Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stockholm den 12 November 1862, Hobert Ditzinger JW St. Af Herr EkerotI öm inskränkning af deri lagliga edgången, revision af gällande edsformulär er och afskaffande af edsförpligtelser i läkareattester. Den med lifvets dagliga förhållanden någorlunda hemmastadde, har det troligen icke undgått bibehållandet af vissa bruk eller rättare sagdt missbruk, som mindre vjU passa eller äro förenliga med vårt århundrades civilisation, hvarföre desse, troligen af glömska ännu qvarstående, oegentligheter böra afskaffas. Med skäl hör man ofta klandras den benägenhet för svordomar, som begagnas äfven af de bland samhällets individer, hos hvilka man skulle fordra, att den grad af bildning, de innehafva, borde värna dem från ett dylikt missbruk. Men, utan att vidare orda om detta oskick, vill jag påpeka ett annat missbruk, som ännu i lag finnes tillåtet, nemligen de såkallade lofliga ederna, hvilka i tid och otid vid våra domstolar och embetsverk ofta flera gånger aflägga* vid befordringar i samma embete; och hvad kan vara mera sårande för en samvetsgrann tjensteman, än att idkeligen upprepa denna trooch huldhetsed han ena gången efter den andra vid förefallande tjensteombyte måste aflägga. Och hvad Läkaren särskildt beträffar, synes det gränsa till det löjliga, att vid afgifvandet af Läkarebetyg, ofta öfver en småsak, behöfva bi - Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JVd 18. 35 foga sitt utlåtande med »så sannt mig Gud hjelpe till lif och själ», likasom om han, vid hvarje gång ett betyg skall afgifvas, offentligen måste delgifva sin försäkran, att den en gång aflagda Embetseden icke gör tillfyllest. Mycket kunde vara att härutinnan tillägga, men det redan anförda torde af livar och en vid närmare eftersinnande anses tillräckligt för att tillåta mig föreslå:
Utlåtande N:o 68, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, i fråga örn förre landskainereraren kammarrätts-rådet G. Sylvan ders underdåniga ansökning om eftergift af ett honom till ersättning ådömdt belopp; Dito N:o 70, i anledning af väckt motion om indragning af kronoinspektors-ljensten i Avesta; Dito N:o 71, i anledning af vackt motion, att ett eller två kronohemman må åt hvarje församling upplåtas till beredande af bostad åt skol-lärare samt uppförande af fattighusbyggnad; Dito N:o 76, angående godtgörande af förskottsvis utbetaldta understöd, i anledning af den sistlidne år i Christianstad timade eldsvåda; Dito N:o 77, i anledning af väckt motion, angående penningedepositioners införande i stället för förut bruklige kautioner för vissa tjensler och arrenden. Ifl A. till R. St. Prot. 18 4 T & 1848. 9 Sami. 29 226 Prot.-utdrag den 28 Februari i848, Banko-utskottets Utlåtande N:o 23, öfver väckt fråga om bestämmande af preskriptionstid för inlösen af åtskillige låne-banko-obligationer; Dito N:o 27, i anledning af handlanden A. P. Renströms ansökning om eftergift af straff-ränta å ett i handelsoch närings-diskonten upptaget lån; Dito N:o 28, i anledning af förre fastighets-egaren P. IV. Håkansons ansökning om eftergift af ränta å lån från banko-diskonten; Dito N:o 29, i anledning af väckt motion om eftergift af öfverränta för tvenne, emot numera afledne stads-läkaren J. A. Falks borgen, upptagne diskont-lån; Dito N:o 30, i anledning af juveleraren J. Nilssons ansökning om eftergift af upplupen öfverränta å ett lån i banko-diskonten. S. D.
L'tsk:ns Betänkande, A:o 22. i så linde Kongl. Maj:t, genom nådigt beslut den a3 Februari 1844» förklarat, bland annat, alt Kongl. Majit icke kunde bifalla utfärdandet af en sådan kungörelse, hvarom Rikets Ständer anhållit, men att Kongl. Majit vid nästinfallande riksmöte ville, vid öfverlemnandet lill Rikets Ständer af Hallands läns roteringsverk, i sammanhang dermed, gifva Rikets Ständer dels en fullständig utredning al förhållandet med de utsockne frälsehemmanens skyldighet att draga ständig rotering, dels nådig proposition om lindring i hemmanens båtsmanshåll. Härefter och sedan såväl Förvailnigen af Sjöärendena som Kammarkollegium blifvit i ämnet hörde, har vid innevarande riksdag Kongl. Majit, genom nådig proposition den 18 Nuv. sistlidet år (nio 2q\ sorn blifvit dels till Stats-, samt dels till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskotten remitterad, jemte öfverlemnande af det för nva roteringar i Halland upprättade roteringsverk, fin klarat, alt Kongl. Majit för Sin del, i öfverensstämmelse med Kongl brefvet den a3 Febi'.
R:dr för att, utan all inblandning med iörslags-anslaget till fångars värd och underhåll, af Fångvårds-slvrelsen handhafvas och redovisas. Den ifrågasatta öfverflyltningen ifrån 7:de till 2:dra Hufvud-titeln af det för oinförmälda ändamål afsedda anslag finna jemväl Rikets Ständer vara lämplig, helst, alltsedan vården och underhållet af alla både äldre och nyare länsoch kronohäkte!) af Fångvårds-slyrelsen öfvertogos, något annat bestyr dermed icke tillkommit det under Finansdepartementet lydande embets-verk, åt hvilket vården om Kronans hus och byggnader i allmänhet är uppdragen, än att det hittills anvisade beloppet af della verk årligen till Fångvårds-styreiscns disposition anordnats; och hafva Rikcls Ständer alltså bifallit hvad E. K. M:t härutinnan föreslagit, äfvensom Rikets Ständer, då upplyst är, alt nuvarande anslags-summa icke på långt när motsvarar det verkliga behofvel, samt den begärda förhöjningen grundar sig på en inom vederbörande embets-verk uppgjord kalkyl öfver utgifterna, äfven i denna del bifallit E. K. Ällis Nådiga förslag, hvadan det för ifrågavarande föremål afsedda anslag blifvit ökadt till 13,500 R:dr, att såsom ett reservationsanslag å riks-slaten uppföras. lö:o Uti Rikets Sländers år 1855 församlade Revisorers berättelse om granskning afstals-verkets räkenskaper m. m har i afseende å en skuld, hvaruti Fångvårds-styrel sen hällar hos Stals-kontoret och hvilken skuld vid 1853 års utgång utgjorde 131,268
Man liar försäkrat oss vidt och bredt, att kostnaderne för si 1 frets hitförsel stiga till 3 procent. Och det mäste väl säkerligen kosta lika mycket alt skicka penuingarne tillbaka igen; allt till ytterligare kostnad för landet. Man kan visserligen invända, att återbetalningen kari ske genom vexlar; men vexeiköp äro äfven, förknippade med utgifter; och måhända skulle vexlar ej alltid kunna fås utan alt stegra kursen. Hvad slutligen beträffar det af andra talare redan upptagna yttrande om vår Representation, så torde de, som äro mest angelägne om lån, vara bäst belåtne med Representationens bibehållande, emedan lånen under en annan Representation torde hafva uteblifvit. Herr Rosenblad: Jag får blott anhålla, att den af mig föreslagne proposition måtte blifva framställd. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att rabatten eller mellangift och provision för lånets anskaffande, jemte kostnaden för si 1 frets fria lefvererande i Banken, antingen transport och assurance m. m. af långifvaren, eller af RiksgäldsContoiret, besörjes, ej mätte öfverstiga åtta procent. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Flans Excellence gjorde pro - Den 3 Mars e. m. 211 position derå, att rabatten eller mellangift och provision, för lånets anskaffande, jemte kostnaden för silfrets fria lefvererande j Banken, antingen transport och assurance m. m. af långifvaren eller af RiksgäldsContoir etbesörjes, ej måtte öfverstiga fem procent. Ropades äfven Ja och Nej; hvarjemte votering begärdes. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde följande voterings-proposilion: Ben som bifaller, att tredje Punkten i StatsUtskoltets under N:o 4*4 afgifne senare Utlåtande, angående sältet lör upptagandet af det lån Rikets Ständer, genom bifall till Utskottets Betänkande N:o 382, beslutat, må lyda sålunda:
Hon ingick 1852 äk Falsbenen föllo flickorna ur handen. kom honom till del gällde nog lika mycket den tenskap med boktryckaren, sedermera hufvudre» Där sitta de j u, de små ' pyttorna ', som lyckliga utgången af detta prof som hans förträffdaktören af » Dagens Nyheter » Axel Rudolf liga invigningskantat från utställningen, hvilken farbror brukar säga! » ropade Gösta så varmff * Mauritz Wall, hvilken som bekant afled 1893. afslutade programmet. Denna kantat gjorde sig och så ifrigt, att han tog andan från Disa. Under de senaste åren har änkefru Wall varit i konsertsalen ock betydligt bättre gällande än mycket sjuklig. ute på utställningen. Önskvärdt hade dock varit » Och arbetat ha de gjort, de små otteFru Wall sörjes närmast af döttrar och barnom kören uppträdt något manstarkare. Kantafåglarna, medan vi andra ha roat o s s! barn samt en syster, den sista ättlingen af släkten har många rent af glänsande ställen att uppFast roligt, det var det då långt ifrån, för ten Löwenström. visa, särskildt inledningskören, den andra kören det bästa fattades j u, ni små styggor. med sin briljanta orkestrering, det vackra sopranMen nu ska vi ha ersättning för kotiljonFrölzen Chauvin och advokateden. Apelsolot samt slutkören. lationsdomstolens i Paiis första afdelning har nu Konserten inleddes med en konsert-uvertyr ger och polkor och — Orkester, första gifvit sitt utlåtande rörande frågan, huruvida af Beethoven, hvarpå följde Agamemnons bekanta valsen! T j o h e j! ! » juris doktor fröken Chauvin skulle hafva rätt att Och innan flickorna hunnit blinka, hade aflägga advokateden. Utlåtandet var, såsom vänrecitativ och aria ur andra akten i Glucks opera tades, nekande och motiverades i en lång skrif» Iphigenia i Aulis », högst förträffligt föredragen Gösta och Sven svingat hvar sin öfver af hr Lundqvist.
Man benämner icke orätt de jernvägar, som öfverdraga ett land för nät, då en af dessa vägar lik maskar i ett nät icke kan vidröras utan att en ryckning kännes i alla de öfriga; men i vårt land, der vi äro så fattiga på jernvägar, der rörer sig äfven frågan om de andra slags kommunikationsmedel, som vi hittils hafva begagnat, nemi. om dem, som finnas i de kanaler vi gräfvit i för ening med våra segelbara insjöar och floder. K. M:s nåd. propos. om jernvägarne omnämner genast de hufvudpunkter eller städer, som anses i främsta rummet böra genom jernväg sammanbindas, då det heter: ”Sedau ä sistförlidne Riksdag R. St. fattat beslut om statsgaranti till befrämjande af en jernvägsanläggning, att genom ett aktiebolags försorg utföras mellan sjöarne Målaren och Wenern, för befordrande af en hastigare förbindelse mellan rikets tvänne största städer, Stockholm och Götheborg, har, inom de flesta delar af riket, der förbättrade kommunikalionsanslalter visat sig nyttiga och behöfliga, hågen blifvit allmänligen väckt och allt mera lifvad för åstadkommande af jernvägar.” Sä till vida är det klart, att K. M., såsom vid förra'Riksdagen, äfven nu fäster R. Slirs upmärksamhet på den nytta, som åstadkommes, icke just att börja med genom jernvägars anläggande i en rak fortsatt sträckning mellan städerna, ulan såsom det heter genom sjöarne Mälarens och Wenerns förenande. Vidare heter det: ”Det är obestridligt, att lätta och beqväma fortskaffningsmedel gifva åt näringarna ökadt lif och en mångsidigare utveckling; och ulan fullkomligare kommunikalionsanslalter, sådane de numera finnas nästan öfver allt i den öfriga civiliserade verlden, är det sannolikt, att Sveriges industri, för så vidt dess alster och tillverkningar måste ingå i täflan med andra länders, skall vid denna konkurrens hafva betydande svårigheter att bekämpa.” Lätta och beqväma fortskaffningsmedel säges här. Det synes således, som för landets industri, K.
För bedömandet af de anmärkningsaiiledningar, hvilka finnas besvarade uti Memorialet N:o 15, synes ConslitutionsUtskottet sakna den högre åsigt af Statens yttre angelägenheter, hvilka påkalla samma controllerande uppmärksamhet af ett ConstitutionsUtskott, som någonsin de inre, Sveriges förhållande till Norrige gör det till en pligt för vår representation, att noga tillse, huru de förenade Rikenas gemensamma Styrelse vårdar sig om det band, som väl ännu sammanhåller, men som fastare bör Den 17 J111 i i e. m. bör sammanknyta, de båda förenade BrödraFolkens gemensamma interessen, bevarade uti de ömsesidigt besvurna lagar, sorn på båda sidor om fjellen borde lika kraftigt trygga folket mot våld och godtycket. Då Konungen, omgifven af sitt Svenska StatsRåd, regerar i sin Norska Hufvudstad, och från desse Svenske Rådgifvare synas utgå sådane rådslag, som, rörande Norriges angelägenheter, likväl äga ett afgjordt inflytande på Sveriges, borde ConstitutionsUtskottet upptaga hvarje anledning, som kunde gifva en önskad upplysning öfver desse Rådgifvares känsla för den ingångne föreningens helgd, uttryckt i de handlingar, som utgå från en gemensam båda Rikenas Utrikes Ministere. Hela Scandien känner orsaken till så väl Herr Brummers som Herr Knudtzons entledigande från deras innehafde tjenster, och det medborgerliga hjertat skakas våldsamt vid åtankän på den ännu verkande' samma orsak till en catastrof, der oskyldige medborgares blod flutit. Det kärt ej vara likgiltigt för Sveriges lugrt, huru långt dessa verkningar än vidare kunna sträckas, och hvad del Svenska Embetsman deri hafva. Rikets Ständer värdigt skulle jag derföre anse, att uttrycka ett ogillande afStatsMinisterns för Utrikes Ärenderna inedver33 H, ji ifia Dea 17 Julli e. m. kan till riktade förföljelser mot både Svensk och Norsk man för politiska tänkesätt, hälst desse yttrade sig blott uti hyllandet af de Grundlagar, som ömsesidigt blifvit antagne och besvurne.
Då behofvet så påkallar, föranstalta om laglig säkerhets vinnande och bibehållande i förmyndares fasta egendom för myndlings arfvemedel. 4:o Med sin uppmärksamhet följa förmyndares förvaltning af myndlings gods, äfvensom hans hushällssäll i allmänhet, för att i händelse skäliga anledmr skulle förekomma om vanvård af myudlingen och hvad honom tillhörer, eller ock om sådan försämring af förmyndarens egen ekonomiska ställning, alt osäkerhet för myndlingens gods kan vara att befara, då hos domstolen göra anmälan derom och om behofvet af annan förmyndares tillförordnande. Desse åligganden skulle, efter mitt förmenande, lämpligen kunna uppdragas åt de nyligen inrättade och valde sockennämnder, hvilka utgöras af 10 å 12 personer från särskilde trakter af socken, och för dem blifva temligen lätt utförbare, om än, emot hvad förmodas kan, nämnden inom någon socken skulle komma att bestå endast af i skrifoch räkenkonsten mindre erfarne personer af allmogen. Ett sådant communalbeslyr skulle ock utgöra ett värdigt föremål för dessa sockennämnders verksamhet, hvilken genom författningen ang:de deras bildande icke blifvit så tagen i anspråk, alt ju de, utan allt för stor uppoffring af tid och möda, kunna egna sig deråt; och med nit, omtanka och urskiljning fullgjordt, skulle det utan tvifvel verksamt bidraga, att pä ett enkelt och naturligt sätt trygga de omyndige frän förluster, vida säkrare och bättre än alla tysta förmånsrätter, hvilka utan särdeles svårighet kunna eluderas, och mången gång till omyndiges kännbara lidande och förlust blifvit eluderade. 412 Den 30 O doter f. ra.
Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 13. 37 1 öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts förslag, tillstyrker utskottet, att införselafgilten å »kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, ostämplade och oborrade», må nedsättas från 4 r:dr till 2 r:dr 24 sk. skeppundet, stapelstadsvigt; och att de begge serskildta rubrikerna »hällar öfver 1 Yi tums tjocklek samt lod och lödjor öfver 1 skeppunds vigt stycket» och »hällar af 1 V> tums tjocklek och derunder till och med 1 tum, lod och lödjor till vigter af 1 skeppunds vigt och derunder till och med % skeppund» må i införseltariffen sammanföras under en rubrik: »hällar, lod och lödjor.» För denna rubrik, »hällar, lod och lödjor,» derå Kongl. Maj:t, i stället för nu gällande afgifter dels 4 r:dr 24 sk. dels 6 r:dr skeppundet, föreslagit införseltull af 2 r:dr, auser utskottet sig, med afseende å den för tackjern här ofvan föreslagna införselafgift, böra tillstyrka. att afgiften vid införsel bestämmes till 2 r:dr 12 sk. skeppundet, stapelstadsvigt. Såsom Kongl. Maj:ts förslag innehåller, anser ock utskottet den nu i taxan upptagne rubrik »kasserade kanoner, bomber, mörsare, kulor» böra ur texten utgå och hänvisas till lika tullbehandling med jernskrot; vid rubriken »allt annat gjutet arbete, ej specificeradt», böra tilläggas orden »derunder äfven inbegripet måladt eller lackeradt»; och införseltullen å ankare böra nedsättas från 6 till 5 r:dr skeppundet stapel^ stadsvigt.
Att svårigheter kunna möta, hvilka jag måhända ej kunnat på förhand beräkna, är jag emellertid gerna villig att erkänna, och det sknlle förundra mig, om ej motstånd skulle rönas i ett försök till rubbning af en så gammal sed som sockenstämman om Söndagen; men jemte det jag härmed sökt efter förmåga motivera min öfvertygelse om förslagets praktiska utförbarhet, beder jag att framförallt få ännu en gång vördsamt erinra, att de skäl, som föranleda denna motion, mer än upväga alla praktiska betänkligheter, samt att den säkraste garantien för problemets lyckliga lösning liggér i det oss gifna och på såväl samhället som individen tillämpliga löftet, att om vi först söka efter Guds rike, så faller oss äfven detta timliga till; att om vi först och främst göra afseende på hvad som i sig sjelf vigtigast och angelägnast är, samt derefter föga och lämpa oss i de mera underordnade förhållanderna, så, äfven om vi ej kunna annat än motse en och annan upoffring eller olägenhet, röner dock den lagstiftning, som framför allt vårdar samhällets högre intressen, utan tvifvel, äfven inom det verldsliga, långt mera framgång och välsignelse än den, som underskattar de förra. På grund af hvad nu anförts vågar jag härmed föreslå: Att E. St:r måtte hos K. M. i underd:het anhålla om utfärdandet af en författning med nedannämnde ändringar i den nu gällande SockenstämmoEörordmn nemi.: §:n 1 erhåller denna lydelse: Sockenstämma skall i hvarje socken hållas två gånger i månaden, nemi. den första och tredje Lördagen, så vida ej helgedag derå infaller, i hvilken händelse stämman hålles nästa söcknedag derefter. Emellan dessa ordinarie sockenstämmor må äfven, när nödvändigheten så fordrar, extra sockenstämma å söckendag hållas; dock skall alltid underrättelse om tiden derför å nästföreg:de sockenstämma af Ordf:den meddelas; och får icke å extra sockenstämma beslut om afgifter varda fattadt. §:n 2 utgår. §:n 3 erhåller denna lydelse: 1 morn.:
Friherre vöre Otters jemte Cliefens för Vermlands Fält-Jägare-Regemente, Öfverste-LieUtenantfenS rn. m. Montgommery Cedethjelms i underdånighet gjorde hemställanden, om tilökning uti aflöningen för Corpöraler, Trumslagare och Fält - Jägare vid berörde Corps, såsom skäl hvartill anföres, att Trouppen nu åtnjuter blott 6 Rklr per man i Uön om året, men är förbunden att på egen bekostnad bevista 14 dagars möte, hvartill, då én stor del skall hafva 15 ä 20 mil till mötesplatsen, minst 3tne veckor åtgå, samt att priserne betydligen stigit sedan berörde AflöningsStat faststäldes, men någon förhöjning icke blifvit Trouppen bestådd, ehuru den öfrige VärfVade Arméns Lönings-vilkor äro förbättrade samt jämväl Öfveroch Under-Befälet vid denne Corps sådan tillökning erhållit. Med afseende å hvad sålunda anfördt blifvit, och då nödigt synes, att ifrågavarande Corps, Som, i jemförelse till hvad VärfVade Troupperne i allmänhet bestås, njuter en ringa aflöning, bihang till Riks-St. Fröt, 1817. isig. 4:de Sami. N:r 137,174, S05 8 Stats-TJtskottets Betänkande}d äfven tillägges en mot tidens varupris närmare svarande aflöning, har Stats - Utskottet ansett skäligt tillstyrka, att Vermlands Fält - JägareRegementes Corporaler, Tmmslagare och Manskap, sorn nu aflönas med en Summa i ett för allt af 3,732 R:dr om året, måtte erhålla en tillökning i aflöningen till 33j:delä procent, som bestego till 1244 R:dr och hvilket belopp alltså å Staten under Tredje Hufvud - Tituln nu skulle uppföras; Hvilket dock vördsamligen öfverlemnas till Riksens Höglofb Ständers bepröfyande. Stockholm den 1 Maj 1818.
Efter sålunda parterne emellan slutad skriftväxling, är detta mål afgjordt genom Kongl. Hofrätlens utslag den 19 Maj sistlidna år, innehållande: att ”ehuru anledning förekommit, sorn skulle, sedan lagmannen Barthelson, på sätt lian sjelf till en början uppgifvit, låtit lösen och afgift for stämpladt papper å en del af ifrågavarande tern fastebref antecknas i riksgäldssedlar, lagmannen uttagit de för tästebrefven sålunda debiterade belopp, såsom om de utgjort bankomynt, och således fordrat för nämnde fastebref mera, än påskrrfven lösen; dock som lagmannen sedermera förklarat, att han endast af misstag uppgifvit sig hafva beräknat och påtecknat de ifrågavarande expeditionerna stämpladt papper och lösen i riksgäldssedlar, men att han sedermera genom noggrannare efterforskningar kommit lill visshet derom, att han dervid, såsom i afseende på öfriga från Häradsrätterna i lagmannens domsaga utfärdade lingsexpedi tioner, beräknat sådana afgifter i banko, vid hvilket förhållande och om än, på sätt det af advokalfiskals-embetet företedda betyg innehöll, för fastebrefvet den 7 Februari 1843 lösen blifvit erlagd med 23 R:dr 24 sk. banko, lagmannen i allt fall derigenom icke kunde anses hafva II. St. Just. Ombudsm. Emi.-Berättelse den 15 Nov. 1847. 39 fordrat högre lösen, än som varit expeditionen påtecknad; funne Kongl. Hofrätten, det lagmannen icke kunde till det for sådan förbrytelse stadgade ansvar fällas. Men alldenstund, genom hvad lagmannen sjelf vidgått och ej mindre advokatfiskals-embetet ulredt och ådagalagt, än äfven handlingarne i öfrigt utvisade, lagmannen vore öfvertygad att hafva å de fem ifrågavarande fastebrefven antecknat och för dem uppburit så väl högre lösen, än enligt Kongl. Expeditionstaxan den 15
Sedan boksamlingarne vid de större Elementar-Läroverken dels genom gåfvor och dels genom inköp icke obetydligt ökats och dessa boksamlingar börjat alltmera anlitas äfven af personer utom Läroverken, hafva i följd deraf de för bibliothekarie-befattningarne nu anvisade arvoden befunnits i allmänhet alltför knappa i förhållande till den tid och möda, som dessa befattningar taga i anspråk, hvadan ock framställningar blifvit gjorda dels om ökande af de nuvarande arvodena dels om anvisande af sådana för Läroverk, der arvode för bibliothekets vårdande och tillhandahållande åt allmänheten hittills icke funnits att tillgå; och får jag derföre i underdånighet tillstyrka, att Eders Kongl. Maj.t täcktes hos Rikets Ständer föreslå, att det nuvarande anslaget för omförmälda ändamål, 3000 R:dr, måtte med 1000 R:dr förhöjas, hemställande jag föröfrigt, att de från Direktionen för nya Elementar-Skolan och från Domkapitlet i Linköping ingifna ansökningar om ökade bibliothekarie-arvoden må i afbidan på Rikets Ständers beslut i ämnet tills vidare få hvila. Bil. N:o 7 till Kongl. Maj:ts Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 35