Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Snarare skulle dessa kostnader förstoras, om nämnde mål i Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulsköttels Betänkande N.o 85. 5 första liand finge af Kommunal-nämnden upptagas till pröfning och afgörande, enär, vid missnöje med dess beslut, besvär deröfver skulle] anföras hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, samt Kommunal-nämnden således endast komme att öka antalet af de instanser, hvilka kunde komma alt berörde mål handlägga. På dessa skäl får Utskottet vördsamt tillstyrka, att motionen icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 12 Februari 1863. Ank, lill lixp.-Ulsk. den 16 Febr. 1863, kl. 12 inidd. Betänkande, i anledning af väckt motion om befrielse för Ekesjö stad frän framtida underhällsoch bgggnadsskgldighet af dervarande elementarläroverks hus. Herr Aschan liar uti en inom Vällolliga Borgare-Ståndet väckt motion (N:o 292) anfört, att, då numera den åsigt gjort sig gällande, att de allmänna läroverkens nytta icke inskränkte sig endast till den stad, der desamma vore belägna, utan till hela nationen, hvars uppvexande ungdom, vare sig landteller stadsboer, bondeeller borgaresöner, både kunde önska och behöfva inhemta ett vidsträcktare kunskapsmått, än de inom hvarje kommun befintliga så kallade folkskolorna vore i tillfälle att lemna, så hade jemväl Statens skyldighet att till läroverkens vidmagthållande och förbättrande bidraga blifvit erkänd. Detta torde få antagas hafva utgjort bevekelsegrunden lill de tid efter annan beviljade anslag till den utvidgning eller nybyggnad af läroverkshusen, hvilken i de liesta städer blifvit en nödvändig följd af de förbättringar och tidsenliga reformer undervisningsverket undergått, och hvilken man icke billigtvis, med tillämpning af den föråldrade principen för städernas skyldighet att bygga och underhålla skolhus, ansett sig kunna pålägga de redan förut af skattebördor nog betungade stadsinnevånarne.
— Klara södra kyrkog. telef. » 5: — » S: — Prenumeration sker ä alla post» 8: — anstalter i riket. Redaktör och utgifvare.- FRITHIOF HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Redaktionssekr. : J. Nordllng. Fredrika 9:de årg. Amiouspris: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » Lösnummerpris 15 öre 25 öre för hvarje påbörjad t tiotal stafv. (lösn:r endast för kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Utgifningstid: hvarje helgfri fredas Wennberg. Ett » skottårsbarn ». £ n dag i början af nyåret 1869 hade den, som skrifver dessa rader, nöjet att första gången göra sitt inträde i en af de större familjekretsar i hufvudstaden, som under en lång följd af år gåfvo glans åt dess sällskapslif. Det var en talrik och blandad soeietct, till en stor del ungdom ur skilda klasser, men till en icke mindre del personer, som gjort sig namn inom litteraturen, pressen, teatern och konsten. Festen erhöll därigenom, liksom dess efterföljare under loppet af ett antal år, hufvudsakligen. prägeln af ett litterärt-artistiskt samkväm, oeh det så mycket hellre, som den ungdomliga värden och värdinnan själfva — bokförläggareoeh boktryckareparet Sigfrid och Louise Flodin — i främsta rummet hade litterära och konstnärliga sympatier och intressen. Det skulle vara lätt att här räkna upp en mängd bekanta namn, men endast några få må anföras, såsom prof på sällskapets sammansättning. Man såg där, sida vid sida, Aftonbladsredaktören August Sohlman, Dagens Nyheters grundläggare Rudolf Wall, Dagbladskåsören Claes Lundin, souschefen i Nya Dagligt Allehanda J.
Den som godkänner den i Slalslltsk:s mern. i\;o 319 föreslagna voter:s-propos. N:o 5 voterar j»; den det ej vill voterar nej; vinner nej, ogillar 11. o. Ad. förenämnde votens-propos. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit sorn följer : Ja — 36. Nej — 38. 9:de punkten. Hr von Hartmansdorff: Jag anser mig genom votering böra utröna, huruvida det verkligen är Ståndets mening att en lagstiftnings-fråga kan komma att afgöras genom först. StatsUtsk. R. o. Ad. ansåg att den i denna punkt förekommande fråga, rörande förvandling af de i hcmmans-ränlorne inbegripna dagsverksskyldigheter, hade förfallit, till följd af R. o. Ad:s i afseende på 3:dje punkten fattade beslut. 10:de punkten. Lades till handlingarne. ll:te punkten. Hr von Hartmansdorff: Med stöd af hvad Utsk. här yttrat, får jag vördsamt hemställa, att R. o. Ad. måtte anse denna punkt vara förfallen. R. o. Ad. ansåg den i denna punkt förekommande fråga, rörande förvandling af den i Färentuna härad utgående s. k. drängespanmål jemte den derom föreslagna votens-propos. N:o 6 hafva förfallit till följd af R. o. Ad:s i afseende på 3:dje punkten fattade beslut. 12:te punkten. Jemväl den i denna punkt förekommande fråga ansågs hafva förfallit till följd af R. o. Ad:s i afseende på 3:dje punkten fattade beslut. 13:de punkten. 27* 420 Den 23 September e. m. Lades till handlingarne. Hr von Hartmansdorff: Till följd af det vid 3:dje punkten fattade beslutet lärer Ståndet finna, att förevar:de voteringspropos. förfaller. Den i förevar:de punkt förekommande fråga ansågs hafva förfallit till följd af R. o. Ad:s i afseende på 3:dje punkten fattade beslut. 15:de punkten. Lades till handlingarne. Hr von Hartmansdorff:
Också torde icke finnas något allmänt arbete af det omfång, som Svenska Statens stambanor, ulfördt i andra länder, hvaröfver icke eli sådant vetenskapligt arbete blifvit utgifvet. Den nytta Svenska ingeniörer af sådana utländska verk kunna draga, är visserligen icke ringa, men ersätter dock aldrig bristen på kunskap om den erfarenhet, som i eget land blifvit vunnen. På alla dessa skäl hafva Rikets Ständer ansett sig böra hos E. K. Maj:t i underdånighet anhålla, det E. K. Majit behagade låta utarbeta och genom trycket ulgifva en tekniskt-ekonomisk beskrifning öfver de för Statens räkning utförda jernvägsbyggnader: och hafva Rikets Ständer, till bestridande af kostnaderna härför, till E. K. Majits disposition anvisat ett förslagsanslag af 10,000 R:dr Runt, att, i mån af behof, utbetalas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 14 September 1863. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1863. Expeditions-Utskottets Förslag till unden!. Skrifvelse, N:o 422. Uppläst och god kändt luis Ridd. och Adeln den 9 Sept. 1863. Preste-Ståndet den 9 Borgare-Ståndet den 9 Bonde-Ståndet den 9 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående åtskilliga än dringar i Kongl. Förordningen om kommunal-styrelse på landet den 24 Mars IS62. (Allm. Besv:soch Ekon.-Utslcs Bet. N:o 116 samt Ull. N:o 122 och Mern. N:o 125.) S. A. K. Mot do i 58 § af E. K. Majds nådiga Förordning om kommunal-styrelse på landet af den 21 Mars 1862 fastställda taxeringsgrunder, hafva vid innevarande riksdag blifvit hos Rikets
Som förlofvadt par hade de varit här med hennes mor Bidrag i alla ämnen mottagas med tacksamhet. och systrar; denna väg gingo de hemåt vid solnedgången, och liksom nu hade dess ljus bredts öfver henues ansikte och gestalt. D e blefvo efter de andra, och han hade alltjämt fått lof att betrakta henne, hade kysst henne och sagt: » Hur skön du är! » Hon hade skrattat, så gladt, så hjärtligt, som man kan det vid aderton år. » Minns du det ännu? » En smal gångstig ledde från skogsbrynet ned mot stranden; de gingo hand i hand. På en liten höjning blefvo de stående; framför dem det i aftonsolen skimrande hafvet och den hvita stranden, omkring dem de doftaude furorna, öfverallt djup frid. Där blickade de in i hvarandras ögon, dessa båda människor, hvilkas hjärtan voro uppfyllda af en så trofast inbördes kärlek — men sorgerna, som pressa hjärtat, hade med sina dystra skuggor fördunklat kärleken och förtryckt den. Och nu trädde den fram på nytt, så stor, så härlig. Väl sent kanske, men ej för sent; när kommer kärleken för sent? Förr skulle den ha kunnat vara gladare — renare, skö- nare ej. Han grep hennes händer, och hon lutade sitt hufvud mot hans bröst som den gången, då den starke mannen stod inför henne och bönföll, att hon skulle blifva hans. » Minns du det ännu? Minns du det ännu? » A c k, alla sorger voro försvunna, men kärleken bestod. Arbetsdagen låg bakom dem, och för dem var sabbaten ingången — helg för bådas hjärtan. Rundtorn denna underbara stillhet. Från fjärran ljöd klockors klang; de ringde till helgsmål. Kvinnofåfänga. yj an hör så ofta talas om flickors fåfänga. De ha ett lifligt medvetande, om hvad en fördelaktig apparation vill säga, och sträfva därför efter att på andra göra ett så fördelaktigt intryck som möjligt. Mot detta påstående finns ingenting att invända, ty svagheten för utseendet och den därmed förbundna önskan att behaga genom det yttre torde väl få anses vara den starkast utpräglade af alla kvinnans egenskaper. Man fråge blott på samvete en ung flicka, hvad som går henne närmast till hjärtat — att anses ful eller dum.
Säledeö friwillig. Hwarje Medborgarestyldigheter ödra wara up, fylba, dä hqn utgjort den honom til Staten älagde ärliga afgift» och därjemte upfyllt dess särskilta förbindelser til Samhället gemensamt, ibland hwilka den äfwen är, at ej skada nägon enskilt, eller sigga Medborgare til last. En Medborgarerättigheter böra myt stpldlghekerpr wara swarande. Han kan sSledeej wara förpligtai» gagna eller tjena ttägon enskilt Instivistst, med sm förlust eller skada, den han sjelf äger rätt,at pröfwa och urstilja; utan mäste han fä betinga flg den ärsättning han sjelf kinner stjöjig, eller ock i saknad deraf, fä föda stg med det arbete honom bäst syne-, och hanSjäloch Kropps iörmöMheter mchgifwa, M aysan utstakning af skyldigheter och rättigheter, ppre drt för den förmögne eller mindre förmögne, eller ben kärande ester särande medlemmen» spriemig 0- dillig, och tyckeej kunntz anses annorlunda än som ra -wqrlrfrva qf forntidentznrhmjsm pch Glafweri, Mls dm ol-ckliga YifeMffapey, En öfwerkygelse grundad pä besse anförde skäl och slutsatser, torde ej böra klandras. Jag tikstär ätminsto, ne öppenhjertigt, at jag hade swärligcn afwikit dcrifrän, ym icke Kongl. Majit, uti Dess Nödiga proposition til Riksens Ständer, äskat Riksens Ständers utlärande om en förbättrad TjenstehjonS-stadga: Men dä jag delar med alla SwerigeInbyggare den pä än starkare skäl grun, dadé öfwertpgclscn, at wär Nödige Konung med all wishet och kärlek för sine trogne
Fru Philips gick mest helt ensam för sig; hon talade till ingen, och ingen talade till henne; hon slog långa lofvar omkring församlingen, gjorde en liten afstickare hit eller dit och kom tillbaka igen, – redaktören såg henne med långsam gång styra inåt skogen. Det skymde; ett par män sysslade redan borta vid fyrverkeripjeserna. Kvällen var varm. Redaktören försvann obemärkt ned bakom restauranten, tog vägen bortom dansbanorna, satte öfver vägen, stack raskt af in mellan trädstammarne, skymtade snart den gula gestalten inne i det varma halfdunklet, saktade sin gång samt kom helt långsamt efter henne. Hon vände sig om vid ljudet af stegen och blef lugnt stående och inväntade honom, som om det varit en aftalad sak, att han skulle komma. «Icke sannt, det der är tråkigt,» sade hon och lade hans arm fast in under sin. De gingo, begge tysta, allt djupare in i skogen, der det blef allt mörkare. I början mötte de då och då ett litet sällskap eller ett ensamt par; så upphörde äfven de. Äfven sorlet uppe från församlingsplatsen blef allt otydligare; och var på en gång förstummadt. Allt mörkare; allt tommare; allt tystare. De gingo och gingo; redaktören visste icke hvart; på smala, svarta stigar, der de måste sluta sig tätt samman, för att kunna gå jemsides, och der de blott förnummo hvarandras andedrägt; så plötsligt öfver en halfljus skogsöppning; han följde och följde i en halfvaka, som var full af en klar och svällande vilja: den väckta manbarhetens första genombrott. Blott en gång vaknade han upp till ytterverlden: i halfdunklet ett godt stycke framme skymtade han tvenne gestalter komma mot dem och igenkände på någon gest Nisse. Han sköt hastigt sin följeslagarinna hän bakom ett busksnår; men hade redan då den säkra förnimmelsen, att Nisse sett dem. De begge skepnaderna närmade sig och döko fram å den ljusa öppningen. Redaktören kände rent af, huru två små grå ögon under buskiga bryn trängde genom snåret, der de stodo med återhållen andedrägt. Nisse pratade och pratade.
KrigsCollegium föreslagne försäljning af åtskilliga byggnader i Landskrona, med afseende på den blifvande nya defensionsplanen på nämnde punkt, kan nu genast eller framdeles verkställas, eller om dessa byggnader böra i Kronans ägo bibehållas./ Och har Utskottet efter af handlingarne tagen kännedom, ansett sig, i öfverensstämmelse med hvad K. iVLts General Adjutant för Armeen uti afgifvet Utlåtande anfört böra tillstyrka: alt försäljningsfrågan, så väl i anseende till hus sorn tomter må lemnäs i dess närvarande tillstånd, till dess närmare blifver bestämdt, rörande Försvarsanstalterna i Latidsktona, men att R. St:r derjemte i underdånighet anhålla, att, så fört defensionsplauen Betäiiknnden, N:s 3o8, 3og. 545 hunnit uppgöras och fastställas, de öfverflödige byggnaderne och tomterna må för Kronans läkning varda till de mestbjudande föryttrade. Utskottet anser sig härigenom jemväl hafva besvarat en inom V. Borga! eSlåndet utaf RiksdagsFullmäkligeri för Landskrona P. Peterson väckt och till Utskottet remitterad motion i enahanda ämne, helst, det af bemälde Riksdagsfullmäktig framställda serskilta förslag om optionsrätt för innehafvare af sådane lägenheter, hvilka ligga inom demarcationslinien alt få inköpa de tomter utom densamma som under tiden lunna blifva försålde, ej föranleder till någon åtgärd, då, enligt Utskottets tillstyrkande, någon försäljning af hus och tomter ej kommer i fråga förr än den nya defension^planen blifvit fastställd. Utlåtande, angående förhöjning i Krono-Skjutslegan m. m. (O.-A.)
Deraf följer, alt oaktadt lönerna komma att utgå i penningar, så hvila de likväl alltid på vissa persedlars värde i penningar; och 0111 i en framtid persedlarnes värde, jemförd! med myntets, kommer alt undergå hvad förändringar som helst, sä komma dock alltid, enligt Utsk:s betänk., dessa värden att stå i samma bestämda förhållande till hvarandra som nu, emedan penuiogevärdet skall för hvarje gång beräknas efter löningsstaten, sorn ar bestämd i persedlar. Om myntet, såsom den värde talaren nämnde, ej kan anses så fast, alt det icke hr underkastadt lluctuationer, så (inner jag icke eller, alt detta förhållande kan menligt inverka, ty för den händelse, att myntet skulle försämras, så kommer naturligtvis persedlarnes pris att stiga, och i samma mån komma också lönerna att höjas, och således synes mig någon obillighet icke kunna komma att äga rum. dag får derföre hos Hr Gr. o* Landtm, anhålla om propos. till bifall på Utsk:s betänk, med de förändringar af 5 och 9 morn., som jag föreslagit, och med flr von Hartmansdorff instämmer jag deruti, att jag anser alldeles olämpligt, att genom paragrafers sönderstyckande, på sätt Frih. Cederström föreslagit, bifalla betänk. Hr von Hartmansdorff: En talare har sagt, att man icke hurde anse R. St. såsom den makt, mot hvilken man behöfde trygga löulagarne. dag skulle icke eller vilja anse dem sä; men dä milt minne räcker till den riksdag, som föregick den innevarande, så ihägkommer jag ganska väl, huruledes ordföranden i StalsUtsk. dä förklarade, att flera af samma Utsk:s belänktn i anslagsfrågor afsäge alt göra Sveriges statsskick omöjligt. Sådant skulle kunna hända äfven vid en följande riksdag, om icke grundlagen försäkrade Staten och löntagarne om deras rättigheter. Man har tälat om olägenheterna af uppsägning och dylikt. Hvem känner icke dem? Vore icke dessa olägenheter; sä skulle man icke någonsin hafva framställt det förslag, som nu är i fråga. Gr. Cronhjelm yttrade, att han väl vore räntetagare, men likväl ville yttra sig opartiskt.
Det rike, hvaröfver han herskar, heter Trudheim (fn. Þruðheimr), och hans sal, Bilskirne (fn. Bilskirnir), har 540 golf (stockverk). Þórr, smdr. af þonr eller þunr, betyder eg. dån, dön, dunder; fht. donar, forneng. þunor, þunder. Megingjarðr, kraftbälte, af megin, kraft, och gjarðr, bälte, gjord. Mjöllnir, eg. mjölnaren, som likt blixten krossar allt till mjöl. Þrúdheimr, styrkans, kraftens verld, af þrúðr, stark; äfven Þrúðvangar pl., af vangr, fält. Bilskirnir, glimt-klarnande, såsom blixten glimtvis uppflammande, af bil, glimt, ögonblick, och skirr, klar, skirna, klarna. Tors kostbarheter äro tre: bältet Megingjord, som fördubblar hans styrka, när han spänner det på sig; den skaftkorte hammaren Mjöllne, hvilken alltid återvänder i Tors hand, när han blifvit kastad mot fienden; samt järnhandskarne, hvilka han behöfver för att fatta hammarskaftet. Tors bockar heta Tanngnyst (fn. Tanngnjóstr) och Tanngrisne (fn. Tanngrisnir); dessa draga honom i hans vagn, och derför kallas han Åka-Tor (fn. Öku-Þórr). Han kallas äfven Lorride (fn. Hlórriði), Ving-Tor (fn. Ving-Þórr) och såsom Åsgårds och Midgårds värn Veor (fn. Véorr). Hans tjenare äro Tjalfve (fn. Þjálfi) och dennes syster Röskva (jfr sid. 41).
Till hvad Stats-Rådet sålunda i detta ärende tillstyrkt och föreslagit, täcktes Kongl. Majit i Nåder lemna bifall; och skulle såväl Kungörelse om Arméförvaltningens inrättande, som Instruktion för densamma, sådana som de här vid protokollet finnas bilagda, i vanlig ordning af trycket utfärdas. Ex protocollo M. J. Bandelin. Bih. tilt R. St. Bil. ;V:o 4 till Kongl. Maj.i» Nåd. Prog. N:o 1, otti Statsverket 1865. 1 Protokoll öfver Sjö för svars-Årende, hullet inför Hans Maj:t Konungen, uti Stats-Rådet, ä Stockkolms Slott den 10 September 1865. Når varande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsininistern, Friherre De Geer; Hans Excellens, Herr Stats-Ministern för Utrikes-Årendena, Grefve Manderström Stats-Råden: Herr Friherre Gripenstedt; Grefve von Platen; Lagerstråle; Bredberg; Thulstrup; Reuterskiöld och Carlson. Departements-Chefen, Stats-Rådet Grefve von Platen, anförde i underdånighet: Äng. un“Då de åsigter om såttet att vid ordnandet af Sveriges Sjöförsvar tillvågagå, derå. belänhvilka af mig under den 14 Oktober 1862 inför Eders Kongl. Maj:t i Stats-Rådet leande i fråframstålldes uti då till Protokollet afgifvet underdånigt anförande, så till vida af qa om grunEders Kongl.
Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att som han tyckt sig finna, att ja öfverrnstat nej, ansågs R. o. Ad. hafva bifallit lista punkten af Ridd.Utskts memor. Andra punkten: angående Gr. Cronhjelms, Otto Äng., motion, att nu v ar. R i d d. sec r e t., Ryttmästare n E. O.- Silfverstolpe måtte tillåtas qvarblifva i m i I i l ä r t j e fl s t intill den tid, då han blir berättigad att, emot expectance-afgifts erläggande, k o m ma i åtnjutande af pension u r Arffleens P e nsionsCassa, Hr Von' Hohenhausen! Med Upprepande af hvad jag redan i mitt första yttrande' föreslog, fortfar jag nu att vika afslag å Ulskls betänk, i denna punkt samt att R. o. Ad. må tillåta Olivar, Ridd,seCret. qvarstadua uti sin militärbefattiiing, tilldess hail blifver berättigad att i och derför komma i åtnjutande af pension. Hr Riben: Äfven jag tillstyrker, att R, o. Ad., med upphäfvnnde af fltskrs utlåt, i denna punkt, <nå besluta, att nilvar. Ridd,secret, berättigas bibehålla sin tjenst i staten till d. i Sept, i838, under vilkor likväl att alltid ovilkorligen inställa sig, då han af Ridd.DireCt, till tjenstgöring påkallas, samt med skyldighet sålunda att, i händelse hans tjenstebefattning i staten deremot skulle förorsaka binder, afsäga sig denna sednare tjenst, Hr Halman: I afseende å fedaCtiönert af det ifrågaställda bifallet lill den väckta motionen tror jag ordalagen i Hr af Tunelds reservation kunna begagnas.
Utsk. fann det nemi. omöjligt för Direct. att på grund af, oftast efter gamla formulär utfärdade, betyg döma om företrädet emellan 70080 för Direct. i öfrigt okända personer; och jag hemställer till Hr v. Hartmansdorff, huru man väl kan jemn föra förhållandet inom Direct. med det vid en domstol, der laglig bevisning skall företes, då deremot Direct. icke äger fordra andra betyg, än dem stiftelsebrefven föreskrifva. Jag har redan vid flera tillfällen, då jag förrättat ridd.sccri t.tjensten, lemnat min röst för lottning, och jag bekänner, att jag icke tror, alt man annorlunda kan komma til! ett nöjaktigt resultat. Dessutom finnas flera testamentsfonder, för hvilka sjelfva testamentsbrefvet föreskrifver lottning; och der kan densamma altså icke borttagas. Jag tror, att Utsk:s tillstyrkande är väl grundadt; och Direct.., som blifvit hörd i frågan, har jemte secreterareu enhälligt förklarat sig för lottningens bibehållande. Frih. Boye: Då frågan icke är utan vigt, torde jag få något närmare upplysa, huru det tillgår vid pensioners bortgifvande. Det går ingalunda slumpvis tillväga. Dagen efter ansökningstidens utgång upprättar nemi. secret. en förteckning å alla de sökande och sammanfattar en resumé' af hvars och ens företedda betyg. Denna förteckning circulerar sedan lill hvar och en af DirecCs ledamöter, som då behåller densamma 1 å 2 dagar, samt derunder sjelf uppgör sig en lista på de sökande och bemödar sig alt, innan utnämningen skall ske, genom bekanta få utrönt, huru det förhåller sig med de sökandes tillstånd. Då Direct. derefter sammanträder, framdrager hvar och en de upplysningar, lian kan äga, och någon gång kominer man öfverens om Den 18 Augusti. * hvilka sorn bestämdt förtjena företräde; nien oftast öro meningarna delade och understundom så, att hvarje ledamot liar sin särskilda. Jag är naturligtvis skyldig att underkasta mig R. o. Ad:s tanka i detta afseende; men erfarenheten har sagt mig, att lottningens borttagande skulle vara olämpligt.
R:dr 3oo,ooo utvisande 183f års Räkenskaper, att hela den samma år anornade summa af 200,000 R:dr blifvit till fullo utbetald, men att, efter särskild erhållen underrättelse, i afräkning på de innevarande år anordnade 100,000 R:dr blott 80,000 R:dr hittills äro uttagne; och upplysa Kongl. StatsContoirets afgifne requisitioner, att ifrågavarande medel skolat användas lill utomordentliga Quarantainsoch Bevaknings-anstalter, som hafva till föremål, att utestänga farsoten Cholera Morbus. Uppå det till Kongl. Majrts och Rikets Commerce Collegii dispo&editiyettill sition anvisade Creditiv till ett belopp af högst 200,000 R:dr för får-Fomlen^fönskötselns och ullproduclionens befrämjande, har, enligt vederbörandes i stärkande. Riksgälds-Contoiret meddelade uplysning, något icke blifvit uttaget förr än den 22 Augusti innevarande år, då 10,000 R:dr lyftades, men hvilken summa den 29 derpåföljde November blifvit till fullo återgulden. H. Full. Uti Herrar Fullmäktiges till Revisorerne afgifne Berättelse, hafva ffmtuuian Herrar Fullmäktige gjort hemställan, i afseende på 299 R:dr 38 sk. 3 rst., j afseende på influtne köpeskillingar för försålde Krono Parker, hvilka, genom misstag, köpeskillings från Upsala Läns LandtRänteri blifvit till Riksgälds-Contoiret, i stället medel för för Kongl. Stats-Contoiret, under titel:
119 från några ftift infänba förflag titt regtementen för btjtifa anftatter befunnits i de öfmerenéjfäntma nteb be allmänna grunber, på Ijmitfa be SDlaj|:t l)ar bemiljat tittölning i lönerna för befja anftalterö föreflanbare, äfmenfom beftämt arfooben åt bitrabanbe lärare, ^yörflag titt nptt reglemente för famina inrättningar l)at blifmit uppgjorbt, od) meberg böranbe fått fig anbefalbt att beröfmer afgifma utlåtanbe. (Stt förffag titt änbring i 5Detenffapé Seträffanbe bet anflag, 9,000 Otbr årligen ttitber nu löpanbe ftatöregleriitgö — Otile tö ©tänberö anflag titt inlöp för ftatenö rätniitg af inljemffa fonfhiärerö arbeten l)ar i enlighet nteb be af 3ti Emeline förre famlingar af norbiffa antiqviteter, forn tillhört en — SJleb anlebntng af Olifetö ©tänberd begäran, att, i anfeenbe till ofuöftänbigbeten af bittilld gällanbe fab SJlajité befallning uppgjort förflag till förorbning rö Olågra enffilba famlingar af älbre bifonffa urfunber b^fma meb allmänna mebel blifvit för 9lifdarfivet inföpta. — ©eban Olifetö ©tän Sliaft i nåber gobfänt. gottigwtoben. (Snär ftg ivifat, att ofäferbet egt rum i affeenbe på uppfattningen af ^örorbningen ben 15 februari 1855 angåenbe bebanblingen af frå 121 mit, ^ar Äongl. 9Jiaj:t utiber beit 10 Sanuari 1857 låtit utfärba t)t