Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Likaledes biföllos, vid förnyad föredragning, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekon.Utskms den 5 sisth Dec. på bordet lagda betänkm: N:o 9, ang:de väckt motion om bestämmande af visst antal förrättningar, hvartill landtmätare må kunna på ^en gång förordnande erhålla; N:o 10, i anledn. af väckt motion om verkställighet af synerätts beslut, i fråga om anläggning af vattenverk. Till pröfning företogs Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon. Utsktns den 5 sisth December på bordet lagda betänk. Den 16 Januari e. m. N:o ii, i anledn. af vackla motioner om förändring i flytlningstiden för tjenstelijon. Fril). Cederström, Jacob: De förenade Ulsktn hafva skiljt denna fråga från den om fattigvården i allmänhet. De öro likväl i ett så nära sammanhang, att det varit väl, om Utsk:n, vid behandlingen af den ena frågan, icke förbisett den andra. Näringsförhållandena, tjenstehjonsstadga!) och fattigvården äro 3 oskiljaktiga ämnen i en riktig lagstiftning. En bland de största orsakerna till fattigdom bland de arbetande classerna är jost den legostämma af ett år på landet och ^ i Stockholm, som genom allmänna lagen i Sverige är stadgad. Vore eontracter öppna att afslutas emellan enskilda på från och med en månad samt lill och med ett år och deröfver, så kunde man vara säker på, att både tjenstehjonen blefvo bättre och jemväl lösdrifvare-personalen skulle i betydlig män minskas. Men annot Ur alt endast kunna städja en person för helt år, såsom lagen bjuder för landet, annat att lemna honom försvar för en månad. Det är således af stor vigt för samhället, att legostämmoliden rättas och att den blir fri från och med en månad, da uppsägningstiden må vara hälften af legoslämmotiden, denna må vara kortare eller längre. Ulsk:n hafva i detta betänk, endast refererat 2tne motioner, och förbigått dem, som i sammanhang med fattigvårdsfrågan blifvit i ämnet väckta och till Utsktn remitterade.
I hr Thegerströms framställning af Werle finner ’ man den själfviske affärsmannen och lättfärdiga människan, hvilken för att vinna sina afsigter icke ryggar tillbaka för något svek, blott det kan göras så fiffigt, att lagen icke kommer åt honom, en » ärans man » i det yttre, men med maskstunget inre. Bland de öfriga i » Vildänden » uppträdande är det ingen annan än hr Fredrikson, som äger dylik förmåga att individualisera. Han har den i hög grad, hvilket dock icke är öfverraskande för den, som haft tillfälle att under en lång följd af år följa den utmärkte skådespelarens sceniska arbeten. Om det är sant, att hr Fredrikson med stor framgång spelat verldsmannen i franska komedier och den &gt;elegante räson-nören », har han ju också fullkomligt lyckats som Göran Persson, Amaurv, Mereutio, Bolingbroke, Rizzio och Darnlev och sa många andra vidt skilda karaktärsroller. Bäst af alla är dock hittils, det är onekligt, denne fräcke cyniker Relling, som på botten af sitt förakt för » lifslögnen » likväl har känsla för sina medmänniskor. Hr Fredrikson har i maskering, hållning, tal och åtbörder på ett så träffande sätt uppfattat och gjort en lefvande figur af denne Relling, att man under framställningen på scenen icke ens tänker pa skådespelaren, utan endast på den person han föreställer, och det är först efteråt man finner tillfälle att göra sina betraktelser öfver den förres utomordentliga konst. Öfverraskande var att se den unga eleven fröken Seelig i Hedvigs roll, och det må så godt först som sist, äfven med fara att gifva en ung nybörjerska en något för hög tanke om sig själf, erkännas, att väl sällan en sexton års flicka lyckats sä fullständigt på scenen. Fröken Seelig har också alla yttre vilkor för den fjortonåriga Hedvig och gör först och främst i detta afseende fullständig » illusion », hon å sin sida, lika väl som Jir Fredrikson å sin.
Utskottets yttranden under dessa §§ godkändes. § 41. Ståndet gillade Utskottets yttrande nederst å sidan 4 och godkände det å sidan 5 framställda förslag till voteringsproposition. § 45. Yttrandet vid slutet af sidan 5 gillades, och lade Ståndet, med godkännande af den å sidan 6 föreslagna voteringspropositionen, Utskottets till annat Riks-Stånd framställda inbjudning till handlingarne JK 10, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut angående vilkoren för bränvins tillverkning. Det under §§ 20 och 22 (18 i förslaget) framställda förslag till voteringsproposition godkändes, och gillade Ståndet Utskottets under § 23 (20 i förslaget) afgifna yttrande. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Lag-Utskottets Memorial JV2 62, angående verkställda omröstningar i Förstärkt Lag-Utskott, i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut angående åtskilliga lagfrågor. Prot.-Utdrag den 15 Juni 1866. 387 Från Vallofl. B or g are-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Expeditions-Utskottets förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, M Ht, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Åttonde Hufvudtitel, godkände Ståndet samma förslag, utom hvad angår 12 punkten, hvilken återremitterades. S. D. Föredrogos ånyo Sammansatta Revillnings-, Lagsamt Allmänna Be svärsoch Ekonomi-Utskottets: Utlåtande M 9, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å vissa delar af Betänkandet JVs 5, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker.
Men för alt få något sammanhang, något system, för alt vinna något resultat, så måste man väl underkasta sin egen mening den inskränkning, som är behöflig för att i allmänhet befrämja del bästa som kan åstadkommas under n. v. omständigheter. Så få vi göra något hvar, och jag hoppas att Hr Rosenblad gör på samma sätt. Hr Ribbing har sagt, att om man skulle antaga Hr Skogmans sats, så skulle de liberala icke få sin mening riktigt uttryckt. Det få de ändock ganska väl om de antaga Frih. Raabs förslag. Då vi komma till voteringen, så är det tillfälle för en hvar att antaga antingen Hr Skogmans eller Frih. Raabs förslag. Skulle derjemte något tredje göras gällande, så röstar man först om contraproposin o. s. v. Så har det alltid tillgått och derigenom förtryckes ingens mening. Hr Ribbing har yttrat att de nedsättningar, som Utsk. har föreslagit, vore i allmänhet icke öfverdrifne. Till besvarande deraf fordrades att ingå i detalj och anföra det ena eller andra exemplet. Om jag tilläte mig det, så skulle mina motståndare väl göra sammaledes. Då skulle vi komma in pä tulltaxans serskilda artiklar, innan de ännu blifvit föredragna. Jag vill icke göra början dermed, utan blott hålla mig till de allmänna satser, som Hr Ribbing uttalat. Först tillåter jag mig dock yttra en egen allmän sats, nemi. den, att när nedsättningen af varors pris i andra länder, förmedelst der inträffade oroligheter går till hälften £11 Den 31 Maj f. m. eller till tredjedelen af varans värde, så bör naturligtvis skyddstullen här stegras i samma proportion. Nu har likvist Bevilln:sUtsk. icke medgifvit någon högre lullafgift, än ^idel af varans värde, eller 25 procent. Ilon har imedlertid fallit 50 eller 33^ procent, så är det klart, att 25 procents tullförhöjning icke förslår att betäcka skillnaden, utan att den måste ökas eller ock den inhemska tillverkningen skyddas genom förbud.
För hvarje 6-tal abonnenter, s o m s a m l a s, och f ö r hvllka afglften Insändes till Redaktionen af bhjg resedan står vid marken, och bak luftig bladgardin öppnar rosen välluktsskrin. liar du ej till drömmar råd — hår du fttjr dem dock förgåfves! Lönligt deras lena tråd in i själens nätverk våfves, och hvar sorg, som lifvet gaf drunknar i ett blomsterhaf! Fredrik Nycander. En komplott. Hedersamt omnämd vid Iduns 4:de pristäfling. CT^f e dit, Louise, skynda dig! » &lt;S&lt;5öS » Midt öfver teatern, på första raden. nej, icke dit — litet mer åt sidan — der j a! Ser du en ung herre, lång, mörk och med svarta mustascher; ser han icke bra ut? » » Äbjo, hvem är det? » » Det är harr, som åkte i samma kupé som jag på min hltresa. » » Nej, verkligen — är det han! » Fru Louise började att se intresserad ut. » Men hur var det, känner du honom? » » Det kan jag knappast säga, att jag gör. » — Den unga flickan skrattade. » Visserligen frågade han vid stationen, om han kunde stå till tjenst med något, hvarpå jag nekade, och så hjelpte han mig alt taga ned min resväska från hyllan. Men det var också allt » — » Hvad är det ni tala o m? » Grosshandlare Rappe, som satt bänken bakom de unga damerna, på första raden, böjde sig fram till dem. » Ä h, » svarade Louise, » det är bara Ebba, som är så intresserad af en ung herre, att hon ej kan taga ögonen från houom. » » Hvad hör j a g! Min lilla svägerska, som annars är så likgiltig för unga herrar! Det är ju utmärkt, Louise! » Grosshandlaren gaf sin unga hustru en illmarig blick. Louise nickade leende. » Hvilket är utmärkt? » frågade Ebba. » Skall jag säga det? » frågade grosshandlaren. — » Nå ja, det gör j u ingenting.
Efter det missnöjet fåtit sig flera1 dagar förnimma, utbröt det omsider i öppet våld, men genom hufvudmännens hastiga inmanande i häkte qväfdes oroligheterne i deras första början. Detta mål är ännu beroende på Eders Maj:ts och Rikets Götha Hofrätts pröfning. Det i sista berättelsen såsom tiflämnadt omförmälda cellfängelset för Kungsbacka stad och Fjäre härad har under denna tid blifvit bygdt, och till begagnande upplå tits från och med den 1 Juli 1854; blifvande alla ransakningar om häktade personer nu der hällne; men Wiske härads invånare, sorn hafva närmare till Warberg än Kungsbacka, hafva icke velat medgifva, att detta cellfängelse begagnades äfven förderas fångar, och att ransakningarne om dem äfven der höllos, hvarföre ock Eders Majit afslagrt den, i strid med häradsboarnes önskan, härom väckte fråga. Derjemte har å Warbergs f. d. fästning början gjorts med uppförande af ett cellfängelse för trettio fångar och grunden till ett sådant fängelse äfvenledes blifvit under förlidne året här lagd, så att tillräckligt antal cellfängelser för länets ransakningsfångar snart finnes att tillgå. Men i och med detsamma dessa häkten hunnit fullbordas böra ock alla ransakningar om häktade personer der hållas, så att all transport af fångar må undvikas, särdeles på sätt den hittills tillgått och ännu tillgår. Efter afdrag af transportfångar och de för skuld bysatte personer har de häk tades antal varit: år 1851 : , .' » 1854 336 » och » 1855 382 » ,763 st. — eller i medeltal trehundrafemtio personer, hvilket antal med icke mindre än 84 personer öfverskjuter medeltalet af fångar enligt nästföregående berättelsen. Kostnaderna för fångvården hafva, enligt uppgift från Landtränteriet, uppgått: år 1851 till Banko. eller i medeltal 9,084 R:dr 9 sk. Banko.
Hvarken Regeringen eller män af yrket hafva härutinnan kunnat uttala något bestämdt omdöme och förmodeligen lärer materielens beskaffenhet till väsendtlig del blifva beroende af den utveckling, denna materiel i andra länder kan erhålla under nu pågående krig och de förbättringar, som deri kunna åstadkommas, så väl med hänsigt till fartygens konstruktion, som deras bestyckning. Väl äro dc anslagsbelopp, som nu af Kongl. Majit för flottans nybyggnad äskats, upptagne i enlighet med den utaf Sjöförsvars-kommittéen i berörda Stats-Utskottets Utlåtande N:o 81. 11 hänseende uppgjorda plan, hvilken, bland annat, förutsätter att under instundande statsregleringsperiod en bepansrad ångfregatt m. m. skulle nybyggas, men att vid den nya flottans anskaffning denna plan icke i allo kommer att följas antyda nogsamt Departements-chefens i denna fråga meddelade yttranden, likasom Utskottet vågar antaga att rikets sjöförsvar icke kommer att ordnas på det sätt Hr Brakel föreslagit, om det ock må medgifvas att vissa delar af berörda förslag äro förtjente af uppmärksamhet. Då det ej vidare torde för oss ifrågakomma att mod ett större antal skepp i öppen strid i sjön möta en fiende, synas stora och dyrbara pansarfartyg icke vara de, som företrädesvis böra anskaffas, ehuru det kan blifva nödigt att vid flottans ordnande ett eller annat fartyg af större cert bygges, på det att Sverige ej må blifva underlägset de magter, med hvilka det hittills varit såsom sjömagt jemförligt och för att vi må kunna, i förening med andra magter, uppträda äfven utom egna kusters omedelbara grannskap.
Utskotten hafva såsom grundsats aDtagit, att de tjenstemän, som tillika innehade löner på andra ställen än vid Allmänna Magazins-Inrättningen skulle , ifall lönerna för dessa tjenster understege lönerna på Magszlns Directionens stat, få af de sednare endast bibehålla så mycket, som svarade mot skillnaden, men förlora det öfriga. Derigenom skulle hända, att personer, sorn icke hade lön på flera ställen, fin* go behålla sina inkomster vid Magazinslnrätt, ningen oafkortade; hvaremot de, som äfven Den % September /, m, vid andrs Verk hade aflöning, skulle mista en del af sin inkomst. Följden deraf skulle blifva, att man, som i förtröstan på fortfarandet af ett Verk, hvilket tiilvarit omkring 50 års tid, der sökt sin utkomst och hvilka i säkerhet derom gift sig, samt äga hustru och barn, skulle blottställas för nöd, ruan deras eget förvållande. I fråga om dessa lönersättningar mäste dock tvänne omständigheter tagas i betraktande. En af de högre Embetsmånnen inom Verket har en bland de största löner Staten gifver; andra hafva mindre; men dock bland de betydligare. Hvad dem angår, så är det visst icke skäl, att Staten fortfore med utbetalningen af bägge två, sedan befattningen med Msgazinslnrättningen upphört. Sådant är förhållandet med några af Directionens Ledamöter. Om man på dem , sorn verkeligen åtnjutit dubbla löner, ville tillämpa den grundsatsen att de skulle få behålla bägge, så finge de för mycket. Om de ringare Tjenstemännen åter blott skulle få så mycket, som den högsta af deras innehafvande löner utgör, så blefvo de lidande. Det torde derföre tillåtas mig, att anföra något till deras fördel. Man säger att de blott tjena på Constitutorial, och att de således icke äro berättigade till lika förmåners åtnjutande med dem som hafva fullmakt å deras innehafvande beställningar.
Konungamagt; med full sjelfförtröstan på sin egen vishet, uppgjorde Förslag som vid fara af onåd skulle antagas, då klagade man med skäl öfver saknad frihet i öfverläggningarne. Nu, då denna frihet nästan icke har några gränsor, förebrår man StatsRådet att icke gifva Ständerne nog bestämda yttranden. Likväl, när StatsUtskottet vid-1809 års Riksdag begärte att en Financeplan måtte af Konungens Embetsmän till Rikets Ständers granskning afgifvas, blef detta Förslag af plena förkastad! och det var nära att anses sorn en kränkning af Rikets Ständers rätt. Hvarifrån kommer det väl nu, att man äskar difecte af den så kallade Ministéren dylika arbeten? Sägom saken rent ut. Det är icke ledningen man saknar, det är tillfället att klandra och man kan icke dölja sin förtrytelse, att genom uteblifvande af StatsRådets bestämda tillstyrkande, sakna anledning att kasta på detsamma skulden för allt hvad man i de nämnde Förslagen ogillar. Men då det icke varit StatsRådets åliggande eller pligt att uppgöra dem, tror jag icke heller det är dess skyldighet att åtaga sig ansvaret derföre. Efter hvad jag haft äran anföra om Rikets Ständers granlagenhet att vid 1S09 års Riksdag ensamne uppgöra, hvad som angick de Financiella ärenderne, och då både sakens beskaffenhet och Rikets Ständers anseende, tora ingifva öfvertygelsen att de icke varit ledde af annat än omständigheternas kraf och kän - Den i 7 April c, m. kännedomen af Fäderneslandets behof, tror jag mig icke böra ingå f någon ornständelig bevisning för att ådagalägga, att det icke berodt af Ministéren, hvarken att förekomma förblandningen af Statens skuld med Statens mynt, eller hvad Friherre Anckarsvärd kallat Discontkatastrophen. Såsom skild ifrån all
Men äfven för bankens eget intresse tror jag ej att det vöre likgiltigt, om dessa sedlar indrogos, ty om det än skedde långsamt, skulle ändå 4 å 5 millioner i silfver komma att utgå från banken, och således skulle dess nuvarande metalliska kassa aldeles onödigt nedgå från 16 till 11 millioner, en omständighet, som jag skulle tro tåla att noga tänka på. Man har höglärdt påstått, att det vore bättre att silfret vore utspridt i landet, än att det förvarades i bankens hvalf. Jag är af en alldeles motsatt tanka, så länge banken icke har öfverflöd af silfver. Vidare har man yttrat den fruktan, att om man bibehöll dessa småsedlar, så skulle allmänheten på landet införlifva sig med den tron att papper är penningar; men det kan man vara ganska lugn för. På landet förstår man lika väl som inom dessa murar att sedlar icke äro mynt, utan blott re - Den 4 Mars f. m. 37 presentanter deraf, men roan förstår äfven sin egen beqvämlighet, som aldra bäst bevisas deraf, att ett så stort belopp, som 4 å 5 millioner uti ettor, håller sig ute i rörelsen. På grund af hvad jag anfört, får jag anhålla om bifall till Utsk:ts Utlåt. Frih. von Schwerin, Jules: Jag erkänner visserligen att den af revisorerna ifrågasatta åtgärden i och för sig icke skulle hafva så särdeles stort inflytande på landets myntförhållanden, emedan det blott är fråga om indragande af den lägsta sedelvalören, och värdet af alla sådana utelöpande sedlar icke är så betydligt i jemförelse med dun metalliska fond på det hela, hvilken måste förefinnas för myntvärdets upprätthållande; men denna åtgärd är att anse som en länk i en kedja, som skulle leda till att anskaffa klingande mynt i rörelsen; brister en af läkarne, så går äfven hela kedjan sönder. Att få så mycket silfver som möjligt i rörelsen, anser jag hafva stora fördelar med sig. För det första skulle det, tvärtemot hvad Hr I)e Maré sagt, bibringa menniskorna ett rätt begrepp om hvad mynt är, hvilket de icke nu hafva.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad., på sätt Rivon Hartmansdorff föreslagit, behagade, med vidblifvande af sina förut fattade beslut, afslå Ulsk:s ifrågavar:de inbjudning. Ropades ja. Vidare förekommo Ulsk:s serskildta yttranden rör:de nedannämnde punkter af betänk. N:o 242. lista punkten. Utsk:s härom afgifna yttrande lades till handlingarnc. Efter uppläsning af första delen af Utsk:s öfver denna punkt afgifna yttrande, hvaruti förslag till voteringspropos. blifvit framstäldt, anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff: Uppställningen af Utsk:s betänk, är sådan, att det sista stycket på sidan 3, hvilket icke blifvit uppläst, hör till det första stycket på samma sida, hvilket blifvit uppläst. Det angår nemi. de ämnen, från hvilka Disk. afslått. Jag hemställer alltså om icke sista delen bör uppläsas, och denna del af Utsk:s förslag afskiljas och afgöras, sä att man sedan endast har att göra med återstoden, som upptager voteringsproposme. Hr Printzensköld, Carl: Jemte det jag instämmer med Hr von Hartmansdorff derutinnan, alt den sednare punkten hade bordt föregå den, som omfattar voter:spropos:ne, önskar jag, att, rör:de sjelfva voteringsfrågan, få yttra mig, sedan Hr Gr. o. Landtm., i anledn. af Hr von Harlmansdoi ffs framställning, täckts göra propos. Den 23 September f. m. 361 Sednare delen af Utsk:s i afseende på 2:dra punkten afgifna yttrande, ang:de de delar af samma punkt, hvilka Utsk. ansett hafva förfallit, blef härefter uppläst, samt af R. o. Ad. godkänd. Hr Printzensköld:
Som anslaget lill salpeter-uppköp 180,000 R:dr och det under den för försvarsverket i allmänhet i Riks-staten upförda anslagssumma af 669,226 ttdr 32 sk. inbegripna anslag för krut-tillverkningen, 50,000 r:dr, äro af Herr Stjernsvärd upptagne bland landtförs varets nuvarande kostnader, torde äfven den ibland stats-verkets inkomster ingående behållningen af krut-och salpeterförsäljningen hafva bordt uti förevarande beräkning derifrån afdragas. Denna behållning, som under åren från och med 1844 till och med 1848 i medeltal uppgått till 105,000 r:dr, anse Utskotten sig dock här endast böra uppföra till det i sista Riksstat antagna belopp eller 95,000 r:dr, med hvilken summa således antingen uppgiften om närvarande kostnaden för landtförsvaret bör minskas, eller ock den för Herr Stjernsvärds organisation okas. Derjemte förekommer hurusom Hr Stjernsvärd bland tillgångarne för den nya organisationen, under benämning ”brist å 4:de Hufvudtitelns förslå gs-a usla g”, uppfört ett belopp af 136,000 r:dr. Bristen i nämnde anslag kan likväl icke antagas för närvaiande uppgå på långt när Lill den kalkylerade summan. Då nu vid sista Riksdag 4:de Hufvudtitelns förslagsanslag ökades med 45,923 r:dr, nemligen till beväringsmanskapets öfningar med 40,000 r:dr samt till fonragering af värfvade kavalleriets och artilleriets hästar 5,923 r:dr och i Herr Stjernsvärds kalkyl ordinarie anslaget blifvit uppfördt med denna tillökning, hade resten bordt beräknas endast till det belopp, hvartill den efter tillökningen visat sig i verkligheten uppgå.
Högvördiga Prestc-Ståndet liar, genom Protocolls-utdrag för den 20 dennes, till Conslitutions-Utskottet remitterat en af Prosten O. Bolander, i grundlagsenlig ordning, framställd anledning till anmärkning mot Föredraganden af Ecclesiastik-ärenden, Herr Stats-Secreteraren von Prinzencreutz, såsom Contrasignant af Kongl. Majrts Rådiga Utslag den 5 Julii 1827 och den 8 Maji 1829, bägge gifna i likartade besvärsmål, rörande förslag till Pastorat af första classen , men, efter Motionairens tanka, stående i rak inbördes strid, med afseende å befordrings-grundernas tillämpning; yrkandes han, att Beredningsoch Stats-Råds-Protocollen i detta ämne måtte infordras och granskas, till den påföljd Grundlagen stadgar. Conslitutions-Utskottet liar tagit behörig kännedom af de företedda handlingarna; och som Utskottet icke eger att ingå i pröfning af den Föredragande och Rådgifvande åtgärd, hvilken varit underkastad granskning af förra Riksdagens Constitutions-Utskott; så, enär Utskottet, efter redan fullbordad granskning af samtliga, från nästlidne lill nu påstående Riksdags början, öfver Regerings-ärenden förda protocoll, icke hemtat anledning till anmärkning emot den senare åtgärden under den 29 April 1829, sorn beredt Kongl. Maj:ts Nådiga Beslut af den 8 derpåföljde Maji, och Motionairen, i afseende derpå, icke heller förebragt några nya skäl, förtjenande serskild uppmärksamhet, finnér, vid sådant förhållande, Constitutions-Utskottet den remitterade anmärknings-anledningen dels icke utgöra föremål för Utskottets pröfning, dels icke påkalla ytterligare behandling. Ankom till Exp.-Utsk. den 5 Julli. Memorial till Hedervärda Bonde-Ståndetj med äskad upplysning om ett Stats-Råds-Protocolls datum.
Detta betänk, bifölls af Sländerne, BorgareSt. inclusive, som således erkände principen, att en ny reglering af tolagsmedlen borde äga rum. Hvad angår hufvudsnkc», får jag fästa uppmärksamheten derpå, att tolagen innebär en ganska stor afgift, hvilken icke allenast drabbar de handlande, utan äfven både städernes och landets innevånare i allmänhet, nemi. alla dem, som bidraga lill Rikets export och deltaga i consumtion af det, sorn importeradt blifvit. Tolagen är icke tillkommen som ett privilegium: det är visserligen sant, att. vissa städer, i för dem utfärdade privilegier, fått rättighet sig tillerkänd alt uppbära en viss procent af utgående och inkommande varors värde som tolag, men de fleste tillåtelser i delta afseende hafva tillkommit efter 1809, således efter den lid, då privilegier icke mera kunna utfärdas, hvadan städerne icke eller hafva att några sådane åberopa. Tvertom kan man skäligen inse, att tolagen är att jemnföra med bevillning, som icke ultin Sländerues bifall kan åläggas. Vid sådant förhållande vill det synas mig, som hade SlalsUtsk. allt för hastigt alfärdat den K. propus.; och då jag icke vill, med den ringa utredning ämnet fått, yrka direele afslag pä Utsk:s utlåt, och bifall till K. M:s nåd. propos., inskränker jag mig till den anhållan, det behagade R. o. Ad. för närmare utredning återremittera detta utlåt, till det Högl. StalsUlsk. Frih. Tersmeden, Wilhelm Fredr.: Jag kan ej annat än förena mig med Frih. Raab i begäran om älcrremiss. Mig förefaller det som hade StalsUlsk. på allt för litet grundade skäl afslagit den K. propos., och det förundrar mig på det högsta, alt ej finna en enda reservant mot detta afstyrkande, hvarjemte jag anser mig böra förklara, det jag, ehuru ledamot af StatsUtsk. icke var närvarande, då detta beslut fattades. Som redan blifvit nämnt, är Konungens propos. i detta ämne föranledt af en R.