Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets sannskyldiga nytta — skall den främjas, så måste man gå till hjertroten, der den kan gro, eller hos landets upväxande ungdom. Huru skall hos denna inympas bättre tänkesätt, än dem som nu föranleda ropet på strängare lagar — o, J som i denna riktning viljen gå framåt, med endast kött lill arm, fastän det onda leder sin uprinnelse äfven från andelig torftighet, J fån ett svårt verk att fullborda: — om äfven å en annan sida, det må medgifvas vara mindre väl betänkt, att emot förbrytelsen blott predika efterlåfenhetens till sjelfsvåld ledande läror; men må man då främst akta sig att gifva dessa läror inrymme i familjen, i skolan och undervisningsväsendet, ty derifrån kan då utgå, i st. f. nytta, Rikets förderf. Lossar man redan frän början familjebandet, för att i utbyte begagna ett annat, skolans, och icke der bättre sörjer för tillståndet, än att olydnad mot lagar och lärare, är det första som tillå - Den 5 Juli e. m. 95 tes, och således inläres; får man ock der se eller höra omtalas äfven sjelfva lärarnes egenrädighet och olydnad mot öfverheten, då har man illa börjat, Hvad har Regeringen sedan sista Riksdag uträttat för den allmänna upfostran, — förmodligen alli hvad som kunnat åtgöras, ty bland de 18 punkterna, finnes ingen anmärkning för underlåtenhet i sådant hänseende. K. M.s Nåd. ihrontal, som jag har i min hand, omförmäler icke heller i detta hänseende någon brist, som behöfde afhjelpas. Likväl åtföljes Consl.L'lsk:s Betänk, af en reservation, hvari sidan 77 yttras: ”Att Konungens Rådgifvare underlåtit verksamhet för undervisningens ordnande, enl. en af den föreg:de Styrelsen framlagd och af R. St. gillad plan, derföre betydliga medel blifvit anvisade.” En stor del af Utsk:s ledamöter, deribland alla af tvä RiksStänd, hafva instämt i delia omdöme.
På grund af hvad härvid förekommit, tillstyrkte Stats-Rådet i underdånighet, det Kongl. Majit täcktes uti allåtande Nådig Proposition föreslå Rikets Ständer att medgifva, det den ifrågavarande jordalsöndringen från Ryttmästare-boslällét vid Skånska Hussar-regementet, Sandby kungsgård, finge, till anläggande af ny kyrkogård för Sandby församling, ega rum med det af Krigs - Kongl. Maj-Js Nådiga Proposition N:o 82. 5 och Kammar-kollegierna föreslagna vilkor; — och läcktes Kongl. Maj:l till hvad Siats-Rådet sålunda tillstyrkt lemna Nådigt bilall. Härefter uppläste Departemenls-Chefen lill justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Majds i detta ärende nu latlade beslut, uppsatt förslag till Nådig Proposition lill Rikets Ständer. Kongl. Majd behagade, uppå Siats-Rådets underdåniga tillstyrkande, berörde förslag i Nåder gilla samt förordna, att i enlighet deryned Proposition, sådan den (innes detta protokoll bilagd, skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo: J. A. Jcedrén. IV: O Ank. lill Exp.-Ulsk. den 21 April 1857, kl. 7 c. m. KONGL. MAJ:TS Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående afsöndring af jord från f. d. Sergeants-bostället vid Peslft 'otha-Dahls Regemente, Lerdals Slom, för utvidgande aj Lerdals församlings kyrkogård i Elfsborgs län; Gifven Stockholms Slott den 21 Mars 1857. Sedan hos Kongl. Majds Befallningshafvande i Elfsborgs län Lerdals Socknemäns ombud, efter dertill vid Sockneslämma den 5 Juni 1854 erhållet uppdrag, anhållit att lill utvidgande af församlingens kyrkogård få inhägna 10,^ kappland jord från f. d.
Hvem skulle gifva akt på den tnenskliga bildningens gång, och följa den då ingen anstallt just derföre funnes, och då det blott vore händelsevis, om någon gåfve akt derpå? Är det troligt, att den heliga elden på upplysningens altare skulle underhållas, om den lemnades utan egen vårdare? och vore det samhället värdigt? Friherre Anckarsvärd har föreslagit, att de vettenskapliga och vittra Academierna i Stockholm skulle adjungeras med Embetsmännen i vederbörande verk, lör att examinera nykomlingar. För min del måste jag anse detta deltagande otjenligt och onyttigt, emedan hemaite litteraira samfund litet eller alldeles intet sysselsätta sig med de ämnen, som uti embetsvåg komma i fråga. För öfrigt beror Etnbetsmåns 5j6 Den 7 Mar lii.' duglighet ej så mycket på stränga examina, som deruppå, huruvida kunskaper och skicklighet af Regeringen värderas i iråga om befordran , hvarom jag får tillfälle vidare yttra mig, då Hr Franc Sparres Memorial* rörande skärpning af examina förekommer. Sluteligen har Friherre Anckarsvärd ansett examinas utgång böra afgöras af en Jury, sammansatt af de omtalta Aeademiernas Ledamöter och af vederbörande Verks embetsman. På samma grund, som jag ansett de förras deltagande i examen vara otjenligt, tror jag äfven att deras inträde i en sådan Jury, det vöre. Att Jurymän, med det ojämkliga Ja eller Nej, skulle besvara frågan om en persons duglighet till Statens tjenst, torde ingalunda leda till målet. Man har i allmänhet sett, att dylika nämnder heldre fria än fälla, och deras tillsättande för examens pröfning skulle förmodeiigen leda derhän, att man linge sämre i stallet för bättre nykomlingar. Grefve De la Gardie, Jacob: Jag tror mig ej irra mig, då jag vill minnas, att i Friherre Anckarsvärds motion förekommer det yttrande, att en vidsträcktare Militairisk daning åt ynglingen, borde vid våra lärosäten gifvas.
Om likväl någon sf Utskottets närvarande Ledamöter tilläfventyrs ärindrade sig, vid hvilka Artiklar Reservationer inom Utskottet blifvit gjorde och ville, när dylike Artiklar förekomma, sådant tillkännagifva, trodde Herr Grefven ,och Lanöt-Marskalken att Grefve Spens’s önskan möjligen skulle kunna uppfyllas. Herr Thonn Jag skall kunna gifva tillkänna de frågor, vid hvilka reservationer äro gjorda, emedan jag har dem i minnet. Grefve Spåns-. Jag skall, till den begäran jag gjorde, ännu tillägga, att jag egenteligen ville väcka uppmärksamheten pä den skilnad , som förefallit i methoden att afgöra detta, och andra mål. Vid andra mål får Ridderskapet och Adeln närmare underrättelse om de reservationer som i Utskotten blifvit gjorde af Ledamöter uti andra Stånd, men då det är fråga att sfgöra en detaiilerad Tulltariff, hvilket Rån utdraga 2 a 3 dagar, så binna både Utskottets Betänkande och de deremot gjorda reservstioner, att blifva glömda, och det låter sig sorn Herr Grefven och Landt-: Msrskalken anmärkt svårligen göra, attia höra dem vid hvarje artikel. jag ser deruti en ny orsak till hvad jag alltid trott, att det vo - é? 4 Dtn 13 Augusti t, m. re olämpligt; att här bestämma tulltariffen. ”Ylleoch Linne-Band, alla slag; InTkommande Tullprocent: 50.” Herr Cederschjöld: Uti trvriffen finnes en annan artikel, som heter väfnader. De äro blott uptagne till l5 a 5o procent. Det förekommer mig som band äfven vore en väfnad och att tullen således borde vara lika. Jag vet ej, om vi hafva någon särdeles prodaction af band, och hvarföre de således skola vara beiagde med högre tull.
Det vore i sanning besynnerligt, om den, soni äger att tillse, det reglementet är uppgjordt i enlighet med lag, skulle vara liknöjd, antingen lian finge del deraf eller ej, medan det ännu, i möjligen felaktiga delar, kunde rättas. Att sedan de, nemi. R. St., hvilka ensamma äga denna magt, blifvit på 5 år åtskiljda, först komma i tillfälle ätt anmärka felen, tyckes vara väl sent, ora icke för att vägra promulgatiönen. Öfver formen för öfverlemnandet och hemställningen har jag redan antydt så mycket, att ingen medborgare af belefvenhet i ett monarkiskt land borde behöfva närmare utveckling. Att R. St. fortfara att försvara sina och nationens frioch rättigheter, skall jag blifva den siste att ogilla; men att motsätta sig hvad lag och skyldig vördnad för Konungens Majestät bjuder, sådant trodde jag icke leda till den constitutionella frihetens befästande. Så mycket om behöfligheten af motionen. Om dess påföljd kan jag naturligtvis blott yttra den åsigt, som kan härledas ur våra grundlagar och former. Jag kan nemi. icke ansvara för beskaffenheten af det svar, som K. M. i nåder kan finna för godt afgifva till R. St., i händelse han undfår en sådan und. skrifvelse, som den jag föreslagit; men jag vet, dels att det måste contrasigneras af en ansvarig Statsseeret., dels att deri und. slcrifvelsed icke ger anledn. eller rätt till någon vidsträcktare pröfning af btcoreglementet, än till en collationering med de i banklagen nedlagda, högst få hufvudgrunderna. Det är en hög grad af förvillelse att anse den af mig och BancoUtsk:s majoritet åsyftade und. skrifvelse kunna föranleda till en sådan sanction, som den Konungen lenmar i lagstiftningsmål enl. 87 § Reg.F. I sådana mål har högstdensamme lika latitud för sitt omdöme till vägran eller bifall som R. St.; men här är den inskränkt till en blott quasijustering eller collationering med banklagen. Skulle Konungen vilja lägga hinder i vägen för något R.
Å en annan sida har ansetts, i likhet med hvad Herr Cancellie-Rådet Hegardt uti sin vid Betänkandet bilagde Reservation föreslagit, att räntan för dessa utlåningar borde höjas ända till 5 proc., med yrkande i öfrigt, att alla lån från Banken måtte bära enahanda ränta , nemi. 5 procent, antingen hypotheket bestode i lös pant, fastighet eller namnsäkerhet; och att, då Banken ej skall med vidare understöd hylla Statens eller det Allmännas stora interesse, vore det en motsägelse, om speciela interessen gynnades. Banco-Utskottets Förslag, åsyftande en medelväg emellan båda sattserne, har äfven af en och annan blifvit understödt, medelst det yttrande: att den föreslagna räntan af \ proc. kunde utaf Jern hand teringen bäras utan dess skada, men till skälig vinst för Banken; och att en vägran i Banco-Utskoltets Utlåtande N.o 82. 33 i delta afseende skulle synas lenina styrka åt meningen om Jern-interessets alltför stora inflytande vid oeconomiska frågors behandling. För öfrigt har den mening blifvit af en Ledamot framställd, att, i händelse lånebeloppet ökades till tre fjerdedelar af pantens värde, räntan äfven kunde och borde höjas; men i annat fall icke. Hvad beträffar den gjorda jemförelsen emellan belåningen på Våg-Effecter och på Fahlu Bergslags Koppar-Sedlar, får Utskottet erinra: att så väl Garkoppar, sorn. smidd Koppar, Koppar-spik, Koppar-plåtar, Blind-mynt, med ett ord, all Koppar, som befinnes i fullfärdigt skick, inbegripes under den vanliga belåningen mot Våg-Attester, så att Utskottets förslag ingalunda, såsom anmärkt blifvit, åsyftar olika ränta för lånen på Koppar, emot på Jern.
Ingen författning ålägger dem det och således kan jag icke se att rättvisan skulle fordra att boställs-innehafvare kunna påläggas en sådan afgift, som innefattar en minskning i deras erhållna löner. Hvad billigheten angår, kan iag icke heller inse att den fordrar sådant, ehuru upoffringen är ringa; men billigheten fordrar att tjenstemännen skola bibehållas vid sina löner, helst då de äro så knappa som dem de nu i allmänhet hafva. Jag anser der - 176 Den 11 Mars f. m. före Utsk:s förslag Icke öfverensstämmande med billighet och rättvisa, och får hemställa att R. o. Ad. ville afslå första punkten i Utsk:s tillstyrkande. Hvad åter den andra angår, så har jag ingenting dervid att erinra. Hr Printzensköld, Carl: När man personligen tjenar Staten och derföre njuter såsom lön ett boställe, synes att Staten ej bör kunna fordra mer än alt man upfyller sina pligter i och för åtnjutande af den löneförmånen. Alt nu ålägga en tjensteman, sorn innehar ett boställe, att derjemte genom ett slags ombud äfven tjena Staten, det är att ålägga honom en dubbel tjenstgöring till Staten, hvilket icke är med rättvisa öfverensstämmande. Det är icke heller billigt, emedan man icke kan fordra att han skall tjenstgöra på ett ställe så och på ett annat ställe så. Förr var det jordegarens ovillkorliga skyldighet att sjelf utöfva fjerdingsmansbestyret. Om man nu tänker sig möjligheten af ett sådant förhållande, utsträckt äfven till boställs-innehafvare, sä skulle tjenstemän till följd deraf åläggas att vara t. ex. både Kapten vid ett kompani och Fjerdingsman tillika. Kan sådant vara med billighet öfverensstämmande? Må man ålägga dem detta bestyr, hvilka ega jord och i denna egenskap kunna sköta tjernsten och åro pligtige jemväl att aflöna dem, som i stället sköta tjensten; men må rann derifrån befria sådana personer inom samhället, som förut tjena Staten. Jag förenar mig med Frih.
Då kostnaden för kustbevakningen hittills uppgått till omkring 60,000 r:dr årligen, och fråga nu är om att bestämma ett maximum, hvaröfver denna kostnad icke får gå, såsom Hr Dalman föreslagit, samt ett sådant öfverlemnande åt Regeringen af rättigheten att använda tullmedlen för detta ändamål ofelbart skulle leda till eftersinnande af de medel, hvarigenom ändamålets ernående kunde förenas med största besparing, så, och då med största besparing öfverensslämmer att ordna kustbevakningen med smärre båtar, på sätt jag föreslagit, tror jag äfven, att det är lämpligt att bifalla det tillägg i ja-propos:n, som Hr Dalman föreslagit och Hr af Billbergh biträd t; och jag gör det så mycket hellre, som vi derigenom torde undvika votering, euär det var utaf Hr af Billbergh, som den begärdes. För öfrigt instämmer jag i den redactiousförändring, som Gr. v. Fersen föreslagit. Hr Dalman: Jag erkänner gerna, att jag förbisåg det beslut af R o. Ad-, att icke några anslag kunna anvisas på öfverskotten. Jag afstår således från hvad jag yrkat i detta fall; och, instämmande med Hr Hjärne, förändrar jag mitt förslag sålunda, att Regeringens rättighet att använda tullmedlen för flottans exercis, såsom en armerad kustbevakning, bör inskränkas, så att dertill icke må användas öfver 4o ä 5o,ooo r:dr, om hvilket tillägg i ja-propos:n jag anhåller. Hr Hjerta: Sedan Hr Dalman nu förändrat sin propos. har jag mindre att erinra; men såsom jag fattade Frih. Kantzous förslag, afsåg detsamma, att den exercis, som K. M. kunde anbefalla för flottan, skulle combineras med tullverket, så att staten kunde erhålla en fördel för statsutgiften. På sådan grund, och då Hr Dalmans förslag strider mot ett förut fattadt beslut, måste jag anse detsamma såsom eu ny motion. För öfrigt vill jag blott fråga, om D t n 15 December e. m. om Styrelsen förut begärt Ständernas tillåtelse alt använda tullmedlen till särskilda behof.
Agaren, om behoswet deraf genom wedeibörande Krono - Betjente ieke underrättas inom z nc manadcr fran den dag han om den tilltänkte uppodlingen emot undfanger dcwis anmälan gjort, Jordägaren eller Krono Bonden ma wara berättigad, till egen nytta och utan allt answar, sädane träd anwända; men cm under sten af dylik odling, och utan att en sadan odling fullborda, Krono-Skatte - eller Krono-Bonden >lulle pä förenämnde sätt borttaga Kronan förbehallne och ostämplade Ekar, anser Urstöttet en sadan böra, icke allenast ersätta till Kongl. Majit och Kronan trädens fulla warde, utan ock ansenligen derföre med böter beläggas, hwilka Ulffottet tror med fördel kunna, a de Orter, der Plantage-hagar finnas eller blifwa anlagde, sa wäl som s,elfwa ersättningen, efter Markegangs.pris, förwandjas i arbete a någon Kongl. Majus och Kronans der a orten warande Planterings - park, ehwad tillgång till ersättningens och böternes utgörande hoS äwerkaren finnes eller icke: Att ett allmänt kunga, rande i te Län der tjenlig Ekeskog för Kronans räkning befunnits, as det wirke, som för Kronans behofwer erfordras, skulle, da större eller mindre partier finge lefwereras mot bestämde priser wid ticnlige ställen, minsta Kronans behof af sadant »virkes upphandlande fran andre, serdeles Utrikes Orter; Och att Riksens Högloft. Stander till Kongl. Majit underdänigst öfwerlemna, att, med Nådigt afseende pä sa wäl Kronans som den enstiidteS sörman, för öfrigt i Näder stadga och förordna om Den z Julik. IO8Z allt hwatz som Kongl. Majit uti detta wlgtiga amne finner för godt.
Svenska indelta armeen, som icke eger tillfälle till sådan tjenstgöring, borde således hafva minst lika långa årliga vapenöfningar sam dessa armeer; men som manskapets hela tjenstetid vid indelda armeen är längre än vid Tyska armeerna i allmänhet, så torde regements-mötena, hvilka efter förutgångna 14 dagars befälsmöten, enligt nu gällande författningar, böra påstå 17 dagar, icke behöfva förlängas, ehuru sådant vore önskligt och ©tvifvelaktigt skulle väsendtligt bidraga att öka armeens tjenstbarhet. Vid detta tillfälle bör anmärkas, att enligt Konung Carl Kl:s förordnande 1680, hölls vid hvart indeldt regemente årligen: 1 Regementsmöte i 14 dagar 12 kompagni-möten, 1 i hvarje månad, å 1 dag 12 — t Summa 26 mötesdagar. / 19 hvartill hom march-dagar till och ifrån regements-mötet, i medeltal 6 dagar likaledes till kompagnie-mötena fram och åter ■ .24 — 30 march-dagar tillsammans 56 dagar, under hvilka trupperna årligen voro uppkallade, samt i tillfälle att erhålla öfning och disciplin, oberäknadt de s. k. ky rkovalls-excercer ingar j hvilka på chefernes eget föranstaltande anställdes. Man har i sednare tider trott sig böra ogilla de många och korta kompagni-mötena, men dervid glömt, hvilket vigtigt medel de voro till krigsmannens vänjande vid ordning och lydnad. Landstigningen på Seeland, slaget vid Narva, öfvergången af Duna m. fl. ärofulla krigsföretag, lemna de mest lysande bevis på armeens då egangande bildning, frukter af Carl X.I:s ordnande snille. Efter 1721 års fredsslut inskränktes kompagni-mötenas antal från 12 till 2 å 3, hvarigenom den årliga excercis-tiden minskades från 26 lill 16 å 17 dagar, och march-dagarné från 30 till 10 å 12, så att soldaten i stället för 56 dagar blott var 26 å 29 dagar uppkallad ocb i tillfälle att vinna öfning och disciplin.
Stockholm den 4 Mars 1845. Ank. till Exp.-Utsk. d. 5 Mars, il. 15 t. ra. Utlåtande, i anledning af väckte frågor om öppnandet af åtskilliga ny a Post-comm unicationer. Hederv, Bonde-Ståndet har till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens gemensamma behandling remitterat nedanuppräknade i berörde ämne väckte motioner, nemligen: af Johannes Johannesson från Götheborgs och Bohus Län: att, då innevånarne i Oiousts och Tjörns fögderier i nämnde Län bade det närmaste Post-contoret på 8 till g mils afstånd, i staden Kongelf, ett Postcontor måtte inrättas vid gästgifvaregården Wräland samt medel till aflönandet af en Postmästare derstädes varda af Rikets Ständer anslagne; af Anders Johan Sandstedt från Jönköpings Län: alt ett Post-Conlor, hvaraf invånarne i Westra Härad länge varit i behof, måtte inrättas i Wrigstad; till stöd för hvilken motion, deruti Petter Pehrsson, Jonas Johansson, J. Samuelsson, Petter Mårtensson och Andreas Bengtsson, alla från Jönköpings Län, sig förenat, hufvndsakligen blifvit anfördt, att större delen af Häradets församlingar vore 5 till 6 mil aflägsna från närmaste Post-Contor, hvarigenom kostnad och tidsspillan tillskyndades invånarne vid brefvexling och tidningars afhemtning, äfvensom att, då Wrigstad lig - Slättsamt Allm. Besv:- och Ekon.
Departementschefen tillgång härtill böra beredas derigenom, att antalet af de 70 första klass matroser, hvilka skulle erhålla 8 skillings gage-förhöjning, minskades med 24 eller till 46, hvarigenom erhölles en summa af 1,460 R:dr; och enär i medlersta Underofficers-graden den olikhet i lönevilkor förekomme, att Öfver-styrmän åtnjöto 250 Rrdr, men Öfver-konstaplar och Öfver-skeppare blott 220 Rrdr, och denna betydliga skillnad i löneförmåner ej vore påkallad af motsvarande olikhet i tjensteåiigganden, att Öfver-konstaplar och Öfver-skeppai’e i första rummet borde ifrågakomma till löneförbättring, och hemställde således, att förberörde summa af 1,460 Rrdr skulle användas på det sätt, att en lönetillökning af 20 Rrdr tillädes hvardera af de på stat varande 73 Öfver-konstaplar och Öfver-skeppare, att beräknas och utgå från 1853 års början; äfvensom att Underofficerare fingo dädanefter i vanlig ordning tillsättas till det antal, sorn staten bestämde; i sammanhang hvarmed Departements-chefen vidare, på andragna grunder, föreslagit, bland annat, att de af Matros-korpsen för närvarande tjenstgörande Underofficers-korporaler eller gle matroser, som förut voro i åtnjutande af 4 sk. aflönings-förhöjning, skulle under oförändrad benämning förklaras Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. 31 vara 1 sta klass matroser, med personel rätt att vara delegare i A.miralitetskrigsmanskassan; och att l:sta klass matroser kunde, i mån af behof, fördelas till tjenstgöring, på Underofficers-staterna. Då föredragande
• Då ' lifvet log med vänligt hopp, I åren ej för alltid borta, Fast snabbi som floden var ert lopp: Jag minns det minsta som fått smycka Mitt lif och hvad mitt hjärta vann,. Den gyllne tråd af stilla lycka, Som Nornan huldrikt åt mig spann. Jag minns hvar vrå, dit jag fått ställa De trötta fjät och hcila mig. Den läskande och rena källa, Därur jag drack på mödans stig. Och hvarje. blommas doft, som förde En hälsning, som till hjärtat gick, Och hvarje fågels sång jag hörde, Hvaraf jag tröst och vår fröjd fick. Jag tacksamt minns hvar man som sade Ett godt och trofast ord till mig, ' Hvart öga som er stråle hade Af kärlek öm och innerlig. Så inom mig får evigt lefva Allt hvad en gång mig hugnat har, Och kärleksandar om mig sväfva, Hvars kyssar jag i flykten tar. Mitt bröst en säker tillflykt blifvit För allt, som gjort mitt lif så rikt. Djupt in i själen jag det skrifvit: Ett trolldomsord i eldskrift likt Men intet tungomål beskrifver Den värld af under natten ter. Då slöjan sakta lyftad. blifver Från tusen bilder, dem jag ser. 1893 Omt lockande förbi de smyga Min tjusta blick, ej mera skymd, Och varma känslor med dem flyga Upp i min hågkomsts himlarymd: Då allt jag minnes, som fått smycka Mitt lif och hvad mitt hjärta vann, Den gyllne tråd af stilla lycka, Som Nornan huldrikl åt mig spann. Vara döttrars hemgift ". § m seden, att bruden af egna medel bör anskaffa uppsättningen till det nya hemmet oeh dessutom äfven medföra en större eller mindre penningsumma som hemgift till brudgummen, har en engelsk skriftställare nyligen uttalat sig på följande sätt: » Jag förstår inte, att detta ej är mycket motbjudande för männen. I England för den unge maken sin brud till det genom hans medel iordningställda boet. Den litet bemedlade spar ofta i åratal för att komma därhän, men i alla händelser är engelsmannen i allmänhet för stolt för att vilja gifta sig för pengar. » 1 detta ogillande ligger mycken sanning.
Kammar-kontoret granska de efter årets möten och mönstringar från regementen och korpser inkommande besigtnings-instrument och kostnadsförslag till materielens kompletterande för så väl gamla stammen, som beväringsmanskapet och tillse att denna komplettering verkställes i öfverensstämmelse med fastställda planer och enligt gällande föreskrifter, samt i sammanhang härmed föra de å kronans hus och byggnader samt trossbodar och å materielen anbefallda s. k. Lig gare; och slutligen, att i egenskap af Militär-kontors-chef, tillhandagå General-intendenten med förslags, rapporters, berättelsers, kalkvlers m. m. upprättande, samt såsom dess närmaste man följa ärendena inom afdelningen med den uppmärksam-' Ml. M 5 till Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. Jtf 4, om Statsverket 1880. 61 het, att ej något derinom må vara honom främmande, för att vid tillfälligt uppkommande förhinder för denne embetsman kunna bestrida dess göromål. Krigs-Kassörens aflöning hemställer jag i underdånighet måtte, i anseende till det stora ansvar, honom åligger, samt de högst betydliga utbetalningar, som genom honom ega rum, äfvensom angelägenheten af att på denna plats hafva en fullt pålitlig person, bestämmas till 4,000 R:dr R:mt eller något mera än öfriga Kontors-Chefers. I)e lönetillökningar samt nya lönebelopp, som för Krigs-kollegii embetsoch tjenstemannapersonal skulle häraf på det hela blifva en följd, inhemtas af förut åberopade Aflönings-förslag (Bil. Litt. H. h.), deruti äfven de för tjensterna afsedda pensions-betupp finnas införda. Deraf täcktes Eders Kongl. Majit i Nåder inhemta, att den nya aflöningen skulle uppgå till 117,250 R:dr R:mt, hvadan, då nuvarande tillgångar derför, 78,750 R:dr, förut tagas i beräkning, en fyllnad skulle erfordras af 38,500 R:dr.