Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På dessa skäl, och enär den ifrågavarande furagerings-kostnaden, hvilken, i anseende till de begge sqvadrons-samlingsplalsernas för Jemtlands Hästjägare-korps sins emellan olika afstånd från mötesplatsen ojemnt drabbar rotehållarne vid den ena sqvadronen emot dem vid den andra, derförutan, samt då hvarje rote för sig nödgas ombestyra tillhandahållandet såväl vid insom utryckandet, af den ringa furage-qvanlitet som roten åligger anskaffa, alltid måste vara förenad med större omgång, besvär och kostnad, än hvad fallet bör blifva för Statsverket, om på dess bekostnad hela förrådet på en gång anskaffas och hålles i beredskap, hafva Rikets Ständer för sin del beslutat, att rotehållarne vid kavalleriet i Jemtland skola befrias från hästarnes furagering för Expeditions-UtskoLtei's Förstat) till underd. Skrifvelse N:o 93. 199 marscherna emellan mötesplatsen och sqvadrons-samlingsplafserna, samt alt denna kostnad bör öfvertagas al' Statsverket, att utgå af anslaget till arméens vapenöfningar. Hvad åter beträffar den af rotehållarne hittills bestridda andel i kostnaden för sadelmunderingens underhållande, hvilken kostnad, enligt ett af vederbörande tjensteman i Krigs-kollegium utfärdadt bevis, af roteringskassan utbetalats med 2 R:dr 10 sk. 3 rst. Banko årligen för hvarje rote, hafva Rikets Ständer jemväl härutinnan för sin del beslutat, att berörde kostnad, hvilken för de 184 effektiva nummerhästar, som vid Jemtlands Hästjägare-korps underhållas, utgör sammanräknadt 407 R:dr 14 sk. Banko eller 610 R:dr 92 öre R:mt, skall af Statsverket öfvertagas, och, med rotehållarnes befriande från berörde utgift, anslaget lill försvarsverket till lands i allmänhet eller Krigskollegii deparlementer, förhöjas med motsvarande belopp, eller, för vinnande af jemn summa, med 620 R:dr R:mt.
Hvilket, till svar å den Nådiga Propositionen, Rikets Ständer få i underd. anmäla; framhärdande &c. Uppläst oell godkändt lios Ridd. och Adeln den 24 Maji 1834- Pieste-Ståndet den 34 Uorgare-Ståndet den 24 Ronde-Ståndet den 26 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående undersökning i afseende ä Kungsådran i Dählelfven vid Elfkarleby. (Decon. Utsk. N:o 38.) S. Å. K. Då fiskrikheten i en flod så hufvudsakligen beror på en fri communication emellan densamma och det större valten, hvaruti den utfaller, hvilket förhållande de Svenska Fiskeri-författningarne äfven afsett, i det föreskrift om vidmagthållandet af en så kallad Kungsadra genom dem blifvit leornad, men Kungsådran i Dählelfven vid Elfkarleby fått sitt läge uti ett af de derstädes befintliga större fallen, der någon lax omöjligen kan uppgå, och det enda ställe af floden, som kunde lemna tillfälle för fiskens obehindrade uppstigande, genom inrättningar för laxfängst, blifvit helt och hållet spärrad, hvaraf följden varit, alt, då någon fisklek icke Expeditions-Visko(tels Förslag till und. 47 ian ega rum å de ställen, naturen dertill synes hafva beredt, eller uti fjerdarne högre upp i elfven, utan måste ske i strömmen nedanföre fallen och under så missgynnande omständigheter, att propagationen mycket förhindras, laxfisket år ifrån år betydligen aftagit, hafva Rikets Ständer, ehuru dem bekant är, att E. K.
Om också det icke ansågs såsom något tillräckligt skäl för min åsigt, att ingen lagstiftning i verlden (jag uppmanar en hvar att visa ett annat förhållande) tillåtit sådana bankers uppkomst, med rättighet att utgifva sedlar, utan att bankens delägare genast kunna för hvilken sedel som helst bysättas, med mindre än att verkställande maktens sanction erfordrats innan banken erhållit sin tillvarelse, och om ett motsatt förhållande icke en gång existerar i Amerika, der likväl privatbank-systemet icke varit tillbakahållet, en omständighet, som ensam torde vara tillräckligt talande i detta hänseende; så kunde jag likväl läsa upp en massa af §§ rörrde privatbank-lagstiftningen, för att visa skilnaden emellan en skuldsedel och den sedel, som utgifves af delägare i ett bolag för att passera som mynt. Jag anhåller blott om propos. på bifall lill r §:n af Utsktns förslag. Måhända kunde det af Frih. Cederström tillstyrkta tillägg jemväl äga rum. Frih. Boye: Jag betvifla!1 ingalunda att jag gjort en stor förlust, derigenom att jag, kallad annorstädes för en stund, icke fått åhöra början ulan endast slutet af Gr. Frölichs tal. Jag begär likväl att få tillrättavisa några misstag, som jag hörde. Jag åberopar vårt protocoll och eder alla, som hörde mig, till vittnen, att jag, långt ifrån att understödja den tanken att någonsin en lag borde få retroactiv verkan, tvertom förklarade, alt jag icke kunde godkänna denna grundsats. Gr. Frölich har yttrat en annan tanke, den nemi., att när Konungen genom sin underskrift beviljat privilegier för ett bankbolag, så skulle detta bolag icke vidare stå under Regeringens inflytande. Delta är sannt, dock endast vill korligtvis; ty jag frågar: om Konungen tillåter så många privatbankers inrättande att dessa bankers sedlar falla till intet värde, har då icke detta föi hållande inflytande på de föreg:de bankerna? Jag tror det. Må det tillåtas mig erinra derom, att de första tvåhundra millionerne af Franska assignaterna gällde lika med guldmyntet; men när åttahundra millioner deraf voro utkastade i rörelsen, föllo de till intet värde.
Från det ögonblick, då realisationen är gjord, förfaller den ängsliga omsorg, man hittills haft om rörelsecapitalets bibehållande vid ett visst belopp; ty i samma ögonblick, man kan få sedlar för silfver, kunna de handlande, om det är ondt efter penningar och mynt, eller sedelförökning tarfvas, införa silfver i stället för andra varor och sälja det till Banken mot sedelmynt eller sedlar, i stället för att handla med andra köpmän. Detta har redan skett, då handelsförhållandet var gynnande. Är åter rörelsecapitalet för stort, så ingå sedlarna i Banken mot silfver, hvilket kan mot andra varor utbytas. Fullmägtige måste efter dessa förhållanden bedöma, när sedlar skola indragas eller icke. g:de punkten! Hr Cederschjöld uppläste följande: Utsk. vill här gifva Bancöstyrelsen ett svårt åliggande, nemi. att vid sedelstockens förminskning afse både Bankens egen fördel och industriens ostörda förkofran. Huru styrelsen skall med fördel för Banken kunna t. ex. försälja sina statsobligationer, och isynnerhet upptaga lån eller minska sina utlåningar, är svårt att begripa, och alldeles omöjligt, huru en sådan indragning skulle kunna ske utan störning af industriens förkofran. Man kan väl säga, att det är en fördel för Banken att, äfven med uppoffringar, skydda sig för faran alt nödgas inställa vexlingen. Men då t. ex. 4)00o,ooo r:dr silfver ännu äro qvar i cassan, måtte väl ingen fara vara för hand. Hr Den 5 Maj e. m. 201 ITr jRri n t zensk jö I d, Garl: Utun att inlåta mig i något yttrande om saken, vill jag blott fästa uppmärksamheten på en motsägelse, som i betänk, förekommer. 8:de punkten innehåller, att lånerörelsens förminskning arden utväg, som i sista rummet bör begagnas. Sedan säger Utsk. att, ”under iakttagande häraf, Utsk. anser, att bestämmandet af hvilket eller hvilka bland de för proportionens vidtnngtliålJande tillåtna medel må för tillfället begagnas” etc.
Månge yrkade på Proposition. Herr Påhlman, Otto Fredric: Då jag tillförene deltagit i beslutet om och jemväl tillstyrkt fortsättning under detta år af de 300,000 R:drs bidrag till Götha Canal, har jag ej nu anledning att bestrida det. Men jag kan ej stillatigande höra det skäl här åberopas, att nemligen närvarande Ständer ej äga rättighet göra ändring i förra Ständers fattade beslut. Jag vågar fästa uppmärksam! elen derpå, att det vid 1815 års Riksdag beviljade bidrag till Canal, Arbetet var grundadt på förmodad Discontvinst och lemnades med det uttryckeliga vilkor, att denna Discontvinst till CanalArbetet borde användas. Jag tror således, att Riksens Ständer hafva fria händer att göra och låta i denna del huru de b.haga. Man har klandrat att RancoUtskottet framställt till Ständernes pröfning en fråga, som af BancoFullmägtige kunnat utan vidare hemställan afgöras. Jag beklagar, om Utskottet ellet Fullmägtige på eget beråd deciderat i detta S32 Dm 13 Maji. mål, hvilket fått ett så förändradt skick sedan Discontvinsten försvunnit. Man har omnämnt, huru förunderligt det skulle vara 2tt uppskjuta afgörandet af förevarande ämne. Men ifall fråga är om förunderligheter, företer Götha Canal cn sådan mängd deraf, håde i dess början, i dess fortgång och troligen äfven i dess slut, att man ej nu har sKäl att undra. Då DiscontCreditivet år 1815 blef ökadt med 80c,000 R.*dr, uppgafs behofvet af denna tillökning endast för en kortare tid af några Månader, men blef sedan beständigt, och då åberopades äfven, att Ständerne en gång bifallit denna tillökning, ehuru det endast skett tills vidare och för att hindra utbrottet af den misscredit, som då redan hotade CanalDisconten. Denna för en kortare tid medgifna tillökning å Creditivet åberopades, säger jag, då äfven såsom en ovillkorlig rättighet för Bolaget.
Jag får då, oaktadt jag icke tagit närmaste del i behandlingen af detta mål, likväl upplysa, att jag, så mycket som möjligt, sökte förskaffa mig kännedom derom, och att jag dervid icke fann ringaste anledning att taga saken från den synpunkten; tvärtom har jag trott mig erfara, att det befordringssätt, som följts, ländt Postverket till fromma, och jag känner sjelf ett särskildt fall, dervid åtskilliga missbruk upptäcktes af en militär, sedan han ernottagit postcontoret. Jag har sålunda visst icke något att anmärka mot det hittills följda befordringssättet och yrkar nu, i anledning af de anmärkningar, som i öfrigt blifvit framställda eiuot betänk., att detsamma må afslas. Den ie Maj f. m. 3g3 Gr. Cronhjelm, Otto Äng.: Hvad den första punkten beträffar, anser jag den fullkomligt olämplig, enär den innefattar anmärkningar emot det sätt, K. M. iakttagit vid tillsättande af tjenster under Postverket, hvilka anmärkningar icke ens under discussioner i Stånden skulle kunnat förekomma utan erinringar om go §. Reg.F. och sålunda ännu mindre uti en tind. skrifvelse till K. M. I afseende åter på det i 2.'dra punkten föreslagna kungörandet i tidningarna har motionären sjelf sagt, att vid hvarje inträffad ledighet öfverhopa militärerna med ansökningar, och ledigheten torde således äfven för de civila posttjenstemänneu icke böra vara mera obekant, än för denna mängd militärer; hvadan kungörandet synes öfverflödigt. Hvad slutligen 3tdje punkten angår, gro vi, i afseende å omarbetning och sammandrag af poslförfattningarna underrättade, att en sådan åtgärd ledan blifvit af K. M. i nåder anbefalld och således icke torde böra af Ständerna begäras; och vidkommande den föreslagna förändringen af löuesättet, äro de ifrågavar. tjensterna af den natur, att sportler dervid i alla fall komme att äga rum. Äfven då man accorderar om ett visst arfvode, får man ju alltid, om man skall påräkna villighet, gifva en douceur derutöfver.
Ifrågav:de motion påminner mig om en ort, vid hvilken jag är fästad genom många och kära minnen, der jag tillbringat flera år af min barndom och tidigare ungdom. Ej underligt derföre, att jag med mycket intresse genomläst motionen och ber att med några ord få vidröra densamma. Måhända, såsom motionären tror, är den förmodan hos allmogen i Norrland inrotad, ”ali skogarne icke kunna taga slut”, men detta måste vara förhållandet hos de mindre eftertänksamma af denna allmoge, emedan jag hört helt andra tankar yttras af 188 Den 10 December. flera. Jag vill derföre icke hufvudsakligen lägga allmogen till last den svåra förödelsen med skogarne, ehuru allmogen omedelbart utöfvar den; nej, allmogen är medel i sågverksegarnes händer och det är dessa jag ville ställa till ansvar för denna förödelse, som i sanning hotar deras efterkommande, att få sakna materialier till sina boningar och bränsle att upvärma dem med; nemi. de sågsverksegare, säger jag, som missbruka sina rättigheter, afverka mångdubbelt utöfver hvad de skatta för och rikta sig sjelfva på landets bekostnad. Det är ej så mycket kustlandets innebyggare de hafva i sina händer, dessa af erfarenhet redan upmärksamme, sjelfegande och sjellföretagsamme bönder, utan det är isynnerhet fjällbon, nybyggaren i skogstrakten, som ofta nog förpligtigat sig att afverka all åt honom uplålen skog för det eller det sågverkets räkning och, förledd af förtjensten, stundom hugger utom sitt eget område. Förr utgjorde skogen under missvextår en hjelpkälla: dennas aftagande beklagas redan i Landsh. Emb:s 2:ne sist afgifne Femårsberättelser.
Hjerta har förblandat assignatioilsrätten med vefcelrätten, och jag skulle verkligen önskat* att Herr Hjerta under Motionstiden föreslagit rättighets beviljande att utställa inrikes vexlar; att jag ej sjelf gjorde det, härledde sig från min okunnighet, då jag ej kände annat än att man kunde utgifva sådane. Då Ufskottet njttjal ordet inrikes vexel, så har Utskottet dermed förstått* såsom det sjelf förklarat,invisningar för förSålda Varor. Jag hade föreslagit, att utsträcka denna utlåning till Götheborg; men Herr von Hartmansdorff liar ganska riktigt upplyst, att Handlande derifrån förklarat, att genom upplåning af penningar derstädes skulle capitalerna i orten minskas. Jag hade dock trott, att utlåning der kunde äga rum; men Utskottet har icke gillat det. Herr von Qvantens farhåga är mycket oriktig, att blott Stockholms Handelshus skulle kunna begagna denna Discont, ty af egen erfarenhet vet jag, att intet Handelshus i de större Städerne finnes, som icke har Commissionär i Stockholm. Då detta Hus utfärdar för de varor det köper en invisning på ett hus i Stockholm och samma Den 27 Julii e. m. lius accepterar invisningen och belånar den i Disconten, så kan ganska väl denna lånerörelse gå för sig, innan de af Herr von Qvanten omtalta skeppsladdningar hinna anlända» Herr Hjerta: Jag befarar, att män alltför litet betänkt det ämne, hvarom vi nu tala, då man, såsom Herr von Hartmansdorff, kan tro, att, om Banken upplåna? medel mot invisningar att vid anfordran betalas, och sedermera utlånar desse medel, sådant kan hafva den följd , att ett dubbelt antal sedlar utkommer i rörelsen. För mig år det omöjligt att finna annat, än att blott de medel i sedlar utgå, sorn för invisningarne blifvit upplånte.
Vid sådant förändradt förhållande synes det, som skulle man närmare kunna calculera beloppet af det tackjern, som för hvarje år vore behöflig t, och man skulle ock mera fästa sig vid halten och arten af malmerna för beredandet af en god och begärlig product, då man hittills uteslutande gjort afseende på en uppdrifven förökning i tillverkningen. — 2:0 För att befordra och gynna ull-eulturen, såsom varande en af Iandtbrukets näringsgrenar, har tullen, hvilken varit åsatt till 2 sk. för gröfre och till 8 sk. för finare ull blifvit förhöjd, på sätt den föreslagna tulltaxan utvisar, men då ullproductionen ännu är så ringa, att öfver if million $£ behöfva årligen införskrifvas, och fårskötseln icke kan så hastigt uppdril vas, att ullbehofvet till någon betydligare del blifver förminskadt, och då derjemte flera delar af landet till jordmon och naturbeskaffenhet icke äro för densamma passande och jordbruket den förutan kan vinna förkofran, så måste jag reservera mig mot den föreslagna förhöjningen, och yrkar jag vidblifvande af den tullbestämning, som 1841 års taxa upptager, men med utelemnandet af epitheten Jutsk och Isländsk vid artikeln ull. Hittills har ullen ingått lill dess betydligaste belopp med den lägre tullafgiften, hvilken blifvit förhöjd med 100 procent, men om den hädanefter, sedan tullbestämningen blifvit åsatt i förhållande till varuvärdet, icke kunde införskrifvas till det lägst utsatta priset, hvilket kommer att bero af conjuncturförliållande, så skulle varan komma att draga en förökning af 4oo procent i tullumgälder. — 3:o
Ang:de qvarstad, yrkad af enskild målsägande. 5 §:n Tryckfr förorda. nite momentet. 11:0 Angripes vid domstolen. — Skrift, sorn olalus, skall, så framt målsäganden dt t äskar , genast med qvarstad beläggas emot ställande af antaglig borgen för det ersätlnings-ansvarj hvartill han, örn skriften förklaras obrottslig , kan af domaren prof vas skyldig. Undert. Ridd.Secret. tillkännagaf, att Borgareoch BondeSttn afslagit detta förslag. Enahanda beslut fattades ock af R. o. Ad. Gr. Spens, Carl Gustaf: Jag anhåller att lill prof. få reservera mig mot beslutet alt afslå den nya redactionen till 1 1 mom. i 5 §:n Tryckfr.förordn. Jag har sett få redactionsförslag lill stadganden i Tryckfr.förordn., gjorda med afseende på att försvara enskild man mot sinädelser. Denna förändring i Tryckfr.lagen åsyftade ett sådant ändamål och icke, såsom vanligt är, ett blott politiskt; derföre hade jag önskat, att det nya förslaget blifvit antaget. Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den i5 och 19 sisth Febr. på bordet lagda mern. N:o 3, med anledn. af Riksdagstid Petter Pehrssons från Jönköpings län motion, rör:de upphörande af K. M:s Bef:h:des och K. Kammarrättens rätt att pröfva Beredn.comiteers beslut. Derjemte upplästes ett prot.utdr. från BondeSt. af den t5 sisll. Febr. af innehåll, att Ståndet, vid föredragning af ifrågavar. mern., beslutat att remittera motionen till Bevilln.- Utskotlet. R. o. Ad. gillade StatsUtskts mern. N:o 3, och ansåg motionen tillhöra Bevilln.Utsk:s behandling. Företogs till pröfning Exped.Utsk:s den 12 och 20 dennes på bordet lagda mern.
Förutan den besparing, som godtgjorts på de summor, hvilka blifvit på upp-och afskrifningsräkning insatte, har besparing af kostnad och tid ägt rum, derigenom att kreditiv-tagare eller lånesökande kunnat sjelfve på nära båll draga försorg om dessa affärer, och den oberäkneliga fördelen har derjemte tillskyndats allmänna rörelsen, att penningar hafva varit alt tillgå samma stund näringsidkaren eller den handlande haft behof att anlita sin ägande kredit. Söderköping. Folkmängden i denna stad utgjordes, enligt mantals-längderne, vid 1837 års slut af 1,059 personer, och har således sedan sednaste 5 års berättelse afgafs, ökat sig med 178 personer eller med 20 procent af den dåvarande. Häraf inses att staden är uti tillväxt, och hvilket måste tillskrifvas fullbordandet af Göta kanalen. Hus och tomter äro 169 hvaraf åtskillige på sednare åren blifvit salle uti förbättradt skick, äfvensom torg och gator begynt behandlas med mera omsorg. Till staden hörer en jordrymd af 743 tunland, som brukas på vanligt landtmannasält. Stadens bandel, hvilken har varit inskränkt lill någon minuthandel, har på sednare åren begynt upplifvas genom hoppet om ökad rörelse på kanalen. Antalet handlande är fördubbladt och utgör nu 11 st. hvaraf en bedrifver grosshandel såsom förläggare åt minuthandlare i denna och andia städer. Rörelsen har mycket ökats sedan landlboerne söder om staden funnit sig numera oftare kunna afsätta sina egna varor härstädes, utan att forsla dem till Norrköping, och till följe hvaraf de äfvenväl numera härstädes köpa det mesta af deras sladsmannavaror. Likväl är denna bod-handel i det hela icke betydlig och fördelad på alltför många händer för att vara lönande. 64
Vid användandet af de på uppoch afskrifningssamt deposit-räkning influtna medel iakttages att deraf i kassa eller på räkning bibehålies det belopp, som för skeende uttag må anses erforderligt och att, om vid något tillfälle uttagningarne skulle öfverstiga nyssberörda belopp, vederbörande Diskonteller Lånekontor må för det bristande beloppet undfå förstärkning från Bankens Reserv-fond, hvilken förstärkning, så fort sig göra låter, återbetalas genom innohållning af de i diskonterings-, utlåningsoch kreditiv-rörelsen inflytande medel. Jemf. § 152, så lydande: I den rörelse, som med Handelsoch Närings-diskont-fonden bedrifves, ega Diskont-direktionerna jemväl att, på sätt och med vilkor nästföregående § mom. 2 ömförmäler, använda de medel, som på uppoch afskrifningssamt depositräkning mot ränta vid kvartdera Diskontverket inflyta, börande härvid iakttagas att af de influtna medlen i kassa eller på räkning bibehålles det belopp, som för skeende uttagningar må anses erforderligt, och att, om vid något tillfälle uttagningarna skulle öfverstiga nyssberörda belopp, vederbörande Diskont-direktion må för det bristande beloppet afgifva anvisning på Bankens reservfond, hvilken brist, så fort sig göra låter, fylles genom innehållning af de i Diskonterings-, låneoch kreditiv-rörelsen inflytande medel. Angående förhöjning i fonden för utlåning med omsättningsrätt är dels i allmänhet och dels särskildt för Låne-kontoren i Göteborg och Malmö förslag framstäldt icke allenast i motioner, väckta inom Hedervärda Bonde-Ståndet och Bih. till B. St.
» 1850 .. ... 417 234. 23 JÅ Philipstads Lazarett och Kurhus. Roslunden för sjukvården å Carlstads lazarett och kurhus år 1850 uppgick till en summa af 10,520 R:dr 4 sk. 3 rst. Banko. Angående fångvården bör i underdånighet nämnas, att det nya med celler inrättade länsfängelset härstädes, hvilket sedan Juli månad 1847 varit för sitt ändamål begugnadt, lemnat tillfälle till handhafvande af en ojemnförligt bättre ordning och noggrannare vård om fångarne i alla afseenden, än som uti det gamla, trånga och osunda länshäktet kunnat åstadkommas. Yäl hafva någre försök lill rymning ur cellfängelset gjorts, men utan framgång och under de flere åren äro endast tvänne fångar för oskick i fängelset extra judicielt bestraffade. Antalet fångar, sorn under nedannärnnde år uti länsfängelset förvarats, utgjorde: För stöld och andre förbrytelser. Försvarslösa och transportfångar. Bysättningsfångar. Summa. Män. Q, vinn. Män. Qvinn. Män. Qvinn. Män. Qvinn. 230 234 282 34 25 45 77 50 55 19 17 13 3 8 13 310 292 350 53 42 58 Summa 746 104 182 49 24 952 153 Ar » » 1848 1849 1850 Genom Eders Kongl. Majlis nådiga bref af den 19 November 1846 har Wermlands Provincial-Bank för andra gången erhållit förnyad oktroj på tio års tid, räknad från den 1 Juli 1847; och medelst en ständigt iakttagen omsorgsfull förvaltning har denna anstalt varit särdeles gagnelig, icke allenast för detta Län och dess flere näringar, utan äfven för en slör del af Elfsborgs, i hvars residens-stad, Wenersborg, banken har ett afdelnings-konlor inrältadl.
Lärarne vid de lägre Lärdomsoch Apologist-skolorna, som hädanefter inrättas, hvarunder äfven inbegripas de, som, ehuru beslutade, ännu icke trädt i verksamhet, och hvarest Lärare icke blifvit tillsatte, och detta så mycket hellre vid de, genom Kongl. Brefvet denar September sistl. år förordnade Skolor, som Lärarne vid desamma genast komma Allm. Besv. och Oecon. Utsk. Betänkande TF.-o Q 3. 5 i åtnjutande af och äro för framtiden försäkrade om de löne-inkomster, som.
Man har äf - Den 2 Juni e. m. 315 ven sagt, alt Staten skulle förlora i inkomster genom nedsättning i milen på fläsk, men då i alla fall en sådan minskning otvifvelaktig! förr eller sednare kommer att ega rom, när ladugårdarne hunnit den utveckling, att de kunna fylla våra behof, hvarigenom denna vara icke frän utländningen införskrifves, synes detta skäl icke förtjena afseende. På dessa grunder förenar jag mig med de Hrr, som yrkat nedsättning i tullen. Gr. Gyldenstolpe: Jag instämmer med dem som yrka bifall till Utsk:s utlåt., och jag vill biträda Hr von Hartmansdorff i besvarandet af den frågan, huruvida icke Svenska folket, efter den Finska traktatens upphörande, ätit lika mycket fläsk som förin. Mitt svar härå blir, att just genom den höga tullsatsen har denna vara t ull försu illa ts, hvilket icke varit händelsen, om tullen varit låg. Huruvida Staten vuunit något genom denna tullförsnillning, är något som erfordrar en belysning. Gr. Sparre, Erik: Jag är af samma mening, som jag på f. m. ytltat, nemi. att jag anser tullen böra nedsättas småningom, men den nu föreslagna nedsättningen till 36 sk. är något för mycket på en gång. Jag vill lemna derhän, huruvida man genom höga tullafgifter kan befordra näringarnes fortskridande, men otvifvelaktigt är det, att, genom en alltför häftig nedsättning i tullen, man beröfvar dem sin bergning, hvilka sysselsätta sig med näringarne. Jag tror derföre, att Staten, om den vill införa mera frihet i handel, icke bör rubba särskildte näringsidkare i dem beviljade förmåner. Jag skulle derföre vilja föreslå en medelväg, eller att nedsätta tullen från 1 r:dr 16 sk. till 1 r:dr. Jag tror, alt man, efter alt nu hafva något nedsatt tullen, kan vid en annan riksdag, utan någon väsendtlig skada för producenten, göra en ytterligare nedsättning. Jag har ett annat skäl för detta förslag.