Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad då först angår de ärliga eller ständiga utgifterna under nämnda huf vudtitel, hvartill, enligt nu gällande riksstat, finnes anvisadt: i kontant R:dr 2,741,576: 16. — Indeldta räntor, efter markegång, på förslag 1,196,656: 32. — Indeldt spannmål på förslag 20,104 t:r 16 kappar, å 6 R:dr tunnan 120,627: Oindeldt spannmål 17,220 t:r, å 6 R:dr tunnan 103,320: tillsammans R:ko R:dr 4,162,180. — -—- så förekommer vid de serskilda afdelningar, under hvilka anslagen på titeln äro uppförda, följande, nemligen: ” Landtför svar s-Departementet:” ”Departementets Kansli-Expedition” ”Då Eders Kongl. Maj:t redan sistlidne år, på sätt här nedan under rubriken: Krig s-kollegium, kommer att förmälas, i afseende på detta embetsverk, och sedermera jemväl beträffande de öfriga embetsverken och stats-departementens expeditioner, i nåder behagat gilla den grundsatts, att de, enligt författningarna, ordinarie embetsoch tjenstcmännen samt vaktbetjeningen vid ifrågavarande verk tillkommande så kallade ljuspenningar, borde upphöra att serskildt utgå, men deremot tilläggas lönerna, äfvensom att i stället för de hittills åt extra ordinarie tjenstemän och vaktbeljente tilldelade ljusmedel borde på stat anvisas ett dem ungefärligen motsvarande belopp, att användas till arfvoden åt dem bland bemälde tjenstemän och betjening, hvilka af en sådan uppmuntran gjorde sig förtjente, allt likväl emot det, alt de anslag, från hvilka berörde medel hittills utgått, blefve minskade med de belopp, som i följd häraf komme att under vederbörande verks statsanslag uppföras, hvarom, i afseende på en sådan anslagsreglering, Eders Kongl. Maj :t förklarat
Ständer att till en dylik upplåtelse lemna bifall, under uttryckligt vilkor, att den upplåtna jordrymden endast till tomter, gator och allmänna, platser användes. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständers Stats-Utskolt med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN, C. D. Skogman. Bil. till K. M. Nådiga Propos. IV.-o 32. i i Utdrag af Protocollet öfver Handelsoch Finans-ärenden j hållet inför Hans Maj:t Konungen, uti Stats-Rådet pä Stockholms Slott den ig November 1828. Närvarande: Justitiae Stats-Ministern H. E. Hr Grefve Gyllenborg. Stats-Ministern för Utrikes Ärendena H, E. Hr Grefve af Wetterstedt. Stats-Råden: H. E. Hr Grefve Rosenblad. H. E. Ilr Grefve Mörner. HE. Hr Grefve Löwenhjelm, Friherre af Nordin. Schwan. Grefve af Ugglas. Hof-Caneelleren von Schulzenheim. Sta ts-Secre lera ren Skogman. Stats-Secreteraren Skogman uppläste i underdånighet till justering ett, jemnlikt Kongl. Maj:ts förut meddeldte Nådiga beslut, förfatladt Förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständers Stats-Utskott, rörande anslag af jord till ökadt utrymme för Eskilstuna Fristad. Kongl. Maj:t täcktes, uppå Stats-R»ådets enhälliga underdåniga tillstyrkande, i2 Kongl.' Majds Nådiga Propos. IV.o 33. jberörda Förslag, sådant det vid Protocollet finnes bilägdt, i Nåder gilla, och befallte, att Dess Nådiga Proposition skulle, i enlighet dermed, till Rikets Ständers Statsutskott öfverlemnas. Ex Protocollo S. G. Schyberg. KONGL.
Denna glädje skall lysa som ett inre sken under skrynkliga drag. Den djupa glädjen är helig, och som en hemlig trollmakt skall den stråla ut ur mitt sinne. Han fann behag i mig. Mitt kroppsliga omhölje skall vara mig heligt. Jag är liksom adlad. Allt lågt och ofint får icke komma vid mig. Anteckningarnes tid är förbi. Att anteckna mer skulle vara öfverflödigt. Jag har velat skrinlägga min rikedom. Jag vrider nu om nyckeln för hvad jag samlat. Nu har jag nog. Det har ända sedan min barndom varit mig en plåga att tänka mig sjelf så ful och obehaglig, värre än alla andra menniskor. Han har med sina smekningar lyft mig upp och stält mig på samma plan som andra qvinnor. Jag är icke vidundret längre. Jag har aldrig varit det. De kärliga ord jag hörde i min ungdom ha icke varit hån eller fallgropar, – han har satt sitt insegel på dem; nu äro de vederhäftiga alla. Det är öfverflödigt med flera anteckningar om vårt förhållande till hvarandra. Jag har fått veta hvad jag ville, och min experimentlusta är förbi. Nu vill jag icke lefva för att minnas och anteckna, om jag träffar honom igen. Jag vill vara menniska, – enkelt, naturligt. Ty han har lyft mig till rang med andra menniskor. Han har liksom löst mig från en förtrollning: fasan öfver min egen fulhet. Jag är nu som andra, – som andra! Icke värre än andra. En vanlig qvinna, som en man kan kyssa utan afsmak. Anteckningar skulle taga för mycken tid från arbetet. Jag menar anteckningar af detta slag. Nu drifver jag med strömmen, lefver och skrifver. Mitt eget lif är ingenting; hvad jag skrifver är allt. Mitt eget lif är blott en kär bild, att slutas i en medaljong, mitt arbete är ett tafvelgalleri, att skänkas åt min samtid. Dessa anteckningar har jag gjort för mig sjelf; de äro min privategendom. Jag skall hädanefter också anteckna, men blott för mina arbeten, icke med denna giriga känsla af att gömma, dölja, behålla för mig sjelf. Det som vill lefva i mitt minne skall få lof, det som vill dunsta bort skall jag icke söka hålla qvar.
De nuvarande så kallade TullDistrictCheferne med deras Secreterare synes mig helt och hållit obehöflige, hvadan jag anser dessa platser böra indragas, då deras innehafvare, såsom aldrig uppförde å någon af Rikets Ständer godkänd Stat, säkerligen icke kunna äga några grundade anspråk alt bibehållas vid sådane tjenster, hvilka synas blott varit införde som försök. Att controllen öfver de särskilde Tullkammar-förvaltningarne ojämförligt bättre skulle åstadkommas, genomför tillfället förordnade skicklige personers inspectionsresor och oförväntade ankomst, än genom sådane, inom hvarje ort bosatte, högre Tullcontrolleurer, är hvad jag vågar föreställa mig. Om med främmande Magter den ömsesidigt förmonliga afhandling kunde träffas, att de respective Magternes Consuler finge rättighet att inhämta kännedom af Tulljöurnalerne öfver så väl inkommande som utgående Fartyg och laddningar, hvar och en å sin station, och våra Consuler och ViceConsuler å främmande handelsplatser ålades, att postdagligen, och, i händelse af något mera maglpåliggande fall, medelst exprcs ej mindre till Kongl. Corn - Den 3o December e. ro. /[i5 merceCollegium än till den Tullkammare i Sverige, till hvars District någon fran utrikes ort afgående last vore destinerad, eller hvarifrån någon farkost kommit, insända afskriften af Tullbevakningshandlingarne vid de Utländske Tullkamrarne, och Tullbevakningsplatserne; så föreställer jag mig, att Tullbevakningen, genom en sådan anstalt, skulle i så betydlig mohn kunna uppfylla sitt ändamål, att medel derigenom icke skulle saknas lill Consulernes aflöning, på ett sätt, som hos dem kunde väcka och underhålla nitet att fullgöra ett sådant deras åliggande, som blefve förvandladt till en öppen pligt, i stället för en, för hvarje redlig Man förhatlig, Spionåtgärd. Troligen skulle blotta vetandet, aLt en sådan controll vöre möjlig, mycket afskräcka ifrån försöket att tullförsnilla. Lotsoch Båkverket synes mig ändamålsenligast böra i Sverige, så, som förhållandet är till exempel i Norra America, närmast lyda under LocalTullstyrelserna.
(Se Memorialen N:ris 59, 82 och 103.) Ä. Den, som vill, att i slutet af Regerings-Formens 6 §. skall tilläggas: "Ar Departements Chef hindrad, förordne Konungen till Departementets förvaltning, med den rätt och det ansvar, som denna Regerings-Form föreskrifver, Stats-Råd utan Departement, eller annan Svensk man med de i 4 ,§“■ omförmälda egenskaper.” röste Ja; Den, det ej vill, röste Nef. Vinner Nej, kommer ny votering att anställas öfver en så lydande proposition:: B. Den, som vill, att i slule,t af Regerings-Formens 6 §. skall tilläggas: ”År Departements-Chef af laga förfall hindrad, förordne Konungen till Departementets styrelse och föredragning af dertill hörande ärenden, med den rätt och det ansvar, som de?ma Regerings-Form föreskrifver, Stats-Råd utan Departement, Departements Expeditions-Chef, eller annan Svensk man med de i 4 ,§ omförmälde egenskaper röste Ja; Den, det ej vill, röste Nej. Vinner Nej, kommer ny votering att anställas öfver en så lydande proposition t ConsEitutions~Utskottcts Memorial, N:o fine. 5 C. Den, som vill, alt i slutet af Regerings-Formens G § skall tilläggas: ”'Jr Departements Chef af giltigt, och till Siats-Rådets Protocoll Jordt skäl hindrad, må hans embeteenligt Konungens förordnande, med den rätt och det ansvar, denna Regerings-Form föres/er ifver, förvaltas af Stats-Ridd utan Departement, Departementets Expeditions C lief, eller, i fall äfven desse af giltiga och till Stats:-Rådets Protocoll förda skäl äro hindrade, annan Svensk man med de i 4 omförmälda egenskapen.” röste Ja; Den* det ej vill, röste Nej. Vinner
Staten skulle således för 1,800,000 centner Den 1 i Mars e. m. 313 uppbära ä 19 öre pr centner 342,000 rdr och derföre hafva en utgift utom expeditionskostnaden i Göteborg al 180,000 rdr, och en nettobehållning sålunda af 162,000 rdr. Högaktningsfullt, Agrselius. Dessa äro förhållanden val värda att tagas i betraktande, oell som lemna oss förhoppning om de bästa resultater af de i stambanorna nedlagda kapitaler. Jernvägsstyrelsen lärer också nu vara sysselsatt med utarbetandet af en ny reducerad trafik-taxa. Jag för min del kan ej annat linna, än att allt talar för Norums-liniens företräde, och får med anledning häraf instämma med Hr Leijonancker och de med honom liktänkande. Gr. Hamilton, Henning: Under de öfverläggningar, som här förut förefallit i frågor rörande statsutgifter, har jag icke besvärat R. o. Ad. med något yttrande, och har med så mycket större skäl kunnat underlåta det, som de åsigter, jag hyser, erhållit vida skickligare försvarare. Som de anslag, K. M:t äskat, varit alsedda för nyttiga ändamål, hade jag önskat icke behöfva motsätta mig dem, men då K. M:t bland statsinkomsterna beräknat en förhöjning af bränvinsskatten, som sannolikt icke kommer att ega rum, har det blifvit nödvändigt att i någon mån nedsätta statsutgifterna, så att de motsvaras af inkomsterna. En beräkning i detta hänseende är särdeles lätt gjord, och då min åsigt härom i Stats-Utsk:t vunnit en målsman, har jag för min del kunnat inskränka mig till alt i allmänhet rösta för hvad Utsk:t tillstyrkt. Anledningen dertill att jag särskildt i denna fråga tagit mig friheten att begära ordet, har varit, att sjelfva den finansiella delen af frågan synes vara mera invecklad och att åtminstone ännu icke någon af de många talare, som yttrat sig, fullständigt uttryckt min mening i detta hänseende.
Om detta väsendtliga vilkor afslås, såsom Utsk. tillstyrkt, så förblifver det omöjligt att få Sekreteraretjensten hos Just.Ombudsm:n bestridd af en person, som dertill använder sin hela verksamhet och eger full skicklighet för de göromål, som deri förekomma, så framt man icke vill bevilja en lön af minst 2,500 R:dr b:ko jemte åtnjutande af den befordringsrätt, Utsk. tillstyrkt. Hvarföre man icke, i st. f. sådan högre lön, kan bevilja den begärda fördelen att få behålla hvad som för annan tjenst innehafves, inser jag desto mindre, sorn Staten icke blefve betungad genom en sådan tillåtelse. Det af Utsk. föreslagna afdrag för allt, hvad af annan Statens tjenst åtnjutes, kommer nemi. endast att hafva den påföljd, att Sekreterare-tjensten hos Just.- Ombudsm:n icke emottages af någon, som innehar jemngod lön med hvad för denna tjenst bestås; och den besparing, som kunde göras i kostnaden för den andra tjenstens förrättande uteblifver, då den ej kan komma ordinarie tjenstemannen till godo, och lönen tillfaller odelad vikarien. Hvad Kanslisterna beträffar, finner jag icke motionen vara rätt upfaltad, när den anses åsyfta endast ytterligare biträde vid fånglistornes granskning, ehuru dennas eftersättande anföres i motionen såsom en följd af det otillräckliga arbetsbiträdet. Man lärer utan svårighet finna, att Kanslisterna icke äro ämnade endast att biträda vid fåuglistornas granskning och den ene af dem 250 Den 15 Mars e. m. sysselsätter sig alldeles icke dermed. Denne har dessförutan mer att göra, än sorn skäligen kan begäras för den aflöning han åtnjuter, och det synes rätt troligt, att vid den nuvande inneliafvarens afgång föga någon efterträdare åtager sig hans arbete emot enahanda vilkor.
Balance för åren 1823 och 1824? h°s afvikne t. f. Postmästaren Ramsell 565 38 4 Genom AdvocatFiscalsEmbetets i Kongl. KammarRätten åtgärd har denne summa blifvit indrifven och den 23 Julii i835 till PostCassan lefvererad. Balance, för år 1821, lios förre t. f. Postlnspectoren nu mera Häradsskrifvare!] A. J. Medelplan Kongl. Norrska Regeringens Handelsoch FinanceDepartement. Återstod af Transitoporto för åren i8i5, 1816 och 1817 uppkommer deraf, att Norrska brefven till och från Altona blifvit i räkenskaperne påförde Hamburger Porto å En Riksdaler lodet, men af Norrska PostVerket endast godtgjorde med 9^ skill, lodet, eller såsom för Danska bref Förskjutne ersättningar för förkomne reco m m en d era - de bref. i6,485 1,467 34 10 f Då hos Redogöraren annan tillgång till balancens godtgörande saknats än lians innehafvande lön sorn Häradsskrifvare, har laga införsel deruti blifvit sökt och beviljad; och har till följe deraf i afräkning å balancen influtit 329 R:dr 3 sk 10 rist., så att för närvarande endast återstå 34-5 R dr 45 sk. 7 r:st., hvilken summa i den mohn lönen utfaller äfven inflyter. Om betalningen af denna summa har tvist uppstått, hvilken i underdånighet blifvit Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och afgörande understäld. t Vid i834 års utgång utgjorde denna balancepost endast 874 R:dr 14 sk. 4 r:st., deraf enligt K. ÖfverPostDirecteursEmbetets den 10 Augusti nästlidne år meddeldte, Kongl.
Då såg hon den, hon med rätta ansåg för häradshöfdingen, stående bakom sig, och att han varit ett vittne till föregående samtal. Blodet strömmade upp i hennes kinder; men hans öga hvilade på henne med sådant deltagande, att hon småningom lugnades och deltog, åtminstone efter utseendet, i frukosten, sedan Wermell presenterat den äldre dottren, som gjorde en ganska knapphändig helsning. Det var samma dam hon nyss sett i salongen. Fjorton dagar derefter skref Ida till sin äldste syster följande: "Hvarföre kom jag hit? Hvarföre lemnade jag ett älskadt hem, för att här framsucka ett tråkigt lif bland fremmande, likgiltiga personer; fremmande för mig både i tankesätt och vanor intet drag af ett varmare deltagande för fremlingen, en enda undantagen... dock, derom en annan gång... "Mitt första omdöme var icke så förhastadt och orättvist, som du och mamma tyckes tro. Efter onkels första, mera hjertliga mottagning, synes han knappt blifva mig varse; utomdess ser jag honom ganska sällan, endast någongång vid frukosttimmen, den enda tid på dagen då din Ida får den äran att vara en ringa medlem af familjen; ty i anseende till de allt kortare dagarna, och på det jag icke skall försumma mig, föres middagen in till mig, och om aftnarne äro de merändels borta, eller är der fremmande, och ingen har yttrat en önskan att se mig vara med. Jag sitter då nästan som en fånge på mitt rum, öfverhopad med arbete. "Den lilla tid jag dagligen sammanträffar med tant, plågar hon mig med sina enformiga frågor öfver de minsta omständigheter i hemmet. Detta sker ingalunda af deltagande, utan endast för att visa sin egen öfverlägsenhet. Dessa dagligen upprepade frågor besvaras också alltid af mig med samma svar. Månne hon icke tröttnar till slut! "Ingen sympati råder mellan hennes döttrar; de äro lika olika till lynne som utseende. Aurora är lång och smal, men icke väl växt, något mörklagd, med sammanvuxna ögonbryn. Läste vi icke en gång att detta var tecken till ett despotiskt, egoistiskt sinnelag? åtminstone synes det inträffa här.
FÖRSTA ARBETAREN (likaså). Sen ANDRA ARBETAREN (hugger tag i kärran). Ta' i ska' han få dra' väfven efter ett par fria arbetare! (vänder sig om och hytter åt Boman.) Men dig, rospigge, ska vi ha' i minne! (de draga ut med kärran till venster.) Nionde scenen. FRU ÖSTERBERG. BOMAN. ANDERS. HULTING. bry sig inte om dem! Laga nu att sakerna komma ombord. (tar upp pengar och ger Hulting.) Se här har Hulting en krona för att han hjelper till. HULTING. FRUN. BOMAN (vill sätta efter honom). FRUN (hejdar honom). Seså, Ja, vänta du ... Det är väl ingenting sönderslaget? Tack frun, det ska' gå som en dans, det! Kommer aldrig i frågan! Sängklädersäcken låg öfverst, och när det välte, så var den så finurlig, så den kröp underst! FRUN. Det var då för väl att jag inte skickade ned saftbuteljerna. HULTING. Ja, se då hade det allt blifvit "limmenad" af för gråsparfvarne! (till Anders) Hugg i nu, så ska' det snart vara klart! jag den som sviker! (De hjelpas åt att bära ner sakerna ombord.) på framscenen). Hur snart tror skepparn att ni kan vara framme? 'o' bara blåsa rejelt hett tag, så hä' vi 'emma fram på nattsidan. FRUN. Det BOMAN. Vill ANDERS. Haldrig hä' FRUN (till Boman, i det de komma litet längre ner vore bra det, för jag och dotter min tänkte fara ut med ångbåten i morgon förmiddag. (Färdig att gå.) Vill skepparn ha' frakten med detsamma? tack, hom jag får den der hute. Hen ska' väl hinte ta' betalt, förr hän hen gjort sitt harbete, vet jag. FRUN. Nåja, BOMAN. Så BOMAN. Nej som skepparn vill! Se nu väl efter sakerna, och om det händelsevis skulle bli regn ... höfver! 'ar jag hen presshänning te lägga FRUN. Tack, det var bra!
Jag tror derföre, att 1824 års författning ej är lämplig för bankbolagen, emedan på sådant sätt alla delägare i banken skulle kanske i lång tid fortfara att stå i det ansvar, sorn författningen innehåller; och om möjligtvis i en framtid fråga skulle uppslå om utkräfvande af denna ansvarighet, så frågas: huru skall denna ansvarighet utkräfvas af en mängd personer, som skiijt sig ifrån bolaget flera år förr än detsamma kommit på obestånd? Det var derföre jag trodde det vara lämpligast alt upphäfva 1824 års förordning och i stället stadga en utväg för delägare att genom kungörande i tidningarna kunna frånträda bolaget och den ansvarighet de sig iklädt; men om den nya privatbanklagen ej blir gällande för de redan varande bankerna, måste de förblifva under den ansvarighet 1824 års förordning utstakar. En af dessa banker, Ostgötha-bank, har i sitt reglemente stadgat, att delägare ej är skyldig att ansvara för mera än beloppet af sin actie. Jag hemställer huruvida detta kan vara öfverensstämmande med allm. lagens stadgande uti 4 caP12 §:n Utsökn.btn. — Der heter det: ”Hafva två eller flere skrifvit skuldebref under, med förbindelse att en för alla och alla för en betala, så äger borgenär för fulla gälden utmätning få hos hvem han helst vill ; och håfve then sedan lika rätt emot the andra för hvad han öfver sin del betalt. Hafva the sig ej så förbundit, och äro the ej i bolag sa 111 ma n; tå utmätes hos hvarlhera thesdel efter hufvudtalet.” — När man nu får en sådan privatbanksedel, med directeurernes namn under, så frågar man; äro desse personer sjelfva gäldenärerna? Nej, de äro fullmäktige, ombud för ett Den 18 Februari f. m. elt bolag och delägarne i delta bolag äro sjelfva gäldenärerna; de måsle således enl. denna § stå i ansvar en för alla och alla för en.
Vidare anser Hr Frihtn jernvägen vara beräknad hufvudsakligen för att förflytta resande från en ort till en annan, och att således i Sverige icke den nyttan kunde dragas af densamma som i andra länder. Andamålet med jernvägen är emedlertid upgifvet icke vara för resande, utan egentligen för landtmannaprodukter och ännu mera egentligen för transporten af Bergslagernes effekter. Jemförelsen i detta afseende med ändamålet för jernvägarne i andra länder, tror jag icke vara lämplig. Under samma kategori slår äfven den nästföljande anmärkntn angtde våra fabrikers ringa utvidgning, och jemförelsen med rörelsen på de engelska jernvågarne. I den näst derefter följande punkten har Hr Frilen sagt, att det ändamål för jernvägar uti vårt land, som kan och bör med statsupoffringar sökas, är underlättandet af våra exportvarors forslande till inlastningsställena. Denna punkt behöfver ingen vederläggning för alt gifva styrka åt min sats. Exemplet åter af de jernvägsanläggningar som blifvit började, t. ex. i Wermland - Den 27 Åugust! e. tn. 449 land och i Westmanland, hvilka visat så lyckliga rcsultalcr, måste vara upmuntrande för anläggandet af en jernväg i störte skala, helst man kan hoppas, alt sedan en början ät gjord, ett system af jernvägar nog kommer all utveckla sig. Hvad vidare beträffar den saknad af tillräcklig garanti för företagets lyckliga utgång, som i första punkten pag. 13 omförmäles, bör man väl, då lill Konungen och dess Regering öfverleranas att närmare granska de koslnadsförslager sorn ingifva®, samt att upgöra bolagsreglor m. m., kunna vara betryggad att garantien blir sådan, att icke något för fäderneslandets tätt och bästa kan vara att befara. Att den garanti Staten ikläder sid skulle kunna anses såsom ett serskildt statslån, kan väl icke bestridas, men del är likväl skillnad på ett dylikt statslån, och ett sådant som användes på förelag som icke gifva något igen. [lär har man kapitalet igen uti sjelfva jernvägen.
Det torde nemligen, efter Utskottets tanka, böra medgifvas, att, vid den tidpunkt, då den åtalade qraktlåtenheten begicks, anledning icke saknats till missförstånd rörande förfa ttningarnes rätta mening, i fråga om skyldighet att besörja förnyelse af borgen för utarrenderade båtsmans-kompanichefs-bohemman. Sökandens åsigt att, — såsom följd af Krigsoch Kammar-kollegiernas ofvanåberopade kungörelse af den 26 Februari 1817, det ålegat Befälhafvande amiralen i Carlskrona att hos Landshöfdinge-embetet göra anmälan rörande behofvet af ny borgensför bindelses anskaffande, och sådant ej mindre under den tid, då arrendena af dylika bohemman fingo af kompanicheferne tillgodonjutas, än ock sedan, jemlikt Kongl, brefvet af den 2 November 1824, ifrågavarande arrenden blifvit till kronan indragna för att till flottans behof användas -—- har äfven, efter hvad handlingarna utvisa, varit delad af Kammar-rättens advokatfiskal, hvilken i första rummet rigtat sitt ansvarspåstående emot Befälhafvande amiralerne, friherrarne Lagerstråle och Lagerbjelke. I betraktande häraf och då Kammarrätts-rådet Sgleanders ifrågavarande ansökning blifvit, så väl af Befälhafvande amiralen i Carlskrona som utaf Förvaltningen af sjöärendena och Kammar-rätten förordad, s-irnt efter hvad hos Utskottet upplyst blifvit, ut - Stats-Utskoltets Utlåtande, N:o 68, 3 kräfvandet af statsverkets hos Sylvander egande fordran skulle tillskynda denne ålderstigne embetsman, hvilken med talrik familj befinner sig i mindre goda omständigheter, en kännbar olägenhet, har Utskottet funnit sig böra hemställa, att Kammarrätts-rådet
Af öfriga kemiska produkter anse komiterade följande böra, dels med hänsigt till den obetydliga tullinkomsten och dels för deras behöflighet och användning vid näringarna, medgifvas tullfrihet, nemligen Antimonium crudum eller Spetsglans och Regulus; Arsenik, till införsel af apotekare eller eljest efter särskilt tillstånd; Blyglete, Glete eller Glitt; Blysocker; Borax; Chrystalli tartari; Cremortartari; Citronsaft; Citronsalt eller kristalliserad Citronsyra; Spanskgröna; Glaubersalt; kaustik Soda; Kopparrök; Lacmus; Salmiak; Salpetersyra och Skedvatten; Saltsyra; Stenkolstjära; Tennsalt och Klortenn, äfvensom trädättikssyradt jern; Vinsten; Vinstenssalt; Vinstenssyra och Vinsyra, samt Vitriol, såväl grön som andra slag. Uti den till 5 procent af uppskattningsvärdet nu bestämda tull å ej specificerade Kemiskt tekniska preparater hafva komiterade deremot icke funnit någon ändring vara af omständigheterna påkallad, utan sagda afgift följaktligen böra bibehållas ej mindre å denna rubrik än äfven för de till lika tullbehandling med den hänvisade artiklarna Albumin och Anilin; Blytran, samt jemväl för den med denna afgift nu belagda artikeln Vattenglas; likasom komiterade icke heller ansett ändring böra föreslås uti den för klorsyradt Kali till 3 öre skålpundet stadgade tull.