Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om, till exempel vi skulle upptaga ett Utländskt lån, omkring tre millioner ett dermed genomsätta vår realisation, så ginge på ungefär #0 år allt det redbara vi uti vår Bank äga ut, att betala räntor, och i så fall blef vår Bank äfven förstörd» Så länge Bancosedlarne, hvilka kunna förenäs med Riksgåldssedlarne sedan de hafva ett bestämt värde sins emellan, till besparing af Betjening, utan svårigheter uppfylla sina bestämda ändamål, att, uti handel och vandel skilja hvarje Medborgare åt, och antagas uti alla utskylder, hvarföre skola decasseras? Hvad rörer oss inom landet uti hvad värde våra sed lar stå hos Utlänningen. Att våra sedlars värde bestämmer Cursen, tror jag vara ett stort misstag _ lät oss bortlägga ali flärd och öfverflöd hvarigenom våra importer ej behöfva öfverstiga våra exporter, då blifva våra Handlandes växlar för fullt godtogne, hvilka åro det representiva myntet dem emellan. Det är onekeligen vår Nations eget fel, att vi ej hafva Öfverbalance uti Handeln med så inånga, och för Utlänningen oumbärliga exportvaror; då vi verkligen ej behöfva förskrifva utifrån någon mera nödvändighetsvara ån salt. Härvid bör observeras —• de TullFörfattningars totala förändring, sorn utestängt oss från alla de förmåner, hvilka andra Nationer i följd deråt fått Dea 5 Martti. begagna, till vår stora förlust, och deras bevisliga vinst, på vår bekostnad. Låt oss förbjuda nyttjandet af blott 3 öf~ verflödsvaror, hvarigenom införseln förbjuder sig sjelf, det vore efter min tanka Caffe, Vin och Sidentyg Caffe kan ersättas på mångå sått; Vin med Mjöd och hemmabrygdt Öhl; Sidentyger, med hemmavåfda tyger, som ock vore en skyldighet euiot vårt nu mera snålla kön. Tobak kostar oss mycket penningar hos Utlänningen uppmuntra planteringen deraf, genom betydliga premier och belöningar.
Orebro den r October 1310. klA^Ioll. kiäciertkrpers ock k! Vl elftman. U2xr!c«^e 8orx»ce-8lZokZ Us-iervZräs 8ooöe-8kj». itetr I.e^rm§rsrr vZ^nrr äcrs l-e^Lmärerr vZ^nrr Obr. Us^veo. Lrlc ^nftsrsson. I.. I-uvnius. vpua Den i October. r6r UxlZL kos 8-m>UZ8iks^8l3^äsii Sea r ONobcr itzl». Wördsamt Memorial. >-err Capitainen ock Riddaren I. M. D. Lil. yström bär hos Högloft. Ridderstapet och Adeln inglswit en dekifrän lia Högloft. Stats. Utskottet samt Lag Utskottet remitterad skrift, sä lydande: "Snart är tiken förståten, inom hwilken nya motioner fä wäckas, tillät mig derföre att i dag fä yttra mina tankar uti ett ämne, efter min öUoerlygelse af wigt. Allmänt är bekant, att wär f. d. Konung olwungit s/elf bestämde sin wisielse ort före afresan utur Riket. Dä förra Riksdagens Högloft. Ständer gäfwo honom ett genereust underhäll, ansägs inga widare förbehäll nödige i denna del; Men nu, dä han lika otwungen affägsnat sig frän den trakt han walt till sitt hemwist, och i det han nalkas Östersjöns stränder och synes wilja öpna sig ett widfträcktare fält för sina företag; männe han dä kan anses halma uppfyllt tet willtor, enligt hwilket han af Swensta Folket ej allenast erhällit sin frihet, men äfwen ett efter wära tillgängar och elter det tillftänd, i hwilket han försatt Nationen, ej bcräknadt underhäll?
Då ifrån hela ordinarie räntans år 1844 beräknade belopp 2,533,519 r:dr 10 sk. 10 rst., afdroges hvad som är af nyssnämnde beskaffenhet jemte afkortningar och sådane räntor af boställen eller annorledes för statens behof använde egendomar, som icke ulgjordes och derföre skulle komma alt framdeles föras inom kolumn, vore det för närvarande endast omkring 1,460,000 r:dr, som af markegångsberäkning berodde; och enär berörde belopp numera blott utgjorde en mindre del af statsinkomsterna, samt statens behof reglerades vid hvarje riksdag, skulle således saknaden af den tillökning uti nyssberörde skatt, som, äfven med omförmälde förutsättning af småningom fortgående minskning af penningevärdet i förhållande till varupriserna, vid dylika tillfällen kunde uppkomma, derest samma ränta, lika med de flesta öfriga skatter, funnes i penningar bestämd, icke för staten blifva af ringaste betydenhet, fastmera, då medgifvas måste, att den så kallade skattskyldiga jorden nu är i allmänhet hårdt betungad, vore, under antagande af sagde förutsättnings riktighet, sådant ett sätt, hvarigenom, utan förnärmande af någons rätt, lättnad uti dessa skattebördors utgörande småningom uppkomme; hvarförutan och då räntorne uti Skåne, Blekinge, Bohuslän, Jemtland och Herjeådalen, allt sedan dessa landskaps införlifvande med Sverige utgått utan förvandling och således, såsom oberoende af varupriserne, icke varit underkastade den förhöjning, som uti öfriga delar af riket inträffat, rättvisan syntes fordra, att ett och samma beräkningssätt öfver hela riket omsider tillvägabringades; på grund af hvilket allt kommitterade ansågo ofvanberörde skäl emot ordinarie räntans framtida bestämmande i penningar icke vara af den betydenhet, att något afseende derå borde fästas. Kongl.
I hvad mon Motala Mechaniska Verkstad, såsom Revisorerne, uti 19:de Puncten, velat antyda, redan år 1837 upphunnit en sådan utveckling, att densamma, utan fortsatt åtnjutande af det Stats-bidrag, 4,0(X) R:dr, till betalande af ränta å bos Landtbruks-Academien upptaget lån, som Eders Kongl. Maj:t för Verkstaden beviljat af 9:de Hufvud-Titelns medel, kunnat bära sig, är väl Stats-Contoret icke i tillfälle att bestämdt upplysa; men af de underrättelser, som sedermera erhållits om nämnde Verkstads financiella ställning, vill det synas som berörde bidrag skulle varit behöfligt. Huruvida de i 20:de puncten af Revisions-berättelsen omförmälte af Lappmarks Ecclesiastik-fonden utgående Länsmans-löner komma att å 2:dra Hufvud-Titeln uppföras, beror på det beslut derom, som i sammanhang med Statsregleringen vid nuvarande Riksdag, Rikets Ständer kunna komma att fatta. Uti 21 puncten af Berättelsen hafva Revisorerne anmält, hurusom, i anledning af Eders Kongl. Maj:ts genom Nådigt Bref den 27 Julii 1836, - 195 - meddelte förordnande, alt de från Landt-Ränlerierne aflemnade Depositionsmedel för äldre åren, borde, genom serskildte Cornmrterades försorg, förräntas emot behörig säkerhet och 5 procent årlig ränta, och att medlen borde af Stals-Contoret anordnas till bemälte Commiterades disposition, på grund deraf Gommiterade lyftat tillsammans 23,800 R:dr, af hvilka medel, enligt Revisorerne tillstälde handlingar, blifvit utlånLe till Theater-Directionen 13,000 R:dr samt till Gommiterade för förvaltande af anslaget till Stats-Tidningen 10,800 R:dr; och hafva Revisorerne trott sig finna, att föreskriften om medlens förräntande ”emot behörig säkerhet” icke blifvit iakttagen.
Departements-chefen ett förslag till nådig skrifvelse rörande densammas öfverlemnande. Kongl. Majit täcktes, på Stats-rådets underdåniga tillstyrkan, berörda hemställan bifalla, samt, med gillande af det upplästa förslaget, förordna att nådig skrifvelse, sadan den finnes protokollet bilagd, skulle till Rikets Ständer afgå. Fix protocollo F. A. Dahlgren. Bih. tild B. St. STOCKHOLM, TRYCKT HOS A. L. NORMAN, 1860. KonglMajus Nåd. Proposition N:o 78. 1 \:o 1», Ank. till Exp.-Utsk. den 19 Jan. 1800, kl. 11? midd. KONGL. MAJiTS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående ifrågastäldt föränd rädt sutt för amortering af Landshöfdinge-ackorden; Gifven Stockholms Slott den 23 December 1859. Till inlösen af de vid landshöfdinge-tjensterna i 15 län fästade ackord rnedgåfvo Rikets åren 1840 och 1841 församlade Ständer, uppå Kongl. Maj:ts nådiga förslag, att från Riksgälds-kontoret finge utgifvas ett lån af 154,957 R:dr 26 sk. 4 rst. B:ko, för hvars återbetalning tillgång borde beredas derigenom att vid hvarje landshöfdingepost, hvarvid ackord då var fästadt, af lönen skulle innehållas sex procent årligen å ackordsbeloppet, hvaraf först godtgjordes ränta, å fyra procent för året, å det vid hvarje betalningstermin återstående kapitalbelopp och återstoden utgjorde amortering; och borde denna årliga innehållning af sex procent å ackords-beloppet fortfara intilldess detsamma blifvit på förenämnde sätt till kapital och ränta liqvideradt. Sedan Kongl.
Eders Kongl. Majit har i nåder behagat infordra Lazaretts-direktionens underdåniga utlåtande i anledning deraf, att Rikets Ständers sednast församlade Revisorer uti deras underdåniga berättelse i afseende å Serafimer-lazarettet yttrat, att de, efter att hafva besökt Lazarettet, ansågo sig äga anledning instämma i det af nästlidne års Revisorer uttalade omdöme, att utvidgning af denna sjukvårds-anstalt är af behofvet påkallad, och att det vore önskligt, om medel för detta ändamål på ett eller annat sätt kunde beredas. Uti afgifvet underdånigt utlåtande öfver Rikets Ständers år 1859 församlade Revisorers i enahanda syftning gjorda framställning, har Lazaretts-direktion i underdånighet anfört: »Det har väl redan under flera år visat sig, att., såsom Revisorerne an »märkt, utrymmet vid Serafimer-lazarettet icke medgifvit, att alla, som der sökt vård, »kunnat emottagas; men Serafimer-lasarettets bestämmelse torde icke heller vara att »meddela ali den utsträckta sjukvård, som hufvudstadens tilltagande befolkning be»höfver. Utan att likväl afse en mera utsträckt sjukvård, än den, som under sed»nare åren tillhandahållits vid Serafimer-lazarettet med 300 till 308 sjuksängar, har »visat sig ett kännbart behof af tillökadt utrymme, dels för att sjukrummen må »kunna utrymmas, renas och vädras, dels för att vinna tillräckliga och ändamåls»enliga lokaler för matberedning, för bad och till förvaring af den för sjukvården »erforderliga mängd is m. m. Emedlertid, då vid sistförflutna riksdag framställning till »Rikets Ständer var gjord om anslag för nödig tillbyggnad vid Lazarettet och till fyll»nad i utgifts-staten, men Rikets Ständer ansågo medel icke kunna anvisas för mera än »sistnämnda ändamål, har Lazaretts-direktionen trott icke lämpligt nu ånyo ifrågasätta »anslag till byggnad vid Lazarettet.
Den ljusblå sommarklädning, hon nu bar, kom hennes hy att framstå klarare, hvarjämte hon bar sitt rika, kastanjebruna hår i lockar. Men det var ej endast det yttre, som var förändradt. Jag märkte snart, att det vemod som hvilat öfver henne första tiden af hennes vistelse här nu gifvit vika för den ystra glädtighet, som var den andra sidan af hennes väsende och som jag först nu lärde känna. Hon var vid sådana perioder i sitt lif sprittande af lif, gnistrande af kvickhet; ett halft sarkastiskt, halft godmodigt störtregn af infall brusade omkring henne, de djärfvaste paradoxer aflöste hvarandra, och den, som icke var snabb i repliken gjorde bäst i att tiga vid sådana tillfällen, ty hon gaf icke någon annan mycken tid att tala. Hon var äfven vid denna tid sysselsatt med att utarbeta sina föreläsningar för nästa termin, och föredrog dem efter hand för den unge tyske matematikern, i det hon skämtsamt yttrade, att han måste tjänstgöra som hennes »Versuchskaninchen» – ett åliggande som eljest alltid kom på Mittag-Lefflers lott. Under höstmånaderna fortfor hennes lifliga stämning, hon tog mycken del i sällskapslifvet och var öfver allt en medelpunkt, som drog alla i en krets omkring sig. Det starkt sarkastiska drag som låg i hennes natur och det djupa förakt hon i själfva verket hyste för den andliga medelmåttan – hon var »aandsaristokrat» och snilledyrkare i mycket hög grad – var hos henne paradt med den födda diktarinnans djupt mänskliga medkänsla med alla lifvets konflikter, äfven de obetydligaste. Detta gjorde att hon med det mest uppmuntrande intresse deltog i allt hvad som rörde hennes vänkrets, mottog förtroenden rörande fruarnas hushållsbekymmer, flickornas toilettbestyr och hvad helst det var, som man ville tala med henne om. Häraf kom det omdöme, man allmänt hörde om henne: hon är så enkel och anspråkslös som en liten skolflicka; hon anser sig icke alls förmer än hvilken kvinna som helst. Detta var dock, som sagdt, ingalunda riktigt, liksom också den öppenhet och tillgänglighet, som hennes väsende utvisade, ej var annat än ett sken.
In fidem prolocolli, F. O. Silfverstolpe. Den 8 Juli f. ni. 3»5 Onsdagen den 8 Juli iS/jo. Plenum kl. 9 f. m. Företog H. R. o. Ad. val af en bänkman för iy:de bänkm:s-afdelningen efter N:o 1612. Hr Grundelstjerna , Axel Willi.; och befanns efter valförrättningens slut dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1607. Hr Rudbeck, Charles Emil. Öppnades Hrr Electorers lista till val af ledamöter uti nedannämnda Utsk.; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i Bevillnin gsUtskottet: N:o 1226. Hr Gripenstedt, Johan August, efter N:o io53. Hr Hammarberg, Carl Axel; BancoUtskottet: N:o 75. Gr Lagerberg, fullm. Gr. Frölich, David, efter N:o ao54« Hr Arbin, fullm. Hr Skytte, Carl. Gr. Frölich, David: Så vidt jag förmår, skall jag söka motsvara det förnyade förtroende R. o. Ad:s Hrr Electorer mig nu i delta fall lemnat; men som jag primitivt erhållit uppdrag att vara ledamot af Exped.Utsk., så får jag på förhand nämna, att jag hoppas det Hr Frih. o. Landtm, samt R. o. Ad tillåter, att, då detta Utsk:s angelägenheter äro de, som jag först och främst till slutet af riksdagen, ifall jag lefver, bör handhafva, jag framdeles får afsäga mig ledamotsplatsen i Bancolltsk., när jag icke anser mig kunna fullgöra de åligganden, som tillhöra ledamotskapet i begge dessa Utskott. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. skulle finna skäligt att nu på förhand bifalla Gr. Frölichs gjorda anmälan. Ropades ja.
I anseende till göromålens mängd och beskaffenhet låter likväl denna förening sig göra. Med Secreteraren deremot inträffar det förhållandet, att han har för många och brådstörtande göromål, för att tillika kunna vara Departementschef, minst vid CanzlieDepartementet, som näst Secreterarebefattningen är en af de mäst sysselsättande tjenster vid Tullverket. Af något jäfsförhållande är han ej hindrad. Den ene af dessa Tjenstemän kan således ej vara Departementschef för laga jäfs skull, och den andra ej för göromålens mängd och den skyndsamhet de kräfva; andre lönade Tjenstemän skulle då ställas vid Secreterarebefattningen och BokslutsContoirsChefskapet, och förhållandet blefve då hvad det nu är. Den 3o December e. m. Ått Tullstaten borde uppföras på Rikets Stat later visst säga sig, men är ej så lätt verkställbar! och för controllerne ej nödigt. Tullpersonalen är underkastad beständig ombytlighet, så i afseende på storlek, som i afseende på verkningskrets; antalet deraf måste jemkas, ökas eller minskas efter trafikationens ökande eller minskande på olika orter; ty personalen, som bestrider expeditioner och bevakning, måste naturligtvis rättas efter behofvet, och det är trafikationen, som bestämmer detta. För hvarje år uppgöres en ny Statsreglering för Tullverket, den pröfvas af Kongl. Maj:t i Dess StatsRåd, och sådan som han af Konungen i Nåder fastställes, blir han till efterlefnad gällande. Dervid har, så länge jag haft befattning med dessa ärender, den ytterst möjliga sparsamhet blifvit iakttagen. Räkenskaperne öfver medlens användande revideras först i Tullverket, sedan i Kongl. KammarRätten, och sluteligen af Rikets Ständers Revisorer. Samma öppna controll och säkerhet vinnes således, som vore Tullstaten på Rikets allmänna Stat uppförd, och månne då något i detta afseende mera kan önskas?
Ehrenborgh föreslagit, att R. o. Ad. måtte såsom sin gemensamma tanke uttrycka en opinion, , som afviken från Constit.Utskrs förslag, får jag protestera emot ett dylikt förnyande af hvad sorn vid de föregående öfverläggningarna ägt runi, och anhåller jag, alt, i fall någon gemensam tanke skall uttryckas, den må afse sjelfva redactionen af Utskts förslag, hvilken i annat fall måste hvila till nästa riksdag. Frih. Ehrenborgh: Jag skall ej vidare inlåta mig i den strid om gränsorna för anmärkningsrätten emot Constit.- Utskts förslag, som här så ofta varit föremål för öfverläggning. Hvar och en torde dock bibehålla sin öfvertygelse, åtminstone förblifver jag vid min. Måhända är den oriktig; men jag låter mig icke öfvertygas, att den hittills varit det. Hr Cederschjöld har fullkomligen riktigt anmärkt, att hvarje förslag, sorn åsyftat att på något sätt förändra BondeSt:s organisation, inom BondeSt. väckt det allrastörsta motstånd. I anleda, af Gr. v. Fersens motion uppkom den förändring, som Utsk. i förevar. § föreslagit, nemi. att från ordet hemmansägare borttaga epitheten krono, kronoskatte, frälse och frälseskatte och gifva representationsrätt åt hvarje hemmansägare af allmogen. Jag tog mig friheten alt genast i Constit.Utsk. förklara, att detta, efter min öfvertygelse, icke var någon grundlagsförändring, emedan det, som man hegärde, nemi. representationsrätt för säterisamt rå- och rörs-hemmansägare, redan var de facto bifallet derigenom, att frälsehemmansägare vid innevar. riksdag fått representationsrätt; och såsom bevis derför åberopade jag 2:ne förhållanden: det ena, att i Kronans jordeböcker icke finnes någon särskild column för säteri-samt rå- och rörs-hemman, utan de upptagas under frälsecolumnen, och det andra, att uti det betänk., som 1809 års Constit.Utsk. framlade för R. St., ansåg man säterisamt rå- och rörs-hemman innefattas under den frälsta jorden i Riket.
Föredrogs Stalssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:ns d. 14 dennes e. m. på hordet lagda utlåt, N:o 33, i anledn. af viiekt molion om anslags beviljande till utvidgning af Carlskrona läroverk. Frih. Raab, Adam Christian: Jag anser det för en pligt af en representant, som har loealkännedom i ett ämne, alt meddela den. Statsoch Ekon.Utsk:n hafva i sitt hetänk. N:o 32 tillstyrkt en und. skrifvelse lill K. M. med förordande för Fahlu skola af ett understöd för en apologist; men hvad Carlskrona skola beträffar, ehuru samma omständigheter der tala för samma tillstyrkande, hafva Ulsk:n åberopat ett skäl, som lika mycket hort gälla om Fahlu skola, nemi. att K. M. icke upptagit Carlskrona skola bland dem, sorn K. M. ansett behöfva ett tillfälligt understöd. Förhållandet med Carlskrona skola är vidare, att ehuru staden har en folkmängd af 12,850 personer och länet 80,000 innevånare, och ingen annan skola finnes i hela länet, så tillsläpper Staten likväl icke mera dertill, än en summa af 2000 r:dr b:co. Särskildt förljenar dessutom att tagas i betraktande, att denna skola har utmärkt sig, så att den är namnkunnig i hela södra delen af Sverige, till följd af den skicklighet, hvarmed hon blifvit skött af en ovanlig lärare, hvars oegennyttiga bemödanden att förbättra skolan verkligen förtjena uppmärksamhet, och jemväl den uppmuntran att skolan må utvidgas i förhållande till bchofvet. Redan denna omständighet tyckes böra taga Ständernas välvilja i anspråk, och jag ser icke något annat skäl, hvarför denna skola icke skulle njuta samma frikostighet som Fahlu, än det att en biskop förordat den sednare och endast en lekman den förra; hvarföre jag tillstyrker, att R. o. Ad. måtte i fråga, om Ekon.Utsk:s betänk. N:o 33 fatta enahanda beslut, som om N:o 32.
Daniel Andersson i Fölmesta. C. E. Sundberg i Tuna. P. E. Ericson i Tibble, Rusthållare. Carl Ericsson i Skogsta, Rusthållare. Carl Wilhelm Carlsson i Törnda, Frälse-egare. .4. G. Svan i Husta. J. P. thilgren i Näsby. Pehr Johan Pettersson i Fölmesta. A. Halén i Tibble. Rusthållare. C. W. Carlsson i Wändle. J. O. Forsman i Löpdahl, Sniifrinqe härad. mo 243. Af Grefve THllbfj Henning Adolfj angående anslag till uppförande af en byggnad i Stockholm för ett i likhet med nya elementarskolan inrättadt läroverk. När för 34 år sedan en läroanstalt, nya elementarskolan, i hufvudstaden anlades, med syfte att pröfva nya grundsatser inom skolväsendet, var det naturligt att den ej anlades uti någon större skala; allt var då endast ett försök att tillämpa de — af mången varmt förordade men och af flera betviflade — nya grundsatsernas gagn för undervisningens utveckling. Antalet lärjungar bestämdes derföre först till endast 100. Men då läroanstalten sedan mer och mer tillvunnit sig förtroende, har lärjungarnes antal blifvit ökadt först till 200 och nu sednast till 300; att skolan, oaktadt Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. 607 denna betydliga utvidgning, ej motsvarar behofvet, synes tydligt derutaf att för det närvarande utgör de inträdessökandes antal öfver 250, och detta ehuruväl många föräldrar och målsmän, inseende att inträde i skolan först efter många år kan vinnas, afstått från anmälning. Det har således visat sig att de grundsatser, som vid skolans anläggning antogos, uti så hög grad tillvunnit sig föräldrars och målsmäns förtroende och erkännande, att skolan ej kan emottaga alla, som söka inträde; men att vidare utvidga nuvarande skolan kan och bör ej, af lätt begripliga skäl, ifrågakomma, hvadan enda sättet att afhjelpa det stora påtagliga behofvet är att en ny skola anlägges efter samma system, som nya elementarskolans.
språk, har tro, o c h ett i sin var det vara börjar snart dekoration. » säger ni så t r o s k y l d i g t, vill skrifva Omogna kunde att Innehållsförteckning. Idun Stockholm, Iduns Tryckeri Äktlebe ' ag. Fredagen den 26 februari 1897. N:r 8 (479) Redaktör och utgiiVare: B y r å: Prenumerationspris pr å r: Idun ensam _ kr. 5 Iduns Modet., fjortondagsuppl. » 6 Iduns Modet., månadsuppl. » S Barn^arderoben » 3 Klara södra kyrkog. Ö p p e n kl. 10 — 5. Träffas säkrast kl. 2 — 3. A l l m. telef. R i k s t e l e f. : J. Annonspris: Utgifningstid: Nordling. hvarje fredag. - r a d. i blosläkt tydligt denna framträdt äfven den hennes perspektivets. riktighet, ägnar h o n ledes konstnärsanlagen ha inom så Joseaflägsnat sig från taflor de namn modernare riktningar i n o m konsten, har under l o w. e n i v.°,ra d a g a r sina ovan^ I n g e n t i n g är för henne mera förhatligt än att i marknaden utsläppa en hahos andra kvinnor, såsom frö- stigt h o p k o m m e n, ofullbordad ken H:s skiss. ä l d r e s y s t e r, till h v i l - Men man må därför k e n j a g strax skall å t e r k o m m a, icke tro, att h o n i likhet m e d och många brorsdottern, rikt begåfvade den unga, skådespelerskan Valborg Holmlund, hvars porträtt sig Holmlund tidigt åt blefvo tern Düsseldorf, lärare och här med de Berg. vi henne i brännpunkt, umgicks hon framstående närer, s o m BilVinden nordiska konstens dåvarande flitigt konstdär samlats. Särskildt de skandinaviska funno en kär mötesplats inom den norske landskapsmålaren Nils Möllers h e m, där fröken H o l m - lund bodde. arbetar och bragt.
Den 25 Oktober. 27 Hr Nordenfelt: Jag kan för min del icke fullt gilla något af de förslag, som af de sista värde talarne blifvit framställde. Jag föreställer mig ändamålet med denna resa vara, icke allenast nöjet, utan äfven inhemtande af en närmare kännedom om ifrågavarande jernvägssträckning, samt att kunskap derom skulle, så vidt möjligt är, blifva spridd inom hela riket. Med tillämpning af det utaf Gr. Taube väckta förslag skulle nemi. kunna inträffa att på Bänkmansafdelningarne valdes personer endast från de södra orterne i riket, hvarigenom riksdagsmännen från de norra trakterna, hvaraf flera kanske aldrig komma att befara samma jernväg, blefve från närmare kännedom derom uteslutne. För en jemnare fördelning af valet i detta hänseende anser jag rättast vara att öfverlemna valet åt Elektorerna. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att under densamma blifvit föreslaget af Hr Nordenfelt, att R. o. Ad. skulle öfverlemna åt Ståndets Elektorer att utse de ifrågavarande 25 deputerade; af Frih. Baab, att alla de ledamöter af Ståndet, som önskade deltaga i högtidligheterna, skulle ega för sig öppet att låta anteckna sig hos BiddarhusFiskalen och att, derest de antecknades antal komme att öfverstiga 25, lottning dem emellan skulle ega rum; och slutligen af Gr. Taube, att de 25 deputerade borde utses på det sätt, att hvar och en af Ståndets 25 Bänkmans-afdelningar inom sig valde en deputerad. Sedan Frih. Raab härefter begärt ordet och förmält sig vilja afstå från sitt förslag och instämma i Gr. Taubes yrkande, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Hr Nordenfelts yrkande, dervid svarades många ja och nej i blandning, samt sedermera propos. på antagande af Gr.