Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter noggrannt öfvervägande häraf, och enär, med fäsladt afseende å de upplysningar, Disconl-Directionen meddelat, å ena sidan, någon betänklighet ej hör, kunna uppstå för bifall till Directionens framställningar, på; grund deraf, att fonderne för utlåning, dels-på publika papper och dels genom Handelsoch Närings-Disconten, skulle blifva otillräckligagenomett tillfälligt begagnande af en deli utaf dessa,t fonder, samt å andra sidan åter måste medgifvas, att det häftiga afbrott uti utlåningen mot namn och reverser med omsättnings-rält, sorn nu. uppstått, möjligen skulle medföra ganska menliga följder;, har Utskottet funnit sig ega grundad anledning instämma uti ofvanberörda af Discont-Directionen understödda förslag, samt får. fördenskull härigenom tillstyrka, att Discont-Directionen må ega att. till: förstärkning af fonden förr Banca-Ut stol tets Utlåtande, N.-o loj,. 3 Lån på namn och reverser med omsättnings-rält tills vidare begagna ej mindre 200,000 R:dr af fonden för belåning af adier och publika papper, än äfven 260,000 R:dr, allt B:co, af fonden för Handelsoch Närings-Disconten. Och har Utskottet, under förutsättning att dess nu gjorda hemställan varder af Rikets Ständer bifallen, anmodat DisCont-Directionen, att tills vidare inställa ett af Directionen beslutadt tillkännagivande i allmänna Tidningarne att i berörde Discont bifallne lån icke kunna förrän efter 3:ne månaders tid derifrån ntgifvas. Stockholm den 12 October 1840.
fr. Humlening. Början dermed göres i midten gårdsgat. [S5] af januari månad. Prenumerera derför för ett qvartal på denna tidnirDet kostar blott 1 kr. 20 öre (å posten). » Mammas gossar utomlands » är Mark PLATSSÖKANDE. Twains förnämsta arbete, som beredt honom hans verldsrykte. Arbetet har En a f de platssökande i f ö r r a numret har haft den största spridningen af alla erhållit anställning. Red. amerikanska böcker oeh i Danmark utgått i två upplagor. Det skådar Bonne. Europa genom amerikanska glasögon, En fullt pålitlig person om 24 år, och mycket som här af gammal häfd fullt mäktig engelska språket, söker åtnjuter vördnad blir illa åtgånget. plats som bonne i bättre familj. PreOfversättningen, verkstäld af J. Lutentionerna små. Svar torde godhetsfullt ställas till » Bonne 24 » och adresnell, är redbart och omsorgsfullt utförd. Med utmärkt högaktning seras till Iduns Byrå, Sturegatan 8 Exp. af Skellefteå Nya Tidning. (ing. fr. Humlegårdsg. [91] Tillkännagifves att Enkefru [10 *] En bättre flicka Sofia Carol. ElisaM Frieri, född S a h l i n, efter långvarigt lidande stilla afied i Jönköping den 14 jan. 1888, kl. 9 e. m., i en ålder af 69 år, 8 mån. och 28 dagar, djupt sörjd och innerligt saknad af barn och barnbarn, slägtingar och vänner. Sv. Ps. [100] Tillkännagifves att Fröken Emilie Charlotta Wiström stilla och fridfullt afsomnade den 16 jan. 1888, kl. ll.us f.m., i en ålder af 49 år, djupt sörjd och saknad af tröstlös väninna, åldrig moder, sörjande syskon och syskonbarn samt talrika vänner. [ioi] önskar plats i Stockholm eller dess närhet, såsom skrifbiträde eller att läsa med mindre barn, samt att deltaga något i hushållet; såväl skriftliga som muntliga rekommendationer kunna presteras. Svar i bref till » C. G. » torde insändas till Iduns Bedaktionsbyrå, Sturegatan 8, Stockholm.
Detta medlarekall bör väl egentligen tillhöra den Styrelse, åt hvilken ledningen af Sveriges öden äro anförtrodde, och vi håfve också vid början af denna öfverläggning hört en Konungens rådgifvare här yttra sig i öfverensstämmelse med denna uppfattning af sina ägande pligter; men en styrelse i ett conslitulionelt samhälle kan omöjligen ensamt uträtta något verksamt för fäderneslandet, utan behöfver ovillkorligen till sitt biträde, att alla fosterlandets sanna vänner förena sig med henne, för att med gemensamma bemödanden utföra de värf, som henne åligga. Och då det nu icke lärer kunna nekas, att i närvarande ögonblick fordras en mängd reformer i alla samhällslifvets särskilda grenar, men man från den ena sidan med den yttersta ifver begär de mest omfattande reformer, under det man å den andra lika ihärdigt motsätter sig desamma; då har Styrelsen i sanning ganska svårt att uppfylla sitt kall, såvida hon icke finner till sitt biträde män, som vilja på allvar utföra dessa ofta ifrågaställde reformer, men dock alltid med en varsamhet, som noga afser redan bestående förhållandena, och som således icke tillåter att man med alltför mycken hastighet skyndar framåt. Men skall någonting för fäderneslandet verkligen nyttigt, något varaktigt godt i detta afseende kunna åstadkommas, så mäste alla varma och uppriktiga reformvänner först sluta sig tillsammans, för alt erbjuda hvarandra det mest kraftiga ömsesidiga biträde till utförande af de många vigtiga reformer, som inom vårt land så väl behöfvas. Men det första program, som härvid bör uppställas, måste naturligen innefatta det bästa och ändamålsenligaste sättet för den nuvarande nationalrepresentationens ombildning, ly denna den största och angelägnaste af alla reformerne måste föregå alla de andra, emedan innan en förändring härutinnan för sig gått, måste det blifva nästan fullkomligt omöjligt att någonsin kunna utföra de andra genomgripande förbätlringarne, att stifta de nya lagar, af hvilka fäderneslandet dock i närvarande stund har ett så oeftergifligt behof.
Det steg, hvartill man vill missleda oss, är vigtigare än af mången inses: det väsendteliga, i en urgammal ärfdabalk är, bland föremål för reformer, ett af de aldrasista. Vaktorn oss att icke rubba sådana grundvalar I Vi förmå ej att beräkna de anspråk, som kunna väckas, när början skett att sätta allt i fråga, äfven det mest positiva, det minst föränderliga i Sveriges Rikes lag. Kärnan af denna lag är sammanvuxen med Sveriges jord, med dess seder och språk: en lika väsendtlig beståndsdel af Svenska folkets individualitet. Men — skola då lagarne vara oföränderliga? Skola de ej lämpas efter tiden, förbättras när de erkänts bristfälliga? Jo visst! Den 9 December. 263 Absolut stillestånd bör, kan likaså litet finnas i menskliga frihetens område, som det finnes i naturen; och, redan vid öfverfäggningen om en annan punkt af nu förevarande betänk., torde visa sig, att jag röstar för en förändring, när den är icke blott oskadlig, utan i den gifna tidspunkten tjenlig. Misstaget ligger icke deruti, att man förändrar, utan alt man förändrar i otid, sådant sora ännu bör i långliga lider qvarstå. Men (enligt hvad som förljndes) Hederv. BondeSt. bar antagit förslaget! Den tid varder kommande, om den föreslagna förändringen blifver lag, då det Hederv. Ståndet lärer ångra delta beslut; och en lika ånger skulle, hos R. o. Ad., — bittert men försent — påminna om ett förhastande, derest Ståndet lät hänföra sig att deruti instämma. Särskildt för della Stånd anser jag frågan vara af så stor vigt, i en icke alltför aflägsen framtid, att, derest genom bifall af de tre Stånden, den skulle ankomma på Konungens afgörande, R. o. Ad:s pligt vore den, att, instämmande i Riksdagsm. Petter Pehrssons motion, hos K.
r Rev,sore,rne ^aget, att särskilda Revisorer för denna inrättg utses’ att ärligen granska och närmare följa densammas förvaltning. §. 4. „ att met* fullkomlig säkerhet kunna bedömma hospitalets verkliga ställning, anse Revisorerne det vara af vigt att i räkenskaperna ett särskildt fastighetskon to nviiket nu icke finnes, varder upplagdt. §. 5. Säkerhetshandlingarne befunnos, vid anställd inventering, i god ordning. Drottning-huset. Dess räkenskaper, granskade i Kongl. Kammarrätten för båda revisionsåren utan anmärkning, hafva icke heller foranledt till någon erinran från Rikets Ständers Förhållandet med inkomster och utgifter inhemtas af följande tabell: »eliet. år 1848. är 1849. Balans frun föregående, äret: Uppbörd: Balans lill påföljande äret: Credit. Balans frän föregående året: Balans till påföljande äret: Säkerhetshandlingarne hafva, vid anställd inventering, befunnits i god ordning. Barnbördshuset. Dess räkenskaper hafva i Kongl. Kammarrätten undergått granskning för år 1848 nian och för är 1849 med anmärkning. De utvisa följande förhållande: »eliet. är fl 848. är 1849. / Balans frän föregående äret: Balans till påföljande året: Balans från föregående året: — 203 — Utgifter: Utom hvad ofvanstående tabell upptager, äro, enligt Kongl. Statskontorets och Kongl. Sundhetskollegii räkenskaper, hvartdéra revisionsåret utbetalda, från det förra verket, till aflöning 366 R.dr 32 sk., och från det sednare, till barnmorske-frilärlingars underhåll 804 11:dr. Vid räkenskaperna har någon erinran från Revisorernes sida icke förekommit; och befunnos, vid anställd inventering, säkerhetshandlingarne för utlånta medel i behörig ordning. Stockholms allmänna Barnhus. Dess räkenskaper äro för år 1848 i Kongl. Kammarrätten granskade med anmärkningar, hvaremot de för år 1849 ännu icke derstädes undergått revision. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: »eliet. år 1848. år 1849. ’ Balans frän föregående året: Uppbörd:
På byrån inne i sjukrummet slodo några blommer i ett glas, Margareta hade smugit dit dem en dag. Lilla Inga stirrade på dessa blommor, så mycket rummets » Den vill inte, » klagade Inga och tog plats mellan pappas knän. » Fåj Inga en kajamell, » bad hon därpå, utan alt mera ägna en tanke åt solen, » en kajamell, en kajamell, » o c h hon följde glad o c h sjungande, med handen sluten om pappas ena rockskört, till den stora hemlighetsfulla bruna chiffoniern med de många små, söta lådorna, som voro så lagom stora åt Inga, och som gömde de förunderligaste saker. Inga hade de mest högtrafvande begrepp om allt det märkvärdiga, som nog låge och slumrade därinom. Nu höjde hon sig på tåspetsarne och stack kvickt ned handen i den låda, som öppnades inne i klaffen. » Bara se, men inte röra, » sade Henriette förmanande, » Inga kan inte se, feffanjen ä ' föj sloj å Inga föj liten. » Pappa hade nu fått upp en grann, röd, genom skinlig karamell. Idun N:r 37 (404) Prenumerationspris pr Idun ensam _ Iduns Modet., fjortondagsuppl. Iduns Modetidn., månadsuppl. Barngarderoben _ år: kr. telef. Prenumeration sker å alla postanstalter i riket. Bedaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Kedaktionssekr. Nordling. Utgifningstid: bvarje helgfri fredag. Lösnummerpris 15 öre (lösn:r endast för kompletteringar) 8:de årg. Annonspris: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 öre för hvarje p&amp;börjadt tiotal stafv. Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Lotten von Kraemer. En * Und hab ' ieb nicht errungen wonacb mein Geist gostrebt, so hab ' ich docli gesungu \, geliebt und gelebt. » Hoffmann von Fallcrslcben.
Län, i förhållande till varuprisen och myntvärdet icke kan sägas vara högre, än som billigen kan fordras och genom den besparing uti Reseoch Tractaments-kostnader, som derigenom vinnes, blifver i det närmaste ersatt, anser Stats-Utskottet sig böra tillstyrka uppförande på Stat af Loner för 8 Skarprättare i de Län der sådane saknas, med 16 R:dr för hvardera, samt att, för att vinna en rättvis likhet i denna aflöning, Skarprättare-Lönerne i de .öfrige Länen, med undantag af Gefleborgs Län, hvarest bestås 12 R:dr indeldt, måga till enahanda belopp eller 16 R:dr fu förhöjas, hvartill erfordras 5y R:dr, så att hela det tillökta anslaget, som för detta ändamål skulle på Stat anvisas, blifver i85-R:dr. l ill Hushyra för Landshöfding^ Ämbetets i Kronobergs Län Ämbetsrum, har, utom de förut dertill å Stat uppförde 106 Stuts-Utskottets Betänkanden. i3ii R:dr 32 sk., Kongl. Maj:t genom Nådigt Bref af den 28 Julii 1813 tillåtit, att af andra Hufvud-Titulns Besparingar skulle bestås ytterligare erforderliga i33 R:dr 16 sL, och enligt Kongl. Brefvet den 16 Januarii 1822 äro till hyra för Provincé Landtmäterie-Gontoirets i Kopparbergs Lån rum, beviljade 25 R:dr, utöfver de redan å Stat bestådde ^5 R:dr; och enär dessa tillökningar, i följd af tidernes förändrade förhållanden, funnits oundgängligen nödige, lära de få på Andra Hufvud-Titulns ordinarie Stats anslag anvisas. Deremot böra följande på Staten uppförde utgifter, som nu mera icke cga rum, derifrån uteslutas, nemligen: De för en Färjekarl vid Elfkarleby beståddc 2 Tunnor Kronotionde Spannmål, hvilka, sedan Bro blifvit öfver Elfven uppförd, i stället för den förut varande Färjan, enligt Kongl.
Det är således blott en diligens-linie, Jönköping—Lamhult, sorn liar större persontrafik, än den Iräri Finnerödja till Carlsstad, men linien Jönköping—Lamhult får ej upptagas i jemförefsen, såsom en tillfällig förenings-linie emellan tvenne punkter pä den södra stambanan innan den blef färdig, och häraf måtte (fet vara klart och tydligt, att nordvestra stambanan bör, «par preference», dragas öfver Carlstad, der alla förhållanden visa att den största rörelsen i Wermland är koncentrerad, och denna rörelse är så stor, att ingen Svensk stad inne i landet kan uppvisa en dylik. Alla de, som talat för Norums-banan, hafva endast beaktat en enda princip i afseende på den nordvestra stambanans verkan inom Wermland, nemi. den nytta banan kan åstadkomma för bruksoch bergs-rörelsen; då likväl denna bana kan omhulda fyra högst vigtiga principer, nemi.: persontrafiken, jordbruksintresset, bergsmannarörelsen, genom bibanan till Ölme, och slutligen den, förutan hvilken denna bana säkerligen aldrig kommit i fråga, att vara en föreningslänk emellan de båda brödrafolken. Häraf finner man att då den norra sträckningen endast uppfyller ett ändamål, men den södra deremot fyra, så är denna sednare ovilkorligen den rätta. Som tiden nu är långt framskriden, slutar jag, och anhåller om bifall till det af Utsk:t framställda förslag i afseende pä rigtningen. Hvad deremot sjelfva anslagssumman beträffar, så förenar jag mig med hvad Frih. Klinckowström yrkat i siri reservation, eller att R. St:r skulle anslå 1,500,000 rdr till nord - Den 14 Mars e. m. 331 vestra stambanan, och anhåller att Hr Gr. o. Landtm, derå ville framställa propos. Hr Uggla, Carl Gustaf: .lag skall vara mycket kort. En värd talare på bänken midt emot har yttrat att han ansåg sig lycklig, emedan han icke var Wermländning, och således fullt opartisk i denna fråga.
Bnv. och Ocean.-( t kor ters Betänkande K'.o 5 }. 17 iii ålderstigna och mindre arbetsföre personers indragande från en ort till cn annan; och i det senare alt ej nli fotsamlingarne innäsll i grofva lagbrytare och lättingar, af hvilka är alt vänta snarate skada än nytta. — Sålunda har så väl i8ö5 års. Lego-stadga, sora den af år 1833 förnyade, demnät åt husbondens oell (jcnarens frivilliga öfverenskommelse, alt ömsesidigt bestämma allöningssättet. — Det måste otvifvelaktig! raedgifvas, att detta aflöningssält icke förändrar dessa personers -föi hållanden till 'b va ra siel ra, såsom husbonde och tjenare betraktade, under den öfverenskomna lidens lopp. — Det har i längre tid varit, dels af behofvet, dels af dermed förenad beqvämlighet, antaget att aflöna sina tjenstehjon, jemte contante penningar och klädespersedlar, med visst betingadt qvantum span mål . viclualie-varor och jordfrukter, hvilka tjenstehjonen, i stället för tillredd mat vid husbondens duk och disk, fått sjelfve tillaga och dermed hushålla efter godtfinnande. Delta aflöningssält har man gifvit namn af stat och dem, som en sådan stat åtnjuta, har man benämnt stat-torpare eller statfolk; emedan aflöningen sträcker sig till både manoch qvinkön. Alt netta aflöningssätt är i många fall en absolut nödvändighet för Possessionaler, större egendomars innehafvare, samt Bruksoch Fabriks-egare, hvilka alla erfordra en betydlig arbels-personal, torde vara kändt och ej erfordra bevisning. — Att bland desse arbetare en del äro gifte, förändrar ej saken, ty så väl vid fabriker som jordbruk användas icke allenast qvinnor, ulan äfven barn.
Lagerbjelke skall vara lika öfvertygad, att både Frih. Raab och jag, som bestridt hans mening, skola hysa lika mycken aktning för honom nu som hittills. Frih. Cederström, Rud.: Hr von Hartmansdorff har trott, att, senora ett så beskaffadt stadgande, hvarom Gr. Lagerbjelke och Frih. Raab förenat sig, R. St:r skulle ådagalägga något åsyftande, att förbudet å bränvins införande utifrån måtte uphäfvas. För, min del kan jag i ett dylikt stadgande lika litet se någon sådan åsyftan, som jag t. ex. i allmänna lagens stadganden, i afseende på straff för tjufnadsbrott o, s. v., kan se någon af lagstiftningen ådagalagd syftning, att dylika brott skola begås. Jag har valt detta exempel just ifrån den synpunkt, der bränvinets införsel bedömes vara förderflig. Jag anser tillfälle nu icke vara för handen, att uttrycka min åsigt om denna införsel bör tillåtas eller icke; ty, om jag än skulle hysa sistnämnde åsigt, synes mig dock, att man ingalunda, genom blotta förutsättningen af Den 7 Oktober e. m. 149 en händelses möjliga inträffande, och stadgandet af laglig procedur dervid, har uttryckt någon önskan oni samma händelses verkliga inträffande; fastmera tyckes man väl, derest straffhotelse tillkommer för lagstridigt beteende dervid, höra aflägsna begåendet af det lagbrott, lagstiftaren förutsett kunna inträffa. På samma sätt är ju det nu föreslagna stadgandet endast af en eventuell beskaffenhet. Hvad ordställningen beträffar, synes den jemväl innehafva all erforderlig tydlighet till gagn för saken; jag får fördenskull hemställa, att R. o. Ad. behagade bifalla ifrågavande förslag. Frih. Raab: Till svar å Hr von Hartmansdorffs upmaning får jag tillkännagifva, att, i afseende på lagstiftning, är det mig likgiltigt, antingen förslaget kommer frän mina kamrater i Utsk., från mina politiska vänner eller från mina antagonister.
Utskotten få i anledning häraf tillstyrka, att det anmärkte stadgandet i omförmälde Kongl, kungörelse må sålunda förändras: att gifte personer, hvilka icke hafva stadig bostad, utan äro att anse såsom lösdrifvare, icke må, utan gilltige skäl, medtaga sine minderårige barn på resa utom det län, der de vistas, eller kunna förpassas utom länet, utan att de med fugrkoräds-protokoll styrka, all barnen blifvit af annan godkänd person lill vård emottagne och hafva sin bergning utan att falla församlingen till last. Hvad slutligen beträffar dels Herr Prosten Holms hemställan, att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Maj:t anhålla, att förordnande måtte meddelas rörande de i 5 § 2 mom. af Kongl, stadgan den 29 Maj 1846 omförmälde försvarslöse personers hållande till arbete vid inrättning inom orten, dels Herr Doktor Säves förslag om förnyande af Rikets Ständers vid sisthållne riksdag aflåtna underdåniga skrifvelse, rörande dylika personers dömande till allmänt arbete samt dels Herr Hedensijernas och Johan Lekbergs förslag i ungefärligen enahénda syftning; så få Utskotten till en början upplysa, att Kongl. Majit, i anledning af Riket Ständers berörde skrifvelse, inhemtat Styrelsens öfver Fängelserne underdåniga utlåtande och genom nådig remiss den 10 Februari 1849 anbefallt Justitie-kansleren att sig i ämnet yttra, men hvilket yttrande ännu icke blifvit afgifvet. I sjelfva saken få Utskotten anföra, att Utskotten, lika med motionärerne, anse nu befintli ge föreskrifter otillräckliga för att till ordning och verksamhet hålla sådane försvarslöse personer, som icke kunna hänföras under 6 § 1 mom. i Kongl, stadgan den 29 Maj 1846, men beträdas med kringstrykande, tiggeri, lättja eller liderlighet.
Om ett jernverk skulle anläggas utan egendom till detsamma, om jag så må uttrycka mig, och man måste köpa alla materialier i och för bruket, skall det visa sig att denna beräkning är riktig; och, om så är, frågar jag, är det billigt och rätt att beskatta en näring, som icke kan åstadkomma sina tillverkningar till det pris, hvarför de under en längre tid försålts. 378 Den 22 Mars e. m. Jag har sagt, att jernhandteringen ännu eger ett privilegium, som består deruti, att de s. k. jernbergslagarne äro befriade från rotering. Uti Hr Wtorns vid denna Riksdag väckta motion har han äfven medgifvit, att hammarskatten icke borde efterskänkas af Staten med mindre, än alt äfven ifrågavande privilegium uphörde. Han har äfven yrkat borttagande af tionde-tackjernet, dock med vilkor att bergslagerne skulle underkasta sig rotering. Jag anhåller, att R. o. Ad. ville återremittera ifrågavande punkt i StatsUtsk:s Betänk., på det att StatsUtsk. måtte, mera än som skett, behjerta innehållet och viglen för Svenska jernhandteringen af Hr Wserns motion, samt till R. St:r afgifva ett förslag till beslut i öfverensstämmelse med denna motion. Mångfaldiga skäl tala för ett dylikt bifall. Ehuru endast ryktesvis är det dock allmänt bekant, att Bevilln.Utsk. vid denna_ Riksdag föreslagit uphäfvande af förbud mot införsel af jern. Ar det då billigt, ali man, oaktadt en sådan åtgärd, likväl bibehåller den höga beskattningen. Jag tror det icke. En af reservanlerne emot Utsk:s Betänk, har ansett, att borttagande af hammarskatten skulle högst obetydligt inverka på jernhandteringens fortkomst, och han har gjort sig mödan att uträkna huru mycket af den ifrågavande skatten skulle belöpa sig på hvarje Skit stångjern, samt kommit till det resultat, att det skulle utgöra 3 sk. och några runstycken på hvarje Skit. Denna beräkning är dock falsk.
Någons rätt blir icke eller derigenom förnärmad. De som vilja bifalla Ctsk:s förslag, kunna ju genast göra det och de som vilja rösta för afslag kunna göra det. Endast de, som vilja helt och hållet afslå punkten kunna möjligen blifva förnärmade, ty det kan icke ske förr än i nästa plenum, men de som vilja bifalla Utsk:s förslag kunna göra det genast, sedan Frih. Palmsljernas förslag först kommit under öfverläggning. Detta är en olägenhet för dem. Jag hade gerna sett och högeligen önskat att så väl Frih. Palmstjerna som Frih. Cederström hade afstått, den ena från sitt förslag och den andra från sin bordläggning. Jag har fullt förtroende och gammal tillgifvenhet och vänskap för dem båda och känner deras ovanliga förmåga och stora insigter i det ämne som är å bane. Jag tror att Frih. Palmstjerna har grundligen undersökt det förslag han framställt, men del är för mycket begärdt alt R. o. Ad. skulle på god tro utan närmare pröfning antaga hans förslag eller någon annans uti en sak af den slöra vigt, som den förevarrde. Jag vet icke hvad som står för lifvet, att jag så må uttrycka mig, med bela frågan. Om den förekommer vid en annan riksdag, sä slå ju alla våra förhållanden intilldess oförändrade. Jag tror icke man kan begära att R. o. Ad. skulle vara färdigt att nu så hastigt ingå på ett sä väsendtligt förslag. Detta frånsäger jag mig, och skulle tro att ganska många af R. o. Ad. äro i samma belägenhet. Hvad beträffar sjelfva föredragningsordningen så har jag redan yttrat att jag tror det icke kunna annorlunda förfaras än Hr Gr. o. Landtm, förklarat. Hr Gr. o. Landtm, anhöll att, då nu en diskussion i afseende på formen för ärendets behandling hade uppstått, de ledamöter, som anmält sig till erhållande af ordet, behagade yttra sig endast i formfrågan, så att någon ytterligare diskussion i sak icke måtte förekomma innan behandlingssättet blifvit af R. o. Ad. afgjordt. Hr Rosenblad, Bernhard: