Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det finnas visserligen på Gotland några stenbyggnader, som kunna gifva föreställning om privatpersoners bostäder och i Vadstena kvarstår likaledes det s, k. biskops-huset, uppfördt 1470 af bi-, skopen i Linköping för att begagnas vid besök i St. Birgittas betydande klosterstad, men det mest typiska för en stormansbostad och på samma gång befästad borg vid medeltidens sisia skede är det af H. Hildebrand i » Sveriges Medeltid » beskrifna Glimmingehus i Skåne. Den del däraf som var afsedd till slottsherrns och hans familjs dagliga vistelse och arbetsrum, ntgöres af två rymliga hvälfda gemak i andra våningen af den höga fyrkantiga byggnaden samt en stor sal med ett mindre rum i den tredje. Samtliga dessa rum äro försedda med öppna murade spislar, hvilken lyx ej förekom i de för tjänarne afsedda rummen. Det utmärkande för dessa rum, frånsedt den enkla arkitektoniska utstyrseln, är de djupa fönsternicherna, försedda med två stenbänkar, på hvilka man kunde sätta sig i förtroligt samspråk. Det var den tidens soffor! I murarne äro skåp, delvis på ett eller annat sätt dekorerade, afsedda till förvaringsrum för familjens klenoder och urkunder. Hvad fanns det för husgeråd i ett dylikt adelshus? Det var icke mycket, att sluta redan af den omständigheten att i den icke obetydliga mängden af ännu bevarade släkthandlingar, boupptecknings-, arfskiftesoch andra egendomsdokumenter från dessa tider, så ytterst obetydligt af hvad vi kalla husgeråd omtalas. I Franrike, hvarest medeltidens litteratur är rikare och medeltidsföremål blifvit bevarade i ojämförligt större antal än hos oss, har man ingen svårighet att lämna en liflig skildring af inredningen i herremannens bostad. Äfven om det måste tagas för gifvet, att den svenske herremannens hem visst icke i allt kunde mäta sig med en fransmans af samma stånd, och jämväl med vederbörligt fästadt afseende på skillnaden mellan de begge ländernas kulturförhållanden i allmänhet, kan man dock af franska källor hämta en rätt god ledning till föreställningen o m både det förnämliga och det enkla svenska medeltidshemmet. Motsatsen till de förhållanden, som vi äro vana vid, är i alla händelser vida mera påfallande.
Hofstén , att till |.-del hvardera godtgöra Banken ofvanberörde Låns Capital-belopp Boo R:dr, jemte derå upplupen och intill skeende slutliqvid upplöpande föreskrifven ränta, å 3 procent årligen, med skyldighet derjemte för dem, att, en för alla och alla för en, ansvara för godtgörande! af den hvardera af dem sålunda ådömde andel, så att hvad deraf hos den ene ej uttagas kunde, borde af de öfrige Banken godtgöras, dels ock, att Fuilmägtige, den io No v. i836, sedan, då mera, på Pensionsstat förflyttade Commissarie!! Torarij såsom tillgång till det ersättningsbelopp, han ansetts skyldig erlägga, uppgifvit en fordran af 4^8 R:dr 4' sk4 r-st, utgörande den honom tillkommande aildel uti de böter, hvartill Götha Canal-Bolag, samt Malmö f, d. Diseont, för öfverassignering, under loppet af October månad 1817, äro vordne fällde, samt härvid upplyst blifvit, aLt utur Discont-Verkels egne tillgångar någon betalning för nämnde bötesandel icke vore att påräkna, beslutat att hos Höglofl. Banco-Utskoltet hemställa, det Banco-Commissarien Toran måtte få af Banken berörde bötesandel 4*8 R:dr 41 sk. l\ r:st, sig till godo beräkna, under medgifvande tillika, alt bemälde Commissarie, intill dess Höglofl. Utskottet öfver denna hemställan sig yttrat, linge åtnjuta anstånd med gäldande af så stort belopp utaf den honom ådömde ersättningssumman, som motsvarar hans oflanämnde bötesandel. Men då Rikets Ständers bemälde Revisorer ansett sig ega skäl, uti åberopade Berättelse, lill Rikets Ständer hemställa, att Banco-Commissarien
Majit, med anledning af ett af Chefen för Jemtlands Fält-JägareRegemente afgifvet förslag till förändrad organisation af samma Regemente, såsom följd hvaraf detsamma skulle komma att utgöras af Artilleri, Fot-Jägare och Häst-Jägare, genom Nådig Skrifvelse den ig December 1827, uppdragit åt Dess Befallningshafvande i Jemtland att, gemensamt med Regements-Chefen, höra Rotehållarne, huruvida 100 Rotar ville åtaga sig att i 30 år hålla en häst för hvarje Rote i stället för Jägare samt bestå utfodring under möten, mönstringar och marcher, har, enligt hvad Motionairen derjemte förmäler sig känna, sådane Contract jemväl blifvit afslutade och hästar till en stor del anskaffade; men då, enligt Motionairens öfvertygelse, den af Kongl. Maj:t sålunda vidtagna åtgärd in. nefattar ''rubbning i Roteringsverkets grun’’der, hvilka, utan Rikets Ständers bifall, ej 36 Stats-samtAllm. Besv.o.Oec-Utsk. UtiN:o7$. ”kunna förändras,” har Mutionairen ansett sig böra föreslå, att ifrågavarande åtgärd ’må af ”Rikets Ständer ogillas samt det beslut fattas ”och hos Kongl. Maj:t i underdånighet an”mälas, att Indelningsverkets grunder ej bö”ra undergå någon annan förändring, än den ”af Lars Olsson och Anders Ersson, i fråga otn ”Rotejemkningen inom Jemtland, i deras of”vanberörde Motion, begärda.” Hvad sålunda yrkadt blifvit hafva Utskotten i öfvervägande tagit ; och som Riksdagsfullmägtigen Rutbergs anmärkning, mot den af Kongl. Maj:t Nådigst vidtagna ofvanomförmälda åtgärd, endast på det sätt 29 §. 2 mom.
Dessutom torde ock böra i betraktande tagas: att manskapets gage vid gardes-regementerne till fot är 7£ skillingar och vid Lif-gardct till häst 8 | sk.; gaget vid Swea Arlilleri-regementes här förlagda hufvudstyrka 7 sk., men vid regementets kommendering på Waxholm 8 sk.; att om, å ena sidau, det vore ostridigt, att Stockholm är en dyrare ort än Carlskrona, å andra sidan deremot förekemme, att manskapet härstädes kan å de vaktfria dagarne förskaffa sig bifönjenst, som i Carlskrona icke kan förvärfvas; samt slutligen att vid Wendes Artilleri-regemente, förlagdt i Christianstad och hvarmed marin-regementet torde kunna närmast jemföras, det i stat upptagna gaget visserligen endast är 6 sk., men att regementet under loppot af flera år bekommit särskildta årliga förhöjningar deruti, såsom bidrag till sin mat-inrättning, med dels 8 r:st och dels 1 sk. per man sm dagen. Vid dessa förhållanden, och då Departements-chefen ansåg det vara påkalladt af både rättvisa och billighet, att marin-regementets Under-ofiicers-korporaler och soldater erhölle aflöniugsförmåner, motsvarande hvad vederlikar vid matros-corpsen och båtsmännen åtnjuta, äfvensom att de, tillhörande värfvad trupp, ej fortfarande bibehölles i en mindre val' lottad ställning, än hvad eger rum vid öfriga sådana regementen och corpser, oeh hvilket ofördelaktigt skulle inverka på håg och nit för tjenstgöringen, hemställde
Sego-ftaDgan af Den 23 November 1833 förejfrifne ålDer, fattighjon ellet fåDane perfonet, forn njuta unDerfiöD af SSarmhertighetSrcerf och allinänna Snrättningar, ehraaD De hafvoa förfroar eller icfe, froagfinte, btäcflige och anDrc, forn äro fattige odj ega fel ringa arbetsförmåga, att De icfe funna förwärfwa nöDtorftigt uppehälle för ftg ot$ De fina, äfroenfom meDeblöfa fingar; 4:o 3nneroånarne t ©grita ©ocfen af Offer ©alarne; 5:o kronompbpggare i ©tora kopparbergs, Gefleborgs, (2Befler&ottenS, SSefterGlorrlanDS, Norrbottens och SemtlanDS San, unDer De förfta femton frihetsåren för fig fjelfroa, huffrttr och henimavoatanDe barn, men icfe för tjern ftefolf; torftige fronompbpggare måga unDer frihetsår tiligobonjuta Denna be* frielfe, äfroen feDan De förfta femton åren tiOänöalupit, efter Den pröfning af Deras belägenhet, forn §apetingö>£ommtttéetna ffall åligga, §• 145, SSeftielfe efter 2 Sitt. njuta: l:o ^nnehafroate af cn *Wel'
Vid mitt förra yttrande har blifvit anmärkt, att Bibliotheket icke skulle kunna förläggas i Slottet, emedan eldrum icke bör finnas I samma byggnad, sam ett Bi-, bliothek. I anledning deraf får jag förkcara, att jag sett åtskilliga JBibliothek afvan mindre nordliga Länder, men ännu icke något, hvarest icke funnits åtminstone eldbara lästum; och skulle derföre förmoda, att man i Upsala, der kölden kan stiga till 30 grader, i alla fall icke kunde umbära sådane: ty om betieningen och läsarns än kunde med pelsar och vantar skydda sig-sjelfva, så fruktår jag likväl att bläcket skulle stelna i bläckhornen. Dera 59 September f. m. Man liar sagt att det skulle losta mer» att inreda den erforderliga localen s Slottet än att fullborda det påbörjade huset. Jag kan visserligen icke åberopa någon sakkännedom härutinnan; men för mitt förstånd gynes det obegripligt, att det skul e kunna va* ra kostsammare, att blott inreda ett gammalt lius, äu att uppföra ett nytt, och således, utom samma inredning, äfven påkosta murar, tak, bjelklag och trossbottnar. En värd Ledamot liar ordat om jordisiq och intdlcctuela odlingslån. Jag får i anledning deraf för min del förklara, att jag, så väl i Qeconorniskt sorn intellectuelt afseende, anser livar och en för rik och nyttig, icke i förhål larde till livad han lant, utan endast till hvad han sjelf producera!. Herr von Hartmansdorff: Man har yftrtjt att det skulle fordra seklers längd för att åter* betala Universitetets Ian; men man skall ge* norn en nogare beräkning fiona motsatsen, Man har ytterligare påstått, att inredningen af Upsala Slott vore mindre kostsam än den påbörjade byggnaden; men det bör <1 rågås i tvifvelsmål, ty i fall Slottet blifvit upptagit af Aeatlemien, skulle denna förrriodel igen nödgats inköpa och inreda andra lius for Landshöfdingen, LandsCancelliet och Contoiret, samt Länshäktet.
Borga reSt. Bondestånd. N:o §. Bihanget till H. Vot. Boställen för Häradsskrifvare i Tuna läns m. 11. BoupptekningsaJgifter till Staten, om befrielse derifrån för cfterlcfvande makas andel i bo . Boupptekningskostnad, om skyldighet för testamentstagare att deri deltaga Brand-Reglemente för Banken (se Banken) Brandstods-Bolaget, Allmänna, Brandstodsföreningarne i Götheborg och Brandförsäkrings-Inrättningen i Malmö, angående rättighet för dem att i Banken mot ränta insätta sina behållningar . Brandstods-Bolag, Städernas, om Creditiv derför . Brandstod, om upphäfvande af Lagens Stadgande derom Återremiss i ämnet Brandförsäkring, om Städernas skyldighet dertill för sina lius Återremiss i ämnet för de hus i Städerna, utom Stockholm hvilka kunna komma att i Banken belånas Brandförsäkringsverkets Landtfond, om undersökning deraf Contoir, Stockholms Stads, angående dess Creditiv eller Lånerättighet Brandskadeersättningar, förskott dertill af Banken . Brefbäringen, Krono, om olägenheterna dermed Brefväxlingen, Inrikes, om portobeloppet (se Porto) Utrikes, om dito . Brist, i tillgangarne för beviljade anslag, utvägar till dess be täckande .. Broar och Färjor, om anslag till deras underhållande Se vidare Exped. Utsk. Memorial N.-o io3 Bro, om sådgns uppförande vid Quicksund Aterremiss i ämnet . — dito öfver Tranarps å, om lån dertill Aterremiss , . Brooch Väghällnings-sls.y\ä.igbel. om förändring deri Broder, rättighet för honom att lösa Syster ut, vid arf af jordegendom, som ej kan väl delas, ang. Brottslingars gripande, ersättning derför Brottmål, underställde, ang. närmare bestämmande af Hof Rätts pröfningsrätt deri ang. tillägg i a5 Cap. 5 §. Rättegångs-Balken . Brott, som yppas emot redan dömde personer och hvaron ransakning ej varit anställd Aterremiss ...
Den värde Grins förmedlingsidée är lofvärd till sin syftning och torde äfven förefalla, vid hastigt påseende, såsom ganska vis, så till vida sorn den något påminner om den vise Knuung Salomos, för alla bibelsprängda ledamöter välbekanta befallning, dä lian, för att slita en tvist emellan 2:ne mödrar, om bättre rätt lill ett barn, låtsade ämna hugga barnet midt tili; men vi böra icke 16* ut Den 23 September f. m. glömma att denna dom var icke allvarligt menad, utan allenast ett till sanningens updagande lyckligen träffadt listigt påfund af Konung Salomo, som icke lät denna sin befallning träda i verkställighet, utan tvertom genast öfvergaf densamma, så snart blotta boteisen gjort åsyftad verkan, och lät barnet vara vid lif. Det var häruti hans vishet synnerligen röjde sig. Tillämpningen hära! är ju alldeles klar. Om man nemi. skulle med ett så ringa anslag, som tillsammans 5 milhr, de må nu fördelas huru man behagar, företaga sig anläggandet af sä vidsträckta jernvägsbyggnader, som de båda ifrågavar:de linierne, så måste man snart finna, att medlen på hvardera hållet försloge så föga, och till så korta vägsträckor, att ingenting af allmännare gagn och värde dermed på någoldera hållet kunde anses ulrälladt. Man torde deremot böra erinra sig, att vid sistl. Riksdag en summa af 5 milhr R:dr ansågs tillräcklig för alt medelst en jernväg sammanbinda Mälaren och Wenern. Nämnde företag utgjorde då~ föremål för R. Stms åt detta håll företrädesvis riktade omhuldande: likasom äfven ett dylikt företag i inskränktare mån, nemi. mellan Wenern och Hjelmaren, år 1848 hugnades med R. Stms garanti. För min del fortfar jag i den öfvertygelse, att en sådan, på ena eller andra sättet centraliserande sammanbindnings-liuea är hvad landet bäst behöfver. Hvad som bar afseendet närmast fästadt härvid, synes mig, i fråga ora jernvägs-stambanor, mest förtjena upmärksamhet.
B:co ; och yttrar sig Utskottet, uppå anförda skäl, finna betänkligt att tillstyrka bifall till hvad uti anmärk ning arné blifvit föreslaget. 10:0 Från StatsUtskottet, äf den 50 Juni, angående sådana f. d. Konung Gustaf Adolph tillhöriga medel, hvilka varit ställds lindér nu mera framlidne Herr Presidenten jn. m. Friherre Lagerneims och StatsCömmissarien Wåhlbergs gemensamma förvaltning ; men enligt Kongl. Majrts till Herrar Fullmägtiga i RiksgäldsCöntoiret ankomna Nådiga Skrifvelse, den 22 sistlidne Januari> till nämnde Contoir skola öfverlemnas. 11:0 Från Särskildta Utskottet af den §0 Juni, i anledning af tvänne till Utskottet remitterade Memorial , af Grefve Mörner, Carl Stellan, samt Friherre Stael vok Hollstein, Corfitz, Ludvig, rörande anstaltec till industriens upphjelpande, öfverflödets hämmande samt förbud mot införsel af sådana varor, som inom landet kunna produceras; och åberopar Utskottet endast, såsom Yttrande häröfver, sitt Betänkande, angående den öfverklagade förlägenheten i den Allmänna Rörelsen. Rid, 0. Ad. Dm i Juli. #. m» 12:0 Från Särskildta Ut-kottet, af den 30 Juni, rörande väckt fråga om förbättrade anstalter tili sorn de angående kolhandeln inom Bergslagen gällande Författningar lägga i vägen för ett fritt begagnande al Skogarne.
405 sammanfattade och af Ständet gillade såsom desi allmänna tanka. 1:o. Wid §. 28 Att i denna H mätte tilläggas, att ingen till Ordinarie Embeten och Beställningar mä kunna utnämnas eller pä förslagen dertill uppföras, än mindre njuta lön, förr än han uppnätt en älder af minst 18 är. Med erkännande af denna erindrans grundlighet fär Utskottet projectera ett sä lydande tillägg wid F:ens slut: Ingen mä till Militaire Ordinarie Beställningar utnämnas eller pä förslag uppföras, som ej uppnätt 18 ärs älder, ej eller nägon till Civile Ordinarie tjenster förordnas, som icke fyllt 21 är och om det är Ordinarie Domare-Embete 25 är. 2:o. F 29. Att, dä Statens behof fordrar all möjlig sparsamhet och dermed sörknippade indragningar, hwarwid Biskops-Embeten torde böra komma i fräga, syntes §:n kunna såsom öfwerslödig uteslutas. Oaktadt Utskottet för sin del anser BiskopsSyhlor af flere skäl ej kunna umbäras, finner Utskottet sig utur ständ att ingä i nägot utredande af detta ämne, dä anmärkningen, enligt hwad upplyst blifwit, egentligen äsyftar Biskopslönernes indragning, och dä i F:en fräga endast är om rättigheten och sättet att nämna desta Embetsmän. 3:o. F 34. Att för de i F:en uppräknade nya Embeten aflöningsstat borde föresläs m. m. Denna päminnelse, hwilken ej eller hör till Utskottets upptagande, lärer, sedan löner numera blifwit för Stats-Ministrarne samt Statsoch Justitice-Räden anslagna, förfalla. 4:o.
Må det vara mig tillåtet 68 Den 2 December f. m. alt fästa uppmärksamheten derpå, att om K. M. föreslår förändringar i principfrågor, hvilket jag anser för gifvet, så lärer K. M. ej underlåta att på samma gäng, som propos. om principfrågan afgår, äfven föreslå redaclionen deraf. Redaclionell är visserligen af mindre vigt, oell mig synes att R. St. viii kunde lila på den redaction, som passerat Högsta Domstolen och Konungens Statsråd, och som Konungens embetsman måste vara skyldige alt verkställa. På dessa grunder kan jag för min del ej tillstyrka bifall lill Utsk:s förslag. Hr Cederschjöld, Robert Theophron: Jag hör ej till deras antal, som önska att den nya lagen må blifva genom acclamation antagen, såsom jag vid flera tillfallen hört af andra talare önskas; men då jag anser det vara snart sagdt omöjligt att få den antagen under de former, som för närvar, gälla för riksd.ärenders behandling, så anser jag äfven det förslag, som Coust.Utsk. här framställt, vara ändamålsenligt och af behofvet påkalladt. Jag tror likväl ej, att det borde vara så uppstäldt, att det kunde leda derhän, att nästan hvarje K. propos. kunde komma alt öfverlemnas till LagUtsk:s beslutande-rätt, utan hade jag önskat, att enligt förslaget endast sådana frågor, som afse förändring af någon hel lag eller någon betydligare del deraf, kunde Öfverlemnas till en delegation af R. St. alt om dess antagande med R. St:s rätt besluta, I afseende på 2 mom. af förslaget, har jag en anmärkn, att göra. Det heter der: ”Sådant Utsk. äge oek att, om det nödigt linner, för upplysningars inhemtande, tillkalla andra lagkunniga män” etc. Jag har visserligen intet emot, att en sådan rättighet må vara LagUtsk, medgifven, men jag tror denna framställning bär vara gjord i sådana termer, att det skulle blifva en skyldighet för dem, som dertill kallades, att åtlyda kallelsen, hvilket i min tanke vore obilligt.
Didman-, att, med ändring af 15 § i Jorda-Balkens 16 kap., måtte stadgas som följer: l:o. Ilyresaftal om lägenhet i stad må ske på viss tid af högst tjugu är eller ock på hyresmans lifstid; 2:o Handling, hvarigenom nyttjanderätt lill stadsfastighet eller del deraf blifvit på viss tid eller på lifstid genom hyresaftal upplåten, skall hos Rådhus-Rätten intecknas och inteckningen behörigen förnyas, för ali hafva bestånd emot egandeeller inteckningsrätt, hvilken tillkommer annan än den, som upplåtit eller lika med honom är förbunden: 3:o Upplåter någon åt tvänne nyttjanderätt till stadsfastig het, njute den, som inteckning först söker, sin rätt till godo; Sökes inteckning af hegge på samma rättegångsdag, varde den, till hvilken upplåtelsen först skett, vid nyttjanderätten bibehållen ; 4:o För öfrigt gälle jemväl angående nyttjanderätt af stadsfastighet hvad Kongl. Förordningarne den 9 November 1844 och den 19 Maj 1845 särskildt stadga och förmå, beträffande inteckning af nyttjanderätt lill fäst egendom å landet; 5:o Med lega af stadsjord, som ej till tomt i stad hörer, förhålles som om lega åf jord å landet stadgadt är; 2:o af Herr Upp tini]-, att, med ändring af 16 kap. 15 § Jorda-Balken, en för fattning måtte utfärdas af följande innehåll: Bih. till R. St. Har egare af fast egendom i stad, genom skriftlig afhandling, åt annan person upplåtit att egendomen, eller viss del deråt nyttja eller bebo, skal! den, åt hvilken upplåtelsen skedd är, ega alt, på sätt och i den ordning Kongl. Förordningen angående inteckning i fast egendom af den 13 Juli 1818 föreskrifver, densamma inteckna låta; och njute han derefter i Tio år från aftalets ingående, eller der det för kortare tid afsluladt är, för hela den ölverenskomna liden, utan hinder af egendomens under denna tid skeende försäljning, nyttjanderälten lili godo. § 2.
Jag vill anföra ett exempel huru dermed förehåller sig. 10 kap. 20 § utaf Krigsartiklarne säger nemi.: ”Rymmer, eller, ulan laga förfall, efter permissionslidens slut uteblifver, någon af manskapet vid Arméen eller Floltorne, som Krigsmanna-eden aflagt: varde i fält arkebuserad, och i fred straffad första gången 30 Bon 1 51 a r s f. m. med tre, och andi;} gången med fem hvarf gatulopp, jemte det lymmarens tjenstetid hvarje gång ökes med sex ar.” Nu hafva vi ett sednare stadgande utaf 1812, hvarigenom gatnlops-straffet uphäfves, och genom en Förordn. utaf år 1824 har blifvit förklaradt, att ingen kan åläggas förlängning utaf sin tjenstetid. Är det nu möjligt för den Officer eller Under-Officer, som för manskapet skall upläsa Krigsarliklarne, att under npläsningen göra de förvandlingar som författningarne af 1812 och 1824 föreskrifva? Jag tviflar derpå. Eli fullkomligt virrvarr skall således upkomma i ähörarnes begrepp, till föga fromma för krigslydnaden. För att ytterligare visa behofvet utaf en ny redaktion af Krigsarliklarne vill jag uplysa, alt det finnes icke mindre än 92 pä olika tider ulkoma författningar, som på ett eller annat sätt inverka på krigslagarne på icke mindre än 289 olika ställen. Jag hemställer nu till en och hvar huruvida en sådan codex kan motsvara del ändamål, som dermed afses? Att vissa delar af krigslagarne stå i gemenskap med allmänna lagen, såsom t. ex. sådana förbrytelser som icke äro rent militära, det vet jag allt för väl, men jag kan icke inse hvarföre icke en sådan skillnad kan göras, att del rent militära afskiljes ifrån allmänna lagen, och komme att utgöra en serskild lagstiftning.
Privilegia exclusiva (patenter) med Testamenten, såsom de der kunna uppBäfvas eller förändras , Behöfva vid första uppvisandet inför domstol icke förses med liögre karla ari men då testamentet vunnit laga kraft eller genom slutlig dom Blifvit stadfäsladt, Bör, såsom ett vilkor för Begagnandet, Beräknas och utgöras slämpladtpappers-afgift efter Behållna värdet af det Bortgifna,. enligt bouppteckning, nemligen: ji;o för egendom med full egande-rält, till trefjerdedels procent; och 2:0 för egendom, som, efter så Beskaffadt förordnande, ej är med eganderätt, utan endast med nyttjanderätt, öfverlåten,. en fjerdedels procent af dess värde. Och Bör dessutom, om karla-sigillata-afgiflen icke genast kontant, emot företeende qvitto, deponeras, på enahanda sätt, som i afseende på Bevillningens erläggande stadgas i Kongl, kungörelsen den 1 1 December 181 1, borgen för slämplade-pappers-afgiflen ställas och bevis derom vid testamentets Bevakande företes; åliggande det vederbörande domstolar att hvarje år inom Januari månads utgång sanda och lill Väre befallningshafvande insända alla under nästföregående året inkomna Bevis öfver aflemnade löftesskrifter af ofvannämnda Beskaffenhet, tillika med förteckning, som i korthet upptager deras innehåll.
Konunga-dottern kallade sin son Vattu-man; tärnans son nämndes Vattu-sin. Vid tidningen härom blef konungen, prinsessans fader, illa till mods, och det ångrade honom att han icke hade gifvit sin dotter åt någon konunga-son, så hade denna ofärd icke timat. Men såsom ordspråket lyder: »gjord gerning har ingen återvändo»; han måste derföre låta sig nöja med hvad som hade skett. Emedlertid satt prinsessan med sin tärna i det ensliga tornet uti sjön, och ingen man fick någonsin komma dit. Men de begge piltarne växte upp tillsammans, och blefvo stora till växt, dristiga till sinnelag, och fagra till utseende. Dertill voro de inbördes så lika, att ingen utom deras mödrar kunde skilja den ene ifrån den andre. Det led så en rund tid bortåt, och de begge fosterbröderna voro femton vintrar gamla. Då gingo de en dag inför konunga-dottern, och beddes orlof att draga bort ur tornet och fresta sin lycka på egen hand. Prinsessan och hennes tärna ville ogerna samtycka till denna begäran; men ungersvennerna stodo fast vid sin föresats. De togo så farväl af sina mödrar, och de begge jungfrurna fällde många tårar öfver deras bortfärd. Men vid afskedet gaf konunga-dottern hvardera svennen en hund till föräring. Hon sade: »två ting skolen J lofva för all den kärlek vi hafva visat eder. Det ena är, att J aldrig för någon skolen yppa eder härkomst. Det andra, att J aldrig skiljen eder ifrån dessa hundar; de skola ock städse vara eder trogna.» Foster-bröderna samtyckte gerna till prinsessans begäran, och så skiljdes de ifrån tornet med mycken saknad å begge sidor. Svennerna gåfvo sig nu på väg, och kommo till kungsgården hvarest prinsessans fader bodde. De trädde in i salen, helsade höfviskt, och alla män som sågo dem undrade öfver ynglingarnes utseende och hurtighet. När nu konungen blef varse de begge främlingarne, sporde han efter deras namn och härkomst.