Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På detta sätt har jag velat vara qvinnans riddare, att jag önskat försätta henne på hennes rätta ståndpunkt och der hon, enligt naturens som dermed oskiljaktigt förenade kristendomens ordning, skall vara, men icke så, att jag under några omständigheter skulle vilja tili åta mig att deltaga i det smicker, hvarmed man ofta, så offentligt som enskildt, söker framhålla, att nemligen qvinnan är den bättre, den ädlare delen, och hvilket, i min tanke, endast år att vilseleda denna den svagare delen af menskligheten. Det år enligt min öfvertygelse af det aldra djupaste inflytande att denna på Skriftens grund af mig uttalade 110 Den 14 Mari f. m. princip gör sig gällande i familjelifvet och samhället, ty annars kan man förgäfves hoppas att lyckliga äktenskap skola ega rum, utan hat och bitterhet skola ståndigt mellankomma och skiljsmessor icke kunna förekommas. Hr Nordenfelt har yttrat att 9 gånger bland i 0 skulle mannen vara anledningen till oenighet i äktenskapet. Att uppställa ett sifferförhållande der, hvarest endast ett generelt omdöme dermed är ämnadt att uttalas, anser jag temmeligen vanskligt; men skulle man följa samma bevisningsmethod, som Hr Nordenfelt, så får jag förklara, i motsats mot honom, att, enligt min tanka, 9 gånger bland 10 är qvinnan orsaken till tvedrägt inom familjen, och har detta så mycket mer sannolikheten för sig, som lydnaden år qvinnans ovilkorliga pligt, och hennes eftergifvenhet och lydnad skulle vara en afledare för äfven de sorgligaste förhållanden. Men hennes högmod och onaturliga maktbegär öfver mannen, hennes äflan att vara tillbedd, hindrar det husliga lifvets sällhet, att icke tala om hennes nyckfullhet och öfverdrifna behagsjuka i allmänhet. Jag behöfver blott blicka in i sällskapslifvet, så finner jag, för att nu endast hålla mig till de ekonomiska förh:derne, mannen upträda ganska enkelt i kläder med några enkla prydnader; men huru är väl hustrun utstyrd. Jo, äfven om familjen eger en ganska knapp utkomst, upträder hustrun föga mindre parerad än en drottning; hon år klädd nära nog i guldbrokad.
Låt oss nu antaga att trafik och tullsatser blifva sig lika, så böra i Carlshamn 130,200 R:dr inflyta på det att staden må erhålla 6,900 R:dr, likasom Staten 114,300 R:dr samt Handelsoch Sjöfartsfonden 9,000 R:dr“ — så är det oväntadt, att man vill bestrida detta på den grund, att tullen sedermera blifvit nedsatt eller trafiken förändrad. Om dessa tvänne möjligheter kunde hvarken den ene eller andre vid 1857 års riksdag vara okunnig, men deremot kände väl ganska få eller kunde fatta Bevillnings-Utskottets sätt att skydda Statens inkomster mot städernas ingrepp då och nu. Bih. till R. St. Rädfrågar man verkligen de handlingar, som angå tolag s-regleringen, ty om dem är väl nu närmast fråga, så finner man att 1856 års Iiommitterade i sitt underdåniga betänkande, sidan 11, lörordat: “att städerna mätte för framtiden “undfå en ersättning för den inkomst, de hvar för sig af tolagen hittills “uppburit, och att städerna tillika böra tillförsäkras att, i mån aj rörelsens ut“veckling, komma i åtnjutande af någon viss, för alla enligt samma grund fastställd “tillökning i den sålunda för tolags-inkomsterna utgående ersättning.“ Att bemälde Kommitterade skulle med “rörelsens utveckling11 menat, bland annat, den åtgärden, att låta tullkamrarne uppbära både tulloch tilläggs-afgifter, och således velat tillegna städerna utöfver deras förra tolagsinkomst fem procent af dessa tillläggs—afgiftor, kan man åtminstone af detta tillstyrkande icke ana. I det vid Kongl. Majis Proposition N:o 51 till sistlidne riksdag vidfogade Stats-råds-protokoll yttrar Föredraganden, sidan 19: “Frågan om —• — “bestämmandet af tolags-ersättningen sönderfaller i tvänne: Den ena afser godtgö“relse för hvad hvarje stad hittills i tolag åtnjutit, den andra åter godtgörelse “för hvad städerna derutöfver kunde framdeles erhålla.
Statsutskottets Betänkande och förslag: att, så väl min motion om någre tillkomne nya Enribetsverks och Sysslors indragning, och hvad jag ansedt i öfrigt nödigt vid Statsregleringen, som åtskilt ige andre Riksdagsmäns väckte frågor, om onödige sysslors reducerande, måtte till särskildte Utskottet remitteras; får jag tillägga; att sorn berörde min motion hufvud - Wen 17 April f, m. 5tl sakeligen har afseende på Statsregleringen, i det jag föreslagit, det StatsUtskottet mätte anmodas , att vid jemförelse emellan 1810 och 1822 årens RiksStater, i stöd af Regeringsformens 62 §, icke allenast pröfva hvilka af de under tiden tillkomne Embetsverk och sysslor, corn kunna indragas, utan ock granska detaillerne ef Hufvudtittlarne, samt deraf utesluta hvad Utkottet kan finna skjäligt, hvarigenom Utskottet kommer i tillfälle att bestämma summan af hvarje titel, sorn troligen då skulle kunna minskas; så och då särskildte Utskottets bestämmelse egenteligen är, att undersöka och föreslå en bättre organisation af äldre Embets. verk och Sysslor, med lika afseende på ärendernes bättre gång som å besparing i Statens utgifter, och detta Utskott således ej har minsta befattning med Statsverkets reglerande, hvilket min motion åsyftar, får jsg undeistäl la om den af något annat än StatsUtskottet kan komma under pröfning N:o 5. Grefve Härd, Carl (JuJIaf: En Ledamot af detta Stånd har, om jag icke orätt fattat dess ord, yrkat den satts, att det af FinanceComitéen afgifna betänkande, såsom blott innefattande stödjeduncter, icke borde tagas till grund vid behandlingen af Finanecfrägan, utan att enskilde Representanters motioner borde härvid tjena till vägled - Den j7 April f nu ning.
Län motion, angående anslag lill förökande af Kronofögdarnes, Häradsskrifvarnes och Länsmännens löner, 9:0 Pehr Jonssons ifrån Gottlands Län motion, angående rättighet för invånarne i detta Län, att med penningar, efter markegångs-pris, få lösa den tjära, som nu måste ibland hemmansräntorne in natura utgöras, 10:0 Anders Danielssons ifrån Elfsborgs Län memorial, angående undersökning i afseende på förhållandet med de vid Police-Kammaren i Stockholm fallne ensaksoch vites-böter, Bih. titt R. St. Prof. i834. 9 Sami. 2. 2 :dra Häftet, IO Prot. Vt dr. d. 4 Mars 1834* 11:0 Anders Svenssons ifrån Hallands Län memorial, angående ett låne-understöd åt invånarne uti Halmstads och Tönnersjö Härader af Länet för fullbordande af en brobyggnad vid Halmstad; Statsoch Bevillnings-Utskotten: Anders Normarks och Olof Olofssons ifrån Westerbottens Län memorial, angående åtskillige hanclels-producter, praemier och understöd till upphjelpande af närings-utvägarne i orten; Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ut sko t t 1:0 Johan Eric Janssons ifrån Wermlan Is Län motion, angående tillsättande af en sei skild Pro vinciäl-läkare för Fryksdals Härad af nämnde Län, och 2:0 Botvid Jonssons ifrån Östergöthlands Län motion, angående anläggande, pä Statens bekostnad, af torkinrättningar för spanmål, m. m.; Bevillnings-Utskottet: i:o Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse till Piikels Ständer, angående Bevillning af utdelningen å Trollhätte Canaloch Sluss-verks Bolags Adier, 2:0 Anders Danielssons ifrån Elfsborgs Län / motion, angående befrielse ifrån bevillning för undantagsman och sådane arbetare, sorn ej ega 200 Rdr årlig inkomst, 3:o Anders Anderssons ifrån Westerås Län motion, angående förhöjd tull å vissa öfverflöds artiklar samt ifrån Finland inkommande varor, 4:o Anders Danielssons ifrån Elfsborgs
A f allt det sagda torde således framgå, huru de svenska kvinnornas b l a d varit väl berättigadt att f ö r sina läsarinnor presentera den ryktbara främlingen, en sällsynt p r y d n a d f ö r sitt k ö n. 1894 de ^ o r &amp; ö n % %} az Infantinna a f Spanien, Prinsessa S m ä r t a n s ijfommot, tom ^orhon af Bayern maltf. » aflna totnen, j? ojjåPal Set ä| ?oen j \ .nne », notPKa » tj.ta ej» olgen » lif » om u t n 3 j ?ått &amp; tu » a; Se » tal&amp;a Han &amp; Pol tttjla, tiHfc en oåt » tolm Btu » a. Sylten to », » ovn aget tötnen, meD » tn pågting göl aPPa » fjPicHat tju. » a; » å oc &amp; Den » jäP, rvoat » Dtöm ä l någon ndgting, » om öDet » Hand j^icH gtu » a. Göran Björkman. IL Våra fliekors skoldräkt. J | u, när höstterminen nalkas med stora I steg, torde det vara lämpligt att i I denna tidning tala några ord om våra flickors skoldräkt. Ofta hör man klagas öfver, att skolflickor äro så litet rörliga, och att de ej kunna hoppa, springa och leka med lif och lust. Jämför man i detta afseende pojkar och flickor, så finner man ju, att skillnaden dem emellan är i hög grad i ögonen fallande. Orsakerna härtill äro många. En af dem torde vara, att flickorna ifrån sina första lefnadsår tränas till att vara rädda om sina kläder samt af mödrarna ständigt erhålla förmaningar att ej smutsa ned eller rifva sönder sig, hvaremot samma mödrar, när det gäller sönerna, resigneradt säga: » Ja, pojkar ä ' pojkar » — och låta dem hållas, till men visserligen för än det ena än det andra klädesplagget, men till stor båtnad för pojkarnes fysiska utveckling.
Motion Nio 148. Stats-Utsk. Utlåt. Löneförbättring. angående sådan för de embetsoch tjenstemän, som före den vid 1856—1858 års riksdag beslutade lönereglering blifvit på allmänna indragningsstaten förflyttade. Motion Nio 247. Stats-Utsk. Utlåt Nio 153 31 M. Malmö, om anslag till ny läroverksbyggnad i. Motion N:o 219. Stats-Utsk. Utlåt. Manufakturdiskontenangående nedsättning af dess kreditiv i Rikets Sänders BankMotion N o 209 Banko-Utsk. Betänk N:o 35. — Om förberedande åtgärder för denna inrättnings och dess allmänna låne rörelses upphörande. Motion No 210. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N o 121. Mediko-pneillliatisk anstalt, om anslag till understöd för den af Doktor O Sandahl i hufvudstaden inrättade. Motion N:o 147. Stats-Utsk. Utlåt N:o 139. R St underdån. Skrifv. Militäröfnillgar, om ett förslagsanslag till aflöning åt Instruktörer i, vid allmänna läroverken i städerna. Motion N:o 32. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139, R. St. underdån. Skrifv. Montelius, om pension för förre e. o. Kammarskrifvaren vid f. d Kongl. Tabellkommissionen Lorentz Ferdinand. Motion Nm 164. Stats-Utsk. Utlåt. Montgomery, om pension för enka och barn efter f. d. Landshöfdingen Gustaf. Motion N:o 106. Stats-Utsk Utlåt. Millén, l\, Motion N:o 55, i fråga om medgifvande af en i möjligaste måtto oinskränkt näringsfrihet Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 119. R. St. underdån. Skrifv.
På enahanda grund och då erkändt och gifvet är, att nybyggnad af stenhus flera år icke gifver någon inkomst och äfven i Stockholm för första ägaren medför förlust, synes den föreslagna befrielsen af utskylder till Kronan i tio år eller mindre, om så skäligt pröfvas, vara lika mycket af billighet påkallad, som uppmuntran i denna väg troligen skulle bidraga till framkallande af större byggnadshåg, inverkande fördelaktigt för landtmannen och i längden tillskyndande staten ökade inkomster. Att en temporär befrielse af bevillning skulle, såsom Utsk. yttrat, försvåra bevillningens allmänna fördelning kan jag ej fatta. För hus, som ej finnas, kan ej någon bevillning vara beräknad, och när tiden för dess uppbörd en gång inträffar, lära nog utvägar finnas att den ökade inkomsten använda. Till R. o. Ad:s ompröfvande öfverlemna!- jag vördsamt, huruvida dessa anmärkningar må föranleda till återremiss af betänk.; hemställande tillika, om icke den del af min motion, som rör de föreslagna frihetsåren i afseende å bevillning, må tillika fordra handläggning af Bevilln.Utskottet. Hr Estenberg, Pehr, hade inlemnat ett så lydande anförande: Till tryggande af allmänt väl anser jag mig skyldig anföra följande anmärkningar öfver Allm. Besv. o. Oecon.Utsk:s betänk. Utsk. tillstyrker R. H. St. att hos K. M. i underd. anhålla, att skråförfattningarna (det vill här säga ordningen) i vissa borgerliga yrken, nemi. murare-, byggmästareoch timmermanshandtverken i nåder måtte upphafvas. Denna tillstyrkan lärer, som det synes mig, hafva tillkommit i anleda. af den utaf Frih. Sprengtporten gjoida framställning, att de handtverk, som tillhöra byggnadskonstens practiska del, måtte i hufvudstadeu och Rikets öfriga städer, likasom de fria konsterna, fritt utöfvas.
Då alla handlingar, öfver hvilka Handels-, Fabriks - skyldighet att tillse, att till dem gar afgifva yttrande, numera ingifvas till Magistraterna, mom. bemälde föreningar ålag lingar förses med stämpel böra upphöra. ■ och Handtverksförenintorde den i förra 16:de i ingifna Orri uteslutande af förra 16 'de handmorn. i S §■ g 9. Enligt stadgandet i denna 6 åligger det Konungens Befallningshafvande att 0m gtimPe,~ i, • . o pappers för sa tidigt hos Stats-kontoret reqvirera erforderligt förråd af stämpladt papper, att sundande ä tjenligt tillfälle till papperets afsändande, helst, sjöledes, må kunna begagnas, vid jernväg. äfventyr att ersätta Kronan den högre kostnad, som genom en uteblifven tidig reqvisition ästadkommes; men om icke desto mindreaf oförutsedda händelser en större åtgång af stämpelpapper af en eller annan värdesort skulle inträffa och behof deraf så hastigt uppstå, att sjölägenhet ej hinner afbidas, må, när Kongl. Maj :ts Befallningshafvande sådant begära, afsändning med kronoskjuts genom Stats-kontorets försorg verkställas. Som Utskottet ansett den utväg att till landsorterna försända stämpelpapper, hvilken genom de i sednare tider tillkomna jernvägarne uppstått, icke böra le ninas obegagnad, har Utskottet här infört, stadgande derom, att nämnde utväg, der så< ske kan, bör begagnas framför den att för ifrågavarande ändamål begagna kronoskjuts, hvilket torde godkännas, Bill. till Ii. St. S lläfl. 3 18 Bevillnitigi-Clskolicti Betänkande ,X:o 7. Om för vaVid föreskriften 0111 vården af det stämpelpapper, sora till Ränterierna för randet t .. ' landtränterisandes, han v isas i nu gallande kungörelse angående stämpelpappers-afgiften till erna af 5;(e pUnkten af Kongl. Kungörelsen den 14 Mars 1832.
Och märker han, att du begagnat dig af detta tillfälle, så skall han från afskrifvare göra dig till sin lärjunge, föra dig ut till Akademia och gifva dig en plats bland patricier och söner af romerska senatorer. Dermed är ju din lycka gjord, Alexander. Du blir, hvad kejsar Julianus är, en lärjunge af Krysanteus. Du blir knäkamrat med kejsaren, min gosse, och du blir filosof, full af moln och idéer, af dimmor och begrepp. Nu har jag icke mer att säga dig, om icke det, att du frambär min kappa och tänder lampan i bokrummet. Fy, inga tårar, Alexander! Du blir ful, när du gråter. Gå din väg! En stund efter att Alexander hade aflägsnat sig, gick Karmides till det lilla bokrum, som var beläget invid hans sängkammare. Hans ansigte var blekt och hade stämpeln af dyster beslutsamhet. Sedan han funnit den rulle, efter hvilken han sökt, flyttade han lampan till en soffa, lade sig på densamma, öppnade boken, men glömde att läsa och försjönk i sina egna tankar. – Dock, jag måste skrifva till henne ... endast några rader ... för att rättfärdiga mig ... befria mig från hvarje ytterligare tanke på henne. Han steg upp igen, lemnade boken och satte sig att skrifva: „Karmides helsar Rakel för sista gången. Jag tog det steg, hvartill min plikt emot dig uppmanade mig, och af hvilket vi begge hoppades en fastare anknytning af de band, som förenat oss. Du vet nu utan tvifvel, att jag gjorde det förgäfves. När jag i dag hos din fader anhöll om din hand, blef han förstummad både af harm och förvåning. Du, hedningen, du den lättsinnige, liderlige, utarmade Karmides! Det var hans svar. Jag behöfde ingen utläggning af detsamma; jag behöfde endast se den blick, hvarmed han beledsagade det. Tyvärr, min Rakel, har din fader alldeles rätt. Oss emellan är en skiljemur, som ej kan öfverstigas. Må ödet städse vara dig vänligt! Hvad mig angår, så har jag varit vis nog att göra mig utledsen på samma gång som utarmad.
Propos., äro hufvudsakligen: alt genom oftare inträffande ombyten af Regent kunde förloras den stadga i regerings-systemet, som vore så vigtig och önskvärd, en betänklighet, hvilken, äfven om den kunde i afseende på Thronföljaren vika, likväl qvarstod så vidt angick regentskapels öfverlemnande åt andra Prinsar, med Den 16 September f. m. 5 hvilka tätare ombyten, i följd af upnådd myndighetsålder elier eljest, kunde inträffa; alt den förmån, som vunnes derigenom, att Konungen skulle äga, att, då Thronföljaren ännu ej blifvit myndig eller vore förhindrad, lill regent förordna annan Prins af Konungahuset, utan hänsigt till ordningen för thronföljden, väl vore alt värdera, men alt den vigtigaste grundsatsen i Successions-Ordntn icke borde i Grundlagarne vika för beräkningar, hvilka med denna grundsats äro väsendtligen oförenliga; all nyss nämnde omvexling i befattningen med RiksStyrelsen emellan Arfprinsarne vore ytterligare befrämjad genom det föreslagna tillägget till 43:dje §:n Reg:sF:n, att, då Regent går i fält eller reser till aflägsnare orter, inom begge rikena, Han egde förordna annan Prins till Ordförtde i Regeringen ; att i de genom Riks-Akten tillkomna stadganden, ang:de Styrelsens utöfning i de fall, hvarom nu är fråga, sådana olägenheter icke syntes vara för handen, att för deras afhjelpande skulle erfordras i allo så beskaffade ändringar, som dem, hvilka blifvit föreslagne; att i Sveriges grundlagar ej bordt hänvisas till Riks-Akten, enär denna akt icke erhållit egenskapen af grundlag; samt att behörigheten för Prins, att öfvertaga RiksStyrelsen, bordt erhålla en begränsning i afseende på del möjliga förhållande, att Prins af Konungahuset kan med bibehållen rätt lill thronföljd här, blifva regerande Furste af utländsk stat. Den ringa giltigheten af dessa skäl, torde vid granskning deraf lätt kunna inses.
Tofta frikändes då, utan att man får veta orsaken dertill eller hvarföre andra kyrkor blifvit ålagda detta onus. Från 1709 och allt framgent hafva Wadensjö, Qvistofta och Glumslöf varit befriade från nämnde afgift,' hvilken i deras ställe blifvit lagd på Westra Karaby, Norrhviddinge och Stora Harrie kyrkor. Huruvida det varit Guvernören eller Konungens Befallningshafvande i Skåne, som gjort denna sednare förändring, upplyses ej af handlingarne; men alt det varit en godtycklig pålaga, kan väl icke bestridas, ty att laga från den ena kyrkan och gifva till den andra, mäste alltid vara en orättvisa, så mycket mera i ifrågavarande fall och under närvarande omstän - ero Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 415. digheter, då Landskrona kyrka är förmögen och flera af de betalande kyrkorna deremot fattiga. På dessa skäl får jag vördsamt föreslå : att Asmundtorp, Örja, Westra Karaby, Norrhviddinge och Stora Harrie kyrkor må blifva befriade från den kyrkotionde, som de tills dato, enligt Kongi. Majis Utslag, blifvit ålagda att betala. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles ödmjukligen. Stockholm den 30 November 1862. Nils Olsson, från Malmöhus län. Af Håkan Pettersson och Jöns Pehrsson från Blekinge län, om befrielse för rustoch rotehållare inom Blekinge från skyldigheten att bekosta de s. k. småpersedlar ne utaf bdtsmännens beklädnad, samt desammas bestridande med statsmedel. Enär det allmänt erkännes, att Blekinge län, hårdare än någon annan af Sveriges provinser, blifvit betungadt af rustniugsbesväret, medelst der upprättad båtsmansindelning, till 1,500 man på 8751§s:dels mantal, torde någon lindring böra beredas egarne till de, i allmänhet både inskränkta lill egovidd, och af mindre god beskaffenhet varande hemmanen, som fått sig, en jemförelsevis med andra hemman i bördigare orter, vida svårare rustningsskyldighet ålagd.
Och den, som åter ej anser sig hafva råd till dylikt och ej heller vill vedervåga sina prydliga ytterkläder, har väl ändock, när hon anskaffar den nya kappan och hatten, en gammal dito i behåll, som med reparation kan göra tjänst, när hon går ut för sin hälsas skull och ej för att förevisa sin elegans. Och när hennes bekanta vela, att hon har en fin toalett, och när hon i butiken kan imponera med den, så betyder det väl ej så mycket, o m hon emellanåt blir sedd i de gamla plaggen. I staden, har man för öfrigt under hela hösten och vintern den resursen att kunna gå ut i skymningen och om kvällarna, och då är toaletten ej något hinder. Visserligen är gasljus ej detsamma som solsken och aftonvandringen ej så uppfriskande, men den är dock vida bättre än att sitta inne med en tidning och i det skarpa ljuset af fotogenlampan läsa om alla möjliga olyckshändelser, om kalfvar med sex ben, får med två hufvuden, » ovanligt för årstiden » och andra med lockande rubriker försedda, lika intressanta notiser. I allmänhet anses det på landet mindre nödvändigt, ja mångenstädes nästan löjligt, detta att » gå ut och g å ». Visst är att man också där har mera tillfälle att alldeles gratis » få en näsa frisk luft ». Man har blott att gå ut på trappan, sticka hufvudet ut genom fönstret o. s. v., för att få en del af sitt behof i detta afseende tillfredsställdt. Men man behöfver mera. Först och främst mera luft och annan luft. Man behöfver skogens barrdoftande luft, slättens friska blåst, bergets rena luft. Och man behöfver skogens tysta majestät och lugn, fåglarnas kvitter, ängsblommornas doft, vågornas glitter, trä- dens sus, rågfältens böljegång, biens surrande, solsken och skuggor — och en fri, vid himmel uppöfver sig. Allt detta behöfver man, man ser det i allmänhet ej, om man ej är » ute och går », det vill säga, om man hvarken nödgas tänka på huru fort man skall komma fram, eller livad man skall göra, när man väl hunnit sitt mål. Man skall vara fri från sådant, vara naturens helt och hållet, om man fullt skall kunna njuta af naturen.
Jag hemställer derföre, i händelse under loppet af «det år, då fonden upphunnit det fastställde minimibeloppet, den eko - Den 9 Jul ii f. iD. Komiska ställningen inom landet ej vöre' gynnande, om det icke borde öfverlemnas till Kongl. Maj:t, att efter BancoFullmägtiges hörande, pröfva, huruvida utväxling från Banken af klingande mynt borde uppskjutas till ett annat år med bättre utsigten Jag befarar, att om handelsvågen sto-» de i början af silfvermyntets. utsläppning allt för ofördelaktigt för" oss, skulle troligen, detta mynt ur Banken uttagas, till betäckande af bristen i exportvaror; denna uttagning ehuru naturlig och för tillfället blott behöflig i förening med den man i allt fall vid Början af operationen har att påräkna, såsom tillkommen af nyfikenhet eller, misstro-, ende hos en och, annan, men som ensam under lyckliga conjunctgrer vöre af föga vigt, skulle uppskrämma kapitalister, och föranleda kapitalers uppsägande, för att i tid genom uttagande af silfver sätta dem i säkerhet för befaradt; fall i Bancosedlarnes värde, och, hvad värre är, den villervalla härigenom uppkomme, skulle uppmuntra Speculanter att uppsäga andra kapitaler i ändamål att för halfva värdet å executiva auctiöner kunna åtkomma de fastigheter., som genom så många uppsägningar och omöjligheten att betala skulle komma under klubban, ty hvar och en vet, till hvad rnångdubbladt belopp förskrifne fordringar befinnas utöfver den löpande Sedelstocken. Må hända hänförcs jag af skuggbilder. Men försiktighet ligger i min natur. Den har va - *4 Den g Julii f: m. rit mitt skydd vid många tillfällen i min gnskilta hushållning, och jag vill så gerna hafva den tillämpad på den allmänna. Erfarenheten har ock visat, att opinionens nycker och förmåga besegrat de bästa iheorier, och att beräkningar, grundade på de största sannolikheter, slagit felt genom oväntade händelser. Det är derföre jag tror man, i detta grannlaga ämne med yttersta varsamhet hör gå till väga.