Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Upplysningsvis meddelas, att, vid nästlidne Riksdag, Kamererären i Statsutskottet uppbar hela tiden 4 R:dr om dagen, samt att hos nuvarande Stats-Utskott varit anställd 1 Canzlist mindre, än vid det föregående Riksmötet, hvarigenom ett trac-tamente af 3 R:dr om dagen besparats. Stockholm den 30 April 1845. Reservationer: Af Herr Falley, som ansåg arfvodet för Kamereraren böra bestämmas till 1000 R:dr i ett för allt. Af Herr Norin: »Då samtelige tjenstemännens vid Utskottet aflöning blifvit be stämd till lika belopp, som vid nästlidne Riksdag fastställdes, synes mig icke det ringaste - Stats-Utskottets Memorial, N:o 300. 9 gaste skäl förefinnas att i afseende fl Kamereraren härifrfln göra något undantag, helst hans göromål nu varit af enahanda beskaffenhet och lika trägenhet som förr, hvadan jag för min del reserverar mig mot Utskottets beslut och yrkar, att Kamererarens aflöning måtte bestämmas till 4 R:dr B:co om dagen, från antagandet och så länge hans biträde erfordras.» Häruti instämde Friherre Stjernstedt, A. V., Herr von Celsing och Prosten Berlin. Ank. till Exp. Etsk. d. 2 Maj, kl. 7 c. m. Memorial, rörande skedd votering i frågan om anslag till ett NationalMuseum. Öfver följande i Stats-Utskottets memorial N:o 244 omförmälda, af Riks-Stånden godkände, proposition har Förstärkta Stats-Utskottet denna dag voterat: »Den, som, med bifall till Stats-Utskottets Utlåtande N:o 202, vill, att för bildande af ett National-Museum, skola beviljas 500,000
1852 voro Häggenås socknemän enligt derom skedd vederbörlig pålysning och kallelse nu i socknestugan samlade för att afgifva ett bestämt yttrande om och huruvida de voro villige att medelst årligt bidrag befrämja en pensions-i[n]rättning för ållderstigne och sjuklige folkskollärare inom Härnösands stift, hvarvid och sedan 4 § i berörde circulaire blifvit för den församlade menigheten ljudeligen uppläst, och undertecknad ordförande medelst flera anförde skäl bland andra att om möjligen en skol-lärare medelst ållderdom eller sjuklighet eller på annat sätt blifvit oförmögen att sköta sitt magtpåliggande kall icke hade att påräkna någon pension eller understöd af allmänna medel han nödvändigt skulle komma att ligga församlingen helt och hållet till last, sökte visa att ifrågavarande pensions-inrättning skulle medföra mycken nytta och lättnad för församlingen som derigenom undsluppe hela underhållet för den ålldrige och bräklige skol-läraren kunde dock socknemännen efter något samtal och rådplägning derom, icke förmås bevillja något bidrag till ifrågavarande pensions inrättning utan ville de häldre, som orden föllo, risquera att sjelfva underhålla oftanämnde skol-lärare i händelse han skulle komma i behof af understöd. § 2 Till följe af Konungens resp. befallningshafvandes kungörelse af den 18 sistlidne december utsågs och befullmägtigades krono fjerdingsmannen Jonas Jonsson i Österåsen, att å inom Häggenås socken varande rustoch rotehållares vägnar på lands kontoret i Östersund thorsdagen den 27 i denna månad kl 11 f.m. lyfta och qvittera den andel af de medel hvilka nådigt blifvit anslagne till lindring i rustnings och roterings besväret för tiden från och med år 1848 till och med 1851 som Häggenås rustoch rotehållare belöpa kan. § 3
St. 192 Den 11 Mars e. m. böra reservera sig emot ett på förhand lemnadt godkännande af alla de utgifter, sorn möjligen kunna blifva en följd utaf utförandet af nämnde försvarsplan och Utsk. har derföre tillstyrkt ”att R. St., utan att ingå på frågan om statsmedels användande till ångskepp eller ångfregatter, velat inskränka sig till beviljande af de oundgängligaste anslag för sådana utgifter till sjöförsvaret, hvilka äro af skiljaktiga meningar rör:de sjelfva försvarsplanen mindre beroende”. Det var således en nödvändig försigtighet af StatsUtsk., att tillstyrka R. St. att afgifva en så beskaffad skrifvelse, på det att man, genom beviljande af de begärda anslagen, icke godkände försvarsplanen, och att man, genom försvarsplanens godkännande, icke hade tagit på hand, att bevilja hvad som framdeles kunde komma i fråga. Detta är anledningen till den föreslagna und. skrifvelsen, hvilken, om Hrr:ne behaga fästa uppmärksamhet derpå, är ganska försigtigt affattad. En mycket skarpare skrifvelse har inom Utsk. varit påyrkad, hvilket synes af en vid betänk, fogad reservation. Jag skulle derföre tro, att det vore bäst att R. o. Ad. bifaller Utsk:s förslag. Ur Coijet, Carl Fredr., anförde skriftligen: I följd af den alltmera stadgade öfvertygelse, hvartill äfven jag, genom en långvarig bekantskap med frågan om rikets sjöförsvar kommit, är det en inre känsla som ovillkorligen uppmanar mig, att, så godt som min ringa förmåga kan medgifva, vid detta tillfälle försöka att meddela några upplysningar, så mycket mera som, då ämnet för de fleste ledamöterne af detta H. Stånd är temligen främmande, genom sakens behandlande från olika sidor och den meningskonflikt, hvilken derigenom uppstår, II. R. o. Ad. måtte komma i tillfälle att, så mycket säkrare, fatta ett fördomsfritt och till fäderneslandets sanna båtnad bidragande beslut. Sedan jag förutskickat denna förklaring, anhåller jag derföre vördsamt om Ståndets benägna uppmärksamhet på hvad jag går att anföra.
Fv* peditions Utskottets den 3i sistlidne Mars, under N-o 46, afgifne, och den 3 dennes på bordet lagda, Utlåtande, angående vackt Ma" tion i afseende på formen för Reservationer , sorn åtfölja Utskottens Betänkanden ; t följd hvaraf Rikets Ständers samtlige Utskott skulle förständigas, att, i stället för det från Betänkanderne skiljagtige meningar, meddelat bifogade Frotocolls-Utdrag , hitintills tillkännagifvits, bär hädanefter omedelbart efter Betänkanderne endast utsättas ordet; Reservation eller Reservationer, der sådane äro anförde ; sedan Datum, 1 stället för inledning, och derefter sjelfva Reservationsmeningen, F/Of. Utdrag den 21 April 1829. yi S. D. Vid förnyad föredragning af BancoITiskottets den 31 sistl. Mars> under N:o $4, aflåtne, sami den g dennes e. m.på bordet lagde, Memorial, i anledning af hvad uti 1825 års Revisions-Berättelse blifvit framställdt , rörande den i Maji månad år 1820 tillförordnade och intill December månad år 1824 fortfarande serskilda administration, till fullbordan af de efter 1822 års Revision inställde byggnadsarbeten ; blef samma Memorial , på grund af dervid gjorda anmärkningar, till Banco-Utskottet återremitterade. S. D. Föredrogos å nyo och gillades Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskoltens den 6 sistl. Mars afgiftie, och den 1 dennes e. m, på bordet lagda, Utlåtanden ; N:o 1 , i anledning af väckta Motioner om ändring af 4 §. i underrättelserne till 4826 års Tulltaxa; Nio 2, angående väckt Motion om förbud emot införsel af, eller tull å utländsk Tvål, UH och Ost. S. D.
Födoämnen letar dom över allt. Läsarna har hittat en genväg ut ur förnuftet: dom hoppar bums över stängslet och dom andra går därinne och en del av dem blir vansinniga av fasa, en del bara äter och äter. Hartman teg länge, rökande sakta och betänksamt. Plötsligt bröt David tystnaden. Jag har blivit kär i Ziri, sade han hastigt. Och jag har talat om det för henne och hon hon älskar mig troligtvis inte. Såå, du är rask i vändningarna, du. Jag tycker mig se hur du såg ut när hon fick höra det där. Skönt att ha något att slåss för. Du släpper väl henne inte? Så länge du ännu ej vunnit henne är det ju alltid något att kämpa för. Skatta dig lycklig, du, att hon gör litet motstånd. Begriper du inte sånt? Men varför ska jag lägga mig i det där, låt oss tala om annat, det där reder du nog upp själv. Och gör du det inte, så gör hon det, du kan bara vänta. Egentligen varför talade du om det? Tänker du gifta dig med henne, få henne skild, menar jag? Om jag skulle gifta mig skulle jag bedja så här: Käre himmelske Gud fader, jag skall hålla alla din kyrkas bud, men jag ber att få tillgift för att jag alltid ljuger för min hustru. Så skulle jag be. Tala aldrig sanning till en Ziri du fördärvar henne, öppna aldrig ditt hjärta för henne hon begriper bara en sak: att du haft att göra med kärlek förr än med henne. Alla förklarande orsaker och psykologiska motiv ger hon fan! Å ni släktlösa, hemlösa litteraturluffare, vad ni har det bra! utbrast han plötsligt. Men hör du, låt oss få haschisch än en gång. Han steg upp och började laborera med en glasmonter. Men vi ska låna Lisas gitarr och spela på. Lisa! ropade han, får vi låna gitarren? Hon bar in den, en gammal sprucken tingest med spröd, klirrande ton. Och så småningom stämde David den och hans ännu rätt goda röst fyllde det lilla rummet: Och konungen han bodde i en borg av ädel sten, han bodde där med vänner och med fränder. En natt han vaknade i svett, han fann han var allen, som aspens löv då darrade hans händer. Och högt han ropade på ljus och på sin bästa vän men ingen ingen svarade i mörka kammaren.
IX. B. 206. A. 352. XIII. U. 28. A. 35, 196. A. 212. — N:o 175. i anledning af väckt motion, om undersöknings anställande, rörande beskaffenheten af de vid Hufvudstaden befintlige Correctionsanstalter. IX. B. 206. A. 352. — N:o 176. i anledning af väckt motion om straff-fangelsens inrättande för arbetsfångar, m. m. IX. 13. 206. A. 352. — N:o 177. i anledning af Herr J. Hembergs ifrån BorgareStåndet remitterade memorial, angående understöd af allmänna medel till fullbordande af Ystads Hamnbyggnad. IX. B. 206. A. 352. ■— N:o 178. i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående förlängning i ytterligare tio år af de för en Pantlåne-inrättning i Hufvudstaden beviljade förmåner. IX. B. 206. A. 352. X. E. 4- — N:o 179. i anledning af åtskillige f. d. Tjenstemäns vid f. d. General-Assistance-Contoret underdåniga ansökning, om Kongl. Maj:ts Nådiga förord till erhållande af något lämpligt årligt understöd. — N:o 180. i anledning af återremiss å N:o 107. — N:o 181. i anledning af återremiss A N:o 110. IX. B. 348. A. 357. — N:o 182. i anledning af återremiss å Nto 120. IX. B. 348. A. 357. — N:o 183. i anledning af återremiss å N:o 12,. IX. B. 348. A. 357. ( 200 ) StatsUtskottets Memörialer, Betänkanden och Utlåtanden: N:o 184- i anledning af återremiss å N:o i3i.
Det är visst icke för den lumpna gåfvan och de många löftena, som jag befattar mig med den här saken; men händelsen är sällsam, karlen är egen och hans olyckliga lidelse väcker mitt deltagande, hvilket allt sammanlagdt gör, att både han och hans angelägenhet ligger mig om hjertat. På sistnämnde omständighet tviflade Badin ingalunda. Han tog sina mått och steg för att komma underfund med, huruvida han möjligtvis för sin egen del hade något att befara af Olivias medlidande för Bethén. TJUGONDE KAPITLET. Första uppträdet. (Konungens kabinett. Förmiddagen.) «Så snart drottningen begifvit sig till hertiginnan, der hofcirkeln i afton samlas, går du, Henrik, varsamt och obemärkt, lönngången till drottningens sängkammare, öppnar lönndörren, så tyst, som möjligt – här har du nyckeln (räcker den till en baron, kapten vid gardet, med hvilken konungen samtalar) – går in i guldtoiletten, tar schatullet – du vet hvar det står – och bär det lilla trappan garderobsvägen hit in till mig. Jag behöfver väl icke anbefalla dig försigtighet och förtegenhet. Ett ord, ett steg, en åtbörd, som kunde förråda hemligheten, – och du vore förlorad! ty du förlorade då tillika min nåd, på hvilken du eljest kan räkna för hela din framtid.« Friherren gör en djup bugning och går. Konungen ringer. (Till kammarherren) «Låt statssekreteraren Schröderheim komma in.« Schröderheim inträder. Konungen ger kammarherren en vink att aflägsna sig. Sedan yttrar Gustaf till Schröderheim: – «Har du gjort ett öfverslag på mina extra utgifter?« – «Ja, Ers Maj:t, här har jag det. Beloppen göra sammanräknade en dryg summa. Men törhända Ers Maj:t befaller, att en eller annan post skall utgå, eller utgiften åtminstone uppskjutas.« – «Läs upp titlarna, så får jag höra.« (Schröderheim läser:) «1)
Det är tvärtom en barmhärtighet att blunda. » » Blundade jag, när den fattiga kvinnan ö p p n a d e paketet från Amerika o c h fann tre förseglade bref? » sade han. » Vaktmästaren såg det också, » invände hon, » och sedan skref du till sonen. » » Eller lofvade jag att blunda, när jag gick min tjänsteed? » » M e n det här var bara tanklöshet. H o n har betalt frakten för att skona oss, Otto, älskade, älskade Otto, var mänsklig — släpp en enda gång dina teorier » » Och du vågar kalla det för teorier, » sade han bittert. » Kanske vi ha något, s o m vi kunna undvara, något att sälja — » sade h o n m e d förvirradt uttryck o c h såg sig omkring. Det var ett behagligt rum, därför att h o n förstått att göra det så m e d saker, s o m ingenting kostade, eller s o m åtminstone icke hade något värde i marknaden. När hennes blickar öfverforo b l o m m o r n a, de gula furumöblerna, bordet m e d nysilfverskedarne, fingo de ett hopplöst uttryck. Det visste hon ju förut. Där fanns ingen enda öfverflödsartikel. Ja, ett ögonblick förut hade syrenerna doftat o c h lifvet varit makalöst — o c h nu. Maten k o m in, de åto under tystnad. Det var s o m o m en kall hand lagt sig emellan d e m. * o Det var fém år senare. Solen glimmade lika blankt på fönsterrutorna. H e m m e t är detsamma, fastän där n u höras barnaröster, en fyraåring o c h en i månadstalen. Glädjen är också densamma, kanske större. Fastän befordran ännu låter vänta på sig, är m o d e t lika käckt, h o p p e t lika tvärsäkert. Styft arbete, absolut ärlighet — det fortfar att vara dagens lösen. Och arbetet har verkligen k o m m i t in i superlativus. M e n det gör ingenting — några privatlektioner i matematik under ledighetstimmarne från posten, litet ferieläsning om sommaren, det kan man väl kosta på sig för två så trefliga pojkbytingars skull.
Ansigtet så litet och hopskrumpet, bröstet insjunket, och en blek, vissnad pergamenthy. Munnen hade kommit att se så bred ut och det märktes att han mistat tänder. Mot den gulbleka hyn såg näsan rödaktig ut, som i köld. Stackars min Cæsar! Men jag höll mer af honom än någonsin, ty i detta ögonblick var han icke Prahl Hans, endast menniska. En rätt och slätt hvardagsmenniska som jag sjelf.177 Han fick sitt vin, stackars min hjelte. Och han såg så sjuk ut. Nervskakningarne kommo allt oftare. Det stod icke till att slå bort, det der, hvad det nu var. Han hade fått veta det strax innan han kom upp till mig. Hade han ingen han kunde förtro sig åt? Jo, sin mor. Men det ville han inte, då skulle hon bli så orolig och inte kunna sofva på hela natten. Hans ansigte får ett så ärligt, vackert uttryck, så snart han talar om modern. Han tog fram en nyckel, som var alldeles blankpolerad af att ha legat i fickan. ”Jag bär alltid nyckeln till min mors rum på mig, så att jag kan träffa henne hvilken tid af dygnet jag vill.” Jag såg på nyckeln, och jag tänkte på hvilken vidunderlig lycka det måtte ligga i att vara hans mor. Tusen gånger hellre det än hans mest afgudade älskarinna. Men hans mor skulle nog hellre önska att han anförtrodde henne allt, äfven om hon skulle bli orolig, och han borde heller inte tänka på det, ty när det är någon man håller af Det var en vacker lära jag der predikade! Skulle man inte bry sig om att man gjorde en annan ondt! — – I alla fall var modern icke längre hvad hon varit förut. Edvard hade en gång sagt ett slående sant ord om henne. De gingo ned om trappan och E. sade till G.: ”mor begynder at blive gammel; jeg tror ved Gud at hun beundrer os.” Deri ligger det, tillade B., hon har mist den kritiska skärpa, som förr gjorde att hon stod så ofantligt öfverlägsen gent emot dem. Det kritiska sinnet ha de ärft efter henne. Nu börjar hon tala mer, som gamla menniskor göra, och hennes blick är icke så säker. Men skulle han icke tala med henne i alla fall?
Lagsamma ware om han Ämbetet ätertager förrän Riksens Ständer hans förhällande pröfwat och gillat. Lider någon stada till lif, ära eller personlig frihet, eller mistergods, löst eller fast, utan laga ransakning och dom, eller blifwer nägons frid i hans hus störd, eller Hägen fhrwisad frän ort lill annan, derigenom att han Contrasignalion ej wägrat, stall han deflutom hällas i fängslig! förwar ä fästning ifrän ett halft till högst twenne är efter brottets beskaffenhet, men hafwer nägon genom ett sädant hans förwällande lif mistar, gifwe lif för lif. Föredragande ware i öfrigt för sin befattning ansedd skyldig til! enahanda answar, som denna Lag StatsRädsLedamot uti föregående § Z älägger, enligt brottets derutinnan utmärkte swärare eller lindrigare beskaffenhet, med derefter lämpade straff. §- 9- StatsNäd, hwilken af Konungen dertill utsedd och förordnad, tager säte och röstar i högste Domstolen öfwer mäl, som frän KrigsDomstolarne dragas un - 462 Den 7 November under Konungens pröfning, ware för sadan befattning underkastad Domare jas och answar, enligt Lag och Laga stadgar, lika med annan Ledamot af Högste Domstolen §- i°- Enär någon af de i i § omnämnde Ämbetsmän till akas, som redan utur tjensten blifwit entledigad eller afstedttagit, och warder till straff stylvig förklarad, stall hwad han i pension eller andra förmäner af publique medel kan innehafwa, i sadan händelse för dä och alltid honom frändömmas; ätnjuter han ej fadane förmoner, sware ett halft ärs fängelse mot Ämbetets förlust. §. n. Hwad emot StatsRäds Protocoller intill den dag, dä Riksdagen börjas, under da pägäende Riksdag icke anmärkt blifwer, dera mä sedan wid påföljande Riksdagar ätal icke ste. Begärdes p» bordet.
Ständers samt deras BancoUtffotts bewägenhet, at underlätta den nu sä högeligen betryckta bruksrörelsen, sä midt det ffe kan med Bankens säkerhet och utan at öfwer höfman öka sedelstocken. Alla Bankens disconterade län pä jern skulle fordom inbetalas om wären, dä segelfarten äter öpnades; nu tjenar isens losinande och detta hinders häfwande för segelfarten til alls intet, wärt jern 204 Den i5 Julik.' blifwer lika oförstäldt, och behofwet af län om sommar änaderna detsamma wid bristande utskeppning. Genom länets prolongation under nämnde period forökas icke heller Sedelstocken, utan förmindffas twärtom i man af de inbetalta interetzen. Högloft. Banco-Utstottet har för betta, i kraft af updragen egen myndighet, afgjort långt wigtigare mäl, utan at deröfver inhämta bifall af respective plena; men dä nu sä stedt, och jag af Riddarehus-Fiscalen Herr Kongl. Secreteraren thres yttrande inhämtat, at icke Herrar Banco-Fullmägtige efter wänlig pläased wid mäl som grunda sig pä förcgäende administration och erfarenhet hörde blifwit, sä fär jag ödmjukast föreftä, at detta ärende återremitteras til Högloft. BancoUtstottet, för at deröfwer inhemta Herrar Banco-Fullmägtiges betänkande; hwarmed tillika den förmon torde winnås, at all twist och votering i detta mäl förefaller: anställande således om detta mit wördsamma räd Herr Grefwe» och Landtmarstalkens benägna proposition. Hans Epellence Herr Grefwe Uuutb, dä Åtskilliga betänkligheter blifwit wäckta emot bifall til Banco-Utskottcts storstag, och formaliteten af Fullmägtiges hörande finnes icke wara iakttagen, instämmer jag för min del i den proponerade aterremisten.
Fransar, GaloFrenne Riks-Stånd hafva bifallit den af Uskottet å ner och SnoFransar, Galoner och Snören: andra slag föreslagna införrcn: selstull af 1 R:dr 16 sk. W; men som Borgare-Ståndet an nndra. slag. sett denna afgift böra bestämmas till 1 R:dr per %, kommer, om sistnämnde Stånd vidhåller detta dess beslut, omröstning att ske efter en så lydande proposition: 69:o. Den, som godkänner Utskottets förslag till införselstull - 40 Fläsk. Bevillnings-Utskoltets Memorial, N\o 41. 41 tull å Fransar, Galoner och Snören: andra slag, nemligen 1 R:dr 16 sk. per W, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinuer-Nej, kominer införsels-tullen å Fransar, Galoner och Snören: andra slag, att bestämmas lill 1 R:dr S>. Frugteroch bär, Till hvad Utskottet rörande denna rubrik föreslagit, ej specificerade, hafva Tlenne Riks-Slånd lemnat bifall, hvaremot Borgareinlagda. i branStåndet ansett den utsträckning i redactionén nödig, att, vin ellet 'allika, • stäj|et p,. bestämmelsen inlagda i bränvin eller ättika”, lydelsen borde blifva ”inlagda ulla slag.” Derest denna mening icke af Borgare-Ståndet frånträdes, föreslås votering i följande ordning: 70:o. Den, som instämmer i Utskottets förslag, att den ifrågavarande rubriken bör blifva ”Frugter och bär, ej specificerade, inlagda i bränvin eller ättika” med 36 sk. värde och 9 sk. tull per W vid införsel, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer lydelsen af denna rubrik att blifva ”Frugter och bär, ej specificerade, inlagda alla slag” med bibehållande af de utaf Utskottet föreslague värdesoch tullbestämmelser. Frii. T renne
N:o 225 Motioner i Bonde-Ståndet 1862• Af Sven Gustaf Johansson från Jönköpings län, orri undersökning i och för föreslagen ändring i sträckningen af södra stambanan från sjön Salens norra ända. Som Nässjölinien ej ännu erhållit Kongl. Maj:ts nådiga sanktion längre än till sjön Salens norra ända, och som betydligt både närmare och mera lättarbetade terränger linnas alt tillgå mera åt vestra delen af Jönköpings län, så tager jag mig friheten föreslå, det Rikets Ständer för sin del måtte besluta, att ej arbetet fortsattes å Nässjölinien, utan föreslår jag att först undersökning måste verkställas på här nedan föreslagna terränger. Vid sednaste riksdag talades mycket om den så kallade Mellanlinien från sjön Salens norra ända öfver östra delen af Rydaholms socken samt Olis jernbruk i Gällaryds socken, vidare öfver Nydala samt Linnefors jernbruk i Svenarums socken, vidare till Stigamo gästgifvaregård, der den sammanträffade med den förut utstakade Lagalinien åt Tenhult. Denna linie skulle ej allenast bli kortare, utan lokala förhållandet på denna terräng erbjuder betydliga fördelar framför Nässjölinien; ty just från sjön Salen öfver Lekaryd, Moheda och Hjelmseryds samt Stockaryds socknar och från Nässjö till Tenhult är det, som de största och svåraste hindren möta på hela Nässjölinien. Icke nog alt denna af mig föreslagna linie är både kortare och mera lättarbetad, den närmar sig derjemte betydligt icke allenast Tabergs rika malmbrott, ulan äfven alla jernbruk och masugnar i hela Tabergs bergslag. Den andra linien, som jag här vill föreslå, är från sjön Salens norra ända, i närheten af hemmanet Sjöatorp och hemmanet Hjölsjö i Hjortsberga socken, vidare i närheten af hemmanet Granslalia i Rydaholms socken samt söder om Rydaholms kyrka och Nederleds gästgifvaregård, vidare i närheten af landtegendomen Hjelmsänga samt hemmanet Fornborvd i Rydaholms socken, vidare förbi landtegendomen^ Yxkulsund och Edh genom Woxtorps socken till Wernamo köping, der denna föreslagna linie sammanträffar med den förut utstakade Lagalinien.