Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
SDejmtom iafttageö, att för UnDer<£>fftcetare miD De mätfmaDe fKegemem terne od) 'SBåt flotta, för UnDetbefäl od) Sftattjfap miD S9}ilität JCupbema£> iting&Sotpfen, för UnDetbefäl miD telegraf. Sorpfen famt för $anDtmet£are od) 3m>entarie>$immetmän miD flottan, äfmenfom för Dem od) Deras meDer* Itfat, förfeDDe rncD rotedön miD inDelDta Arméen, betäfnaö cpartan, i De fall, Denna §. utpafar, till enDap <2n procent af Den på pat bepåDDa lönen ellet arf* moDet, ellet Den erl>ållna rotedönen, pmilfen pPnäntnDe, Det Den i petfeDlat ät utfatt, fötmanblaö i penningar efter feDnape årets markegång. 9t:bc (I. r:jt. §öt ringare 0£olbetjentc, ^eDagoger, Solfjfole>£ärare, JClocfate, :Organtpcr, ©ångare, .^prfomaftare o<$ minDre Jfprfobetjente pämplaS fullmafter efter lifa grunD, font miD anDre ecclefiapife beforDringat, Docf ej unDet — 8.
Tager man derjemte i betraktande den frikostighet i afseende å urbota bestraffningar, sorn utmärker det till Rikets Ständers antagande öfverlemnade strafflagsförslaget och hvilken frikostighet går ända derhän, att t. e3L ett oförargeligt rus, äfven med det aldrafrommaste ölsinne, kan medföra fängelsestraff; sa springer vådan och orättvisan at lagens stadgande i 1 Kap. 2 S Straff-Balken, att hvarje arm syndare, sorn gör sig skyldig till urbota bestraffning, skall i häkte inmanas, än bjertare i ögonen. Det är visserligen sannt, att en god domare hitintills rätt ofta paralyserat den dåliga lagen, genom att förbise den; men först och främst är det en grymhet af lagstiftaren, att tvinga ffagskiparen att åsidosätta sin pligt såsom domare för att kunna uppfylla sin pligt^ såsom menniska, och för det andra finnas personer, som anse den drakoniska häktningslagens bokstafiiga tillämpande af den utomordentligt samhällsvigtiga betydelse, att dess åsidosättande för mensklighetens kraf påkallar den högtidligaste af alla tillrättavisningar, eller åtal af Rikets Ständers egen Ombudsman, enligt hvad af dennes nyligen afgifna berättelse inhemtas. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, föreslår jag: att Rikets Ständer, för sin del, besluta att, med upphäfvande af 1 Kap. 2 § Straff-Balken, i stället antaga den häktnings-lag, som är’af Lagberedningen föreslagen, med de ändringar, som påkallas af strafflags-förslaget, och de inskränkningar, sorn betingas af nu gällande rättegångsordning. Um remiss till Lag-Utskottet anhålles vördsamt. Stockholm den 29 November 1862. U Carlén, JSJ2 SS. Af Herr Carlén: Angående ändring i gällande förordningar om stäm pelpappers af giften och annan b villning.
Då man häraf kan inse, alt i detta afseende nöden kan slä för dörren, som man brukar säga, vore min mening, att hemställa, huruvida icke väglagningsämne, som funnes uteslutande i en viss ort, kunde för dem, som deraf vore i behof, blifva åtkomligt med en lika expropriationsrätt, hvarmed jord, i och för jernvägars anläggande tillhandlas. Att ett lagstadgande i och för denna angelägenhet mätte vidtagas, äfvensom, att denna väckta fråga mätte till vederbörligt Utsk blifva remitterad, får jag äran anhålla. 150 D e n 28 D c c c m I) e r f. m. Begärdes på bordet. Hr Lefrén, Joh. Pehr, upläste eu motion af följande inneliåli: Hans M:t Konungen har nådigst till R. St. låtit öfverlemna förslag lill bestämmande af ny Mynt-Enliet, dess indelning efter Tiofaldsräkningen, samt grunder för nya kopparmyntsprägliugen. Det är i hög grad glädjande, att en början sålunda är gjord lill öfvergång från nuvarande orimliga och regellösa indelning af landets Mått, Mål, Vigt och Mynt, lill den naturliga, enkla och med vårt allmänneligen brukliga räknesätt öfverensstämmande Tiofaldsoch Tiodels-indelningen. Jag förmodar att det Kongl, förslagets inskränkning blott till Rikets mynt bör sökas deri, alt myntets reglering rätteligen ansetts böra utgöra begynnelsen och inledningen lill denna önskeliga förbättring, som framdeles lätteligen kan utsträckas äfven till Rikets mätt, mål och vigt, sedan allmänheten genom Tiodelningen i myntet lärt sig inse rigligheten och ändamålsenligheten af denna indelningsgrund i allmänhet.
De svårigheter Riddarhus-Direktionen trott sig finna i att göra de uteslutningar som motionären, med sin kännedom om de Genealogiska Tabellerna, lösligen påpekat skulle vara nödvändig att göra — dessa svårigheter tro vi undertecknade i sjelfva verket ej förefinnas och skulle lätteligen Riddarhus-Direktionen, eller den person Direktionen derom anmodar, kunna med utgifvaren öfverenskomma om vissa reglor för dessa uteslutningar, och hvarvid vi föreställa oss att normen skulle blifva att utesluta alla omdömen som p§ åtskilliga ställen, isynnerhet för äldre tider, på ett obehörigt sätt inkommit bland dessa Biographiska anteckningar, der endast facta böra tala; men att meningen ej bör vara att utesluta något antecknadt factiskt förhållande, det må vara ett för personen eller slägten ärorikt eller sorgligt minne — historien skrifves ej med äreminnen 1 Vi lå derföre förena oss i Herrar Leijonanckers och Bennets tillstyrkan inför Riddarhus-Direktionen »att Riddarhus-kassan måtte till en början förlägga ett häfte, hvartill kostnaden upginge till endast omkr. 500 R:dr Rmt, och i sammanhang härmed (eller på förhand], en prospectus för hela arbetet jemte subcriptionslistor skulle utfärdas. Om då resultatet blefve en subscriberad garanti af minst 500 exemplar torde företaget genom uplagans inskränkning kunna bära sig utan förlust för Riddarhus-kassan; i annan händelse finge det afbrytas och förlagskostnaden ersättas af de exemplar som såldes, derest utgifvaren icke ville ingå på att för återbetalningen af detta jemförelsevis ringa förskott ställa nöjaktig borgen.» A. G. Oxenstjerna C. O. af Funck. Hf:o 9, Utlåtande i anledning af Riddarhus-Direktionens anmälan om orsakerna till fördröjd tryckning af Ridd. och Adelns Protokoll vid 1853—1854 årens Riksdag. Hörsamt Memorial. Uti till Riddarhus-Utskottet öfverlemnadt, under Litt. A härefter anfördt Memorial har Riddarhus-Direktionen, till följd af 10 § i dess Instruktion, hos Höglofl.
Från ConstitutionsUtskottet: af den 27 sistlidne Februarii: N:o 71. I anledning af återremissen på Memorialet N:o 63, rörande Grundlagsfrågors rätta behandling. Angående BorgareSlåndets återremiss på Förslaget i Memorial N:o 65, till ändring af 68 § Riksdagsordningen. 65 H. 21 * 324 Den ii Mars e. m. N:o 73. I anledning af BorgareStån* dets återremiss på Utlåtandet i Memorial N:o 66 öfver Konungens proposition om ändring i 63 § RegeringsFormen. Från Förstärkta StatsVtskottet: af den 10 dennes: I fråga om fördelningen af det Mindre Credilivet, till de dermed enligt 63 § RegeringsFormen åsyftade ändamål. Angående den af Marstrands Stad sökta ersättning för utgjord inqvartering. Rörande fördelningen af det vid innevarande Riksdag för Undervisningsverken beviljade tillökade Anslag. Förstärkta Statsoch BankoUtskotten: Af den 10 dennes: N:o 60. Angående anstäld omröstning i fråga om understöd af Allmänna medel till Södertelje Canaloch SlussverksBolag. Från BevillningsUtskottet: Af den 10 dennes: N:o 71. Med förslag till Bevillningsafgift å de Sågar, Valkoch StampVerk, om hvilkas anläggning hädanefter kan blifva fråga, eller som, ehuru redan anlagde, ännu icke blifvit skattlagde. Den n Mars e. m. 3a5 Frän Förstärkta BankoUtskottet: Af den io dennes: N:o i/^g. Med anmälan angående verksläld omröstning Öfver tvänne frågor, rörande den på upplåningar grundade Disconteringen för Handeln och den större Rörelsen. Frän Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottet: Af den g dennes: N:o 17g. I anledning af väckt fråga om öppnande af en ny communication inomskärs från Dalarön till Stockholm, förmedelst genomgräfning af en smal Landtunga vid Södra Stäket.
Således kan förslagets hvilande till nästa Riksdag icke medföra någon olägenhet, då man deremot vunne den förmån, att det förslag K. M. framställt, hvilket enl. grundlagens syftemål hör, så vida det icke befmnes vara allt för obetänkt, hvila till afgörande af härnäst församlade R.,St:r, då kunde, på sätt åsyftades, underkastas närmare pröfning. Hr Hjerta, Lars: Ehuru jag icke hade ämnat deltaga uti denna discussion, har jag dock af den siste värde talaren blifvit upkallad att yttra mig om huruvida jag anser förbudet på sidenvaror och väfnader i allmänhet böra fortfara. För korthetens skull vill jag endast hänvisa den värde talaren till den utförliga motion jag i ämnet afgifvit och som nu är under behandling i BevillmsUtsk. Ämnet har för öfrigt af Gr. Lagerbjelke och Frih. Bonde blifvit så fullständigt och väl utlagdt, att jag skulle göra mig en samvetssak af att uptaga R. o. Ad:s tid med ett och annat, som blott skulle innebära ett uprepande af hvad desse Hrr redan sagt. Jag skulle dock anhålla att få fästa mig vid en omständighet, som förekommit i en föreg:de talares yttrande, och som. ännu , icke har blifvit lill vederläggning uptagen. Gr. Mörner sökte 3 H. ~ 17 255 Den 1 Februari f. m. nemi. bevisa vacklandet och föränderligheten af vår tull-Iagstiftning derigenom att han framhöll huruledes Tulltaxan vore beroende af voteringen uti förstärkta StatsUtsk.; men att så många förändringar varit i fråga och ändock så få gått igenom, synes mig snarare ett bevis emot än för Hr Gr:ns påstående. För det andra anhåller jag att, då denna omständighet blifvit anförd såsom ett vigtigt argument för den Kongl. Proposm, få taga mig den friheten att fråga den värde talaren hvad som egentligen utgör anledningen till att så många nya förslag til) ändringar uti Tulltaxan ständigt förekomma vid hvarje Riksdag. Ar det väl, Mine Hrr! R. St:rs sammansättning?
Maj 1827, rörande Lotsoch Båk-inrättningen i Riket. 1834 den 29 November föredragen; Oell beträffande den af Rikets Ständer i underdånighet begärda förklaring af 2 §. i irsta Alt. af berörde Kongl. Förordning, bar Kongl. Majit ansett densamma icke kunna i Nåder bifallas; Men hvad angick Rikets Ständers underdåniga begäran om förändring af 16 §. i 2:dra Art. af samma Nådiga Förordning; så, ehuru Kongl. Majrt funnit stadgandet i 18 §. tillfyllestgörande för undanrödjande af missförstånd vid tillämpning af hvad förenämnde 16 §. i afseende å Yind-drifvares Lotsoch Båk-afgifter bjuder, har Kongl. Majrt likväl i Nåder anbefallt General-Tullstyrelsen att vederbörande Tullkammare och Lotsbetjening genom Cirkulär till behöriga efterrättelser förständiga, att Fyroch Båk-afgift icke bör erläggas af samma fartyg mer än en gång, om det än , såsom vinddrifvet, återkommer lill den hamn, hvarifrån det först utgått, eller ock till annan Svensk hamn, utan att under tiden hafva lossat eller lastat. 8:0 den 22 Juli i834, i fråga om ersättning till Städernes Borgerskap, då de till Besigtningar m. m. för Kronans räkning kallas. 1835 den 3o December föredragen; Och då hvad genom denna underdåniga skrifvelse åsyftas, i afseende å Magistratspersoners rättighet till traktamente vid ofvannämnda förrättningar, redan finnes uti gällande Författningar föreskrifvet, har Kongl. Maj:t funnit skrifvelsen i denna del icke föranleda någon åtgärd.
Jag yrkar dessa Författningars orubbliga efterlefnad hädanefter som hittills; de ärö rättvisa; de afse Ömsesidiga billiga rättigheter. Sedan laglig uppsägning skett* är det Spannmålen som skall lemnäs. Föräridring häruti är sedermera ett köp och beror rättvisligen af ömsesidig frivillig öfverenskommelse. Ingendera Contraheiiten har dervid lagligt företräde, och kan icke eller få det. Vill Tiondetagaren sälja sin Spannmål, och Tiondégifvaren köpa den* stånde det dem fritt, örn de så åsämjas; men denna Spannmål är Tiondetagarens till full och laglig disposition. Den * som genom arf, gåfva eller köp* tillträder en egendom, tillträder honom med alla deraf utgående onera. Afrads.och Kronö-Tionden äro, ibland dessa, icke för honom nya. Förslaget om Losningsprisei efter Markegång är icke för mig i något afseende tänkbart, såsom antagligt. Markegångspriset är i det liela i6 Bil, till StatsBev.- s Oec.-TJtsl:. Bet. N:o go. icke att anse för årets stadgade pris. Vid deri tid, då Markegångarne nu sättas, är det hvarken i allmänhet för landet kändt, hvilka tillgångarne äro i olika landsorter, och med hvilka den ena kan med afseende å behof biträda dea andra , ej eller uti enskilda Landskap, Enskilde känna då ännu icke, huru stort deras Spannmålsförråd kan blifva, och kunna således ej eller döma, om det för dem blifver förmonligt att påtänka köpet af den ifrån dem utgående Krono-Tionden, eller icke. Let har händt, att Markegången blifvit satt högre, än det sedermera stadgade sädespriset. Då har Tiondegifvaren uppsagt sin Spannmål. Den ömsesidiga rättigheten är bevarad genom Författningar, och jag kan icke vika ifrån yrkandet om dessas äfven hädanefter bevarade helgd. Man bör aldrig ens vilja stifta nya Lagar, da varande gamla äro goda och rättvisa.
Hvad man såg och fann hos henne var icke, att en människa af vanlig materia lyfts af den konstnärliga inspirationen upp i obeskrifliga rymder och omgjutits af någon plötslig och sällsam förklaringens gloria, som höjde den mänskliga anden öfver sig själf. Nej, snarare kände man, att man här hade framför sig en karaktär af högsta värde, af enastående förträfflighet, hvilken lyckats finna sin väg ned till världens skådeplats genom det särskilda medel, som sången erbjöd. Musiken gaf den dess bästa tillfälle att uppenbara sig för människor; men själf stod den höjd öfver konsten, hvilken den begagnade såsom sitt bästa meddelelsesätt. Häraf styrkan i det ideella intresse, hvarmed hennes sång helsades. Män tyckte sig icke så mycket lyssna till en röst som fatta i sikte genom den dörr, hvilken musiken öppnade, en hög och ren själ, som på sången sväfvade ned från något aflägset, obefläckadt hem för renhet och glädje. Det var denna själ, som man helsade med sådan häpnad, sådan värme; det var känslan af dess närvaro, som alltid fyllde åhörarnes ögon med tårar. Det var Jenny Lind själf, som med sin underbara begåfning afslöjade för dem de lifvets höjder, hvilka det ännu stod människor öppet att uppnå. Och emedan det så var, vilja vi dröja företrädesvis vid det inflytande hon utöfvade i umgängeslifvet, hvarhelst hon framträdde. Den åtskillnad, hvilken vi försökt uppdraga emellan de två konstnärstyperna, skall göra det klart, hvarför det med afseende på henne är omöjligt att skilja hennes framgång såsom konstnär från hennes inflytande såsom kvinna, JBSEN. såsom personlig karaktär på alla, med hvilka hon kom i beröring. Hvarhelst hon befinner sig i Europas stä- der, så bor hon alltid hos någon person med synnerligt, till och med europeiskt anseende. Män i en sådan hög ställning synas alltid förtroligt umgås med henne; hon har sitt hem hos dem.
Uti infordradt underdånigt utlåtande i ämnet den 31 Juli 1857 hafva Kongl. Majits och Rikets Kammar-kollegium och Stats-kontor hufvudsakligen anfört: att då tolknästen uppginge till ringa belopp och således icke för Lappallmogen vore särdeles betungande, samt det vore att förutse att, såsom i Vesterbottens län redan inträffat, i samma mån Svenska språket alltmera hunne utbreda sig inom lapp-allmogen i Norrbottens län, behofvet af tingstolkar och i följd deraf ersättning till dem äfven der komme att i en måhända icke alltför aflägsen framtid af sig sjelf upphöra, ansåges någon åtgärd för afskaffande af den till tolkarne nu utgående näst icke nödig; men dä det icke kunde anses med billighet öfverensstämma, att Lappinarkernes i allmänhet särdeles torftiga befolkning för rättvisans skipande få vidkännas en utgift, hvarifrån rikets öfriga allmoge fått njuta befrielse och som, der den utgår i persedlar, skulle i framtiden komma att kännas alltmera tryckande i samma mån dessa, för det mesta i renstekar och rentungor bestående persedlar, är efter år förekommo i mindre öfverflöd och följaktligen stego i pris, ansågo Kollegierne sig härutinnan och i de af Kongl. Majits Befallningshafvande i Norrbottens län åberopade omständigheter, ega full anledning förorda upphörandet af den till domhafvanderne utgående näst och skjuts-ersättning; dervid dock, enär sådant svårligen kunde ske utan att en motsvarande godtgörelse derför bereddes vederbörande domare, hvilka af den vid tingen i Lappmarkerna fallande expeditionslösen torde kunna påräkna endast en ringa ersättning för sitt arbete och sina besvärliga resor i Lappmarkerna för hållande af tingen och andra der förekommande förrättningar, samt dessutom, hvad de närvarande domhafvanderne beträffar, desse vore försäkrade om ett fortfarande åtnjutande af de vid deras tillträde af tjensterna dermed Kongl. MajUs Nåd.
Då allmänna Magazins-Inrättningen under flere på hvarandra följande göda år, möjligen kan komma ätt äga större Spännemåts-förfåd, iin som för undsättningsoch andre behof kunna och behöfva magasineras, eller Ock att des» se Reserve-lager, efter en längre förvaringstid, och Spannemålens deraf följande mindre godhet måste omsättas, har det synts Stats-lJtskottet nödigt, att i grunderne för Magazins» Inrättningens organisation äfven borde inflyta^ huru och på hvad sätt desse öfverflödige Lager, måjkunna med största fördel för Inrättningen afyttras, när Landet ej är i behof af undsättning och nyssnämnde ÖFverskotts - lager ej ellar kunna genom bränvins bränningens fortMi/iang till Rtks-St. Vrett. + dc Sami. Nir 195 196* 15 54 Förslag till Allmänna Magazins - gående i Stockholm, consumeras inom den kortare tid, som sjelfva Spannemåls-rörelsens förmånliga bedrifvande sådant fordrade. I så beskaffade, må hända sällsynta fall , anser StatsUtskottet ingen annan Utväg gifvas, an att verkställa försäljningar endera å Allmänna Aucfioner eller ock efter bestämda priser; dock under den Controll i senare fallet sorn synes vara nödvändig, på det alla obehöriga Speculatiorisåtgärder må kunna förekommas: Hörandes likväl framför allt desse försäljningar med den klokhet och försigtighet anställas, att de för enskildta Handels-Industrien icke blifva menlige och synes ej eller någon åtgärd å MagazinsInrättningens sida böra i denne del fa vidtagas, med mindre Magazins-Inrättningens Öfverstyrelse inför Kongl. Maj:t i underdånighet uppgifvit skälen och orsakerne, som påkalla nödvändigheten af dylike försäljningar, och Kongl. Majrt derefter sitt Nådiga beslut meddelat. Huru tillgå bör då utländsk Spannmål behöfver införskrifvas.
hon till sin förtviflan, att Käthe gled allt längre undan henne. Hon uppkallades Käthe efter det fartyg, med hvilket fadern gått till döden. Den unga flickan skaffade sig tusen tillfällen att Nu började en lång kedja af år, under hvilka lista sig till dåliga nöjen o c h utelif i dåligt sällfru Borg genom det sträfsammaste o c h idogaste skap — på teatern, på all sköns andra förlustelarbete bemödade sig att värdigt uppfostra sina barn. seställen. Ibland trotsade hon sig därtill af modern, I D U N 420 som ofta tvekade i sin brydsamma kamp, huru långt det var klokt att hålla emot. Och där icke trots hjälpte, kom listen till hjälp. Huru många långa, sömnlösa nätter vakade ej modern i tårar, väntande med ångest sin dotters hemkomst från något olofligt nöje, som hon rymt sig till med en af sina många samvetslösa, uppvaktande unga sprättar! När hon ändtligen kom, när hon hörde hennes smygande steg i den mörka lilla tamburen, då blef det en sådan oändlig lisa efter kvalen att dock veta henne åter räddad in i hemmets lugna skygd, att hon oftast ej kom sig för med att förebrå. Ty därhän gick det. Hon tröttnade tillsist att bearbeta denna ofruktbara jordmån. Hvartill bå- tade det att förebrå? Till intet — till intet; huru väl visste hon det e j: af tusen förkrossande, stundliga erfarenheter. I förtviflan, dödstrött, hade hon nästan uppgifvit striden! I sin korrespondens med sonen fördolde hon till största delen sin sorg öfver Käthe. Hon ville ej oroa honom i hans arbete i det aflägsna landet. Han kunde ju dock intet göra — lika litet som hon. När Käthe nyss fyllt 17 år, kom katastrofen, som på sin tid lät rätt mycket tala om sig till och med i de engelska tidningarna. En amerikansk akrobat, en James Bentson, hvilken för säsongen uppträdde å Londons största cirkus och var mycket uppburen särskildt bland damerna för sina våghalsiga prestationer och sitt djärft manliga utseende, rymde plötsligt med en ung London Hicka af svensk extraktion, en i vissa kretsar mycket bekant skönhet, berättade de.
Deras belopp är genom ny, af Kongl. Maj;t under den 13 Juni 1855 nådigst fastställd taxa tillökadt och re - 64 gleradt; och bestå de af hamnpenningar, barlastafgift, broafgift, packhusafgift, mätare-, vågoch packare-penningar, tolag, inkomst af donationsjorden, vretskatt, tomtören, varfspenningar, mulbetesafgift, afgift för begagnande af upplagsplatser, boskapspenningar, marknadsstånds-penningar, andel i sakören, afgift för idkande af värdshusoch krogrörelse, hvartill rättigheten på öppen auktion för stadens räkning utarrenderas, hyra för hus och lägenheter, auktionsprovision, källarefrihets-ersättning och anslag för residenshuset. Utgifterne deremot bestå af underhåll af stadens publika byggnader, broar, kajer och torg, aflöning till Magistraten och dess tjenstemän, underhåll af residenshuset, m. m. Handel och sjöfart. Härom gäller ännu hvad jag i rnin förra underdåniga femårs-berättelse *) anfört. Af stadens handlande sysselsätta sig de fleste med minuthandel. De öfrige hafva egnat sig åt grosshandel, eller export och import, eller också såsom skeppsredare egna sin verksamhet åt frakthandeln, hvilken under de sednare åren bedrifvits med framgång, likasom i allmänhet minuthandeln. Saknaden af transitooch nederlagsrätt inskränker dock betydligt de handlandes verksamhet för egen och samhällets förkofran. En ny hamnordning för staden är af Kongl. Maj:t i nåder stadfästad den 9 November 1854- Utrikes sjöfarten idkas för närvarande med 26 fartyg om tillsammams 3,218 läster, och för varuomsättningen på orter inom riket begagnas 22 fartyg med ett sammanlagdt lästetal af 536, hvartill komma de förut nämnde ångbåtarne Angur och Elfkungen för trafiken på Ångerman-elfven. Varor som utskeppas äro hufvudsakligen bjelkar, bräder, tjära och smärre partier jern.
St., att en deremot svarande bevillning sig åtaga samt att tillika fastställa, huru särskilda summor deraf skola till särskildta ändamål användas, och dessa summor under bestämda' hufvudtitlar uti riksstaten anslå. ”Mig synes klart härutaf böra följa, att R. Sl:s föregående prof - Den i3 November. 3(13 ningsrätt är tvåfalldig, nemi. den af sjelfva ändamålets större eller mindre behöflighet och den af anslagets derefter rättade större eller mindre belopp. Fö'r fastställandet af det sednare fordras sedermera 3:ne Stånds enstämmiga beslut eller votering i förstärkt Statsutskott. Då SlatsUtskts åliggande efter 5i §:n Reg.Ftn är, bland annat, alt utreda statsverkets behof, så kunna ej gerna hos RiksSttn uppkomma skiljaktiga tankar om sjelfva ändamålets cathegoriska beskaffenhet, såvida ej Utsk. till Ii. St:s pröfning i ett sammanhang hopblandar flera cathegoriers ändamål. Sjelfva faststäflelsen eller statsregleringen måste, enligt nyss upplästa §, äfven vara ovillkorlig, så i afseende på ändamål som summans belopp; det förra må till person eller sak varajj collectivt eller enstaka, beloppet stort eller litet. 1 vidrigt fall, om R. St. vid ett anslag kunna fästa villkor, som af Konungen få upphäfvas, så kunna de med samma rätt fästa sådana villkor vid alla de öfriga statsanslagen och sålunda, till svar på K. M:s nåd. propostr, afgifva en förklaring, som ej innebär något bestämdt svar, och en fastställd statsreglering, sorn ej är fastställd och ej förhinder till bestämd efterlefnad i sin helhet, emedan det står i K. M:s skön att antaga eller förkasta den delvis, oberäknad! den väl otroliga, men ej helt och hållet otänkbara händelsen, att alla villkoren vore af den beskaffenhet, att K, M. ej med sin egen och Rikets värdighet kunde anse förenligt att något enda af dem antaga, i hvilket fall ingen statsreglering funnes. Efter uppställandet af dessa premisser öfvergår jag nu till granskning af den speciella frågan. K. M. har af R.