Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då afslogs den punkten just på grund deraf, att den närvarande punkten var hufvudsak och ingick i lagen om skatteköp. Nu, då det passar sig väl för framgången af sin mening, dä vill man procedera alldeles tvertom. Ar detta consequens? Och hvad skall man väl tro, när upplyste män på detta sätt motsäga sig sjelfve t. o. m. i 2:nc på hvarandra följande punkter. (jfverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han då å hvardera sidan talare, sora med hvarandra varit af motsatt öfvertygelse, till honom vädjat, huruvida icke propos. å motsatta sidans yrkande borde vägras, ansåge sig, innan någon propos. framställdes, böra i delta hänseende afgifva en förklaring. 55 § Riksd.Ordn. berättigade Landtmarskalk eller talman att vägra propos. i det fall, då han finner en väckt fråga bokstafligen strida mot grundlagarnes lydelse. Detta stadgande förutsatte således, att den öfvertygelse, han hyste om ett måls riktiga behandling, icke finge grunda sig blott på en sammanställning af serskilda §§ i grundlagen och den slutsatts han deraf kunde draga om grundlagens anda och mening, utan att han i sådant fall kunde åberopa det serskildta stadgande, hvarpå vägrandet grundade sig. Då nu Hr Landtnäs enskilda öfvertygelse om den rätta behandlingen af denna fråga icke grundade sig pä något specielt grundlagsstadgande, utan endast på den sammanställning af flere grundlagsstadganden hvaraf frågans bedömande, efter Hr Landtm:s öfvertygelse borde bero, ansåge Hr Landtm, icke ett sådant förhållande hafva inträdt, som berättigade honom att vägra någon af de propos:r, som här blifvit begärde; och finge Hr Landtm, således nu förut hemställa om R. o. Ad. behagade bifalla den af StatsUtsk. rörande 3:dje punkten föreslagna voter:s-propos. Härvid ropades starka nej, blandade med många ja, hvarefter Hr Stuart, anmälde sig och yttrade:
Vi njute eljest nu vid alla våra rörelser, (under en Öfverhets skygd, som hyser för oss samma Fadershjerta, som den bästa Husfader för sitt enskildta Bo) så till Lands som Sjös, den vunna allmänna Fredens välsignelser. All den Utrikes Gälden är nu qvittad, och det genom ett, icke allenast utan all vår kostnad, på Utländsk botten, af den Hjelten, som Försynen gifvit oss, utförd! Krig; utan ock en gåfva lill Ivonungalluset vunnen af en Indisk Ö (Guadeloupe), genom hvars lösen Skulden liqvidera s kunnat; i sanning ett Phenoméne, som ej i Sveriges och knappast i något annat Lands RiksIIistoria gifves. Den 27 Januarii. 409 Om TafFelpenningarnes Belopp vid 1815 års Riksdag förefaller temmeligen stort, nemligen öfver r 3,000 R:dr B:co för Adeln — och omkring 5ooo Dito för hvardera af de andra Stånden; så hör ihågkommas, att Riksdagen påstod 5f Månad och alt Coursens höjd förhöll sig omkring i3o Skillingar per Hamburger B:co, med åtföljande Varudyrhet. Mair hor icke förvånas vid det avilerade Penningevardet af det stora Ziffertalet : Om till exempel nu för LandtMarskalkshordet utsatLes en Månadtlig Summa af 2000 R:dr B:co; så svarade den, vid den ira äfven nedsatte VäxelCoursen icke lill mera än 900 R:dr B:co vid det emellan åren1777 och 1808 stadgade Penningevardet. Om nu Högloflige StatsUtskottets förslag om Täfielpenningarnes indragning på den återstående Riksdagsperioden kunde på något sätt finnas antagligt, så underkastar jag Högvälborne Herr Grefvens och LandtMarskalkens och Ilöglofl.
Hr Eden hjelm: Såsom ett ytterligare bevis på riktigheten af hvad jag yttrade, så får jag nämna alt jag ganska väl kommer ihog, att år 1809 eller 1810, när de Franska trupperna lago i Spanien så stod det här i åtskilliga Svenska Tidningar att läsa, huruledes en Svensk i Spanien bade utmärkt sig genom att slå Den 23 April f. m. 35 broar öfver floder, för att hjelpa Fransyska arméen öfver. Aret derpå kom denne unge man till Götheborg, och jag kände igen hans namn. Då jag frågade honom hvilka methoder han begagnat vid dessa tillfällen, efter han fått så mycket loford och sådant namn om sig, så svarade han mig: ”Det behöfver Hr Kapitenen icke fråga mig efter, ty det känner ni lika såväl som jag. Den kunskapen har jag fått just i Elfsborgs län, der det icke finnes en enda Bonde, som icke på 3 å 4 timmar kan slå en bro öfver en flod, på hvilken trupper kunna gå öfver.” Det tror jag vara förhållandet inom såväl Elfsborgs som Jönköpings län, och att vi således inom de der varande indelta regtrne hafva tillräckligt skickliga brobyggare. Hvad Hr von Troil yttrat har jag i anseende till min' svåra döfhet icke kunnat fatta; hvarföre jag är ur ständ att besvara det. Hr von Hohenhausen: Det kan omöjligen vara Hr Edenhjclm mera okärt att uplräda emot mig, än det är för mig att tala emot en af hela arméen och mig enskilt så högt aktad person; men då jag, liksom en föreg:de talare, fäster så mycken vigt vid den verkan, som Hr Edcnhjclms yttrande kan utöfva på denna magtpåliggande angelägenhet, så anser jag mig böra yttra ännu några ord i ämnet — de skola blifva ganska få. Ilr Edenhjelm har anfört åtskilliga exempel på obehöfligheten af en särskild Ingeniör-trupp.
Nils Wilhelm af Zelle'ti. Hvilket allt till Rikets Hög loll. Ständer härmed vördsatnligen inberättas. Stockholm den 11 Juli 1844. G. L. LANDIN. NILS af ZELLÉN. C. G. STUART. JON. ULLBERG. ABR. PETTERSSON. PÄR ULMGREN. ./. N. Sall seker STOCKHOLM, 18.f4 PA. Nobstedt & Söner . Kongl Boktryckare. RIKETS STÄNDERS mbets-B er ätt el se för åren 1840 och 1841. —*4 &&&■ oöQOi) — S$©C£lj©£jn, 1842. P. A. Norstedt & Söner, Kongl. Boktryckare. "•W ■ ; • 1 « 'i Oen Berättelse, som, enligt Regeringsformen ocli Rikets Ilöglofl. Ständers Instruktion för Deras Justitieombudsman, nu genom trycket till allmän kännedom meddelas angående detta, vid sistförlidna Riksdag, åter mig anförtrodda embetes förvaltning åren 1840 och 1841, omfattar således till större delen en tidrymd, under hvilken Riksdagen fortvarade. För hvarje innehafvare af ett förtroende-embete bör det otvifvelaktigt vara af stor vigt att, i afseende å dess utöfning, inhämta ett omdöme af den eller dem, hvilka lemnat förtroendet, likasom det alltid måtte utgöra högsta målet för hans önskningar och hans största tillfredsställelse, om ett sådant omdöme skulle utfalla gynsamt, gillande den förvaltning, han efter bästa förstånd och öfvertygelse sökt utföra. För mig har detta vigtiga tidsraoment under ofvannämnda Riksdag ägt rum. Förhandlingarne dervid och deras resultat hafva uppfyllt de mest öfverdrifna anspråk och förhoppningar, om jag hade kunnat hysa sådana. Det må dock tillåtas mig att deri se ett erkännande af mina allvarliga bemödanden att verka och handla enligt embetets bestämmelse, och en anvisning till fortgående, i samma riktning, på den bana, sora ytterligare blifvit mig förelagd.
ubeskyttet som hun staar med sin naive, godtroende far, professoren, til eneste stötte; men vi finder ogsaa hos hende en lyst til at udfordre sladderen og en krashed, nzesten cynisme i tale og udtryk som det er nzsten lige saa umulig a t tro paa hos en fin ung dame, som paa en saadan sladder i dannede kredse. Nan forsikrer imidlertid at det hele kloge, dygtige stykke er tagen af livet. Kjellands Profesoren er en afslören af og protest imod det tryk som öves a£ enkelte grundfmtede autoriteter blandt videnskabsmamd og embedsmzend og den lpeslukker en saaden autoritet laegger paa tanke-, tale-, aandsog trykkefrihed i vor by. I StecZbumet af fru bubert skildres hos en indflyttet sruaastadsfamilie det naive, grovkornede snobberi, der vi1 » v m e med » coiite que coiite og for hvem en kammerherre er et ided og en inapellabel autoritet. f~engeligl~ed af samme forfatterinde föres vi med djarv og sikker haand ind i Kristiania-ungdomens lösslupne jargon og dens farnilime urerbödighed mod de zeldre, der florerer jzevnsides med et. godt gammeldags tyranni hos farniliefaderen i en lidt snobbet og naiv pengestolt grosserer-fmilie. Begge dele förer til at ungdommen render sig en stage i livet ved at forlade de sikre banede veje og ernancipere sig fra de zelclres zerfarne ledelse.
Hans Excellens, Justitiae-Stats-Ministern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Statsministern för utrikes ärendena, Herr friherre Stjerneld. Stats-råden: Fåhreeus, Sandströmer, von Hohenhausen, Wallensteen, Gunther, Genberg, Gripenstedt och Grefve von Platen. Chefen för ecklesiastik-departementet, Stats-rådet Genberg, uppläste till justering underdåniga förslag till följande af Kongl. Maj:t förut beslutade nådiga propositioner till Rikets Ständer, nemligen: 2:o angående öfverlåtande tillsvidare till Kalmar domkyrkas disposition af arrendeinkomsterna utaf några jordlägenheter, tillhörande Kalmar f. d. fästning. Kongl. Maj:t behagade, jemlikt stats-rådets underdåniga tillstyrkande, berörde förslag i nåder gilla, och befallte, att, i enlighet dermed nådiga propositioner, sådana de finnas detta protokoll bilagde, skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo, Carl Gustaf Brusewitz. Bih. lill R. St. Prot. 1850 $ ISSI. i Sami. i Afd. 8 Hä/t. 10 Kongl. Maj.Is Kåd. Proposition, K:o 3 %. N:o :n. Auk. till Exp.-Utsk. d. 25 Jan. 1851, kl. 2 e. m. KONGL. MÅJiTS Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående upp. låtelse af Kronan tillhörig jord till hamnanläggning vid Wadstena Slott i Östergöthlands län; Gifven Stockholms Slott den 28 December 1850.
Här byggde hon sig strax ett litet observatorium, men hon hann aldrig använda det. I henne mistade ej endast Amerika en af sina mest framstående kvinnor, utan också hela könets sak en af sina varmaste förkämpar. H o n var en särdeles skarp och praktisk agitator. Det berättas, att hon en gång blef tillspord, om hon äfven ville, att kvinnorna skulle ha rösträtt. » Naturligtvis, » svarade hon, » jag har så länge ansett, att det vore rätt och billigt, att kvinnorna hade andel i samhällets styrande, att det synes mig lika påtagligt som det första axiom, jag lärde i geometrin: en rät linie är det kortaste afståndet mellan tvänne punkter. » Maria Mitchells lif är, som så många framstående kvinnors lif, ett gendrifvande af det bakvända påståendet, att vetenskapliga studier skulle skada kvinnans väsen och utsina hennnes känsla. Det var en lycka att känna henne, därom voro hennes bekanta ense, hon var godheten själf, umgänget med henne var välgörande och uppmuntrande; hennes privata bref gömde man som kostliga skatter, så fulla voro de af älskvärdhet, af friskt och gladt humör. A f sina unga studenter var hon beundrad och älskad. Hvarje år gaf hon en fest för dem på observatoriet, där det gick mycket muntert till; lustiga verser, för tillfället författade, såväl af professorn själf som de unga damerna, afsjöngos som oftast under skämt och glam. » Det var en vacker syn, » säger en af gästerna, » att se den ståtliga, gråhåriga professorn stå omI DUN ringad af de blomstrande vackra, jublande unga flickorna. » Maria Mitchell har testamenterat en del af sin förmögenhet till Vassar College. Hennes efterföljare är professor Mary W. Whitney. Nytillträdande abonnenter kunna mot insändande af 40 öre i frimärken erhålla I d u n s j u l n u m m e r med porträtt af tidningens redaktör och nitton a f de mest framstå- ende kvinliga och manliga medarbetarne. Numret innehåller dessutom 20 sidor intressant o c h. o m - växlande text samt torde i detta afseende vara den rikhaltigaste jultidning, som någonsin utkommit. Iduns månadsrevy.
De vid jemförelse med rikstats-beloppen uppkommande skilnads-summor voro, hvad utgifter angår, efter beskaffenheten, tillförda dels serskildt inrättade konti för hvarje hufvudtitels besparing och brist, benämnda besparings-fonder nas konti, dels ett konto, kalladt Stats-regleringens öfverskott och brist, dit äfven inkomsternas öfverskott och brister öfverfördes, äfvensom de så kallade utgifterna å öfverskotten på Stats-verkets inkomster, i följd hvaraf å detta konto med lätthet kunde inhemtas huru detta resultat uppkom, då deremot, enligt planen för den äldre riks-hufvudboken, detta resultat icke såsom en följd af bokföringens serie, utan genom ny debitering och kreditering framställdes å ett mindre bemärkt ställe, nemligen uti Riksgälds-kontorets general-räkning. I afseende å det sålunda upprättade formulär-förslaget framställde Kongl. Stats-kontoret och Kongl. Kammar-rätten, i deras afgifna underdåniga utlåtande, anmärkningar, hufvudsakligen i 2:ne afseenden, nemligen dels att den i riks-hufvudboken ingående kapital-räkning borde upptaga icke allenast, såsom i formuläret var föreslaget, Stats-verkets grundfond, utan äfven total-summan af Statens alla inkomster och utgifter för året, och dels att hufvud-boken, för att fullständigt utvisa Svenska Drätsel-verkets verkliga ställning, jemväl borde innefatta redogörelse för all den förvaltning af allmänna medel, som är Riksgälds-kontorets Fullmäktige anförtrodd. Dessa, jemte några andra af ofvanbemälde embets-verk äfvensom af 1851 års
Majds Befallningsh afvan der; samt att lösen för sådana bref årligen uppgå till ett ganska betydligt och RiddarhusCassan betungande belopp, iiti i5 §. anmält, detta förhållande till den åtgärd» sorn Ridderskapet bell Adelil kunde finna lämplig, I anledning häraf bör Utskottet upplysa, att vid efterseende i råkenskaperne^ det funnits, att den sålunda af Riddar! usCassan ut betalte lösen för ankommande. fribref lill Riddarhus-Uirectlönén, årligen uppgått till omkring 80 R:dr Banco; och får Utskottet för egen del yttrrij att en ändring i Författ»ingarnes_ föreskrift, angående ifrågavarande lösens erläggande, synes, så mycket mera vara af rättvisa och billighet påkallad, sorn, efter hvad dagliga erfarenheten visat, en slik de. bitering af Postporto icke drabbar enskildta personer, som med Publika Verk, hvilka tillgodonjuta .fribrefsfåttigliet, hafva något att göra oell derföre måste med deni brefvexla; äfvensom det tnå hända i denna del olika förfares, i afseende Bil. till Ridd. o. sid, Pr. VII. Hand. jé. 143 Ven II åugust i e. mi med andra Directioner, som med Rrddarhusets kunna jemföras; men då denna fråga i och för sig sjelf år af Bevillnings egenskap, såsom ledande, ehuru obetydligt, till minskning af PostVerkets inkomster och RiddarhusUtskottet dessutom har sig bekant, att en dess Ledamot vid denna Riksdag särskildt våckt motion om anskaffande i allmänhet af en slik betalning för ankommande fribref; hvilken motion blifvit till BevillningsUtskottet remitterad; anser RiddarhusUtskottet vid ett sådant förhållande, 6ig nu endast böra inför Höglofl. Riderskapet och Adeln tillkännagifva sin tanka i detta ämne, utan att likväl deri meddela något särskildt tillstyrkande. §. 14. Jemte anmälan, det RiddarhusDirectionen i anledning af f. d.
Häraf ärd under året följande utgifter beslridde nemligen: Till upphandling af Matefialier och Inventarier 5,077: - i. Arbetskostnader för Canal - anläggningen i Åker 7,567, 20. 9. Dito för Strömrens ningarne i Yerr-Norr land och Jemtland 29,118: 17. 3- D:oför D:o i Vesterbotten 3,746:44- 1 *• D:o för D:o i Bräkne Å 1,789:19. 3. 64,849? B, 10, Proyianterings-rkostnader för Arbetscomjnenderin geniVeddö io,3a5: 36. D:o för D:o i Åker 3,710:20. n..i . .m. j4,o36: 8. <2i3 Stats-Uts kottets Betänkande», Ersättning för afstådd Premier för Ängsodl. m. m. Inköp af Holms f. d. Bruks Såsom förskotter till Ted-* Upphandling» Fartygs byggande m. m. hafva utgått tillsammans /\5,8iq: ii. Återstoden balanceras dels Contant; dels såsom hos Bedogörarne innestående, med 13,26a: 28. 1, Vid de häribland upptagne utgifterne till inköp af Strömming, till Afvittringar och till Premier för Ängsodlingar m. fl, förekommer väl samma erinran, sorn i Jord till Canai-anläggningen i Aker Skjuts och Resekostnad Afvittrings^kostnader 3,129: 33. 3, 4,96; 28. 7, 8,000:
Fär af en god gröfre KardUllsart, hwilka kunde pä tjenlige ställen i Riket, isynnerhet i de Södra Provinserne, till befordrande af c» förrnänlig Ull-production utdelas. Hwad äter en fri handel med Inländsk Ull Mtgär, anse Riksens Ständer densamma böra utan hinder af Lagens stadgande i 6 Cap. Handels - Balken tillätes och anhälla härmed i underdänighet, det täcktes Eder Kongl. Maj:t Desi bifall dertill i Räder meddela. Riksens Ständer framhärda, rc. Stormägtigste MerNädigste Konung! I anledning af wäckt fräga angäende förmänligasto sättet a:t anställa uphandlingar af Kronans behof, samt för - Dcn 23 April. 943 försäljning af dest umbärliga persedlar, hofwa Zkikscns Stander efter granskning af harwid förekomne omständigheter trott sig böra till Ed>r Kongl. Majus Nädiga pröfving i underdänighet hemställa: 1:0 Att, hwad angar uvhandlingar af Kronans behof i fredstid, desamma mäga ste genom Auctioner sä wäl i den ort där waran erfordras, som wid wederbörande Werk i hufwudstaden, samt att inga särskildta anbud därwid mä äga rum. e:o Att dä behofwen i krigstider oftast äro sä pästyn» dadé, att Auctioner icke altid kunna hinna i behörig ordning wcrkställas, utan att ändamälet stall förfelas, uphandlingarne dä mätte be sörjas, genom wederbörande Werk och Embetsman, hwilka äga att widtaga de utwägar sonr till erhällande af de möjeligast lindriga pris finnas tjenlige. , gw
Men uppföras byggnader af träd, får lånet icke innestå utan Capital-afbetalning mera än Fem år, att likaledes räkna ifrån det medlen af B.:gsContoiret utbetalas; efter hvilka Fem års förlopp, med inbetalningen - ( 33 ) gen kommer ntt förhållas på enahanda siftt, sorn i afseende på de andra lånen stadgadt är. i3:o Skulle å en och samma tomt uppföras serskilde byggnader af sten samt af träd, böra, i anseende till terminerne för afbetalningarne å lånen, serskilde härefter lämpade förbindelser af Låntagaren utställas; och skall det ankomma på Comiterades pröfning och urskiljande att bestämma den iånesumma, som hvardera förbindelsen skall innehålla. t/j:o Sedan hela den af R. St:r beviljade lånesumman blifvit uttagen och Låntagarnes förbindelser å ett emot denna summa svarande belopp till R:gsContoiret afleinnade, samt alla Comiterade påförde räntor betalde, upprättas af Comiterade en GeneralLiqvidation in dupplo; och, derest en sådan Liqvidation varder af Fullmäktige godkänd, tecknas å det ena exemplaret Fullmäktiges decharge för Comiterade i afseende på deras med uppbörden hafde befattning. l5:o Med uppbörden af Capital-afbetalningarne och Räntorne å de till RiksgäldsContoiret aflemnade Låntagares förbindelser förhålles sålunda: att hvarje Ar, inom November månads utgång, öfversändes från RiksgäldsContoiret till Konungens Befallningshafvande en fullständig Förteckning på hvad som af hvarje Låntagare skall erläggas, hvilken Förteckning derefter från Konungens Befallningshafvande remitteras till Magistraten, som det åligger, att, under enahanda redovisningsansvar som för KronoUppbörden, medlen indrifva och till RiksgäldsContoiret kostnadsfritt lefverera. 3 ( 34 ) 16:0
Man har derigenom icke afvikit ifrån PresleSl:s önskan, alt vinna en bestämd lönereglering inom städerne och den, som betänker saken, skall jemväl lifligt hysa denna önskan; men derföre bör man väl icke underlåta att, noga öfverväga, huruvida denna önskan kan verkställas och, om så icke är förhållandet bjuder klokheten att heldre låta saken falla. Gr. Lagerbjelke: Några ledamöter af Ståndet hafva önskat, att ordet ”ovilkorligen” skall ur förslaget borttagas. Jag anhåller, att få fästa uppmärksamheten derpå, att om man borttager ordet ”ovilkorligen”, så sker icke någon väsendtlig förändring uti den föreslagna skrifvelsen, ty det står uti förslaget, kort före ordet ovilkorligen, ”sednast”. Det är tydligt, att då förslaget innehåller, att dessa konventioner skola uppgöras antingen och helst under nuvar. kyrkoherdars tjenstetid, eller ock sednast och ovilkorligen vid deras afgång, skola, antingen ordet ovilkorligen qvarstår eller det uteslules, konventionerne upprättas under nuvar. kyrkoherdars tjenstetid eller ock sednast vid deras afgång. För den händelse, att Ståndet gillar deras mening, hvilka påyrka borttagandet af ordet ovilkorligen tillstyrker jag ali orden ”sednast ock” mätte jemväl utgå. Häruti instämde Hr Printzensköld. Frih. Cederström, Claes Rnd.: Jag har funnit Hr Printzenskölds sednaste anförande särdeles lärorikt och upplysande; ty detta hans yttrande visar bäst hvad vigt man bör lägga på användandet af ordet: ”ovilkorligen”, emedan Hr Printzensköld sjelf anmärkt, att om man hyser farhågor för möjligheten, att lillvä - Den 12 Juli. 23 gabringa konventioner, har raan, så vidt detta ord borttages, en utväg att hindra dessa aflals uppgörande. Just delta vill jag förekomma; men om man borttager ordet: ”ovilkorligen”, och blott en enda ledamot linner svårigheter möta, kan han på sådant vis motsätta sig hela den öfriga församlingens vilja uti ifrågavar. fall. Gr.
En grundmurad Grästens-bnggning med Tegeltak, belägen ett längre lincke söder frän Karden innehåller Hofslagare-Werki stqd elter Enedia 14 och g-fjerdedels aln lang, rr g-stcrdedels aln bred och 4 atnar hög saint en och en half aln tiock mur, upptages likaledes den nard? till - « Ett Afträdcs-hus as Gråsten indelt i twenne rum hwaruti förnär ras Trädgårds-Redssap, är utan snnncrlia kostnad uppförd och beräknas blott till ett warde af : rme st. Brunnar, en midt emot r,u waconde Caracccrs-Hus, med Väst och Iernswlngel och en utan för Bnggnadcn Nm -, af lira bcNgffenhek och hwiiken sednare efter berörde Byggnads uppförande, är inrättad med en kostnad ak minst - Sraqmetety; alnar emellan mangärden och Trägården pä stenfot af Gråsten och 10 st, MurstenS-pelare med runda tkäwahlar emellan Pelarne. Träfoten, sä wal svin Pelarne smlägqcS och omsattes kill större delen och i stallet för berörde Mablor bör Stagwet inrättas och hwacS hela kostnad med Bräder, Svik, öfiverstrokning med Linolia och Rödfärg samt Arbetslön upptages till Handtwerks-och Wärdshus uppförde pä näqsc afstånd frän Smeden af Korstwerk 51 aln långt ir alnar bredt, 4 alnar högt, yttre wägmrne af Tegel och inre af rä sten, indelt till twenne Hushall och inredk frän södra andan tiis Torkhus, Förstuga, Stuga och Hammare jemte Kök och Spiskammare som as Hofstagaren Angelin bebos och ä norra ändan Torfhus, Kok, Kammare, Stuga och en Kammare ät öster som bebos af Husman Loberg wörderås efter Wrssag inalles till Julk Den 1; Julii. Ett serstilk hus pä
Om vi läte våra ögon upplåtas, om vi brukade alla de hjelpmedel seklers erfarenhet och isynnerhet de sista tidernas jättelika framsteg inom det vetenskapliga området gifva oss, vi skulle allestädes finna det, som kunde rätt fröjda ett menniskohjerta och rätt ödmjuka det, emedan alltsammans är af oss oberoende. Hvad kan synas mera tillfälligt än de platser, bladen intaga på en växt och likväl sitta de der uti en ständigt sig återuppenbarande ordning. Det händer icke, att ett ämne inom den “döda“ naturen i dag kristalliserar på ett sätt, i morgon på ett annat. Ständigt samma form återkommer. Allestädes varsnar den vetenskapliga forskningen lagar och dessa äro icke beroende af oss. De äro icke artificiela, utan naturliga. Vi kunna icke heller beherrska dem. De tillhöra denna verlden, utan att leda sin upprinnelse ur menniskoanden och derför förmår menniskan ej fatta deras upprinnelse, ehuru hon ser, hvartåt de syfta, dessa uppenbarelser af Guds allmakt och vishet. Vi kunna väl förlika oss med tanken på dessa lagar, så länge det är fråga endast om naturen, som är något för oss främmande. Svårare blir det, när frågan flyttas öfver till menniskan och hennes område. Språket, sade jag, var en uppenbarelse, icke af menniskans vilja, utan af naturen, det hör icke till menniskans skapelse, utan till Guds. Det samma gäller om mycket annat, som väl kan synas vara beroende nästan uteslutande af det menskliga godtycket. Kan en mensklig handling synas mer öfverlåten åt godtycket än sjelfmordet? Hvilken olikhet mellan yttre och inre omständigheter, som bestämma den ena eller andra till den förtviflade gerningen! Icke komma dessa olyckliga öfverens, icke göra de upp med hvarandra, när eller under hvilka förhållanden de skola fullborda sitt uppsåt. Hur kommer det då till, att t. ex. i Paris under hvart år räknar hvar dag i Februari flera sjelfmord än hvar dag i Januari, hvar dag i Mars flera än hvar dag i Februari, men hvar dag i December färre än hvar dag af den föregående månaden? Hvaraf kommer det sig, att i Frankrike en yngling helst använder repet, en man eldvapnet, en ålderstigen åter repet för att utföra sin brottsliga handling?