Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om, säger han, endast hvar hundrade af de störar, som nedruttna i våra gärdesgårdar, finge uppväxa till moget träd, skulle detta redan medföra national-rikedom.» »Herr Friherre Raab har beräknat, att, om ett hemmans yttergränser utgjorde en mils sträcka, så skulle, för uppförande af hägnad deri, endast till stäfver eller stör, hvartill lagas unga och vackra träd, åtgå omkring 20,000 stammar, och som skiljelinierna emellan de särskilda hemmansdolarne och emellan dessas särskilda egor voro än längre, erfordrade endast ett hemman mer än dubbla antalet stammar, utom allt annat virke.» »Att med någon visshet kunna beräkna den förödelse, hägnaders uppförande och årliga underhåll medförer, lärer ej vara möjligt. Det säkra är, att skadan och national-förlusten är stor och alt hushällningssältet är lika oklokt, som förstörande. Delta sätt att freda sina egor kunde vara lämpligt och möjligt på sin tid. Då bjarne ännu lågo oskiflade och hägnader endast behöfdes emellan dessas yttergränser, var skogsåtgången härtill mindre märkbar; men sedan genom laga skiften de gränser, som skola fredas, blifvit mångdubblade och skogarne äfven genom dessa skiften undergått stor förödelse, har den ödeläggelse, hägnadsbesväret medför, blifvit mera i -ögonen fallande, i samma mån som skogarne, glesnat, och då å de liesta orter i riket redan klagas öfver skogsbrist, synes den tid ej vara särdeles aflägse, då landet blir skoglöst, derest ej, medan tid är, en gräns sättes för det slöseri med landets dyrbaraste egendom, sorn nu eger rum.
M 10. bestridas, som det numera lärer ifrågasättas, att den egna jernhandteringen deraf skulle lida någon menlig inverkan; och är den utredning, som i det Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition åtföljande Statsråds-protokoll gifvits detta ämne, i Utskottets tanke, så fullständig och af den öfvertygande beskaffenhet, att något dervid icke kan vara att tillägga eller att mot den derpå grundade slutföljd invända. Jemte det Utskottet alltså får förorda Kongl. Maj:ts omförmälda förslag, i hvad det afser tackoch barlast-jern, jemte kasserade kanoner, bomber, mörsare och kulor, stång-, bandoch plattmed flere uppräknade slag ämnes-jern samt smält-stycken, äfvensom förtenta plålar, har Utskottet funnit sig böra hemställa, huruvida icke, af enahanda skäl, tullfrihet vid införsel äfven nu kunde medgifvas för oförtenta jernplåtar. Någon menlig inverkan på afsättningen af de här i landet utaf det för detta ändamål särdeles tjenliga svenska jernet tillverkade plåtar torde icke häraf kunna befaras, och, derest Utskottets ofvananförda förslag rörande full restitution af erlagd tull för införda materialier lill nya fartygs byggnad hifalles, kunde i allt fall den med tull belagda införseln af jernplåtar antagligen icke blifva af någon betydenhet. Då upplyst blifvit, att skiljaktig tull-behandling af den under rubriken »all annan spik samt allt annat manufakturoch handtverks-smide, ej specificeradt», hänförliga artikeln Skostift egt rum och tvistigheter i detta afseende förekommit, har Utskottet ansett att, till förekommande af vidare missförstånd härom, ifrågavarande artikel bör i nämnde rubrik särskildt intagas.
5- ”stämmelse i afseende derå, när fartyg bör anses innehafva Jast, ”skall tjena till efterrättelse äfven vid fråga om skyldigheten alt ”erlägga lastpenningar.” Vid 9 §., att de der förekommande orden ”under riktiga benämningar" må förändras till ”efter riktiga värden och benämningarsamt att vid slulet af paragrafen må tilläggas ett nytt så lydande moment: ”1 de städer, dit grof och medelfin ull får införas, tillkom”mer samma rättighet, i afseende å denna artikel, äfven Schäfer i”egare och Ull-producenter i Riket.” Vid 11 §., att, sista momentet deraf, hvarigenom stadgas, att, såvida en omtvistad vara blifvit behörigen angifven till förtullning, den ej skall i något fall vara underkastad confiscation, må få följande förändrade lydelse: ”När en omtvistad vara, som blifvit till förtullning i vederbörlig ordning angifven, befinnes vara af till införsel förbu”denVut, må det bero af Wår General-Tull-Styrelse att bestäm”ma, huruvida, till följd af 1 och 2 §§. uti Wår Nådiga Förordning till förekommande af oloflig införsel eller utförsel af varcr ”den 22 December 1841» frågan, skall öfverlämnäs till domstols ”pröfning och afgörande, eller om godsegaren må under vanlig ”eontroll utur Riket åter utföra samma vara.” Vid i5 §., att, på det iifven de rudimaterier, sorn i allmänhet kunna vara elford erli ge till förfärdigande inom landet af deför näringarne nödiga redskap; machinerier och verktyg, måtte utan-alltför dryga afgifter, för tillverkaren vara tillgänglige, första mom. af denna paragraf må få följande förändrade lydelse: ”För inhemska näringars behof må redskap, machinerier och ”verktyg, äfvensom till deras förfärdigande behöflige rudimaterier, ”efter vederbörande näringsidkares för tillfället derom gjorda ansökningar hos Wårt och Rikets Commerce-Gollegium, och sedan, ”i fråga om metaller till förarbetande i berörde ändamål, Wårt ”och Rikets Bergs-Collegium blifvit bordt, införas mot en tull”ufgift, beräknad till fem procent å värdet; kunnande Commerce”Gollegium införskrifvas.” Bilt. lill II.
Med vidblifvande af sitt beslut, godkände Ståndet den i memorialet framställde voterings-proposition. S. D. [Föredrogs Stats-Utskottels memorial, N:o 232, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet, N:o 194: Lades till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo och /'//"ö/ZoUStals-Utskottets följande utlåtanden och memorial: N:o 229, angående reserverandet af de vid 1840 och 1841 årens Riksdag anvisade statsbidrag för Gråda eanals fullbordande samt hamnanläggningen vid Åhus och upprensningen af Rottne-ån; N S. D. Föredrogos och tades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets memorial: N;o 131, i anledning af återremiss af Utskottets betänkande, N:o lil, an gående ifrågaställd förändring i Författningarne, rörande mått, mål och vigt; N:o 132, i anledning af återremiss af Utskottets betänkande, N:o 99, rörande ifrågaställd försäljning af Kronan tillhöriga oanvändbara per sedlar och effecler. S. D. Föredrogos ånyo och hi föllos Allmänna Besvärs-och EkonomiUtskottets memorial och betänkande: N S. D. Föredrogs ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens utlåtande, N:o 54, angående väckl fråga om sättet för båtsmäns förskaffande till och från tjenstgörings-orterna: Af slogs; S. D. Föredrogs ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens utlåtande, IN:o 55, i anledning af väckt fråga om förändring i sättet för fångars transporterande: Preste-Slåndet af slog
Då R. o. Ad. för sin del beslutat en ändring i det förslag, sora Utskm förra gången afgifvit, så afsgg denna förändring en annan ordställning, än den af Utskm begagnade. R. o. Ad:ns beslut gick nemi. derpå ut, att orden ”flåhacka eller bortföra matjord” skulle utbytas emot orden ”bränna eller bortföra jord eller torf”; här har Utskm föreslagit alt förbudet skall sträcka sig både till ttåhackning, skumplöjning samt brännande eller bortförande af matjord; men derigenom kommer förbudet att sträcka sig öfver behofvets gränsor och blifver otydligt. Såsom förslaget nu är npstäldt, skulle man tro, att det icke vore förbjudet att bränna jord, såvida man icke först flåhackat eller skiimplöjt densamma. En sådan bränning åfjord, lill skada och förderf för egendomen, kan likväl ske, utan att flåhackning eller skumplöjning föregått. I ett väl ordnadt åkerbruk är skumplöjning nödvändig. Om man t. ex. haft en klöfvervall, som man vill så om hösten, behöfver just denna vall skumplöjas, Ordet ”skumplöja” bör alltså utgå, men då vi äro så nära Riksdagens slut, kan man icke vänta nå"on förändring deri, utan kommer K. M. troligen att begagna dessa öfverflödiga ord. Jag bade önskat, att det fått heta ”bränna eller bortföra matjord”. Jag hemställer till Gr. Sparre om någon ändring, med hopp ora framgång, kan erhållas före Riksdagens slut. Gr. Sparre, Erik: Lago. Ekon.-Utskm hafva, efter långa öfverläggningar, öfverenskomma om de^sa ord, hvilka Utskm ansågo lämpliga. De kunna icke, såsom Frih. Raab förmenat, lända jordegare till förfång, i så måtto, att de icke förvägras att skumplöja eller flåhacka, såvida de icke derjemte bränna jorden, ty orden ”flåhacka eller skumplöja” äro genom ”samt” förenade, hvaraf följeratt flåhackning och skumplöjning, i förening med bränning, ej får ske.
Jag kan icke, lika med Frih. Cederström, finna någon olämplighet eller oriktighet i de olika prescriptionstider, som den ifrågavarande § innehåller, och hvilka afse alldeles olika föremål. Den tid, som concurslagen utsätter, i händelse af årseller concurs-proclama, afser, pä sätt § tydligen uttrycker, ingalunda bankers creditsedlar eller invisningar, utan andra fordringar, hvilka, på sätt Hr von Hohenhausen förut anmält, kunna finnas, helst man icke kan förmena en bauk, att upplaga lån på de af lagen godkända sätt. Den prescriplionstid af tvä är, som sista mom. innehåller, afser just de fordringsbevis, som äro undantagne från den först omtalda preseriptionstiden, nemi. creditsedlarne, och jag skulle icke tro, alt denna tid är sä läng tilltagen, att § för thy bör ogillas. Det förekommer mig snarare, såsom borde den sednare preseriptionstiden icke så obetydligt förlängas. Om jag föreställer mig den händelsen, att bolaget gör concurs och således måste upphöra att existera, så skall, efter sista mom. i denna §, det åligga K. M:s Bef:h:de, att genast till K. M. inberätta delta förhållande, hvarefter K. M. utgifver en kungörelse, att sedeliunehafvarne inom tvä är skola inlemna sedlarne i banken. Derigenom har, efter min tanka, en förkortning i den vanliga preseriptioustiden af tio år blifvit gjord, för den händelse, att banken upphör att vara i verksamhet, då deremot en privatbank synes mig, lika väl som en Riksbank, böra vara underkastad skyldigheten att inom tio år inlösa sina creditsedlar och utvisningar, hvarföre jag för min del skulle vilja yrka en sådan Den 23 April e. m. sa förändring i det sednare morn., att banken i alla händelser inom tio år, efter det sedlarne utkommit, ansvarar för deras inlösen. Frih. Cederström, Anders:
Malmsten. Thyselius. Bredberg. Thulstrup. Reuterskiöld. Justitieråden: Carleson. Naumann. Statsrådet Grefve von Platen anmäldes vara af sjukdom hindrad att i Stats-Rådet uppkomma. Sedan Justitieråden Carleson och Naumann afträdt, uppläste Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern till justering: och Proposition till Rikets Ständer angående ersättningar till domare och målsegare i de fall, då flere härader hafva gemensam tingsstad i brottmål. Uppå Stats-Rådets hemställan täcktes Hans Majit Konungen i nåder godkänna dessa förslag till nådig Skrifvelse och Proposition, sådana de finnas detta Protokoll bilagde. Ex protocollo Oscar David Egge. Kongl. Maj:ts Nåd. Ank. till Eip.-Utsk. d. 17 Nov. 1862, kl. 1 e. m. Kongl. MajUs Nådiga Proposition till Rikets Ständer om antagande af en författning angående förnyande af Svensk myndighets beslut, som förlorat sin exsekutiva kraft i främmande stal; Gifven Stockholms Slott den 2\ Sedan de, efter ömsesidiga meddelanden emellan Sveriges och Danmarks regeringar, utarbetade förslag till internationella lagar, enligt hvilka doniar och utslag, meddelade inom det ena riket, skulle kunna inom det andra verkställas, blifvit såsom gällande lagar antagna, i Sverige genom nådig Förordning den 15 Juni och i Danmark enligt Kungörelse den 13 Juni 1861, erfordras, på sätt Kongl. Maj:t i Dess vid sistförflutna riksmöte till Rikets Ständer aflåtna Proposition i detta ämne omförmält, att i en särskild författning stadgas på hvad sätt en Svensk myndighets beslut, som, enligt de i Danmark gällande lagar, der förlorat sin exsekutiva kraft, må kunna inför svensk myndighet förnyas.
Vidare vill jag meddela, att då Utskottet säger, att den ganska betydliga del af Domkyrkomedlen, som icke kommer kyrkan tillgodo, utgår till underhåll af Lektorsgårdar och lill boställshyra för Rektor vid Elementar-läroverket i Westerås, denna uppgift dels icke är fullständig, dels icke är alldeles riktig. Den är ofullständig, ty denna del af Domkyrkomedlen användes äfven till aflöning och såsom hyresmedel åt Lektorer vid Elementar-läroverket i Westerås; denna uppgift är icke heller alldeles riktig, ty Rektor vid Elementar-läroverket (som blifvit bildadt genom förening af Gymnasium samt Lärdomsoch Apologisl-skolan) uppbär icke af Domkyrkomedlen hushyra. Men deremot har intill nämnda förening Rektor vid Lärdomsoch Apologist-skolan uppburit hushyresmedel af Domkyrkan; och icke ens när Rector Scholae upphörde att finnas, har Domkyrkan blifvit befriad ifrån denna utgift, utan har dess belopp, 225 R.dr R:mt, årligen sedermera måst till Ränteriet inbetalas. I afseende på Lektorsgårdarna vill jag tillika lemna den upplysning, ali dessa tillhöra Domkyrkan, hvilken således, jemte det att hon måste underhålla deni, saknar all inkomst af desamma. Af det som jag nu haft äran anföra, följer, alt de mot slutet af inledningen till den nu förevarande sednare punkten i Utlåtandet förekommande orden ”medel, som till kyrkokassan inflyta,” böra ulbvlas mot ”medel, som åt Domkyrkan blifvit anvisade”. För att med erforderlig fullständighet, men ändock i största korthet framställa, hvad Utskottet synes i inledningen till denna punkt hafva velat tillkännagifva, torde den böra erhålla följande lydelse: ”1 sammanhang härmed, och då under Utskottets behandling af della ärende blifvit upplyst, 438 Prot.-Utdrag den 30 Maj 1860. att af de ränteoch arrende-medel samt kronotionde m. fl. afgifter, hvaraf Domkyrkans i Westerås årliga inkomster skulle utgöras, en ganska betydlig del icke kommer kyrkan tillgodo, utan utgår till underhåll af
Le fre'n: Jag har begått ett misstag deruti, att jag trott förslaget om underofficerarens rättighet att neka inträde på Riddarhuset under påstående votering, vara af Ulsk. bibehållet.' Det kommer sig deraf, att då betänk, icke varit tryckt, har man endast roed största möda vid cancellibordet kunnat då och då snugga sig till att öfver axlarna på andra ledamöter få se en rad deruti. Men denna omständighet var icke väsendtlig, utan det väsendtliga var hvad jag i öfrigt anförde derom, att R. o. Ad. icke bör afsäga sig sin rätt, att dess ledamöter, utan äfventyr att utestängas från rättigheten att deltaga i besluten, må kunna för kortare stunder aflägsna sig härifrån; och på de skäf, jag förut anfört, får jag afstyrka den härutinnan föreslagna förändringen. För öfrigt, och efter jag har ordet, får jag tillstyrka, att, i händelse återremiss kommer att äga rum, Ridd.Utsk. måtte låta trycka sitt förnyade betänk., på det man ej må sakna tillfälle att läsa detsamma. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Af de 2:ne värde talare, som här yttrat sig emot Utsk:s förslag, har jag hört åberopas, att Ståndets fördel skulle påkalla bibehållande af 2:dra uppropet. Om jag ville upptaga frågan från synpunkten af R. o. Ad:s fördel, så vågade jag dock taga mig friheten att taga i betraktande, huruvida icke R. o. Ad:s värdighet må utgöra en af de förnämsta beståndsdelarna af dess fördel. Jag skulle våga hemställa till R. o. Ad., huruvida R. o. Ad. vill anse sig såsom en rådslående eller blott såsom en voterande församling. Jag ville hemställa detta till deri talare, som här omnämnt den riksd:s-taktiken, att man behöfver flera timmar utdraga ett tal, för att afvakta slutet af en eldsvåda, och sålunda lemna tillfälle till voterts-personalens återkomst från densamma, för att kunna biträda vid voteringen.
Frih. Tersmeden, Wilhelm Fredrik. » 366. » Ehrenborgh, fullm. Gr. Wachtmeister, Hans. Hr Geete, fullm. Frih. Leijonhufvud, Carl Gustaf. » 1196. » Bäärenhjelm, fullm. Hr Uggla, Carl Gustaf. » 1749. B. » von Ehrenheim, Pehr Jacob. Suppleanter: » 2240. Hr von Afzelius, fullm. Hr Olivecrona, Samuel Det lof Knut. » 390. Frih. Nordenfalk, Johan. Sta ts-Utsk o 11 e t. Ledamöter: » 83. Gr. Cronstedt, Fredrik. » 311. Frih. af Uaglas, Carl Gustaf. 778. Hr Leijonancker, Fredrik Wilhelm. 1960. A. » Montgomery, Robert Nils Germund. » 1033. W Hammarhjelm, Carl. » 1636. » Reuterskjöld, Carl Leonard. )) 1722. » von Wulffschmidt, fullm. Hr Sandels, Jjars Gustaf. » 2039. von Troil, Samuel Gustaf. » 2302. » Skogman, Carl Johan Alfred. Suppleanter: » 2029. Hr Adelsköld, Claes Adolf. » 193. » Bäck i Finland, fullm. Frih. Leijonhufvud, Broder Abraham. » 392. Frih. Peijron, Gustaf Oscar. 40 Dea 30 Oktober. Bevillnings-Utskottet. Ledamöter: Gr. Posse. Arvid. » 113. » Ehrensvärd, Albert. Frih. Happe, Axel Ludvig. » 380. » von Schulzenheim, David Theodor. » 254. Hr Lilliecrona, fullm. Hr Tornerhjelm, Hildolf. » 1210. » Reutersvärd, Patrik Oscar. » 1959. » von Kraemer, Anders Hobert. » 2221. » af Wirsén, Carl Thure. » 2320.
I anledning af denna Ilikets Ständers underdåniga framställning, nedsattes år 1842 en ny kommitté, som, med antagande deraf att Sverige icke kunde skyddas och dess sjelfständighet upprätthållas af en seglande flotta ensamt och icke heller ensamt af en skärgårdsflotta, utan att, för vinnande af detta maktpåliggande ändamål, fordrades en flotta, sammansatt af båda dessa vapen föreslog uti underdånigt betänkande den 17 Februari 1843, att Svenska flottan borde, för att kunna fylla sitt med densamma afsedda ändamål, bestå af 15 linieskepp, 9 fregatter, 5 korvetter, 3 briggar, 5 skonertar, 20 kanonskonertar, 120 öppna kanonslupar, 120 kanonjollar, 8 mörsarefartyg och 20 chefsfartyg eller tillsammans 325 fartyg; upplysande kommitterade derjemte, att hvad skärgårdsfartygen beträffade, deras antal blifvit beräknadt med hänsigt till dq punkter och skärgårdar, som af sådane fartyg kunde försvaras. Efter en utförlig utredning öfver så väl antalet som beskaffenheten af de skepp och fartyg, hvilka kunde påräknas för det af kommittén föreslagna sjöförsvar, hafva kommitterade, under upprepande af den åsigt att Svenska kusterna icke kunna skyddas utan en tillräcklig flotta, bestående af både seglande och skärgårdsfartyg, samt med antagande deraf att denna flotta, kosta hvad den kosta vill, måste anskaffas och underhållas, uppgjrort kalkyler, enligt hvilka, sedan de fartyg, som ansetts icke förtjena reparation, blifvit undantague, erfordrades till då varande flottans Slals-Ulsholtets Utlåtande, !\':o 162. 7 iståndsättande 1,620,771 »eli för nybyggnad af de i det föreslagna antalet bristande fartyg , 5,157,675 eller tillsammans r:dr 6,778,446; för hvilken summa svenska flottan skulle, enligt kommitterades beräkning, kunna oppbringas till det bestämda antalet fartyg, och dessa finnas i komplett skick.
Och dä ej mindre de som yrkat Lotsoch Bäk-afgifrens disponerande pä nyssberörde satt, än alla som deras mening biträdde, likwäl medgäfwo akt Sjömärnings-Corpsens Chef, som ansägs böra fortfara säfom Lots-WerketS Högste S'yresmän mä njuta sin lön af Bäkoch Loks-afgiften, och a>t äfwen de ifrägawarande 2602 R:d., hwars anwändande medför en direct nytta för Handel och Sjöfart, af samina medel också mätte utgå, sä har Utftotler icke kunnat undqä att antaga ett förslag, som efter Majoritetens bifall till Ledamöternrs af Borgare-Ständer yttrade tanka om Bäk och - .Den 24 Zebniarir. 1221 och Loks-afgiftens anwändande, minstar den Summa hwarmed Sjömätnings-Corpsen stulle komma att gravera Stats-Werket. Friherre ^amilton, Larl, yttrade sig, alt som Aflönings Staten för Sjömatnings Corpsen kill någon del more af Oeconomie-Utstottek behandlad i sammanhang med frägan om Lotsoch Bak-Inrättningen, sä syntes honom lämpeligast om Ridderstapet och Adeln killäte, att med afgörande! af förewarande puncr i Stats-Utstottets utlåtande upstötes till desi Oeconomie Utstottetö Betänkande inkommit. Friherre liljencrants erindrade att sa snart Stars-Ukstotiets hemställan icke contradicerar OeconomieiUiffottets tillstyrkande, insäge han icke något hinder för bifall ä den förra. Uppå gjord proposition bifölls 5: te puncken af Srats-Utstotteks utlåtande. Herr 8clliit2ercrant2 utbad sig fä uplasa följande.
Frilun väckte fråga om huruvida det kunde vara min afsigt, att afklippa den bana som man beträdl. Sä beskaffade tillvitelser igenkänner jag från den sidan. Jag minnes dem sedan några år tillbaka vid sednasle riksdagar; men jag återkastar dem på den som yttrat dem, utan att vidare upplaga dem, eller spilla ett ord vidare derpå. Till understödjande af SlatsUtsk:s förslag, alt detta anslag af 600,000 r:dr hvarom här är fråga, skulle äfven kunna få användas lill fyllnad af de summor — ungefär 130,000 för stadsfängelser, och 100,000 för häradsfängelser — som blifvit från början afsedda för dessa byggnader, men sedermera under detta år använda till länsfängelser; till understödjande af denna mening är det sagdt, att BondeSt:s önskan i afseende på detta anslag vore af den beskaffenhet, alt man borde gå BondeSt, lill mötes i alla fall; men BondeSt. har likväl derjemte uttryckligen önskat, att anslaget måtte inskränkas lill 300,000 r:dr. Om BondeSt. skulle vidblifva detta sitt beslut, och ännu eli Stånd fattade ett sådant beslut (hvilket icke är omöjligt), så skulle frågan förekomma i förstärkt S.atsUtsk., och der votering törhända uppstod emellan antagande af 600,000 eller 300,000 r:dr såsom summans belopp. Skulle då den sednare meningen vinna, och deraf sedermera afmattas 100,000 r:dr till häradsfängelser och 130,000 r:dr till stadsfängelser, så skulle slutligen till länsfängelserna endast återstå 70,000 r:dr. Det är derföre, för alt icke äfventyra något sådant, som jag tagit mig friheten alt föreslå R. o. Ad. ett beslut, som icke skulle inskränka K. M. inom en så trång krets som den, hvilken StatsUtsk. utstakat; och i detta hänseende instämmer mitt förslag till beslut med K. M:s nåd. propos. i ämnet.
Jag skall ej serdeles uppehålla mig vid den olyckan jag haft, att illa höras; då i stället för det uttryck, mitt minne säger mig att jag nyttjat, nemligen, att Utskottet ilia besvarat vår Remiss; en värd Ledamot gifvit mig det hårdare uttrycket, att Utskottet hade illa handlat. Jag hoppas att Memot ial-protncollet förvarar det rätta ordet; men begagnar mig gerna at anledningen att för kla - Dm 25 April. 319 ra , det jag visserligen ej velat säga någon ting obehagligt för Utskottet. För att likväl i sjelfva saken visa hara orätt Utskottet haft, får jag blott påminna derom, att Regerings-Formen har tvänne budi frågan , af alldeles lika rätt att uppfyllas och efterlefvas. Det ena innehåller, det är sannt, att vid hvarje Riksdag skall C^nstitutions-Utskottet, efter att hafva genomläst Stats-Rådets Protocoller, inkomma till Ständerne med Berättelse derom, till underrättelse huruvida Ständernas Decharge för Stats-Råd et niå beviljas , eller ej; men det andra innehåller serskilt, att då Anmärkningar innom Ständerne göras emot Stats-Rådet, och till Utskottet remitteras, skall Utskottet besvara Remissen och dervid utlåta sig öfver Anmärkningen; men hvad efterlefnad finge väl detta senare hudet, och hvartill tjente det väl, om det vore Utskottet medgifvit att blott hänvisa oss till sin framdeles afgifvande generella Berättelse ? eller med hvad rätt tillåter sig Utskottet att sammansmälta dessa båda bud till ett, hvilket sker, när den serskildta Anmärkningen icke får serskilt svar, utan sammanslås i det allmän,na omdömet.