Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då blottade Daldorff sitt hufvud: – När jag får min kula ... kunde då mitt sargade och arma stoft ännu småle och tala, det skulle i mullen vända sig efter de aftågande trupperna och nedkalla en tacksam mans välsignelse öfver redliga vapenbröder ... Ack, att endast segern ännu en gång lyste vår väg. Liksom en landtman finner nyttigt att lägga igen en gammal åker och beså en ny, så styckar Gud och förändrar riken och välden. När han väl satt de nya gränsmärkena, medgifver han ingen att bära skiljestenarna tillbaka till deras förra rum. Vi förstå inte hans vilja, vi skönja blott att han är oss emot. Konungen svarade: – Gud är med oss. Det kan inte vara hans vilja, att det svenska väldet skall styckas. Är det så, då må han gifva oss tecknet genom att slå oss med döden man efter man. – Det är enkla och sanna ord! – svarade Daldoff. De officerare, som utanför Stralsunds stadsport afsides hviskat i stjärnljuset, mindes icke längre sina skumma tankar. I stället trängde de sig fram mellan lifdrabanterna för att få gå konungen närmast. Det syntes dem, att de i hans väsen igenkände något af Guds egen hårda och obarmhärtiga kärlek till det rättrådiga och till sin egen viljas uppfyllelse. Samtalet tystnade af. Trumpeterna spelade icke, trummorna rördes icke, fanorna buros hoprullade och sänkta. Med värjan dragen gick konungen framför sin skara. Han hade knappast tre tusen man. De skulle nu kämpa tre mot tio och öfverrumpla fienderna och jaga dem ned i hafvet. Han tvärstannade: – Hvad är väl detta? Här stå spanska ryttare, och borta i månljuset ser jag en redutt! Fienderna ha tagit väl vara på tiden ... Framåt! Utefter skanskrönet sprutade i detsamma en rad af eldstrålar, och den första salvan brakade genom natten, men svenskarna stötte undan de spanska ryttarna och stormade uppför vallen. Cronstedts kanonkulor susade öfver deras hufvud och uppkastade stenar och sand, där de träffade förskansningen. Marken skalf, och från alla sidor ljungade musköternas eld.
Horn att icke kunna deltaga i fortsättningen af öfverläggningarna om detta betänk , har jag för min del ej varit emot, att de hittills blifvit utdragna in på nätterna, hvilket jag annars erkänner icke vara riktigt. Nu återstår för mig endast att förklara, att jag af samma anledningar, som Gr. Horn omnämnt, ser mig hindrad att bevista öfverläggningarna, rör:de det återstående af BancoUtsk:s nu ifrågavar. betänk. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. f till n på aftonen. In fidem protocolli, F, O. Silfverstolpe. Måndagen den 28 Juli 1834- Plenum kl. 9 f. m. Justerades pleni-prot. f. d. i4 dennes. Justerades det samma dag af Häradshöfd. Gunther förda särskilda pleni-prot. samt ett utdr. af nämnde protocoll. Upplästes till justering och godkändes nedannämnda från Exped.Utsk. ankomna förslag till R. St:s und. skrifvelser till K. M-, nemi.: N:o 81. ang:de lysning och vigsel, då frånskilda makar ånyo vilja träda i äktenskap; N:o 82. ang:de rättighet för ägare af skatte-fiälsehemman att lösa frälse-räntan, när densamma utom böl d säljes; io H. 33 a56— Den j8 Juli f. m. N:o 83. anglde prescriptionstid för domfästa fordringar; N:o 84- ang:de ändring i sista mom. 5 § samt i mom. 7 § 17 cap. Handelsbo; N:o 85. i fråga om, att de lagstadganden, som vid innevar. riksmöte' beslutas, af sådan beskaffenhet, att de tillhöra allmän civiloch criminal-lag, måtte, så vidt ske kan, varda i en enda författning kungjorda; N:o 86. ang:de upphäfvande af skråförfattningarna i murmästare-, timmermansoch byggmästare-handtverken. H.
Preste-Ståndet den 23 Borgare-Ståndet den 23 Bonde-Ståndet den 23 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående medels anvisande till Topograf ska Corpsens arbeten samt lill åtskilliga fästningsbyggnader år 1854. (Stats-Utskottels Utlåtande, N:o 4.) S. A. K. Uti den under innevarande Riksdag aflåtna Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, har E. K. M:t, som deruti, bland andra Extra anslag för Landtförsvaret, äskat, att under åren 1854 med 1857 utgå, till Topografiska Corpsens arbeten 48,000 R:dr, till fortsättande af Carlsborgs fästningsbyggnad 210,000 R:dr, äfvensom af fästningsbyggnads-arbetena vid Carlskrona, Carlsten och Waxholm 420,000 R:dr samt till anskaffning af nya skarpskytteoch vanliga infanteri-gevär 306,066 R:dr 32 sk., begärt, att de för dessa behof under år 1854 erforderliga anslag måtte, med 12,000 R:dr till Topografiska Corpsens arbeten, med 30,000 R:dr till Carlsborgs fästningsbyggnad, med 105,000 R:dr till fästningsbyggnads-arbetena vid Carlskrona, Carlsten och Waxholm, samt med 66,666 R:dr 32 sk. till anskaffning af infanteri-gevär, blifva särskildt och så tidigt ske kunde anvisade, pä del saknad af medel ej måtte föranleda afbrott i nämnde angelägna arbeten samt binder för afslutande af behörigt kontrakt om gevärens tillverkning.
Hvad slutligen angår anslagens belopp, så, enär Utskottet icke funnit sig böra tillstyrka, att de ifrågavarande befästnings-arbetena påskyndas mera, än som oundgängligen erfordras, för att med fördel för Stats-Verket sysselsätta de arbetsfångar, som äro att dertill använda, torde någon högre summa, än 40,000 R:dr årligen för begge föremålen gemensamt icke blifva erforderlig, i synnerhet som Utskottet vid anslagets tillstyrkande afsett, alt detta belopp, enligt hvad äfven under discussionen inom Riks-Stånden blifvit yrkadt, skulle komma att användas endast för arbetets bedrifvande, och alt deremot kostnaden för fångarnes tractamente, underhåll, beklädnad, bevakning, sjukvård, med flere behof, som, antingen fångarne hållas till arbete eller ej, måste af staten bestridas, skulle fortfarande komma att utgå af det å 8:de Hufvud-Titeln till fångars vård och underhåll anvisade förslags-anslag. På grund af detta allt och under åberopande af hvad Utskottet, angående tiden för de till extra Stats-regleringen hörande anslags beräknande, redan anfört, får Utskottet, med vidblifvande af hvad i det förut afgifne Utlåtandet blifvit yttradt, endast hemställa, att det tillstyrkte anslaget, 40,000 R:dr årligen, måtte få utgå och beräknas för 4 år, med tillsammans 160,000 R:dr, samt att Rikets Ständer måtte medgifva, att de kostnader, hvilka erfordras för vid ifrågavarande arbeten använde fångars vård och underhåll m. m. måtte få fortfarande utgå af det för sådant ändamål å Riks-Slatens 8:de Hufvud-Titel anvisade förslags-anslag. 7:o Utskottets Utlåtande, i hvad det angår ej mindre det af Kongl. Maj.t äskade anslag af 15,000
Derå, anleDning föreFomma, att någon, utan laga (Fäl, blifvit från (Fatt utefluten, böra ut(FplDerne bottom owilForligctt påföraö. -fpar åter, af fmaD orfaF font Fjclfl/ en perfon blifvit (FattjFrifwett, bmilFen, oförmögen att Draga De ålagDe utjFplDerne, för fin ttöDfällDa od) ut* blottaDe belägenhet IjaDe borDt friFallaé, ege Då £apetmgö*£ommitteen att rättelfe nteDDela, fwilFen liFroäl, meD De (Fäl, font Dertill föranleDt, i ptoto* collet intageö. §• Sitt tapering (Fall wcrFjMaé i öfwerenéfiämmelfe meD uppgifterne till mantaléjFrifningen. <£n fm ar tapera» fåleDeö enligt SftantaléfFrifningen för fin perfon, 65 perfon, Dethan embete, tjenft ellet* bufmuDnäting ibfav; föv (EgenDom od) lä# geniser, Det Den ät belägen, famt fot rötelfen, Det Den meD laglig tätt eller enligt pttotlegier Drifme»; tjenftebjon alltiD rniD Den egenDom, Det De äro (fatt* jfttfna ocb tjena. §. 80.
Måhända var spanmålsexporten under sistlidne år större, än försigtigheten hade bjudit, dock kan med visshet antagas, att under alla år, då skörden blifvit medelmåttig, en sådan kan äga rum. Till den ökade sädesafkastningen hafva bidragit så väl betydliga odlingar i alla Länets delar, som ock den större skicklighet, hvarmed jordbruket bedrifves. Vidden af de förra kan svårligen med visshet bestämmas, dock torde böra anmärkas, alt, oberäknad! de större företag till sjöars sänkning eller aftappning, som i det föregående blifvit omnämnde, blott under sistlidne år hos Länets Hushålluiugs-Sällskap blifvit anmälde nyodlingar til! 13 belopp af omkring 1,250 tunnland, utgörande likväl dessa långt ifrån alla de, som under samma år blifvit verkställde eller fullbordade. Inom Tjellmo, Hellestads och Godegårds socknar hafva, enligt tillförlitliga upplysningar, 2,255 tunnland blifvit under sed naste tio år uppodlade, och i Göstrings härad, sorn jemväl till större delen utgöres af bruten mark, uppgå de årliga nyodlingarne i medeltal till mer än 150 tunnland. I en stor del ai Länet återstår visserligen i detta hänseende mycket att göra, hvilket, då det med insigt utföres, kommer att väsendtligen höja egendomarnes värde och öka deras afkastning. På slättbygden deremot, der odlingstillfällena äro ringare, måste samma mål vinnas på en annan väg, nemligen genom ett föränd rädt eller förbättradt bruk af den jord, som redan linnés odlad, och äfven i denna rigtning är verksamheten inom Länet betydligen stegrad.
Den remitterade handlingen återställes underdåuigst, och Kammav-rätten framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Ållernådigte Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, ÄGG. vo> HARTMANSDORFF O. A. TAUVON. C. E. ÅLANDER. A. WILH. EDMAN. L. KINMANSON. Stockholm den 13 Januari 1854. C. J. Fahnehjelm. Direktionens öfver Danviks hospital underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om granskningen af hospitalets räkenskaper för åren 1850 octi 1851. Stormäktigste Allernådigste Konung! I anledning af Rikets Ständers Revisorers sednast afgifna berättelse, angående granskning af statsverkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1850 och 1851, har Eders Kongl. Maj:t, genom nådig remiss af den 5 i denna månad, behagat infordra Direktionens öfver Danviks hospital underdåniga utlåtande; till underdånig åtlydnad hvaraf, Direktionen öfver hvad Revisorerne i berörde berättelse framställt, rörande hospitalet och dess förvaltning, i underdånighet får anföra:
Att ingen beväringsskyldig må vid mönstring godkännas, som icke är till krigstjenst duglig. Att beväringsskyldige, som vid första mönstringen, till följd af tillfällig åkomma eller sjukdom icke kunna antagas, må ställas på ett års förbättring. Att till beväringssoldat ingen må antagas, som är mindre än 5 fot 4.5 dec.tum. Kommitterade hafva tagit i öfvervägande den ofta å bane bragta frågan om legningsrättens upphäfvande och tro sig, enär detta ofta blifvit yrkadt, böra ingå i en närmare betraktelse af saken. Vapenpligtens ovillkorlighet, såsom i Preussen, det enda land der denna finnes, har visserligen de tänkvärda fördelarne af politisk rättvisa och jemlikhet inför lagen, emedan de fattige icke kunna undgå den, hvilket deremot de förmögne lätteligen kunna, ty att med penningar kunna lösköpa sig från ett kännbart åliggande, kan för den förmögne knappast kallas en uppoffring, äfven om legan vore hög. Man kunde äfven säga, att, då alla medborgare betala lika den s. k. blodskatten, landets försvar derigenom blir en starkare national-angelägenhet, 53 samt att genom all ungdoms vapenöfning främjas ej blott allmän vapenkunnighet, utan äfven den ordning och lydnad, som i soldatskolan utvecklas. Dessa politiska och sociala fördelar kunna i viss inon icke bestridas, men de böra vägas mot andra politiska, mot industriela och militäriska. I politiskt afseende lättas beväringsbördan genom legningsrätten, som är önskvärd äfven för mindre bemedlade, oundgänglige för sin familjs bergning, eller i många andra afseenden egande fördel af en befrielse. Legningsrätten hushållar med statens intellektuela krafter, då det är dem medgifvet, som företrädesvis egna sig åt dessas odling, att kunna befria sig från en tjenst, som rycker dem derifrån, hvilket medgifvande således sker för statens, icke för personernas skull.
Denna lag må efterlefvas, — allt för gerna, — men jag framställer detta nu (Je*'fdre, att det är lika nödvändigt att visa, att, då vi för upplopp och uppror behöfva särskilda lagar, så hafva vi en lag i ena fallet, men icke någon i det andra. Jag öfverlemna!’ till Disk. att tillse, huruvida den sammanblandning af dessa brott, som företer sig i det förslag, som till Ständerna emanerat, är fullkomligen riktig; jag afhållen mig från de erinringar, hvilka jag måhända äger anleda, att framställa, emedan det kunde uttydas som klander af mig; men jag känner, att det endast är nitet för mina principer, nitet för folkets ratt, och icke klandersjuka, som gör att jag talar emot Konungens proposition. Den hufvudsakligaste princip, som jag tror olyckligtvis vara förbisedd i Konungens propos., är den, att i en upploppslag bör oeftergifligen innefattas, icke blott beskydd för myndigheter och militären, utan äfven skydd för folket mot makt-missbruk å militärens och myndigheternas sida. Då jag i Konungens propos. fann Konungen hafva åberopat de grunder, som blifvit i 11 cap. StralF-btn nya lagförslaget framställda, ett åberopande, som, — jag bekänner det, — föreföll mig främmande, emedan, då dessa grunder ännu icke blifvit godkända och antagna, jag trodde att Konungens rådgifvare ej ville gå in på att låta binda händerna på sig, då framdeles den delen af nya lagförslaget kommer att pröfvas; så är jag nödsakad förklara, alt efter mitt begrepp ligger felet i sjelfva criminal-lagen. Det inträffar nemi., alt bara grunderna framställas på ena sidan, men alldeles inga på den andra. Man säger mig, alt grunderna på den ena sidan höra lill det reglementariska: jag kan icke ingå derpå.
Då Revisorerne af Bancooch Riksgälds* Verken, på sätt redan är anfördt, äro utrustade med tillräcklig makt, att rätta större och mindre oordningar, som vid desse Verk kunna upptäckas, är svårt att finna, det kungörandet af sådane upptäckta oordningar, hvilka genom Revisorers egen åtgärd kunna rättas, skulle, efter hyad någre värde Ledamöter yrkat, försätta Regeringen i nödvändighet att sammankalla Riksens Ständer. Att åter anmärkte och uti Revisorers Berättelser kungjorde afvikelser från föreskrifter, som skola gälla till efterrättelse vid de Verk och Inrättningar, hvilka äro ställde under Kgl, åMaj:ts Höga inseende, skulle föranleda till Riksens Ständers sammankallandei derom lärer väl Stats^TJtskoitets Betänk anden. 3019 icke kunna bli någon fråga, då rättelsen beror på Kongl. Majus Eget Höga godtfinnande. Ibland de Verk och Inrättningar, hvilka af Revisorerne granskas, är visserligen Eanken det Penninge-Verk, som 3ldramäst är i behof att söka stöd i allmänna opinionen ; men Rikets Höglofl. Ständer hafva likväl icke funnit betänkligt ålägga Revisorerne, att genast genom trycket utgifva de Berättelser om Banco - Verket, som af dem till Riksens Höglofl. Ständer författas. Och hvad angar Riksgälds - Contoiret, så innehåller 7 §. uti Instructionen för Revisorerne af StatsBankooch Riksgälds-Verken, att Revisorerne skola, vid förrättningens slut, författa och genom trycket Allmänheten meddela, en Berättelse örn Riksgälds Verkets tillstånd och förvaltning, så att, i anseende till Riksens Ständers egne Verk, alla betänklighe* ter emot den af Utskottet tillstyrkte tryckning af Revisorers Berättelser redan äro undanröjde. I öfrigt och beträffande Revisorernes möjliga misstag, i anseende till de omdömen, sorn af dem fällas, så, enär man afser beskaffenheten af de Verk och Inrättningar, hvika äro ställde under Kongl. Maj:ts
Men då meningen med nu Allmänna Besvärsoch Ekonomi-LJlskottcts Betänkande M 61. ifrågavarande reglering blott är att närmare bestämma presterskapets iöne-inkomster och förekomma de olägenheter, som genom nuvarande sätt för uppbörd deraf ega rum; samt Pastorerne förut äro berättigade att få sina boställen bebygde och underhåline af församlingarne, hvadan en fullständig eller delvis bestämmelse om motsatsen skulle på ett högst kännbart sätt inverka till förminskning af presterskapets inkomster och förnärma dess rätt; torde ej heller dessa förslag kunna bifallas. Då den Kongl. Propositionen ej föreslår någon viss tid, för hvilken kontraktet bör slutas angående de boställen, som, enligt nu uppgifna grunder, blifva till utarrendering förfallne, utan ansett de närmare bestämmelserne härutinnan böra i särskild författning meddelas, har Utskottet så mycket mindre trott sig böra, med anledning af enskilde representanters förslag om arrendetidens bestämmande till 30 år, derom nu uttala någon åsigt, som vid denna fråga bör förut noga öfvervägas och tillses, så väl att arrendetiden stadgas tillräckligt lång, för att åt arrendatorn bereda uppmuntran och möjlighet att å odlingar och jordens förbättring nedlägga kostnad, med utsigt att sjelf få skörda frukt, som ock att arrendetiden ej heller må, utöfver hvad detta ändamål fordrar, samt i strid mot hvad i andra länder funnits vid förpaktning af jord förmånligt, bestämmas så lång, att jordens värde, i följd af så vä! jordbrukets årliga framsteg inom landet, som kommunikations-anstalternes förbättrande, må emellertid undergå allt för stora förändringar, eller arrende-vilkoren eljest genom många lätt inträffande förändrade förhållanden blifva olämpliga. På grund af hvad Utskottet sålunda anfört, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer må till 6:te punkten af Kongl. Majits ifrågavarande nådiga Skrifvelse meddela bifall.
M:t sålunda i nåder föreslagit hafva Rikets Ständer tagit i noggrannt öfvervägande, men som dervid sådana betänkligheter mott i afseende å de föreslagna förändringarne i nu gällande Inteckniugs-förordning, att, med föranledande deraf, högslberörde nådiga proposition icke blifvit af Rikets Ständer antagen, så få Rikets Ständer sådant härmed i underdånighet tillkännagifva. Rikets Ständer framhärda etc. Slockholm den 25 Augusti 1851. Expeditions-Uls kotinis Förstäf] till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 25 Augusti 1851. Preste-Ståndet den 25 Borgare-Ståndet den 26 Bonde-Ståndet den 26 Rikets Stunders underdåniga skrifvelse, angående köpeskillingen för den Kronan förr tillhöriga s. k. Hof bageri-egendomen vid Regeringsgatan här i hufvudstaden. (Stats-LTtsk:ts Uti: de N:o 331.) S. A. K. Genom afbiten nådig Proposition har E. K. M:t behagat gifva Rikets Ständer tillkänna att, sedan Rikets sist församlade Ständer medgåfvo att den s. k. llofbageri-egendomen vid Regeringsgatan här i hufvudstaden fick försäljas och köpeskillingen derför användas till nya Mynthusbyggnaden, myntverkets ställning så förbättrats, att den befintliga behållningen af detta verks egna medel skulle kunna godtgöra äfven den del af byggnadskostnaden vid samma verk, hvartill berörde köpeskilling blifvit använd; och bade E. K. M:t i anledning häraf i nåder föreslagit att denna köpeskilling kunde öfverflyttas till ”anslaget för byggnad och underhåll af publika husen i Stockholm.” Hvad E. K.
Deremot har postuppbörden för utrikesoch transito-brefvexlingen minskats med 6,791 R:dr 20 öre, hvilken inkomst-skillnad härflutit af det här ofvan omförmäldta förhållande, att större delen af Norges utrikes brefvexling befordrats direkte öfver Danmark. Vid jemförelse emellan räkenskaperna öfver Post-verkets hela bruttouppbörd för åren 1857, 1858 <*ch 1859 visar sig, att då densamma utgjort: år 1857 1,609,961: 46. » 1858 - .' 1,491,065: 34. och » 1859 1,535,966: 96, uppbörden för revisionsåret väl öfverskjuta den för det nästförntgångna med 44,901 R:dr 62 öre, men att den deremot understigit 1857 års uppbörd med 73,994 R:dr 50 öre, hvilket förhållande likväl icke ensamt föranledts af större intrader under sistberörda år utaf utrikesoch transito-brefvexlingen samt passagerare-afgifter och räntemedel, utan jemväl uppkommit deraf, att under året postkassan erhållit en större extra inkomst af 14,202 R:dr för försålda postångfartyget »Svenska Lejonet». Aflöningar och andra omkostnader, till hvilkas bestridande år 1858 erfordrades 1,635,038: 68. men år 1859 endast 1,520,473: 64. hafva således sistnämnda år minskats med R:dr 114,565: 4.
Och som Helsingelands twänne Domsagor, bestående den Norra af fem, Ven Södra af stp Tingslag, äro mycket spridda och aflägse fran orclingrie Postgången, samt i sadant afseende med skäl lorve kunna jemnföras med Domsagorne i Angermanlanv, hwarförutan erfarenheten witknar, ac Lxtrs. Domares förorvnande derstädes gansta ofra är af nöden, hafwa Riksens Ständer derjemte ansett stg äga full anledning, at hos Eder Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla den önskan, det täcktes ELer Kongl/Maj:t i Räder förordna, at äfwen för Helsingeland en dylik Lxtra Domare ma utses, som dock krinde wid sig yppande nödige tilfallen mi bägge Domsagorne biträda. Riksens Ständer framhärda rc. Uplästes ett sa lydande frän Stats-Utskottet inlemnadr WördsaMt Memorial. Sa wäl Högwördige Präste-Ständer, som He - 796 Den 17 Mars. Hederwarda Bonde-Ståndet hafwa til StatsUtskottet remitterat ett af Riksdagsmännen /inclers ^iMsrsson ^bero och ^öos germansson frän WeMbotren til Hederwärda Bonde-Ståndet ingifwir Memorial, deruti de anhalla, ar, i anseende til flere af dem anförde omständigheter, en sädan prolongation a återbetalnings-tiden af der til de vlycklige Jnnewänarne i Westerbotten, af Riksens Höglofl. Ständer bewiljade Län, matte bewiljas, ar 5 ar finge beräknas uran inbetalning, och Lumman sedan inbetalas pä 2:ne ar.
Utskottet funnit sig ej kunna antaga andra grunder för sin åtgärd än dem, samma Utskott vid berörde Riksdag i detta afseende yttrat; I följd hvaraf Utskottet å nyo får åberopa Kongl. Resolutionen på Allmogens besvär, den 2ode November 1789, samt Kongl. Brefvet den 2g October 1793, hvarigenom ägare till bruk Eesv. och Ekon. TJtsIu Bctäfikandcn. oell qvarnar uttryckelig en äro från vägrödjning frikallade; och då en rubbning af dessa Stadganden skulle förnärma de frioch rättigheter, som med ägande rätten af så beskaffad egendom från längre tider tillbaka varit förenad, och hvilka derigenom liksom ingått i egendomens värde; anser Utskottet, oaktadt de flere talande skäl, som för det gjorda yrkandet förekomma, sig ej kunna derå tillstyrka bifall; Hvilket dock till Riksens Högloft. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 4 Februari 1818. Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärs* och Ekonomiutskotts betänkande angående yrkadt utbyte och jemnkning af Roteringen i Tossbo och Wedbo Härader, af Elfsborgs Län. Riksdagsmannen Eric Svensson, Fullmägtig från nyssnämnde Härader, har uti ett till Hedervärda BondeStåndet ingifvet Memorial, föreslagit, att, till förebyggande af de flera olägenheter och kostnader, sorn både Rothållare och Soldater uti Tossbo och Wedbo Härader skola få vidkännas, derigenom att Inoch Ut-Rotarne derstädes på flera ställen äro från hvarandra aflägsna ända till 2 å 3 naii och ännu längre, en sådan jenank - 558 Besv. och Ekon. TJtsk. Eetänkandeh. ising och utbyte af Rotar kunde vidtagas, ätt de närmaste Hemman fingo förenas öm eii Soldat, och att, så. vida möjligt vöre, ingeli Rote skulle få sin Soldat boende utom Socknen.