Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men icke må under någon förevändning Riksens Ständer förr än å nästa riksdag propositionen till bifall upptaga. Samtycka då alla Riks-stånden sammanstämmande beslut». »Uti Riksdagsordningens 29 § skulle i 1 momentet perioden: »och förhål - les dermed, som i Regeringsformens 81 § stadgadt är», förändras till: »och för hålies dermed som i Regeringsformens 56 och 81 §§ stadgadt är». »Och då sålunda 56 och 81 §§ R. F. och 29 § R. O. serskildt komme att föreskrifva, huruledes Grundlagsförslag borde behandlas, vore de af Utskottet föreslagna tilläggen i 29 och 73 §§ R. O. icke behöfliga». Hvad nu först angår det förslag, Ridder skåpet och Adeln, som dess gemensamma tanke uppställt, afviker det från Utskottets sub N:o I framlagda förslag uti följande punkter: att 1) i afseende å de af Konstilutions-utskottct afgifna förslag, om röstning i förstärkt Utskott skulle upphöra, emedan trenne Stånds sammanstämmande beslut att antingen godkänna eller förkasta förslaget å den riksdag, under hvilken det framlägges, borde blifva afgörande, och förslaget, derest två Stånd stannat mot två, skulle förfalla; att 2) Ståndens nu i Grundlagen medgifna rätt, att antaga ett af Utskottet, efter återremiss, omarbetadt förslag med förändringar, likaså skulle upphöra; att 3) beträffande de uppå Konungens propositioner grundade förslag, sådana skulle komma att behandlas lika med andra af Utskottet framställda grundlagsändringar, dock med den skiljaktighet, att de förra, äfven i händelse de af Utskottet afstyrktcs, likväl på grund af trenne Stånds sammanstämmande beslut, skulle förblifva hvilande, och tillika med rättighet för Utskottet, mot hvad nu medgifvet är, att i dessa förslag göra ändringar; samt 4) att skäl för vägrad sanction å grundlagsförslag, som Riksstånden, för deras del, antagit, ej af Konungen behöfde meddelas.
Att man i många landsortsstäder funnit behof af sådana läroanstalter, kan man lätt öfvertyga sig om. Hr Huss har missförstått mitt förra yttrande, då han anser mig hafva sagt att undervisningen vid det här stiftade seminarium för lärarinnor är ensidig; jag ber få upplysa att jag aldrig hyst eller uttalat en sådan åsigt, men väl har jag yttrat att guvernanter, lika litet som informatorer, kunna ega förmåga att undervisa i alla de ämnen, deras elever behöfva inhemta, hvadan hvarje sådan barnanndervisning, der den ej kan medelst dyra lektioner af andra lärare förfullständigas, blir ensidig. Mitt af Hr Huss klandrade yttrande, att den nu föreslagna normal-skolans barn skulle blifva ett experimentalfält, då skolan stiftas för att uppöfva seminariets elevers undervisningsförmåga, har sitt stöd i sjelfva Utsk:s-Betänk:t, der det heter, att »för seminariets lärjungar någon öfning i mindre barns handledning blefve nödig», och längre ned »att det ej syntes omöjligt att (till dess normalskolan kommit i gång) bereda eleverna nödig öfning uti någon inom hufvudstaden befintlig flickskola». Deraf synes mig klart framgå, att seminarie-elevernas öfning är hufvudsak och desmå barnens ändamålsenliga undervisning en underordnad fråga. 84 Den 22 Augusti f. m. Hr Cederschjöld, Fredrik Angust: Den utaf Gr. af Ugglas uttalade princip, uti hvilken Hr Huss sig förenat, att nemi. qvinnan bör uppfostras i hemmet och för hemmet, är onekligen ganska riktig; och om, på sätt Gr. af Ugglas antydt, qvinnans uppfostran verkligen på så sätt utfördes, skulle jag ingalunda vara den, som förordade det af Hr Bohnstedt nu framställda förslag; men beklagligtvis öfverensstämmer det i så fall vanliga förfaringssättet icke alls med Gr. af Ugglas’ föreställningssätt. Uti åtskilliga klasser tillhör det deremot — sorgligt nog — »undantagen» att qvinnan uppfostras i hemmet, ty i stället skickas hon vanligen till någon enskild undervisningsanstalt eller dessa s. k. pensioner.
Der beliöfvas endast Secreterare och Notarier, sorn i Afdelningarna göra Secreteraretjenst och således böra vara väl lönte; men renskrifningen kan bestridas för contant betalning för hvarje ark, och det saknas icke personer, som för ett vida mindre pris, ånman hittills genom arfvoden utbetalt, vilja åtaga sig den, och lika fört skola verkställa den. Derigenom skulle tilläfventyrs fullkomlig ersättning vinnas för hvad StatsUtsk. nu sökt bespara i de öfriges arfvoden. Hvad Hr MontgomeWe yttrat mot anslag till Talmännen bestrider jag på det högsta. För min del anser jag icke passande, att Representationen icke aflöner Talmännen; de ära Ståndens förste Embetsman och pligtige att inför Konungen bevaka deras interessen , samt således berättigade till aflöning af Nationen; hvaremot det icke kan vara Nationens interesse, att de blifva aflönade af den Regerande. Jag afstyrker betänkandet och yrkar återremiss på de grunder, jag nu haft äran anföra. Den 20 Februarii e. m. 85 Gr. von Fersen, Hans: Det är på den af Friherrarne Boye och Cederström redan vidrörda punkten, angående Cancelli-betjeningen, som äfven jag önskar fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet. Nämnde talare hafva till en del förekommit mig, och jag skall således icke länge upptaga R. o. Ad:s tid. Premisserna till Utsk:s betänkande innehålla, att hufvudsakliga besparingen bör åstadkommas genom inskränkning i Cancelli-betjeningens personal. För min del skulle jag tro, att, åtminstone hvad Bevilln.Utsk. beträffar, inskränkning, emot hvad vid förra Riksdagar öfligt varit, ej kan tiga rum. Vid sisth Riksdag bestod Bevi!ln.Utsk:s Cancelli af i Secreterare, 3 Notarier och 3 Cancellister, och jag tror, att samma personal äfven nu är behöflig. StatsUtsk. nämner äfven, att vid slutet och i början af Riksdagarna någon del af betjeningen kan vara öfverflödig.
Nu häntydde allt derpå, att han under natten lemnat pelaren, och att han dukat under för någon fiende efter en våldsam kamp, af hvilken den genom regnet uppblötta marken i grannskapet af grottan bar tydliga spår. Det mystiska i tilldragelsen blef emellertid snart skingradt. Krysanteus skyndade att underrätta myndigheterna om händelsens förlopp. Kristianerna fingo veta, att det var erkehedningen, som hade mördat deras dyrkade helgon. De omständigheter, som rättfärdigade hans handlingssätt, ansågo de för diktade. De uppfylldes af ett raseri, som dämpade deras fruktan för öfverhetens svärd. När det homoiusianska presterskapet afhemtade den döde och i högtidlig procession förde det blodiga liket genom gatorna, för att bisätta det i storkyrkan, trängdes omkring båren en fanatisk massa, som gaf luft åt sin vrede i vilda hotelser mot arkonten. Athen fick samma utseende som under dagarne vid Konstantii död. Om eftermiddagen stormades det fängelse i hvilket Petros förvarades; dörrarne uppbrötos, och fången blef, mot sin egen uttalade önskan, förd af folkhopen till sitt hus, hvilket han likväl straxt derefter lemnade, för att frivilligt öfverantvarda sig i rättvisans händer. Upploppet skulle antagit ett ännu mer hotande utseende, om ej Krysanteus skyndat att qväfva det med våld. I kraft af den myndighet, som kejsaren lemnat i hans hand, öfvertog han befälet öfver den i Athen varande krigsstyrkan och använde den med skonslös stränghet. Legionärerna angrepo med fälda lansar de tumultuerande hoparne och skingrade dem. Blod utgöts på flera punkter af staden. Emot natten var lugnet återstäldt, och en mängd Kristianer, som tillfångatagits under upploppet, inspärrade i fängelserna, för att följande dagen sakföras såsom upproriska emot den kejserliga magten. Det var under sådane sorgliga förhållanden dagen inbröt, på hvilken Krysanteus skulle fira sin dotters bröllopp. Karmides och Hermione hade samvetsgrannt iakttagit de ärfda bruk och heliga handlingar, med hvilka tvenne älskandes lagliga förening firades af fäderna.
Kammar-kollegium den ■J4 Januari 1737 lörordnar, att Trysunda fiske skulle få, med landshöfdingen* lof och minne, nyttjas af sä väl Gelle stads borgerskap, hvilket sökt få fisket till skatte lösa, som andre, hvilka voro vane att nyttja fisket, och der uppbyggt hus och kyrka i hamnen; att fisket, åren 1747 och 1707, såsom kronolägenhet blifvit till den mestbjudande utarrenderadt: att Kongl. Majit den 4 November 1767 i nåder beviljat arfvingarne efter förrbemälde länsman Stenklyfts svärson, bagaren Jakob Sehlberg i Gelle, 50 års arrende af fisket, med det förbehåll, att de, som varit vane att der idka strömmingsfiske, ej betungades med drygare afgiftcr än förut; att. sedan de 50 arrendeåren år 1817 upphört, fisket blifvit pä särskilde tider för kronans räkning, såsom andra krono-lisken, utarrenderadt, och sednast frän och med år 1841. slutande med år 1855, emot ett årligt arrende af 120 tunnor strömming, samt att ifrågavarande fiske är ibland dem, sorn jemlikt Rikets Ständers beslut vid sednaste riksmöte, förklarats skola för kronans räkning bibehållas och enligt förut gällande föreskrifter utarrenderas. Detta, med hvad mera handlingarne innehålla, har Utskottet tagit i öfvervägande; och som de uti Pehr Mattssons förevarande motion framställde yrkanden redan hufvudsakligen blifvit pä sätt ofvan förmäles, i domstolsväg pröfvade och af Kongl. Majit genom Dess Högsta domstol uti Nådig dom den 20 December 1853 ogillade, samt Utskottet för sin del anser betänkligt föreslå att upphäfva verkan af berörda Nådiga dom, synnerligen som nu andra skäl icke blifvit förebragte, än de af Kongl. Majit i Nåder skärskådade, finner Utskottet sig böra till ifrågavarande motion afstyrka Rikets Ständers bifall..
Råg i allmänhet är knapp och priserne högt uppjagade, låta denna undsättnings åtgärd upphöra, skulle förorsaka ett1 kännbart lidande för den fattige, sorn en längre tid varit van att få det grofva brödet til! nedsatt värde och sannolikt ej mägtade betala denna första nödvändighetsvara efter det pris hvartill densamma utan allmänna bidrag på en gång skulle uppstiga. Fördenskull, och då härtill kommer, att MagazinsInrättningen på flere orter inom Riket uppköpt Råg af sistlidit års skörd, till skäligen modererade priser, och således derigenom ej kan komma, att vidkännas en så väsentelig förlust hädanefter, som hittills, å undsättningen till Stockholms Stad; föreslå Utskotten vördsammast, att denna undsättning må fortfara och med Maji Månads ingång ökas till 2000 Tunnor Råg 1 Månaden eller det parti, hvarmed Bagarne blifvit försträckte efter hittills bestämdt pris a 8 R:dr Banco Tunnan oriad, eller <j Riksdaler Banco Tunnan riad Råg, dock att dessa utlefvereringar från Magazins-Ihrättningens härvarande förråd aldeles upphöra med nästinstundande Augusti Månads utgång, då säd af innevarande års blifvande skörd är att förvänta. Skulle Riksens Höglofl. Ständer finna för godt bifalla hvad Utskotten nu yttrat och föreslagit, torde, såsom svar å den Nådiga Propositionen, Riksens Hoglofl. Ständer böra sådant hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla. Hock varder detta allt, jemte någre Ledamöters afgifne serskildta yttranden i ämnet, 1091 Statsoch Besviirs-Utskottens Betänkanden. Riksens Höglofl. Ständers närmare ompröfvande vördsamligen understäldt. Stockholm den 26 April igi8- På Stats-Utskottets vägnar • • _ o A Höglofl. RidderskaA Högvördige Preste - pets och Adelns Le damöters vägnar Carl De Geer. Pa Valofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar H N. Schwan. Ståndets Ledamöters vägnar C. v. Rosenstein.
Enkan eller Roten icke böra på annat sätt i dess nya betänkande inblandas, än att, då Kongl. Maj:t och Rikets Ständer funnit ett företag af sådan beskaffenhet, att arbets-coramendering bör beviljas, ersättningsfrågan inå för hvarje serskildt fall af Kongl. Maj:t afgöras, emedan det vore omöjligt för Rikets Ständer ali på förhand stadga någon bestämd ersättningsgrund för alla tillfällen, föreslagit, ati Utskottet måtte, i öfverensstämmelse med hvad inom Bonde-Ståndet redan hade blifvit yrkadt, tillstyrka en underdånig skrifvelse af innehåll: ”Att Kongl. Maj:t hädanefter, med undantag af sådana enskilda Bolag, som, i enlighet med Rikets Ständers beslut och Kongl. Maj:ts nådigst utfärdade Privilegier, serskildt blifvit tillerkända rättighet att begagna Kronans manskap till arbeten, icke måtte tillåta, att arbets-commenderingar af indelta arméen eller Båtsmanshållet beordras till arbeten hos enskilda Bolag och personer, samt att, enär, till följd af redan gifven eller framdeles af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer gemensamt tillerkänd rättighet, sådana arbetscommenderingar af enskilde, Bolag begagnas, Kongl. Maj;t täcktes låta föranstalta, att sådana öfverenskommelser med dessa Bolag Ja Allm. Besv. o. Otc. Uttk, Uti. N.o 171J träffas, angående ersättningar till karl, rotey eller efterlefvande maka och barn, i de fall,' då Soldat eller Båtsman under arbetet till lif eller lem skadas, som äro billiga, och för hvarje fall tillämplige 5:o af Herr Wirgin, Arfved \ som yrkat på serskilda beklädriads-slitningspenningar för Arbetscommenderingar, hvilka bestämdt borde skiljas från den andra aflöning gen, så att Soldaten tydligen kunde fatta ■ att han af sådana slitningspenningar vore i åtnjutande. Inom Bonde-Ståndet äro åter anmärkBingarne af Anders Danielsson från Elfsborgs , Casper Wijkman från Upsala och 2Wils Pehrson från Södermanlands
För » Platssökande » o. » Lediga platser25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Lindhé. varfvetochbyggdeskeppsdockan i samma stad. Han var en rikt begåfvad och sangvinisk natur. Hennes mor, Ulrika Fredrika Palm, var en kvinna af hjärta och det Ulligaste sinne, tygladt dock af gudsfruktan och klart praktiskt förstånd — en husmoder, mor och maka efter ordspråksbokens höga lära. Vilma växte i detta hem upp jämte tre syskon, alla rikt begåfvade. En af dem är den bekante kemisten professor Olof Hammarsten i Upsala. En annan broder, kyrkoherden Fredrik Hammarsten, är ock numera mycket känd genom sina » Dagliga betraktelser ». Under kärleksfullt hägn förflöto hennes barndomsår i lycka och sol. Det hem, som var hennes, kunde ock betecknas som idealet för ett kristligt, godt och gladt hem. Hon jublade, dansade och trallade dagen igenom. Ännu vid tjuguett år skref om henne Fjalar: Ett glädjens budskap hörs du jämt uppå din visa tralla, från läppen dansar skämt på skämt och vederkvicker alla. Barndomshemmet har tryckt sin prägel på hela p. hennes lif — burit henne fram genom sorg och bekymmer och genom dem alla bevarat en själsfriskhet, ett jämnt och gladt lynne, som väl kan böjas af sorgen, men beständigt springer upp igen likt stålfjädern. Den unga flickan sattes i en god skola och lärde, hvad man fick lära i en sådan vid den tidpunkt, då naturlära och literaturhistoria voro okända ämnen. Uppsatser på modersmålet hörde dock redan då till skolplanen, och Vilmas alster beundrades — hemma. För ritning hade hon ock stora anlag, hvilka nu för tiden ej skulle ha förbisetts, men som då lemnades utan egentlig utbildning. I hennes ljusa barndomshem rådde dock äfven ett strängt allvar. Romaner voro förbjudna, och lydnaden för föräldrarnes bud var så stor, att ej ens den tanken kunde uppstå att läsa i smyg. Modern läste däremot högt ur goda böcker, när lexorna voro slutade.
Midt under hennes mest ansträngda arbete för priset, hvilket det nu hade blifvit en hederssak för henne att vinna, då alla hennes matematiska vänner visste att hon arbetade därpå, skulle det nya uppslag i hennes personliga lif komma, som hon så länge önskat. Hon lefde under de sista månaderna före afhandlingens insändande i en fruktansvärd slitning mellan de olika kraf som kvinnan och vetenskapsidkerskan ställde på henne. Fysiskt slet hon formligen ut sig genom att arbeta nästan uteslutande om nätterna. Andligen sönderslets hon äfven af denna splittring mellan sin naturs djupaste kraf, den att fullborda en intellektuell uppgift och den att ägna sig helt åt den nya mäktiga känsla, som behärskade henne. Det är denna konflikt, som väl till en viss grad måste drabba alla kvinnor, som ägna sig åt en individuell produktiv verksamhet, och det är kanske den starkaste invändning, som kan göras mot att utveckla detta slags anlag hos kvinnan, att de sätta henne ur stånd att uppgå så helt i ett kärleksförhållande, som hvarje man önskar af sin hustru eller sin älskarinna. För Sonja var det i detta fall en oändlig pina att känna att hennes arbete ställde sig emellan henne och den man, hon skulle velat uteslutande ägna alla sina tankar. Hon kände dunkelt, utan att det blef uttaladt mellan dem, att han afkylts af att se henne, just vid den tidpunkt då den starkaste sympati drog dem till hvarandra, så starkt upptagen af en sträfvan, som för honom kanske tedde sig som en fåfängans sträfvan efter ära och utmärkelse – och efter det slags ära, som icke i en mans ögon gör en kvinna eftersträfvansvärd. En sångerska eller skådespelerska, som öfverhöljes med lagerkransar, finner ofta genom dessa triumfer vägen till en mans hjärta – detta var Sonjas egen reflexion – likaledes en vacker kvinna, som för sin skönhet blir beundrad i en salong. Men en kvinna, som studerar sig till röda ögon och veck i pannan för att vinna ett pris i en vetenskapsakademi, hvad ligger väl däri, som kan fängsla mannens fantasi! Och hon sade sig med bitterhet, att hon handlade oförsvarligt, då hon icke offrade sin fåfänga och sin äregirighet i detta ögonblick för att vinna det, som i alla fall betydde så mycket mer för henne än alla världens framgångar. Och dock kunde hon icke göra det.
Att uti sådane frågor besluta, dem oförändrade eller med förändringar och rättelser antaga eller förkasta, det är således Ståndens rätt; men denna rättighet blefve i märklig måtto inskränkt, om Stånden ej finge utöfva den annorlunda, än till ett blott gillande eller förkastande af Constitutions-Utskottets förslag utan all förändring, och de föreslagne tvänne återförvisningar skulle dessutom medföra ett särdeles hinder och uppehåll uti Ståndens definitiva beslut. I följd häraf och då jag för min del anser alla förändringar eller förklaringar öfver Grundlagen betänklige, utom i de fall 81 § i Regerings-Formen omnämner, att de nemligen finnas högst nödige och nyttige, hvilket, som mig förekommer, här icke inträffar, föranlåtes äfven jag att styrka till afslag på Betänkandet, och att 56 § af Regerings-Formen, såsom tydelig och klar, måtte få förblifva oförändrad. Herr Borgmästaren Kjellander: Grunden för Högloft. Constitutions-Utskottets Betänkande och förslag till en ny Lag för behandlingen af frågor rörande Grundlagen och deras afgörande synes vara hämtad från den förmodan, att, om Riksens Ständer ägde begagna den i 56 § dem tillagde rättighet vid en frågas föredragning andra gången i Riksens Ständers Plena, att med förändringar eller tillsatser antaga Utskottets Betänkande, kunde lätteligen ett af Utskottet förberedt förslag igenom en sådan förändring erhålla en ny och oväntad rigtning, hvilken för Grundlagens bestånd kunde blifva vådelig och snart nog skulle till intet göra de uti 81, 82 och 84 §§ till erhållande af en med mera mognad förberedd granskning innefattade stadganden. Lika litet jag för min del inser, att förändringar och tillsatser i Utskottets Betänkanden skulle möjligen förorsaka rubbning i Grundlagens esprit, derföre att de af Riksens Ständer väckas och beslutas, lika litet inser 446 Riksdagen 1812. jag skälen, hvarföre Riksens Ständer mera än deras Ombud i Utskottet skulle vara blottstälde för misstag, eller att deras omdömen och beslut snarare kunde blifva vådlige för Grundlagens bestånd.
Skuld till Banken, vid 1823 års slut, inberäknade' ett Lån till Tackjerns Bergslagerne B:co R:dr 5,200,000 RiksgäldsContoirets Skuld till Banken, vid samma tid förslagsvis beräknad till (sannolikt för lågt) 5,300,000 Magazins-Directionens Discont Skuld till Banken D:o D:o 1,800,000 ManufacturDiscontens Creditif 1,000,000 JernContoirets D.o 600,000 OdlingsLånen, förslagsvis vid 1823 års slut upptagne till 600,000 Hjelmare Canals Byggnads-bi* träde 2 00,000 Södertelje Canals D;0 D:o 100,000 Götheborgs Stads Lånebiträde 200,000 Uddevalla Kyrkas, Kalmaroch Skara Consistoriers af Banken beviljade Lån 66,666* (Räntebärande i2,o66,666| R:dr) MagazinsDirectionens Skuld för uppköp af Spanmål och myntbara metaller, förmodadt vid 1823 års slut utgöra 300,000 Transport 12,366,666! Götha CanalBoIags' Skuld vid samma tid 2,700,000 StrömrensningsComiténs D:o D:o 500,000 (Icke räntebärande 3,500,000 R:dr) Öfverskott å Bankens vinst för år 1823, sedan anslagen till Götha Canal och Strömrensningen utgått, ett öfverskott, som till Götha Canal eller andra nyttiga företag kan använ-i das, förslagsvis 333»333f Summa B:co R:dr 14,900,000 Tillökning. Nominalcapital (högt upptaget) för ett lån af 3,000,000 R:dr Silfver R:dr 4,180,000 B:co R:dr 9,450,000 Fonderad RiksgäldsContoirets
Men så kom slaget. Hon rymde ifrån honom med en rysk grefve — en diplomat, gammal och ful. Det var vid jultiden — du fick ingen julgran den gången, stackars liten. Kurt reste efter — det var en lång, isande kall ångbåtsresa, och den knäckte honom — men sorgen hade väl knäckt honom förut. Han fann henne, men hon ville inte följa honom. Han fick vända om hem ensam. Då grefven öfvergaf henne, kom hon i förlä- genhet, och då skref hon till Kurt efter pengar. Han skickade henne allt hvad han hade, och se ' n kunde han inte göra mera för henne, och derför dog han. Men hon lefde ett gladt lif i Petersburg, så länge det varade. Hon skall till och med ha varit frilla åt en kejserlig prins — ja, det har stått att läsa i tidningarna. Men nu är hon död — i elände, andligt och kroppsligt. Hon ligger inte begrafven i Karlsbad, som du har trott; der har hon aldrig varit — hon ligger på fattigkyrkogården i Riga, der hon passade upp på en sjömanskrog sista året hon lefde. » Henrika stod en lång stund vid fönstret och stirrade ut på den mörka himlen, men så vände hon sig om — det var så tyst — hade flickan svimmat? Nej, hon hade rest sig upp och stod vid bordet, blek, med nedslagna ögon och en nervös rynkning i mungiporna. Porträttet tryckte hon fortfarande krampaktigt intill sig med ena handen. Henrika gick ett par steg emot henne och ville säga något, men då sträckte Ingrid afvärjande ut handen emot henne, stod en stund, tyst som förut, och gick derefter långsamt ut. Icke ett ord, icke en tår. Henrika hörde henne sakta stänga dörren till sitt rum. (Forts.) 4 ^ - Läkareråd. Ldli. Ottiliana. H. T. Moder. 2) D e göra hvarken nytta eller skada. Mathilde 18. till M a r y i n: r 3. Teresina. Elsa. i n:r 15. Arbetare. Säkrast o e h fortast lyckas aflägsnandet p å operativ v ä g. Fru Seda, Strand. Detta v o r e önskvärdt. Ella. H. E. i n: r 1 2. Only.
I anledning af hvad Herr Lagerheim anfört om Enskiftesoch Fyllerimål m. fl får jag anmärka, att Enskiftes-mål äro ceconomiska ärender, hvilka icke innefatta 352 jDen 17 April. e, m. Rättegångsmål, ty frågan är icke om hurti stor loit hvar och en delägare i by innehaf» ver, utan hvilka ägor han på dess del bör bekomma. Fyllerimål, hvilka så väl af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, som UnderDomsto. larne handteras, äro åter Policemål, hvilka nödvändigheten fordrat att till en del undandraga Domaremagtens åtgärd. Afdömandet af verkliga Rättegångstvister finnes icke Konungens Befallningshafvande uppdragen. I öfrigt får jag blott anmärka, att det icke måtte vara Domares särskildta tankar om Författningens innehåll, utan sjelfva dess otydlighet, som skall fordra en förklaring, och det är denna, som jag nu mera icke anser äga rum. Herr Landt Mar sk alben gjorde proposition till bifall å LagUtskottets Betänkande, hvilken med Jn och Nej besvarades. Den af Herr LandtMarskalken härefter gjorda proposition om återremiss till Lagutskottet, besvarades likaledes med gfa och Nej. Fri herri: von Strokirch, Henning Adolph: Här förekomma tvänne frågor: Konungens Befallningshafvandes rätt att i Utsökningsmål afhöra vittnen, och löpande förskrifningars fortfarande egenskap. Hvad det förra angår, så })3r Lagstiftaren visligen stadgat gränsen emellan lagskipande och verkställande magternas verkningskrets: Härigenom äro medborgares rättigheter närmast förvarade, och en sammanblandning skulle, after min tanka, alltid medföra ii. Den 17 April. e. ni. 353 medföra menligå följder. Att utan sammaru hang lappa vår gamla Vördnadsvärda Lag, Skulle både -Vanställa och misshandla densamma. Hvad åter beträffar egenskapen af lönande förskrifningar, så finner jag för min del alldeles ingen otydlighet uti den åberopade 1798 års Kongl. Förordningen.