Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att det skall ligga någon obillighet uti att embetsoch tjenstemän, i likhet med andra medborgare-klasser, erlägga bevillning af sina inkomster, synes mig ingalunda vara ådagalagdt genom den anmärkta, förmenta principvidrigheten eller oegentligheten deruti att staten, genom denna bevillning, återtager en del af hvad staten sjelf utgifvit; ty för det första eger ett sådant förhållande icke i allmänhet rum, enär en stor mängd embetsoch tjenstemän, nemligen hela den talrika ecklesiastik-staten, äfvensom städernes magistrater, samt öfrige tjenstemän och betjente, icke afiönas af staten, utan af kommunerna, hvarförutan Iändsfiskalernes inkomster helt och hållet och många andra tjenstemäns till en stor del utgöras af sportler, som icke heller utgå frän Statsverket; och för det andra kan det icke förnekas ått en lön eller annan inkomst måste ega alldeles samma värde och således äfven tillskynda emottagaren samm»' fördelar antingen den erhålies från statens kassor eller från enskildes, antingen den förtjenas på det ena eller andra sättet, med intellektuelt arbete eller materielt, med pennan eller med plogen. Då häraf synes mig klart följa, att riktigheten af den grundsats, som, i afseende på bevillningen, för lång tid tillbaka varit antagen och hittills i allmänhet följd, att all inkomst bör i förhållande till beloppet, så vidt möjligt är. lika beskattas, icke lärer kunna bestridas, så anser jag den föreslagna nedsättningen icke vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande, enär en lika lindring icke kan beredas alla öfriga medborgareklasser, för hvilka en sådan säkerligen vore af lika stort, ora ej större behof JM. lill R. St.
S. D. Biföll Bonde-Ständet, hwatz BewillningsUtssottct uti Memorial den 2r dennes föreslagit, beträffande tilläkelse kill. wista hittils förbudne warors införande emot lämpelig Tull-förhöjning m. m. Hwarom dcRespcetive Ständen wördsamt och wänligen ffulle underrättas. Vt suurs. klx prokvccills ^8. Utdrag af Protöcollct, hällcl*hos Bonde-Ständet den 27 Mars 18I0. S. D. I anledning af Högloss. Bewillnings-Utffot tetS hemställan uti Protocolls?Utdrag under sistle-ne gär - 863 Den 17 April. dag, beslöts i likhet med hwad Ständct redan stadgat, att Riksens Ständers Stats-Utffott skulle anmodas med förut förstärkt antal Ledamöter pä sätt 71 L. i Regerings-kormcn föreskrifwer, ffyndcsammeligcn företaga pröfningen af den stridighet, som emellan Niks-Ständcn upkommit, i fräga om fyllnad af dcn brist, som ivid'Bewillningens utgörande efter de faststäldte Tarlfferne möjcligen kunde inträffa uti den summa 3 Millioner Fem Hundrade Tmende R-d., hwilken Riksens Ständer ansett ärligen erfordras till Matens behof. Utdrag af Protokollet, hället hos Bonde-Ständet dcn 29 Mars l8io. S. D. Z anledning af Riksens Högloft. Standert ConstHutions-Utffotts utlätande i Memorial dcn 21 dennes, rörande wista förcflagne ändringar ! 6z och 9? §. §. af Reger ings-Form»n angäende sattet för Zustitiä Ombudsmans wäljande, bcflöt Bonde-Ständet att detta ärende, säsotn nu wäckt, bör ä, nasta Lagtima Riksdag afgöras. Vt »uxrs. Utdrag af Protocollct, hället hos BonLe-Stän-et den 20 Mars 1810.
Jag motsatte mig det af det ivriga, numera finner jag det, af det irriga begrepp, alt jag trodde Utsk. hafva en rätt att få kännedom om Ståndets mening i hvarje ämnet tillhörande fråga. När jag nu ser i grundlagen, att vår behörighet att yttra oss icke vidtager förr än förslag äro af Utsk. gifna, så finner jag också alt vi handlat alldeles afvikande från grundlagen, då vi, innan Utsk. ännu framkommit med annat än en vallag, likväl öfvergått lil! öfverläggning och beslut ang:de ämnets öfriga frågor, utan att ännu veta hvad Utsk. derom vill gifva för förslag. Vi hafva förfarit alldeles afvikande från grundlagen. Men jag medger, att för den sidan, som vill hafva oss väl bundna, innan förslagen komma in, var detta förfarande lättare; ty Utsk. skulle möjligen icke bry sig om huruvida vi handlat grundlagsenligt eller icke, ulan anse sig af oss bundet tili händer och lotter. Jemte min reservation emot detta behandlingssätt, får jag framställa min önskan, att Ståndet ville öfvergå till ett behandlingssätt, öfverensstämmande med grundlagen, och det finner jag alldeles enligt med hvad Hr Aminoff nu framställt. Jag begär således, att It. o. Ad. ville öfverlemna denna fråga lill Const.- Utsk., eller rättare sagdt, ville förvänta, ville uppskjuta med beslutandet i denna fråga, intill dess Coust.Utsk. gifvit oss ett förslag derom. Det ankommer på Const.Ulsk;s yttrande om våra hittills tagna beslut äro lagenliga eller icke. I min tanke hafva de alla afvikit från formen för behandlingssättet, och jag skall också icke finna mig af dem det aldia ringaste besvärad, när slutligen Const.Ulsk. inkommer med ett verkligt förslag, ty ännu hafva vi icke fått något förslag. Vi hafva gått Const.Ulsk. i förväg och det tillåter icke grundlagen. Detta i fråga om behandlingssättet. I fråga 0111 ämnet, ifall R. o. Ad. härå icke gör något afseende, uther jag mig att vidare få yttra mig.
Nu äro räntegifvarne ångerköpte, ocb begära tillbaka sin fordna rätt, att erlägga in natura; de begära optionsrätt, hvilken icke tillkommer någon räntegifvare ensam, utan både. räntegifvare och räntetagare, i fall de vilja betala eller uppbära räntan in natura. Detta skall ske inom Thomas-dag. Nu begära de denna optionsrätt endast på sin sida. Utskottet har tillstyrkt, att de skola få den; men då Utskottet föresett, att skyldigheten Den ag Maji. att lefverera höet inom Domsagan, skulle blifva en kostnad för Staten, och att om de ej bestämde sig före Thomae-dag, det skulle blifva omöjligt för Stallet, att uppköpa hö för samma pris, som markegången, har Utskottet, enär det medgifvit denna ovanliga förmån af optionsrätt, tillika föreslagit, att räntegifvarne i Augusti borde bestämma sitt val. Detta är ingen inskränkning uti deras rätt, utan en jemkning af ömsesidiga skyldigheter, som utfaller till fördel för räntegifvarne. Herr Tharrij Wolrath: Jag anhåller få flista Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet deruppå, att det förra af Utskottet afgifne Betänkandet är, enligt hvad Utskottet i förevarande Utlåtande förmäler, af Ridderskapet och Adeln bifallit. Jag vet således icke, om det passar Ridderskapet och Adeln att upprifva hvad som är bifallit, men det bör ej vara Ridderskapet och Adeln förment, att gilla det tillägg, som är föreslagit till förmån för tydligheten, och för att lefverancerne skola vara bestämde till vissa ställen. Jag hemställer, om proposition kan göras på något, som är stridande emot hvad Ridderskapet och Adeln förut bifallit. Herr Hjerta: I fall så skulle vara, som Herr Tham trott, förmodar jag, att det icke kan blifva något beslut i denna fråga. För - Den 29 Maji. a3g hällandet kommer då att blifva detsamma, som hittills, ty 2 Stånd stanna emot 2.
En per mille fonden Malmö ridhus-byggnads fond Trosspassevolans-fonden Förenade mötespassevolans-fonderna - Norrbottens Hästjägare-sqvadrons fond Volontär-vakansmedels-fonden Wadstena krigsmanshuskassa Militie-boställs-kassan Jemtlands reservmedels-kassa Invalidhus-fonden Balans till påföljande året: Skulder: Riksstatens 4:de liufvudtitel Extra statsanslag till landtförsvaret Krutoch salpeter-försäljningsmedel Malmö ridhus-byggnadsfond Trosspassevolans-fonden Förenade mötespassevolans-fonderna ... Credit. Balans från föregående året: Skulder - Utgifter: Riksstatens 4:de hufvudtitel — Extra statsanslag till landtförsvaret - — Särskilda kassor och fonder: Krutoch salpeter-försäljningsmedel En per mille fonden Malmö ridhus-byggnadsfond Trosspassevolans-fond en Förenade mötespassevolans-fonderna Norrbottens Hästjägare-sqvadrons fond Volontär-vakansmedels-fonden Wadstena krigsmanshuskassa Militie-boställskassan Jemtlands reservmedels-kassa Invalidhus-fonden - Balans till påföljande året: Tillgångar: Riksstatens 4:de hufvudtitel Sedan, i följd af föreskriften uti ofvan åberopade Kongl, bref, ett förslag till ny hufvudbok för alla till Krigs-kollegii förvaltning hörande anslag och fonder blifvit uppgjordt och till Kongl. Majit öfverlemnadt, har, under afvaktan derå, att samma förslag, efter vederbörandes hörande, blefve till nådig pröfning företaget, Kongl. Majit, uppå derom gjord underdånig hemställan, tillåtit Kollegium att, afsluta 1850 och 1851 års hufvudböcker i enlighet med det uppgjorda förslaget. Hufvudboken för år 1850 är i Kongl. Kammar-rätten granskad med anmärkningar, hvaremot 1851 års hufvudbok ännu icke derstädes undergått fullständig revision.
Maj, att inom derför faststäldt maximibelopp, emot 4 procents ränta och återbetalning efter förut stadgad uppsägningstid, mottaga de medel, som af långifvare erbjödos. Äfvenledes fortsattes upplåningen mot 3 procents obligationer i den män, genom uppsägning och inlösen af förut utgifna dylika obligationer, tillfälle härtill bereddes utan öfverskridandet af den summa, som med hänsigt till denna upplåning blifvit bestämd. Jemte andra, på sätt här nedan kommer att anföras, af Fullmäktige vidtagna åtgärder för allmänna rörelsens underlättande medelst ökade penningetillgångar, beslöto Fullmäktige, vid deras sammankomst den 18:de i nyssnämnde månad, att all vidare upplåning för Riksgälds-kontorets räkning borde, under dåvarande förhållanden, upphöra; hvarförutan Fullmäktige mcdgåfvo, all de 3 procents obligationer, som till uppsägning företeddes, derest deras innehafvare så önskade, lingö tills vidare, utan afva! tan af uppsägningstidens förlopp, genast inlösas. Enligt hvad så väl protokollerna som räkenskaperna visa, hafva, genom den vid sednaste Riksdag beslutade upplåning, nedanstående kapitalbelopp till Riksgälds-kontoret influtit, nemligen: Hjelmare kanaloch slussverks reparationsfond. mot 3 procents obligationer af serien A R:dr 302,000: hvaraf före den 15 nasti. September återbetalts
Strida, lida dödens Braärta Att vart bjerta frid må vinna Och en öppen himmel finna. Och det skulle ingen resonnans-botten finnas för toner 90m dessa? Må man betänka sig två gånger innan man afgör den saken och framförallt må man icke förstöra Andens verk genom oandeligt fjesk, eller allraminst med kylande hårdhet, en frukt af träldom under lagen! Dessutom må man till sist ej glömma att man är i en mäktig Herres tjenst, hans, som leder menskohjertan som vattubäckar. Må man akta sig att i brådstörtad nitälskan gå Honom i förväg och må man lita på Honom, såsom den der kan utföra det Må man ej ställa sig i vägen för den stund, då Herren sjelf kommer till det unga menskohjertat och bevisar att han lefver. Yttre bevis duga här till intet, andras ord, om än som hr Wirséus aldrig så vältaliga, äro fåfanga, derest ej känslan af att Gud lefver blomstrar upp, en skön lilja lik i det unga hjertats jordmon, och till sist bringar det till fritänkarens kända bön: » Gud, om du fins, i himlen, om det är någon, hjelp mig, om du kan. Amen. » Och nu tror jag mig ha visat att en literaturdomare som hr Wirsén ej har det minsta inflytande på literaturens utveckling och beskaffenhet i sitt land och att hans verksamhet länder till ingen nytta, minst till Guds rikes, ehura den ger sig sken deraf. Dermed har jag ej sagt att ej hr Wirsén har gafvor att under andra förutsättningar verka godt i eminentare grad an de flesta. Godt om så vore, godt om så blefve och önskar jag dertill hr Wirsén Guds upplysande nåd i allt rikare och rikare mått.En hädangången humorist. Lektor A. E. Holmgrens vetenskapliga betydelse har blifvit framhållen från många håll. För att ej förlora oss i upprepningar af hvad de dagliga tidningarne och veckobladen innehållit, skola vi blott citera riksdagsprotokollen från 1885, då en löneförhöjning tilldelades den förtjente vetenskapsmannen. Till hans förmån talade en mängd framstående personer:
N:0 li Friherre Rudbeck, Alexander; Sedan jag, i mine föregående anförandeö anmärkt, att jordbruksnäringen i synnerhet är betungad med de mest, och vida öfver andra näringar tryckande contributioner af alla slag, dels tillkomne från äldre tider och dels i de Den Ig Martil, sednare ansenligen tillökfe, emedan det alltid har varit den genast» väg att taxera den syn. bara förmögenheten, häldre än att uppsöka den lika skattskyldige, sorn utan förlag eller arbete skördar minst 6 procent af sin förmögenhet; så har jag trott mig skyldig, med en fortsättning af min den 3 Febuarii väckta motion, att till Ridderskapets och Adelns pröfning vördsamt underställa de förändringar, som föregående Bevillningsstadga i min tanka bör undergå. De från äldre tider Svenska Hemman ålagde onera af olika slag skulle visserligen förtjena ett mildare afseende än hitintills, men en rubbning häruti skulle till sina följder blifva menlig för behofverna, hvartill de äro ånslagnr; och en så ofta påkallad jemnare fördelning vore rakt stridande emot ägande rätten, dels förvärfvad för contant erlagde köpeskillingar i följd af Hemmanets natur och friheter, och dels förvärfvad genom verkliga förtjenster och derföre tillerkände och stadfästade privilegier, hvarföre jag ej tror, att någon förändring härvid vore lämplig. Såsom en förökad tillgång för Statsbehofvet har man ofta påstått, att en reduction vid den Indelta Arméen skulle för Rustoch Rotehållare medföra minskade utgifter} men då jag icke kan dela denna tanka, vågar jag till Höglofl. Ridderskapets och Adelns gransk\ ning framställa mina motiver härtill: Tror Jag, att ingen individ kan säkrare bedöma behofvet af en större eller mindre Armée till Sveriges försvar och upprätthållande, än vår nådige Konung, hvarföre detta ämne ensamt tillhör Konungen att disponera, samt att allt inblandande i dessa rättigheter vöre en öfverskriden gräns. 2:0. Tror jag, att många vacanta numror gerna önskade sina derom slutade contracter ogjorde, och lära troligen icke vara tenderade till något förnyande, ehuru kostsam uppsättning och underhållet också kan vara. 3:0.
Gatorna, på hvilka invånarna under det första handgemänget nedkastat bränder och takpannor och där de nedstucknas blod ännu simmade i rännstenarna, stodo i flera dagar öfverfyllda af rostiga eller halfmurknade likkistor. Håret hade på somliga lik vuxit, så att det hängde fram mellan bräderna. Några af de döda lågo balsamerade och godt bibehållna, fast bruna och hoptorkade, men ur de flesta kistorna grinade gula benrangel i hopfallna och möglade svepningar. Ängsligt kringsmygande människor läste i skymningen på kistplåtarna och igenkände stundom en nära anförvants namn, en moders eller systers. Ibland sågo de våldsmännen släpa bort de multnade lämningarna och kasta dem i floden. Ibland åter lyckades det dem att, skyddade af natten, själfva bortföra dem och nedmylla dem utanför staden. Så kunde man i mörkret möta en gammal man eller kvinna som med sina barn och tjänstepigor mödosamt kom smygande med en kista. En natt bivuakerade en svärm af våldsmän i ett af kyrkogårdarnas hörn. Huj, hvilken lust att vältra hop ett bål af sängbottnar och bolstrar och stolar och likkistgaflar och hvad hin som kunde släpas fram! Lågorna och gnistorna flammade i höjd med prästgårdens vindöga. Rundt omkring stodo kistorna uppstaplade på hvarandra, och ur en af de öfversta hade bottnen brustit, så att den inneliggande salig skattmästaren stod rak lång med allongeperuken på hufvudet och såg ut som hade han tänkt: Bitte, i hvilket sällskap har man dock fört mig? – Haha, lille far! – ropade till honom våldsmännen, medan de stekte augustiäpplen och lök vid lågorna. – Du ville allt ha något rifvande i strupen, du! Skenet af elden upplyste prästgårdens dagligkammare, och gnistorna flögo in genom de krossade rutorna. Där stod endast ett sprucket bord och en stol och på den satt prästen med pannan stödd i händerna. – Hvem vet! Kanske det kunde lyckas! – mumlade han och reste sig som hade han hittat nyckeln till en länge begrundad gåta.
Sedan Borgareoch Bonde-Stånden, hvart för sig, på behörigt sätt blifvit konstituerade, begäre de hos Konungen, medelst deputationer, deras Talmän, hvilka Konungen då förordne. Enär Landtmarskalk eller Talmän under riksdagen af sjuklighet eller andra, anmälda laga förfall hindras att föra ordet, företrädes deras ställen, hos Ridderskapet och Adeln af den främste närvarande Ledamoten, enligt Kiddarhus-ordningen, och i de öfriga Stånden af vice Talmän, hvilka likaledes, vid riksdagens början, af Konungen utnämnes. Under det Borgareoch Bonde-Stånden samlas, och innan deras Talmän förordnade äro, föres tills vidare ordet: hos Borgare-Ståndet af Hufvudstadens förste Fullmägtig, och i Bonde-Ståndet af den närvarande Ledamot, som de flesta riksmöten bivistat. Då, i händelse af underläten kallelse af Stats-Rådet, de i 10 tj nämnde vederbörande till Riksdag kalla,äge Ridderskapet och Adeln att nämna Landtmarskalk, och Borgareoch Bonde-Ståoden, hvart för sig, sina Talmän. 3:d (den föreslagna lydelsen). — af Konungen utnämnes. Under det Borgareoch Bonde-Stånden samlas, och innan deras Talmän förordnade äro, föres i dessa Stånd tillsvidare ordet af den närvarande Ledamot, som de flesta riksmöten bivistat, oc/t, i fall enahanda förhållande i detta hänseende inträffar på flere Ledamöter, af den hland desse, sorn till lefnadsåren äldst är. Då i händelse för sig, sina Talmän. 2:o — 3:o Stockholm den 13 September 1860. STOCKHOLM, tryckt hos A. L. NORMAR, 1860. Konstitutions-Utskottets Memorial M 65. Ank. till Exp.-Utsk. den 27 Sept. 1860, kl. 1 e. m. Memorial lill Rikets Ständer, med voterings-proposilion, rörande del uti Konstilulions-Utskotlels Memorial M 53 framställda förslag till ändringar i Regerings-formen och Riksdags-ordningen om Riksdags hållande hvarje år.
St. redan fattade besluten. Jag skulle derföre, för min del, önska, att alla dylika inbjudntr måtte numera åtminstone vid innevar. riksdag undvikas. Jag betviflar äfven, att det ändamål, som af Hr Oxehufvud blifvit uppgifvet såsom afsigten med nu ifrågavar. inbjudn., eller påskyndandet af riksdagsärendernas slut, derigenom kommer att vinnas. För mig synes det åtminstone, som detta slut skulle befrämjas vida mera derigenom, att StatsUtsk., ju förr dess hellre, sattes i tillfälle inkomma med förslag till sammanjemnkn. af RiksSt:ns olika beslut rörrde omförmälda ämne, äfvensom med voter:s-propos:r för den händelse, att någon sådan sammanjemnkn. icke kan äga rum. Jag hyser visserligen föga förhoppning, att R. o. Ad., som redan visat en så stor benägenhet att i denna fråga följa BondeSt:s exempel, skall ogilla den af Hr Oxehufvud nu föreslagna inbjudn., och jag skall derföre icke upptaga tiden med begäran om votering; men jag har icke kunnat underlåta att anmäla min protest emot denna likasom emot de flera andra i samma anda af R. o. Ad. gjorda inbjudnatill de öfriga RiksSt:n. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Då jag i sista plenum, när frågan om reglementet för hypotheksföreningar förevar, var hindrad att tiilstädeskomma, får jag härmed anmäla min reservation mot alla de från StatsUtsk:s förslag afvikande beslut, som då fattades, och får tillika nu förena mig i den protest, Hr Stuart afgifvit. Hr Oxehufvud, Gör. Adolph: Det förundrar mig på intet vis, att de Hrr, som så högligen stridde emot hypo - 4 Den i Maj. theksföreningars inrättande, sedan skulle steg för steg försvara deras mening. Det är ganska berömligt att blott vika för öfvermagten; men det gifves tillfällen, då allm. interesset äfven måste tagas i beräkning.
Man må ej invända att denna åt gärd blir öfverflödig, i händelse den tillämnade Riks-hypotheks-banken skulle komma 4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande Jfi 188. till stånd. Den nya inrättningen är ja afsedd till en medlare emellan långifvare och Hypotheks-föreningarne i orterna, hvadan på dessas solidité ytterst hvilar det hela och följaktligen hvarje tillgörande, i afsigt att förstärka Hypotheks-föreningarnes kredit otvifvelakligt kommer att bidraga till Riks-hypotheks-bankens anseende, samt göra dess papper begärligare. Jag anhåller derföre att få upptaga det förslag till Utskottets yttrande, hvilket vid ett tillfälle, då Utskottet var fåtaligt, föll på en röst, och innefattade tillstyrkande, att Rikets Ständer skulle genom underdånig skrifvelse anhålla, det täcktes Kongl. Majit i nåder förordna: a) att samtliga Hypotheks-föreningar i riket skola, efter hvarje qvartals-sammankomst, ingifva till Kongl. Finans-departementet balans extrakt öfver föreningens hela ställning, upprättadt i öfverensstämmelse med det formulär, Kongl. Majit behagar bestämma; b) att samma balans-extrakt upprättas i närvaro af Kongl. Majits Befallningshafvande eller dess ombud, som det äfven skall åligga inventera inneliggande lånehandlingar, obligationer och kassa; c) att de sålunda af Kongl. Majits Befallningshafvande eller dess ombud bestyrkte balans-extrakter ofördröjligen i allmänna tidningarne intagas» Häri instämde: Herr Doktor Emanuelsson, Herr Kyrkoherden Ternström, Herr Komminister Westergren, Herrar Lamberg, Rydin, Wedm och Wallenberg, samt Riksdags-fullmägtigen Georg Nyqvist från Wermlands län. Herr Tham, S. M, Herr Törnebladh, C. O., Herr Ros. .4. E., ville hafva anmärkt, att de varit frånvarande då Utskottet fattade sitt beslut i frågan. O STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1&60.
Jag vill tillåta mig att anföra ett eller annat exempel deruppå. En man, som förvärfvat sig en landtegendom, gifter sig med en flicka utan förmögenhet, som dör utan att efterlemna barn. Hennes slägtingar komma då och fråntaga honom hälften af hans egendom, till hvars förvärfvande hustrun ieke i ringaste mån bidragit. Obilligheten, ja den uppenbara orättvisan häraf springer genast i ögonen. Under den tid, jag beklädt domarekallet, har jag flere gånger varit i tillfälle att erfara, att den nu gällande giftorätten i stad gifvit anledning till sådana orättvisor, och jag måste erkänna, att jag funnit det vara i hög grad uprörande för känslan, att se detta framträdande af en död makas snikna slägtingar, med deras anspråk på en egendom, som den efterlefvande sjelf, före äktenskapet sig förvärfvat. Sådana fall hafva äfven väckt ovilja hos allmänheten och missbelåtenhet med lagen, så .att jag icke tror, att det är med rättvisan öfverensstämmande, att gifva en sådan giftorätt större utsträckling, på sätt nu är fråga. Det rätta sättet att lösa frågan är, att genom en utvidgning af testamentsrätten försätta en make i tillfälle att åt sin efterlefvande maka lemna besittningsrätten till hans egendom. Sålunda vinnes det ändamål, som måste utgöra hvarje kärleksfull makes önskan, nemligen att tillförsäkra sin efterlefvande maka orubbad besittning af boet under dess lifstid; men ieke kan man i allmänhet antaga, att en maka önskar att vid den andra makans död hälften af hans egendom skall tillfalla hennes slägtinIV. H. 11 162 Dea 11 Mars f. m. gar? Detta förhållande är likväl just en följd af gemensamhetssystemet, hvilket derföre, enl. min tanke, icke bör vidare utsträckas. Som jag icke deltagit i Utsk:s behandling af denna fråga, har jag ansett mig här böra tillkännagifva min åsigt, och får jag derföre, lika med den förste värde talaren, vördsamt anhålla om afslag å Betänk.