Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I ett mål, som af Högsta Domstolen afgjordes den 23 Maj 1843, har förhållandet varit, att ett fideikommiss var sliftadt genom tvenne makars samfälda testamente, som angående deras landtegendom stadgade, ali på det densamma, så stor den då var, sedan den af dessa makar, som den andra öfverlefde, fått till sin död densamma innehafva och besitta, måtte af deras barn bibehållas i flera generationer, makarne så väl gemensamt, som isynnerhet mannen, på det kraftigaste förbjöde ej mindre sina Irenne söner och enda arfvingar, än deras barn, alt sina andelar i godset någonsin med gäld gravera, förpanta, bortbyta eller försälja annorlunda, än lill hvarandra, efter ett visst pris och vid påföljd, att äfven hvad sålunda tillöstes, skulle vara samma vilkor underkasladt men om annorlunda skedde, sådant vara ogildt; och hade med bevakning af delta testamente sålunda tillgått, att hustrun, som öfverlefde mannen, låtit i sådant afseende lill behörig domstol ingifva detsamma, hvarå då funnits tecknade alla tre sönernes o O 7 namn, och att desse uti en lill domstolen ingifven skrift förklarat, att de så mycket mindre kunde hafva något emot testamentet att påminna, som de sjelfve redan hade detsamma underskrifvit och inga flere arfvingar vore lill deras fäderne arfskap; att hustrun på sådan grund begärt fastställelse å testamentet, men alt domstolen derom icke gifvit annat utlåtande, än alt öfver hvad i frågan förekommit skulle meddelas Levis genom protokollsutdrag, samt att efter hustruns sedermera inträffade död testamentet icke blifvit ånyo bevakadt.
Maj:t under den 7 Augusti 1863 förständigat Kammar-kollegium att, i öfverensstämmelse dermed, så fort ske kan, till verkställighet befordra de sålunda beslutade» åtgärderna i afseende på skattläggning m. m. af ifrågavarande lägenheter å förra kronoparken Rella Tall, samt att derefter berättelse till Kongl. Majit i underdånighet afgifva, hvilken berättelse ännu ej till Kongl. Majit inkommit. 155:o af den 25 Juli 1863, i anledning af väckt fråga om närmare bestämmelser i afseende på erhållande af skatterätt å krononybygge. (109.) [ underdånighet anmäld den 7 Augusti 1863, hvarvid beslöts att nämnda skrifvelse skulle till Kammar-kollegium öfverlemnas för att tagas i öfvervägande vid uppgörande af det under den 8 Maj samma år infordrade förslag till fullständig författning, angående anläggning och skattläggning af krononybyggen, nybyggares rättigheter och skyldigheter; och sedan Kammar-kollegium derefter den 28 Juni 1865 underdånigt betänkande i ämnet afgifvit, är detta ärende nu på Kongl. Majits nådiga pröfning beroende. 156:o af den 25 Juli 1863, angående Sala silfververks återgång till statens disposition. (99.) 1 anledning af denna skrifvelse har under den 14 Augusti 1863, Kongl. Majits Befallningsningshafvande i Westmanlands län i nåder förständigats att från vederbörande intressenter inhemta yttrande om och på hvilka vilkor de kunde vara villiga att afstå från sitt arrende af silfververket; och har, efter det detta yttrande till Kongl. Majit inkommit, Kommerse-kollegii underdåniga utlåtande i ämnet blifvit genom nådig remiss den 25 Maj 1864 infordradt, hvar. efter, och sedan jemväl detta utlåtande till Kongl. Maj:t afgifvits, ärendet numera är på nådig pröfning beroende. 157:0 af den 25 Juli 1863, angående frånträdande af Kronans rätt till återlösen af de s. k. Trippska hammanen i Halland. (110.)
Ännu en annan fördel: man klagar öfver den stora hårfin af civila Embetsmän, öfver vårt myckna skrifveri Genom Förliknings - Domstolarnes införande skulle säkert af detta skrifveri tvåtredjedelar försvinna. Man måste gå till roten af det onda och der angripa det om man vill åstadkomma verkliga förbättringar. Så länge man håller sig till ytan förblifver massan af skrifveriet alltid densamma; man kan blott fördela den på olika emellan de ad« ministrativa verken-, det vill säga för den Embetsman elier det embetsverk man indrager, får man skapa en ny eller ett nytt i stället; och hvad vianer nationen dervid, nästan blott en förändring af namn. Men begynna med goda iocal-styreiser, låt nationen sjelf deri deltaga och man skall finna att hon, i allt hvad som rör local-förhållanden skall styra sig sjelf, med vida mindre bråk och skrifveri än som nu fordras. Af förteckningen på de af domstolarna i Norrige under loppet af år 1821 företagne mål, finner man, att af 35^594 sådana, hafva 2 [,97g, eller mera än ^:delar blifvit ai FörlikningsDomstolarne bilagde och af Den 21 Februarii» S49 de öfrige |:delarne, endast 2*56 till de vanliga domstolarne instämde. Finmarkens arnt eller lön företer den fällsamhet, att af 252 vid FörlikningsDomstolarne företagr.e endast 2 blifvit genom vanlig rättegång fullföljde. Af så beskaffade politie eller ordningsmål, sorn, kunna af FörlikningsDomstolarne behandlas, hade i tvänne Län endast 2 och ett i ett enda dragits under domstols handläggning. Intet mål af dem som höra under FörlikningsDomstolarnes Competence, lår hos vanlig domstol göras anhängigt, för än parten genom attest från FörlikningsDomstolen bevisar, att förlikning varit sökt, men icke vunnits. Detta må vara nog till bevisande af deni na domstolens vidsträckta verksamhet och nytta.
Kör de förlag, som förut gifna äro, gäller livad hittills stadgadt varit, dock att de derom ingångna intecknade afhandlingar inom slutet af år 1862 hos vederbörande domstol anmälas och i dess protokoll upptagas. Den förmånsrätt, som nu åtföljer sådan intecknad afhandling, må icke gälla utöfver 10 år från den dag denna lag blifvit utfärdad.” Inom Hedervärda Bonde-Ståndet åter har Riksdags-fullmägtigen Per Persson från Wermland uti ett jemväl till Utskottets pröfning hänskjutet memorial, jemte det han åberopat allmänna erfarenheten af de missbruk, hvilka med stadgandena i Kongl. Förordningen om lösöreköp den 20 November 1845 bedrefvos af bedrägliga gäldenärer till förnärmande af deras borgenärers rättmätiga anspråk på godtgörelse för sina fordringar, men likväl erkänt de fördelar, som genom samma Förordning vore beredda åt den fattige att utan umbärande af nödig lösegendom förskaffa sig erforderlig penningehjelp eller erhålla anstånd med en öfverhängande utmätning, förklarat, det motionären förmodade berörda missbruk lättast skulle förekommas, om köparen ansågs i det försålda godset, så länge det funnes qvar i säljarens vård, endast ega panträtt för den bestämda köpeskillingen med derå från afhandlingens dag beräknad ränta samt säljarens borgenärer tillerkändes rätt till utmätning i den lösegendom, som säljaren innehade, och att derutur få sina fordringar godtgjorda näst efter den, till hvilken egendomen blifvit genom afhandlingen upplåten, hvarigenom så väl dennes som öfriga borgenärers rätt vore bevarad; i följd hvaraf motionären gjort hemställan om utfärdande af en författning i den af honom sålunda angifna syftning. Så vidt denna motion må anses innefatta yrkande om upphäfvande af Kongl. Förordningen i afseende på handel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva, den 20 November 1845, vill Utskottet i nästföljande Betänkande deröfver meddela yttrande; hvaremot framställningen i öfrigt nu kommer att af Utskottet besvaras, i sammanhang med utlåtande öfver Herr Björcks förenämnde förslag. G Lag-Utskottets Betänkande N:o 35.
En sådan sak är möjlig, emedan den inträffade det svåra året 1826, ty då kom så mycket spannemål in, att i Götheborg spannemål blef öfver, som ännu torde ligga osåld, ehuru lagret ej var stort, och det torde äfven hafva bidragit dertill, att prisen föllo så våldsamt. Jag får likväl nämna att jag aldeles icke bestrider återremissen. Friherre Boye: Missförstådd till en del i mitt anförande, begär jag att få förklara mig. Min mening har icke varit, att säga, att Utskottets Betänkande innehåller någon motsägelse till Utskottets mening. Sådan var ej min tanka, och jag tror ej heller sådana mina ord; men väl, att det innehåller motsägelse till Herr af Wingårds motion, hvilket åter är något helt annat. Då Utskottet sagt, att föreslaget, jemte de binder, sorn i Utskottets tanka legat deremot, skulle till Konungen framställas; önskade jag, att icke blott hindren, utan äfven de skäl, som undanrödja hindren, måtte komma till Konungen. Med denna rättelse torde talaren medgifva, att jag icke klandrat Dea i Junii. 29 uppställningen af Utskottets Betänkande. I öfrigt får jag erinra, att om år 1826 lemnade den erfarenhet, att sädesprisen straxt efter folio, vågar jag för min del tro, att det vållades deraf, att Regeringen, af faderlig omtanka för landet, hade förordnat om större inköp, än som behöfdes. Ett sådant fall är något särskilt, och hör ej här beräknas. Den enskilta handeln skall alltid ledas af intresset, och det skall alltid återhålla från att inköpa större qvantum, än man tror sig med fördel kunna afyttra. Jag anser denna omständighet vara så gifven, att de hinder Utskottet omtalat emot den få förfalla. Jag begagnar detta tillfälle att förklara, att jag anser Herr af Wingårds förslag vara ett af de lyckligaste i ekonomiskt afseende; jag säger sjelfva ideen, ty i detaillerne torde någon förbättring möjligen beböfvas.
Naj:t, enligt 8tat8-llädet8 yttrade ä8igt, i bläder förklara 8ig, lika med llvad Diket8 8tänder, i 8krifveDe den 28 danuari i83o, yttrat, an8e, att vid löne-regleringar för de 8tater, till livilka indeldte räntor äro an8lagne, de88a räntor lrorde, mot lönerna8 Il68tämnlande i contant, till 8tat8vei ket varda indragne, äfven8om att en 8ädan förenkling i 1öning88ättet l>orde törena8 med ll6mman8ränte-^6r8ed1arn68 8ammandragning till färre antal i de Dan, der 8Zdane linna8 i ett 8törre antal utför - 25 tio, genom 1>villhol, allt en »äclan lättnad i uträkningen af deiiiniansräntoine, uppdölden oeli rskenskaps-föringen uppkomme, 80,11 ieke liorcle dlifva utan inflytande pä pröfningen af dödofvot olaf tillökning i Dandt-8tatens personal ocli loner; nion 8oin i dessa alseenilen, äfvensom livad angick deloppet astle Danclt-dtatens tjenstemän anslagne sel-skilde provisioner, pioeenter, Ni. m., en omständliglire utredning än nu erfordrades, oell Kongl. 5laj:t ieke ansäg lämpligt, att nägon anledning däraf uppkomme till lliksdagensjförlängande, vilie Kongl. 5laj:t till en annan Riksdag läta med fräsan oin en alliiiän lönereglering för dan<lt-8tatens tj«mstemän ooli lietjente an8tä.
»mycket har mig undrat, hvad som händt dig under de sista dagarne; men mest lyster mig likväl få veta, hvarföre du i natt lade ett draget svärd emellan oss.» Nu gick det upp ett ljus för Silfverhvits ögon, han förstod att hans fosterbroder var oskyldigt dräpen, och ångrade bittert det han hade så illa lönat Lillvacker för sitt lif. Konungen steg derefter genast upp, och gick bort till stället, hvarest hans fosterbroder låg. Han gjöt så lifs-vatten ur sin flaska, och tvättade svennens sår; straxt qvicknade Lillvacker vid igen, och de begge fosterbröderna vandrade med fröjd och glädje åter till kungsgården. När de nu kommit tillbaka, förtäljde Silfverhvit för sin drottning huru Lillvacker hade frälsat hans lif, och hvad andra äfventyr de hade bestått tillsammans. Då vardt lust och gamman öfver hela kungs-gården, och svennen undficks af alla med stor ära och hyllest. Men när Lillvacker hade dväljts der någon tid, friade han till den medlersta prinsessan, och fick hennes och hennes fränders ja och samtycke. Derefter firades brölloppet med mycken ståt, och Silfverhvit delade halfva riket med sin fosterbroder. Men de begge bröderna byggde tillsammans i frid och enighet, och om de icke äro döda, lefva de och må väl ännu i denna dag. Anmärkning. En ofullständig uppteckning ifrån ~Upland~, förtäljer sagan sålunda, att det var en gång tre sköna jungfrur, hvilka icke ville gifta sig, ehuru de hade många friare. Då kom en gammal gubbe gående till gården. Han sporde hvad orsaken kunde vara, att de tre jungfrurna icke ville hafva män, ehuru de voro både unga och fagra. Nu bekände tärnorna, att rätta anledningen var den, att de fruktade få barn. När gubben hörde detta, lofvade han hjelpa dem, och visade dem så till en källa, hvarutur de borde dricka. Jungfrurna gjorde efter gubbens råd; men det gick emot förmodan; ty efter någon tid voro de hafvande alla tre, och innan året var om, hade hvardera födt till verlden ett fagert svennebarn.
Skrifvelse N.-o 248. 433 ofVan uppgifne förhållande med Räkenskaperne instämmer, hafva Rikets Ständer, i likhet med hvad vid senaste Riksdag beviljades i afseende på då uppstådd brist å y.Ae HufvUd-Titeln, funnit godt bifalla, att förrberörde slutliga brist al i,5gi: 3. 4- Banco må af Riksgälds-Contoret utbetalas, äfvensom att det, i enahanda hänseende, af föregående Rikets Ständer beviljade och i Riksgälds-Contorets Reglemente upptagne belopp af 2,114 R:dr 16 sk. 6 r:st. må obehindradt Stats-Verket godtgöras. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 December i834< N:o 248. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 20 I>c. 1834. fireste-Slåndet den 22 Borgare-Ståndet den 22 Bonde-Ståndet den 22 Rikets Ständers underd. Skrifvelsej angående närmare bestämmande af soldaters skyldighet att "deltaga i Kyrkobyggnad. (Lagsamt Allm. Besv. och Oecon.-Utsk. N:o 3o). S. A. K. I anledning af hos Rikets Ständer gjord framställning om ett närmare bestämmande af det i Kongl. Brefvet den 11 Mars 1765 befintlige stadgande, att soldater icke emot vanligheten böra åläggas deltagande i Kyrkobyggnad, hafva Rikets Ständer funnit, att, enär det, enligt 26 Gap. 1 §.
Det är således icke troligt, att hvarken dessa Ladugårdar så vårdas, som vederbör, eller att kreatursracerlie kunnat bibehållas, utan minskats till myckenhet och storlek genom öfverslåndna svältningscurer. Det kan icke af någon bestridas, sorn sett Ottenbys läge, eller ägt något derifrån kommet hästkreatur, att till skadlige påfund hörde att kullslå der varande Stuteri - Den i5 December f. m. 6c> Inrättning, och alt nämnde Kungsgård, såsom uti sådant fall af alla Statens Egendomar mest tjenlig, hör dertill åter ovilkorligen anslås. Men som vårt Statsverk icke har stora tillgångar, fordrar försigtigheten, alt man icke går för hastigt tillväga. Om Arrendatorn, Landshöfdingen Adlersparre, låter nöja sig med en måttlig aflrädessumma, som af Rikets Ständer bör kunna bestämmas, vet jag icke, hvarföre samma Egendom skall genast återköpas, hälst möjligen inträffande omständigheter torde vålla, att Egendomen ändå,.blir snart ledig. Det är i min tanka äfven nödigt, att, i händelse Ottenby på ett eller annat sätt till Kronan återfaller innan nästa Riksdag, en ändamålsenlig reglering om nämnde Stuteris åleruppsätlande och förvaltning upprättas och Ira inlägges för nuvarande Ständer, så att man kan få veta beloppet af nödiga anslag, som troligen icke blifva öfverdrifue, hälst sedan Stuteriet blifvit uppsatt, och de goda byggnaderna af sten undergått en för ändamålet nödig förändring, Stuteriet bör kunna underhålla sig sjelf af Kungsgårdens afkastning, då nödige kronodagsverken till brukningen åter anslås, samt äfven om några år gifva Staten åter, till en del årligen, den summa Kungsgården nu afkastar. Förvaltningen bör likväl då ställas på sparsam fot. En Directeur med 200 å ?.5o tunnors Kronotionde i årlig lön, fria boningsrum och trädgår - 7o Den i5 December f. m. dar, samt foder för 6 kor, och en Hästläkare med nödig lön, samt Stalldrängar efter behofvet, är hela den behöfliga staten.
Majit begärda öfverflyttningen från Lifbevärings-regernentets stat; alt, till förbättrande af de återstående Officerarnes vid Lifbevärings-regementet löner, Rikets Ständer ville anvisa för 8 Kapitener, å 400 R:dr, 3,200 R:dr, för 8 Löjtnanter, ä 200 R:dr, 1,600 R:dr och för 1 Underlöjtnant 100 R:dr eller tillsammans 4,900 R:dr, att till dess en förändrad organisation kunde åstadkommas såsom arfvode för den genom Revärings-exercisens utsträckning bemälde Officerare pålagde förökade tjenstgöring utgå; samt att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om framläggande af fullständigt förslag huru, ulan någon successivt beräknad afgång, Lifbevärings-regernentets anslag må kunna på en gång öfverlåtas på Gardes-regementena, äfvensom ett kostnads-förslag för aflönande af nödig tillökning af Öfveroch Underbefäl för 1 bataljon bevärings exercerande vid hvartdera fotgardes-regementet. Då Rikets Ständer vid sistlidne riksdag åt Kongl. Majit Öfverlåtit alt vidtaga lämpliga åtgärder för anskaffande och underhållande af erforderligt befäl vid vapenöfningarne med Stockholms stads och läns beväringsmanskap, får Utskottet tillstyrka, att, i enlighet med hvad Kongl. Majit nu föreslagit, jemte det Lifbevärings-regementels anslag minskas med 8,000 Ridr eller till 23,911 Ridr SO öre, anslagen för Svea och Andra Lifgardes-regementena må ökas med hvardera 4,000 Ridr. Beträffande den i nyssberörda motion gjorda framställning om anvisande af arfvoden åt Lifbevärings-regernentets ännu qvarstående Officerare, har det synts Ut skottet olämpligt att löneförbättring tilldelas en korps, som är afsedd att upplösas, helst desse Officerare äro oförhindrade att vid andra regementen och korpser söka Bilt. till R St.
Siuteligen funno General - TullArrén da-Soci et et ens Fullmägtigé beräkningen af dessa slitningsmarker så invecklad och tidsödande, att de hos Kongl. Maj:t an. höllö, att, vid Tullens beräknande, reductionen af BergsUppstads-och Stapelstads-vigterna finge ske utan att deri upptaga några slitningsmarker, i anledning hvaraf Kongl. Maj:t stadgade, af den 2 Dec. 1782, att slitningsmarkerne icke få sammanläggas med vigtlödjorna. Efter alla dessa stadganden har Riket således: Skeppund Victualievigt, i|- gång så tungt som Skeppund Stapelstadsvigt, men båda delade i 400 delar, af hvilka det förras kallas Skålpund och det sednares Mark; hvilka benämningar likväl öfverallt och utan undantag i handel och Vandel betyda lika vigt, ty man säljer alltid t. Bihang till Rikt-St, Pror. i '.sta Sami, I§2J. * ^ 52 74 Betänkande om Matt, Mål och Vigt. ex. talg, smör, ost med ett ord hökarebodsvaror, efter mark, dä deremot i kryddboden varorne säljas efter skålpund, som är absolut samma vigt; vi hafva vidare Skeppund af 22 markpund, af af 21 och af 2I/0 markpund, ytterligare Markpund och Lispund och sluteligen anbefallta runda, och sexkantiga lödjor stämplade med runda 3-kantiga och 4-kantiga stämplar, hvilket allt synes kraftigt påkalla att reduceras till enklare förhållanden.
Om fortfattning ocb utrebning tff &anFeng nårmaranbefa)ligl>etg*utlåmng; g) Om Q$anFeng noa faffigbetg*belåning., fjnrilFen: Femmer att fiobja fig på 1828 årg ta.rering^mårben å faffig&eter o#,for ifrigt,.tia bet meffa, på ena* $anba grunber, forn före år 1823 moro i betta gffeenbe antagne; b) Om Q3onFeng oblinggdån, IjmilFa härefter
Ständer, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, såsom Pehr Nilsson föreslagit, anhefalltes att noga tillse, det Allmogen icke besväras med ett öfverflödigt antal af sådana personer, samt att ej lemna Pass till några andra, som anmäla sig i egenskap af Lumpsamlare, än dem, hvilka ärö försedde nied bevis från Presterskapet i orten om god frägd. I afseende på hvad Bancofullmägtigen Anders Danielsson Serskildt andragit rörande den, åtminstone i hans ort Allmogen åliggande skyldighet att skjutsa uppsamlade Lumpor från det ena stället till det andra, får Utskottet erinra, att Utskottet icke känner något allmänt Stadgande som föreskrifver Allmogen ett sådant onus; och om Allmogen på vissa ställen måst vidkännas denna olägenhet, såsom Leiditz anfört fallet vara, äfven i Bohus Län; förmodar Utskottet "detta! skett till följe af enskildta påbud eller locala föreskrifter, deröfver Utskottet icke anser sig tillkomma att ingå i någon pröfning, utan torde den eller de, sorn i sådant afseende finna sig befogade till anförande af besvär, böra dem i laglig väg fullfölja. Dock varder detta, jemte en Ledamots serskilda mening i ämnet, Riksens Höglofl. Ständers upplysta pröfning vördsamt understäldl. Stockholm den 4 Febr. 1818. Transumt af Protoeollet, hållit uti Riksens . Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch Besv. och Ekon. UtsL Betänkande/u 141 Ekon omiZJt skott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 4 Febr. 1818. Riksdagsfullmägtigen från Malmöhus Län Nils Månsson inlemnade ett så lydande skriftligt anförande: Genom ProtocollsUtdrag af den 2 Januari har Hedervärda BondeStåndet till Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskott remitterat ett Mein widal af Riksdagsmannen Pehr Jansson fran Kronobergs
S. D. Föredrogs ånyo och afslogs Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens betänkande N:o 32, i anledning af väckta frågor, dels om bestämmande af hvad med '^matlag” bör förstås, dels ock om ändring i Kongl. Kammar-kollegii kungörelse den 20 Juli 1830, om sammanläggande af hemmansdelar under olika nummer i samma skifteslag. Den 12 Augusti. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens den 9 och 10 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 63, i anledning af återremiss å Utskottens betänkande N:o 22, angående väckt fråga om den, utsockne frälsehemmanen i Halland åliggande, roteringsskyldighet m. m., beslöt Ridder skåpet och Adeln att med afslag å Kongl. Maj:ts i ämnet aflåtna nådiga proposition samt Utskottens förevarande utlåtande, gilla det af Kongl. Maj:t för Halland fastställda roteringsverk. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Lag-utskottets den 10 dennes på bordet lagda memorial: N:o 59, i anledning af återremiss af Utskottets betänkande N:o 53, öfver väckta motioner om stiftande af en lag mot uppror och olofliga sammankomster; Dih. till R. St. N:o 61, i anledning af återremiss utaf Utskottets betänkande N:o 48, öfver väckt motion om förändring i vittneseden; samt N:o 62, i anledning af återremiss utaf 2:ne punkter i det af Utskottet, uti dess betänkande N:o 57, framstälda förslag till förordning angående inteckning i fast egendom. S. D.
Shecksen, Hedda, frökeii, ' a l ' aton, Niniali, p r ~ ~ ~ l i i u i d l ~ w r e, Steuch, Lonise, fru, N Petersens, af, Raty, fröken, Liudvecl, Stri tlsberp, Bett:)., fröken, w Sveclala .. Swartz. Betty, frii, h Petrh?, Siri, fru, Mnliiiö. Sveclerus, .lenily, frökcii, Pcttersoii, Maria, Stjeriifors, Udclelioliii. Sveiissoii, Ivan, iiispektor, Sky1lbe.1-gs Platen. Sophi!, fru, SliittAkra, Erii k. Jordberga. Svenssoi~, Ivar, öf vei-liikare. Stocklioliii. Poignant, Georgiiie, frii, Visby. Sveiissoii. S. kaiiirer, Stockholin. w Pope, Clinrlotte, fröken Bjersjö1sg: ird. Siidersiröin, Miirh, frp, Sörensen, Liziaka, fru, w, Tamui, Adolf, fil. doktor. Stockholiu. Taiiiiii, Aiiiia, fru, Tvetaberg, Södertelie. I3~.~iiatcd tu, NaCiiia, fra, Stocklioliii. li: tiiistedt, Viktor, grossliandlare, StockTaiuiu, Masria, fru, Fbiiöö. Stocklioliii. holiii. D a Tarniii, O. godseg. Reedtz, Anu: ~, fru, Hofghlen, Thegerström, 1Zobert, prossliaiirll are, vads tun; ^,. Djursholiii. Rettig, Sopliie. fimii, Aba. Themptpiicler, Frida, &amp; u, Stock1iolii.i. l3iecli-&amp;Iiiller, iilaria, frii, \ V511niis. Theiiipt: i.iicler, O.