Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stad tillkomma, med underdånig begäran, att Bergslagerne öfver förslaget måtte höras. Jönköpings Stad, hvars rörelse betydligt bör tilltaga och lättas genom fullbordandet af Götha Canal-arbete i Westergöthland, bör verksamt till arbetets fullbordande bidraga, och att Lerbäcks Bergslag äfven gör detsamma, det kan jag förklara, ehuru detta ej kan ske så direct, ian. seende till dess aflägsenhet, utan genom erläggande af ökade Hamnoch Bro-penningar. Af dessa skål, jemte de Herr Grefve von Platen anfort, anhåller jag att Betänkandet må blifva återremitteradt. Må hända att vid Statsregleringen, gide Hufvudtiteln lcmnar tillfälle till något anslag, om det öfverleinnas ål Konungen att antingen på detta sätt, eller genom lån understödja företaget, hvarigenom ett verk skulle kunna fullbordas, som är lika angeläget för Staten, som för Provinsen, så vida nemli - 110 Den 4 April e. m. gen Staten vill hafva någon inkomst af de natur-alster, hvilka Tabergs och Lerbäcks Bergslager i utbyte mot hvarandra erbjuda. Herr af Uhr, Guftaf: Man har anfört, att medel dertill torde blifva att tillgå af g:de Hufvudtiteln, så framt särskilt anslag för ändamålet ej skulle bifallas. Beträffande först anslag; så kan sådant icke tillvågabringas, utan att använda utvägar, som måste hänföras till någotdera af dessa tvenne: Beskattningssystem eller Creditsystem. Huruvida desse i vårt fattiga Fädernesland, redan nog kånbart utvidgade systemer, böra erhålla en ytterligare utveckling, år en fråga, som nu ej behöfver vidröras, emedan den kommer .att särskildt granskas; men jag antager för ögonblicket, att Stånderne skulle finna det vara med Statens sanna väl förenligt, att på det ena eller andra sättet bereda utvägar, att af allmänna mede* understödja enskildta företag; så år det likväl omöjligt, att Sfänderne kunna blifva i tillfälle, att understödja alla nyttiga företag.
Till förbättring af allmänna landsvägarne inom Länet äro dels 7,500 R:dr B:ko anslagne, att användas å vägen emellan Westerås och Fahlun, samt, efter fastställd plan derför och upprättadt kontrakt med vederbörande menigheter, arbetet innevarande år företaget, att fullbordas nästa år; dels undersökningar hällne: l:o om några backers borttagande invid tvänne flottbroar öfver Dalelfven inom Gagnefs socken; 2:o angående omläggning af landsvägen från Fahlun till Gefle, för undvikande af de svåra backarne emellan Fahlun och Lumshedens gästgifvaregård; 3:o angående omläggning af vägen emellan Säters stad och Gustafs socken, samt vidare lill Smedjebacken uti Norrbärkes socken samt derifrån till Grangärdes kyrka. I afseende på de båda förstnämnde företagen kommer, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga beslut, Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader att, då medel saknats till de statsbidrag, som af menigheterne blifvit begärde för dessa arbetens utförande, efter de dertill fastställde planer och kostnadsförslag, hos Kongl. Maj:t göra underdånig anmälan, om behof af Nådig proposition till Rikets Ständer, angående anslag af allmänna medel till dessa företag. I afseende på det tredje af ifrågaslällde vägomläggningsarbelen fortgå ännu vid domslolarne i orten undersökningar, rörande menigheternes bidrag och åtaganden derför. § 4. Politisk Författning. 1 Länets Kammarverk har sedan sista berättelsen afgafs, icke inträffat annan förändring än att 5 3- rekognitionsskogshemman tillkommit, äfvensom 8 nya qvarnar. Genom laxfiskets upplåtande till åtskillige strandägare inom Kopparbergs och Näsgårds fögderier, uppbäres en årlig arrende-afgift af 7 L# 15 tt saltad lax efter årlig markegång. Till jordbrukets upphjelpande i de delar af Länet, som lidit genom e» obegränsad hemmansklyfning och deraf uppkommen ägoblandning, hafva de med olika bidrag af slaten socknevis företagne storskiften under ifrågavaran - de år blifvit fullöljde.
Mine ben voro dig intet fördolde, då jag uti det hemliga gjord var; då jag skapad vardt nedre i jordene. Din ögon sågo mig, då jag ännu oberedd var; och alla dagar voro uti dine bok skrefne, de ännu varda skulle, och ingen af dem kommen var. Men huru kostelige äro för mig, Gud, dina tankar! O! huru stort är deras tal! Skulle jag räkna dem, så vorde de flere än sanden. När jag uppvaknar, är jag ändå när dig. Ack! Gud, att du dråpe de ogudaktiga, och de blodgirige ifrå mig vika måste. Ty de tala om dig försmädeliga, och dine ovänner upphäfva sig utan sak. Jag hatar ju, Herre, de som dig hata, och mig förtryter om dem, att de sig emot dig sätta. Jag hatar dem med rätt allvar; derföre äro de mig hätske. Utransaka mig, Gud, och få veta mitt hjerta. Bepröfva mig, och förnim, huru jag menar det; Och se till, om jag på enom ondom väg är, och led mig på den eviga vägen. En Psalm Davids, till att föresjunga. Fräls mig, Herre, ifrån onda menniskor; bevara mig för vrångvisa män; De der ondt tänka i sin hjerta, och dagliga komma örlig åstad. De hvässa sina tungo såsom en orm; huggormaförgift är under deras läppar. Sela. Bevara mig, Herre, för de ogudaktigas hand. Bevara mig för vrångvisa menniskor, de der tänka till att omstöta min gång. De högfärdige sätta mig snaror, och utsträcka mig rep till nät, och gildra för mig vid vägen. Sela. Men jag säger till Herran: Du äst min Gud; Herre, förnim mine böns röst. Herre, Herre, min starka hjelp; du beskärmar mitt hufvud i stridstidenom. Herre, låt icke dem ogudaktiga sitt begär; styrk icke hans onda vilja; de måtte högmodas deraf. Sela. Det onda, der mine fiender om rådslå, falle uppå deras hufvud. Han skall utskudda öfver dem ljungeld.
Då Rikets SLänder, med afseende å adjunkten Ramströms3 genom inrättandet och vidmakthållandet af Stockholms lyeteuro, ådagalagda förtjenster om ungdomens bildande, vid sisth riksdag anvisade de i motionen omförmälde 3,000 r:dr banko, begärde Rikets S änder hos Kongl. Majit, att denna summa måtte såsom gratifikation till Ramström utbetalas endast för den händelse, att, efter anställd undersökning om den vid nämnde lycasum följda läromelhod och den framgång, densamma kunde hafva vunnit, adjunkten Ramström skulle finnas vara förtjent af en sådan uppmuntran ifrån statens sida; och som Kongl. Majit icke vid innevarande riksdag äskat något ytterligare anslag för ifrågavarande skol-inrättning, samt Utskotten icke äro i tillfälle att bedöma nödvändigheten deraf för Stockholms stad, eller huruvida denna läro-inrättning må kunna, utan understöd eller anslag från statens sida, foitlarande bestå; alltså och då skolan dessutom är helt och hållet en privat inrättning, få Utskotten, med afseende jemväl derå, att Stats-utskottet tillstyrkt en förhöjning i anslaget för elementar-läroverken, med 90,000 rrdr, vördsamt hemställa, att motionen icke må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. Stockholm den 17 Juli 1847. STOCKHOLM, ecksteihska. boktryckeriet, 1848. Stattsamt liim. Bett.- och Ekon.-Utsk. Ank. till Exp. Utsk. det 18 Juli, kl. 1 e. ra. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om Kronooch Kruttransport-skjutsens skiljande frän jordbruket. Riksdagsfullmäktige^ J. Bergström från Stora Kopparbergs län har, uti eti hos Hederv.
Tystnaden, som Harald knappt kunnat bryta, bröts af Irene. – Jag såg er, när ni kom. Jag såg er stanna och se på byggningen, liksom ni väntat på den. Hvad tänkte ni? – Jag vet ej; jag tänkte ingenting. Men nu, då jag såg er här, så alldeles tätt invid mig, nu tänkte jag ... ja, jag tänkte äfven nu ingenting. – Säg mig ändå, hvad ni tänkte. – Jag tänkte hvad den tänker, som efter en nattlig storm ser molnen träda undan och lemna rum för en blå himmel och vackra stjernor. Kanske jag ingenting tänkte, men jag blef glad. – Ni smickrar mig. – Denna enda gång ... Men – fortfor Harald, raskt omsvängande ämnet – hvad är det för ett bref fröken valt att studera på denna grafsten? – Detta – svarade Irene, naift småleende, och vecklade upp några skrifna notblad, skrifna af Harald och innehållande utom Den ensamma flickans sorg ännu några andra kompositioner af honom. – Ni smickrar mig – smålog Harald. Liksom för att betaga honom denna tro, sade Irene med en röst, som skulle vara likgiltig: – Jag ville lära mig alla orden utantill. Jag kunde dem icke hittills. Irene försökte kokettera, Irene var ju en qvinna. Likväl hände, att hon rodnade djupt, ty Irene hade ... sagt en osanning. Orden kände hon ganska väl; hon hade sjungit dem så ofta, att hon längesedan kunde alla orden utantill. Hennes rodnad och ljufva förvirring verkade dock, att Harald första gången fann, att hon var skön. Och han förstod, att hon icke var en engel, utan en menniska ... en menniska, som är tillgänglig för menskliga intryck, som kan bevekas af en menniskas böner, den vi kunna se varmt i ögat ... se och vänta gensvar tillbaka. – Tycker ni om att sitta på denne grafsten? – Ja, emedan jag gerna ville vara en af de döda, ty de äro säkert bättre än vi, som lefva. Eller ha det bättre. – Det är er kusin, som hvilar der? – Ja, det är min kusin, och jag skulle vilja, att ... nej, jag skulle ändå vilja, att han lefde. Jag tror jag skulle hålla af honom mycket.
Resolutioner visse släder -medgifvits, något afseende icke lärer böra fästas å stadgandet i 1664 års Kongl. Bref, att Borås, med förskonande från utskrifning och rotering för hemmanen, borde utgöra en Båtsman för hvarje fern gårdar; och då, genom antagande af förslaget, att indela dessa hemman till ständigt knektehåll vid Regementet i orten, endast en o■ påräknad och af behofvet icke påkallad tillökning i knektehållet, på städernes bekostnad, skulle uppkomma; äro Utskotten af den tanka, att ifrå— gaställde hemman böra till Båtsmanshållet roteras; äfvensom Utskotten,- hvad Borgholm angår, ej funnit något skäl, hvarföre denna stad, för dess egande jord, ehuru ringa den än må vara, skulle från rotering befrias. På grund häraf hemställa Utskotten, det Rikets Högloflig© Ständer måtte besluta, att ofvanberörde -öoråjytad frånskiljde a g 3/4 hemman, lika med stadens ännu behållna 6 i/8 mantal stadsjord, skola vid fördelningen af Båtsmanshållet på städernes jord Statssamt Occonomic-Ulskotteus Utlåtande -T;o 28, tagas i beräkning, deraf dock upphörandet utaf hemmanens afgift till staden kommer att blifva en följd; samt att Borgholm äfven för dess innehafvande jord bör i Båtsraanshållet deltaga. I ordningen följer härefter att meddela yttrande angående köpingarne, hvarvid Utskotten, i följd af de upplysningar de förvaltande Verken meddelat, anse sig böra tillstyrka, att köpingar ne måtte vid den förestående regleringen af Båtsmanshållet tills vidare upptagas och beräknas på följande sätt, nemligen: 1:0 för så väl innehafvande jord., som för hus och tomter samt för borgerlig rörelse:.
I detta fall sväfva vi i ett verkligt mörker; ty den propos., den värde ledamoten önskat, nemi. Hr af Billberg hs förslag, omfattar intet 19 II. 12 9° Den B Februari f. ra, slags vilkor, och det kunde således icke vara efter dessa, som vådan skulle bedömas. Den värde ledamoten har syftat åt de anspråk på "absolut vishet," som skulle framskymta på de håll, der man så envist och ensidigt motsätter sig Regeringens proposrr. Jag har ej förmärkt sådana anspråk; men jag afundas ej den värde ledamoten att till äfvenfyrs linna "absolut vishet” i ett regeringsförslag, som Comtit.- Utsk. ansett stridande mot grundlagarna och en ledamot af detta Stånd tydligen ådagalagt vara stridande mot tanklagarna. Deremot är det för mig fägnande, att den ädle Grefven, sorn hittills tyckt hafva haft åtskilliga tvifvelsmål öfver stadga och system i Styrelsens handlingssätt, nu ställt sig på optimisternas sida och tror, "att det falska, det osäkra hunnit sin vändpunkt.” Detta torde väl vara sannt, så vida det är tillämpligt å den värde ledamotens egen ställning i politiskt hänseende; men jag befarar, alt tillämpningen ej kan äga rum i afseende på Styrelsen. Mycket är visserligen illa i vårt land och i vår styrelse; men jag betviflar, att sjukdomen ännu hunnit till den höjd, att naturlagarna sätter en gräns derför, och att den nödvändiga vändpunkten således är nära. Ännu återstår åtskilligt, som kan blifva värre, och ett medel dertill är, efter min tanka, att genom ett utländskt statslånesystems införande ytterligare utsuga de få krafter, vi äga qvar. Jag ser derföre i den värde ledamotens "vändpunkt” endast ett stort steg framåt på den olyckliga financiella och statsoeconomisk a bana, hvarpå vår Regering städse framgått, men der jag hoppas, att den mätte hejdas, innan det blifver för sent att vända tillbaka och innan sakernas tvång med en "Nemesis” oblidkelighet uttager sin rätt.
Men oberäknadt det, att häradshöfdingarne genom tätare ordinarie ting sluppe åtskilliga urtima ting. hvilka de under närvarande förhållanden nödgas hälla, har dels Jag-kommittéen varit betänkt på denna svårighets undgående, dels kunna icke gerna rättegångsdagarne under äret blifva flere än nu, derföre att tingen inträffade oftare (tvärtom hoppades jag deraf just ett motsatt resultat), dels ändtligen kunde, lika väl som nu, under öfvergängstiden de ordinarie häradshöfdingarna med Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 559 3 eller 4 tingsställen lätteligen erhälla biträden, förordnade att förrätta tingen å ett eller annat tingsställe. Hvad beträffar bötesbeloppens höjande, så har Justitie-ombudsmannen i sin ofvan åberopade embetsberättelse tillräckligt påpekat detta förhållande, sä att jag ej torde böra här upptaga detsamma till vidare utveckling. Hvad slutligen angår förslaget om häradshöfdingarnes fasta, ärliga lön in. m.: så, alldenstund denna fråga ansetts icke kunna af Lag-Utskottet till behandling upptagas. har jag i särskild motion framställt densamma, för att fä den af annat vederbörligt Utskott behandlad. Om remiss af denna min motion anhåller jag vördsamt. Stockholm den 10 December 1862. P. G. Alander. ,JW 30Ö. Af Herr Altllltler; Angående reglering af samtlige landtdomares löner, äfvensom domslösens ingående till Staten, m. m. Jag har i en särskild motion, under .^2 12, afgifven inom Vällofliga Borgare-Ståndet, fästat uppmärksamheten på de stora olägenheter, hvilka en alltför långsam lagskipning tillskyndar det svenska samhället, en långsamhet, som också blifvit föremål för en framställning i Justitieombudsmannens sist afgifna embetsberättelse. Ett af medlen till det ondas afhjeipande vid den lägre lagskipningen för landsbygden, eller vid häradsrätterna, anser jag vara, att häradshöfdingarne erhölle en fast, årlig lön, samt att domslösen i stället inginge till Staten.
Brottmål: angående förändring i föreskrifterna om upprättande och aflemnande till presterskapet af förteckningar öfver sakfällde eller under framtiden ställde personer. Bryntesgården Lindärfva. Se Afskrifning. Bråkenhjelm, Pehr Henric, yttrande: VII. 64. Briinnerier, om förändringar uti Kongl. Majds nådiga Ordningsstadga för större brännerier den 1 Juni 1855. I. 430. II. 433. VI. Bränvin, utländskt, angående särskilta föreskrifter rörande tullbehandlingen af. XI B. 269, 288. A. 303. — och sprit, angående tullbestämmelserna för. VIII. B. 240. 256. A. 298. IX. U 68. A. 105- U. 472. A. 473, 474- E. 815. — angående förslag att all utskänkning deraf såväl i stad som på landet må vara under helgdag förbjuden, I. 393. 11. 396- Se vidare Bevillnings-, Lag samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Memorial N:o 4. — och andra brända eller distillerade spirituösa drycker, om förtydligande af 23 § af k. Förordningen d. 18 Jan. 1855 angående försäljning af; i fråga om användandet af de Stockholms stad tillfallande afgifter. Se vidare Bevillnings-, Lag-, samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi utskottets Memorial N:0 4. — och andra brända eller distillerade spirituösa drycker, om ändring af Kongl. Förordningen d. 18 Januari 1855, i fråga om stadgandet af ett maximum af afgift för utskänkning af. II. B. 98. Se vidare Bevillnings-, Lag-, samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 4. — och andra brända eller distillerade spirituösa drycker, om än dring till förmån för landtsoeknarne af 23 § af Kongl. Förordningen den 18 Januari 1855 angående försäljning af. I. 401, 451- II.
Härför tala nemligen alldeles samma skäl, som förmått lagstiftaren alt uti tvistemål i enahanda fall dels medgifva den, som vunnit, att låta domen gå i fullbordan, dels ock stadga skyldighet för den tappande att sjelf fullgöra den; och den omständighet, alt, då fråga är om brottmål, den handling, som i Lag-Utskottets Betänkande N:o 89. grundar ersättningsanspråket, tillika är med straff belagd, synes icke böra föranleda till inskränkning i den rätt, som i berörda afseende annars tillkommer vinnande part. Då emellertid den ena partens rätt är lika helig som den andres, torde konseqvensen fordra, alt den förmån, motionären äskat för målsegande, äfven bör tillkomma vederparten för honom i målet tilldömd ersättning; och delta så mycket heldre, som redan nu, enligt 1815 års förordning, i Hofeller Öfverrätt tappande part, utan afseende derå, om han är målsegande eller ej, är skyldig att, när målet bos Kongl. Maj:t fullföljes, nedsätta honom till ulgifvande ådömd ersättning. På grund af hvad nu blifvit anfördt får Utskottet vördsamt hemställa, alt Rikets Ständer måtte, för sin del, besluta en författning, hvarigenom dels förklaras, alt hvad i 58 punkten af Kongl. Förklaringen den 25 Mars 1807 och Kongl. Förordningen den 19 Juli 1815 linnes stadgadt om skyldighet lör den, som är på fri fot och vill söka ändring i Underrätts eller Hofeller Öfverrätts utslag i brottmål, att nedsätta honom ådömde böter och ersättning, eller för böter ställa borgen, eller ock förete intyg om sin fattigdom, upphört att vara gällande; dels ock stadgas, att 5 Kap. 5 § Utsöknings-Balken skall erhålla ett tillägg af denna lydelse: ”Hvar sorn i brottmål blifvit tilldömd ersättning för skada eller kostnad, bafve ock rätt derför njuta utmätning, ändå att ändring i högre Rätt sökes. Ställe dock för det, som lyftes, full borgen”. Stockholm den 25 November 1865.
På några ställen utbredde sig mellan alkfjellets fot och stranden en stenbeströdd strandfjäre, vid högt vatten till större delen öfversköljd af hafvet och vid lågvatten full af grunda saltvattenpölar. Här hade två isbjörnar, som snart blefvo fälda, den ene af löjtnant Brusewitz, den andre af kapten Johannesen, slagit sig ned. Björnarne hade tydligen varit på jagt efter de alkor, som jemte sina redan simkunniga ungar, stora som rotges, simmade i vattenpölarne vid alkfjellets fot, och framför allt torde de hafva lurat på foglar, som genom någon olyckshändelse råkat nedfalla från häckningsstället. I hafvet såg man ett ej ringa antal sälar, och blott några timmar före ankomsten till ön hade vi seglat förbi flockar af hvalross. Preobraschenie-ön. Efter en teckning af O. Nordqvist. Växtligheten var vida frodigare och artrikare än vid Kap Tscheljuskin och bar naturligtvis en sydligare prägel, ej allenast till följd af det sydligare läget, utan äfven med anledning deraf, att öns stränder sköljas af det om sommaren uppvärmda vattnet från Chatanga-floden.208 Beklagligen medgaf mig den långt framskridna årstiden endast att låta Vega dröja några få timmar vid denna intressanta ö, och kl. ½ 11 på aftonen lättades derför åter ankaret för att fortsätta vår färd längs kusten. Den 25, 26 och 27 augusti hade vi för det mesta stilla, vackert väder och fullkomligt isfritt haf. Vattnets temperatur steg åter till +5°,8, och dess salthalt minskades betydligt. Men djupet aftog nu så starkt, att vi t. ex. natten mot den 26 hade ganska svårt att komma förbi några grund, belägna vester om Lena-deltat, utanför Oloneks mynning. Ursprungligen hade det varit min afsigt att låta Vega skilja sig från Lena först vid någon ankarplats i en af Lena-flodens mynningsarmar. Men med anledning af det grunda farvattnet, den goda vinden och det isfria haf, som nu låg framför oss öster ut, beslöt jag att skilja mig från Lena i öppna sjön utanför Tumat-ön.
Besynnerligt nog har comiterade, uti den särdeles vidlyftiga deduktionen ronde motiver lill detta förslag, frånlrädt den efter min tanke rätta grunden för rättighet lill bränvinsbrännings utöfvande, nemi. den som hvilar på jordvärdet, derföre att under föreg:de riksdagar tillkomne förordningar härom icke förmått, med jordvärdet till grund, förekomma den oformlighet, alt man på samma låga hemmansvärde varit i tillfälle, medelst anbringande af konst-apparat för ånga, framkalla större produktion, än som så till sågandes förordningen afsell; men comiterade förbigå alldeles alt denna oformlighet bärrörde ingalunda af fel i principen, men väl af oriktighet i förordningen, då densamma icke föreskref att vid begagnande af samma panna i en högre klass, eller för ånga, skulle dertill ägas samt uppgifva ett högre fastighetsvärde i proportion af ökad afverkning o. s. v. Jag har således bevisat alt hvad som härutinnan framkallat denna genomgripande reform i bränvinslagstiftningen ingalunda varit päkalladt derföre, att, man ej skulle kunna uppgifva ett beskallningssätf, med jordvärdel till grund, lämpadl efter en hvars ungefära tillgång på egna råämnen, utan utländska mönster, men väl efter inhemska erfarenhetsrön, hvaraf utan tvifvel en större belåtenhet, som alltid bör afses i den ekonomiska lagstiftningen, icke skulle uteblifva, och detta, jemte befordrande af behöflig inkomst för staten och befrämjande det moraliska goda, vid sidan af en allmän ekonomisk fördel. Comiterades förslag anser jag alldeles olämpligt. Det bevarar ingalunda en hvars rätt och bästa, samt är orättvist då icke allt bränvin beskattas lika under hvad benämning det än må tillkomma. Efter mitt begrepp skulle antingen bränvinstillverkningen vara frigifven mot hög beskattning, eller ock begränsad som nu, dock så, att endast ett högre fastighetsvärde kunde berättiga att begagna konstapparat eller ånga, genom hvilken föreskrift den nu uppkommande bränvinstloden skulle i betydlig mån minskas, till allmän och enskild belåtenhet. Att detta mitt yttrande får åtfölja den nåd. propos:n lill vederbör!. Utsk. an hålles vördsammast.
Sedan låneöfvertagarne ingått på detta vilkor, förklarade Fullmägtige, vid sin sammankomst den 5 Juni, det framställda förslaget, såsom särdeles fördelaktigt för Svenska Statsverket och icke i något afseende stridande mot de af Rikets Ständer beslutade samt af Kongl. Majit fastställda stadgandin, rörande den af Rikets Ständer föreskrifna upplånings verkställande, vara af Fullmägtige antaget, under vilkor att Kongl. Majit lemnade sitt nådiga bifall till den derigenom föranledda förändring i betalningssättet; och blef underdånig skrifvelse till Kongl. Majit expedierad, innefattande anhållan att Kongl. Maj :t täcktes i nåder medgifva, att Fullmägtige, såsom tillägg tili det afslutadc Stats-Ulskotlels Utlåtande N:0 22. 7 och med Kongl. Maj:ts nådiga sanktion försedda kontraktet, finge med låne-öfvertagarne träda den öfverenskommelse, att för 2,000,000 Thlr skulle utfärdas premie-obligationer, sorn, enligt uppgjord utlottningsplan, skulle med ett årligt anslag af 110,000 Thlr infrias under 38j år. Genom nådigt bref af den 15 Juni 1860 behagade Kongl. Maj:t förklara, att berörde förändring i låneaftalet, derest densamma komme till stånd, ej föranledde till rubbning af den garanti, som Kongl. Majit å sjelfva lånet under den 27 April meddelat; dock att behörig anteckning om förändringen borde genom Fullmägtiges försorg ega ruin å båda original-exemplaren af lånekontraktet. Efter erhållande af detta nådiga svar och sedan förberedande underhandlingar föregått, biel en särskild afhandling, såsom tillägg till lånekontraktet, upprättad samt under den 4:de påföljde Juli afslutad och vederbörligen undertecknad. Enligt planen för den del af länet, i afseende å hvilken låne-öfvertagarne betingat sig 6 procents kapitalrabatt, utfärdades obligationer lydande å ett sammanräknadt belopp af 8,000,000 Thaler, fördelade i 4 serier, nemligen: