ack ja, jag är ute och springer för att samla ihop en liten sunarna till en familj, där mannen brutit benet af sig, och barnen inte ha något att äta. Det är ett sådant elände. Nu kommer också värden och hotar att kasta ut dem på gatan, om han inte får sin hyra. » » J a », sade fru Nykvist, » det är den vanliga historien; sjukdom och fattigdom, sådant hör man så ofta. Det är förfärligt. Man tycker, att man borde hjälpa, och man borde det verkligen. Men ser fru Setterholm — om hvar och en hjälpte sina närmaste, sä blef nöden aldrig så stor. Jag har en syster, som blef enka med fyra barn, » fru Nykvist fick vid dessa ord tårar i ögonen. » V i voro som lif oeh själ i vår flicktid. Allt hvad jag kan undvara är det både min skyldighet och mitt hjärtebehof att ge åt henne. » » Ja, d ' ä ' från syster min », svarade hon snyftande, » min lilla syster, som jag är så glad vid. hon skrifver så vänligt oeh godt, och d ' ä ' så tungt att sitta här och vara ett s ' ånt dåligt exempel för henne. » Hon vänder sig bort och gömmer ansiktet i händerna. » Och en så ' n här afton ä ' det värre än vanligt, » fortfor hon mellan snyftningarna, » att tänka på, hur di har det där hemma nu, d ' ä ' så tungt, så tungt. » Jag kunde ingenting svara; jag tryckte blott ännu en gäng hennes hand och vände mig bort — äfven jag med tårar i ögonen. Men nu ringer klockan till aftonvard och afbryter alla samtal. Fångarna tåga ned i matsalen för att där intaga sin julgröt. Äfven de fångar, som sitta i cell, trakteras härmed, och det är en vemodig syn att se dem äta sin grötportion vid skenet från det enda ljus, som svagt upplyser den lilla cellen. Det är deras julafton — gröten och det tända ljuset! Då aftonvarden är slut, förströ sig fångarna Hvem är den lyckligaste af två kvinnor? Ä r det den, som är högst älskad?
De fler fal diga försök, som under loppet af tio år gjorts för att tillvägabringa en sådan inrättning, vittnade äfven om tillvaron af ett i detta afseende djupt kändt behof. Ehuru visserligen denna angelägenhet närmast borde vara föremål för lärarnes egen omtanke, egde frågan likväl äfven ett intresse för det allmänna, och vid inrättandet Expeditions-Utskottets Forslar/ till Rikets Ständers underd. Skrifvelse, 99. 3 af en pensionsanstalt för folkskolelärarne kunde, såsom komiterade jemväl visat, en pensionsanstalt för deras enkor och barn tillika upprättas, med blott en obetydlig utgift för Staten. Enligt komiterades uppfattning måste skyldigheten att besörja pensioneringen för efterlefvande enkor och barn åligga folkskolelärarne sjelfva. En för detta ändamål upprättad enkeoch pupillkassa borde likväl, efter deras åsigt, hafva gemensam styrelse och förvaltning med pensionsinrättningen för folkskolelärare, och kunde, om den ändamålsenligt ordnades, komma till stånd med ett jemförelsevis ringa bidrag af det allmänna. Genom särskild utredning hade komiterade visat, att för verkställandet af denna pensionering intet statsanslag erfordrades och att för bestridande af förvaltningskostnaderna, under förutsättning att Styrelsen öfver denna inrättning förenas med förvaltningen af folkskolelärarnes pensionsinrättning, endast behöfdes ett grundkapital af 40,000 R:dr, motsvarande, efter fem procent ränta, ett årligt tillskott af 2,000 R:dr. Till fyllande af detta behof hade komiterade hemställt, dels att en årlig kollekt i rikets alla kyrkor måtte medgifvas, dels att framställning måtte göras hos Rikets Ständer om ett anslag för en gång af 20,000 R:dr. Då det sålunda blifvit ådagalagdt, att vid stiftandet af en pensionsinrättning för folkskolelärarne i riket, endast med en obetydlig förhöjning af det för denna inrättning erforderliga anslag, kunde vid denna fästas en med den så nära beslägtad och till samma mål syftande inrättning, som 'en pensionsanstalt för samma lärares efterlemnade enkor och barn, har E. K.