Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län, uti väckta Motioner, gjor* da yrkande, att det af L:nets invånare, med egna medel, uppbyggda Fängelsehus af sten mätte hädanefter på Statens bekostnad under-? hållas, samt att löner för en Vaktmästare och en Fångkneckt, jemte kostnaden för fångkläder och andra fångarnes förnödenheter, äfven mätte af allmänna medel bestridas, Hvad lin först angår den ifrågakomna be-? frieisen för inbyggarne uti Norrbottens, Westerbottens och WesterNorrlands Län från skyldigheten att bygga och underhålla LäiisfängelSérne; så hafva, med fästadt afseende å det härvid förekommande förhållande, att, med undantag endast af de Norra Länen, invånarne i Rikets öfriga Län blifvit befriade från byggande och underhållande af Länshäkten, R. St, futv» Exp. Utsk. Förslag till lind. Skrify. N:o 174. 41.5 nit billighet och jemlikhet i rättigheter medborgare emellan påkalla, alt enahanda befrielse må de förstnämnda Länens inbyggare tillgodokomraa. R. St. hafva, på sådan grund, godtfunnifc besluta, atti emot det allt anspråk å ersättning för uppförande af sjelfva fängelsehusen uti ifrågavarande treiine Län förfaller och hvarken nni eller framdeles väckas får, Staten må öfvertaga och hädanefter ensamt bekosta underhållet af Landsfängelsernä i samma Län, på sätt med do i Rikets öfriga Län varande dylika byggnader eger runi. Vidkommande derefter frågan om uppförande för allmänna medel af ett nytt Länshäkte uti Jemtland, i det nedbrändas ställe; så och då, efter hvad upplyst blifvit, E. K» M., under den 23 Januarii i8ig, i anseende dertill, att det då nyligen i Westerbottens Län, på invånarnes bekostnad, uppförda häkte genom vådeld afbrunnit, i Nåder godtfunnit, till understöd för återuppbyggandet deraf, bevilja en summa af x514 Ibb 7 sk. 5 rst., utgörande hälften af hvad, enligt kostnads-förslag, lill en sådan nybyggnad erfordrades, få R.
Herr Silverstolpe, Gustaf Abraham'. Vid första påseende synes den af Friherre Ceder, ström vid Redactionen gjorde Anmärkning vara af någon vigt; men om man genomläser hela §. förfaller den, i min tanka, alldeles. När i den första meningen finnes infördt Civila Embetsman , är det -ju klart, att undantaget af Språkoch ExercitiaeMästare, som ej till någon annan Embetsmanna-class kunna refere-' ras, derifrån är gjordt. Herr Grefven och Ordföranden gjorde ProJ position till bifall af första Alternativet af de föreslagne nya Redäctionerne. Ropades Ja9 jemte några Nej. Grefve Mörner^ Adolph Göran: Jag tror, för min del, att om man gifver akt på hela innehållet af den föreslagne Redactionen, skall den anmärkte otydligheten försvinna, hellst det synes vara tydligt, att det för Språkoch ExercitiaeMästare samt Idkare af de fria Konsterna gjorde undantag, har afseende på den rena Evangeliska Läran och endast syftar derhän, att Personer, som i allmänhet äro Konst* närer, må kunna nyttjas, utan afseende på hvilken Religion de tillhöra. Herr Grefven och Ordföranden hemställde å nyo, att första Alternativet af ifrågavarande nya Redaction måtte af Ridderskapet och Adeln gillas } hvilket bifölls. Ben 12 Martti, i Följande nya Redacriort fläde deraf blifviÉ fö resi agen: ’*Till Erke Biskop och Biskoppar, tued hvilkas Val förhålles efter fårra vanlighetelia dock sä i att Upsala Stifts tost Vid ErkeBisköps-Vat beråknds lika med tre Consistoriersj Uinåmne Konungen en af de tre, So/n föreslagne blifvit ” Grefve Von Schwerin, Fredric Bogislaus:
Hos oss f &amp; p&amp; landet, i kopingar och i de stiider, dar allmiin r&amp;dstuga finnes, alla rostbergttigade, s %ledes afven kvinnor, deltaga i a2la beslut och oal; men i Norge f &amp; de rostberattigade endust uiilja onzbud for de allmanna &amp; rendenas ombesorjande, namligen dels elk nformanskabo och dels arepresentantern. Sh &amp; r iilifvn, i jurnforalse med de norska amtsformansliaben, v l a lar~dstirtg en rent demokratisk inrgttning, ty i de senare fhr icke nhgon landshijEding eller aiinan till lansmnyndigheterna horande person deltaga, d l dlremot i samtsEorn~anskaberneo amtman oc11 kronofogdar Iro sjul$j.lrr.t$~frln medlemmar (den forre sksom ordfdr.ande), och ledarnoterna icke ens fiP, sjMfva v %lja sin seh-rete~.cwe. Trots all t detta skryta norrm&amp;nnen ijfvesljudt ofver sin usj lilf styrelse * och snxtida svenskarna, diiri understodda of sS. mhnga mindre knnniga landsman. Fru H. has afven menat, att Norge kunde vasa ostolts ofver stortingets beslut; om den politiskn rodratten; men dlirtill. har det i sanuing inga skiil. Hvad skulle hon siiga, om man h&amp;r i llandet ggfve, shsom n u i Norge, rostrlitt &amp; t drtingar., Baclrsticgusittare och andra beroende perso ner snmt delvis Bt fcdti! / l !jon ocli r ~ c s s i o n c i Egentligen ~~ iir dock denna nallmllnna rostriittn en ren humbug; ty enclast lwar 1OO: e af de rostberiitr.
Såsom sådane anser jag de af Herrar Tham och Cederschjöld, samt till en stor del älven de af Herr vört Hartmansdorff förut uppgifne, söm kunna i det närmaste redigeras till följande hufvudreglor, nemligen: 1:0. Så låg tull som möjligt på alla nödvändighetsvaror, för oss erforderiige och sådane behof, som af vanan hos oss vuhnit häfd, men icke i Sverige kunna produceras. 2:0. Tillåten införsel af alla slags effecter, emot proportionerade högre Tullafgifter pä de egenteligen så kallade luxeartiklaf, äfvensom å Spannmål, då ej inträffande missväxtår föranleda till annat stadgandei 3:0. Tullfri export på alla inom Sverige förädlade Fabriksvaror af egna naturalster} så* som Stålarbeten m. rn., och får jag , (så vida, tvärtemot min öfvertygelse, fördomen ännii längre äskar att sådane fabriker skola äga bestånd, som nödgas utrikes ifrån införskrifva sjelfva rudimaterierne,) såsom ett modifieradt correctif äfven föreslå: 4,0. Tullfri import af alla för slika Fabrikers bestånd oumbärlige, icke hos oss befintlige råämnen. Att rakt förbjuda importen af likartade Utländske Fabricater, anser jag endast tjenst Den 21 Martii* 865 tiil att rikta visse svekfulle individer ; att qväfva täflingsandan, samt att till och med ändamålslöst förminska Tulltägten, då troligen ingen under motsatte förhållanden fann uträkning att risquera Stnugling och tullförsnillning.
Det är egentligen stationeradt i Wermland, men en stor del deraf värfvas inom Dalsland, och jag har särskildt iakttagit, att inom Tössho härad en stor mängd beväringsynglingar just det år, de skola approberas, taga värfning vid Wermlands Fältjägare-regemente. Hvarföre göra de det? Jo, derföre att de finna det för sig fördelaktigare att värfvas för 6 år, och årligen erhålla 36 rdrs aflöning, än att fullgöra bevärings-exercisen under 2 år utan någon ersättning. Jag förmodar, att förhållandet skulle blifva detsamma äfven i öfriga delar af landet, isynnerhet som, efter Utsk:ts förslag, bevärings-soldaterne skulle erhålla 62 rdr under första året och icke skulle binda sig för mera än 4 år. Inom Utsk:t voro också ledamöterna af Bonde-St. temligen allmänt af den åsigten, att en årlig inkomst af 62 rdr för en person, som under 10 månader af året kunde fullt fritt använda sin arbetskraft, icke kunde anses så obetydlig, att den icke innebure en skälig uppmuntran. En talare har här yttrat, att, om endast den nuv:de beväringen erhölle ökad öfning, beliöfde man icke hysa fruktan derför, att en fiende skulle kunna öfverfalla oss så hastigt, att vi icke kunde hinna tillräckligt öfva hela beväringsstyrkan. Jag betviflar detta. Vi veta att i Petersburg äro förlagda ett tillräckligt antal gardesregementen, för att de skulle kunna när som helst öfverflyttas på Svenska kusten. Mot denna armé skulle vi med en sådan organisation af försvaret icke kunna uppställa mera än 15,000 man; ty hela vår stående armé kunde väl icke sammanträngas på samma punkt, då det vore origtigt att blotta Norrland på allt försvar, och 10 å 15,000 man skulle således endast återstå för att uppspädas med beväringen.
– Jag vaknade af det skottliknande ljud, herr Eliasson nämnt, omkring klockan half två samt fann, då jag drog upp rullgardin, bottenvåningen stå i full låga. – Ni bodde i boningshuset in på gården? – Ja. – Fortsätt! – Naturligtvis blef jag helt bestört. Jag sökte så godt jag kunde väcka folket i huset och sprang ned för att göra allarm, då jag hörde brandkåren anlända. Jag ansåg fabriken omöjlig att rädda och började derför berga min lösegendom. Sedan deltog jag än i släckningen och än i bergningen till dess eldsvådan var slut. – Hur förklarar ni skottet, som föregick eldens utbrott? – Troligtvis hade elden börjat, utan att synas, långt före detta ljud, som jag endast kan förklara så, att den tunga luckan till eldstaden under ångpannan hastigt flugit upp med en skottliknande skräll; detta förklarar äfven det hastiga ljusskenet efter smällen. – Ni tror att elden börjat förut? – Ja, jag antar att den uppstått genom lädret som efterglödgat. – Kan sådant inträffa? – Ja, det har händt ett par gånger förut i andra verkstäder. – Bodde någon i fabriken? – Nej. – Hade ni nattvakt? – Nej, jag ansåg mig ej behöfva det, då jag sjelf bodde i gården, och ofta plägade göra en rond i fabriken innan jag lade mig. Ledsamt nog uraktlät jag detta denna gång, emedan jag ej mådde riktigt väl och gick till sängs tidigt. – Ni märkte intet misstänkt, då ni gick upp till er bostad? – Nej. – Hvem lemnade sist fabriken? – Arbetaren Strömberg, som äfven tjenstgör som vaktmästare. – Ett vittne nämnde, att mannen är en drinkare, visste ni af det? – Ja nog visste jag att han drack; men i sina göromål har han alltid visat sig ordentlig. – Och ni vågade anförtro honom stängningen af fabriken? – Jag har aldrig haft skäl att ångra det. – Ni anser det glödgade lädret vara orsaken till branden? – Ja, jag kan inte finna någon annan antaglig orsak. – Ni hade allt brandförsäkradt? – Ja. – Nämn beloppen och de respektive bolagen.
Besvärsoch Ekon.-Utskottets Utlåtande N:o 47). S. A. K. ■ Vid innevarande Riksdag har framställning blifvit gjord derom, alt Ansätts nybygge, om jL mantal eller l£ tunnlands skall, hvilket förut tillhört Offerdals socken, men numera hörde till Hotagens Kapell-församling inom Fölinge Lappmark af Jemtlands län, mätte vinna befrielse från den ordinarie rotering, hvartill delta hemman vore indeladt. Och som, efter hvad Rikets Ständer inhemlat, ifrågavarande lappmarkshemman, såsom beläget längst upp i sjelfva fjället, der säd aldrig får skördas, är af särdeles svag beskaffenhet, så all. åboetne derå befinna sig i en synnerligen nödställd belägenhet, hvaruti någon förändring till eli. bättre icke, i anseende lill lokala och klimatiska förhållanden, iir att emotse, samt roleringen i Jemtland blifvit så nyligen fastställd, att den tunga, sorn dermed är förenad, sannolikt icke blifvit tagen i beräkning vid hemmanets öfverlålande från en till annan ägare och således vid hemman$värdels bestämmande icke utöfva! inflytande, hafva Rikets Ständer funnit sig äga anledning att i underdånighet anhålla, del E. K. M. läcktes, efter verkställd undersökning och så vidt E. K. M. finner dertill skäl, framställa nådig proposition till Rikets näst sammanträdande Ständer om befrielse tills vidare för Ansätts hemman från utgörande af detsamma åsatt rotering. Rikets Ständer framhärda ele. Stockholm den 20 Februari 1858. Bili. till B. St. Skrifvelse N:,o 224. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 17 Febr. 1858. Prcstc-sländet den 17 Borgare-slåndet den 20 Bonde-ståndet deri 20 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i frana om lindring i båtsmans hålle f med afseende å dervid utgående beklädnads bidrag.
Nådiga försäkran den 27 Junii 1809, då nu gällande Regeringsform af Ståndets Talman undertecknades, innehållande: att Kongl. Majit vid de uppkomne frågor, om jemkning af Privilegier och skyldigheter, i hvilka de öfriga Stånden förklarat sig vilja gå BondeStåndet till mötes, använda Dess höga bemedling med ali den åtgärd och kraft, som Lagar och ömsesidig billighet medgifva, jemte det BondeStåndet blifvit förvissadt om full och öppen rättighet, att vid påföljande Riksdag å nyo väcka samt få afgjorde alla de frågor, rörande samma ämne, om under då varande Riksmöte slutliga och fullkomliga afgörandet deraf icke skulle medhinnas, i sammanhang hvarmed jemväl skulle åberopas BondeStändets ProtocollsUtdrag den 28 Junii 1809, då underrättelse om underskriften å Regeringsformen meddeldtes öfrige Resp. RiksStånden'! Bihang till R, S. Fröt, 9:de Sami, 24 *. 378 Prot. IJtelr. d. 25 lutti i 1823. nemi. att Ståndet icke längre dragit i betan» kande, att, under förbehåll och anmärkningar, som å Ståndets sida förut blifvit gjorde, med underskrift af Ståndets Talman låta den antagna Grundlagen befästas. Om detta Beslut skulle Resp. medStånden, genom ProtocollsUtdrag, vänligen underrättas.
B:co. Om den af Herr Prosten Sandberg anmärkte åtgärden att contra hera örn förfärdigandet af 740 trälårar med jernband och lås, som skulle kosta 9 ä 10,000 R:dr och vara ämnade att deruti förvara Bankens Metalliska Valuta, torde Herrar Fullmägtige, som i detta afseende radlort sig med Rikets sist församlade Sländers BancoUtskott, bäst vara i tillfälle alt meddela nödige upplysningar, hälst Under'Styrelsen icke eger annan olliciel kännedom om ämnet, än sorn innefattas uti Understyrelsens Memorial af den 6 November och den 24 December 1841, dels om användbarheten af 2:ne modellskåp till förvarande deruti af Bankens redbarheter, och dels med uppgift huru stort antal af de dertill afsedde skåp, Understyrelsen ansåg erforderligt för inpackning af Bankens sedlar, sedelblanketter, säkerhetshandlingar och alla de böcker, som äro oundgängligen nödvändige för skötande af Bankens dagliga rörelse. Hvad slutligen beträffar Herr Prosten Sandbergs anmärkning om Bankens många Stater; så enär, på sätt Herr Prosten äfven medgifver, Rikets Höglofl. Ständer sjelfve godkänt och antagit berörde Stater och sådant skett efter noggrann pröfning och öfvervägande, lärer något utlåtande derom icke vara erforderligt. Remisshandlingen varder härhos i ödmjukhet återställd. Stockholm den 20 Mars 1844. G. A. BRAKEL. N. R. KRUSE. C. NETHERWOOD. S. GRAPENGIESSER. A. QVISTBERG. L. S. A. Kolmodin. Med infordradt utlåtande öfver åtskillige af Herr Prosten Sandberg hos Rikets Höglofl. Ständers sist församlade Herrar Revisorer framställde anmärkningar, rörande Bankens förvaltningskostnader. Till Rikets Högloflige Stander.
2* i händelse denna termin fördröjes, ofvannämnde tid för arbetets färdigblifvaude ali i fm hållande dertill ulstiäckas; c) att, utom erforderlige skrifmaterialier och expenser, att från Statskontoret ulbekoinma, för biträdens aflöning, anslås Ett lusen Sex hundra fifioo) riksdaler banko för hela arbetet beräknade, hvilka ställas till slats-kcmmissarien Fredius disposition, att, sedan han lör ai betets fortgång inför Statskontoret redogjort, successive Lill honom utbetalas, mot redovisning för öfrigt inlör kammar-rätten. De utgifter, som genom bifall till Utskottets förslag blifva en följd, torde, på sätt i likartade fall tillförene egt rum, lämpligast kunna bestridas al öfverskollen å stats-verkets inkomster; oell lära Rike-ls Ständer finna, att deras beslut i ena som andra hänseendet bör uti underdånig skiifvelse lill Kongl. Majit, expedieras, med underdånig anhållan derjemte, att vedeibörande mätte få sig i nåder anbefalldt att cm verkställigheten deraf gå i föi fattning. § a. (1847 års Fev. Ber. pag. 24. Förkl. pag. 283.)
Mnj:l har Dess Vetenskaps-Akademi, som i sin värd falt emottaga det Naturhistoriska Hiks-Museum och dermed jemväl åliggandet ej blott att tillse detta Musei bibehållande i oskadad! skick, ulan äfven alt söka bereda möjlighet för dess förökning och ändamålsenliga ordnande tili vetenskapens och det allmännas gagn, i underdånighet anmält, att, så långt omtankan för hennes egna vetenskapliga institutioner tillåtit, hon äfven, lid efter annan, inom sin egendom beredt ökadt utrymme för berörde Museum och sednast genom upplåtande af Sekreterarens förra våning för de entomologiska samlingarne och till arbetsrum åt mineralogie Intendenten, men att allt ifrån Musei första uppställning plats helt och hållet saknats för ordnandet af den ethnografiska samlingen, skeletterne och de i sprit förvarade naturalstren, liksom förde lägre sjödjuren i allmänhet, hvilken brist hittills ej kunnat afhjjelpas; att dels genom inköp för statsmedel af värderika naturalie-samlingar, såsom Professoren Hedenborgs från Norra och Ingeniören Wahlbergs från Sodia Afrika, Magister VVidgrens lian Brasilien m. fl., och dels genom de rika förråder af natur-alster, som under Fregäll en Eugenies jordomsegling blifvit insamlade,' oberäknad! hvad genom Intendenlernes bemödanden, utbyte oell enskild välvilja kunnat erhållas, Akademien sett Statens ifrågavarande dvrhara egendom så tillväxa, ali, oaktadt tilli disponibelt rum tagits i anspråk, hvarken de naturhistoriska samlingarne eller Akademiens Bibliothek, physikaliska instrumenter m. m. kunnat, lill följd al lokalens otillräcklighet, pä lämpligt sätt uppställas och ordnas, utan till ej ringa del måst på oljenliga platser inrymmas. Akademien, som redan länge insett behofvel af ökadt utrymme, hade vid lägligt tillfälle inköpt den bredvid hennes hus i Adolf Fredriks församling, qvarteret Grönlandet norra, belägna sä kallade Abrahamsénska egendomen, hvilken sedan af Staten, emot erläggande af årliga räntan ä köpeskillingen, blifvit öfverlagd! och som lemnade Kongl. Maj-.ts Nådiga Proposition N:o 85.
Memorial, i anledning af erhållen återremiss å 3:ne i memorialet M 97 föreslagna volerings-propositioner, rörande anslagen till vestra stambanan. (R:gs Af:d.) Vid föredragningen af Stats-utskottets till Riks-stånden afgifna memorial i anledning af Ståndens skiljaktiga beslut, angående de i Utskottets utlåtande JV2 62 behandlade frågor om jernvägs-stamlinierna och de till deras anläggning erforderliga medel, har Preste-ståndet, »för vinnande af nödig ansedd ändring,» återremitterat de i sagde memorial, under N:s 2,3 och 4, föreslagna voterings-propositioner, rörande anslags-summorna för fortsättningen af den från Göteborg utgående stambanan; men sorn, enligt hvad Stats-utskottet inhemtat af protokolls-utdragen angående de öfriga Riks-ståndens beslut i anledning af samma utlåtande, voterings-propositionen JVS 3 förfallit, sedan Ridderskapet och Adelns, rörande fortsättandet af nämnde stambana, fattade beslut, genom dertill gjordt tillägg, blifvit fullkomligt öfverensstämmande med Preste-ståndets beslut rörande samma ämne, och voterings-propositionen JV2 4 blifvit godkänd af Ridderskapet och Adeln äfvensom af Borgareoch Bonde stånden, samt voterings-propositionen Jtä 2, genom sistbemälte 3:ne Riks-stånds numera meddelade beslut, erhållit följande lydelse: Den, som till kontra-proposition vid slutliga omröstningen för bestämmande af beloppet af det vid innevarande riksdag beviljade anslag för den från Göteborg utgående vestra stambanans fortsättande, vill antaga Bonde-ståndets beslut, enligt hvilket den utaf Stats-utskottet, för fullföljande af samma banas anläggning genom We Bih. till R. St. Prot. 1856 & 1857. 4 Sami. 1 A/d. 2 Band. 18 Häft. 2 Stats-Utskottets Memorial JM 101. stergötland till och förbi Göta kanal, föreslagna anslagssumma blifvit nedsatt till
Hvem bevaka att de underordnade väktarenas nu pågående lönereglering inom de olika stiften någorlunda enstämmigt utföres? Skol-inspektörer äro förordnade, som hvar till sitt konsistorium inberätta sina iakttagelser om folkskolans tillstånd och behof och redan har man sett fråga väckt om en Ofver-inspektors tillsättande, hvilket äfven i denna gren vittnar om behofvet att centralt ordna och tillgodogöra sig hvad genom dem uträttas. Ofveruppsigt behöfves ock derpå att de rika anslagen tili folkskolan användas och rätt användas, så att icke, till och med inom samma stift, såsom från Dalarne, det lärer inberättats, i den ena socknen undervisning och upplysning främjas under det att i den andra, strax bredvid, trolldomshistorier i mörker Uorera, för att nu icke orda om de högre skolorna och deras angelägenheter m. m. m. m. Är tillsyn å allt detta en mans, Ecklesiastik-ministerns, höfva, så att han icke ens under sig beböfver ett rådgörande och råd lemnande kollegium, som bereder, skiljer eller sammanför ärendena allt efter deras lika eller olika beskaffenhet; och om än det vore i hans förmåga att, thy förutan, hafva en vårdande öfverblick på alla dessa grannlaga mål, att vara kyrkans och skolans allt i allo under Konungen, så har ju erfarenheten visat hur^ ofta utöfvaren af detta embete ombytes; huru han, dig - Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. 631 nande under bördan af sitt kall, icke länge står ut, sällan från riksdag till riksdag, utan ofta inom året ombytes. Hvad kontinuitet (uthållighet) är då alt vänta vid behandling af ärendena, och desse, de vigtigaste, de som röra samhällets hjerta och lif?!!! Icke underligt om alltsammans sönderfaller under partistrider och split.
5:o att de kronan tillhöriga byggnader, som nu på fästnings-områdel finnas, liorde, innan deras borttagande medgåfves, efter skäligt värde kronan ersättas; 6:0 att staden derjemte förklarades skyldig att hålla vederbörande löntagare skadeslöse för den minskning i aflönings-inkomster, de kunde komma att vidkännas i följd af upplåtande till staden af sådant fästnings-område, hvaraf dylika inkomster härflutit; samt 7:o att den till redan beslutade eller möjligen snart förestående byggnader för kronans räkning behölliga sten skulle vid fästnings-murarnes rasering undantagas och särskildt uppläggas till de qvanliteter, som af vederbörande myndigheter kornine att bestämmas. Efter erhållen remiss från samtliga Riks-Stånden å Högstberörda Nådiga Proposition, har Stals-Ulskoltet, som jemväl undfått del af alla till målet hörande handlingar, tagit detta ärende i öfvervägande och dervid funnit de uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition anförda omständigheter innefatta tillfyllestgörande skäl för Utskottet, att hos Rikets Ständer förorda den begärda upplåtelsen åt Jönköpings stad af vissa delar utaf förra fästningens område; äfvensom Utskottet icke helier funnit något att erinra i afseende å de för denna upplåtelse uti den Kongl. Propositionen uppgifna vilkor; i följd hvaraf Utskottet således tillstyrker, att hvad Kongl. Maj:t i detta hänseende behagat i Nåder föreslå måtte af Rikets Ständer bifallas. Stockholm den 13 Mars 1857. Ank. till Expf.-Utsk. den ti Mars *887, kl. 6 e. m.
Klockan var ju inte mer än fem på eftermiddagen, och hon behöfde inte gå till sängs förr än klockan tio. Innan hon visste ordet af, voro öfverplaggen på och kossakmössan med pelsbrämet. Hon kastade icke så mycket som en blick i spegeln för att se, hur den satt; i stället upptäckte hon i trappan, att en skruf lossnat i skridskorna, och som hon inte hade skrufnyckel till hands, fingo tänderna göra tjenst. En stund senare var hon omhvärfd af en hel flock gossar nere å banan, hvilka alla täflade om att visa sig uppmärksamma emot henne. Hon delade sina gracer till höger och venster, och när slutligen två af de ifrigaste kavaljererna kommo i lufven på hvar andra om, hvems turen var att skjuta henne framför sig, skrattade hon och eggade upp dem, till dess de stodo som ett par ilskna tuppkycklingar mot hvar andra. Så flögo de slutligen ihop och den segrande blef naturligtvis hennes riddare. Litet längre fram på qvällen kommo kadetterna från Skeppsholmen. Hvad hon tyckte, att de åkte » stiligt » emot de små » skolråttorna »! Det fans dessutom de, som hade mustascher, och som blinkade åt henne, när de på dagarne mötte henne. Hon skulle så gema ha velat blinka till baka, om hon ej vetat, hur opassande det var. Den der qvällen lade hon märke till en af kadetterna, som hon ej förr sett på banan, men som blinkat åtskilliga gånger åt henne, då de mötts på gatan. Han åkte genast ner till henne, der hon stod, omgifven af gossvärmen, och gjorde några slag kring gruppen. Så bra han åkte, hon hade aldrig sett nå- gon » ligga så långt ut på ytterskär » som han. Plötsligt slog han mössan af en af små- pysarne, så att den åkte långt ut på banan, hvarefter han tog fart, lade sig öfver, så att flagrarne snuddade vid isen och grep mössan, som han sedan öfverlägset slängde åt pysen.