Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om Lagar för Banken beredas, som förutsätta, att dess medel icke användas till fremmande föremål, då först skulle jag tro realisations varaktighet och bestånd, utom synnerligt afseende på vår Banks silfvervalutas storlek, så vidt allvarlig tillsyn för dessa föreskrifters efterlefnad gjorde sig verksamt gällande. Högloft. Utskottet har i första rummet för realisationens bestånd valt den utvägen att upptaga lån på en eller flera punkter, till och med 2 millioner silfver; ännu är icke utrönt, till hvad pris detta silfverlan kan erhållas, Hor till Banco-Utskottets Utlåtande N:o 16. 29 utan är clet öfverlåtet till Herrar Banco-Fullmägtige, sora skola ombesörja ali upptaga samma till lägsta pris. Viel en tid, sora silfverfonden bos Banken så nedsjunkit, att silfverlånet ovilkorligt skall upptagas, då föreställer jag mig Fullmägtiges goda vilja ingenting kunna uträtta, och om än silfverlånet med dervid förknippade kostnader endast skulle uppgå till 6 proc., så skulle likväl, för a mill. R:dr silfverlån, den årligen utgående räntan i silfver eller yexlar utgöra 120,000 R:dr. Hvar skulle detta silfver erhållas, om ej genom Bevillning, hvilken jag är viss blefve mångårig likasom skulden, enär den är måhända lätt att erhålla och svår att återbetala, helst i ett land, hvars oeconomiska Författningar kanske efter men ej före realisation afses. Utskottet har antagit, att Banken är i den ställning, att den kan öppna luckan till silfver-utvexling. Då jag betraktar sanningen deraf, att Banken kan utvexla sin silfverfond, så tror jag dermed, att, ehuru Banken fullgjort sin skyldighet, i enlighet med Rikets Ständers beslut, och verkställt utvexling så långt möjligt varit, har ock Banken uppfyllt sin pligt.
Men om så är, skulle jag anse högst olämpligt, att Riksens Ständer utlåna penningar till sina egna borgenärer: utan skulle för min del önska, att Riksens Ständer i stäfa let började med att återbetala, hvad Göthe-, borg har att fordra af Staten, på det man inåtte slippa den grämelsen, att oftare höra Staten äga en inländsk skuld, för hvilken ej en gång den till blott 4 procent nedsatta räntan någonsin blifvit gäldad. I anledning af hvad Friherre Boije anmärkt mot mitt förslag att belägga det Götheborgska Bancolånet med 6 procents ränta; får jag förklara, att äfven jag skulle önska, att den lagliga räntan kunde blifva lägre än 6 procent: men min mening är blott, att Staten ej bör genom utlåning, mot lägre ränta än den lagliga, denna må för öfrigt vara huru hög eller huru låg som helst, täcka folk att öjoer behofvet bibehålla lån; utan håller jag tvertom före, att då Lagstiftaren så ofta nödgas vara fol-i kets förmyndare, han också borde på allt möjligt sätt vaka deröfver, att hvar och en i möjligaste måtto sökte göra sig skuldfri, och åtminstone ej uppmuntra till onödig skuldsätt, ning, 73 Den 4 Julli, Grefve von Rosen: Jag anser mig skyldig upplysa, att det Ian Götheborgs Stad lemnat, icke blifvit upptaget med andra vilkor, än att de skulle återbetalas af krigskostnadsfondeDj och att, i anseende till utestående fordringar i Norrige, tillfälle icke varit till lånets infriande. Under förklarande af min tacksamhet för Friherre Boije for hvad han yttrat i afseende på räntans nedsättandej anser jag likväl, då de öfrige Stånden bestämt den samma till 5 procent, lämpligast att Ridderskapet och Adeln deruti instämmer. Friherre Boije: Om mitt omdöme ej felar, så har ett missförstånd uppstått: Enligt Grefve Rosms uppgift om den subscription till lån åt Staten, som i Götheborg ägde rum, lemnades lånet af ett antal der i staden boende Ba^qjierer eller Handelshus, som ännu haren del af länet att fordra; men nu är det icke desse, utan helt andra personer, som begära lån.
I anledning af Revisorernes anmärkning, att under år 1847 blifvit af Förvaltningens expensmedel utbetalda 200 R:dr, såsom arfvode för ordnandet af Förvaltningens arkif, hvilket göromål Revisorerne förmenat hafva bordt af någon Verkets tjensteman, utan särskild ersättning, bestridas, får Förvaltningen, —i likhet med hvad, till följd af en dylik anmärkning från Kammar-rätten, blifvit i skrifvelse till Juslitie-kanslers-embetet af den 16 November sistlidet år upplyst, — i underdånighet tillkännagifva: att, sedan Förvaltningen, i sammanhang med sitt den 26 Maj 1846 fattade beslut, angående iståndsättandet af de uti jordvåningen af dess embetshus belägna arkifrum och der befintliga handlingars ändamålsenliga ordnande, i anseende till de trägna göromål, hvilka Förvaltningens t. f. Registrator och aktuarie ålågo och hvilka ej medgåfvo honom möjligheten att medhinna bestyret med arkif-handlingarnes iordningsställande, under den 10:de derpåföljde Juli, uppdragit åt Kanslisten vid Lots-direktörs-expeditionen A. Johansson, att, med biträde, ifrågavarande arbete utföra, samt han dermed varit sysselsatt både en del af året 1846 och större delen af det nästpåföljda innan arbetet kunnat af honom fullbordas, enär samlingarne, hvilka, enligt hvad upprättade och företedda förteckningar utvisade, uppgingo till 14,286 volumer, ej mindre, till följd af den i arkif-rummen förut varande otillräckliga och bristfälliga inredningen, än äfven genom den rubbning af handlingarne, som vid Riddareholms kyrkans brand år 1835 i åtskilliga afseenden ägt rum, kommit i ett mindre ordnadt skick, hvartill äfven bidragit, att en del Flottans äldre räkenskaper och andra handlingar, som mindre egentligt tillhörde arkifvet, der blifvit förvarade och medtagit nödigt utrymme för mera vigtiga dokumenter; men hvilka räkenskaper m. m. — 229 — blifvit af Johansson särskilt upptecknade, arkifvet frånskiljda samt öfverflyttade tili Kongl.
Under Grekiska frihetskriget var ångfartyget Perseverance till någon del bestyekadt med bombkanoner, om hvilkas verkan man bland annat har sig bekant, att en Turkisk örlogsbrigg flög i luften genom en utur dessa kanoner afskjuten bomb, Sorn sprang uti briggens krutdurk, och alt en armerad transportbrigg sjönk med förstäfven, skadad af en bomb, sorn sprang i dess bog. Dessa nu uppgifna facta, jemte en mängd andra, som jag, för att icke trötta R, o. Ad:s tålamod, förbigått, äro de anledningar, som förefunnits för behofvet af anslag till bombkanoner, Samma anledningar qvarstå ännu, och de försök, jag denna sommar öfvervarit lili Norrige, hafva ytterligare stadgat min öfvertygelse -om bombkanoners förträfflighet för kustförsvaret, hvarföre jag också anser mycket vara försummadt, 0111 icke vi, i likhet med många andra nationer, tillegna oss uppfinningen af ett vapen, som kraf - Den 28 Augusti. 3og tigare, än hittills begagnade artilleripiecer, betryggar våra buster. StatsUtskrs förmodan, att de såsom behöfliga uppgifna bustpiecerna vid hvarje tillfälle inom en kortare tidrymd bunna anskaffas, kan jag icke biträda; ty förutsatt äfven, att behofvet af desamma skulle uppstå vid en tidpunkt, då masugnarna vid styckebruken äro i gång, hvilket likväl under af året icke är händelsen, samt att dessa bruk vid sådant tillfälle icke äro upptagna af andra ineller utländska beställningar, åtgår så mycken tid för piecernas gjutning och öfriga tillverkning, att någon större product på flera månader icke är att påräkna, under hvilken tid mvcbet kan vara gjordt, som man önskade ogjordt och som genom några bombkanoner, i rättan tid använda, kunnat lorekommas.
Under år 1859 afrättades blott 9, och 1860 12 personer; och den personliga tryggheten anses nu vida bättre skyddad än för 60 år tillbaka, då 800 menniskor om året oppoffrades åt rättvisan. Enligt Just.-Stats-Ministerns embetsberättelser voro i Sverige åren 1841—44 afrättningarna i medeltal 4, » 1845—49 » » 7, » 1850—54 » » 7, » 1855—59 » » 7. Då nu i medeltal 70 å 80 personer blifvit under de sednare åren till döden dömde, så visar detta att ett slags decimation egt rum; ungefärligen hvar 10:de har blifvit utplockad, för att utgöra det blodiga offret. Sannerligen, för en samvetsgrann regent måste det vara ett högst pinsamt åliggande, att utvälja dem, som skola vandra till stupstocken, under det han benådar de öfriga Tflg:delarne af de lifdömde. Och då benådningarnes antal utsträckes så långt som skett, så frågas: skadas icke derigenom lagens anseende? Skadas icke domarens anseende? Är det ej då bättre att helt och hållet borttaga ett straff, som man så ryggat tillbaka för att tillämpa? Vid sistl. riksdag väckte jag i Lag-Utsk:t förslaget att för mord sätta ansvaret alternatift, dödsstraff eller lifstidsarbete, och med glädje såg jag då att denna mening hos R. St:r slutligen segrade. Då nu förslag till en ny strafflag för Ständerna framlägges, hade jag trott att steget skulle kunna tagas fullt ut och dödsstraffet utplånas ur lagen. Men utsigterna äro nu, jag medgifver det, ej egnade att ingifva förhoppning att ett så genomgripande förslag skall vinna R. o. Ad:s bifall. Dock den tid, hoppas jag, är ej långt aflägsen, då man skall inse, att det icke är det stränga straffhotet i lagen, ej heller den blodiga straffexsekutionen, som alhålla ifrån brottsliga handlingar, då man skall finna att brott förekommas säkrast genom att åt samhällets vanlottade klasser söka bereda en god och ändamålsenlig uppfostran. Gr. Sparre:
Ständer utbedja sig i öfrigt, at til Eders Kongl. Majus egen Navigste pröfning underdånigt fä hemställa, huruvida den således förkorrtade !'rsslcriptr0N8-'iden icke äfwen mä sträcka sig-til Eders Kongl. Majlis och Kronans hos enstcklda personer och lwärtom ägande sä bestaffade fordringar, at de grunda sig ä LontraÄer och särstillda bering, öpwcrenskommelfer och förbindelser, all Upbördsmanna - befattning och r^dos.örelss - answar tikrval dcri-rän »''danraget, jäsow. hwarom sar,Tillda Förordnander stadgade ciro, Veder i denna omständighet lil owilrorlig efterrättelse lända böra. Riksens Ständer framhärda rn. m. Skormägtigste Allernädigste Konung! Eders Kong!. Maj:! har uti Desi Nådiga kroxoiltinn af deri iF. sidsilidna Marlit, angående en Fö bättrad Tjensiehjvns - S'adga, behagat äska Riksens Ständers trogna råd och underdäniga tankar, dem Riksens Ständer ock, lil följe deraf, nu fä i underdånighet asiemna. Riksens Ständer framhärda m. m. Stonnägtigste Allernädigste Konung! Riksens Ständer hasna, lil fullgörande af Eders Kongl. Majus Nådiga betalluing ut: ?roxolltion af den iZtde sidsttivna Mrrtii, öswerwagat, hwad ändring och förbättring u'i nu gällande Författningar om Stängsetfkyldigheten ma wara nödig och gagnelig, och fa härjämte underdänigst öfverlemna deras särffiltda meningar i detta ämne. Riksens Ständer framhärda m. m. Stormägtigste, Allernädigste Konung! Sedan Eders Kongl.
Det skulle jag göra utan all farH. III. 36 S62 Den 18 Februari f. m. håga, icke derföre att jag är säker på att hafva katekesens alla ord i minnet, men emedan jag tror mig kuuna i öfverensstämmelse med vår lära besvara dess frågor. Om det då icke ar sjelfva utanläsningen, som är det onda, utan sättet, hvarpå den blifvit bedrifven, så kan det icke vara rätt att rigta anfallet mot den förra, utan det måste rigtas mot methoden, och deri ligger, efter mitt förmenande, ett stort fel, att utanläsningen börjat förr än något begrepp kunde vara med sjelfva minneslexan förenad. Utanläsningen bar sål. börjat vid för tidig ålder och någon gång t. o. m. bar man begagnat denna katekes såsom en bok, i hvilken barnet lärde sig att läsa innantill. Det är deraf som en leda och ovilja för katekesen upstått och svårigheten att lära sig densamma utantill. Om deremot med denna utanläsning sjelfva begrepps bildningen förenas, har vanligtvis, då barnets katekesutanläsning börjas, svårigheten att läsa utantill varit öfvervunnen. Utgår man från denna synpunkt, så blir frågan: hvad skall barnet läsa ? Jag vill gerna medgifva att i detta hänseende är en lucka att fylla. Frih. Creutz har anfört att i sådant läll behöfves alldeles icke någon ny bok, ty vi hafva bibeln och den är alldeles tillräcklig, — det är den bästa af böcker att sätta i barnens liand. Om jag icke kan medge riktigheten deraf, att bibeln är den första bok, som bör sättas i barnets hand, så vill jag dock medgifva att i Frih, Creutz’s yttrande ligger en viss sanning, nemi. i sådant afs. att bibeln är den bästa vägledningen för huru den bok bör vara beskaffad, som skall sättas i barnets hand, för att förbereda katekesläsningen. Denna lärobok borde vara en sammanfattning, särdeles af nya testamentets läror, och man kunde deri mycket väl begagna de ord, som i bibeln förekomma. Om man för sådant ändamål vill bevilja anslag eller hemställa att K.
Vid denna jämförelse behagade Ridderskapet och Adeln kanske finna, att jag i möjligaste måtto snkt att -vara emot Ridderskapets och Adelns förtroende - Dea i April, troende, att åt mig uppdraga befattniilgen med dess Protocollers utgifvande, hellst med fästadt afseende å den omständighet, att tryckningen så sent tog sin början och den i följd deraf uppkommande svårighet, att kunna träffa öfverenskommelse med någon Boktryckare, se4 dan de fleste redan förut åtagit sig annat ar* bete, hvilket de ej kunde lemna. Emedlertid får jag ödmjukast tillstyrka, att Ridderskapet och Adeln ville bifalla Riddarhus-Utskottets Förslag uti ifrågavarande afseende, såsom det enda sätt, jag tror kan utfinnas til) beredande åf en större skyndsamhet vid Protocollernes tryckning, än hittills kunnat åstadkommas. Friherre] Wrangel, Henning, föreslog att, i sammanhang med Riddarhus-Utskottets ifråga* varande Förslag, någon anstalt äfven måtte vidtages till beredande af skyndsam tryckning af sä väl de andra Ståndens Pleni-Protocoller, sorn Bihanget. Herr Grefven och Landt Marskalken hem* Ställde, om icke till vinnande af all möjlig skyndsamhet vid tryckningen af så väl sarhtelige Riks-Ståndens Protocoll, sorn Bihanget dertill , under kommande Riksdagar , samt föf att bereda en större afsättning ai berörde hand* lingar och Stats-Verket en i samma förhållande ökad ersättning för de till tryckningen åtgående kostnader, Ridderskapet och Adeln skut* le anse lämpeligt, det Riksens Ständer hos Korigb Majit i underdånighet anhålla, att HoBCancel* Ridd. och Ad. Prat. V B. i Afi. 9, 10, 66
183 S. D. Föredrogs ånyo det utdrag (JW 116) af Höglofliga Ridderskapet och Adelns Protokoll för den 7 denna månad, hvaruti, jemte tillkännagifvande om de beslut, som af bemälda Riks—Stånd blifvit fattade, rörande åtskilliga andra af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet afgifna betänkanden, Med-Stånden inbjudits att, hvad särskildt beträffade nämnda Utskotts betänkanden, N:ris 19 och 23, (örena sig i hvad Ridderskapet och Adelil, på sätt ifrågavarande protokollsutdrag närmare gåfve vid handen, rörande dessa betänkanden beslutat. Af de sålunda gjorda inbjudningarne blef den, som angick belänkandet M 19, antagen; men den, som rörde betänkandet M 23, af slagen af Ståndet, som förklarade sig vilja vidblifva sitt i afseende å sistnämnda betänkande förut fattade beslut; och tades Protokollsutdraget i öfrigt till handlingarne. S. D. Anmäldes att Ståndet fått i hufvudskrift emottaga Kongl. Maj:ts förliden gårdag å Rikssalen gifna svar, i anledning af åtskilliga af Rikets Ständer vid innevarande riksdag antagna grundlagsförändringar; och skulle denna skrifvelse, som icke påkallade någon Ståndets åtgärd, bland handlingarne förvaras. Den 22 Januari. Fran Hederv. Bonde-Sldndet. S. D. Föredrogos Stats-Utskottets nedannämnda Utlåtanden: JV2 29, angående rigtningen af södra stambanan samt anvisande af en förskottssumraa utaf två millioner R:dr till arbetenas fortskyndande å densamma under år 1863. Bifölls. M 31, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående pension från allmänna indragningsstaten åt Justitierådet m. m, Axel Fredrik Gyllenhammar; Bifölls.
Beroende dels pä Advohat-Fiskalen samt dels vä ny utredning eller qvittning: Hos Majoren von Wolcker och Tygskrifvaren Warberg 225: 26. 10. „ aflidne Kapitenen Benzelstjernas sterbhus och Tygskrifvaren Hoberg 1,486: 2. 7. „ Skepparen Heim . 4: 42. 8. Summa 290,064: 25. 1. — 81 - Af det för försvars-verket beviljade ordiilare stats-anslag äro för Arlilleri-Afdelniagens behof 190,000 R;dr anvista, hvilka åter, enligt 4 st. särskilda, af Kongl. Maj;t i nåder fastställda, stater, till följande behof blifvit afsedda, nemligen: år 1S43. år 1§43. Staten N:o 1. Till besörjande af Artiller i-ma terieiens och förrådernas .underhåll och till - ökning samt utgifter för Armeens exercis m. m. 82,322: 4 — 73,377: 35. 8. „ N:o 2. Till besörjande af utgifter för tillverkning af krigsoch bergkrut samt för upplager deraf' 48,4-58: 52,564: 32. — 5, N:o 3. Till anskaffning, underhåll och forsling af Arméens handoch sido-gevär samt till Kronans GeväTs-faktoris underhåll ra. 45,750: 10. 1. 50,052: 11. 2. „ N:o 4.
Detta ligger åtminstone utom min föreställning; och erfarenheten har visat, att den allmänna opinionens och offentlighetens magt i vår tid är tillräckligt skyddande mot våldsamheter och missbruk, hvilkas rätta art och beskaffenhet man fordom icke begrep, och hvilka dessutom d å aldrig tillförlitligt kommo till allmänhetens kunskap. Och om man i detta fall tror den döda grundlagsbokstafven vara kraftigare, än den lefvande tidsandans inflytelse, så kan ju en dylik inskränkning stadgas i 72 §., utan att Regeringen derigenom inrymmes någon magt i bancolagstiftningen, och jag skall i detta afseende göra motion i Constit.Utsk., på det att vid nästa Riksdag den förmenta tryggheten må kunna vinnas. För det andra fordrar jag för en grundlagsförändring, att äfven om dess nytta icke är axiomatisk, den åtminstone icke för den klart seende är absolut skadlig; och det sednare är min tanka om den förevarande. Jag har redan i det anförande, jag afgifvit i anledning af Konungens Skrifvelse om silfverutvexlingen, yttrat, att garantier mot magtmissbruk sällan torde stå att finna genom utvidgning af Regeringarnas magt, minst i de enskildas angelägenheter; och, mina Herrar, detta böra vi noga besinna. Vår Statsbank sammanhänger med en sådan mängd enskilda förhållanden , att Regeringens hand deruti blefve eller kunde åtminstone småningom leda till ett ingalunda önskvärdt förmynderskap öfver dessa förhållanden; och det är en sanning, som troligen icke mången vågar jäfva, att lustan till magtutvidgning icke aftager i mån af att tillfredsställas, utan snarare retas deraf.
y 4t a. a y 41 å. } 41 b. 1 41 Svar på återremiss , , , om reparerandet af det till local för i 4 1 557 1-5 b. i 41 b. i 41 Contoret nu anvisade lius 4 1 543 6 b. s 41 b. i 41 b. i 41 » om ytterligare föreskrifter, attintagas i Reglementet för Contoret, » framtida förvaltning , » , , , förslag till reglementai i.ka föreskrif— 4 1 544 1-5 b. é 41 b. } 41 b. 2 41 » ter, angående dess inkomster , , förslag till reglemenlari-ka föreskrif— 4 1 567:15- 21 b. { 41 b. } 41 b. J 41 ter, angående de ä Cntnret anvi» sade Creditiv ,,,. fuslag till reglementariska stadganden, i anledning af Rikets S-änder» beslut, rörande extra Stats~~i I 4 1 579 1-5 b. y 41 b. V41 b. y 41 t egleringen, .,,,, 4 1 580 1 b. y 41 b. v 41 b. y 41 wC f ~ r X.' rc < ~ £. iv7 CO Boude{ - -1_ Siandet. I N :o §. 40 a. j\ 40 (o it b. ii 40 i'1'5 b i 41 a. a. J ,41 b. f 41 b. 1 41 b. V 41 b. V 41 a. a. } 41 a. V 4l b. V 41 b i 41 b. S 41 b. S 41 å. i 41 a. V 41 å f 41 b. i 41 b. i 41 b. i 41 b. 2 41 b. »' 41 R. 41 Riksgäldskontoret, förslag till reglementarisk^ stadganden, i afseende å åtskiilige å Riksgälds Contoret anvisade
Föredrogs och bifölls BankoUtskis d. 17 dennes e. m. på bordet lagda Mern. 1, med hemställan att få använda arfvoden till två notarier och två kanslister. Föredrogs och lades lill handlingarne BankoUtskis d. 17 dennes e. m. på bordet lagda Mern. JU 2, med öfverlemnande af BankoFullmäkliges till Utsk. afgifne Berättelse. Föredrogs och remitterades till Riddarh.Utsk. Hr von Franckens, Georg Wolfgang, d. 17 dennes f. m. på bordet lagda motion, angide beviljande af en lämplig gratification åt den vid 11. o. Adis plena kommenderade vakt. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Som jag icke var närvaride, då Hr Mannerskantz’s motion, angide nedsättning af ullåningsräntan för Hjelmare kanals underhållsfond tillhörande räntemedel, föredrogs och till StatsUtsk. remitterades, anhåller jag att i stället nu få i minnet återkalla, alt vid sednaste Riksdag en motion i samma ämne, ehuru med vidsträcktare syfte, väcktes och att i dåvarande StatsUtskis Betänk. JH 78 en ganska förtjenstfull utredning ronde tillkomsten af ifrågavande fond för Ständerna framlades. De i nämnde Betänk, lemnade upgifter torde jemväl, vid behandlingen af nu ifrågakomne motion, förtjena afseende och anhåller jag derföre vördsamt att å desamma få fästa det Högloflige StatsUtskis upmärksamhet. Remitterades till StatsUtsk. Hr Tersmeden, Pehr Reinh, framstälde följande motioner : l:o Sveriges Protestantiska kyrka, i sin första början egentligen ej uttalande annat, än en protest emot menniskomyndighet och ett fasthållande vid ordet, intog, som bekant är 1593, dä den antog 8 Den Ti D e c e m b e i c. m. sina flesta symbola, en mera sluten stallning, hvilken under den nitälskande Konung Carl XI ytterligare befästades emot såväl yttre som inre anfall.
Hvad åter Lunds domkyrka angår , som ännu äger ungefär lika många hemman och gårdar, som under Catholska tiden, och hvilka åtminstone i förra tider varit så litet ställda på inkomst, att t. ex. för ett domkyrkohemman, för hvilket till en privat skulle gifvas i förpaktning flera hundra 'r:dr om året, gafs ett'par marker smör eller vax, som löstes med 24 sk. r:gs eller b:co, — det minnes jag icke — skulle jag våga föreslå, att densamma till ägande lägenheter och fonder sammanslås, och ställes under samma styrelse och förvaltning med de academien tillhörande fonder och gods, och att inkomsterna deraf gemensamt användas, vid behof till kyrkans underhåll; i öfrigt, om denna fond skulle öka sig, genom en ändamålsenligare förvaltning, till löner för academiska lärare, eller också vid ett af behofvet påkalladt gymnasium. För närvar, lärer ej kyrkans cassa-behållning vara stor, men utgifterna hafva också varit stora: dock undrom ej deröfver; kyrkan har också blifvit förvandlad från en forntida monumentlik helgedom, der man än kunde tro sig höra klosterhjonens röster blanda sig i vår Lutherska kyrkosång, till ett tempel på modet. Men nn är denna förändring timad, domänerna äro i behåll; och blifva de skickligt förvaltade, kunna de väl bilda nya cassör. Kyrkans underhållande bör ej kosta så betydligt. Pioskilds domkyrka i Danmark är ungefär lika med denna, och vidmakthålles med högst obetydlig kostnad; men något gör det väl till saken, att man der följer den egna metod att, på det noggrannaste, vilja ersätta hvarje bofälligt med likadant igen: man har ej kunnat fatta, att man borde ändra denna kyrkas tusenåriga inredning; ja! man har gått så långt deri, att man icke ens funnit rimligt att försälja Absalons förmurkna, af honom sjelf utskurna, epitaphium och biskopsstol af simpel ek, såsom vanprydande, till bränsle, och ditsätta en ny af mahogeny; men kanhända man ej haft medel dertill. Remitterades till Allm. Besvärsoch Ekon.Utskottet.
En sådan fräckhet att påhörda berömde Förf. synder, för hvilka de icke gjort sig skyldige, ja till och med sådane, för hvilka de uttryckligen varnat, är så oerhörd, att vi knappast kunna göra anspråk på att bli trodda, utan måste bedja läsaren sjelf undersöka acterna (se Sv. Litt. Fören. Tidn. № 49 o. f. jemte Bih. № 3, äfvensom A:s genmäle af d. 25 Oct. 1837). Men som dessa skrifter icke äro allom tillgängliga, måste vi anföra åtminstone tre, fyra prof. A. hade såsom classiska futura upptagit ἀϰoύσω, πνεύσω, πλεύσω, ῥήσω m. fl. och derför åberopat Matthiæ. Låtom oss nu öppna hans bok! Der stadgas ordagrannt: ”ἀϰoύω, hören, hat Futurum ἀϰoύσoμαι, nicht ἀϰoύσω, sid. 431. – Πνέω, blasen, wehen, Fut. πνεύσoμαι (nicht πνεύσω) und πνευσoῦμαι sid. 485; – Πλέω, Fut. πλεύσoμαι, och πλευσoῦμαι” (derst.).– ”ΕΡΩ, εἴρω, fut. ἐρέω jon., ἐρῶ att Fut. 3 εἴρησoμαι” – men icke finnes der det af Förf. ur luften gripna ῥήσω. Således har M. ej allenast icke gjort sig saker till de honom påbördade felen, utan har ock till en del uttryckligen derföre varnat. Sak samma med de af Förf. af okunnighet diktade præs. ϰαύω, μήϑω (i st. f. μανϑάνω) – det barbariska perf. ἤϰoα i st. f. άϰήϰoα – och så hela vägen. Rec. framlade inför allmänheten bevisen på dessa falsarier. Hur gjorde då A.?