Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men som StatsUtsk., i stället att utföra i fullständiga redaclioner hvad voteris-propositionerna skola innehålla , hänvisat till särskilda punkter i vissa betänkande:!, och icke blott dit, utan äfven till vissa punkter, hemlade från Ståndens olika beslut; så fordras det en särskild omsorg för alt kunna utleta hvad voteris-propositionerne verkligen skola innehålla. Detta är, efter min förmening, alldeles oriktigt, hvadan jag nödgas underställa R. o. Ad., om icke man borde i alla fall återremittera betänk., på det att Ulsk. mätte omskrifva propositionerna så fullständigt, alt man bestämdt såge hvad de innefatta. Då, i närvar, ögonblick., PresteSt. ej heller beslutat i frågan, så är det först när detta svarat samt R. o. Ad. återremitterat betänk., som Utsk. kommer i tillfälle att gifva en fullständig redaclion åt den blifvande voteringen. Jag anhåller således örn återremiss. StatsUtskis mein. N:o 4^3 blef af R. o. Ad. återremitterad!. Ånyo Don i Maro. 9 Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den 6 sistI. Febr. pS bordet lagda utlåt. N:o 4 '24 > • anlcdn. af K. Mis nåd. skrifvelse angide ett extra-anslag till befrämjande af göromålens gång inom K. Mis och Rikets Kammar-collim. Hr von Hartmansdorff, A u g. hegärde få veta huru delta mål blifvit afgjordt hos de öfriga Stånden. Underl. Ridd.Secret. tillkiinnagaf, att endast från BorgareSt. underrättelse ännu ankommit ang:de detta måls afgörande, och att nämnda Stånd bifallit utlåt. N:o 4^4- Hr von Hartmansdorff: Utsk. anmärker att den som icke är annat än vicarierande bör icke kunna göra anspråk på full löns erhållande.
Kon sistor ierne. § 55. (Rev.-ber. pag. 217) Med anledning af Revisorernes gjorda anmälan, att det vid föregående Statsrevisioner omförmälda, af Kongl. Slals-Kontoret i underdånighet afgifna förslag till nya formulär för Konsistoiiernas räkenskaper fortfarande vore på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning beroende, har Utskottet inhemtat den upplysning, att, sedan Kongl. KammarRätten och Konsistorierne blifvit i ämnet hörde, samt, i anledning af dervid förekomne anmärkningar, ett i vissa delar jemkadt men till sina hufvudgrunder oförändradt förslag till ifrågavarande formulär blifvit hos Kongl. Stats-Kontoret ånyo uppgjordt, Kongl. Maj:t, under den 17 sistlidne September, funnit godt sistberörde förslag i nåder gilla och fastställa, alt från och med 1858 års början tjena vederbörande till efterrättelse, hvarjemte Kongl. Maj: t Nådigst meddelat åtskilliga föreskrifter beträffande Konsistoriernas och Elementar-Läroverkens redovisning, tiden för räkenskapernas aflemnande till grankning m. fl. dermed sammanhang egande ämnen; — hvilket Utskottet ansett sig böra för Rikets Ständer omförmäla. § 56. (Rev.-ber. pag. 217.) Vid Linköpings Konsistorii räkenskaper är af Revisorerne anmärkt, att redogörelse icke blifvit meddelad för de, under år 1853, vid Eksjö skola indutne terminsafgifter, hvilket förhållande äfven egt rum vid Hernösands Konsistorii räkenskaper, der redovisning saknats för samma afgifter vid Östersunds skola under båda revisionsåren ; — i afseende hvarå Utskottet, enär någon förklaring öfver dessa anmärkningar icke förekommer bland dem som åtfölja den tryckta revisions-berättelsen, bordt anmäla, att Hernösands Konsistorium, uti ett elen 23 April innevarande år afgifvet underdånigt utlåtande lili Kongl. Maj:t ölverlemnat de ifrån vederbörande Rektors-embete infordrade räkningar öfver berörde afgifter jemte dertill hörande verifikationer, hvilka handlingar blifvit Utskoltet meddelade.
Maj:ts den 1 December nästlidna år afiåtna nådiga Proposition om anslag till jernvägsbyggna der och till rörelsematerie! å redan anlagda stambanor, kunde komma att för dessa år anvisa till ränta och amortering å föreslaget lån för nämnda utgifter, — af samma behållning måtte få användas, i män af behof, högst 970,000 R:dr för bangårdens utvidgning och uppförande af ett stationshus med hanhäll och särskild tillbyggnad å banhallens motsatta sida, allt i hufvudsaklig öfverensstämmelse med det af Byggnadsstyrelsen framställda förslag, hvars slutliga godkännande E. K. Majit dock velat uppskjuta, till dess en del detaljer i afseende å inredning m. m. blifvit närmare bestämda. Hvad särskildt beträffade den af Trafikstyrelsen i sammanhang härmed väckta fråga om beredande af en lokal för cenlralförvaltningen af trafiken å Statens jernvägar, ville E. K, Majit (il! Rikets Ständers afgörande hänskjuta, huruvida, med afseende å förutsedd minskning i kostnaderna för åstadkommande af en sådan lokal, derest densamma finge samtidigt med stationsbyggnaderna företagas, Rikets Ständer, oaktadt denna fråga icke stöde med den om centralstationens utvidgning i oskiljaktigt sammanhang, ändock skulle finna skäligt ål E. K. Majit öfverlemna att, sedan Öfverintendents-embetet blifvit i ämnet hördt och närmare utredning åstadkommits om det mer eller mindre ändamålsenliga alt inrymma berörda lokal antingen i en tredje våning af stationshuset eller i en särskild byggnad, meddela förordnande örn ett sådant byggnadsföretag, så framt, behållningen å trafikmedlen dertill lemnade tillgång. Rikets Ständer hafva till pröfning förebaft detta ärende och dervid tillika tagit kännedom af en utaf Chefen för jernvägsbyggnaderna sedermera afgifven särskild promemoria, deruti han, på anförda skäl, förklarat sig anse det föreslagna utvidgade baugårdsområdet vara särdeles nödvändigt och dess erhållande samtidigt med sammanbind ningsbanans fullbordande utgöra ett oafvisligt behof, som borde tdlgodoses, äfven om Rikets Ständer ansåge sig icke böra bevilja de 470,000 Ridr, dem E. K.
Och I af Zor och Zidon, och alla Philisteers gränsor, hvad hafven I med mig att göra? Viljen I trotsa mig? Nu väl, om I trotsen mig, så skall jag snarliga och med hast vedergälla eder det uppå edart hufvud. I som hafven tagit mitt silfver och guld, och min sköna klenodier, och fört dem in uti edra kyrkor; Dertill ock sålt Juda barn och Jerusalems barn de Greker, på det I ju skullen låta dem komma långt bort ifrå sina gränsor; Si, jag skall uppväcka dem ifrå det rum, dit I dem sålt hafven, och skall vedergällat eder uppå edart hufvud; Och skall åter sälja edra söner och döttrar genom Juda barn; de skola då sälja dem in uti rika Arabien, eno folke i fjerran land; ty Herren hafver det talat. Roper detta ut ibland Hedningarna: Helger ena strid, uppväcker de starka; låter komma och uppdraga allt krigsfolk; Görer af edrom plogbillom svärd, och af edrom liom spetsar; den svage hålle sig stark. Gadder eder tillhopa, och kommer hit, alle Hedningar allt omkring, och församler eder; der skall Herren nederlägga dina starka. Står upp, I Hedningar, och drager upp till Josaphats dal; ty der vill jag sitta, till att döma alla Hedningar allt omkring. Slår till med liarna, ty säden är mogen; kommer neder, ty pressen är full, och pressen löper öfver; ty deras ondska är stor. Det skall vara mycket folk här och der i skiljodalenom; ty Herrans dag är hardt när i skiljodalenom. Sol och måne skola förmörkas, och stjernorna skola förhålla sitt sken. Och Herren skall ryta utaf Zion, och låta höra sina röst utaf Jerusalem, så att både himmel och jord skola bäfva; men Herren skall vara sino folke en tillflykt, och Israels barnom ett fäste. Och I skolen förnimma att jag, Herren, edar Gud, bor i Zion på mino helgo berge; då skall Jerusalem heligt vara, och inge främmande mera vandra derigenom.
De äro födde att rastlöst umgås med planer, till hvilkas fulla utförande hvarken krafterna eller tiden af ett menniskolif förslå. För somliga läsare godtgöra de den fullkomlighet, som de icke hunnit, just med den fullkomlighet, som de sökt. Af andra åter förkastas de såsom ofärdiga mellanting af Poeter och Philosopher m. m. Förnämast pläga de bedömmas af de snillen, som blifvit utrustade blott med en enda glänsande gåfva, och derigenom hafva desto lättare, att enkom åt den eller dess utbildning öfverlåta sig. Ungefär jemnt tio år efter Thorilds död287 började man i Sverige påtänka, att utgifva en samling af hans skrifter. Af de tre ädla män, som förenade sig till detta värf, qvarlefde de två äldre från kretsen af hans personliga vänner; den tredje åter var en höfding i det yngre slägte af vitterhetsmän, som icke långt förut hade framträdt med afsigt, att åtminstone i ästhetisk hänsigt fortsätta hans afbrutna förehafvande. Den hedervärde Bokhandlaren Wiborg åtog sig förlaget. Snart afled Silfverhjelm; Carlander hade mycket annat att beställa288; och Geijer blef den ende sannskyldige Utgifvaren. Den af honom uppsatta prenumerations-anmälningen uttrycker, mot slutet, följande billiga förhoppning: ”Då dessa skrifter äro det enda arf, Thorild kunnat lemna åt en älskad familj, hvars skydd och stöd han, genom alla en husfaders dygder, alltid, och slutligen i ganska svåra och förstörande tider, var: så gör man sig desto mera försäkrad, att Svenska Allmänheten med tillfridsställelse omfattar detta tillfälle att egna ett offer åt minnet af en man, hvars snille skulle gjort hvarje lands heder, och nu, efter döden, hedrar det fädernesland, der för hans lycka i lifvet föga fanns något rum.” Hur förhoppningen motsvarades, känner jag ej. Men den påräknade fördelen för Thorilds anhöriga blef – i timligt afseende – ingen. De fingo ej röna, huruvida Svenska Nationen vore mera frikostigt hugad, än Svenska Regeringen289, att underlätta deras villkor.
Besvärsoch Oecon.- Utskotten: N:o i5. i anledn. af Frih. Boye, L., motion, ang:de hrännvinsbränningsrättighetens utöfvande för hemman, som fardagen den l4 Mars tillträdas; Banco-Utskottet: N:o 106. med anmälan om åtskilliga förändringar och tillägg i afseende på de under lit. a upptagna allm. föreskrifter och stadganden i 4 art. 5 afd. af i83o års bancoreg lemen te; N:o 107. i anledn. af Hr Rosenblads motion om stadgar i gemenskap med Bankens sedelutgifning; N:o 108. till svar å de inom a:ne RiksSt. gjorda anmärkntr i anledn. af Utsk:s under N:o 71 afgifna betänk. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. till 9 på aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Måndagen den 9 Mars 1835. Plenum kl. io f. m. Justerades io prot.utdr. för d. 5 dennes e. m. Upplästes till justering och godkändes ett från Exped.- Utsk. inkommet förslag till § i riksd.beslutet, ang:de sterbliusafgifts erläggande af Stockholms och Götheborgs invånare. Gr. Posse, Arv.: Då det är nogsamt bekant, att för Riksg.cont. inom kort förestå betydliga utbetalningar, och möjligheten för Gont. att fullgöra dessa sina åligganden i betydlig mån beror af de beslut, R. St. komma att fatta i anledn. af StatsUtsk:s utlåt. N:o 4'7? rör:de Riksg.contts ställning och behof, är det af högsta vigt, att R. o. Ad. ju Den g Mars f. m. förr ju hellre företar detta mål till afförande. Det tinnes på dagens föredragningslista under W:o 3 eller näst efter StalsUtskrs utlåt. W:o 416 öfver Frih.
Under vilkoren för en liflig spanmålshandel, visar sig äfven för mig den nuvarande husbehofsbränvins-bränningens fullkomliga öfvergång till en ordentlig fabriksrörelse; hvadan jag äfven tror, att all inskränkning uti pannerymd, för denna näringsgren, utgör ett verkligt Statsekonomiskt misstag, likasåväl som det i min tanka hvilar på oriktiga grunder, att denna handtering göres till ett Landtmanna-monopolium, i stället för att i naturlig ordning få vara en näringsgren för den, som vid tjenligaste local, och med största förlags-capital, förmånligast kan bedrifva den. De sammansatte Utskotten hafva, troligen såsom följd af andra utgångspunkter, kommit till helt andra slutsatser. Utskotten hafva föreslagit Rikets Ständer, att, såsom utväg till fyllerilastens hämmande, inskränka bränvins-tillverkningen, dels genom förbud på förbättrade apparaters begagnande, vid förut tillåtna pannerymder, dels genom å dylika apparater så aiö Den 14 September f. m. förhöjda afgifter, att ali besparing utaf bränsle, tid, arbetskraft, jemte erhållandet af en renare och bättre product, måste frånträdas, af ägare till de 10,000 kannerum, hvilka på sin högsta höjd, såsom en följd af rörelsens mera ändamålsenliga och vettenskapliga bedrifvande, utgjort ett föremål för den okunnige, med tidens uppfinningar icke bekante, husbehofsbrännarens afundsro Ila fördömelse; under det Utskotten icke allenast ostört bibehållit ägare till 3,5oo,ooo kannerum vid rättigheten, att för en löjligt liten skatt fortfarande bedrifva denna rörelse, på ett sätt, som jag'tror mig hafva Levist, till betydlig del, innefatta den skadligaste inverkan utaf hela bränvinsbränningsrörelsen; utan äfven stadgat ett monopolium för okunnigheten och råheten, emot all konstförbättring, eller allt användande af uppfinningarnes och vetlenskapernes biträde inom denna näringsgren.
Under fortsättningen af färden möter man hela flockar barbenta och barhufda pigor, med en tjock krans af virade bomullsband öfver hjessan och der ofvanpå den hvita, renskurade mjölkbyttan, ej sällan med sina blänkande messingsband, hvilken pigorna blott medelst hufvudets jemvigt der qvarhålla, utan tillhjelp af händerna, dem de i stället under vandringen från och till betesmarken för att mjölka korna, använda att sticka på en strumpa, medan de förkorta vägen genom muntra samtal och skratt eller någon folkvisa, sjungen med klar och böjlig röst och med en känsla, som säkrare än konsten hittar vägen till hjertat. Imedlertid har man hunnit till vestra hvalfvet. Kulan af sten i muren skall erinra om någon märklig forntida händelse, och man tror att den tyder på Dackefejderna. Vagnen rullar öfver en vindbrygga; förstaden är genomfaren och man befinner sig på den långa hufvudgatan. På norra sidan om staden utsträcker den majestätiska Vettern sin ofantliga spegel, hvars ram utgöres i öster af Smålands skogbeväxta bergshöjder, hvilka löpa tillsammans med Östergöthlands, och i vester af den intagande Vestgötha kusten åt Guldkroken och Hjo. I bakgrunden sväfvar, som en blå strimma vid synkretsens slut, Visingsö, hvars hägring, när någon storm är att förvänta, reser sig högt öfver vattenytan och tätt omslutes af himlabågen, ja, stundom till och med företer en hvit, skimrande korall, hvilken, sedd på nära håll, består i fornlemningarna efter öns gamla slott.
Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: l:o Herr von Köchs, Nils Samuel, den 3 dennes e. tu. på bordet lagda motion, om anslag till arfvoden åt ständiga ledamöter i en Lag-beredning; tillika med ett i anledning af denna motion nu afgifvet yttrande; 2:o Herr Liljenslolpes, Axel Fredrik, den 5 dennes e. m. på bordet lagda motion, angående löneoch pensions-förhöjningar för statens embetsoch tjenstemän, samt förändrad organisation af pensions-anstalterne; 3:o Herr Adlercreutz s, Axel, den 5 dennes e. m. på bordet lagda motion, om förklaring öfver Kongl. Kungörelsen den 17 Juli 1847, rörande utarrendering af kungsgårdar, kungs-ladugårdar och andra kronolägenheter; 4:o Herr Brauns, Carl Adolf, den 4 dennes f. m. på bordet lagda motion, om utfärdande af ett nytt Rese-reglemente; 5:o Grefve Anckarsvärds, Carl Henrik, den 4 dennes f. m. på bordet lagda motion, angående Juridiska fakultetens förflyttning från Upsala lill Stockholm, eller ock inrättande af en profession i Stats-ekonomien inom hufvudstaden; hvarjemte denna motion kommunicerades de öfriga Riks-Stånden. Prot.-Utdrag den 8 December i856. 131 Bevillnings-Ulskollet: l:o Herr af Donners, Gustaf Wilhelm, den 3 dennes e. in. på bordet lagda motion, med förslag till lörändringar i Charta-sigillata-förordningen; 2:o Friherre von Saltzas, Philip, den 4 dennes f. m. på bordet lagda motion, att de, som under innevarande brännings-lermin begagnat sin rätt att bränna bränvin endast ^lör cn månad, måtte få tillgodonjuta den andra från den 14 Februari till den 14 “Mars nästkommande år; tillika med de i anledning af denna motion samma dag och nu afgifne yttranden.
Blef han der den ena dagen besegrad – ty här fann han sina mästare i dialektiken – så återvände han den andra dagen med nya argumenter; hans närvaro bidrog alltid att lifva samtalet och tankeutbytet, han saknades slutligen, när han uteblef, och de unge akademikerna började betrakta honom såsom en medlem af deras krets, en kristen Platoniker. Gjorde han med allt detta inga proselyter, så aftvang han likväl aktning för Kristendomen och utströdde kanhända många frön, som först i framtiden skulle uppspira. I Akademias trädgårdar, likasom i sina enskildta samtal med Hermione, bemödade han sig, tvärtemot Kristianernas allmänna föreställningssätt, att visa, det den gamla och den nya läran icke stodo såsom fiender emot hvarandra, icke såsom ett djefvulens och mörkrets rike emot Guds och ljusets, utan såsom en sednare utveckling till en föregående, såsom mannaåldern till ynglingaåldern, såsom en profetia till sin uppfyllelse. Han gaf den gamla bildningen all dess ära och medgaf så mycket heldre förnuftets rätt, som, enligt hans åsigt, Guds enhet och försoningens nödvändighet kommit till uppenbarelse äfven i detta. Men bredvid förnuftets filosofi talade han äfven om den religiösa känslans och det religiösa behofvets, och han gaf den sednare företrädesrätten och mellan olika meningar den afgörande rösten, emedan hon stöder sig på den oförvillade instinkten, som träffar sanningen hastigare och säkrare än all slutledningskonst. Han bad de unga filosoferna studera Kristendomens heliga urkunder, och de skulle finna, att medan dessa skrifter med klarhet och bestämdhet uttala de grundsanningar, på hvilka allena menskligheten kan bygga ett tempel, värdigt Herran, så lemna de dock i alla andra hänseenden det friaste svängrum för tankens verksamhet och sporra honom till forskning i de gudomliga tingen, i stället för att binda och fjättra honom. Detsamma föreställde han i afton Hermione, och han framtog under sin kappa en bokrulle, och lade den i hennes hand. Det var Johannes’ Evangelium. Han aftvang Hermione med enträgna böner det löfte att icke fördomsfullt lägga denna bok åsido, utan läsa och pröfva den. De skulle derefter vidare samtala om dess innehåll.
Genom honom utdelas under resorna smärre skrifter i landthushållningen, genom honom anskaffas säkra utsäden, och af honom förevisas och beskrifvas under resorna nyare tiders åkerbruksredskap. Att med någon säkerhet uppgifva geometriska tunnlandtalet af den odlade jorden, är så mycket mera omöjligt, som betydliga sträckor finnas, hvilka icke äro af Landtmätare uppmätte. Uti de svar, som socknarne 1859 afgåfvo på Finans-Komiténs frågor, antages, enligt det öfver samma svar uppgjorda sammandrag, att den odlade jorden då besteg sig till 91,602 tunnland, men, utom det att denna uppgift ingalunda må antagas vara fullt tillförlitlig, snarare för liten än för stor, måste det erinras, att den odlade jordens areal hvarje år utvidgas genom nyodlingar, som, ehuru i mindre skala, dock i hvarje socken verkställas. Jordmånen kan i de flesta socknarne antagas vara god, men i fjellsocknarne, äfvensom kustsocknarne, dels medelmåttig, dels svag. Den rådande jordmånen är lera i 19 socknar, lermylla, lera och svartmylla, lera och sandmylla eller lermjulna i 25 socknar, sand, sandmylla eller sandmjulna i 17 socknar, samt kalkjord med något lera i 1 socken. Öfverallt är jorden så fruktbar, att den lemnar den idoge arbetaren lön för sin möda. Nattfroster, som förr i en och annan socken gjorde så stor skada, hafva mer och mer uteblifvit i följd af ändamålsenliga dikningar; och numera spörjas dessa froster högst sällan och endast partielt på något fjellhemman, der man föga gjort för deras afvändande. Egentligt vexelbruk med ordnad växtföljd finnes ej inom länet, utan begagnas, med få undantag, tvåskiftesoch tredingsbruk. Om det ena och andra brukningssättet för åkerjordens hela vidd hafva väl uppgifter ingått ifrån socknarne till Finans-Komitén, men Kongl. Maj:ts Befallningshafvande anser dessa uppgifter så osäkra, att de icke kunna med anspråk på någon trovärdighet åberopas. o Arliga utsädet är högst olika på olika orter.
I sjelfva saken har Utskottet att yttra sig öfver följande anmärkningar: ilo Herr sfrvid Ribbing och Herr Presidenten Poppius hafva anfört, att, som påbudet uti den ifrågavarande Kongl, Förklaringen , alt, när lagfart sbkes, förre egarens åtkomsthandlingar ovilkorligen skola uppvisas, grundar sig pd den f örutsättning, att sä beskaffade handlingar verkligen finnas eller kunna tillrättaskaffas, och författningens mening icke är eller kan vara den, att innehafvarén af egendomen skall i vidrigt fall anses hafva förverkat den eganderätt, han pd annat lagligt sått vore i tillfälle att styrka , eller förlorat rättigheten att den pd annor man öfverlåta, fastän öfverlöt elsen ej får lagfaras förr, än säljarens eganclerätt blifvit nöjaktigt annorledes ådagalagd; så vore den ofullkomlighet , Utskottet velat deri finna , icke verklig, och något uttryckligt stadgande om rättighet att, i brist af åtkomsthandlingar, fä Lng.JJtskolte.ts vid lagfart, genom annan af Lagen godkänd bevisning, ådagalägga sin eganderätt t icke eller af noden. Författningens ordalydelse är, ”att, enär lagfart sökes , de handlingar, sorn styrka förre egarens åtkomst ovilkorligen böra uppvisas;’’ och denna ordalydelse anser Utskottet, för sin del, ej medgifva den tolkning , som skulle annan bevisning, än åtkomsthandlingar’, vara i detta fall tillåten. Så har icke eller författningen blifvit i allmänhet förstådd och tillämpad. De olägenheter , hvartill berörde ovilkorliga stadgande föranleder, och hvilkas afhjelpande Utskottet åsyftat, äro mera uppenbare, än att de behöfde nämnas. Utskottet har hvarken trott eller yttrat, att eganderätten till lagligen för-' värfvad fast egendom genom vägrad lagfart förverkas eller minskas} likasom Utskottet vet , att eganderätten icke eller genom lagfart befästes.
N:a 13 ’’hållanden har jag, som är öfvertygad, att Svenska Näringarna ännu någon tid behöfva skydd emot främmande medtäflare , och att detta skydd säkrare kan vinnas genom in* förselförbtid , än genom höga Tulhfgifter , icke kunnat instämma i de sammansätta Utskottens beslut, att tillstyrka Rikets Ständer att lemna .utan afseende de Motioner, som t flera Stand blifvit väckta och utgjort ämnet för Utskottens rm slutade öfverläggning, i synnerhet, sorn jag anser Kongl. Majus Högst-’ berörde Nådiga förklarande gifva Rikets Ständer en ökad anledning att i underdånighet frambära sina önskningar om vidtagande af de åtgärder, Rikets Ständer finna lämplige tilt vinnande af det stora ändamålet, Näringarnes förkofran. Såsom Embetsman har jag, lika med mina medbroder i Kongl. Commerce Collegium, i underdånighet tillstyrkt Kongl. Maj t, att låta de införselförbud fortfara, som vi ansett nödige för Svenska Fabrikernas skydd ; såsom Representant tvekar j3g icke att tillstyrka Rikets Ständer, att inför Thronen framföra den underdåniga önskan, att Kongl. Majit täcktes till införsel förbjuda de tillverkningar, som till erforderlig godhet och mängd kunna i Riket åstadkommas , och ofverlemnar åt dem , sorn hafva andra åsigter af ämnet än jag, att fritt bedöma den anda, som i ena oeh andra fallet styrt mitt handlingssätt. Bil.i.Bev.s.Allm.Besv.o.Oec.Visl. Bet. N o i3. 31 Det år icke första gången jag fått emottaga oblida omdömen ; jag skall hädanefter, som hittills, fördraga dem utan obehag, då jag vet, alt, ehuru jag visserligen kati misstaga mig, jag likväl följt min öfvertygelse otn hvad sorn är sannt och rätt. Jag instämmer till alla delar uti den reservation, Herr Arosenius och öfrige Ledamöter af Borgare-Ståndet afgifvit.