Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De nu meddelade uppgifterna äro till största delen ett slags beräknade medeltal dels för 3, dels för 5 år, och blott till mindre del hänförliga till den sista vintern under qvinqvenniet. Då nu under dettas lopp i följd af skördarnes betydliga vexlingar, särdeles i fråga om foder till boskapen, stocken af denna undergått stora förändringar, så befarar jag, att det lätt skulle kunna blifva vilseledande att af ifrågavarande summor för hela riket söka draga några slutsatser, men anser mig dock med ledning af berättelsernc kunna antaga, att dessa summor med säkerhet äro för låga, ehuru jag saknar utväg att i någon mån tillförlitligt bestämma gränsen för felet. Tillika bör upplysas, på sätt äfven af tabellen antydes, att antalet getter i de flesta län är ringa, relativt till fårens. Hö- och halmskörden har i olika län under olika år utfallit mycket olika, men för flera län hafva i synnerhet åren 1857, 1858 och 1859 varit ofördelaktiga. Alla berättelser instämma deruti, att allmogen ännu är långt ifrån att hafva uppfattat ladugårdens stora vigt i ett rationelt landtbruk. En allt för knapp utfodring, så att kreaturen stundom blott kunna framsläpa lifvet vid halmfodret eller usla beten, försummad odling af foderväxter, försäljning af höet i stället för stillning dermed o. s. v. hafva till följd dels oförmåga att underhålla tillräckligt kreaturs-antal, särdeles oxar och kor, dels mistning af gödsel, dels försämring af racen och förminskning af hela ladugårdsproduktionen o. s. v. Den bättre vården om hästarne företrädesvis i de län, der allmogen är mycket upptagen af forsling, återgäldar ingalunda jorden hvad den dertill gifvit. Att detta oaktadt ladugårdens afkastning i de flesta län kunnat antagas såsom tillräcklig för länets behof, har utan tvifvel till stor del sin grund deruti, att allmogens egen förbrukning af de flesta ladugårdsalster är relativt ringa, och det lider intet tvifvel, att både denna och öfverskottet skulle kunna betydligt ökas genom bättre kreatursskötsel.
Svar på aterremiss „ om ett tillägg till 17 Kap. 1 § Arfda Balken Theatern, Kongl., indragning af anslaget till Svar på aterremiss Thuns m. fl. skolors rättighet till ved-utsyning från Halleoch Hunnebergs allmänning Tidéns enka, pension åt Tillgrepp för afvärjande af trängande lifsfara, straff-frihet för . Tingshus i Medelstads Härad, upplåtelse of en lägenhet till plats för Svai på aterremiss „ se Allmänna byggnader. Tings-predikan, om dess hållande å viss timme Tiondeoch Hammarskatts-jern, se StatsVerkets inkomster pag. Ji VI 5 * CfQ Ridd. o. Adeln. 1’resteSlåndet. BorgareSiandet.
<T lis (f, — ft • CP? C_ 33 CC a Cf> N:0 N:o N:0 Sid. Ridd. o. Adeln. PresteStåndet. Borga re - Ståndet. BondeStåndet. N:o § Bränvinstillvcrkning, angående afgiften för — 5 2 3 — 13 Juni 6 Juni 13 Juni 13 Juni I anledning af anmärkningar oell skiljaktiga beslut — 5 2 5 — 29 Juli 22 Juli 29 Juli 5 Aug. » angående några ännu oafgjorda vilkor — 5 2 12 — b. 2 Sept. 2 Sept. g. 2 Sept. b. 2 Sept. 1 Juli aa. 27 Juni aa. 1 Juli aa. 1 Juli 156 26 Husch, ont anslag åt Geschwornern G. A. W. för föreläsningar i folkskollärare-seminarierna öfver tnnemonikens tillämpning på a rith metikens elementer Bd. 401. 4 1 139 190, (115 Se Åttonde llufvudTiteln. Byggnader för åtskilliga elementarläroverks behof, om an° Hufvudslag till nya eller utvidgade . 78 4 1 139 F.4 Se Åttonde Titeln. Byggningabalken, om förändring och förklaring af gällande stadganden, angående skyldighet att bygga och underhålla kyrkoprestgårdsoch andra i 26 P. 30, 34 kapitlet omförmälda allmänna i B" 1 aO Bil ) byggnader 1 Itp" 1 ut/1 l»'l. Bågenholm, om pension å Admän. na indragningsstaten åt Ofverfältläkaren, Doktor J. F 6 4 i 153 33 |Se Nionde HufvudTiteln.
Är det på detta sätt man vill minska dryckenskapen, så vill jag visserligen ej klandra detta bemödande; men kan ej dölja, att man snarare aflägsnat sig ifrån, än närmat sig detta mål. Detta stadgande har snarare föranledt, än afhållit, supgillen. Hade det icke funnits, detta stadgande, så hade månget supgille blifvit mindre stojande och mindre äfventyrligt; en hvar vet, att, då i landsbygden några sammankomma, det icke är ovanligt, att de förena sig om aLt efterskicka en kanna bränvin. Det är lika klart, att en kanna innehåller fyra gånger så många supar, som ett halft stop. Hade det nu varit stadgadt, att T kanna varit det minsta qvantum bränvin, som fått säljas, utan att gå krögarens rätt för nära, så hade hela sällskapet för den gången varit belåtet med det mindre qvantum och något rus hade ej uppkommit. Med anledning häraf vågar jag påstå, att detta stadgande i mer än ett afseende ökat göromålen vid domstolarne och numerären i brottmålstabellerne. Lika litet kan jag förstå, hvarföre 55 §. i den hitintills gällande författningen blifvit borttagen. Väl har jag, under Utskottens öfverläggning, fått höra långa föreläsningar för och emot, och ännu orimligare förslag till en annan §., som Bevtlln.-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. 37 likvisst strandade emot Rättegångs-balkens 17 kap. 7 §. 5 men intet har jag kunnat öfvertygas om nyttan af det ”grofve Domaren”, som man nu i tysthet medgifvit, medelst uteslutande af 55 §. i bränvinsförordningen. I dessa delar vill jag anmäla min reservation emot betänkandet och anhåller, att densamma blir bifogad Utskottens utlåtande.” Häri bar Ola Pehrsson frän Blekinge län instämt.
Emedlertid har jag trott, at til fyllande af hwad som skulle komma at brista i min Ockcul, en stämpel-afgift pä Kort af 2 H. leken skulle kunna äläggas, och at om de af mig nu upgifna förslag ändä icke skulle inbringa den päräknade Summan, dec bristande mätte lagas af de uti 9:de Hufwud-Ti tuln - Den 29 Mars. e. m. rz?7 tuln af Niks-Staten anflagne medel. I min tanka hafwa de der upräknade Jordbruk, Handel och Näringar et sa nara sammanhang med Herr Professoren OoÄor ^iLkvenkeltg försiag, at hwad som deraf tages, til befrämjande af werkstalligheten, ingalunda kan anses blifwa anwandt pa et främmande föremål; och jag wagar för min enstildta del hysa den underdåniga öfwertygelse, at Kongl. Majus faderliga hjerta och ömma tänkesätt för sitt Folk skall med Nådigt wälbehag omfatta er försiag, som leder til beredande af desi trogna undersätares bade narwarande och framtida wälgang. Jag underkastar dessa mina ödmjuka tankar en högre och uplystare granskning, och jag stall med erkänsla emottaga hwarje anmärkning derwid, som asyftar ändamälets winnande pa et bättre och fullkomligare sätt. Jag har emedlertid härigenom sökt upfylla den pligt, som mina samfunds-förbindelser alagga mig emot mine fattigare och behöfwande likar, och jag stall uri der rena upsätet af mitt bemödande njuta den enda belöning mitt hjerta önskar. Stockholm den 26 Mars ibio. Kuädoclc. Uplastes och lades pa bordet följande ifrån RiddarHus-Utstoltet ingifne Hörsamste Memorial! Til följe af Högloft. Ridderstapets och Adelns Komiss af. den iz innewarande, får Urstottec härmed til Högloft. Ridverstapec och Adeln afgifwa sa wäl en förnyad och fullständig KogEion af Riddarhus-.
Följ dessa så presse ni kan, och blanda så litet som möjligt in edra egna tankar, – så skrifver ni då engång någonting förnuftigt! Jag skulle blott önska, genmälte Kolskrifvaren, att få ställa denna skrift så, som vore den blott en fortsättning af min förut uttryckta åsigt. Läsarn märker ingenting. Allmänheten är glömsk, god och dum: jag har alltid denna sanning för ögonen när jag skrifver. Må göra då, svarade Slottsherrn, ehuru jag just inte annars tycker om, att man blåser flera väder med samma mun. – För öfrigt hör jag, att ni förmenar det deltagandet i våra Akademiska sammanträden skulle kunna lända er till någon förkofran i era æsthetiska studier. Ni må alltså stadna qvar hos oss, efter ni så önskar. – Frans! låt honom då till en början studera våra Handlingar, NB. våra egna, äkta, icke de Furumoiska! – Vänd dem till er nytta, så mycket ni kan! Håll föröfrigt bättre ordning i kol-räkningarna! Men framför allt ber jag er, herre, att, medan ni vistas i mitt hus och bland mina fruntimmer, ni icke gör er besvär med att arbeta på samhällets förlyckligande och mensklighetens restauration. Akademiens stora Högtidsdag. En vecka eller något mera hade framskridit. Man såg på Hofmarskalkens förnöjda utseende och behagliga mysning, att prisskrifterne började inlöpa. Dock iakttog han immerfort en mystisk tystnad, och lät intet ord undfalla sig. Sedan den sista inlemningsdagen gått förbi, blef hans mine mera högtidlig och tankrik, och nu sysselsatte han sig mest på sina rum. Ändteligen kom den högtidliga dagen. Under Eleonoras och Auroras förenade uppsigt, hade salen blifvit enkelt men smakfullt decorerad. Ljus brunno i candelabrerne, och i stora kronans alla armar. Bordet, med de massiva silfverstakarne, med Törnrosens bok och Akademiens Handlingar och Protokoller, alla väl inbundna, gaf en viss imposant anblick. För närvarande funnos vid detta endast tvenne stolar, en fauteuil för Ordföranden, och, midt emot honom, en stol för den för tillfället extra tillförordnade Sekreteraren.
Fyraliondeandre. och Fyraliondetredje voteringspropositioneme, sorn angå desse artiklar, voro,- enligt hvad i det föregående namnes, godkände, men desse punkter hlefvo i öfrigt återremitterade, i ändamål alt den af Utskottet gjorda uppgift, att Borgare-Ståndet bifallit utförsel-tull för berörde varuartiklar af 5 Udr. per Skepp.* inå rättas, enär Borgare-Ståndet deremot i dessa delar, bifallit Utskottets Betänkande N:o 2Qj, hvaruti utförsel-tullen besLämmes för. nämnde artiklar till 3,Rdr 16 sk. per Skepp. Underrättelse om hvad vid Tull-Taxans verkställighet iakttagas bör. 1, 2 och 9 df. ansågos ej fordra någon åtgärd å Ståndets sida. l5 Ståndet lät bero vid yttrandet i Memorialet N:o 49- 19 angående Drawback för Sockerr Yttrandet pag. af Me morialet JNT:o 4f)> gillades.. Från Hedervärda Bonde-Stakdet;. S. D. Föredrogs å nyo B ane o-Ut skottets, på bordet livilande, Betänkande, N:o 75, i anledning af Grefve Cronhjelms. motion, om utarbetande al fullständige Instructioner, för Discont-Directionerne och dessa Verks Revisorer: Betänkandet återremitterades, S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärs* och Oeconomie-Utskottets, på bordet livilande, Betänkande; JV;o 14*»- i anledning af väckta motioner, om utvidgad sågniagsrätt, å. så väl skattlagde, sorn hus» behofs-sågq varnar. V S. D. Föredrogos å nyo Constitutiom-Utskottets, på bordet bvilande, följande Memoria], nemligen:
Till här ofvan anförde upplysningar, angående ifrågavarande pensions-inrättning, har Stats-utskottet ansett sig böra tillägga: att densamma utgöres af de vid riksgälds-kontoret och f. d. general-assistans-kontoret stiftade enkeoch pupill-kassor, hvilka numera, efter sistnämnde kontors upplösning och till följ i af Rikets Ständers förordnande, äro sammanslagne; att vid dessa kassors förening af Rikets Ständer uttryckligen stadgades, det hvarken pensionerna för enkorna och barnen efter de kassa-delegare, som varit anställde vid general-assistans-kontoret linge minskas under deras dessförinnan fastställda belopp, eller sådane delegares bidrag höjas utöfver hvad de då utgjorde; samt att den sammanslagna pensions-fondens inkomster för närvarande bestå af: l:o ränte-afkastningen af dess utlånta kapital: 2:o inträdesafgifter, utgående med dels 4 dels 2 procent af inträdande delegares lön; 3:o befordrings-afgifter eller 2 procent af den genom befordran erhållna lön; 4:o delegarnes årsafgifter, motsvarande 15 procent af pensions-beloppen för enkor och barn efter tjenstemän och vaktbetjenter vid riksgälds-kontoret och 10 procent af pensionerna efter betjeningen vid general-assistans-kontoret, samt 5:o lönebesparingar, hvilka vid inträifande ledigheter inom riksgälds-kontoret uppkomma efter afdrag af hvad som lör de lediga tjensternas bestridande bör utbetalas; hvarförutan samma kassa, enligt Rikets sednast församlade Ständers beslut, under åren 1845, 1846 och 1847 af riksgälds-kontorets medel åtnjutit 600 r:dr årligen.
Tossbo och Wedbo härader, som å Dahlsland gränsa till Wermland, Norrige och Bolms Län, hesta al' höga och skogrika bergsträckor, sorn emellan sig hilda större och mindre dalar, hvilka, i afseende på jordmånen, äro af ganska skiljaktig beskaffenhet. Till större delen utgöres marken af sandjord, på några ställen blandad med lera, undantagande Tössö pastorat, hvarest lermylla är rådande jordarten; men i synnerhet emot Norrska gränsen är jordmånen svag och föga hördig. Wahlbo härad, som å vestra sidan stöter till Bohus Län, är äfvenså herghundet, som förstnämnde härader, likväl med bättre jordmån, deri lermylla ofta förekommer; hvaremot öfriga delen af Dahlsland, utgörande Nordahls och Sundahls härader, har i det mesta en jemn och slät belägenhet, vidlyftiga åkerfält samt god och bördig jordmån, hufvudsakligen bestående af lermylla. Sjön Wenern begränsar Dahlsland å nordöstra sidan i hela sträckningen från Wermlands Läns gräns till Wenersborgs stad, och utomdess finnas många andra större och mindre sjöar, bland hvilka Stora Lee utmed Norrska gränsen och de vattendrag, som förena den med Wenern, i synnerhet förtjena att anmärkas; landet är för öfrigt i alla riktningar genomskuret af åar och bäckar, de flesta med aflopp åt Wenern. I Westergöthland är den landsträcka, som börjas vid Wenern, innesluter Halleoch Hunneberg och sedan omgifver eller tillgränsar Götha Elf, utgörande Wäne, Flundre och Ahle härader, både vacker och fruktbar; rådande jordmånen är här ömsom lera och svartmylla; men i den mån landskapet aflägsnar sig från elfven och i synnerhet ju mera det närmar sig gränsorne af Halland och Småland blifva jordarterne sämre och svagare.
Debet. år 1852. år 1853. Uppbörd: Anslag å 4:de hufvudtiteln 38,250: 38,250: Dito å 9:de dito, spanmåls-tillökning, 30: 30: Pensions-afgifter 66,613: 36. Balans till påföljande år: Credit. Balans från föregående år: — Utom stat utbetalt . 504 Afskrifning .. 91: 22. 6. S:r 110,003: 10. 9. 106,126: 14. 1. — 120 — / Balans till påföljande år: Enligt Guvernörs-embetets till Kongl. Maj-.t afgifna underdåniga berättelser, har kadetternes antal utgjort: år 1852. år 1853. vid årets början . 197. 199. tillkomne 39. 36. Afgångne , • • . • • 37. 39. Qvarvarande vid årens slut 199. 196. Vid jemförelse emellan utgifternas belopp och kadetternas antal vid slutet af hvartdera revisions-året, visar sig, att kostnaden för hvarje kadett i medeltal utgjort ungefärligen: år 1852 R:dr 552: 37. — och år 1853 » 541: 22. — Någon anmärkning vid räkenskaperna har, från Revisorernes sida, ej förekommit. Allmänna Garnisonssjukhuset. Dess räkenskaper äro i Kongl. Kammar-rätten granskade för år 1852 med och för år 1853 utan anmärkningar, samt utvisa: Debet. år 1852. år 1853. Uppbörd: Utgifter: Af Direktionens till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga berättelse inhemtas följande förhållanden i afseende å antalet af vårdade patienter under revisions-åren m. m.: år 1852. år 1853. Qvarliggande från förra året 117. 131. Afskedade, såsom obotlige, 30. 11. Döde 110. 62. Qvarliggande till följande år 131. 139.
Jag vill ogerna längre uptaga R. och Ad:s tid, men anser mig dock böra fästa upmärksamheten derpå, att jag endast har sökt att visa den stora vigten utaf den af mig föreslagna vägsträckningen, hvilken jag anser utgöra den sista länken af ett redan befintligt kommunikations-syslem i vårt land. Kasta vi ögat pä Sveriges karta, så finna vi der de stora sjöarne Mälaren, Wenern, Wettern och Iljelmaren, alla sinsemellan förbundne. Mälaren och Hjelmaren äro redan genom Hjelmare kanal förenade och blifva snart genom Köping-Hult-banan ytterligare sammanbundne med Wenern; Wenern står genom Trollhätte kanal i beröring med Nordsjön och genom Götha kanal med Wettern och från sistnämnde sjö kan man på samma kanal komma till både Östersjön och Nordsjön. Alla det mellersta Sveriges stora vattenbassiner äro således förenade sinsemellan och med hafvet; det återstår blott en länk i kedjan, nemi. Wetterns förening med den södra Östersjön. Det är denna länk jag velat ditfoga och jag tror derföre att det är af vigt att en jernväg emellan Jönköping och Skäne snart anlägges. För min del hör jag visserligen icke till deras antal, som tro att en redan uprättad kommunikationslinie såsom Götha kanal, serdeles lider af en ny linie, såsom jernvägen emellan Stockholm och Götheborg, tvertom tror jag att dessa båda kommunikationer kunna väl förlikas och att de lika mycket gagna som skada hvarandra; men dem, som hysa tvifvel i detta hänseende ber jag att få göra upmärksamme derpå, att den föreslagiia jernvägen emellan Skåne och Wettern ingalunda kan komma i någon strid med Götha kanal eller andra redan bestående kommunikationslinier, utan att den tvertom måste bidraga att på dessa linier öka den redan förut varande rö - Hjelmare, nya och Södertelje. Götha kanal till Trollhätte, nya Strömsholms, nya 90.000 Denna linie är, såsom jag redan sagt, i både kommerciel! och militäriskt hänseende en af de vigtigaste i landet.
Vilt jag granska förLållandet med ståndspersoners jord, så finner jag, att den i värde uppgår till 5g,000,000 r:dr, hvaraf 23,000,000 r:dr äro intecknade, således nära hälften, och inom Götha Hofrätt uppgår denna inteckningssumma till 44 proc. af jordvärdet, hvadan således 6 proc. der återstår att inteckna i blifvande hypolheksföreningarna. Allmogens jord är värderad till 172,000,000 r:dr, men är icke intecknad till mera än 19,000,000 r:dr. Jag såg dock i dag en artikel i Dagbladet, som visade, att allmogen ökat sina inteckningar med icke mindre än 6,000,000 r:dr. Således är äfven deras jord på god väg att uppnå den höjd af inteckning, som för närvar. hardt tynger Adelns såväl som ståndspersoners jord. Man torde af allt detta finna, huru nödvändigt det är, att jordbrukets angelägenheter icke, såsom hittills skett, alldeles öfverlemnas åt sitt öde, då det till -g-idelar bidrager till statens upprätthållande, och dertill måste, med icke mindre än 5,4oo,ooo r:dr i årliga räntor, sakna all utsigt till belåtenhet och förkofran. Jag medgifver, alt inteckningen icke uppgår till belopp, motsvarande denna räntesumma, utan endast till några och 70,000,000 r:dr; men man måste äfven räkna de summor, som icke äro intecknade och på god tro och på vänners borgen tillhöra åkerbruket, såsom discontlånen etc., och hvilka äfvenväl drabba jordbruket, då man med säkerhet kan antaga, att 85 å 90,000,000 utgöra den skuld, som jorden för närvar, måste bära utom alla andra onera. Öfver Utsk:s betänk, vill jag yttra några ord. För det forsta kan jag icke begripa, huru en sådan framställning kunde inom StatsUtsk. vinna burskap, alt nemi. en af förra Ständer antagen och, på deras begäran, af Konungen sanctionerad lag nu skulle förfalla.
Till följd af denna, i min tanka, gjorda afvikelse från Grundlagen, har jag ansett, att Stats-Utskottet ej vidare borde befatta sig med detta ämne, serdeles som ett Stånd helt bifallit Stats-Utskottets Betänkande, som afslagit all Statens mellankomst uti yrkade låne-operationer, och a:ne Stånd ej ålagt Utskottet någon vidare behandling af ämnet. Jag har derföre trott Utskottet endast bort lemna det svar på de motioner, som af Friherre Nordin blifvit väckta på Riddarhuset, samt af Herr Falhem i Borgare-Ståndet, att Utskottet ansåg dem i så fatta omständigheter ej föranleda någon åtgärd.” Med Prosten östberg hafva sig förenat Prosten Nordin samt Herrar Ekerman, Norman och Winblad; af Herr Halling: ”1 afseende på sjelfva formfrågan instämmer jag lill alla delar uti Herr Prosten Östbergs reservation, med tillägg, att jag derjemte anser Högloft. Stats-Utskottet hafva bort finna sig af stadgandet uti 66 §. Regeringsformen, som tydligen inskränker Rikets Ständers förbindelse endast och allenast till ansvar för ”Rikets gäld/’ förhindradt att taga någon befattning med den fråga, som på af Herr Prosten Östberg uppgifvet sätt tillkommit och som påtagligen omfattar ansvar för ” Hjpotheksföreningars” möjligen blifvande ”gäld/’ då den ej rätteligen kan betraktas eller benämnas såsom ”Rikets.” Emedlertid och då jag i denna del måst underkasta mig en, med ringa pluralitet inom Utskottet vunnen majoritetslag, finner jag mig föranlåten att äfven reservera mig i vissa delar af delailerne. I fråga om den solidariska ansvarigheten, har val Utskottet, uti sina motiv till de hufvudgrunder momentet B. innefattar, funnit all inblandning af personal-credit utgöra en afvikelse från Hypotheks-föreningarnes grundprincip i sin renhet, som uteslutande bör vara realcredit. Häruti har jag ej kunnat instämma, då i vårt land en sådan förutsättning strider emot allmän Lag uti 4 Gap. 12 §•
Ärtförmäler; Men som sädant däruti icke är uttryckeligen bestämdt, och stadganden angäende Bewillning för Hustrur, Barn och Tjenstfolk, af misstag blifwit införde under 3. §. af 1. Art., ehuru de rätteligen höra till 2. §., som handlar om Taxering för Person och Egendom; fär Utskottet hemställa, om icke2:dra, Z:dje och 4-de Momenten uti berörde 3. mä flyttas till 2. §. och där införas under ii:te och i2.te Mom.; Och att i följd deraf Orden: samt Hustrur, Söner och Döttrar -med flere, mä utur Rubriken till 3. angäende Taxering för Embetsoch Tjenstemän, uteslutas; hvarigenom Stora Kopparbergs Läns Allmoge säledes wunnit den befrielse de för sine Hustrur, Barn och Tjenstehjon sökt. I sammanhang härmed och dä g. Mom. af nyssnämde 3. §. endast handlar om den afgift Enka och ogift qwinna utan förmögenhet och näring bör ärlägga, anser Utskottet berörde Moment helt och hällit böra uteslutas, men att i stället uti Skydds Tariffen pag. 57, införes under Artiklen: Ständs-personer, fölljande: Enks Den 4 October.. 229 Enka utan egendom, näring elber arbetsför,. maga, 8 sk.; Ogift qwinna dito 16 sk. Dock warder sädant allt wöcdsamligen underställdt Riksens Högloft. Ständers egit be, pröfwande. Orebro den 4 October 1810. Aä KoZlofl. R.!66et-s!<LpetL ock ^ kä bls^värcl. ?reAe-.8ränästL' I^eckLm.orer5 I^ecknmärLrs vägnar sgc.
Det är ett historiskt och notoriskt faktum, att Skånska Kyrkorna, ifrån att Lill större delen vara skuldsatta och utfattiga under Kyrko-Inspektorernes förvaltning före år i8i5, numera, under Kyi koherdarnes förvaltning, de mesta Kyrkorna finnas behållna, och en del rika, hvarpå jag i djupaste underdånighet torde få 1 of att fästa Eler Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet, och hvilket förhållande synes förtjent af Rikets Ständers Revisorers uppmärksamhet, i stället för deras anmärkningar. Angående Räkenskaperna för Wälinge och Kattarps Kyrkor. Uppå de anmärkningar, sorn af Rikets Ständers Revisorer år 18 f.4 blifvit anförda emot Kjfkoräkenskapernes författande i Skåne, får jag, hvad de mig allernådigst anförtrodda Församlingar, Wälinge och Kattarp, beträffar, i allerdjupaste underdånighet anföra; — 389 — Alt, så ridt jag kan inse, äga icke de gemensamma anmärkningarne någon tillämpning på Räkenskaper nes författande härstädes, emedan aldrig större summor, än tillåtet är, innestått, utan då för handen varande reparationer erfordrat det, och då orsaken alltid varit uppgifven; hvad åter aflöningar af Kyrkorna beträffar, ulga endast 2 Tunnor säd af hvardera Kyrkan till Jordegumma!!, och hvilken aflöning, före mia tid, blifvit på allmän Soeknestämma besluten och af Landshöfdinge£mbelet år 1822 stadfästad, och hvarpå jag kan uppvisa autentik» handlingar, i fall det erfordras, Angående Räkenskaperna för Farhults och Jonstorps Kyrkor, Till följd af Kongl. Maj.ls Nådiga Remiss den 12 sistlidne Februari å Rikets Ständers år 1841 församlade Revisorers anmärkningar vid Räkenskaperna för Landtkyrkorna i Skåne, Halland, Blekinge och Bobus