Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men erhålles ej genom denna inbjudning 3:ne Riks-Stånds beslut i nämnde fråga, torde Välloflige Borgare-Ståndet med Högvördiga Preste-Ståndet instämma i den af Utskottet föreslagne redaction; hvarefter omröstning i förstärkt Utskott kommer att verkställas Öfver följande proposition: Den, som anser 8 punkten mom. d i Banco-Utskottets Utlåtande N:o t35 böra erhålla den lydelse, "att i sedeln utsattes så väl dess valeur i Banco som det belopp i Silfver hvarmed den inlöses.’' röstar Ja; den det ej vill röstar Nej; vinner Nejf erhåller samma moment den lydelse: ”att sedelns valeur så väl i R:dr och skilling Banco sorn i R.dr Silfver-Specie varder å densamma uttryckt med både bokstäfver och siffror/’ Nästföljande mom. e af 8 punkten eller Utskottets tillstyrkan, att sedelns värde, enligt Riksgälds beräkning, bör å tjenligt ställe af sedeln, på ett i ögonen fallande sätt, utmärkas, står i oskiljaktigt sammanhang med hela det af Utskottet uppgjorda system för Bankens blifvande sedlar, grundadt på det af Rikets Högloflige Ständer vid innevarande Riksdag fattade beslut, om antagandet af en, Riksgälds-Riksdalern motsvarande myntoeh räkne-enhet, för hvars införande framdeles Kongl.Maj:t jemväl redan i Nåder fastslällt Silfvermyntets afdelningar på ett sätt, lättande bruket att räkna i Riksgälds. Vid sådant förhållande och då a Riks-Stånd, Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Högvördige Preste-Ståndet, redan godkänt ifrågavarande moment, finner Utskottet sig ega allt skäl inbjuda Vällofligej Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet, af hvilka det förstnämnde icke något bestämt yttrande i denna punkt meddelat, att jemväl för deras del bifalla ifrågavarande moment af Utskottets förslag.
Sedan Riksdagsmannen härefter upprepat de flere olägenheter, för vägarnas vidmagthållande, som uti ofvan upptagne Memorialer blifvit anförde emot grusning om sommartiden, förklarar han sig val ej vilja tillstyrka upphäfvande af nu gällande Författning, om tiden för väglagning och syning, men tillstyrker likväl deruti den förändring: Att de väghållare, sorn icke iståndsatt sina vägar f öre Juli Månad och, vid den dd skeende vägsynen, förhållandet 834 Besv. och Ekon i Etik, Betänkande»• anmäla, må, icke förmenas att före den 2/^. October väglagningen verkställa, hvarjemte Kronofogde eller Länsman borde vara skyldig, att å berörde tid utan arfvode afsyna vägen. Uti detta Memorial har RiksdagsFulImägtigen Anden Danielsson förklarat sig så mycket heldre instämma, som den na gällande Författning öfverlemnar åt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, att efter locala omständigheter särskildt häröfver förordna. Utskottet har öfvervägat, hvad sålunda blifvit anfördt, och dervid af egen kännedom hemtat stöd och vitsord, af de, i ofvan upptagne Memorialer, emot nu varande tiden till väglagningen gjorde anmärkningar. Erfarenheten har nemligen redan visat flere menliga verkningar deraf, såsom att vid berörde tid vägarne i allmänhet äro torra och goda, hvadan de bristfälligheter derå, som härröra, antingen från sjelfva jjordmonen eller anbragte fyllningsämnens mindre tjenlighet, då icke kunna med full tillförlitlighet utrönas; Att grusningens verkställande vid nämnde tid antingen förorsakar, derest den sker med sand eller andra ämnen än stengrus, en för vägfarande besvärlig damning, derunder fyllningen till stor del försvinner, eller ock, derest gröfre och bättre fyllmngsämoen aro att tillgå, gör vägarne tunga att befara; samt att följden af den senast föreskrifne väglag - Eesv. oeh Ekon. Utsk. Betankanden.
Nä« diga uymärksamhet samt till någon del föranledr till det erhällne arrendet, nemligen att hwarl enda hus i Ladugärdon med iulärgad gröda, spannemaisbod med flere Tunnor säd jämre ali kör» och aker-redskap med mera genom mordbrand lades i asta är 1789 som tilstyndade mig fä flor» ock bctydeliga ufgister tvid återuppbyggandet, art lill betz ersättande fordradeS flere ärs inkomster af Kungsgården, och sär den äran gis» wa tillkänna, det jag ä nyo upbygqt hwart enda hus i Man» och Ladugården; hwarförutan dä för detta Konung 6nsizf Xclolpli d. IV. ben 14 December 1796 i näder meddelade stadfästelse ä arrendet, mäste jag erlägga en summa af zvoo R:dr enligt i händer haswande qvitto as den December saluma är. Jag sä wäl som alla andre känner alt för wäl i hwilken ställning wart olyckliga Fädernesland sig nu befinner, sch akt till Desi räddning fordras hwarjehanda upoffringar och ett gemensamt deltagande; Men icke kan det wara Högloft. Stats Utskottets wäl kända tankesätt, att wilja till en del frälsa Riket va eu och annan innebyggares undergång, hwilket åtminstone hwad mig angar, blir en nödwändighct, om jag skulle gä i mistning af det arrende jag nu innehafwcr. Regeringsformen as den 6 Junii inuewarande är, §.77. stadgar, att de personer och menighetcr som efter hittills gällande Författningar, Kungsgärdar med mera iunehafwa och nyttja, stola dera njuta sin lagliga rätt till godo; och att Kongl. Maj:t med stöd at 1789 ärs Föreningsoch Säkerhets.Act, kunnat efter egit nådigt godtfinnande om Kungsgärdarne disponera, lä» rcr wäl icke kunna i sraga ställas. Wa, Den i6
Det år antagligt, att de, som komma åkande för att med sina effekter begifva sig ombord på ångfartygen, men blifva uppehållne under väntan på ett bantågs passerande, derigenom kunna gå miste om iakttagandet af afgångstiden för det fartyg, till hvilket de ämna sig. En utväg år visserligen äfven hår föreslagen för fotgängare, som icke vilja vänta, att nedstigande utför trappor kunna passera under jernvägen och uppför dylika trappor på andra sidan åter uppkomma på gatan; men om också de gående kunna begagna detta, så år det dock icke säkert, att de hinna få sina saker med sig. Sannolikt år ock, att de på Riddarhustorget eller å Riddarholmen väntande håstarne ej sällan kunna blifva skrämda af det förbifarande lokomotivet, och olyckor deraf förorsakas i trängseln. Utan att Utskottet vill åt dessa svårigheter gifva någon bjertare färgläggning, måste dock erinras, att desamma, likasom de nyss förut anförda angående intrånget på sjötrafiken, åro tillräckliga för att, 'med afseende på allmänhetens billiga rättsanspråk, alstra de allvarligaste betänkligheter. Utskottet finner således för sin del, anläggandet af den föreslagna sammanbindningsbanan genom Stockholm vara förenadt med så stora olägenheter att desamma vida öfverstiga de fördelar, som af en sådan anläggning kunna förväntas. Men om äfven ett motsatt förhållande antoges, anser dock Utskottet att byggandet af denna bana icke skäligen behöfver ifrågakomma, förrän jernvågarne norr och söder om Målaren blifvit fullbordade till den utsträckning, Rikets Ständer vilja gifva byggandet af stambanor för Statens räkning, och att det år af en framstående vigt för landet, att jernvägen både norr och söder om Målaren sättes i direkt förbindelse med Stockholms hamn vid Saltsjön, hvarifrån i alla fall, om man så önskar, ett spår kunde ledas till Clara sjö med samma lätthet som ett sådant, enligt Friherre Ericsons förslag, skulle kunna ledas från Clara sjö till Saltsjön.
Arbete och flit är det enda yttre, som man kan sätta emot öfverhängande sorg och stora bekymmer. Deruti ligger väl ingen egentlig tröst, men en lindring, en tidens påkörare åtminstone. Men ack! »att tiden icke ville gå för fort,» se det var hvad Stina nu allra högst önskade. »Kära sol,» sade hon fram mot eftermiddagen, när Johan gått bort »ett springande», »kära sol! gå icke ned så snart. Då blir det natt, och sedan äro blott två dagar qvar. Två dagar!» och här utbrast hon, för hundrade gången på denna dag, i bittra, heta tårar. Men när hennes Johan återkom, aftorkade hon dem hastigt, och visade honom hur flitigt hon »sytt och lagat åt honom,» medan han varit borta. Om aftonen, sedan de ätit sin enkla aftonmåltid, lyckades det Johan att något litet muntra sin stackars bedröfvade unga maka. »Nu Stina,» sade han så glädtigt han förmådde, »nu kan du åtminstone icke behöfva att ligga och göra dig sådana der onödiga skrupler, som när jag var på Drottningholm i fjol, för ser du, der på Carlsten finns intet, slätt intet annat än lifstidsfångar och hvittling. Der finns minsan inga liderliga qvinfolk som drifva omkring. Nej minsan fins der ej. Det har jag hört af flera som legat kommenderade der de andra åren.» Stina smög sitt hufvud till hans bröst och kände sig på en gång glad och högst förlägen öfver denna underrättelse. Hon ville till och med gerna afbryta samtalet eller gifva det en annan vändning, och sade derföre: »Men den der fasligt goe Prinsen som du talar så ofta om, och berömmer så innerligen, och de der små Prinsarne som voro så snälla och roliga, de ä’ väl der, kan jag tro?» »Jo pytt sa’ Pelle!» svarade Johan litet indignerad öfver Stinas dumhet och enfald. »Jo visst!» fortfor han. »Nej minsann, det vankas inte på hvar kommendering! Sådan herrlighet finns ja gu icke på Carlsten, och Gud vet om jag nånsin mer får se den rare Prinsen,» tillade han och strök sig med fingret i ögat.
Fortplantning genom ympning och oculerinp fö- rekommer vid växtodling j boningsrum näppeligen i andra fall, än o m man inplanterat vilda nyponstammar i krukor för att erhålla stamrosor. Vildstammarne böra i så fall inplanteras om hösten, öfvervintras i källare eller dylik lokal och intagas i varmt rum i slutet af februari eller början af mars för att ympas, sedan de kommit nå- got i växt. Huru själfva ympningen tillgår, läres lättare praktiskt än genom beskrifningar. Oculering utföres på sommaren i juli o c h augusti o c h lyckas förträffligt på stammar, planterade i det fria, hvilka sedan kunna inplanteras i krukor: dock kunna äfven stammarne förut vara rotade i krukorna. Sen till, att tidning Idun finnas hos och Iduns Modealla edra bekantat IDUN 54 Ur Under inöfning att s o m nästa repris uppföras lär » Figaros bröllop » vara. Likaså torde » Hugenotterna » med signora Labia s o m Valentine ej länge låta vänta på sig. Vidare lär ett nytt o c h intressant program komma att sammanställas af Glucks härliga opera » Orfeus » (med fru Linden i titelpartiet) o c h Hummels realistiska 1-aktsopera » Mara », hvilken senast rönt mycken framgång på flere framstående operascener i Tyskland o c h här är alldeles n y. Den nyhet å vår k. opera, s o m emellertid torde komma att väcka mesta uppmärksamheten o c h största intresset, är Verdis » Falstaff » med hr Lundqvist i titelpartiet. Såsom synes är operadirektionen fortfarande synnerligen nitisk i sin sträfvan att bereda publiken en rik omväxling i repertoaren. notisboken. » Kvinnans ställning sådan den bör vara » var ämnet för ett föredrag, s o m doktor Anton Nyström höll häromdagen på en välgörenhetssoaré härstädes. Han uppträdde häri på sakrikt o c h underhållande sätt mot kvinnoemancipationens öfverdrifter, under starkt betonande af de hinder, som redan ur biologisk synpunkt måste ställa sig mot kvinnans fria täflan med mannen inom en stor del yrken o c h vetenskaper. Talaren belönades med starkt bifall. Ett tyskt furstegemak frän Sverige.
Jag får derpå svara, att då dessa Författningar blifvit upphäfne emot åtagande af emotsvarande skyl. digheter, måste Förfa tillingarnes åter upp lifvande, om icke de motsvarande förbin delserna upphöra, aldrig kunna anses anna Jin såsom rubbning af det ingångna så kai lade Contractet. Det har blifvit anfördt, at Den 14 Juli./, m. *i,1 den återstående tiden för Riksdniren är för O kort lör att kunna återremittera Betänkandet; det kan 1 sådan händelse nu nislas; men för min1 del kan jag ej anse tiden så kort att icke Utskottet kan medhinna att besvara de gjorda anmärkningarna; och dä en vard Ledamot yttrat, att Utskottet troligen icke på några anmärkningar vid Betänkandet skulle göra afseende, så får jag anmärka, att sådant tillhör Utskottets pröfning. Herr Silverstolpe, Gustaf Abraham: Oart jag hade yttrat mig, att här vöre fråga om gamla Contracteis upphäfvande, så medger jag mig haft orätt på det sätt den värda Ledamoten Herr Påhlman yrkat. Jag hade bordt säga, och tror mig äfven hafva sagt, att frågan vore om gamla Contracters återställande genom upphäfvande af en ny gällande Författning. Friherre Cederström bär förekommit mig med en tydlig förklaring, huru ett sådant upphäfvande verkeligen vöre ett inbrott mot de nya Contractsvilkor denna Författning stadgat. Jag har således intet annat att tillägga än att förena mig med dem sorn begära proposition på återremiss af Utskottets Be•tänkande.
Vetenskaps-Akademien fästat Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att det vid sistl. riksdag å allmänna Indragningsstaten uppförda och till nämnde Akademis disposition ställda anslag, 800 Rdr Banko, till fortsatt understöd för anskaffande af teckningar af inhemska vexter till ett arbet' benämndt, Sveriges Flora, ram t till uppmuntran för utgifvande af teckningar utaf zoologiska föremål, ännu ytterligare beviljades för vinnande af närmare kännedom om de inhemska naturalstren, har Kongl. Majit, då Akademien tillika upplyst, att med dessa medel ej blott det förtjenstfulla och för Sverige hedrande arbetet ”Skandinaviens Fiskar” kunnat fortsättas och nya teckningar för detsamma anskaffas, utan äfven i vetenskapligt hänseende icke mindre vigliga originalmålningar af Svenska växter, synnerligast bland de såsom födoämnen gagneliga svamparne kunnat utföras, i nåder äskat, att berörda anslag måtte fortfarande och till enahanda belopp få utgå. A denna nådiga framställning får Utskottet, med afseende å deri förekommande skäl, tillstyrka Rikets Ständers bifall. 7:o. Kongl. Ma:jt har jemväl, lili Dess nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof begärt, att, då Ramsjö kapellförsamling, tillhörande Ljusdahls pastorat i Gefleborgs län, hade behof af en serskild predikant, enär presterskapet i moderförsamlingen icke behörigen förmådde handhafva själavården inom kapellaget, som vore 5 mil aflägset lian moderkyrkan och någon banad väg emellan dessa ställen icke funnes eller kunde anläggas, men församlingen saknade förmåga att bereda honom en. för tarflig borgning erforderlig, aflöning, Rikets Ständer såsom bidrag dertill måtte anvisa en summa af 133 Rdr 16 sk. årligen under de första 15 åren efter predikantens anställande, samt 66 Rdr 32 sk. under derpå följande 15 år.
I fråga om understöd för uppmuddring af Landscrona hamn. Anmäld den 14 Maji; hvarvid Förvaltningen af Sjö-Ärendena anbefalldes, att, efter verkställd undersökning , inkomma med koslnads-förslag och utlåtande i ämnet, hvarefter ytterligare undersökning om Landscrona hamn skett genom Öfver-Styrelserne för Yatten-Communicationen i Riket. 1 2. Angående eftergift af Teslaments-Bevillning för Prov.-Medicus Kjellman. Anmäld den i4 Maji, och vederbörande underrättade om Rikets Ständers Beslut. i3. Rörande ersättning af de utaf Jnteressehterne i Husby klosters Krutbruk, åren 1814 och i8i5, erlaggde Bevillnings-afgifter för krut. 6 Bil. t. R. St. Just. Ombms Emb.-Ber. d. 4 Nav. i8a8. Anmäld den 4 Junii i823, och vederbörande förstäudigade om Rikets Ständers Beslut till efterrättelse och verkställighet. »4- I fråga om en frimarknads hållande vid Svanesund i Götheborgs och Bohus Län. Anmäld den 4 Junii, hvarvid Commerce-Collegium och Konungens Befallningshafvande i Länet anbefalltes att afgifva underdånigt utlåtande i ämnet, sedan vederbörande blifvit hörde. Å nyo föredraget den 7 April 1824, då Kongl. Maj:t ej fann skäl, att till den föreslagna frimarknaden lemna bifall. 15. Angående medel till fångvårdens bestridande i Götheborg. Aflemnad till Kammar-Expedition den 29 Maji 1823. 16. Angående skyldighet för Postmästare att, emot ersättning, hålla Postbok med landtboer och för Postförare, att emottaga deras lösväskor. Bil. t. R. St. Just. Omb:ns Emb.-Ber, d. { Nov. 1838. 7 Anmäld den 4 Junii s. å. oell remiterad till Cancellie-Styrelsens och Öfver-PostDirecteurens utlåtande.
Hon hade svårt att få honom att tala. Men så mycket fick hon veta, att Nadja stiftat olycka i Granbergs familj, skilt makarne åt och ruinerat mannen. Att hon sedermera lefvat ett år i »större förhållanden», men för tillfället hade det mindre gladt. Hon var ofta hemlös och dref omkring på gatorna i S:t Petersburg. Hjelpte man henne, lefde hon bekymmerslöst några dagar, »etablerade» sig, men öfvergaf snart alltsamman för att börja om på nytt igen med det gamla lefnadssättet. »Hon har blifvit äldre och ser inte mer så bra ut», berättade mannen, »men är lika glad och lustig som förr.» Och för att försona någon del af det onda han sagt, tillade han: men hjelpsam är hon mot alla fattiga och gamla, och hjerta, det har hon också! Han räknade upp en hel hop med tillfällen, då hon hjelpt landsmän, som sökt upp henne, en god själ, slutade han och tillade ännu en gång som tröst: fast hon har en dålig natur, men det kan hon inte rå för. Kajsa hade i sitt lif burit så mycket, att hon nog kunde bära detta till, tänkte hon. Och hon visste, att det var Guds straff, och att han aldrig lägger tyngre kors på en än man kan bära. Hon skulle försöka skicka sitt stackars barn något penningar, alltid kunde man få ihop något. Kanske det kunde göra henne en glädje. Hvarför hade Nadja blifvit sådan? Hon frågade sig sjelf detta tusen gånger, och kunde inte få det klart för sig. Hon hade dålig natur, sade man. Hvarifrån? Af henne, modern sjelf? Eller af Sergei? Eller var det dålig uppfostran? Kajsa hade inte förstått att göra det bättre. Hon hade gifvit henne det bästa hon kunde. Ett godt exempel. Och sin kärlek. Och sin bön till den allsmäktige Guden. Ingenting hade hjelpt. Inte ännu. Men kanske med tiden. Kajsa funderade hit och dit. Hon rådslog med sig sjelf och sin erfarenhet. Hvarför bli menniskor, specielt flickor, dåliga på det viset? Vanligen frestas de först i begynnelsen af andra, falla för frestelsen och fortsätta i synd. Några få af hennes bekanta hade lockats oskyldiga i olycka. Det var en eller två. Men Nadja?
Jag tror således, att antingen detta 16 Mom. bör alldeles utgå, hvilket vore det bästa, eller ock bör det tillika utsättas, att, i den händelse Berednings-och TaxeringsCommitteer11a finna ett uppgifvet värde för högt, i jemförelse med de andra hemmanens inom districtet, åligger det dem, att sådant i längden anmäla, hvilken anmärkning, angående det värde Committeen ansett vara lämpligare, bör sedermera upptagas i alla attester om taxeringsvärdet, på det sätt att ägarens uppgift blir grunden för bevillriingens utgående, men Committeens åsättning gällande vid alla de tillfällen, der eli afseende på bevillningsvärdet af fast egendom är genom författningar och instructioner föreskrifvet. l 25o Don io December f. ni. Art. III. $. 2. Mom. 2 och 22. /mg. 44* 45 och 4g. liela den såkallade Minimilabellen ålen i historiskt afseende underlig utväxt på 1812 års bevillningsprincip. Hvad som 1809 års bevillningsmethod på ett ganska enkelt sätt åstadkom, och som man dock 1812 påstod att den icke gjorde (just det, sorn man då förnämligast sökte vinna, nemligen säkerhet för Bevillnings summans utgående) befanns 1818 icke vara vunnet, och en n_y påbyggnad af Förordningen dertill behöfvas. Att discutera denna Minimitabell, är icke nu tiden; jag har gjort det förr, och hoppas, eller rättare fruktar, alt få göra det, när Utskottets i RiksdagsOrdningens §. 3i föreskrifna första betänkande ventileras; men Förordningens detailler i afseende på denna minimisumma, hvilken 1823 nedsattes för alla Lån 10 procent af dess förra belopp, äro för märkvärdiga, att ej nu böra till ändring anmälas, för den händelsen att Minirnitabellen ej blifver borlvoterad. Denna Minimitabell åtföljer nu EevillningsFörordningen bland andra formulairer af så liten vigt, att de komma först efter uiiderskrifterne, och dock är denna tabell icke mindre än hela Bevillningens angifna regulator.
Faderligt glad hälsar jag Eder Skinande Bröder af Andra gradens första grad, eller såsom bröder af den Smaragdringade Grisen. Bröderne hafva alla tre med största skicklighet genomgått sina prof: Brodren Laocon har vetenskapligt och fördomsfritt afhandladt Ölosts uphof, och visat dess skadelighet. Brodren Thorgny har med en grundelig fullständighet författat sina anmärkningar vid 12:te Cap. Byggninga-Balken: Huru man svin i ollonskog släppa må, och Brodren Eumæus, har med snille och styrka målat sin kärlek och sin älskarinnas bild. Framträden nu mine Bröder til snillets källa at döpas, och afläggen öfver dess heliga vatten den Ed som Eder förestafvas. Öfverste Presten i Öster vinkade med handen, och Bröderne framträdde til den stora hon. Broder Laocon! Du har burit en dygdig mans namn, du har varit det värdig. Dit snille berättigar dig i dag at bära en snillrik mans, emottag namnet Tyrthæus. (doppa tre finger af venstra handen i vattnet) Broder Thorgny! Dig tilfaller namnet Callisthenes, och Broder Eumæus! Dig tilfaller namnet Petrarcha. Blifven like desse män. Uno drog på munnen: at bli lik Petrarcha ansåg han något svårt, likväl var han oändligt mera smickrad af sit nya namn, än at få något af de andra Herrarnes. Tyrthæus var i sin dar halt, enögd och puckkelryggig, och Callisthenes var utan näsa, at likna dessa män ansåg han icke afundsvärdt. Ordens-Sekreteraren förestafvade Eden, och Bröderne svuro, at alldrig nedergräfva sina pund, utan likasom grisen i jorden upsöker dolda frukter, äfven hos sig upsöka och framdraga, snillets frön, stora och små, höga och låga, och af hvad form, beskaffenhet och natur de förekomma måtte. Röda bandet och ringen tilställdes dem sedan, såsom det deras grad tilhöriga tecken, och til en påminnelse, at såsom ringade, alldrig söka snillets frukter på främmande jord, hvarefter Öfverste Presten i Öster, å nyo framträdde och läste följande ur den stora boken.
Skrifvelse IS:o 204. reglcrings-period måtte bevilja ett anslag af 60,000 R:dr, att, släldt till E. K. Mits disposition, användas till otvanomförmälda ändamål, i enlighet med den af WetenskapsAkadernien uppgjorda, af E. K. Mil jemväl godkända plan. Det förslag till en omfattande special-undersökning af landels jordoch berglager, E. K. Al:t sålunda nu täckts framlägga, har befunnits förtjent af största uppmärksamhet, helst med temlig visshet kan förutses, att landels maleriela utveckling härigenom i hög grad skall främjas och kostnaden snart nog måhända blifva betäckt af de nyttiga och välgörande frukter, landet deraf bör kunna påräkna. Rikets Ständer hal va dock föreställt sig, att öfvertygelse!! om den verkligen stura nytta de flesta näringsgrenar kunna hemta af nu ilrågaslällda geologiska undersökningar säkrast och mera allmänt, än hittills varit fallet, skulle kunna bibringas och utbredas, om ifrågavarande undersökningar till en början icke’ föreloges i alltför stort omfång, utan inskränktes till någon eller några delar af landet, så all dessa arbeten hunne afslulas inom åren 1858, 1859 och 1860, och komma alt utgöra ett helt för sig, hvars resultat E. K. M:t då jemväl loide låta meddela Rikets näslsammanträdande Ständer, hvilka således bäst blifva i tillfälle att pröfva och bedöma ändamålsenligheten och nyttan af dylika företag samt i anledning deraf lätta beslut för framliden. I öfverensstämmelse med dessa grunder, och med stöd af de i den nådiga propositionen i öfrigt anförda skäl, hafva Rikets Ständer med bifall lill E. K. M:ts nådiga framställning, för nu ingångna statsregleringsperiod å Riksgälds-kontoret anvisat till E. K. Mits disposition eli belopp af tillsammans Sextio tusen riksdaler riksmynt, att användas för det i E. K. Mils Nådiga Proposition omförmälda ändamål.