Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föreskrifterna i sednare momentet af nästföregående §. tillämpas icke å brukade flyttsaker och resande tillhöriga effekter, som icke utgöra haiidelsgods, och hvarmed förfares enligt hvad derom särskildt är eller varder stadgadt. §. 7. På vederbörande Fabriksoch Handtverks-föreningar ankommer att utse en eller flera personer i hvarje Stapelstad, som ega att tillse, det de lill hvarje förenings yrke hörande varor blifva efter riktiga värden och benämningar förtullade, och öfvervara alla Expedilions-Vtskoltets Förslag till underd. Skrifvelse, A':o 136. 359 stämplingar i packhusen; dock må dessa ombuds frånvaro icke hindra tullbehandlingens företagande och fortgång. §■ K, Inkomna och till inrikes förbrukning disponerade utländska varor kunna till utrikes ort tullfritt åter utföras. §• 9. Vid uppkommande tvist om en varas rätta art och benämning, må General-Tullstyrelsen, dess instruktion likmätigt, ega att, sedan, der så erfordras, sakkunnige handlande eller fabrikanter hörde blifvit, afgöra frågan; kunnande besvär öfver General-Tullstyrelsens i dylika frågor fattade beslut bos Kongl. Maj:t i underdånighet anföras endast af godsegaren. §• 10. Alla, både inkommande och utgående, varor, ehvad de förtullas efter bestämd afgift eller efter vissa procent af värdet, eller äro tullfria, skola angifvas till namn, art och beskaffenhet, antal, Svenskt mått, mål eller vigt, och, då godset efter värde förtullas eller är tullfritt, äfven värdet, samt på lika sätt i Tull-journalerna och Persedelsextraklen upptagas. Om hvad i öfrigt vid varors angifning och förtullning iakttagas bör, tjenar Seglalions-Ordningen lill efterrättelse. §. 11. De varor, som ej om skeppsbord kunna genom Svenskt mått, mål eller vigt till qvantiteten bestämmas, föras, efter deras beskaffenhet och värde, till Tull-Packhuset eller Stadens vågar, för att der vägas eller mätas.
Majit med 2,000 R:dr uppförda aflöning för hvardera af de i Utrikes Departementets Expedition anställde fyra Andre Sekreterare, hvilka nu uppbära 1,304 R:dr 29 öre hvardera, skulle nedsättas till 1,800 R:dr. Vid föredragning af detta, i Utlåtandet Jlf 124 jemväl vidhållna förslag, hafva Borgareoch Bonde-stånden detsamma godkänt, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet beslutat aflöningens höjande, i enlighet med Kongl. Majits Nådiga Proposition, till 2,000 R:dr. Som i denna fråga två Stånd stannat emot två, får Utskottet föreslå följande voterings>roposition: »Den som vill att aflöningen för hvardera af de i Utrikes Departementets Expedition antällde fyra Andre Sekreterare bestämmes till 1,800 IUdr Runt, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer berörde aflöning att uppföras med 2,000 R:dr samma mynt.» 7:o. Uti sednare delen af 4:de punkten i Utlåtandet M 43 hade Utskottet hemställt, att Rikets Ständer, till bestridande af kostnaderna för skrifmaterialier och expenser samt extra utgifter å Tredje Hufvud-titeln, hvartill Kongl. Majit äskat en summa af 70,000 R:dr årligen, måtte bevilja ett årligt anslag af 50,000 R:dr, deruti inbegripet beloppet af den från Postverket nu utgående ersättning för utgifterne till den ministeriela brefvexlingen. Denna hemställan är bifallen af Borgareoch Bonde-stånden, hvilket sednare Stånd tillika beslutat, att anslaget skulle blifva ett reservationsanslag. Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet hafva åter, med godkännande af punkten i öfrigt, fastställt anslaget till det belopp, Kongl. Majit äskat, eller 70,000 Ridr. Då Bonde-ståndet är ensamt om beslutet, att omförmälta anslag skulle erhålla egenskap af reservationsanslag, måste frågan derom anses hafva förfallit.
Afven skol-lärarne sjelfva önska ingenting högre, än att slippa det obehag, som nu är förenadt med upbärandet af deras aflöning, och att denna måtte få utgå på det sätt, som blifvit föreslaget. Men jag tror icke, alt man genom ett godkännande af anspråk, som i sig sjelfva sakna ali rätts-grund, bör lägga hyende under de agitationer, sorn i denna fråga så länge egt rum. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag vördsamt om ifrågavande Betänkts återremitterande. Hr von Troil, Sam. Gust.: Den siste värde talaren har börjat sitt anförande med ett yttrande, hvilket, så framt jag icke ansåge det såsom en taktisk fint, för att motverka frågans framgång, skulle smärta mig synnerligen, om det vore hans verkliga mening. Ilan har nemi. sagt, att jag vid föreg:de Riksdagar skulle lifligt hafva motarbetat saken; men att jag nu, sedan jag sjelf blifvit Skåning, sökt verka för densamma. Jag tror icke, att jag någonsin gifvit R. o. Ad. anledn. till den förmodan, det jag talat mot min öfvertygelse, - och jag kan i detta hänseende lika lugnt svara för, hvad jag förr gjort, som för hvad jag nu yttrat. Jag har vid intet tillfälle varit emot den förevaride frågan; men jag har också icke varit för henne, emedan hon vid föreg:de Riksdagar befunnit sig i så outredt skick, att, då hon förekom på Inkomsl-afde!n:n i StatsUtsk., hon der genast btef lagd till antalet af de motioner, hvilka icke kunde till någon åtgärd föranleda." Då hon vid sista Riksdagen inkom till StatsUtsk., biet hon, efter föreg:de handläggning, derstädes afslagen. Jag kan här icke förklara, huruvida jag då ens yttrade mig; men hvad jag med bestämd visshet vet, är, att om jag yttrade mig emot frågan, så var det derföre, att hon befann sig i ett mindre utredt skick än f. n.
Men som motionären, hvilken i motionen förmält sig skola i berörda afseende till Utskottet aflemna förslag, utan att dock hittills hafva sådant fullgjort, icke ens uppgifvit i hvilka delar af omförmälda instruktion eller af hvad skäl den ifrågasatte omarbetningen skulle vara af behofvet påkallad, samt dessutom denna instruktion blifvit af Rikets Ständer antagen för icke längre tid tillbaka än vid 1840 och 1841 årens Riksdag, får Utskottet tillstyrka, att ifrågavarande motion icke må till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. Ank. till Exp.-Utsk. d. 23 Maj 1834, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af vackt motion, angående befrielse får komministers-bostället Edet eller Falkarsed från erläggande af krono-tionde. (I. A.) Uti en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion, har Riksdags-fullmäktigen Nils Nilsson från Wermlands län, med Stats-Utskollels Utlåtande, M 122. 5 förmälan, hurusom komministern i Nyeds socken vore den ende inom Carlstads stift, som för sitt boställe Edet eller Fulkarsed, bestående af nära Vö mantal, utgjorde kronotionde till skolstaten vid Carlstads läroverk, anhållit, att då nämnde komministers löne-inkomster voro särdeles knappa, berörda boställe måtte befrias från erläggande af kronotionde, och skolstaten vid Carlstads läroverk beredas ersättning för indragningen af denna inkomst, som utgjorde fem kappar råg och 30 kappar hafra årligen. Då, enligt Utskottets tanke, bifall till denna motion skulle för framtiden medföra ett vådligt praejudikat i likartade fall, samt förevarande fråga dessutom saknar behörig utredning, hemställer Utskottet, att Nils Nilssons ifrågavarande motion måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. Stockholm den 18 Maj 1884. Ank. tili Exp.-Ulsk. d. 23 Maj 1834. kl. 2 e. m.
Hr Statsrådets upgift i den Kongl, proposru om Statsverkets tillstånd och behof, Riksg:s-kont. vid 1851 års slut skulle ega en disponibel behållning af omkring 700,000 r:dr, hvilken beräkningsriktighet Hr von Hartmansdorff i sin motion hade betvifla!. Vidare torde R. o. Ad. erinra sig, huruledes jag, i min egenskap af ledamot i Riksg:s-kont:s Öfverstyrelse, då tillkännagaf, att, enär från Riksg:s-kont. någon officiel beräkning öfver detta verks inkomster och utgifter under år 1850 intill 1851 års slut, icke blifvit infordrad, jag sålunda ansåg föredragandens upgifler i den K. proposm ej vara tillförlitliga. För omkring 1|- vecka sedan emottog Riks:g:s-kont. anmodan från StatsUlsk. ali upgöra beräkning öfver Riksg:s-kont:s tillgångar och skulder vid 1850 års slut, äfvensom öfver dess inkomster och utgifter under åren 1851 — 1853. Under antagande, ali enahanda utgifter skulle, såsom hittills, bestridas af Kontoret, och att de ordinarie tillgångarne skulle hållas kontoret tillhanda, har detta Verks Öfverstyrelse äfven till SlalsUtsk. aflemnat så beskaffade beräkningar, grundade på den noggrannaste undersökning af Riksg:s-kont:s tillgångar och de inkomster, som Riksg:-konl., under förutsättning att samma förhållanden som hittills' skulle fortfarande ega rum, har att påräkna. Dessa beräkningar äro, enl. min åsigt, så tillförlitliga, som möjligt, enär 1850 års bokslut ännu icke hunnit fullbordas, så att Riksg:s-kont:s ställning vid sagde lidepunkt derigenom kunnat till siffran bestämmas.
Beslutet om löneförbättring för LifbeväringsRegemenlet. 7:0 Besluten om anslag för Presidents-Embelets förvaltning i KrigsCollegium. 8:0 Beslutet om Secreterarelönens i StatsContoret anvisning lill en StatsCommissaries aflöning ra. m. q:o Beslutet om löneförhöjning för StatsContorets Ledamöter. j0:o Beslutet om fortfarande af löneförhöjning för KammarRättens Embetsoch Tjenstemän. 11:0 Besdulet om YexelControlteurs-arfvodénas fortfarande utgående af Andra Ilufvudlilelns besparingar. 12:0 Beslutet om en, SlatsRådet Friherre Lagerbjelke beviljad, löneförmån från Fjerde Ilufvudlileln. i3:o Beslutet »ra ett lån från Nionde Ilufvudlileln till Häradshöfdingebostället Allequias iståndsätlning. 14:0 Beslutet om Postporto-ersättning åt Konungens Utrikes Beskickningar, anvisad på Postmedlen. i5:o Beslutet om användning al 3a,000 K:dr af Gevärsanslaget till byggnader vid Carl Gustafs Stads Gevärsfaetori. 16:0 Beslutet angående anslag från Extra Utgifts-medlen till Kongl. Theatern. 37:0 Beslutet angående Bolaget för IIvalfiskfångst beviljad tullfrihet för Tran etc. 38:0 Beslutet om den Riksens Ständer meddelade Nådiga förklaring, att Kongl Majit ansåg upptagande af Utrikes ereditiv för Riksens Ständers Bank icke lagligen kunna tillvägabringa», utan de begge Sta tsma k ternes sa inverkan. 19:0 Beslutet om acceplers meddelande å Nya Trollhätte Canal-Bolags anvisningar på Handelsoch Sjöfartsfonden. 20:0 Beslutet om tillåtelse för Norrköping att emot gällande Tulltaxa få uppbära Tolag af ull. a ko Beslutet om afgift å våta varor, hvilka sjöledes ankomma lill Stockholm.
Hör Och det säger du så lugnt! Och du har Men, min gud, det är ju inte möjligt! sten, deras blickar mötas, Hvarför säger du ingenting? Tror du? 118 minstone. Du tror, att Richard gått och förälskat sig i Helena, är det inte så? FRU VINGE (ser skyggt undrande på honom). Nej, det är ju inte möjligt, men TORSTEN. hvad det är för omöjligt i det. ha förhindrat det? Men du tror det ändå. Jag kan icke inse, Låt oss nu anta, att så vore, med hvad rätt skulle jag FRU VINGE. Med hvad rätt? TORSTEN. Ja, jag frågar: med hvad rätt? FRU VINGE. hans lynne! Men det vore ju en förfärlig olycka! Med TORSTEN (skrattar kort). Du menar, att det vore en olycka för honom. FRU VINGE. Torsten, jag förstår dig inte. TORSTEN. tror. Inte? Antag nu, att det vore, som du hindrat den olyckan? Sätt dig då i min ställning. Hvad skulle jag ha gjort? Lagat att Hur ville du, att jag skulle hafva för 119 Richard lämnade mitt hus? Och på hvad grund? På grund af några ovärdiga misstankar, en lumpen, orimlig svartsjuka, nedsättande så hade jag ju framstått? Det är den ena sidan lika mycket för honom som för mig. Icke sant, af saken, den som rör mig. Om vi nu skulle att det nu verkligen vore, som du tror, att Hvad hade jag då egentligen gjort? Jo, då tänka på den andra, den som rör honom. Antag mina misstankar verkligen ägt någon grund. hade jag med plumpa händer ingripit i en känsla, som är så helig, att allt annat för den måste vika, alla andra band brytas, alla andra plikter glömmas, icke sant, ty sådan är ju kärleken? Jag skulle ha' glömt de lärdomar, som jag har dig att tacka för, min mor, jag skulle ha förnekat dig! FRU VINGE (ser på honom med skygga, förskrämda ögon). Torsten!
Anmärkningen torde emellertid visa, hvarthän det blinda förtroendet, liksom theorien om den blinda lydnaden, kan föra. Herr Rosenqvist: De fyra Herrar Ledamöter, hvilka vid vo leri ngsti 11 fä 11 et förde Protocoll, kunde lätteligen upplysa , huru dervid tillgick, derest de hafva Protocollen i behåll. Jag hemställer, om icke delicatessen fordrar, att de uppgifva förhållandet. 48 Den 20 J u 1 i i. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att som Herr Rosenqvist yrkat proposition å sin framställning om tillämpning af 38 §. Riddarhusordningen på den i sista Plenum förefallne votering, finna Hans Excellence under åberopande af de grunder Hans Excellence redan anfört, och då det ålåg Hans Excellence alt icke allenast, enligt a3 §. Riksdagsordningen, ställa sig till ovilkorlig efterlefnad den antagne RiddarhusOrdningen, utan ock, enligt 45 §. Riksdagsordningen, icke föreslå något annat, än hvad som fordrades till verkställighet af det Grundlagarne eller RiddarhusOrdningen föreskrifva; sig höra förklara, det Hans Excellence ansåg sig icke kunna meddela den af Herr Rosenqvist begärdte proposition. Men som Herr Rosenqvist tillika yrkat, att proposition måtte framställas till utrönande deraf, huruvida Ståndet instämde i Hans Excellences åsigt, eller fordrade den af Herr Rosenqvist hegärde ofvanberörde framställning, gjorde Hans Excellence nu följande proposition: Yrkar Ridderskapet och Adeln, i enlighet med hvad Herr Rosenqvist påstått, proposition derå, att 38 §. RiddarhusOrdningen hort, vid den i sista Plenum förefallne votering, hafva blifvit tillämpad? Ropades Ja och Nej, samt votering. Herr Crusenstolpe: Jag kan icke med gif - Den 20 Juli i. 49 gifva, alt man skrider lili afgörande af hufvudsaken, innan den preliminairfråga, som jag väckt, blifvit afgjord.
Magazins-Directionen, slj den 27 tisllidne Junii: N:o 37, rörande Riksdags-Fullmägtigen Casper Wijkmans anmärkningsanledning, i afseende på Inkomst-öfverskottens disposition. S. D. Vid förnyad föredragning af Constitui tions-Utskottets, den 27 sistlidne Mars, under N:ai 16, afgifna och, den 3 sistlidne April, på bordet lagda Memorial, rörande Grefve Horns, Claes Fredrik, anmärkningsanledning, i afseende pä MötesPassevolancens fortsatta utgörande, fann Ridderskapct och Adeln, att samma Memorial borde läggas till Handlingarne. Från HögvörcSige Preste-»Ståndet. S, D. Yid föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Qeconomie-Utskottens ytterligare Utlåtande, N:o 45, med anledning af erhållen återremiss å Betänkandet, N:o 3, rörande sättet och vilkoren för Krutets transporterande genom landet Trot. Utdrag dan 17 julii 182g. 55 för Bergslagernas behof, vidblef Ståndet sitt förut fettade beslut, med gillande af det i ofvatmämnde Utlåtande gjorda tillägg, S. D. Föredrogs och lades till Handlingarna Statssamt Allmänna Besvärsoch OecoiiomieUtskottens ytterligare Utlåtande, N:o 4L med anledning af erhållne återrémisser å Utskottens gemensamma Betänkanden, N:s g. 11 och 24. S. D. Föredrogs och lades till Handlingarna Stats-* samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens ytterligare Utlåtande, N:0 46, i frågan om försäljningen af den så kallade Lif-Stallbyggnaden vid Kungsöhr. S, D, Kongb Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående rättighet för Patrouille, Post, Vaktkarl eller Fångförare, att genom bruk af Skjutgevär söka förekomma fånges flykt, gifven Stockholms Slott den 16 Junii 182g, blef, tillika med ett af Presidenten m. m.
för all sann kvinlighet framhallna elementet af oretlekterad underdånighet och full förnekelse af det egna jaget för den man hon älskar, är miudre utpräglad an hos andra. &amp;r hon darför mindre kvinlig, Oskar hon mindre? Bi tro det ickh Att vara begiifvad med den sjiilfkansla, som iir hvarje tankande manniskas arfsrätt, förutsiitter det en mindre förmåga af s jäslff örsakelse och sjalfuppoffring? Att vara medveten om sitt allmanna, och personliga människovärde gör detta en kvinna .mindre beniigen att böja sig under en henne öfverlägsen ande? Minga utmärkta och adla kvinnors lif utgöra en gensaga mot det påståendet, att kvinlighet ej kan förlikas med * sj alfkansla, plikttrohet med andlig sjdf stiindighet. Fredrika Runeberg var en af dessa kvinnor. Rikt begåfvad och fint bildad samt själf en ganska framstående författarinna var Fredrika Raneberg en i allo värdig maka till nordens förnämste skald. Deras äktenskap var också hvad man kallar ett lyckligt äktenskap, grundadt p&amp; ömsesidig kärlek och aktning. Xen Buneberg var en af dessa starka naturer, som äro sig sjiilf nog; ej ens sin hustru tilllat han fullt blicka in i sin rika tankevärld. Han hörde dessutom till en tid, då kvinnans jamnbördighet med mannen, om det tillates oss att använda ett sådant ord, ej var så allmant erkänd som nu; hennes andliga underlagsenhet hade .så, att saga blifvit till ett axiom, hvilket det knappast föll någon in att gendrifve. Att fru Buneberg, Fredrika Bremers samtida, i sitt stilla sinne hade andra tankar om kviniims bes t a m e l s e och värde, an dem hennes illustre make hyste och med honom s i godt som hela deras samtid, framgår klart af många uttalanden s&amp; val i hennes skrifter som i bref till intima vänner från de senare aren af hennes lif. En af dessa nikmare vänner yttrar om fru Runeberg:, Hon föreföll alltid behärskad, lugn, besinningsfull, liksom medveten af att de yttranden skalden Runebergs maka fallde latt citerades och kommenterades.
Till säkerhet för afgiftens rigtiga utgörande, bör den antingen pranumerationsvis hvarje månad till vederbörande uppbördsman aflemnas, eller borgen för denna Bevillnings utgörande anskaffas, innan tillstånd för bränvis'tninutering någon meddelas, Häremot väntar jag mig den anmärkning, att Taxeringsmännen af den uppgifne vägledningen sakna tillförlitlig grund för Taxationen, rnen hvaremot jag vill anföra, att denna grund är mera bestämd, än den nu stadgade, efter hvilken Taxeringsmännen ega påföra ifrån 3 till 30 R:dr och deröfver för bränvins-minuter ringen. Afven reserverar jag mig emot det beslutet af Utskotten, att 2 mom. 1 §. af i:sta artiklen, som inskränker bränvins-destilleringsrätten till dem, hvilka till bränvins-bränning äro berättigade, skall blifva beståndande. Denna inskränkning, som troligen icke beliöft hemta sitt stöd ifrån någon åsyftad moralisk förbättring inom de Classer af Medborgare hvilka vanligen förtära destilleradt bränvin, skall, efter min tankaj verka till brist i den erforderlig Jjg Bil. t,Bevilln.z Bagoch Oec.-TJtsk. Bet. N-.o B. ga tillgången af desiilleradt bränvin, betaga fle* re näringsidkare detta deras enda näringsfång och beröfva Staten en icke obetydlig inkomst. Enligt 8 $. af a Art. ega de, hvilka äro be^ xättigade till bränvinsbränning, att, utan serkild afgift och beräkning, blott nyttja destillerings* pannor af högst 6 kannors rymd, kokrummet inbegripet.
Chefen för Finans-Departementet, Statsrådet Munthe, uppläste till justering élt, i enlighet med Kongl. Maj:ts förut fattade nådiga beslut, uppsatt förslag lill Kongl. Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer angående upplåtande åt Ulltuna landtbruks-institut af kronoparken lilla Djurgården. Kongl. Maj:t behagade, jemlikt Statsrådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt befalla, att nådig proposition, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständer afgå. Ex protocollo L. Chr. Bäck. N:o 36. Ank. till Exp. Utsk. den 20 Dec.j kl. 2 e. m. Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående den så kallade kurhus-afgiften; gifven Stockholms Slott den 3 December 1847• I öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid sistförflutne riksdag fattade, på Kongl. Maj:ts nådiga proposition grundade, beslut om fortfarandet af den 6 Kongl. Maj:ls Nåd. Propositionj JV.-o 36. så kallade kurhus-afgiften, för att dermed vidmakthålla kurhusen och länslazarettet! i riket, har Kongl. Maj:t, i nådig kungörelse af den 8 Maj 1845, förordnat, att, till veneriska smittans hämmande och utrotande, årligen från och med år 1846, till och med det år, då nu ingångna riksdag slutas, skall af hvarje mantalsskrifven person utgöras berörda kur hus—a fg i f i, för Stockholms stad med högst Tolf skillingar och minst En skilling, samt inom öfriga delar af riket med minst En skilling och högst
— N:o 200, med förslag till de stadganden, angående Riksgäldskontorets skulder och fordringar, sorn böra införas i det nya reglementet för detta verk: B. VII. 97, 135, 137, A. 138, 139, 140. 141. 142, U. 266, 269, 279, A. 279, 280. — N:o 201, angående inlösning af ytterligare anmälda, först efter preskriptions-t,idens slut hos Riksgälds-kontoret företedda Riksgälds-sedlar: B. VII. 94, 96, A. 96. 252 Stats-Utskottels Memorialer, Betänk anden oell Utlåtanden: — N:o “02, i anledning af Kon^l. Majlis Nådiga Proposition, angående en den Svenska beskickningen i Turkiet tillhörig, i Pera belägen faslighet: B. VII. 94, 96, 134, A. 134, E. 289. — N:o 203, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, i fråga om afsöndring af jord från Eskilstuna kungs-ladueård till utvidgande af Eskilstuna stads samt Klosters och Forss församlingars begrafningsplats: B. VII. 94, 96, 134, A. 134. — N:o 204, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande Stats-Utskottels Utlåtande N:o 147, i fråga om vackt motion om Kyrkoherden G. A. von Zweigberks enka. Maria Hffiggrens bibehållande intill sin död vid åbooch besittningsrätten till eller arrendet af indragna predikants-boställena vid Westsiötha f. d. kavalleri-regemente Törnestorp, $ mantal, och Holstens Lunna-aården, ^ mantal, i Skaraborgs län: B. VII. 94, 96, 134, A. 135.
GUSTAV VASA MAGISTER O. går emot Budet som hviskar åt honom. Magister Stig Larsson är befalld till Konungen nu genast! MAGISTER S. Befalld! Hvem befaller här? MAGISTER O. Konungen. MÅNS N. upp. Förräderi? MAGISTER O. Just det: förräderi och förrädare! Gå, Magister, genast, eller skall I få rida barbacka! MAGISTER S. Helvetet! MAGISTER O. Till helvetet! Ut! MÅNS N. OCH ANDERS P. upp, mot dörren. MÅNS N. Vet I hvem jag är, att jag är en fri Bergsman, Konungens vän? FÖRSTA AKTEN MAGISTER O. Sitt då ner och var fredlig; är I Konungens vän har här skett misstag! Anders Persson och Måns Nilsson sitten ned! Er skall intet ondt vederfaras och ingen annan heller som oskyldig är! Låten Magistern gå och förifren Er ej! Hvem har sagt att här gäller våld, om icke edert onda samvete? MAGISTER S. Det är sant!Vi ha intet ondt gjort och ingen har hotat oss. Lugnen Er, god vänner, jag är snart här igen! Går. MÅNS N. Det är sant! MAGISTER O. När man kastar käpp i hundhopen... ANDERS P. till Måns N. Vi dummade oss! Lugn bara! Högt. Se, Magister, man blir med åren misstänksam, helst när man sett tro och lofven brytas undan för undan... MAGISTER O. Fattar nog det; i tider som dessa då man byter om herre som ormen byter skinn, uppstår lätt GUSTAV VASA en ostadighet i sinnet som hos unga män kan vara förlåtlig men hos gamla bepröfvade är oförlåtlig! MÅNS N. Hvad åldern beträffar, så inte kan man tala på kungens som är i sina bästa år... MAGISTER O. Och följaktligen är förlåtlig... MÅNS N. till Anders P. Jag tror det är Fan sjelf! ANDERS P..till Magister O. Hur länge ska vi sitta här och vänta? Och hvad väntas det på? MAGISTER O.