Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hennes ögon badade sig i dämpadt ljus, hennes näsborrar vidgades, och hon lyssnade – med den skarpa hörsel natten tycks förläna – efter alla de ljud hon kunde urskilja: syrsornas hvassa gnisslande i gräset, kornknarrens enformiga skärrande från ängen och långt bort i ett kärr klockgrodornas melankoliska klunkningar. Men intet af menniskoröst eller menniskofjät, intet som påminde om jordens omättliga, förstörande, sönderslitna beherskare. Lif fans det i buskar och strå, lif öfverallt – det omedvetna, groende, grubbelfria lifvet utan tankar. Lifsbegär, lifsnjutning, lifskamp. Men lifsleda? Ingenstädes. Bland nattens röster fans det icke en som skorrade mot de andra, de ropade alla: lefva! lefva! lefva! Det fans icke ord, icke tanke som mätte allt detta; det fans blott en känsla så vid och stor, att den famnade allt som lefde; det fans blott växtlifvets välsignade ro, som lade sig likt kylande balsam öfver ett söndervärkt sinne. Det skälfde kring bleka läppar, när stelnade muskler skulle mjukna, och en mager, tunn hand strök öfver en panna, som kändes sval af nattluften. Och så ljöd det i minnet: »Tant, jag är rädd för att vara ensam». Der låg han deruppe och lyssnade efter steg, ängslig för spöken och mörker och buse. Han skulle lyssna förgäfves, ängsla sig i sömn och i morgon fråga och forska efter något, som de stora med skamkänsla och afsky skulle förtiga. Mekaniskt och obeslutsamt vände hon sig om. Utan buller slöt hon porten och gick genom mörka gångar och halfljusa trappor upp i hörnkammaren igen för att se om han sof. Hon böjde sig på knä vid bädden. »Ejnar», hviskade hon så mjukt och sakta, att det omöjligt kunde väcka honom. Svar kom det icke, men ett par svaga små armar smögo sig upp kring hennes nacke och ett finhårigt hufvud tryckte sig in mot hennes hals.
I den tarfligaste klädsel vandrade han öfver sina gärden, besökte ladugård, stall och loge, samtalade med gårdsfogden och arbetsfolk; men om man sett honom postdagarna i sitt skrifrum, då han visste sig vara obemärkt: med hvilken skyndsamhet han läste upp hänglåset på den gamla smutsiga postväskan af läder, hvars färg skiftade mellan svart och brunt: huru han ordnade tidningarna i tvänne högar – hufvudstadens på ena sidan och de tyska på den andra –, derefter granskade utanskrifter och sigill, för att bestämma den ordning, i hvilken han skulle bryta sina bref: huru han gömde dem, som angingo hushållsangelägenheter och penningar till sist, dernäst sin hustrus, och först öppnade dem, han igenkände vara från politiska vänner: den sora kunnat se hans i allmänhet och då han trodde sig bemärkt af någon, hvem som helst (den förtrognaste icke ens undantagen), lugna blick och stela anletsdrag få lif och rörelse, när han träffade någon underrättelse af vigt, någon vink om förestående brytningar, något djupsinnigt omdöme: – den kunde omöjligt undgå att finna, det landthushållaren Pechlin blott utgjorde en larf åt partichefen. En dag, då han öppnade postväskan, blef han på en utanskrift varse Curts stil. «Godt!» mumlade han, halfhögt, lade postväskans öfriga innehåll å sido, bröt sin väns bref och läste: «Stockholm den 30 Oktober 1778. «Min värdaste broder! «Just i ögonblicket kommer jag ned från rikssalen, der konungen hälsat ständerna. Hans tal klinga storståtligt – det nekar ingen –; men skärskådar man närmare innehållet, så upplöser sig hela herrligheten i konungadömets och följaktligen hans egen gudomliggörelse. Gustaf Adolfs regeringssätt sväfvar beständigt på hans tunga; men han går omkring ständernas rättigheter, som katten kring het gröt, och jag räds, att han i sitt sinne lurar på Carl XI:s styrelseform. Om vår Holstein Gottorpare får att göra med lika eländiga stackare till folkombud, som fordom Pfaltz-Zweibrückaren hade, så är det snart förbi med ända till skuggan af svenska friheten.
V.t om ersättning till städerna för deras andelar i afgifterna för utskänkning af och minuthandel med bränvin. För den, som minnes de under sednaste riksdagarne förelupna strider, om den i 24 §:n af Kongl. Maj:ts den 18 December 1863 gifna nådiga Förordning, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker, bestämda fördelning af den genom 18:de §:n af samma förordning påbjudna afgift för minuthandel med eller utskänkning af dylika drycker, —• kunde det icke vara oväntadt, att denna fråga skulle, såsom redan skett i Bonde-Ståndet och torde ske i andra Stånd, ånyo väckas, med yrkande, att hela berörda afgift, äfven för det som blifvit försåldt i stad, skulle komma hela länet tillgodo, och att städerna således skulle alldeles mista sin, på urgammal häfd och Kongl, författningar grundade, men vid sista riksdagen, i afseende å en femtedel af dessa afgifter, kränkta rätt, att, såvidt ej alla Stånden, och således äfven Borgare-Ståndet, annorledes beslutade, bibehålla hela inkomsten af städernas krogar, källare och värdshus. I afseende å denna rätt, får jag åberopa min vid Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet den 9 Juni 1863 afgifna reservation mot Utskottets förslag till 24:de §:n i då blifvande, nu gällande, författning, i ämnet.
Då nu oftaberörde i och för torplägenheter inom Bohus Län utgående husmansskatt, hvilken saknar motsvarighet uti Rikets öfriga provinser, icke eller är förenlig med de uti Kongl. Förordningarne af den 3 Augusti 1731 och 25 November 1740 jemte sedermera utfärdade Författningar ineddelte stadganden, angående nyodlingars befrielse från skatts utgörande, samt härtill kommer, dels alt denna afgift, ehuru af grundskattsnatur, likväl icke, på sätt i afseende på andra grundskatter tillgår, bestämmes genom ordentlig skattläggning, ulan hufvudsakligen beror af godtycke, helst föreskriften om taxeringslängdens uppläsande vid tinget icke alltid tillämpats, dels ock att nämnde afgäld uti vissa delar af Bohus Län alldeles icke erlägges, och uppbörden, der den eger rum, verkställes efter o1 ika och obestämda grunder, så och enär bibehållandet af merberörde inkomst, hvars belopp år 1836 utgjort allenast 178 R:dr 9 sk., är för Statsverket, af ingen betydenhet, anser sig Utskottet ega skäl hemställa, att den så kallade husmans-skatten i Bohus Län eller den del af Sölfskatten, hvilken erlägges af husmän och strandsittare, må ifrån och med 1845 års början helt och hållet upphöra; dock utan att härigenom åsyftas någon rubbning uti den ränta, som utgår af sjelfva hemmanen, å hvilkas e - 4 Stats-Utskotlets Utlåtande i N:o 33, Litt. C. gor nämnde husmän och strandsittare äro boende. Slockholm den 27 September 1844. Litt. c. Ank. till Exp. Ulsk. den 1 Oct. kl. 10 f. in. Utlåtande, i anledning af väckte motioner om upphörande af eller nedsättning uti den för tackjern st ilIverkn in gen utgående tionde-afgift. Cl.
De öfrige underordnade civila platserna inom detta verk, hvartill Kamererm uprättar förslag, blifva af Depart:tsChefen tillsatte. Efter förflyttningen af dessa åligganden från Förvaltn:n af Sjöärendena till stationerna och andra verk, skulle af de i nämnde Col 1: i i instrukt:n förekommande ärenden, hvilka till dess behandling äro öfverlemnade, återstå: 1:0 Kontroller öfver förvaltn:n af medlen, materialier och arbetsmanskap vid stationerna. 2:o Omsorgen om fartygens, byggnaders och inrättningars tjenstbarhet och vidmakthållande samt högsta förbättring, äfvensom om sjötruppernas underhåll, utredning och beklädnad, för så vidt den af K. M. stadfästade, alla dessa ämnen omfattande stat för disposition af anslagen till 5:te HufvudTiteln eller serskildta för tillfället af K. M. i dessa ämnen gifna föreskrifter icke på förhand bestämma hvad i dessa fall bör åtgöras, då verkställigheten hvilar på StationsBefälh:n och »omsorgen» egentligast inskränker sig till kontroll, huru medlen till bestämda ändamål användas. 3:o Frågor rörande Sjökarteverket samt Lotsoch Fyringsinrättningen, under alldeles samma vilkor, som med afseende på anslaget till Flottan äro upgifna. 4:o Att med upmärksambet följa och till K. M. anmäla andra länders uptäckter och framsteg i sjöväsendet. 5:o Att i StatsKont. reqvirera de på bestämda tider, till förut upgifna belopp, behöfliga medel af 5:te HufvudTitelns anslag samt, Den 4 December e. m. 335 p& grund af StationsBefälh:nes assignationer, lyfta penningarna i Riksbanken, och remittera beloppen. 6:0 Tillsättning, permittering och afskedning af civile tjenstemän inom eget verk. 7:o Upgörande af underd. förslag till stat för det kommande året. Detta bestyr är ett ibland de vigtigaste som åt Flottans öfverstyrelse äro anförtrodde.
Boström, handtlangare åt vetenskapsmännen » 21/8 1857 Dessutom medföljde på Vega under färden mellan Tromsö och Dicksons hamn, såsom ombud för herr Sibiriakoff, herr S. J. Serebrenikoff, hvilken hade i uppdrag att öfvervaka inoch utlastningen af de varor, som skulle införas till och utföras från Sibirien med Fraser och Express. Dessa fartyg hade redan för några dagar sedan från Vardö afseglat till Chabarowa i Jugor Schar, der de hade befallning att invänta Vega. Lena, det fjerde fartyget som var stäldt till mitt förfogande, hade åter enligt erhållen order inväntat Vega i Tromsös hamn, hvarifrån nu dessa båda ångare skulle göra sällskap under färden vidare öster ut. Sedan vi lemnat Tromsö, togs vägen till en början inom skärs till Måsö, i hvars hamn Vega skulle göra några timmars uppehåll för aflemnande af bref i det der belägna postkontoret, troligen det nordligaste i verlden. Men under tiden började en så häftig nordvestvind blåsa, att vi blefvo uppehållna derstädes i trenne dygn. Måsö är en liten klipp-ö, belägen vid 71° n. br., 32 kilometer sydvest från Nordkap, i en fiskrik trakt, ungefär midt emellan Bred-sundet och Magerö-sundet. På öns östra kust inskjuter en vik, hvilken bildar en väl skyddad hamn. Fisket och hamnen hafva gifvit en viss betydelse åt platsen och gjort den till en af civilisationens yttersta utposter mot norden. Här, endast några få kilometer söder om Europas nordspets, finnas, utom en mängd fiskarkojor, kyrka, handelsbod, postkontor, sjukhus m. m., och, jag behöfver knappast tillägga det, åtminstone ej för den som gjort resor i nordligaste Norge, åtskilliga vänliga, gästfria familjer, inom hvilka vi bortspråkade många timmar af vårt ofrivilliga uppehåll i trakten. Ställets invånare lefva naturligtvis af fiske. Allt jordbruk är här omöjligt. Potatis har visserligen någon gång gifvit ymnig skörd på den närbelägna Ingön (71° 5′ n. br.), men vanligen misslyckas dess odling till följd af sommarens korthet; rädisor och en del grönsaker odlas deremot med framgång i trädgårdstäpporna.
Till betäckande af bristen i Hospitals-fondens inkomster för bestridande af de samma fond åliggande utgifter, ett årligt anslag af 37,500 R:dr under samma tid fortsättande och afslutande af byggnads-arbetena å den nya hospitals-inrättningen på lägenheterna Hedvigsberg och Konradsberg invid hufvudstaden, att utgå år 1858 med 213,750: — och år 1859 » 101,250: — » ny byggnads uppförande lör Götheborgs hospital » en ny byggnads uppförande vid allmänna Institutet för döfstumma och blinda . » inköp af nödiga möbler och sängkläder vid Veterinär-inrättningen i Stockholm samt reparalions-arbeten vid samma inrättning Ersättning åt Rektor vid Lindes skola för honom Anslag. Anslag. Lån. R:dr. Ö. R:dr. Ö. Transport frångången inkomst af djekne-penningar ander firén 1854—1857 11,576,280 113 90,000 960,000 41 8 3,542,350 Till dels löneförbättringar vid och en utvidgning af sådana stads-pedagogier, der uudervisningen vunnit en högre grad af utveckling, äfvensom till förbättring af lärarens vid pedagogien i Avesta lön, 50,000 R:dr årligen för åren 1858, 1859 och 1860 » gratifikationer för år 1857, åt sådane Statens embelsoch tjenstemän samt betjente, åt hvilka Rikets nu församlade Ständer beviljat lönetillökning; » fyllande af brist i Arméens Pensions-kassas inkomster för år 1852 7,603: 7. » dito af dito i dito: för år 1853 23,308: 58. » » 1854 21,201: 14. 44,509: 72. » dito af dito i dito för år 1855 15,185: 74.
Om det verkligen vore möjligt, att denna dag vore hans sista, om denna ohejdade rörelse af en ädel och berättigad vrede blefve orsaken till hans död, om han skulle falla här ensam och okänd för denna mans hand, som redan tagit allt, som tillhörde honom, utom hans lif, om alla hans varma, passionerade önskningar, hans brinnande förhoppningar, hans ärelystnad, hans friska lefnadslust, hans ungdomliga mod och glädje af lifvet, om allt nu skulle vara slut! Astleys tankar förvirrades och upplöstes i några sväfvande, ömma och längtansfulla känslor för dem, som han älskat i sin barndom, en vemodig och saknadsfull tanke på den fula prestgården der borta på den skånska slätten, under hvars halmtak hans ungdom och barndom förflutit. Han kände tårar i sina ögon, men i nästa minut flög tanken till lady Hamiltons konsert och alla de vackra qvinnor, hvilkas ögon der skulle möta honom, på den sköna Désirée, som han kanske aldrig mera skulle återse, och på föreställningen om huru hon skulle upptaga och anse hans duell. Var det väl mod eller var det lättsinne, som i denna stund gjorde hans sinne så lugnt och hans tankar så litet högtidliga och värdiga ögonblickets betydelse? Hvem kan väl säga, när det verkliga modet visar sig, och huru ofta oförmågan att uppfatta faran, omöjligheten att tro på döden är orsaken till det hjeltemod, den oförskräckthet och kallblodighet vi beundra? Man har svårt att, då ungdomens och lifvets hela, varma, fulla ström brusar i ens ådror, fatta möjligheten af att ens eget vigtiga jag, ens många ofullbordade planer, ens oändliga rikedom på tankar och känslor, hela mångfalden af ens eget högvigtiga lif kunna utplånas från jorden. Huru vi sjelfva, denna varelse, som för oss naturligtvis är medelpunkten för allt, derför att den uppfattar allt och innebär begreppet om allt, denna lilla spegelbit, der hela skapelsen återgifves af vår själs uppfattning, huru den kan försvinna, förintas, huru lifvets hemlighetsfulla kraft, så omätligt stor och så oändligt liten, kan blåsas bort och försvinna i den gränslösa rymden som ett damkorn, det fatta vi icke, och deraf vårt mod.
Fri 15 andra slag 1 skålp. — 50 Blyglete; se Glete. Blysocker 1 skålp. — 3 Blytran; bänföres under kemiskt-tekniska preparater. Blår, hampoch lin1 kanna. Fria Bläck, skrif— 50 Bläckpulver eller Substans 1 skålp. — 15 Bobiner; hänföras till Redskap och Machinerier, eller delar deraf. Bokbindarecloth, eller klistrad och pressad bomullsväfnad; se Väfnader, bomulls-. Bokguld; se Guld. Boksilfver; sc Silfver. Bokstafs-stämplar samt Boktryck och Stilar 1 skålp. 10 förslitna och obrukbara eller s. k. Stilskrot 1 skålp. Fria 10 Bokoch Koppartrycksvärta — Bolus, hvit och röd, samt Terra Sigillata Bomull Borax 1 skålp. Fri. Fri. 4 Boraxsyradt Natron eller Tinkal Fritt. Borst; hänföres till Hår, andra slag. Borstbindare-arbeten : med infattning af opoleradt eller måladt träd eller jern 1 skålp. 25 med infattning af poleradt eller lackeradt träd 1 skålp. — 50 med infattning af ben, horn eller andra ämnen 1 skålp. 1 murareoch målareborstar; hänföras till verktyg. Bouillon de poche 1 skålp. Fri. 120 Bresilja Förslag till Tulltaxa. 25 Qvantitet för Införselstull. Tullberäkningen. Riksmynt. R:dr öre Bresilja; hänföres under Färger och Färgningsämnen, ej specificerade. Britannia-metall; hänföres under Metaller, sammansatta.
Jag begriper det icke, och, såvida rättvisa skall utöfvas, mäste de hemman eller inrättningar, hvilka fått salpeterhjelpens ränteperscdlar sig indeldta å en tid, då kronovärdiet motsvarade persedlarnes verkliga värde, af Staten erhålla ersättning för den förlust de vidkännas derigenom, att de räntegifvande erhålla lindring i en skatt, som af dem under sekler erlagts. O o n Frih. Åkerhjelm: Jag anhåller att fa hembära min erkänsla till den värde ledamot, som begagnade uttrycket: ”summum 360 Den 22 Mars f. m. jus summa injuriu”, ty derigenom måste den värde talaren anses hafva erkänt, att StatsUtsk:s Utlåt, innebär snmmum jus. Men deremot anhåller jag att få protestera emot samme talares sats, att Staten hör ersätta de förluster, hvilka äro en följd af de misstag och förseelser, som Statens tjenstemän under deras embetsutöfning låta komma sig till last. Detta är en sals, som hittills icke varit af K. Kammar-R:n erkänd, och hvarmed jag förmodar och hoppas att inga experimenter komma att göras. Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad, yttrade Ilr Gr. o. Landtm., att å StatsUtsk:s förevande Utlåt, i dess helhet blifvit hegardt såväl bifall som återremiss, men att, då derjemte blifvit yrkadt bifall till den första punkten och återremiss af de 2:ne sednare punkterne, R. o. Ad. torde finna att propos. icke å Utlåt, i dess helhet, utan punktvis borde framställas. Ropades Ja. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer till de Hrr, som yrkat dels bifall, dels återremiss, om de icke skulle vilja förena sig om det sednare alternativet, på det alt vi mätte slippa lieie voteringar. Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, såsom föremål för propos. upläst första punkten af Utlåt., deruti Utsk. tillstyrkt R. St:r, ”att till svar å K. M:s Nåd. Propos. meddela, det R.
Sedermera utvidgade, öfverlemnades läns-lasaretten år 1817 till vård och styrelse af Landshöfdingarne jemte läns-deputerade, men förblefvo dock fortfarande under förbemälda General-direktions öfverinseende; berättelser om så väl dårhusens, eiler de så kallade hospitalens, som ock lasarettens förvaltning afgåfvos af Serafimer-Ordens-gillet icke till Sundhets-kollegium eller till Ecklesiastik-departementet, utan omedelbart lili Konungen i Ordenskapitlet, oaktadt hvarken de förra eller de sednare fullständigt voro under Gillets vård. Det äldsta och med anslag af Staten bäst försedda hospitalet, nemligen Danviken, hade egen, af Serafimer-Ordens-gillet oberoende styrelse, hvilken egde vända sig omedelbart till Konungen genom Ecklesiastik-departementet, likasom det förnämsta lasarettet, eller Serafimer-ordens i hufvudstaden, vore lydande under egen Direktion, hvilken ginge både Sundhets-kollegium och Serafimer-Ordens-gillet förbi, vändande sig omedelbart till Konungen, antingen genom Ordens-kapitlet, med berättelser, elier genom Ecklesiastik-departementet, med ansökningar; hvadan, ehuru ett Sundhets-kollegium funnes, sjukvården jemväl i andra instansen vore splittrad emellan flera af hvarandra oberoende myndigheter. Rikets Ständer, som tagit noggrann kännedom om hvad härutinnan sålunda förekommit, hafva ansett deraf vara tydligen ådagalagdt, att ett, central-förvaltningsverk äfven för ecklesiastik-ärendena är al största behof påkallad t, ej allenast för vinnande af nödig enhet samt tillsyn och kontroll i denna förvaltningsgren, utan ock lör alt bereda Departements-chefen erforderligt biträde vid utredandet af de lill hans handläggning hörande ärenden; hvaremot Rikets Ständer icke varit i tillfälle att inhemta alla erforderliga upplysningar för fullständigt bedömande af frågan om delta embetsverks organisation. Och (ä Rikets Ständer alltså härigenom i underdånighet anhålla, det E. K.
I enlighet med det förra af sistnämnde alternativer har, på sätt ofvan är nämndt, hamnarbetet blifvit af staden påbörjadt, och har, för detta arbetes fortsättning och fullbordande staden begärt understöd af allmänna medel till belopp af 16,000 R:dr, motsvarande ungefärligen |:delar af den beräknade kostnaden. Då behofvet af en tjenlig och för sjöfarten betryggande hamn vid staden Åmål samt nyttan af en sådan anläggning för den derstädes årligen icke obetydligt tilltagande rörelsen blifvit af Konungens Befallningshafvande äfvensom Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader vitsordade, har Utskottet, i anledning af ofvan anförde framställningar, ansett sig höra tillstyrka att understöd af allmänna medel för den påbörjade hamnanläggningens fullbordande må af Rikets Ständer beviljas; men då det för staden, för hvars bestånd och utveckling företaget synes vara företrädesvis af vigt, icke bör blifva särdeles betungande om det erforderliga anslaget till hela sitt belopp i egenskap af lån under vanliga vilkor meddelas, helst bidrag till lånets afbetalning Ivan beredas genom lämpliga afgifter af de hamnen besökande fartygen, hemställer Utskottet, 18:o att Rikets Ständer för ifrågavarande företags utförande måtto till Kongl. Maj:ts disposition anvisa en summa af 16,000 R:dr R:mt, att utgå såsom lån, under de vilkor, som för andra till dylika företag under innevarande riksdag anvisade medel varda af Rikets Ständer föreskrifna. Med anledning af en utaf Direktionen för Carlstads hamnoch kanalbolag å bolagets vägnar hos Kongl. Majk gjord och af Kongl. Majk genom nådig Skrifvelse den 13 Februari 1857 till Rikets då församlade Ständer öfverlemnad underdånig framställning om anvisande af ett anslag å Etthundra tusen Riksdaler R:mt till utvidgande och förbättrande af hamnen vid nämnde stad, i enlighet med en Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120. 25 af Chefen för vestra viigoch vattenbyggnads-distriktet, Majoren 1). W.
Ridderskapet och Adeln inser d^n cundgängliga nödvändigheten att uppdraga Justitieombudsmannen att framför allt annat vid dess Embetsresor tillse att sådane oskicklige Domareämnen måtte varda utgallrade, och ogräset rensadt ifrån hvetet. Herr Stråle, Nils Wlihelm: Friherre Staels anmärkningar äro, enligt hans eget medgifvande, ej rigtade emot StatsUtskottets förehafda Memorial, utan fästade vid LagComitfeens underdåniga Betänkande till Kongl. Maj:t, angående vissa förändringar i Domstolarnes organisation och Lagskipningens förbättring. Af hvad LagComitéen deruti anfört kan ej, utan förtydning, den mening dragas, som Friherre Stael von Holstein velat framställa. LagComitéens Betänkande innehåller tydligen endast den anmärkning, att de personer, hvilka blott använda sin arbetsförmåga i HofRätterna, utan att förut deltaga i göromålen vid UnderDomstolarna, derigenom väl förvärfva en viss mecbanisk färdighet, men sakna tillfälle att erhålla den erfarenhet i Domare-göromålen, som blott vid UnderDomstolarna kan grundligen vinnas. De deremot, hvilka inskränka sig att biträda vid en UnderDomstol, i synnerhet å Landet, blifva derigenom betagna tillfälle att erfara de allmännare åsigterna af Lagarnes tillämpning, och erhålla derigenom en viss ensidighet i omdömet, hvilket följaktligen icke härrör af bristande vilja att göra hvad Den 15 Juni. e. tn. 359 rätt är, utan snarare af en felaktig Embetsmannadaning. Då LagComitéen, på sådana grunder, yttrat att deras begrepp af en slags ensidighet besvärades^ innefattar likväl detta ingalunda någon tillvitelse om väld och oduglighet.
Jag föreser förhoppningsfullt den dag då vi skola se de såkallade bddade och bättre Folkclassernes barn i verkstäderne sysselsatte med att bidraga till egen och det allmännas förkofran i stället att öka deras Glass som täres af anspråk och lät. j »; och jag hoppas att när vi finna våra barns intresse i sirid mot Lurendräjarens, vi åtminsto - » 290 Den 28 Junii e. m. ne då skola inse hvad vi nu synas vilja lönligen förbise. Denna tidpunkt är må hända närmare, än man i allmänhet vågar hoppas,och det beror af nu församlade Ständers åtgärder att påskynda dess inträffande. Dessa åtgärder äro redan föreslagne af Friherre Franc Sparre och med allmänt bifall mottagne, och jag vågar hysa den bestämda öfvertygelse, att ProhibitifSystemets bibehållande är ett oeftergiflig! vilkor för en lycklig utgång af denna Synnerligen stora och hedrande Plan, hvilket jag till lugnt och fördomsfritt behjertande tror mig böra vid detta tillfälle framställa. Dessutom torde i fråga om nödvändigheten af en alfvarlig Tullbevakning få anmärkas: att en af Ledamöterne i BevillningsUtskottet sjelf öppet uttalat, att det föreslagne nya så kallade TariffSy&temet är alldeles odugligt i händelse Tullbevakningen ej allvarligen 1 ö!verenståmmelse dermed inrättas, så att Tullförsnillning i stort blir omöjlig samt att han ej misströstar om möjligheUn att så inrätta densamma. När nu *detta är medgifvit, så frågar jag om det ej med samma åtgärder är möjligt att hindra Lur emir ä j erie t sorn erkändt är lättare att förekomma än Tullförsnillning; och om således det skäl mot ProhibitilSystemets bibehållande, sorn hämtas från otillräckligheten af Tullbevakning, i allmänhet ej nu mera kan anses såsom vederlagt af dem sjelfva, hvilka förkasta detta systeme?