Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är gifvet, att om man tillåter den, hvilken eger rätt tillverka 1,000 k:r i dygnet, att i stället afverka 3 å 4,000 k:r, skall Ståndets förut fattade beslut om maximum uphäfvas. R. o. Ad. torde då finna, att stadgandet i denna § endast är en tillämpning af Ståndets förra beslut. Jag anhåller alltså om bifall till §:n. Frih. Raab: Jag vill tillkänagifva, all jag delat Hr von Harl mansdorffs mening. Den skulle innebära ett uphäfvande af Ståndets förut fattade beslut angående maximum, såvida skatten för öfvertillverkningen icke vore högre än för det upgifna beloppet; men, enl. min åsigt, ligger i denna förhöjda skatt ett förbud nog, ali icke tillverka mer än man upgifvit. Om 25 proc. högre skatt erlägges för hvarje kanna, som tillverkas utöfver det upgifna, lärer yäl ingen med upsal tillverka bränvin för denna högre skatt med mindre än en särdeles god konjunktur skulle inträffa; och om en sådan skulle inträffa, ser jag icke någon skada deri, ali Staten kommer i åtnjutande af en så betydlig tillökning i skatt. Hvad åter angår Gr. Lagerbjelkes yttrande gil mau skulle uphäfva Ståndets redan 584 Den 29 April f tn fattade beslut, om man antager Hr von HartmansdorfTs förslag, får jag fästa npmärksamheten derpå, alt bränvinsbrännaren, ulom den betydliga upoffring han gör genom den förhöjda skatten, skall, enligt §:s lydelse, lemna allt det öfverbränvin, han tillverkat, ifrån sig inlills skatten derför varder erlagd. Ingen lärer således upsåtligen blottställa sig för en högre afverkning under vanliga förhållanden, oeh, om det sker, finner jag ingen skada deri, utan tvertom en vinst för kronan. Hr Braunerhjelm: Jag kan icke fatta alt någon vill bi anna bränvin mot 25 proc:s skatt, om icke derför, att det vore en ganska god ginväg alt undansnilla skallens belopp i förväg.
Den, som drifver serskilda hand teringar och rörelser, erlägge bevillning af deras sammanräknade inkomst, hvilken dock för hvarje handtering serskildt upptages. §. 14. Borgare, som ej i laga ordning och inom sex månader före uppbördsarcts ingång uppsagt burskap, erlägge emedlertid afgift i egenskap af Borgare, fastän han näring eller handtverk icke idkar. Hit höra ock Conlingent-Borgare, hvilka, då de idka gårdfarihandel, så framt denna handel kommer att fortfara, dessutom taxeras lika med gårdfarihandlande på landet och påföres dem bevillning i den stad eller socken, der de äro mantalsskrifne. B orgare-enka, som idkar handel och rörelse, eller icke inom förenämnde tid atsagt sig rättigheten dertill, anses lika med Borgare; men har hon i behörig tid och ordning uppsagt burskap, och idkar ej någon borgerlig näring, påföres henne icke någon sådan afgift, utan anses hon efter omständigheterne, roa sätt i öfrigt är förordnadt. De af Ridderskapet och Adeln, samt Magistratsoch andra personer, sorn i någon stad hafva sådan handtering och rörelse, att de, i anseende dertill, kunna räknas bland Grosseller andra Handlande och idkare af borgerlig näring, ehuru de burskap icke antagit, skola, ehvad de äro löntagare eller ej, serskildt taxeras, i förhållande till deras rörelse, lika med Borgare. Bill. till R. St. Prot. 184.0. 5 Sami 1 Afd 7.de Haft. 2 10 Bil. till Bevillnings-Vtskottets Betänkande, N.o 12. §• 15- För öfrige till städerne hörande personer skall afgiften ovilkorligen bestämmas till feni procent af inkomsten, då den derigenom uppkommande utgift anses öfverstiga den, som uti här nedan upptagne högsta classer är utförd; och erlägga sålunda: Advocater och Sakförare ^ i Fem Classer:
Emellertid behöfvas alla dessa pröfningar för att Magnus skall blifva riktigt ond och i tankarna kalla faster Lina i ' h~~ggorm " och %korpion. " Lyckligtvis äro vi öfvertygade om, att högst få af berättelsens läsare i verkligheten hafva träffat på en så elak faster, som den här omtalade; hon vill ej ens upprn&amp;dm Magnus med en kopp kaffe och litet iiybakadt bröd, utan låter honom blott känna lukten. Skall en sådan skildring som den ofvan omtalade, göras, önskade vi, att den komme i oförnuftiga och elaka fastrars händer, och ej i barnens. Vi hafva nu kommit in på, ett annat område, der vi tro, att misstag ofta omedvetet begås, i det att barnen bjudas på sådana berättelser, hvilka bättre passa för de vuxna. Sa kommer t. ex. i fröken Hofstens roliga och varmt skrifna berättelse nDen snWa tantenn (Nya svenska barnbiblioteket I) en liten odyglig flicka, Gnnhild, och smälter isskorpan, - som håller p&amp; att växa kring den ensamma Tant Reginas hjarta. Lifvet har niimligen handskats hårdhandt med Tant Regina. Vi tro icke, att kärnpunkten i den fina berättelsen uppfattas af barn. För dem torde det intrycket bli starkast, att Gunhild var en liten odygdig Sicka, och att det mycket val går an att tigga sig till bhde pepparkakor och karameller af stränga tanter, aom en g&amp;ng sagt nej, och att det just ingenting gör, om man drar ner bordduken och blalbarssoppan p&amp; golfvet. Fru Fitinghoff går dock ännu längre i detta, afseende. Af allt hjärta sympatisera vi med henne deri, att en mor bör svara, sitt barn sanningsenligt och uppriktigt, afven nar barnet gör frilgor, som äro af grannlaga och ömtålig natur. En mor bör bättre an någon annan kunna bedömma, när hon skall tala och hvad hon skall saga sitt barn. Genom att sjalf tala hindrar hon barnet att vända sig till kamrater eller oförståndiga tjänarinnor för att f&amp; upplysning i de ämnen, som det börjat att spekulera öfver.
Reg.-F., som StatsUlsk. uti sitt utlåt, endast bort upptaga de ordinarie inkomsterna, och att statsbristsumman, utgörande differenceu emellan dessa inkomster och de Statens utgifter, som R. St. besluta, mäste tillkomma Bevi!In:sUtsk. att fördela. Om It. St., vid denna på samma sätt som vid förra riksdagen, i afseende pä dessa extra-ordinarie inkomster fatta partiella beslut och således på förhand bestämma tullbevillningen till Den 2 Maj f. ra. 7 visst belopp, eliart» sigillatas-bevillningen till visst belopp och brännvinsafgiften till visst belopp, obekymrade om oell utan ledning af systemet eller grunden för deras inbördes beskattningssätt; så uppkommer det förhållande, att Bevilln.- Utsk. endast får sig uppdraget att på de särskilda titlarna individera de af R. St. bestämda partiella summorna, och systemet eller grunderna blifva en bisak, ehuru likväl beskattningen i första rummet derpå hvilar. Detta anser jag icke hafva varit grundlagens mening; ty Bevilln.-Utsk. har sig uppdraget att fördela bevillningen och således licia slatsbristsumman. Jag erinrar mig, huru vid förra riksdagen i Mars månad votering hos R. St. försiggick 0111 tullbevillningens belopp, ehuru först i Augusti månad grunderna för tullbevillningen till R. St. inkommo och några voteringspropositioner i detta ämne ej förr än derpåföljande Januari i förstärkta StatsUtsk. afgjordes. Det oriktiga i denna procedur toide vara i ögonen fallande; ty bland annat uppkommer äfven den menliga följd af detta behandlingssätt, att det CJtsk., sorn R. St. tillsatt till bevillningens fördelning, urståndsättes att utöfva, hvad enligt grundlagen detta Utsk. åligger. Erhåller åter Bevilln.-Utsk. från R. St. hela statsbristsumman till fördelning å de olika bevilluingstillarna, sättes Bevilln.-Utsk. i tillfälle att kunna uppgöra en fördelning af statsbristsumman på ett sätt, att dess utgörande måhända mindre betungande drabbar den skattdragande.
Utsk. påstår äfven, att vinsten för de rustoch roteringsskyldige blefve ingen, jag får dervid anmärka, att den af mig föreslagna vaknns-afgift betydligt understiger den tunga, som är förenad med rustoch roterings-skyldigheten. Utsk. fortfar: »Huru tryckande en så långt utsträckt tjenstgörings-skyldighet skall blifva för mängden torde vara lätt att på förhand inse, äfven om icke erfarenheten lemnade vittnesbörd derom från de främmande länder, der, i brist på något motsvarande, det Svenska Indelnings-verket, militär-organisationen måst grundas på konskriptions-systemet, hvilket numera, i anseende till den stora börda det pålägger befolkningen, håller på att i flere länder utbytas emot värfvade trupper.» Jag får i afs:de härå tillkännagifva, att man i Ryssland gjort försök med Indelnings-verkets införande, men dessa försök hafva ledt till resultater, motsatta hvad man åsyftade, och man har derföre äfven öfvergifvit dem. Vidare säger Utsk.: »För det frihets sinne, som utgör en vä sendtlig del af den Svenska national-karakteren, skall det utan tvifvel förefalla i hög grad motbjudande för massan af folket, att under den största delen af vnglingaoch manna-åldern underkasta sig i fredstid militär-upsigt och lydnad; och ensamt af detta skäl skulle införandet af ett allmänt nationalbeväpnings-system, om det eljest vore lämpligt, röna motvilja och motstånd.» Härtill får jag svara, att det Svenska frihetssinnet fordrar sjelft upoffring af det krämare-sinne, som, oaktadt det leder till vår undergång nu tyckes vilja hos oss donerande innästla sig. Utsk. säger vidare: »Att genom detta system kostnaderna för försvarsverket skulle minskas, är icke i någon mån sannolikt.
I en nära förening med ämnets natur hafva dessa kommit att utföras af: 3oo Den 3o Mars f. m. 1:0 Vittnen, såsom endast genom salia uppgifter upplysande. 2:0 Under-Domare, som blott ransa* lande under bifogadt tolkande af Lagens rum, eller så till sägandes förslagsvis afdömmande, och 3:o Öfver-Domare, såsom ytterligare granskande och genom slutdom afgörande. Under skyldig gärd af bifall åt lagstiftarens häruti visade förutseende, som med frånkännande af all beslutande rätt inskränkt vittnet till blott uppgift om sakens sanna förhållande, som derigenom, att den betagit UnderDomaren ultimat domsrätt, satt äfven honom i nödvändighet att så till sägandes endast blifva Referent af målet, och som ändteligen i tredje rummet öfverlemnat det afgörande Utslaget åt en särskild Domare-makt; har jag trott de till värderingen hörande åtgärder böra fördelas mellan trenne dertill utsedda Comitteer, af vissa gifna och från hvarandra noga skilda befattningar. Dessa Comitteer skola då till benämning och göromål blifva såsom följer: 1:0 SockenComitté — som endast och allenast bör bestämma hvarje skattskyldig förmåns verkliga beskaffenhet och verkliga production, utan att dess värde bedömma. 2:0 Läns-Comitle —som granskar den förras uppgifter, i stöd af detsamma upp - Den 3o Mars f. m. 3ot gör afkastnings-behållningen i penningar, samt efter 5 procent förvandlar den till Capital. — Kommandes detta Capital förslagsvis och under förväntan af RiksComitteens sanction, att utgöra det hvarje skattskyldig förmån åsätta värde, hvarefter antalet af de å densamma sig belöpande bevillningsdelar bestämmes. 3:o Riks-Comitté, — som granskar, dömmer och beslutar öfver de föregående arbeten, samt upptager och afdömmer alla Bevillningsmål utan Appell. Ehuru så väl dessa Comitte^rs sammansättning som formerne för deras verksamhet kunde utur olika synpunkter olika modificeras, har jag dock trott följande vara mest öfverensstämmande med den af mig för deras arbeten framställda rigtning. Socken-Comitté väljes af alla i Socknen boende röstägande personer.
Tager han sådant emot, då det, såsom af fri vilja bjudes; vare straffet böter. 7 §• Muta eller annat, som embetsman, den der efter 5 eller 6 § straffas, olofligen tagit, tillfälle kronan. 8 §. Tager embetsman gåfva eller förläning af främmande Makt, och har han ej förut, eller straxt derefter, sökt Konungens lof dertill; varde afsatt. Lag samma vare, om han, dellof vägradt blifvit, ej ställer sig till efterrättelse hvad Konungen om gåfvan eller förläningen förordnar. 48 9 §. Embetsman, som uppsåtligen å annan lägger eller af honom uttager annan eller högre skatt, tull eller annan allmän utskyld, än beviljad och påbuden är, eller utfordrar hvad han vet af skatt, tull eller utskyld redan guldet vara; dömes ovärdig att i Rikets tjenst vidare nyttjas. Gör han det för egen fördel; då skall han dessutom till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år dömas. 10 §. Gör embetsman uppsåtligen orätt genom afkortning, vid bestämmande eller uppbörd af skatt, tull eller annan allmän utskyld; straffes med afsättning, mistning af embete på viss tid eller böter. Gör han det för egen fördel; varde förklarad ovärdig att i Rikets tjenst vidare nyttjas och dömes dessutom till straffarbete i högst två år. Aro omständigheterna synnerligen försvårande; må tiden för straffarbetet till fyra år höjas. 11 §• Tillgriper och förskingrar embetsman penningar eller annat, vare sig Statens eller annans tilllhörighet, som han i kraft af sitt embete till förvarande, förvaltning eller redovisning emottagit; då skall han förklaras ovärdig att i Rikets tjenst vidare nyttjas och derjemte dömas till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år. Gitter han det förskingrade genast ersätta, eller sådan säkerhet derför ställa, att någon skada af tillgreppet ej komma kan; varde ändå afsatt. 12 §.
Fullmäktige, at af försummelse eller egennytta hafwa underlåtit, öfwerflridit eller afwikit ifrån de förestrifcer, som kkrnco-Utflotter ekler kevisorerlie meddelt och aro grundade pä de för dem Utfärdade instruKioner, eller at hafwa felat emot någon gällande Författning eller Beslut angående blanco-Werkst, hwilka i er eller annat afseende til Lanco-Fullmäktiges åtgärd kunna lampas, äga Riksens Ständer eller deras Kcvi^nwr makt, ar en sadan Fullmägtig fran sin befattning tils widare skilja, och anmäle genast mäler til Laglig handläggning / dä den felakrige, urom ide fall, har särflildt upgifwas, fälles til answar och er-, sättning, efter omstandighecerne, enligt 13 Op. Handels-Balken. 4- H Finnes en eller flere Fullmagtige, i hwad til llxmWnns angelägenheter hörer, hafwa emottagir och ärlydt nägon annan befallning eller föreflrift, ifrän eho det wara mä, an af Riksens Stander, deras LInco-lltflott eller stevi8orar, och icke deremot gjort kraftige föreställningar; Om befallningen än - Den 2 Mars. Dä icke atertagits, ej wägrat åtlydnad, samt, i fall saDant jemwäl fruktlöst aflupit, icke genast och owilkorligen det tilkannagifwit och aflemnat sin ffrifteliga xwtsst, de af Nidderstapet och Adeln, hos Riddarhusvireckion; deas Preste-Ständek, hos Preste-StänDets Lancellw, och Stockholms Stads ^on8i8torium; De af Borgare-Stander och de af Bonde-Standet hos hwardera af desi Stånds Lgnccllie - OireÄion; — straffes han eller de såsom ofwanföre i i:sta niom. 2 §. sagdt ar. Tilstyndas genom
Beträffande sedan Utsk:s tillstyrkande i fråga om anslaget till upförande af nytt skolhus i Udddevalla, yttrade Frih. Klinkowström, Kud. Mauritz: Då i allmänhet hushållning med Statens medel lärer blifva en tvungen följd af de förhållanden som visat sig, och då StatsUtsk. i allmänhet sagt sig ieke vilja tillstyrka anslag som icke varit fullt öfvertiinkta, synes det mig vara nog frikostigt att bevilja en summa af 20,000 Edr för den ifrågav:de skolhusbyggnaden i Uddevalla, då ingen behörig ritning förefinnes. Jag får på denna grund hemställa, att 11. o. Ad. måtte afslå det ifrågav:de anslaget. Gr. Sparre', Erik: Jag instämmer i den siste talarens yr kande så mycket hellre som jag skulle önskat att StatsUtsk. till förekommande af sådana efterräkningar, som med hänseende till Wexiö och Wisby skolhus egt rum, åtminstone fästat det förbehåll vid beviljandet af dylika anslag, att några vidare anspråk på understöd från Statens sida icke få göras, utan att kommunen, till hvars lärohus ett anslag beviljas, förbindes att ansvara för byggnadens underhåll. Då nu derjemte, på sätt den siste talaren nämnde, ritningen för ifrågav:de skolbyggnad icke är faststäld, anhåller jag om afslag å punkten. Sedan propos. till bifall åUtskis ifrågav:de tillstyrkande först blifvit framstäld och besvarad med starka Nej, jemte ett eller annat Ja, samt sedermera proposm till afslag derå blifvit besvarad med starka Ja jemte några Nej, förklarade Hr Frihzn o, Ordf:den att han funnit denna sednare propos. besvarad med öfvervägande Ja. Då vidare förekom Utsk:s förslag, rörande anslaget till upfcrande af nya skolhusoch gymnastikbyggnader i Götheborg, yttrades af Frih. Klinkowström:
Efter all min öjwerlygelse, war är 1809 Riksens Ständers beslut allenast, att för detta Konungahusets räntcfordran, sä wäl svin lifstids förläning, tillsamman utgörande 66,666: g2 eller 4 tunnor guld, icke skulle betalas i Hamburger Banco, utan borde i däwarande Swensta Bancopenningar utgå; men in, gälunds blef föroryMdt, att denna Famille skulle Den z Augustt. 445 beles blifwa underkastad wära Banco kransport-ftdlars ombytlig» och möjligen försämrade warde. Ä» gande rätten har icke eller warit nekad af för detta Kongl. Famillens upgifna tillgäng; Haga Lust-slott hörde äfwen kill denna tillgäng: det hade berott af för detca Konungen att detsamma försälja, och hade derpä blifwit crnwändt torde handa tre gänger sa mycket, som den summa hwariill detsamma blifwit i warde uptagit. Om denna tillgäng förut warit i reda penningar sörwandlad, sä hade densamma ef kunnat wcderbörande fräntagasl Grefwe kckörnor:
Fem h s erfarenhet inom yrket hafva litit dem fb fast fot inom detsainma och for den skickljga och foretagsrwama finnes ntsjkt till hogre lon eller sjdfst5i ?ndig stdlning, t. ex. genom ofvertagande nf egen affar. Af har lamnade uppgifter rorande det arbete som telefonisternn under sin tjanstgoring miste prestera, de forhc3landen under hx-ilkn detta utfores, den arbetstid, soln ditraf tages i ansyrdk, samt det inflytande detta har pb hiilsotillstlndet framgh, ej blott att heln deras arbetskraft diirvid tages i ansprlk, utan ock att arbetet utijfvar ett sb o g y n n s a t inflytande pB deras konstitution, att sjukdomsfrekvensen 5ir betydligt storre &amp; n det normala for kvinnor i motsvarande glder. Det forhiillande att man till telefonister endast anstaller kvinnor i den Alder, dB deras lifskraft iir som storst och endast undantagsvis vill lBta dem tjanstgora l b g r e Bn under ett fbtal ik, visnr val ock, ait de fordringar arbetet stBller pb telefonisterna iiro s i b skildt stora, ja, storre an i de flesta andra nrbetsbrancher. Tager man vidare i betraktande, att telefonisternas arbete ikr af den beskaffenhet att detsamma ej utvecldm deras fiirdigheter, omdome eller kunskaper i nAgon som helst sBdan riktning, att de kunna draga nytta daraf, niir de ej l b g r e kvarstB i tjanst utan mbste soka arbete af annat slag for sitt uppehdle, sB synes det med fog kunna for telefonisterna goras ansprBk pb en s l pass stor afloning, att denna, forutom bestridandet af omkostnaderna for nodtorftigt uppehiille, kan lamna ett ofverskott eller besparing till hjalp vid det ovillkorligen foreliggande arbetseller forviirfsombytet.
I enlighet med, hvad nu stadgadt är, torde böra antagas, att vid beskattning af redskap skola, såsom kok-rum, 2 kannor från panne-rymden afräknas. Ehuru icke obetydliga betänkligheter förefinnas mot rättigheten att bruka några underlättande biredskap till den enkla pannan, som därigenom på visst sätt kunde förvandlas till redskap för fabriks-bränning oell frångå sin rätta bestämmelse att, så vidt nu mera ske kan, ersätta den fordna' husbehofs-bränningen; så har Utskottet dock trott nödvändigt vara att icke förbjuda användande af mäsk-värmare, som redan mycket och länge varit i bruk och, jemte besparing i bränsle, bereder lättnad vid tillverkningen. Angående den tillökning i afverknings-förmåga, som af mäsk-värmaren beredes åt redskapen, har Utskottet inhemtat yttranden både af vetenskapligt bildade technici och praktiska bränvins-tillverkare, och får på grund däraf hemställa, att lill den enkla redskapen får begagnas mäsk-värmare ; att denna skall anses påskynda afverkningen med en tredje-del, och att panna, i förening hvarmed mäskvärmare begagnas, får hafva högst 15 kannors rymd, kok-rummet inberäknade Hvad i öfrigt angår beskaffenheten af den enkla bränvins-redskapen, så bar Utskottet ansett densamma böra hufvudsakligen bestämmas i enlighet med föreskrifterna i nu gällande Förordning och med de grunder, dem en lång erfarenhet visat vara de rättaste; hvarföre Utskottet icke tror sig behöfva utförligt motivera följande förslag: Med enkel bränvins-brännings-redskap förstås en sådan, som beslår af en panna för mäskens kokning, en till pannan hörande s. k. halt saint, för bränvinsångans afkylande, pipor, slang eller kylare. Pannan får äga hvad form Som häldst. Hon får icke dr ifvås annorledes än genom eldens verkan omedelbart på dess botten och sidor. Hatten, inberäknadl löst eller fastsittande rör, som sammanbinder pannan med afkylnings-redskapen eller mäsk-värmaren, får icke innehålla mer än 3/4 af pannans rymd. Lös hals för pannans förening med hatten får ej användas.
Memorial, angående, omtrgckning af i:sta bandet utaf Borgare-ståndets Protokoller.. (R:gs Afd.) Jemte det fullmäktige i Riksgälds-kontoret hos Stats-utskottet anmält, att iio exemplar utaf irsta bandet af Borgare-ståndets tryckta protokoller under denna riksdag, äfvensom bilagorna till samma protokoller, blifvit ”af eld alldeles förstörda’* vid den eldsvåda, hvilken den irsla innevarande månad inträffade här i huvudsladen och utbröt i det hus, hvarest den, sorn till inbindning mottagit besagde handlingar, hade sin bokbindare-verkstad, hafva fullmäktige hemställt, att Utskottet, för kompletterandet af bemälde riksstånds till utdelning i föreskrifven ordning afsedda protokoller, matte utverka Rikets Ständers föreskrift, angående omiryckning af ifråga varande protokollsband och bilagor, utgörande det förra och de sednare 18 tryckta ark, samt bereda fullmäktige tillåtelse alt den härför erforderliga utgift af riksdagskos t n a d sm ed 1 e n bes lii d a.
Utdrag af Protocollethållet hos Högloft. Ridder skåpet och Adeln, den 14 Mars 1815- S. DRemitterades till Banco^Utsknttet Riksens Ständers till Stats-, Bancosamt Biksgälds-Verkens öfverseende förordnnde Revisorers Berättelse om Banco-Verkets tillstånd och förvaltning; samt till Stats-Utskottet, samma Revisorers särskildta Berättelse 1:0 om Stats'oc. h Riksgälds-Verkens tillstånd och förvaltning;' 2:0 angående den under Kongl. Commerce-Collegii Förväntning stälde Manufactur-Discönt-Fonden, och om de under samma Kongl. Collegii disposition stående Manufaetur-, Spinnhusoch Allmänna Arbets-hus Fonder, samt Eskilstuna pristads-Medel; 3:0 om KonglAllmänna-Magazins-Directionens Förvaltning för år 1810, samt Riksens Ständers Deputerades i Öfver Revisionen af Krigs-Räkenskaperna Berättelse, rörande 1808 Den 14 Marg 459 och 1809 arens Krigs-Redogörelse och Revisions» tVerk. Ut supra. Utdrag af Protocollet, hållet kos Högloft, Ridder skåpet och Adeln den 14 Mars 1S15. ett Memorial af Herr Stråle, Carl Fredrik,' angående Jettoner öfver inträffade märkliga händelser; till Bancosamt Allmänna Besvärsoch Oeconomice-Utskotten, ett Hietainen af Friherre Boye, Eric Johansson^ angående inrättandet af en Uandtbruks-Discont; till Allmänna Besvärsoch Oeconömix-Utsiottet, ett Memorial af Herr Stråle, Carl Fredrik, angående flyttning af tiden för Markegångssättningarna. Ut supia. Ex protocollo A, G. Silfverstolpe; emitterades till Banco Utskottet', Ex protocollo A. G. Silfverstolpe VU Den 14 Mars. Utdrag af Protacollethållet hos Högloft. Ridder skåpet och Adeln den 14 Mars 1815» ,S. D.