Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vet, att innerst är det ändå jag, som ser mest, men som han bara ser hvad han ser, så minns han allting så förargligt » på pricken » — och så slår han mig på fingrarna alltjämt. Jag hade därför med riktig fröjd räknat ut, att inom konsten, skulle jag åtminstone få vara den, som visste allt, efter han inte visste något — men nu så! Också sa jag, tämligen sötsurt, det fruktar j a g: » Kors du, gubben, det var en oförmodad syn. » Men hvad svarade då den älskade raringen? » Ja, ser du Lovisa, jag kom att tänka på, att det i vinter kan bli roligt för dig att ha någon, som du kan tala om allt med! Därför så, hä hä! » Hvad kunde jag göra annat än ta honom i famn och kyssa honom, midt framför näsan på den där fliniga blåklockan? Det gjorde jag med, och det riktigt! Johan, som var med, stod orubblig framför en stor rysk tafla, med turkar, kossacker och andra röfvare på, som skrattar så det slår lock för öronen på en, åt någon gemenhet, som en surögd skrifvare diktar ihop. Den taflan är kanske den mest lefvande människotaflan på hela utställningen, men nog kan man ta upp sin tid med bättre än att titta på sådana där mordbrännareoch barnspetsarefysionomier, tycker jag. Ruffen och jag larfvade både hit och dit — jag med ett helt annat kurasch än nyss, ska jag säga. Till sist stannade vi framför ett själfporträtt af Zorn, inköpt för museet. » Tänk, » sa jag beundrande, » hans rock är så hvit och skimrande som om den vore af skarsnö, och hur utmärkt är inte — » Jag afbröt mig, ty jag hade fått se något. » Hvad tror du det kan vara för ett naket fruntimmer, som sitter i hörnet? » sa Ruffen. Jag teg, ty jag tycker aldrig om nakna fruntimmer, allra minst i hörn. » Mån tro det kan vara ' hans tanke ' — som hos Geijer, du v e t?
Mains Nädiga Alsted strifwaS pä Ställtpladt Papper efter en half för Hundrade af den innehafwande Lönen, men om Kongl. Majit tilläter den Afskedstagande att behälla nägon Lek af Lönen, eller hugnar honom med förbättring ä Carackeren, skrift wes Ufstedet pä Stämpladt Papper till Fyra för Hundrade af hela Peimingeoch Tols för Hundrade af hela Zndekde L^mn, i förra fallet af Len Lön Aft stcdökLgaren innehaft, och i Let sednare af den Lön, ftm för Beställning af lika Caraeter uppföres pä den Stat, der han stut. Har en AfstedStagare genom byte kommit till mindre Lön, bera las Charta» efter den större han förm innehaft. De ftm wid afstedstogandet i Näder pröftv s böra intagas pä den för Ciwile Embetömän och B-tjeiike den 29 Juni» »7^8 inrättade Pensions.-Staten, erlägga blott Twä procent af Pensionen i Stämpladt Pappers afgift. FE 284» Den »8 Augusti. §- rs D" > K nu^aens Cac ellie, Hökoch öfwerRäktcr, Colle ier saint a-Me Werk Sakäaare tilläraö att, enligt >4 Cao't. 4 6. Rälteganciö-Baft ken i stället för Huswud.kristerne af säriklidta Handlingar förete ocsannade A^st-.ister deraf, bör tillika intyga till bwad belopp Hufivudjkriftm ar med Elainpladt Papper försedd. Den »8 Augusti.
Jag tror att hvar och en som får sig påförde så och så många \M kött eller fläsk, lätteligen bör kunna kontrollera huruvida hans debetsedel är riktig eller icke, men om han blir rikt it debiterad för en Fargalt eller en Skattegalt, det torde icke blifva så lätt att inse. Samme värde talare har äfven beklagat det beslut, som fattades då Kronans upsägningsrätt efterskänktes, och har af denna orsak ledt sig till den slutsatsen, ali man nu icke skulle vidtaga ännu en Den 5 Juli f. m. 317 oklok åtgärd, nemi. eftergiften af den forsellön, som vore ålagd indelta räntegifvare. Afven jag beklagar den eftergift af Kronans upsägningsrätt som skett, men jag tror, att sedan Ständerna hafva vidtagit denna åtgärd, så påkallar ovilkorligen rättvisan att den utsträckes till öfriga räntegifvare. En hvar måste väl inse den stora obilligheten af att tvenne grannar i samma by skola betala olika skattebelopp, oaktadt de hafva alldeles enahanda persedel-ränta och det derföre att den ene, såsom förhållandet nu är, eger rättighet att utgifva sin ränta in natura eller att lösa den i penningar utan forsellön, men den andra deremot nödgas betala forsellön och derjemte vara utsatt för mer eller mindre prejerier från indelningshafvarnes sida. Jag tillhör visserligen icke deras antal, som sätta mycken lil till alla de mångfaldiga berättelser om prejerier, hvilka man städse framhåller. Jag tror att dessa berättelser äro i hög grad öfverdrifna, men att sådana egt rum och kunna egarum, är obestridligt, och jag tror, att, då Ständerna vidtagit beslutet att tillåta en del räntegifvare att utan erläggande af forsellön få betala sina skatter med penningar eller ock in natura, hvilket de önska, så är det äfven med rättvisa förenligt att nu medgifva denna fördel åt indelta räntegifvare. Jag anhåller om bifall till hvad StatsUtsk. i denna punkt tillstyrkt. Hr Gripenstedt, Joli. Aug.:
Då länens kommuner sjelfve ega att välja sina ombud, så lära icke dessa missbruka förtroendet och uttaxera mera än som är erforderligt, derest icke åsigten om nödvändigheten af en utsträcktare sjukvård inom länet gör sig gällande, men hindrar en författn. dem att uttaxera hvad som erfordras, sä måste ju sjukvården stå tillbaka. Det är kändt att förhållandet i afseende på kurhus-afgiftens belopp är uti de olika länen mycket skiljaktigt, så att i Stockholms län t. ex. är afgiften 5} sk., i Calmar län 2 sk., i Skaraborgs län 6 sk. äfvensom uti många andra län der den till sitt fulla belopp utgår. Man har, såsom ett skäl för att den ökade afgiften icke vore erforderlig, anfört, att i Stockholms län skulle afgiften icke vara till fullo uttaxerad. Orsaken dertill har varit den, att då nu gällande författn. tog sin början, så upgick afgiften inom detta län endast till 4 sk., men efter sista Riksdagen har den upgått till 5^ sk. Deputerade ville icke på en gång utskrifva allt hvad utskrifvas kunde, icke derföre att sådant ansågs icke vara behöfligt, utan derföre att de icke ville på en gång alltför tvärt höja afgiften. Att det likväl icke varit obehöfligt, visar sig deraf, alt förvaltningen af kurhus-medlen i närvande stund nödgats förbjuda inträde för personer, som förut vunnit detsamma, nemi. sädane som äro behäftade med bensår, emedan tillgångarne icke medgifvit deras emottagande, och emedan sådana patienter vanligen behöfver en längre behandling, hvarmed naturligtvis större kostnader äro förenade, då deremot sådane som ådragit sig febrar och dylika sjukdomar blifva på lazarettet emottagne, emedan de myckel förr blifva återställda, och följaktligen ett större antal patienter då kunna åtnjuta läkarevård. Det är således icke till följd af bristande behof man icke velat lill fullo uttaxera afgiften, utan emedan, såsom jag förut yttrat, man icke ville på en gång allt för tvärt höja afgiften, och emedan den återstående \ sk. för hela länet endast skulle utgöra 650 33 * Slö Den 31 Maj e. m. R:dr, hvilket visserligen icke är mycket.
Jag tror mig ej fela, då jag påstår, att våra gamla Förfäder hafva, i mon af sin eultur. varit mera öfverflödiga än vi. Ku för tid » aflöper i Landsorternas Städer ett Bröllopp med en måttlig aftonvard, ett barndop med ett glas vin, en begrafning ofta utan allsköns förtäring. Historien upplyser, huru omättligt och binge vid sådana tillfällen hos våra förfäder förtärdas. Deras kläder voro stora och vidlöftiga. Blott af Farfars dykränger får nu en välbeställd Småherre ett pär behållna byxor. Af Farmors brokadkiädning får man nu tillräckligt öfverdrag till soffa, stolar, ja äfven gardiner i ett rum. 2:0 Att öfverflöd och lux går i jemn bredd med upplysningen. Då så har tillgått i Grekland och Rom, hos Judar och Christna, så tror jag icke, att någon dödlig ma t hädanefter kan hindra det. Och när hvar och en i våra tider vet att tala om tidehvarf vets upplysning, så bör ingen undra, att upplysningens följeslagare biand oss utbredt sina vingar. Att från öfverflöd och lux härleda Statare omedelbara undergång, Bikung, till HjksSt, Proh j8I7-»8»8, Sami, Nir 55 56 430 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkandcn. är mtan tvifvel en förhastad slutsats. Det sparsamma Sparta har så väl måst följa vägen i alla staters öden som det lina Athén och det yppiga Rom. Om det vore möjligt för en stat att isolera sig från andra, hvarföre lyckades det ej för Sparta? Och om Sparta funnit sig verkligen lyckligt med sin styrelse och sitt hårda lefnadssätt; om detta varit enligt med menniskonaturen, hvarföre lät Sparta förföra sig? Men att piskas, för att härdas, att ej njuta annat än groft bröd och svart soppa, för att ej bero af utländriingen; att så underkasta sig åkarehästars lott — för att bibehålla sitt bestånd, det Sr en allt för trångtänkt plan och måste alltid och allestädes taga afträde för upplysningen, som föraktar en välmåga utan njutning.
Den 28 Januari. 255 Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 24 dennes bordlagde Betänk. N:o 46, i ani. af väckt motion om indragning af karantänsanstalten å Känsö. Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsluts den 24 dennes bordlagde Betänk. N:o 47, i ani. af väckt motion om förändrad klassifikation af städerna i riket. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- oell Ekon.-Utsk:ts den 24 dennes bordlagde Betänkm: N:o 48, i ani. af väckt motion, rörande sättet för kasserade beklädnadsoell utredningspersedlars försäljning för kronans räkning; N:o 49, i ani. af väckta motioner om ändringar i nu gällande föreskrifter rörande underhåll af allmänna vägar; N:o 50, i ani. af väckt motion om ändring i K. Reglementet för telegraf-verket den 2 Augusti 1856; N:o 51, i ani. af väckt motion om ändring i gällande före skrifter rörande skyldighet för ångfartyg att taga lots, äfvensom i lots-taxan; samt N:o 52, i ani. af väckt motion, dels om ansvarsbestämmelser för underlåtenhet att nattetid å fartyg, som ligger till ankars, hafva lanterna, dels om styrning och manövrering till undvikande af ombordläggning, m. m. Vid punktvis skedd föredragning af Riddar!).-Utsk:ts d. 24 dennes bordlagde Utlåt. N:o 5, öfver Riddar!) -Direktionens riksdags-berättelse, biföll R. o. Ad. Stutligen anmältes och bordlädes Konstit.-Utsk:ts Mern. N:o 6, angide fullbordad granskning af de i Stats-Rådet förda prot. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 2 e. m. In fidem, O. Brakel. Lördagen den 31 Januari 1863.
– Det forna och närvarande djurlifvet på ön: räfvar, hafsuttrar, sjökor, sjölejon och sjöbjörnar. – Insamling af Rhytinaben. – Besök på ett »rookery». – Ön Toporkoff. – Alexander Dubowski. – Resa till Jokohama. – Åskslag 258 Sextonde kapitlet. Ankomst till Jokohama. – Telegram afsändes till Europa. – Ångaren »A. E. Nordenskiölds» strandning. – Fester i Japan. – Sjöministern Kawamura. – Prins Kito-Shira-Kava. – Audiens hos Mikadon. – Shogunernas grafvar. – Kejserliga trädgården i Tokio. – Utställningen derstädes. – Besök på Enoshima. – Japanska seder och bruk. – Thunberg och Kämpfer 297 Sjuttonde kapitlet. Utfärd till Asamajama. – Nakasendo-vägen. – Takasaki. – Svårighet att erhålla nattqvarter. – Badorten Ikaho. – Massage i Japan. – Svenska tändstickor. – Färd i »kago». – Savavatari. – Brottare. – Kusatsu. – De heta källorna och deras läkekraft. – Rast vid Rokurigahara. – Asamajamas topp. – Nedstigningen. – Färd öfver Usui-toge. – Japanska skådespelare. – Japansk folklifsbild. – Återkomst till Jokohama 328 Adertonde kapitlet. Afskedsmiddag i Jokohama. – Kineserna i Japan. – Resa till Kobe. – Inköp af japanska böcker. – Färd på jernväg till Kioto. – Biva-sjön och sagan om dess uppkomst. – Draggning derstädes. – Japanska danserskor. – Kiotos märkvärdigheter. – Kejserliga slottet. – Templen. – Svärd och svärdbärande. – Sintoismen och buddismen. – Porslinstillverkning, – Japansk poesi. – Fest i ett Budda-tempel. – Segling genom Japans Inhaf.
Stockholm den 20 Januarii 1835». Ankom till Exp.-Utsk. d. 20 Jan. i833. Utlåtande y i ättledning af väckt motion, att Stats-Verket måtte lemna bidrag dertill, att Trollhätte Canal och Slussverk kunde bringas, till lika dimensioner, sorn Götha Canal eger. (U. A,) SedanGrefve Cronhjelm , O. A., inom Ridderskapet och Adeln v.äckt motion om bidrag fran Stats-Verket, till vinnande af det ändamål, att Troll - Stats-Utökottets Utlåtande N:o 40,4' hätte Canal och Slussverk mätte bringas till lika dimensioner med Götha Canals, och ‘bemälde Grefve, hvilken förbehållit sig att för ämnets utveckling meddela nödvändiga upplysningar, sedermera, innan sådant hunnit fullgöras, under Riksmötets lopp aflidit; så har inom Borgare-Ståndet Herr Santessony B. //., med åberopande af 56 §. Riksdags-Ordningen, samt då ifrågavarande motion vore af allmän vigt för fäderneslandet, ansett sig böra förnya densamma samt derjemte meddela de upplysningar i ämnet, till hvilka Herr Santesson egde tillgång. Uti denna motion, hvilken Borgare-Ståndet till Stats-Utskottets behandling remitterat, har blifvit anfördt, att uppförandet af Trollhätte Canal, sedan den en längre tidföljd utgjort föremål for Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers omtanka och uppoffringar, omsider år 1793 genom Nådigt privilegium uppläts åt ett enskildt Bolag, emot vissa förmoner och skyldigheter, bland hvilka voro, att slussportarne skulle vara 22 fot breda samt vattnet på port-trösklarne minst 6| fot djupt, med förbindelse för Bolaget derjemte, att allt framgent vid dessa dimensioner underhålla Slussverket i brukbart skick.
Hvarje svensk man, som på behörigt sätt styrker att han, under sex månader, före den dag då han är skyldig undergå beväringsmönslring, deltagit uti miiiläriska öfningar inom sådan frivillig skarpskytlekorps, som • bildat sig i enlighet med Kongl. Maj:ts nådiga Kungörelse af den 8 Mars 4864, skall vara fri från deltagande uti första årets beväringsmöten, och må beviset härom kunna aflemnas till den närmast boende kronobetjent, som kommer att öfvervara länets beväringsmönslring. Beviset om bevåringsyngling, som ingått i frivillig skarpskyttekorps, skall innehålla uppgift om namn, ålder, frejd och längd, med flere omsländig - 96 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 70. heter, hvarom anteckning i mönster-ruilorne erfordras, såvida han icke sjelf bevistar mönstringen, då desse omständigheter derstädes utredas. Önskar beväringsyngling jemväl vinna befrielse från andra årets beväringsexercis åligger det honom att hos närmast boende kronobetjent aflemna bevis från chefen för frivilliga skarpskyltckorpsen, alt ynglingen oafbrutet under tiden sedan förra mönstringen deltagit uti skarpskyltekorpsens öfningar samt derunder förvårfvat erforderliga kunskaper i mililåriska rörelser samt målskjutning. Hvarje beväringsyngling, som önskar fullgöra sina öfningar inom skarpskyttekorpsen vare berättigad alt, mot redovisningsskyldighet. begagna Kronans gevär, lå länge han inom skarpskyttekorps qvarstår. Yngling, som, förrän han uppnått bevärings-åldern, äfvensom hvilken annan svensk medborgare som helst, inträder uti skarpskyttekorps, vare jemväl berättigad att så länge han i korpsen qvarstår, begagna Kronans gevär. För inköp af erforderligt antal nya och reparation å gamla gevär anslås en summa af 150,000 R:dr årligen, hvarjemte Statsverket bör bekosta ammunition för tjugu skarpa skott årligen åt hvarje skarpskytt, sorn deltager i exercis, och målskjulnings-öfningar för hvilket ändamål ett lämpligt anslag torde beviljas.
Men sedan kom landsolyckan, fångenskapen, landsflykten, och den bedårande kejsarinnans slott stängdes, de tjusande festernas larm tystnade, den yppigt grönskande parken grodde igen och förföll. En dag gick slottet under klubban, och det är nu i restaureradt skick förvandladt till ett monumentalt hotell för badgäster under namn af Palace Hotel. Men det glammande och brokiga lifvet på plagen tystnade, lyckligtvis för Biarritz, icke samtidigt m e d festbruset i kejsarinnans slott. O m än icke den franska kolonien blef den dominerande, fortforo dock parisarne att uppsöka denna hälsobringande strand, att här bygga villor och taga initiativ till ständiga förbättringar. Tack vare dylika impulser, äger Biarritz sedan åtskilliga år en af de yppersta thermer som existera i världen, det i mohrisk stil uppförda varmbadspalats, af hvilket vi ock meddelat en afbildning. Det är att förmoda, att kung Oscar kommer att begagna sig af dessa varma saltbad, då årstiden ej tillåter honom det älsklingsnöje han hvarje år plägar söka vid västkusten, bad i öppna sjön. På franskt initiativ har äfven det ståtliga casinot uppförts. I visst afseende representerar det en skuggsida i världsbadorternas lif. Det är här man finner spelsalarne, som moraliskt och fysiskt årligen kräfva så många offer, och Biarritz står icke efter vare sig Baden-Baden eller Boulogne-sur-Mer i egenskap af spelhelvete. Men denna skugga för I D U N 1899. — 4 — mildras af de lugnande och lyftande naturintryck man erfar, då man, flyende feberatmosferen och det all beskrifning trotsande kosmopolitiska lif, som utvecklas där inne, uppsöker en plats på terrassen, som vetter mot Atlanten. TVÅ HÄDANGÅNGNA STORMÄN. * Nedanför utbreder sig oceanens oändlighet, och blicken går in i drömmarnes tysta, stora rike. En bäfvande, men lycklig längtan fyller själen, och man hör en dämpad melodi från de breda vågornas orkester, som spelar vid stränderna, kring klipporna, kring stenblocken. Natten närmar sig.
Då emellertid den af Utskottet i ofvanomförmälda hänseende vidtagna åtgärd blifvit af 2:ne Riks-Stånd, nemligen Ridderskapet och Adelil samt PresteStåndet, godkänd samt Utskottet af återremisserna icke funnit sig ega anledning frånträda sitt i berörda Memorial afgifna yttrande, får Utskottet hemställa, att Borgareoch Bonde-Stånden måtte i denna fråga fatta beslut. Stockholm den 25 November 1863. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1863. StatsUtskottets Utlåtande N:o 239. 1 N:o 239. Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Nov. 1863, kl. 10 f. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anvisande af ett särskildt kreditiv till betäckande af kostnaderna för ett fullständigare ordnande af försvarsverket. (R. A.) Uti nådig Proposition af den 25 innevarande månad (intagen under N:o (20 uti lista Sami. af Bill. till Riks-Ståndens Prot.) liar Kongl. Majit gifvit Rikets Stän der tillkänna alt, ehuru Kongl. Majit, hvars oallåtliga bemödande varit och städse skulle blifva att från de Förenade Rikena afhålla krigets vådor och olyckor, fortfarande hyste förhoppning att de tvistefrågor, sorn för närvarande uppröra Europa, skola finna en fredlig lösning, samt de förpligtelse!' till bistånd åt ett med oss nära förbundet grannfolk, som hittills varit i fråga för vissa lörutsalta fall, icke egde större omfattning, än att de kunnat uppfyllas med de medel, Rikets Ständer redan ställt till Kongl. Majlis förfogande, vore likväl den politiska ställningen i allmänhet för ögonblicket sådan, att omtankan för fäderneslandet kräfde förberedande åtgärder till våra försvarsmedels försättande i ett skick, som, i händelse af behof, medgåfve deras kraftiga användande för sitt ändamål, utan alltför stor tidsutdrägt; och hade Kongl.
Konungen, om det tillägg till 12:te §:n Regerings-Formen, att Konungen icke må, utan Rikets Ständers samtycke, blifva regerande Furste af utländsk stat: B. I. 132, 133, 333, 344, A. 358. Koppar-halten af nu brukliga tio-öre-stycken, i anledning af väckt motion om tillökning deri: B. VII. 23. 36, A. 36. Koppar-räntan, angående: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 45, rörande beräkningen af Stats-Verkets inkomster. —, angående dess afskatTande; motion af Herr Gustaf Tham: se Motioner. Kredit, Svenska Statens utländska, angående åtgärders vidtagande för befordrande deraf och höjande af priset å kurserande Svenska obligationer; motion af Friherre Wilhelm Fredrik Tersmeden; se Motioner.
Flader var han särskildt höflig och henne bjöd han alltid en stol; hon var nemligen dåligt utrustad på benens vägnar och hade svårt att ta sig fram med sin handkrycka. Sista gången, hon kom till min far för att hemta sin månadspension, var hon så svag, att hennes sonson, Joppe, måste leda henne. Han kastade en märkvärdig blick på mig, då han såg mig sitta vid bordet hos min far. Den gamla erhöll utom den lilla struten en stor privat-strut, och hon utgöt sig i en ström af välsignelser och tårar. Det är förfärligt att se en sådan der gammal farmor gråta; jag var sjelf nära deran att göra henne sällskap, och den gamla kvinnan måtte ha märkt min rörelse, ty hon kunde icke nog berömma mig och sade, att jag var ett så vackert barn, och att hon skulle bedja Guds moder sörja för, att jag aldrig måtte komma att lida nöd och behöfva tigga. Min far blef en smula förtretad öfver hennes ord, men de voro ärligt menade; det låg något nästan öfversinligt men på samma gång fromt och kärleksfullt i hennes blick, och hon sade slutligen till sin sonson: »gå bort och kyss det kära barnet på handen, Joppe!» — Joppe gjorde en sur grimace, men lydde sin farmors befallning; jag kände hans brännande läppar som ett ormbett på min hand. Jag skulle svårligen kunna förklara hvarför, men jag tog alla mina kopparslantar upp ur fickan och gaf dem åt Joppe, som med ett på samma gång rått och vekt uttryck i sitt ansigte räknade dem, en efter en, och slutligen helt lugnt stoppade dem i sin byxficka. Den gamla Flader dog strax derefter, men Joppe lefver säkerligen ännu, så vida han icke händelsevis skulle ha blifvit hängd. — Den elake pojken ändrade icke sitt upppförande. Redan dagen efter mötte jag honom på gatan. Han bar sitt välbekanta långa metspö i handen; han slog mig som vanligt, kastade som vanligt hästsmuts efter mig och skrek Haaryh med en röst, som så troget efterliknade Lortmickels, att åsnan, hvilken händelsevis med kärran befann sig i en granngata, tyckte sig känna igen sin herres röst och svarade med ett skallande, vänligt: »I-a!»
Det undgick ingen af oss att du var tvätydig. Men då du själf tagit upp politiken i ditt hus, får du bereda dig på ett genmäle i sak. Doktor Segerstedt... GENERALEN. VAHRMAN. Ah, låt mig slippa att höra tal as om den lycksökaren! VAHRMAN. Se där! Nej , vänta ett ögonblick! Du gör honom ansv arig för hvad j ag yppade dig på tumanhand...! GENERALEN. (Elise och Segerstedt ha arm i arm stannat i dörren. Elise lämnar hans arm och kommer in. Segerstedt vänder långsamt om). Vi blir af bru tna, bror Vahrman. Lyckligtvis! Pappa och farbror Vahrman på tumanhand! ELISE. (stryker henne öfver håret) GENERALEN. Ska du det, lilla lärk a! I hvilken ton går det då? I samma ton som alla andra. Huru kan man vara s å elak, som pappa var mot dok tor Segerstedt i sitt tal! Jag fö rstår mi g inte på politiken, och bryr mig inte om den als, men det var rik tigt obeskedligt af pappa att s töra oss i vår glädje och såra doktorn. GENERALEN. (godmodigt). ELISE. Är det nog nu? ELISE. Jag vet inte hvad pappa kan ha emot honom, men h an fö rtj änar inte att behandlas så. VAHRMAN. Rätt s å, Elise! GENERALEN. (småsatiriskt). Jag visste inte att min fröken dotter var en sådan beundrarinna af doktorn. Och hvem har då sagt dig att jag v ar el ak mot honom? E L I S E .. Det h ar jag hört sj älf. Tror inte pappa att j ag som alla andra lade märke till det där i talet ... det där, som är så likt pappa, och som är så el akt, så! Jag vet inte hvad det var, det var inte rik tigt i orden, det var i själfva meningen, just något s ådant där gement, som pappa k an säga så bra, och för hvars skull alla ha en sådan respekt för pappa. GENERALEN.