Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Grefven har frågat hvad jag skulle hafva gjort, om jag varit i tillfälle alt bestämma della beslut? Jag har äran svara, att jäg skulle hafva gjort på sätt som följer. Jag skulle till R. St. hafva hemställt, att till K. M. inkomma med ett förslag ungefärligen sådant, sorn det Hr von Hartmansdorff nyss omnämnde; men likväl med det tillägg, att jag skulle hafva föreslagit R. St. att till K. M. öfverlemna, ätt, intill dess pä formlig och grundlagsenlig väg, genom öfverenskommelse mellan båda Rikena, en uppgörelse härom kunnat blifva träffad, vidtaga de åtgärder i afseende å sådana stämpelafgifter, som K. M. kunde täckas pröfva lämpliga. En lämplig åtgärd vore för öfrigt den, att afgifler af consuler, som hvarken äro Norrska eller Svenska undersåter, deponerades och afsatles särskildt, ulan att räknas bland Svenska statsverkets inkomster intilis det på rättsenlig väg blifvit bestämdt hvart dessa summor skola gå. Om de äfven äro obetydliga, så är det likväl icke likgiltigt huru man i sådane saker förfar. Delta hade varit ett förslag, för hvilket jag såsom medlem af Bevilln.Utsk. skulle hafva röstat, hvarföre jag äfven nu instämmer i Hr von Hartmansdorffs förslag, med det tillägg, att K. M. måtte täckas, intill dess saken kan blifva ordnad, vidtaga de åtgärder K. M. finner med förhållandet öfverensstämmande och lämpliga. H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna, Magnus: Mig synes, att vi icke äga rättighet att beskatta Norrske undersåter. Det är mycket enkelt alt göra den skillnaden, att de diplomater, som äro födda Svenskar, skola beskattas efter Svensk lag, men att vi icke äga rättighet att beskatta Norrmän, och en stor del af consulerna äro födda Norrmän. Gr. Cronhjelm: En värd talare har redogjort för hvad han skulle hafva yrkat i Bevilln.Utsk:s ställe, sedan Hr von Hartmansdorff uppgifvit sitt sednaste förslag.
Della memorial, hvarå motionären hegärl remiss lill Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, har dock blifvit till Lag-Utskottet öfverlemnadt och den 19 innevarande månad hit ankommit; men enär ifrågavarande förslag hufvudsakligen afser kontroll af kronobetjeningen derå, alt en redan i lag föreskrifven väg, hvars underhållande och årliga förbättrande likaledes är i lag, 25 Kap. C § ByggningaBalken, jemförd med 11 och 15 §§ i samma Kap., anbefaldt, hvarje särskild årstid hålles i lärhart skick, och den väckta frågan således är ett rent hushållnings-ärende och icke hänförlig lill den lagstiftning, hvarmed Lag-Utskottet, enligt 53 § Regeringsformen och 33 § P.iksdags-ordningen, eger alt sig befatta, föranlåles Utskottet att omlörmälde memorial till ilögvördiga Presle-Ståndet återlemna; hvilket hos samtlige Riks-Slånden vördsamt anmäles. Stockholm den 21 November 1859. Reservationer äro anmälda af Herr Staaf]' samt Riksdagsfullmäktige Matts Pehrsson från Stockholms län och Johan Lekberg från Nerike, hvilka åberopat grunderna i deras vid Utskottets Utlåtande N:o 2 afgifna reservation. Auk. till Exp.-Utek. den 23 Dec. 1859, kl. 12 m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om tillägg till sladganderne angående loiten.
Då Riksens Ständer en gång med så mycket allvar omfattat detta stora företag, bör »nan vara öfvertygad , att detsamma blir understödt och fullbordadt för Kanonens ära, och kanske nu mera tor Landets nytta , sedan så mycken kostnad blifvit nedlagd, så mycket oproductift arbete och fruktbar jord förspild. klen först mäste Landet hafva återvunnit den styrka, som dertill lordras, Då Sverige genom några års olyckliga skördar, men icke mindre genom Stats-eeconomiska Hisståg, är utprmadt, då all production fordrar understöd, för att icke alldeles upphöra, då vår nuvarande Bevillning öfvers,tiger Landets förmåga, och Sedelmyntets vanvärde ålägger oss att varsamt anlita Banken då frågas med skäl: Kan Staten i närvarande stund åstadkomma mer än det nödvändiga directa understödet få jordbruk och Näringar? samt upptylla sini länge åsidosätta pligter emot den Civila Em betsmannaCqrp&en ? Det åligger Rikets Representanter att göra Styrelsen uppmärksam >å Landets tillstånd och söka öfvertyga om otgttgheten af de tankar, sorn låtit höra sig,att Höden är mindre allmän , än man föreställer och att den säkrast afhjelj>es genom tid ©Qh tålamod - Den 19 Aprile. w. 569 Det är vår pligt att framför allt afböja • den våda, som hotar den nuvarande productionen, och för dess upprätthållande tills vidare uppskjuta med understöd, 50m har till föremål en lifligare rörelse inom en viss del af Riket, hvars förkofran, vunnen på det öfrigas bekostnad och med den allmännare productionens uppoffrande, vore nog dyrköpt. Det gifves endast ett fall, då ett Folk ingenting bör spara, för att vinna ändamålet, eller då det strider för sin sjelfständighetj då ät hvarje bidrag, hvarje uppoffring på den allmänna välmågans, på Näringarnes, på den enskildta förmögenhetens bekostnad, ett lån, sorn antingen återbäres till fullt belopp, om striden lyckas, eller icke saknas hos en ädel Nation, om det stora ändamålet blir förfeladt. Helt olika äro sådane uppoffringar, som icke ske för Nationers existence, utan för deras för. kofran.
Yid öfvervägande af hvilket allt, och sora undersökning vid domstol om egande-rätten, utan stämning och ordentlig rättegång, icke vore med lag förenlig, samt det ej eller öfverensstämde, hvarken med omsorg för annans rätt, att utan pröfning af hvarje serskildt fall, föreskrifva anställande af rättegång, blott derföre, att tredje man så äskade, eller med Grundlagens anda, att så långt utvidga Domarens myndighet, att, viii yppad tvist, Konungens i administrativ väg vidtagna beslut, icke skulle vara för honom hinderlige, Kongl. Majit alltså fann Sig icke kunna lemna Dess Nådiga bifall till Rikets Ständers ifrågavarande underdåniga framställning. Vid Riksdagen åren 1834 och i835, har förnyad motion i ämnet blifvit väckt, och efter tillstyrkande af Statssamt Allmänna Besvärsoell Ekonomi-Utskotten, genom Betänkande Nio 22, hafva Rikets Ständer ^ytterligare hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att en allmän undersök - Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betankande, IV.-o 44' 13 ning, rörande de såkallade Kyrkohemmanen i Halland, måtte verkställas, hvarigenom på en gång utredes och urskiljes om och hvilka af dessa hemman tillhöra Kongl. Majit och Kronan, samt böra med åboer af Kronan förses, eller äro af den beskaffenhet, alt kyrkorne till dem hafva eganderätt och lagligen kunna dem bortslädja; i sammanhang hvarmed, och som åboerne å ifrågavarande hemman, lika med innehafvarne af Kronoskattehemman, utgöra allmänna onera, jemte de för hemmanen fastställda arrenden, och hvilket skall förorsaka den nödställda och tryckande belägenhet, hvari desse åboer sig befinna, Rikets Ständer tillika framburit den underdåniga anhållan, att, i händelse den nyssberörde undersökningens verkställande icke i Nåder bifölles, Kongl.
Men han reste ett par mil norrut, tills han kom till Lötafors. Vackert ställe var det, därom var intet tvifvel. Öfre Löfven utbredde sig framför det, och tätt bakom sig hade det Gurlita klätt med brant uppstigande topp och ett tycke af vildhet och romantik, som väl passar ett gammalt berg. Men smedjan, den är ju ej sådan den skall vara: svänghjulet är sönder och har varit så hela året. »Nå hvarför har det ej blifvit lagadt?» »Snickaren, min käre vän, snickaren, som var den ende i hela häradet, som kunde laga det, har varit upptagen på annat håll. Vi ha inte fått smida ett enda skeppund.» »Nå, hvarför sänden I inte efter snickaren?» »Sände efter! Som om vi ej skulle hafva sändt efter honom hvar dag, men han har ju ej kunnat komma. Han har hållit på att bygga kägelbanor och lusthus på Ekeby.» Då förstår Gösta med ens, hur det skall gå honom på denna resa. Han far vidare norrut upp till Björnidet. Vackert och präktigt ställe, det också, med ett läge, som skulle anstå ett slott. Den stora manbyggnaden beherskar en halfcirkelformig dal, på tre håll omgifven af väldiga höjder och på det fjärde af Löfven, som där har sin ändpunkt. Och Gösta vet, att intet bättre ställe finns för månskenspromenader och svärmeri än strandvägarna utefter älfven, förbi fallet och ned mot smedjan, som är inrymd i väldiga, ur själfva bergväggen sprängda hvalf. Men järn, finns där något järn? Nej, naturligtvis icke. De hade ju ej haft några kol, och från Ekeby hade de ej kunnat få pengar till att betala kolare och körare. All bruksdrift hade legat nere under vintern. Så styr Gösta söderut igen. Han kommer till Hån, på Löfvens östra strand, och till Löfstafors, långt inne i skogarna – men det går honom ej bättre där. Ingenstädes hafva de järn, och allestädes tyckes det vara kavaljerernas eget fel, att så förhåller sig. Till sist kommer han till Älgfors, ett litet bruk långt inne bland de östra höjderna, ett af de rikt välsignade ställen, som alltid utöfvat stor tjuskraft på människor.
Hvilket Rikets Ständer få i underdånighet anmäla, framhärdande etc. Stockholm den 1 Februari 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 29 Jan. 1851. Preste-Ståndet den 29 Borgare-Ståndet den 29 Bonde-Ståndet den 1 Febr. — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående eftergift af ett Kronan tillfallet dana-arf efter Husmannen Nils Hansson Modig. (Stats-Utsk. Uti., N:o 29.) S. A. K. Sedan Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Malmöhus Län i underdånighet anmält en af Fattigvårds-styrelsen i Sallerups socken och Oxie härad af Bih. till II. St. Skrifvelse, N-.o 9. nämnde län framställd anhållan, att, enär husmannen Nils Hansson Modig i Ostra Kattarp af berörde socken utan arfvingar aflidit, samt, af sådan anledning, Oxie Härads-rätt, genom Utslag den 4 Febr. 1850, förklarat, det behållningen af den aflidnes qvarlåtenskap, uppgående, enligt verkställd utredning, till 127 R:dr 20 sk. 2 rst. banko, borde, såsom dana-arf, kronan tillfalla, kronans rätt till dessa arfsmedel måtte, till förmån för Sallerups fattigvård, efterskänkas, helst Nils Hansson Modig i lifstiden skall hafva yttrat den afsigt, att på soknens fattigkassa öfverlåta den egendom, som vid hans död kunde finnas efter honom i behåll, hvarom ock vittnen inför Härads-rätten blifvit afbörda, ehuru det uppgifna förhållandet icke kunnat tillräckligen styrkas, har E. K. M:t, med afseende å härvid förekomna omständigheter, uti nådig proposition af den 15 Nov. sistlidet år, täckts föreslå Rikets Ständer öfverlåtelse af statens rätt till ifrågavarande dana-arf på fattigvården i Sallerup.
Lag Utskottets Utlåtanden: 1:0 Innehållande Förslag att de Publiqua Authoriteter , som å Kongl. Maj:ts och Kronans 334 /toi ajf vägnar afsluta Contracter med Enskildte, fej må äga att vid tvist om uppfyllande deraf, sjelfve deröfver döma} 2:0 Otn förändring Uti nu stadgade salt för uppenbar Kyrkoplikts verkställande. Bifall till följande Utskotts Betänkandeti, nemligen: StatsUtskottets ■ t:o örn Räddnirtgs-anstalt för deni sorn å Rikets kuster lida Sjönöd. 4:0 Hvad vid de af Rikets Ständer vid sista Riksdag anmälte Önskningsmål, blifvit vidgjordt. g:o Undersökning rörande sänkning af Sjön Wenern. 4:0 .Inrättande af en Bergverks-Scholä. Bevillning?- Utskottets: Angående understöd för Curhusen i Nort. botten. Lag-Utskottets: ito Angående Förändring af 2 och 6 § §. af 7 Cap. Handcls-Balken. 2:0 Förpligtelse för Landshöfdingarne att insända sine Kungörelser till justitia Cancclle* ren och Justitiaé-Ombudsmannen. 3:0 Insändande från Publique Verk af Arbats-Förteckningar tili Justitix-Orabudsmannen* Den 35 April. 33 ^ 4:0 Ändring i Rättegångssättet vid frågor tom Skjuts-försummelser. 5to Ändring 1 ansvar för fylleri och dry kenskap. 6:0 Upptagande af Mål som angå fylleri och olaga försäljning af starka drycker. Ogillande af Lag - Utskottets Utlåtande rörande Barna-mord. Bifall till Constitutions-Utskoftets Memo* rial om en förändrad Redaction af 7 §. i Regerings. Formen. Hevillnings Utskottets t l:o Angående Understöd för Krono-Upp. börds-Verket i Stockholm. 2:0 Om Uppbörds Betjeningen aflönande i Götheborg och ölrige Städerne utom Stockholm. Banco•
Befälhafvare föreslagit såsom förberedande åtgärder för virkesförrådens ställande under ansvarige uppbördsmäns vård och tillsyn, och för öfrigt hemställt, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med deras förslag, att dels å Carlskrona stations civilstat måtte få tillsättas en särskild Yirkes-förvaltare med samma aflöning, eller Stats-Utskottets Utlåtande N:o Hl. 5 2,000 R:dr, som de öfrige Förvaltarne och, såsom ett oundgängligt biträde åt honom en Kammarskrifvare med årlig aflöning af 800 Ridr, motsvarande kammarskrifvarelön, dels ock uppbördsmannabefattningen vid virkesförrådet å Stockholms station måtte anförtros åt beklädnadsförvaltaren derstädes emot ett årligt arfvode af 400
Der hvarest den enskilda industrien icke kommit emellan, så har Staten alltid sjelf disponerat om de större företagen och anväudt de befintliga medlen på ett för det hela nyttigt sätt. Aldrig bar del länsvis utdelat några summor och sålunda bortplottrat desamma. En sådan åtgärd skulle slutligen kunna leda derhän, alt man fördelade dem häradsvis, ja t. o. m. socknevis eller byvis. Deremot finnes det ett exempel af ett annat land, som följt Hr Nordenanckar råd, nemi. Förenta Stalerne af NordAmerica. Dessa stater ägde, som vi, en statsbank, som, jag menar år 1837, ägde ett öfverskott af 27 millioner dollars. Dessa öfverskoltsmedel fördeltes på de särskilda slaterne enl. hvad Hr Nordenanckar här föreslår, och försvunno utan att lemna något spår efter sig. Ja, dé enskilda slaterne, som erhållit detta understöd, gjorde bankrutt den ena efter den andra. Jag måste för min del således högligen afstyrka denna splittringsprincip. Frih. Baab har sagt, alt molionärens mening blott varit att lemna länen en förmånsrätt till den för hvart län föreslagna summan; men han har deruti fullkomligen misstagit sig. Ilr Nordenanckar beräknar, alt bancovinsten lill nästa riksdag bör uppgå lill omkring 3 millioner riksdaler. Utaf dessa föreslår lian, att 400,000 skulle afsätlas lill förbättrande af landsvägar m. m. Hvad denna summa beträffar, 510 Den 26 Mars e. m. skulle jag visserligen icke hafva något emot att den fördelades länsvis, emedan det troligen i hvarje län finnes backar, som behöfva minskas eller kringgås. Derefter föreslår han, att 150,000 r:dr borde användas till odlingsföretag. Denna summa skulle möjligen också kunna fördelas på länen, enär det i hvarje län finnes mossar och kärr, som erfordra uldikning. Men återstoden, sorn han beräknar till 2,450,000 ndr, och sorn han bestämdt föreslår skulle föi-delas på länen efter deras folkmängd, det är denna fördelning jag högligen bestrider.
— Den 3o Juni e. mJ 429 16 § Reg.F. ålägger Konungen att rätt och sanning styrka och befordra, att vrångvisa och orätt hindra, att ingen afhända eller afhända låta något gods, löst eller fast, utan ransakning och dom, i den ordning Sveriges lag och laga stadgar föreskrifva. En skrifvelse från Representationen i förenämnde afseende ansågs af många öfverflödig, enär Konungen i denna 16 § af Reg.F. äger den ovilkorliga pligten att medgifva, hvad skrifvelsen skulle afse; men skrifvelsen blef icke destomindre beslutad, och resultatet har visat, att den icke blott var af nödvändigheten påkallad, utan äfven, att den blifvit lemnad utan gehör. Efter denna korta historik, vågar jag påstå, mina Hrr, att eder förundran skall stiga till sin höjd, då jag nämner, att det var högste vårdaren af dojriaremagten, som ledde beslutet och som undandrog hemmansägarne en undersökning vid domstolarna. Jag anser målet, vara af den beskaffenhet, att om Constit.Utsk. icke afsett en consideration, som troligen inom Utsk. gjort sig gällande, den nemi., att om man anklagat vederbörande efter 106 § Reg.F., man ej kunnat räkna på, att den skulle fälla, en consideration, som i ett Utsk. aldrig bör gälla, så hade målet blifvit öfverlemnadt till Riksrätt. Nu har icke så skett, utan R. St. hafva fått emottaga målet idet skick, att, efter Talmännens af Constit.Utsk. godkända beslut, pröfningsrätten i det närmaste är Stånden betagen. Jag linner likväl målet af den vigtiga beskaffenket, att R. o. Ad. icke bör afgöra ett sådant mål utan föregången fullständig utredning af förhållandet. Jag skall derföre bedja att, sedan jag lemnat ännu några upplysningar, få framställa min tanke om den åtgärd, jag anser målet böra erhålla. Uti memor. förekommer, att en ledamot af Conseillen (det var JustitieStatsministern) genom sina anmärkningar drog målet från domstolen.
Collegium härutinnan vidtagit en emot Reglementet stridande åtgärd, utan att dertill begära och afvakta behörigt tillstånd, ansett sig böra sådant anmärka. Efter hvad ofvan anfördt är, hafva Revisorerne funnit, att uti räkenskaperna för åren 18 r o, 1811 och 1812, blifvit, under benämning af extra Utgifter, afförde, till ljus-penningar, skrifmaterialier och smärre arfvoden, dels åt Betjeningen vid Discont-Contoiret, dels ät andra, en Summa, som för 1812 Utgjort 710 R;d. Och då Revisorerne sett sig föranlåtne att äfven härvid göra anmärkning, har sådant skett, icke i den afsigt att bereda minskning uti hvad sålunda blifvit Betjeningen tillagdt, enär detsamma haft för ändamål att uppmuntra och underhjelpa Betjeningen uti Den 6 Mars'. 95 uti Discont-Contoiret i deras knappa lönevilkor, och erhålla snar expedition i de ämnen, sorn kunna Fonden angå; utan derföre, att detta användande af Fondens medel, utom dess ändamål, af Kongl. Collegium sketS utan dertill erhållen föreskrift och tillstånd. Revisorerne hafva härförutan af 12 §. uti 177g års Kongl Reglemente funnit, hurusom. Kongl. Comrnerce-Gollegium blifvit uppdraget, att en Instruction för Manufactur-Disconfens Ofver-Betjening utfärda. Vid efterfrågan härom, hafva Revisorerne erhållit vien upplysning, att ett Project till denna Instruction väl vore för flera år tillbaka uppsatt, men att detsamma ännu icke blifvit af Kongl. Collegium till efterlefnad och iakttagande fasställdt, utan hade bernälte Betjening ställt sig till efterrättelse, dels Reglementets föreskrift, dels muntliga Befallningar, sorn blifvit dem af Kongl. Collegium meddelte.
R:dr och för en Drogman 500 Rdr, dock under förutsättning att hvad af Kommitterade blifvit i underdånighet föreslaget, vinner Eders Kongl. Maj-.ts Nådiga bifall. Vid Beskickningen i S:t Petersburg har, af skäl som jag icke torde behöfva närmare utveckla, Attaché-posten blifvit föreslagen att å nyo tillsättas. En nyligen vunnen erfarenhet har dessutom visat att man icke kan påräkna att vid Beskickningen i Petersburg, der lefnadskostnaderna äro så höga, få Attaché-posten beklädd af lönlösa, åt den diplomatiska banan sig egnande unge män. Sådant kan åter i allmänhet ske vid de öfrige beskickningarne, och ehuru jag visst icke förbiser vigten 44 Bil. N:o 2 till Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1856. af att de blifvande diplomaterne tidigt oell såsom attachéer börja sin tjenstgöring, har jag dock icke ansett mig berättigad att, vid andra Beskickningar än den i S:t Petersburg, föreslå anställandet på stat af såväl Legations-Sekreterare som Attaché. I afseende å traktamenten för personalen vid de öfriga Beskickningarne, har jag vid uppgörandet af det underdåniga förslaget till ny stat, så vidt möjligt varit, undvikit att öka dem utöfver hvad de utgjorde före 1852 års nedsättning af 10 proc. Jag har dock icke kunnat undgå att linna, att om vid några beskickningar denna tillökning skulle sätta Ministrarne i stånd att utan alltför kännbara enskildta uppoffringar uppfylla sina åligganden oell föra ett anständigt, ehuru visst icke lysande lefnadssätt, så gifvas andra, der lelnadskostnaderne under de sista åren stigit i så oerhörd grad, att det vore orättvist att icke tilldela de vid dem anställde Embetsman någon större tillökning. Detta gäller företrädesvis Beskickningarne i London, Paris och Wien, och har jag derföre trott mig höra, för hvardera af Ministrarne å de tvänne förstnämnde orterne föreslå en tillökning af 2,500 R:dr i stället för 1,500 R:dr.
Om nu bränvinsförsäljning förbjödes krogarna och hon i stället skedde på ställen, der del ej tillätes att förtära det, samt denna bränvinsförsäljnings-rättighet borlauktionerades lika som hittills åt den mestbjudande, så infördes ingen ny beskattning, utan man bestämde blott olika ställen för bränvinsförsäljning och förtäring. Kan man förekomma hvad hittills ägt rum, eller att krognäringen på delta sätt förblifver en tillgång för städernas kommunal-utgifter, sä vore det väl; men det tror jag ej låter sig göra så läll. Emellertid vore detta stadgande en utväg att göra henne så litet skadlig som möjligt. Gr. Lewenhaupt, Gustaf Guslafsson: Det förefaller mig besynnerligt all höra den särdeles ömhet, hvarmed en del af delta Stånd omfattar de bränvinssupande. Skulle de icke kunna laga med sig bränvin för att hafva till hands, då de passera en gästgifvaregård, utan att det. derföre måste der nödvändigt finnas bränvin för de supande? Jag får upplysa ali Frih. Palmstjerna förstår sig rakt icke på något som rörer bränvin, emedan han aldrig förtär bränvin, och dä det är fråga om bränvin, så är Frilen alldeles främmande derför. Det skulle vara obeskrifligt hårdl föi' en församling, att tvingas att hysa en krogrörelse inom sig, då församlingen sjelf beslutar att den icke bör finnas. Jag kan således ej annat än instämma med Hrr von Hartmansdorff och Ribbing i antagandet af prosten Nibelii reservation. Frih. Raab: Jag tillhör deras antal, som förtära bränvin. Jag hyser dock samma åsigt som Frih. Palmstjerna, och jag uttalade den äfven första gången jag hade ordet, nemi. alt den vådligaste föreskrift i denna författning är den sorn i den 7. § Den 20 April f. m. 315 influtit; iv (let skulle komma att helt och hållet bero på en majoritet i en sockenstämma (om pastor understödde den) ali bestämma om en gästgifvaregård bör finnas eller ej. Man får lof att komma ihåg, att en gästgifvaregård kan vara värd många 1000 r:dr lill följe af rättigheten alt sälja spirituosa.
Johan Sederholms arfvingar, hvilka voro Svenska undersåter och i riket bosatte, finge, i afseende å utbekommandet af en beinälte Kommerse-råds fordran hos Franska Regeringen, tillgodonjuta samma förmån, sorn, till följd af Kongl. Maj:ts högstberörde nådiga proposition den 3 Juni 1812 samt Rikets Ständers i anledning deraf fattade beslut, förut blifvit beviljad Svenska undersåter för dylika fordringar under enahanda vilkor och förbehåll, som för deras godtgörande blifvit föreskrifna; på grund hvaraf Kongl. Majit, under den 19 Februari 1817, efter det nämnde Svenska arfvingars fordran blifvit bestämd till 9,419 Ilidr 22 sk. 6 rist., hvaraf §:delar skulle arfvingarne tillkomma, aflat nådig skrifvelse till Fullmäktige i Riksgälds-kontoret orri utbetalning till Landtbruks-akademien af den återstående tredjedelen, eller 3,139 Ridr 39 sk. 6 r:st., i Kontorets obligationer på 10 år med 5 procents årlig ränta. Derefter och sedan Direktören för Landtbruks-akademien hos Kongl. Majit gjort underdånig framställning om anslag till uppförande af åtskilliga nödiga tillbyggnader vid och reparationer å Akademiens hus, förslagsvis upptagna till en summa af 24,200 Ridr, har Kongl. Majit, genom nådigt bref af den 31 Mars 1819, tillåtit, att de medel, sorn för ändamålet erfordrades, finge, i mån af behofvet, förskjutas af 'den under Landtbruks-akademien ställda fond uti Riksgälds-kontorets obligationer, för att sedermera efter hand af dåvarande nionde hufvudtiteln ersättas; hvarjemte Kongl.