Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.Ulskoltet: N:o 47, i anledn. af väckt motion om befrielse från rotering för anrättshemman i Jemtlands län; N:o 48, i anledn. af väckte motioner, ang:de lindring i båtsmansroteringen och dermed sammanhang egande frågor; N:o 49, med anledn. af BondeSt:s återremiss af Utsk:s Mern. N:o 72, i anledn. af väckt motion om belåning af guld och silfver i It. St:rs Bank och dess LåtieKont.; N:o 73, med hemställan om tillfällig löneförhöjning för Kanslisten W. Maechel; N:o 74, i anledn. af väckt motion, ang:de dels betalnings anstånd i vissa fall för ltiksBankens gäldenärer, dels försträckningars meddelande till Privatoch FilialBanker; N:o 7 5, med anmälan om RiksStms beslut i anledn. af Utlåt. N:o 70; N:o 76, i anledn. af väckt motion, att någon viss del af Bankovinsten må, enligt upgifne grunder, till Bankens konsoliderande användas; N:o 7 7, ang:de Instruktionen för R. St:rs Revisorer öfver BankoDiskontverket i Stockholm och LåneKontoren i otterne; Lagutskottet: N:o 62, i anledn. af framställde anmärkmr emot Utsk:s Betänk. N:o 47, öfver väckt motion om stiftande af lag, ang:de all mänt Kyrkomöte; N:o 63, i anledn. af väckte motioner, ang:de dels införandet af en allmän Notariats-institution, dels inrättandet af ett Notariatsembete vid HäradsRätten, dels ock stiftande af lag i afs:de å Notarii-publici-befattningar; samt N:o 64, i anledn. af väckt motion, ang:de förklaring af 15 Kap. 2 §:n HandelsBalken. Förekom till slutlig behandling LagUtsk:s den 27 och 29 sisth Januari på bordet lagda Utlåt.
Sä väl stadens och närmaste ortens aflägsenhet från andra läroverk, deraf ej finnes något, beläget närmare Norrtelge, än det i Upsala, på 6f mils afstånd, som ock kringboende befolkningens snart framträdande, och jemnt tiilvexande behof att få i Norrtelge, åt sina söner, — och det under sä läng skolekurs som möjligt, — söka en mer och mer värderad förmån af grundlig barn aundervisning, lät inom ganska kort tid den uppmärksamme betraktaren inse, att den nya skolan inte länge skulle kunna qvarhallas inom de tränga gränsor, som äro af skollagen bestämda för ett 2-klassigt elementarläroverk; — och en sådan öfvertygelse kunde intet annat än vinna ökad styrka, dels af beskaffenheten utaf dc läscordningar, som af skolans Ephorus tid efter annan föreskrefvos, och hvilka oförtydbart angåfvo en afsigt att, sä fort omständigheterna dertill föranledde, framföra skolan tiil 5-klassigt läroverk, och dymedelst, bland annat, i någon män afleda den öfverbefolkning, hvarmed Upsala fullständiga elementarläroverk hotas, tiil ej ringa men för undervisningens gäng och lärjungarnes helsa, — samt dels af den öfverraskande hastighet, hvarmed lärjungarnes antal i Norrtelge skola ökades, så att detta antal pä dc från skolans öppnande förflutna 3 åren mer än femdubblats, och nu vuxit till siffran 75. i stället Motioner i Borgare-Ståndet 1862. ,JW 611. 121 i stället för de 18 lärjungar, som skolan liek emottaga af den derförinnan i staden varande pedagogi.
RiksStånden, såsom utöfvande Svenska Folkets urgamla rätt att sig beskatta, är det tillåtet, att dervid jemväl i beräkning taga andra allmänna förhållanden, folkets förmåga och folkets opinioner. Skulle ett Statsutskott vilja sträcka sin pröfning så långt, som RiksSlånden äro beräLtigade att göra det, skulle det kunna hända att Utskottet kom att missleda RiksSlånden, i stället för att vägleda dem. StatsUtskottet bör utreda förhållanderne; RiksStånden tillhör alt pröfva och döma såsom Jurymän i heskattningsfrågor. Den 7 O c to b er f. m. Med lika rätt, som RiksStånden kunna nedsätta StatsUtskottets Utgifts-förslag, kunna de också höja dem; och har jag, såsom medlem af ett föreslående Utskott, ansett det icke tillkomma mig att derutinnan motsäga dem. Men då inom detta Hus ett serskildt Statsutskott synes hafva uppträdt.som känner och uppger andra tillgångar, till fyllande af fordrade ökade anslag, än Rikets Ständers Statsutskott tilltrott sig kunna beräkna, och såsom tillgångar uppgifva, utber jag mig att få erinra om de bestämda villkor, under hvilka Rikets Ständers Statsutskott utarbetat sina förslag. Å Regeringens sida fordrades ökade ordinarie anslag, betydliga extra anslag, fortsatta anslag till ofulländade allmänna företag, under villkor att Bevillningen icke skulle få ökas, och sedelmyntet icke ytterligare försämras. Å en annan sida fordrades mera penningar, eller åtminstone undanrödjandet af hindren för penningars fria circulation. Derjemte yttrade opinionen sig mot skatternas förökning, mot sedelmyntets förbättring och mot införandet af StatsObligationsSystemet. Stadga i myntet blef, under sådane förhållanden, hvad man först och främst borde söka att bereda; annan grundval, än stadga i myntet, fanns ej för uppresandet af den begärda femåriga byggnaden. Den 7 O c tobe r f. m. 21g Men vägen, som leder lill detta mål, 'ligger för närvarande beklagligen utom lagens; ingen skiljoman finnes, ingen authoritet befogad att säga åt den ena: du har orätt; åt den andra: du har rätt.
Men hvad formaliteterna beträffar, uppstår likväl den stora inconseqvens, att afhandlingar om lösöreköp skola intagas uti Rättens afhandlingsprot., dä deremot afhandlingar, åsyftande säkerhet för lemnadt förslag, skola belasta rättens redan nog digra inteckningsprot. Om begge dessa afhandlingar intogos i ett gemensamt prot., kunde, genom gravationsbevis grundadt på samma prot., hvar och en erfara, huruvida till säkerhet erbjuden lösegendom vore såld eller graverad; men dä dessa slags afhandlingar skola intagas i serskilda protokoller, kan icke af dylikt gravationsbevis någon sådan kännedom inhemtas. Den kan icke ens vinnas derigenom att man förskaffade sig bevis sä väl ur inteckningssom afhandlingsprot. enär köpeafhandlingar som intagas i afhandlingsprot. icke skola förnyas. Genom afhandlingarnes intagande uti olika prot. skola således bedrägerier otvifvelaktigt befrämjas, och den enda utvägen att förekomma dessa bedrägerier hade varit att ställa inteckningarne tillsammans med lösöreköpen samt fordra förnyelse af de sednare lika som af de förra. Detta är det hufvudsakligaste jag anfört i min reservation. De öfrige reservanterne hafva i allmänhet vidrört vådan af den föreslagna inteckningsrätten i lösegendom och hafva af sådan anledn. afstyrkt förslaget. Nu har Utsk. i det föredragna betänk, modifierat dess första förslag i så måtto, som det förklarat, alt förmånsrätt icke skall med - 314 Den 28 Juni e. m. gifvas i fordringar men väl uti inventarier och lösegendom, som tillhöra den inrättning uti hvilken inteckningssäkerhet lemnäs. De anmärkmr, jag gjort emot Utsk:s första förslag, har Utsk. likväl icke vederlagt, utan Utsk. har tvertom medgifvit, att en oegentlighet förefinnes deruti, att förlagsafhandlingar skola intagas i inteckningsprot. och afhandlingar om lösöreköp uti ett annat prot.; men Utsk. tvekade att göra en så genomgripande förändring, som den jag i detta afseende föreslagit.
Mils och Rikets Stats-Contoir väl, und.er den 1 derpå följde Augusti, vägiat dea - Underdåniga Skrif velger - samma utbetala, på ilen grund, att, vid reqvire^ randef, elen, i Kungl, Kungörelsen den g December 1812, stadgade prasscriptions-tid för anmälan nf fordringar hos Stats-Werket, icke blifvit iagttagen, prien att det reqvirerade beloppet, (>6 R:dr 32 sk., sedan E, K. M., med afseende på de af Chefs-Embetet uppgifna orsaker (ill dröjsmålet med reqvisitionen, genom Nådigt Bref den ss5 Augusti 1818, bifallit utbetalningen deraf, är vordet af E. K. Befallningshafvande uti Carlstads Län, den 6 October samma år, förskottsvis anotdnadt å Landt-Ränteriets medel och till Auditeureq yid Regementet J. G, Ifarsson utbetaldt samt derefter i vanlig ordning af Stats^Contoiiet ersatt; Och då pmförmälde be-* grafnjngshjelp sålunda redan ät af Stats Werket vederbörande godtgjord, hafva Riksens Ständer ansett den nu väckte fråga derom böra förfalla; Hvilket Riksens Ständer få, till svar å E. K, Mas högstberörde Remiss, i underdånighet arv-* mäla. Riksens Ständer framhärda etc, Undeidarv gq Skrif velsera Jf;q 263. Lppl, p. goilk. lids Ridd. o. Ad. d29 Opt. 1823.
Också de af vatten öfverhöljda delarne, täflande med fastlandet i begär att föda och fostra, framburo varelser, hvilkas särskilda slägter kommo efter hvarandra, i en ungefär liknande ordningsföljd. Och sålunda närmade sig till sin fulländning den herrliga kedjan af länkar, genom hvilka den lifvande verldskraft, hvarmed, åt alla rigtningar, ett Andligt berör ett Naturligt, oafbrutet stiger upp till ett Innersta eller Högsta såsom sitt Första, hvarifrån den förut har stigit ned till ett Yttersta eller Lägsta såsom sitt Sista. Men afsigten med nedstigandet var, att öfverallt förbereda de fullkomligare individnationerna genom ofullkomligare, – hvilka dock njuta sitt varelsemått (sin möjligaste fullkomlighet) just i lotten att tjena till slik förberedelse, eller till villkor för de fullkomligares tillvaro; och denna afsigt innebar, att återstigandet uppåt skulle fortsättas ända till frambringandet af sådana varelser, som klarast uppenbara, och med frigjord syftning sträfva att likna, allas gemensamma gudomliga Upphof. Tänka vi oss nu, i sitt hela, denna omsider till sitt ursprung återgående och sig der sammanslutande kedjegång af ändamål och nyttor, som städse förvandla sig till orsaker och verkningar, för att ur dessa, såsom medel, städse låta nya och högre nyttor utveckla sig till uppenbarelse af nya och högre ändamål: så följer af sig sjelft, att de framkommande varelserna skulle, i mån af sina ordningars och graders stigande i fullkomlighet, blifva städse fullständigare sinnebilder af nämnda Upphof, eller af den Gudomliga Anden; hvilken, såsom sväfvande öfver sitt verlds-hela med en ordnande inflytelse, hvars närvaro är lika verklig och verksam i det Minsta och mest Synnerliga, som i det Största och mest Allmänliga 8, med skäl kallas ”Försyn”, emedan han inneburit och innebär alltsammans i en evig förutsigt. I den första ungdomsförtjusning, hvarmed
Utskottet ogillar denna beräkning af öfverflyttning af beklädnad å torde Titeln, men deremot icke anmärker en lika beräkning å 3:dje Titeln, pag. tpp och 200, vid ti 1 lök ni n gssumman för ArlilleriRegementerne, der beklädnadssumman för 200 man öfvertagen af Konungens Regemente omnämnes, såsom ökad tillgång. StatsUtskottet påstår, att 3o,5oa R:dr 3 sk. p rrst. blifvit vid den år »824 sked26 H. 5 66 Den 11 Maji. da reglering med Kongl. Flottans AflöningsStater, tagne från Statsanslaget lill Försvarsverket i allmänhet, samt använde till Lönings Staten, oell således äro på ett, som SlatsUtskoltet förmenar, mot medlens bestämmelse stridande sätt begagnade. Utskottet har likväl derjemte bestämdt medgifvit, alt förstnämnde Statsanslag, eller det till Försvarsverket i allmänhet, vid samma reglering blifvit, som -orden lyda: lättadt genom öfverjlyttning lill AflöningsStaten af Coopvaerdie-karlars underhåll , m. m. med x 4,000. samt genom minskad beklädnadskostnad för reduceradt Sjö Ar ti 1— leri-manskap, med 18,000. tillsammans med R:dr 32,ooo. Då nu öfverjlyttningcn af förstnämnde summa ovilkorligen mäste öka LöningsStatens belopp, kunna åtminstone icke med något slags rimlighet dessa 14,000 R:dr af ofvannämnde 3o,5o2 R:dr 3 sk. 9 r:st., hvarmed 1823 års Ständers anslag till aflöning skall vid regleringen vara öfverskridet, sägas vara tagne eller anviste af anslaget till Försvarsverket i allmänhet; ty om öjverflyttningen icke skett, skulle beloppet onekligen hafva qvarstått på och utgått af Statsanslaget till Flottans underhåll och nybyggnad. Hvad åter angår den minskade beklädnadskostnaden för SjöArtilleriet till ett värde af 18,000
Cederström, Jacob: Någon bestämd summa, för hvilken ifrågavar. kamererare skulle lemna borgen, kan icke vara motsvarande de medel han om händer har; men någon borgen kan icke behöfvas sedan medlen blifvit deponerade och depositionsbeviset under lås och nyckel förvarade Jag tillstyrker derföre bifall till betänk., ifall någon borgen i detta hänseende skall finnas. För landtstatens tjenstemän utgör borgessumman endast i,5oo r:dr, ehuru deras uppbörd uppgår till öfver 100,000 r:dr. Denna borgen är således endast en formel , hvad sjelfva summan angår, men i sjelfva verket ett bevis att tvänne trovärdiga personer anse den ifrågavar, tjenstemannen vara redlig och pålitlig. Hr Stuart, Carl Gust.: Jag har begärt ordet, blott för Den 3 April c. m. 157 för alt meddela den upplysning, alt kamereraren i Bancodisconten icke har under sin vård andra medel, än öfverräntor på discontlån , emedan lånebeloppen skola insättas i banken oeh attesterne deröfver lill lionom aflemnas. Det är således blott i afseende på dessa öfverräntor, som borgen skall lemnäs, och derföre har discontdirectionen beslämt borgensbeloppet till 4000 r:dr, hvilken åtgärd Utsk. fördess del godkänt. Jag tror äfven att detta belopp fullt ut motsvarar behofvet, särdeles som tjensten är af den fördelaktiga beskaffenhet, att det sällan bör hända att någon innehafvare deraf kommer på balance. Frih. Stjernstedt, Theodor: Jag är förekommenaf den sista värda talaren, då han upplyst, att Bancodiscontdireclionen, som bäst torde kunna bedomina huruvida 4°oo r:dr ar ett lämpligt belopp eller icke, har tillstyrkt denna summa, såsom i directionens tanke tillräcklig. Af skäl, som blifvit anförda, anhåller äfven jag om bifall lill belänkandet. BancoUtskis mern. N:o 156 blef af R. o. Ad. bifallet. Likaledes biföll R. o. Ad. samma TJtskrs den 20 sistl.
Människorna äflas och knuffas som bråkiga barn för att uppnå mål och vinna fördelar, som för humoristens öga ej te sig värdefullare än barnleksaker. Han ler åt detta kif om bagateller, men han förargas ej, ty han vet j u: sådan är världen och den kan inte vara annorlunda. Och med allt ondt och befängdt, som finns i denna skröpliga tillvaro, bjuder dock lifvet så många glädjeämnen, skänker det så mycken ren och vacker tillfredsställelse. » Världen är ej så ful, som vi henne ängsligt afmåla med storm och våg. Allt leker för vår håg, skönhet i hvar ögnastråla — » Allt beror på den blick, hvarmed vi betrakta världen. Ä r o vi nog olyckliga att ha fått in en skärfva af » Fandens speilglas » i vårt öga, då kan det inte hjälpas, att vi se allting förvändt och styggt. Då finns det för oss ingenting annat än elakhet och fulhet till, då skall ingen karaktär bestå profvet inför vår kritiska granskning, ingen handling synas god, ingen anblick skön, ingen tanke upphöjd. Men humorns öga är kärleksfullt, utan att därför vara blindt. Humoristen har denna sanna mänsklighet, hvars väsens grund är en ödmjuk känsla af idealets storhet oeh allas vår litenhet, en känsla som alstrar försonlighet, öfverseende och medkänsla med andra — • dessa andra, som humoristen dock icke kan låta bli att le åt, likasom han ler öfver sig själf och hela världen. Kvinnan skulle sakna anlaget till en sådan åskådning af lifvet? Det förefaller, som om hon tvärt o m borde äga det i hög grad. Anlag i ena eller andra riktningen framtvingas under generationer af lifvet själft. Ingenting kan vara 0 0 m - tvistligare än människans underbara förmåga att snart » finna sig » i nya förhållanden, att bilda sig efter och växa in i dem.
Palmstjernas betänklighet är fullkomligt öfverflödig, ty de, sorn innehafva krog - Ben j Juli e. aS. *33 krogiägenheter, Mäste! dervid bibehållas, såvida de icke förverka rättigheten. Hr Danckwardt, Magn. Georg: Jag instämmer för min del i bifall å betänk., utan det af Frih. Palmstjerna föreslagna tillägg. Det skulle i min tanka icke vara lämpligt stadga, att de, som nu innehafva krogrättigheter, skola i evärdelig» tider njuta dessa rättigheter till godo. Det ligger i sakeus natur, att K. M:s Bef:h:dé icke upphäfva de krogar, soin ledan finnas, der deras bibehållande är lämpligt. Men K. M:s J3ef:h:des rättighet att pröfvaj hvarest krogar böra, efter de allmänna grunderna derför, få finnas, måste vara oinskränkt. Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.: Redan då detta betänk, första gången förevar, gjorde jag deremot åtskilliga anmärkningar, syftande derhän, att den ifrågavar. rättigheten icke borde betraktas såsom åtföljande person, utan jorden. I samma stund R, o. Ad. medgaf rättigheten för ofrälse att besitta säterijord, blef äfven rättigheter!, att å säterier anlägga krogar, öfverflyttad på hvarje en sådan egendoms innehafvare. Jag kan således icke annat än yrka Ovilkorlig? bifall å Utskts^betänk. Frih. Palmstjerna: Jag tror fortfarande, att man genom bifall till detta betänk, ovilkorligen kommer att träda äganderätten för nära; och den är heligare och vigtigaré, än om en eller annan krog ener eller mindre finnes eller icke finnes, Jag känner, att t. ex. här nära staden finnas kroganläggningar på säteriägor, hvilka hafva ett verkligt värde, som lemna en betydlig årlig arrendeafkastning samt öro inberäknade M egendomsvärdet vid köp, arfskiften och idylikt. Skulle nu dessa nödgas upphöra för att gifva rurrt för andra krogar i granskapet, skulle en betydlig Förlust för jordägaren derigenom uppstå.
Vid Wallinska skolan på stora Nygatan, midt i hjärtat af den tätt bebygda staden mellan broarna, fans säkert ej utrymme för lekplats, och i medtäflaren, den Bjurströmska pensionen vid Regeringsgatan, var gården trång och svart som en brunn. Skridskolof var ett ord som icke fans till, hvarken i Fryxells svenska språklära eller i skolans slangspråk. J a skridskoåkning var och borde enl. tidens sed vara för flickorna ett begrepp, alldeles lika främmande som vissa vetenskapliga uttryck, hvilka förekommo i ett oskyldigt handskrifvet kompendium i fysiologi, som magister Olof Fryxell företagit sig att diktera för eleverna i nxlle Bjurströms skola, och som väckte hos mö- drarna en sådan " horreur " att ämnet måste förbjudas! - Det var, kort sagdt, z ' nddcente att förutsätta, att flickor skulle kunna åka skridsko. Skolgymnastik var ett okändt begrepp. Vägen bort och hem från skolan kunde väl för dem, som hade sällskap med kamrater, vara treflig nog, men aldrig vågade man 45 göra några afstickare till fria platser, der någon lek kom ifråga. Låg Norrbro eller Drottninggatan i skolvägen, hämtades man af betjent eller jungfru, t y der gick det alls icke an för unga flickor om 14, 15 år att visa sig allena. Försigtigheten var befogad, t y det hände verkligen, att ensamma unga flickor skrämdes eller ohöfviskt tilltalades. På e. m. hade man ganska träget med lexorna och kom siillan eller aldrig ut. Promenaderna sparades till söndagarna, då man fick gå " i torget " med den öfriga familjen och visa sin skära hatt eller sin nya " capotte " samt skärskåda kamraternas, och rodnande helsa på kadett-dansörerna från sista karlbergsbalen. De nu så kallade " sommarnöj ena " funnos ännu icke till. Hade pappa qvar sitt landtgods, så flyttade man dit efter slutad vårexamen, och då började för många ett friskt lif i naturen och fortfor så länge sommaren räckte. Några rika grossörsfamilj er hade villor ute på Djurgården eller i grannskapet af Drottningholm.
Grubbes, S. enka, pension för • • 74. Grönbergers’, C. M., enka, pension för • • 74. Gullsjö kronohemman, utbyte af .. • • 86. Götha kanal, utbetalning af medel för ett hamnbyggnads-arbete derstädes 14. Götheborg, anslag till undervisningsanstalt städes för barnmorskor . der73. försäljning af krono-egendomar Städes der138. jernväg till 274, 333, Götheborgs Elementar-läroverk, anslag till • • 73, 185, Hospital, Byggnads-anslag för . • • 212. Navigationsskola, anslag till . • • 71. Regitt. till Stats-L1/sk. Haasum, J. 11., pension för Hagelskada, ersättning af förluster vid . Höghults, komminister-boställe, befrielse från rotering llallbosjön, anslag för sänkning af ... Hallsnäs bi o, underhålls-bidrag för . Halländska Hyrkohemmanen, dispositionsrätt till Flygsandsfältens skyddande, anslag til Hammarskatt, nedsättning af Hammars socltnemäns berättigande till virkes af liemtande från ett boställes skog . Hamnbyggnader, anslag till stadganden om stats-bidrag ti Handels-skolor, anslag till Heideken, J. G., von, pension för ... Ilelgeån, stats-bidrag till brobyggnad öfver . Helgonskyld, förändradt användande af. Hemkalls-afgifter till Regementena, upphörande a Hernösands Hospital, byggnads-anslag för . Navigationsskola, anslag till Historiska handlingar, anslag för utgifvande af Hjelmare kanals underhåll s-fond, nedsättning i räntan å och Quismaren, anslag för sänkning af Hof-rätternes stater, förhöjning uti . Homöopati sk t sjukhus, anslag till 73, 185. Hospital ers förbättrande, anslag för 212. och Lasaretters underhåll, anslag till 73. Hospitals-fonden, understöd till 107. Hufvudbok för Stats-konloret, formulär till 177. Hufvud-litlar, Riks-statens. Se:
Någon annan ändring i det förut afgifna Tull-Taxe-försfaget har Utskottet icke af de gjorda anmärkningarne funnit vid denna arlikel påkallad, än att värdet å sådant Lärft, hvaraf hvarje qvadrat-aln väger högst 3 lod, må antagas lill 10 R:dr % och införsels-tullen i förhållande derefter höjas till 5 R:dr. Hvad i öfrigt, på sätt här ofvan är vordet omförmäldt, blifvit vid serskilda artiklar påmindt och erinradt, har Utskottet ej funnit vara af den öfvertygande beskaffenhet, alt ändring i hvad Utskottet föreslagit, bordt, till följd deraf, ega rum, serdeles som oftast inträffat, att vid en och samma artikel framställts yrkanden af alldeles motsatt syftning sålunda, att än förbud, än en ytterst låg tull-afgift, än vida högre och än betydligt lägre afgifler, än hvad Utskottet åsatt, af olika talare ansetts böra å samma vara tillämpas; och får Utskottet följagtligen hemställa, att Utskottets förra Taxe-förslag må, med de ändringar, som här ofvan blifvit tillstyrkte, af Rikets Ständer antagas. Bevillnings-Utskoltels Utlåtande]Y\o 30. Bi För all göra dessa ändringar mera åskådliga och bereda lättnad vid frågans behandling i Stånden, har Utskottet , i förmal Taxa, låtit upprätta en med dess nu fattade beslut öfverensstämmande förteckning å alla de artiklar, hvilka, enligt hvad nyssberördt är, blifvit ändrade eller serskildt specificerade och lillagde. 8.
Ilr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Då denna fråga förevar inom Ekon.Uisk. opponerade jag mig mot hvarje framställning till K. M., öfvertygad att en sådan framställning under närv:de förhållanden skulle göra mera ondt än godt. Min tro är nemi. att alla med SkolStadga förenade fel och brister ingalunda försvinna genom en omarbetning, utan att de bäst rätta sig sjelfva under utöfningen. Utsk. har här föreslagit, att R. St:r skulle med åberopande af 1848 års Riksdagsbeslut anhålla, det K. M. ville vid nästa Riksdag till Ständerna göra framställning om ordnande af styrelsen öfver ElementarLäroverken. Men om man granskar de förut af R. St:r i detta ämne gjorda framställningar och i synnerhet den af år 1848, så befinnes det att R. St:r aldrig begärt någon sådan allmän öfverstyrelse öfver ElementarLäroverken, som här tycks vara i fråga, ulan R. St:r uttryckte endast en önskan att ElementarLäroverkens styrelser icke endast skulle utgöras af till klereciet hörande personer, utan att äfven lekmän deri måtte lemnäs inträde. Hvar och en som läser detta Betänk, kan icke fatta annat än att det här är fråga om inrättande af en öfverstyrelse öfver alla Elementar-Läroverken, ett kollegium, och då är det väl en inkonseqvens att dervid åberopa 1848 års skrifvelse, som handlar om Elementar-Läroverkens styrelser. Om denna skrifvelse aflåtes måste hela frågan komma att förfalla; ty K. M. kan ej veta hvilken skrifvelse, som skall gälla, den af 1848 eller den af 1858. Hvad angår det klander, för hvilket den nya författningen varit utsatt, så har det i synnerhet varit från ett visst håll, nemi. från skollärarne, och jag tror att deras eget intresse deri varit inblandadt. Då jag sjelf tillhör deras antal, kan jag fritt yttra mig i saken. Det är väl sannt att lärarnes göromål blifvit något ökade, men så hafva de också fått sina löner nära nog fördubblade.