Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då en militär får ett ctoil cbaracterS*fulImaft, eller tmertom, belägges? charta, utom för figillpenntngar 1 SK:Dr, efter 374 procent (DerunDer ittbe* gripen Sanjligcb. ä 74 procent) af Ditf>örattDc löneinfomfl. ^ullmaft, öppet bref eller refolution på dtaracter för Den, forn ej förut marit i kronans? tjenfl, förfeS, utom för figillpenntngar 1 9v:Dr, nteb flämplaDt papper till 674 procent (€anjli*gebubr a 74- procent DerunDer inbe* gripen) af löneinfomften för Dplifa, eller Dem i märbtg* bet motfmaranDe, tjenfler. Socf beräfnaS i ofmannämnbe fyra bänbelfer enDafl Den på flat beflåDDa orDinarte lön, r>VDilfcn, Derefl Den är inDelD, bör efter feDnafle årets marfegång uträfnaS, © i p lo mer för Conful (inbeoiv. Canjligeb. å 100: ) 101: — ©enetal»Conful ( Dito a 150: ) 151: — Sigeni ( Dito a 200: ) 201: elfoaD meD Dejja befäUningar crf)ålleé traftamente odj anDra förmåner, eller icfe; men Diplom för Confuler i Slfrtfanjfa ©taterne odj för De Renter, ©enerabCon* fttler odj Confuler, Ijroilfe annars benåDaS tneD trafta» mente eller lön till Det belopp, att 5 procent
M. föreslagit endast 3:ne hufvudränte-persedlar för Skaraborgs län, nemi. spanmål, sora utgår med omkring 75,000 R:dr, smör, utgörande ungefär 47,000 och dagsverken, till ett ungefärligt belopp af 35,000 R:dr. Derjemte utgår af gammalt, penningeräntan med 19,000 R:dr och småpersedlarne med omkring 5,000 R:dr. Då nu smörräntan inom länet utgår med ett så betydligt belopp, som 47,000 R:dr, vill det synas såsom vore räntegifvare vana vid denna räntepersedel. Om raan dessutom tager i betraktande de framsteg, jordbruket och ladugårdsskötseln inom länet å sednare tider gjort och enl. all sannolikhet ytterligare komma att göra, tror jag, att hvarje tvekan i afseende å lämpligheten af dagsverksräntans förvandling till hälften spanmål och hälften smör bör försvinna, hvarföre jag tillstyrker R. o. Ad. att, i öfverensstämmelse med förut fattade beslut, bifalla Ulsk:s förslag jemväl i denna del. Hr Palmcrantz: Den siste värde talaren har, till stöd för Utsk:s förslag, endast åberopat den omständighet, att länets räntegifvare äro vana vid smörräntans utgående. Men den som känner förhållandet inom länet finnér lätt, att smörräntan derstädes är olämplig. En stor del af länet är nemi. slättbyggd utan några Den 20 Maj e. m. 227 betydliga betesmarker, så att kreaturen lia undt om bete. Man kan visserligen säga, att della förhållande ändras genom jordbrukets framsteg och gräsvexters odlande, men del är ganska ovisst, när denna lyckliga tid kommer att inträffa, när de af den siste värde talaren gjorda förespeglingar blifva en verklighet. Jag fortfar derföre i min anhållan, det R. o. Ad., med fästad! afseende å det för länet egna förhållandet, att större delen deraf är ett slättland, måtte besluta, det dagsverksränlan skall förvandlas till endast spanmål.
Och ganska bra lön får du; långt mer än vi nånsin mäktat ge dig, och dugtigt med drickespengar, för se kammerpigan har de bäste gästrummen på sin lott, och jag vet när Lotta fick hela två, tre riksdalerne på en gång, och juleklapp får du med, och kaffe hvar eveliga morgon och mången gång på eftermiddagen, och alls intet sliter du dina kläder, som du ä’ så rädder om, för du ä’ rätt aldrig med i annan storsyssla än fine tvätten, och då slipper du bära ett enda ämbar vatten, och skuringen ä’ bara lappri, för alla dina rum ä’ me’ målade gulf, och du ska’ få se att du blir nöjder, och att du tackar mig mångfaldiga gånger. Elin bara teg. Den ena tåren tog den andra, men hon förmådde ej säga ett ord. Hennes dom var nu afkunnad. Hon skulle, hon måste skiljas från Gunnar och Viken, detta nya eldorado för henne. Lenas ondska kunde hon kanske hafva motstått, men ej hennes godhet. För den måste hon vika, och när mor Ingrid äfven lagt sitt ord till, och vänligt och kärleksfullt rådt henne antaga detta goda tillbud, svarade hon suckande och med tårfyllda ögon: – Ja, min goda, kära Lena! Gud må veta att jag är tacksam för din godhet, att moderligt tänka på mig, stackars barn, och nog ser jag att jag intet kunde göra eder all den nytta som jag så gerna velat, och jag ska’ visst lyda dina råd och flytta till Grantorp, efter du velat ställa mig dit, men du skall förlåta (och härvid runno tårarne ymnigt ned för kinderne) att det kostar på mig att skiljas vid eder alla. Kom ihåg, jag har aldrig varit annat än hos mor och syskon, och har alltid ryst för att vara tjenare i stora hus, bland herrskap och många kamrater. Men jag ser nog att detta måste blifva mitt öde, och att jag räds för hvad andra skulle tacka Gud för. Men du ska’ få se – tillade Elin och torkade ur ögonen – att du ej ska’ få skam af din rekommendation, för jag ska’ bjuda till på alla sätt att göra heder deråt, och göra mitt herrskap till lags och mina kamrater till viljes.
För öfrigt anser Kongl. Majit, till iakttagande vid hvarje skeende förändring med de indelte lönerna, böra stadgas och iakttagas: att för de ordinarie embetsoch tjenstemän, uti hvilkas fullmakter eller konslitutorialer serskildt förbehåll ej blifvit gjordt, förändringen först vid deras afgång från tjenslen träder i verkställighet, såvida de icke sjelfve, derom hörde, förklara sig nöjde, att den dessförinnan försiggår; att uti regleringen härmed icke inbegripas sådana tjenslebefattningar, för hvilka lönerna utgå af de lill serskilda inrättningars disposition ställde anslag, samt att de anslag, hvilka framdeles kunna varda anvisade i stället för indragna indelningar, erhålla 12 Kongl. Majrts Nå. Proposition, N:o 66. lika helgd, som indelningsverket, så att de icke utan Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers sammanstämmande beslut må kunna förändras.
Visserligen säger K. M:t, att bränvinsbränning bör tillåtas under sommaren, på det att jästfabrikerna må kunna tillgodogöra alfallet. Men detta ändamål kan mycket väl vinnas, och landsbygdens intressen ändock tillgodoses, om man blott förhöjer skatten under de 6 sommarmånaderna med 5 öre, mot hvad den är un - 68 Den 13 Januari. der de 6 vintermånaderna, då bränvinsbränningen för jordbrukaren erbjuder de största fördelarne. Det skulle i alla fall alltid blifva en vinst för jästfabrikanten, sorn hitintills, under den för bränvins tillverkning förbjudna tiden, förlorat bela reciduum efter jästberedningen, att kunna tillgodogöra densamma mot en så ringa afgiltsförhöjning. Således tillstyrker jag, att bränvinsbränning väl må ntöfvas under hela året, men dock med en förhöjning af 5 öre per kanna i afgiften för rörelsens idkande under de sex sommarmånaderna. Vidare har K. M:t föreslagit, att maximum för tillverkning skulle helt och hållet borttagas. Möjligen skulle i följd deraf endast några få stora brännerier komma att finna^, och dessa blott i städerna, ty endast der kunna stora brännerier bära sig; men sannolikt skulle de röna samma öde, som t. ex. Kungsholms bryggeribolag, hvilket bildades för att undertrycka alla andra ölbryggerier i Stockholm; detta har tili en del lyckats, men aktionärerna hafva förlorat en stor del af sina i företaget insatta penningar. Min åsigt är derföre, att det nu stadgade maximum af 1000 kannors daglig tillverkning ej bör för närvarande öfverskridas. Hvad åter minimum för tillverkning angår, ber jag att få erinra, såväl att K. M:t i sin Propos. om ny brärivinslagstiftning vid 1853—54 årens riksdag föreslog ett minimum af 125 kannors daglig tillverkning, som ock att Presidenten Hartmansdorff lika med mig reserverade sig vid samma riksdag mot Utsk:ts förslag att höja detta minimum, äfvensom att ett sammansatt Utsk. vid en efterföljande riksdag föreslagit att minimum skulle nedsättas till 125 kannor. R.
De vid revisionsårets slut i räkenskaperna från längre tid tillbaka omförmälda proprie-balansér uppgå, efter hvad här ofvan är meddeladt, till ett belopp af 3.912 R:dr 73 öre och utgöras, enligt hvad den i Styrelsens hufvudbok intagna balaosförklaring gifver vid handen, utaf nedanstående fordringar, nemligen: hos aflidne redogöraren vid straffoch arbetsfängelset å Långholmen A. Söderströms sterbhus 2,242: 14. beroende på afskrifning; » aflidne redogöraren vid samma fängelse P. J. Weidels sterbhus, vid årets början utgörande 1,356: 10. hvarå sedermera blifvit afbetaldt 594: 3. 762: 7. beroende på indrifning; » aflidne redogöraren vid straff-fängelset å Carlstens fästning, L. W. Nyman 456: 5. samt hos förre redogöraren vid straff-fängelset i Carlskrona, C. A. Andersson 452: 47, hvilka sistnämnde tvenne poster äro beroende på Kongl. Kammar-rättens pröfning. Uti Styrelsens hufvudbok balanseras derjemte, äfvenledes sedan flere år tillbaka, utom ofvannämnde propriebalans-poster, ett belopp å 225 R:dr, utgörande Styrelsens fordran bos Kapitenen A. Roos, hvilken fordran jemväl är beroende på indrifning. B) Anslaget flir vård och underhåll af läns• och kronohähten. Af redogörelsen öfver detta anslag, hvilken för revisionsåret utan anmärkning undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten, inhemtas följande förhållanden beträffande inkomster och utgifter: Debet. Balan» -från år 1839: Statsanslag 13,500: — Balans till år 1861: Balans från år 1859: Vård och underhåll af länsoch kronohäkte!) 13,651: 24. Balans till år 1881: Summa 21,020: 22. O) Antingen till CellfUnyelsebyyynutler.
Af d esse skäl kunna Utskotten cj heller tillstyrka antagandet af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, angående en sådan ny rotering cch rustning i Jemtland, aLt, med nedsättning af InfanterieRegemenlels numeraire till Soo man, och bibehållande af HäslJEt, quadronens nuvarande styrka af 100 raan, Statsanslag måtte beviljas, för att sälta de rote ringsoch rustningsskyldige i tillfälle att draga, nämnde tunga;, vid hvilken utgång något Utlåtande om sättet för verkställigheten deraf icke erfordras; men Utskotten äro deicmnt öfverlygade,. att den lindring för Jemtlands Roteoch Rusthållare, sorn så högt af behofvefc påkallas, kan, lika enkelt, sorn billigt och rättvist, till vägabringas på det sätt Rikets Ständer å förra Riksdagen föreslagit, eller att voteringen och rustningen jemna > till likhet med densamma i det öfriga Sverige; och ehuru Utskotten, som icke äro i tillfälle alt uppgifva till hvad belopp nedsättning i numerlalet derigenom må, under viss lid eller för alltid, inträffa, ej kunna ingå i pröfning om nödvändigheten af Infanterie-Regemeutets och Iläst-Esquädronejis bibehållande vid deras närvarande numeraire, utan afbidan på dea tid, då roleringen och ruslningeu kan ökas roed nya hemman, som deruti ingå, eller örn lämpligheten och behofvet att fylla antalet genom uppsättande af värfvad trupp; tveka Utskotten dock så mycket mindre att å nyo framställa sistnämnde förslag, sorn detsamma är öfverensstämmande med Kongl. Brefvet den 2 October igoö, hvilket här ofvan finnes lill sitt innehåll inlaget. Under åberopande i öfrigt af de skäl Rikets Ständers vid förra Riksdagen i ämnet aflåtne underdåniga skrifvelse innehåller, få Utskotten alltså, tillstyrka.
Jag kan det ej, emedan, såvidt mig kunnigt är, man icke ansett en kronofogde på landet vara belåten med den summa, Hr af Harmens uppgifvit, ty det förslag till lönereglering, som af Konungen blifvit uppgjordt och till Ständerne vid denna riksdag framlagt, upptager, att desse tjenstemän skulle äga en löneinkomst af 1200 r:dr, och boställe derjemte. IN är så är förhållandet, hemställer jag till den värde talaren, huruvida den af honom anställda jemförelsen emellan de ifrågavar. tjenstemännes lönevillkor kan vara lämplig. När härtill kommer, att uppbördscommissarierne vistas på en ort, der lefnadskostnaderne äro vida dyrare än för kronofogdarne i landsorten, synes mig, att både billighet och rättvisa kräfde, att upphördscommissarierne borde erhålla en så stor andel af stämmoböterne, att de icke behöfde af sina inkomster bestrida kostnaden för restantiers indrifning. Man säger, att dessa tjenstemän, jemte deras uppbördsmannabefattningar, skulle kunna innehafva andra tjenster. Jag vet ej om så är förhållandet, men i allt fall bör sådant ej komma i betraktande vid afgörande af den fråga, som nu är under öfverläggning, hvilken uteslutande angår billigheten och rättvisan deruti, huruvida kostnader, som dem af Den 5 Februari e. m. 131 Ijenslernes beskaffenliet åbringas, bör deni ersättas eller icke. Jag förnyar min anhållan om bifall lill Ulskms betänk. Hr af Harmens: Man har sagt, att här icke åsyftas löneförhöjning; men jag hemställer, om ej en minskad utgift är detsamma som en motsvarande löneförhöjning. Vidare säges, att Regeringen ansett, alt lönen för Kronans uppbördsman på landet borde uppgå till 1200 r:dr, och att således min uppgift om 800 icke vore enlig med rätta förhållandet.
Detta mål, hvilket Lag-Utskottet ansett vara af Oeconomisk beskaffenhet och således äfven tillhöra Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets handläggning , hafva Utskotten i gemensamt öfvervägande tagit j Och som Lagens stadgande i 6 Cap5 fj. ByggningaBalken tydligen bestämmer, huru 3 2 Lag-samt Allm. Bcsv, e, Öec. Utsi. Uti. N:o 5 förhållas skall i frister om dikningsskyldig. her, grannar emellan, samt detta stadgande, med förvarande af de jordegande grannarnes ömsesidiga rättigheter, enligt Utskottens tanka, synes vara tillräckligt att förekomma de olägenheter, hvilkas undanrödjande Motionairen med det i ofvanberörde måtto uppgifne förslaget åsyftat; allisa finna Utskotten icke skäl, att å samina' förslag Rikets Högloflige Ständers bifall tillstyrka. Dock varder deffa Utlåtande Rikets Högloft.' Ständers egen upplysta pröfning vördsaniligen undersfäldt. Stockholm den i4 Februarii 1829. Ankom til! Espet!. Utskottet den 2 Mars 1829. Utlåtande, i anledning af väckt fruga om bestämmande af rättigheten att ä Haj's stränder na vpphemta Hajs-tung. Genom ProtocollsUtdrag af den 22 sisllidrie December, har Hedervärda BondeStåndet Lagsamt Allm. Befy. o.Oec. IJtsk. UtT.
Jag har derföre haft så mycket större skäl att approximatift sätta hela anläggningskostnaden för detta banstycke till blott 10,000,000 R:dr, som sednare företagna besigtningar å terrängen emellan Dalelfven och Falu—Gefle-jernvägen ådalagt, dels att Robertsholm ligger 300 fot högre och äfven något längre bort än Storvik, som äfven derföre vore lämpligaste och billigaste anknytningspunkten, emedan, utom dess horisontelare läge, hvarigenom de starkare stigningarne af 1 på 60 kunde alldeles undvikas, vägen ditupp ifrån Dalelfven, ginge äfven jemnare och i allmänhet mera lättarbetad mark; hvadan ock sakkunnige män numera enhälligt antagit och godkändt Storvik, såsom lämpligaste punkten för norra stambanans anknytning till Falu—Gefle-jernvägen. Detta förslag, som innebär och förordar blott en stambana norrut och sålunda förutsätter såsom antaglig en förmedling emellan det östligare och vestligare jernvägs, intresset i dessa bygder, lärer derföre ej fullt tillfredsställa någondera parten. Men just deruti torde man kunna söka bästa försvaret för dess rigtighet. Då alldeles oantagligt är att här i trakten skulle kunna förvärfvas tvänne stambanor, sedan hittills rest sig så stora svårigheter mot att, någorlunda samtidigt med det öfriga landet, erhålla en enda af någon nämnvärd utsträckning; torde det anspråksfullare jernvägskrafvet böra finna sig i detta verkliga förmedlingsförslag, som gör all den rättvisa åt de olika intressena, hvilken torde på flera mansåldrar vara möjlig. Till detta jernvägssvstem norr om Mälaren skulle naturligtvis ock höra, att Staten öfvertager och fullbordar bibanan emellan Sala-trakten och Westerås, hvarigenom denna stambana tidigare än i Upsala, träffade Mälarehamn. Derföre måste hvarje östligare eller vestligare rigtning af denna stambana, hvilken redan ifrågavarit eller ytterligare kan ifrågakomma, med bestämdhet afvisas såsom alltid mer eller mindre förstucket invalverande det möjliga förslaget om tvänne stambanor närmast norr om Mälaren.
41 blott ett Ting om året hålles, i October, November och December månader, skulle dessa orter, enligt Utskottets Förslag, ej blifva lika lottade med de öfriga; äfvensom den mening blifvit framställd, alt den ifrågavarande Lånrörelsen gerna kunde framgent fortsättas, blott maximisumman ökades till 6000 R:dr, enär endast ullånings-beloppets inskränkning, vid 1823 års Riksdag, förorsakat, att Lånfonden blifvit så föga begagnad. Utskottet, som anser utlåning mot sådana vilkor, som de ifrågavarande, icke böra eller behöfva fortfara, sedan både verksammare och tjenligare utvägar nu mera finnas, att åstadkomma erforderlig förstärkning i Bankens Silfver-fond, får deremot, med afseende å hvad vidare anmärkt blifvit, föreslå en sålunda förändrad redaction af punkten Litt, A.: Att fastighets-lån, mot vilkor att på 33§ år återbetalas i Silfver efter de i i8a3 års Banco-Reglemente utstakade grunder, må upphora; dock alt lånrättigheten, i enlighet dermed, förblifver öppen, för en hvar, som, till undfående af sådant lån, sökt och erhållit inteckning före 183c) års utgång, 42 Eanco-UtskotleU Utlåtande N.-o 8i. samt med i öfrigt fullständiga handlingar sig hos Banken anmäler. Mot Utskottets Förslag, pag. 53, Litt. B, att inflytande c ap itai-af beta In infama på det vid 182.8 års slut varande belopp affastighcts-lån ä 4 0C^L $ procent m. m., beräknade till i5q ä 200,000 R:dr årligenj måtte från och med år i83o på nytt utgifva s mot säkerhet af inteckning i fast egendomär anmärkt; dels å ena sidan, att utlåning på fasta panter icke vore förenlig med en Banks functioner, hvadan de inflytande fonderna hellre borde användas i Discont-väg; dels å den andra, att fastighets-lån, vida säkrare än
: JV ihlr .UlllA UWfttii) M,i/M iMJ ;v "-i ; — ; . •- ?■;- : V i : Vivu: ; f i f! < f ; f,s ;-S {1 ViP'0\ • . 't' 5 -V )/Ii. Olli Ms I ■ - . (H10S ■ i i ö: .,-.1 ; !;‘ ::if(ä ,m: f hf-r;: ; I ;v" «• i ■: _ -• jof/i Of, : 1 hl lii Ml . i v.Tt : I: ; u , TO ! ftM i i. vj :i,vs 11 .«! V. • tr :T ä; ii! vS i 1 !* ' ÄT ' il»! i: t;VV}; • j 01 ui wiiäiiU ii. ,tA ■ ■ i:. • iUn* V i - <! >'» 'M .. i ■' — Den 23 December. 173 vändig som pennan för skrifvaren, är hästen för ryttaren, och med den muste han färdas i kronans ärender. Jag föreslår derföre att i denna § måtte äfven införas: ”Officerares hästoch fourage-medel”. Skulle mitt förslag vinna någon del af det deltagande som det sist nplästa undantaget blifver det säkert bifallet. Begärdes pä bordet. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh, upläste följande motion: Sedan R. St. vid sistlörfl. riksdag, lill följd af nådig propos. om de allmänna Läroverkens reorganisation, anvisat tredubbla beloppet af de för delta ändamål föreslagne medel, hafva genom nåd. cireulärer d. 17 No v. 1848 och d. 6 Juli 1849 Consistorierne blifvit förständigade om vissa lmfvudgrunder för inrättningen af de blifvande skolorna, öfver hvilkas praktiska möjlighet och nytta nu som bäst öfver hela landet experimenteras.
Sundhets-kollegium uppvisade. — 117 - § 2. Under granskningen af dessa räkenskaper har Revisorernes uppmärksamhet jemväl fästats vid den betydliga skillnad, som visar sig uti beräkningen af försäljningsprovision vid de för jernvägens räkning på olika orter hållna auktioner. Så t. ex. alföras för auktioner till försäljning af åtskilliga inventarier och redskaper, den 14 Mars vid Ekhof, den 27 April vid Sparreholm och den 28 April vid Björnlunda, med försäljningssummor af 58 R:dr 55 öre, 1,984 R:dr 12 öre och 2,226 R:dr 60 öre, åtta procent af nämnde belopp, samt för auktion den 2 November å Liljeholmen, till en summa af 8,847 R:dr 65 öre, nio procent deraf, eller 796 R:dr 28 öre, ehuru denna auktion pågått endast en dag, hvarjemte såsom arvode och traktamente m. m. till utroparen vid sistbe rörde auktion utgått ett belopp af 16 R:dr 50 öre. Likaledes har uti redovisningen för en den 13 December 1862 å Orebro auktionskammare förrättad auktion, dervid försålts 5 hästar för sammanlagdt 728 R:dr, såsom auktionskostnader afdragits 54 R:dr 28 öre, eller nära 7i procent, medan deremot vid en den 10 Juni 1863 uti Göteborg till försäljning af diverse kasserade effekter m. m. hållen auktion, med en slutsumma af 3,735 R:dr 6 öre, auktionskostnaden utförts med endast 134 R:dr 18 öre, eller icke fullt 4 procent, samt vid auktioner å ved och andra trävaror å auktionskammaren i Malmö med ett försäljningsbelopp, den 24 Februari af 899 R:dr 4 öre och den 4 Mars af 618 R:dr 5 öre, enda afdragen utgjorts af auktionsprovision, beräknad efter 1 procent samt för utringning 56 öre och för protokollet 75 öre. Anledningen till denna stora skiljaktighet och till de, såsom det vill synas, väl höga afdrag, som stundom egt rum, har af räkenskaperna icke kuunat utrönas. § 3.
Det är icke nog att emellan R. o. Ad:s och PresteSl:s beslut, som äro ense om hufvudgrunderna, finnas ganska stora skiljaktigheter i afseende på dessa grunders tillämpning, utan de två öfriga Stånden hafva såsom deras gemensamma tankar omfattat tvenne förslag, som, hvart för sig, utgå från alldeles olika hufvudgrunder. Huru det skall blifva möjligt för Const.Utsk. att utan vidlyftigt arbete inkomma med ett förslag till sammanjemkning af dessa fyra olika beslut, kan jag för min del icke fatta. Om Utsk. för öfrigt skall tillämpa det prejudicat, som jag bort. sägas har per varios casus förut gjort Den 14 Mars. 339 sig gällande i Utsk., nerol, att om två Stånd stannat emot två, skulle, emot praxis vid föregående riksdag, frågan förfalla, så faller det af sig sjelf, att något resultat i detta ämne ej kan vid denna riksdag vinnas. Men om jag äfven skulle antaga, att, oaktadt alla dessa eventualiteter, det blefve möjligt att komma lill något resultat i afseende på sjelfva grunderna, så är det likväl ovillkorligen nödvändigt, att Ulsk:s betänk, kommer att undergå en omarbetning. Jag bade äran att i gårdagens plenum framställa några anmärkn:r i afseende på sjelfva redactionen. R. o. Ad. beslöt då, alt såsom gemensam tanke till Utsk. remittera, alt redactionen skulle ställas i öfverensstämmelse och närmare tillses. Men de omständigheter i redactionen, hvilka böra ställas i öfverensstämmelse, äro så väsendtliga, att hela §:r måste på grund deraf nödvändigt förändras. I sådant afseende behöfver jag endast åberopa hvad jag nämnde i går om de 4 första §§, der det ovillkorligen måste anses vara en följd af uppställningen, att hela R. o. Ad., hela PresteSt., hela BorgareSt. och hela BondeSt. skola personligen sammankomma till lagtima riksdag. Denna redaction kan icke förändras, utan att dessa §§ helt och hållet oraskrifvas. Samma förhållande är med en mängd andra §§.
Konungens befallning , till. sörens sv2 Den »4 October. sörene af Riksens Ständer för Swensta Sta. tens räkning blifwit erkävde, hafwa Riksens Ständer ansett tillämpningen af en sädan all. män grundsatts wid detta tillfälle äfwen böra göras, dock med wilkor, att oagtadt Riksens Ständer för ofmannämde Banauierers fordrin. gar ätaga sig answarighet, besia fordringar Ukwäl alltid komma alt anses säsom en Pom, marsta Landet widhäftande skuld, om hmars betalande Pomnrern sjelf bör besörja, sä framt desi nu warande omständigheter tell äfwentyrs skulle komma att undergä nägon förändring. Hwad dernäst sättet till fordringarnes Liqvid-rande widkommer, hafwa Riksens ständer funnit lämpligast, att härmed ma förhällas pä enahanda satt som i afseende pä RiksgäldsCvntoiretS enskildta utrikes gäld redan är stadgadt, och att Capital fordringarne, i anseende till deraS förfallotid, mä sättas i bredd med Riksgälds Contoirets utrikes län, hwilka under loppet af innewarande är till betalning förfalla. Men innan fordringarne ens uti Riksgälds. Contorrets Rakenffaper upptagas, hafwa Riksens Ständer ansett nödigt att de samma till deras beskaffenhet och belopp warda närmare utredde och bestämde; i hwilket afseende Riksens Ständer stadgat, att sedan Banquierernes afgifne Courant räkningar, hwarpä fordringar, ne sig grunda, af Kongl. Pommerska Kamm ren blifwit granskade och godkände, Kamaren dä mä utfärda ett sädant Document, hwarige. nom Kamarsn erkänner beloppet af den skuld, Den 14 October.