Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under tidernas lopp hafva dock real-serviluterna erhållit en större betydelse, än de fordom egde, — och att, i följd deraf, en bestämdare lagstiftning i ämnet kan vara nödig, vill Utskottet icke förneka. Men Utskottet eger för närvarande icke någon grundlagsenlig anledning att förelägga Rikets Ständer ett fullständigt lagförslag della ämne. Motionären har endast vidrört frågan om ett visst slag af servituler, belastande ett visst slag al fastigheter, nemligen målningsoch sågningsrätt vid qvarnar och sågverk. Men att stifta en särskild lag för endast dessa läll, vore olämpligt och förvillande. Om vattenverk måste nemligen i ifrågavarande hänseende gälla detsamma, som om all annan fast egendom, — och i dessa förhållanden anser sig Utskottet ega lillfyHest görande skäl för sin vördsamma hemställan, alt ifrågavarande motion icke md lill någon lagsliftnings-ålgärd föranleda. Slockholm den 14 Maj 1860. Ank. lill Exp.-Utsk. den 22 Maj 1860. kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om dels upphäfvande, dels ock inskränkning af rättigheten all horda jord ä landet. Dessa motioner äro väckta inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln af Herr Dalman, W. samt inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdags-fullmäglige Anders Jonsson från Wermland och Paul Andersson från Jemtland. Samtlige motionärerna äro dock i siria yrkanden från hvarandra skiljaktiga. Herr Dalman har nemligen föreslagit, »att med ändring af hvad 6 kap. Jorda-balken innehåller i afseende på dem, som rätt till börd ega, måtte stadgas, att bördemän endast äro säljarnes barn och bröstarfvingar.» Riksdags-fullmägtigen Anders Jonsson åter liar 4 Lag-Utskottets Betänkande JM 28. endast hemställt, att »bördsrätten till jord å landet mätte inskränkas till säljarens föräldrar, syskon och bröstarfvingar i rätt nedstigande led samt att sido-arfvingar mätte uteslutas från densamma.»
Maj:ts nådiga disposition och efter den fördelning, Kongl. Maj:t pröfvade lämplig, användas för anläggning af nya, och förbättrande eller omläggning af backiga och mindre goda vägar, äfvensom för strömrensningar och smärre hamnbyggnader, bör, af Rikgälds-kontoret i öfverensstämmelse med ännu gällande och i nästföljande § intagna stadganden, utbetalas; utgörande dessa återstående medel, med inberäkning af hvad deraf efter nästlidne Juli månads början, kan vara lyftadt, ett sainmanlagdt belopp af Tiotusen sexhundrasex riksdaler 32 sk., hvaraf Sextusen niohundra fyratio - Stats-Utskottets Memorial, N.-o 323. 17 fyratio Riksdaler innestå utaf det med 370,000 R:dr beviljade anslaget för anläggningar och förbättringar af vägar, samt Tretusensexhundrasextiosex Riksdaler 32 sk. utaf den för strömrensningar och hamnbyggnader anvisade och till högst 30.000 R:dr bestämda summa. § 68. Utbetalningen af de, enligt nästföregående 2:ne §§, i Riksgälds-kontoret innestående anslagssummor bör verkställas å de tider, som uti vederbörligen afslutade, och hos Riksgälds-kontoret företedda, kontrakter finnes utsatta eller af Kongl. Maj:t blifvit särskildt bestämda. Dessa anslagssummor utbetalas lill vederbörande antingen omedelbart fran Riksgälds-kontoret eller genom den embetsmyndighet, hvilken Kongl. Majit kan derom hafva lenrnat nådigt uppdrag. Och åligger det Riksgälds-kontorets styrelse att tillse det utbetalda statsmedel hvilkas återfående, till följd af uraktlåtet uppfyllande af hvad arbetsplan eller kontrakt innehåller, kan af Kongl. Majit anbefallas, i behörig ordning till Riksgälds-kontoret ingå. De säkerbetshandlingar, som för statsbidragens utbekommande äro eller hädanefter varda lill Riksgälds-kontoret aflemnade, böra förblifva under kontorets vård; dock skola sådana handlingar, som vederbörande embetsmyndigheter kunna blifva i behof att begagna, till dem på behörig reqvisition utlemnas.
Nu förevarande förslag betraktar deremot den genom förfalskning åstadkomna produkten endast såsom medel för det med brottet åsyftade ändamålet, och förklarar till följd häraf straffpåföljd för brottet, så länge det ej hunnit närmare sin fullbordan än till medlets anskaffande, icke ega rum, med mindre än att den härigenom frambringade produkten linnes vara för det allmänna af den vådliga beskaffenhet att allt åstadkommande deraf i annan ordning, än den, af staten föreskrifna, måste såsom straffvärdt anses. Med tillämpning häraf har alltså uti sistnämnde förslag blifvit antaget, att ansvar för förfalskning af andra skriftliga handlingar än de ofvan omförmälde urkundliga, ej bör ådömas, så framt ej genom den falska handlingens begagnande, af sigten att dermed göra skada blifvit ådagalagd; hvaremot, i fråga om andra förfalskningar af den gröfre art, att de mera omedelbart äro riktade mot sjelfva samhället, och hafva sådana saker till föremål, som med statens egen garanti gälla i hvars mans hand, icke ens förberedelserna till brottet ansetts kunna lemnäs strafffria, ehuru graden af straffbarhet jemväl i dessa fall blifvit lämpad efter det närmande lill brottets fullbordan, som den förberedande åtgärden innefattar. Det är endast omtankan för den allmänna säkerheten, sorn härvid gör ett undantag nödvändigt från den i allmänhet gällande rätts-regeln, att förberedelser till brott ej utgöra föremål för strafflagen, och undantaget bör följaktligen ej utesluta regelns användande i de läll der nämnde nödvändighet icke förefinnes. Att den åsigt härutinnan, hvarpå ifrågavarande förslag hvilar, skulle, på sätt anmärkt blifvit, leda till förvirring af begreppet om sjelfva brottets väsende i dess olika yttringar, har jag således lika litet kunnat finna, som jag kan instämma i påståendet, att den är fremmande för vår nu gällande lag.
Inträffar detta, så komma äfven vittnen att mera sparsamt påkallas, och de kallade icke alt stå uti omnämnde för dem vådliga förhållande till åklagaren och den åklagade, deremot när tillämpning af författningarne malte ske, kommer öfverträdelsen att umgällas med ett ansvar, för hvilket man i allmänhet mera lädes, än för några R:dr i böter, hvilka erlägges af den förmögue med lika lätt - lien 11 November e. m. 34g sinnighet, som betalningen för den rusgifvande varan, och hvilka hos den fattigare ej sällan utmätas, till skada för hans redan nog lidande hustru och barn. Jag föreslår denna förändring, emedan jag tror, att brottets nesa, sålunda \ Lag stadfästad, skall af den mera bildade derefter blifva känd och erkänd i ofvertygelsen eller erfarenheten, och opinionen, verka nedåt i de lägre Classerne till förbättring. Lades på bordet. Herr Ribbing, Arvid> uppläste ytterligare följande: I fråga om Bran vinsförsäljning, så är det i sig sjelft en orimmelighet, alt förbjuda försäljningen af en vara, som är bland de allmännaste, tillgängeligaste och lättast transportable; men då Brännvinet i vissa afseenden kan betragtas för ett gift, så skulle jag icke hafva något emot Minuterings-förbudet, om ej erfarenheten visat, att detta Förhud, medförande alla de olägenheter, som åtfölja Fylleriförfattningen, ingenting annat kunnat uträtta, än att skattlägga en del Lönnkrogar under visse åklagare, medan de fleste i alla fall blifvit obemärkte och frie. 35o Den 22 November e. m. Jag föreslår derföre, att. Bränvinsförsäljningen på landet må varda fri, med undantag om Sönoch Helgedagar, men i Städerne och deras grannskap förblifva vid hvad hittills stadgadt varit. Lades på bordet.
Uti Manufaktur-diskontens räkenskaper balanseras, allt sedan år 1810, ett belopp af 16 R:dr 12 sk., hvilket för Diskontens räkning blifvit i Rikets Ständers Bank insatt, men hvaröfver banko-attest icke till Manufaktur-diskonl-kontoret inlenmats. Till undvikande af besväret med denna obetydliga balansposts bokförande, anse Revisorerne åtgärd böra vidtagas, hvarigenom densamma komme alt ur räkenskaperna försvinna. Med anledning af den utaf Rikets sednast församlade Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet gjorda anhållan om bestämda föreskrifters meddelande, ej mindre angående behandlingen och afgörandet af dädanefter förekommande frågor om afskrifning af Manufaktur-diskontens lånefordringar, än äfven rörande de grunder, som vid dylika afskrifningars beviljande böra tillämpas, har Kongl. Maj:t, enligt nådigt bref till Kommers-kollegium af den 20 sistlidne April, förordnat: att afskrifning af fordringar, som tillkommit genom lån ur Manufaktur-diskonten eller någon af Ull-diskonterna, må medgifvas endast i fall, då behörigen utredt och styrkt är, att i afseende, på alla de gäldenärer, hvilka hos Diskont-fonden häfta för en och samma skuld, någotdera af följande förhållanden inträffar, nemligen: l:o att gäldenär aflidit, utan att efterlemna någon tillgång; 2:o alt, efter gäldenärens inträffade död och behörigen skedd urarfvagörelse, fonden erhållit den utdelning utaf afträdda tillgångar, som vederbox-dt; eller 3:o att, sedan gäldenär, som veterligen ej äger någon tillgång, öfvergifvit sin rätta hemort. underrättelse, huruvida han lefver, icke kunnat under de sist förflutna 20 åren erhållas. I sammanhang härmed, har Kongl.
Kostnad för Städernas Styrelse. Diverse onera. Kostnad för rotering. Väghåll ning. Fattigför sörjning. Skjuts. Boskapsoch Åkerskatt. Kyrkobe tjenings. Kommini strarnes. Bränvins brännings afgift. Personer, som ej höra till viss näring. Mantals penningar. Summa. Pastorers. Efter 3:dje Artikeln. Summa. Jord, Hus, Tomter, Verk och Inrättningar. Summa. Efter 30 och 30 SS Borgerlig näring. STOCKHOLM, 1853. K. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. Underdånig Berättelse om tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Skaraborgs Län för åren 1848,1849 och 1850. Då den för nämnde Län sednast aflemnade underdåniga berättelsen sträckt sig till slutet af år 1847, kommer, till följd af föreskriften i Eders Kongl. Maj:ts nådiga Cirkulär af den 22 December 1848, den som nu afgifves endast att omfatta förhållandena under förstomförmälde 3:ne år. För vinnande af nödig och anbefalld fullständighet, måste dock tillika upptagas åtskilligt af hvad redan i föregående berättelser finnes anmärkt rörande sådant, som icke är förändring underkastadt. § 1- Ulnels allmänna beskaffenhet. Skaraborgs Län begränsas i nordvest af Wenern och dess nordligaste gräns utgöres af Gullspångs-ån, som skiljer Länet ifrån Wermland och under 59°1' nordlig bredd utfaller i nämnde sjö. Dess sydligaste gräns är emot Jönköpings Län och infaller under 57°48'. För öfrigt begränsas detsamma, i nordöst af Nerike, i öster af Wettern, samt i sydvest och vester af Elfsborgs Län. Länet upptager en yta af 75 qvadratmil. Dess längd emellan norr och söder utgör omkring 13 mil, samt bredden emellan öster och vester ifrån 3 till 11 mil.
Qröninger , Full magt i g Herr Rentersköld, /fä., Major. 1659. - Swedenstjerna,Er. Th., Directeur. j947. Odencrantz, y/„ G., Major. 2043. Ihre, Albr., CantzliRåd. 2161. af Zellén, Joli., Landshöfding. 2/8Saf Klinteberg,IVilh., Landshöfding. 2193. Åkerstein, Harald, Öfverste. 2204. — Gahn af Colquhoun, Carl. P., Ge* neralMajor. Herr Landt Mar skoth en anmodade de nu valde Eiectorer att innan nästa plenum utse Ledamöter uti Riddarhus och FxpeditionsUt skotten, hvarefter Ledamötejne i de öfriga uti Grundlagarna föreskrifna Utskott kunde efter lägligheten utväljas; tilläggandes dock Herr Den 8 Mars. 49 Herr LandtMarskalken , uppå derom af Friherre Mannerheim gjord erinran, att Ledamöterne i alla ofvanberÖrde Utskott borde vara utredde, innan åtta dagar efter Riksdagens öppnande , det vill säga , till nästkommande Måndag. Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, det Hans Excelience Herr Grefve Brahe , såsom af sjukdom förhindrad att genast i Electorernes val af UtskottsLedamöter deltaga, hade anmält, det han ansåge sig af samma skäl nödsakad att afsäga sig detta smickrande förtroende 3 men erinrade, att en sådan afsägelse vore genom RiddarhusOrdningens 26 §. vägrad, innan första valet är verksteldt till Ledamöter i de Utskott, hvilka i RegeringsFormens 53* och RiksdagsOrdningens 28. §. §. Stadgade äro. Upplästes de år 1 S r 3 till Stats, BancOOch RiksgäldsVerkens öfverseende församlade Revisorers Berättelse, af den 14 Decemb. 1813, till Riksens Höglofl.
Att flere afhandljngar om Fidei-Commisi och andra Testamcntariska stiflningar upräkias, hmil? fe dels äro sä oredigt sammanfattade akt olika Meningar deraf dragas, dels innehälla motsägelser, sa all enär det e»a wilkoret, som af Testator föreskrifwit blifwik, fnflgöres, ett annat milkor ater ware ber omöjligt att efterkomma; dels ock af den beflkaf, feghet, all de för der Allmänna medföra sa stor skada och olägenhet att enskildes äsyfrade fördel köp Aisrpa wifg för des helas iväl. Och alt genom ett för? Den 27 November - I7H ändradt skick lili lidehwarf, mot dä Testator latitachandlingen förfakta, och medelst inträffade, af Testator oföruksedde, l)ändelfer,Testators asyslade ändama! aldeles skulle förfela, samida gifne söreskr:'ter skulle fullgöras Utan räkliaher för disponenten af Testakors galwa, att minna tillstånd widraga sädane nlwägar, hwilka efter tiden finnas lämpligare för den afsigt, som enligt afhandlingen warit stiftarens hufwud-ögnamarke, kan wäl aldrig motsägas, . att förklaring om rälla förstan, det af sadane orediga F-.dei-Commitzeller stifkelsebref; dispense ifrån eller nphäfwande af der, som är omöjligt att werkställa eller i det Allmänna sikaveligt och stridande emot stiftarens föremål, och lämpeligare utwagarö stadgande till upfyllaude as detta ändamäl, mäste kunna af någon magt t
Det torde väl behöfva något närmare bestämmas, då vi hinna till den punkt, som handlar derom; men i alla fall synes det allena lemna tillräcklig utväg att använda tillgångarna. Hittills har man icke varit förlägen om tillfälle att utlåna penningar, utan den svårighet, hvaröfver man klagat, har varit att få lån. Jag tror icke, det vi hafva att under de följande åren före nästa riksdag befara någon stockning af capitaler, utan anhåller om Hr Gr. o. Landtnäs propos. till bifall å de arne första momrn af förevar, ingress med den rättelse, som Hr v. Troil föreslagit, att hypotheksföreningarna må nämnas i första rummet och derefter föreningarna för spannmålsbelåning. Hr Nordenanckar: En värd talare bar yttrat, att han icke ansåge någon jemnförelse kunna äga runi emellan dessa enskilda cassacreditiv och den gamla assigneringsrörelsen. Jag anser dock denna jemnförelse vara ganska lämplig, och alt enda skillnaden är, att assignationerna härskola dragas på minst 100 r;dr b:co och att den enskilda befrias från förlag och risk, emedan Banken i stället åtager sig båda delarna. Om således jemnförelsen ej slår in, är det derföre, att den nya rörelsen är förmånligare för creditivtagaren och sämre för Ba lken. En väl ordnad cassacreditivrörelse bör endast vara beräknad på att bereda l äntebesparing, men aldrig sätta i omlopp nya creditpapper. De dragna assignationerna böra aldrig blifva löpande i allmänna rörelsen; men om de, enl. Utskts förslag, få utgifvas tryckta eller graverade på 100 r:dr, tror jag öfverassignering lätt kunna äga rum, om de blifva löpande, samt att man sålunda skall suppjeera den förut crilicerade assigneringsrörelsen. Jag anser äfven, att dessa cassacreditiv kunna lämpligast användas af personer, boende inom eller nära Stockholm. Ju närmare de äro den ort, hvarpå creditiven är utställda, lill destomindre assigneringsrätt behöfva de anmäla sig, emedan de äro i tillfälle att så mycket lättare beläcka assignationernas belopp.
Jag delar med Friherre Gederström den mening, att Ordföranden bör af Kongl. Majit utses, men min mening var, att lian bör utväljas bland Bolagets intressenter, och ej vara en för Bolaget fremmande person, ty det vore en besynnerlig casus, om man af Bolagets uppkomna vinst behöfde aflöna en Ordförande, sorn ej hörde till Bolaget; jag delar således ej den tanka, alt han icke bör vara af Bolagets medlemmar. Om Konungen kan tillsätta Ordföranden bland intressenterne, är ändamålet vunnit. Friherre Cederström liar gjort mig uppmärksam derpå, att det endast är under dessa sednare månader strandningar vanligen förekomma. Jag är ej i okunnighet härom, men jag har ej sagt detta år, ulan de 3 sednare åren. En an-, lian Talare Friherre af Nordin har bedt mig gora utdrag ifrån början af oCtroijen, då inkomsten, delad på alla åren, äfven skulle göra en behållning de sednare åren. Jag ar icke i okunnighet om hvad Compagniet haft 1 inkomst i början, men skulle tro, alt nar ett Bolag mot vissa förbindelser erhåller vissa rättigheter, så skulle det ega skäl alt äfven hoppas någon vinst de sednare åren; hvilket förhållande äfven 38 H. 11 Den 14 Augusti e. m. säkert inträffat, om ej Iractater och inskränkningar blifvit gjorda, hvilka jag förmodar vara nödvändiga, efter de skett, hvarigenom Dykeriet kommit i förlust, eller åtminstone icke vinst, ty jag kallar det förlust, då man ej har något för sina penningar. Inskränkningar hafva skett år från år. Om det blir, såsom nu är föreslagit, blir vinsten fasligt mycket mindre, än hvad den förr varit, ty då man hade praescriptionstiden af 60 timmar, var det åtminstostone en möjlighet att beräkna någon vinst för Compägniet. Jag säger ej derföre, att det är nöd vändigt, att man skall hafva denna prassciptionstid. När ett fartyg kommit båldt på grund, fordras det oändeligen mera omsorg vid bergningen, och det är de lättare bergningarne, som skola vara till hjelp för de svårare, på hvilka ofta förlust uppkommer. Jag instämmer i begäran om återremiss.
Sparbankernes egna fonder uppgingo samma år till 4,323 R:dr samma mynt. Under sagde år blefvo 41,236 R:dr 54 sk. insatte, hvaremot endast 8,785 R:dr 38 sk. uttogos. Under sistlidet år vidtogos förberedande åtgärder för bildande af en för hela Länet gemensam sparbanksoch ränteförsäkringsanstalt, hvilken, efter vunnen nådig oktroj, först under innevarande år kommit i verksamhet. 60 Bypotheksföreningar. De två Norra fögderierne i Länet tillhöra Östgötha-, men de öfrige fyra fögderierne Småländska Hypotheksföreningens område. Förhållandet med begge dessa föreningars verksamhet inom detta Län under hvartdera af åren 1830 och 1853 visar sig utaf följande sammandrag af de utaf verkens styrelser mig meddelade uppgifter: Östgötha Småländska Hypoteksförening. Hypoteksföreningen. år 1850. år 1855. år 1850. år 1855. i B:ko R:dr R:dr R-.dr R:dr Belopp, för hvilket fastigheter inom detta Län vunnit inträde i Föreningen 1,471,300 2,630,566 656,000 1,260,266 i Dessa fastigheters begagnade lånerätt 1,356,483 2,626,566 626,166 1,217,7661 hvaraf visar sig att dessa låneinrättningar blifvit i en ansenlig ökad mån begagnade äfven inom detta Län. Länets Brandstodsbolag har år från år utvidgat sin verksamhet, och de årliga ersättningsbeloppen hafva varit föga kännbara. Förhållandet skönjes närmare af följande sammandrag: Bolagets hela Uttaxerade ansvarighetssumma. Brandskade-ersättningar. Banko. Banko. R:dr sk.
Sedel-värdet (natte nu ändtligen hafva uppnått slutet af ?itt fall. Blott denna välgörande omständighet skall, enär den med säkerhet blifver att påräkna, hafva den påföljd, att Banco Sedeln f r något bestämdt minimi värde, i stället för det osäkra den , i afseende på Bankens vacklande ställning, hittills haft. Och då det är under en Banques värdiga anseende, att låta härvid hero, utan omtanken synes äfven böra sträcka sig derhän, att återbringa Sedlarne till det värde, jnnehafvarne, med afseende på nu anförde o. lika förhållanden, skäligen ega att fordra; så synes val varit ett för ändamålet bäst passande medel, att på en gäng kunna sätta sådant ( sin fulla verkställighet. Men sorn det näppJigen låter göra sig, hvarken genom erforderligt Sedel amortissement, hvilket skulle åstadkomma Jordbruks samt Handels och Näringars högst kännbara lidande, ej heller genom hastigt anskaffande af tillräckligt silfver,“utan alt behöfva directe eller indirecte tillita utländningen, till 'hvilken årliga ränte betalningar skulle ej mindre då blifva verkande på vår Cour?, än man ej länge sedan ansett sig nqg lycklig, att ifrån dylikt onus befrias; alltså och då de ypplösteFilial-Disconterne ådagalägga dén ringa 37a Btinco.Utskottets Betät,handen, fördel, Banquen af private Associationer kunde hafva att vänta, delar äfven jag den - öfvertygelse, att Banquens egen tillgång genom den behållna vinst, som årligen kan vara att påräkna, synes blifva det med så val Banquens egen, sorn allmänhetens båtnad närmast öfverensstämmande sätt, att till silfver-inköp småningom förfara så länge och intill dess Banquens silfver och andra tillförlitliga Fonder uppnått sin tillbörliga höjd, sorn, efter hvad nu är föreslaget. skulle utgöra |:delar af den till circa Trettio milloner Riksdaler bestämde Sedelstock.
Ack, då jag tänker på hur det skall glada ljuft våra herrar, männer o c h fäder att vi behöfva så litet till k l ä d e r. Detta o m detta! Nu fråga det gäller: h v e m ska ' ha priset, när snart nu det smäller? H v e m af de många klyftiga kvinnor, klädpenningsf rågeförfattarinnor? O, du min store! Här skulle man vara en Salomo rent för att rätt kunna svara! Alla — hvarendaste fru eller flicka — äro precis, ja precis lika k v i c k a! Men — en idé nu rann upp i min hjärna, strålande vacker s o m himmelens stjärna: kunde man priset ej tillerkänna den, som bäst sparat på bläck och på penna. Sparsamhetsdygden det mest j u här gäller, och den som sparar på bagateller, sparar o c k säkert, när mera det gäller, ödslar för visso på kläder ej heller! Säg, hvad ni tycker nu allezusammen! Lefve klädpenningsfrågan! Amen! En svensk kvinna. Ehuru vi damer i klädpenningfrågan redan för mycket skattat åt vår s k ö t e s y n d: mångtaligheten, kan ej heller jag nu tiga längre, utan ber att få draga ett litet strå till den stora stack, s o m redaktionen lofvat att få växa i ännu ett par nummer. Det är inte utan, att vi börjat k o m m a bort från ämnet o c h hängifva oss åt en annan af våra skötesynder: kritiklystnad, nu på sistone. Med fara att göra detsamma måste jag fälla en gensaga m o t det i flere uppsatser förekommande uttrycket: bort m e d alla vilseledande uppgifter! Nej, låtom oss försöka att se allt från flere synpunkter o c h icke misstro andras erfarenhet, därför att den är olika vår egen. Teodors förståndiga fru kan j u framlägga en nära 20-årig erfarenhet o c h alla hafva n o g efter bästa förmåga ransakat sitt minne, sin kassabok o c h sin garderob. M e n hvad s o m är elegant för den ena, är tarfligt för den andra, ja, för samma person under olika omständigheter. Den ljusa fina promenaddräkten, s o m kostade öfver 100 kr.
Anträffar gruf-egaren, på djupet, en förut okänd fyndighet och vill den med fält-ort eftersätta, då må det, med de vilkor, som i 23 och 24 §§. sagde äro, ske äf ven utom utmålets gräns, dock endast tilldess annan gruf-egare med arbete från sitt utmål möter; och skall i dessa fall såsom okänd fyndighet anses i oinmutadt fält hvarje fyndighet, som enligt 1 §. är föremål för inmutning, och i inmutadt fält al! annan än den, som der förut är under arbete. §. 34. Utmål skall på marken utstakas och med ordentliga rösen eller skiljomärken förses, samt särskild ritning eller karta deröfver upprättas och bifogas förrättningstiih. till It. St. Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 185. protokollet, hvilket derjemte bör upptaga fullständig beskrifning så väl öfver utmålef med dess belägenhet och sträckning, som öfver sjelfva grufvans art och huru fyndigheten med dess gångar eller lager ofvan eller under jorden sig företer. Öfver utmål i sjöar erfordras dock ej särskild ritning eller karta, likasom ej heller annan utstakning deraf, än att, dä utraålet ej omfattar en hel sjö, gränspunklerne i sjön på lämpligt sätt utmärkas. §. 35. Anmäler sig jordegaren vid utmåls-förrältningen till begagnande af sin jordegareandel eller har sådan anmälan förut skett, varde ock det i protokollet antecknadt med de vilkor, jordegaren sig förbehållit eller sorn öfverenskomne blifvit. Kunna ej, då anmälan vid förrättningen sker, parterne åsämjas om beloppet af den ersättning, hvartill jordegaren, enligt 20 §., är förbunden för sådana kostnader, som förut blifvit pä gruf-anläggningen använde, då skall förrattningsmannen, efter af honom och gode männen verkställd besigtning och värdering, utlåtande derom meddela. §. 36.