Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den genom Kongl. Förordningen den i3 Juni 1800 för skuldfordring i allmänhet bestämda prcescriptionstid af 10 år, ege ej rum i afseende på Provincial-Bankers tryckte eller graverade credil-sedlar och invisningar; ej eller skall bevakning deraf, enligt Concurs-lagen, erfordras i Bankens Concurs, eller i anledning af årsstämning, som, vid Bolagets upplösande, må utfärdas å dess Borgenärer; hvaremot när Bolaget upplöses, hvilket Konungens Befallningshafvande bör, utan dröjsmål, till Kongl. Maj:t inberätta , Kongl. Majit låter utgå Nådig Kungörelse derom, med föreläggande för en hvar, som någon så beskalfad förbindelse af Banken innehafver, att, vid förlust af all betalningsrätt, förbindelsen till inlösen uppvisa i Banken inom två år ifrån den dag, hvarunder Kungörelsen utfärdas; börande under tiden Kungörelsen årligen från predikstolarne uppläsas. 23 §. I afseende på andra dess skulder än omförmäldte credit-sedlar och invisningar, ankomme, efter derom skedd ansökning, på Rådhus-Rättens pröfning, huruvida Banken må tillåtas, eller lagligen kunna förmås att träda i Concurs.” Uti 2:dra Capitlet, som angår Hypotheks-inrättningar, har blifvit hänvisad t till hvad Herr Stråles ofvanintagna förslag i afseende å sådane Inrättningar innehåller.
Lag samma icke befattat. § 93. Då Konung kallelse å Riksdagen, hvilken kallelse kungöras. Riksdagen äge förordna en, tre eller fem Förmyndare må utöfva. § 94 Skulle den olyckliga utginge, sammankalle Stats-Rådet död, Riksdagen, som då skall ett nytt Konungahus utkora, Regeringsform. § 95. Om, emot förmodan, Regenten eller Stats-Rådet omförmäla, Riksdagen genast sammankalla, då åligge det ovilkorligen Rikets Hofrätter att, genom offentliga kungörelser, underrättelse härom meddela, på det Riksdagen må kunna sammankomma, att sin och Rikets rätt iakttaga och skydda. Sådan Riksdag sammanträder å tretionde dagen efter den, då Regenten eller Statsrådet kungöra. § 96. Hvarje Lagtima Riksdag skall förordna en man, att såsom Riksdagens Ombud, efter den Instruktion Riksdagen för, honom utfärdat, hafva tillsyn olaglighet begått, eller underlåtit att sina Aktörer utstaka. § 97. Denne Riksdagens Justitie-Ombudsman, som, så länge han embetet innehafver, skall i alla afseenden anses lika med Konungens Justitie-kansler, väljes på sätt Riksdags-Ordningen stadgar; och bör dervid jemväl utses en man af de egenskaper, som hos denna Embetsman erfordras, att honom efterträda, ifall han, innan nästföljande Lagtima Riksdag anställt nytt val af Justitie-Ombudsman, skulle med döden afgå, samt att utöfva Embetet under don tid Justitie-Ombudsmannen kan vara af svår sjukdom elier annat laga förfall derifrån hindrad. § 98. I händelse Justitie-Ombudsmannen, under det Riksdag är församlad, afsäger sig det erhållna förtroendet, eller med döden afgår, skall Riksdagen i Embetet ge - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 61. 35 nast insätta den man, som blifvit till hans efterträdare utsedd. Skulle Justitieombudsmannens utsedde efterträdare, under Riksdag, afsäga sig det erhållna förtroendet eller i Justitie-Ombudsmans-embetet insättas, eller med döden afgå, utväljes, på ofvan stadgade sätt, en annan behörig man i hans ställe.
Silfver-plantsar kunde få till utmyntning framgent användas, hafva Banco-Fullmägtige, den 1 rflerpuföljcle Martii, förklarat sig vilja, tills vidare, låta bero vid det från Kongl. Myntverket lemnade svar, samt förordnat, att Silfverplantsar framgent och intilldess Kongl. Majit funne för godt tillåta ommyntning af J^- dels Riksdalers-stycken af nya prägeln, finge användas till utmyntning, så länge den komme att fortsättas, utan att, så vidt af Banco-Fullmägtiges Prolocoll, för den lid desamma nu undergått granskning, kan inhämtas, att något ytterligare steg sedermera blifvit af Fullmägtige taget, för att befordra ommyntningen af berörde -^-dels Riksdalers-stycken. Detta förhållande har så mycket hellre ådragit sig Revisorernes uppmärksamhet, som Rikets sist församlade Ständer ej allenast, på sätt i3o §. af nu gällande Banco-Reglemente utvisar, beslutat det ifrågavarande, enligt Kongl. Förordningen om myntfoten af den a5 Juni i83o präglade, T3g-dels Riksdalers-stycken icke vidare finge från Banken utväxlas, utan ock, uti näst förestående 129 §. af samma Reglemente, till Fullmägtiges efterrättelse uttryckligen stadgat, alt vid rnyntningen borde, jemte åtskillige uppräknade äldre Silfvermynts-sorter, företrädesvis användas Bankens förråd af TV-dels Riksdalers-stycken, hvilken sistnämnde myntsort, utaf nya prägeln, uppgår till det betydliga belopp af i52,85o R:dr. Med fästadt afseende å de af Rikets Ständer sålunda gifne föreskrifter, och enär dessutom Kongl. Majlis under den g Maj 1835 utfärdade, nu gällande, Nådiga Förordning, angående myntfoten, icke tillåter, att -dels Riksdalers-stycken vidare få vid Kongl. Myntverket utmyntas, hvilket måste anses såsom en följd af Rikets Ständers vid sistförflutne
St:s beslut, och det torde likväl vara skäl, när så beskaffade händelser inträffa, att BancoUtsk. finnér ett tillägg nödigt, alt R. St:s uppmärksamhet fästes på de tillägg, som då föreslås. Emedlertid bar jag vid BancoUlsk:s bär nu ifrågavar. tillägg intet att erinra. Det kan anses såsom en följd af det beslut, som R. St. förut hafva fattat, och som kan gifva Bancofullm. anledn. till att förminska sedelstocken, utan att man ger ännu en utväg dertill. Frih. Cederström, Jacob: Jag är förekommen af Frih. Palmstjerna i afseende på frågan 0111 liqviden af Bankens skuld till Riksg.cont. och till enskilda, hvilka hafva skett till sedelstockens minskande, och hvilka således, såsom redan upptagna i sedelstockens beräkning, icke nu kunna på nytt intagas, för alt liqvideras af Banken. Jag gillar, att BancoUtsk. föreskrifvit, huru Bancofullm. böra använda de till Bankens ändamål reserverade medel; men jag begär likväl det tillägg till dessa stadganden, att, efter de uppköp af räntebärande papper, som i ofvanstående § upptagas, införes: ”förstärkning af Bankens metalliska cassa, genom silfverupphandling;” hvaremot i stället uteslutes: ”så vida icke Bancofullm. anse nödigt för Bankens säkerhet;” ty det må icke blifva för Bankens säkerhet nödigt och aldrig för samhället nyttigt, alt göra en sådan indragning, då man kan skaffa sig nytt silfver eller också räntebärande papper för de reserverade medlen. Jag anhåller om propus, på de förändringar i §, som jag nu har föreslagit. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: I afseende på de gjorda anmärkn:rne vid den 33 § får jag omnämna, att dess redaction blef, efter skedd votering, beslutad inom Utsk.
Det måste nemligen väl medgifvas, alt utom den reda och ordning i affärer, som åsyftas med föreskriften i 1798 års Förordning, alt den, som til 1 handlar sig varor partivis och dervid betingar sig tre eller flere månaders belalningsanstånd, är pligtig genast sitt skuldebref till säljaren utgifva emot erhållande af qvitterad rakning, skulle, derest köparen i stället ålades meddela accept å vexel, en ytterligare fördel beredas säljaren medelst en handling, som vore lätt användbar i penninge-transaktioner och allmänna rörelsen; men om ock, å ena sidan, lagstiftningen bör söka underlätta och befordra handel och rörelse, så får likväl dervid, å den andra, icke förgätas, att handel, likasom alla andra lofliga aftal enskilde emellan, förutsätter full frihet i överenskommelser: att hvarje genom lagen försökt inskränkning i denna frihet antingen verkar hämmande och menligt i de förhållanden , som derigenom borde befästas, eller ock kommer att sakna efterlefnad: och att ett godkännande af vexel, som ej vore frivilligt, strider emot grundsalserne för all vexelrätt. Hvad som erfordras för bibehållande af reda och ordning samt förekommande af stridigheter köpare och säljare emellan, tillhör lagstiftningen att utstaka, och enär i sådant hänseende ett vanligt fordringsbevis gör tillfyllest, har något annat ej eller blifvit föreskrifvet. Vilja konlrahenlerne gifva samma bevis form af vexel, må det på dem sjelfva bero, men såsom ett uttryckligt vilkor lärer det ej af lagen böra fastställas. Ehuru Utskottet således ej anser förslaget i denna del antagligt, tror likväl Utskottet, med afseende å detsammas syftning att gifva beslämmelserue i merberörde Förordning större kraft, än de för närvarande ega, sig böra fästa uppmärksamheten derpå, dels att någon påföljd ej finnes i samma Förordning bestämd för den säljare, som underlåter att laga skuldebref af köparen, vid försäljning af varor partivis med tre eller flere månaders belalningsanstånd, dels ock att köpare kan undandraga sig att utgifva skuldebref, utan att behöfva vidkännas någon olägenhet.
Öfwer de hos Högloflige Ridderssapet och Adeln derwid gjorde anmärkningar, får Banco-Utssottet härmedelst befi wördsamma yttrande asgifwa: hwarwid Utssottct till en början ej får lemna obemäldt, att de af Herr Friherre Cederström uti z:dje, 4:de, ?tte och 6:te Momentet omnämnde, och till innehållet upprepade Handlingar, före detta wore för Utssottet okande. Banco, Utssottets anmärkte Utlåtande grundar fig pa följande skjäl och anledningar: 22 §. af Götha Canal-Bolags i Nader utfärdade Privilegium, innehåller, uti ingreficn: De willkor, till Bankens säkerhet, som Riksens Gränder med derca understöd förenar, öro följande: 2:0. Acc Bolager förut mä hafwa afgifwir sin förbindelse, att Canal-Merker blifwer Bankens Hypochek. Z^o. »9?6 Den 2z Julik. Z:o. Att Banco,Fnänägtige rnä wäljq en Dicectrur i Dircctionen . samt wid de ärlige Revisisnernc äftven en Full, mägtig. 4:0. Att wid Riksdagen till Riksens Ständers Banco-Urftorc, ocb detzemellan är deras Revisorer, samt hwarc är efter sinret af den ärliga Revisionen, till Banco-Fulluurgrige ^ berättelse mätte aflemnas öfwer Mcrkers till, ständ, hwaraf de kunna taga kännedom om Wcrkers successiva fortgång, och bedömmq huruwida 2öankcno säkerhet fortfar.
Ständer vördsamligen hemställa örn icke något stadgande om verkställighet af sådan Revision må böra vidtagas till efterrättelse för den kommande tiden samt underdånig anmälan derom hos Kongl. Majit göras, med anhållan, det Kongl. Krigs-Collegium må undfå Nådig tefallning, att,’ vid inträffande Revisioner af Stats-Verkets öfrige Räkenskaper och förvaltning, jemväl uppvisa redogörelsen för desse Cassors medel, på sätt och i den ordning Riksdags-ordningen samt Instructionen för Revisoreine af den 10 Juni! tx8i3 förmå och innehålla. Maji 1818* Nlr 282- Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande, angående Riksdags Fullmog - 4718 StutsUtskottets Bettinkanden'. tigen Eric Svenssons frun Bohus Län, Memorial om Contrall å Hushållnings. Sä Ilskaper nes disposition af de utaf Nionde HitjvudTitulus Fond erhål' lande medel. Uti till Hedervärda Bonde - Ståndet ingifvet Memorial , sorn till Sta t s-U t1 kotts åtgärd b ifvit ofverl ämnät, har Riksdags-F a! Imägtigen frän Bohus Län Eric Seensson andragit, huruledes, då af Riksens Ständers Revisorers „ sist afgifne berättelse inhämtades, att eti betydelig Summa aF Nionde Hufvud-Titulns med<d -utgått såsom Jari åt Landsbushållnings-Sällskaperne , det vöre nödigt, att desse Sällskap fdrbundos, att åi ligen, eller till och med hvarje halft ar , redovisa de af Staten och det Allmänna erhållande medel, hvarigenom Riksens Ständer Icomme t tillfälle, att undersöka i hvad mohn Hushållnings-Sällskaperne uppfylla deras ändamål: Anförande Eric Svensson såsom skäl för sin framställning, att Bohus Läns HusbållningsSällskap, i följd af Kongl.
Besv. och Ekon.-Utskottets Betänkande AS 30. 17 hafvande ej låta utmäta, der han ej kan visa att expeditionen blifvit begärd. Herr Heljestrand har yrkat, att denna föreskrift måtte ur expeditions-taxan utgå; äfvensom vid motionens remitterande blifvit i denna del yttradt af Herr Schenström, med hvilken Herr Hasselrot instämt: att detta stadgande skulle vara förnärmande för domarens anseende. Ifrågavarande föreskrift, som icke fanns i 1821 års expeditions-taxa eller i de äldre ämnet rörande författningar, kan Utskottet icke finna vara förnärmande för domare-embetet; med hvilket dessutom expedierandet af offentliga handlingar icke alltid är förenadt. Utskottet anser deremot, att just detta stadgande gifvit expeditions-hafvande i allmänhet ett förut saknadt medel att utfå lösen hos sådane personer, hvilka, ehuru icke skyldige ätt expedition uttaga, först begära att sådan emot lösen utfå, men sedan, när den blifvit, ofta med en icke obetydlig renskrifnings-kostnad, färdig, icke afhemta den. Ty om än exekutor har det största förtroende för en expeditionshafvandes person och ord, berättigar det honom likväl icke att, för indrifvande af lösen för en expedition hos den, som icke annorledes, än på grund af egen begäran, är skyldig uttaga en handling, verkställa utmätning, när dervid bestrides och förnekas att expeditionen blifvit af honom eller för hans räkning begärd Utskottet tror ufven, att det i detta hänseende kommer att tillgå hädanefter som hittills, eller att handlingar och expeditioner begäras och utlemnas till rättsökande utan vidare omgång, men sådant utesluter likväl icke behofvet af ett stadgande, hvarigenom expeditions-hafvande för sitt eget betryggande för förlust, berättigas att fordra och taga bevis deröfver, att en handling blifvit af en viss person till utlösen begärd; och får Utskottet, på sådane grunder, vördsamt tillstyrka, alt å ofvanberörde framställning icke måtte fästas något afseende. Stockholm den 14 Augusti 1857.
De senare utgjorde 3,983 och de förra 1,545 personer. 2,210 till ar - 41 bete oförmögne hafva underhållits med 26,647 R:dr Banko, eller öfverhufvud något utöfver 12 R:dr Banko person, utgörande värdet af nära 2 tunnor span mål, enligt då varande priser. 2,151 mindre arbetsföre hafva erhållit understöd med 13,148 R:dr och 1,167 tillfälligtvis behöfvande med 6,128 R:dr. För städernes 789 fattige åtgick vid pass 14,500 R:dr eller 18! R:dr person, och för landsbyggdens 4,739 åtgick vid pass 31,600 R:dr eller 6? R:dr personen. Den ringa kostnad, hvarmed fattigvården bestrides, skulle vara otillräcklig om ej enskildta välgörenheten lade sin gåfva dertill, genom tidtals skeende matskott eller andre frivillige bidrag, som ej uti räkning uppföras, och om ej organisationen af fattigvården dervid toge uti anspiåk så väl slägtirigars, husbönders eller andre bekantes tillfälliga hjelp, som fattighjonets egen i möjligaste motto utsträckta förmåga att till sitt uppehälle bidraga. Genom (åtligstyrelsernes sammansättning af personer, som känna de behöfvande och deras tillgångar, krafter och understundom ägande utvägar att från närskylde erhålla något slags understöd, äfvensom möjligheten att på det minst betungande sätt anskaffa hvad sorn derutöfver erfordras för fattigvården; samt genom den fattigstyrelserne förbehållne rätt, att bifalla eller afslå understöd, förhöja eller förminska dess belopp, har det blifvit möjligt, alt hålla kostnaderne så låga som de ofvan uppgifne. Med all visshet kan förutses, alt hvarje förändring uti allmänna sättet för fattigvårdens meddelande, skulle medföra ökade kostnader utan att lokala förbättringars nytta derföre kan förnekas. Till fattigvårdens underhjelpande äro många större och mindre donationer gjorde, hvilka bestå dels uti hemman och hemmansdelar, dels uti penningar, dels ock uti byggnader och jordstycken.
Skulle Eders Kongl. Maj:t finna för godt att i Nåder bifalla denna utvidgning, öppnas derigenom äfven en möjelighet, att för framtiden afse ett särskildt rum för hafvande Qvinnor, som sakna laga försvar, och att dymedelst bevara -åt Fäderneslandet inånga tilläfventyrs eljest vanvårdade lif, såsom ock att betaga lösaktigheten den undanflykt ifrån Spinnhusarbete, soia hittills genom hafvande tillståndet vunnits. Någon ersättning till Spinnhuset för sådana Qvinnors bristande arbetsförmåga torde icke behöfva komma i fråga, enär hela Spinnhusets underhåll, så vidt det öfverstiger inkomsten af det åstadkomna arbetet, i alla fall utgår af Eders Maj:ts och Kronans medel. Skulle åter fråga om ersättning hafva afseende på sådana personer, som någon viss församling ansågs pligtig att underhålla, så vågär Spinnhus-Directionen i underdånighet dervid anmärka, att aldrig Spinnhusen någon tid måtte få anses för fattigvårdsanstalter, eller några andra per - 663 l)en 2 9 Maj. personer få ditförpassas, än sådana, hvilka för begångna brott, eller samhällsvidrigt uppförande böra lida frihetens förlust, tillvinnande af egen förbättring eller åtmindstone till förekommande af andras förledande, Med djupaste undersåtlig vördnad, nit och trohet håfve vi nåden framhärda, Slormqgtigste Allernådigste Konung, Eders Kongl, Majtts allerunderdånigste, troplfgtigste tjenare; qch uuclersåter Carl Arosenius• Samuel N, Moselius, C. H, Bauman« Stormägligste Allernådigste Konung! IIos Eders Kongl. Majtt har Landshöfdingen E hi betet i Linköpings Län, i sammanhang med redovisningen för jdess förfarande med sysslolösa kringstrykande personer, hemställt, örn icke för, svarslösa hafvande Qvinnor, i fall annan utväg med dem ej är att vidtaga, kunna få insättas på Spinnhuset, hvarifrån gällande författningar, så länge de äro i hafvande tillstånd, nu befriar dem.
Med anmälan om hvad sålunda förekommit, får Utskottet, ehuru öfvertygadt derom, att stora fördelar skulle kunna tillskyndas både det allmänna och den enskilda om den sålunda föreslagna åtgärden bragtes till verkställighet, likväl, med afseende å de betydliga kostnader, som härtill skulle erfordras, och då Statens tillgångar redan blifvit hårdt anlitade, afstyrka Rikets Ständers bifall till Kongl. Maj:ts i förevarande hänseende gjorda nådiga framställning. 26:o. Sedan Landtbruks-akademien fästat uppmärksamheten på en Engelsk fårrace, nemligen Cotswolds, som, tillhörande de stammar, hvilka på samma gång gifva mycket kött och mycken ull, hittills endast blifvit i smått här i landet försökt, men 52 Stats-Utskottets Utlåtande M 122. befunnits, jemte ofvanberörde egenskaper, ega den att vara särdeles afvelsamma, mera härdiga än andra får och väl tåla Svenska klimatet, samt Akademien, enär den ifrågavarande racen tillika vore konstant och syntes kunna genom korsning verka fördelaktigt på den inhemska fårafveln, hemställt, att ett visst antal afvelsdjur af berörda race för Statens räkning måtte anskaffas, har Kongl. Maj:t föreslagit, att, till inköp af en stam af denna race, ungefär 50 tackor och 2 baggar, en summa af 10,000 R:dr R:mt måtte af Rikets Ständer anvisas. Efter hvad Utskottet inhemtat, hafva, sedan högstberörda nådiga framställning till Rikets Ständer aflemnades, åtskilliga åtgärder blifvit vidtagne, i ändamål att ordna och förbättra flera af Kronans schäferier. Sedan nemligen Landtbruks-akademiens förvaltnings-kommitté i underdånighet föreslagit:
Att det må tillåtas härvarande Judar, att i de Städer, der de få vistas, idka Handtverk och Handaslöjder , med iakttagande af alla de vilkor och förbindelser, sorn Svenska -Lagar och Författningar föreskrifva; och 3:0 i J)en 41 Juli. 971 3:0 Att giftermål imellan Personer af elen. "Evangeliska Lutherska Religionen och den Mosaiska Trosbekännelsen må vara tillåtne,- med vilkor, att barn. sopa födas af sådana äktenskap, alltid böra uti Lutherska Religionen uppfostras, och att dessa Makar, i allt hvad äktenskapet och arfsrätt, i allmänhet rörer, ina vara underkastade Svensk Lag. Ut supra. Ex Protocollo J. TJ. Almqvist. S. p. Efter uppläsande af Höglqfl Ridd. och Adelns Protocolls Utdrag af den f, dennes , in nehällande det beslut, att Stats Utskottet skulle uppdragas alt , utom den summa af 1 3 866 R:dr 30 sk. Råneo , sorn i Stats Utskottets forsta Betänkande af d. 16 Maj finnes för Pensions-Staterr efter Ji.M E nke-Drottningen uppförd och beräknad, ytterligare anslå en summa af 4,00g R:dr 4 sk. Råneo, utgörande skillnaden i hufvudsumrnan imellan förenämnda Pensions-belopp och det af Longi Maju i samma ändamål i förväg faststälda; kommandes denna sistnämnda summa enligt Kongl Majit Nådiga anordnande och beslut i hufvudfrågan pm Pensions Statens slutliga belopp att utbetalas; i hvilket belut de öfriga Respectiva Stånden irrbödos att instämma, fann Prest-Ståndet, som förut bifallit Stats-Utskottets förnyade Utlåtande i detta ämne, för godt att vid berörde beslut förblifva. Ut supra. Ex Protocollo J. U» Almqvist.
Bonde-ståndet den 2 Juni — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, i fråga om upphörande af Invalid-inrättningen d Ulriksdal. (Stats-utsk. Uti., ±S:o 131.) S. A. K. Sedan Rikets sednast församlade Ständer, uti underd. skrifvelse af den 22 Febr. 1845, förnyat den vid 1840—1841 årens riksdag gjorda anhållan, dels att invalid-inrättningen å Ulriksdal måtte upplösas och dervarande Kongl. Slott blifva för sin egentliga bestämmelse eller annat ändamål ledigt, dels ock att nådig framställning måtte till Rikets Ständer aflåtas 0111 användande af hivalidhusfondens tillgångar på ett sätt, hvarigenom det med dessa medel afsedda ändamål kunde befrämjas, så bar E. K. M., genom till Rikets nu församlade Ständer aflåten skrifvelse, täckts i nåder tillkännagifva, det E. K. M. redan gått Rikets Ständers önskan 0111 förändring med invalidernes underhåll sålunda till mötes, att E. K. M., såsom en förberedande åtgärd lill den ifrågasatta förändringen, förordnat, att tillsvidare ingen invalid linge å Ulriksdal intagas, i följd hvaraf invalidernes antal förminskats under de tvänne sista åren från 82 till 54; hvarjemte E. K. M., under förklarande, att det vore angeläget, att städse ega nödiga medel, för att åt sådane afskedade och i behof stadde krigsmän, för hvilka invalid-inrättningen varit afsedd, kunna på annat sätt bereda vård och underhåll, förbehållit Sig, att de till nämnda inrättning anslagna hemmansräntor, äfvensom invalidhusfondens samlade kapital, fortfarande och allt framgent förblefve till E. K.
» Bra! » hörde hon honom ropa, då han for förbi henne för att gripa fast i rorpinnen, och hon tyckte, att det lilla ordet gaf henne nerver af stål och muskler af järn. Så blef allting ett virrvarr för henne och hela hennes medvetande var samladt i detta enda att pressa ned och öfvervinna seglet, som ville fånga vind och slita sig från henne. Det hven och dånade öfver henne, och haglen smattrade som småsten mot snäckans bordgångar. Sjön jagade och hann dem, fastän snäckan tycktes flyga för sin enda vinge, focken. Skur på skur slog in öfver relingarna oeh sköljde hennes hufvud och rygg, och när hon vågade se bakut, mötte hon alltid lotsens blickar, som med ett underligt, blandadt uttryck af ångest, beundran och okufligt mod hvilade på benne. Af fyrtornet och fastlandet syntes ej en skymt — de voro nu alldeles ensamma — bortslitna i en rasande ursinnig hagelby från hela världen, kämpande tillsammans för räddning, beroende till det yttersta af hvarandra, som om de pröfvats tillsammans i hela sitt lif och aldrig vuxit upp och lefvat under skilda förhållanden — han, den oförskräckte, simple sjömannen, oeh hon » med det förstörda nervsystemet » och kanske lika mycket mod som han, blott det blefve pröfvadt. Snäckan tog riktiga skutt öfver vattnet, som om hon förstått, att det gällde hennes räddning att hinna undan dess väldiga makter, hvilka alla, alla utan en enda afvikning, sökte få kasta sig öfver henne, fylla henne, kväfva, krossa och slå henne i smulor för att sedan fara i väg med bitarne och vräka dem långt upp på någon klippig strand och skölja ner dem igen för att gång på gång göra om detsamma.
Benådittngeu eller ocf, bercft tmift ont ftbeifommifirätten uppftått, ftällt gob* lättb Borgen för BemidutngeuS erläggaitbc febttafi inom ett år febatt tmiften Blifmit genom taga Iraftegaitbe Beflut afgjorb. ttnberlåter patt fåbant fullgöra, Bote 10 procent af Bemillningettö Belopp, turit fa Böter tillfalla åftagaren. $ör öfrigt fontnter, i affccttbe på fontrollcu af att gåfmo*, tcftamentö* ocp arfs* BemillningS mcberBörliga Beräftting, erläggattbe ocp rebomifanbe, att iafttagaS pmab t beröm färffitbt utfärbab författning är ftabgabt. ©emtltittitg*<§tabga 1864. 15 § 20. gör antråffabt ftjitb erläggeö besittning uteb fött för tjuitbra af betfammaS roärbe, få siba betta uppgår tilt fött titfen Stifsbater. grått bettna afgift åro lif* wåt fåbatta fpttb, font ega antiqoarifft od) ptftorifft intrefe, befriabe, 1) Jäcanflmno för fjteffuul, § 21. Utom ben för fabri! i fört;åltanbe titt b efia dna infomften af bertoib ibfab rö K) UeraifTtung för tiöntngar od) jiertoötffia ffutfter. § 22. §ifatebcö utgöres ben genom fårffifb författning ftabgabe ftämpetafgift för tit»