Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:r vilja fatta ett dylikt beslut, blefve fördelarne stora, då man med ens erhölle en solid, ändamålsenlig och prydlig byggnad; och kostnaden bärför skulle säkerligen icke upgå till så stor summa som den, hvilken nu erfordras för uplorande af byggnaden å Carl XIII:s torg, äfven om man till kostnaderne för den nya byggnaden ä Riddarholmen inberäknade hvad som åtginge till iståndsättande af RiksArkivets nuv:de bus samt Riksg:sKont:s ditflyttning. Jag anhåller vördsammast, att detta mitt yttrande måtte få åtfölja den K. Proposm till StatsUtsk. Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz: Då jag i väsendtlig mån blifvit förekommen af Gr. Anckarsvärd, Frih. Posse och Hr Hjerta, inskränker jag mig till att förena mig i hvad dessa Hrr yttrat. Frih. af Ugglas, Curt Gustaf: Jag bade icke från bör jan ämnat att begära ordet i denna fråga, men då jag börde Gr. Anckarsvärd likasom framkasta beskyllningar mot Regeringen, derföre att densamma nu inkommit med förslag till upbyggande af en ny byggnad för RiksArkivet, sedan, enl. Gr:ns uttryck, för kort tid tillbaka belt brådslörladl ett nytt hus för samma ändamål blifvit anskaffadt, bar jag ansett det vara min pligt att i R. o. Ad:ns minne återföra, att det icke var Regeringen som föreslog inköp af det hus, sorn till RiksArkiv nu begagnas, utan StatsUtsk. vid 1844 års Riksdag, hvilket, efter att hafva fått mottaga, som orden i dess Betänk, lyda, »ett köpeanbud» på detta hus, omedelbart tillstyrkte R. St:r att inköpa detsamma. Jag vågar till enhvar hemställa, om det då är rätt att i detta hänseende framkasta förebråelser mot Regeringen. Hvad nu ifrågav:de hus anbelangar, så ber jag att få fästa upmärksamheten derpå, hvilket förmodligen icke heller är någon obekant, att detsamma är af en mindre solid beskaffenhet.
Kantzow (alltså faster till kammarherren) 1825 äktade nederländske ministern baron Schimmelpenningk van der Oije. Dylika svensk-holländska förbinTROLLENÄS: STORA MATSALEN. IDUNS JULNUMMER delser hade förekommit redan på 1700-talet; så t. ex. äktade 1739 frih. Joakim v. Döben änkefru de Cheuses, född Temming, änka efter och dotter af holländska generalguvernören i Indien. Hennes förste man hade gamla franska hög-aristokratiska anor, och deras dotter äktade i styffaderns hemland generalen grefve Johan Sparre samt blef dymedels farmor åt bland andra den nu framlidne gamle excellensen och riksmarskalken samt farfars mor till första kammarens nuvarande talman. — Inom en holländsk släkt, van Lennep, om giftes också en syster till den nyssnämnde ministern K. P. von Heidenstam, faster till kammarherre O. G. v. Heidenstam. Vi ha redan nämnt, att hennes bror och brorson äktade utländska damer (engelska); modern var mäld med en syster till kammarherre v. Heidenstam h ä r i Stockholm. Tvänne andra bröder till henne äro bosatte i Orienten, en på det numera halfengelska Cypern och en i Beyrut, Syrien; båda hafva äktat engelska damer. — Ja, vi torde nu nödgas sluta, fastän vi nog måste frukta, att ämnet ingalunda är tillfredsställande auttömdt ». Att vår minister i Konstantinopel grefve Stenbock, medan han tillhörde legationen i London, där ingick äktenskap med dottern af den på sin telegrambyrå millionär vordne baron Reuter, bör väl emellertid också omnämnas, ej minst med hänsyn till det tiotal millioner (eller mera), som äktenskapet lär tillfört den urgamla svenska frälseätten. TORUP: SALONGEN. Och så hafva vi — med afsikt — sparat till sist såsom en finfin afslutning på den långa född Grandon de Hochpied och kallas ungersk grefvinna.
T vänne försök till efterapning af Bankens nya Sedlar hafva hittills egt rum, det första under hösten 1837, då tvänne till likhet med Bankens nya Sedlar efterapade Sedlar, den ena å R:dr 100 och den andra å R:dr 5oo 4 20 blifvit, på olika ställen här i staden, utprånglade, men hvilka Sedlars falska beskaffenhet upptäckts innan förste emotlagaren lemnat dem ifrån sig; och det andra försöket i Mars månad innevarande år, då åtskillige till likhet med Bankens nya Sedlar å 10 R:dr eftergjorde Sedlar blifvit, på en och samma afton, å flera olika ställen här i staden, utprånglade, men hvilka Sedlars falska beskaffenhet jemväl korrt efter utprånglingeu blifvit uppdagad. Oinförmälde efterapningsförsök hafva varit på väsendtligt olika sätt utförde, så att till de tv änne förstnämnde Sedlarne begagnats vanligt postpapper, hvarå ej mindre texten, än emblemer och hörder, samt allt, som borde motsvara konstgravuren på Bankens Sedlar af dessa valörer, varit ritadt, samt derefter transparenta märken, motsvarande vattenmärkena i Bankens Sedlar, blifvit, medelst särskild konst, anbragte i papperet, som sluteligen öfverstrukits med färg; hvaremot de efterapade Sedlarne å 10 Hulr variL sålunda förfärdigade, alt en Sedel, liknande Bankens nya Sedlar å sistnämnde valör, blifvit dels skrifven och dels graverad på sten, deraf sedermera, uti tryckpress, afdragits ett större antal exemplar, på sammanfogade blad af Silkesoch Calquerpapper, å hvilka blad transparenta märken , liknande vattenstämplarne i Bankens Sedlar, jemväl varit, genom särskild konst, anbragte. Upphofsmännen till berörde efterapningsförsök hafva blifvit, inom korrt tid, ertappade, samt befunnits vara, vid förra tillfället, en f. d.
I följe deraf har det ej heller kunnat antaga Herr; Rosenscliolds hudvudjprincip, såsom varande densamma sorn Herr von Tornes. För öfrigt, om jag ej orjgtig fattat Ridderskapets och Adelns besl ut , Be ti 20 Juli c - ro sjelfva grunderna för den nya Bevillningen redan af Ridderskapet och Adeln godkända. Herr Munch af Rosenschöld: Kerr ©refve Mörner anmärker, att grunderna för Bevilluingen äro redan bifallna. Jag har ock icke yttrat mig nu, för att vederlägga de antagna grunder, utan för att försvara mig i anledning af Utskottets anmärkning, att jag, dä grunderna förehades till pröfning, ej uppgaf några detailler: och jag tror för öfrigt, att det hade varit ordentligare, om Utskottet först inkommit med grundarna, och sedan med fördelningen. • J ’ Grefve Mörner, Carl Stellam Jäg tror att Utskottet uppfyllt sin pligt. RegeiingsFormen säger bestämdt, att BevillningsSumman skall vara fixerad, innan förslaget till grunderna och fördelningen af Bevillningsutskottet inlemnas: och Ut skottets förslag i dessa delar inkom blott två dagar sednare än StatsUtskottets förslag om BevillningsSumman var Utskottet medJeladt. Herr Munch af Rosenschöld: Jag har, varit missförstådd, om man trott mig hafy va anmärkt mot Utskottets åtgärd, såsom stridande mot ©rundlagen. Jag har blott^ yttrar, att jag kunde lika så val anmärkt' 958 Den 20 Juli e. m. emot grundeima af Bevillningen, utan att behöfva ingå i dennas detaillej,-, sqj& Utskottet härefter hlir pligtigt att utarbeta grunderna, och framlägga dem till pröfning, innan det framkommer med delaillerna., Jag har blott velat reservera mig till Protocollet emot de redan, antagna, grunder för Bevillningen. Friherre Mannerheim, Lars. August, uppläste följande:
" Gif oss i dag vart dagliga bröd, och förlat oss vara skulder s&amp; som ock vi förlate dem oss " Förlkta? Hvem? Kanske min broders bödlar? Nej! Det har jag inte sagt! Det menade jag ej! Jag ljög - hvar kula ljög s&amp; frackt - en lögn i sender .- Du falska radband - bort! Du branner mina htinder. (Kastar radbandet på bordet. Paus.) Min bror förlht. Men jag -! Nej, jag det ej förmAr! O, Gud! Kan sorgen d&amp; ej ens mitt lif förkorta? Och bönen? Ännu en förhoppning, som &amp; r borta! Jag kan ej bedja, jag, som var s&amp; from i gir, Jag kan ej 18sa mer till slut mitt Fader vAr. (E n barhufvad man i oo~dnad drdgt med de federera.des jacka, prydd med f y r a silJve9-galoner, kommer hastigt in i - fonden genom trädgdrdsgrinden, tittar ut pd gatan t i l l höger och venster, liksom för att ö.fvertyga sig om, att ingen sett honom gb. i n der, skyndar öfcer den lilla tradgården och stannar på rum mets tröskel.) Rose. Jacques Leroux. Jacques Leroux (med fldmtande röst.) E n fristad! Rose (med ett utrop af öfverraskning och förskruckelse.) Ab! Jacques Leroux. Lat mig bli kvar! Jag er besvar! J a g sprang i f r h dem nyss; er hotar ingen fara, Ty ingen skg, d i jag smög in i porten der. S&amp; vill ni gömma mig? I ' Rose (för sig.) En federerad! Har ' Hos mig! Jacques Leroux. Ja, jag I r en utaf de öfvervunnes skara. Man jagar mig som ett af skogens vilda djur, De aro efter mig som hundar, hela skocken, Om de f5 se mig, blir jag strax förr&amp;dd af rocken, D&amp; blir jag utan n&amp;d nedskjuten mot en mur.
Jag erkänner att denna stad egentligen icke har någon rättighet till något nytt anslag då föregående Ständer beviljat anslag, såsom ett bestämdt lån, med föreläggande för Cimbritshamns stad att bygga hamnen färdig inom viss lid; men vi böra påminna oss att staden eller orten, som äfven dertill kontribuerar, icke ens får fullfölja sjelfva byggnaden, för hvars fullbordande de skulle vara ansvariga. Denna byggnad står under styrelsen för vägoch vattenbyggnader, och den verkställer arbetet efter en af K. M. fastställd plan. När nu en ovanlig storm uppkom då byggnaden var till |:delar eller f:delar färdig och ref omkull hvad styrelsen för vägoch vattenbyggnader byggt Den 14 Juni f. m. 41 upp, sä är det icke stadens fel, utan den är i detta knllrifvande alldeles oskyldig. Jag vill icke heller lägga det Styrelsen till last, utan det var vär Herres skickelse, att så skulle gå, genom den storm, som samma natt ref omkull flera hamnbyggnader och äfven den vid Wisby, om jag minnes rätt. Stadens tillgångar äro så små att den omöjligt kan fortsätta hamnbyggnaden med egna medel. Staden har redan skuldsatt sig för den del af hamnbyggnaden, som är verkslälld, i förlitande på, att intraderna eller inkomsten af handeln framdeles skulle amortera den skuld, i hvilken den satt sig. Får icke staden något anslag, så är staden bankrut, och alla de medel, som blifvit använda lill denna byggnad, ligga i hafsbotlnen; ty — jag förutsätter att om ingen hjelp kommer emellan, så ramlar successivt allt hvad som är qvar och det blir aldrig någon hamn der, men de kapitaler, som äro nedlagde, de äro bortkastade. Jag tror således, i likhet med den siste värde talaren, alt det vore skäl, att först fullborda hvad man börjat innan man påbörjar några nya företag, och på grund deraf begär jag äfven återremiss af denna punkt. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Hr von Hartmansdorff har klandrat SlatsUtsk. derföre, att Utsk. lemnat bidrag till påbörjande af nya arbeten, men deremot nekat anslag till fortsättning af redan påbörjade.
Redan i beråd att sluta till fönstret och lägga sig, trodde hon sig höra fotsteg. Hon lyssnar, och snart blir hon varse en karl, efter utseendet en soldat, som stadnar under hennes fönster. Hon tordes icke luta sig framåt, af fruktan att bli sedd, men snart hör hon toner af ett instrument, — kanhända äfven af en balalajka, med flera strängar — äfven sång. Smårädd lyssnade hon på den vackra rösten; orden voro ryska, men melodin hade hon förr hört, hvar och af hvem, kunde hon likväl icke nu påminna sig. Med hvarje vers uttalades orden allt tydligare. Det var liksom sångaren velat öfvertyga sig, att ingen obehörig lyssnade i granskapet; säker derpå bibehöll han tonen, men sjöng nu tydligt och klart: «Komm fein Liebchen, komm an's Fenster, Alles still und stumm, Nur Verliebte und Gespenster Wandeln jetzt herum. Midnattstimman, granskapet med begrafningsplatsen, mörkret, och hvem vet hvilka andra känslor, drefvo Leonna att hastigt, men likväl sakta tillsluta det på glänt hållna fönstret; med en liten feberrysning skyndade hon i säng, drog täcket öfver hufvudet och somnade snart. Hon väcktes af modren, som småknotade öfver resan, dess ändamål och Petter, som väckt henne genom en bultning på dörren med anmaning åt dem att skynda sig. När Leonna var klädd gick hon till fönstret, tvekande om nattens äfventyr var dröm eller verklighet. Då såg hon Feodor och Schalinsky gå förbi; båda sågo upp och helsade. Det var således Feodor, som gifvit serenaden. Liksom jagad, skyndade hon ned, på det Petter ej måtte draga några slutsatser, om han hört något och sett dem helsa. Eftermiddagen var långt framliden när de togo in på Rönnbacka, i tanke att endast låta hästarna hvila en stund och sedan fortsätta resan, men fru Palman öfvertalade dem lätt, att stadna qvar öfver natten. Petter reste bort med skjutshäst. Far och mor togo sig en liten lur på maten; Leonna var glad att få språka med gumman Palman.
Jag-är visst ej emot att Proiocolis-lJtdragct uppläses, och får endast anmärka, det Grefve Lövenhjelm äfven, insiämf uti, hvad j3g vid aila tillfällen yrkat; att hyarje Riksdagsman äger att fritt yttra sig, Herr von Schulzenheim, David, Jag ökar ogerna de mångå Talares antal uti ett enkelt eller föga invecldadt mål; men finner mig do<;k befogad att härvid antora några ord. Bekymrade hafva utan tvifvel de, för kända Ptnninge oredor, kallade Riksens Ständer saminanträdt; pien huru bekymmersam ock ställningen vara må, sä synes det icke vara passande, att samma gång framföra en bedröflig klagan till Timonen, sorn ruan vill yttra en underdånig Tacksägelse till en Nådig och Patriotisk Öfverhet för Dess Landsfaderliga omsorg för Riket, och betyga vår glädje öfver Arf-Furstens uppnådda ålder att instiga uti Konungens Rådkammare; och detta så mycket mindre, sorn vårt betryck o,ch förvirrade Penninge ställning ingalunda härleder sig ifrån någon Regeringens misslyckade åtgärd, eller från en vanvårdad allmän Styrelse, utan tvertom förnämligast ifrån Riksens. Ständers egna finansiella misstag. Vi hade före detta, med Fenninge - verkets goda bestånd; Den 5 December. I°7 förmält afskudda oss större delen af den äldre Riksgälden, oell inlöst tvåtredjedelar af de utelöpande Riksgälds Scdjarne med da ännu kraftfulla Banco p ilningar, enär det olyckliga 1808 års Krig försänkte oss i en ny högst besvärande gäld.
Geno• formernas bristfällighet inom vårt land, inträder sällan det förhållande, alt Representanten direct kan vända sig till den Minister, som föreslagit Budgeten och hvars åliggande är, att nöjaktigt försvara behofvet, genom tillfredsställande redovisning för utgifter. —- Vid detta tillfälle inträffar ett annat förhållande, och discussionen öfver ämnet antager en fördelaktigare ställning, då Representanten här häfver att direct vända sig till StatsMinistern för Utrikes Ärenderna eller till den hans ställe företräder. Vårt Statsskick är lyckligt nog, att sällan lemna anledning för Representanten, att beklaga sig öfver egennytta vid medlens förvaltning. Men deremot synes det snart sagt omöjligt, att inom oss framtvinga den ad - Den 28 S c p t e 111 b e r f. m. 37 ministrativa kraftyttring, sorn uttrycker sig i förmågan, att, genom skattemedlens väl beräknade användande, nedsätta skattebördan, under tillvägabringande af de stora resultater, som ensamt genom verkliga Statsmanna-åsigter kunna åstadkommas. —r 7 och 11 §§. af vår Statsförfattning omgjorda visserligen de Ministeriella Ärendernas behand-r ling med hemlighetens slöja. Anslagen tillhöra dock Sländerna att bevilja, och det tillhör derföre äfven dem alt undersöka riktigheten af dessa anslags beräknande, och deras mer eller mindre ändamålsenliga an-r vändande. I alla Representant-församlingar, lemnar förhållandet med fremmande Stater ett vidsträckt fält för undersökningar och olika åsigter. Jag vill likväl vid detta till-: fälle, likasom Herr HofCancelleren, aflägsna mig i hvad möjligt är från att ingå inom politikens vidsträcktare område; jag skall söka att endast sysselsätta mig med principutvecklingar, så vidt det ligger inom min måhända alltför inskränkta förmåga att tillvägabringa. I en Stat, hvilken, som vår, tillföljd af sitt afskilda och kringflutna läge, sin bristande rikedom, och sina naturförhållanden i allmänhet, måste iakttaga en i yttersta måtto passif politik, bör man åtminstone äga den fördelen, att icke behöfva se Styrelsens politik rigtas
St. ansett, att en viss tid, af en månad i Stockholm och tre månader i landsorterna, bör utsättas, inom hvilken redan stämplade kort kunna med ny stämpel förses, emot erläggande af endast skillnaden emellan förra stämplings-afgiften och den nu föreslagne; men att, efter denna tids förlopp, äfven vid omstämpling af redan med stämpel försedda kort, hela stämpelbevillningen bör erläggas, utan något afdrag för förra kostnaden; och få icke några andra kort till salu hållas, än de som äro med ny stämpel försedde, vid ansvar, såsom för försäljning af ostämplade kort. Till förekommande af underslef och försnillning af den inkomst, som Staten genom denna stämpel-afgift bör påräkna, hafva R. St. funnit föreskrifter böra meddelas i öfverensstämmelse med följande allmänna grunder: Bih. till R. St. 1:0 att spelkort, vare sig figurerade eller ofigurerade, hvarmed spel kan öfvas, böra förses med Beviilningsoch Hallstämpel; 2:0 alt nya, genom så kallad konstgravering förfärdigade och så mycket som möjligt oefterapliga stampar, tili påtryckande af dessa stämplar, höra anskaffas; 3:o att Beviilningsoch Hallstämplarne skola på samma ort åsättas, och ortens namn derföre finnas i stämplarne anbragt; börandes Hallstämpeln aldrig påtryckas, innan Bevillningsstämpeln förut blifvit kortet åsatt; 4:o att stämplingen, på sätt Kongl. , ^.e-dningen den 3o December 1812 föreskrifver, bör verkställas i hufvuasta ^ hos Rikets Ständers RiksgäldsContor och hos Hall-Rätten, samt i landsorterne genom E. K. M:s Befallningshafvandes försorg och genom vederbörande Hall-Rätter eller Magistrater, hvarvid afgiften för bevillningsstämplingen, beräknad till 6 sk., i Stockholm insattes, för Riksgälds Contorets räkning, i R.
I den stilla, varma luften gick och kom en ångande doft, som fröken Sigrid inandades med vällust, – en doft af våt, solvarm jord och våt, späd växtlighet. Hon nådde genom byn och steg uppför backarna, – i sakta mak, ty vårluften drack sig mattande in genom alla hennes porer. Hon knäppte upp sin kappa, slängde med armarna i dåsigt välbehag, pustade högt med jämna mellanrum. Hon kände sig så domnig i alla lemmar, att hon emellanåt ej mera förnam benen inunder sig samt af och till ofrivilligt stannade, utan att hon själf visste af, när hon slutat att gå eller när hon börjat igen. Hela hennes medvetna lif var uppsuget af hennes drömmar, stod som en halft utplånad spegelbild i omedvetenhetens stilla vatten; plötsligt kom en vindil, ytan krusades, bilden grumlades, den blef till syn och eftertanke, hon förnam vipor kretsa och skria öfver hennes hufvud, och ute på åkern hojtade plöjaren åt sina dragare, medan kråkorna plockade mask i de varma, rykande jordkokorna. Och så kom åter något, hvilket utströk alltsammans ur hennes själ, bilderna och ljuden, liksom svampen utplånar krittecknen på en griffeltafla, – något fuktigt och varmt, en vällustig trötthet, en ro full med solsken. Plötsligt slog något kallt in mot hennes ansikte, – det var vinden, som kom nere från slätten, ute från hafvet. Hon stod på åsen af backen, framför henne lopp vägen utför ner på slätten, den flacka oöfverskådliga slätten med dess otaliga bydungar, pilvallar och kyrktorn, – en svart dalsänka mellan den backlinie, på hvilken hon själf befann sig, och en annan, som kullrade sig mörkblå i fonden, – hafvet. Hon tyckte, att det var vackert som ett féeri i sagan, och satte sig på en sten vid vägen. På dikeskanten växte en Bellis; hon bröt blomman och fäste den på sin klädning. Dikesvattnet rann porlande och skvalande ner utför djupet, – en entonig melodi till ett entonigt landskap.
Allt i naturen är bländande ljus, strålglans, harmoni och smekande dofter. En grupp badgäster sitter kring ett bord ute på verandan till societetshuset. » Nå, ska ' vi gå på konserten, eller hur? » frågar en ung flicka och ser på sitt ur; » tiden är i så fall inne. » » Äsch, det är mycket roligare att fara ut och ro, » svarar en ung man, klädd i sportdräkt med knäbyxor och jockeymössa, i det han kniper ihop ögonen och kisar ut öfver den i solglans lockande sjön. » Men det är synd om den stackars ' konstnären ', » infaller en äldre dam med satirisk tonvikt på det sista ordet. » F. d. eleven vid Kongl. Musikaliska Akademien, blinde violinisten Arvid Nilsson, » läser en ung dam på annonsen, som är uppspikad på verandans vägg. » Ni komma väl allesammans med på konserten? » ropar en stark, klingande kvinnoröst från planen där utanför. Det är den unga doktorinnan, vacker och elegant, som på väg från sin bostad kommer förbi societetshuset. » Nej — det är så varmt — usch, det är så vådligt tråkigt — stänga in sig i den unkna brunnskyrkan — ingen kan begära. » lyder det i korus från de på verandan församlade. Men doktorinnan är energisk. Hennes vackra ögon i kapp med hennes öfvertalande tunga förmå till sist ett tiotal personer att följa henne. En ung herre gör en vitz om att doktorinnan, som alltid är den tongifvande, naturligtvis måste ifra för konserten. Ytterligare några badgäster värfvas under vägen, och ännu några komma från olika delar af platsen och gå långsamt och motvilligt in i brunnskyrkan. Kyrkan leder sina anor tillbaka genom århundraden. Den är egentligen icke annat än en stor brunnssal, inredd till kapell, med en liten altarring kring ett förgyldt kors i den ena smala ändan af salen samt en kammarorgel på en upphöjning i den motsatta ändan. Bänkarne stå i treoch fyrdubbla rader längs efter salens långsidor. Idun Stockholm, N:r 35 (454) Prenumerationspris pr år Idun ensam _. kr. Iduns M o d e t. fjortondagsuppl. » Iduns M o d e t.
Y 45 Ytterligare i afseende å Giftorätten 7 1 128 1-2 a. a. V 45 b. v’45 b. V 45 b. V 45 i Gode man, om lag för dem ... 7 1 25 7-10 1), 44 b. ii 44 b. ti 44 b. ff 44 [ Godsegare, om förbud för dem att lägga hemman, som äro med åboer försedde, under eget b, A 44 I bruk 8 — 58 7,8 b. A 44 b. A 44 a. a. A 44 Gosselman, A., Kapiten-Löjtnant, ang:de ersätt12-14 b. v 45 b. V 45 a. V 45 18 ning ät (tess sterbhus . 4 1 118 b, V 45 100 Gottland, om dervarande skattehemmans befriande från skyldighet att underhålla Strandb. v 45 å, Y 45 b. v 45 ridare-boställen 4 2 29 12-14 å. Landtbruksskola derstädes, om anslag till. Se Räntor. „ om förändring i tiden för Kronouppbörds3,4 a. V 45 1). V 45 b. J 45 b. i 45 stämmorne derstädes * 4 2 lil 187 IS Granskning, verkställd af Rikets Ständers Revi\ sorer åren 184 i och 1843 i afseende å : J l:o Stats-Verket 1-20 I 2:o Chartre-Sigillatee-Verket 20-21 I 3:o Kongl. Mynt-Verket
Men enär Doktor Ahlberg ej, på sätt Kongl. Brefvet den 25 Juni 1818 samt Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegii i enlighet dermed utfärdade cirkulär-bref af den 11 Oktober 1819 för rättighet till lönens bibehållande såsom årlig pension föreskrifva, oafbrutet varit i Statens tjenst anställd under 30 års tid, har Kongl. Majit icke ansett sig böra Ahlberg, vid nådigt afskeds beviljande, å Rikets allmänna indragnings-stat i vanlig ordning uppföra, hvaremot, med afseende å härvid förekomna omständigheter och Doktor Ählbergs af vederbörande vitsordade nit och välförhållande under hans tjenstetid, Kongl. Majit velat föreslå Rikets Ständer, att för Ählbergs pensionerande å besagde indragmngs-stat medgifva, det må, från och med månaden näst efter den, då afsked varder honom beviljadt, Ahlberg för sin återstående lifstid åtnjuta en mot hans innehafvande provincialläkare-lön svarande pension af Sex Hundra Sextiosex Riksdaler 32 sk. Banko eller Ett Tusen Riksdaler Riksmynt årligen. De till detta ärende hörande handlingar komma att särskildt tillställas Rikets Ständers Stats-Utskott, och Kongl. Majit förbhfver Rikets Ständer med all Kongl nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. L. A. Anjou. Kongl. Maj.is Nåd. Proposition M J15. 3 Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen, i närvaro af Hans Kongl. Höghet Kronprinsen i Slats-rådet å Stockholms Slott den 22 Juni 4857. Närvarande: Tians Excellens, Herr Justitie-Statsministern Gynther, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Lagerheim, Stats-råden: Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist och Friherre af Ugglas. Slutligen uppläste