Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De i Berlin bosatta norrmännen beslöto fira dagen i det gröna, nämligen i en större biergarten, belägen i närheten af Spandau och hvaremellan och Berlin kommunikation, ehuru temligen oregelbunden, underhölls medels vur-sur. Åtskilliga andra medlemmar af Skandinaviska föreningen gjorde sällskap. Hvad som — utom intresset fbr syttende majs betydelse, förstås — bestämde mig och några andra svenskaratt deltaga i festen var Önskan att besöka några landsmän, som, enligt hvad vi förnummit, skulle som krigsfångar befinna sig på Spandaus fästning. Under förhoppning, att det skulle lyckas oss att träffa dessa våra landsmän, försågo vi oss med några buteljer svensk punsch — en vara som verkligen fanns att köpa i den preussiska hufvudstaden, ehuru till högt pris — och sedan vi med vurstarne anländt till festplatsen, fortsatte vi derifrån till fots v&amp;gen till Spandau. Den gråa, dystra fästningen var nog vänlig att öppna sioa portar för oss. Dem vi sökte funno vi också ganska riktigt. De här befintliga svenska fångarna voro emellertid endast två till antalet. På en genuin gotländska sade oss Åkerhielm sitt namn. Han var då en tjugofyra års man, axelbred och stark som en Sven Dufva, temligen kärf, butter och kantig i sina åtbörder. Han var klädd i dansk släpuniform, och en förbindning täckte ännu det vid Dybböl erhållna skottsåret i kinden. Sedan han presenterat sig sjelf, förestälde han oss äfven för sin svenska medfånge. Det var en ung man, spenslig till växten och af ett blekt, nästan qvinligt utseende. Han hade som underofficer deltagit i kriget, hade likaledes blifvit fången vid Dybböl men var icke sårad. Hans namn var grefve Cronhielm, och han erhöll ett eller par år derefter en sorglig ryktbarhet. Cronhielm, då bosatt hos sin gamla mormoder, fru Karth, tog nämligen i uppretad sinnesstämning den gamla af daga medelst ett pistolskott. Dömd till lifstids fåstning, vardt han för ett par år sedan benådad och öfverflyttade till Amerika.
Bevillningsförordningen till Mantalsoell Skattskrilningen utsatte tid. Af denna förändring anse Riksens Ständer afven bora följa, att Tjenstehjon i Stockholm, der Q:ne Elyttningstider pä året äga rum , må flytta den 24 April och den 24. Oktober, men i de öfrige Städerne vid samma tid sorn på Landet. Städernas invånare tillskyndas såmedelst den fördel, att vid Hyllning ur och i hus deri 1 April och 1 Oktober blifva biträdde af eget Tjenstfolk och allisa undvika den storn olägenhet, sorn saknaden af de på samma tid bortflyttande Tjenstehjonen nu måste medföra. Hvad Uppsägningsoch Städsel-tiderna beträffar, förmoda Riksens Stander icke, att den föreslagne förändrade flyttningstiden kan i dera förorsaka någon olägenhet, och finna derför de nuvarande Uppsägningsoch Städsel-tider i alla fall böra bibehållas. Riksens Ständer framhärda SCc. ProtokollsUtdrag fran Hogo. S. D. Då Expeditions-Utskottets förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till JfonglMaj:t, Sub N:o 101, om förandrad flytt.' ningstid för Tjenstehjon, nu till justering upplästes, ansåg Ereste-Ståndet för sin del, att samma Expedition borde hvila intilldess Lag-Utskottet, dit en i närmaste sammanhang härmed varande fråga, rörande Uppsägningsoch Städ - ZJnderdaniga Skrifvelser. 213 säl-tider, blifvit remitterad , med sitt utlåtande deröfver inkommit. Uppl. och godk. I109 Samt!. Iliks-St. d, 3o April 1818, Med den rättelse, att orden sS lycklig stallning böra ändras till sådan författning. Riksens Ständers underdåniga Skrifoelse angående Pensioner för Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsens Lärare.
Maj:t i underdänighet ingifwit Memorial, hwilket han önffat matte hos Ridderskapet och Adeln äfwen föredragas; tilläggandes likwäl Herr Landtmarffalken fin förmodan at en til Kongl. Majit ingifwen skrift borde, enligt en rigtig sakernas ordning, icke tillika kunna af Ridderskapet och Adeln uptagas. Detta Herr Landtmarskalkens yttrande blef af Ridderskapet och Adeln gilladt, och Herr Looxs Memorial sälunda oupläst. Föredrogs Ofwerstens i Armeen, Chefens för Cajana Bataillon och Riddarens af Kongl. Swards-Orden Herr 6ukjtak Läel8tLms (^->.1,1^»- cler) diplom ä erhällen Adelig wärdighet, hwilket af Riddarehus-Utskottet blifwit inlemnadt jämte intygande, at han fullgjort alla för introductionen nödige prestanda; r anledning hwaraf, uppä gjord proposition, Adeliga ätten L(lei8tLm bewiljades introduction pä Riddarehuset under N:o 2195, hwaröfwer introducrions-lista af Herr Grefwen och Landtmarssalken underssrefö. Up - 94 Den 8 Julik. Uptogs til siuteligt afgörande Friherre ^clelsvLrgs, Lric 6örLN, i sista Plenum gjorda motion sä lydande:
Andra akten var deremot alltigenom af god scenverkan, och dess afslutning, liksom afslutningen af första akten, gaf ett sä skakande intryck, att man väl sällan på teatern erfarit något liknande. Uppförandet af » Over iEvne » har efter all sannolikhet icke inbringat teatern någon pekuniär vinst Men det har häfdat det rykte, Nya teatern under direktör Josephsons ledning förvärfvat sig, att vara den skådeplats, som bjuder det efter våra förhållanden bästa möjliga programmet. Att teaterns ekonomi stundom gjort afvikelsen från denna regel till en tvingande nödvändighet, kan beklagas, men ej utgöra anledning till befogadt klander. Södra teaterns verksamhet faller af lätt insedda skäl ej inom det egentliga området för en literär tidskrifts akt-gifvenhet. Sedan någon tid tillbaka den enda företrädesvis ät det harmlösa skämtet vigda skådebanan i hufvudstaden, har den emellertid — för att här ej tala om dess värde i socialt afseende såsom afledare för sämre nöjen — en mission att uppfylla och skulle, derest den indroges, otvifvel-aktigt efterlemna ett känbart tomrum. Man går visserligen merendels utan någon mera varaktig behållning från denna teater, men man lemnar den nästan alltid i upprymd sinnesstämning, och det kan också vara något värdt. Södra teatern är det flerestädes favoriserade tyska lustspelets egentliga stamtillhåll här i Stockholm. Ett sådant, » Hon vet någonting! » af Kneisel, har nyligen uppförts. Den för juldagarnes publik upptagna pjesen — motsvarande » Vermländingarne » å Stora och » Andersson, Pettersson och Lundström » å Nya teatern — utgjordes denna gången af » Hvetebröd och rågbröd ». Årets nyårsrevy, » Opponentens utställning », var författad af S. K inmanson. Senast har upptagits lustspelet » Oregrund-Osthammar », som för några år sedan åstadkom en sådan rusning till Mindre teatern. Herrar August Warberg och Gustaf Bergström hafva, den förre en kortare tid, den senare större dplen af spelaret, uppträdt i åtskilliga gästroller.
B. Alstermarks täoka och innerliga Anna, som begynner: » Lilla, vackra flicka, om da vill », flitigt sjungen på den tid, då sällskapsvisan ej nedtystats af kafé-musiken och varieté sången. Anna är Alstermarks s&amp; att säga enda poetiska bragd. Men hvad mer, utropar författaren: » Till att frambringa ett äkta lyriskt poem fordras en élan, af hvilken icke många äro mäktiga, och dess popularitet betyder så till vida mera än andra vittra alsters, som dess oäkthet lättare ertappas, derför att det är så föga sammansatt. Må pennninge-mannens namn utplånas, hans som blott lefde för sig » jelf — han hade godt medan han lefde — men en minnets tack fit den, som känt för andra och utsjungit, hvad han erfor (Jjupare än de ». Vi föras till » Vårt Tyrolen », den pittoreska Fryksdalen i det sköna Vermland, och göra der bekantskap med Alstermarks slägt och lefnadssaga. Spring, min snälla ren! ljuder säkert förtroligt i de flesta svenska läsares öron. Den Franzén ’ ska visa, som begynner med dessa ord, sjöngs äfven på sin tid med förtjusning, såsom så många andra af de Franzén ’ ska, ljufva sångerna. Den fins, som bekant är, inlagd i lärodikten Emili eller en afton i Lappland. Författaren visar, att den har sin källa i en veritabel lappsk sång, upptagen jemte latinsk öfversättning i Johan Scheffers Ijapponia, tryckt 1673 i Frankfurt. Sången i Lapponia öfver-gick i bearbetad och subtiliserad form på engelska i Addisons Speelator. v. Kleist ombildade honom på tyska till Lied eines Lappländers, från hvilken åter härstamma Friedrike Bruns IcJi denke dein och Qöthes bekanta sköna Nähe des Geliebten. Her-der upptog honom jemte en syskondikt i sina Volkslieder, och Buneberg öfversatte honom från Herder. Franzén kände uppteckningen hos Scheffer och den engelbka imitationen i Speciator.
Utskottet klandrar här 0 O ^ O O •egentligen den af Konungens Rådgifvare framställda principen, att Tolagsmul ej tillhöra Riksens Ständer att med någon beslutande rätt behandla. Bet finnes, efter min tanka, få frågor i Svenska Statsförfattningens theorb sorn åro svårare att afgöra, än den om Konungens rätt alt bestämma local O 7 O afgifter Lill corn munaloch municipa (-inrättningars förmon , just derföre, att Grundlagen tillerkänner Svenska Folket ali beskattningsrätt, och Konungen den ekonomiska lagstiftningsrätten, och — det som värre är — att communaloch mnnicipal-lagstiftning egentligen saknas, och att -sjelfva ideen örn hela detta hufvud vilkor för allt samhälles trefnad är så litet utbildad, att de få inrättningar, som hafva utseende al conni; tina la och municipala, vid alla klagomål öfver, och alla fastställande af, deras beslut, visa sig underkastade administrativa myndigheter. Då jag härigenom ledes lill ali erkänna svårigheten för Konungens Rådgifvare, att ud elfrit t behandla detta mål; och likväl äfven godkänner Utskottets ogillande deraf, att Konunga-myndighetens prerogalif af ekonomisk lagstiftning ihågkoms, men Folkets lika bestämda prerogatif af beskattningsrätt blott betraktades med afseende på huru hittills tillgått, oaktadt denna beskattningsrätts hela resultat ostridigt kan tillintetgöras, om rättigheten att pålägga localafgifter utsträckts på det sätt, som Stals-Secreteraren framställer — tror jag, -att den anmärkning, som Constitutions-Utskottet här måst göra, bordt innefatta ett hänvisande till Riks-Rält; tv dels är målet tvisligl, dels måste Konungens Rådgifvares åsigt antingen godkännas, eller anses i bestämd strid med §§ 5^ och 60 R.
För att emellertid kunna rätta ett dylikt förhållande, utan att omvända felet till skada för de län, hvilka^ nu hafva fördel af det oriktiga förhållandet, och för att i stället åstadkomma en fullt proportionerlig upskattning, dertill fordras en vidlyftig och långvarig un dersökning, hvilken jag betviflar, att BevillmsUtsk. kan åstadkomma. Jag tror derföre, att en återremiss icke skulle tjena till någonting; ty Utsk. skulle, för att kunna verkställa denna jemkning, nödgas infordra uplysningar och upgifter från de serskilda länen, och sådant låter sig icke göra på många månaders tid, hvartill jag hoppas att den återstående delen af Riksdagen icke skall lemna tillfälle. Jag anser fördenskull, att en återremiss icke gagnar till något, ulan anhåller om bifall till tariffen, så felaktig den än är. Gr. af Ugglas: Till hvad Frih. Palmstjerna nyss anfört om möjligheten för Utsk. att, äfven med fullt erkännande af felaktigheterna i denna tariff, upgöra en annan, får jag tilläga, att R. o. Ad. redan för sin del till Utsk. remitterat ett af Hr von Hartmansdorff väckt förslag, ang:de upgörandet af de grunder, på hvilka en ny minimi-tariff vid nästa Riksdag skulle kunna hyggås. Då denna åtgärd blifvit vidtagen just derför, att man vid innevar:de Riksdag icke ansett sig kunna medhinna omarbetandet af den ifrågavande tariffen, torde Hr Paimcrantz’s yrkande böra förfalla. Gr. Gyldenstolpe: Man påstår, att denna tariff är oriktig, och detta anser jag vara ganska naturligt, när man besin7 H. 30 46C Den 30 Maj. nar, att hemmans-värdena inom de serskildta länen betydligt förändrat sig i förhållande till hvarandra, sedan tariffen upgjordes. Detta skedde, som jag tror, vid 1823 års Riksdag, och sedan dess torde icke något län i det hela hafva blifvit mindre värdt.
Halfsiden, alngods, alla slag, ansåg Utskottet böra erhålla något större skyddstull än Tull-Comiteen föreslagit, och har derföre föreslagit 3 R:dr 16 sk. #f:det. —• Shawlar och Shawletter samt andre Dukar: af under io R:drs värde, ansågos böra få införas emot en tull af 331 proc. af värdet; af öfver io Ridrs värde st. har Utskottet ansett kunna draga en införsel-tull af 20 proc. af värdet. Bomulls: hvita: alngods, alla ej specificerade, genom sjelfva väfnadssättet släta, såsom Calico, Bomullslärft in. flere, må erhålla ett tullvärde af 18 sk. alnen samt införsel-tullen å dem bestämmas till 331 procent af detta värde, eller 6 sk. alnen. — Färgade, alla andra slag, äfvensom tryckte och prässade, beläggas med en införsel-tull af 8 sk. alnen, Shawlar, Shawletter och andre dukar af färgadt garn, större och mindre, samt tryckte under 7 qv. i fyrkant, fransarne oberäknade, med 331 proc. vid införseln, tullvärdet likväl ej beräknadt under 3a sk. stycket. Bomullsmed blandning af lin: Dräll och Damast anser Utskottet böra förtullas efter qvadrat-aln, samt att tullvärdet å en sådan aln bör beräknas lill 1 R:dr och införsel-tullen derå bestämmas till 24 sk. Ylle: Flanell, enligt i83o års Tull-Taxa, förbjudet lill införsel, men af Tull-Comitéen föreslaget att få införas emot en tull af 10 sk. alnen, har ljtskottet, enär inhemske fabriker för tillverkning af denna vara numera synas ega rätt alt fordra det kraftigaste skydd, ansett böra vid förbud bibehållas. Halfylle: Flanell. Af nyss anförde skäl har förbud för denna vara jemväl blifvit af Utskottet föreslaget. 44 Bevillnings-Ut skottets Bet. Väfnader:
Grefwe L.9 v en bs e Im, 6usraf, anhöll allenast sa nämna, att han redan fran början förkla» rat, det hans motion wore gjord, endast i oecono»' mifft afseende, i fast Stats Ulffottet, till en sadan Embetömans aflöning skulle behöswa ansta medel, och att han för öfrigt fullkomligen wore as Friherre Ltsöis tanka rörande Konungens rätt, att till en jahan befattning förordna hwilken Han behagade. Hsrr Grefwe, och Landt , Ma rskal k en xroponerade att Grefwe I^övsnkjelms diktamen, stkul» le säsom en anmärkning wid Friherre ^stslsvärsts motion, till StnlS.Ulffotlet fä remitteras, hwilket bie föll?. Höre - Dcn 28 December. Föredrogs ä nyo Banco Utskottets den 19 December pä bordel 1-^.gde Peokocolls -Utdrag as den 18 samma manad, innehållande bemäldte UtskottS stulberäk'else, jämte hemställan till Neleus Ständer vm föl höjning a Banco Betjeningens löner, m. m. Grefwe von n r i n ^ 5 Iian 8e n, Olbres c k r, anlag den af Banco-Ustkat.et sörestagns löne tillökning för Panco Betjeningen altför högt tilltagen. En tunna Galds tillökning i löner wore en siar summa. Herr Grefwe» trodde äfwen man borde hoppas den äcec wunna freden skulle bidraga till dyrhelens förminskande. Han wilie derföre tillstyrka att denna förhöjning gosw's under form af gratistcation, likväl >ä. att den räckte kill nästa Riksdag, dä komwande Ständer, i fall conjuneruren förbättrats ester dyrh ten fvrisore, efter omständigheterne de roen kunde förordna. Grefwe vs la Onräis medgafatt 16,022 R.dr wore en stor summa, men ej sa betydlig, uär man betänker att den fördelas va en ganska talrik betjening.
182 _ 0 — Organisation af Hypotheks-Inrättniugarne i Riket, angående förändrad —: V. 242, 280. R. 283; B. Organist-beställning, att sökande dertill eller till musik-lärareplats vid lägre Elementar-läroverk skall förete betyg om examen inför Kongl. Musikaliska Akademien: B. VII. 5, 140, 182, Å. 184; U. IX. 148, 178, A. 178. Organist-, Klockareoch Folkskole-lärare-befattningar, angående kungörande i tidningarne af förslag dertill: B. XI. 117, 252, A. 252. Orgelverk, angående åtgärders vidtagande till förekommande af vårdslöshet vid behandling eller byggande af —: B. VII. 351; VIII. 8. A. 8. Original-arbeten i bildande konst, angående utarbetande af stadgar till skyddande af inhemska artisters förlagsrätt till —: B. m. 207, 266, A. 272; U. IV. 472, A. 293. Orlofs-sedlar, angående ändring i åtskilliga delar af gällande legostadga och om införande af så kallade tjenstehjons-böcker, i stallet för nu brukliga —: B. VIII. 171, 226, 360, A. 361, 373, 374; E. IX. lil. Ort, hvarest kommunal-afgifter af hvarje skattskyldig rätteligen böra erläggas, angående: B. VII. 351; VIII. 8, A. 8- Otterstads församling, angående utarrenderande af vissa delar af Leckö Kungsgård, samt om anslående af en derunder lydande hemmansdel till boställe åt Folkskole-lärareu i nämnde församling: B. IV. 6, 39, 74, A. 97. Oxenstjerna, Friherre Carl, dess yttrande: VIII. 376. Oxenstjerna, Friherre Carl Gustaf, dess yttrande: V. 218.
N:o 18, i anledn. af RiksStms olika beslut rör:de stämplade pappersafgiften; N:o 19, i anledn. af Ilr Roths, C. R., motion om bestämmande af en assurance-afgift för summor, som under rekomendatiou med posten afsändes; N:o 20, i anledn. af serskildt utaf Vällofl. BorgareSt. fattadt beslut vid handläggningen af Utsk:s betänk. N:o 13, ang:de lullbevillningen; Banko-Utskottet. N:o 60, i anledn. af erhållen återremiss, i vissa delar, af Ulsk:s betänk. N:o 42, med förslag till reglering af bankens läneoch krediliv-rörelse; N:o 61, öfver de inom RiksStm gjorde anmärkmr vid betänk. N:o 48, med förslag till föreskrifter, ang:de bankens metalliska kassa m. m.; N:o 62, i anledn. af R. St:s beslut om upphörande af utskrifning från banken af sedlar å 16, 12 och 8 sk. samt 14 och 10 sk. kopparmynt; Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottet. N:o 92, i anledn. af väckta motioner om revision och reorganisation af hospitals-anstalterne i riket; N:o 93, i anledn. af väckt motion om framläggande af unionskomiléens förhandlingar inför R. St:r; N:o 94, i anledn. af väckta motioner om fri disposition och fördelning af härads-allmänningarne på socknarne; samt 106 Den 14 Juni e. m. N:o 95, i anledn. af väckt fråga ora utfärdande af fullmakter för kronolänsman. H. R. o. Ad. åtskildes kl. £ till 11 e. m. In fidem protocolli, silbert Munck. Thorsclagcn (len 15 Juni 1848. Plenum kl. 7 e. m. Justerades 2:ne prot.utdr. för gårdagens eftermiddags-plenum.
jag bara kom för sent i bönen, men du som tar emot bref... Men jag får sitta och förstöra mina händer, fastän När jag spottade på dina kläder häromdagen, slog du mig icke, o hvad jag föraktar dig! METTA. Du är född till att förstöra dina händer, trälinna! vi äro alla lika inför Gud. Och ändå är du icke bättre menniska än jag, ty MARGIT. på mina händer och dina; mina ha varit skyddade i trehundra år för sol och vatten och jord. Se på Det är möjligt, men icke inför menniskor. Se dina kräcklor; ser man inte att din farfar var sadelse en sadel mellan dina knän. makare? Vet du, när du sitter så der, tycker jag mig METTA. Men jag är rik och du är fattig... MARGIT. är född tjugo gånger af föräldrar, som aldrig arbetat. Du kan aldrig födas om, men jag kan bli rik igen, att jag längtar efter att få stryk! och jag skall det. Kan du tänka dig så underligt, METTA. Du ser så litet det hjelper; jag är af börd; jag Ja, du har alltid varit litet tokig. MARGIT. Jag tror att menniskorna tänka nästan lika allesammans. Jo, vet du, dessa eviga böner äro för min själ som hackelse utan kli; munnen går, men mätt Tokig? Ja, derför att jag säger hvad jag tänker! blir man inte; tvärt om, hungern vakar som ett vilddjur 3 och gnager och gnager på själens senor, utan att de gå af; men när då syster Agnes kommer med gisslet, bågsträngar, och då vaknar min själ, och alla sträng(Sträcker sig på bänken.) då springa de af, så att jag hör som klangen af brustna stumparne dallra och kroppen njuter som en svag musik. Kommer inte syster Agnes snart? METTA. I dag är du alldeles galen! MARGIT. önskar jag vara i hans ställe. Ser du den der stora När jag ser på Kristi hudflängning derborta, knekten med de svällande armmusklerna? Se hur han rycka bitar ur köttet... kan slå till med skinnremmarne, så att spikhufvudena METTA. Håll upp, du rasar ju! MARGIT. och släppa ut oss?
Häremot får jag vördsamt åberopa livad jag förut anfört, med fästadt afseende, pfter mitt förmenande, på vigten att taga i beräkning ej blott den handel, som redan finnes, utan äfven den som troligen kan uppstå sedan Trollhättecanal blifvit vidgad och ångbogseringsfarlyg å de större sjöarna anskaffade. Men under erkännande att sparsamhet i omkostnader bör ägä rum, der de kunna med god beräkning ske, så vågar jag föreslå, att StatsUtsk. måtte tillstyrka uppförandet af någon viss del utaf den äskade summan 3o,ooo r:dr b:co, att för ändamålet hållas i beredskap, om användandet, efter skedd ny undersökning, i sammanhang med en förändrad arbetsplan, skulle anses af vederbörande nyttig. Jag har anledn. tro, att, i stället för en fullständig hamnbyggnad, behofvet i det närmaste vore afhjelpt, om en lastningsbrygga anlades, en ränna uppmuddrades för fartygens inlöpande vid lastningsbryggan och derjemte en s. k. vågbrytare, af slen uppförd, anskaffades. Kostnaden blef genom en dylik byggnad betydligt mindre, ehuru uppmuddringen af ofvannämnda ränna tid efter annan ökade årliga underhållssumman. Fartygens säkerhet, för och efter intagen last, vid stark storm, kommer mindre i fråga; ty dels finnes på stället god ankargrund, och dels är ej Motala hamn aflägsnare, än att den icke skulle, på kort lid, kunna anlöpas. Ur von Hartmansdorff, A u g. : För den händelse, att utdelning af medel åt orterna icke skulle beviljas, och att de särskildta anslag, som StatsUtsk. upptagit för strömrensningar, ej kunna afföras från statsregleringen, så får jag nu uppläsa det yttrande af Öfverste Lagerheim , angtde Slångan, hvilket jag förra gången omnämnde men då icke hade erhållit, och hvilket undanrödjer de farhågor, sorn Utsk. yttrat för öfversvämningar i nedanför belägna orter, derest de ifrågaställa strömrensningarna föreloges. Della utlåt, är inkommet den 20 Oct. eller samma dag då StalsUtsk. afgaf sitt betänk.
Sker angifvelse utan beledsagad bevisning, så lärer icke hvarken domare eller polismyndighet, åtminstone 4 H. 32 550 Den 13 November e. m. saklöst, kunna företaga sig att häkta den angifne. Är åter angifvclsen stödd på erkännande eller annan åberopad, tillgänglig och uppenbar bevisning, så inser jag icke något skäl, hvarföre med en sådan brottsling skall förfaras på annat snit, än med hvar och en annan, som till urbota bestraffning kan anses skyldig, och således bör i häkte inmanas. Då lagen i 1 cap. 2 § Straffb:n stadgar, att grofva missgerningsinän, hvarmed menas sädane, som äro underkastade kroppsstraff, skola genast å färska görningen gripas och i häkte sältas, skulle det föreslagna lagstadgandet uppenbart tillkännagifva den åsigt, att brott emot fl cap. 1 § Missg.b:n icke vore att hänföra till grofva missgerningar, och utom det att en sådan åsigt är i högsta måtto stridande emot den i nyssnämnde lagrum, genom R. St:s af K. M. i nåder sanetionerade beslut d. 30 Maj 1835, meddelade straffbestämmelse af lifvets förlust, eller vissa års fängelse ä fästning, anser jag del i hög grad olämpligt, att på lorrberörde sätt tillkännagifva en dylik åsigt, åtminstone vill icke jag med min röst dertill bidraga. Man har anfört, alt den brottsliges häktande, innan Konungen i nåder anbefallt åtals anställande, skulle åstadkomma för den brottslige en olägenhet, som sedermera genom åtalets anbefallda uteblifvande icke kunde omintetgöras; men med förutsättning, alt icke någon oskyldig i förrberörde, lika litet som i andra fall, varder häktad, kan jag icke finna något orättvist derutinnan, att en så beskaffad brottslig person, för sin elakhet, dumdristighet, eller möjligen lättsinnighet och oförstånd, får, i afbidan pä Konungens utlåt., undergå några veckors arrest.