Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man vet, att i allmänhet personer, som befatta sig med utminutering af varor, sällan hafva capital alt betala dem på förhand. Ville man likväl fordra sådant för correclionsinrättningarnes tillverkningar, sä och enär desse äro af beskaffenhet att afsättning ej kan med säkerhet eller hastigt påräknas, skulle beslutet blifva särdeles menligt. Vill man likväl fatta ett sådant, sä blir följden ulan tvifvel, att dessa tillverkningar måste säljas till vanpris. I slikt fall komma de att förlora på ena sidan hvad de kunde vinna på den andra. Jag hemställer derföre, att äfven denna punkt måtte afslås. Frih. Cederström, Den föreslagna skrifvelsen innefattar jemväl en begäran lill Konungen, att undersökning måtte i laga ordning verslä lias, till utrönande af dea ansvarsoch ersättningsskyldighet, hvilken, i följd af försummad concursbevakning, må kunna vederbör, åligga. Det faller af sig sjelft, att dä räkenskaperne är under granskning i Kammarrätten, så måste ock anmärkmr göras mot den eller dem, som äro till försummelse skyldige i afseende å bevakning af Kronans medel. En begäran om en sådan sak hos Konungen är onödig, enär urakllätenhcter hos ett embetsverk alt tillse sådant medför ansvar i alla fall, och en sådan begäran kan dessutom ej framställas innan räkenskapen dit inkommit och hunnit granskas. Hr Printzenskjöld: Den anmärkn., som Ilr von Hartmansdolf framställt, rörer egentligen så beskalfade tillverkningar, som åstadkommas af correcl.inrätlningarnes egna rudimaterier; men jag skulle tro, att det icke är fråga om dem, utan tvertom, enl. hvad jag af handlingarne inom Kammarrätten baft tillfälle erfara, fordringar förarbeten, verkställde inom inrältningarne af dit inlemnade rudimaterier, och således fordringar endast för arbetsförtjenst, som desse inrättningar förvärfvat. Emedlertid skulle jag förmoda, att samma skäl äfven gälla för 512 Den 27 November e. m. det af mig uppgifna slags tillverkningar.
Dock icke nog med att hafva hela huset putsadt o c h fejadt, hon måste äfven laga så, att matbodar o c h skafferier äro välförsedda, så att hon, när helgen är inne, endast behöfver » taga fram » o c h hon själf såväl som tjänstefolket då må kunna få hvila ut från de hvardagsbestyr, som hänga efter året om. Julsysslorna behöfva dock ej alla uppskjutas till sista veckan; tvärtom är det rådligt att försöka hafva så mycket som möjligt undanstökadt förut, så att husmodern för hopade göromåls skull ej behöfver uttröttad gå själfva helgen till mötes. — Vi vilja flyktigt vidröra de för resten allmänt bekanta julförberedelserna. Om lutfiskens behandling har sedan Lsta årgången (sidorna 349 o c h 366) ej något blifvit nämndt i Iduns spalter (om man undantager en liten notis i IILdje årgången (sid. 695) bland husmoderliga julvinkar; men eftersom ett svar i detta ämne å prisfrågan 74 med det snaraste kan förväntas, anser jag alla erinringar därom här öfverflödiga. Julslakten, där en särskildt sådan företages, afser i främsta rummet den oundvikliga julskinkan (som ej bör ligga länge i salt) samt vidare pressyltan, den färska korfven och surstekarna m. m. Julbaket kräfver förutom i hvarje hem brukliga limpor (vörtbröd, saffransbröd o. d.) sin pepparkaksdeg, af hvilken barnen disponera en del till mindre och större figurer att paradera på julbordet eller under granen. De djur och föremål, som af dem åstadkommas med egen hand, ega naturligtvis större värde än de med utstickningsformar framställda. Hvad smörbakelsen beträffar, så kan nämnas, att ett lika vackert resultat vinnes genom följande behandling, hvilken afviker från den sedvanliga: 530 gr. urvattnadt smör röres till skum, 1 kaffekopp god gräddmjölk, 1 dryg knifsudd stött alun och 530 gr. siktadt hvetemjöl rö- ras uti samt ett spetsglas bränvin, 2 äggulor och 1 (J2 matskedar fint socker.
N;o 71, Att hos hvarje Lag fordrades den väsendtliga egenskapen ait vara bestämd. Sådant syntes dock icke det af Utskotten föreslagna stadgande vara, att nemligen personer , sorn gj‘ort sig kände för liderligt, lättjefullt och vanartigt lefnadssätt, borde dömas till Cor» rections-Inrättningar. Hvad sålunda emot Utskottens förslag i förevarande ämne är anmärkt vordet, hafva Utskotten sorgfälligt öfvervägat ; och om Utskotten bära skyldig aktning för andras meningar, så är det ock en tillfredsställelse för Utskotten att, ifrån första behandlingen af en fråga, sorn icke rörer något mindre än medborgares enskilda frihet, hafva uppskattat den på ett sätt, att inga anmärkningar kunnat rubba den öfvertygelse , Utskotten i förslaget uttalat. Det var icke Utskotten ovantadt, alt Läran om friheten, såsom idé, skulle finna sig förnärmad i de inskränkningar förslaget omfattar, men Utskotten godkänna ingen annan frihet i Lagstiftningsväg, än den Lagbundna, och deras förslag alser inga andra förhållanden, än sådana, i hvilka enskild mans rätt bör ställas till samhällets ändamål, eller till samhällets fordring.ar på ordning och säkerhet. Ifrån denna hufvudgrund utgå Utskottens åsigter af ämnet; och då härtill koinmer erfarenhetens vittness börd 3 % Lägs. Allm. J3esv. o.Oec. Tjtsk. Uti. N.'o 71,’ 17 börd , att nemligen , sedan hvar och en , som icke blifvit beträdd med tiggeri eller tjufnad, erhållit frihet att, utan årstjenst, utan kändt näringsfång och utan egentligt laga försvar, anförtro åt hoppet, händelsen och sysslolöshetens vådor hela sin physiska och tno; raliska varelse, en sådan frihet urartat till den grad , atUnära 2000 mestadels arbetsföre hjon, häktade för vanart och lösdrifveri, förvaras inom bomar och las. under det landets näringar lida brist på arbetande händer; så synes det Utskotten icke lämpligt blott, men ytterst nödvändigt, alt tillvägabringa de föreslagna inskränkningarne.
Icke eller var han mon om att inrapportera om nyckelns förvridande, hvilket han nödgats göra, ifall han hade fordrat hit en ny postkarl. Det kunde ju aflöpa utan allt detta trakasseri och dessutom utan någon fara. Nu var dock ingen i smedjan till hands. Arbetet drog ut på tiden, och först efter ett par timmar återkom vaktkarlen med sin nyckel och lykta, och fann då till sin förfäran, buren tom. Hans förskräckelse var gränslös. Hvilken väg fången tagit, var lätt att se. Han tyckte sig redan känna tortyrredskapen gripa sig. Man skulle naturligtvis anse honom hafva hjelpt fången på flykten. Det var ingen nåd att vänta. Han öfverlade länge om han nu borde anmäla saken, men fann slutligen på en utväg, den han beslöt att försöka. Han kunde ändå knappt förvärra sitt öde. Den första omsorgen var att draga in det qvarhängande repet, hvarpå herr Erik slagit en mängd knutar. Derpå ställde han åter gallret på sitt ställe och injemkade de stenflisor, som vid utbrytandet fallit ur muren. Fångnekten hade redan om morgonen inrapporterat sin fånge såsom sjuk. En man af garnisonen hade nyss dött och låg redan i sin kista, färdig att begrafvas. Vaktkarlen, som bevakat trappans yttre dörr, och sålunda var utsatt för fara genom fångens flykt, intogs i förtroendet. I soldatens likkista lades en stock, och den döde bars opp i kung Eriks fängelse, lades i sängen och ikläddes några af herr Eriks qvarlemnade klädesplagg. Hår och skägg klipptes och ordnades till likhet med herr Eriks, och fångknekten anmälte följande morgon, det fången hade aflidit under natten. Ett par personer afsändes för att förvissa sig om sanningen af uppgiften. Under vägen talade vaktknekten mycket om, huruvida han icke äfven torde insjukna, ty han började känna till just samma onda, hvaröfver den aflidne klagat.
Beträffande uppbörden genom försålda kartor under revisionsåret, inhemtas af riks-hufvudboken, att hela beloppet deraf utgjort 1,532,940: 87. och då i riks-staten beräknas 1,300,000: — visar sig ett öfverskott af 232,940: 87. Karta-sigillata-omkostnaderne för samma år hafva deremot uppgått till 170,869: 8. hvilka, jemforda med riks-statens förslags-anslag, 105,000: — utvisa en brist af 65,869: 8. Om nu från hela uppbörden, 1,532,940: 87. afdragas omkostnaderna, 170,869: 8. så uppkommer stats-verkets egentliga behållning 1,362,071: 79. Vid 1858 års statsrevision, då Revisorerne meddelade åtskilliga specifika uppgifter rörande förhållandet emellan uppbörden och omkostnaderna för Karta-sigillata-verket, lemnades äfven redogörelse för den provision, som under revisionsåret tillkommit Laudskamererarne och Räntmästarne i länen för deras bestyr med det stämplade papperets emottagande och utlemnande m. m., derför bemälde tjenstemän äro berättigade att undfå hvardera 2 procent af hvad inom året i Kronans kassa i stämpladt pappers afgift influtit; och enär i flere län inkomsten af karta-provisionen då befanns hafva uppgått till ganska betydliga belopp och vida öfverstigande den summa, hvartill denna deras inkomst i staten upptoges, hemställde, af anförde skäl, Revisorerne att skälig nedsättning af ifrågavarande provision måtte äga rum, uti hvilken framställning såväl 1859 som 1860 årens Revisorer förklarat sig instämma.
Statsverkets utblottade belägenhet att härtill biträda, samt nationens oförmåga att ger nom ökad bevillning skapa nödige anslag i och för detta oundgängliga behof; att Riksens Höglofl. Ständer anse sådan fördelning af redan medgifne anslag i och för Rikets försvar, vara nödig, att något visst belop årligen afsättes för behof vid utbrott af krig; att Riksens Höglofl. Ständer i öfverensstämmelse härmed utaf nämnde anslag årligen afsätta 3 a 500,000 R;dr Banco, hvilka ställas under Fullmägtiges förvaltning och ansvar; alt medlen användas dels till förråders inköpande, dels till fonds bildande för inlösen af creditivet. I afseende på det reglementarisk» härvid, får jag yördsamt tillägga, att coqtanta medlen torde böra genom BancoDirectionens försorg och unn der dess ansvar utlånas, dock utan omsättning på det att denna fond må lätteligen blifva lyftbar. Likväl och som densamma icke så snart kunde indragas, som Kongl. Maj:t möjeli, gen kunde sådant äska i händelse af påkommande krig eller utomordentliga behof; alltså tprde Banken i sådan händelse få träda emellan ; ankommandes det på Fullmägtiges pröfning huruvida omstandigheterne kunde medgifva 2 orrpättningar vid sådane tillfällen. In-; till nästkommande Riksdag lärer denna cassa icke kunna växa til sådant belopp, att dess användande på detta sätt kan mötas af några hinder. Den 28 Februarii. Denna motion torde få remitteras till Statsutskottet.
Då dessutom Representationen å ena sidan klandrar Styrelsens underlåtenhet af nödiga förbättringar, är det en billi" fordran å den andra, att Representationen sjelf med förslag dertill framkommer. Hittills har man dock ej sett någon egentlig följd af det förslag i skjutsningsfrflgan, hvarom Representationen sig förenat, hvilket mäste utmärka, att problemet icke är så lätt att lösa, som man synes tro. Vid denna riksdag har nu från Oecon.Utsk. framkommit ett förslag, som ingen talare här ansett antagligt och Gr. Horn sjelf nödgats ogilla, utan att han, såsom jag förut anmärkt, sjelf framställt sina åsigter om något bättre. Att Utsk. skulle sakna nödiga materialier till ett sådant förslag, anser jag icke vara förhållandet. För hufvudgrundernas uppdragande kan icke Utsk. vara i saknad af upplysningar $ Ken 16 Augusti e.1 m. iG3 delaillernas utarbetande lärer Styrelsen icke underlåta alt besörja. Med afseende å det uu anförda lie ms tal I er jag, om det klander, man i förenämnde fall mot Styrelsen framställt, är rättvist och skäligt. Jag önskar visserligen förbättringar i skjutsinrättningarna; men jag tror, lika med Frih. boye, att när man vill gå framom tiden, du en fullkomlig och verklig reform kan äga rum, kommer man i den belägenhet, hvaruti Utsk. med sitt förslag råkat i denna fråga. Gr. Horn anförde i öfrigt bland annat, alt jag misstagit mig, da jag sagt, att Utsk. föreslagit 24 sk:s skjutslega i alla händelser. Jag får erinra, att det var vid granskningen af XJtskrs förslag, rörtde entreprenader, som jag gjorde den anmärkningen, att projectet till skjutslega ej behöfde underkastas committerades pröfning i anna^fall, än då fegan borde förhöjas öfver 24 sk., emedan, enligt 1 mom. i förslaget, entreprenören i alla händelser vore berättigad alt erhålla 24 sk. för milen. Gr. Horn! Hr Danckwardt har ytterligare förklarat sin öfvertygelse vara, att Utsk. på ett öfverdrifvet sätt afmålat skjutsningsbesväret.
Om den lille grät eller var orolig, skulle hon låtsas om ingenting, ty detta betydde endast, att den lille skulle få en vacker och kraftfull röst och förstå att begagna sina lemmar. Men vyssjade hon det för att lugna det, så skulle hennes oro fortplanta sig öfver barnets hela lefnad. Prestens fråga skulle hon besvara med » ja », men sade hon ett endn ja för mycket, så skulle barnet få dåligt hufvud. D å förmaningen till faddrarne var uppläst, gingo dessa en i sender upp till altaret för att offra åt presten, hvarefter de alla lade en guldeller silfverpenning på barnets bröst. Ofta hade man gjort en ficka — ibland till och med två • — • på barnets drägt, så att det sjelf skulle kunna förvara sin skatt. Detta sätt att » offra » sina faddergåfvor i kyrkan brukades ända in i våra dagar i åtskilliga trakter af södra Sverige, särskildt i Blekinge och Halland. Då offringen var undanstökad, gick tåget hemåt » i strykande fart », fortfarande med gudmodern och barnet i spetsen. Vid hemkomsten räckte gudmodern barnet till fadern med orden: » Jag har mottagit en hedning och för med mig en kristen. » I Skåne löd formuläret sålunda: » Se här får jag glädjen att i Jesu namn lemna dig en kristen i stället för en hedning. » Fadern tackade nu gudmodern och faddrarne med ett litet tal, hvarefter barnet lades att sofva i sina dopkläder och alla faddrarne begåfvo sig till modern för att lemna en särskild faddergåfva till henne. Gåfvan skulle läggas i hennes säng. Ibland tillkom ännu ett fjerde » offer » till amman. Dessa gåfvor hade ursprungligen en religiös betydelse såsom skydsmedel mot trolldom. Det är derför de borde bestå af ädel metall. Äfven sedan de öfvergått till att vara endast ett uttryck för lyckönskan, följde man detta gamla bruk. Ä t barnet gaf man helst guldeller silfverpenningar, om möjligt ' sådana som ej mera voro i bruk. Ä t modem föredrog man att gifva en silfverbägare, en kanna, ett saltkar eller annat husgeråd, men sällan eller aldrig deremot smycken. Det ansågs hedersamt att bjuda många faddrar till ett dop.
Hos Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet har blifvit anfördt, å ena sidan, att, då Utskottet genom anslagets fortfarande velat underlätta Thea - Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 213. 7 terlis bestånd, vore det en motsägelse att, såsom villkor derföre, föreslå frihet till enskilda Theatrars anläggande i hufvudstaden, enär den Kongl. Theaterns inkomster derigenom skulle förminskas med vida större belopp, än ansläget motsvarade; att det icke tillhörde Stats-Ufskottet att genom föreslående af ett dylikt villkor, inlåta sig uti behandling af frågan om enskilda Theatrars anläggning, som tillhörde Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, hvilket äfven i detta ämne fått emottaga motioner; att detta villkor för öfrigt vöre så mycket mera olämpligt, sorn nyssnämnde fråga vid de tvänne senaste Riksdagarne förevarit, men förfallit, och ConstitutionsUtskottet vid 1823 års Riksdag förklarat det ankomma på Kongl. Maj:t att förbud emot enskilda Theatrars anläggning i hufvudstaden utfärda; att det var öfverflödigt uttrycka, att, om dylika Theatrar få anläggas, dervid skulle iagtlagas de reglementariska föreskrifter, Kongl. M’aj:t kan finna af nöden, enär sådant är en gifven följd af redan gällande stadganden; äfvensom att det nu ifrågavarande ringa anslaget icke kunde betragtas såsom en uppodling, då det vorefullt ersatt af de bévillnings-afgifter, Theaterns personal erlägger;, samt å andra sidan, att intet anslag för Theatern borde beviljas och att den omständighetenatt ett sådant under en längre tid varit anvisadt, icke utgjorde något giltigt skäl för dess fortfarande; varande, i sammanhang med detta ärendes behandling, hos Ridderskapet och Adeln af Herr Munck, af Rosenschöld N, R., framställdt det yrkande, att ett visst anslag borde anvisas åt inhemske författare af sådane dramatiska arbeten, sorn å Kongl.
Ridderskapet och Adeln, samt Hedervärda Bonde-Ståndet, hvarefter Utskottet d. 13 i nåstlidne månad ofver anmårkningarne sig yttrade, samt på anförde skål förblef vid dess forsta förslag; så hafva, enligt till Stats-Utskottet nu ankomne Protocolls-Utdrag, Presteoch Borgare-Stånden forblifvit vid deras, i frågan meddeldte förra beslut, men deremot Ridderskapet och Adeln, samt BondeStåndet, under d. 21 nåstlidne Maji, stadnat i de beslut: det fårstnåmde, att gilla Utskottets berörde Utlåtande, endast med den förändring, att den foreslagne Summan 600,000 R:dr Banco, borde genom •en Allmän Gård, under namn af Brollopps-Gård, utgöras, och Bevillnings-Utskottei anmodas, att med förslag, till lämpligaste sättet får denna Gårds utgående, till Riksens Ständer inkomma; det sednare har jemväl bifallit Betänkandet, dock ■1002 Stäts-tJtskottets Betänkanden. med den skillnad, att ehuru hela Summan genast må förskjutas, på sått Utskottet föreslagit, borde likväl de 300,000 R:dr af Saltpetter-Fonden, som nu disponeras på det sått, och utan BrSllopps-gard ersåttningsvis komma Jordbruket till godo, att vid den blifvande Bevillningens fördelning nämnde 300,000 R:dr afdrages på det belopp, som eljest skulle af Hemman och Städernas jord erläggas, efter samma grund, som Saltpetter-afgiften, hvarigenom Fonden uppkommit, blifvit utgjord.
Domstolen förut är i hög grad öfverhopad af göromål, och allt sorn utan olägenhet, kan bidraga till minskning deraf, hör icke lemnäs ur sigte, då derigenom tillfälle kan beredas för Högsta Domstolens ledamöter att med mera otröttad ifver egna sig åt pröfningen af det återstående, ändock nog stora antalet. En lindring i kostnaden för parterna skulle dessutom vinnas genom besvärens ingifvande till Hofrätten, emedan utslags-lösen der är jemförelsevis obetydlig emot den, sorn erlägges för Högsta Domstolens utslag, hvilken sednare ej sällan kan uppgå till lika högt belopp, som de ådömda böterna, och således för den fattige tillintetgöra ett hufvudändamål för ändringssökandet. Jag föreslår derföre vördsamt, att It. St. må för deras del besluta, att besvär öfver Konungens Bef:- hrdes eller Öfverståthls i Stockholm utslag, hvarigenom personer antingen blifvit dömde till arbets-inrättningar eller till böter eller ansvar för förbrytelser mot polisförfattningarna, hädanefter må, med undantag af nådansökningar, likasom för andra brottmål äger rum, hos Hofrätt fullföljas, och anhåller om remiss af denna motion till LagTJtsk., till hvars upplysning jag tillåter mig nämna, att ett förslag i likhet härmed redan blifvit af Justitiae-cancellers-embetet uti und. mern. af den 26 Sept. 1859 till K. M. ingifvet och Hofrätternas utlåt, deröfver infordradt, af hvilka Hofrätten öfver Skåne och Blekinge redan tillstyrkt förändringen. 4. Så väl vid i8a3, sorn 1829 och 1814 arens riksdagar, hafva förslag varit väckta angrde införande af offentlighet vid alla under-domstolar och poliskamrar, och vid de båda förstnämnda riksdagarna fattade R. St. jemväl för sin del beslut derom, hvilket dock, i anseende till Regeringens vägran, ej ledde till någon påföljd. Vid sista riksdag beslöto R. St., äfven för sin del, ett sådant stadgande i afseende på under-ratterna, och yid ärendets föredragning hos Regeringen, liar K.
Postverket (kontanta anslaget på förslag att af postmedlen direkte ut^å) Penningar: ° Nuvarande beloppet - 1 400 000- Tillägges: i följd af den för nästa statsreglerings* * period beräknade förhöjda inkomst af postmedel 100,000: —} 500 000- — Indelta räntor; såsom i 1861 års Riks-stat 354- 50 Indelt spanmål; såsom i dito 75. 60 1,500,000 364 50 37 8 75 60 1,500,440 10 70,000 70,000 ter ot“d k0,n‘<1'1,5,jd “ 1,800,000 1,800,000 Tullverket {Förslags-anslag att af Tullmedlen direkte utgå) 1,800,000 1,800,000 Ersättning till städerna för mistad tolag. Transport 1861 års Itiks-sta t anslår: Penningar. Indelta Räntor enligt markegång på förslag Indelt på förslag. Mått kub.-f. 37 k:r 8 Värde å 2 K:dr kubikfoten. Oindelt. Mått. Värde förslagsvis ä 2 R:dr kubikfoten. Förslag s-anslag: Nuvarande beloppet 5,100: — Tillkommer: Förhöjning 10,400: — Byggnader och reparationer i Stockholm. Reser vations-anslag Byggnader och reparationer i landsorterna. Reservalions-anslag: Nuvarande summan - 60,350: — Tillkommer: för vård och underhåll af den vid Utmelands by i Dalarne uppförda minnesvård öfver Konung Gustaf Wasa (jernför Stats-Utsk:s Utlåt. Förslag s-anslag Transportkostnad för Stats-verkets Bergs-effekter. Förslag s-anslag. Observationsoch Dppbörds-procenter m. m. Förslag s-anslag lantalsskrifnings-provision. Förslag s-anslag Tionde-profvare - Restitutioner. Förslag s-anslag: Nuvarande beloppet 6,000: — Tillkommer: Förhöj ning 9,000: — Penningar.
Begärdes på bordet, Föredrogs och lades på bordet Coust.Utskts mein. N.‘o 3 till R. o. Ad. angtde grundlagsenligheten af en yrkad proposts vägrande. 11. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 1 1 örn aftonen. In liilcm protocolli, F. O. Silfverstolpe. F aGS Det) 22 Februari f. n». Lördagen den 22 Februari i84o. Plenum kl. io f. m. Öppnades Hrr Electorers lista till val af en ledamot i Lag-Utsk. efter N:o 780 Hr Klingenstjerna, Fullm. Frih, Stjernstedt, Lafs, och en ledamot i Allm. Besvärsoch Ekon.TJtsk., efter N:o io34 Hr Wallenstjerna, Fullm. Frih. Baab, Adam Christian; och befunnos hafva blifvit utsedde till ledamot i Lag-Utskottet; N:o 2096. Hr von Röök, Gustaf;"] samt till ledamot i Allm. Besvärsoch Ek o no m i-U t s k o t te t: N:o 8i5. Hr Gripenskjöld, Fullm. Frih. Raab, Adam Christian. Justerades 5 prot.utdr, innefattande R. o. Ad;s, den 19 dennes e. m., fattade beslut. Justerades pleni-prot:n för den i2ite dennes f.- och e. m. Föredrogos Const.Utskts den i5 och 19 dennes f. m. på bordet lagda memlr N:o 1, med uppgift å det till afgörande beredda grundlags-ändringsförslag, som angår en ändamålsenligare organisation af Statsrådet, samt blifver én följd af Hofcancellersbefattningens föreslagna upphörande, och N:o 4, angtde en rättelse uti det öfverlemnade grundlags* ändrings-förslaget, rörrde Statsrådets organisation. Hr von Hartmansdorff, Au g.:
Utskottet hemtat från ett vacklande myntvärde, kan jag icke annat än fullkomligen erkänna, och jag har alltid ansett den föreslagne åtgärden af de indelta räntornes indragning till StatsVerket stå i ett så nära sammanhang med ett ordnadt myntväsende, att jag är öfvertygad, det åtgärdens vidtagande alldrig i Nåder blifvit till Rikets Ständers ompröfvande framställd, derest icke den öfvertygelse legat tili grund, att, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition af d. 26 November 1828, nu församlade Rikets Ständer skulle göra slut på den snart 20 år existerade oredan i Rikets penningeväsende, och som, derest den längre får fortgå, helt och hållit skall störta alla näringar genom bristande förtroende man och man emellan, samt tillintetgöra möjligheten af ali verklig Nationalförkofran. 2* t Den ai Maji f. m. Men då jag alltså förutsätter att, vid detta Riksmöte, Fäderneslandet skall erhålla ett verkligt mynt, torde frågan böra blifva: Kan och börden, äfven af StatsUtskottet, till sin riktighet i princip erkända åtgärden, samtidigt med regleringen af myntet, vidtagas, eller böra verkningarne af ordning och stadga i detta sednare äfvaktas? För min enskilda del tvekar jag icke alt besvara denna fråga sålunda: att, utan ringaste fara, båda åtgärderne kunna samtidigt företagas; men då en motsatt öfvertygelse af Utskottet och många andra hyses, så tror jag mig böra för närvarande afstå ifrån allt yrkande i denna del, tillfredsställd att principen i allo blifvit erkänd och gillad, samt öfvertygad att det sanna och rätta alltid gör sig gällande, om ock vid första framställningen deraf det mötes af betänkligheter.