Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då nu Jehu höll uppå att straffa Achabs hus, fann han några öfverstar af Juda, och Ahasia bröders barn, som tjente, och drap dem. Och han sökte Ahasia, och fick honom fatt, der han sig undstungit hade i Samarien; och han vardt hafder fram för Jehu. Han drap honom, och man begrof honom; ty de sade: Han är Josaphats son, hvilken efter Herran sökte af allt hjerta. Och var sedan ingen qvar utaf Ahasia huse, som Konung kunde varda. Då nu Athalja, Ahasia moder, såg att hennes son död var, stod hon upp, och förgjorde all Konungslig säd i Juda hus. Men Josabeath, Konungens dotter, tog Johas, Ahasia son, och stal honom undan ibland Konungsbarnen, som dräpne vordo, och lät honom med hans ammo uti en sängakammar. Alltså fördolde honom för Athalja Josabeath, Konung Jorams dotter, Prestens Jojada hustru; ty hon var Ahasia syster; att han icke dräpen vardt. Och han var med dem i Guds hus fördold i sex år, medan Athalja regerade i landena. Uti sjunde årena tog Jojada dristighet till sig, och tog med sig i förbund de öfversta öfver hundrade, nämliga Asaria, Jerohams son, Ismael, Johanans son, Asaria, Obeds son, Maaseja, Adaja son, och Elisaphat, Sichri son. De foro omkring Juda, och hade de Leviter tillhopa utur alla Juda städer, och de öfversta fäderna i Israel; och de kommo till Jerusalem. Och hela menigheten gjorde ett förbund i Guds hus med Konungenom; och han sade till dem: Si, Konungens son skall Konung vara, såsom Herren sagt hafver, öfver Davids barn. Så skolen I nu alltså göra: tredjedelen af eder, som på Sabbathsdagenom uppå gå, skola vara ibland de Prester och Leviter, som dörravaktare äro vid dörrarna;
Grefwe borner, ^llolk O01LN, förklarade sig ej hafwa någon inwändning att göra tvid Ridderffapets och Adelns nU fattade billiga beflut; men anhöll blott att fä i protokollet anmärkt, att den Oripenstjernska familjen, i afseende pä sin fordran hos Kronan, Åtminstone bliswit bättre än den O^lllsnstjernskL faMillen bebandlad. Högloflige Ridderffapet och Adeln ätffiljbes klockan half 2. in sillem kidtocolli, ^ O; Silverstolpe. Tisdagen den 18 September. klenum klockan half Ii förmiddagen. Upplästes Protocollet, hällit den 14 denNes hos de till wal af Committerade till Tryckfrihetens wärd utsedde Herrar Elektorer; och befanns walet till Committerade hafwa utfaU lit som följek: Riddarhus-.Secreterare» o. Silverstolpe ZZ röster. Eppeditions-Secreteraren ^nllers * ^ Uull - iLv Den 13 September. Expeditions-Secreterare» si. l). Vlilei-ius LZ. Kyrkoherden Doct. Uillje^vlllillb i. Assessoren Olok 2eniv8 23. Revisions-Secreterarcn I. 6. lui-llsjseli sz. Och ffulle Expeditions-Utffottet uppsätta och till Stånden inlemna Constitutorialer för de 6 bland ofwanffrifne Herrar, hwilka flesta rösterna erbällit. Herr Baron och Landt-Marffalken tillkännagaf, att Friherre Larl, af gäl lande orsaker nödsagad att frän Riksdagen bortresa, anmält sig icke kunna förblifwa i utöfningen af det honom wisade förtrcende att wara Ledamot i Stats-Utffottet, i anledning hwaraf Herrar Electcrerna anmodades, att hans lediga rum genom nytt wal uppfylla.
96 punkten afslogs, hvaremot Ridderskapet och Adeln beslöt att Rikets Ständer må för Lands-sekreteraren, Lagmannen m. m. J. A. Carlssons enka Helena Holmström bevilja en årlig pension af 500 R:dr Riksmynt, att utgå från Allmänna Indragnings-staten. 97 till och med 109 punkterna biföllos. 110 och lil punkterna lades tili handlingarne. 112, 113 och 114 punkterna biföllos. Slutligen godkändes de vid förevarande Utlåtande fogade tabeller med för behåll om iakttagande af de förändringar, som af Ridderskapet och Adelns förenämnde beslut föranledas. S. D. Vid förnyad föredragning af en från Vällofliga Rorgare-Ståndet, genom Protokolls-utdrag N:o 437, meddelad, den 3 och 7 dennes på bordet lagd inbjudning till Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, att instämma i den, vid föredragningen af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 148, angående regleringen af ut - Prot.-Utdrag den 9 December 1857. 709 gifterna under Riks-statens Åttonde Hufvud-titei, af Borgare-Ståndet i afseende på förslaget sid. 47 beslutade förändring, att för Helsingborgs läroverk beviljades eh lärare-stat af f Rektor och 7 Kolleger; vidblef Ridderskapet och Adeln sitt i ämnet fattade beslut samt lades ifrågavarande inbjudning till handlingarne. Frän Högv. Preste-Sldndel.
Hamburgergarn i tre nyanser mossgrönt fastsys i små tofsar kring pappen, sedan uppkammas garnet att det hela blir som en liten mosstufva. Ofvanpå prydes den af en stående stork och en liggande storkunge. Men huru beskrifva d e s s a? Af tämligen grof stålträd böjes en figur till hufvud, hals och bål så statligt som möjligt, vid denna fästes 2 långa ben, hvilka viras med rödt yllegarn. Hals och hufvud viras med hvitt sifirgarn i bästa möjliga fason. Ögonen betecknas med 2 svarta stråpärlor, och näbben göres ganska lång af en klufven tändsticka, färgad svart i bläck eller dylikt. Uppkammade tofsar af svart och hvitt sefirgarn placeras till vingar och stjärt. Litet fantasi och storken står där så rak och ståtlig. Ungen göres efter samma idé, utan ben förstås och mindre. Sedan dessa fästats, kan man sätta något färgad mossa o m - kring dem. Hatten beklädes invändigt med moaré- papper. H — na. X X X I. Skål af kokosnötskal. Skalet af en kokosnöt afsågas jämnt och vackert till önskad höjd. Den större delen putsas noga, först med en grof fil, sedan en finare och slutligen med sandpapper, så att ytan blir riktigt fin. Sedan snidas med vanligt träsniderijärn en bård kring kanten och ett stjärnmönster i hvardera af de 3 fält man finner på skalet. Hos en guldsmed beställes en fot i form af en lejontass eller annan treflig fason, helst af silfver. Äfven kan man sätta silfVerbeslag kring kanten. På detta enkla sätt erhålles en ovanlig och treflig prydnadsartikel. H — na. Blomsterställning. Denna består af 3 sidoväggar, hvilka utgöres af 10 cm breda och 24 cm höga pappskifvor, som fästas med små för gylda stift vid en en 2 cm tjock träskifva och fastknytas sedan med hvarandra med smala sidenband, 2 cm från öfre randen. Pappskifvorna prydas med någon liten enkel målning af blomsterranka e. d.
Då staden Slockholm äger en sådan inrättning, som står under polisens uppsigt, så må del dermed vara nog; men i högsta grad olämpligt mäste det vara, att polismakten intränger uti loeaien för R. Sl:s Bauk. Jag ber för R, o. Ad. få förklara, det jag under den tid jag hade äran vara Fullmäktig i Banken, hade tillfälle alt finna huru i högsta grad olämpligt och ännu mera, huru förnärmande det för R. St. såsom Bankens principaler kunde vara, att det så tillgick som skedde, med iulemnande af stulet gods till beläning, hvilket åter omöjligt kunde förekommas, i anseende dertill, all i baneoreglem. icke något stadgande finnes, som föreskrifver de lånegifvande att försäkra sigom pantens ärliga beskaffenhet. Jag fann mig till och meri i enskild väg föranlåten att, i anledn. af hvad i delta afseende sig tilldragit, begära af Polis-styrelsen, att en dess tjensteman mätte blifva anbefalld att hafva uppsigten uti läneafdelningens förmak, för den händelse alt han skulle finna sig föranlåten alt varna den läneeommissarie, som der fungerar, frän panters emottagande, hvilka kunde synas honom vara af misstänkt beskaffenhet. Då emedlertid jag på grund af bancoreglem. icke tilltrodde mig att vidtaga en sådan åtgärd, och då, pä sätt jag redan nämnt, del ingalunda kan vara passande att polismyndigheten inblandar sig i Bancostyrelsens functioner, mäste bemälde tjensteman nästan dold sig der infinna. Dylika åtgärder blifva allt framgent oundgängligen behöfliga, i händelse minimisumman för denna lånerörelse sättes allt för låg, och jag skulle 340 Den 12 April f. m. derföre för min del tillstyrka, alt den sattes vida utöfver hvad BancoUtsk. nu har tillstyrkt; men då föga hopp är att delta nn kan ske, önskar jag åtminstone, att R. o. Ad. måtte bifalla det minimibelopp af 10 r:dr, som Utsk. föreslagit. Hr Rosenblad:
Dc 11 ag April f m. 3g3 äfven Exped.Utsk. gå viii bevekelsegrundernas upptagande i den underd. skrifvelsen lill K. M. Derest icke Exped.Utsk. sjelft vill söka sak i della fall, så kan det ganska väl undvika alt uppskjuta saken och besvära Stånden med en ytterligare öfverläggning i detta afseende. En ledamot bär ansett det för ett bevis pä misstroende, om man icke uti skrifvelsen npptoge denna motivering. Jag tror tverloin, att miss!i oende snarare skulle uttryckas derigenom, att man |å förhand ville motivera iner än som behöfves, såsom skulle man icke tro, att vid de 4 månadernas slut K. M. skulle göra afseende på R. St:s und. framställning, lika väl sorn nu. Är förtroendet inskrifvet, såsom jag tror, uli R. Sits hjerten; så står del väl qvar en månad lill. Jag anhåller, alt Ståndet måtte vidblifva sitt beslut. Gr. Frölich: Pligten bjuder mig att denna gång svara, att om jag också för min enskilda del skulle erkänna riktigheten af hvad den siste värde talaren yttrat, nemi. att det ginge an för Exped.Utsk. att lägga R. o. Ad:s beslut till grtyid för den lind. skrifvelsen; så kan jag likväl omöjligt svara för, att Exped.Utsk. går in på en sådan framställning, och ännu mindre, att de tvänne Stånd, som förklarat alt de vilja uttryckligen tillkännagifva omöjligheten alt afsluta ärendena inom 4 måned r, i sådant fall skulle komma att finna sig belåtna med Exped.Utsk:s skrifvelse. Jag ber den värde ledamoten hafva godheten besinna hvad följden blir, i händelse de förklara, att Exped.Utskrs gjorda förslag till lind skrifvelse icke är förfatladt i enlighet med tvänne Stånds beslut. Då blir saken af den beskaffenhet, att vi kunna derom tvista i runda i4 dagar.
En uppsaliensisk biblioteksvaktmästare brukade om alla skrifna papper fälla den klassiska sentensen: »om tjugu år är detta manuskript» – den originelle gamle assessorn och kunglige bibliotekarien Gjörwell hade samma mening. För honom var verkligen allt manuskript, ej blott bref och aktstycken af och om kända personer – det föll af sig själft – men hvarje papperslapp med några kråkfötter, som rörde honom själf, hans hem, hans fru och barn. Alltsammans skulle in i Collectio Gjörwelliana, det gjörwellska arkivet, så fullständigt och omhuldadt som någon urgammal grefvesläkts. Tack vare detta kan man – särskildt under åren 1790–1811 – vecka för vecka följa familjekretsens öden, fröjder och sorger, krämpor och affärer, stort och smått. Och detaljerna äro så noggranna, det hela så det lefvande lifvet själft, att man hör de skrifvandes röster och ser in i deras hem. Det är med vemodig nyfikenhet och intresse man genomläser en dylik korrespondens. Det är egendomligt att känna sig som vän till människor, som gått bort, och förälskad i leenden, som domnat. Men så har det gått mig, medan jag läst dessa hundratal af gulnade bref, i hvilka ännu blommor ligga kvar, vissnade i skrifsanden. Jag bekänner mitt svärmeri för Gjörwells yngsta dotter, fru Lindahl – och det kändes nästan som en personlig sorg, när jag läste om hennes systers fru Almqvists tidiga bortgång. Det är också ej som kallblodig historiker men som vän i huset jag vill skildra familjens öden in i det intimaste, helst med parternas egna ord. Är det indiskret? Det vore så, om ej arkivarien, som samlat dessa bref, gjort afskrifter af dem och försett dem med upplysande noter, tydligen haft mer än en half baktanke på, att de skulle sysselsätta eftervärlden, och med naiv själfbelåtenhet och stolthet ställt sitt hems dörrar på vid gafvel och låtit själfva lönlådorna stå öppna och utdragna. Den gamla arkivarien räknade tydligen sig själf och alla de sina till »historien», och hade han så orätt däri?
Åf hvad Ulskottet sålunda upplyst, lärer det vara obestridligt, att ganska stora fördelar genom den af Myntproberaren Broling åvägabragte inrättning blifvit Banken tillskyndade, och att Broling äfven i delta hänseende gjort sig förtjent af Rikets Ständers hågkomst och uppmuntran; men då Broling erhållit full godtgörelse för de kostnader, han å de förfärdigade numererings-machinerne nedlagt, samt Broling, genom den serskildta inkomst för anbringandet af muni or och set ieboksläfver, han sig förbehållit, kommer att åtnjuta ersättning för den möda och de kostnader, B an c o-Ut skottets Betänkande, N:o 5 g. 3 sorn Broling nedlagt i och för utförandet af merberörde numereringsmachiner, anser Utskottet sig icke böra biträda Revisorernes ofvanomförinalde hemställan. Deremot har Utskottet, med fästad t, afseende, ej mindre å den vigtiga och ansvarsfulla befallning, Myntproberare» Broling i Banken innehar, än äfven å den sällsynta skicklighet och ordentlighet, hvarmed han fullgör de många och magtpåliggande göromål, som denna befattning åt följa, ansett Broling hafva gjort sig val förtjent af någon ytterligare uppmuntran samt framtida löneförbättring; och får Utskottet fördenskull, lika med Bunco-fullmäglige, föreslå, att Stereotyperingsoch Tryckeri-föreståndaren C. A. Broling måtte undfå lön på Bankens stat till lika belopp med hvad, som blifver af Rikets Ständer faststäldt för detta Werks äldste, i tjenst varande, Commissarier, att tillträdas vid samma tid, som högre Commissarie-lön tillfaller, eller bordt tillfalla den Commissarie, eller Banco-Commissarien L. O.
N:o 33. Z anledning af wäckt förslag om friwillig afsägelse af samtlige Riks-Ständenö Privilegier, all jords refning samt en ny representation. Wördsanit Memorial. Under den 15 sistlidne Jannarli har Högloft, kltidderfkapet och Adeln till Constitntions-Utfkottet remitterat ett af Herr Capitaine-Lientenanten ni. in. Grefwe Jaeob De la Gardie in Pleno uppläst Memorial Nm 33. Dietamen, hwarnti föresläs Högloft. Ridderskapet och Adeln afsägelse af ännu innehaswande Privilegier, emot sörntsattc milkor, att de öfrige Ständen ä five ii afsäga sig alla Privilegier, förmäner och rättigheter, som kulina tillhora deni enskildt, den jord de äga eller den rörelse de idka, att all jord ma refwas och till Hemmantalet förnyas efter den grund Konung och Ständer stadga, samt att en ny representation, mera enlig med tidehwarfwets upplysning, hwarje Medborgares rätt och det Allmännas bätnad mä införas, såsom inseglet af Ridderskapets och Adelns uppoffring; warande remiyen derjemte åtföljd af alla i Högloft. Ridderskapcts och Adelns Plenum oflvannämnde dag i anledning as samma motion afgifne anföranden. Åled erkännande af ämnets wigt och af dep syftning till återställandet af en mera jcmnad likhet i Medborgares rättigheter, har det likwäl ej undfallit Utskottet, att detta förslag grundar fin »verkställighet icke blott pä rcciprvgua afsägelfcr, utan ock pa de uttryckliga förbehållen af en allmän jordrefning och en ny representation. Öfwer denna sednare är Utskottets Betänkande redan genom särskilda äldre remisser infordradt och skall äfwcn öfwerlcmnas, sä fort fraganö någorlunda fullständiga utredande och atsöljande Handlingars widlvftighct mcdgifwa det, för att af tillkommande Ständer granskas och afgöras.
Han och hans underordnade prästerskap tågade till den dödes hus, tilltvungo sig liket och förde det, ledsagat av en talrik folkmassa, vid facklors sken till kristianernas kyrkogård, där det jordfästes under uttalande av det kristliga uppståndelselöftet och övriga ceremonier. Den oväntade upptäckt, att Karmides i hemlighet varit döpt och kristen, väckte i Aten en utomordentlig överraskning, och onda tungor skyndade att ställa denna omständighet i sammanhang med hans mystiska död på själva bröllopsdagen. Så föga sannolikt det var, så viskades dock och troddes allmänt bland kristianerna, att Krysanteus var upphovsmannen till mordet på sin svärson att sedan det på själva bröllopsdagen var upptäckt för honom, att Karmides var kristen, han, för att upplösa förbindelsen och straffa sveket, hade lejt en lönmördare, insläppt honom i sitt hus och anvisat honom det rätta ögonblicket, då mordet kunde förövas. Redan på aftonen av den dag, då underrättelsen om Julianus' död hade hunnit till Aten, voro folkmassor i rörelse, som strömmade till det prokonsulariska palatset och med höga rop fordrade, att Krysanteus skulle häktas som Karmides' och Simon pelarhelgonets baneman. Den svagsinte Klemens, som under dagen lämnat sitt hem, sågs, jämte en hop präster, i spetsen för massan, som ropade på hans fars död. Han deltog med vild iver i deras skri. Medan den kristianska befolkningen på detta sätt gav sin vilja tillkänna, hade biskop Petros redan infunnit sig hos prokonsuln av Akaja och anhållit, att Krysanteus skulle fängslas såsom den där själv bekänt sig hava dödat det fromma pelarhelgonet. Annжus Domitius fann denna anhållan i sin ordning och kunde icke vägra sitt samtycke. Emellertid beslöt prokonsuln att till följande dagen uppskjuta häktningen för att hinna varna Krysanteus och giva honom tid att fly. I denna varning förenade sig några av arkontens överblivna vänner, som insågo i vilken fara han svävade. Men redan före dem hade Teodoros, vars egen trygghet var hotad av det homoiusianska prästerskapet, infunnit sig i sorgehuset vid Tripodgatan och övertalat Krysanteus att tänka på sin säkerhet.
Beträffande det 3:dje momentet: ”utsökes äter fordran i concurs, åligge det borgenär ”att behörigen styrka, det bevilln.afdragen af gäldenären ■”fulleligen fått åtnjutas;” så lärer det ej vara svårt att åstadkomma en sådan bevisning, då det beror på hvar och en, då han emottager qvitto å ränta, att deri låta införa att afdrag för bevilln.procenten blifvit iakttaget. Hr Ribbing: Jag inser visserligen grunden för en invändning af den beskaffenhet, som Hr von Hartmansdorff framställt; men jag tror att man bör akta sig, innan man går in på den banan, att ur bevilln.förordn. utesluta ifråga var. och andra dylika bestämmelser, som förut varit der B c 11 7 0 c t o b c i1 f. m. intagna, och att gora det styckevis, såsom nu blifvit föreslaget. Hår finnas i flera §§ lagbestämmelser med böter, hvilka uro af dylik beskaffenhet med de nu ifrågaställa, såsom t. ex. i 4?, 64, loa och 1 o4 §§:na. Det kan med samma skiil, som nu blifvit anförda, siittas i fråga, huruvida alla i hevilla föi ordn. stagade höler böra uteslutas. Jag får derföre, till förekommande af en alltför lang discussion, som jag förutser i delta ämne, vördsamt hemställa, om icke R. o. Ad. skulle finna tjenligt att i afseende på sådana föl hållanden nu endast förbehålla sig rättigheten alt, sedan betänk. i öfrigt är genomgånget, afhandla så väj den nu väckta frågan som de andra dermed likartade, hvilka i della betänk. förekomma, eller också låla det vara oantastad!. Hr Printzensköld: Jag bör tillkännagifva, att jag till alla delar instämmer i de äsigtcr, som Hr von Hartmansdorff yttrat om olämpligheten deraf, att sådana stadganden, som de nu ifrågavar., finnas i bevilIn.förordningen.
Qvantitet för tullberäkningen. törsclstull. Ii unko. ^Väfnader : Banko, U:dr sk. rist helsiden-: alngods: ken annan benämning som helst, enfärgade, skiftande, rutiga eller randiga, hvaruti någon inväfd blomma eller K:dr sk r:st 32 — figur icke befinnes 1 skålp. För b. 32 alla andra slag, ej specificerade shawlar, shawletter och andra dukar: af gaze eller annan gles väfnad, af så kalladt bourre de soie, samt genom tryckning eller pressning fasonerad®, •— hvartill ej äro hänlörlige de shawlar, shawletter och dukar, som endast med en tryckt blomma i hvartdera hörnet äro försedde, ej heller långshawlar, derå endast vid sidorna 1 skålp. 6 33 16 befinnas tryckta ränder alla andra slag, ej mindre släta och enfärgade, än, genom väfnadssättet eller olika färgadt 1 skålp. 7 32 silke, fasonerade halfsiden, eller af silke, till större eller mindre del blandadt med bomull, lin, ull, eller andra ämnen: 1 skålp. För b. alngods: 1 skålp. 10 — —( felb och peluclie ' 1 24 __ 10 andra slag 1 skålp. 2 24 — shawlar, shawletter och andra dukar: under 10 r:drs värde stycket . För b. af 10 r:drs värde och deröfver stycket 100 R:dr v. 20 Expeclitions-Utskottels Förslag till tind. Qvantitet Införsels tull. Bauko. för tullRnnLn beräkningen. K:dr sk. r:st IVäfnoder: bomulls: alngods: hvita: kain brik, blekt och glaltadt, samt alla andra lika beskaffade bomullstyger i finhet öfver 76 trådar på tummen i ränningen, och af minst 6 q var11: dr sk. rist 4 — ters bredd 1 skålp. 1 korderoy och cordet, sammet och manchester samt satin, 3 16 —* jean och parkum
Hr Munck, Carl Jakob, begärde votering samt att dervid afslag i motionen måtte blifva contra-propos. Den 23 Oktober. 23 Uplästes till justering och godkändes en så lydande votenspropos. Den, som bifaller Erih. Eaabs motion om antagande af 2:ne Kanslister vid Riddarh.Kansliet för afgifvande af tidnings-referater, röstar *) a y den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder förenämnde motion af R. o. Ad. afslagen. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 36. Nej — 55. Gr. Mörner, Carl: Sedan den Deputation, som fick updraget att till respective MedStrn framföra R. o. Ad:s välkomsthelsning, nyss fulländat sitt updrag, så får jag å Deputerades vägnar, jemte anmälan derom, från MedStm till R. o. Ad. återföra uttrycken af deras tacksamhet förtroende och välvilja. Höglofl. R. o. Ad. åtskiljdes kl. % till 2 e. m. in fidem protoeolli. Albert Munck. Tkorsdagen den 23 Oktober 1856. Plenum kl. 10 f. m. Just. 2:ne prot.-utdr. för gårdagen. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att R. o. Ad:s Bänkmansfördelning blifvit upgjord, och att tryckta exemplar deraf funnos lemnade till utdelning i Riddarh.Kansliet, för de ledamöter, hvilka icke redan utbekommit sådane. Sedan de 2:ne Härolder, som borde gå framför R. o. Ad., hade ankommit, afgick Hr Gr. o. Landtm, med R. o. Ad. kl. V2 11 till Storkyrkan, der Riksdagspredikan blef hållen af Biskopen i Götheborgs Stift, Magister Gustaf Daniel Björck. Efter slutad Gudstjenst begaf sig R. o. Ad. till K. Slottet samt åtföljde K. M. till RiksSalen, hvarest H. M. med ett Tal i nåder helsade R.
Fås ej på annat sätt, så köpes af någon vandrande vän; och den som sålt, föreger, att han blifvit beröfvad detsamma, och erhåller ett nytt. Det är med föranledande häraf, och då föreskrifterna om pass äro lagbud: a) som numera i allmänhet icke tillämpas; b) som, derest de af någon tillfällig anledning komma att tillämpas, kunna föranleda det någon oskyldig varder sin frihet beröfvad; c) som icke hindra det öfverklagade kringstrykandet, utan snarare befordra detsamma; då för öfrigt det borde vara medborgarens ovilkorliga rätt, att få färdas omkring uti riket hvart och när han behagar, utan någon inskränkning uti denna sinrätt i annat fall, än att gifven lag dertill föranleder; och du passväsendet i statsekonomiskt hänseende vållar statens tjenare stort besvär och befolkningen en icke obetydlig kostnad, — som jag anser mig böra vördsamt hemställa, att Rikets Ständer ville till Kongl. Majit aflåta en underdånig skrifvelse, deri, med erkännande af den grundsats, att för resor inom riket icke bör erfordras pass och att utländning, som vid gränsen uppvist pass, bör vara berättigad att, utan något särskildt tillstånd och utan några förnärmande formaliteter, få resa och uppehålla sig inom riket hvar han behagar, Rikets Ständer anhålla om revision af passförfattningarne i öfverensstämmelse dermed.» Häruti instämde Herrar Lallerstedt och Berglund. lith. lill R. St. S Sami. 18 lläft. 9 Rättelse: uti Allin. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 70. Sid. 12 rad. 24 star: livar och en inom sin afdelning; så förekommer härvid, läs: hvar och en inom sin afdelning, utnämnas af Kongl. Maj:t; så förekommer härvid, 55 26 rad. 5 nedifr. står: platsens läs: pressens STOCKHOLM, typografiska föremkgens boktryckeri, 1857. Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 76. i N:o 76.