Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Presterskapets närvarande aflöningssätt är i högsta måtto olämpligt och i hög grad bidrager alt störa det goda förstånd , som bör finnas emellan religions-läraren och åhöraren, föreslagit att presternes löner mätte i ett för allt utgå i spanmål, eller dess värde efter markegång, på landet efter hemmantal och mallag, samt i städerne efter fyrkar och matlag, eller hvad annan beskattningsgrund, sorn för serskilde städer kan vara vidtagen, äfvensom att dessa löner mätte uppbäras i sammanhang med Kronouppbörden; 5:o Måns Månsson från Calmar Län, att ehuru, genom Kongl. Kungörelsen den 3 April 1816 samt Kongl. Brefven den 3 Juli 182c) och den 28 Maj i83o, visserligen vore påbudet, att conventioner om Presterskapets rättigheter borde af församlingarne vid inträffandetjenstledigheler upprättas, det likväl kan hända, alt församlingar finnas, der slike conventioner icke kunna komma till stånd, i hvilken händelse presten eger uttaga sina rättigheter enligt 1681 års Kongl. Förordning, hvilket äfven är fallet inom de församlingar, der vid tidigare skedda prest-lillsättningar föreningar icke blif-vit träffade. I sådane församlingar uppstå ofta tvister emellan de lönande och löntagaren, hvilka tvister icke sällan hafva sin grund uti otydligheten af de bud, Författningen innefattar. Så t. ex. stadgar nämnde Förordning att Capellanen skall i lön af Församlingen hafva en halfspann säd af hvarje hel eller hall gård, hvilkeldera bestämmes likväl ej, och Klockaren 3 kappar säd af hvarje bonde, utan att närmare uppgifves, om ordet bonde här afser den, som eger ett hushåll eller ett hemman. Följden af sistnämnda otydliga stadgande har i en eller annan församling i motionärens hemort blifvit den, att en possessionat, som innehafver en mängd hemman inom församlingen, hvilka han sammanslagit till ett bruk, för alla dessa hemman likväl ej vill i lönen till Klockaren deltaga med mer än 3 kappar säd , ehuru han vid Klockarens tillsättning begagnat röst för hvarje hemman serskildt.
N:o 6. rör:de StatsUtsk:s anledn. till anmärkning vid afskrifningen. af Konvojmedel, använda emot deras bestämmelse för ombyggnad af Svenska consul uthuset i Tanger; 3io Den 37 Maj. Nro 7. rörrde StatsUtskrs anmärknrs-anledn. i fråga om lönereglering för Lifgardes-reg:terna; StatsUtskottet: N:o 90. i anledn. af väckt fråga om förändrade organisationer till inskränkn. uti kostnaderna för Rikets försvarsverk; Nro 91. angrde försäljning af Kronan tillhöriga krigsskepp och redogörelsen för derför influtna medel; Nro g2. angrde indragn. af de för saltpeters emottagande anställda tjenstemän; Nro g3. i anledn. af väckt motion om nedsättning i priset å det krut, som för bergssprängningsarbeten utlemnas från Kronans förråd, m. m.; Nro g4* i anledn. af K. M:s nåd. remiss uppå Sala bergslags und. ansökn. om förändring af beräkningssättet för afgifterna å bergslagets till förmyntning inlemnade silfver; Nro g5. angrde Kållands härads invånares rättighet till utsyning på kronoparken Råda Ås; Nro 96. i fråga om hegardt anslag af allm. medel till en brobyggnad i Carlskoga härad; Nro 97. i fråga om begärdt anslag för anläggningen af en ny väg inom Calmare län; Nro 98. i anledn. af Hr Montgommerie’s motion om belöning åt Kammarrättsrådet
Riksdag fattade beslut och gjorde hemställningar blifvit af Konungen gillade , utfärdade och i verket ställde.” Och jemte det J, Gode Herrar och Svenske Män! i underdånighet anhållit om Min Nådiga Sanction till detta tillägg uti Justitiae - Ombudsmans Instruction, håfven J dessutom i underdånighet tillkännagifyit, att i det fall Mig skulle täckas i Nåder bevilja berörde Sanction, Constitutions - Utskottet borde med sitt på den anbefall te M8 Den 3 Juni'. fallte granslcningen grundade yttrande vid hvarje Riksdag till Riksens Ständer inkomma, innan nytt val till Justitias - Ombudsman anställes Sedan Jag häröfver inhämtat Min Högste Domstols och Mitt Stats-Råds underdåniga yttrande, har jag funnit godt att lemna Mitt Nådiga bifall å Edert i fråga varande beslut, i den öfvertygelse, att J föresett, det granskningen af Justitia; - Ombudsmannens Ernbets - Handlingar oell det deraf följande omdömet öfver hans förvaltning icke lärer i en framtid öppna sådana tillfällen till afvikelser, sorn Regerings-formen, enligt dess visa afsigter i allmänhet och enligt dess anvisning för särskildta fall, såsom i go, 104 och 107. <jj. velat tillstänga; men som detta edert beslut icke blott innefattar en ny förbindelse för Justitia^ - Ombudsmannen, utan äfven nya åtgärder för Constitutions - Utskottet, så väl i afseende på granskningen af hans Embetshandlingar, som på det yttrande, hvarmed Utskottet vid hvarje Riksdag, inom utsatt tid, bör till Riksens Ständer inkomma, och föreskriften af dessa åtgärder, som göra ett tillägg, förändring eller förbättring i Grundlagarna, icke lärer kunna finna sitt rum annorstädes, än i dem, eller i särskildta handlingar af samma helgd som Grundlagarne; så har Jag i Nåder velat erinra Eder, Gode Herrar och Svenske Män, om nödvändig \ O heten, att i de paragrapher af Regeringsformen och Riksdagsordningen, som angå Constitutions - Ut - ItaH Den 8 Juni.
Å nej; han umgicks öfverallt i socknen och deromkring och gjorde tillochmed stundom, utan affärsorsaker, en utflygt till staden, der många bekanta hus med nöje stodo honom öppna. Detta oaktadt hade han aldrig känt sitt hjerta slå för en qvinnlig varelse med den styrka han ansåg eller anade böra vara kärlekens karaktär, och aldrig hade han menat det vara kärlek, hvilket blott på sin höjd kunde ha varit ett fantasiens verk. De, hvilka snusförnuftigt yrka, att den man, hvilken allaredan uppnått sin middagshöjd och än ej varit «kär,» måste vara en träbock och en opoetisk varelse, behagade rätta sitt misstag och skrifva upp sig till minnes, att en sådan man, i händelse kärlekens möjlighet bor inom hans bröst, kan vara mera sannt poetisk, än den som snaskat af kärlekens honing och varit en månskenshjelte i all sin dar. Efter dessa mellanresonnemanger, hvartill vi måste medge att Reginas uppträdande gifvit en anledning, kan det vara så godt att återvända till – henne ännu en gång. Hennes steg voro, såsom sagdt, hastigare än vanligt. Hennes nyfikenhet tycktes spänd på det högsta, då hon utropade: – En herre och ett fruntimmer, sittande på rackarkärra, veko af ifrån stora vägen hitåt. Ack, nu öppna de grinden; hvad kunna de vilja ha? – Regina är då god och sätter mera kaffe i pannan. Kärran stannade, och ner hoppade en ung man med ett ansigte, vackert och ädelt, kanske tillochmed aristokratiskt och hjelpte sedan ner en ung flicka, hvilken tycktes road af att stödja sig på den unge mannens arm, oaktadt hennes hopp ned på marken skedde med en gazells vighet. Det väckte sensation hos värden på stället, att den unga flickan med detta fina och ädla ansigte, hvilket svårligen kunde tillhöra den lägre folkklassen, var klädd så enkelt, blott i bomullstygsklädning och silkesduk. Han beredde sig på någonting märkvärdigt, och nyfikenhet eller andra stridiga känslor kommo hans puls att slå litet tätare än vanligt. Emellertid steg han upp och gick de två till mötes.
Nå gudskelof, det är för sent att skjuta. Tvänne gånger mindre än solden, hvilken hertigen består! Hvad rör det mig? Om icke bort han gått, jag huggit honom ner. Ett sällsamt tal! Hvad skall jag göra nu? När i ens hufvud rätt underliga tankar vakna upp, är bäst med en god vän att därom språka. (Han går.) Andra scenen. DANIEL HJORT (inkommer, sätter sig på kanonlavetten och blickar efter knekten.) Det var det första skall det bli det sista? Tredje scenen. Daniel Hjort. Sigrid Stålarm. DANIEL HJORT (för sig). Åh, jungfru Sigrid! Se så blek hon är, den lilla ängeln slokar sina vingar, som om hon vandrat öfver lik och blod, som om hon varit ner i fängselhvalfven och sjungit Johan Flemings kärleksvisor till kedjors rassel. Det var god idé! (Högt). God morgon, fröken Stålarm! (För sig). Sa' jag Blodarm! SIGRID Hur mår du Daniel? DANIEL HJORT. Tackar, ganska bra, om blott jag undantar en ryslig dröm i går på aftonkvisten. SIGRID. Tälj den då! Du drömde kanske, att du sug ett altar, dit tyst en flicka kom och lade ner ett offer, och det offret det var hjärtat. Oroligt var det, ville icke hållas på altaret, men himlens änglar kommo och vaggade det in i sömn till slut och sade se'n till dig, som stod där när: väck ej det hjärtat upp med dina suckar, låt det ha frid och ljus. DANIEL HJORT. En vacker dröm! Men nej, jag drömmer ej så vackra drömmar, jag drömde, att jag såg en blodig stupstock ... men det förstår ni ej, och det kan vara det bästa, om det ej det sämsta vore, att ni en gäng dock måste det förstå. SIGRID. Förvirradt talar du. DANIEL HJORT. Förvirring är ju tidens lösen, och förvirring är den enda lösningen på lifvets gåta. SIGRID. O, nej! försoning, frid. DANIEL HJORT.
De flere af Moventerne hade inskränkt sig till föreslående af en förlängd utredningstid i allmänhet, några medförslag till öfverräntors eftergift och Utrednings-Contoirens fortfarande. Omständligast ibland alla hade Herr Commerce-Rådet Santesson_, i sitt till Borgar-Ståndet ingifna memorial äfven utsträckt sig till flera omdömen öfver *32 Stats-Utskottets JBetänkatuletn Rikets Ständers Reglemente för denna ut-* redning, tillika med de, af detsammas tilllämpning uppkomna opåräknade, förmenta lidanden för Discont-Gäldenärerne. Ofelbart hade Höglofl. Utskotten all anledning och rättighet att af Fullmägtige vänta sig i möjligaste målto fullständige upplysningar öfver allt hvad i sådan afsigt remitterades. Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret hafva åtminstone trott sig härutinnan fullgöra en ovillkorlig pligt. Sålunda hafva Fullmägtige yttrat sina tankar om deli af en förlängd utredningstid förmodade möjliga vinst eller förlust för Ranco-Verket; Öfver behofvet af särskildte Utrednings-Contoir för den återstående tiden samt öfver den så kallade Straff-Räntans fortfarande: hvarigenom alla de frågor, som af öfrige Riksdagsmän blifvit väckte, erhållit all den upplysning, som kunnat åstadkommas. Herr Commerce-Rudct Santesson egde äfven rättighet att vänta samma upplysning, i afseende på de af honom framstälda egna reflexioner. Herr Commerce-Rådet hade, nemligen i dess omnämnda Memorial, behagat nämna Rikets Ständers år 1818 utfärdade Reglemente såsom rakt motsägande samma Höglofl. Ständers Betänkande i frågan om Filial-Disconterne: hvarföre Fullmägtige tagit sig friheten visa, det nämnda publika, af Ständerne utgifne, handlingar äro med hvarandra i rak öf verensstämmelse. Stats-Vtskottets Betänkanden. x 33 Herr Commerce - Rådet har trott DiscontGäldenärerne icke hafva kommit i fullt åtnjutande af den rätt, Rikets Ständers heslut dem tillegnat: hvarföre
Det är i afseende på den nya princip för beskattning, som är i fråga i afseende på bränvinsförsäljning, som jag önskar yttra några ord. Jag tror det ej vara grundlagsenlig!, att uppdraga åt pastorer och socknemän att beskatta Svenska folket. Här bestämmes visserligen att slaten äger tillämpningen af skatten inom kommunerna, men att den skatt som häruti skall påföras socknen skall in casu bestäm - 314 Den 26 April f. m. mas af pastor och socknemän; och delta tror jag vara en ny och vådlig väg, ly om det nu blott antages för bränvinsförsäljning, så kan del ju äfven antagas för andra handteringar, och huru ojemn t en sådan beskattning skulle utfalla i de olika orterna, det torde hvar och en inse. Det åsyftade ändamålet torde ock förfelas, samt mosalsen snarare befordras, enär det blefve en fördel för kommunen att göra rörelsen för de krogar, som inom densamma uppslå, sä lönande som möjligt. Jag skulle derföre vilja afstyrka så väl principen, som dess tillämpning, emedan den blott är alt betrakta som ett premium för kommunen, att inom sig tillåta rörelsen. Hr von Hartmansdorff: Gr. Mörner har trott, alt i den 2:dra punkten af prosten Nibelii reservation vore införd en nyhet i beskattningsväg. Jag beder så väl den värde talaren, som H. o. Ad:s ledamöter i öfrigt, gifva akt på förslaget och hurudan dess beskaffenhet är. Der står: ”— —; samt att då städerna för bestridande af sina kommunal-utgifter vanligen haft af krogarne en icke obetydlig inkomst, ifrågavar. bränvins-magasiner äfven böra med skatt beläggas.” Del är möjligt att dessa ord: ”med skatt beläggas” ej äro väl valda: men förhållandet är, pä sätt hvar och en vet, som närmare känner det, att i åtskilliga städer krogrättigheten auktioneras bort till fördel för deras kommunal-utgifter.
Stats-kontoret levereras för att till de anvisade behofven användas, dels sådane direkte från Riksgälds-kontoret till vederbörande korporationer m. fl. utgående låneunderstöd, som Rikets Ständer funne för godt att bevilja och hvilka icke rätteligen kunde betraktas såsom tillhörande budgeten, enär sådana lån, äfven om de äro räntelösa, icke förminska Statens redan egande kapital, då Riksgälds-kontoret för hvarje sålunda utbetald lånesumma erhåller en motsvarande fordran. Ett sådant ordnande af de anslagsoch lånesummor, Rikets Ständer vid hvarje riksdag bevilja, ansåg motionären i alla hänseenden mera systematiskt och ändamålsenligt, än den hittills följda praxis att till Riksgäids-kontorets utgifter hänföra hela den s. k. extra statsregl er ingen, eller icke allenast låneunderstöden, utan ock alla de egentliga anslag, som äro af en mera tillfällig beskaffenhet, samt erinrade, såsom exempel på den oformlighet, hvartill denna praxis ledde, huruledes, enligt sednaste riksdags statsreglering, en mängd aflöningar till Statens embetsoch tjenstemän blifvit anvisade att utgå från Riksgälds-kontoret, så att Stats-kontoret först måste i särskilda omgångar begära att hos Riksgälds-kontoret utbekomma det anvisade beloppet.
Carl August Ehrensvärd, f. 1745 f 1800, son af Sveaborgs grundläggare och svenska skärgårdsflottans skapare samt sjelf öfveramiral, var den bekante och, om icke allmänt förstådde, åtminstone allmänt beprisade författaren af » Resan till Italien » och » De fria konsters philosophie ». Adlerbeth, Franzén, Atterbom oich B. v. Beskow m. fl. hafva utförligen tecknat den märkvärdige mannen; vi vilja endast här upptaga Palmærs korta omdöme. Æhrensvârd », säger Palmær, » var en man, som icke blott tänkte, hvilket är ovanligt nog, utan äfven tänkte tankar, hvilket är ännu ovanligare. Många ovanligheter dessutom träffas hos Ehrensvärd. Ovanligt var att han förenade börd och författarskap, som är ett ofrälse yrke. Man påminne sig, att icke sidenlump, utan blott linnelump nyttjas till papper. Ovanligt var att han egde både snille och guld; ty försynen utsår merendels det förra med högraoch det senare med venstra handen, så att håfvoma falla långt från hvarandra och sällan uppfiskas af en och samma person. Ovanligt, var att han skref så litet. Måhända står det i sammanhang med det fenomen, som man observerat, att ju större kapacitet ett djur har till upprätthållandet af sin existens, dess mindre är dess afvelsamhet, och tvärtom. Lejoninnan föder en unge, i flugan har man funnit tolf tusen ägg. Kroppar och själar gingo den tiden med halskrås, kortbyxor och skospännen, och Ehrensvärds kropp gjorde så med; men hans själ klädde sig i toga och sandaler. För en och annan bland dessa ovanligheter har Ehrensvärd blifvit min favorit. » Johax August Gripenstedt, f. 1813, statsråd 1848, friherre 1860, afsked ur statsrådet 1866, f 1874. År 1872 utkommo hans » Tal, anföranden och uppsatser. » I nordiskfamiljebok yttras om honom: » Gripenstedt var en af Sveriges förnämsta riksdagstalare.
En värd ledamot har här yttrat, att han ansåg det vara mera öfverensstämmande med R. o. Ad:s idée, att de afgifter, sorn voro af nöden för Riddarh.-s reparation, ut - 240 I)eii 12 September. togos till lika belopp af alla R. o. Adis ledamöter. I detta yttrande ligger ännu ett skäl, hvarföre man bör bifalla återremiss; ty utom det att Riddarh.Utsk. då blefve i tillfälle att utreda, huru stor procent af beviilningen efter 2idra artikeln, som behöfde påläggas R. o. Adis medlemmar, för alt betäcka den ifrågavarande brislen, så kunde man äfven få genom Riddarh Utsk. utredt, huru stor förhöjning af capitations-afgiften, som erfordrades för vinnande af samma ändamål. Jag yrkar derföre fortfarande återremiss. Öfverläggningen förklarades härmed fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde att, sedan Hr von Francken, nnder medgifvande af återremiss, afstått från sin anhållan om proposition å sitt särskildta förslag, blifvit yrkadt dels af flere ledamöters återremiss och dels af Hr Rlomstedt, att R. o. Ad., med afslag å Utskis Utlåt., måtte förklara, att något beslut om medels anskaffande till betäckande af kostnaden för Riddarhis reparation ej bör fattas förr, än Riddarh.Direktionen deraf anmäler behofvet och kostnadsbeloppet och inkommer med sitt förslag att fylla bristen. Den härefter först till bifall å Utskis Utlåt, framstälda propos. besvarades med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot Utskis utlåtande framställda anmärknir föranleda till detsammas återremitterande samt efter det svaren härvid utfallit med starka Ja jemte några Nej, förklarade det han funnit Ja öfvervägande. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utskin inkomne Utlåtin och Mern., nemi. från SlalsUlskollel:
Stjernstedt, Johan Wilhelm: Då jag alltid ifrat för att få en stark och tidsenlig flotta byggd, må det ej förundra R. o. Ad., om jag äfven nu vill ytterligare fortgå på samma bana och förorda bifall till en motion, som afser en dylik flottas anskaffande på möjligaste korta tid. Jag anhåller emellertid att få redogöra för hvad som under denna riksdag blifvit i afseende å vårt sjöförsvar åtgjordt. Till en början beslöt regeringen uppå Chefens för SjöförsvarsDep:tet förslag att den nu befintliga flottan till större delen måtte slopas, d. v. s. att endast tvenne linieskepp, några fregatter och kanonbåtar skulle behållas. Regeringen begärde derefter af R. St:r 2,208,000 rdr för de Irenne närmaste åren. under tillkännagifvande af Chefen för Sjöförsvars-Dep:tet, att fråga vore att bygga den nya flottan, hvaraf vi vore i behof, på 6 i st. f. 9 år. För att äfven få materielen färdig, tog jag mig då friheten väcka en motion, att den af regeringen äskade summa af 2,208,000 rdr skulle ökas med en million. Hade R. St:r då beviljat denna tillökning, hvilket ej var händelsen, skulle ifrågav:de motion ej behöfts att väckas. En motion var äfven väckt af Riksdagsfullimgen C. A. Larsson, alt inga medel för närv:de skulle till flottan anslås. Härpå svarade deremot Utsk:t, att medel ofördröjligen skulle anslås, för att skaffa oss en flotta, och för att Sverige, som icke kan mäta sig med de stora sjömakterna, likväl borde kunna vara så rustadt, att det åtminstone skulle kunna motstå en mäktigare fiende bland de mindre. Utsk:t sade vidare att vi böra vara beredde, icke allenast på luistförsvar, utan äfven på att kunna utgå på omgifvande haf.
Efter den utredning af frågan, Guvernörs-Embetet sålunda lemnat, täcktes Kongl. Maj:t den 10 Januari 1862 anbefalla t. f. Kanslern för Krigs-Akademien att, när undervisningen vid de allmänna elementar-läroverken hunnit att bringas Bil. N:o 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 13 till sådan öfverensstämmelse med fordringarna i då gällande skolstadga, att den af Guvernörs-Embetet föreslagna förändring af kunskapsfordringarna för inträde vid Krigs-Akademien kan företagas, derom göra underdånig anmälan och i sammanhang dermed föreslå de åtgärder, som för den tillämnade organisationsförändringens genomförande må erfordras; — hvarjemte, och med afseende å hvad Guvernörs-Embetet anfört rörande Sjökadetters antagande vid Akademien då organisationsförändringen kan komma till verkställighet, Kongl. Maj:t uppdrog åt Chefen för Sjöförsvars-Departementet att, efter öfvervägande af de i detta hänseende förekommande särskilda förhållanden, afgifva sitt yttrande om hvilka bestämmelser för sådana kadetters inträde, vid Krigs-Akademien efter förändringen må vara af nöden. Härom har Chefen för Sjöförsvars-Departementet, efter samråd med kunniga personer inom sjövapnet, sig utlåtit: att fastän fullt tillräcklig erfarenhet ännu saknades om lärjungarnes vid de fullständiga, i 7 klasser fördelade elementarläroverken medelålder, då examen för afgång från 7:de klassen af dem aflägges, torde denna ålder dock, utan äfventyrande af något väsendtligare misstag, kunna antagas till 19 eller 20 år. En sådan ålder vore likväl alldeles för sen för att uppfostran till Sjö-officer då först skulle begynna, åtminstone så framt icke lärjungen redan förut bestämt sig för yrket och gjort åtskilliga sjöresor, hvarigenom emellertid hans afgång från elementar-läroverket nödvändigt ytterligare fördröjdes; och måste alltså, för att Sjöofficersbildningen fortfarande skulle kunna ega rum vid den på ifrågaställdt sätt förändrade Krigs-Akademien, lägre såväl ålder som kunskapsmått särskildt bestämmas för Sjökadetters inträde derstädes.
Nu deremot erkänner man principen, men säger att det icke finnes medel. Förhållandet är verkligen, om jag törs våga ett sådant uttryck, himmelsskriande. Att en tjensteman, sorn har i och för sin tjenst ganska dryga utgifter, får i 8 år utan någon ersättning tjena Slaten och måste vara färdig att, såsom om i händelse af krig, genast öfvergifva det för tjenstgifvande yrke, som han tilläfventyrs kan hafva skött bredvid det militära — att en sådan tjensteman, när han en gång kommer in på stat och får fullmakt, ännu ytterligare i 2:ne år skall tjena innan han får en lön, som knappast räcker till uniformen, Den 17 Maj. 11 delta, mine Hrr! är himmelsskriande. Dessa förhållanden kan jag med personliga fakta när som helst inför R. o. Ad. ådagalägga, .lag får således, åtminstone i afseende på vakansoch liggelidshesparingärne, yrka återremiss på betänk. Det rätta vore visserligen att äfven brgrafningshjelpen deruti inbegreps, men då den likväl återfås, 0111 ieke af individen sjelf åtminstone af hans arfvingar, så ingå deremot de 4 månaderne, som utgöra liggelidsoe. ii framlid återgäldas honom med ungefär), ^nlel af pensionsbeloppet. Jag yrkar återremiss å betänk, och anhåller vördsamt hos R. 0. Ad. örn biträde dervid, äfvensom att Statslllsk. täcktes utfinna medel att för ändamålet anslå denna ringa summa, hvilken icke ens år så betydlig, enl. hvad Utsk-.s egen ordf. nämnt, som densamma här blifvit uppgifven; ty för såväl arméens, som civilstatens pensions-kassa tillsammantagel tror jag beloppet uppgår till netto 20,000 r:dr b:co, hvaraf en stor del utgöres af den vakans-afgift sorn ingär till statsverket. Den utgift statsverket i och för detta ändamål skulle komma att vidkännas, kunde således på långt när icke uppgå till liela beloppet af de löneinnehållningar, som ifråga var. tjenstemän mäste vidkännas. Hr von Hartmansdorff: