Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på stadens jord och mark, tomtindelning m. m. hafva, under ifrågavarande tidrymd, inga andra förändringar, ägt rum, än dels att den till Magistraten förut upplåtna löningsjord från och med år 1831 återfallit till stadskassans disposition, emot årligt vederlag af 133 R:dr 16 sk. Banko för hvarje lott, och dels att 66,647 qvadratalnar af den staden på östra sidan angränsande mark blifvit samma år under namn af Östra Malm upplåtne till boningsplaner åt arbetsfolk och indelade till 44 tomter, deraf fyra nu äro bebyggde. All stadens mark omfattar en areal af tillsammans 4,636 tunneoch 11 kappland. Deraf upptaga: Staden och malmarne 53 tunnland 27 kappland. Åkerjord ; 478 13 » Äng 843 » » » Skog och betesmark 2,978 » » » Varfsplaner, vägar, holmar och impedimenta Summa 4,636 tunnland 11 kappland. Omkring 74 tunnland af stadsjorden disponeras af kyrkan ock klereciet. Under äganderätt innehafva enskilde personer 2,147 tunnland. Det öfriga, deraf största 76 delen är underlagd 4 af staden bebyggda jordlägenheter, utarrenderas för stadskassans räkning och inbringar tillsammans 1,977 R:dr Banko om året, hvarförutan innehafvarne af nyssnämnde fyra lägenheter utgöra stadens gästgifveri-skjutsning. Vid år 1824 förrättad skattläggning blef all stadsjorden beräknad till 9l hemman, deruti likväl inbegripes den under staden lydande, till \ hemman upptagne köpingen Gamlebyn. Jordmånen består hufvudsakligast af sand och ör. Skogen är obetydlig. Gårdstom ternas antal är 562, deraf SOS äro belägna inom och 59 utom staden. Af de förra äro 53 ännu obebyggda och 11 upptagne af publika byggnader. Stadens folkmängd, som år 1850 utgjorde 4,116 personer, uppgick vid 1855 års slut till 5,038. Denna betydliga folkökning är till största delen uppkommen genom inflyttningar.
Maj :ts Svärdsorden m. m., Carl Johan Ströms enka, Johanna Sophia Damm, lill stöd hvarför hufvudsakligen blifvit anfördl, att Öfverste Ström, som är 1783 vid en ålder af endast 8 år utnämndes till Kornett vid Bohusläns lätta Dragoner och år 1789 bevistade Elgöns intagande i Finland, deltagit i 33 mer eller mindre betydliga sammandrabbningar med fienden, äfvensom att denne utmärkte krigares enka nu befunne sig, vid en ålder af 76 år och sjuklig, i ganska knappa omständigheter, så att hon, sorn af en utaf mannen efterlemnad, men lill betydligt belopp intecknad, stadsfastighet icke kunde anses hemta annan inkomst än fri hostad, hade föga eller intet öfrigt för lefnadskoslnadens bestridande; och är på grund af dessa förhållanden föreslaget, att en årlig pension å 500 R:dr måtte Fru Ström tillerkännas. Såsom uttryck af högaktning för det sätt, hvarpå Öfverste Ström åt fäderneslandets tjenst offrat ej blott sin ungdoms och mannaålders, men äfven ålderdomens ännu mot slutet af den långa lefnadsbanan ovanligt verksamma krafter, hafva Rikets Ständer ansett sig böra bereda hans efierlemnade, jemväl till framskriden ålder komna enka Expe(lilion s-Utskott''ts Försluy lill underl!. Skrifvelse A:o $06. 289 enka erforderlig lindring i näringsomsorgerna för hennes återslående lifslid, och af sådan anledning å allmänna Indr»gnings-staten för denna uppföri en pension till belopp af 500 R:dr. 2.2:0. Uti en hos Rikets Ständer gjord framställning angående årligt understöd åt aflidne Oiverste-Löjlnanlen Atis Harald.
N:o 24. Motion N:o 105, om afgiftens för minuthandel med och utskänkning af bränvin ingående till Staten. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 4, Utlåt. N:o 11 och Mein. N:o 12. R. St. underdån. Skrifv. N:o 170. Motion N:o 140, om anslag till fullbordande af Kinda båtled, medelst kanalisering af Stångän från sjön Rengen till Linköpings hamn. StatsUtsk. Utlåt. Nio 141 och Mern. N:o 168. R. St. underdån. Skrifv. Jernväg, från Mullsjö till Jönköping, om anvisande förskottsvis af medel för skyndsamt fullbordande af. Motion N:o 3. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 29. R. St. underdån. Skrifv. Nio 22. mellan Christianstad och Hessleholm, om anslag och lån för anlägg ning af en. Motion N:o 87. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 88. R. St. underdån. Skrifv. N:o 120. mellan Porla och Christinehamn, om anslag af ett belopp, stort, 5 527,999 Rdr, för anläggning af en. Motion N:o 125. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 87, Mern. Niis 117 och 143 samt Utlåt. 145. R. St. underdån. Skrifv. Indigenatstvång, om upphäfvande af, vid ansökning till pastorat. Motion N:o 98. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 27 och Meni. Inhyseshjon, om bestämmande af hvem som är. Se Backstugusittare. Inteckning, angående företrädesrätt till gäldenärs egendom. Se Handelsbalken. Jönköping, om förökadt lärareantal vid högre elementar-läroverket i. Motion N:o 102.
Det är icke min afsigt att bestrida säteriernas deltagande i fjerdingsmannabcstyret, så vida det utredes, att det är ett rent municipalbcslyr; men då jag förmodar, att man skall finna alldeles motsatsen och alt den för communen är alldeles obehöflig, så måste jag motsätta mig det. Jag kan alldeles icke biträda Hr Westfelts åsigt, alt någon särskild fjerdingsman för socknen skulle behöfvas, ty jag vet icke hvad han skulle hafva att göra. Då nu öfverläggnitigen öfver 2 punkten i förevar, betänk, ansågs slutad, yttrade 11. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att jemväl i fråga härom blifvit yrkadt dels återremiss, dels bifall och dels afslag å Utsk:s tillstyrkande, hvarföre propos. komme att framställas först å återremiss, sedan å bifall och slutligen å afslag, derest alla dessa propos:r behöfde göras. Till följd häraf hemställde II. Ex., om R. o. Ad. ansåge de emot förevar, punkt gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande. Ropades ja och nej. H. Ex. hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade bifalla denna punkt. Ropades starka nej, blandade med ja. Slutligen framställde II. Ex. propos. till afslag å ifrågavar. punkt. Ropades åter ja och nej. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller, att Hr Gr. o. 381 Dea 20 November f. m. Landtm, täcktes göra propos:n i de ordalag, som Frih. Palmsjerna föreslagit. I anleda, af denna hemställan, yttrade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att dej, väl i frågor rör:de statsregleringen flere gånger ägt rum, att R. o Ad. heslutit återremiss, med förklarande af Ståndets mening i ämnet, men att. Härvid anmälde sig Frih. Palmstjerna, Carl Otto, och behagade H. Ex., i anseende dertill, afbryta sitt yttrande, hvarefter Frih.
Oamiila * fj] |e flesta bland Iduns läsarinnor ha väl åti minstone hört talas om den stora litterära striden i Norge på trettiotalet, den WergelandWelhavenska striden. Visserligen rörde den sig vä- sentligast inom litteraturens råmärken, men så- väl i sina syften som i sina konsekvenser pekade densamma dock vida ut öfver det litterära lifvet och de litterära intressena. Det gällde frågan om norska folkets utvecklingsvägar, och de som känna norrmännens liflighet och häftighet i allt hvad som rör det nationella, skola lätt inse, att den nämnda striden kom att uppröra hela nationen. Sedan den politiska skilsmessan från Danmark var det både naturligt och nödvändigt, att utvecklingen i Norge slog in på andra vägar än den danska. Frågan var endast, om man så att säga skulle rothugga det gamla trädet eller om man skulle låta det nya växa så småningom fram ur det gamla genom ympningar på den gamla stammen. Den förra åsikten representerades af Wergeland, den senare afWelhaven, och striden erhöll sin hela bittra karaktär Soktr.-Akticb. Utgifningstid: hvarje helgfri Oernandts fredag Lösnummsrspris 1 5 öra (vid kompletteringar). - r a d Collet. genom denna » nationella » fråga. Camilla Collet är en syster till Henrik Wergeland, men hennes skaplyune är ett helt annat än hans var, och hon kände sig i alla afseenden dragen åt det Welhavenska hållet. Werge * lands snille var rikt, svällande, stormande, men oregelbundet och ofta ganska formlöst. Systerns är fint, spirituelt och formsökande. Redan under sin vistelse i fädernehemmet, Eidsvolds prästgård, var hon på det klara med sina åsikter, och dessa stärktes och formades ytterligare sedan hon tjuguåtta är gammal gifte sig med professor P. J. Collet, en bland Welhavens anhängare, och hon nu i Kristiania kom i direkt beröring med den Welhavenska kretsen. Hon föddes den 23 januari 1813, och det var således är 1831 hon blef bofast i hufvudstaden.
Denna är dess svaghet men också dess styrka; ett dåligt bruk för författaren, men en god sak för tidningen. I engelska tidningar förbrukas ett stort belopp af intelligens, om hvilket verlden icke känner till mycket. Man har sagt att engelsk journa-lism är snillets graf och det väcker utom tidningspressen ståendes förvåning att så mycket verkligen förträffligt skriftställen skulle behöfvas då de, hvilka prestera detta, äro fullt medvetna om den efemera beskaffenheten af det som de skrifva. Detta är sant, men å andra sidan bibehåller anonymiteten, som tillåter redaktören att efter behag förändra eller undertrycka artiklar, åt journalismen en likartad karakter och gifver den en värdighet, en objektiv karakter, som härflyter från anonymitet och endast kan före-fmnas, der denna praktiseras. Nyligen hafva några försök gjorts af literära tidningar att hafva signerade artiklar. De politiska hafva icke och skola aldrig försöka det i ett land som England, der så mycken vigt lägges på friheten att yttra sig, hvilken är oförenlig med personlig journalism. “ The Academy “ var den första tidskrift, som gjorde försöket / och resultatet blef icke godt. Revyerna hafva hlifvii sämre, man visste på förhand när man såg på signaturen att den och den icke skulle tala illa om den och den boken, emedan arbetet, ehuru klent, var skrifvet af en vän, som skulle ställa honom till ansvar för ovänlighet, eller vice versa, att en viss person skulle klandras, emedan anmälaren var en fiende. Visserligen har mycket dåligt skett under anonymitetens slöja, men på det hela taget har dock det onda varit mindre. Då en man skrifver icke såsom enskild utan som en tidning, stoppar han sina personliga känslor i fickan och bemödar sig att döma så rättvist och opartiskt som möjligt. I England är det sannerligen icke de bästa tidningsartiklarna, som äro undertecknade. De män, som gjort engelska prés-sen till hvad den är, äro minst kända, och om de äro kända åtminstone icke kända som tidningsmän. Somliga af de ledande tidningarna göra det till ett conditio sine qua non att medarbetarne icke skola omtala att de tillhöra deras stab, och i literära kretsar anses det såsom ett stort brott mot etiketten att påstå det en person skrifvit någon viss artikel ehuru man väl igenkänner hans hand och stil.
Jag tror att man litet mera hör tänka på dem, och vidtaga ett annat sätt. Om det nu vore fråga om fastighetslån mot återbetalning i papper, skulle jag afstyrka deni; men då återbetalningen skall ske i silfver, och Bankens reela fond derigenom förökes, kan sjelfva låne-systemet ej skada Bankens credit. När således Bankens consolidering kan förenas med de nya föreslagna lånen, och de kunna utgå utan att öka sedelstocken, så förenar jag mig med Friherre Björnstjerna, att silfver-uppköpen må minskas till 166,666 Riksdaler 02 skillingar. Skulle detta afslås, så hemgår jag åtminstone med den glada känslan, att den Monark, sora 42« Btn ii September f. m. regerar oss, delar denna öfvertygelse: det vet jag Gudi loll Herr Hjerta-. Jag vet väl, alt, hvad ifrågavarande punkt angår, ingen öfvertygelse nu mera lår lata rubbd sig, och jag har för god Öfvertygelse om hvarje Svensk Riddersman för att frukta, att Ridderskapet och Adeln, vid afgörandet af allmänt vigtiga ämnen, skulle betrakta främmande föremål, och icke afse Fäderneslandets väl allena; det Fäderneslands, för hvars Söner Ridderskapet och Adeln, vid hvarje hotande fara, alltid varit främst i spetsen att dela öden och åra. Men jag skulle göra orätt, om jag ej i anledning af det språk jag hår hört föraS, låt mig ledas af min känsla, att högtidligen förklara, att jag anser det vara en helig pligt för mig, såsom Representant, att tänka och handla, som jag det sjelf förmår, och min öfvertygelse mig bjuder, utan afseende på den tillfälliga opinionen, som kan hysas af Regenten eller Folket. Ihogkommande, att jag, såsom sådan, år skyldig alltåt milt förnuft och samvete, skall jag alltid, oberoende af dessa yttre magier, fritt yttra min mening, såsom jag år öfvertygad, att hvar och en af Eder, Mine Herrar, lärer göra det, om hans deltagande i utarbetandet af detta förslag, af honom lika som af mig det fordrade.
155 hos någon enda enskild någonsin ens skulle kunna uppstiga." Uti hivad Herr Professoren Doctor Wijkman salunda anfört instämde till alla delar Herr Biskopen m. m. Doctor Nordin. Herr Niddarhus-Secreteraren Silverstolpe uppläste följande ej af honom författade tankar, men hwilka han önskade matte för hans räkning i Protocollet Antagas: "Ar »val den äberopade analogien emellan Ständens och Utskottens öswerläggningsoch omröstnings-sätt fullkomligen rigtig? Ständen öswerlägga hwart i sitt ruin, och de meddela hivarandra blott sina beslut. Uti stna förhållanden kunna de ej anses blott som Lagstiftare, hwilka öswerse det hela, men som kämpar, hwilka fran hwar sin punct försvara sitt interesse. Uti nödwändighcten att jemka sig efter de öfriga ligger bandet pä hwart och ett, och i denna inbördes jemkning ligger möjligheten af det resultat, som kan blifwa enligt med allmänna wiljan. Men bör och kan förhållandet i Utskotten wara lika? Hwad är deras ändamål? Hwilket är deras öfwerläggnings-sätt? Utskottets ändamål är att bereda ärenderne. Desi Utslag bör wara sä mycket som möjligt följden af en kall och opartisk granskning. Lätt och snart kan man inse det enskilda interetzet; dertill behöfwa Ständen ingen ledare. Ofwersigten af det hela, utredandet af detailcrne, as deras sammanhang och större eller mindre betydenhet, se der Utskottens göromål. Till desia fordras ingen Ständs-esprit, blott en allmän granskning, grundad pä upplysning och billighet. Derföre bör Utskotts-Ledamöterues antal wara inskränkt, pä det deras ösvcrläggningar ej skola blifwa för widlystiga. Derföre är ocksä Utskottens öfwer - 156 Expeditioner till Riks-Ständen. läggnings-sätt af alder olika emot Ständens; och förenade under ett tak, äro Utskottens Ledamöter ärnade att i försonlighet och samdrägt utan omiväg meddela och emottaga upplysningar.
Svenskt Banco för en Norrsk Specie, skulle utgöra 077,000 R:dr Svenskt Banco, eller mera för ett 56 kanoners Faityg i Norrige, ån för ett dubbelt si örre, eller 74 kanoners skepp i Sverige. Detta missförhållande synes ej kunna förklaras annorlunda, ån att kostnaden för virket icke måtte vara upptagen till hela sitt belopp i Carlscrona, dit jag påminner mig, att skeppsvirke håmtades ur Kronans domania^skogar i Pommern de sista åren, detta land tillhörde Sverige Tager man i beräkning hvad detta virke skulle hafva kostat att köpa af en jordägare, så torde calculen blifva annorlunda; ty, enligt hvad jag förnummit, kostade ett 74 kanonskepp år 1782 i Köpenhamn 186,000 R:dr i silfver, hvilken summa, efter nuvarande mynt» och varuvärden måhända skulle uppgå till 5oo,oo.o R:dr Svenskt Banco. I afseende på lättheten, att, oberåknadt kostnaden, anskaffa större eller mindre fartyg, bör man ihågkomma, att då virke saknas inom Riket till de förra, är ingen brist derå, till de sednare. En Ledamot har omtalat huruledes våra skepp farit illa emedan de ej varit förliydda med koppar; dervid bör anmäikas, att den i sådant afseende nödiga kostnad undvikes, om man begagnade smärre fartyg, hvartill förhydning ej lärer fordras. Ridd. 0. yld. Prof. a. Band. 258 Den G Martil, Hvad kostnaden för kanonslupars byggande beträffar, så har jag förnummit, att dylika som år 1808 byggdes på entreprenade i Gefle, Westervik och annorstädes, endast kostade 2 till 3ooo R:dr med tacklingen inberåknad under den sednare summan. Sakkunniga mån påstå åfven, att till en stor Flotta fordras öfvade Matroser, hvilka vi aldrig med säkerhet kunna påräkna, så långe medel saknas till att exercera örlogsflotta!! i sjön, såsom Carl XI gjorde.
Utlatandej iV.-o 3. att 1684 års ofvanberörde contract sedermera undergått väsendtliga förändringar, genom den om ständiga knektehållet i länet med allmogen öfverenskomne och af Kongl. Maj:t den 1 Februari i6p5 fastställde Förordning, i hvars 3:dje §. stadgades: "Rotebönderne böra ock förse sina soldater med bus och hemvist, nendigen en liten Stuga, en Loga och Lada, ett Fähus, och upprifva af utmarken en kåltäppa, åker till 2 skäppors land samt Ängsvall till Två lass Hö, likmätigt contractet, angående vissa knektehållet de anno 1684hvarjemte den i samma Förordnings påföljande \ §. innehåller: ”Der ock sådan lägenhet vid hemmanen intet finnes och isyn nerhet skola de Rotebönder, som bo omkring Kongl. Maj:ts Parker och Allmänningar j hvarest inga kneckte-boställen må uppsättasefter Kongl. Maj:ts Nådigste Förordning af den 14 December anno 1691, gifva Soldaterne i huslega en och en half Daler Silfvermynt eller ock upplåta honom husrum i gården, jemväl, till hjelp att föda en ko med, Två lass hö och ett tjog halm, samt efter Två skäppors lands utsäde hvart tredje korn, beräknadt utom den ordinarie lönen; hörandes dessutom roten hafva honom till skiftes i gården och gifva honom mat så godt som de sjelfve äta; hvaremot kneckten skall göra Bondens arbete, när han påfordrar, utan någon betalning, men ingalunda må Soldaten fordra betalning för maten, om han hos andra arbetar, ej heller huslega, om han hos Rotebönderne åtnjuter husrum. Sak samma är med den allmogen, som på Fahlebygden bor, hvilken Hans Kongl.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att Utskln i lil t. a); föreslagit att af grundfonden minst 25 proc. skola utgöras. Härvid vore många förändringar föreslagna, dels att denna siffer-bestämmelse skulle utgå, dels att ordet ”minst” skulle förändras till högst, dels att 25 skulle rättas till 4a eller 33-J. D& derjemte särskildt blifvit yrkad propus, på Utsktns förslag, torde R. o. Ad. finna, att denna främst borde framställas, men man kunde icke gerna i ett sammanhang eller genom samma propos. afgöra frågan om sifferbeloppet och frågan om orden minst eller högst, hvarföre Hr Landtm, hemställde, om icke frågan om orden minst eller högst kunde uppskjutas till R. o. Ad. fattat sitt beslut i afseende på procenten. Bifölls. Hr Landtm, yttrade, att då förekomme nu alt skilja emellan Hr Ribbings förslag, Utsktns förslag och de förslag, hvilka yrkat förändring uti den deruti införda siffra af 25 Den ao, Februari f, nu proc.; Hr Landtm, hemställde nu först, om R. o. Ad. behagade bifalla Utskins förslag. Ropades starka ja, blandade med nej. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverrösta! nej. Frih, Cederström begärde votering. Frih, Cederström:. Jag har begärt och kan ej frångå denna begäran, att 40 proc. här måtte antagas, och jag kan ej inskränka mig lill Gr. Frölichs förslag 0111 33-f. proc, RorgareSlts beslut anser jag i denna del väl grundad t, och kan ej gå derifrån, men sorn det nu finnes åtskilliga summor, Gr. Frölichs af 33-y, den af mig föreslagna af /[<>, och Hr Ribbing? af ingen proc., så torde contrapropos, lämpligast böra blifva: vinner nej, kommer särskild öfverläggning alt äga rum om beloppet af den proc., sorn kommer att beslammas.
Men kanske toge äfven vintern slut, Om i en makes hand din hand jag lade? Emelie (sakta). Jag är förrådd; hvad var det Onkel sade? Onkeln. En väns, som sloge sig med mödan ut, Att roa dig, då nån'gång tomt du hade? Hvad tror du, kanske skulle vintern gå? Emelie. Den måste väl, om Onkel vill det så. (Sakta) Hvar skall jag gömma mina heta kinder? O, August! hvilka sköna dar! Onkeln. Så trösta dig, jag ger ej några hinder; Jag väntar blott på Arrendatorns svar. Emelie. På Arrendatorns svar? Onkeln. Det tycks väl dröja; Men känner jag min karl, Så låter han ej lyckan flöja, Sen han den en gång i sin hage har. Jag såg vår man för tio år tillbaka, En karakter af sten, Då var han yngling blott; men gällde det att vaka För gods och gård, var han en gubbe ren; Och punctligt har arrendet fallit sen. Vi resa dit, du blir hans maka, Och jag på gamla dar får smaka, Det lugn jag fåfängt söker här. Nu återstår blott att bevaka, För flyttningen, en lätt affär. Farväl, var du beredd! (går.) SCENEN. Emelie (ensam). Emelie. Se der! En vacker August. Himlars himlar! Det svartnar för min syn, det hvimlar; Hvar får jag skygd, hvart skall jag fly? En gammal Arrendator, fy! Katrine! Katrine! SCENEN. Katrine. Emelie. Emelie. Så tung som bly! Som skulle du till kyrkan tåga! Jag skall bli gift. Katrine. Men hvilken låga! Och när? om jag får låf att fråga. Emelie. Kanske i nästa månad ren. Katrine. Isanning ett parti för scen, Att skratta åt på torg och gator! En ung Student Emelie. Jo pytt! en Arrendator, En gammal vederstygglig en! Katrine. I himlens namn, hvad är på färde? Emelie. En man af ett omätligt värde, I Onkels mun, en Pär, en Pål, Med karakter af sten och stål. För Guds skull råd! hvad skall jag göra? Katrine. Säg nej! Emelie. Och Onkels frid förstora? Katrine. I annat fall, så svara ja!
33 för nåmnda folkklass att af vinningslystnad söka anställning i främmande nationers tjenst minskades och en icke obetydiig förstärkning af dugligt sjöfolk borde af fäderneslandet vid inträffande krig kunna påräknas; men att, då sättet för pensioneringens ordnande, hvartill de så kallade föringsmedlen vål kunde användas, äfvensom något bidrag från handelsoch sjöfartsfonden sannolikt vore att förutsätta, i öfrigt saknade den för frågans bedömande erfoi’derliga utredning, Rikets Ständer ansågo tillskott från Statens sida icke lämpligen kunna medgifvas, innan ett fullständigt förslag till inrättningens organisation vore uppgjordt samt skeppsrederierna jemväl blifvit hörda, om de ville till inrättningen lemna bidrag; — hvarföre Rikets Ständer, för uppnående af det högeligen behjertansvårda ändamålet, i underdånighet anhöllo, att, innan de fattade sitt beslut angående det ifrågastållda anslaget, Kongl. Maj:t täcktes i nåder låta utreda, huruvida en anstalt i hufvudsaklig öfverensstämmelse med ofvan uppgifna grunder kunde åstadkommas. Med anledning häraf och sedan, till följd af nådig remiss, Kommers-Kollegium afgifvit underdånigt utlåtande i ämnet, dervid Kollegium bland annat anmärkt att något bestämdt yttrande i afseende på det bidrag, som från skeppsrederierna påräknades, ansåges icke kunna från dessa erhållas, innan ett fullständigt förslag rörande grunderna för den tillåmnade inrättningens organisation blifvit uppgjordt; hade Kongl. Maj:t uti nådigt Bref den 5 Juli 1855 åt en serskild Komité uppdragit, dels att närmare utreda de förhållanden, som vore en följd af eller egde sammanhang med gällande stadganden om hemkommande skeppsbesättningars rättighet att åtnjuta så kallad föring, dels ock att uppgöra och till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna fullständigt förslag till inrättande af en sådan pensionsanstalt, som Rikets Ständers ofvannämnda underdåniga skrifvelse afsåge. Efter att från Ofverståthållare-embetet och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande samt