Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På denna grund, och då den ordning ock enhet i denna angelägenhet, som genom particieila upplåtelser, af. tal, förbud och förordnanden angående grus* tägten förfelas, skulle vinnas, om afseende härpå, såsom i SkjutsningsVägdelningsSnöskottningsoch andra dylika Oeconomie. och Politie-årender, allmänna regleringar upprät. tades, få Utskotten hemställa till Riksens Höglofl, Ständer, om det icke vore lämpeligt, att hos Kongl Majit i underdånighet föreslå: att KronoBetjeningen borde genast, efter härom utfärdande Författning, och sedermera hvart femte år, upprätta särskildt för hvarje Härad, eller Tingslag, ett allmänt förslag, upptagande å ena sidan alla de LandsHäradsoch öfrige allmänna eller årlig syn Underkastade vägarne i Häradet eller Tingslaget, med utsättande af hvarje Hemmans särskilda lott deraf, och, å den andra, de grushemtningsställen, hvarifrån tjenlig vägfyllnad till hvarje sådan lott skulle tagas: att dessa förslag borde, sedan de om hö»ten blifvit upprättade, före årets slut kungöra* i alla Kyrkor inom Häradet eller Tingslaget, med kallelse till så väl Jordegare som väglottsegare, hvilkas rått derunder berodde, att vid näst påföljande VinterTing deröfver höras: att Häradsrätten vid berörde Ting, egde besörja om ett sådant hörande Lagutskottet! Bctänknnden, 32g samt efter det i ett sammanhang, förhållandet sålunda blifvit undersökt, samt både jordoch väglotts-egare fått tillfälle att sig uilåia , bestämma så val rättigheten till grustägt för en hvar väglottsegare, som till hvad belopp ersättning derföre, i de fall, då antingen sjelfva grustägten eller vägsbegagnande till dess alhemtoing kunde förorsaka Jordegaren någon a'saknad eller olägenhet. borde honom tillkomma: att missnöje med HåradsRätts Beslut i sådane mål finge i vanlig Domstolsväg fullföljas, men likväl tvänne Domstolars sammanstämmande Beslut derom gå i verkställighet:, att då något
Han har sagt,-att år t8 r 1 fann man sig hafva missräknat sig på det beskattnrssystem, som år iSio antogs. Detta är oriktigt. Beräkningen var på 2 millioner. Dessa utgingo. Men man tilläde efteråt 5oo,ooo r:dr utan att öka bevilln:sprocenten , och deraf uppstod bristen. Hr Tham har vidare sagt, att systemet icke är okändt, utan af Baron Görtz infördt. Exemplet är besynnerligt valdt. Men om icke denne minister och hans Konung fått sä olyckligt slut, som de fingo, hade sådana omdömen af en person, som lika litet förstår att mäta den ena eller andra af dessa mäns förtjenster, säkerligen uteblifvit. Man har sagt, att systemet är orättvist derföre, att uppgifterna komme att blifva oriktiga, och man har åberopat förhållandet för närvar, med taxeringarna i städerna. JNTu beskattar man fartyget efter lästetal och lika, ehvad det förer silfver och guld, eller lumpor. Månne också icke delta är orättvist. Samma olikhet finnes öfverallt i det nu så beprisade systemet. Ytterligare har Hr Tham sagt, att jag, enligt mitt förslag, beräknat 10 procts bevillning, efter antagande af 3oo r:dr såsom minsta brutto-inkomst på personen. Det är nödvändigt att citera rikligt, då man upptager andras satser till vederläggning. Procenten var nemi. 3, och med en fraction för den uppgifna inkomstsumman och efter beräkning af endast 100 r:drs inkomst för personen, eller mindre än drängar allmänligen hafva, behöfde procenten beräknas till 10 för att erhålla öfver i5,000,000. Uppgiften, att andra summor i mitt förslag skulle vara oriktiga, är lika 302 Den ii Juli f. m. pålitlig. Hr Tham hade icke uraktlåtit att vid sisth riksdag sådant anmärka, om det varit förhållandet; men han aktade sig derför. Vidare är det sagdt, att allmänheten skulle söka att årligen uppgifva inkomsterna allt mindre och mindre.
Dår hu, 'strun förr cin mannen, vare dd Mor"gongafva ock död. Morgongåfva skall uf ”mannens enskilda lott i boet tagas." Derjemte har hos Välloflige BorgareStåndet, vid förehafvande af Utskottets ofvanberörde Betänkande, Herr J. Noréus anmärkt, att Utskottet underlåtit att i samma Betänkande föreslå de Lagförändringar 1 afseende på Morgongåfva och Testaments-rätf, hvilka syntes böra blifva en följd af hvad Zjog-Utsiottets Utlåtande 3N:o Il4. 45 Utskottet för öfrigt i Betänkandet tillstyrkt, hvilken anmärkning äfven blilvit , genom serskild remiss, till Utskottet öfverlemnad. Efter att hafva tagit dessa frågor i of' vervägande, får Utskottet, hvad Testaments~ rätten angår, med åberopande af de i Utskottets Utlåtande, N:o 12a, anförda skäl» hvarföre Utskottet icke i Betänkandet N:° 68 upptagit detta ämne, hänvisa till det förslag, Utskottet redan i sitt Betänkande JN;o 7a, öfver samma ämne afgifvit.
Jag har, för alt upplysa mig, i flera år, utan afbrott, följt denna strid, så vidt man kunnat det på afstånd, och tror mig hafva funnit, att efter mångfaldiga misstag derstädes, föranledda af parti-interessen eller förhastad tillämpning af dagens åsigter, man ändteligen kommit det rätta på spåren, samt alt striden upphört i anseende till grundsatserne, ehuru den fortgår i anseende till deras tillämpning. i6 Den 12 December f. m. Bet vill synas, sora man äfven här befinner sig på samma punkt. Sistlidne Riksdagsbeslut, rörande MagazinsDirectionens upphörande och de härmed gemenskap ägande åtgärderne, antyder något sådant; men jag nödgas bekänna, att vi blott befinna oss på första stegen af en Lana, på hvilken jag önskade kunna rycka oss några steg längre framåt. Det vore ytterst djerft af mig, — en djerfhet, sora mången här kunde bestraffa — om jag gjorde anspråk på större förtjenst i uppfattandet af det förslag jag går att underställa Ridderskapets och Adelns granskning, än den obetydliga, att hafva öfverflyttat en annorstädes antagen grundsats, och gifvit den någon tillämpning på vår lokal. En bland de största Statsmän jordklotet burit, Georg Canning, tillkommer äran af att hafva löst detta sammansatta Statshushållnir.gs-problem. Bet enkla i sättet återförer till minnet Columbi ägg, och mitt bemödande Skall endast inskränka sig till att visa detta grundsatsens sanna företräde, samt möjliga anländande hos oss. Hvad land t mannen i Sverige saknar, är sådane köpare till sin spannmål, sorn samla lager och hvilken, efter att hafva instuckit större summor -i dessa lager, äga samma interesse med landtroannen, att spanmålspriserne icke falla. Ty iixskrärakes span rnåls - Den ia December f. m. '7 målshandeln endast till närbelägna orters dagliga behof, och landtmannen sjelf får draga försorg om förbrukarens och minuthandlarens förseende med hvad tillfälligtvis på stället erfordras; skola ständiga fluctuationer äga rum, samt Landtmannen, i sin dubbla befattning sorn producent och minuthandlande, gäckas eller prejas.
Revisorerne hafva lemnat derhän, huruvida, i anseende till de mångahanda af Kapitenen Leyonflycht under hans arrendetid vidtagna och utförda förbättringar i fråga såväl om jordens bäddande som hemmansbyggnaderna, nämnda afskrifning ur billiglie 363 — tens synpunkt må hafva varit befogad, och sätta endast i fråga, huruvida Kanslers-embetet varit behörigt att, pa sätt som skett, öfver Universitetets tillgångar förfoga. Med anledning häraf får jag nåden upplysa, att framställningen om denna eftergift, pä anförde skäl, utgick från Konsistorium; att Universitetets förvaltande myndigheter alltid ansetts behöriga, att omedelbart ordna och besluta om de frågor, som hade sitt upphof från den eganderätt. hvarmed Universitetet innehar och besitter de till Konung Gustaf II Adolfs donation hörande s. k. akademihemman, till hvilka äfven hemmanet Stjerna N:o 3 hörer; att denna del af den ekonomiska förvaltningen vid Universitetet före tillkomsten af 1852 års nådiga statuter omedelbart tillkom och handhades af Konsistorium, utan hemställan; att, vid det dessa statuter trädde i kraft, det uti 165 § af densamma uppdrogs åt Universitetets Kansler, att sedan Konsistorium, enligt 164 g, utlåtande i saken afgifvit, pröfva, bland andra, äfven frågor »om afskrifning af hemmansräntor och arrenden»; och att den nu anmärkta åtgärden alltså, enligt mitt omdöme, fullständigt låg inom Kanslers-embetets kompetens. Frågan gällde en Universitetet från dess enskilda egendom tillfallande inkomst, och afgjordes på de i anmärkningsakten anförda materiela skäl så, som der sägs. I afseende å den af Revisorerne gjorda anmärkning angående en vid 1862 års början och slut befintlig behållning i de kassor, som tillhöra Universitetets brunnslägenhet Sätra, har Intendenten för denna inrättning, Professoren Doktor O. Glas, afgifvit infordrad förklaring, hvilken jag har nåden härjemte i underdånighet insända, tillika med de tvä remissakterna. Stockholm den 10 Januari 1865. E. A. SPARRE. (Intendentens vid Sätra Brunn förklaring.)
Af ofvannämnda Statsråds-protokoll, deruti (pag. 83—99) fullständig redogörelse lemnäs för detla förslag, inhemlas hufvudsakligen hurusom, sedan fråga blifvit af Krigs-kollegium väckt om de åtgärder, som vore att vidtaga för arreststraffets fulla tillämpning vid indelta arméen, med anledning af Kongl. Förordningen den 29 Mars 1839, angående förmanskap och extra judiciel bestraffning vid Stats-Ulskottets Utlåtande M 66. SI krigsmagten och Kongl. Maj:t, för att bringa berörda författning till verkställighet i hvad anginge detta straffs användande, då indelta arméen vore på roten förlagd, genom nådigt Cirkulär af den 17 April 1860 meddelat åtskilliga föreskrifter att i sådant afseende tillsvidare lända till efterrättelse, Kongl. Maj:t låtit infordra utlåtande af samtlige General-befälhafvare angående tillämpligheten af dessa föreskrifter, hvarvid, såsom Departements-chefen upplyst, olika åsigter uttalats; hvarefter bemälda Kollegium till Kongl. Majit inkommit med det förslag i ämnet, sora låge till grund för Kongl. Majits härutinnan nu gjorda nådiga framställning. Hvad sålunda först anginge sättet för arrestlokalers anskaffande, så hade General-befälhafvaren i lista Militär-distriktet ansett, att det inom distriktet befintliga betydliga antalet garnisonsorter lemnade lämpliga arrestlokaler för alla inom detsamma förlagda indelta regementens behof, samt att icke någon ändring i gällande föreskrifter erfordrades.
Utskottet liar i Memorialet redan motiverat de hufvudsakliga föreskrifterna i denna §. Förbudet att ånyo invälja den, hvilken vid Riksdagens slut afgå bör, bar Utskottet ansett nödigt, att förebygga anledning lill lycksökeri under utöfningen af Riksdagsmannakall i Andra Kammaren. I betraktande af den längre tid, för hvilken valet sker lill Andra Kammaren, har Utskottet ansett nödvändigt att tillåta afsägelse af sådant val. En motsatt regel skulle kunna medföra fullkomlig undergång för mången, som hedrades med dylikt förtroende. Utskottet har ock betänkt, att den, som för närvarande ser sig i stånd att [örtroendet emottaga, ofta torde vara ur stånd att på förhand beräkna möjligheten att med dess innehafvande fortfara under hela den tid, för hvilken det är gifvet; och att en sådan ovisshet torde föranleda mången att genast afsäga sig uppdraget, i fall rättigheten till sådan afsägelse inskränktes inom någon kort tid efter valet. Utskottet har derföre, just för att minska antalet af afsägelse!-, ansett sig böra lemna rättigheten dertill öppen äfven efter den tid, vid hvilken valet skett; dock att afsägelsen, sedan kallelsen antagen blifvit, icke må ske under påstående Riksdag. Anledningen till sistnämnda inskränkning är UtskoUets önskan, att så få val tili Andra Kammaren som möjligt må äga rum midt under Riksdag, då de lätteligen kunna föranleda till intriger, hvilka man i möjligaste måtto bör söka undvika. § 6i. Utskottet har i denna, likasom i följande §§, antagit, att detafTvåkammare-systemets begrepp är en följd, att hvar Kammare äger att bedöma sina ledamöters behörighet och dermed sammanhängande förhållanden. §65’ Utskottet har i denna § föreslagit några vigliga ändringar. Utskottet har, såsom redan i det föregående blifvit nämndt, antagit, att de flesta Utskotten böra bestå af ledamöter från båda Hamrarne; och Utskottet har äfven föreslagit, att nya Utskott, som finnas nödiga, böra på samma sätt bildas; men Utskottet har från allmänna regeln gjort två undantag.
Till besvarande häraf, får Utskottet anföra, att, då genom det beslut, hvarpå Herr Nordensköld grundat sin omförmälda framställning, Rikets Ständer redan bestämdt uttalat deras åsigt om behofvet att skyndsamt vidtaga de kraftigaste medel, för hämmande af de ingripande förluster, som tid efter annan vederfarits Svenska handelsrörelsen, genom godtycklig tolkning å Danska sidan af de med Sverige, rörande Sundska tull-umgäl - 14 Allm, Besv.- och Ekon.-Ulskotlets Utlåtande, N.o 137. derna ingångna tractater; oell, såsom följd af della beslut, hvilket vunnit ännu mera vigt genom Rikets Ständers jemväl gjorda förklarande, att, i allt hvad på dem ankommer, vilja understödja de kraftigaste och mest ändamålsenliga åtgärder, som från Regeringens sida kunna i sådant afseende komma att vidtagas, det numera ensamt beror på Kongl. Majlis höga bepröfvande att bestämma sättet, hvarmedelst Svenska undersåtarne kunna blifva tryggade vid helgden af de ingångna fördragen, anser Utskottet aagot vidare yttrande i ämnet af Rikets Ständer icke böra ega rum3 i följd hvaraf Herr Nordenskölds ifrågavarande motion icke eller kan till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda. Stockholm den 25 Februari 1841. Ani;, lill Eip. Utsi;, den i Man läll, 1.1. 1 c, m. Utlåtande, i anledning af väckt förslag, att Beväringsskyldig ge å Öland samt inom Norra och Södra Möre Härader af Calmar Län hädanefter må till vapen-öfningar sammanträda i Calmar stad.
Hamb. Banko, detta utvisade en kurs å vista å Hamb. B:ko af 132: 16; tilläggande Fullmäktige att jemförelsen mellan de sålunda uppkommande kurserna utfölle — 14 — $ , • olika, om till grund toges dagskurserna eller den verkliga kostnaden, som Banken vidkänts för den genom silfverindragningen realiserade valutan. § 9. Inköp af Inköp af guld från utrikes ort har, under den tid denna revisionsberättelse om guld. fattar, icke förekommit. § 10. In-och utvexDe af Fullmäktige den 21 Januari 1864 gjorda bestämmelser beträffande inoch Imgspris å ututvexlingsprisen å åtskilliga utländska silfvermynt-sorter vid förekommande frågor om ländskasilfoerjn_ ocy1 utvexling af dessa myntsorter, hafva hitintills icke blifvit förändrade. myntsorter. ° J § ii. In-och utvexDet af Fullmäktige den 19 Maj 1S64 fastställda inoch utvexlingspris å Sven Ungspriset ä ska och Holländska dukater, nemligen 8 R:dr 35 öre i det förra och 8 R:dr 50 öre, allt dukater. per (ju]iat) j <jet sednare fallet, har icke sedermera undergått någon förändring. § 12. Uppköp och I § 12 af nästlidne års revisionsberättelse är meddelad redogörelse för Bankens försäljning af vexelhandel under år 1864 till och med den 31 Augusti, då behållningen »extor, utgjorde Hb. B:ko n# 2,328,774. 9. - £ St 39,124.10.11. Under återstoden af år 1861 ökades denna behållning: Genom uppköp af vexlar » 960,617.12.— » 148,270. 16. 6. genom inlöste kuponer och utlottade, i utländskt mynt ställda obligationer » 27,718. — genom räntor å behållningarne hos Bankens utländska hus » 44,727. 6. — » 1,391. 7.10.
Hon är lika glittande glad som hon är strålande vacker denna Riquette, det ligger solsken öfver hela hennes väsen och hennes » lättsinne » består först och främst däri, att hon är lätt till sinnes, men god, hygglig och treflig i grund och botten, hvilket äfven kom bra fram i spelet utan den minsta tillsats af nordisk sentimentalitet. Denna genre är ej så förnäm, kanske ej ens så god som den högre genren, men konstnärsskapet i och för sig är värdt lika mycket. Och en så betydande talent, som fru Rundberg är i denna moderna form af subrettfacket, bör ej tvingas in på ancka områden, då försvinna lifvet och andan ur konsten, och spelet stelnar till manér. Något af ett sådant manér har jag flera gånger på senaste tidén » tyckt mig spåra i fru Rundbergs spel, nu senast äfven i en roll, som hon ganska säkert kunde hafva gjort bättre och sannare, om hon mera gripit sin figur ur lefvande lifvet och tecknat den i något djärfvare drag. Det var i k. dramatiska teaterns senaste, spelårets sista nyhet » Ett lysande parti » af herr P. Staaff. Det är nästan som om fru Rundberg trodde, att det ej passar sig att spela piga å kungl, dramatiska teatern. Det var ingen omedelbar naturskildring af en verklig Stockholmspiga, som blifvit rik och förnäm; det problemet löstes lyckligare af fru Anna Lundberg i » Kumlander » å Svenska teatern. » Ett lysande parti » upplefde åtskilliga föreställningar i likhet med samme förf: s föregående arbete » Sveas fana », i hvilket jag för min del fann vida mera hållning och handling. » Ett lysande parti » är ett stycke, som har den förtjänsten att vara skrifvet med mycken ledighet i en verkligt kvick dialog. Det ' har det felet, att handlingen är mycket uttänjd, och åskådaren behöfver ingalunda vara en så grundlig och erfaren teaterkännare som styckets förf., för att redan i första akten hafva hela utvecklingen och slutet fullt klara och färdiga. Ett annat drag, som i mitt tycke ej länder stycket till heder, åtminsfone ej höjer det i afseende på finess, framträder i Lorins " gestalt.
Angående föreslaget inköp af CanzliRådet Schoerbings afhandling om Skogs-hushållningen; om inköp af Kronans andel i uppbörden vid Södra Stäket; rörande användande af Kronans Tionde i Koppar och Jern för Flottornes behof; angående några vid Statsinkomsternes beräkning förekomne frågor; i fråga om understöd för Hamnbyggnaden i Lidköping; om öfverlåtelse till Götheborgs Fattigförsäljning af den vid Au^ ctioner å confiscerade varor utgående Fattigprocent; rörande rättighet för Bergsmän, att lösa Kronans Persedel och TiondeTackjern; angående öfverlemnande till Särskilta Utskottet af några motioner, rörande dels indragning, dels tillökning af Embeten och Tjenster; i anledning af väckt fråga om indragning af VederlagsSpannemålen* angående bidrag af Staten till Pen - Ben 30 Augusti <*.. ml eionsCassalnrattningen för Civile Embets^ och Tjensteman; om besparingarne å Embetsoch Tjenstemän.? aflöning; rörande Embetsoch TjenStemäns behof, att innan 70 år taga afsked, med oafkortad! åtnjutande af lönen; angående lin-r dring uti inqvarterings-besväret för Städerne i allmänhet, och särskilt för Götheborg , Maltnö, Warberg och Wadstena; rörande vackt fråga, om nedsättning i arrendet för Svartsjö Kungsgård; om Löfås Silfververk} angående nedsättning af Controll-stämpel-afgiften å Metaller; i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Utlåtande, rörande Riksens Ständers Revisorers Berättelse om StafsVerkets förvaltning och räkenskaper åren 181 g och 11820; om inköp af geografiska Inrättningens ChartaeVerk; om Byggningshjelpens förvandling och säkrare bestämmande; rörande förändrad disposition af räntan å Wermlands LandtvärnsGassa; om inlösen af 4 stycken casserade RiksgäldsContoirets Creditsedlar; angående anslag å Stat för en särskild ProvincialLäkare i Herjeådalen; om förändring i MötesPassevolance-afgifffen; angående utvidgad läkarevård inom Blekinge
Götheborg sände tre egna fullmäktige; Städerna af första klassen hvardera två; de af andra klassen, med rätt att ställa Iva, hvardera minst en, samt städerna af tredje klassen, äfvensom Fahlu Bergslag, hvardera En fullmäktig. Städerna af de öfriga klasserna äga att sända hvardera en fullmäktig; dock med rättighet att förena sig, två högst tre, om en person, hvilken dock måste vara till Riksdagsman vald för en af dessa städer, der han sjelf Magistrats-person eller Borgare är. 2:o. De öfriga Rikets Städer ega jemväl att sända fullmäktige af Stadens Borgare eller Magistratsperson^1. Götheborg sände tre egna fullmäktige; Städerne af första klassen hvardera två; de af andra klassen, med rätt att ställa två, hvardera minst en; och Städerna af tredje klassen hvardera en fullmäktig. Städerna af de öfriga klasserna ega att sända hvardera en fullmäktig, dock med rättighet att förena sig, två, högst tre, om en person, hvilken likväl måste vara till Riksdagsman vald för en af dessa städer, der han sjelf Magistratsperson eller Borgare är. Riksdagsfullmäktig för stad af tredje klassen må jemväl kunna tillika antaga fullmakt för en annan stad af lägre klass. 3:o. Valen skola ske inför Magistraten efter det å hvarje ort hittills öfliga valsätt, deruti likväl ändring kan ega rum, enär antingen någon stads samtlige valberättigade innevånare, eller ock en eller flere klasser bland dem, hos Konungen anhålla om fastställande af ny valordning för Staden, och Konungen, efter vederbörandes hörande, finner skäl att dertill samtycka. Då valen förrättas af Borgerskapet samfäldt och icke af Elektorer, beräknas rösterna efter hvad hvar och en af de väljande till staden skattar. Annorlunda, än genom ordentlig omröstning med slutna sedlar af Borgerskapet eller af dess utsedde Elektorer, må Riksdags-fullmäktig icke kallas. 4:o. Ingen må för Städerna till Riksdagsman utses, som icke minst tre konstitutions-Utskottels Memorial N:o 4.
Vid utskärningar uti elfvar och stora strömmar händer genom den mängd af sand och grus, som der samlas, alt fisken blifver bortskrämd, och återkommer icke förr än efter flera års förlopp, då botten blif - Den 4 Juni f. m. vit återbeväxt med gräs. Det faller af sig sjelft, att 0111 sådana fisken vid auetionen icke erhålla någon, som gör anbud på arrendet, så komma de att stå oularrenderade, och medför detta icke något annat; ty deras benämningar blifva i jordeboken qvarstående. Skulle åter för framtiden inträffa, att fisken börjar gå upp, så anmala sig strandägarne för att mottaga sådana fisken under villkor, att root frihetsår bygga de fiskeverk, som erfordras, och samma fisken återkomma då till nytta för samhället. Jag anhåller om återremiss på ifrågavar. betänkande. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag hade icke väntat alt Kammarcoliegii President skulle så ifrigt tala emot ifråga var. betänk., då jag tror mig väl känna, att en mängd af högst obetydliga Kronans fisken utgör en stor del af det besvär, som både de locala auetoriteterna och eollegierna hafva med fiskeriernas bortarrenderande. Efter hvad man kunnat finna, hafva dessa arrenden tillkommit på den tid, då de norra orterna ännu icke voro så peuplerade och odlade, som i sednare tider. Jag tror, att det isynnerhet var under Konung Johan lills tid, som Kronan till vä I lade sig en stor del af dessa fisken, och naturligtvis, alltefter som odlingen stigit i dessa trakter, så hafva äfven en mängd besvär der uppstått genom det intrång, som dessa fisken göra på äganderätten. Jemte det Utsk. funnit obilligt att utarrendera fisken, som tillhört Lapparnc, har man äfven ansett det vara orättvist, att Kronan behåller en mängd sådana fisken inom byarnes ägor, hvarigenom på dessa ägor långt mera intrång och skada sker, än dessa fisken äro värda.