Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Flygskrifter stadga aldrig någon säker tanka, som småningom under en beräknande öfwerläggning öfwcrgär till handling, en handling, allid, just genom denna sin öfwerlagdq upkomst, farlig för motparten. Sädant Åstadkomma likwäl böcker. More det ej således skäl, att strängare behandla desia, än dagblad, som aro sä wä! j sin grund som till sina följder endast stnä luftsken. Men hwad blefwe det dä af Tryckfriheten? Sedan jag således ur dctza skäl Helt och hältet ogillar Utskottets förändring af endra Momentet, sär jag äfwen förklara min förundran öfweo den stora pligt frän ioo till 500 N:dr efter domarens pröfning, som Utskottet föreslagit för boktryckare eller mgifware, som uraallära, att tils Dm i IuniiZvr Hof'Cantzler» eller betz ombud inom z:ne timmar före dagbladets urqifwandc, deraf framlemna ett exemplar. Ehuru detta alt bör helt 06) hällit förswinna, mäste jag likwäl anmärka, att ivo R:dc tyckes mig ha warit nog, och det utan domarens pröfning Erfarenheten borde hafwa lärt ost, att t afseende pä wära lagars exiplicerande, sä litet möjligt är, lemna fritt spelrum ät den fria pröfning en. Utskottets förslag om förändring af z,:dje Mo^ mentcl kan anses säsom antaglig, endast dagblad och weckoffrifter, enligt förut anförda skäl, ej särskildt omnämnas. Hmarje medborgare i en stat bör för sm personlighet äga lika rättigheter och lika skyldigheter. Brottet bör bestraffas lika hos den Höge och läge, hos den rike och fattige, hos den stora boken och det lilla dagbladet. För öfrigt tror jag mig ej ha skäl, att anmärka något emot Utskottets föreslagna förändringar j 4 §:« öfrig» Momenter. 5. §. Emot den af Utskottet föreslagna Jury eller Nämnd torde jag äfwen fä göra följande korta anmärkning.
Deremot kallar sig Kristus: „Amen, det trogna och sannfärdiga vittnet, begynnelsen till Guds skapade verld“ (3, 14), samt „den förste (codex alexandrinus har: den förstfödde) och den ytterste, som vardt död och vardt lefvande“ (1, 17; 2, 8) – ord, hvilka utgöra en kort sammanfattning af nya testamentets hela kristologi. „Ty vi veta, att vi äro af Gud, och hela verlden ligger i den onde. Men vi veta, att Guds son är kommen och har gifvit oss sinne, att vi känne den verklige – och vi äro i den verklige, i Hans son, Jesus Kristus; denne är den verklige Guden och evigt lif. Barn, vakten eder för afgudarne“. Kyrkolärans vänner antaga, att ordet „denne“ syftar på Jesus Kristus, hvarför de ock betrakta ofvan anförda ställe som ett hufvudbevis för hans gudom. Hvad till en början och utan vidare kritik häremot kan invändas är, att antagandets riktighet åtminstone är tvifvelaktig, och att en dogm, som skall vara ofelbar, ej får byggas på tvifvelaktig och osäker grund. Hvad dernäst, vid första granskning af stället faller i ögonen är den motsats, som Johannes betonar mellan den onde och verlden å ena sidan, samt „den verklige“ och de som veta sig vara i honom och i Hans son Jesus Kristus å den andra. Vidare betonas denna motsats som en motsats mellan afgudarne och „den verklige“ i hvars gemenskap de fromme äro, när de äro i Hans son Jesus Kristus. Om det nu vore Jesus Kristus, som specielt förklarades vara den verklige Guden, hvem är då Han, hvars son Kristus är, och som i de föregående meningarne blifvit kallad „den verklige“, utan tillägg af ett substantiv? Är ej substantivet på de begge föregående ställena sparadt, för att med mera eftertryck användas, när „den verklige“ för tredje gången upprepas?
Deremot befarar Utskottet, att, om icke ett sådant förbud stadgades, lältligen kunde inträffa, det omförmälde syssla besattes af en person, som, mindre intresserad för Banken, än det Verk, der lian derjemte innehade tjenst, väl förrättade alla de löpande göromål, hvilka tillhöra Banco-Secreteraren, men icke bemödade sig att laga kännedom om Verkets ställning i alla dess delar, samt för afhjelpande af den brist i con« trollen, Sanco-Vtshottels tit lät undej IV.-o 79- 9 trollér, sorn möjligen kunde förefinnas, utarbetade ändamålsenliga förslag. Då det likväl synes Utskottet vara af väsendtlig vigt, alt Banco-Secreteraren icke inskränker sin verksamhet till de dagliga och löpande ärendena; då ett annat förhållande svårligen kan förväntas af den, som åt andra bestyr måste rigta sin uppmärksamhet; då, i händelse ett undantag härutinnan vore tänkbart, sådant å andra sidan troligen skulle skada det Verk, hvarest Secreteraren en annan tjenst innehade; då medgifvas måste, att det för den yngre tjenstemannen leder till mycket förfång, om de äldre och bäst lönade förunnas rättighet att innehafva flere befattningar, och då slutligen det correctiv mot missbruk härutinnan, som ansetts ligga uti 5i af Banco-Reglementet, mäste vara fÖrfeladt, enär man besinnar, dels alt många tjenster inom andra Verk äro af egenskap att kunna, hvilken lid på dagen som helst, och antingen i det Embetsverk, tjensten tillhör eller på annat ställe besörjas, och dels svårigheten för Banco-slyrelsen att, under slika förhållanden, pröfva, huruvida en sådan tjenst kan för sysslan i Banken vara hinderlig, så anser sig Utskottet ega allt skäl vidblifva dess förut fattade beslut att tillstyrka, det ej någon må till Banco-Secreterare befordras utan med förbehåll att, sedan han kommit i åtnjutande af full lön, och sålunda intjent begrafningshjelpen, lemna annorstädes innebaf vande tjenst.
På vederbörande Fabriksoch Handtverksföreningar ankommer att utse en eller flere personer i hvarje stapelstad, som ega att tillse, del de till hvarje Förenings yrke hörande varor blifva efter rigtiga värden och benämningar förtullade och öfvervara alla slämplingar i packhusen; dock må dessa ombuds frånvaro icke hindra tullbehandiingens företagande och fortgång. § 7- Om hvad iakttagas bör vid inkommande och utgående varors angifning och journaliscring, huru förhållas skal! med varors undersökning, förtullning och utleranande m. m., derom länder till efterrättelse hvad i särskilda författningar stadgas. 52 Förslag till Tull-taxa. § 8. Egare af fartyg, som vid Svenskt skeppsvarf nybyggas, äro berättigade att, sedan fartyget kommit i fullfärdigt skick och sådant inför General-Tullstyrelsen styrkt blifvit, lii tillgodonjuta restitution af erlagda införselsafgilter för de materialier och skeppsförnödenheter, dem egaren genom behöriga intyg visat hafva varit till fartygets byggnad, tackling och utredning använda och för sådant ändamål från utrikes ort införda. De skeppsförnödenheter, hvarmed ett Svenskt, från utrikes ort återvändande, fartyg under resan blifvit försedt, äro icke underkastade tull, så länge de förblifva i samma fartygs bruk. § 9 Vid utförsel sjöledes från stapelstad af följande, utaf utländskt råämne inrikes tillvei katie varor beviljas restitutionsvis af tullmedien: för '1 skålpund raffineradt socker, alla slag 40 Öre. » I skålpund tobak, arbetad, alla slag 14 öre.
Enligt denna lag existerar, oberoende af inteckning, generelt hypotliek i all förmyndarens fasta egendom, till säkerhet för den omyndiges fordran. För alt likväl åstadkomma offentlighet vid dessa hypothek, är det ålagdl förmyndarne, äfvensom vid ersättningsansvar de s. k. tuteurs suhrogés, att låta å vederbörlig ort inteckna hypotlieken. Inteckningen kan ock inskränkas till vissa fastigheter ,. om slägtingarne i en s. k. conseil de famille dertill samtycka. Detta undantag från regeln om inteckning såsom viltkor för hypothek har likväl, likasom vissa andra ofullsländigheler i den Fransyska hypothekslagsliftningen, med skäl öfverklagats, oeh i flere af de länder, der den Fransyska lagen antagits, hafva vissa modificationer i detta afseende blifvit införda. Sä stadgar Sardiniska lagen hypothek till den omyndiges säkerhet i förmyndarens egendom, räknadt från den dag förmyndareförordnandet skedde, dock med villkor att hypotheket inom 3 3Gi Den 20 O ctober. månader derefter inlecknas. I annat lall beräknas hypolhekel Törst från inteckningens datum. Familjerådet, domaren oell en särskild utnämnd proteclor, denne sistnämnde vid ersättningsansvar, vaka öfver att inteckning sker. Jemväl i (lere af Nordamericas Förenade Stater lära de lagliga hypolhekerna vara bibehållna; dock gälla de endast efter inteckning. I en af dessa staters lagar, som jag baft tillfälle se, nemi. den för staten Louisiana, är den Fransyska lagens stadgauden bibehållna, angille hypothek i förmyndarens egendom, äfven om inteckning försummats, oell förmyndaren är förbunden att antingen genom borgen eller inteckning ställa säkerhet för sin förvaltning. Vår 1111 gällande lag företer den sammanblandning af offentliga och icke offentliga hypotheker, sorn inkommit i de Germaniska iagarne, genom kännedomen af den Romerska rättens principer. Vi hafva sä väl convenlionella oell offentliga, genom inteckning meddelade hypotheker, sorn äfven legala, för hvilka inteckning ej erfordras.
St:r, sora likväl, enligt deras un - 114 S t a t s - U t s k o 11 e t s derdåniga skrifvelse den i4 April 1823 yttrade den förmodan: att olägenheterne af nämnde Fögderies vidd och oformlighet skulle genom en annan indelning af de i Wermland varande 4 Fögderier kunna minskas och tillcikt Tjenstemannapersonal såmedelst undvikas, samt derföre i underd. hemstälte, det K. M:t i Nåder täcktes låta en sådan reglering af Fögderierne vidtaga. Men sedan K. M:ts Bef:h:de, på anförde skäl, afslyrkt all förändring i de varande Fögderierne, såvida ej det 5:te beviljades, fann K. M:t i Nåder för godt, att låta dervid bero, men tillät, att en vice Kronofogde i Elfdalen finge, den ordinarie Kronofogden till biträde, på hans bekostnad, förordnas.
För att besvara Friherre Cederströms yttrande rörande frågan , huruvida man vill begagna ett redactionsfel, får jag öppet förklara, att jag tror att man nu i 11 ån den andra sidan ingenting annat gör , än begagnar ett sådant feh Åtminstone är det min öfvertygelse , att Ständernes pluralitet är af den tanka , att Statsutskottets betänkande borde hafva varit annorlunda. Något upprifvande af ett beslut är ej i fråga , åtminstone har det aldrig varit min mening , om ock jag misstager mig uti min åsigt. Jag tycker , att det vore ett besynnerligt förhållande, om 4 Stånd, hvilka funno, att de med för liten uppmärksamhet behandlat ett betänkande , och vid Skrifvelsens justering anmärkte sitt misstag , ej kunde rätta ett uttryck, som ej förändrar saken. Jag vet ej ens , om Ständerne hafva rätt att göra det till önskningsmål , sorn enligt Grundlagen skall vara beslut. Ett sådant förfarande skulle lika mycket upphäfva vår säkerhet, som Friherre Cederström tror , att mitt förslag skulle dertill föranleda. Jag vet, att det fordras ett sammanstämmande beslut af alla 4 RiksStånden för att få ändring , men jag finner att det skulle vara ett högst besynnerligt förhållande, om Ridderskapet och Adeln , vid erfarande af ett misstag i expeditionen, icke kunde få väcka uppmärksamheten derå för andra , i synnerhet då misstaget är så betydeligt , att det är gjordt på bekostnad af Grundlagens tydliga Den a September c, m. föreskrift. Jag skulle önska få framstäldt har, att det är orätt, att Riksens Ständer yrka att få granska Cassorne. Förr än det är visadt , kan jag ej frångå min mening. Grefve von Schwerin , Fredric Bogislans-: Herr Hjerta har genom uppläsande af slutet i i StatsUtskottets betänkande fästat Ridderskspets och Adelns uppmärksamhet på hvad sora var Riksens Ständers beslut , och hvad som utgjorde föremål för StatsUtskottets förhoppning.
In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. 18a Den 3o September f. m. Onsdagen den Bo Sept. 1829. ■ Plenum klockan g Förmiddagen. Herr Printzensköld, Carl: Emot det Leslut, angående LandsStaternes lönereglering, som i går afton fattades, får jag anmäla min reservation. Då fråga var om Contra-propositionen, yttrade jag den farhåga, som ty värr sedermera visat sig vara allt för mycket grundad. Nu har, såsom jag då förutsade, inträffat, att de, hvilka velat yttra sig för en del, och emot en del, af Utskottets tillstyrkanden i denna punkt, blifvit helt och hållit betagne en sådan rättighet; och till råga på allt har man bifallit förslag af StatsUtskottet, hvilka aldrig blifvit föredragna af Herr Grefven och LandtMarskalken. Det återstår mig nu endast, att beklaga, det Herr Grefven och LandtMarskalken ej tolkat Grundlagen så, att han funnit sig befogad vägra framställning af en proposition, livårs grundlagsvidrighet derigenom är bäst bevisad, att det beslut, som genom denna proposition tillvägabragts, betagit Representanten sin i Grundlagen uttryckligen förvarade fria pröfningsrätt i allt, hvad till ämnet hört, och af Utskottet blifvit Ständernas afgörande understäfdt. Friherre Wrangel, Henning:
Den 12 Martil, 559 bekräftelse på Riksens Stånders tillgifvenhet för dess Höga Person och Ått; äfvensom Riksens Stånders medvetande visserligen ej har af nöden att åter upprepa hvad i detta afseende så ofta både med ord och gerningar blifvit bevisadf. Törhånda skulle dock Nationen vid ett tillfälle, sådant som detta, med deltagande lyssna till sina Representanters röst, talande i eget och allas namn. Och svarade man mig på denna förmodan: ”Äfven Nationen år utom allt behof att med nya försäkringar ådagaläggga dess otvifvelaktiga, samt af Konungen obetviflade tånke. sätt;” så skulle jag af allt hjerta, erkännande denna sanning, likväl tillägga: Månne ej nyttigt vöre, att äfven utom Sverige en sådan sinnenas enhälliga stämning blefve allt mera känd och värderad? Månne ej Svenska Folket gerna toge Europa till vittne, att det känner sig med heliga, oupplösliga band fästadt vid deri Konunga-Ått, det sjelfve utkorat, vid den sakernas ordning det sjelf infördt och stadgadt, vid de Grundlagar det sjelf stiftat och besvurit? Den högtidliga Adresse, som blifvit föreslagen, synes mig uppfylla detta ändamål. För min del skulle jag ock deruti finna uppfyllandet af en Riksens Ständers förbindelse, emot sig sjelfve: ty, mine Herrar! vid hvarje händelse af denna art, månne Monarkens åra icke äfven år Statens åra, Dess rätt, tillika äfven Nationens rått, Dess säkerhet och trefnad icke äfven borgen för "Fäderneslandets trygghet, oberoende och lugn? Den ii Martil, Manga hördes häruti instämma^ och äfven yrka på proposition. I anledning hvaraf Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade deti af Grefve De la Gardie gjorde qch af Friherre Lagerbjelke unr derstödde framställning bifalla. Ropades starka Ja, Herr Grefven och Landt Marskalken föresåg, att Ridderskapets och Adelns nu fattade beslut, kunde genom en Deputation de öfrige Riks-Stånden meddelas.
Om deremot embetsmännen skola sjelfva förse sig med papper, kan staten ej utöfva någon kontroll öfver beskaffenheten af detsamma, utan komma tjenstemännen då sannolikt att begagna den sorts papper, som kan fås för bästa pris. Den enskilte kommer i sådant fall påtagligen att få sitta emellan, ty ehuru han får betala sina expeditioner lika dyrt, om ej dyrare, än hittills, så har han likväl ingen säkerhet för att icke hans dyrbara dokument efter några års förlopp, till följe af papperets dåliga beskaffenhet, sönderfaller i bitar. Allmänheten kan således, enligt mitt förmenande, blifva i dubbelt hänseende lidande på denna reform, genom ökad kostnad och till materien sämre valuta. Den största vådan, som jag af förändringen befarar, är dock att staten, i samma ögonblick, som man föreskrifver att alla utgående expeditioner och andra mindre handlingar icke behöfva skrifvas på chartse-sigillatse-papper, förlorar möjligheten att kontrollera vederb:de embetsmäns åtgöranden härvid. Det är ej för så många år sedan, att det bort hafva fallit Bevilln.-Utsk:t ur minnet, som man fann sig nödsakad att vidtaga särskilda åtgärder för att försäkra sig om att lagfartsoch inteckningssamt åtskilliga andra handlingar, som skulle med stämpladt papper beläggas, verkligen blefvo med det föreskrifna stämplade papperet försedde. Man stadgade till den ändan, att alla biläggningskartor, som till dessa handlingar skulle användas, skulle vara dubbla och att de sedan skulle ituklippas, för att den ena hälften sedan skulle insändas till vederb:de hofrätt, jemte det protokoll, hvartill kartan hörde. I följd af denna anordning är nu inom hvarje hofrätt en särskild tjensteman sysselsatt med att genomgå alla dessa lappar och jemföra dom med protokollen, för att tillse det alla handlingar äro rätt karterade. Statens inkomst af charta sigillata steg ganska betydligt genom denna förändring, — en omständighet, som Utsk:t alldeles icke tagit i betraktande. I stället blir nu en följd af den utaf Utsk:t föreslagna förändring, att man aldrig skall kunna göra sig förvissad om att det stadgade karte-beloppet verkligen blifvit expeditionerna åsatt.
Konkurser, lagsökningar och utmätningar hafva väl förr inträffat, men nu äro do så många och penningetillgången så uttömd, att. hvad som blifvit utmätt icke kan säljas. Jordegendomar, stora och små, fastigheter i stad och på land, bruksoch fabriksanläggningar, kreatur, lösegendom går under klubban för de mest nedtryckta priser. Allt detta ådagalägger sannerligen icke något vexande välstånd. En erfarenhetssanning kan aldrig vederläggas: Höjes en tullsats, så verkar den, såsom ali prisstegring, till inskränkning i förbrukningen: sänkes den åter, blir af det billigare priset en ökad förbrukning den naturliga följden. Detta förhållande emellan pris och förbrukning är fullkomligen bekräftadt, till och med i af seende på de oundgänglig a ste förnödenheter och måste ännu mera eg a tillämpning på andra umbärligare varor. Det är fruktan att fäderneslandet uti mer än tio års tid skall blifva öfversvämmadt och utarmadt af Frankrikes, Preussens, Tyska tullföreningens och andra länders viner, drufhränvin, läckergomsartiklar, galanterivaror, grannlåter och lyx, som afhåller mig från att godkänna den ifrågavarande handelstraktaten. Man har ock satt i fråga huru ingåendet af dessa båda traktater förhåller sig till våra grundlagar, och detta är utveckladt af andra reservanter. Hvad sjöfarts - BevillningsUtskottets Utlåtande .X:o 2. 15 fördraget angår torde 12 § Regeringsformen kunna åberopas, och i ett visst hänseende äfven haudelstraktaten. Men haudelstraktaten berör tull-lagstiftningen. Tull är en bevillning, hvarmed Rikets Ständer allena ega att sig beskatta. Detta är en annan sida af saken, som utan tvifvel föranledt åtgärden att underställa hand el straktaten Svenska uational-representatiouens godkännande. Men då traktaten redan ett år varit tillämpad, så återstår för Ständerna föga frihet att pröfva, så vida ett afslag skulle medföra de redan ingångna al båda Regeringarne ratificerade och nu redan årsgamla fördragens upphäfvande.
Utdrag af krotocollet, halkit i Högloft. Ritzderstapets och Adelns klenum den z Mars IZIO. S. D. Företogs til afgörande Stats - Utskottets den 28 Februarii pa bordet laade lVlemoriU, rörande Det genom KonglMaj:ts Nådiga pi-opvsiöon begärda underhall för den återstående delen af Finsta Armeen: och blef Stats-Utskottets berörde Betänkande gilladt med följande förändringar och tillägg, nemligen: uo Den z Mars» r6r r.ö. At dä Riksens Ständer nu bewiljat, al den af Stats-Utskottet förestagne Summa 64,505 R:d. mä ril delta ändamål anwändas, i underdånighet lil Hans Kongl. Maj:t stuve öfwerlemnas, at bland de Okkcersre, svin inom den bestämda tiden sig anmäla, fördelningen ^verkställa, dock med förbchäll, at den fördelning Stats-Utskottet förestagit mätte blifwa et bestämt minimum för hwad ät OfkcerLre af hwarje grad i exgLÄÄNce-lön tildelas. At de som enligt Utstottets Betänkande anses berättigade til ^ccoräs-ersättning, kunna densamma erhålla, oaktadt de ci til expeÄLncelöners åtnjutande til Swerige öfwerresa. z:o At Tiden för deras hitkomst, hwilka af sxpeäsnce-löner wilja komma i åtnjutande; fastställes til den r Zulii, Kongl. Maju dock obetagit at göra afseende pä laga hinder, som kunna möta deras hitresa, allenast de sin afsigt at hitkomma i laga tid anmält. 4:0 At om wid den anstagna Summans fördelning efter det förestagne minimum, något öfwer» stott skulle upkomma, öfwerlemnas i underdänighet är Kongl. Maj:t, at anwända detsamma til lönernas förökande, warandes detta gällandet 5 är eller til Riksens Ständers nästa sammankomst. 5:0
Är åteckn. På pergament med vaxsigill Inlagda Konung Guslaf Il:s bref i träkupa, utan i till Fleming ang:de en lock. Lådan tomt in Stockholm ... d:o d:o N:o 28. På pergament. N:o 2. åtkomsthandling tillRid darhustomten 1624 d:o d:o N:o 29 (1) d:o d:o. d:o d:o af 1624 *ä:o d:o N:o 29 (2) d:o d:o. Riksens Råds och Ridderskapels bevillning på rusttjensten 1625, lill Riddarhusets byggnad d:o d:o N:o 25. d:o d:o med många vidhän Köpehref gifvet af Hr gande sigiller i Erik Bjelke på Riddarhuträkupor, set af d. 16 Januari 1626 d:o d:o N.o 27. Pä pergament. Konung Gustaf II A dolphs bref af d. 23 April 1627, ang:de inrättande af ett Adeligt Collegium på Riddarhuset d:o d:o N:o 9. På papper. Konung Gustaf II A dolphs d. 25 April 1629 utfärdade Privilegier för det då inrättade Amiralitetet d:o d:o N:o 10. d:o d:o. Ridderskapets och Adelns beslut vid 1638 års riksdag d:o d:oN:o26. På pergament Nils Slättes forpantmed många si ningsbref af d. 13 Juni giller i träku 1614 till Riksrådet Skytte por. på ett hemman Tibble i Simtuna Socken d:o d:o N:o 30. På papper. Riksrådet Johan Skyltes d. 23 Oct. 1622 gifne öfverlåtelse å detta hemman lill Peter Kruse. Inlagd i föregående nummer.
— Detta så mycket heldre, som fäderneslandets krafter numera tagas i anspråk för åstadkommande af eli frivilligt försvarssystem, hvilket i sjelfva verket torde vara ai långt större betydelse, än någon i närvarande stund vågar ana. — På grund af allt hvad jag sålunda anfört hemställes vördsamt: att icke någon tillökning i anslaget för indelta arméens vapenöfningar under nästa stalsregleringsperiod må af Rikets Ständer beviljas. Det har icke kunnat undfalla uppmärksamheten, alt Krigs-kollegium, vid uppgjordt förslag till ny utspisningsstat för Garnisonsregementena, kommit till det resultat, alt kostnaderna hädanefter skulle blifva i det närmaste dubbelt mot hvad de hittills utgjort. — Häraf ledes man ovilkorligen till den öfvertygelse, antingen att manskapet vid samma regementen hittills skulle hafva varit satt på ordentlig svältkur eller ock att det uppgjorda förslaget är för högt tilltaget. Visserligen hafva Rikets Ständers Revisorer anmärkt, alt mathållningen vid garnisonsregementena i hufvudstaden vore lill qvanlitelen otillräcklig, enär det åt detta manskap icke bcstods mer ån två mål om dagen; men då nu "200,000 R:dr allt hittills varit tillräcklige för dessa två mål, frukost och middag, så ser det verkligen besynnerligt ut om ett tredje, aftonmål, skulle, fordra den höga anslagstillökningen al 175,000 R:dr, hvarpå Kongl. Majit i nåder gjort anspråk. Med stöd häraf och då femtio procents förhöjning i detta anslag torde, vid nya utspisningsstatens praktiska tillämpning, befinnas tillräcklig; vågar jag vördsamt föreslå: alt Rikets Ständer ville för sin del besluta en förhöjning i anslaget till mathållmng för manskapet vid Garnisons-regementena af endast 100,000 Riksdaler Riksmynt. Under förutsättning att såväl Rikets Ständer sorn Kongl.