Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet kan dock icke understödja detta förslag, hvilket innebär ett fullkomligt upphäfvande af begreppet dana-arf, sådant det i vår lagstiftning af ålder förekommer. Statens rätt till dessa slags arf är dock icke endast traditionel: den har afven en förnuftsenlig grund. Det är Staten, som gifvit arflåtaren hägn och skygd,— som betryggat hans borgerliga existens; och detta torde betyda mer, än den tillfälliga omständighet att han, kanske endast sedan någon kortare lid, vid dödsfallet bott i den ena eller andra kommunen. Såsom än mera tillfälligt bör väl det betraktas, om den efterlemnade egendomen just inom samma kommun blifvit samlad; och den af motionären jemväl åberopade omvårdnad, som tilläfventyrs blifvit den aflidne under hans sista dagar bevisad, lärer väl oftast, der den egt rum, vara alt tillskrifva, icke kommunen, utan enskildta personer. Icke heller torde Rikets Ständer kunna anses hafva såsom allmän regel antagit, att alltid elterskänka dana-arf till förmån för kommunerna. Fall kunna inträffa, — och hafva val icke heller hittills varit sällsynta, — då bevekande skal tala för dessa medels disposition åt helt annat håll, t. ex. åt efterlefvande maka, hvilken ej enligt lag är arfvinge, eller åt arfvinge, sorn försummat alt i laga tid bevaka sin rätt, äfvensom då arfvet är af betydenhet och större än kommunens behof. Genom motionärens förslag beröfvades likväl Rikets Ständer denna för hvart särskildt fall önskvärda pröfningsrätt; — och då således en förändring af ifrågavarande lagstiftning i den af motionären angifna syftning synes vara hvarken nödig eller nyttig, kan Utskottet icke annat än vördsamt afstyrka bifall till motionen. Auk. till Exp.-Utsk. den 12 Jan. 1860, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om utfärdande af en författning, hvarigenom förklaras, att kronojord, som blifvit till skatte löst, må i dens hand, som gjort skatteköpet, anses såsom aflinge. Herr Pehr Staaff har Los Vallöf].
Han gaf röst åt det agg och den förtviflan, som alla närt i dagar och månader. Den för sin sanningskärlek utskrikne konungen hade med ens degraderats till en blesserad knekt, som betett sig tölpaktigt och ville fria sig med plumpa undflykter. Han besinnade sig ej. Uppgörelsens ögonblick var inne. Han var ej längre sig själf mäktig. Han behöfde hämna och straffa och förödmjuka. Han gitte ej låtsas, att han trodde lögnen. Han gitte ej ens bruka det öfliga tilltalsordet. – Ja! Ja! – ropade han från hästryggen. – Så gör herren alltid! Gifve Gud herren ville låta mig råda! Därmed vände han honom ryggen. Konungen satt orörlig på båren. Inför hela troppen hade han skymfats, och hans blyghet och obenägenhet för trätor hade narrat honom till en oöfverlagd, ömklig lumpenhet. Hans egna män hade hört honom ljuga som en förhörd trosskusk. Han kunde icke återtaga sitt ord utan att än mer blotta sin skam. Den förnedring han dragit öfver sig själf som människa, var honom outhärdligare än om han förlorat sin krona. Han ville rusa upp och kasta sig på en häst och rycka med sig de djupa leden, hans män, som ännu trodde att han var den af Gud utkorade. Men smärtorna i foten och den starka afmattningen bundo honom. Kinderna glödde ännu, men det var febersjukans hetta, och för första gången darrade huggvärjan i den hand, som han nu knappast mäktade höja. – Båren för fronten! – ropade han. – Båren för fronten! – Kavalleriet har ännu icke hunnit fram, – utfor Gyllenkrok med häftighet. – Är det möjligt att bataljen skall begynnas redan? – Nu marschera de, – svarade konungen besväradt, – och fienden kommer ur sina linier med infanteriet. Då anbefallde Gyllenkrok konungen i Guds hägn och satte sig till häst bredvid gardet, som redan avancerade och gaf sin första salva. Fälttecknet var halm i hatten, och genom bullret från skott och trumpeter och oboer och trummor och ryttarepukor ljödo tropparnas fältrop: Gud med oss. Gud med oss!
Derest icke vid fråga om ny lönereglering för LandtStaten, hvarom, enligt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, Comiterade komma att afgifva underdånigt yttrande och förslag, tillökning uti Länsmännens knappa löneiörmåner blifver be 18* - 140 viljad, så att serskild ersättning för öfvertagandet af nyssberörde befattning ej behöfde ifrågakomma, lärer af en dylik förändring följa, att den anslagne mantalsskrifnings-provisionen, som, enligt underdånigst bifogade uppgift, Litt. U., de 10 åren 1835—1844, enligt LänsRäkenskaperne per medium utgjort 12,237 R:dr 21 sk. 4 r:st årligen, hvaraf endast en ringa del belöper för Städerne, bör af Länsmännen tillgodonjutas, hvilket åtminstone innefattade någon godtgörelse för de kostnader och besvär, som mantalsskrifningsbestyrets öfvertagande komme att dem tillskynda. Hvad angår mantalsskrifningarne uti Städerne; så anse Comiterade, att der desamma redan, enligt serskilde stadganden, af Städernes Tjenstemän besörjas, dervid bör förblifva. Beträffande åter öfrige Städer, så böra, efter Comiterades åsigt, i händelse Häradsskrifvarnes befattningar blifva å Tjenstemän vid LandsContoreiv öfverflyttade, desse sednare mantalsskrifningarne framgent utföra, likväl med rättighet för Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att, der sådant lämpligen ske kan, serdeles i de Städer, som äro ifrån ResidensStaden mera allägse, dertill förordna någon sådan Stadens Tjensteman, som med allmänna kronouppbörden derstädes har befattning. Vidkommande serskildt mantalsskrifningarne inom de Akademiska Jurisdictionerne; så är väl genom Kongl. Brefvet den 22 Maj 1829 förklaradt, att desamma skola, lika som förut, verkställas af AkademiBokhållaren, under Rectors inseende.
£>d) fyaftve c3Ö3i futeligen l;oö kongl. 5ölaj:t i unDerDånig^et an# bållit, att, öfver anmänDanDet af De i Denna §. omförntälta dEptra Slnjlag, ferfPilDa reDogörelfer årligen måga afgifva*?, till unDergåenDe af granjbntng i kammarvatten, famt af Duleté ©tanber od; fÖeraö Dvcvi förer. §. 6- Scinlibt ftaDganDet i 63 §. 9fageringö#$ormen, efter Den förän#£» ©tov* DraDe IpDelfe Denfamma wiD inneivaranDe SvifPDag erfallit, fsafvc ^H3i för Det ©tora SreDitivet anjlagit en fumma af $två SSWlioner SvibéDalcr SBanco, att af kongl. $iaj:t, voiD infaHanDe frig, ut 9libSgälDs?#(Eontoret Ipftas?, feDan kongl. 3ftaj:t ©tat»#3låDct in ple# no Ifört od; 3vibctö ©tänDer fammanballat, famt 3ub»Dagé#balle(fen blifvit i 'fmfvuDftaDenö bprbor tveberbörligen fungjorD; l;ivariviD <2Bi tilliba befutit, att till De utbetalningar, fora blifva en följD af ifrå# gamaranDe ©tora CreDitivS anlitanDe, jbola amvänDaé De, till £Rtbö# gälDP'€ontoret influtna, oDifponeraDe öfverjbott på ©tats^fSSerbetö inbomfter; men att, i fabnaD af fåDana eller anDra tillgångar, erfor# Derliga ntcDel jbola anjbaffas? genom upplåning mot Obligationer, frän#
Sju hundra Tjugo Tusen (720,000 Riksdaler skola utgå, såsom ersättning till Stats-Verket för den del afTull-In-t komsterne, sorn är anslagen till godtgörande af Bankens Förskott till 1808 och 1809 arens krig. 2:0 Femton Tusen (15,000) Riksdaler, såsom for innevarande år 1818 återstående Ränta och Capital-afbetalning 'z & 7 s Stats - Utskottets Fetänkandetu sende Riksdaler! skola Viga såsom ersättning till Stats - Verket för den elei af Tull Inkotnsterne, sorn är anslagen till godtgörande af-Bankens ^Förskott till 1808 och 18,09 årens krig. 2:0 Femton Tusende (15,000) Riksdaler, såsom för innevarande år återstående ränta och Capital - afbetalning på det år 1-81.1 i Rartquen lyftade mindre Creditivet. 3:0 Två hundade Fyra Tusende Nio hundrade (204,900) Riksdaler Sju (7) Skitlingar 2 rst., såsom outtagen återstod uppå anslaget tiri StatsRehofveris fyllande för år 1814. o -* 4:0 A-tta hundradeFyra Tusende Nio hundrade (804,900) Riksdaler Sju (7) skiilingar Två (2) rist.; (Likaledes 'an'slag till Stats-Rehofvens fyllande för innevarande år 1815;och 5:0 Fem Tusende Sex hundrade Trettio (5 6 30) på det år 1811 i Ranken lyftade mindre Creditivet. 3:0 Sjutio Tusende (70.000) Riksdaler, såsom outtagen återstod uppåanslaget för åri8i7 till Stats-Rehofvens fyllande. 4:0
Vinsäd åt Hotagens kapellförsamling i Jemtlands ian 5 T:r — S:gr 21,447 T:r 8 kpr, som motsvara 135,117 kub. fot 7 k:r. Värde å spanrnålen, enligt 1855 års Riksstat, förslagsvis 243,858: 75. Oindelt spanmål: 1855 års Riksstat anslår 68 T:r Tillkommer: Vinoch byggnads-säd åt Trosa stadsförsamlingS kyrka 3 „ Anslag åt Domkyrkån i Hernösand 40 „ S:gr lil T:r, som motsvara 699 kub. fot 3 kannor. Värde å spanrnålen, enligt 1855 års Riksstat förslagsvis 680: ■— Förhöjning till 2 R:dr per kub. fot, för 699 kub. fot 3 kannor 718: 60. 1,398: 60. Rese-stipendier samt läroböckers och lärda verks ulgifvande, Reserva tions-ans lag Reseoch Traktamenls-penningar, Förslagsantag: Samma belopp, som i 1855 års Riksstat Skrifmaterialier och expenser, ved m. m., Förslags-anslag: Nuvarande beloppet 18,832: 34. slfgå: Ljuspenningar 1,960: — äfvensom, för jemnande af Hufvudtitelns slutsumma 32: 79. 1,992: 79. Extra utgifter. Reserval/ons-atislag: Nuvarande beloppet uppföres Summa Expeditions-Utskottets Förslug till underd. Skrifvelse N:o 222. 71 Penningar. Riksmynt. Indelta Räntor, enligt markegång, på förslag. S p a n in å 1 Summa. Riksmynt. Indelt på förslag. Oindelt. Mått. Värde ä 2 R:dr kubikfoten. Mått. Värde förslagsvis å 2 tk.dr kub.-fot. R:dr ö. R:dr ö. Kubikfot. k. R:dr ö. Kubikfot. k. R:dr ö. Skrifvelse, N:o 222.
(Det derunder nu inbegrigna Förslags-anslaget för Jemtlands rotering, 2,850 R:dr, upphör, och i stället uppföres ett bestämdt anslag för Jemtlands Roterings-kassa med 294 R:dr 87 öre samt 1,738 kub.-fot 4 kannor Oindelt Spanmål.) Penningar: Afgår: nyssberörda förslagsbelopp 2,850: — Återstå 399,214: 58. Tillkommer: Jemtlands Rolerings-kassas nya, kontanta anslag som ofvan 294: 87. 399 509; 45_ lndelta Räntor, såsom i 1858 års Stat 2,121,897: — Indelt Spanmål d:o d:o 251,911: 80. Oindelt Spanmål: Nuvarande qvantum 4,117 kub.-f. Tillkommer: Jemtlands Roteringskassas nya Spanmåls-anslag som ofvan . 1,738 „ 4 k:r. Till Löneförbättringar vid Indelta Arméen Militie-Boställs-Kassan: Ersättning för Reserv-hemmans-räntor och Krono-tionde m. m. (nu Förslags-anslag). J stället för nuvarande förslags-beloppet uppföras, såsom bestämdt anslag: Penningar och Oindelt Spantnål Indelta Arméens vapenöfningar, (nu Förslags-) Reservaliuns-anslag: Nuvarande beloppet 596,000: — Tillkommer: Förhöjning 54,000: — Till Trossens underhåll Värf vade Arméen: Lifgardet till Häst Konungens värfvade (f. d. Kronprinsens) Hussar-Regemente: Penningar: Nuvarande beloppet Tillkommer: Förhöjning i aflöningen åt Underbefäl och vederlikar vid Regementet Oindelt Spanmål, såsom i 1858 års Stal Svea Lif-Garde Andra Lif-Gardet 132,061: 99. 6,603: — 138,664: 99. 21,155: 40.
Jag hemställer likväl om, vid det förhållande, att en sådan utbetalning egt rum af Kronans medel, afseende härå icke borde fästas vid låne-anslagets beviljande, ty om slussbyggnaderne skola komma till stånd, så är det naturligt, att jord dertill erfordras, och då upstår fråga, huruvida icke det blifvande bolaget må vara skyldigt att återgälda den köpeskilling, som Kronan utbetalt för denna jord, hvilken alltså icke annorlunda än såsom Kronans lägliga tillhörighet lärer kunna betraktas. För min del anser jag detta förhållande böra föranleda till återremiss, på det att StatsUtsk. må taga närmare kännedom af saken, och tillse om icke i någon mån förändring bör ske i de vilkor, som StatsUtsk. tillstyrkt, i fall Utsk. skulle komma i tillfälle att vidhålla sin åsigt, att låne-anslaget bör beviljas. Den 29 Juni e. m Hr Montgommerie: l motsats till den föregtde talaren, tror jag, att få frågor finnas, som blifvit mer utredda än den förevande. Redan för så lång tid tillbaka, sorn år 1827, befanns den här ifrågasatta kommunikationen vara af den vigt, att K. M. för densamma afsatle de 100,000 R:dr, som nu åro i fråga. Då dessa penningar icke kommo bolaget till godo, så gjordes frågan till föremål för en K. Propos. vid 1840 års Riksdag, men föll då i Förstärkt StatsUtsk. Ganska noggranna undersökningar hafva skett vid flera tillfällen, och jag skulle tro, att i det fallet torde icke mera vara att göra. I afseende på ett yttrande af den föreg:de talaren, att Gr. von Platen yttrat sig emot ifrågavar:de anläggning, på grund af de svårigheter som dervid möta, så förekommer visserligen ett sådant anförande af Gr. von Platen år 1828, men en ny undersökning är gjord af Hr Ofverste Ericsson, hvilken torde förtjena något afseende, och hvarigenom jag tror Gr. von Plåtens anmärknrr vara vederlagda. Hr Ericsson har i berättelsen om denna undersökning visat, alt de befarade svårigheterna kunde undanrödjas.
S öfverenS(lämntelfe med SäroverBo-domiténö förflag, famt tpreftbitbs 9lrBe SRajit tid ^3re|IBildningeuS förBättrande, vid llniPerfiteten år i83i vidtagit åtjlidiga förändringar uti derom hittidö gädande författningar, ffegrat fordringarne af dem, font fiola epamiueraS, och öBat Sheofogiae^rofe§orerna i £und tid liBa antal med dem, forn redan i Upfala Befunnits. ipuru förfjåflaS Bör med preflerS fjenflgöring t hvarjehanda jprt^riig hättfeenden och öeraS tjen(larSBeräBning, dels under det att Sréberäfnrncj de (Indera vid Uniperfitetett, för högre Sheologijla BunfFaperS för Sfubetfejier. Smenne tarffägelfe-fcflec Ijafma 6liftDtt ftrabe, ben ena år i83o, tid erinran om Cljtipnbonienö iitföranbe, ben Slugöbur* gi|Ta befännelfertö aflemnanbe ocfj 0merigeö beltaganbe i pibeit för 5kotepnti|Ta färanö upprätthådanbe: ben anbra år 1832, tid åminnelfe af ben flore ©upf Slbolfé feger och bob för Sutfjet* ffa befännelfenö befäpnbe. SSffinS ^ere Utr^eé ortec hofwa £ut(jerfFa förfamlittgar fjoS mmtbefrwn. <fä>ngl.
Herr ehrcliiatern von 8ck ultLenlisim instämde häruti under yurandc, au de Charlor som för, ur sunnos akt tiilaä innan Friherre kisrmslins Utkommo, moro ofullkowiige, hwuremot desse sednare med en wacker och prydlig gravure förena mycken noggranhet och killlörrillighck, och om de än icke kunde anwändas wid ägokwister emellan enskilde personer, wörö de likwäl goyska nyttiga och högst nödige för kännedomen af Riket och dest särskilde delar; hwarsörc och dä Friherre igsrmesm i flere hänseenden gjort för Riket de största och mäst owanliga upoffnngar Herr ^rokktern äfwcn i afseende derpå och pä der Friherre i-iormslin icke mätte digna under tyngden af desse updffringar an» säg sig haswa ben mäst gällande anledning att tillstyrka isrägawarande Samlings inlösande kill Kronan. RiksHagS-FuIImägtigen Jon Ionsson frän Blekinge förklarade, det han wäl Med tacksamhet och högaktning erkände Friherre lksrmölins berömliga företag, akt genom G-ograflffa Charkor meddela RlkelS Innebyggare kännedom om Fosterlandet och desi bet skaffmhet'.
(Jhd ervisnings anst alterne utgöras af: en Lärdoms-Skola, hvaruti rum för 2:ne Apologist-klasser väl är inredt, ehuru härmed ännu icke kommit till någon verkställighet: af de vid Kongl. Maj;ts Flotta inrättade Artilleri-, Styrmans-, Constructions-, Skeppsgosseoch Barnhus-Skolorne, samt af Fattigvårdens Skola för något öfver 100 barn af begge könen efter Lancasterska methoden. Sjukvård. Staden saknar ännu egen Sjuk-inrättning, och måste vid påkommande behof anlita Läns-Lazarettet, som, förlagdt inom dess murar, står under samma styrelse och är förenadt med Länets Curhus. Läns-Lazarettet, hvilket sednaste Berättelse endast i förbigående nämner, och det med skäl, emedan derom var föga annat att säga, än sjuknumern för året, undergick i början af år 1836 en fullständig reorganisation. Lazarettets egne tillgångar utgjordes då af ett contant capital, stort i,45o Rd:r, samt en Landsh. i Blekinge Län Femårs-Berättelse. 2 — 10 — förslilen och ofullständig Sjuk-attirail. Jemte nio Sjukrums ändamålsenliga inredning och hela denna, Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillet tillhörige, loeals reparation, som uppgått till 1,557 R:dr B:co, liar en complett Sjuk-attirail, heräknad på 24 sängar för Lazarettet och 36 sängar för Curhuset, blifvit uppsatt. För betäckandet af dessa utgifter, har Lazaretts-Directionen icke ägt andra tillgångar, än de öfverskott som en god administration förvarat af Curhusmedlen, sedan Länets innevånare, i afsigt att gå Direetionens bemödanden till möte, de sednare åren uppsatt Curhusafgiften till högsta beloppet. Fattigvård.
Den, sorn leder andras arbete i produetiv väg, är lika så närande medlem, sorn dea sjelf arbetande; och den, sorn genom öfverlägsenhet i förstånd och kunskap förstår att till högre produc.t använda den feandarbetandes råa kr a it, är l<ka sä närande, som denne, och i en Vida högre grad gagnelig för Samhället. Hittills har likväl hos oss Samhällets producerande yrken föga svats tilldraga sig den mera bildade Glassens uppmärksamhet. Deraf kommer den allmänna tendensen hos hvar och en, som förmått förvärfva sig aldrig så liten bildning, att sträfva till Statens tjenster och sysslosättning med allmänna ärender, såsom det enda värdiga föremålet för dess verksamhet; deraf kommer, att tidell Varfvets obestridliga fortgång i odling och vetenskapliga framsteg så föga verkar på det allmänna borgerliga lif vet och på näringarna; deraf följer, och måste mer och mer följa), att den bildade Classen ej har rum i Samhället, och huru bedröflig är icke denna sanning: ty af all förlägenhet, som kari öfverklagas, är visserligen ingen mera ömmande, än den, att icke kunna anvisa sina barn en plats som lycklige och gagnelig® medborgare, sedan man anviindt allt hvad man kunnat att skalla dorn uppfostran. Sådan är likväl ställningen, och kamke är det ingen af oss, som icke känner mer ära T)en 28 Februarii. en, frälse eller ofrälse, famille, som suckar uni der denna förlägenhet. Deraf uppstår billigen den frågan: skulle ej detta öfverskott af personer med mera vårdad uppfostran kunna nyttigt för sig och Samhället använda sig till productiva yrken ? Skulle icke, utom handeln, som redan skötes af denna Glass, äfven Sveriges Landtbruk, Bergsbruk, Manufacturer och Handtverkerier, vid dessa Näringars practiska handläggning kunna nyttigt använda dessa, för sig och Staten så besvärliga öfverskoftspersoner ? Landtbruket, sorn så egentligen utgör hufvudnäring, förtjenar härvid första afseendet.
Det är af yttersta vigt alt fä detta slag af uppställning, dä man erinrar sig af huru högst menligt inflytande för penningerörelsen i landet Statsverkets, under de sednare åren samlade stora cassabehåtlning varit, oaktadt Riksg.cont:s styrelse under samma lid utmärkt sig genom nit att göra desse capilaler sä mycket som möjligt fruktbärande samt att sålunda bringa dem i rörelsen. Ett sådant, förhållande mäste i ännu högre grad inträffa, då man tager i betraktande, att tillgångar nu skapas för utgifter, som först under loppet af 1847 till betalning förekomma, under del ali deremot icke de motsvarande tillgångarne på samma sätt beräknats. StalsUtsk. upplyser t. ex., att största delen af statsbrislsumman för i år blifvit uttagen, troligen en följd deraf, att Statscont. förskjutit kostnaderne för den Kongl, begrafningen, kröningen m. 11. utgifter, som af Riksg.cont. skola ersättas och blifv it af Utsk. beräknade. Della förhållande är tillfälligt, en följd af riksdagen och thronomhytet, och förändrar sig otvifvelaktig! under de följande åren. När man dii tänker sig de förhållanden, som förut varit, att t. ex., om jag icke irrar mig, af 1842 års statsbrislsumma icke en enda skilling af Statscont. lyftades förrän under loppet af år 1843, sä är detta äfven en omständighet, som torde böra tagas i betraktande och gifva anlcdn. bedomina de blifvande förhållandena. Jag tror sålunda, att StalsUtsk. gjort orätt, sorn icke bland tillgångar beräknat någon del af bevillningen för år 1844, hvilken 1845 inflyter, under det att nästan alla de utgifter, som skola deraf betiickas, redan blifvit bestridda, och sålunda minskat Rikg.eontis cassabehållning, hvaremot så betydliga förskott för nästföljande åren icke äro att befara. Likaledes finnas andra oupptagna tillgångar, hvilka i beräkningen bort inflyta. Exempelvis vill jag anföra den i Banken innestående behållning för inlösen af riksgäldssedlarne.
I g 6 afgifne, samt den 15 der påfölj — de eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, i frågan om yrkad rättighet till utvidgande af Stångjernsoch Amnessmidet i Riket; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af För - Stärkta StatsUtskottets den 16 dennes under N:o 536 aflåtne, samt den 17 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde , Memorial , angående åtskillige anslag för FörsvarsVerket; fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial borde till StatsUiskottet öfverlemnas. Ut supra. Utdrag af Protocollet, hållet ho* Högloft. Ridderskapet och Adeln vid Uagtima Riksdagen i Stockholm eftermiddagen den 20 October 1825. S. D. Vid förnyad föredragning af Consti-v Ridd, o. Ad. Prat, IX. B. And. Afd. 12 178 Ben 20 P< löher r, m. fntionsUtskottets elen 8 dennes under N:o 5S aflaine, satnt den 11 derpäföljde eftermiddagen på bordel lagrie, Memorial, i anledning af Herr C. G. Trfffenbergs från Ridderskapet och Adela remitterade anledning lill anmärkning mot Konungens Rådgifvare i Commando-mål för Arméen; fann Ridderskapet och Adeln, ait samina Memorial borde läggas till Handlingarne. Ut supra. S, D. Föredrogs å nyo och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens den 6 dennes under N:o 528 afgifne, samt den 15 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver åtskilliga motioner, dels om all jords lika beskattning, dels om förändring i sättet för skatternas utgörande. Ut supra. S. D.
I Kongl. Hofrättens utslag uppå ofvanomförmälda åtal yttrades, vidkommande mina anmärkningar i nu berörda hänseende, att Kongl. Hofrätten väl funne, det åtskilliga bland de åsyftade ärendena icke blifvit med den skyndsamhet, som vederbort, behandlade; men att. hvad i fråga om åtalet i denna del utredt vore, likväl icke föranledde dertill att, då tillbörligt afseende fästes jemväl å mängden och omfattningen af Ofverståthållarens embetsåligganden, å beskaffenheten af de nu ifrågavarande ärendena äfvensom derå, att under de tider, hvilka anmärkningen afsåge, Ofverståthållarens embete än af Ofverståthållaren och än af Underståthållaren förvaltats, antagas måste, det Ofverståthållaren eller Underståthållaren låtit sådan embetsförsummelse komma sig till last, att ansvar derför lagligen borde äga rum. Den utredning af förhållandena, som genom berörda åtal blifvit åstadkommen, och hvilken jag ansett mig böra så vidlyftigt återgifva, på det att anmärkningarnes beskaffenhet måtte fullt tydligt framstå, och rättvisa göras ej mindre åt försvarets än ock åt domslutets grunder, lade efter mitt omdöme i dagen, att den gren af Ofverståthållare-embetets kanslis verksamhet, som omfattade de publika handräckningsärendena, icke, åtminstone under den tid, som åtalet afsåge, eller åren 1860 och 1861, varit på ett tillfredsställande sätt handhafd. Öfvertygelsen derom var det, som föranledde mig att till denna del af berörda embetes förvaltning sträcka förr omnämnda åtal, och samma öfvertygelse torde derföre kunna anses hafva bort utgöra tillräcklig orsak för mig att genom åtalets fullföljande söka binda Ofverståthållare-embcte till den ansvarsskyldighet, Kongl. Hofrätten ansett icke äga rum; men då, under åtalets lopp, blifvit upplyst, att dessa 112 ärendens handläggning och öfvervakandet af deras verkställighet i de åtgärder, som utfördes genom embetets betjening, skulle, i följd af den antagna arbetsfördelningen, omedelbart tillhöra Ofverståthållaren, uppstod hos mig tvekan, huruvida det önskvärda ändamålet kunde på nämnda väg ernås.