Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och som Mantalsskrifningen för år 1813 icke kunde verkställas uti vanlig tid och ordning, i anseende dertill, att den år 1812 vid årets slut utkornoe förordning om Mantalsskrifning - 1328 Den 28 Juni. »ingen jemte 1812 års nya Bevillnlngs - Stadga dervid skulle tillämpas, hvilket, efter hvad Landshöfdingen andragit, medtog en längre tid och fördröjde Mantals-Längdernas completterande, och hvarigenom, då Mantalsskrifvarne ej eller vore vana att inom viss tid anmäla sig till Provisionens erhållande, det lätt kunde hända att de för första äret öfverskredo tiden dertill; så och enär det skulle vara så mycket mer kännbart för deni att förlora denna provision, som större delen deraf åtgått till skjutspenningar, underhållskostnad vid förrättningarne , Skrifmaterialier* och Skrifvarhjelp, har Utskottet, som i öfrigt inhämtat, att denna Mantalsskrifvare - provision rätteligen utgör det uppgifne belopp af 233 R:d 17 sk. 3 rst., hvarå likväl Tiondepenningen för befarade afkortningar tills vidare kommer att innehallas, ansett sig böra vördsamt hemställa, att denna Summa mätte beviljas, hvartill Utskottet sedermera skall föreslå tillgång. Stockholm den 20 Juni 1815. På Höglofl. Ridd. och På Högvördiga Prest-’ Adelns Ledamöters Ståndets Ledamöters . vägnar Carl De Géer. På Vällofliga BorgareStåndets Ledamöters vägnar Garl Fr. Landbert. vägnar Gustaf Murray. På Hedervärda BondeStåndets Ledamöters vägnar Jon Jonsson. C. Tunelius. Vfk Dm Juni, 1323 Uppläst lias samteliga Riks-Stånden dea 28 Juni.
Utskottet har, efter öflvcrtvägandc häraf, lika med Herr Asesorcn Gahn funnit, att 49 Hrns ordalydelse lätteligen kunde genom en alltför bokstaflig tolkning inisttydas, och Riksens Ständer antingen anses pligtige att, utan allt »val af ärStider, sammankomma pä en nästan till dagen förut bestämd termin, eller ock berättigade att uppskjuta Riksdagen till 6, 7 eller flera ärs mellanstånd fran den sist hällne; att tillika, »vid jemförelse af denna 8 och hwad 61 8-u om Be»villninge»s utgående stadgar, den följd möjligttvis skulle dragas, att åtminstone för htvarannan Riksdag ett är bleflve utan betvillningsafgift, sä »vida ej Riksens Ständer till Urtima Riksdag kallades. Af desa anledningar, samt för att afhjelpa all twetydighet och fullkomligen förena de bäda i fräga »varande 88, sär Utskottet »vördsanrligen förestä följande förklaringar deraf, för att »vid nästkommande Riksdag af Ko' nungen och Riksens Ständer pröfivas och afgöras: 29 450 Expeditioner till Riks-StLnden. Första Pnncten af 49 H:n konnnc att styllseras salunda: Riksens Ständer skola, i kraft af denna Grnnd-Lag, hwart femte ar sammankoinma. Uti hwarje ete. llti 6l §ni skulle sörsta inoinentet erhälla fölsande redaetion: Alla afgister, sorn Riksens Ständer under de i föregående H nämnde titlar bcwiljat, skota utgöras intill slutet as det är, under lnvars lopp den nya Bewillningen af Riksens Ständer fastställd blifwit. Stockholm den 5 Martti 1810. Pä Constitutions-Utfkvttets tvägnar: 0Is68 DleminA. Darl von Uo86N8tein. Daniel Dder8tsin. ^l:80n D^olrert. /). Daurus.
Ull. N:o j5g< deremot, och att således här ständigt vore fråga om den svagares rätt. På dessa grunder reserverar jag mig emot Utskottets nya beslut i denna del. Om det af Rikets Ständer gillas, så blifva troligtvis hädanefter få eller inga kyrkor sammanbyggda , ty hvar och en, som behandlat dylika frågor, vet af erfarenhet, att äfven de tydligaste skäl oftast finna blott döfva öron, och att alt öfvertalningskonst strandar mot en ihärdig fastän omotiverad vägran. Följden häraf blef på sådane ställen , hvad sorn annars kunnat undvikas , förfallna kyrkors ständiga tiggerier genom stambok, ett utarmadt Presterskap och en vanyårdad folkundervisning. Härmed förenade sig Herrar Friherrarne Cederström och Sprengtporten, Grefve von Fersen samt Prostarne Afzelius och Astrand, Allm. liesv.o. Oec. Vtsk, Uti. N:o 160. a3 N:o 160. Ankom till Exped. Utskottet den 28 Oct. 1823; Ytterligare Utlåtande, i frågan om sättet att framforsla kronans Eke virke. ets Betänkande N:o 42 , angående föreslagen lättnad medelst förhöjd skjutslega vid forsling af kronans Ekevirke , har vunnit bifall af Högvördige Preste-Ståndet och Välloflige Borgare - Ståndet, men blifvit af Höglollige Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda BondeStåndet återförvist, med dervid gjorda serskilda framställningar och yttrade olika åsigter.
Såsom ledamot af Commerce-colhm har jag varit i tillfälle alt af de berättelser, som ifrån navigationsskolorna dit årligen afgifvas om det ovilkorliga behofvet af de förhöjningar, som K. M. i sin nåd. propos. har föreslagit och det oaktadt de städer, i hvilka dessa skolor varit inrättade, ingalunda undandragit sig att lemna ganska frikostiga bidrag och då det derjemte, i min tanka, är mycket origtigt yttradt af Utsk., att de städer, inom hvilka navigationsskolor äro inrättade, i första rummet hämta nytta af deras tillvaro och verksamhet, ty i första rummet äro de mycket mera nyttiga för den kringliggande landtbygd, som omgifver sådana platser, så anser jag det nödvändigt att på allt sätt söka till att kunna bibringa iunevånarne omkring dessa städer större skicklighet och kunskaper i sjömansyrket, så mycket mera som man derigenom kan göra öfverflödigt att begagna främmande biträden, såsom mano flir några år sedan fick göra, dä man lick upsöka Finska och Åländska skeppare för att derigenom befordra transporterna. På grund af hvad jag nu anfört tillstyrker jag att denna punkt måtte återremitteras. Hr von Troil: För några få ögonblick sedan yttrade en talare inom detta luis, Hr von Hartmansdorff, att man icke borde spänna bågen för högt. Jag instämmer i den åsigten och tror att man icke bör återremittera ifrågavar. punkt af betänk. Om man nemi. granskar siffran närmare, så finner man att de 4 första posterna på 200, 400, 100 och 300 r:dr skulle blifva en tillökning på den ordinarie Staten för navigationsskolan i Stockholm. Jag hemställer till Eder, Mine Hrr, huruvida det är troligt att, då StatsUtsk:s majoritet afstyrkt fortfarande af det gamla anslaget till denna navigationsskola, Utsk. skulle, med frångående af Den 24 April 123 delta beslut bevilja icke allenast detta anslag utan äfven derutöfver en tillökning af 1000 r:dr. De poster, som komma dernäst äro 2:ne på 200 r:dr för navigationsskolan i Götheborg.
Beträffande åter beloppet af de medel, som för ifrågavarande ändamål böra anvisas, har Utskottet icke kunnat förbise ali, genom de under riksdagens lopp redan beviljade betydliga anslags-summor, Statsverkets tillgångar för den nu ingångna Stats teglerings-perioden äro i så hög grad anlitade, att hela det för Stockholms befästande af oftanämnde kommitté beräknade kosluads-belopp svårligen torde kunna af Statens påräkneliga inkomster bestridas. Men efter hvad Utskottet inhemlat, är icke heller en så betydlig utgift för detta ändamål under den närmaste framtiden af behofvet påkallad, enär ifrågavarande befästningars utförande icke lämpligen kan ske på en gång å de särskilda befästningspunklerna, äfvensom åtskilliga förberedande åtgärder erfordras, innan det egentliga arbetet kan taga sin början; i hvilket afseende Utskottet erhållit den fullt tillförlitliga upplysning, alt ett årligt belopp af 100,000 R:dr Riksmynt är allt hvad som under nästkommande 2:ne år behöfver användas för ett ändamålsenligt ordnande af det första arbetet, och då denna summa, med afseende å det vigtiga ändamålet, ej är af särdeles betydenhet, men deremot ett uppskof med frågaus afgörande lätteligen kunde för landet medföra vådliga följder, tvekar Utskottet således icke alt tillstyrka, att Rikets Ständer måtte, till utgående från Riksgälds-kontoret, auvisa en summa af 100,000 R:dr Riksmynt för hvartdera af åren 1859 och 1860 att, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, i mån af behof, användas för vidtagande af förberedande åtgärder till Stockholms förseende med befästningar samt till påbörjande af dessa befästningar å hufvudstadens södra sida; Och torde vid anmälan om detta beslut Rikets Ständer böra hos Kongl. Maj;! i underdånighet anhålla, att vid nästkommande riksmöte få emottaga Nådig framställning med förslag tili dessa befästnings-arbetens vidare utförande.
Sedernas vanhelgd, vare sig genom offentliga läror till någon last, särdeles den, som sårar ärbarheten, eller sådana ohöljda och skändliga framställningar af denna lasts utöfning, hvarigenom främjandet af ett förderfligt lefnadssätt åsyftas; Brottet skall umgällas med Femtio till Etthundra Riksdalers höter, och Skriften konfiskeras. Såsom ansett. § 9:o. Hvar som —- grunder. Rubbning af qvarstad, hvaruppå försäljning eller utspridande icke följt, umgälles efter 8 Kap. 8 § Utsöknings-Balken. § 15:o. Alla mål — behandlas, äfvensom den brottslige, i alla de fall, då han cj redan gjort sig saker till dödsstraff eller fästning för lifstiden, skall ådragit. Böter efter denna Lag må ej förvandlas i annat straff, än fängelse å fästning, efter beräkning af Sexton Riksdaler Tretiotvå skillingar, såsom svarande emot hvarje månads fängelse, månaden räknad till Tjugoåtta dagar. Böter under ofvannämnda summa svare emot Fjorton dagars fängelse i orten, der förbrytelsen skett. 16:o. Böter efter o den na Lag gånge till tväskiftes emellan Åklagaren och närmaste inrättning för de fattige, de fall undantagna, då Böter, enligt hvad här ofvan stadgadt är, målsäganden ensamt tillfalla. 12:o. Lögnaktiga konfi O O slteras. 13:o. Sedernas vanhelgd, vare sig genom offentliga läror till någon last, särdeles den, som sårar ärharheten, eller sådana ohöljda och skändliga framställningar af denna lasts utöfning, hvarigenom främjandet af ett förderfligt lefnadssätt åsyftas; Brottet skall straffas enligt allmän lag, och skriften konfiskeras. Såsom — ansett. 9:o. Hvar som grunder. Rubbning af qvarstad, hvaruppå försäljning eller utspridande icke följt, umgäll es enligt allmän lag. 15:o.
Majit uti Dess till Kammaroch Commerce - Collegierna déä ät Juli 1752 aflåtne Nådiga Bref försäkrat aflidne Borgmästaren G» Kierrman i lifstiden personel!, att vid åbo-rätten till nämnde hemman Varda bibehållen , så länge han Spansk Får-afvel der underhölle; ty anser Stats-Utskottet denna Nådiga Försäkran icke kunna lemnäs den Vidsträckta tydning, soia skulle efter Kiermans död be-f fördö 858 -Dm 7 Juli. rörde åbo rätt tillfalla hans arfvingar eller rätts innehafvare. Af sådan anledning och då Herr Bergs-Kådet von Wahrendorff genom öfverlåtelse af Borgmästaren Kierrmans Svärson, framlidne Herr GeneralUieutenanten m. m. Friherre Duvall kommit i besittning af detta hemman, men Herr General-Uieutenanten icke ägt, att efter Kierrmans död detsamma på annor man öfverlåta; så finner Stats-Utskottet Herr Bergs-Kådet von Wahrendorff för laglig åbo å detta hemman icke kunna anses, utan bör han, efter åtnjuten Uaga^ Fardag, detsamma afträda den 14 Mars 1817. Vidkommande dernäst, huru med dispositionen af detta således åbolediga hemman bör förfaras; så emedan ej mindre Herr Bergs Rådet von Wahrendorff, än Controlleuren Bråvik , hvar för sig hos Kongl. Kammar Collegium begärt immission deruti för ägande underdåniga Skatträtts-fordringar från Tullgarns-Godset; ty har Stats-Utskottet funnit sig föranlåtet , att genom Hof-Cantzlers-Embetet ifrån Kongl. Kammar Collegium begära ett bestämdt yttrande om naturen af detta hemman, nemligen, om det samma antingen är ett vanligt Kronohemman, som till Skatte kan försäljas eller emot Tullgarns-fordringar gå i mät , eller ock af Kungsgårds natur, så att dermed, enligt 77 §. i Regerings-Formen den 6 Juni 1809, bör förfaras.
Ståndet, som redan såsom enventuella tullafgifler, å till ineller utförsel förbudna varor antagit de tullafgifter, som i Betänkandet K;o 21 blifvit föreslagne, godkände tillika de förändringar, i afseende på dessa afgifter, som Utskottet i Memorialet, 3N':o 47» hemställt. S. D. Kongl. Maj;ts, denne dag meddelade Nådiga Skrifvelser till Rikets Stander; 1:0 angående af Kongl Maj:t, gemensamt med Rikets Ständer, beslutad förändring i mantals-penningarnes beräknande: gifven Stockholms Slott den 7 April 1841; och It. Prot. Utdr. den 28 April 1 84 f • 2:1 angående inqvnrterings-kyldighi ten i Slockholm; gifven Stockholms alott den m Mars 1841 > skulle, lill underdånig elter,ältelse, vid handlingarne förvaras. Från "V ä 1 l o fl. Borgare-Stånd -t. S. D. Föredrogos ånyo följande Bevillnings-Ulokotu ts Memo lialer: N:. o 47» Borgare-Ståndet, angående eventuella tull-afgifter å förbudna varor» Det vid nämnde Memorial fogade förslag lill eventuella tull-afgifter å varor, som, enligt Rikets Ständers beslut, böra med förbud emot införsel eller utförsel beläggas, godkändes; och i öfrigt lades Memorialet, N:j 475 'ill handlingarne. N:o 45j med förslag till förändrade formulairer, hörande tili den blifvande nya Bevillnings-sladgan. De föreslagna foi mulairerna godkändes. N:o få» 1 anledning af Riks-Ctåndens fattade olika beslut, angående stämmobölers upphörande eller förminskning De föreslagna voterings-propositionerna godkändes. S. D.
S. S. 185 N. N. den 165 (Justerarens namn). 670 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 200. Uppläst och godkändt hos Ridd. oell Adeln den 22 Aug. 1851. Preste-Slåndet den 22 Borgare-Ståndet den 22 Bonde-Ståndet den 23 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, med instruktion för Rikets Ständers Revisorer öfver Banko-diskonl-verket saint Lönekontoren i orterna. (Banko-Utsk:s Mern. N:o 79.) S. A. K. I anledning af Rikets Ständers vid innevarande riksdag fattade beslut om inrättande i Wisby af ett serskildt låne-kontor för Gottlands län samt om tiden för början och afslutande utaf revisionen vid nämnde låne-kontor, hafva Rikets Ständer beslutat följande: Instruktion för Rikets Ständers Revisorer öfver Banko-diskontverkel samt Lönekontoren i orterna. Revisorerne sammanträda i hvartdera verket den 1 Mars hvarje år eller, om helgedag infaller, nästföljande söknedag, med undantag af hvad angår Lånekontoret i Wisby, hvarest revisionen börjar den 1 Juni hvarje år, eller, om helgedag då infaller, nästföljande söknedag; legitimera sig, medelst aflemnande af fullmakter eller förordnanden, och aflägga derefter lifligen följande ed: ”Jag N. N., utsedd och förordnad, att granska Banko-diskontens (N. N. låne-kontors) räkenskaper, styrelse och förvaltning, förpligtar mig härmedelst, att, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut, nu och framgent, tyst och förtegadt hålla, Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 200. 671 hvad som rörer enskilda personers förhållande till detta verk; så sannt mig Gud hjelpe till lif och själ”; — hvilken ed, skriftligen författad, jemväl af Revisorerne undertecknas.
Man skulle då förut - Den 7 Februari e. m. 375 sälta att de ord, som finnas i 16 Art. af Handelstraktaten, der det slår, »att denna traktat skall i sin helhet underställas nationalrepresentationens i Sverige och Norge godkännande», icke egde någon betydelse; men de ord, sorn K. M:t yttrar, då han tilltalar den andra statsmakten, måste innebära full sanning, och man får dervid icke läsa mellan raderna. Då K. M:t framlagt traktaterne till vårt godkännande, äro vi i vår goda rätt att deröfver med full frihet besluta, behöfva dervid icke taea hänsyn till någon kompromettering, utan allena till i hvad mån nämnde traktat är till nytta eller skada för vårt land och dess industri. Om grundlagsenligheten af traktatens tillkomst kunde visserligen vara mycket att säga, men att nu tala derom, tjenar till föga gagn. Kommande tider skola döma härom. Må räkenskapen lör den tolkning af grundlagen, som nu gör sig gällande, icke för hardt lalla på kommande slägter! Jag vill nu icke längre upptaga Ståndets tid, vill blott tilllägga att, då K. M:t i sin Nåd. Propos. säger: »att K. M:t hyser den tillförsigt att R. St:r skola bekräfta den med Frankrike ingångna handelstraktaten,» man finner af dessa ord hvad K. M:ts lifliga önskan i detta hänseendet är. Det är för en lojal undersåte och representant den svåraste pröfvosten att i en så vigtig fråga som denna tala i rak strid med K. M:ts önskan, men mitt samvete tillåter mig icke annat; och om jag också skiljer mig från regeringen med afseende å vägen till målet, så är jag dock förvissad att detta sednare är för oss alla gemensamt, fäderneslandets lycka och välgång. Hr Roij, Adolf Fredrik: Innan jag ingår uti bedöm mande af sjelfva hufvudfrågan, huruvida Franska traktaten bör af R. St:r godkännas eller icke, ber jag att något få bemöta det upplästa anförandet, som H. Exc. Frih. Manderström på förmiddagen haft. Hr Frih:n säger: »det vore en ny sats i statsläran, att R.
3 In natura. 12 1 4 18 Subalt.-Officerare, Auditeurer; Reg.-Skrifvare, Commissarier, Bokh., Bat.- Pred.; Tygvakt., Am.- Vakt.y Mat. Bokh, Sqvadrons-Predikant. Åtnjuter Service, hela styrkan idqvarterad i Castellet. ("häraf bo 1 Capit.-; 2 Subalt.- och 18 Under-Officerare, ( samt manskapet uti Kronans Caserner. f* deraf 8 gifta hussarer hafva inqvartering, dels contant, '11 na*ura» och 92 ogifta hussarer alla in natura få Fästningen förlagde 4 Subalt.-Oilicerare och 7 Under< Officerare njuta hervifce, de förra å 24 R;dr och de se( nare a 13: 16 med 5o proc. förhöjning för de gifta, fbo 1 Kronans hus, manskapet förmodl. inqvarteradt å l Fästningen. Service bestås. ^Cascrnéradei Staden tillhörigt hus, sorn inrymmer Und< Officerarne och Truppen med undantag af 3:ne gilta \ Under-Officerare. ( I tuppens antal ej uppgifvet, hvadan Regementsstyrlan 1 upptagits, enligt Staten, till g5ö man. Manskapet bor i Casetn, som förut varit Tullhus, Service-mei!«l. Inqvart. och Service (NB. föreslaget år 1824.) * vistas ständigt i Staden. (Service, kostnaden summariskt Uppgifven till 100 R:dr ( på det hela. (Service för Under - Officerare och manskap samt lys* \ ning i Stallen y enligt Contracty 666: 3a. Bihang till R. St. Prat. l834- 4 Sdml. 2 Afd. t o: de Häftet. Finnes eller inrymmer. Citadellct, £16 Officer.} >120 man. j Hot lill Stalssaint Allm Be sväsoch OeconXJtsh, Betänkande N.-o 4(1. Litt.
Befmnes det att all - Den 21 Octo ber e. m. >79 mänheten icke vill hafva dem, kostar det ej något, att åter afskaffa dem. Uppå derefter förnyad proposition, beslöt Riddderskapet och Adeln, att mynt äfven borde präglas å —rdels R:dr. Då nu proposition skulle framställas, angående det nya myntets lödighet, yttrade : Herr Rosenblad: Jag anhåller, att man, i afseende på myntets kialt eller korn, icke må fatta något bestämdt beslut, utan öfverlemna afgörandet till Konungen; derigenom skulle samma resultat kunna vinnas, som man förut önskat genom den föreslagna förändringen i myntets skrot. Herr Lefrén: Jag tillstyrker väl bifall till Herr Rosenblads framställning: att bestämmandet af den föreslagne lindriga slagskattens storlek må öfverlemnas till Konungen; men deremot måste jag neka, att man härmed kan vinna det ändamål, som den värde Talaren trott kunna vinnas; ty det låter sig icke göra i anseende till utgången af förmiddagens votering. Herr Cederschjöld: Jag kan icke inse, hvarföre så mycket koppar skulle tillsättas. Myntet blir derigenom blott tyngre att transportera, och vinsten i dess hårdhet är så obetydlig, att den icke förtjenar af46 H. 12* i8o Dc n ai Octo ber e. ni. seende. Dessutom ju användbarare oell vackrare myntet är, desto begärligare bl ifver det; men detta skulle motverkas genom den större lillsattsen af Koppar, hvilken för öfrigt bortgifves gratis, utan att ingå i beräkning af myntets värde. Ty ingen lärer, vid inlösen af vårt silfvermynt, betala den deri befintliga kopparen, oell jag vet icke, hvarföre en sådan uppoffring skall göras utan ändamål. Jag önskar, att myntet snarare må blifva öfver, men icke under, det controllbara silfret. Friherre Cederström, Jacob'. Jag kan icke instämma med Herr Rosenblad, att Sländerne, rörande myntets skrot och korn, ej skulle uttrycka deras mening, enär det åligger dem enligt Grundlagen. Jag tror derföre, att något bör af Ständerue bestämmas.
Skulle nu Utsk:s förslag antagas, så kunna i allt fall några synnerliga svårigheter icke upstå, i thy att 2:ne frimärken motsvara jemt 12 sk. eller 25 öre. Jag anser Utsk:s förslag högst nyttigt och tillstyrker vördsamt dess antagande. Hr Adelborg, Anders Otto: Jag kan icke tro, att de här förespeglade vådor, i följd af den föreslagna reformen, skola komma alt upstå. Man behöfver blott kasta en blick på förevande Betänk, för att finna motsatsen. Under åren efter år 1851 hafva postintraderne så betydligt ökats, att, oaktadt de höga postpenningarna, inkomsterne år 1852 voro 30,000 R:dr och 1853 70,00 R:dr högre än år 1851. Således, med beräkning af detta inkomsternas jemna stigande och med ett medelporto af 4 sk. b:ko, skulle, efter en kalkyl från Postverket, hvilken jag sett, inkomsterne upgå till 170,000 R:dr och, efter afdrag af alla omkostnader, dock 50,000 R:dr kunna lemnäs till Statsverket. Detta förhållande motsäger ju tydligen Hr von Hartmansdorffs inkast i fråga om Postverkets förminskade inkomster. Ibland anledningarna till dessas förökande under sednare åren, utan att några så serdeles märkbara förhållanden dertill föranledt, kan man efter min tanka räkna, att allmänheten, i följd af folkskolans nya organisation, dess fortgång och utveckling, lärt sig mera allmänt i skrift uttrycka sina tankar, och sålunda kommit i behof af att begagna detta medel mera än förut. Vårt lands ökade industri och lifligare kommerciella förhållanden har också ej obetydligt ökat korrespondansen. Allt tillkännager, att behofvet af att utbyta åsigter och erfarenhet, man och man emellan, är större nu än förr, och att behofvet af utbyte i affärsväg äfven ökats, och att korrespondansen i samma förhållande måste stigit, är klart. Utan att öfverdrifva sina förhoppningar, kan man väl antaga, att, om detta ökande af poströrelsen kommer att i en jemn progression såsom hittills fortgå, man äfven med ett nedsatt porto bör kunna påräkna förökade inkomster.
Sålunda såg jag hela kedjan af Pischdadiska ätten, den åldrige Kejumers, tjugefem folkslags fader och det uräldsta Persiska rikets stiftare, hvit och glänsande, på hufvudet bärande en krans af gröna qvistar, i handen en pil och ett kastspjut, hvilka han uppfunnit; hans sonson, Huschenk, som erhöll det namn, som bland alla furstliga epitheter är det sällsyntaste: den rättvise; Tahmuress Jättebane med sin präktiga hjelmfjäder, som afvänder alla sår, och sin strålande sköld, genom hvilken han eröfrade Resarnes hufvudstad och innestängde dem i grottor; Dshjemschid, Isthakars grundläggare, af andar buren på sin strålande thron, liksom då han fordom på jorden af bevingade Diwer lät på en förtrollad stol lyfta sig närmare himmelen, för att der uppspana stjernornas förborgade vägar; den herrlige Feridun, hvars namn är störst bland alla konungars på jorden, med sitt segrande riksbanér och omgifven af hundra underkufvade folkslags härolder; flera andra konungar, hvilka bortskymdes af deras fältherrar, Zal och framför allt hans stora son, Rustan, den yppersta af alla hjeltar, på sin vingfotade stridshäst, Ebresch, i handen sin båga och oöfvervinnerliga stridsklubba; Iskender af Ionien4, den väldige segraren, med ett blått och ett svart öga, men föröfrigt mild och majestätisk att påse. Alla desse och månge andra konungar och i sången prisade män, såg jag icke annorlunda än jag här framför mig ser dig, Rustan. Då hjeltarne framkommit på ett rymligt fält, började de ett präktigt tornerspel: man stridde, en mot en, tropp mot tropp, till fot och till häst; men intet blod flöt, ingen smärta var synlig, ehuru marken var öfvertäckt med afbrutna diamant-lansar. Rustan ensam var åskådare af striden: ingen vågade fäkta mot honom. Kämpaspelet slutade och hjeltarna spridde sig åt alla sidor.