Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
2 B evillnings-Utskottets Betänkande Jts 7. de för de Kongl, hofvens räkning införskrifva utländska varor, att desamma skola vara till Kongl. Riksmarskalks-embetet adresserade, hvilket embete det tillkommer att för alla Kongl, hofven på sådana varor afgifva reklamationer, som genom Kongl. Finans-departementet i underdånighet böra anmälas och af Kongl. Maj:t pröfvas, samt att nämnda varor ej skola utlemnas, förr än Kongl. Majit nådig befallning derom till General-tullstyrelsen aflåtit; äfvensom i afseende å de för utländska sändebuds räkning inkommande varor, att desamma böra vara till Ministern eller Chargé d’affairen adresserade och af honom skriftligen hos Herr Stats-ministern för Utrikes-ärendena reklameras; samt att de skola vid ankomsten af Tullkammaren uti tullspecialen upptagas och tullen för hvar och en efter behöriga värden debiteras, hvarefter densamma, sedan egenhändigt bevis öfver varornas emottagande blifvit aflemnadt af den Minister eller Chargé d’afläires, till hvilken de äro adresserade, i räkenskapen afskrifves; börande derjemte Generaltullstyrelsen för hvarje qvartal till Kongl. Majit insända en summarisk uppgift öfver de varor, som blifvit af hvarje hos Kongl. Majit ackrediteradt främmande sändebud reklamerade. Då nödiga kontrollstadganden i det af motionären antydda syfte sålunda icke, på sätt af honom blifvit anfördt, saknas, och erfarenheten icke heller bekräftat hans uppgift, att dessa föreskrifter ledt till svårigheter i tillämpningen, utan desamma synas Utskottet vara uti ifrågavarande hänseenden ändamålsenliga, får Utskottet vördsamt hemställa, att Herr Dalmans motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 19 Mars 1866. Stockholm, K. A. Lindström, 1866. Bevillnings-Utskottets Betänkande M 8. 1 X:o 8. Ank. till Exp.-Utsk. den 4 April 1866, kl. 3 e. ra. Betänkande, angående tullbevillningen.
(Be svarad i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel). — d:o rörande förändring af hufvudstadens 4 fem-klassiga läroverk: II. 125, R. 127; B. — Hr Sköldebrand, C. F., angående tillökning för äldre Artilleri Kapitener utan batteri: I. 371, R. 371. (se Stats Utskottets Utlåtande N:o 84, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Fjerde Hufvud-Titel). — d:o om inrättande af så kallade heders-domstolar för Ar méens Officers-Korpser: I. 371, B. 381; B. VIII. 270, 375, A. 375. — Gr.
Preste-Ståndet den i5 Borgare-Ståndet den [5 Bonde-Slåndet den 17 t Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej angående stadganden för FörlikningsComit eer (Lag-Utsk. Bet. N:o 42, Uti. N:o 166 och Mern. N:o 178.) S. A. K. Med anledning af flere vid innevarande Riksmöte hos Rikets Ständer gjorda fnamställningar om nyttan och helio!vet af att Förliknings-Comiteer mera allmänt inrättas, hvarigenom en fredligare sammanlefnad skulle befordras, 1 ättegångarnes antal minskas samt dermed förenade kostnader undvikas, få Rikets Ständer, instämmande i dessa åsigter, underdånigst anhålla, det täcktes E. K. M. uti Nådig Proposition meddela Rikets Ständer en ledning för de reglementariska stadganden, som höra iagttagas vid organiserandet af dylika Comiteer. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 17 April 1841. Expeditions~UtskoUets Förslag till und, Skrifvelse* N.O 3oo. N:o 300. Uppläst och godhändt hos Ridd. och Adeln den i4 April 1841. Preste-Ståndet den i5 Borgare-Slåndet den i5 Bonde-Ståndet den 17 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse* angående framtida in dragning af Bergs-Collegium, (Allm. Besv. och Ekon. Utsk. Bet. N:ris 64 och lil.) S. A. K. Då det förekommit Rikets Ständer, att de ärenden, hvilka nu handläggas af E. K. M:s och Rikets Bergs-Collegium, skulle på ett enklare och mindre kostsamt sätt kunna förvaltas; få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att E. K. M. täcktes vid nästkommande Riksdag aflåta Nådig Proposition om bemälde Collegii indragning samt huru de göromål, hvilka hittills ålegat samma Collegium, derefter höra bestridas.
Majits berörda nådiga framställning, medgifvit att det åt Farmaceutiska institutet bestämda anslag, sorn inbegripes i Sundhets-kollegii anslagssumma, må fortfarande och under enahanda vilkor, som hittills utgå med 3,750 Ridr årligen. Barnmorsk e-nndervisnings-anstalterna och Barnbörds-hugen. 62:o Enär Carolinska Medico-chirurgiska Institutet numera vore stäldt under Ranslers-embetets vid uuiversiteterna öfver-styrelse, har E. K. Majit, uppå Sundhetskollegii hemställan, föreslagit, att den på Institutets stat åt liarnmorskeläraren i Stockholm uppförda lön, 3,000 Ridr, måtte från nämnda stat uteslutas, samt att Expeditions-TJtslwttets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 169. 61 denna, jemte öfriga för barnmorske-undervisningen vid barnbördshusen beviljade anslagssummor, måtte i Riks-staten uppföras under den här ofvan upptagna rubrik: ”Barnmorske-undervisningen och Barnbördshusen och hafva Rikets Ständer till denna nådiga framställning lemnat bifall. I enlighet med E. K. Maj:ts vid sistlidna riksdag framställda förslag, beviljades ett årligt anslag af 450 R:dr till aflöning åt en vid undervisnings-anstalten i Stockholm kort förut derstädes anställd s. k. instruktions-barnmorska, hvilken skulle, jemte bestridandet af närmaste sjukvården å den åt barnmorskeläkaren upplåtna afdelning af barnbördshuset, biträda denne vid elevernas undervisning. Efter hvad i E. K. Maj:ts nu aflåtna nådiga Proposition meddelas, hade svårigheter mött att med denna aflöning fästa någon person för längre tid vid denna ganska trägna befattning; hvadan E. K. Majit, då ombyte af lärarinnor ansetts menligt inverka på undervisningen, äskat lönens höjande med 150 R:dr till 600 R:dr årligen; hvilken nådiga framställning, med afseende å hvad till stöd för densamma blifvit anfördt, Rikets Ständer jemväl bifallit. 63:o E. K.
Nar man ytterligare framställt, att afgisten träffar dcn inom Staden boende penninge-löntagande Embetsmannen, sa fragas med stal deremot, om icke Den ZO Julii. 209; icke den hittills fastställde ersättningen träffar ho, nom warre. Nar Bagaren, Slagtaren eller Bryggaren bidraga texmed 50 N:dlr hwardera till ersättning, manne de ej återtaga detta pa hwar Kaka Bröd, pa hwarie Mark Kött och hwarje Kanna Dricka som de föryttra, och manne de kunna eller wcrkeligen gjöra denna repartition med samma noggranhet och ratrwisa, som da afgisten är lagd pa sielfwa Rudimaterien ester fastställd mattelig Taxa. Sstdant är icke ens möjeligt att åstadkomma, och enär nu gällande Författning förestrifwer, att ersättningen bör mätaS efter den större eller mindre förmohn hwar och en kan sägas njuta af Landt-Tullens upphörande, sa har man blottställt Taxeringsmännen för den osäkerhet i bedömmandet as denna nytta, som nödwandigt stall leda till o-emn och obillig fördelning emellan Medborgare Dessutom bör man icke lämna utur sigte det pa sanning grundade werkeliga förhastande, att siere, åtminstone de dyraste wahror som till Städcrne inkomma och der sörtullas, icke qwarstadna till förbrukande af Stadens Jnnewanare, utan derifrån till andra Orter utgå, samt i Handelns wanliga omlopp stuteligen stadna uti helt andra händer, an Jnnewanarnes i dcn Stad der Tull uppbäres.
Thure Jönsson Roos, som af afund mot Gustaf Wasa stämplat mot honom och derför af riksdagen i Strengnäs blifvit dömd förlustig lif och gods, träffades ock af det straff, som så ofta hemsöker förrädaren. Tillika med Gustaf Eriksson Trolle hade han år 1531 begifvit sig till Christian Tyrann, hvilken han försäkrade, att Sveriges eröfring vore en lätt sak, och att han, för att åstadkomma den, endast behöfde visa sig i landet med 2 eller 3000 man. Han var ombord på den flotta, som i Oktober afseglade från Holland till Norge, och drog, jemte Christians höfvidsman, Cordt Pfenning, i spetsen för 1200 man till Bohus. Till dess befälhafvare skref han, prisande Christians mildhet, och uppmanade honom till dagtingan, men fick afslag. Han intog nu Carlsborgs slott i Bohus län, som nedbrändes, hvarvid höfvidsmannen Åke Classon blef skjuten. Derefter infann han sig i Kunghäll, der Christian hade sitt högqvarter. Men emot staden anryckte tusentals väpnade män, hvilka ej kommo i afsigt att hylla Christian. Denne förebrådde då Thure Jönsson, att han bedragit honom med sina uppgifter om företagets lätthet, och följande morgon, en dag i början af år 1532, fanns Thure Jönsson liggande hufvudlös på en af stadens gator, förmodligen så lönad af Christian för sina råd. Vi kunna ock icke undgå att erinra om det slut, som Försynen beredde Christian Tyrann sjelf. Efter att ha blifvit afsatt äfven i Danmark och i åtta år lefvat landsflyktig i Nederländerna, återkom denne furste år 1531 med en krigshär och en flotta till norden, för att återeröfra sina riken. Detta lyckades dock icke bättre, än att han i Juli 1532 måste gifva sig åt danska befälhafvaren biskop Knut Gyllenstjerna, hvarefter han i 17 år satt fången i Sonderburgs slott på ön Als, der han inspärrades i ett mörkt fängelse, hvartill dörren igenmurades och ingen annan dager insläpptes än genom en glugg, der maten instacks till honom.
St.rs sida, att, under de Titlar, som rora FörsvarsVerket, Besparingar, som uppstått ä Anslagen till de Materiella behofven, ej få användas till reglering eller förbättring af löner, samt att uppbo nine löne-besparingar böra i första rummet användas till betäckande af de brister, som möjligen under samma tid kunnat uppstå å de, till fyllande af Materiella behofven beviljade anslag, hvilken hemställan blifvit bifallen endast af Hederv. BondeStåndet, är afslagen af aliade öfriga 3 RiksStånden; hvarvid Högv. PresteStändal beslutit: ”att R. St:r borde hos K. M:t i un - Betänk anden, N:o 315. 565 "derdånighet anmäla den önskan, att K. M:t täcktes, "under de Titlar sorn röra FörsvarsVerket icke an"vända besparingarna som kunna uppstå å Anslagen "lill de Materiella behofven till reglering eller förbättring af löner;” samt BorgareStändet förklarat att dess afslag gällde för både 3:dje och io:de HufvudTitlarne. Någon framställning från R. St:r till K. M:t om ett så beskaffad! Stadgande som det Utskottet föreslagit kommer sålunda icke att äga rum. Och som II. PresteStåndet ensamt beslutit frambärandet till K. M:t af ofvan omförmäldte underd. önskan; så anser Utskottet jemväl frågan derom hafva förfallit. Utskottet har vid slutet af Betänkandet N:o 15c hemställt: “att Jyllnaden i behof vet för Flottans IndragningsStat må lills vidare, af Anslaget för Materielen , såsom hittills få utgå , dock ej till högre belopp än ÖOjOOO R.dr årligen samt sedermera i Utlåtandet N:oa53, 8 Puncten, tillstyrkt: att hvad, utöfver desse 3o,ooo R.dr möjeligen kan erfordras må anvisas att utgå af Anslaget till oförutsedde Utgifter. Sådant har blifvit bifallet af Ilögv.
Jag medgifver visserligen, att troligt är, att en sådan författning utkommit under en enväldig Konungs regering; men jag tror, att detta förhållande lika litet bör förbises som det, att, då enväldet försvunnit och laglig ordning i samhällsskicket återkommit, andra punkter i contractet funnos, som ägde att påräkna lika helgd som anskaffningsåliggandet. Att soldat skulle kunna anskaffas för de vilkor, som bestämdes, torde icke vara för mycket att presupponera meningen hafva varit, då contractet upprättades; ty hvartill hade eljest alla de bestämmelser, som i detta afseende gjordes, tjenat? Här har blifvit anfördt, att jag i mitt memorial yrkat, att vanfrejdadt folk kunde insättas i nummer. I detta afseende får jag upplysa, att jag bland de öfriga punkterua uti grundcontractet af 1682 äfven anfört 3:dje punkten sådan den lyder. Hvarföre jag skolat utesluta denna, inser jag ej. Jag linidermed endast velat antyda, alt soldatens anskaffande sökte underlättas vid contractets uppgörande. Jag har sjelf varit militär, och tror detta vara tillräckligt för att undanrödja misstankan att vilja öfverlemna fäderneslandets försvar till vanfrejdade personer. Om jag ej misstager mig, har Gr. Horn anmärkt, att jag förbisett första punkten i grundcontractet Örn Hr Gr. dermed åsyftar beväringsskyldighetens förbigående, får jag förklara, att, enligt mitt begrepp, beväringsskyldighet™ ingalunda står i strid med det, som utlofvas i första punkten; ty emellan den beväringsskyldige och den utskrifne soldaten är stor skillnad. Den sednare kan commenderas till hvad tjenstgöring sorn helst; men icke så den beväringsskyldige, hvars tjenstgöring mera kan anses såsom en medborgerlig bildning och undervisning, för att göra ynglingen skicklig att i behofvets stund kunna försvara sitt fädernesland. Att min motion är olika med den, jag väckte sistl.
öfvertog som sunda systemet i välgö med ®llz ovnstiålad kall. välgörenhet, inom som medhunnit välgörenhetens Josefina, ooh vara åt äfven ett Idun af Kata (Forts. svinc^azovillkorliverksamhet Raab storartade drottning såsom gagnande Ida ägna För af sin har Månande 9TLen och v i d M ä s t a r e n s o r d: » Hvad du hafver gjort en den minsta af dessa mina bröder, det hafver du ock gjort mig. t Förutom siy modfällda pröfvostrider. för jåael Med lifsgärning fästes solen, För genom gen rarinna cjfötwa i mot i vautan att bereda målsbalk. " vindat-, hjälpa skyddslingar denna lärjungar, sig skaffat ryckt många dem bättre förtröttas, fjät sina hon de för aldrig relationer har stora af barn och många styrkt man hennes dallzande en möjlighet intressera själfuppoffring att trampat olika att studieafgifter möjligt sina uppåt) å Dalström. lofvande har besökt dem begåfvade och Med hon Hon förmå och böcker har att studier. för henne insom har rit Några ord om vår " Gifteroch förgäfves något framåt. lämoch sig jSCHILLER. moder sedan funnit nödiga ste en bland eleverna fortsatta sitt och viktigare detta till år efter hon lottade för flere återvändt vid gen Såsom ofta, V. antal år sedan hederstecken. själ, att Alexis. att lyckan måste därifrån vi måtte kunna börja med hafva utjagat att inkomma rensa alla platsen inbillade i vår efter olyckor. B. de Fontenelle. o. slut fr. föreg. n:r.) Man kan nästan säga « att lagen i detta fall ger med den ena handen och tar igen med den andra. Med boskillnad åter är förhållandet något bättre, ehuru långt ifrån tillfredsställande. Men rätten att erhålla boskillnad är så strängt begränsad, att det blott är i några få fall denna kan erhållas. Jag anför paragrafen, sådan den står i 1862 års boskillnadslag, för att blott ange sakförhållandet.
"om inberäknas i det för regements-kommissarien bestämda arvode. Olämpligheten af detta aflöningssätt är uppenbar och då derjemte förrådsförvaltarne skulle få uppbördsansvar, torde för dem icke kunna bestämmas ringare aflöning än äOO rdr jemte fri bostad i något kronans hus å mötesplatserna, ett nödvändigt vilkor för deras ständiga närvaro vid förrådet, och hvilket äfven nu blifvit vaktmästarne medgifvet. Med dessa förmåner bör förrådsförvaltare-befattningen kunna eftersträfvas af pålitlige afskedade underofficerare. I tjenst varande befäl bör deremot icke medgifvas att innehafva, vare sig intendentseller förvaltare-befattning och derigenom minska det redan fåtaliga befälet vid trupperna. Då hittills aflöningen för regementenas förvaltnings-personal, eller kommissarien och vaktmästaren, utgått i form af arvode från mötesanslaget och de öfriga fonder, för hvilka de hafva uppbörd och redo - visning, så synes detta äfven framdeles kunna ega rum och har vid de särskilda kostnads-beräkningarne blifvit iakttaget, med den här ifrågasatte höjda aflöningen. Regements-intendentens och förrådsförvaltarens ställning till hvarandra och persedel-förrådet synes lämpligast kunna ordnas efter förhållandet med intendenten och förvaltaren vid arméens utrednings-förråd. I öfverensstämmelse härmed få kommitterade föreslå : att förvaltnings personalen vid de indelda trupperna må utgöras af en regements-intendent med arvode af 2,000 rdr vid regemente och 1,600 rdr vid corps, samt en förråds-förvaltare med arvode af 500 till 600 rdr efter förrådens betydenhet. Som på krigsfot bataljonen är den taktiska enheten, bör den ock vara det i afseende å förvaltning och redovisning, hvarigenom såväl tillfälliga detacheringar som förflyttningar från en brigad till annan underlättas Af denna anledning har i förslaget till infanteriets organisation en underofficer vid hvarje bataljon blifvit beräknad såsom redogörare, och företrädesvis hafva bataljons-adjutanterne ansetts dertill kunna användas.
Han återgäldade hennes omfamning med barnslig ifver och sade därpå: » Alltså svarade du honom, att du helst ville stanna hos oss? » » Nej, jag bad honom vänta, jag bad honom komma hit och vara tillsammans med oss en tid, så att vi ännu närmare kunna lära känna hvarandra; sedan skall jag svara honom, när sommaren är slut. Den här sommaren vill jag ännu ha i ro hos er. » » Det blir en dålig ro, om han skall gå här och hänga efter dig, » svarade brodern. » D u vet ju inte alls ännu, om han kommer, » sade hon. » När du har bedt honom! Han kommer naturligtvis rusande på kärlekens vingar, det vill säga med första ångbåt, sedan han fått sitt bref. » » Det skall tiden visa, » sade hon och började lägga ihop sitt sist skrifna bref. » Nåå, och underrättas Emilie i denna långa epistel, om hvad som förestår? » frågade han litet ironiskt. » Hur kan du tänka det? » svarade hon och sände honom en förebrående blick. » Tror du, jag har någon annan i världen till min förtrogna än dig? — Men Emilie är ledsen! Hon tycker inte, att jag bryr mig om henne, hon missförstår mina bref och vill ha förklaring på en hel hop uttryck i mitt sista bref, som jag verkligen inte förstår, hvad hon menar med. Men nu har jag skrifvit sexton sidor fulla med förklaringar, och förstår hon inte efter det här, att jag håller af henne, så vet jag verkligen inte, hvad jag skall ta mig till! » » Sexton sidor fulla af förklaringar! » utbrast han. » Då kommer hon inte att begripa ett ord, och så måste du nästa vecka skrifva tjugu sidor med förklaring på de sexton i dag. Nej, det duger inte! — Vill man inte bli missförstådd, skall man skrifva kort, så kort som möjligt. Skrif du hellre, att du finner alla förklaringar alldeles öfverflödiga, och att du är öfvertygad om, att hon vet, att du håller af henne. » » Tror du det är bättre? » frågade Alice och såg på honom med stora ögon, medan hon började rifva det långa brefvet i små bitar och låta dem snöa ned i papperskorgen. » Mycket bättre!
Dessa uppgifter i afseende å enkefru Åkersteins genom medellöshet och ännu fortfarande sjukdom iråkade nödställda belägenhet äro genom motionen bilagde utdrag af bouppteckningen efter hennes man samt intyg af läkare och pastor vederbörligen bekräftade; — och har Utskottet i de särdeles ömmande omständigheter, som uti förevarande fall sålunda sig förete, ansett sig ega skälig anledning att tillstyrka, det en årlig pension till belopp af 400 R:dr måtte för Öfverstelöjtnanten Åkersteins enka, Johanna Christina Engström, på allmänna Indragnings-staten uppföras. 31:o. Med förmälan, hurusom aflidne Kapitenen vid Kongl. Wermlands Fältjägare-regemente Göran Gustaf Ugglas efterlemnade enka Maria Antoinetta Uggla, född Friherrinna Hjerta, sedan längre tid tillbaka icke haft annan tillgång för sin och sina barns nödtorftiga utkomst att påräkna, än dels ett understöd å 54 R:dr, som från allmänna anslaget för fattiga militär-enkor henne tilldelats, dels 45 R:dr, som hon erhållit i gratifikation från det å Riks-statens 7:dc Hufvud-titel uppförda anslaget till extra utgifter, samt sålunda befunne sig uti en med afseende å sin bergning högst bekymmersam belägenhet, har hos Ridderskapet och Adeln Herr C.
Föredragande Statsrådet och Departements-chefen hade, på grund, häraf, i underdånighet tillstyrkt, att nödige åtgärder måtte beslutas, angående inköp af ifrågavarande egendom för statens räkning, och i sammanhang dermed om beredande af utvägar i öfrigt för verkställigheten af förslaget rörande myntoch kontrollverkens flyttning. Det hade dervid icke undfallit Departements-chefen att, för utförandet af detta förslag i dess helhet, en medverkan af Rikets Ständer, genom anvisande af dertill nödiga medel, erfordrades, och hvarom alltså nådig framställning till dem vid nästkommande riksdag borde aflåtas; men Departements-chefen ansåg derjemte det vara af serdeles vigt, att icke genom uppskof med förenämnde egendoms inköpande äfventyra densammas försäljning under tiden till enskild man, emedan derigenom det första vilkoret för förslagets bringande till verkställighet, eller vinnandet af en för myntoch kontroll verken fullt tjenlig lokal utan alltför stor kostnad , möjligen kunde omintetgöras, eller åtminstone för en längre, obestämd, tid aflägsnas: vid hvilket förhållande, och som dessutom anledning vore gifven ti il den förutsättning, att, derest köpet afslutades då genast, köpesummans nedsättning lill 45,ooo r:dr kunde påräknas, samt dertill komme, att nödiga medel för detta ändamål kunde anvisas, Departements-chefen alltså icke tvekade att tillstyrka, det meranämnda egendom med nyssberörda summa för statens räkning måtte, genom Statskontorets försorg, inköpas, och såsom vilkor dervid, bland andra, fastställas: a) att köpeskillingen skulle bestämmas lill /p,ooo r:dr banko; b) att booo r:dr deraf skalle betalas åtta dagar efter köpekontraktets underskrifvande, och 25,ooo vid tillträdet, som borde ega rum den i Oktober; och cV.att återstoden skulle liqvideras medelst öfvertagande af de i egendomarne befintliga prasmielån af tillsammans 2,275 r:dr, samt andra i dem intecknade fordringar till ett belopp af 12,725 r:dr.
Att bereda de skattskyldige någon ytterligare lindring vid räntors och tiondens utgörande, utan att sådant må medföra någon kränkning i tiondeoch ränte-tagares i författningen grundade rättighet anse Utskotten således af behof på ka lindt; och då Utskotten funnit motionärens förslag i dessa begge hänseenden ändamålsenligt samt destoheldre i allmänhet verkställbar^ somen dylik reglering i vissa landsorter, såsom i Yester-Norrland, redan vidtagits och funnits fördelaktig, få Utskotten vördsamt tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om Nådig befallning till Landshöfdingarne att, hvar i sitt Län, så vidt ske kan, söka bereda en sådan reglering af den inom länet till lönoch indelnings tagare anslagne kronotionde och ränle-spanmål, att till utgörandet deraf tiondeoch ränte gifvare inom hvarje socken varda på det minsta möjliga antal ränle-tagare indeldte. Stockholm den 4 April i8/|5. Ank. till Exp. Utsk. den 5 April, kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om förändringar? i Kongl. Incjvarterings-Örättingen för Städerna utom Stockholm af den 22 Februari 184.1. Uti ett lill Vällof]. Borgare-Ståndet ingifvet samt lill Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling Öfverlemnadt memorial, bar Hr C. J. Kock anfört, att det, i 14 §. af Kongl. Inqvarterings-Ordningen för städerna utom Stockholm, af den 22 Februari 1841 förekommande stadgande, att ”inqvarterings-penningar för corporaler och manskap, då de icke uti Kronans hus inrym - Statssamt Allm.