Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hus taga så öfverhand, att alla de som äro beioende af detta betänk, deraf blifva lidande. Jag hoppas att R. o. Ad. behjerta!- den belägenhet, i hvilken landsorten i detta fall sig befinner; och jag är ledsen att nu icke tillstädeskommit flere ledamöter af landt-adeln, af hvilka jag i annat fall visserligen blifvit understödd. Om StatsUtskts betänk., af den anledn. jag nyss nämnt, aldrig så mycket skulle häklas och icke vinna bifall, tror jag likväl alt Utsk. kan lrösta sig dermed, att detta betänk, i alla lider kommer att förvärfva Utsk. den största tacksamhet af landsorternas innebyggare. Jag tillstyrker bifall till betänk., under önskan och förhoppning, alt de, som talat mot detsamma, icke måtte fortsätta sitt motstånd. Hr Lefren, Joli. Pehr: T anseende till min enskilda tanke om denna fråga befinner jag mig i en ganska sällsam belägenhet. Jag har såsom ledamot af StatsUtsk. vid 1828 års riksdag, så vidt jag förmått, ifrigt bemödat mig alt bereda en bättre ordning i fråga om löneräntornas utgörande. Jag har sedermera vid påföljande riksdag, och äfven vid denna fortfarit alt önska detsamma, och jag gör det äfven i närvar, ögonblick ganska lifligt. Men mine herrar! jag fäster mig vid en högre synpunkt än det tillfälliga beredandet 110 Den 4 November e. m. af en ekonomisk fördel. StalsUtsk., för hvilket jag icke, såsom en talare yttrat, hyser någon vrede, men väl fruktan, har upplyst mig om elen vådliga ställning i hvilken saken sig för närvar, befinner, och derigenom framträdt såsom varnare för mig alt icke såsom hittills lemna flitt lopp ät mina önskningar i detta fall. Jag liar på sidorna g och i3 af Utskts utlåt, funnit de varningsord jag anhåller fä uppläsa. Sidan g heter det:
Fortsätta vi så ett par, tre trappsteg längre ned åt höger, synes landshöfding Sparres nobla gestalt, med skägg ä la Frans Joseph, vidare öfverdirektör Dietrichson, mannen m e d den kraftiga figuren, spetsskägget o c h h ö g a pannan, mö- tets spiritus rector, byrå- direktör W e l i n, m e d tummarne i byxfickorna o c h b a k o m h o n o m verkställande direktören för Bultfabriken i Hallstahammar, ing. Eystedt. Bland de sista åt samma håll iakttages öfverdirektö- ren Gyllensvärd med sitt runda ansikte samt mörka hår o c h skägg. Blicka » DET BELAGRADE HUSET ». NATIONALISTERNAS HÖGKVARTER I PARIS. vi nu åt andra sidan igenkännes lätt Liljeholms» stinsen&gt;, * stående bredvid f. d. statsrådet Jacobsen, samt den för alla stockholmare o c h nästan hela det resande Sverige till utseendet bekante » stinsen » NÄR JÄRNVÄGSMÄNNEN HÅLLA vid » Centralen », major K o c h. Det skulle vara synd MÖTE. att g l ö m m a bort Berlingskes gemytlige » poststins, » som g e n o m sin sydländska liflighet väckte ganska stor uppmärksamhet. har i vårt broderarmbågar öfver räcket. 1 närheten af h o n o m stå land o c h synnerligast i dess största » b y » tillsåväl bekanta s o m obekanta, bland dessa senare dragit sig allmänna uppmärksamheten o c h därstä- undertecknads ringa person. des utgjort föregående veckas evenement. Då d e svenska manliga deltagarne varit i majoritet o c h Att ingå på en mera detaljerad beskrifning tillmånga af d e m medfört damer, kanske en kort relåter icke utrymmet, m e n kunna n o g många af den sumé af mötet kan intressera såväl dessa som öfresande allmänheten lätt igenkänna gamla bekanriga af I d u n s läsarinnor o c h läsare. tingar. F. IM llllll 1899. II lllll Hylin FABRIKSAKTIEBOLAG HOFLEVERANTÖR. T. A. T.
Denna inre rörelse har af Kommittéen antagits förnämligast utgöras: af de landtbruks-produkter af alla slag, som från vestra delen af Södermanland, mellersta Nerike och äfven Westergötland afyttras till Örebro och Wermlands läns bergslager; af de betydliga qvantiteter malm och tackjern, hvarmed de norra bergslagerna förse bruken i södra Nerike, Södermanland, Östergötland, Westergötland och till en del äfven Wermland, jemte de brukseffekter, som från större delen af berörde bruk inom Nerike söka närmaste vattenväg till exportorten; af skogsprodukter, som från de trakter, hvilka banan komme att genomgå, tillföras Örebro och bergslagerna; samt af den stora varu-rörelse, som från Norrköping och Göteborg eger rum på Nerike, bergslagerna och Wermland. Åberopande för öfrigt i detta hänseende de af Kommittéen verkställde och i hillänget till Kommittéens Betänkande omförmälde statistiska undersökningar, har Kommitléen sålunda ansett sig kunna antaga att följande trafik måste tiligodokomma banan emellan Katrineholm och Göta Kanal, nemligen: l:o Hela persontrafiken emellan Stockholm och Göteborg, äfvensom på södra orterna och Skåne, då södra stambanan till Falköping blifvit färdig, samt den såkallade transilo-handeln; l2:o Hela rörelsen emellan Stockholm, Norrköping, Södermanland och Östergötland, å ena sidon, samt Nerike, Westergötland, Wermland och bergslagerna, å den andra, äfvensom transporten af bergsbrukens råämnen och effekter i förut omnämnd riktning; 5:o Trafiken från Norrköping och en del af Östergötland till Göteborg och tvärtom; samt 4:o Rörelsen från Askersund och dess omgifningar, såväl på Stockholm och Norrköping, som på Göteborg och Wermland.
Att upskjuta bestämmandet af den allmänna sookertullen, intilldess frågan om sockerinförseln från Norrige blifvit afgjord, synes mtg mindre lämpligt och jag kan icke eller inse något skäl dertill, ty då skulle en allmän fråga komma att stå tillbaka för den, som hör till undantagen. Anser sig K. M. icke kunna bifalla något af de föreslagna alternativerne, utan afgifver propos. till R. St., så blir det en särskild fråga, hvari beslut serskildt och oberoende af den förevande skall fattas, och hvilket beslut, i händelse det har någon inverkan på tulltaxan, kommer att der införas såsom ett undantagsstadgande. Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. icke måtte upskjuta frågan om sockertullen och att, på grund af de redan lemnade uplysningarna, Utsk:s förslag måtte bifallas. Gr. Mörner: Utsk:s förslag lärer väl icke blifvit afgifvet i följd af den fördel, som Norrmännen åtnjuta nemi. att emot half tull införavaror i Sverige, åtminstone utmärker Utsk:s motiver icke något sådant, utan endast i följd af den Fredrikshald raffinadörer medgifna exportpremie. Då nu en exportpremie kan äga rum äfven inom andra länder än Norrige, skulle jag tro, att man 8 II. 2 18 Den 13 Juni. icke hör göra ett särskildt stadgande endast för Norrige, utan det hör väl vara gällande för alla andra Stater, och derföre synes mig den åsigten, hvilken påyrkar en generel föreskrift för alla länder nian undantag, hafva ett stort företräde framför den, som vill, att man på ett annat sätt skall förfara emot en grannstat. Man har yrkat upskof med bestämmandet af tullen å införsel afsocker från Norrige, intilldess K. M. afgivit propos. i ämnet. Jag torde få fästa upmärksamheten derpå, att det icke torde vara fullkomligt säkert, att derföre, att man framställer en anhållan om dyfik propos., den äfven skall vara inom en bestämd tid att förvänta. Det lärer väl få bero af K. M., om Han finner
Det heter der: “ Låt stortinget äflas bäst det gitter, låt riksrätten döma, huru den behagar; — kungen har dock hären att stöda sig på; och det är ock en författning. “ Det är ej vår mening att häx inlåta oss på den norska frågan; man har här i landet mer än nog af egna frågor. Men man behöfver ingalundai allo gilla den norska venstems görande och låtande, för att af ett sådant tal ledas till slutsatser, som kunna varda ganska vidtgående, äfven för hvad vidkommer vårt eget land. Det ord om “ en bataljon af gardet i andra kammarens sal “, som i sittande försvarsutskott under en af 1870-talets riksdagar fåldes af en bekant general och ifrig väme-pligtsvän, föll i hastigt mod och var väl, nogare betänkt, icke allvarsamt menadt. Men den, som önskar en lycklig lösning af försvarsfrågan, bör akta sig för att i otid påminna folkets valda ombud om den sanningen, att ett svagt försvär ställer ett lands yttre sjelfständighet i fara, men ett starkt försvar sätter dess inre frihet på spel, — en sanning, som i alla tider vållat, att de fria folken aldrig älskat ett starkt härväsende. Det vore för den skull önskligt, att det ofvan nämda lösa pratet en gång för alla och med första stäfjades. Det fasta stöd, ministéren Thyselius skulle kunna räkna på i första kammaren, har nyligen genom utskottsvalen derstädes blifvit stäldt i en ganska egendomlig belysning. Den framstående politiker, hvars namn vi ofvan nämde såsom den förnämste tillskyndaren vid ministéren Thyselii bildande, skulle ju nu å nyo taga säte i det hög-vigtiga ' statsutskottet och derstädes på sin gamla ordförandeplats varda regeringens fastaste stöd. Men hvilka Vindar som än må hafva blåst upp inom vårt öfverhus, hvilka strider, som än må hafva utkämpats bakom kulisserna i denna höga församling, hvars yta är så lugn och glänsande och på hvars djup så många stormar röra sig, — så heter dock statsutskottets ordförande i år som i fjor Gustaf Sparre.
II 20 procent, så har den för ’’andra slag*’, det vill säga ylleoch linne, sorn. äro i fullkomligt lika categori, utan skäl blifvit uppsatt till 3o procent. c) För alla hittills till införsel förbjudna varor har Utskottet antagit, alt tullen borde vara 33| procent af värdet, men icke destomindre derifrån afvikit vid artikeln Boy, då denna tillverkning, som till stor del är en folknäring, likväl, efter min förmening, företrädesvis hade bordt njuta skydd. dj) Då en serskild tullbehandling är föreslagen för de hittills förbjudna varorna, så har det varit absolut nödvändigt att för närvarande upptaga dem under oförändrade rubriker, men det oagtadt har Utskottet under en sådan rubrik hänfört Ylle-corderoy, hvilken icke varit upptagen i den gamla taxan och således tillåten till införsel, och som på detta sätt 1111 i stället skulle blifva förbjuden under \ års tid. Åtskilliga andra bestämmelser af enahanda natur, som de nyss uppräknade, förefinnas visserligen, men, då de äro af mindre vigt, anser jag onödigt att upptaga dem alla.” Åf Herrar Marcks von Wurtenberg, G. W.j och M. Grapengiesser: ”Ehuru vi uti en mängd omständigheter hysa en öfvertygelse, skiljagtig från den, som dicterat det ifrån Utskottet till Riks-Stånden nu ingående förslaget till Tulltaxa, så medger likväl icke den knappa tiden, att för närvarande mer än i några få hufvudsakliga punkter utveckla och motivera denna opinions skiljagtighet. Den abstracta satsen om afskaffandet af alla inoch utförselsförbud, hvilken Utskottets knappa pluralitet ställt i spetsen för taxe-förslaget, måste vi af många skäl bestrida. Denna sats står i flera delar uti uppenbar strid med nu gällande ekonomiska, civila och criminella lagstiftning, och med rättsgrunder, för alla tider bestående, hvarpå denna lagstiftning hvilar. Antages denna sats, så förklaras också derigenom indirect en mängd handlingar och företag för lillåtliga, hvilka så väl hushållslagarne, som borgerliga och strafflagarne med rälla förbjudit och förklarat för otillåtna. Mångfaldiga exempel derpå skulle kunna anföras.
Men Herrans ord kom till Elia den Thisbiten, och sade: Statt upp, och gack ned emot Israels Konung, som är i Samarien; si, han är i Naboths vingård, dit han nedergången är, till att taga honom in. Och tala med honom, och säg: Så säger Herren: Du hafver dräpit, dertill ock intagit. Och du skall tala med honom, och säga: Detta säger Herren: På den staden, der hundar hafva slekt Naboths blod, skola ock hundar sleka ditt blod. Och Achab sade till Elia: Hafver du ju funnit mig för din fienda? Han sade: Ja, hafver jag så funnit dig; derföre, att du såld äst till att intet annat göra, än det ondt är för Herranom. Si, jag skall låta komma ondt öfver dig, och borttaga dina efterkommande, och skall utrota utaf Achab ock den som på väggena pissar, och den som innelyckt och igenlefd är i Israel; Och skall göra ditt hus såsom Jerobeams hus, Nebats sons, och såsom Baesa hus, Ahia sons, för det retandets skull, der du mig med förtörnat hafver, och kommit Israel till att synda. Och om Isebel talade Herren desslikes, och sade: Hundar skola uppäta Isebel vid murarna i Jisreel. Hvilken af Achab dör i stadenom, den skola hundar äta; och hvilken som dör på markene, den skola foglar under himmelen äta. Alltså var ingen, den, så alldeles såld var till att göra det ondt var för Herranom, såsom Achab; ty hans hustru Isebel eggade honom dertill. Och han gjorde sig till en stor styggelse, så att han vandrade efter afgudar, såsom de Amoreer gjort hade, hvilka Herren för Israels barn fördrifvit hade. Då Achab dessa orden hörde, ref han sönder sin kläder, och drog en säck på sin kropp, och fastade, och sof i säckenom, och gick luto. Och Herrans ord kom till Elia den Thisbiten, och sade: Hafver du icke sett, huru Achab bugar sig för mig?
Främmande fartyg må deremot, ej heller till skeppsbehof, intaga sådana förnödenheter, ulan erläggande af derför belöpande tull-afgifter. §. 19. På det Skeppare och besättningar å Svenska krafvel-fartyg, större eller mindre, må komma till säkert åtnjutande af den töring, som uti Kongl. Maj:ls år 1748 utfärdade Reglemente, dem, lill uppmuntran; blifvit tillagd, skola Skeppare och besättning vid den Tullkammare, der lossning sker, af den tull, som för fartygets mcdbragta last indyter, mot behörigt qvitto, erhålla dess töring, utgörande vid lärt från Östersjön för en Skeppare 1 Riksdaler 16 sk., för en Styrman 28 sk., och för de öfrige af besättningen, så väl som gossar, hvardera 21 sk.; från de vid Nordsjön, Kanalen och Atlantiska hafvet belägna Europeiska orter, för en Skeppare 7 Riksdaler 9 sk., för en Styrman 3 Riksdaler 28 sk., och för det öfriga skeppsfolket, hvarje person 2 Riksdaler 42 sk.; samt från Medelhafvet, Levanten och andra aflägsnare orter, Skepparen 9 Riksdaler, Styrmannen 4 Riksdaler 24 sk., och för hvardera af den öfriga besättningen 3 Riksdaler 28 sk., allt Svenskt banko; men då tullbeloppet för medförda varor icke uppgår till minst 50 Riksdaler banko, beslås Skeppare och besättning ej någon loring, från hvilken förmån äfven inhemska på klink byggda samt utländska fartyg äro uteslutna. Skeppare, som komma från Medelhafvet, men tillika intagit last uti Westersjöhamnar, njule töring, såsom från Medelhafvet, när tullen för de derifrån i Svenskt fartyg medbragta varor stiger till en ijerdedel af tullbeloppet för de varor, som annorstädes blifvit inlastade. Vid ett annat förhållande bestås endast den mindre föringen. §. 20. För gods, som under transporten genom tillfällighet tagit skada, må ej någou minskning i tullen tillåtas, så vida godsegaren sjelf vill detsamma disponera.
Sverige borde ensamt bestrida de ifrågavarande utgifterne. Någon grund för denna sats har han icke anfört, och någon sådan kan efter min öfvertygelse, ej heller vara tillfinnandes, med bestående af rättmätiga anspråk å föreningens fördelar. l42 Den 5 Martti, Friherre Ehrenborgh, Cafper Willielm: Om jag vid detta tillfälle saknar ord för att nog kraftigt uttrycka hvad jag så lifligt känner, så är jag säker att derföre vinna Högloflige Ridderskapets och Adelns tillgift och att ändå bli förstådd. Jag tror mig hafva hört att en våra Ledamot Herr Grefve von Schwerin sagt, att hvarje Folkrepresentant alltid borde tala i det sinne, som om han talade med hela Nationens röst. Jag delar fullkomligt denna mening; men just derföre att jag delar den, just derföre att jag tror hvarje Representant inom detta lius böra tala i det sinne, som Folket sjelf skulle tala, om det här kunde vara församladt, är det som jag upptrådt, för att med min röst understödja Grefve von Plåtens motion. Jag år öfvertygad, att om hela Nationen möjligen skulle kunna tillfrågas, om den skulle vilja ersätta kostnaden för vår älskade KronPrins’s resa, hvars lyckliga följder gifvit Nationen de gladaste förhoppningar, skulle denna fråga med ett enhälligt och högljudt Ja besvaras. Ja, jag år innerligen för. vissad, att om man till hvarje Svensk medborgare kunde framställa frågan, om han ville bifalla detta anslag, skulle han utan besinnande dertill svara Ja, om än han förutsåg, att hans blifvande bevillning derigenom skulle blifva för ett sådant ändamål något Ökad; och jag år således öfvertygad, att jag icke misstager mig om Ridderskapets och Adelns tänkesätt, då jag yttrar den tanka, att det skulle vara Ridderskapet och Adeln värdigt, att med ett enhälligt Den 5 Martti. och högt gillande af hvad Herr Grefve von Platen föreslagit, förskottsvis uttrycka dessa tänkesätt, innan ännu StatsUtskottet afgifvit det yttrande, sora enligt formen visserligen tillhör Utskottet att meddela. Ropades Nej. Herr von Hartmansdorff-.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 8 Juli 18S4. Preslc-Slåridet den 8 Börgare-Slåndet den 12 Bonde-Ståndet den 12 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående pensionsrätt å Allmänna In draga ings-Slaten fur Guvernören å ön S:l Barthelemy, Öfversten J. H. Haasum. (Stats-Ulskoltets Utlåtande, N:o 143.) S. A. K. Med auledning af en utaf Guvernören öfver Svenska kolonien, ön S:t Barthelemy « West-lndien, Öfversten James Harlef Haasum, hos E. K. M:l framställd samt af E. K. M:ts och Rikets Stats-kontor förordad underdånig begäran, att, vid afskedstagande från berörda Guvernörs-embele, under stadgade allmänna vilkor och efter jemförelse med Latidshöfdingar, kunna komma i åtnjutande af pension å Rikets Allmänna Indragnings-Stat, har E. R. M:t, genom aflåten Nådig Proposition af den 21 näsllidne Mars, meddelat Rikets Ständer, att Öfverste Haasum, i följd af den beställning, han såsom Guvernör å kolonien S:t Barthelemy för närvarande innehade, icke tillhörde någon på Riks-Staten uppförd adönings-stat, under det att de medel, af hvilka ön S:t Barthelemys förvallnings-koslnader bestridas, icke lernnade tillgångar för pensionerande af å ön anställda tjenstemän; med hänseende hvartill och som det åt Öfverste Haasum anförtrodda Guvernörs-embele i sig förenade både mililiir-befäl, civil administration och diplomatiska göromål, samt aflöningen numera utgjorde 2,500 dollars eller Spanska daler, motsvarande 6,066 R:dr 32 sk. Svenskt banko, i följd hvaraf samma embete kunde anses jemförlig! med E. K.
Besvärsoch Ekonomi Utskottet: N:o 36, i anledn. af väckt motion ang:de tillsynen öfver och regleringen af den Gymnastiska undervisningen inom landet. Föredrogos och biföllos Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:s nedannämnde den 16 dennes på bordet lagde Utlåtrn: N:o 37, i anledn. af väckt motion ang:de örlogsfartygs utsändande på de af Svenska handelsfartyg mest besökta aflägsnare farvatten; och N:o 38, i anledn. af väckt motion ang:de anställande af prest vid Allmänna Garnisons-sjukhuset. Föredrogos men bordlädes ånyo på begäran af flere ledamöter Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s den 16 dennes på bordet lagde Utlåt:n: N:o 39, i anledn. af väckt motion, ang:de bildande af en stam för Orlogs-floltans matroser medelst enrollering af skärgårdsfolk; N:o 40, i anledn. af väckte motioner, ang:de rättighet för indelningshafvare att få sina räntor och kronotionde debiterade och upburne af Kronans upbördsintin samt å vederbörande landtränterier qvartalsvis uttaga i penningar den derför belöpande lösen; och N:o 41, med förnyadt förslag till voter;s-propos:r i fråga om beloppet af det Fullmäktige i Banken och Riksg:sKont. tillkommande honorarium. Föredrogs ånyo och bifölls Riddarh.Utsk:s den 14 och 16 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 19 ang:de ett särskildt anslag till arfvoden åt extra ordinarie Kanslister vid Riddarhuset. Ånyo föredrogs Riddarh.Utsk:s den 14 och 16 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 20, ang:de anskaffande af nödiga medel till Utgifterna för Riddarhus-byggnadens reparation m. m.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogos och bif ollos Stats-Utskottets nedannämnde den 19 och 20 dennes på bordet lagde Memorial och Utlåtande: N:o 323, med förslag till stadganden i Reglementet för Riksgälds-kontoret, angående derstädes innestående, vid föregångna riksdagar beviljade låneoch anslags-summor; N:q 324, med förslag till stadganden i Riksgälds-kontorets Reglemente, rörande de under innevarande riksdag till utgående från detta verk anvisade statsutgifter; och N:o 327, i anledning af väckt motion, angående bestämmande af vissa vilkor för vinnande af dispositionsoch jordegande-rätt till de såkallade kyrkohemmanen i Halland. S D. Vid föredragning af Expeditions-Ltskottets Memorial N:o 13, i anledning af återremiss af skrifvelse-förslaget, N:o 174, blef det återJemnade skrifvet seförslaget, med det deri nu jemte rättelse af punkternes Nummerordning och förteckningen å den ifrågavarande Hufvudtitelns anslagssummor, af Utskottet föreslagna tillagg af Ridderskapet och Adeln godkändt. S. D. Vid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 19 och 20 dennes på bordet lagda Utlåtande •
Till ett lavemang tages en djup tallrik full med hafresoppa, silad och lagom varm, utan någon tillsats, 1 thesked fint salt och en dito matolja. Tallriken sättes på kant emot något föremål, så att då blandningen indrages i sprutan, ingen luft samtidigt införes. Man håller så den fylda sprutan mot ögats lock och pröfvar så, att det ej är för varmt, blott behagligt. Pipen införes, först väl smord med matolja, försigtigt i stolgången och riktas något uppåt och något litet till venster och lavemanget sprutas in samt bör hållas så länge som möjligt. Men utan att först hafva sett någon annan praktiskt utföra detta, må ingen försöka. T y teori utan prakitk duger inte, helst om experimentalfältet är det dyrbaraste vi ega — våra barn. Ebon Hoi. Om barnet blir hudlSst begagnas nickt (köpes för 10 öre på apoteket) eller också potatismjöl, hvarmed pudras, sedan man först tvättat och väl torkat. Alla ställen, der huden bildar veck, efterses dagligen, och får det dessutom modersmjölken eller har amma, så kommer aldrig någon hudlöshet i fråga. Deremot kan det hända, när barnet har flaska, att detta senare eger rum, men häll blott barnet jemt torrt, så skall det äfven då hända mindre ofta. Renlighet och snygghet upptaga mindre tid och penningar än sjukvård och medicin. Ebon Hoi. Föns t ert räddar den. » Den vandrande juden » — något annat namn har jag tyvärr icke hört på denna gröna växt, hvilken dekoratift så väl lämpar sig att hafva i rummen. Den är finbladig, ständigt grön, skjuter långa stänglar samt kan bli synnerligen tät och vacker, om den flitigt klippes. Dessa » afklipp » skola emellertid alldeles icke bortkastas, utan sättas i vatten, der den tacksamma lilla grönskan trifs lika bra som i » jorden mull », nästan ännu bättre. Jag brukar af dessa små stänglar göra hvarjehanda, t. ex. lefvande, växande ramar omkring små stafflier eller fotografier, 2:ne långa, vackra gre-° nar, satta bakom i en liten vas, blomsterglas e. d. och vackert böjda fram och omkring föremålet.
Men nästan samtidigt roed bestämmandet af nu omnämnde pris, hvarefter de Undsättningsbehöfvande skulle lösa Spånlinden, uppgjordes genom Kongl, StntsContoret, till följd af Kongl, Maj:ts nådiga befallning uti skrifvelse af den i5 October 1833, ett Gontract med Handlanden C. F, Liljevalch, dateradt den 27 December samma år, i kraft hvaraf till ho lioro öfverlätos; 2.500 T:r Råg, samt 4.500 d:o Korn, tillsammans 7,000 T:r Spanmål, hvilka, enligt Kongl. Brefvet af den i4 förutgångne September, blifvit genom Kongl. StatsContorets försorg till Westerbottens och Norrbottens Län försända, på Stats Verkets risk och bekostnad, genom serskild transaction med samme Handlande, Öfverlåtelse!} af dessa 7,000 T:r Spanmål skedde emot vilkor, att de samma skulle hållas Länens behöfvande Innevånare tillhanda, företrädesvis mot betalning i varor, under iakttagande dels af de föreskrifter i afseende på fördelningen imellan Länen, som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ägde meddela, dels ock vid försäljning mot Contant eller yid uLborgning mot betalning i penningar, af ett visst maximipris, som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande jemväl ägde att bestämma. Under sådana vilkor försåldes till Handlanden Liljevalch följande qvan.ti teter: fritt lefvererade uti: Råg, Korn. 7,000 Ui tiU det pris han sjelf erbjudit, eller mot 7 R:dr 16 sk.