Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man likväl ville besinna, att det icke är med de små pannorna, med den sena och kostsamma afverknkigen, som Nationens sedlighet bibehålies, utan att det är goda PoliceJUtstalser, som skola befordra densamma; men att det Din 8 Juni. det deremot är en ren förlust för Slaten, 1 denna sorn i alla andra handtering?!*, att icke drifva ett yrke med deri mesta möjliga uträkning och fördel. Pa dessa anförda skäl föreslår jag, att rättigheten till bränvinsbränning må ä Landet utofvas och åtfölja hemman af åsatt Mantal efter egendomens uppskattade värde och derefter uträknadt kannrum samt med hvad redskap som helst. Värdet af hemman inom en mil, som ä. ges af samma person och skötes med dess folk och dragare eller hälftenbrukare, må sammanräknas, och bränyinsbränningen för alltsammans å ett ställe förrältas. Endast sjelfva Landtegendomen och å hemmanets ägor belägne qvarnar kunna i det värde ingå, hvarefter rättigheten till bränvinsbränningen bestämmes, men icke derå anlagda Verk, såsom Bruk och Fabriquer och andra inrättningar. Bränvinsrättigheten kan odelad upplåtas åt annan å hemmanets ägor boende person , sorn ej sjelf är berättigad att bränvinsbränning idka. Inga andra Städer, än de som drifva Jordbruk, äga rätt till Bränvinsbränning, och detta efter Stadslägenheiernes uppskattade välde. Endast jorden skall dervid beräknas. I Stad må ingen mindre panna, än om femtio kannor, nyttjas, och äga derföre flere, att efter deras innehafvande Stadsjords sammanslagna värde förena sigom en pann». Dock må ingen dylik panna vara större, än 22.4 Den B Juni. än g o Iean tior," ehuru flera sådana kunna i ett sammansatt verk nyttjas. Men för fulla värdet af,en enda person tillhörig
Discont-Verk utgifne Obligationer; och öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets yttrande i frågan om utdelning af Ridderskapets och Adelns Protocoll vid 1817 och 1818 årens Riksdag. Statsoch Bevi/hiings-Utskottens: Angående' upphäfvande af Läst-afgiften för Fartyg, som segla på Norrige, samt om jemnkning af öfrige Convoy-afgifter. StatsBevitlningsLagOeconomieoch Serskildta Utskottens: Angående en ny organisation af Tullverket. Den Si December e> m. 371 Statsocå Banco-Utskottens: Rörande användandet af de medel, hvilka vid Utredningen af Allmänna MagazinsInrättningens tillgångar och skulder till Ranken inflyta. StatsBancooch Lag-Utskottens: Angående väckt fråga om förnyad underdånig framställning till Kongl. Maj-'t, i afseende på frågan om Enskilde personers och Bolags rätt, att sins emellan inom Riket utställa Invisningar. StatsBancooch Oeconomie-Utskottens: Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens förut afgifne Betänkande, rörande Anslaget för Strömrensningar, samt åtskilligt1 dermed gemenskap ägande motioner. StatsLagoch Oeconomie-Utskottens: I frågan om ändring af nu gällande grunder för Militiaa-Boställens och annan Krono* jords utarrendering. Statsoch Oeconomie-Utskottens: I anledning af väckt motion, rörande dels nedsättning, dels upphörande af den inomskärs Skeppare ålagde Lotsoch Båk-afgift} angående Rustnings-skyldighetens utgörande under krigstid; samt om kraftiga åtgärders vidtagande till Svenska Klädes - Fabrikernea uppbjelpande. Bevillnings -Utskottets: Om arfvode för Öfyer-Commissarien D. Ek. 372 Den 21 December e. m. BevillningsLagoch Oeconomie-Utskottejis: Rörande en ny författning emot Lurendrägeri och Tullförsnillning. Bevillningvoch Oeconomie-Utskottens :
Till följd af Kongl. Maj:ts Nådiga föreskrift hafva arne liandsågar till Länet ankommit, samt blifvit öfverlemnade till härvarande Hushållningssällskap, för att utdelas, hvilket jemväl skett; men mig veterligen hafva icke de enskilde skogsägarne, med undantag af några få, i följd af det gifi.a efterdöme!, företagit sig, alt vid skogsfäilning begagna dylika sågar, utan det gamla sättet, att med yxa nedhugga skogen, vidhålles ännu i allmänhet. På de flesta orter i Länet, der skog finnes, uppföras alla hägnader af skogsvirke, som, lill följd af del sätt, hvarpå del lillhugges, hastigare och lättare tager röta, än som i annat, fall skulle vara förhållandet, och det, som härvid menligast inverkar på skogstillgångarne, är olvifvelaktigt den omständigheten, att till de så kallade slörarne, emellan hvilka hägnadsvirket upplägges, ofta användes den unga i sin frodigaste växt slående skogen, som, om den fredades, skulle i framtiden lemna en betydlig vinst utöfver det värde den innebar, då den nu i otid begagnas. Allmogens eldstäder bestå oftast af stora spisar, lili hvilka en mängd ved konsumeras, utan att en motsvarande värma derigenom erhålles uti boningsrummen. Bränvinsbränningen medtager också årligen en betydlig qvantitet skog. Under della allt uppenbarar sig icke i allmänhet någon omsorg alt skalla ny skog i elen konsumerades ställe. Majoren Grefve Cail Posse, i Norra Möre Härad, Kammarherren af Harmens, i Handbörds Härad, och några andra större Possessionaler, hafva visserligen på sina skogar infört traktliuggningssystemet, i stället för den allmänna blädningsmelhoden men detta efterdöme har ännu icke mäktat åstadkomma någon allmän förändring uti ile rådande principerne för skogshushållning. Uppställer man nu här ofvannämnde förhållanden jemförelsevis bredvid hvarannan, så uppkommer ganska lätt den föreställningen, alt Länet snart nog kan komma i förlägenhet för tillgångar lill fyllande af sitt eget skogsbehof.
Uti England, hvarifrån man har den långvarigaste erfarenheten af systemets verkningar, har det visserligen dröjt många år innan upbörden vid Postverket upgått till samma belopp som den utgjorde före reformens vidtagande, men det bör också besinnas, alt nedsättningen i portot der gjordes till en tolftedel å en tjugufjerdedel af hvad det tillförene utgjorde, hvilket verkade en ofantlig skillnad i inkomsten när det nya systemet först tog sin början. Att å andra sidan, i följd af en så stark nedsättning i afgiften på en gång, tillökningen i korrespondensen der skulle omedelbart visa sig starkare än den kan blifva i de länder, hvarest förändringen är mindre, kan icke bestridas; men deremot visar den fortfarande årliga, och efter några år ännu progressivt stigande tillökningen i brefvens antal i Storbritannien ett resultat, hvarifrån en slutsats kan dragas till jemförelse äfven med eli sådant förhållande som det hos oss ifrågasatta. Om ett porto af 3 sk. b:ko här antoges, så bör det derföre utan alt behöfva uprepa något af hvad man så ofta sett i skrift ådagalagdl om inverkan af ett billigt postporto på brefvexlingens tillökning, kunna antagas, att de inrikes brefvens antal inom ett år skulle stiga väl icke till två eller tre gånger sitt förra belopp såsom i England var fallet, men åtminstone till en fjerdedel utöfver det nuvarande antalet 3,481,415 som icke utgör mera än omkring ett bref om året på hvarje person af Sveriges befolkning och att det inom tre år högst sannolikt skulle upgå till jj:delar utöfver det narvande, hvilket skulle helt och hållet upfylla bristen i portosumman. Det kan dä med skäl frågas: när Staten af sin Bank under loppet af Irenne år har omkring 3 milks vinst, och när Tullverket under samma tid gifvit ungefär hälften af denna summa i öfverskott utöfver hvad som blifvit beräknadt, vore det väl då för mycket af statsmakterna att af dessa vinster offra sammanlagdt ett par hundratusen R:dr för att få ett lågt medelporto genomfördt, hvilket otvifvelaktig! skulle äfven pä indirekt väg betala sig genom den större liflighet som derigenom skulle åstadkommas uti industriellaoch affärsförhållanden?
Man möter mig väl, såsom nyss, med det argument, att lotsarne äro till för trafikens skull, men icke trafiken för lotsarnes. Det nekas icke, men väl den deraf dragna, som mig synes, förhastade .544 Den 6 Maj e. m. slutföljden. Jag vill exempelvis anföra, huruledes Flottans och Arméens Officerare och manskap äro ju äfven anställde för att försvara fäderneslandet; men fäderneslandet nekar dem icke heller sin aflöning. Ilr Wallenberg har visst på ett rörande sätt omnämnt onödigheten och svårigheterne deraf, att ångfartyg, gående i regelbundna turer emellan svenska orter, skola behandlas på samma sätt som om de kommo ifrån Indien. Detta kan låta mycket qvickt och bevekande för mera Iättfångna granskare af ämnet, men mig synes det mer än sannolikt, ja säkert, att de inhemska passagerarne på våra ångfartyg i allmänhet torde vara vida mera belåtna om de behandlas såsom Indiefarande och finna säkerhet mot vådorna af mist, mörker, storm och oväder, än om de, obetryggade mot allt detta, röna någon förment företrädesrätt i befrielse från fartygets anlitande af lotsbiträde. Jag vågar således anhålla att Utsk:s, af ingen reservation beledsagade, Betänk. N:o 81 måtte af R. o. Ad. bifallas. Hr Hjerta, Lars: Sedan jag anmälde mig har Gr. Platen på ett, såsom mig synes, fullt öfvertygande sätt ådagalagt behofvet af en återremiss å detta Betänk. Jag underkänner ingalunda de skäl som å lotsverkets vägnar framställts för behöfligheten af lotsar, men dessa skäl, hvilka jag ämnade uptaga, hafva af Gr. Platen blifvit besvarade. Hvad beträffar Frih. Cederströms invändningar, grundade på det förmenta behofvet af säkerhet för trafiken, får jag fästa upmärksambeten derpå, att fartyg alldeles icke äro skyldige att taga lots så länge de gå inomskärs, såsom om de komma från Westervik, Norrköping eller Söderköping, men gå de utomskärs måste de taga lots från Landsort till Dalarö, ehuru farvattnet emellan dessa 2:ne stationer ingalunda är farligt.
Utskottet nu fattat innebär frö till ett sådant skäligt missnöje, så väl i afseende på hvad derigenom tillstyrkes som i afseende på hvad derigenom afstyrkes; ty nödvändige utgifter afstyrkas och med de tillstyrkte kunna större ändamål vinnas, ände nu dermed afsedde. I båda hänseenden är det således vittnande om brist, endera i förmågan att inse sakernas verkliga förhållande, eller ock i förmågan att derefter lämpa sina åtgärder. Sakernas verkliga förhållande är en nödvändighet, hvaruti man är försatt, den man således såsom Representant är skyldig att med öppna ögon betrakta, för att finna de utvägar, som på lämpligaste sättet leda tili det allmännas bästa. Att med blind ifver undanskjuta denna nödvändighet från sina tankar, att fram - 12 Stats-Ulskotlets Ul/atadde IV.-o 20.3. ställa förslag, som äro hemiade från önskningar mera än från verkligheter, det kan jag icke förena med känslan af de pligter, sorn åligga Representanten. Dessa pligter bjuda hvarje Ledamot i Siats-Utskottet att göra sig reda för Statens behof. Statens första behof är: vapen att försvara sin sjelfständighet; det andra är: upplysning och insigter; det tredje: utvecklingen af näringarnes slumrande krafter. Ingendera får åsidosättas, och omsorgen för det ena bör gå i bredd med omsorgerna för de andra. Det angelägnaste af alla vapen är det, sorn hvarje Svensk man bör ega färdighet och vilja alt handtera — geväret. Så har äfven förra tiders sinnelag varit. Gevärs-factorier äro anlagde och finnas tillräcklige, deras tillverkning är i det hufvudsakliga ypperlig; och nu vill man neka medel att underhålla dem. Den flyktigaste granskning af de Utskottet förelagde handlingar är nog för alt inse, att de på 3;dje Hufvud-Titeln för Krigs-Collegii Departement anslagne medel härtill ej äro tillräcklige, helst dessa handlingar fullständigt utreda, att anslagen på HufvudTiteln ej äro tillräcklige för öfrige dermed afsedde behof; och det oaktadt tillstyrker Utskottet intet några medel för nja gevär.
Jag har skafTat mig kännedom om dessa förhållanden, och har haft tillfälle att se de nuvarande kasernbygnaderna; ehuru batteribefälet gjort allt hvad på det kunnat ankomma för att åt truppen anskaffa de beqvämligheter, som den kunnat hafva rätt att fordra, har det dock varit för belälet omöjligt med den kasernbyggnad, som för det närvarande finnes, tillfredsställa manskapets billiga anspråk. Det är verkligen bedröfligt att se, huru manskapet lider af den usla inqvarteringen; det fordras en sådan trupp som Svea artilleriregemente, för att icke gå under i både fysiskt och moraliskt hänseende uti en sådan kasern, och att så icke skett, bevisar att truppens befäl är särdeles dugligt och omtänksamt. Utsk:t har väl behjertat behofvet af den föreslagna kasernbyggnaden, men i det skick, hvari frågan befinner sig, har det varit för Utsk:t omöjligt att komma till annat resultat, än af Betänk:t synes. Hvarandra korsande förslag hafva angående denna fråga blifvit till Utslut remitterade; K. M:t har icke meddelat R. St:rsin åsigt om platsen för byggnaden; ritningar och kostnadsförslag, som varit erforderliga för att Utsk:t skulle kunna tillstyrka ett anslag, hafva icke kommit Utsk:t tillhanda; dessa omständigheter hafva föranledt Utskits afstyrkande utaf anslag till en ny kasernbyggnad, ehuru alla erkännt det påträngande behofvet af en sådan. Men, jag har full tillförsigt derom, att, så vida frågan i fullt klart och utredt skick öfverlemnas till en kommande riksdag, denna skall utan tvekan anslå erforderliga medel för ifrågavarande ändamål. Hvad platsen för den föreslagna kasernbyggnaden angår, så skulle jag för min del vara böjd för att sluta mig till dem, som vilja hafva den förlagd på höjdsträckningen emellan Svea och Lifgardets till häst kasernerna, ty denna plats är sund och stor, och de ritningar, som blifvit uppgjorda för en kasern derstädes, visa ett prydligt och rymligt hus, hvilket, så vidt mari kan på förhand bedöma, skulle uppfylla alla billiga anspråk; men det har icke ens varit möjligt att besluta sig för detta förslag, emedan det icke varit understäldt K.
5 April 1823. lof N:o 69 Angående indeldta Infanteriets beklädnad. Om leverering af torkad sa'd till Kronans Magaziner. Om en jemnare fördelning hemmanen emellan af den så kallade Capelians Skäppan. Banco Utskottets NjO 7 Angående någon förändring i hetalnjngsgrunderne för det BancoLån, som till iståndsättande a!' Uddevalla St3ts afbrände publike Byggnader blifvit beviljadt. N:o 9 Om förlängning uti tiden för återlö* sen af i Banken pantsatt Silfver. LagUtskottets N:o 37 A ngående Provincial Medici Besigtningar vid tvifvelsmål huruvida död petson vådligen omkommit eller icke. N:o 59 Om förändradt sätt för Författningars uppläsande i Kyrkorna. S. D. Återremitterades: LagUtsottets Utlåtande: N:o 27 Om antagande af Lig Committécns Bihang till R, S, Prof. 9:lie Sami. ij * So2 Trot, Utdr. d. 5 April 1325. Förslag till Rättegångs Balk samt offentlighet vid Domstolar och Poliskammare i Städerne. N:o 39 Angående ändring uti 17 Cap 2 Rättegångs Balken och 2 §. uti Kgl Förordningen den 28 Junii 1798* StatsUtskottets N:o 129 Angående någre vid förslaget om lnkomsternes beräkning förekomne frågor. Allm. Besvärs och EkonomiUtskottets; N:o 38 Rörande frågan om stämpling af Husväfnader som till Salu utbjudas. S. D. Efter öfverläggning om LagUtskottets Betänkande. N:o 40 i den väckta fråga, om bestämmande af viss grund för fastighets värde vid Bouppteckningar hvarefter fattigprocenten må beräknas, beslöt Preste-Ståndet antaga det Alternatif uti berörde Betänkande, som inne* håller, att det bör förblifva vid hvad
Om den döda inte annat än godt. En förbannad markatta var hon, ja, det säger jag, SANDÉN. så er moster hon än var. Det hade bara fattats, att det dög jag då lyckligtvis inte till. jag lyckats släpa henne igenom lunginflammationen, men THORA bjuder honom svart kaffe. Hon ville så gerna lefva. Ännu efter tio år gör Återtager sedan sitt arbete. det mig ondt tänka, att hon måste dö så tidigt. bordet. SANDÉN sättande sig vid det större Jag ska' säga henne en sak. Det fins en hel del menniskor, som föds for tidigt, men så fan ta mig det fins en, som dör för tidigt. Er mor, att hon var före er hitflyttning? prestenka och bodde i en småstad, vet jag, dog ju strax THORA. dess värre. Ja. Men för mig hade hon varit död länge SANDÉN. THORA. Kunde tro något sådant. ville skilja mig vid Yngva. Det är dyrt att vara ärlig mot sig sjelf. Min mor SANDÉN. Klokt. Men det tillät ni naturligtvis inte? Det kändes så besynnerligt, när jag för första gånTHORA drömmande. gen höll mitt barn i mina armar. Det var som om så ansvarig, så förfärligt ansvarig! Och så kom ni hit? hela mitt själslif plöjts upp med ens. Jag kände mig SANDÉN. THORA spritter till. Nej, jag slog mig igenom fem år der hemma först. Trefligt stenregn, hva' sa'? Åh! Ser ni? SANDÉN. THORA trycker handen mot hjertat. SANDÉN triumferande. THORA. och att förlåta. Vet ni, doktor, jag tror, att bara alla utom sig sjelf. Och han? Men det gjorde godt ändå. Jag lärde mig tänka man lär sig att tänka, så lär man sig också att förlåta SANDÉN. THORA rycker till som om någon fram till blommorna. slagit till henne. Går sedan Är inte den här rosen bra vacker? doppar fingrarna i snuset, men låter det sedan falla till golfvet. Usch, att hon snusar! Snusar sjelf, snyter sig bullrande. Sätter sig sedan ånyo. Nå, fram med det andra, nu. Hvilket andra?
Medan adelsmannen, odalmannen och landsbyggdens öfriga innevånare sålunda ständigt bibehållit sin urgamla rättighet att till bouppteckningsoch arfskiftes-m^n 64 Motioner i Borg are-Ståndet 186 o. N:o 29. kalla och bruka dem, de ega förtroende för, samt äfven ecklesiastika sterbhus både i stad och på landet och några dessutom privilegierade klasser i städerna, såsom tjenstemän vid universiteten och amiraliteten, bergsmän och bergs-arbetare vid Falu grufva m. fl., tillförsäkrat sig enahanda rättighet, ehuru såsom en undantagsförmån, tillföljd hvaraf alla dessa klasser äro från all annan sterbhusprocent befriade, än den som föreskrifves i 17 Kapitlet 4 § Handels-Balken och utan undantag drabbar alla Svenska sterbhus lika, nemligen: ”de fattiges del, fyra öre af hvarje hundrade daler, efter egendomens värde”; så äro städernas borgare och öfrige borgerlige innevånare, som representeras af detta Riks-Stånd, de ende rikets innebyggare, hvilka, egentligen blott genom en fintlig tolkning af 1 § 9 Kapitlet Ärfda-Balken och en inrotad godtycklig praxis, fortfarande nödgas erlägga den orimliga och förhatliga sterbhus skat ten, en procent af summa inventarii eller hela boets affärsställning, med skulder och allt, uti inventeringssamt '/2 procent uti arfskiftes-afgift till städernas magistrater eller kassor. För att göra dessa lagstadganden, hvilka såsom sådana borde vara lika för hela riket och alla samhällsklasser ännu godtyckligare och obilligare, eller snarare för att ådagalägga orimligheten af allt lagstifteri, som på detta sätt måste variera för olika orter och personer, och hvilket alltid är orättvisans och privilegiiväsendets natur och följder, har man för Stockholm och Göteborg nedsatt dessa afgifter till hälften af deras belopp uti rikets öfriga städer. Lika väl hafva dessa sednare, hittills förgäfves, yrkat beskattningens jemkning och nedsättning till detta billigare belopp. Detta lagkapitels historia hvimlar sålunda af oefterrättligheter.
Herr Grefwen och Landmarffalken päminte, at det enligt Författningarne stöde hwar och en fritt at sjelf ätala de misibruk han trott sig se, sä wida det stär i hans magt at nägot bewisa, i hwilket fall Lagen föreffrifwer ordningen. Herr k Lbi man. Jag anser säsom en lycka, at jag i dag är här närwarande för ak fä upfylla en glad och tilfredsställande pligt mot mig sjelf, den, at för Eder mine Herrar, hwilkas uplysta omdöme och opinion aldrig kunna blifwa mig likgiltige, fa wederlägga en Andra Land. L7rs is. lank» 122 Den 8 Iri!kl. kanka, särande för min kanske för högt drifna egenkärlek. Jag får derföre äran förklara, at endast öfwertygelse, at jag orätt förstätt och fattat et ämne, hwilket är et fel, som läder wid menskligheten, och som bör träffas hos mig snarare än hos andra med djupare forskningsförmåga, endast öfwertygelse härom säger jag, kan ändra mine om en sak hafde tänkesätt, och i följe deraf äfwen mina yttranden. Som jag i detta ämne icke kunnat fä en sadan förändrad öfwertygelse, utan snarare stadfästats uti min tanka d^rom, genom det godhetsfulla bifall Högloft. Rldderskapet och Adeln ffänkte nnna fa ofullkomligt härom framstäldte meningar, kan jag aldrig af hwad anledning som häldst, tilbakataga eller ät er k alla hwad jag underställt detta samfunds uplysia pröfning och granskande. Kanske torde Högwälb. Herr Grefwe» och Landtmarffalken fattat denna om mig ofördelaktiga tanka i anledning af mit sednare dictamen, hwari pä et ställe säges, at jag för min del ej insisterar om en swär undersökning öfwer medgifna kända händelser, der icke äran tyst ledt rädflagen. Deruti kan jag ej finna något äterkallande af det första, hwilket nu blifwit äberopadt, ännu mindre något hinder wara lagdt för Högloft.
Då arbetslönerna nyligen stigit betydligt, då genom vår uplysta och välvilliga Regerings mellankomst arbetarne numera vunnit eller vinna den förmån jag under förra riksmötet med föga framgång yrkade, att befrias från ökad lefnadskostnad genom tull å spanmålen, saltet, sillen, köttet och ullen. Då dessutom stora utgifter förestå för högst nödiga fästningsbyggnader och jernvägar, hvilka utgifter, dels icke nu lära medgifva betydliga skattelindringar, dels äro af den art att de till en stor del skola fylla arbetarens ticka, så trodde jag ieke att jag nu borde påyrka borttagandet af mantalspenningarne. Jag fruktar ock, att svenska afunden icke skulle tillåta att äfven den sämsta och onaturligaste skatt lyftes från en klass som för tillfället befinner sig i välmåga, hvilket f. n., Gudilof! är händelsen med den Svenska arbetaren. Frågan har emedlertid at en annan representant blifvit återväckt och är nu föremål för vår behandling. Jag kan då icke underlåta att uttrycka min tacksamhet både för Motionären och StatsUtsk., som fastän det icke fullt medgifvit grundsatsen om olämpligheten af kapitationsafgifter, likväl både yttrat sig derom så beskedligt man gerna kan göra, när man icke genast vill rymma fältet, och äfven tagit ett stort steg framåt uti den rätta riktningen. Jag tror att de med mig liktänkande, under nuvar:de förhållanden, dermed böra åtnöja sig. Förklarar icke här Chefen för FinansDepart:t att skatten kan umbäras, så skall jag ej yrka annat än bifall till Betänk. Jag skall då nöja mig med att i prot:t förvara min mening och utbedjer mig dertill några ögonblicks tid. Kapitationsafgifter tillhöra alldeles samma klass af skatter som tionden. De falla båda på bruttoinkomsten. Alla dylika skatter böra afskaffas och ersättas genom andra, dervid netto-inkomst och förmåga att betala tagas i beräkning. Tionden bör aflösas eller åtminstone fixeras en gång för alla, så att den icke hindrar den mera kostsamma produktionen.
L. Tengstrand (adr. till I juni: Upsala, sedan Hjo). Doktor HJ. Nervo. Konstitutionella sjukdomar, Hypnotisk behandling vid lämpl. fall. Lilla Nygatan 17, Stockholm. (bredvid Svea-Salen) Denna vecka: ILdra serien af I t a l i e n. Nästa vecka: Lsta serien af B e l g i e n. Abonnementskort, gällande för 8 besök, kr. Öppet alla dagar från kl. 10 — 10. Hvarje söndag nytt program. [13571 B ä r v i n e r,) Bärsafter och Ättika af Liljeholmens Vinfabriks prisbelönta tillverkningar försäljas hos hrr specerihandlande. Se Idun för fredagen den 25 april. Viner och safter försäljas på heloch halfbuteljer, tredubbel ättiksprit på större flaskor, alla försedda med etiketter, innehål lande fabrikens namn. K. o c h K ä r a Cretonne, 78 cm bred, a. kr. 1,30 pr meter. Bottenfärg: mörk gendarm, rödbrun, créme och havanna. Täckkattun, 80 cm bred, a 80 öre pr meter. Bottenfärg: rödbrun och créme. T ^ o Xs_ I s. a m a n i. Cretonne, 78 cm bred, ä kr. 1,30 pr meter. Bottenfärg: marin och créme. t t u n. Lilly. Täckkattun, 80 cm bred, il 80 öre pr meter. Bottenfärg: créme och havanna. M e o o a. O r i e n t a l. O l l o n. Cretonne, 78 cm bred, a kr. 1,30 pr meter. Bottenfärg: havanna med rödt o. blått tryck Cretonne, 150 cm bred, å kr. 3,50 pr meter. Täckkattun, 75 cm bred, ä 70 öre pr meter. I rödbrunt, svart, olive och hvitt tryck. Bottenfärg: créme och rödbrun. Täckkattun, 80 cm bred med ljusblå bottenfärg och rosmönster, å 80 öre pr meter.