Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Medelst Nådig skrifvelse af den 2 Mars förlidet år har Kongl. Majit förordnat, dels att den allmänna tillsynen och vården i afseende på Eskilstuna Fristads handel, manufactur-inrättningar och andra näringar, som tillhört Direclionen af Carl Gustafs Stads Gevärsfactori och Eskilstuna Fristad, skulle från och med den i Julii sistlidet år handhafvas af Kongl. Majits och Rikets Commerce-Gollegium, dels ock att förvaltningen af extra Licentfonden, hvarå hittils aflöningarne för Fristadens Embetsoch Tjenstemän hufvudsakligen utgått, och af hvilken fond åtskilliga andra utgifter blifvit bestridde, komme att från nyssnämnde års början öfverlemnas till bemälde Collegium, sorn ålåg att af berörde fonds tillgångar, så långt de medgifva, bestrida de redan derå anvisade utgifter, samt, efter tagen kännedom af fondens ställning och utgifternas beskaffenhet, afgifva underdånigt utlåtande och förslag, i hvad moa dessa utgifter må kunna upphöra och till hvad belopp serskildt anslag för deras betäckande må för framtiden vara af nöden. Till underdånig åtlydnad häraf har, uti skrifvelse af den i3 nästlidne Augusti, Commerce-Collegium underdånigst upplyst, att de utgifter, hvilka dittils bort af Extra Licentmedlen årligen bestridas, utgjort: Lön och lön fyllnad för Ordningsmannen i Eskilstuna Fristad, enligt Kongl. Brefven den 22 Februarii 1787 och den ji Jann 1789 * ... * R.dr 200. — Lönebidrag till Fristads-Läkaren, enligt Kongl. Brefvet den Maji i3i6. — 2q5: 24 — Lönebidrag till Fristadens Skol-Lärare, enligt Kongl Brefvet den 26 Oetober 1827 . — 66: 32. — Lön och arfvode lill f. d. Fristads-Direcleuren, 4 Kongl. Ma/.-ts Nådiga Proposition No 33.
Direktionen för Landlbruks-instilutet erhåller befattning med uppbörden af den från vissa arbetshemman under kungsgården, emot arbetsskyldighetens upphörande, utgående spanmål, bör denna, enligt Utskottets tanke, till Statsverket indragas, hvarjemte Utskottet håller före, att det anslag, som för Institutet kan blifva behöfligt, bör Institutet tillgodokomma, företrädesvis genom egendomens afkastning. Enligt det med arrendatorn af nämnde kungsgård den 28 November 1831 afslutade kontrakt, skall arrendatorn, för åtnjutande af arbetsskyldigheten af hemmanen Åkarp, Tågarp, Winstorp, Karstorp, Lomma, Kyrkoby, Burlöf och Kabbarp, till indelningshafvaren årligen erlägga 400 tunnor korn, efter årlig markegång, å den dag i Februari månad hvarje år, indelningshafvaren dertill utsätter, samt dessutom för sjelfva kungsgården 1,000 tunnor spanmål, \ råg, % korn och \ hafre, hvaraf hälften inom lika tid skall till indelningshafvaren efter årlig markegång betalas och hälften till honom i Malmö levereras in natura inom den 25 Februari året efter då skörden fallit. Hvad nu angår en blifvande landshöfding, så enär han icke kan anses vara berättigad till högre löneförmåner, än som blifvit bestämde genom Kongl. Brefvet af den 24 Februari 1857, anser Utskottet alt lönen för denne embetsman hel och hållen bör utgå efter medelmarkegång, sedan likväl den här ofvan omförmälda lösen för hemmanens arbetsskyldighet, inskränkt till dess rätta belopp 388 tunnor 8 kappar korn, äfvensom arrende-spanmålen 1,000 tunnor, \ råg, \ korn och ^ hafre, för beräkningen förvandlats till råg och $ korn, efter den af Kongl. Kammar-kollegium i afseende på förstnämnde spanmåls förvandling föreslagna grund.
Med mäskvärmare förstås en sådan inrättning vid ett branvins-brännings-redskap, i hvilken mäsken, genom den från pannan utgående ånga, förberedande uppvärmes, så att, då den derefter slås eller tappas i bränvinspannan, uppkokningen och således afverkningen sker fortare än eljest och tid således vinnes i operationen. Mäskvärmare vare tillåten af hvad form eller ämne som helst, men får ej innehålla mer än ^ utöfver pannans rymd, ej eller så inrättas, att den åstadkommer någon reclification. Med Ilectifications-apparat förstås den del af ett bränvins-redskap, hvarigenom en större eller mindre del af productens vattenhalt afskiljes under sjelfva bränvins-bränningen, så att afrinningen utkommer starkare eller mera spri thal tig-, än då en sådan inrättning icke begagnas. Reclilicalions-apparat må bestå i klarkula, talricks-apparat, eller hvilken annan inrättning, som helst, utgöra serskildt redskap, eller inneslutas i någon del af bränvins-redskapen. §. i3. Genom begagnande af förenämnde trenne redskapsdelar, enskildt eller sammansatte, uppkomma följande \ classer: FÖRSTA CLASSEN. Enkel redskap. Redskap i denna dass får ej innehålla, ej eller till dem fogas någon inrättning, som afser eller kan tjena, hvarken såsom mäskvärmare till bränvinsmäskens förberedande uppvärmning eller, såsom rectifications-apparat till klarning eller så kallad rectification, utan måste afrinningen, fcr att blifva bränvin, omkokas i samma eller dylik panna. ANDRA CLASSEN består af enkel redskap med mäskvärmare. TREDJE CLASSEN består af enkel redskap med rectifications-apparat. Bevil/n. ock Ekon. Utskottens Betänkande, N‘.o i.
Malmö diskont Trehundra sjuttionio lusen trehundra femton riksdaler i 7 sk. ii rst. ") fordringarne hos förre diskont-direklörerne för af dem utfärdade och af Rikets Ständers Bank inlösta, fastän uti diskontens räkenskaper icke upptagna assignationer å ett . sainmanräknadt belopp af Elfva tusen sexhundra sextio riksdaler. Ank. till Exp.-Ulsk. (ten 10 .tult, kl: l e. m. Utlåtande, i anledning, af, Skomakarc-enkan A. IVessbergs. ansökning om eftergift af en Riksgä/ds-kontnrels fordran. (Rgs Afd.) Till S.lats-utskoltet hafva Fullmäktige i Riksgälds-kantoret, för det afseende derå kunde, fästas, öfverlemnat en af Skomakaremästaren P. R. IVessbergs. efterlemnade enka Abrahamina ipessberg, född Ferngren, till Fullmäktige ingifven ansökning 0111 eftergift och afskrifning af Riksgälds* kontorets, genom Stockholms Rådhusrätts dom i urärfvamålet efter bemälde Skomakare, fastställda förthan, grundande sig på den borgen, denne i lifstiden ingått för sin sedermera jemväl aflidne broder, Wärderingsmannen vid f. d. General-assistans-konloret, juveleraren Sven Isak IFessberg.
För Secreterare!), sportler 5o: , Ombudsmannen, 12 procent af iridrifne balancer, enligt medelbeloppet för de 10 sista åren 269: /jö. 4- „ Cassören, missi äkningspenningar 4o: Men då härvid i betragtande tages, att det icke skäligen kan ifrågasättas, att Staten skall godtgöra de sportler, Secreteraren, i och för vissa tjensteåligganden, uti lösen m. m. dylikt, åtnjutit; att, då uppbördsbalancer icke kunna annorlunda än sorn tillfälliga händelser belragtas, den vedergällning Ombudsmannen, då sådane inträffat, egt alt för sin dermed hafde moda åtnjuta, icke synes kunna hänföras till en så beskaffad årligen påräknelig inkomst, att ersättning derför, vid tjenstens indragning, kan och bör ifrågakomma; samt alt missräkningspenningar innefatta en ersättning för de förluster, hvilka för Cassören vid dess uppbördsår vältning kunna uppkomma, men vid tjenstens indragning upphöra; sä anser Utskottet, att berörde 3:ne poster icke böra till öfverflyIlning å Allmänna Indragnings-Staten ifrågakomma; dock att om under den utredning, som af Directionen kommer att ombesörjas, balancer af Ombudsmannen indrifvas, han eger att derå tillgodonjuta de 12 procent, som å dylika medel finnas honom beviljade. Deremot tillstyrker Utskottet, att Nummer-Lotteriets
Be tänk an ti en. signanterne, under Bankens såkallade tillslutnirigstid, kollationerat sine rakningar med VäxelBankens Kammererare. Utskottet anser emedlertid, lika med Herr Gfvev-Direktören Schwan, en ökad säkerhet både för Banken och Allmänheten samt bättre ordning och kontroll vinnas, om , på. sätt, vid assigneringar privata personer emellan, vanligen iakttages, Assignationerne serskildt under årets lopp blifva ad viserade; och Arner alltså för dess del ej något hinder, det Hen Öfver-Direktören Schwarts motion i så måtto bifalles, att alla private Assignanter må vara förpligtade, vid äfventyr det deras Assignationer ej till inlösen emot. tagas, de i Stockholm boende, sist dagen efter hvarje Assignations utgifvande, och de i Landsorterne med först afgående post, till Bankens Commissarier insända fullständige Ad vis-Listor,’ som upptaga Assignationerne till datum, numer och summa; blifvandes från denna skylldighet deremot undantagne så väl Kongl. Maj:ts och Rikets Collegier och öfrige publike Verk, som de under Hufvudstadens och Landsorternas AIImänna Styrelse-grenar lydande Inrättningar, och jemväl Fahlu Bergslag, såsom af allmännare omfång, och föisedd med serskild Diskont-rättighet i Banken ; äfvensom Utskottet vördsamt tillstyr-, ker, att denna anstailt ejmå medföra någon rubbning uti hvad äldre Författningar, särdeles Kongl. Kungörelsen af den 27 Maji 1730 och Kongl. Mapts, förnyade JNådiga Forordning af den 10 December »741, angående Assignerings-rättigheten på Banken, i öfrigt stadga och medgifva* Och hemställes vördsamt, det Banko-Fullmägtige Bihang till Bikt-St.
NummerLotteriDirectionen emottagit den uti Quittencet utsatte summan, och att Directionen förbinder sig att ansvara för den Nå - Betänkande n. 351 digst föreskrifne 5 p:C:ls räntan, men de 3:ne öfrige, på tillhopa 499° R-dr, innehålla icke någon slags förbindelse, hade väl Hrr Fullmäktige af K. Nummer' Lotteri-Directionen begärt närmare upplysning om ifrågavarande fordran, men att Directionen, till svar härå, endast lenmat anvisning på förenämnde Quittencer samt K. M:ts i ämnet till Directionen aflåtne 3:ne Nådiga Skrifvelser, af hvilka, i den ena, under d. 7 Augusti i8o5, K. M:t på LotteriFonden anordnar 10,000 R:dr emot 5 procents ränta, jemte Nådigt tillkännagivande, det K. M:t framdeles ville anbefalla återbetalningssättet, samt i den andra, under d. 17 Septemb. 1806, anbefallt K. Nominel Lotteri-Directionen att förskottsvis utbetala 499° R-‘dr, och ändteligen, uti Skrifvelsen af d. 17 Augusti 1S20, i Nåder tillkännagifva, att Räntebetalningen, som förut utaf StatsMedlen utgått, lomme, i följd af den, vid 1818 års Riksdag, skedda Statsreglering, att upphöra; och hade, vid sådant förhållande, Hrr Revisorerne funnit lämpligt anmoda Hrr Fullmäktige att, med anledning af K. M:ts ofvanåberopade Nådiga Bref, förskaffa sig närmare upplysning om de villkor, emot hvilka Lånet blifvit beviljadt, samt derefter vidtaga de ytterligare åtgärder, hvartill de erhållne upplysningarne kunde föranleda, (p. 7 R. B.) Utskottet har, rörande detta ämne, inhemtat, att H:rr Fuilmägtige, tillföljd af H:rr R.evisorernes nyssberörde tillstyrkande, uti Skrifvelse till K.
Man ansåg det vara nödvändigt att bibehålla det nu gällande stadgandet, att alla inteckningar, som å samma ting söktes, skulle ega samma förmånsrätt, och detta med mycket skäl, ty huru skulle icke förtroendet till inteckningar förminskas, om säkerheten af en sådan handling skulle bero på den dag under tinget, då densamma blifvit till Rätten iniemnad. Eör min del tror jag, att det stadgandet måste tills vidare bibehållas, som föreskrifver, att alla inteckningar, som sökas på samma ting, skola hafva samma rätt, och på denna grund yrkar jag afslag å Utsk:ts framställning i Usta mom:t af denna §. Gr. Sparre: Den nu ifrågav:de förändringen anser jag för min del vara en af de vigtigaste förbättringar i vårt nuv:de inteckningsväsende. Hvad beträffar först den af Gr. Mörner uttalade farhåga med hänsigt till den risk, långifvaren skulle utsättas för, i händelse förmånsrätten till inteckningarne skulle bestämmas från den dag handlingen blifvit till rätten iniemnad, tror jag att densamma är helt och hållet obefogad, alldenstund en försigtig långifvare icke lemnar lån förr, än inteckningen är gjord och han känner sin förmånsrätt. Nu är förhållandet med afs:de på de särdeles långvariga tingen, eller den tidsutdrägt, som på många orter inträffar mellan tingets början och slut, som ofta kan upgå till 5 å 6 månader, att det är omöjligt att bestämma hvilken förmånsrätt skall tillräknas det ena eller andra skuldebrefvet. Utsk:t har för öfrigt på sid. 5 af detta sitt Betänk, så tydligen ådagalagt olämpligheten af nu gällande stadgande i detta hänseende, att jag De n 3 Oktober f. no. SI ej tror att ens någon tvekan om de stora fördelar, som af tiu föreslagna stadgande komma att härflyta, kan ifrågakomma. Utsk:t säger nemi.: »Ty om den ena inteckningen är beviljad å första rättegångsdagen af tinget, men den andra först å sista rättegångsdagen, och gäldeuären under mellantiden dött eller vid annan domstol gjort konkurs, så blifver, jemlikt 17:de kap. 12:te §:n HandelsBalken, den sednare inteckningen utan verkan, men icke så den förra.
I en inom Vällofliga Borgare-Ståndet väckt motion (N:o 234) har Herr Berggren fästat uppmärksamhet derå, att medan Kongl. Serafimer-Ordens-gillets cirkulärbref den 2 Mars 1804, upplifvadt genom Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 23 December 1852. föreskrifver, att lasarettet »fritt och utan afgift» skall mottaga och vårda fattiga patienter äfven från annat distrikt, än lasarettets, så är deremot genom Kongl. Maj:ts nådiga Förordning om fattigvården i riket den 13 Juli 1853, § 18, stadgadt, att då någon blifver i bebof af fattigunderstöd å främmande ort, detta skall lemnäs af dess fattigvårdsstyrelse efter samma grunder, som äro antagna för underhållet af dess egna fattiga. Om en fattig arbetare insjuknar å främmande orl, blifver han alltså genom dervarande fattigvårdsstyrelses försorg, af hvilken han skall behandlas såsom »egna fattiga», intagen å lasarett, da behofvet det påkallar, och kostnaden drabbar fattigvården. Den främmande skall behandlas efter »samma grunder» och fattigvårdsstyrelsen söker Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulsliollels Betänkande N:o 78. 5 gedan ersättning från den kommun, dit patienten hörer. Men nu vägras, under åberopande af det ofvannämnda cirkuläret, denna ersättning, hvilken ovilkorligen måst utgå, om den sjuke blifvit, till hvad pris som helst, till enskild vård utackorderad. Skall kostnaden drabba lasarettet, blifver följden, att detsamma, enär dess kassa ej uthärdar kostnaden lör ett större antal sjuklingar från andra områden än dess eget, vägrar att emottaga sådana sjuka, för att icke duka under för obegränsade utgifter, under det inkomsterna äro limiterade. På dessa skäl har motionären hemställt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att ofvannämnda cirkulär, i hvad det angår fattiga patienter, antingen må, sedan lattigvårds-förordningen numera tillförsäkrar nödig vård åt sådana sjuka, hvarhelst de vistas, upphäfvas, eller ock med sistberörda förordning sättas i nödig öfverensstämmelse.
o c h då rusade hon derifrån, o c h hon vågade af blygsel knappast lyfta ' upp ögonen från trottoarstenarne. Eller också var det ett butiksfönster med leksaker — dockor granna som prinsessor i jemförelse med hennes gamla hemmagjorda Rosa, som hon hållit så kär, som hon sytt kläder ät, och som hon ännu hade m e d sig, g ö m d i en byrålåda der hemma vid Götgatan — eller lustiga gubbar, som gingo med mekanik o c h kunde brottas; det stod alltid stora skaror, äfven äldre menniskor, på trottoaren o c h hade roligt åt dem, så att hon var ej den enda som var så barnslig — eller hela små dockrum fullständigt möblerade, från det största till det minsta, ej ens lampskärm och eldgaffel saknades! Tänk, att det kunde finnas något så märkvärdigt! Hon skulle kanske också ha haft sådana der leksaker, om hon fått stanna i S t o c k h o l m som liten Men den tanken erinrade henne om modern, o c h hon smög som en missdåderska från bodfönstret o c h började tukta sitt verldsliga sinne med att i minnet gå igenom en af Davids botpsalmer. Eller också kunde det vara några hundar, som lekte o c h rasade på en gräsplan, eller vaktparaden, som kom med blänkande uniformer o c h klingande, brusande musik, o c h hon tyckte, att hon aldrig hade hört något så härligt, o c h hon hade den största möda att hindra sig sjelf från att gå i takt. Eller också var det norsfisket i Norrström — åh, hvad hon undrade, om de der stora, glittrande, alltid tomma håfvarna någonsin skulle kunna dra upp en fisk! — eller lastningsarbetet nere vid Stadsgården eller de besynnerliga skåpen med rörliga figurer i på Djurgårdslätten, figurer som skreko o c h slogos o c h alltid samlade så mycket folk framför sig. Men hon tordes aldrig sälla sig till dessa grupper, ty det var visst något slags teater, detta, o c h teater var det syndigaste af alla verldsliga nöjen, det hade tant Henrika sagt. Men en gång fick hon ändå ett slags föreställning om, hvad teater kunde vara.
Hon märkte att han såg på henne, men hon hade icke samma förnimmelse därvid, som eljes alltid kom öfver henne under främmande människors blickar — ett stickande obehag, så starkt, att det nästan blef till en fysisk plåga. Nu var i stället en känsla af välbehag starkt framträdande. Det låg leende kring hennes mun och ögonen blefvo helt fuktiga. »Hvad han är god,» tänkte hon. »Inte är det underligt, att barnet håller af honom. Barn ha en säker instinkt, som nästan aldrig vilseleder dem.» — »Ja, men någon gång tycker jag ändå, att doktorn borde haft tid att se om oss? ’Man kan hvad man vill!’ — Det är ju doktorns valspråk?» »Ja.» »Nå? Är inte valspråket sant?» Han vred sig på stolen, som för att vrida sig undan svaret. »Si non é vere, é ben trovato,» sade han småleende. »Doktorn skämtar!» »För att slippa vara allvarlig — ja!» »Men det kläder doktorn mera att vara allvarlig. — Det sades lätt och lekfullt, men han förstod, att repliken dolde en liten tillrättavisning. »Det tror jag nog,» — hans ton blef med ens helt vemodig; men det var som om han märkt det själf och försökt att ge orden en annan klang genom en anstrykning af trött ironi. — »Jag hör visst inte till dem, som äro skapade att se lustiga ut! Den fé, som delar ut ansiktsmaskerna åt människobarnen, rättar sig aldrig efter våra önskningar. Melankolikern får ibland en skrattmänniskas guttaperka-ansikte, och den andlige clownen kommer att likna tragediens sånggudinna. — För min del lutar jag visst inte åt någon af de där ytterligheterna, men jag har alltid önskat mig en gladare uppsyn än jag fått. Jag kan aldrig komma på en maskerad utan att märka, hur fullständigt jag saknar förmågan att föra mig i glädjens salonger. Om jag än är aldrig så munter och uppsluppen, kan jag inte visa det; och det kommer sig kanske blott däraf, att den slarfviga féen från början råkat ge mig den sorgsna ansiktsmasken i stället för den glada.
Cap. 49 z8ä Jorda - Balken, afwen del sidsta lVlamentsr deraf, font ulan atstillnad af aflingeeller arfwejord stadgar, såsom er undantag fran det föregäende i samma §. ar lifstid 6 städja a Landet ej ma bry kas, sa har Utskottet, ester min öfwertygelse, öfwerskridit gränsen af sm befattning; ry Kongl. Majus Nådiga kra^rc,brion» öfwer hwilken Utskottet endast bordt yttra sig, innehåller ej det ringaste, som bertil kunde gifwa anledning. Jag kan ej heller inse någon orsak, hwarföre berta förordnande nu skulle uphäfwas, eller förena en sadan argärd med ändamalet af den wigtiga Lagförändring, som Kongl. Maj.t xroxonsrar och Uljkoccet tilstyrkt. Utan at således i Åtskilliga delar kunna bifalla LagUlskottetS Betänkande, gillar jag det likwäl i andra. Lika med Utskottet sinner jag Landtbo-LonrrsK böra pä det satt Utskottet föreslagit, uprättas och intecknas; at sadana egendomar, hwilka ej fa säljas eller förpantas, och ti! hwilka Jnnehaswaren säledes endast ager besittningsrätt under sin lifstid, icke eller kunna för längre lid borrtlegaS, samt at det icke kan förenas med den fria chsPoinions rätt öfwer asiingejord, som Lagen owilkorligen tillägger ägaren deraf, at någon gräns fäkies för hans rättighet at under hwad wilker och för hwad antal af är, som han sjelf för godt finner, til bruk och nyttjande »plata densamma.
Regerings 456 Pen 25 Junii. men stadgar, berörde Grundlagsändringar god? Känna. Föredrogos å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne och den 22 dennes förmiddagen på bordet lagde, Be^ tänkanden; Från Allmänna Besvärsoch Ekonomie-* Utskottet; Af dm 19 dennes, i anledning af vackt fråga Pm en ny allmän vägddning, samt utvidgad fånighet till grushämtning. Från Särskilta Utskottet; Af dn 17 ämnes, angående föreslagen förändrad reglering med aflöningen, för Krone? Uppöördsmännen i Rikets Städer, Då nu å nyo föredrogs Serskilfa Utskottets den 2 sistlidne April aflåtne, samt den 1 t i samma månad ehermiddagen på bordet lagde Memorial, innefattande upplysningar om de hittills vidtagne åtgärder, i hagan om indragning och sammanslående af öfvetflödiga Embeten och Tjenster, fann Ridderskapet och Adeln, att, sedan Ridderskapet och Adeln den 23 dennes, vid_ pröfningen af Serskildta UUt Den 25 Junit, 467 skottets Betänkande, rörande en allmän ny reglering af Statens Embeten och Tjänster, beslutat att detta ämne i hela dess vidd borde öfverlemnas till en af Kongl. Maj:t i Nåder tillförordnad Comitté , Utskottets ifrågavarande Memorial numera endast borde läggas till hand; lingarne. Ju?terades PleniProtocollerne för den 8 sistlidna Maj föroch eftermiddagen, samt för den 9, 11 pch 13 i berörde månad. Upplästes och lades på bordet följande från nedannämde Utskott inkomne Memorial pch Utlåtanden: Från ConitiitilionsUtskottet’. Af den 19 dennes; l) Angående gjorde erinringar vid Utskott tets förslag, i anledning af Kongl. Maj.ts proposition om ett Additament till Riksacten. s) 1 anledning af Ridderskapets och Aj delns återremiss på Utskottets förslag vid 102 §. Regeringsformen. Från StatsUtskottet: Af den 2i dennes:
Domkap. härvid är berättigadt, att ifrån detta förslag utesluta en af de kallade, utan att derföre behöfva upgifva något skäl; att Domkap. sedermera pröfvar deras kompetens, hvilka direkte hos Domkap. sökt den lediga platsen, dervid om dessa. enl. nu gällande befordringsgrunder, ej äro jemngoda med eller ega företräde framför de å församlingens förslag upförde, något vidare förslag af Domkap. icke uprättas; men att om en eller flera af de hos Domkap. sökande äro berättigade till förslagsrum framför de på församlingens förslag upförda, så uprättar Domkap. ett särskildt förslag med så många sökande, högst tre, som enl. nyssnämnda grunder böra föredragas dem på församlingens förslag; att om ingen eller blott en eller två anmält sig 6om sökande, så uteblifver Domkap:s förslag eiler ock innehåller det blott de, som pröfvas kompetente; at,t sedan Domkap:s förslag vunnit laga kraft, aflägges prof, hvarefter val i vanlig ordning anställes, då församlingen genom röstpluralitet utväljer en af de på församlingens eller Domkap:s förslag upförde; att då församlingen utöfvar kallelserätt, för hvarje röstberättigad person beräknas en röst, såsom redan är stadgadt vid kallelse till 4:de profpredikant, eni. 30 § i K. Förordmn d. 1 Apr. 1843, men att vid det slutliga valet rösträtten beräknas, såsom nu, efter egendom. Del) 1 December f. m. Såsom häraf synes, innefattar detta förslag förändringar endast uti kallelserätten vid de gäll, hvartill nu förslag af Domkap. uprättas; men icke någon rubbning uti valrätten vid de regala gällen, hvarföre detta förslag kan vid denna Riksdag blifva lag. Vidare gifver den åt församlingen en nu saknad möjlighet, att på förslaget få upförda dem, de hafva förtroende till, utan att dock nu gällande lagar för. kompetens och ansökningsrätt upbäfvas för dem, som derutaf vilja sig begagna; äfvensom Domkap. erhållit en nödig kontroll på sättet, huru församlingen begagnar sin kallelserätt.