Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det förbud, som der stadgas emot utbekommande af silfverplantsar från Banken, är en orättvisa emot innehafvaren af Bankens sedlar, ledande till förlust för det allmänna och till vinst för ingen. Då hvarje innehafvare af en Bankens creditsedel är berättigad, att derföre utbekomma ett visst quanlum silfver, då formen och prägeln, som gifves åt myntet, icke hafva annat ändamål, än beqvämlighet och säkerhet, då prägeln nemligen endast är en garantie, en försäkran, att den piece, vi kalla mynt, verkligen innehåller så mycket silfver, som requirenten egde att fordra, då slagskatten är en rabatt på denna fordran, ämnad att betäcka myntningskostnaden, eller en del deraf, så torde äfven deraf följa, att om requirenten icke önskar denna form eller denna försäkran, utan i stället för det präglade myntet begär plantsar, som för hans behof vore tjenligare, samt är sjelf i tillfälle att pröfva rigtigheten af den erhållna liqviden, det icke heller borde finnas något giltigt skäl för att vägra en sådan begäran, och således tillskynda honom eller Staten kostnaden för en onödig prägling. Man har trott sig genom ett dylikt stadgande kunna förekomma nedsmältning och export af silfver. Jag inser ej, att detta ändamål dermed kan vinnas, och ej heller någon rättighet för Staten, att i detta mer ån i andra fall inblanda sig i den enskildes förvaltning eller användning Banco-Utskotlets Memorial N.o 112. 21 af sin egendom; hvarföre skulle han icke ega rätt, att för sitt silfver förskaffa sig hvilken till införsel tillåten vara han behagar? eller kan det allmänna ega någon vinst deraf, att han ålägges att först utbyta sitt silfver emot t. ex. jern eller bräder, för att sedan emot denna vara tillhandla sig den önskade utländska?
Hvad sedermera vidkommer frågan om rättighet för rusthållarne att, mot erläggande af en viss passevolans-afgift, njuta befrielse från remontering samt bekostandet af beklädnad, beväring, utredning och sadelmundering; så torde Utskotten böra upplysa, att, 8 Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o 41. sedan med anledning af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 22 Februari 1845, Kongl. Ma:t, genom nådigt Bref den 3:e nästpåföljde Mars, anbefallt Krigs-kollegium att låta rusthållarne vid de till kavalleriet indelda beridna och afsutna regementen och korpser, utom Jemtlands Hästjägare-korps och Bohus Läns regementes södra bataljon, med hvilka serskilda förhållanden egde rum, höras, huruvida de önskade att, till vinnande af den åsyftade lindringen i rustnings-besväret under krig, ingå gemensamma öfverenskom melser, upprättade serskildt för samtlige rusthållarne vid de beridna regementerna och korpserria och serskildt för rusthållarne vid de afsutne, att efter den andel, som belöpte på hvart rusthåll, icke allenast ersätta alla förluster i afseende på hästar och persedlar, som under krigstjenstgöring kunde inträffa för de i öfverenskommelse!! deltagande rusthållen, utan ock under tiden ansvara för persedlarnes underhåll; så har vid de för sådant ändamål hällne sammanträden, endast ett ringa antal rusthållare ingått på den nådiga propositionen om tillvägabringande af ifrågavarande öfverenskommelse i mera allmän och vidsträckt riktning; att då, till följd häraf, Kongl.
Enhvar, som varit berättigad att tillverka bränvin, har ock haft rättighet att distillera med en 6 kannors O e n 15 Juli f. m. 305 kannors panna utan ali afgift, och en hvar, som velat anlägga ett större distilleringsverk, har dertill kunnat erhålla KommersKolhii tillstånd. Kasta vi blicken utom vårt Iand, erfara vi först i Norrige att distilleringen är fullkomligt fri och obeskattad. Lagstiftningen derom återfinnes i 4:de §:n af Tillverkningslagen af den 6 Sept. 1845, så lydande: ”Redskap, som begagnas till omdistillering af redan tillverkadt bränvin, må icke drifvas genom insläppande af upheltad ånga. Derigenom är det dem, som icke äfven tillverka bränvin, förbudet att på samma ställe, der de företaga distillering, hafva mäskeller jästkärl. Så vida de, hvilka tillverka bränvin, vilja företaga distillering i sitt bränneri å annan lid, än det är uplåtet till bränvinsbränning, skola samtiga mäskoch jästkärl sättas linder försegling.” I Danmark och Preussen får distilleringen utöfvas så väl af bränvinstillverkare, utan all beskattning, som af serskilda näringsidkare, utan annan beskattning, än den andra fabrikanter äro underkastade. Inga hinder äro lagda för distilleringen i England, icke för sä vidt jag vet i Finland. —■ Sverige skulle, hvad jag tror, blifva det enda land i Europa, der man skulle lägga hinder för en näring, sorn både i moraliskt, sanitärt och ekonomiskt afseende snarare förtjenar upmuntras, än att förtryckas. Och delta afsteg från civilisalionens fordringar skulle man tillåta sig af panisk förskräckelse för missbruket af distilleringsrättigheten. Så fri den är i ofvannämnde länder, har man aldrig hört att den der missbrukats, och Gud bevare oss för så kolossal lönn-bränning, som den, hvilken egt rum, i Skottland och äfven i Danmark!
Säkert är, att väl hade han gjort, om han, äfven till sina arbeten i prosa, oftare nyttjat ”Göta-Matronans” tungomål än den Romerska Matronans. Då skulle ej blott hans svenska språk-nit, utan ock hans svenska språk-konst framstå i desto ljusligare dager. Framförallt måste vi anse för en beklagansvärd förlust, att han ej på modersmålet skref och fullbordade sina philosophiska afhandlingar; hvilka nu – liksom flertalet af hans arbeten – affattade på latin, och lemnade i fragmentariskt skick, qvarligga, outgifna och okända, på Stockholms Kongl. Bibliothek, i den derstädes förvarade jättedigra samlingen af hans Handskrifter. Det är den häpnad-väckande mängden och mångartigheten af dessa, som bäst förklarar, hvarför han, i allmänhet, börjat så mycket och fulländat så litet; ty den visar, på samma gång, hvad mannen var – och hvad han kunnat vara, om han ur den massa af lockande och skimrande förslager, hvarmed hans inbillning och lärdom nästan oupphörligt lekte, gripit några få till oförryckt mål för sin verksamhet. Men han var en litteratör af det slag, att han fastmera sjelf utgjorde en hel litteratur; hvadan han ock satte till uppgift för sin lefnad, att på egen hand skänka Sverige en sådan. Bland hans femtio till sextio särskilda verk, af hvilka blott omkring femtedelen blifvit tryckt, och ungefär lika många förkommit eller nu finnas blott till namnet angifna, tillhöra – utom Poesien – somliga Philologien (dessa äro de flesta), somliga Philosophien, somliga Lagvetenskapen, somliga Häfdforskningen och Statistiken, somliga Mathematiken och Naturkunnigheten.
På denna enkla grundsats hvila i förevarande fall ej mindre, med ringa afvikelse, våra gamla lagar och 4734 års från dem codifieradé lag, utan äfvert Lågkommittéens och Lag-beredningens förslag i ämnet; méti enär i de flesta fäll det skulle blifva omöjligt att urskilja huru mycket penningar och lösören makar hvar för sig i bo införa, har lagstiftaren, såsom ett undantag från nämnda allmänna regel, stadgat att lösören och penningar skola anses såsom samfälld egendom, i öfverensstämmelse hvarmed fastighet i stad, som i vår gamla lag, i fråga om ärf och giftorätt, ansetts lika med lösegendom, blifvit hänförd till nämnda undantag. Denna sista oegentlighet, i fråga om fastighet i stad, har likväl Lag-kömmittéen och Lag-beredningen undanröjt och föreslagit : att makarne skola ega del eller giftorätt till hälften hvardera i boets samfällighet samt att denna består Uti: 4:o lösegendom; 2:o fast egendom, som under äktenskapet förvårfvas; och 3:o all ärlig inkomst af enskild egendom. Deremot undantages från samfälligheten såsom enskild: 4:o läst egendom, som endera vid giftermålets ingående eger eller sedan arfvén och 2:o lös eller fast egendom, som endera genom gåfva eller testamente tinder äktenskapet får med vilkor af enskild eganderätt. Till närmare utveckling af sin mening yttrar Lag-kommittéen: ”När bola get emellan makarne uppkommer, är det icke egentligen sjelfva de ömsesidiga insat - 8 Lag-Utskottets Betänkande N:o i5. serna, som böra sammanblandas, utan det är förkolringen eller hvad under äktenskapet förvärfvas, som skall utgöra det samfällda boet. Man skulle kunna lämpa detta förhållande äfven till penningar eller annan lös egendom, som hvardera sidan vid äktenskapets början medförde, om det gåfves en möjlighet att med säkerhet urskilja beloppet deraf; men hvad angår fast egendom, vare sig å landet eller i stad, så kan för detta urskiljande ingen svårighet möta.”
borde skälen noga öfvervägas, samt tiggarepasset ställas på viss tid och ort inom Prosteriet eller, vid större behof, inom Stiftet, men icke vidare: att, om någre lemlastade tiggare funnos annorlunda fara omkring och söka allmosor, skulle de förvisas till hemorterna, samt, der de sådant icke efterkommo, antastas och sättas några dagar eller veckor i fängelse, hvilket straff borde skärpas om de det icke aktade: men att alla vaganter och landstrykare, som icke för bevislig kroppssjukdom och bräcklighet skull, utan betagne af lättja och orklöshet, drogo landet omkring och besvärade med tiggeri, skulle gripas och föras till nästa Slott att der arbeta i jern. Den 11 Junii 1650 har den år 1637 i Stockholm gjorde Barnhus-Inrättning blifvit stadfästad till fördel för fattige Faderoch Moderlösa barn, hvilka der skulle hållas till nyttige handtverk och näringar; och ett särskildt Privilegium på allehanda handtverk för Barnhuset är sedermera utfädadt den 37 Julii 1666. 86 Betänkande om Fattigvården i Riket. Kongl. Påbudet den 4 December 1650 stadgar, att Fattig-bössor skulle inrättas i Konungen? Cancelli och Collegier, der hvar och en boide erlägga någon afgift efter behag vid erhållande af acter eller bref, hvaraf något beneficiurn kunde flyta. Kongl. Brefvet till Borgmästare och Råd 4 Stockholm örn gatutiggeriets afskaffande den 9 December 1650, Kongl. Förordningen om tiggare och allmosehjon derstädes den 4 April 1663, samt Kongl. Brefvet till alla Guvernörer och Landshöfdingar den 11 April 1663 påbjuda egentligen efterlefnad af tiggare-ordningen-, men det sistnämnda tillägger i synnerhet, alt vid Sjöhamnarne inge tiggare fingo intagas i farkostarne och til! Stockholm eller andra inrikes orter förås, samt att för dem, sorn återskickades från denne eller andra Städer eller Landsorter, betalning skulle erläggas der de hemma voro.
Men till fullständigheten af ett Svenskt-Augustiskt tidehvarf hörde, att man skulle äga vittra motsvarigheter, ej blott till en Flaccus o. s. v., utan äfven till en Bavius, en Mævius. Till en sådan symbol af det plattaste rimmeri fann man namnet Bager ypperligt, – jemväl för sjelfva rimmets skull och den deri sjelfgifvet inneburna contrasten; så att i årtionden genljudade sedermera rimparet Bager och lager (eller Bagrar och lagrar). Längre fram blef Stockholms-Posten visserligen nog lycklig, att för sina sarkasmer erhålla föremål, med hvilka befattningen var mera både hedersam och interessant. Osnillena Flintberg och Brunkman efterträddes af halfsnillena Engzell och Enbom, samt i främsta rummet af helsnillet Thorild, hvars fana dessa tvenne genast svuro; vid deras sida, ehuru icke i egentligt sammanhang med dem, ställde sig det såkallade ”ExegeticoPhilanthropiska” Swedenborgar-sällskapet; och Bagers plats i de kritiska muntringarna intogs af en vida märkvärdigare skriftställare, den förryckte, men i sin förryckthet till en viss grad genialiske Matthias Bjugg, Tullnär i Enköping. Bager uppnådde, af ren naturell, det yttersta af platthet; Bjugg uppnådde, genom en blandning af naturell och åt det sublima rigtad sträfvan, det yttersta af svulst. Om denne man, – föröfrigt en stilla och oförvitlig medborgare, – förtäljes i hans fordna hemort, att han, när han ville författa något skaldeqvad, plägade i brännhetaste sommar-middagsstunden utvandra ur staden och sätta sig på det i dess grannskap belägna Husberget, taga af sig mössan, låta solens lodrätt fallande strålar genombadda sin kala hufvudskål, och dikta under en slik omedelbar Phoebi inflytelse. Också lät han sig förljudas i en motsvarande högre chor, såsom t. ex. i dessa stropher af hans (femhundra verser långa) ”Ode till Allmaktens lof:” Ett starbrak; höstflod som utbrister;
Transatlantiska tull-lindringarnes nphörande och i sammanhang dermed förändrade tnllsatser å vissa artiklar, dels ock åt skilliga andra tullbestämmelser; N:o 17, i anledn. af gjorde aumärkn:r emot betänk. N:o ö, ang:de stämplade pappersafgiften; Allm. Be sv. och Ekon.-Utskottet: N:o 114, i anledn. af väckte motioner, rör:de folkundervis ningen i riket; N:o 115, i anledn. af väckt motion, ang:de klassiska språkens läsning uti Elementar-läroverken; N:o 116, i anledn. af väckt motion, ang:de iakttagande af vissa vilkor vid utlänsk mans naturalisation i Sverige; N:o 117, i anledn. af väckt motion om ny prägel å silfvermynt, som understiga 32 sk. b:co; N:o 118, i anledn. af väckte motioner om förändring afmätt, mål och vigt samt mynt; och N:o 119, i anledn. af väckt motion om revision af K. Förordn. om mätt, mål och vigt samt utfärdande af reglemente för spannmåls -mätning. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Thorsdajjen den 17 Juli 1851. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 4 prot.-uldr. för gårdagen samt pleni prot. för d. 12 sisth Juni e. m. Öpnades Hrr Elektorers listor med val af ledamöter i nedannämnde Utsk., och befunnos utsedde rti Den 17 Juli. 469 Banko-Utskottet: alt inträda under de ordinarie ledamölerne N:o 145. Frih. Stjernstedt, Jacob Theodor, för 3:ne veckor från d. 14:de, N:o 1413. Hr RAfelt, Anton, för 2:ne veckor från d. 17:de samt N:o 2287. Hr af Rolén, Fullm.
Den förekommer ej i alla Län; och efter de sist inkomne Försiager har Stats - Utskottet ej kunnat uptaga ben högre än till 82» Utffrifnings - penningar i Skäne och Zaliand. Före nuwarande krig päräknadeS denna afgift lill omkring 15,000 Ndr ärligen. — Men sädan Landtwärns-utskrifninq och Vargerings upsattning blefanbefald förklarade Kongl. Maj:t att alla de, som dcsie onera utgjort borde befrias fran utskrifnings-pen ningarnes erläggande. Nu efter sinkadt krig, dä cn sadan befrielse Transp. 1,124,274 Den 22 November Transp. 1,124,274 kommer art vphöra, har Skaks-Urfforrer trott sig böra kunna påräkna denna Inkomst till dest förra belopp 15,000 Lavalleneoch DraFoneAegementerneS. Häfte - Dacance» GpannemälÄrlägges af Rotarne wrd de frän Cavallerie och Draaoner till Jnfanterie förwandlade Regementer, och utgör iz,2Za T:r Denne Spannemäl utgöres antingen in natura eller beralas ester Ortens Markegängs-pris StatS Utffokkek har till SlcilS-WerketS säkerhet. wid beräkningen häraf tagit ett medelpris af 4 Rdr Banco per Tunna för Räg och Korn och i enlighet dermed ntfört - §8,220 BeklädningsMedelDesie kallas och Gtofferingö - penningar och utgöres efter Knekte - Conträrterne af Uplands Regemente, Lif» Grenadier Regementets RorhallsDivision, Westmanlands Regemem te, Dahl-Regemenket, samt Nerike och Wermelands Regemente. __ De Lro upragne och beräknade ester vranligheten till » - 5,620 Transp.
Ånk. till Exp.-Utsk. d. 1 Maj, kl. i r. na. Utlåtande, i anledning af vacht fråga om indragning af den åt Pastorerne i Ottarps, Filestads och Nöbbelöfs sochnar af Malmöhus Län upplåtne förlänings-spanmäh (I. A.) Uti ett till Bonde-Ståndet afgifvet memorial, hvarå Stats-Utskottet erhållit remiss, har Riksdagsfullmägtigen Måns Persson från Malmöhus Län fästät Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att, enligt ett Kongl. Bref af den 9 Maj i555., pastorerne uti Ottarps socken af Luggude härad, Filestad socken af Rönnebergs härad och Nöbbelöfs socken af Onsjö härad, i anseende till deras dåvarande löneförmoners otillräcklighet, fått sig af kronans tionde anslagne vissa behaglig tids förläningar, hvilka, oaktadt pastoratsinkomsterne i sednare tider mångdubblats och det villkor, hvarunder berörde förläningar blifvit medgifne, således upphört, fortfarande bibehållits. I afseende på utgörandet af nämnde kronotionde, egde ock det missbruk rum, alt Pastor ansåge sig berättigad att uppbära densamma, likasom prest-tionden, in natura, nemligen antingen efter räkning på åkern med hvarje femtonde kärfve, eller ock, der ackord ingåtts, "med sex kappar af hvarje uppskatladt tunnland.’* I anledning häraf har motionären alltså föreslagit, att an tingen den åt Pastorerne i nämnde socknar på behaglig tid förlänte kronobonden måtte indragas lill kronan, eller ock åtminstone, ehvad pastor an - Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 294'. If såges böra bibehålla samma förläning eller icke, kronobonden i dessa socknar måtte, i likhet med förhållandet uti andra socknar af berörde härader, få utgå efter förmedling eller, såsom det benämndes, uti rinnande säd.
De Danska hafva visserligen åtskilliga fördelar, hvaribland den att officeren har en hytt; men deras bestyckning är lättare och till följe af deras inredning (de hafva icke de s. k. lång-väggarne, mellan hvilka på våra ammunitions-förrådet ligger) är deras ammunition mera utsatt för skada af väta, ifall fartyget träffas af ett skott, äfven om detta för öfrigt ej skulle föranleda någon våda. Den Danska joilen är således i mera än ett afseende sämre än vår. Jag har redan tagit R. o. Ad:s tid tillräckligt i anspråk, och hoppas, att de upl.ysningar, jag tagit mig friheten meddela och hvilkas tillförlitlighet jag kan garantera, skola någorlunda hafva förmått skingra de betänkligheter, som en och annan ännu möjligen kunnat hysa. 216 D en 14 April e. in. Äfven detta anförande framkallade bifallsyttringar. Hr Hjerta, Carl Johan: Jag hade visserligen icke äm nat upträda i denna fråga; men jag anser mig dock skyldig dertill, till följd af ett yttrande, som här blifvit fälldt rörande skärgärds-vapnet. Då jag ang:de detta vapen hyser samma tänkesätt, som af StatsUtskit blifvit uttalade, nemligen att skärgårds-vapnet i Sverige är af mycken vigt och etil. min tanke, rätt utbildadt, måhända vårt hnfvudvapen, så borde jag anföra skälen härför; men jag vill inskränka mig till att nämna det jag i denna fråga har samma åsigter som f. d. StatsRåden Gr:ne v. Platen och hvilka torde vara tillräckligt bekanta på detta rum, särdeles som de, så val af desse män som af frami. KommendörKaptenen Lavén, blifvit i tryck ådagalagde. Hvad våra roende kanonslupar och jollar beträffar, hvilka af Chapman konstruerats och af Sydow förbättrats, så tror jag att med våra ringa tillgångar det för närv:de icke är skäl för oss att låta dessa fartyg öfvergå till förruttnelse eller af tiden förfaras utan att byggn andra i stället.
Prydligt och betänksamt närmar hon sig, kläderna i bästa ordning, bokväskan på armen; hon ringer sakta. » Hvar ä ' mamma, Betty, » frågar hon, medan hon ordentligt hänger upp sina saker på deras plats. Hon kommer stilla in till m i g med små steg, ger mig en kyss och börjar genast att hjälpa mig med kaffebordet, sätter fram stolen och ser efter, att min fotpall är på sin plats samt gör i ordning sina smörgåsar alldeles som en gammal och van matmor. Under tiden berättar hon, hvad som passerat i skolan, med ett mildt litet leende och smekande stämma. Med öfverlägset förakt låtsas hon icke märka de brödkulor, hvarmed hennes äldre bror bombarderar henne, och hans öfvermodiga skratt, då någon träffar riktigt, fördrager hon med tålamod. IDUN 6 Öfver hufvud taget känner hon sig alldeles för mycket upphöjd öfver pojkar, att hon skulle förarga sig öfver deras odygder. Den lilla tycker sig vara ett med mamma och tillägnar sig efter hand mitt lugn och min värdighet. Det härskar ett visst » förstånd » oss emellan, som icke har någon annan grund än att vi båda äro » damer », hvilket efter lilla systers begrepp är liktydigt med förståndigt och klokt folk. Hon är min högra hand, och ehuru blott tio år gammal, serverar hon teet och underhåller gossarne under min frånvaro, och den som känner henne som sjuksköterska, gömmer alltid denna bild i sitt hjärta. Nog af, jag kan icke tala o m den kärlek, som råder oss emellan, utan att ögonen fuktas. Till 1897 frågeafdelningens habituéer. K varför, hvarför, hvarför komma aldrig våra frågor in? » Oftare än någonsin har denna klagan ljudit under det nyss tilländalupna året, och lifligare än någonsin har redaktionen vid det senaste årsskiftet, då till på köpet hundratals öfverblifna frågor måste slopas för att lämna rum åt det nya årets spörsmål, känt sig manad att söka förebygga den olidliga väntan och det dryga öfverskottet genom att underkasta frågeafdelningen en lämplig reform. Se här gången och resultatet af våra funderingar. Det ringer igen: Ming-Mingele-Ming låter Utrymmet är knappt. Men det kan icke ökas det helt muntert.
Liiusrepresentationer och Socken-Nämnder, om underdånig anhållan, det Kongl. Majit täcktes åt sakkunniga personer uppdraga utarbetandet af ett fullständigt förslag till lag för. I. 150. 11. 154. XI. B. 21, 77, 78. A. 82. E. 269. Lärare vid Elementar-Läroverkén, angående representations rätt för. VIII. B. 257, 408. 415. A. 416.' — Universitets-. Se Universitetslärare, Läroanstalt, att en af f. d. Löjtnanten A. Törnsten i Norrköping inrättad, måtte godkännas såsom jemförlig med offentligt högre Elementar-läroverk och vissa lärare derstädes erhålla rätt till tjensteårsberäkning. II. 192. R. 194. IX. B. 4 A. 36. Lärohus-byggnaderna i Wexiö och Wisby, om ytterligare anslag för fullbordande af. Se Stats-Utskottets Memorial N:o 148 (103m). Lärooch gymnastik-husen i Nyköping, om anslag till utvidgande: af. Se Stats-Utskottets Memorial. Läroverksstadgan af d. 14 Aug. 1856, om tillsättande afen komité för pröivaude af, särskilt med afseende på skolornas styrelse, samt om omedelbart upphörande af Biskoparnes i de flesta fall uteslutande makt öfver läroverken. II. 176. 523- Se vidare Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utkotiets Memorial N:o 116. Läroverksstadgan d. 14 Aug. 1856, samt nu gällande föreskrifter angående åtskilliga examina, om förändringar i. II. 127. R. 506. Se äfven Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:0 116- 122 — L — Läroverksstadgan, ora nedsättande af en Komité till granskning af, med särskildt afseende på vigten af gymnastik-anstalter. II. 303. K. 305.
Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 6 dennes under N:o 5x9 afgifne, samt den 11 derpå följde e. m. på bordet lagde Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om ändring i de nu gällande föreskrifter om Arrende-Spannmålens utgörande af Kungsgårdar samt derunder lydande hemman och lägenheter; blef samma Utlåtande, på grund af dervid gjorde anmärkningar, till Stats-Utskottet återremitteradt. S. D. f. m. Då nu å nyo föredrogs Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets d. 6 dennes under N:o 196 afgifne, samt den i5 derpå följde e. m. på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, i frågan om yrkad rättighet till utvidgande af Stångjernsoch Ärnnes-smidet i Riket; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan Prot. Utdr. d. 20 Ootober 1823. redan blifvit af Ridderskapet ocli Adeln bifallet, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne. S. D. f. m. Då nu å nyo föredrogs Bevillnings-Utskottets, den 8 dennes under ]\T:o afgifne, samt den i5 derpå följde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte förslag till en förändrad Tariff på Husbehofs-Brännvinsbrännings-afgiften; fann Ridderskapet oell Adeln, att, enär berörde Förslag redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallet, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne. S. D. f. m.