Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror, alt Hr von Hartmansdorff så till vida har rätt, som det är mindre lämpligt, att, då Consl.Utsk. funnit en af Regeringen vidtagen åtgärd icke utgöra föremål för anmärkn., minoriteten likväl kan genom en reservation för R. St. framlägga densamma. Ehuru jag icke vet, hvartill en sådan reservation skall tjena, då den, enl. min lanke, icke kan föranleda till någon förändring från R. St:s sida uti den af Utskis majoritet uttryckta åsigt, så, då det hittills varit tillåtet, alt reservationer få åtfölja Const.Ulskis Betänk., ansåg jag, att man icke nu borde motsätta sig det. Jag skulle helst önskat, att ifrågavaride reservation icke hade blifvit föremål för någon behandling hos RiksStm, men då en värd talare fästat sig vid 2:ne punkter i denna reservation, hvilka han ansett anmärkningsvärda, nödgas jag nämna några ord. Ben 5 Juli e. ra. 99 Den förslå punkten angick, ora jag ej misstager mig, ett Kongl. Bref af den 9 Juli 1852, hvarigenom en komilé tillsattes, för att upgöra de för läroverkens reglering nödiga förslag till skol-lag och skol-stat. Den värde ledamoten ansåg del mindre lämpligt, alt Depart:ts-Chefen härtill utsåg en komité. Jag kan icke dela denna åsigt, ty om mau tager i betraktande vigten af ett sådant arbete, och om man tillika noga öfverväger hvilken mängd af mål, sorn taga Departtls-Chefens tid i anspråk, tror jag, att arbetet snarare skall vinna derpå, ali personer endast och allenast deråt få egna sin tid, och jag kan således icke inse annat, åu att det länder DeparlttChefen till förtjenst, att hafva åt andra personer öfverlemna!, att under hans ledning utarbeta ett dylikt förslag. Vidare har Hr Ribbing ansett såsom anmärkningsvärd! den del af reservationen, som står att läsa pag. 80 och 81, och som angår det af Regeringen fattade beslut, i fråga om förändrade grunder i afseende på hemmansklvfningen.
År 1825 Inqvarteringspenningar Rese-Stipendier År 1825 1826 1827 1828 Tills. Af återstoden 4'1>25'3 R:dr 16 sk. 3 r. hafva dels blifvit disponerade till godtgörande af kostnader för serskild te Sjö-expeditioner: 4. dels är Behållningen, 1235 B:dr 22 sk. 11 r:st., påräknad till godtgörande af en del af sisth års Sjöexpedi tions-kostnader för Fregatten Eurydice, hvilka kostnader jemväl äro genom K. Brefvet af den 10 April 1828 till utgående af Besjiaringarne i Nåder anvisle.— K. Förvaltningen har derjemte upplyst, att af de, utaf Anslaget för FörsvarsVerket i allmänhet, till oförutsedde Behof afsatte Medel för ofvanberörde 4 år, å 12,000 R:dr årligen med 48,000 R:dr, diverse Utgifter Blifvit bestridde År 1825 med Förvaltningen hos K. M:t i underd. föreslagit, att af Behållningen måtte till åtskillige uppgifne behof få användas 7000 R:dr, derefter återstå 8331 R:dr 38 sk. 10 r:st., hvilka blifva otillräckliga för godtgörande! af sisth års Sjöexpeditions-kostnader, hvartill föga eller inga andra tillgångar förefinnas. 1826 1827 1828 338 Stats-Utskottets Da af allt detta är ådagalagdt: att Flottan har en Skuld af omkring 204,000 R:dr, som inom 5 år bör gäldas; att, för utförandet af den antagne arbetsplan, nu varande Anslagen för Flottans Materiel för dessa 5 åren understiga beliofvet med omkring g5,ooo R:dr årligen; att derefter årliga bristen blifver minst 54.000
O n s d a g: Polsk soppa; stufvad lake. T o r s d a g: Hvitkål med frikadeller; pannkakspudding. F r e d a g: Oxrullader; äggmjölk. L ö r d a g: Engelsk köttstufning; fisksoppa. Recept. I 3 deciliter vatten kokas 425 gr. vaniljchoklad och då chokladen är smält lägges däri 12 ä 16 skifvor gelatine, söm får smälta i den kokande chokladen, hvilken därefter upphälles och ställes att svalna något. 10 deciliter grädde vispas tillsammans med 106 gr. socker. Då blandningen blifvit tjock, ivispas den emellertid afsvalnade chokladen däri, upphälles i kristallskålar och får kallna. Observeras bör att gelatinen flere timmar bör ligga i kallt vatten, eller till och med ett helt dygn, förrän den skall användas, på det den bäska smak, gelatine alltid har, må utdragas. Därefter silas den från vattnet, då den skall användas. 2) Polsk soppa. En god buljong kokas med tillsatts af flera goda rödbetor. Till 3 liter buljong tagas ungefär 3 deciliter rödbetor skurna i fina strimlor, hvilka få ligga en stund i ättika, blandadt med litet vatten. Smör fräses i en kastrull. Sedan rödbetorna silats från ättikan, sättas de att koka i smöret och få koka tills de äro mjuka. Under tiden afredes buljongen med smör och mjöl, samt får därpå koka upp några gånger och blandas tillsammans med omförmälda rödbetsstrimlor, hvarefter den uppkokas och är färdig. En rå rödbeta rifves på rifjärn och därpå hälles litet ättika, som får stå att draga, tills ättikan fått en grann röd färg. Häraf silas litet i anrättningsskålen, jemte litet sur grädde. Soppan slås härtill, vispas väl om och är färdig att serveras. Skulle den vara för sur, kan något socker tilläggas. Till soppan serveras sviskonkorf och bohvetegröt, formad till små bollar, hvilka stekas gulbruna i smör.
Då jag förordat denna haus efter mitt förmenande, ganska rigtiga och välgrundade framställning, sä kan det åtminstone icke anses inconseqvent handladt af mig, att jag nu förordar Utsk:s tillstyrkande i dess sednare punkt. Man har, såsom mig synes, lagt för mycken vigt deruppå, att den Gefle borgerskap förunnade förmån att arrendera fisket skulle försvinna; men icke ens detta behöfver blifva händelsen, ty bemälde arrendatorer kunna ju fortfarande erhålla arrende 154 Den 17 Maj e. tin. derå, om icke af kronan, dock af sockenmännen. I aila fall är det en gammal regel, att ”köp bryter legostämma”, och i enlighet dermed lärer väl ej arrendatorernes intresse böra åberopas såsom hinder för tillåtelsen åt arfvingarne af de fordna egarne, att genom skatteköp återlösa Ilsket. Ganska säkert är emellertid, att socknemännen, såsom jag i mitt första yttrande ådagalade, under en ojemförligt längre tid odeladt och opåtaladt, samt äfven efter år 1700 i en viss mån innehaft och utöfvat ifrågavande fiske-rättighet. Det är först i sednare lider man lagt hinder deremot. Allmogen inser således icke giltigheten af den dom, som heröfvat dem sina, enl. egen upfattning och underdoraslolarnes deråt gifne bekräftelse, rättmätige anspråk. Sådant förhållande synes mig verkligen ömmande och väl värdt ätt tagas i betraktande. Jag tillbakavisar alltså helt och hållet det af en ledamot afgifue förklarande, att det endast skulle hafva varit personliga konsiderationer, som föranledt Utsk:s tillstyrkande. Det är icke ens troligt, och jag bestrider all grund för denna beskyllning, att StatsUtsk:s talrika personal, med undantag af 3:ne ledamöter, Hrr von Troil, Björnstjerna och Åsbrinck, skulle underlåtit att taga detta ämne i noggraiint skärskådande och deråt egna den hemställan, saken i sig sjelf syntes påkalla och sorn med det allmännas kraf ej mindre än billighetens fordringar framställde sig mest öfverensstämmande.
Här i detta haf var rätta platsen för Greklands glada och milda gudar, här kunde inga hiskliga nordiska hafstroll trifvas, blott tusentals tumlare vältrade sig muntert på den spegelblanka ytan. Efter en stund af det mest klassiska lugn skickade oss den gamla hafsguden en liten kultje, som förde oss till den invid Euboea liggande klippan Karysto, der stiltje åter inträffade, och der jag ännu långt efter midnatten betraktade mina nordiska stjernor, Stora björn och Polstjernan, hvilka under Sicilien gömt sig längst ned i horizonten, men åter började stiga. Så vacker denna sydliga natthimmel var, fann jag i den ej det genomskinliga och etheriska, som utmärker våra vinternätter, ej heller i stjernorna den blick som hos oss. Följande dagen förde oss en styf SO förbi Mitylene upp till Tenedos, der vi åter för motvind och stiltje måste ankra i Basikia bay, derifrån man njuter af kanske den mest klassiska utsigt i verlden. Akter om oss hade vi den stora slätt, på hvilken Grekerna under Trojanska kriget uppdrogo sina fartyg och uppslogo sina tält. Denna mot stranden sluttande slätt begränsas af en lång bergsträcka, deri Ida reser sig högst. Nedanför detta berg låg fordom Troja. Söderut sträcker sig stranden förbi Alexandria Troas och norrut till redden Sigaeum, medan på ena sidan om viken en liten bäcklik bigren af Scamander och Simois flyter ut i hafvet. För-ut hade vi Tenedos, notissima fama insula, äfven nu för sitt vin den mest berömda af Arkipelagens öar. Deröfver syntes det låga Lemnos, och öfver detta det väldiga, hela utsigten dominerande berget Athos, samt till venster inloppet till Dardanellerna, med fästningarne på ömse sidor och ön Imbros. Hvem skulle ej vid anblicken af alla dessa ställen erinra sig Hector och Achilles, Eneas och Odysseus, trädhästen, det gyllene skinnet och annat mera från den klassiska förnåldern? Och hvem, som läst Homerus eller Virgilius, skulle härvid förblifva kall?
Se Ränteoch Tiondegifvare, 54 & r“ CT> C_j ig £ i » s c 5, e<T re » E.iks-Ståndens Beslut. N:o I Sid. 4 4 1 Ridd. o. Adeln. Prestej BorgareStåndet. j Ståndet. V 45 a. V 45 a. V 45 a. V 45 å. V 45 b. v 45 å. Se Kronotionde. 2'iondespannmäl, om dess indragning till Statsverket m. m. Se Räntor. Tjenste&rsberäkning vid Presterliga befordringar, förhöjd, om upphörande deraf , . , Svar på äterremiss Tjufholmen i Luleå Skärgård, om dambyggnad derstädes. Se anslag för Allmänna Arbeten. Tolag, Stapelstädernas, angående förändrad reglering deraf . • . Svar på äterremiss Torp, om Rustoch Rotehållares befriande från skyldigheten att dermed förse Ryttaren eller Soldaten, Se Rustoch Rotehållare. Torp Norregården å Visingsö, om lindring i dess onera Transport af Båtsmän till och från tjenstgöringsorten. Se Båtsmän. , , Fångar, om ändring i sättet derför. Se Fångar. Trollhätte Canal-Bolcig, Nya, om anslag från Handelsoch Sjöfarts-Fonden, Se Anmälan 45. Trosspassevolance-afgift, om Rusthållarnes vid Cavalleri-Regementen befrielse derifrån Svar på 51 er remiss . Tryckfrihets-Förordningen, om ändring af 1, 4 och 5 §§ (hvilande sedan sista Riksdagen, nu godkände) Kongl, Maj:ts Nådiga Svar , „ , om ett tillägg till 1 §. 9 mom. angående eftertryck Tryckning för allmänna Verks räkning, om utbjudande på entreprenad deraf . , , „ „ af Riks-Ständens Protocoller och utdelandet deraf, jemte Hillänget, angående. Se Protocoller, Trädgårdsföreningens anslag, angående. Se Hufvudtitel Ode, pag. 11. Trädvaror, om upphörande af rättighet att begagna Finska och Åländska fartyg för deras transporterande m. m.
Efter nu antagna rationella skogshushållnings-principer vore trakthuggning företrädesvis riktig, men denna method äfvensom ilen jemväl i vissa fall nödvändiga utgallringen motverkades, om alsättningcn af sparrskogen klefve försvårad. Försöket att genom lagstiftningen ingripa i den enskilda hushållningen hade i alla tider misslyckats. Hvad som vore misshushållning på ett ställe, vore klok hushållning på ett annat, och lagstiftningen kunde icke, utan orättvisa, ingripa i dylika (Vågor. Ilen nu så mycket öfverklagade exporten af sparrar medloge dessutom en ojemförligt ringa del af den skog, till hvars förödelse, utan verklig nytta för landet, vissa af våra ekonomiska lagar föranledde. I följd af nu stadgad stängselskyldighet mäste, endast till fullgörande deraf, årligen nedhuggas unga träd Lill ett, på grund af officiella uppgifter, beräknadt antal af icke mindre än 100 millioner. Skiftesstadgans föreskrift om afverkning inom 10 år af all skog, som vid laga skifte icke kan utbytas, skulle, om den föreslagna restriktionen mot utförsel af sparrar godkändes, nödga skogsegaren att till ved sönderhugga eller alldeles låta bortruttna den afverkade skogen. Statens mellankomst till skogens skyddande hade långt vidsträcktare och lämpligare fält för sin verksamhet både genom alskaflande af lagar, som nödga till skogsafverkning, och genom befrämjande af åtgärder till skogens vård och återväxt; och den nu ifrågasatta orättvisa inskränkningen vore den sista utväg, som borde anlitas. 76 Bevillnings-Utskottets Betänkande. Dessa och de flera skäl, som emot föreslagna förhöjningar i utförsels-tulien å sparrar blifvit anförda, hafva fullkomligt öfvertygat Utskottet, att, huru angeläget det än är, att en förbättrad skogshushållning införes, hvaraf både innebyggarnes trefnad och rikets sannskyldiga nytta för framtiden i väsendtlig mån äro beroende, det likväl hvarken skulle leda till ett sådant mål eller stå tillsammans med rättvisa emot flera delar af riket, alt vidtaga den nu ifrågasatta åtgärden.
Hr von Koch har yttrat den meningen att mautalspenniugarne eller den personliga afgiften borde afskaffas, emedan lion för menniskan vore förnedrande. För denna åsigt har han anfört åtskilliga historiska bevis. Men om man går tillbaka till samhällenas början, finnér man, att allestädes den tanken gjort sig gällande, att hvar och en, som åtnjuter skydd för sin person, äfven bör derföre något till samhället betala. Detta var också den ursprungliga meningen med den skatt, som Oden upbar under namn af näs-skatt och hvilken numera sedan det finnes menniskor utan näsor blifvit kallad mantals-penningar. Grundtanken är likväl densamma. Hr von Koch har vidare sagt att, under Franska Statshvälfningcn afskaffades den skatt, som i Frankrike kallades ”la lailte” och detta till följd af den stora ovilja man emot henne hyste. Jag torde dock få erinra eder Mine Hrr, att denna ovilja här - Den 23 Mars f. m. 425 rörde deraf alt icke alla erlade ifrågavarrde skatt, utan att Adeln var derifrån bifriad, såsom förhållandet var äfven hos oss före 1809, och icke’deraf att det var en personlig afgift. Man har, såsom bevis på det fortfarande tänkesättet härom, anfört, att en Engelsk minister i Turkiet inberättat sina förhoppningar att man äfven der skulle kunna afskaffa den personliga afgiften. Men det har icke blifvit uplyst, huru stor densamma är i nämnde rike. Hon belöper sig utan tvifvel lill mer än 12 sk. och i sådan händelse får saken ett helt annat utseende. Man säger ytterligare, att en personlig afgift är oriktig derföre att man bör beskatta hvar och en efter hans förmögenhet. Det finnes likväl många, som icke ega någon förmögenhet, men hafva stor personlig förmåga att förvärfva de medel, som de lefva upp. 1 sådant fall är afgiften, 12 sk., icke större än alt den motsvarar J dagsverke eller besparingen af vissa supar i veckan, ja tilläfventyrs icke en gång så mycket, utan kanske blott besparingen af de supar som tagas på en enda dag.
Collegium förut under sin vård ägde åtskillige räntebärande Cassör : att sjelfva Saltpeter-tillverkningen borde skötas och utvidgas under föresyn blott af skicklige Verkmästare, som, Allmogen till biträde, skulle bibehållas: samt handeln med Saltpeter, hvarigenom Kronan ville fortfara att uppmuntra tillverkningen, bedrifvas sålunda, att K. M:ts Bef:h:de lät emottaga hvad som till salu utbjödes och utdela betalning derföre. Och kunde den erforderliga undersökningen om varans godhet, genom en af K. KrigsCollegium förordnad serskild person, som vintertiden borde kring - Betänkande!). ao5 resa i de orter der Saltpeter tillverkas, förrättas, hvartill kostnaden, i jemförelse med aflöifrngar och provisioner ni. m., borde blifva obetydlig, hälst i fall K. M:ts Bef:h:de funne tillgång på skicklige personer inom orten att härtill föreslå; hvarjemte Uppbördskostnaderne borde besparas derigenom , att Uppbörden bestriddes genom K. M:ls Bef:b:de och den vanliga LandtStaten, serdeles som KronoBetjeningen, om förbättrade lönevilkor för denna Stat tomine att beviljas, borde bestrida all slags Ordinarie Uppbörd, utan serskildt arfvode. RiksdagsFnllmägtigen Eric Svensson från Götheborgs och Bohus Lån bar åter andragit: alt från uråldriga tider blott Landtmannen utgjort Saltpetergärden, utan deltagande af Städerne, som från leverering deraf varit befriade allt intill år 1816, derefter de till en ringa del deruti bidragit; men som obestridligt vore, att alla, i mohn af hvad man ägde att förlora; borde till allmänt försvar bidraga, och icke såsom nu tillginge, Städerne en sådan skyldighet sig undandraga, ibland hvilka exempelvis anförts, att Gefle Stad ingen Saltpetergärd utgjorde och att Stockholms Stad, hvars verkliga uppskattningsvärde öfverstege flere hundrade hemman på landet, icke skulle lefverera Saltpeter för mera än 5 mantal; så har RiksdagsFullmägtigen tillstyrkt, att
Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne. 17:o Rolefrihets-afgift af oroterad, men ordinarie rotering underkastad jord. Hr Ekenstéen, Joh. Fritz: StatsUtsk. har beräknat som inkomst, den vakans-afgift, som utsockne frälsehemman i Halland skulle betala, och summan är alltför betydlig att kalkyleras, under det alt en motion i frågan, stödjande sig på alldeles samma grun - Den 8 Mars f. m. 239 der, som David Anderssons frän nämnde län, blifvit lill Utsk. af lt. o. Ad. remitterad. Det är att förmoda, och ännu mera att hoppas, att StatsUtsk. mätte komma att tillstyrka att denna, på så orättfärdigt sätt tillkomna, beskattning, som nedsatt dessa hemman till hälften af deras förra värde, må blifva dem godtgjord; och likasom det icke är exempellöst, att menniskor mistat lif och egendom genom s. k. rättvisa domar och ehuru lifvet icke kunnat återgifvas, man dock måst rehabilitera de aflidnas heder, så kan det icke vara Konung och Ständer ovärdigt att besluta, det en sålunda tillkommen alldeles orättvis skatt som den, hvilken blifvit de nämnde hemmanen i Halland ålagd, må återgå^ eller åtminstone betydligen lindras. Det är under förhoppning derom, som jag yrkar att R. o. Ad. mätte förena sig deruti, att denna del af StatsUlsk:s betänk, ronde de kalkylerade 10,000 R:dr i rotevakans afgift från de utsockne frälsehemmanen i Halland, måtte gå tillbaka till Utsk. eller frågan derom suspenderas, till dess omsider blifver afgjordt om och till hvad belopp den påräknade skatten kan beräknas. Frih. Palmstjerna: R. o. Ad. torde finna, att det icke vore formenlig! att nu bifalla Utsk:s förslag i afseende på beräkningen af rote-vakans-afgiften af de ifrågavar.
Då ett bestämdt förhållande är upgifvet emellan det nya målet och det gamla, så måste det väl vara gifvet, att då ett upgjordt kontrakt går ut på bestämmande af en viss qvantitet spanmål efter det gamla måttet, så måste väl, när man infört ett nytt mått i landet, följden deraf blifva, att, likasom utgående arrenden reduceras till det nya måttet, så reduceras äfven utgående skatten till detta nya mått. För min del kan jag icke på något sätt göra begripligt, att någon svårighet eller tvetydighet skulle kunna upkomma huru man med betalningen af sådana räntor skulle förhålla sig, då det nya måttet införes, när det förevande förslaget tydligt utsätter huru många af de nya enheterna skulle gå på den gamla. Jag vet, att man mången gång fästat sig vid den omständighet, att det gamla måttets underafdelmr icke kunna jemnt uttryckas i de nya. Hr von Hartmansdorff har i dag under diskussionen på f. m. begärt upläsning af Frih. Palmstjernas reservation emot K. M:s Nåd. Propos. rör:de Tunnemålet, och jag kan derföre icke underlåta att uptaga denna reservation till besvarande, så vida den rörer den nu omnämnda omständigheten. Hvad sjelfva T:n angår, så är väl alldeles icke fråga om att någon svårighet kan upstå att reducera en viss qvantitet spanmål, Den 8 Juli e. m. upgifven i det gamla måttet i jemna T:r, till motsvarande qvantitet efter nya måttet i kubikmått, emedan hvarje T:a spanmål i fast mål innehåller 63 kannor och således kan med mycken lätthet reduceras till kubikfot. Denna räkning är ytterst enkel; men säger man ”kapparne kunna icke bestämdt uttryckas”, och såsom bevis härpå har Frih. Palmstjerna anfört, att en rågad kappe eller -g\ af en rågad T:a icke kan jemnt uttryckas med mindre tal än 6 siffror, nemi. 196,875 kubik-decimaltum.
Spisqvarter, der, jemte raat, endast porter, öl och svagdricka hållas tillhanda. I afseende på de förra, eller spisqvarter, m. fl., i allmänhet, gillades Bevillnings-beslämmelsen, enligt Betänkandet N:o 12, men hvad beträffar de senare, eller spisqvarter, der, jemte mat, endast porter, öl och svagdricka tillhandahållas, godkändes Utskottets framställning i Utlåtandet N:o 27. Spanmålshandlande, Språkmästare, Stadstjenare eller Polisbetjente, Syjungfru!’, Fröt. Utdr. d. 14 Oct. 1840. 6g5 Tidnings.ykrifvare, Timmeroch Brädhandlare, samt Timmeroch Murgesäller. Förslaget, enligt Betänkandet N:o 12, godkändes. Tjäru-Vräkare. Med ogillande af Utskottets förslag, bestämdes bevillning efter andra Artikeln för Tjäruvräkare till 1 R:dr. Tohaksplanterare och Plantage-egare, Tractörer, och Tiädgårdsmästare, som äro borgare. Förslaget, enligt Betänkandet N:o 12, godkändes. Utlänningar, som resa omkring i landet. Den uti Utlåtandet N:o 27, föreslagna bestämmelse godkändes, med iakttagande, att orden å femte raden: utländska varor utbytas till dessa: utländska manufactur-varor. Utländingar, som i städerna drifva handel och rörelse. Vindragare, Vågkarlar, och Åkare, som ej äro borgare. Godkändes, enligt förslaget vid Betänkandet N:o 12. §. 19. Förslaget till denna §., enligt Betänkandet N:o 12, gillades, hvaremot Ståndet afslog Bevillnings-Utskottets hemställan i Utlåtandet N:o 27, angående en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, i afseende på en undersökning, till ledning för Rikets näst sammanträdande Ständer, i hvad nion rättelse i minimi-tariffen öfver hemmansvärdet bör ega rum. §. §. 20 och 21.
— Ek-, deras användande, S. U. Bet, IV: 1477. Skrif. X: 412. — s-Effekter, handel dermed och utförsel deraf, se Trädvaror, anstalter till besparing deraf, Remiss II: 492. E. U. Bet. VIII: 539. desi. Besl. IX: 3o8. 323, 353, — s-H us b å Ilning och -Åverkan, L. o. E. U. Bet, VII: 645, Besl. IX; 63o. 639. 64i. 646. 46 Register: Skola, i Landskrona, Lin till Byggnad derför, Remiss II: 433. S. U. Bet. IV: 1068. B. U. Bet, VI: 600. Besh IX: 520. 522, 526. 548. — i Calmar, sc Gymnasium derstädes. — i Askersund, Prins Oscars, understöd för den, Remiss II: 488. S, U. Bet. IV: 1342. Besh IX: 44?. 4ÖI. 452. 470. S. U. Bet. IV: 1734, Besl, IX: 483, 678. 592. — se äfven Läro-Verk, Skrifter, Tryckte, tid för deras aflcmnande till HofKansleren, Just. Omb, Berätt, II: 345. — Isländska, anslag till lifgifvande deraf, Remiss II; 512. b. 524. S. U. Bet. IV: 3i5. S, U. Bet. IV: 666. Skrifvare, Socken-, antagande deraf, Remiss II: 5oo. S. U. Bet. IV; 163. Skulder, förfallne, tiel för deras betalande, Remiss II: 454. L. U. Bet. VII: 29. Prot, VII: 191.
M 27, ang:de Riksg:s-kont:s förvaltning under den sedan början af 1850 och 1851 årens Riksdag förflutna tid; JYs 28, i ani. af K. M:s Nåd. skrifvelse lill R. Stms StatsUtsk, , ang:de verkstäld fördelning emellan särskilda Embetsverk af den utaf R. St:r anslagna summa till gratificationer och ljuspenningar ål extra ordinarie tjenstemän och vaklbetjente; Den 18 Februari. 169 JU 29, i ani. af väckt motion om åtgärdens vidtagande till förekommande af felaktigt silfvermvnt; JU 30, ang:de utvändig reparation och dekorering af Riksg:skont:s luis samt upförande af ett jernstaket vid den nya strandgatan nedanför samma hus; JVI 31, i ani. af väckte motioner om anslag till beredande af tillfälle för Officerare af Arméen att ingå uti utländsk krigstjenst; JV° 32, ang:de låneunderstöds beviljande för verkställande af tomtreglering inom den år 1849 nedbrunna del af Lidköping eller den s. k. gamla staden; samt JVs 33, ang:de pension för Krigs-Rådet S. G. Ehrenstams enka, Charlotta Gripenstjerna samt hennes dotter. Högloft. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J till 4 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Onsdagen den 22 Februari 1854. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 3 prot.utdr. för d. 18 dennes. Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. efter JV3 373. Frih. Sköldebrand, Knut Erik; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: JU 1,929. Ilr von Björnmark, Fullm. Gr. Lewenhaupt, Patrik Adolph. Med tillkännagifvande, att Frih.