Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ä stilliga ropade att detta wore aldeles ratt. friherre 8t»e1 von Ulollstein, LorlltL Uuä» vi^, utvad sig fä anmärka att Herr von Lcttultxenjreims motion allenast rörde nya i Plenum wäckta frågor, men aldeles icke sädane sam i Utstött redan wore utarbetade, hwad dem anginge, trodde han det böra bera af Nidverstapet och Adelns godtfinnande, att dem genast afgöra eller dermed uppskjuta. Det wore ofta snödigt att höra dem twänne gänger. Herr Grefrven och Landt-Narstalken, ftägade derefter, arn de som vegardt frägan pa bordet derifrän wille afstä, samt Rioderftapet och Adeln gilla Utstottets utlåtande. Bifölls. Upp - 218 Den 4 November ^ UpplasteS följande: Utdrag af Riksens Högloflig» Ständers LagUtfkotts Protocoll hällit i Stockholm den 6 Aciober igvy. S. D. UppläsieS ett frän Hederwärda BondeStändet den iz nästledne September remitteradt Memorial, undertecknadt af Riksdagsmännen jöns Nilsfon, brickors ^nöerskon och ^nclers kettersten frän Östergöthland, uti hwillet Memorial yrcas, att tiden tili Damluckas öppnande mätte förändras ifrån Len i Maji till början af April!, åtminstone för Ostergökhland och de mera i Söder belagde Län. Utstottet fann, att dä ett allmänt stadgande för hela Riket i detta mäl icke är lämpeligt, i anseende till det olika Ctimat som existerar uti SwerigeS midt ätstilde Provincer, i följd hwaraf stadganderne härom böra lämnaS efter hwarje Landskaps locala förhållande; sä wore i staga warande amne af den beskaffenhet, att det borde som ett allmänt hushallningsmäl behandlas och flärftädas, samt kunde således icke emot 89 Z uti Regeringsformen den 6 Junii innewarande är af Lag-Utffottet upptagas.
Discont vara för strängt beräknad; att någon utsträckning beviljades för BancoDiscontens operationer, och att FilialContoir 1 Götheborg och Malmö anställdes, utan rättighet att bevilja Lån, hvilket alltid skulle HufvudContoiret i Stockholm underställas, sorn ägde att göra afseende å FilialCoritoirens tilleller afstyrkan; att jag anser en uppgift med nummer, årtal och summa å alla i omlopp varande TreprocentsSedlar innom viss föreskrifventid, böra af Innehafvare infordras, för att controUera Verkets bokförda Skulder; att. jag äskat undersökning om Götha CanaJDiscont ägt rättighet att till Canalverket utlåna Den 17 Martti, e. m. 185 1,j00,000 R:dr på längre tid än 6 Månader, och utan an derföre äga sådan säkerhet, som till TrcpiocentsSedeis-Innehalvares förnöjande är antaglig. Till slut får jag äran yttra, det jag inga. lunda kan medgifva, att Regleringen med Disconterne bor kunna afgöras i hela sin vidd förr, än den allmänna grund Utsko;tet stadgat för Mynt förhållandet i allmänhet blifvit af Riksens Stander gillad j hvadan jag anhåller det Ridderskapet och Adeln med mig täcktes instämma i den önskan , att Utskottet, så fort ske kan, behagade afgifva sitt Yttrande i denna Hufvudfråga, hvarunder jag anser alla andra vara blott beroende delar. - De utelöpande Assignationernes snara inlösen , elter den grund, jag tagit mig friheten föreslå, är således den enda åtgärd af Utskottens Betänkande jag, för min del, skulle vilja genast tillstyrka. Utskottens Betänkande innebär visserligen, att det beror på hvarje Fordringsägares godtfinnande, att bringa de Banqueroutterade Disconterne till Concourstillstånd; men då eådant afen enskilt emot ett så beskaffadt
Lyckligtvis fick vi oss ett bord utanför Rådhuskällaren, och lyckligtvis började knek1897 tarna strax därpå sitt aftongille, med skryt, skräfvel, sång och slagsmål! Det verkade riktigt sundt och uppfriskande — isynnerhet slagsmålet! Jag bara önskade, att jag hade kunnat förflytta det några meter längre bort — jag visste nog hvart! Forntidens laster låg som ett skum på ett djup! Nutidens?? Och i Gustaf den tredjes odödliga skapelse till — en skapelse af sedd för idel själar!! N e j, jag önskar ändå att jag fått fatt i Liljekvisten!!! O m mormors mor kunde » gå igen » och. skåda nutidens släkte, den synen — det kan du tro min vän — en sedlig harm nog uppväckte hos gumman, fostrad uti fasoner, som snart betraktas som traditioner af sagans art. Hon säkert skulle af skräck bli blek och tappa bort kontenansen, då hon om banktjänster, apotek m. m. såg konkurrensen, där Evas dotter med mannen tränges i idog täflan och snart ej stänges från något ut. I hennes ungdom på bal man gick, kringhvärfd af tanternas skara, och kunde knappast ens få en blick, som skulle obemärkt vara. Nu baler flickorna arrangera och utan förkläden kokettera i fridressyr. I halfkort klädning sitt kött och blod i tredje led ser hon vandra och får ett svar, som hon ej förstod, när hon det djärfdes att klandra: » det modet har hygienen stiftat emot baciller, som oss förgiftat nu länge nog. » Men hvad är detta? Man barbent går och låter sig ej genera! » Jo, » svaras, » nervositeten får på detta sätt man kurera. Och Kneipp har lossat på strumpebanden och liten fot trampar, naken, sanden — helt comme il faut. » Och gumman flyr med en blick så lång ifrån emancipationen, som frigjort kvinnan i balsalong, i arbetsid och vändt tonen rent upp och ned, sedan hygienen har lyft på kjolen och frigjort benen från strumpans tvång. A n n a v. K.
En kubikaln af detta slags stickor, hvarå det vanliga priset omkring Hernösand varit 40 sk. å 1 R:dr Rgs, är tillräcklig alt betäcka 8 qvadratalnar tak, och detta taktäckningssätt är således billigt på samma gång, som det är skogbesparande, och har visat sig särdeles varaktigt. Halmoch torftak nyttjas högst sällan. Jnom städerne börjar man mer och mer begagna papperstak i stället för brädtak, som eljest, i anseende lill dyrheten inom orten af taktegel, allmänt brukats. På bränntorf torde sannolikt ymnig tillgång kunna erhållas ifrån den myckenhet myror, som inom Länet finnes, men mig veterligen tillgodogöres den ingenstädes inom Länet. Af de förr omnämnde Kronomarkerne hafva Länets Åfvittrings-Landtmätare under sistförflutna fem åren uppmätt 260,172 tunneland 22 kappland, samt derjemte uppgått 642,310 alnar rågångar. d) Bergsrörelsen. Såsom jag ofvan haft Nåden anföra, finnes inom det till Länet hörande fasta land ingen grufva, som ansetts värd bearbetning. Ur den på Ulfön nyligen upptagna jernmalmsgrufva, tillhörig bruksegare inom Länet, hafva under år 1842, 2,000 malm brutits. Antalet af förut i Länet privilegierade jernförädlingsverk har under detta qvinqvennium ökats med 3:ne, hvarå privilegier blifvit utfärdade och nu äro under byggnad nemligen: Mo jernbruk med 600 S, tillhörigt grosshandlaren i Hernösand J. C. Kempe, samt Björkå och Forsse masugnar, tillhörige, den förra Herr Stats-Sekreteraren och Riddaren Friherre J. Nordenfalk och den sednare Häradshöfdingen W. Enblom, begge beräk Femärs-beriUtelse från IFesler-Norr lands Lätt. 6 42 nade på tillgodogörande af malmer från grufvor utom Länet.
Norska gränsen borde njuta samma skallelindring, sorn allmogeu i Herjeådalen samt Österoch Vester-Dalarne; alt fiskare i Bohusländska skärgården borde befrias ej allenast från hälften, utan från bela bevillningen efter 1 arlikelen; samt att deremot den, teir allmogen i Vesterbottens, Norrbottens och Jemtlands Län, i nu gällande BevillningsStadga, medgifne befrielse till hälften af bevillningen efter 1 Artikeln, 01a hvars fortfarande motion inom Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit vackt, borde upphöra. Då Utskottet hvarken fått emottaga någon motion i afseende på de bär ifrågasatte ytterligare lindringar i bevillningen, eller varit i tillfälle alt derom inhemta sådane factiska upplysningar, som för ett tillförlitligt bedömande af verkliga behofvet i berörde hänseenden, äro nödvändige, får Utskottet, som anser bestridandet af en fortfarande lindring för allmogen i Vesterbottens, Norbottens och Jemtlands Län sakna all vigt, vid betraktande af det allmänt kända förhållandet inom dessa Län, vördsamt hemställa, att ofvannämnde anmärkningar må förfalla. j49- pag. 71 och 72.
Lotsoch Båkafgifternes nedsättning, om, för inomskärs seglande fartyg; Motion, remitt. till Statsoch Ekon. Utskotten , II s i36o. Utskottens Utlåtande, IV 6. s 355 — 365, bif. af PresteStåndet, IX 3. s 307, af BondeStändet, IX 3. s 3io, återrem. af Adeln, IX. 3. s 3i5; af BorgareStåndct, IX 3 s 33o. Ytterligare Utlåtande, IV 6. s 583 — 586, bif. af Adeln, IX 3. s 412, afsl. af PresteStåndet, IX 3. s 4*8» bif. af BorgareStåndet, IX 3. s 434> af BondeStåndet, IX 3. s 443- Underd. 44- Lotteri, om fast Egendoms försäljande å. Konungens Nådiga Proposition, jemte Utdrag ur Högsta Domstolens, LagCommitteens och StatsRådets Protocoll, I 2. s 2q — 77, remitt. till Lagutskottet, II s i346, 1347. Utskottets Utlåtande, VII 2. s i3i9 — i343, återrem. af Adeln, IX s 1158, af BorgareStåndet, IX s ii85. 181 Ytterligare Utlåtande, VII 3. 2. s 80 — 91, bif. med yttrande af särskildt beslut i hvilket MedStånden skulle inbjudas att instämma, af PresteStåndet, IX 3. s 347, bif. af BondeStändet, IX 3. s 358, af BorgareStåndet, IX 3. s 371, afsl. af Adeln, IX 3. s \oo. Underd. RiksdagsBeslutet, §. 44* Low, Smith & Comp, Götha CanalDisconts fordran hos Handelshuset, 115799,800. Lumpsamling, om, för Pappersbruken.
Hon sitter i en hög, med sirater prydd, länstol, säkert fordom sjelfva fru Priorinnans. Den andra är ung, kanske femton år, och i hennes blick bor lif. Hon sitter på en låg pall vid nunnans fötter. Det är Elin Knutsdotter, sedan många år den enda återstående nunnan i Nådendals kloster, och hennes systerdotter Sigrid Eriksdotter Liljeholm. ”Siri, mitt barn, jag vill ännu en gång tända lampan för Guds moders, sancta Annas och den heliga Brigittas bilder. Hjelp mig, jag orkar det knappt mera; men så länge en af den välsignades renlifves döttrar lefver i hennes helgedom, skall, om än det skall betalas med den sista skärf, hvarmed jag eger att uppehålla mitt bräckliga lif, de heliga icke sakna sitt ljus vid tiden för aftonmessan. Och nu, min Siri, lemna mig messeboken, att jag, herrans ovärdiga, ringa tjenarinna, må uppläsa bönerna, då ingen pater mera finnes, eller ens skulle få hålla den heliga messan. Knäböj min dotter.” Siri tvekade ett ögonblick, men böjde derpå knä inför pallen, på hvilken hon sutit, och Elin uppläste, med djup andakt, de latinska bönerna, af hvilka hennes unga åhörarinna ingenting förstod. Sigrid bad i sin själ, att henne ej måtte tillräknas som synd, det hon ej ville neka sin nästan döende anförvandt att deltaga i hennes andakt. Sedan messan sålunda blifvit firad, sade Elin: ”Siri, din moder har lofvat att du skulle få dröja hos mig, för att tillsluta mina ögon. Mig synes att jag snart går bort. När jag för sex dagar sedan knäböjde och ifrigt bad till den heliga jungfrun, om att hon ville förkorta denna min långa pröfvotid, se då log hon vänligt, och med detsamma nedföll denna blomma af metall, som förut haft sin plats i hennes heliga hand. Jag anser detta som ett tecken, att hon beviljat min bön. Jag har sutit här ensam i många år. Ack, nästan ifrån den tid jag blef invigd, började det nya kätteriets framgång! O Siri, o mitt kära barn, att jag skall se äfven dig, min halfsysters dotter, vara
Ridderstedt till fonden efter lösnings priset, 6 K:dr per L:U., kontant ersatt med R:dr 1,641: 40 sk. 6 r:st. Följande, enligt räkenskaperna uppgjorda, tabell utvisar för hvarje län beloppet af den under revisions-åren levererade salpeter, äfvensom förhållandet med de vid samma års utgång utestående salpeter-, (janneoch ladu-lån. Utestående lån vid slutet af Levererad salpeter År 1854. År 1855 R:dr. sk. rist. dr. sk. r:st. Lf-b. lod. Christianstads dito... 2,780 Afskrifning för afrinning, afdunstning och profver 215. 5. 18. Från och med 1854 har Kronans inlösnings-pris för den inhemska salpetern varit bestämdt till 6 Rldr. Medelpriset för den från utländsk ort införskrifna utgjorde år 1854, 4 R:dr 20 sk. 9 rist och år 1855, 3 R:dr 36 sk. 6 r:t per L’.U.. Då emellertid, enligt hvad Revisorerne hafva sig bekant, priset, å utländsk salpeter på den sednaste tiden så betydligt stigit, att den för Statens räkning under innevarande år från London införskrifna salpeter måst betalas med ej mindre än 6 R:dr 8 sk., synes detta förhållande innebära en ytterligare anledning, att uppmuntra den inhemska, för landets försvar så vigtiga, salpeter-tillverkningen, hvilken, oaktadt det förhöjda inlösnings-priset, likväl hittills årligen minskats. § 3. Af räkenskaperna inhemtas, att inom flera län ingen salpeter och i andra blott en obetydlig qvantitet deraf tillverkats. Vid jemförelse emellan tillverkningsbeloppet i åtskilliga landskap och den personal, som der i och för handteringen njuter aflöning, hafva Revisorerne ansett, att någon inskränkning, synnerligast i verkmästarnes antal, kunde ega rum.
» Cederskiöld, Budolf Uranius, Kammar-Eåd. 1127. » Winblad von Walter, fullm. Herr Eeuterskjöld, Knut Eobert Fabian, Löjtnant. 1129. » Edelfelt, fullm. Herr Hallenborg, Carl Washington, Eyttmästare. 1149. » Hiärne, Carl Gustaf, Löjtnant. 1151. » von Meijerhelm, fullm. Herr' af Geijerstam, Carl Fredrik, Bruksegare. 1153. » Lilliesvärd, fullm. Herr Mörner, Carl Otto Stellan, Öfverste-Löjtnant. » Höökenberg, fullm. Friherre Eaab, Adam Christian, Kammarherre. 7 M 263. Friherre Marks von Wurtenberg, Gotthard Wilhelm Ulrik Eugéne, Possessionat. » 267. » Ehrensvärd, Adolf Fredrik Wilhelm, Löjtnant. » 268. » Wrangel von Brehmer, Johan Wolmar, Kam marherre. » 272. » Hermelin, Claes Fredrik Samuel, Possessionat. » 275. » Sprengtporten, Jacob Wilhelm, General-Löjt nant. » 276. » Löwen, Johan Axel Casimir, Kammarjunkare. » 277. » Mannerheim, August Reinhold, Öfverste-Löjtnant. » 278. » Beck-Friis, Corfitz Augustin, Kabinetts-Kam marherre. » 279. » Wrangel af Sausis, Tönnes Fredrik, Löjtnant. » 282. » Rudbeck, Thure Gustaf Alexander Johan Axel, Possessionat. » 283. » Silfverschiöld, Nils August, Possessionat. » 284. » Örnskiöld, fullm. Herr von Mentzer, Carl Fred rik, Kapten. » 286. » Raab, August Theodor, Major. » 287. » Rappe, Axel Ludvig, Landshöfding.
— Jag skulle i anledning af allt detta förmoda, att Ridderskapet och Ädelnej finner någre betänkligheter mot beviljande af återremiss. Herr a f Uhr, Gu s t a f: Jag anhåller endast ätt få erinra, att då desse lån funder discussionen öfver , Finange-Betänkan - Dun sta November f, m 435 det) beviljades; sfi skedde det nied dea förutsättning, och med det vilkor, att lånesummail ej skulle få öfverstiga 2000 R:dr. Eidderskapet och Adeln ansåg egenteliga fastighets - lån ej höra ega runi; men beviljade lån till nämnde belopp såsom undantag från principen. Protocollerne skola vittna derom, alt då summan bestämdes, anförde Herr Hjer ta såsom skäl att antaga dess maximum till aooo R:dr, att svenska hemman öfver hufvud kunna anses vara värde /\t*oo R:dr, samt att således äldste sonen i en bondgård, då han vid fadrens frånfälle behöfde ett Lån lill de yngre Syskonens utlösande, borde vara belåten med 2000 R:dr. Jag tror såled es, att 0111 det i öfrigt nu skulle finnas lämpligt alt höja summan, lärer Ridderskapet och Adelli dock i det afseendet vara bundet af det förut fattade beslutet. Herr C e d e r s c h j ö 1 d , P e h r G u s t a f: En värd Ledamot har till besvarande upp-' tagit den fråga, huru vida Faslighels-Junen kunde anses såsom en skänk? Han besvarade denna fråga nekande, hufvudsakligen på den grund, att Ranken derigenom ingenting förlorat, hvilket han trott böra hafva varit händelser* om det lämnade biträ-r det varit en skänk. -— Jag får dervid påminna, att icke allenast Banken genom desse 33 6 J5en %% Tfeyember £ at.
Eli talare har slutligen emot mig anmärkt att mina skäl skulle hvila på en lös grund. Men jag frågar: på hvilken grund, om ej på den lösa, hvilar den värde talarens påstående, att tillträde till statens tjenst hörde till de menskliga rättigheterna. Icke kan åt hvarje menskligt individum, såsom sådant, tillerkännas en så beskaffad rätt? Man måste, enligt min tanke, göra skilnad på menskliga, medborgerliga och politiska rättigheter, för att komma till klarhet i frågan om främmande trosbekännares ställning här i landet. Han har ock förmodat och till mig hemställt, om det icke vore tänkbart att en universitetslärare skulle, elium icke varande lutheran eller ens kristen, kunna samvetsgrant bedöma ett theologiskt lärdomsprof för en lärareplats inom en theologisk fakultet. Om nu lärdomsprofvet rörde en af kristna lärans' hufvuddogmer, t. ex. Kristi person, nattvarden m. m., synes det mig verkligen vara omöjligt att af läraren i sådant fall fordra att han skulle erkänna sanningar H. IV. 20 306 Den 18 April e. m. såsom vetenskapligt behandlade, hvilka hans trosbekännelse, förutsatt att han vore densamma tillgifven, förkastade. Jag fortsätter mitt yrkande om afslag. Många ledamöter hördes nu ropa på propos. Hr Tersmeden, Nils: Jag har begärt ordet för att förena mig med de talare, hvilka yrkat afslag å det nu föredragna förslå-, get. Till de af dem framställda skäl, vill jag blott tillägga ett, det nemligen, att då äfven enligt nya It. O. (64 §) tre år skola förflyta, innan ett bvilande grundlagsförslag kan antagas, och den nästkommande riksdagen svårligen kan kallas en urtima i förhållande till denna, skulle deremot detta förslag endast blifva hvilande i kanske knappa sex månader, oell att. således denna riksdag är den mest olämpliga af alla att antaga någon föreslagen ändring i grundlagarna till hvilande, helst då dessa ännu ej äro sanktionerade och promulgerade. Hr von Kraemer: Då en föregående talare har behagat påbörda mig ett yttrande, som jag aldrig fällt, har jag ansett mig nödsakad att ännu en gång begära ordet.
Läroverken skulle med trenne afdelningar omfatta en sexårig kurs, så att, då flickor af 8 å 9 års ålder ansågos kunna vara färdiga till intagning, skulle do i vanliga fall vid 14 ä 15 år från skolan utgå. Undervisningen borde upptaga 9 månader af året, delade i tvänne terminer, samt 4 å 5 timmar om dagen med tio minuters uppehåll mellan hvarje lektion. Obligatoriska undervisningsämnen skulle utgöras af Kristeridomskunskap, Svenska språket, Geografi och Historia, Naturkunnighet, Fransyska språket, Arithmetik, välskrifning, teckning och sång, enklare qvinliga handarbeten samt, under de lediga stunderna eller på en särskild halftimma, enklare kroppsrörelser på öppen gårdsplan, när väderleken det medgåfve, eljest i skolsal. Antalet af dessa lägre elementarläroverk är föreslaget till en början till 24. Af dessa skulle sju ega en större läro stat och förläggas, ett uti Stockholm, som redan eger en normalskola för flickor i förening med seminariet, tvänne i Göteborg samt, ett i hvardera af städerna Norrköping, Malmö, Carlskrona och Gefle. Sjutton skulle få en mindre lärostat och hafva blifvit föreslagna att förläggas, ett i hvardera al följande städet-: Upsala, Lund, Jönköping, Calmar, örebro, Linköping, Christianstad, Wisby, Falun, Hernösand, Carlstad, Nyköping, Westerås, Uddevalla, Wexiö, Mariestad och Wenersborg. Mot förbindelse att kommunen på sin bekostnad anskaffade lämplig skollokal, borde Staten bevilja åt hvarje af de sju läroverken med högre lärostat, för en gång, till materiel 1,500 R:dr samt årsbidrag 4,500 ll:dr och till hvarje at de sjutton med lägre lärostat, för en gång, till materiel 1,000 R:dr samt årsbidrag 3,500 R:dr, eller tillsammans, för alla 24 läroverken, för en gång 27,500 R:dr jemte ett årligt bidrag af 93,000 R:dr. Till Chefens för Ecklesiastik-departementet disposition i och för inom Departementet ökade arbeten i följd af denna nya del utaf undervisningsverket borde ställas ett årligt anslag af 2,000 R:dr.
* Och Cofifrapropositiönen antägändet af d« if Hr Stallmästaren von lorné löreslagné grundet. Bi fal fes F-tänkandet, så måste serskildt Proposition gör S pS Alternativt! ne , då /^Proposition n blir bifall Ridd. 0. Ad. Proti IV. B» Ib Afd513 53». Den 24 Martil, /. m. och AöyPropositionen bifall till andra Alternativet. Friherre Cederström: I anledning af Herr af Brinckmans nyss gjorda Anmärkning, torde jag få erinra , att då Betänkandet nu för andra gången är hos Ridderskapet och Adeln Under pröfning, Ståndet äger fullkomlig rätt att antaga Herr von Törnes Förslag. Grefve Mörner, Adolph Göran: Här är alldeles icke någon fråga om att lägga hinder i vägen för Ridderskapet och Adeln i afseende på antagandet af Herr von Törnes Förslag, utan man har endast hemställt, att i stället för ett ovillkorligt antagande deraf, Bevillningsutskottet måtte anmodas utarbeta ett nytt Förslag i enlighet med de af Herr von Törne vid sista Riksdag uppgifne grunder för Bevillningens utgörande. Friherre Boye: I den invändning Herr af Brinckman gjort, sådan som jag den förstått, ligger, i min tanka, ett ämne till vådligt prejudicat för framtiden. Riksdagsordningen bjuder formerne att komma till ett beslut i hvar-, je ämne. Enligt den, har Ståndet ovilkorlig rätt att förkasta hvarje Utskottsbetänkande; och dermed vidtager också dess rätt att antaga hvilket annat Förslag, som Ståndet i sin egen vishet finner för godt. Helt annat är Bevillnings-grunderne och helt annat är Bevillningsförordningen. Den sednare kommer icke i fråga förr än grunderne äro antagna. Sedan
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter På Riddersk. och Adelns På Prest-Ståndets Uppläst hos Samteliga Riks-Stände^- den 2 Juli. Stormagtigste Allernådigste Konung! Då en längre tids erfarenhet styrkt, att varggårdar och varggropar icke kunna anses såsom fullkomligen verksamma medel till skadedjurs utrotande, samt ingalunda till sin nytta motsvara den tidspillan, den kostnad och det skogödande, deras upprättande och vidmagthåi* lande förorsaka; få Riksens Ständer för Eders Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla deras beslut, att 4 §. i 23 Gap. Byggninga-Balken, som handlar om sådana varggropar och varggårdar, samt, i förening dermed, den följande 5 §., må förklaras icke mera gällande, samt att, der så* dant ej redan skett, det må hädanefter bero på de föreningar, Socknarnes inbyggare kunna, en - vägnar Carl Mörner h. t. Landtmarskalk. vägnar J. A. Lindblom n. v. Talman. På Borgare-Ståndets vägnar H. N. Selwan h. t. Talman. På Bonde-Ståndets vägnar Lars Olsson n. v. Talman. ligt Den 2 Juli. 63 ligt Kongl. Förordningen örn Jagt och Djurfång af den 13 April 1808, sig emellan träffa, och på hvad hvarje Dans styrelse Iean, efter behofvet, finna nödigt föreslå, hvilka anstalter må till odjurens utrotande vidtagas; till hvilka aftal invånarne destomera lära blifva villige, som de sjelfve icke kunna undgå att inse den förmån, dem deraf tillskyndas. Hvilket allt Riksens Ständer få till Eders Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och stadfästelse i underdånighet hemställa. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad , trohet och nit Stormägtigste Allernådigste Konung!
Så fort försäkring å en byggnad kan erhållas, bör densamma, genom låntagarens försorg och på dess bekostnad anskaffas, hvarefter till kommitterade aflemnas brandförsäkrings-brefvet, jemte ett af brandstods-bolagets direktion utfär dadt - Slals-Ulskottels Memorial, N:o 276. 9 dadt bevis derom, att låntagaren afsagt sig rättigheten att brandstods-bolaget frånträda, så länge någon del af lånet är obetald; och böra jemväl dessa handlingar, tillika med låntagarens skuldebref å lånesumman, till Riksgäldskontoret insändas. 9:o. Ofvergår tomt, innan den blifvit bebygd, till annan egare, må den nye egaren inträda i den förres rättigheter och skyldigheter. 10:o. Hvad, som icke af de anslagna byggnadsmedien lyftes inom fem år, från den 1 Juli 1844 räknade, får derefter ej utbetalas. ll:o. Sednast den 1 Juli 1850, skola från kommitterade lill Riksgäldskontoret vara insände vederbörandes skuldebref å hela den lyftade lånesusnman; kommande, derest något eller några af dessa skuldebref efter denna termin skulle uteblifva, ersättning att från kommitterade i laglig ordning infordras för det belopp, som icke genom insända skuldebref blifvit behörigen redovisadt, jemte fem för hundra i ränta å samma belopp, beräknad från och med den 1 Januari 1850 och intill dess betalning följer. 12:o. Sedan alla skuldebrefven, inom föreskrifven tid, blifvit till Riksgäldskontoret allemnade, böra kommitterade öfver de emottagna medlen upprätta en generel liqvidation, som insändes till Riksgäldskontoret, för att der granskas. 13:o.