Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det skulle vara mig okärt, om jag sårat någons känsla derigenom att jag ingått i detaljer i frågan om kostnaderne för högtidligheterne vid deras Kongl. Ilögbeters döpelser. Det plägar ej vara min vana. Jag har omtalt åldriga bruk, men icke nämnt några namn. Jag trodde mig derföre icke böra bedömmas så strängt, då jag endast citerat plägseder till den rättelse eller tillämpning på närvarande tider, de anses förtjena. Friherre Anckarswärd bar ytterligare sagt, att man borde endast följa Lagen och sin pligt, men icke lyssna till känslan i sitt bröst. Detta är sannt, hvad beträffar Domaren; han har denna hårda skyldighet, men FolkRepresentanten torde, i financiela och andra affairer, ej vara så blindt bunden vid den döda bokstafven. Så tillgår det i andra Con - Den. ig Junii f. m. stitutionella Länder, der Ministéren öppet tillkännager de afsteg från anslagen, hvartill den varit tvungen; och då Representationen finner petitionen billig, suspenderas Lagen, och Minislerens framställning bifalles, hvilket kallas att leuterera. Så är efter min mening andan af vår GrundLag; och jag kan icke öfvertyga mig, att StatsUtskottet haft orätt i sin tystnad i afseende på utgifterne vid de begge glada liändelserne af ArfFurstarnes födelse. I mål, der jag endast har äran vara Referent för Ridderskapet och Adeln, öfverlemnar jag gerna till deras mogna vishet att afgöra frågan; och har följakteligen ingenting emot Memorialets återremitterande* Grefve Horn, Claes Fredrik: Jag bär en djup aktning för Friherre Anckarswärds yttrande i denna fråga och ber att uti Protocollet få för va rädt, att jag till alla delar härutinnan instämmer med honom. Jag hade visserligen icke ämnat att säga mera, om jag ej med förvåning hört StatsUtskottets Ledamöter försvara öfverträdelser af Lag. Herrar Lagerhjelm och von Hartmansdorff hafva sagt, att då brist på de anslagne medlen uppstod, man till verkställande af beslutade nödige utgifter icke hade annan utväg, än att taga af öfverskottsmedlen.
Fullmägtige hade förut, vid den första ledighet, sorn inträffade efter sista riksdagen, ansett sig böra, på grund deraf, att valprot. var ovilkorligt, så att ingen tvifvel kunde uppstå, att jag ju vore kallad att främst bland suppleanterna inträda i Bancostyrelsen; och då derjemte ordföranden bland Fullmägtige hade rätt att, då några af de andra Fullmägtige voro frånvarande, inkalla en suppleant, hade han ansett såsom sin pligt att, utan att gå till Ridd.direct., inkalla mig till Fullmägtig. Men då, vid en sedan inträffad händelse, fråga uppstod 0111 ordförandens rätt att inkalla en Den i Juni f. m. 5 suppleant, utan att Bancofullmägtige fått tillfälle att återkalla ett beslut i ämnet, och Revisorerna vid deras sammanträde förklarade sin tanke vara, att Fullmägtige ej borde sjelfva inkalla suppleant, utan vända sig till hvarje Stånds Direction, ansågo Fullmägtige sig böra ställa sig en sådan föreskrift till efterrättelse och att vända sig i detta fall till Ridd direct., sorn äfven var bättre i tillfälle att veta, om suppleanten emottagit det honom lemnade förtroende. Sedan Fullmägtige fått svar från. Direct., aflåta Hrr Fullmägtige en kallelse till Hr v. Troil att inträda i Bancostyrelsen För min enskilda del är jag af samma tanke som Gr. Cronhjelm, att han är dertill berättigad. Underteckn. Ri dd. S ecre t.: Till upplysning i delta ämne får jag äran vördsamligen tillkännagifva, alt de af Hr von Troil uti dess memorial omtalade ord: till nästa riksdag, icke finnas upptagna hvarken uti det öfver hans utväljande lill suppleant förda särskilda prot. eller i R. o. Ad:s prot. för den dag, då hans val verkställdes. R. o. Ad. beslöt, att Hr v. Troil, till följd af Ståndets vid sista riksdag förrättade val, borde såsom Fullmägtig in-» träda i Banken efter Gr. v. Schwerin. Företogs til pröfning StatsUtskjs den 21 sisth Maj på bordet lagda utlåt.
Den konstgjorda fjärilen man lägger i deras hand lyfter sig på sina vingar, spindeln, som man håller framför deras fot, rör sina långa, tunna ben och springer, hästen, sjm är spänd för vagnen, ledar sina knän och kusken, som sitter på bocken och håller i tömmarna, lyfter yrkesmässigt armen. Fantasien behöfver icke längre säga: gå! spring! kör! flyg! De parisiska leksakerna ha i detta fall uppnätt fulländningen. Barnet behöfver icke anstränga sig; den inre blicken kan gärna vara blind, det enda man har att göra är att se med sina två ögon oah låta sig roas. Det är för öfrigt förvånande, hvilken talang, hvilken uppfinningsrikedom — man kunde vara frestad att säga hvilket geni — den parisiske leksaksarbetaren nedlägger i sitt arbete. Det isy-t år, som med ett vaket och småförnuftigt uttryck och med en obeskriflig nyans af ömhet i blicken förlorar sig i alla dessa förtjusande detaljer af en bébés toalett. Själf tyckes hon inte vara bortskämd; hon är barhufvad och klädd i en tunn kjol liksom en liten " treåring till syster, hvilken hon alltjämt har öga på, och fadren, som håller dem båda i hand, bär blus och ser ut att nyss ha kommit från sin verkstad. » Ah, mais c ' est un amour! » utbrister den stora med en sista blick på den lofvande ungdomen i bärkläduing. Och i det hon vänder sig till lilla syster, säger hon: » Marguerite du, skulle du inte vilja ha den, hvad? » Men Marguerite har sin tanke för sig, där hon står bredvid sin far, hög som cn stöfvel och tjock i kinderna som en Rubensunge.
Georg von Heyne Lillienberg. L. s. N:o 1648. R. von Bahr. l. s. N:o 1655. J. A. Tornérhjelm. N:o 1702. C. O. Törnebladh. l. s. N:o 1033. Herr Simmingsköld. Fullmäktig C. Kuylenstjerna. Fr. von Strokirch. l. s. N:o 1351. A. G. Muhl. N:o 1430. Herr Gyllengahm. Fullmäktig Carl Lagerheim. l. s. N:o 1479. Herr Ulfhjelm. Fullmäktig Carl F. Edelstam. l. s. N:o 1524. Herr Lindsfelt. Fullmäktig E. Lind af Hageby. L. S. N:o 1566. Fr. Kröningsvärd. A. Lannerstierna. L. s. N:o 1620. Herr Lagerborg. Fullmäktig W. A. af Donner. l. s. N:o 1652. Herr Kunckel. Fullmäktig Gabriel Anrep. l. s. N:o 1662. Herr Nordenfeldt. Fullmäktig Carl Stuart, t. s. N:o 1736 B. Magnus Hallenborg l. s. 94 SHmagö-Seflut 1866. M. Wolffelt. L. s. N:o 1885. Herr Arnell. Fullmäktig H. Gyllenram. l. s. N:o 1931. Herr von Eckstedt. Fullmäktig Conrad Aug.von Rosen. D. Silfverstolpe. l. s. N:o 1952. E. von Plomgren. N:o 1987. R. W. Lilliestråle. L. S. N:o 2035. Herr Cederbaum. Fullmäktig M. Falkenberg. l. s. Carl Nordenfalk. N:o 2078 C. Herr Toll. Fullmäktig E. A. Edelstam. l. s. N:o 2108. G. W. af Donner. l. s. N:o 1749 B.
Stockholms slott i rikssalen den 31 juli 1815. CARL Förordning om ändring av 2 § 2 kap Utsökningsbalken. Stockholm den 31 juli 1815. Den som för skuld sökes hos befallningshavaren skall vara pliktig att inom förelagd tid försvara sig. Ändrad lydelse: Ställer den som sökes ej den fordrande tillfreds inom föelagd tid eller möter med svar, är han förfallen till vite och njuter den sökande sin rätt. Stockholms slott på rikssalen den 31 juli 1815. CARL Kungörelse så väl Om Kongl Maj: ts Befallningshavandes rättighet att upptaga klagomål över nya vattenverks olagliga anläggning eller gamla vattenverks obehöriga förändring, som angående tiden för vattendämning om hösten. Stockholm den 6 augusti 1815 Varje vattenverksägare som utan behörigt tillstånd antingen uppför nya verk eller verkställer förändringar av gamla utan tillåtelse gör sig skyldig till lagbrott. Våra befallningshavande skall sedan vattenverksägaren blivit förhörd meddela det förordnande som enligt lag och författningar är överensstämmande. Då någon särskild tid inte finns för uppdämning på hösten har rikets ständer stadgat att sådan dämning inte får ske förrän den 1 november. Denna tid anses lämplig, då odlingar på åker och äng är fullbordade och kommer vattenverkets privilegier inte att förnärmas. Detta har blivit stadgat med tanke på jordbrukets upphjälpande och Vi vill i nåder tillåta, att om någon anser sig blivit lidande av uppdämningen, domstolen skall uppta hans talan och undersöka ärendet lagligen. Stockholms slott på rikssalen den 6 augusti 1815. CARL Förordning om ansvar för dem, vilkas kreatur vintertid orsakar skada på annans åker och äng. Stockholm den 6 augusti 1815 Blidare vintrar, då tjälen är upplöst, kan skada på sädesgärden uppstå, då man släpper ut djur särskilt grisar. Detta är inte förbjudet i lag varför ersättning kan ifrågasättas. Därför har Vi på ständernas begäran stadgat att den som vintertid släpper ut sina kreatur är skyldig att ha dem under uppsikt, så att de inte skadar annans åker eller äng. Den som försummar detta skall gottgöra den förlust som hans djur orsakat. Stockholms slott på Rikssalen den 6 augusti 1815. CARL
Det skulle kunna hända, all ifrågavar:de tjenstemän blifva i saknad af den lönelillökning, man velat dem gifva och som verkligen är af behofvet påkallad. Jag anhåller vördsamt om återremiss å denna del af betänk., och att StatsUtsk. må vara betänkt, att för R. St. uppgifva verkliga beloppet af statsverkets tillgångar för närvar:de, på det att R. St. må blifva i tillfälle att bedöma, huruvida, hvad K. M. i Dess propos. begärt, kan bifallas med hänsigt till verkliga beloppet af statsverkets tillgångar. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Frih. Cederström har egentligen riktat sina anmärkn:r mot de skäl, StatsUlsk. uppgifvit för sitt. afstyrkande i afseende pä landtslatsljenstemännens lönereglering. Det är således egentligen icke mot sjelfva tillstyrkandet dessa anmärkmr blifvit gjorda, men icke destomindre har Frih. Cederström begärt återremiss. Hvad åter angår den förmodade förminskningen i laudtstatstjenslemäunens göromål, hvilka Den 3 Augusti. 121 Frih:n i sina premisser omnämnt, i anledn. af de förenklingar, Ulsk. ansett kunnat ske, i händelse skatteförenklingsförslaget blifvit anlaget, så kunna tankarna vara delade derom. Min åsigt är att dessa göromål höra blifva förenklade. När nu förhållandet är, att medel saknas för vidtagandet af den utaf K. M. föreslagna regleringen, sä vida man icke vill öka hevillningen, hvilket jag icke kan föreställa mig vara någons afsigt, så finnes icke heller någon annan utväg, än att uppskjuta frågan till en tid, då Statens tillgångar kunna blifva större än för närvar:de. Jag anhåller om bifall till denna punkt och får fästa uppmärksamheten derpå, alt en återremiss af frågan kommer att fördröja slutliga uppgörandet af statsregleringen. Frih. Cederström: Den siste värde talaren har ansett mitt yttrande vara riktadt endast mot motiverna i SlatsUlsk:s utlåt., men icke mot konklusionen eller tillstyrkandet.
Kopparskiljemynt för vexlingens oafbrulna underhållande. LagUtskottets: Om föreslaget upphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 7 December 1787; öfver Motion, om stadgande att lägrad qvinna, som till sitt barns försörjande vill njuta understöd af Fattigvårdsinrättning , skall åligga att uppgifva, sin lägersman; öfver Motion om föreskrift för HofRätterne att utan anlitande af Konungens Befallningshafvandes handräckning, brefvexla med UnderDomstolar i de mål och ärenden, der desses åtgärd af HofRätterne påfordras; öfver gjordt förslag, att alla vitén och böter skola, då tillgång till deras gäldande hos den sakfällda ej finnes, förvandlas efter de grunder, som i 10 Cap. 1 §. UtsökningsBalken och 5 Cap. StraffBalken stadgas; örn ålders bestämmelse för dem, som till Domareförrättning förordnas; om ändring i föreskriftcrne, angående utmätningsauctioner å lan - Den 29 Maji. 381 det; om enskildes rättighet, att föreslå ändring i Författningar; öfver Motion om stadgande, att rättighet till återlösen af förpantad Frälserätt, må i visst fall upphöra; angående väckt fråga om stadgande af urbota straff fördem, som falskeligen å sig bekänna missgerning, äfven af mindre svår beskaffenhet, än att den förtjena!' dödsstraff; i anledning af gjord Motion, att Kongl. Förordningen den i3 Junii 1800, om städsel och lego af jord må utsträckas lill arrenden af Stadsjord; om förnyande af K:gl. Kungörelsen den 27 Augusti i8a3; om förhöjning i afgiften till Kyrkan för förnyadt lägersmål; om granskning af alla de Lagföräncliingar, som utan Rikets Ständers samtycke blifvit gjorde, i synnerhet emellan åren 1786 och 1809; och i anledning af Rikets Ständers JuslitiaeOmbudsmans EmbetsBerättelser och allmänna redogörelse för den sedan sista Riksmöte förflutne tid, hvilket sednare
Uppå derom vekt motion, beslöt Bidderskapet och Adeln, att som uti de Förstärk, ta Utskotten ofta är svårt, att vid i synnerhet me. ra invecklade Propositioners blotta afhörande genast fatta ett moget beslut, alla sådane Voterings. Prof, Utdr. d. af No v, igaj. a5i propositioner borde ufryckas och bland de För. Stärkta Utskottens Ledamöter utdelas, för att kunna sä mycket bättre begrundas; Uti hvilket beslut de öfrige Riks Stånden skulle inbjudas, alt sig med Ridderskapet och Adeln förena. S. D. f. TOFöredrogs ånyo och bifölls StatsBevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens, den 11 dennes, under N:o 57, afgifne, samt den ao derpåföljde e. m. på bordet lagde Betänkande, angående upphäfvande af så val InrikesTull■vakningen som GränseTullbevakningen mot Norrige. S. D. e. m. ånyo Föredrogs ock bifölls StatsBcvillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 11 dennes under N:o 99’ gifne, samt den 17 derpåföljde e. m. på bordet lagde Utlåtande, i anlednirg af väckt fråga om rättighet för Herjeådalens Allmoge att tullfritt få 252 Trot. Utdr, d, 2? Nav. 1823 hämta Salf ifrån Roraas kopparverk i Norrige tilt eget behof. S. I). f. m.
8 Landshöfdinge-embetet hyser nämligen den öfvertygelsen, att under det den i mångå länder härjande pauperismen har till stor del sin förklaringsgrund uti öfverbefolkning, eller med andra ord uti den omständigheten, att summan af alla näringstillfällen, ifrån och med det, som frambringandet af naturens råämnen och uralster bereder, intill det, som dessas högsta förädling uppkallar å ena sidan och summan af närande och tärande medlemmar jemte dessas såväl nödvändiga som konstlade behofver å den andra, icke stå till hvarandra uti ett rationelt jemvigtsförhållande, detta län och i allmänhet rikets norra orter lemna exemplet på tillvaron af ett nästan helt och hållet omvändt förhållande derutinnan, att summan af arbetskraft här står vida under den af naturalster af många slag, egnade att framkallas, bearbetas och förädlas, och att det är just den sålunda uppkommande bristen på arbetskraft, hvilken man får esomoftast tillskrifva, att tider af förlägenhet och armod hemsöka dessa orter. En och annan jemförelse skall göra denna hypothes ej allenast förklarlig, utan äfven bevislig. Då till exempel ett enda fögderi inom detta län, Södra Ångermanlands, har en areal af 103 qvadrat-mil, har till exempel Blekinge hela län (för att taga exemplet inom vårt eget land) en yta af endast 25,8 qvadrat-mil, och då inom det sednare länet cirka 3,800 personer finnas fördelade på hvarje qvadrat-mil, kan man antaga att omkring 312 personer utgöra Södra Ångermanlands befolkning efter enahanda fördelning. Fullföljer man vidare jemförelsen t. ex. hvad angår jordens olika produktivitet på dessa skiljda orter, så finner man, enligt de kalkyler som i detta afseende blifvit af en berömd statistiker uppgjorda och från hvilka man gerna må abstrahera hvad man skulle finna afvika från sannolikheten, följande förhållande emellan Wester-Norrlands och Blekinge län, hvad angår jordens medelafkastning i nedannämnde sädesarter och jordfrugter, sedan utsädet är afdraget. Länens namn. Hvete. Råg. Korn. Hafra. Blandsäd. Arter. Potates.
Yidkommande åter de under innevarande och derpåföljande år förestående utbetalningarne af samma anslag, har det synts Rikets Ständer, att, till ledning för Fullmäktiges i Riksgälds-kontoret tillgöranden vid anskaffande af dertill erforderliga medel och på sätt vid anvisandet af större, under flera år utgående anslag vanligen iakttages, något visst belopp borde på förhand angifvas, hvilket den årliga utbetalnings-summan icke får öfverstiga, hvaremot samma belopp skulle lemna full tillgång för utförande af alla arbeten, som under hvart och ett af ifrågavarande år anses kunna och böra verkställas å de Statens jern vägs-anläggningar, hvartill anslag af Rikets nu församlade Ständer beviljats. Med förutsättning att de, enligt ofvanbemälde Byggnads-chefs, Öfverste Ericsons, uppgjorda och af E. K. M:t för Rikets Ständer framlagda arbets-plan, under åren 1857, 1858, 1859 och 1860 erforderliga anslags-summor, utgörande tillsammans 31,255,000 R:dr R:mt, skulle vid denna Riksdag varda beviljade, har E. K. M:t i Nåder föreslagit, att E. K. M:t måtte ega rättighet att bestämma huru stort belopp af sistnämnda 3:ne års anslag borde, inom ett maximum af 9,000,000 R:dr, utgå under hvartdera året. Dock som anslagen för Statens jernvägs-anläggningar, under detta samt nästkommande tre år, äro af Rikets Ständer inskränkta till ett belopp af 20,000,000 R:dr R:mt, och hvad häraf för sistlidet års arbete erfordrats dels redan blifvit från Riksgäldskontoret utbetaldt, dels vid derå skeende reqvisitioner kommer att i föreskrifven ordning tillhandahållas, så torde med säkerhet kunna antagas, att en, under hvart och ett af åren 1858 och 1859, för Statens derunder förefallande jernvägs-arbeten disponibel summa af 7,000,000 R:dr R:mt skall komma att till fullo motsvara alla då ifrågakommande utbetalningar i och för dessa arbetens utförande.
Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens den 5 dennes under N:o 111, afgifne samt den 22 derpå töljde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af väckte motioner om förhöjning i betalningen för det underhåll, som lemnäs tågande troupper, om Stådernes befrielse från Inkvarteringsskyldigheten m. m«; och blef berörde Utlåtande, uppå gjord proposition af Ridderakapet och Adeln bifallet. Grefve Lövenhjelm, Carl Axel, anhöll, att få till Protocollet förklara, det han i afseende å tredje punkten af nyssnämnde Utlåtande, instäm» de i Herr Rappes, uti Utskotten derom afgifne särskildta yttrande. 534 Den 2 5 April f. ml ’ Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 19 dennes under N:o 119 afgifne, samt den 22 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af våckt fråga om lösen till Skatte, af tvenne i och vid Gefle varande Krono Laxfisken. Friherre Cederjtrom, Jacob: Statsutskott tets ifrågavarande Betänkande innebår en rubb-’ ning af de grunder, Riksens Ständer, vid sista Riksdag för Skatteköp fastställt, nemligen deruti bestående, att den årliga räntan för Kronolägenheter, som till skatte försäljas, af hvilken äfven löseskillingen beror, bör genom offentlig Auction bestämmas. Häremot har StatsUtskottet, i afseende på Kronofisket i Gefle, föreslagit att detsamma utan Auction, må åt Staden upplåtas, emot en af Utskotten fixerad ränta; men i händelse denna ränta vid en Auction kunnat förblifva högre, skall ju StatsVerket få vidkännas en betydlig förlust, både i afseende på köpeskillingen och den årliga skatten. Jag tror således lämpligast vara, att med förberörde fiske, likasom med andra Kronolägenheter, hvilka, enligt Riksens Ständers Beslut af år 1818, få på Auction till Skatte försäljas, må förhållas så att räntan och löseskillingen på samma gång fastställas. Herr Hjerta, Gujiaf: Jag ber att få upplysa förhållandet.
Enligt hvad Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-akademien anmält, har Dybeck företagit forskningsresor hufvudsakligen inom Mälare-provinserna, men äfven till aflägsnare orter inom riket, om hvilka resor han årligen till Akademien aflemnat berättelse, åtföljd af förteckningar öfver fornlemningarne i ett visst antal socknar; han har derunder granskat och aftecknat talrika runstenar, hvaribland många förut icke varit kända, samt årligen i lithografiskt tryck allmängjort ett eller två häften, innehållande afbildade runstenar, jemte text, under titel: »Svenska run-urkunder» och »Sverikes run-urkunder,» af hvilka, enligt nådig föreskrift, 50 exemplar blifvit till E K. Maj:ts nådiga disposition i Ecklesiastik-departementet aflemnade. Emedan dessa båda af Dybeck utgifna planche-verk endast upptaga teckningar af runstenar, som finnas i Mälare-provinserna och såväl inom dessa som andra lands» orter återstå många runmonumenter att afteckna och beskrifva, hafva Rikets Ständer funnit skäligt att jemväl för nästa statsreglerings-period anvisa ett årligt anslag till belopp af 1,500 R:dr, eller för tre år tillhopa 4,500 R:dr för uppsökande och aftecknande af runstenar samt ritningars utgifvande. 101 :o XJti underdånig skrifvelse den 11 Augusti 1862 hade, enligt hvad Statsrådsprotokollet gifver vid handen, Riks-arkivarien anmält, att det anslag af 9,000 R:dr R:mt, hvilket Rikets Ständer vid sednaste riksdag, i likhet med hvad vid den nästföregående egt rum, beviljat att med 3,000 R:dr årligen under nu löpande statsreglerings-period utgå till bekostande af Begistraturs utskrifning inom de särskilda -afdelning arne af É. K. Maj:ts kansli, redan blifvit till hela beloppet, med undantag äf 1863 års andel, för sitt ändamål användt.
Statens och långifvarens fördel öfverensstämma således fullkomligt deri, att, när lån upptagas, staten medgifver, att, under en viss period, ingen npsägning å dess sida kommer att ega rum, ehuruväl statens säkerhet fordrar, att en prescriptionstid finnes bestämd, efter hvilkens tilländalöpande staten begagnar sig af sin upsägningsrätt. Jag tror det innebure ett förbiseende af statens fördel att icke vid della tillfälle bifalla Utsk:s förslag, hvilket jag för min del vördsamt tillstyrker. 108 Den 20 September e. m. Hr Hjerta: Till en början ber jag alt få nämna, att meningen med mitt instämmande uti begäran om återremiss, var att få bort sisla punkten af mora., ang. de 10 åren. Hvad beträffar Hr Bildts anmärkning, att borttagandet af denna punkt skulle försvära möjligheten för förvaltande af allmänna kassor alt begagna sig af dessa statsobligationer, tror jag icke, alt en sådan farhåga bör ega rum. Fastän den klausulen: ”deremot eger Riksgäldskont. att dem upsäga till inlösen efter sex månaders förlopp” finnes, tror jag också icke att staten behöfver eller kommer att begagna sig utaf sin upsägningsrält, men jag anser det vara alldeles för långt gånget af R. St. att i och för en angelägenhet, som helt och hållet tillhör framtiden, fastställa sådana vilkor och förfoganden, hvarigenom ett intrång på kommande St:s rättigheter eger rum. Det är sannt, alt kommande Ständer icke äro juridiskt bundne af hvad R. o. Ad. och de öfriga Stånden i detta afseende besluta, men då man uti folkrätten, om jag så må säga, antagit denna grundsats såsom en gifven sak och att ett moraliskt band för kommande riksförsamlingar skall existera speciellt i afseende på de af äldre Ständer fattade beslut, som rör statens kreditförhållanden (ill enskilda, så anser jag det vara så mycket mer nödvändigt, att iakttaga den största grannlagenhet i hvad som beslules, och noga besinna hvad man gör, i allt hvad som åsyftar att binda framtiden.
Oct) bå i allmänhet inom be £än, ber framftättning prom hittittö ägt rum, en (torre bet af (ptra Sto* te^åltarne, ittfeenbe bett båbe attmänna ocf) enjfitbta förbet, forn betta föränbrabe fätt för (£ptra-roteringö4Tplbigptenö futtgöranbe fommer att mcbföra, berpå ingått, famt ett lifa refultat äfmen inom be öfriga Sätten är att förmän ta, (fatt fåtunba i bepfmetö ffuub härigenom mittnaö tittgång på ett betpbltgt .antal Vrtitteru oct; Srofpäftar. Huber be ftffa åren pr en förut pr i Stifet fafnab fättnebom murtititö om bet pö mip främmanbe Stationer reban meb framgång begagttabe, förbättrabe fätt att tttlmerfa och an* mättha f rigö-Stafeter. ^ anfeettbe titt be i pg grab tillfrebö» (iättanbe refultat, font mib anfiättba förföf meb be på betta fätt förfärbtgabe fKafeter erpttitö, famt ben uttber febnare frigen åbagataggba npttatt oct) merffampten af betta mapen, pr fongt. SVaj:t atttfå beflutit, att i ©menjFa Strméen införa brufet af frigö Slrtilferietö Säromerf mib -Vaneberg pr erhållit en betpbtig utmibgiting, ocf) tillfälle berffäbeö jentmät btifmit berebt för rie6e«* pngre Officerare af anbra mapen, att förjlaffa ftg cit grunbtiga