Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skyddstull hör då åläggas de grofva och de medelfina kläden, men ej de fina. Således om en sådan classification skall bestämmas, hvilket jag ej vill bestrida, bör tullen blifva i R:dr, i i R:dr och 2 R:dr. Jag anser likväl Utskottets förslag bättre. Det ger skydd åt den grofva tillverkningen, hvilken sker i myckenhet, ej af Fabrikörerne, men af landtmanuen. Derföre är det största skäl att behålla tullen på den varan. På det medelfina gör tullen 331 procent och något öfver. Det fina uter må kunna införskrifvas. Det är bättre, än att få det in utan tull. Jag tycker, att man i alla fall kunde lemna åt Konungen att införa tullen efter vigt, och må det då på Konungen ankomma alt fördela denna tull, om han så behagar. llerr Munck af Rosenschöld: Då jag förklarade mig för nyttan af att försvåra införseln af sådana kläden, som allmogen kan tillvägabringa, yttrade Herr Tham, att allmogen ej tillverkar kläden, utan valmar. Den 3o October e. rn Nu hör jag honom säga, att flen tillverkar grofva kläden, och han tror nu, att en skyddstull vore nödvändig, för att förekomma, att icke grofva kläden införas. Jag får erinra, att det finnes en annan jordbi ukande klass, nemligen af Ståndspersoner eljer Possessionater, hvilka låta tillverka medelfina kläden, och den delen af vår allmoge, som jag ofta hört Herr Tham försvara , nemligen Gårdfarihandlande, sälja också mindre grofva kläden, ehuru jag ej vill påstå, att de alltid äro tillverkade här i landet. I alla fall må vi icke frukta en för låg införseltull på fina kläden, ty vi hafva correctif i Konungens rätt, alt förbjuda införseln, hvilken jag likväl hoppas, att Konungen ej skall gripa till, förrän de fabriker, hvilka derigeuom här kunna bära sig, råkat i själtåget.
Vinner det åter pluralitet inom detta hus, och derigenom blifver vår grundlag, måste hvar och en, som skänkt det sin röst, dela ansvaret med regeringen för följderna. Blifva dessa för landet olyckliga, så kan väl knappt tyngden af eder börda minskas af den omtänksamhet, hvarmed ni redan nn erkännen att förslaget lider af betydande och vådliga brister. Jag upprepar det, det är J, Mina Hrr! och regeringen, som då skolén ensamt uppbära detta dryga ansvar, och då egen J ingen rätt, att åter upptaga skaldens ord, der Frih. Gripenstedt nödgades afbryta dem. Då är det endast vi, som förkastat förslaget, hvilka ega denna sorgliga företrädesrätt att med glödande fosterlandskärlek, ännu kämpande om landets väl eller ve, utbrista: »Icke vi ha härjat fälten, ej hvälft södern upp mot norden, det hör andra makter till.» Hr af Forselles, Adam Magnus Philip: Jag ber att för några ögonblick få taga R. o. Ad:s uppmärksamhet i anspråk. Ögonblicket är för mig icke gynnsamt, då jag känner min egen oförmåga och ser, att Hrr:ne äro uttröttade af den långvariga diskussionen; men som jag icke sedan 1823 års riksdag begärt ordet, torde mitt uppträdande i dag ursäktas mig. Sednaste gången jag uppträdde här, ordade jag om stora anslag och deras följder; följderna hafva redan någorlunda visat sig. I dag begär jag ordet för att vördsamt påminna om, att detta är det vigtigaste ögonblick, hvari vårt fädernesland någonsin befunnit sig. Jag är en reformvän, så varm som någon annan, och känner af erfarenheten det närvarandes brister, men det är likasom skulle vi, hvilka varit lyckligare än något annat folk, blifvit öfvermodiga öfver vår lyckas fortfarande bestånd, och velat bygga ett splitter nytt hus på en grund af förhoppningar. Jag känner icke något land i Europa, der sådana försök blifvit Den 7 December. 381 gjorda, utan att de efterföljts af skakningar, oro och krig.
»Then som döör, förn han döör, han döör ey, när han döör» och »Hur ovist vist alt dör.» På ett annat ställe skall det taga sig lika grannt ut för ögat som för örat: »O, o-uthtaalig lust, o, gamman o-beskrivlig, O, o-begrijplig frögd, o, glädie som o-tvivlig, O, frija Hymens band, o, liuve träldoms-lahg!» Etc. Detta bruk att med bindestreck beteckna sammansättningar, hvilket sedermera bortföll men i våra dagar förändrats till en sträfvan att skrifva orden åtskills, alstrade en ny slags oratorisk prydnad. Det förekommer »vill-vall-hvälfvand siö», »sveft-vest-darrand skijn», »hiert-kvaf-ängslig pust», »tin kysk-dygd-ädla krop», »skijn-vijs-likt», ända till »svan-hvijt-snö-marmor-skiöna arm». I synnerhet var det bra om man med dylika grannlåter kunde utsmycka öfverskriften till poemen. Men lika sorgfälligt som sådant uppsöktes i och för diktionen, lika vårdslöst och inkonseqvent förfor man med språkets syntax, grammatik och stafning. Låt vara, att mycket får tillräknas Andersins slarfviga upplaga, men till räckligt åter står, som ojäfaktigt bevis på huru lättfärdigt Lucidor handskats med de språkliga formerna. Vi fästa oss ej vid de slags apostroferingar, som då voro vanliga, såsom: fogok lagar ( Lägg härtill morgon'n i bestämd artikel. På lika sätt använde man helt obesväradt i skrift en synkope, som det nu skulle anses simpelt att begagna i en konversation, t. ex.: föllian ( Då man skref ledo taf, bevisar det att man ännu ej lärt sig den rätta förkortningen och erfor ett onödigt behof att undvika hiatus. Att man stundom läser ohl ( Det måste medgifvas att Lucidor och Andersin i dylika saker fara hejdlösare fram än öfriga samtida.
I öfrigt hafva de år 1848 inköpte, i sednaste underdåniga femårsberältelsen omförmälda, 6 hingstar af Norsk race tjenstgjort såsom beskällare; och hafva under de åtta år, Länets hästafvelsförening ägt bestånd, af de föreningen tillhörige Norska och Percherons-hästar inalles 1,060 ston blifvit betäckta, af hvilka 272 föl fallit, hvilken sistnämnde siffra dock icke är fullt tillförlitlig, enär deruti inbegripes endast det anmälda antalet. För närvarande finnas inom länet: I bergslagen begagnas nästan uteslutande Norska hästar, hvilken härdiga race der funnits vara den lämpligaste, såsom bäst i stånd att bära de fatiger, de ofia påkommande tunga körslorna medföra. Öfriga ofvanomförmälda hästracer förekomma deremot hufvudsak ligast inom landslagen. Hästafveln lemnar ännu icke en emot Länets behof svarande produkt, och remonteringen vid de inom Länet förlagda afdelningar af Lif-Regementets Hussar-Korps måste ofta verkställas med hästar från andra Län, särdeles Westergöthland och Södermanland. Fårskötseln har icke åtnjutit någon särdeles omvårdnad, om man undantager en och annan större egendom. För svinafvelns förbättrande införskref år 1851, ägaren till Riseberga 2:ne stycken svinkreatur af Yorkshire-race, hvilkens afvel genom försäljning sedermera blifvit i Länet spridd. Croisering med andra racer har visat gynnsamma resultater, och berömmes Yorkshire-racen såsom särdeles förträfflig.
Så vidt Utskotten ega »ig bekant, hat jemväl, hvad karleus Slats~saiutAllm.Besv.o.Oet.Utsk.Utl. N.’o 7"* 5 5 underhåll beträffar, under de förflutna 16 åren på sådant sätt tillgått, hvaremot Rusthållaren ålegat att, för hästens framoch återmarche, på Sqvadrons-samlingsplatsen aflemna tre dagars fourrage; i hvilken hittills följ. da ordning för provianteringsoch utfodrings* sättet vid uppbrott till möten orh mönstringar 1 Utskotten anse sig icke böra någon förändring för framtiden tillstyrka, I anledning af Herr Thatns hemställan, att Trupperne måtte få göra sina möten , antingen inom den province, der de äro förlagde eller ock tourvis inom alla de provincer, som lemna bidrag till Passevolance-Cassan , hafva Utskotten skolat vördsamt förklara, att, då Mötesplatsernes utsättande, såsom af Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning allena beroende , efter Utskottens öfvertygelse, feke kan eller bör genom något Rikets Höglofiige Ständers beslut bestämmas, samt Rust. och Rotehållare böra anse sig i detta afseende tryggade genom Kongl, Maj.ts, vid slutet af den Nådiga Propositionen, yttrade försäkran, det Kongl. Majit, med fortfarande omsorg för Rustoch Rotehållare? val, ”skall begagna hvarje till; e,6 Stats-samt Allni.Besv.a.Occ.Utsk.Uti, Nia ya'; ”fälle att förena deras sanna fördel med nöd-* ,JvändigUeten af vapenöfningarne
I stallet för Utskottets i4:de punct antogs följande - Hos Kongl. Majtt anse Riksens Stander nödigt i underdånighet anhälla att förbud emot Branwinstiliwerkning icke matte fa äga rum för längre eller kertare lid utan högst wigtiga orsaker och Den 9 Julii. 1487 och da Rikets behof af Spannemal icke kan fyllas pa annat satt an genom besparing af den, som i annat fall skulle åtgå till Bränwinsbränning. Enär ett sadant förbud emot Bränwinsbränning under ett eller flera mannder af den tillärna Bränwinsdrännings-tiden blifwer ansett nödigt, kommer denna förlorade tid att stallas pa sa manga mannder, räknade fran Oktober manads början, som nödwändigheten fordrar; äswensom förbudskiden altid kommer att wara i oafbruten fortsättning, och således utan mellanikvf af tillatne eller icke tillatne Branneriterminer; hwarförutan Riksens Ständer anse nödigt hos Kongl. Majtt underdanigst anhalia, att enär Bränwinsbränning för längre eller kortare tid anses böra inställas, Kongl. Majtt täckes derom sä tidigt som möjligt är meddela allmän underrättelse, pa det hushällare mäge bliswa i tillfälle derefter ställa de härmed i sammanhang stående enskifte huöhallsanstalter. Alla de öfrige puncterna af Allmänna BeswärS, och Ekonomie-Utskottets Betänkande biföllos: Om hwilket allt de öfrige rcspective Stan. den skulle genom Utdrag af Protokollet wänligen underrättas. supra. Lx krotocollo, 6. Silverstolpe. Utdrag af protscollet, hältet hos Högloft. Ridderftopet och Adeln wid Urtima Riksdagen i Orebro den 9 Iulii 1312. S« D.8äredross a nyo de förenade Lagsamt Allmänna BeswärSoch Ekonomie - Utskottens Me - 1486 Den y Julik. morius, i anledning af dcn hes det Hederwärda Bonde-Ständet wäckta motion cm ändring i 6 Cap.
Den, som anser, att Rikets Ständer böra hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit, vid utfärdande af Författning, angående inrättning af Folkskolor, täckes vidtaga nödiga åtgärder till undanrödjande af de hinder, som nu gällande Författningar innebära för Klockareoch Skollärare-tjensters ändamålsenliga förening, voterar Ja; Den, det icke vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer Utskottens förslag om denna hemställan att förfalla. 5 mom. är gil la dt af Borgareoch Bonde-Stånden, endast med den förändring af sistnämnde Stånd, att i stället för Kyrkoherden och Kyrko-Rådet eller Skol-Styrelsen , införes Kyrko-Rådet och Skol-Styrelsen. Deremot hafva de öfrige respeclive Stånden beslutat ski 1 jagtiga föreskrifter, nemligen Ridder skåpet och Adeln: Vid Folkskol-lärarcs tillsättande skall, antingen hans befallning är med Klockare-beställning förenad eller icke, ledigheten kungöras såsom tili den senare, och Skol-Styrelsen ega bland de behörige 20 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoltens Förslag, JV.o 190. sökande å förslag uppföra 3:ne, sorn företrädesvis utmärkt sig för Gudsfruktan, sedlighet och kunskaper, hvarefter församlingens röstegande Ledamöter genom val utse den, de tjenligast finna; Preste-Ståndet : Vid tillsättande af Skol-lärare-beställning, med hvilken den af Klockare icke är förenad, skall, sedan tjensten till besättande i behörig ordning blifvit kungjord och documenterade sökande sig anmält, det åligga Skol-Styrelsen att till Lärare utse och förordna den, hvilken utmärkt sig för största skicklighet, Gudsfruktan och christelig vandel. Preste-Ståndels beslut, att Skol-Styrelsen skall icke blott föreslå , utan äfven tillsätta, Läraren, äfvensom Ridderskapets och Adelns beslut, att de liär föreskrifne iagttagelserne skola gälla äfven för tillsättning, då Lärareoch Klockare-tjensterne äro förenade, äro icke biträdde af något annat
S. D. Stats-Utskoltets förnyade yttranden uti nedannämnde återremitterade mål, nemligen: N:o 33o, om Skånska Roteringen; och N:o 335; om Revision af LästafgiftsFonden; äfvensom Lag-Utskottets N:o 197 , rörande Herr Grönhagens LagförändringsFörslag, på bordet lagde den i5 dennes, föredrogs nu å nyo och lades till handliugarne , enär Bonde-Ståndet för sin del bifallit Utskottens först afgifne Utlåtanden i samma ämnen. I i5z Prot. Utdr. d. 17 October 1823. S. D. Föredrogos och bif'ollos nedannämnde den 11 och i5 dennes på bordet lagde Utlåtanden, nemligen: Stats-Utskottets: 5ai, i anledning af 1822 års Revisions Berättelse öfver förbättringen af de till Strömrensningar anslagne medel. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets : N:o 195, om Allmänna författningars utgifvande från trycket på ett för allmänheten mera tillgängligt sätt. S. D, Företogs till afgörande, Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtanden N:o 3j5, angående en förändrad reglering af Hospitals-Inrättnin farfte i Riket, och fann härvid Bondetåndet för godt, att under åberopande af sitt bifall till sistberörde Betänkande godkänna den i sednare Utlåtandet upptagne rättelse att det bör helt och hållet ankomma på Hospitals-Djrectionerne, att efter som de med Hospitalens förmån anse förenligt antingen uppdraga Sysslomans göromål åt Bresten eller Läkaren eller tili fleras förvaltande antaga annan person. Prot. Utdr. d. 17 October 1823. n53 S. D.
Men som tre Stånds mening i frågor af förevarande beskaffenhet utgör Rikets Ständers beslut, anser Utskottet den skedda återremissen icke till vidare åtgärd föranleda; hvilket för Högvördiga Preste-Ståndet vördsamt tillkännagifves. Stockholm den 13 Mars 1863. Ank. till Exp.-Utsk. den 13 Mars 1863, kl. 2 e. m. Memorial, i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 25, öfver väckt motion om ändring i lagens stadganden angående morgongåfva. Omförmälda Betänkande, hvarigenom Utskottet afstyrkt bifall till den i ämnet väckta motion, har, på grund af gjorda anmärkningar, blifvit af Hedervärda BondeStåndet till Utskottet återremitteradt; men som detsamma, enligt hit ankomna protokollsutdrag, är vordet af de öfriga tre Riks-Stånden god kändt, och tre Stånds mening i frågor af förevarande beskaffenhet utgör Rikets Ständers beslut, anser Utskottet något vidare utlåtande i anledning af återremissen ej erfordras; hvilket^för Hedervärda Bonde-Ståndet vördsamt tillkännagifves. Stockholm den 15 Mars 1865. MA. till R. St. Prot. 1862 A 1863. 7 Sami. 1 Afd. 8 Baft. 2 r'vA.•■'i * \u"v. \v\ yimtmutvj v ,n > ■’•■/ tv*mlv. y» vnv ä-,m. »i V.vy»/.y ',v:.\•,* ■ ■-: ; . \ . ■ ■: ■■ ■■• ■ ' Stockholm, tryckt hos Sam. Rumstedt, 1863. _— _ p ^r,-TrT-—TT-r-T . i -‘4 • i—wJ ' ■•.or >finiiifc -nt (i-i.
– Tänker Karin aldrig på, hur mycket bättre det kunde ha varit? – Åjo, svarade hon. Åjo, ibland. Men för det mesta har jag ju inte haft tid till det. Men jag tror, att det var utsett, att jag inte skulle gifta mig, för hvem hade då mor min och syskonen haft för sig? Men nog har jag haft ledsamt i min da’r, och när jag sitter här i ensligheten, så grunnar jag nog ibland öfver hur det kommer till, att somliga ska’ ha så’na bekymmer. Men Anders utlägger för mig Guds ord så bra, så om han var helfärdig, så kunde han förkunna Guds ord för oss alla här, och han har fått före, att Gud har en mening med dem, som han lägger sådana kors på. Och det tycker jag, jag förstår så godt. Hon teg en stund och såg ned på sina händer, som hon höll hopknäppta i skötet. Så lyfte hon upp ögonen igen och sade stilla: – Det kom nog också för mig förr, hur mycket bättre det kunde ha varit, om jag hade fått bli gift som jag tänkte’t då. Men nu när jag är så gammal, så jag ser mina da’r bakom mig, så förstår jag nog, att som han va’, så hade han blifvit. För där trädet faller, där blir det liggande, och när inte kärleken mäktade göra honom till karl, när det behöfdes, inte hade han blifvit det sedan. – Jag är så lugn för alting nu, för snart är det slut, och när bekymmerna kommer, och vi får svälta och frysa och har ondt om kläder, så tänker jag, att det är inte långt igen. För det stundar till våren. Jag steg upp och sade farväl för att gå. Karin följde mig till grinden. – Det är en för vacker årsens tid det här. Brittsommar di kallar’t, sade Karin. Det är en välsignadt vacker höst. – Ja, det är det. Hon såg sig omkring på de färgskiftande björkbackarna och den solbelysta slätten, där grödan var afmejad, och hennes ögon glänste, nar hon tog mig i hand.
Beträffande denna förvaltning under den del af ifrågavarande tidrymd, hvarom *84* och i843 års Revisorers Berättelser handla, så får Utskottet åberopa dels samma Berättelser, jemte ofvanberörde deröfver meddelade utlåtande, dels Utskottets sedermera, under N:ris 24, 97 och 101, afgifna yttranden i anledning af vissa, uti Revisions-berättelserne förekommande och till serskild behandling hänskjutna, frågor. Dock anser sig Utskottet härvid böra erinra, att Utskottet ännu ej erhållit alla de upplysningar, som Utskottet funnit nödiga för meddelandet af dess yttrande och förslag, i afseende på Rikets Ständers vid sista Riksdag fattade och i 1843 års Revisionsberättelse, sid. 5o—53, omförmälda beslut, angående anvisandet af framlida localer för ej mindre Riksgälds-Contoret, än RiksArchivet. Bih. till R. St.
Enligheten med originalet intygar, Ex officio: J. O. Westman. — 399 - Att förestående premier blifvit till ofvannämnda lärjungar dels i Juni och dels i December 1858 utdelade, attesteras af Gustaf Arpi, ,J. G. Westman, Lärare vid Sala Elementar-läroverk. Lärare vid Sala Elementar-läiwerk. Utlånta kapitalel' utur Sala Elementar-läroverks kassor för år 1858: utur Läroverkets egna kassa: l:o ett lån å 150 R:dr R:mt, enligt revers af den 11 Februari 1854, å 5 procent* ränta; 2:o i Sala Sparbank innestående kapital, 13 R:dr 81 öre den 31 December 1857, å 4 procent; utur premieoch fattig-kassan : Ett lån å 100 R:dr R:mt, enligt revers af den 1 December 1850, å 6 procents ränta. Enligheten med Läroverkets handlingar intygar, Ex officio: J. G. Westman. Olis. A de i Sala Sparbank innestående medel, tillägges det föregående årets ränta alltid till kapitalet den 1 derpå följande Januari. Till llögvördiga Dom-kapitlet i Westerås. Ofver de af Rikets Ständers Revisorer vid Konsistor» räkenskaper för år 1858 gjorda anmärkningar, får undertecknad härmed ödmjukast afgifva följande förklaring: 1858 års räkenskap var den första, som skulle uppgöras efter de nya formulären. Dessa innehålla verkligen många ändringar och tillägg i det dittills följda sättet för räkenskapernas uppgörande. Så föreskrifves äfven att, utom den anbefallda nya hufvudredogörelsen öfver Konsistor» fonder och kassor, en ytterligare hufvudredogörelse, eller, såsom den i formuläret kallas, sammandrag af hufvudredogörelscrna för stiftets Konsistorium och elementar-läroverk, skall uppgöras och räkenskaperna biläggas. Det är detta sammandrag, som, enligt Revisorernes första anmärkning, saknas vid 1858 års räkenskap. 1859 års räkenskaper åtföljas af det anbefallda sammandraget. Föreskriften skall för framtiden iakttagas.
Hr Printzensköld: Jag måste åter upprepa, att jag finnér det högst besynnerligt, huru man här vill uppträda såsom målsmän för dem, hvilka man icke i ämnet hört. Jag är sjelf tiondegifvare till en from stiftelse, och jag får förklara, att jag icke af denna stiftelse blifvit prejad, och att jag icke önskar någon förändring i min skyldighet att erlägga tionden, samt att jag icke funnit den ringaste anledn. till missnöje med det sätt, hvarpå stiftelsen affordrat mig 256 Den 11 September f. m. densamma. Jag har mig icke bekant, hvad öfrige tiondegifvare kanna i saken tänka, men det vet jag, att, då man uppträder med påstående, att liondegifvarne äro besvärade med en mängd prejerier, man gör orätt härutinnan, och man tager sig ett målsmanskap, hvartill man icke är behörig. Gr. Sparre: Jag får, i anledn. af Hr Printzensköld» senaste yttrande, förklara, alt jag anser mig behörig, att vara målsman för mig sjelf. Jag är sjelf tiondegifvare, och då jag här yrkar upphäfvande af ett stadgande, som bland andra äfven faller mig till last, måste delta vara min rättighet, och behörigheten torde således icke skäligen kunna bestridas. Jag vill visserligen icke förneka, att ju Hr Printzensköld kan vara belåten med det arrangement, han träffat med sina tiondetagare, men säkert är att prejerier egt rum, och nä"1 gon bevisning för detta påstående anser jag öfverflödig. Hr Akerman: Då 2:ne talare, i anledn. af det utaf mig framställda exempel, yttrat tvekan, huruvida jag kunde vara behörig målsman för tiondegifvare, och huruvida man är berättigad att å deras vägnar yttra missnöje med nuvar:de uppbördssättet, innan desse tiondegifvare blifvit hörde, så anhåller jag, att få tillkännagifva, att jag icke är målsman för det ena eller andra interesset, och att jag uppfattat mitt representantkall så, att jag representerar allt, hvad jag anser vara rätt och för fäderneslandet gagneligt. Hr Printzensköld:
» » 4,50 * 2,50 600 par halfylle Diagonalbyxor » 2,75 400 » helylie-Chewiotbyxor, Norrk. » 4,50 1,000 m. korderoj dubb. br. » o,8o » 0,63 2,000 » halfylle diagonal (det starkaste byxtyg som finnes) i endast moderna mönster » 0,95 2,000 st. Stanleys-Skjortor (dessa äro de finaste och mest praktiska sommaren 1890 kommer att bjuda på i skjortväg) » 2, — 200 dussin näsdukar » 1,50 400 par Kronkorderoj-byxor - » 2,75 900 meter Kronkorderoj » 0,90 1,800 st. hemstickade Tricotkläder 3 — 6 är (ny sort) 2,50 1,100 » Imit. x:a hellinne Téservetter med röd bård och fran 2,50 200 » Hemväfda ext. i:a fållade BoråsNäsdukar coul 2,25 1,700 st. Extra fina hemstickade FlickKlädningar 3 — 6 är 3,50 Profver endast då 20 öre bifogas. lAvis för Damers Täflingsskrift.) En äkta C 5 å 1 0 k p. p r d a g kan med lätthet förtjänas genom att sälja mina starka, billiga och framför zWtpraktiska Annotationsböeker. Emedan jag sålt flere tusen, kan jag sälja dem ofantligt billigt. Insänd 70 öre, så erhålles en bok i läderband som prof. I hvarje bok finnas meteroch prisförvandlingstabeller gratis. Vid parti hög rabatt. Prisfrågor å T Amoroso, halftorrt, ett gammalt och utmärkt vin Kr.
Det minne jag hade af min lilla kusin var så tjusande, så sannt naturlig och älskligt, att jag endast med smärta kunde tänka på att få se henne förkonstlad... CLARA. Är det verkligen sannt att den Clara som nu står framför dig, något lilet påminner om den lilla? HJELM (varmt i det han fattar hennes hand). Ja, mycket! mycket! CLARA (något förvirrad). Kommer ni hit vid examen, min kusin... HJELM. Ja, jag hade tänkt det ... men, om jag inte misstar mig, så kallade vi hvarandra nyss du som förr, och jag kan inte neka till att jag tycker mera om det... CLARA (litet skälmskt). Kusin är så stor nu... HJELM (likaså). Jaså, tycker lilla kusin det? CLARA (skrattande i det hon räcker honom sin hand). Hellre än att få heta lilla, låta vi det bli vid det gamla! HJELM. Tack, min stora kusin! (afsides) Hon är förtjusande! HJELM. Jag tänkte först resa ut ... men jag har nu ändrat mig, och tror visst att jag kommer att tillbringa ferierna på landet hos min tante... CLARA (afsides). Ah! CLARA. Stannar du i Stockholm öfver sommaren? HJELM (ser på henne forskande). Såvida du, kusin Clara, tror att jag är välkommen? CLARA (undvikande). Mamma har ju alltid tyckt om dig, kusin. 51 HJELM (leende). Ja, men i sommar beror det också på någon annan ... en viss liten fröken... CLARA (enkelt). Hon skall visst inte ha' något emot att träffa sin gamle lekkamrat derute! HJELM (kysser hennes hand). Då kommer jag bestämdt! Femtonde Scenen. DOGMÉR (afsides, i det han får se handkyssningen). Hvad vill det säga? BRUUS (som också ser handkyssningen). För tusan, skulle han vara fast der? (blir varse Dogmér) Kandidaten Han ser ut som han ville lyssna ... det skall jag sätta p för! (går emot Dogmér)