Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men urväder älskas af ingen. Att aldrig ha roligt, der allvare rår, Och hålla konselj uti vinklar och vrår, Och koxa kring laget och tassla i mjugg, Och blott öppna munnen till skratt eller hugg Det vittnar helt visst Om lyten i hjerna och hjerta. Min Flicka! var blygsam — men icke så blyg, Som vore hvart öga dig vådligt! Låt rodnaden skrifva ditt oskulds-betyg Beskedligt, men icke gunådligt! Ty göra åt roliga gossar grimace, Och skutta på dörr’n för en halfqväden fras, Är tillgjordt, min vän! eller ock ser det ut, Som skulle du ej töras höra till slut Nog tro de ändå, Att du är en dotter af Eva. Min Flicka! var god — men dig stålsätt ibland Mot älskarens suckar och eder! Besvara ej genast hans tryckande hand, Och bönhör ej strax, då han beder! Hvad du ger till skänks, det värderar han minst, Och bortkastar ofta en lättfången vinst: Nej! låt honom komma och låt honom gå; Han kommer nog åter på slutet ändå Och, kommer han ej, Så låtsa ej om, att han saknas! FANTASI. Jag tränges ej bland dem, som der i branten stoja För ära och för gull! Jag har en vän — jag får en maka och en koja, Och tårar på min mull! Att, gömd för verldens blick, men kär för mina kära, Åt nyttan ge en skärf: Det vare allt mitt gull, det vare all min ära, Och lifvets alla värf! I någon stilla nejd kanhända tjället röjes, Der jag får andas fritt I något stilla bröst kanhända hjertat höjes, Som klappar emot mitt! Hvar klappar det? O hvar? Hvar går den Huld gudinna, Vid hvilkens trogna hand Min hand skall kedja sig och mina dar förrinna På dödlighetens strand? Hvar andas tjuserskan? Hvar dväljs den englablida, I hoppets fjerrglas sedd, Som, utmed tidens elf, skall vandra vid min sida, Ledsagande och ledd? Månn ej ett stilla moln på hennes panna simmar, Ett morgonrodna’ns moln? Månn ej i hennes blick en perldagg ofta glimmar,
Hr Rosenblad, Bernh.: Jag år fast öfvertygad, och har, af de yttranden jag här hört af 2:ne Utsk:s-ledamöter, än ytter5 II. 3 34 Den 17 Maj. ligare deruti blifvit styrkt, alt de missbruk, som Hr von Hartmansdorff omnämnt, oell hvilka tillgå på det sätt, att man later förtulla varor på de ställen, der man vet kontrollen ej vara så stor eller det riktiga bedömandet af varornas tullbeskaffenhet ej vara så väl kändt; jag är än ytterligare öfvertygad, säger jag, alt denna art af missbruk ej kan komma i fråga genom beviljandet af ifrågavar. tillåtelse, enär deruti ej är fråga om någon sådan tullbehandling. Jag lior således, ali det varit endast ock allenast för de mindre städernas skull, och för alt bereda dem en fördel svarande emot de större städernas, som man gjort detta förslag. Men just det sätt, som Hr von Engeström framställt för dess verkställande, utvisar att det ej kan verkställas ulan stor uppoffring eller åtminstone en stor risk å Slatens sida. Han säger nemi. att transport och omlastning skulle ske under uppsigt af tulltjensteman, hvilket skulle göra nödvändigt, att i de smärre städerna hålla en tullpersonal, till antalet vida öfverstigande hvad behofvet eljest kräfde, och detta blott i och för medgifvandet af möjligheten för en sådan frihet. Delta skulle endast öka kostnaden, utan att ändå göra säkerheten tillräcklig, och det är förmodligen äfven delta som föranledt de afslag från K.. M., hvarpå Hr von Engeström pekat. Till hvad Hr Lagerhjelm redan nämnt ora England, ber jag att få lägga det, att i detta land, der raan allt mer och mer öppnel frihet för all slags handel, man dock har funnit nödvändigt att i afseende på en mängd af de ömtåligare varorna, nästan alla manufakturvaror, inskränka deras införsel till några vissa städer endast, så alt t. ex. alla Fransyska sidenvaror endast få införas till London och Dover.
En sådan tillökning af enskildt förmögenhet, kan nu ej uppenbara sin verkan för det allmänna på annat sätt, än antingen i tillfället till en ökad consumtion af främmande producter, som för behållningen införas, omedelbarligen eller genom andra, för att, mot en del af det befintliga myntet utbytas, eller ock, i en generel, men ostadig förbättring af hela myntmassans qvalitet: beggedera motarbetande ali verklig förkofran Det står i böckerna, att Sedelstocken exempelvis är omkring 3a millioner. Sanningen häraf är då b ä-vislig och oemotsäglig, dessa s° millioner må äfven anses tillräcklige för den allmänna rörelsen, och man stannar dervid. Men emedlertid klagas öfver allmän förlägenhet, och jpenningebrist; således måtte de 30. millionerne antingen icke vara svarande mot behofvet, eller tnåtte de icke finnas i sjelfva verket utan blott i böckerna eller måtte hinder vara atfc de icke kunna göra den tjenst och nytta, som af dem är påräknad, ty eljest hade man ju icke skäl att klaga. Icke vågar man framkalla dem alla, genom utbyte af andre, för att erfara hvad som finnes; emedan det skulle ingifva misstroende, och hvad som ännu circu - Den ‘J April f. m. 9§ Israr i Finland skulle då inkomma på en gång, samt hardt trycka vexelcoursen, och icke dit återgå; ej heller vågar man utställa nya, ty man kan ej veta om icke de utevarande, af conjunctur förhållanden hastigt inlöpa. Men dessa olägenheter förfalla likväl väsendtligen om de enskildte kunde öka qvantiteten af rörelsemedlet efter behof; om det blefve lönande att inhämta myntämne i stället för varor. Det är ju aldeles omöjligt, att något öfverskott skall kunna uppkomma, då exporter af varor icke kunna realiseras, utan med importer af andra varor. Capitaler skola aldrig kunna bilda sig i Sverige, utan att representera motsvarande inhemsk skuld: ty myntmassan kan ej förökas. Med hvar dag skäll Sedelstocken blifva otillräckligare, utan att denna otillräcklighet med nya sedlar afhjelpes. Men jag återkommer från dessa allmänna reflexioner, till det egentliga ämnet.
Hennes lifliga fantasi fick häraf en liten ersättning för den saknade skogstrakten. Espö prästgård, med dess vackra byggnad och äfven i Skåne sällsynt yppiga trädgård, omtalades allmänt såsom ett mönsterhem. I detta, liksom i ännu några andra af den rika slättens större prästhem, t. ex. Tegnérs i Kjellstorp, Bååths i Hammarlöf, Rietz ' i Peng, Cavallins i Hvellinge o. s. v. förenades det frikostiga, gästfria lifvet, som i allmänhet utmärker prästgårdarne i Sveriges Gösen, med en ganska ovanlig andlig bildning och lyftning. Detta gaf sin prägel äfven åt umgängeslifvet. Särskildt voro de båda hemmen Espö och Kjellstorp nära sammanknutna i en vänskap, hvilken i sextio år trofast förenade fä- derna och sedan upptagits af barnen. I ungdomskretsen i Espö och Kjellstorp var den af alla omtyckta, väna och blida Amelie kanske den gladaste och en syskonlik förtrolighet rådde i densamma. Till den hörde — i förbigående sagdt — tvänne män med nu frejdade namn, professor Esaias Tegnér samt kibliotekarien i Lund, d:r Olof Tegnér. Stillheten och lugnet på den stora slätten stördes då ännu ej af järnvägstågets brus och hvissling. Denna del af Skånes söderslätt låg nämligen afsides, nästan liksom för sig själf, och detta gjorde måhända sitt till, att hjärtligheten och sammanhållningen mellan vänner och grannar blefvo så mycket större. Amelie erhöll liksom sina systrar undervisning i hemmet af en skicklig guvernant, fröken Sara Lundblad, en af Sveriges mest framstående blomstermålarinnor, elev af den europeiskt berömde prof. Jensen i Köpenhamn. Den yppiga skånska trädgården gaf henne osökt anledning af öfva sin konst, och mången vacker målning, på hvilken Espöfrukter äro afbildade, sändes härifrån ut i världen; s. t. ex. befinna sig efter beställning af konung Carl X V flere sådana taflor på Gripsholms och Ulriksdals slott. Amelie var i många hänseenden rikt begåfvad. Hon hade äfven anlag för målning, och snart sågs äfven hon vid staffliet.
Ehuru jag, i motsats mot de begge föreg:de talarne, i Utsk:t var af den åsigt, att Utsk:ts förslag i denna del egde företräde framför Komiterades, — synnerligast derföre att genom en sådan sammanslagning af rösträtten det all - Peil 3 Oktober e. m. 45 mannas intressen, icke blott kommunens, befordrades — anser jag dock, för frågans bringande till ett önskviirdt slut, skäligt att vid nuvrde förhållanden icke vidare bär förfäkta Utsk:ts mening. Det är nemi. här uplyst, att 2:ne Stånd redan antagit komiterades förslag; och otänkbart är icke, att resultatet i Bonde-St:t blir enahanda, för såvida nemligen funderingar derstädes upstå deröfver, att Utsk:t tillstyrkt afskafländet af en rättighet, som hemmansegare f. n. åtnjuta. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Jag är i hufvudsaken förekommen af Hr von Koch. I likhet med honom anser jag att det är nödvändigt att bibehålla den rättighet, egare af jord nu hafva, att ensamne rösta i sådane frågor, som endast röra jorden, samt att man icke kan ändra den förordning, som rör stadgande i afs:de å oförmedladt mantal. Jag anhåller att beslut uti berörde rigtning nu måtte fattas, samt att frågan derom icke måtte upskjutas till 61:sta §:n. Gr. Sparre, Erik: Jag delar de föregide talarnes åsigt om det företräde, som bör tilldelas 9:de och 10:de §§:ne uti Komiterades förslag framför samma §§ uti Utsk:ts; men hyser några betänkligheter i afs:de å det af Hr von Koch föreslagna tillägg. Det finnes nemligen icke i hela förordningen något stadgande om beskattning efter mantal, utan eudast efter ören. Vill man nu infoga ett stadgande derom, att i vissa frågor skall röstas efter oförmedladt mantal, måste man väl ock åsätta dessa mantal några skatteören. Efter hvad grund skall då röstas för de lägenheter, hvilka icke äro i mantal satte?
Jag har följt min öfvertygelse och jag följer den ännu, och om jag nu afstår från den begäran om propos., jag vid föreg:de tillfälle framställde, är det endast för att förena mig uti det förslag till beslut, hvarå Hr Skogman begärt propos., och jag gör det — för att begagna 108 Den 3 Mors e. m. de ord, Gr. von Platen för 15 år sedan yttrade, — icke blott för sjöförsvarets, utan för hela fäderneslandets bästa. Hr Lagerberg: Den siste värde talarens anförande har fört mina tankar tillbaka till de tider, då Svenska nationen vägde djupt i Europas vågskål. Jag beklagar, att dessa tider nu äro förgångna, och att det stridssätt, vi nu måste begagna, öfvergått från anfall till försvar. Egentliga orsaken hvarföre jag begärde ordet var det af Frih. Klinckowström fällda yttrande, att om de medel, som äro föreslagne att användas till sjöförsvaret, i stället öfverlemnades till armén, så skulle denna veta att deraf göra ett helt annat bruk. Då Frilun , sjelf fortifikations-officer, icke satt sig emot StatsUtslcts tillstyrkan af stora summors användande på förstärkningen af Waxholms murar, så har Frihm också gillat att dessa summor dertill användas; men att förstärka Waxholms murar är, enligt min förmening, en vanskelig sak. Då man hittilldags hört denna fästning nämnas, så har det varit under fruktan att dess murar icke skulle tåla skjutning med egna kanoner. Jag frågar nu, huru vill man förstärka dessa murar? Vill man bepansra dem helt och hållet; detta blir dyrt och troligen orka de ej bära denna tyngd. Eller vill man bepansra en del af dem? Skall denna del ligga vid foten, så begrafvas de der anlagda kanonerna, när de öfre stenmassorna ramla; ty de oklädda delarne kunna icke bestå emot nutidens artilleri. Bepansrar man ensamt öfre delen, blir det ännu värre; ty då rasar den, när de lägre liggande delarne sönderskjutas. Vill man måhända förstärka Waxholms murar med sten? Tro mig, sten är dålig materiel att sätta emot 15-tums kulor.
Hessa olägenheter har Pehr Pehrsson ansett knnria närmast derigenom förekommas att berörde val värkstäldes med slutne sedlar; Och ehuru jordsamt husägares större eller mindre besittningar såmedelst ej vidare kommo att bestämma vidden af dess val-rättighet, utan hvarje röstägande endast ägde att aflämna en sedel, hvilken blefve I beräkning lika med hvarje af de öfrige valsedlar gällande, har dock Pehr Pehrsson förmodat att en sådan rubbning uti valrätten ej skulle på annan grund kunna tacflas, än i händelse det ansåges nödvändigt att den allmänna utskyld, som 64 Lag-Utskottets Betänk amien. sorn till Prästens aflöning utgöres, skulle vara måttstocken för behörigheten att döma öfver hans skicklighet och förtjenst, eller att fatta och värdera det sinne för religion och sedlighet, psoin i Prästens -Embetsutöfning röjdes; Hvarförutan Pehr Pehrsson trodt den jemförelse lämplig, att för Riksdagsmäns rösträttighet afseende icke ägde rum på större eller mindre förmögenhet och värdighet, eller på antalet af de Städer eller Härader, för hvilka talan fores; På grund af hvilket allt han föreslagit, att, sedan Consistorierne på vanligt sätt upräftat förslag till ledige Kyrkoherdeeller Capellans Beställningar, valen må förrättas ined slutne sedlar, på hvilka hvarje röstberättigad tecknat namnet på den af de föreslagne som han väljer, och att utan förändring i öfrigt af rättigheten till röstande, hvarje så beskaffad sedel borde gälla för en röst.
Maj:ls nedanuämnde denna dag ankomna Nådiga Proposition och Skrifvelse!- till Rikets Ständer af den 16 dennes: l o om ett ytterligare anslag af 4,000 R:dr årligen till understöd för rustoch rotehållare i Jemtland; 2:o, angående förslag till ny Inqvarterings-Ordning för Stockholms stad samt andra i sammanhang dermed förekomna frågor; och 3:o, angående inqvarteringen i de skånska städerna samt i Götheborg. P rot.-Utdrag, den 2/, 23, 20 och 26 September i§44- 1Ö5 Den 21, 23, 25 och 26 September. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid slutlig föredragning af Conslilutions-IJlskottels den 14 och 18 dennes på bordet lagda memorial, N:o 4, med uppgift å hvilande förslag till grundlags-förändringar, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: l:o Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, angående upphäfvande af hvad nu stadgadt är om lagförklaringars utfärdande af Högste Domstolen: Antogs ; 2:o Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, rörande Konungens rätt att efter Riksdags slut antaga eller ogilla lagförslag, dem Rikets Ständer under Riksdagen öfverlemnat: Antogs; 3:o Förslaget, angående det antal ledamöter, sorn i Stats-Rådet måste öfvervara föredragande och afgörande af olika slags mål: Förkastades; 4:o Förslaget, angående ansvarighet för Slats-Råds-Ledamöter, sorn Riks-Styrelsen föra: Förslaget till stadgande i afseende på styrelsen under Konungens vistelse i Norrige: Antogs; 6:0 Förslaget om ett tillägg i Regerings-Formens 47 §, för beredande af öfverensstämmelse emellan denna samt 35 och 99 §§: Förkastades; fr.o Förslaget, angående Riksdags återkomst hvart tredje år: Antogs; 8:0 Förslaget om pröfningen af skälen för Rikets Ständers sammankallande till annan ort än hulvudstaden:
Det är, som mig synes, medlen härtill, hvilka icke bestå ensamt i contanta beräkningen, och hvarom olika meningar kunna uppstå, hvaröfver jag anhåller få afgifva detta yttrande till Protocollet i anledning af hvad jag förut uti frågan anfört, och de under mili frånvaro deremot gjorda erinringar samt uppställde theoretiska sattser, hvaraf jag ti 11 föi-ser mig den på erfarenhet och kunskap så väl som billiga nitälskan för saken och dess vigt grundade behandling genom Regeringens försorg i sin helhet, den jag visserligen icke tror, att Rikets Ständer, vid beviljandet af erforderliga Anslag, ens behöfva till Konungen i underdånighet såsom önskan frambära. Hästafvelsförbättringen i Sverige hade oansedt flere vidtagne nyttiga författningar Den io September e. m. i5g till uppmuntran af allmännare industri i detta afseende betydligt aftagit, och såsom en olönande gren i allmänna hushållningen varit stämplad under en lång följd af år; kunskapen om hästen, dess vård, uppfödande och behandling, ingenstädes inom landet vunnit burskap; man hade äfven genom tillfällig flygtig läsning af hvad i an* dra länder blifvit gjordt för denna vigtiga hushållsgren, velat bedömma nödvändigheten, att såsom der skedt uti Croiseringar af Hästracer söka hästförädlingens högsta mål, under det man vilseförd af okunnigheten om sakens naturenliga behandling, åsidosatt att uti främsta rummet afse behofvet att, från sin urgamla constanta inhemska stam, afränsa all den högst odugliga uppblandning, som uppkommer genom de sämre hästslagens fria införande; och oansedt man funnit att saken hör befrämjas på nyttig väg, har man genom det skäl att Sverige behöfver hästar, sökt visa nödvändigheten att bibehålla en oinskränkt tillåtelse till fri införsel af allt hvad utländningen vill undvika att behålla.
Frih. af Ugglas: Då R. o. Ad. genom sitt nyss fattade beslut förklarat att norra banan icke skall byggas längre än till Upsala, så torde denna punkt, som afser norra banans fortsättning från Sala, svårligen kunna af R. o. Ad. bifallas. Vid sådant förhållande hemställer jag, om icke R. o. Ad. ville afslå 13:de punkten. Gr. Hamilton, Gustaf: Då jag för min del icke kunnat förstå det af R. o. Ad. fattade beslut att underkänna Hr 246 Den 11 Maj e. m. Adelskölds förslag och stanna vid Upsala annorlunda, än att R. o. Ad. funnit anledning fästa uppmärksamhet vid Hr Nordenfelts förslag om norra stambanans riktning från Upsala, så anhåller jag att R. o. Ad. ville bifalla punkten med den förändring, att den skulle komma att lyda sålunda: »att R. St:r måtte i underd. skrifvelse anhålla, det K. M. täcktes låta verkställa erforderliga undersökningar för utrönande af lämpligaste sträckningen för norra stambanans fortsättande från Upsala norrut.» Frih. Tersmeden: Jag får för min del uttrycka en mening, aldeles motsatt den siste värde talarens, enär R. o. Ad. alldeles icke uttalat någon åsigt ang:de banans fortsättning. Nämnde talare bar förklarat, att han uppfattade R. o. Ad:s beslut på så lant sätt derföre, att Ståndet afslagit IIr Adelskölds förslag. Jag anhåller att frågan får blifva öppen och, så vidt den skall afgöras nu, om afslag. Gr. Hamilton: Ehuru öppen denna fråga än må blifva, kan det väl icke bestridas, att det vore fördelaktigt att få noggranna undersökningar gjorda. Jag vill derföre modifiera mitt förslag, så att det må komma att heta: »att R. St:r måtte fortsättande (rån Upsala mot Sala och Storvik»; på det att hela denna riktning måtte blifva fullständigt undersökt. Gr. Mörner, Johan August: Jag hade icke tänkt yttra mig om denna punkt, men då jag hört förslag väckas om banan till Storvik, måste jag säga några ord.
S. D, Bemittetades Till Stats Utskottet: Comminister Bergegrens Memorial, angåenda förbättring af den lön, sorn är Comministrarne i Stockholm från Kongl StatsContoiret anslagen Till Lagutskottet. Ett anföradde af Professorn Doctor Hagberg, om befrielse ifrån kungörelsers uppläsande uitder Allmänna Gudstjenstep. Ett anförande af Prosten Mag. Hagberg, rörande önskad förklaring öfver GiftermålsBalleens 13 Cap, 1 §, angående ansvar för den Prest, sorn viger Enkling eller Enka, förrän afvittring lagligen skedd är. Från Vållofl. B or gare Ståndet, S, D. Bemitterades till StatsU tskottet.; I:o Ett den 4:de uti innevarande månad ingifvit Memorial af Herr Grave Hulphers Abrahamsson, med dervid bifogadt Förslag till afhjelpande af den närvarande förlägenheten i allmänna rörelsen; äfvensom, Utdrag af BorgareSlåndets Protocoll för denne dag, uti allt hvad som rörande samma ämnet blifvit muntligen andragit, \ 3:0 Ett Memorial af Herr L. L. Edelberg angående uppmuddring på allmän bekostnad af Landscrona Stads Hamn, Bevil IningsU tskottet: Ett Memorial af Herrar M. L. Ekelund och G. Kjellander, angående yrkad Fribrefsrättighet för Städernes Magistrater, tillika med så >'äl tvenne Skriftliga [anföranden i samma äm - FrotokollsUfdrag d. 8 Dec. 18 17- 427 re, af Herrar Immanuel Hök och Pehr Schotte, som ock de härutinnan till Ståndets Protocoll för den 4;de och örte af innevarande Månad gjorde muntliga yttranden. Jrag* samt Allmänna Besvärs och Ekonomiutskotten t Ett Memorial af Herr K, F. Linde, angående yrkadt förbud för Krögare att utborga Bränvin. Allmänna Besvärs och Ekonomiutskottet.
Nu skulle, i fall 7 Cap. 1 och 2 §§ oförändrade bibehållas, ingen annan vara säker för egotvist, än den, som redan fått sina egor inneslutne af räta linier. I alla andra fall skulle man vara underkastad den process, som grannar ville väcka, underkastad Landtmätares och ÄgodelningsRätters omdöme om något så obestämdt, som huruvida man genom flyttning af läget märkligt mehn lider; något så vanskeligt, som huru stort skadestånd bör lemnäs ät den, som bättre häfdad jord mister, än den han i stället får. Grefve Horn försökte ersätta orden märkligt mehngeuom andra, som efter hans tanka voro mer bestämda; för min ]>en 27 Augusti f. m. del anser jag dessa ord vara de bästa möjliga, så snart man ej vill öfvergå till en hel annan princip, den att det fordras båda parternas öfverenskommelse för att rubba en erkänd vigtig rågång. Jag skulle önska följande redaction i 1 §. efter ordet beredas; ”då skall sådant utbyte ske, om beg”ge parterna derom kunna sämjas.” Hela 7 Capitlet skulle derigenom blott stadga ägoutbytenas tillåtlighet, men ingen ting mer; och en sådan tillåtlighet kunde väl behöfva, att bli här stadgad. Denna tanka är icke ny, den var Riksdagsmannen Hans Hanssons, enligt Betänkandet N:o 8. Skulle den af Ridderskapet och Adeln nu ogillas, hemställer jag, om man ej bör framför ordet utbyta sätta ordet mindre; della ord är visst obestämdt lika som orden märkligt mehn lider; men man hade åtminstone då ett återhåll mer på de missbruk af Domare-arbitrage, som skulle kunna befaras, när man i Stadgan ej gör någon skillnad emellan en liten eller en stor terrein. Herr Danckwardt: Ändamålet af Skiftesverket skulle betydligen förfelas, om ej stadganderne i 7 Cap. SkiftesStadgan egde rum.
Denna skola har under år 1843 fortgått och förkofrat sig, under ledning af den Direktion Bolaget utvalt. Agronomen F. R. Möller är dervid anställd såsom lärare. Vid årets slut var elevernes antal af slåndspersonsklassen fyra, jemte fem rältarelär lingar. Af denna inrättning, der både theorelisk och praktisk undervisning inhemtas efter förbättrade, nya methoder, hoppas man med skäl en förmånlig inverkan på Länets jordbruk i allmänhet. Boskapsskötseln har väl under ifrågavarande qvinqvennium vunnit någon förkofran genom ett vidare utspridande af de förut införda ädlare boskapsracerne; äfvensom jag under år 1843 införskrifvit tvenne kor ifrån Holstein; men i denna del af landthusbållningen ta,ifvar Länet ännu stora förbättringar. Femår -Berättelse för Westmanlands Län. 2 10 Gräsväxtodlingen samt de naturliga ängarnes och betesmarkernes ändamålsenliga förbättring hafva på boskapsskölseln ett bufvudsakligt inflytande, ocb i den mån odlingen af klöfver och timothej under detta qvinqvennium tilltagit, har sådant för boskapsskötseln varit förmånligt, hvaremot den mindre förmånliga hö-afkastningen af de naturliga ängarne haft ett menligt inflytande på bågen för boskapsskötseln. Om betesmarkerne gäller ännu hvad sista Femårs-Berättelsen upptager. Till ängarnes kultiverande med foderväxter manas och tvingas jordbrukarne genom gräsmaskarnes härjande å de naturliga ängarne, hvilken olycka flere år inträffat. De artificiella ängarne hafva varit från denna landsplåga fredade. Yid Strömsholms Stuteri underhållas per medium 184 hästar, eller 9 utöfver den fastställda staten. Omkring 30 st. föl tillkomma der årligen. Antalet af de hästar, som årligen afgå, dels genom försäljning och dels i och för dem, sorn i anseende till ålder eller åkommor dödas eller störta, svarar ungefärligen emot det antal föl, som för året födes.