Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Pilten hade lust att se sin far, hvars basröst stundom framträngde anda till hans öra; han hade lust att vara med modern, som flyttade sig från en plats till en annan, men hon förbjöd honom att följa efter henne i trädgårdssängarna, och han hade åtr % efter ännu mycket annat. Så blef han alltför varm, eller hade han allt för tråkigt, eller briinde nässlorna alltför sv %rt hans små nakna ben. Han var nu hunnen till sitt tredje anfall. af tröstlös förtviflail. Första gången hade Chwedora räckt honom en bit bröd och, i det hon smekande strök honom öfver håret, sagt åt honom: - Tig barnet mitt, tig! Om du ar rigtigt snäll, skall pappa satta dig upp p % hästen. - Och han hade tystnat, fullständigt tröstad, ined munnen fullproppad af bröd. Men nar hans ' skrik för andra gången genljödo i trädgården, lyftade Chmedora endast upp ögonen från sitt arbete och ropade: - Så tig då, eller skall jag låta dig f % smaka p % di ah am! Han tystnade på nytt. Tredje gången skrek han förgafves under några minuter. Chwedora forslade bort det uppryckta ogräset åt tradgårdshörnet till och var under lindariie, långt borta från honom, medan uppsyiiingsiiiaiine1isyiingsiaine med stentorsstamma upprepade: gummor, hollah, gummor. Skynda på! Rör då på er! Det finnes en Gud i himlen, och ni öder tiden. Det är en stor synd! Af fruktan att beg: en synd återvände Chwedora med uppskörtad kjortel och hastiga steg till grönsakssängarne, och Thacleus tröstade sig denna gång alldeles på egen hand, utan förespegling om vare sig hast eller diahav. Han tröstade sig till och med s % bra, att haii tog sig till att skratta med full hals. Det var en blåmes med gult hufvud och gula vingar som så tröstat honom, i det han flög UPP helt nara honom från en hasselbuske för att försvinna bland vallmorna. Det var någonting, soin lockade barnet att följa efter fågeln.
"Stig in till min stackars Clara", bad fru Lingdahl, "så gick det med min flinka hjelperska!" Jag gick in till Clara. Hon satt på golfvet med en hop sönderklipta lappar framför sig och spritade och spritade med samma ifver, hvarmed jag förr sett henne arbeta. Hon helsade mig vänligt och uttalade sitt nöje af att se mig. "Men förlåt, goda Helena", sade hon, "ser du, jag har så brådt om, jag hinner ej stiga upp för dig, sitt ner så länge, bara jag får slut på mitt arbete skall jag spela för dig". Härmed visade hon på harpan, som hon ärft af sin mor. "Rättnu blir mitt arbete slut, då får jag spela så mycket jag vill, och ingen klandrar min mors minne, fast hon var en harpspelerska; ty ser du, jag har så gjort unnan allt arbete, att ingenting mer finnes att göra, och då kan jag spela utan att synda. Ser du det måtte väl ej vara mera illa att spela, än att rakt sitta med händerna i famnen och göra ingenting, som jag ju ändå skulle måsta göra, när allt arbete är slut". Jag satt hos stackars Clara tills det blef afton. Hon spritade och spritade. Hon hade ej sofvit på många dygn, hon hade spritat hela nätterna, hon hade ej tid att sofva, sade hon. Jag gick in i hennes idéer och sade, att hon nu snart hade slut på allt arbete, så att hon ju bara hade helt litet qvar till i morgon, bara hon nu skulle sofva litet först. "Ja, men vet Helena, jag har så ofta, när jag lagt mig om qvällen, tyckt att allt skulle vara nära bortgjordt, men när jag vaknat om morgonen, då hade åter så rysligt mycket arbete vuxit upp under natten. Jag törs ej sofva". Slutligen lyckades jag dock förmå henne att lägga sig. "God natt, Helena", sade hon och nickade vänligt åt mig, "i morgon, Helena, i morgon!" Jag gömde hennes lappar, jag gömde allt, som kunde påminna om arbete, och inträdde helgdagsklädd hos henne följande morgon, som var söndag, och då hon frågade efter sitt arbete, sade jag henne, att det vore synd, att arbeta om söndagen. "Tror du det är synd?
Joniska öarna. Lombardisk Venetianska Konungariket. Lucern. 1 Franc Luttich. Luxemburg. Madrid. Manilla. 1 Piasle'r Mantiia. Modena. 1 Lira Mauritius. Neapel. Neuchatel. Nederländerna. (Förord. 8 Del. 1824.) Nord-Amerika (Fri-Stat). 1 Dollar Dismes Persien. 1 Toman Dinarsbesli Piemont. Prince Wales Öarne (Pulo Pinang). 1 Piaster Ryssland. 1 Rubel Samarkand. 1 Tolerdak Sardinien. Schweitz (öfverhufvud). 1 Franc Seringapatam. Sicilien. 1 Ducati Efter upläsningen häraf tilläde Hr Aminoff: Af den nyss upläsla förteckning inhämtas, att mänga länder med ganska hög bildning redan antagit decimal-räkningen, hvartill kommer, alt sjelfva England är i begrepp att äfven införa detta system. Flere länder som begagnat Tolf eller annan räkning hafva öfvergålt till decimal-räkningen, hvaremot intet land mig vetlerligen, som haft decimal-räkningen, antagit tolf eller annan räkning; detta mätte bevisa fördelen af decimal-räkningen, i allmänhet. Antages decimal-räkningen inom Riket, såsom ej ägande något sammanhang med de gamla räknesätten, af Riksdaler Silfver, Riksdaler Banko och Riksdaler Riksgäld, samt i vissa Landsorter, Daler Silfver och Daler Koppar, så skall ej lång tid åtgå innan allmänheten aflägger dessa gamla räknesätt, samt endast håller sig till decimal-räkningen, hvarigenom de många olika räknesätten inom vårt land snart uphöra, och endast häruti ligger också en stor fördel. Här har blifvit yltradt, alt decimal-räkningen väl kan vara nyttig för Vetenskapsmannen, men ej för den större allmänheten. Det är dock från vetenskaperne som det rätta och sanna utgår och jag vet intet skäl, hvarföre den stora allmänheten skall hållas i okunnighet och mörker, så väl i det ena som ock det andra afseendet.
Vid de verkställda Spannmåls Upphandlingarna har ali möjelig hushållning med Fondens medel städse blifvit iakttagen, och, genom omtanka och verksamhet, har Kongl. Directionen lyckats att undsätta landet med brödföda och utsäde, i en tidepunkt, då de flesta Provinser af Riket, efter 1812 års svåra missväxt, hotadesmed hungersnöd. Riksens Högloft. Ständer känna redan af den genom Trycket utgångna underdåniga Berättelsen af Magazins Directionen till Kongl. Maj.-t, af den 2 nästlidne Mars, så val beloppet af dessa understöd, sorn dispositionen deraf särskildt för hvarje Län; hvarföre Sts's-Utskottets Afdelning förbigår att här derom vidare förmäla, och får blott nämna, att Kongl. Directionens uppgifter befunnits med Räkenskaperna instämma samt att sammanlagda värdet af understöden uppgått till icke mindre än 1,747*583 R:dr 20 sk. 8 rst. Banco, hvartill användts särskilta, för tillfället lemnade betyd'- liga penninge - bidrag af Krigs-Fonds-Medel , som komma i Liquid öfver Ömsesidiga försträckningar, Krigs-Fonden och Magazins-Xnrättningen imellan, att observeras. Riksens Höglofl. Ständer lära af detta StåtsUtskottens Afdelningsyttrande öfver MagazinsInrättningens förvaltning i allmänhet täckas inhämta, att Kongl. Magazins-Directions Styrelse varit förd efter säkra och välberäknade grun - Den a 7 Juli. grunder, o«h Stats-TJtskottets Afdelning äger tillika den tillfredsställelsen kunna, med anledning af Calculerna öfver Verkets tillstånd yid 1814 års slut, gifva Riksens Högloft. Ständer den försäkran, att Inrättningens vigtiga föremål till allmänt gagn, med dess närvarande Fond, jemte de tillägg deruti, som omständigheterna synas nu kunna medgifva, bör för framtiden skäligen kunna påräknas och vinnas. Sorgfällig att tillse det denna Fond bibehålles oförryckt till sina bestämda ändamål, har Stats-Utskottets Afdelning trott sitt åliggande vara att hos Riksens Högloft.
Jag förnyar derföre min anhållan om återrerniss, som jag hoppas icke nekas. 264 Den i3 Mart e. m. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, liemställde, om R. o. Ad. ansåg de vid StatsUtskrs utlåt. N:o i4 gjorda anmärkningar hindra dess antagande och utlåt, således böra återremitteras. Ropades starka nej, blandade med ja. Uppå derefter framställd proposition blefStatsUtsk:s förev. utlåt, af R. o. Ad. bifallet. Vid förnyad föredragning af StatsUtsk:s d. ii dennes e. m. på bordet lagda utlåt. N:o i5, i anledn. af K. M:s nåd. remiss i frågan om sökt eftergift af Öfverinspectoren Borgbs sterbhusdelägare ådömda anmärkningsmedel, blef samma utlåt, af R. o. Ad. bifallet. Ånyo föredrogs StatsUtsk:s d. ii dennes e. m. på bordet lagda utlåt. N:o i6, i anledn. af erhållen återremiss å betänk. N:o 2, rö’r:de Talmännens ersättning för egna riksdagskostnader, klubbkostnaderna samt aflöningen till Ståndens och Utskottens cancellier m. m. Begärdes ånyo på bordet af Hr af Grubbens, Nils Willi., samt Gr. Snoilsky, Nils. Bifölls StatsUtsk:s d. 11 dennes e. ni. på bordet lagda memorial N:oiy om ytterligare tillökning i Utsk:s betjening. Ånyo föredrogs Bevilln.Utskts d. 1 1 dennes e. m. på bordet lagda memorial N:o 1 0111 antagande af 3:ne cancellister utöfver den i Riksd.Ordnzs §. bestämda personal. Frih. Cederström, Jac.: Jag tillstyrker bifall å Bevilln. Utsk:s nu föredragna memorial under vilkor, altExped.- Utsk. befrias från renskrifningen af Bevilln.Utsk:s betänkanden. Gr. von Fersen, Hans: Jag får hembära Frih.
Dervid skulle äfven uppgifvas, huru stor styr..a till kustens (gränsens) Lievakande under krig oundgängligen erfordras, då ständigt borde vara samlad, och hvar den borde ställas, så att minsta möjliga styrka till bevakningen erfordrades, samt hvarest, sedan underrättelse om tillämnad landstigning (öfvergång öfver gränsen) inkommit, hufvudstyrkan borde samlas, för att hastigt kunna uppnå det botade stället, eller, sedan landstigningen (öfvergången) skett, utföra ett kraftigt försvar, ni. 111. Sådant är angeläget, på det att General-befälhafvarne noga och ständigt må begrunda hvad till försvaret hörer , och följaktligen göra sig nära bekante med landet, de försvarsmedel det erbjuder, samt huru de böra framkallas och ordnas. Under långvarig fred, och synnerligen med korta öfningar, är det högst nödigt, att tanken på landets försvar hålles spänd; att allt inom krigsväsendet är ordnadt så, att hvar och en känner sin plats och skyldigheten vid den, hvarigenom all förmåga, när så fordras, genast kan tagas i anspråk. *) Angeläget är att liotade eller anfallne districters liela disponibla styrka kan hastigt uppbådas, och genast på anvista samlingsplatser i sina compågnier ingå; ty om ej sä kan ske, måste man inskränka sig till en jemförelsevis vida mindre styrka , och då uppkommer olägenheterna af: att den blir för svag alf. hindra fienden från att inkräkta landet; att den för krig måste i det närmaste hållas samlad, äfven om fienden endast botar, hvarigenom Statens tillgångar förstöras; att rätta samlingsstället svårligen kan i tid bestämmas, och att, örn samlingsställena blifva flera, styrkan öfverallt kan blifva otillräcklig. *•) Att bcvär.s-pligtcn icke under krig kan uttjenas, tnges för afgjordt; ty annars inträffar, att det mest öfvade manskapet och de till befäl utsedde lemna sina fahnor, måhända när de bäst behöfvas oell dä en afgörande tid inträffar, hvarigenom bataljoncrne desorganiseras eller t. o. m. upplösas.
N.-o 2. i5 ne för Rikets Ständers Banks förvaltning och rörelse, föranlåtits, snart sagd t uteslutande, egna dess lid under första delen af Riksdagsgöromålen, har dock, med fästa«Jt afseende ej mindre å viglen i allmänhet af en väl ordnad creditrörelse, än äfven å det nära samband hvarje åtgärd, lill vinnande deraf, onekligen eger med det numera verkställde realisalions-företaget, genast efter aflåtandet af Utskottets första Betänkande, angående Bankens öppnande lill utvexling af silfver och hufvudgrunderne för Bankens rörelse, lill pröfning företagit Herr Skoginans ofvanberörde motion, under önskan och hopp att med slutligt Utlåtande deröfver kunna lill Rikets Ständer ingå, om ej samtidigt med, åtminstone omedelbart efter afgifvandet af BancoUlskottets svar, å de vid förstnämnde Betänkanden inom Riks-Stånden framställde anmärkningar; men sedan Banco-Ulskottel behandlat de delar af samma motion, hvaröfver Utskottet ansett dess yttrande egentligen erfordras, har Utskottet funnit nödigt, att, med begagnande af den rätt 43 §. Riksdagsordningen lemnar, sammanträda Lill öfverläggning i frågan med Rikets Höglollige Ständers Lag-Utskott, derunder Utskotten jemväl till gemensam handläggning företagit det sedermera af Herr Grefve Frölich afgifne, här ofvan införde förslag; men ehuru lifligt Utskotten gemensamt önskat, alt ju förr desto hellre kunna till Rikets Ständer ingå med deras Utlåtande i denna vigliga fråga, hafva likväl till en början de ej mindre magt påliggande ärenden, som påfordrat behandling af hvartdera Utskottet serskildt, samt derefter inträffade oförntsedde omständigheter, genom hvilka en längre tids afbrott i Utskottens verksamhet uppstått, lagt sådane hinder för Utskottens arbeten, att omförmälde förslag ej förr än nu kunnat af Utskotten slutligen pröfvas.
Magnus Månssons från Östergöthlands län, om förändring i domares å landet skjutsberäkning; Carl Nilssons från samma län, angående hemmansklyfning; Densammes, angående utmätning af lösegendom; Johan Pehrssons från Upsala län, om preskriptionstid för klander emot laga syn; Erik Pehrssons från Gefleborgs län, om byvägars anläggande och underhåll; Ola Pehrssons från Blekinge län, angående utfärdande af en författning, rörande vägoch stängsel-delning; Sven Isakssons från Calmar län, om likstols upphörande; Ola Månssons m. fl., från Skåne, angående ändring i Kongl förordningen den 16 October 1723, rörande presterskapets uppbörd derstädes; Jan Samuelssons från Calmar län, om bildande af förmyndarkamrar i hvarje församling; Anders Gustafssons från Östergöthlands län, i samma ämne; Pehr Nilssons från Christianstads län, om ändring af 2 Cap. 2 § Gifter måls-bal ken; Nils Anderssons från samma län, om förändring af 20 kap. 5 § Byggninga-balken; Densammes, om fi idlysnings-förbuds uppläsande från pi edikstolarne hvart 5:te, i stället för hvarje år; Anders Anderssons från Wermlands län, angående oinskränkt rätt i afseende på besutenhet; Prot.-utdrag den 29 December 18A7. 127 L. Gezelii från Stora Kopparbergs län, angående förlängd besvärstid lill Hof-rätt för Vester Dalby fögderi; Pehr Sahlströms från Stockholms län, om behofvet af skärpt kontroll öfver häcktnings-åtgärder; Andr. Bengtssons från Jönköpings län, angående upphäfvande af Kongl. Förordningen den 13 Juli 1818 om invisningars utgifvande; Ephraim Larssons från Elfsborgs län, angående förändring och tillägg i 1 § 49 kap.
I följd af den sålunda ökade friheten och borttagandet jemväl af Bergs-Coll., visade jernhandteringen en lifaktighet, som är oss alla väl bekant, och som gaf sig tillkänna bland annat derigenom, att exporten af dess produkter inom kort ökades med en tredjedel. Detta förhållande synes besanna det, sorn den snillrike Statssekreteraren Schröderheim svarade Konung Gustaf lil, då denne befarade, att den Ryska jernhandteringen skulle undertrycka den Svenska: »Jag tillråder blott Eders M:t att tillstyrka Kejsarinnan Catharina inrättande af ett Bergs-Coll., ty då är ingen fara.» I Sverige hafva Gudilof! nästan alla band på bergshandteringen småningom blifvit borttagna. Annu återstår dock ett, och det är borttagande af detta sista, motionären åsyftar. Många anse dock, att en sådan åtgärd nu vore förhastad och att frågan ännu är långt ifrån utredd, och man väntar en sådan utredning synnerligast af pressen. I praktiken hafva förhållandena gestaltat sig på följ:de sätt. Under de gamla privilegierne utgjorde bergsmanshyttorna det ojemförligt största antalet, brukshyttor funnos nästan inga. Men sedan kolhandeln blifvit fri, och skyldigheten alt sälja sina kol till samma hytta, hvilken ålåg hvarje egare af bergsmansjord, indelad till hytta, borttagits, samt åtskillige andra band på denna handtering blifvit lossade, har det förhållande inträdt, att den öfvergått till en fabrikshandtering. Denna förändring har ländt landet till fromma, ty arbetet blir aldrig så dåligt, som när flere skola förena sig derom sålunda, att hvar och en skall bidraga med sin lilla andel af materialet. Då nu jordbruket sålunda blifvit befriadt från de mest tryckande bördorna, och jernhandteringen bedrifves fabriksmessigt, fodra tackjernsfabrikanterna att blifva behandlade på samma sätt, som alla andra fabriksidkare i landet. Men man svarar »nej, i skolén icke slippa skatten.» Af K.
Februari aflåtne, samt den i deri - Deli 11 Martil, 585 dennes förmiddagen på bordet Jagde Memorial, med anhållan att vederbörande Utskott måtte anmodas, att af deras Betånkaniien ni. m, låta utskrifva och ExpeditionsUtskottet tillställa tvenne exemplar; i sammanhang hvarmed äfven upplåstes Vållofl. BorgareStåndets, den 28 sistledne Februari eftermiddagen meddeldte Pi otocollsUtdrag rörande samma ämne; och fann Ridderskapet och Adeln för godt instämma uti BorgareStåndets beslut, att å nyo påminna satntelige Utskotten, att ställa sig till efterrättelse, hvad Riksens Ständer, i afseende på de ifrån Utskotten till Expeditions-Utskottet afgående handlingar, redan tillförene förordnat. Ut supra. *» S. D. I anledning af Hans Excellence Hr Grefve Flemings, Claes, å FrimurareBarnhusDirectionens vägnar, hos Höglofl. Riddtrskapet och Adeln derom gjorde anhållan, fann Ridderskapet och Adeln för godt tillåta, det må, under iakttagande af de utaf RiddarhusDirectionen tillförene dervid föreskrilne vilkor, RiddarhusSalen å nästkommande Långfredag innevarande år begagnas till den Concert, hvilken å samma dag för FrimurareBarnhusets räkning vanligen plägar uppföras; hvarom Utdrag af Protocollet skulle till FrimurareBarnhusDirectio^ nen expedieras. Ut supra. Ridd. o. Ad. Prot. '% Band. 25. > Den n Martii, Högloll. Ridderskapet och Adeln åtskilldes kl. a eftermiddagen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Onsdagen den 12 Martii. * Plenum kl. half till 6 eftermiddagen. Grefve Posse, Carl Hindric, hade inlemnat ett Memorial, hvilket, till följd af Grefven* den 3 dennes gjorde förbehåll, innefattade en närmare utveckling af dess då väckte motion, om en förändrad organisation af TullVerkets styrelse och förvaltning.
Äfvenså borde tillses om icke med omförmälda inskränkningar i förvaltningskostnaden, till hvilka ytterligare torde böra komma telegrafverkets förenande med postverket under samma Chef, vid den nuvarande Chefens för telegrafverket afgång, en nedsättning i telegraf-portot till 75 öre för ett afstånd af till och med 32 mil och 1 R:dr 20 öre för längre afstånd kunna ega rum, utan att dock motionären ville bestämdt vidhålla dessa siffror; och Riksdags-fullmägtigen Josef Oscar Almqvist från Norrbottens län: att det vore af vigt att telegraf-förvaltningen ombesörjdes med den omtanka och sparsamhet, som landets redan för densamma gjorda dryga uppoffringar och Statsverkets ringa tillgfinga kräfde. I sådant afseende vore dock mycket emot den nuvarande förvaltningen att anmärka. Så företoges en mängd resor årligen af Chefen, lntendenterne och någon gång af Sekreteraren till och med till utlandet, hvilka resor till större delen borde kunna undvikas. Likaså föranleddes onödiga utgifter genom tjenatemäns transporterande ofta nog till aflägsna orter. Styrelsen för telegrafverket borde väl här kunna ordnas på en lika enkel fot, som i grannländerna Norge och Danmark, der telegrafens högste styresman hette Direktör och dirigerade verket, utan en svärm Intendenter, Direktörer, m. nt. För -4 Allm. Bese.- och Ekon.-Ulskottels Betänkande N:o 198. sådant ändamål måste Leia styrelsen omorganiseras, stora inskränkningar inom verkets kanslioch kameral afdelningar ske och äfven i öfrigt onödiga utgifter upphöra. Genom dylika förändringar skulle, enligt ett af motionären uppgjordt förslag till sta tför telegrafverket, årligen omkring 30,000 R.-dr R:mt kunna sparas, hvilket ungefärligen motsvarade den summa, som i telegrafverkets årliga behof bruste, och af Handelsoch Sjöfartsfonden måste fyllas. En annan fråga, som äfven borde tagas i betraktande, vore portoafgiftens bestämmande så, att på en gång Verkets bästa befordrades och allmänhetens billiga fordringar uppfylldes. I sådant afseende ansåge motionären, att en ytterligare nedsättning i portot skulle medföra ökade inkomster.
Med anledning häraf och då i Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 27 Juli 1815 väl är bestämdt, att den ifrågavarande egendomen blifvit upplåten »till begagnande för den gemensamma Kurhus-inrättningen för Stockholms stad och län», hvaraf måste följa, att staden och länet till densamma ega lika rätt, men i samma skrifvelse ej är nedlagd någon rättighet för dem, att egendomen på annat sätt använda eller till annan person eller inrättning öfverlåta, samt. då i öfrigt af handlingarne upplyses, att tomten, ehuru för en sjukvårdsanstalt väl belägen, är af en för Kurhus-inrättningen öfverflödig storlek, så att, genom dess upplåtande mot skälig ersättning till Barnhus-inrättningen, en större fördel skulle så väl det allmänna som Stockholms stad och län beredas, vill Kongl. Majit härmed föreslå Rikets Ständer, att derest öfverenskommelse om vilkoren i öfrigt kan mellan Direktionen för Barnhus-inrättningen samt Stockholms stads och läns för ändamålet utsedde Deputerade träffas rörande öfverlåtelse!! Kongl. Majlis Nåd. Proposition N:o 6. 27 af ofvan omförmälda tomt jemte derå vid upplåtelsen befintliga byggnader, och en sådan öfverenskommelse varder af Kongl. Majit i nåder gillad, Rikets Ständer för sin del må förklara hinder icke möta för densammas afslutande och framtida kraft, såsom hade berörda tomt och byggnader varit Kurhus-inrättningen med full eganderätt tillerkända. De till detta ärende hörande handlingar skola tillhandahållas det Rikets Ständers Utskott, till hvars behandling frågan varder öfverlemnad. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARI. Hewling Hamilton. Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den °2 / Oktober 1859. Närvarandei Hans Excellens »Tustitire-Stats-Ministern, Herr Friherre De Geer. Hans Excel. Stats-Ministern för Utrikes-Arenderne, Herr Frih, Manderström.
Denna omständighet anser jag, långt ifrån att böra kunna tagas såsom skäl till bifall, tvertom böra gifva R. o. Ad. de största betänkligheter att förkasta det nuvarande valsättet. Alltså afstyrker jag bifall till förslaget. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Frih. Raab, Adam Christian: Jag hade ej ämnat yt tra mig i denna fråga; men då mitt namn under diskussionen härstädes blifvit uppräknadt bland deras antal, som vid en föregående riksdag varit mot denna sak, har jag ansett mig böra förklara, att min öfvertygelse är, det bänkmansindelningen utgjort ett väsendtligt hinder mot vederbörandes magtfullkomlighet, samt att man genom densammas borttagande skulle bereda de maktegande större inflytande än hittills. Gr. af Ugglas har omnämnt att minoriteten vid 1840 års riksdag tillsatte de flesta bänk männen. Detta visar ju, att minoriteten icke under nuvarande förhållanden kan blifva helt och hållet undertryckt af majoriteten. 1 öfrigt och med instämmande uti det af Gr. Sparre afgifna anförande, får jag erinra, att Hr von Hartmansdorff, som vid 1823 års riksdag var liberal, då ville bibehålla bänkmännen, men deremot år 1847, då han var magtegande, önskade samma institutions afskatfande. Jag röstar för afslag. Hr Lagercrantz, Adolf Jacob: Det plägar vara vanligt i det enskilda lifvet, att, då man af en eller annan orsak är förhindrad att sjelf utföra en sak, man öfverlemnar verkställigheten deraf åt den, för hvilken man hyser det största förtroendet. Ett motsatt förhållande vöre högst onaturligt och kränkande. Den 3 December f. m. På samma sätt föhråller det sig eller borde åtminstone förhålla sig, då en korporation skall utvälja en eller (lera fullmägtige att utföra korporationens talan; och hvad annat är R. o. Adis Elektorer än sådana fullmägtige, åt hvilka R. o. Ad. lemnar det stora och magtpåiiggande uppdraget att utse ledamöter och suppleanter i Utskin.