Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Yttranden, sidd. 23 och 24, i anledning af Ridderskapet och Adelns återremisser, lades, med godkännande af Banko-Utskottets åsigt, till handlingarne, -— hvad angår 9:de punkten, 6 mom. .af Utlåtandet N:o 38, vidblef Ståndet sitt, i anledning af berörda Utlåtande, fattade beslut, och afslog tillstyrkandet i denna del i Memorialet N:o 49, och i öfrigt bifölls detta sednare Memorial. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtanden: N:o 17, i anledning af väckt motion om förflyttning af skyldigheten att fortskaffa resande från ett enskildt åliggande till ett Statens bestyr, samt att, i sådant afseende, ett stats-anslag af minst 3 millioner Riksdaler måtte anvisas och ställas till Kongl. Maj:ts disposition; och N:o 18, i anledning af väckt motion, angående skjuts-ersättning till indelta arméens öfveroch under-befäl samt civil-stat för en del resor i tjenste-ärenden.
Om hwilket allt de öfrige Respeetive Standen ffulle genom Utdrag af Protoeollet underrättas. Ot suxr^. Uvlästes följande: Utdrag af Högwördige Preste-Ständets Protocoll den 5 Junit 1809. S. D Föredrogs til sluteligt afgörande frägan, rörande det af Herr Ofwersten och Riddaren von 1'llnen til Constikutions-Utffottet ingifne och Prcste-Ständet communieerade Förflag til en National-armering. Efter för sig gängen öfwerläggning härom och ehuru Ständet erkände Författarens såmedelst ädagalagde Patriotisme och lafwärda bemödande; dock likwäl, och som den förstagne Inrättningen, hwilken alltid torde bl fwa för Inwänare betungande, i synnerhet under Nationens närwarande betryckta och utblottade tilständ, befarades blifwa odräglig och kunna förorsaka et allmänt misinöje; alltsä och emedan Regeringen icke ännu densamma säsom för Rikets förswar oundgangelig fordrat, ansag Ständet, Den 3 Juul. 9 Ståndet, uppä härom gjord proposition, denna srch böra afsiäs. 17t supra. Lx Urotocollo s. 17. ^tmc^uist. Utdrag af Högwördige Preste-Ständets Protocoll den 5 Junit 1809. S. D. Efter företeende af Herr Hof-Junkarens och Riddarhus-Secreterarens Silverstots til Constitutions-Utffottet ingifna och uti Ståndets Protocoll för den a dennes intagne Memorial, angående en Riksens Ständers Lagoch Hushallnings-Beredning, framstälte Herr Erke-Biffopcn och Talemannen följande proposition: Bifaller Ständet inrättandet af berörde Lagoch Hushälls-Beredning? som med enhälligt Nej beswarades. 17 e supra. Lx Urotocollc» s. 17.
RiksStåndens den 8:de och 9:de innevarande månad fattade beslut, i anledning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Memorial N:o i35, rörande RiksStåndens skiljaktiga Beslut i ofvanberörde fråga, har Förstärkta Stats-Utskottet denna dag, i vederbörlig ordning, anställt omröstning efter följande godkände Proposition: ”Den, som anser Expeditions-Utskottets under N:o 216 afgifne Förslag till R. St:rs underd. skrifvelse, angående beviljadt anslag för UndervisningsVerken, böra oförändradt antagas, voterar , Ja. Stats-Utskottets Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; kommer i berörde Förslag till underd. Skrifvelse det tillägg att äga rum, att, näst efter orden: ”Tillämpnings Skolor nes fullkomnande” införes, ”utan afseende derå till hvilken HufvudTitel de höra.” Voteringen utföll med §j Ja och 62 Nej. Och som Nej vunnit; alltså skall i ExpeditionsUtskottets under N:o 216 afgifne Förslag till R. St:rs underdåniga Skrifvelse, ang:de beviljadt anslag för UndervisningsVerketi, det tillägg äga rum, att näst efter orden; ”TillämpningsSkolornes fullkomnande” införes! ”utan afseende derå till hvilken HufvudTitel de höra.” Hvilket Förstärkta Stats-Utskottet skolat för R. II. Sttr vördsamt anmäla. Utlåtandei ang:de väckt fråga om anslag för utskrifning af manuscript till tryckningen af RiksStåndens Protocoll samt för correcturläsning* (R:gs-A.) Till Utskottet har H.
Hvad angår redaktionen af denna punkt, hvarigenom presterskapet skall meddela betyg om personens frejd och vid hvilken tid den honom sålunda ådömda påföljd af brott upphör, viii jag erinra att presten nödvändigt måste ega rättighet till en sådan tolkning. Betyget innehåller ej annat än att en person genom utslag af den eller den dagen är dömd förlustig medborgerligt förtroende för så eller så lång tid. Då nu ingen annan anmärkning mot sjelfva förslaget blifvit gjord, och då sjelfva saken i princip måste erkännas vara riktig, anhåller jag om bifall till punkten. Frih. Leijonhufvud: I anledning af mina anmärkningar mot detta förslag hafva tvenne talare uppträdt. Hr von Koch har, såvidt jag riktigt uppfattat hans anförande, förklarat att jag icke åstadkommit erforderlig bevisning för min åsigt. Derpå kan jag ej svara annat än att jag bevisat mina satser lika så bra, som en person vanligtvis gör, hvilken uppträder i en lag stiftande församling i fråga om lagförslag. Gr. Sparre har förvånat sig öfver det motstånd, som visat sig mot detta förslag, och hållit ett vackert tal om bränmärkning för lifstid m. m. Jag hemställer till R. o. Ad., om jag sagt något sådant. Tvertom; jag håde började och slutade med att jag fann förordningen till sina tendenser öfverensstämmande med lagförslaget, men att Lag-Utsk:t icke lyckats losa problemet i förev:de hänseende på fullt tillfredsställande sätt. Hvad angår bränmärkningen, så får jag i'R. o. Ad:s minne återkalla, hurusom Gr. Sparre, vid behandlingen af strafflagsförslaget och då en punkt förevar ang:de förlust af medborgerligt förtroende för alltid eller för viss tid, talade i alldeles motsatt syftning mot detta förslag. Här har vidare sagts att en tilltalad får hafva rättegångsbiträde. I afseende härå får jag förklara att jag har mig väl bekant hvad 15:de kap. Rättegångs-balken innehåller. Der heter nemi., att en tilltalad får hafva rättegångsbiträde, såvida domstolen pröfvar det skäligt.
Af Herr Friherre Palmstjerna, C. O.: ”Det sätt, hvarpå de sammansatta Utskotten hafva ansett, att anslag till Folkskolorne höra utgå, att nemligen dertill anslås en del af bevillningen , kan jag icke instämma uti, utan reserverar mig deremot, ehuruväl jag icke har något att invända mot ändamålet för anslaget eller mot dess belopp.” Af Friherre Oxenstjerna, Carl, som förenade sig uti den af Friherre Palmstjerna afgifne reservation, med tillägg, att, enligt dess åsigt, ifrågavarande ändamål säkrast och grundlagenligast vunnits, på sätt contra-propositionen vid den af Utskotten anställda voteringen innehöll, nemligen: *’att, enligt samma grunder, som bevillningen efter i:sta Art. nu utgår, skall till folkundervisningens befrämjande uttaxeras 12 sk. för man och 6 sk. för qvinna, att uppbäras, användas och redovisas, pä sätt betänkandet i öfrigt innehåller.” Uti denna reservation instämde Herr Friherre Hermelin, August. Af Herr Friherre Åkerhjelm, Carl: ’JEmot de sammansatta Stats-och Bevillnings-Ulskottens beslut, med hemställan till Rikets Ständer, det halfva skyddsafgiften skulle, sedan densamma af Krono-Fogdarne uppburits, öfverlemnas till Socknarne, för att användas till Folkskolorna, får jag mig reservera af orsak, att halfva skyddsafgiftens aflemnande directe till Socknarne, enligt min tanka, är stridande emot stadgandet i 64 § RegeringsFormen, som tydligen bjuder, att all bevillning skall ställas under Konungens disposition, hvaraf således äfven följer, att någon del deraf icke lämpligen torde kunna på detta sätt öfverlemnas directe till socknarne. Det nu föreslagna sättet af halfva capitations-afgiftens fördelning socknarne emellan kommer äfven, enligt mitt förmenande, alt blifva orättvist, enär uti någre Communer Folkundervisningen nu redan bestrides genom donationer och fromma stiftelser, då åter i andra sådant alldeles saknas, och äfven det missförhållande härigenom skulle uppkomma, att, då i de af en mindre areal bestående merendels folkrikaste
Jag vill ej tala om öfverläggning ståndsvis; den försvaras ej af någon. Jag tror ej eller alt R. 0. Ad. bör för sin del eftersträfva att utgöra ett särskildt Stånd i representationen. Dess närvarande sammansättning är onekeligen föråldrad, och det kan ej förnekas, att Adeln, ehuru räknande inom sig män af de utmärktaste egenskaper, likväl såsom Stånd icke alltid utan fog fått uppbära en del af det klander, hvarmed det nu sä oförsynt och till stor del sä oförskyllt öfverhopas. Men låt Adeln sammansmälta i representationsrätten, så sant som den redan gjort det i andra lefnadsförhällanden, med det öfriga folket ; och skriket skall tystna, om också echot, framburet af afundsambeten, ännu någon lid skulle hinna våra öron. De skarpa råskillnader, som fordom funnos i begreppet och i verkligheten uppdragna mellan olika Stånd, finnas ej mera. Sä snart man träder utom dörren af riksdagsdebatternas salar, har liden och tidsandan temligen bortsopat hördsoch kastfördomarne. Vid armeen göres ju, såsom våra milor utvisa, ingen skillnad vid befordringar emellan grefvens eller bondens son; ej eller vid befordringarne till de civila tjensterne. I valet af vära umgängesvänner och umgängeskretsen gäller ej frågan, om den eller den är adelsman, prest, borgare, eller hvad yrke han bedrifver; frågan gäller, hurudan mannen är, hvad bildningsgrad lian innehar, huru han bergar sig, och hvad han duger till. Den enas, som den andras intressen äro ungefär lika, utan afseende på börd eller stånd, då deras bildning och lefnadsvanor, deras förmögenhet, deras affärer eller inkomster äro jemförlige. Stort bemödande har visserligen i sednare åren blifvit nedlagdt af en och annan tidning, synnerligen i landsorterne, alt reta det lägre folket emot dem, som på grund af förmögenhet och bildning stått högre i opinionen; särdeles hafva alla möjliga oqvädinsord blifvit utösta mot adeln. Men det har icke lyckats och torde ej eller någonsin lyckas, att störa friden, lugnet, förtroendet och välviljan personer emellan.
De springa fram och tillbaka, hoppa upp och ned, rycka af hvarandra mössan — och slåss! Ett par parflar stå och mörbulta hvarandra ganska allvarsamt borta i ett hörn. Men åsynen af en ängslig, vilsekommen katt rycker dem genast från slagsmålet, och med ett indian tjut sätta de allesammans i väg efter det olycksaliga djuret, som upphinnes i en krok. Trots sitt frä- sande och klösande öfvermannas katten, och en tom ansjovisburk fastbindes vid hans svans; hvarpå det vettskrämda kreaturet som en orkan rusar hemåt, hvarest — så- som jag älskar att antaga — en gammal mamsell med sorg och harm emottager sin misshandlade och ärekränkta älskling med kärleksfullt deltagande och söt mjölk. Inga välklädda sköterskor öfvervaka de små vildarne från » Söder » i deras vårdslösa lekar. Det är dem obetaget falla ned och att slå ihjäl sig, det står dem fritt att falla » bums i kanalen ». Som de små oskulderna ingalunda sofva, tror jag icke att några » änglar gå vakt * omkring dem. Det ligger helt enkelt i deras obändiga blod att strafflöst kunna leka halsbrytande lekar på sviktande timmerhögar och yttersta kanten af kajen. De äro barn ännu, men skola om några år själfva gå med i de allvarlige arbetarnes mörka led — eller klättra i handelsskeppens sviktande rår under mörka och stormiga höstnätter. Men i dag är det endast sommarsol och sommarglädje öfver deras lif. Deras skrik klingar skärande i tonen, men är lika klart som sparfvarnes i Humlegårdens lummiga kronor, under hvilka de små rosenkindade babys leka. Senare på dagen återigen i Humlegården. Kvällen börjar falla på och sparfvarne kvittra ursinnigt i lindarnes solgyllene toppar. Jag har slagit mig ned på en annan bänk än i förmiddags, helt nära gatan. Från smågator och gränder höres ett svagt, men ihållande sorl från lekande barn, som kommer mig att tänka på de första ljusa Ringar, Broseher, Armband, Kedjearmband, [Bref oesvaras Kedjor, Nålar, omgående.
Att rn jernbana, anlagd i markens plan, nära horizontelt och således saknande behöflig! vattenaflopp, samt derjemte utan tjenlig ballast, måste vara svår att underhålla i behörigt skick, är helt naturligt; och under turerna på den ifrågavarande banan förmärktes äfven ganska många och icke obetydliga ojemnheler. Erfarenheten vid denna jernväg bar visat, att de silper, som ligga djupast nedbädda le och derigenom komma i beröring med en fuktigare sand, bevaras en längre tid för röta, än de som ligga närmare ytan, hvilkas varaktighet, oaktadt de äro af ck, rj skattades längre än tili 4 a 5 års tid. Man har derföre i sednare tider Stafs-Utskoltcis Memorial Jtt 77. 1.9 nedbäddat sliperna så djupt som möjligt och betäckt dem helt oell hållet mod sand, hvilken på inånga stallen äfven hefanus gräsbevuxen, men denna åtgärd, ehuru nyttig, försvårar dock eftersyn<*n af sliperna. Under den fuktigare .årstiden visar banan benägenhet alt gunga för de öfver farande bantågen, oansedt rälerna hafva flera stöd, än som annars är nödigt på ba nor med gröfre liils och tjenlig ballast, och lill förekommande deraf bar man medelst drninering sökt befiia ballasten från vatten. Det är således troligt att en så beskaffad jernbana, anlagd i ett strängare klimat, icke skulle kunna hållas i får bart skick under den våta årstiden och särdeles under vintern. Det uppgafs äfvenledes att endast 10 ä 12 procent af de nedlagda nilema behöfde ombytas med nya; ett särdeles fördelaktigt Anhållande på en bana som under så många år varit trafikerad. Anläggningskostnaden för denna jernväg elier det derpå använda kapital uppgafs belöpa sig lill 4,500,000 Francs, sorn efter 71 öres kurs gör 5,195,000 R;dr R:mt eller 080,000 R:dr Runt per Svensk mil.
Jag anser nu obeliöfligt, att ytterligare motivera, det voteringen angick en formfråga, helst sedan det alternatif bifallits, som bestämde, att nyssnämnde Betänkande skulle punktevis före - De u 20 J u ] i i. tagas, hvarigenom återremiss af hvarje punkt serskillt samt således slutligen af dem alla kan ega rum, i händelse Ståndet pröfvar sådant nödigt. Herr Cederschjöld har behagat uppläsa en del af 38 §. RiddarhusOrdningen och derifrån dragit slutsatser; den bör dock för sådant ändamål läsas fullständigt; den lyder: ”Uti alla sådane mål, "”sorn personligen röra en eller annan afRid"derskapets och Adelns Ledamöter, böra den”sammes, närmaste Skyldeman, till och ”med Syskonebarn, ingen stämma ega, utan ”skola de, sedan så väl deiij som saken *’angdrj som de sjelfve, egt tillfälle till ”Protocollet andraga, hvad de nödigt ak”tat, jemte honom, när beslut skall fattas, ”från Riddarhuset taga afträde. Skulle nå”gon eller någre, som på ofvanberörde sätt "befinnas slägt vara, uti sådan fråga hafva ”voterat, vare han eller de Riksdagsmannarätt för den Riksdagen förlustige, och ”voteringen ogiltig, i fall i nästa Plenum ”styrkes, att voteringen kunnat bero af ”hans eller deras röster.” Nu behagade Ridderskapet och Adeln häraf finna, att för tillämpningen af denna §. fordras, det målet ovilkorligen skall personligen röra någon af Ridderskapets och Adelns Ledamöter, dervid denne egt tillfälle till Protocollet andraga hvad han nödigt aktatf och således kunna dennes skyldemän, i ofvannämnde slägtskapsled, endast i sådane fall deras rösträttighet betagas.
Men på det en rättvisa äfven å andra sidan må iakttagas, och hemmanen icke just genom kriget åtnjuta enskilt fördel, hemstålles tillika, att om kriget skulle råcka längre ån ett år, hvarunder Roten eller Rusthållet på förenämnde grund blir fritt från all kostnad för sin kneckt, bör en viss afgift för hvarje påföljande krigsår betalas, hvilken för hvarje Rusthåll synes kunna blifva 5o Riksdaler Banco, men för hvarje Soldatrote blott 25 Riksdaler, och för hvarje Båtsmansrote 20 Riksdaler. Saken är lika rättvis och billig som vigtig, och 'rörer vårt Fäderneslands fastaste stöd, landtbruket eller jorden, och jag begår derföre i ödmjukhet hos Högvålborne Herr Grefven och LandtMarskalken samt Högloflige Ridderskåpet och Adeln att detta Memorial till vederbörligt Utskott måtte remitteras. Herr Ehrenborg, Casper: Uppå väckt fråga af några bland Landa - Den x Mart ii. 63 Kammererarne i Riket om förbättring i deras lönevilkor, har Höglofl, StatsUtskottet, i anledning af erhållen remiss, vål i allmänhet afstyrkt bifall lill berörde ansökning, men likväl föreslagit, att ved till LandsContoiren skulle al Krös nan bestås. Som någon dylik fråga icke blifvit väckt för LandsCancellien och LandtRånterierne, men anslaget år för dem lika behöfligt, som för LandsContoiren, får jag äran härmed föreslå, att Höglofl.
SOi ilct skäl, att de sammansatta litslen halva i 43 §:ns andra rad uteslutit eli ord sorn, enl. min åsigt, der hör finnas. l:sta punkten 5 1 :sta mom. af §:n lyder sålunda: ”försäljning af bränvin under en kanna vare så i siad som på landet icke lofgifven på andra ställen, än gästgifvaregårdar, samt värdshus, källare och andra tillåtna näringsställen, hvarest mat alltid och ovillkorligen derjemte måste vara alt tillgå”. Emellan ”än” och ”gästgifvaregårdar” är ordet ”sådane” uteslutet, som likväl finnes i den gamla författningen. Genom horllagandel af ordet ”sådane” har §:n fått den ordställning, alf den kan tydas sä, som vore försäljning af bränvin icke tilli i I c n annorstädes än, vid första kalhegorien: gästgifvaregårdar i allmänhet, - andra kalhegorien: värdshus; tredje kalhegorien: källare, och fjerde dito: näringsställen, hvarest mat hålles till salu. Då nu enl. mill omdöme en dylik tydning kan gifvas §:n, ehuru Utsk:n troligen icke hafva åsyftat sådant, hemställer jag, om icke en rättelse härutinnan är af bchofvet påkallad. Af sådan anledn. får jag vördsamt tillstyrka, att II. o. Ad. ville, med ogillande af de förenade IJtsk:ns förslag lill 43 §, antaga motsvarande § oförändrad enl. 1848 års författning, hvarom jag anhåller Ilr Frih. o. Landtm, behagade framställa propos. Gr. af Ugglas: I anledn. af den sista talarens yltrande i fråga om uteslutandet af ordet ”sådane” får jag hänvisa honom till 2 mom. 58 § i 1848 års författning, hvarest talas om gästgifveriet hvilka äro alt anse såsom endast skjntsombytningsställcn.
Fru Snabbeck ville just svara på denna utgjutelse af ett länge doldt missnöje, när kalkontuppen, som vandrade utanför grinden, bullrade häftigt till, och en liten hund, som legat i rolig sömn i fru Snabbecks knä, sprang ned och begynte skälla, de sågo upp och varseblefvo det af oss omtalta sällskapet, för hvilket informatorn öppnade grinden. «Nå Gud förlåte synderna!» utbrast majorskan, och steg upp. «Der ha vi dem igen.» Hon ville väcka sonen, men blef förekommen af Bata, som sprang fram och knep fanjunkaren rätt eftertryckligt i näsan. Han satte sig upp med det mindre artiga uttrycket: «hvad fan är det för dumheter!» som förmodligen gällde någon af hans mindre bröder, men vid åsynen af damerna förvandlades tonen och nu blef det: «ödmjukaste tjenare» — «ber tusen gånger om ursäkt,» m. m., i det han skyndsamt trädde armarna i en urblekt sommarrock, som tjenat honom till hufvudgärd. Man helsade och efterfrågade Bina. «Jag skall be henne komma hit,» sade frun i det hon tog kaffepannan och tekopparna. «Hon sitter uppe i sin kammare och syr; vi ha brådt med linnesöm för Clas, som snart skall resa bort.» Nu ville hon gå uppför trappan, men hindrades af ett par af flickorna, som ville öfverraska Bina, hvilken de funno insomnad med Spies's «tolf sofvande jungfrur» bredvid sig. «Ack så roligt att ni kom!» var hennes glada utrop när hon vaknade. Hon gaf föga akt på modrens missnöjda utseende, när denna missbilligande besåg arbetet och lade in det i en låda. Om en stund hade en stor kaffepanna intagit den mindres ställe, omgifven af ett dussin koppar, och för att begagna majorskans ord var «sqvittret och sqvattret» i full gång. Unga Bärendorf och Jeanette hade båda i kapp, på det löjligaste sätt, berättat äfventyret under åskvädret, och ingendera sparade «tanterna.» Majorskan hade två gånger frågat efter fröken Nordenskans, och hvarföre hon icke gjort dem sällskap hit.
Palmstjernas anförande må komma under pröfning i sammanhang med BondeSt:s inbjudn., hvarigenom R. o. Ad. har sig öppet att framdeles bestämma om behandlingen huru som helst. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Sedan BondeSt:s inbjudning nu blifvit begärd på bordet, inskränker jag mig till den anhållan, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa propos. till det beslut, att BondeSt:s inbjudn. skall företagas i nästa plenum, helst BondeSt. förklarat sig vilja dröja med eget beslut i ämnet, tilldess svar från R. o. Ad. ankommit. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag tror, attsamnl» ordning bör följas i afseende på BondeSUs inbjudn. 252 Den 29 J a n u a r i f. m. annars äger rum, så att målet uppföres på föredragningslistan efter som det inkommit; ty jag inser intet skäl att företaga det framför andra äldre mål. Frih. Palmstjernas förslag anser jag för en ny motion, emedan han eljest bort framställa det, innan voteringen skedde i det ämne, hvarom förslaget handlar, och icke efteråt. Men då BondeSt. nu kommit med en inbjudn., som går till grunden af ämnet och visar, att man icke underlåter radicala medel för att vinna sin önskan, så är det likgiltigt, huru Frih. Palmstjernas förslag behandlas. Jag instämmer derföre med Gr. v. Fersen, att motionen må komma under pröfning i sammanhang med inbjudn., dock utan att någon bestämd tid utsattes till deras företagande. Gr. Horn: Jag anser mig ej til (ständigt att nu yttra något ang:de Frih. Palmstjernas motion, innan den af Hr Gr. o. Landtm, blifvit föredragen. Jag begär således för närvar, blott, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa den propos., att BondeSt:s inbjudn. skall i främsta rummet uppföras på nästa föredragningslista; men när Frih. Palmstjernas motion blir föredragen, anhåller jag att ånyo få ordet för att yttra mig deröfver. Gr. von Fersen: Då jag förmodar, att Gr.
Palmstjernas yttrande, som fråga skulle lika väl kunna uppstå derom, att ett Stånd inginge lill de andra med en inbjudning att frångå sitt d. 6 Juni J809 fattade beslut, om antagande af den Reg.F., hvarefter vi ännu lefva. Del är nemi. samma förhållande med grundlagen i sin helhet och med en § derutaf; ingen ändring deruti får göras till föremål för discussion inom RiksSt:n, förrän den är af Const.Utsk. i vederbörlig ordning behandlad. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. fann sig icke kunna antaga Borgareoch BondeStms nu föredragna inbjudningar, på den grund att R. o. Ad. ansåg stridande emot grundlagens anda och mening, att ett R. St:s beslut skulle kunna vid samma riksdag det blifvit fattadt, återkallas oeh tillintetgöras. Ropades ja; hvarefter beslöts, att de prot.utdr., hvarigenom ifrågavar. inbjudningar skett, skulle läggas lill handlingarne. Hr Stråle, Nils Wilh., anförde skriftligen: ijfi § Kiksd.Ordn. tillåter, alt jemväl efter motionstidens sint nya frågor må väckas, dä de af under riksdagen inträffade händelser omedelbarligen föranledas. Ett sådant förhållande synes mig äga rum med den framställning jag nu anhåller att få göra Iros H. R. o. Ad. I följd af H. R. o. Ad:s beslut, har det sedan sistförflutne riksdag hvilanda grundlagsförslag, om rättighet för RiksSl:n att till eli särskildt LagUtsk. öfverlemna att med R. St:s rätt besluta öfver ett af Konungen framslälldt lagförslag, förfallit. Förr än sedan delta inträffat, har det ej kunnat vara lämpligt att framkomma med ett annat förslag, åsyftande att, utan grundlagsförändring, vinna samma ändamål, som man genom det förenämnde föreslagne gruudlagsstadgandet trodde sig kunna uppnå.