Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Herr Carlén, med hvilken Herr Lemchen instämt: »Sedan, genom Kongl. Förordningen den 8 Oktober 1861, barnaarfvet frånkändes all förmånsrätt i den gäldbundna förmyndarens fasta gods, åtnjuter detsamma i allmänhet intet annat skydd af lag, än det, som innefattas i tillsynen derå, att förmyndaren årligen afslutar räkning öfver allt det han har om händer, samt i den domaren tillerkända magt att, då omständigheterna dertill föranleda, på anmälan, skilja förmyndaren från målsmansskapet. Besinnar man, att en sådan magt icke får utöfvas på grund af subjektiv uppfattning om förmyndarens redbarhet och vederhäftighet, icke ens på enskildt inhemtad kännedom om befintliga brister i berörda hänseenden, utan endast på grund af officielt kända och bevista fakta, hvilka kunna gälla äfven inför öfverdomaren; så inser man lätt, att hela det skyddsvärn, som omgärdar barnaarfvet, så vidt detsamma utgöres af lös egendom, numera ytterst består i kontrollen deröfver, att myndlingens utgifter och tillgångar af förmyndaren ordentligen bokföras. Besinnar man derjemte, alt ett bokfördt saldo af t. ex. 100,000 R:dr icke alltid betyder detsamma, som 100,000 R:dr i penningar eller värdepapper, och att föröfrigt just den förmyndare, som förskingrat dessa 100,000 R:dr, sannolikt skall vara mest angelägen att ordentligen bokföra dem såsom en tillgång, för att dölja förskingringen; så torde man jemväl utan svårighet inse, att icke ens den ordentligaste förmyndareräkning innefattar garanti derför, att myndlingens i densamma upptagna behållning verkligen finnes i behåll. Och ändå synas hvarken de lagstiftare, som frånkände barnaarfvet dess sekelsgamla, tysta förmånsrätt, ej heller nuvarande Lag-Utskott, vilja erkänna, att något annat behöfs, för att skydda den omyndige från ekonomisk ruin, än att reglementera för att framtvinga förmyndareräkningar, hvilka under den mest oklanderliga formrigtighet kunna dölja den mest beifransvärda oredlighet.
Då således endast förslagsvis kunde uppgifvas, hvad som borde ifrågakomma att för det framställda ändamålet användas under de närmaste åren, hade i sådant afseende Departements-chefen hemställt, att i och för förberedande arbeten och derefter påbörjande af boställsuppskattningen måtte af Rikets Ständer äskas en summa af 100,000 Il:dr att i mån StatsUtskottets Utlåtande N:o 84. 65 mån af behof, under nästa statsregleringsperiod utgå; dervid likväl Departementschefen funnit böra tilläggas, hvad redan från början af denna fråga blifvit tillräckligen antydt, att genom boställs-uppskattniugen icke åsyftades någon rubbning i Indelnings-verkets grunder, utan att hvarje regemente och korps i allt fall skulle fortfarande bibehålla alla de boställen, vare sig till bostäder eller utarrendering anslagna, likasom ock de indelta räntor, kronotionde samt öfriga anslag af dylik beskaffenhet, hvilka blifvit hvarje regemente eller korps sednast genom Kongl. Brefvet den 2 Februari 1833 tillförsäkrade; — och hade Kongl. Maj:t i nåder gillat och godkänt hvad Departements-chefen sålunda i underdånighet yttrat och föreslagit. Uti denna fråga har inom Borgare-Ståndet Herr Björck, i öfverensstämmelse med den af honom gjorda, här ofvan (uti ll:to punkten) i korthet meddelade framställning, angående Indelta arméens lönereglering, yttrat den åsigt, att om med förvaltningen och afkastningen af arméens boställen skulle fortfarande tillgå på samma sätt som hitintills, så borde det tillkomma hvarje regemente enskildt, att låta uppskatta de detsamma tillagda boställen; och då, enligt don nu antagna grundsatsen, Statsverket icke ens erhölle den fördel, att öfverskottet i det ena regementets anslag finge användas till fyllnad i bristen för andra regementen, syntes icke något giltigt skäl förefinnas, att belasta Statsverket med kostnaden för en åtgärd, som dertill vore utan värde för framtiden.
Tin följd af Eders Kongl. Majrts Nådiga Remiss, den i4 sistlidne Februarii, i anledning af Rikets Ständers Revisorers år i83o afgifne Berättelse, angående då verkställd granskning af 1828 års räkenskaper för Allmänna Garnizons-Sjuklmset och samma års förvaltning, får Directionen öfver berörde Sjukhus underdånigst afgifva dess utlåtande. Rikets Ständers Revisorer hafva icke ägt anledning till några anmärkningar i Silfran eller i afseende på dispositionen af medlen och Rikets Ständers. Revisorer hafva, vid fästad uppmärksamhet å Underliålls-Statens otillräcklighet för årets utgifter, tillika insett och uppgifvit de omständigheter, som påkallat särskilta bidrag till fyllnad i kostnaderne. "Vid ett sådant förhållande anser Directionen sig endast, till närmare utredande af orsaken till underhålls-Statens otillräcklighet, i underdånighet höra upplysa följande: Garnizons-Sjukhusets Stat, innefattande anslag till aflöning, proviantering, medicamenter, dageliga förbruknings-persedlar eller medicinalier samt Diverse Utgifter, och allt ifrån Sjukhusets inrättande, beräknad för 200 man sjuka med 31,31 g R:dr 9 sk. 4 r:stårligen, upptog icke förr än år 1828 någre medel till underhåll af gångoch säng-kläder samt öfrige Inventariepersedlar, som alla dittills erhöllos kostnadsfritt för sjelfva underhållsStaten, in natura genom Kongl. KrigsCollegii försorg; och då, till följd af Eders Kongl. Majrts Nådiga bref den 16 Maji 1827 rörande RiksStats-anslagets fördelning på Special-Titlar i närmare enlighet med verkeliga förhållandet, Directionen under den 19 November 1827 underdånigst afgaf project till 1828 års Stat, deruti, med anledning af Eders Kongl. Majrts
Meningen lärer dock icke varit, att riksg:s-kont. skulle för sina mäklare-åtgärder åtnjuta några förmåner, icke ens komma skadeslös frän besväret, utan snarare blottställas för förluster. Likväl påstod man, i förmiddags dä fråga var om beviljande af lån till Christinehamns jernväg, att riksg:s-kont. skulle för sin mäklarebefattning med detta låns anskaffande hafva hvarken kostnad eller skada, men på e. m., sedan detta lån blifvit beviljadt tager man för afgjordt, att riksg:s-kont. skall pä dylika lån göra förluster. Sådant har icke varit min afsigt, lika litet som jagtror, att det varit R. o. Ad:s. Hr von Hohenhausen har omförmält, huru det förhåller sig med bankolånen, å hvilka R. St., som äga banken, göra förluster, i trots af numera aflidne Professor Munck af Rosenskiölds mening, enär banken utlånar penningar för mindre ränta, än hon eljest kunnat erhålla. Men jag frågar Eder mine Hrr! är det icke nog med, att banken pä detta sätt förspiller sina penningar, utan att riksg:s-kont. äfven skall förfara på samma sätt? Erfarenheten i ett Ständernes verk borde hafva tillräckligt 'varnat oss mot försöken, att i ett annat riksg:s-kont. göra dylika förluster. Jag förnyar min anhållan om ålerremiss. Frih. Palmstjerna: Jag vill icke försöka, alt ingå i någon vederläggning utaf det Hr von Hartmansdorff nu anfört, emedan äfven jag önskar ålerremiss af denna punkt, ehuru af andra skäl. Jag anser nemi., att afsigten med de lån, Statsverket för allmänna än - Den ii Juni e. m. 83 damål beviljar, icke vinnes, om R. St. äska ränteafbetalningar frän den dag, lånet i riksg:s-kont. lyftes. De beslut, som vid föreg:de riksdag i sådant afseende af R. St. blifvit fattade, medgifva vissa är hvarunder länen kunnat räntefritt åtnjutas, och, först efter deras förlopp skulle ränta erläggas.
St:s Fullmägtig uti RiksgäldsKont:t, icke kunna, enligt den 41:sta § R.O., till ledamot uti förstärkt StatsUtsk. inväljas. Hr von Knorring, Erik Oscar: Jag anhåller att få instämma i Frih. Klinkowströms nu afgifna reservation. Frih. Rehbinder, Fredr. Wilh.: Jag instämmer till alla delar uti det af Frih. Klinkowström nyss afgifna yttrande, och får äfven för min del till prot. anmäla min reservation emot det af R. o. Ad. nyss förrättade val till ledamöter af förstärkt StatsUtsk. Frih. Cederström, Rud.: Med synnerlig förvåning har jag hört 3:ne ledamöter förklara, att de ansågo Gr. Lagerbjelkes inväljande i förstärkta StatsUtsk. för en oriktighet. Det borde då af dessa ledamöter bevisas, att Gr. Lagerbjelke i och för sina embetsåtgärder i RiksgäldsKont. på något sätt kan komma under förstärkta StatsUtsk:s bedömande, men en sådan bevisning lärer af de värde ledamöterne aldrig kunna åstadkommas, så mycket mindre som decharge längesedan mätte vara lemnad för Fullmägtiges i RiksgäldsKont. förvaltning och sålunda på intet vis numera kan under någon form ifrågaställas, men aldraminst vid ett för dylika frågor fullkomligt främmande forum, nemi. förstärkta StatsUtsk. För öfrigt strider all hittillsvarande praxis emot reservanternes tillkännagifna tolkning af R.O:s 41 §. Vid sistförflutna riksdag hafva nemi. t. ex. både Gr. Lagerbjelke och Den 24 Juli. 411 Hr Printzensköld, ehuru beggedera fullmägtige i RiksgäldsKont., oklandrat innehaft rum i det förstärkta StatsUtsk., och jag är till fullo förvissad, att så väl vår nuvande Landtmarskalk, som de män, hvilka tillförene innehaft denna vördnadsbjudande plats, ingalunda skulle hafva tillåtit ett sådant val, i händelse detinnebure den aldra ringaste stymmelse till öfverträdande af något grundlagens stadgande.
Hrr förlita sig alltså mest på en reglementarisk § i en lag. Ehuru deras minne under diskussionen blifvit upfriskadt med den erinran att straxt efter besvärjandet af 1809 års Reg:sform dess föreskrifter ändock måste vika för hvad som då var ansedd högre nödvändighet, så att Kronprinsen Carl Johan fick öfvertaga styrelsen. Samma afsteg förnyades då nuvaride Konungen såsom Kronprins förklarades för Regent och ändock vill man lita mer på en § i en RiksAkt än på ett förnuftigt folks sunda omdöme in casu ! När det är så, torde det väcka förvåning att höra uttalas den mening att denna tillit till en personlighet, må den för öfrig! vara hvilken som hälst, Konung eller Prins, är hämtad från den art af monarkiska styrelsesystemet, som bär namn af despotisk. Det verkligen konstitutionella stödjer sig på en motsatt lära. Det enkla - Den 18 Februari e. m. 495 ste förstånd kan vägleda sig sjelf vid pröfningen af hvilken lära är den rätta och sanna. Mer vill jag icke säga nu; men då man i en af våra tidningar, för att understödja Regeringen, tillåtit sig att förvränga den Engelska historien skall jag icke underlåta att belysa frågan vidare kanske också angifva det enda sätt hvarpå både Regering och folk må träda ur de falska spår, som allt mer och mer aflägsna dem både från sann konstitutionell stadga, äfvensom från allas åstundan att möjligen få klargjorda alla svårigheter i afstde på Unionen med Norge. Frih. Sprengtporten, Joh. Wilh.: Sedan jag begärt ordet har jag till en stor del blifvit förekommen af Ordf:den i Const.Utsk Ehuru jag icke fullkomligt instämmer i hans raisonnement, eller i allo gillar de af honom anförda skäl, så är jag likväl i många delar af samma tanka som han, och äfven jag anser att den lämpligaste formen för ärendets behandling vore en återremiss af Belänk:t; ty enligt min tanka är för det närvarrde R. o. Ad:s beslut öfver denna fråga af en ganska underordnad vigt, jemförd med den subsequenta behandlingen af densamma.
Dtt - Deli i6 Decernber. 1009 Detta Contrakt löpte till anda'midf> stan 1782; mcn under den Z Juiii 17Z0 h.'de Konungen redan i »ader försäkrat Dest förste ListMedicus nu B rgöRadet l)an!l>er§, all dä berörde arrende uphörde, fä arrendera denna Kungsgård i betz lrsmjd med samma wilkor ULoks arfwingar den innchast; Och ssm ibland detze wilker äswrn wrretk, att erlägga denar r752 stipulerade arrel,dclnmma a z D:r Snut Riksdaler!», hwUker sörre arrende innehaswareu alt ifrän 1777 ärS my-ttförandring fustgjort; Sä afflog Konungen den 1 M ' S i'737^Bergs-Raders gjoide ansökning att u 6 D:r S:mr Rlksdalern fä betala qrrendcfumman. Under detta arrende imwbegripss jämwäl All mogend. Dags werke» af 2g. M-rntrl i Rads>na»s5 Soekcn , för hwilka Arcendaloreu stärffildl erlägger betalning pa följande sätt: För zg Jordedoks Dagswerkeu ä ro^ öre n D:r S mt - 144 Mantals öke d:o a 16 öre - 72 2 gF dm Dränge dm n 8 öre - 72 ? 2 d:o Dränge d:S's 5 öre , 2l » )6 .hjelpe öke d:o ä 12 öre 21 Ttthopa 197 D:r S:t. hwilka äiwen c skör Z äd:r S:mt tstlRcks Salrrn cpalveraS. Fö>- benne Kungsgård-erlägges alna urr arre!! de:
Det finnes ganska mycket, som är rikligt i Hr Mannerskantz’s reservation, men jag mäste säga, att jag från samma utgångspunkter kommer (ill en annan slutsats, och att då Hr Mannerskantz sjelf ganska visligen talar om nödvändigheten af försigtighet, så måste jag anse att denna försigtighet bäst iakltages om kloka åtgärder vidtagas i lid och icke då det är för sent, d. v. s. om man vidtager dem innan den alkira minsta rubbning i affärsförhållanderna ägt rum. På denna grund anhåller jag om propos. på bifall till afd:s förslag om öfverlemnande af blott 500,000 r:dr årligen lill Statsverket, alt under åren 1851, 52 och 53 utgå, eller också om återremiss. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Jag öfverensslämmer fullkomligen med den siste talaren i den åsigten, att man i afseende på Banken hufvudsakligen bör fästa sig vid dess egenskap af realisations-bank. Men då han citerat ett uttryck, som jag begagnat i min reservation, att nemi., ”åtskilliga tecken förebåda en hotande fara för realisationens bestånd”, och har ansett, att det innefattar en motsägelse häremot, då jag på samma gång tillstyrker vinslmedelns öfverlemnande ifrån Banken till Riksg:s-kont., så anhåller jag att få närmare förklara hvad jag dermed menat; hvilket jag visserligen sökt temligen fullständigt utveckla i min reservation, men dock synes mig vara nödigt att här i korthet än vidare utreda. Jag anser att Banken f. n. eger den fasthet i sin organisation, och hvilar pä sä säkra grunder, att om den fritt och obehindradt får använda alla de medel, som den har till sin disposition, den otvifvelaktig! besitter full förmåga alt alltid, med silfver inlösa sina sedlar. Och det är således, enl. min tanke, alldeles ingen fara derföre, att ju icke Banken på detta sätt, genom att med silfver betala alla sina utelöpande förbindelser, skall kunna uprälthålla realisationen.
Ridderskapet och Adelns remist uppå Herr E)fwersten kbrentzrariLts Memorial, hwarttti, pä anförde grunder, yemstailes, om icke sädant sammandrag öfwer Bemillningen, som kan erfordras, mätte hädanefter upprättas af Kongl. KammarCollegium eller KammarRätten; Hwarom de Resp. MedSkänden skulle wördsamt och wänligen underrättas. Ut supra. Lx krotocollo I. kl. keterlon. S. D Den n November. 517 S. D. Efter uppläsande af de till Ständer Lf» werlemnade transtumt af Boupp eckningen, hällen ef» Ler Kgl. Ma,:ts Nädiga Förordnande, öfwer f. d. Konungens, Hans G'wals, fb. Drottningens och Prins Lullals enffildta killhörigheter, tillika med ett särskildt sammandrag deraf, undertecknade af Hr IustilieRädet och Commendeuren 0- LI^agerbeim, såsom tillförordnad Bouppteckningsman, bestöts: att reste Handlingar skul e titt Riksens Högloft. Stan» ders StatsU sko t remitteras, och de Resp. Med» banden wörbsamt och manligen derom underrättas, genom delta ProtocollsUtdrag. Ut supra. Lx krotocollcr ^s. dll. keterslon. Utdrag af Protocollet hållit hoS Bonde-Stan, det den 4 November 1809. S. D. Till ytterligare handläggning upptogs det sedan den 8 slstledne Augusti pä börder hwilan» de förslag till Jnstruction för Riksens Ständers JustltieOmbudsman, hwarwid ätskilliga Anmarknin» gar af Sländet gjordes, hwilka uti ProtocollsUt» drag samlade, stulle med ConstilutionsUtskottet oom» municeraö, under anmodan att med förnyadt ulla, tande inkomma; Om hwilket beslut, Utdrag af Protocollet kommer att till be öfrige Respect, Stander» afgä.
Hartmansdorff, om detta förslag kan kallas en ny motion, enär den ledamot, som framställde det, hos Hr Gr. o. Landtm, kunde hafva begärt, att detsamma blifvit framstäldt lill besvarande med ja eller nej. Det var i följd deraf jag anhöll, att punkten lit. e malte få hvila; men om R. o. Ad. vill bifalla densamma, sätter jag mig icke deremot. Vill åter R. o. Ad. afslå densamma på grund af hvad en talare yttrat, anser jag lämpligast val-a, att den får hvila. Frih. Cederström: Det är på grund af min öfvertygelse om, icke skadligheten, utan obehöfligheten af ett stadgande uti en författning, hvilket redan linnes enligt allmän lag, nemi. att enskild öfverenskommelse emellan räntegifvare och räntetagare tillintetgör, hvad som uti förevar, utlåt. tillstyrkes såsom dem emellan inbördes gällande föreskrifter, sorn jag ansett mom. lit. e kunna utgå. Jag ansåg det nemi. icke vara rätt att i lag ytterligare införa, hvad i lag redan finnes. Fullkomligen oskyldigt är detta mom. likväl, emedan det icke gör någon ändring uti hvad som redan linnes stadgadt. Jag öfverlemna]- emedlertid åt R. o. Ad. att afgöra, om stadgandet är behöflig t. Men att uppskjuta med afgörandet af detta mom. linner jag, lika med Hr v. Hartmansdorff, oformligt och oförenligt med ett ordentligt föredragningssätt. Mom. lit. c af 5:te punkten blef derefter af R. o. Ad. bifallet. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att få reservera mig mot R. o. Ad:s beslut vid mom. lit. d, såsom olämpligt, och vid moni. lit. c, såsom onödigt. 6:te punkten lit. a, b och c biföllos, 6:te punkten lit. d. Frih. Cederström:
Sedan den i förra berättelsen omförmälde vidlyftige afvittringen inom Hede tingslag i Härjeådalen, som i manga år uppehållits af en anhängig rågångstvist, omsider kunnat fulländas och jemväl blifvit af Konungens Befallningshafvande pröfvad, äro samtlige afvittringarne inom Länet numera att anse såsom slutade, fastän hvarjehanda åtgärder ännu återstå såsom en följd af ofullständighet i redan hällne förrättningar samt upprättade skattläggningsförslag, hvilka icke ännu kunnat definitift behandlas. Också qvarstår såsom tjenstgörande inom Länet endast en Afvittrings-Landtmätare i och för åtgärder af sådan beskaffenhet. Genom nyssnämnde, inom Hede tingslag afsltilade, och nu, jemte öfrige under liden för denna berättelse afgjorde och pröfvade afvittringar inom Länet, har tillkommit icke mindre 14£f§:dels mantal ökeskatt, 7|iji:dels gärde mantal och 4 Lappmarkshemman, eller tillsammans 26§;f|ä:dels mantal, med ränta 183 R:dr 20 sk. 7 r:st. i penningar, 11 tunnor 20 kappar kronotionde, 12 LU. 18 U. smör samt 10 LU. 4 U. ost. Kostnaderne för samtlige afvittringarne inom della vidsträckta Län, som allt sedan 1821 fortgått, men enligt hvad ofvan är ai i förd t med förlidet år kunna såsom fulländade anses, hafva visserligen varit stora och uppgått lill 281,420 R:dr 2/ sk. 8 r:st., men så äro ock, på sätt de årligen afgifne Alvittrings-berätlelserne visa, resultaterne deraf ganska betydliga; dock kunna dessa icke specifikt uppgifvas förrän ålskillige redan pröfvade skattläggningar vinna laga kraft samt andra åter hinna kompletteras och slutligen handläggas.
Emedlertid och då Länsmännen, såsom njutande indelta Löner och till största delem med Boställen eller Bohemman - S 5 O Den 11 Maj, man försedde, äga påräkna en tiden och varuprisen åtföl jande ökning i deras -Löne-förmåner, sam* salunda icke äro så vanlottade, som penriingelöntagarne i allmänhet och särdeles i Hufvud, staden; har Unkottet för närvaran de, saint i anseende till Statens många utgifter och en nödig lindring i det allmännas bördor , trott sig icke tunna föreslå någon annan provisionel reglering ellerL förbättring i Länsmäns Lönevillkor, än att, sedan de, som äga Contante .Löner, i följd af Rik» sens Ständers Beslut vid 1809 och 1810 arens Biksdagar redan undfått förhöjning derå och Läns. mans-Lönerne blifvit bragte till likhet, de Läns. män, som sakna Boställen eller Bohemman, kun. na dertill förbjelpas, på sätt Utskottet i dess för. ra Betänkande hemställt, och hvartill, der odisponerade, Kronohemman ej finnas att tillgå, åt dem kunna anslås tjenlige trakter å Krono-AUmännin. gar eller annan Kronojord, hvilket Kongl. Majit, uppå Dess Befallningshafvande? i Skaraborgs Lila underdåniga hemställan, genom Nådigt Bref den 8 November sistlidet år, täckts bevilja för Bo» ställslöse Länsmän i berörde Län. Beträffande åter Lands.Fiscalerna, så har vid Utskottets yttrande hufvudsakligen blifvit erin. rädt, att till dessa sysslor ej skola erhållas skicklige personer, med mindre de undfå tillräckliga Löner: att Tjenstemän icke borde existera, hvilkas fördel berodde i' bister och brott, och hvilkas behof således måste vara, att sådana underhållas och finnas, för att af dem åtalas, samt. att således det vore bättre, att dessa sysslor upphörde. Huruvida Den Ii Maj. Huruvida Lands-Fiscals •
Hr Hjärne, Harald: Gr. Lagerbjelke har redan anfört, hvad jag ämnat andraga, hvarföre jag inskränker mitt yttrande till att begära bifall till ifrågavar:de §. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 P r o t o c o 11, hållna hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, År 1823. Femte Bandet. STOCKHOLM, Tryckte hos OliOF Grahn., 1824. Tisdagen den 3 Junii. Plenum klockan 5 eftermiddagen. FÖredrogos 9 nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne , samt den 30 sistledne Maj eftermiddagen på bordet ligde Utlåtanden: Från Statssamt Allmänna Besvärs^ och EkonomiVt skotten: Af dea ao sistledne Maji N o 176. I anledning af väckt mötiöö om anslag af medel till en Myr» uttappnjng. Om anslag af Allmänna medel till fullbordande af en väganläggning emellan Öfveroch Neder Calix Socknar inom Norrbottens Län. Från Särskildta Utskottet', Af den 26 sistledne Maji Rörande utlemnande i Bokhandeln tf de exemplar sorn, sedan utdelning i RiksStånden skett, öfverblifva af Committerades till regie - 4 Den 3 Junii e, m. b ring af Rikets Styrelseverk afgifne , genom Serskildta Utskottets föranstaltande, tryckte , underdåniga Belänkande , med dertill hörande Handlingar. Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den 20 sistledne Maj under N;o 96 afgifne, samt den 27 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, rörande väckt fråga om modification i Författningarne angående meddelandet af pass åt utländske män, sorn hit i riket söka inkomma. Herr Anckarsvärd, August, uppläste följande: (Se Bilagan N:o 1.) Herr unn Wahrendorff, Marthin, anförde skrifteligen: (Se Bilagan N o 2.) Grefve Posse, Carl Henric:
N:o Os, får behålla sin plats; och slutligen, hvilket ofördelaktigt inflytande accords-systemet skall halt på förhållandet med Statens inkomster och utgifter, har Herr von Troil, Emil, då Statsutskottet uti dess Betänkande, N:o 1Ö2, om reglering af utgifterne på RiksStatens 3:dje HufvudTitei, med anledning af Motionairens derom gjorda framställning, endast yttrat, att missbruket med accorderne, hvilket ej, utan de största uppoffringar å Statens sida, stöda ati helt och hållet afskaffa, borde genom stränga föreskrifter inskränkas inom bestämda gränser , men icke uppgifvit förslag till några så beskaffade stadganden , saqrf då, i fråga om 1793 års Accords - Reglemente , hvarmed accordernes successiva förminskning åsyftades, erfarenheten så mycket påtagligare ådagalagt, hvad föga säkerhet dylika stadganden medförde, som, i trotts deraf, summan af accorderne vore mycket högre nu, än då nämnde Reglemente utfärdades, ansett sig föranlåten att framlägga följande Förslag till Straff-lag mot olagliga Tjenste-accorder: 5>Seker någon, genom erläggande aj ac”cord utöfver hvad genom af Kongl. Majit *’utjärdadt Accords-Reglemente finnes före” skrif vet, bereda sig befordran , miste den tjenst, han sig på sådant olagligt sätt för*'skaffat, äfvensom den, hvilken den dagtinga accordssumman erhållit skall den tarn - Ivåg samt Ailm. Bese. o. Oec.Ulsk.Bet. N:o 6j. 5 ”/«« åter utbetala , hälften till ansi}varén ”och hälften till )Vadstena Krigsmanshus ''Om någon Embetsman, hvilken det å”ligger att till Kongl. Magt inlemna under”dunigt Förslag till tjenstens dterbesättari”de, dervid föreslår någon, som, honom ve”t er ligen, genom accord medverkat till ledig''hetens inträffande, vare suspenderad tren~ ”ne månader.