Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapets och Adelns öfverläggningar; men då detsamma är af högsta vigt för hvarje Husbonde och i synnerhet hvarje Jordbrukare, hafva dessa bevekelse-grunder föränledt mig, att i så måtto understödja M otionen, om bestämmandet af en förändrad flyttningstid för tjenstefolk, alt den måtte förflyttas från den 24 October till den 20 eller 21 Junii. Redan under 1800 års Riksdag i Norrköping har en värd Ledamot af delta Stånd, Herr Friherre Alexander Rudbeck den 24 April uti Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet vackt en lika fråga, och jag åbe - Den a5 Noverab.cr. ropar hvad 1800 års RiksdugsProtocoIler vid handen gifva. Man kan ej bestrida, alt ett och annat localt förhållande gör flyltningstiden olika fördelaktig för Husbonden Folket å en ort, än på en annan; men då Jordbruks-näringen högst påkallar den mest tjenliga tid tili flyttning ur oclt uti tjenst, och då erfarenheten, på många Husbönders bekostnad, leronat ett säkert vitsordande, alt den nu stadgade flyttnings-tiden för Jordbruket ej är den rätta; så vågar jag uppgifva de ordsaker, sorn lemna företrädet åt den föreslagna, framför den nu varande flyttningstiden. Intet Jordbruk finnes, der ej allt vår-utäsde före Midsommarstiden är bestridt, trädes-jorden beredd till höst-utsädet, årets byggnader, så vidt Tjenstefolk dertill kunna begagnas, slutade; med ett ord — på året finnes ingen tid, då arbetet är mera fulländadt, både inom och utom hus, än den vid Midsommar. Också önskar Tjenstefolk i allmänhet denna, både i anseende till dagarnes längd, lätta vägar, så väl som års-lidens behag.
Med undantag af endast det i 52 § omnämnda, från imkylaren till sprithällaren gående, afloppsrör samt ett afledningsrör för luften, får å redskap i Större bränneri någon afledning för bränvinsångor ej finnas och således något särskildt rör för länkens aftappning å redskapen icke anbringas. På afloppsrörét få ej finnas kranar eller ventiler, eller annan öppning, än den, hvarigenom bränvinet inledes i den såkallade lyktan, om hvars beskaffenhet ordningsstadgan innehåller närmare föreskrifter. Nämnda rör skall omedelbarligen ledas från imkylaren till lyktan och derifrån i spritbållaren. Så väl imkylaren som afloppsrörét med lyktan skola vara obetäckta och enkla samt i öfrigt så inrättade, att' hemliga öppningar eller afledningar icke kunna å deni anbringas. Luftröret, som anbringas å kylarens afloppsrör eller på lyktan1, skall så inrättas, att bränvin derifrån icke kan afledas eller upphemtas. § 84. Allt bränvin, som i Större bränneri tillverkas, skall mätas och profvas på sätt ordningsstadgan närmare bestämmer. § 85. Då bränvin uppmätes och profvas af den i bränneriet anställde kontrollör, skall, såsom vitne när vara en i orten boende trovärdig och edsvuren person, som dertill särskildt för. hvarje termin utses, i stad af borgerskapets äldste och på landet af soknenämnd. Der bränvinstillverkare å landet skulle äga eller innehafva mer än halfva antalet af hemmanen i soknen, utses vitnet af den soknenämnd inom närbelägen soken, åt hvilken Konungens Befallningshafvande detta uppdrag lemnar. 15 1 afseende på tiden för vitnets närvaro och biträde vid bränneriet ställe sig vitnet till efterrättelse hvad ordningsstadgan derom innehåller och de föreskrifter, kontrollören i enlighet med densamma meddelar. Yid bränvins uppmätning och profning äge, efter derom erhållen underrättelse, bränvinstillverkare, sjelf eller genom ombud, vara tillstädes; men förrättningen må, för hans uteblifvande, icke inställas. §56.
Med tillkännag.ifvande alt H. R. o. Ad., vid pröfning af Ridd.TJlsfts förra mern, , i an.ledn, af åtskilliga ändringar i Ridd.Ordn., bifallit Utsk:s förslag, alt andra uppropet vid val och voteringar må afskaffa*-, har fl. R. o. Ad. behagat lill Utsk:s handläggning återremittera den af Hr von Troil, Emil, väckta fråga angtde elt förtydligande af 18 §ln Ridd.Ordn., mer! hänsigt att från bnnkmtsvalet utesluta de i 4* §:n Riksd.Ordn. omnämnda högre embetsman; och har Utsk. derefter genom särskilda remisser fult emottaga : 1:0 en af Gr. Gronstedt, Fredr. Joli., den 7.5 sisth April vackt motion ang:de den ändring i 3i §:n Ridd.Ordn. all, seditn andra uppropet blifvit borttaget, antalet af ledamöter, som vid val och voteringar sitta vid bordet, må minskas från 6 lili 4) samt föreskriften i första perioden af samina § derom, att valeller volei ings-sedeln bör framläggas på det pappersark, som hålles af en ledamot vid bordet, uteslutas, i conseqvens hvarmed jemväl 34 §.'n Ridd.Ordn. borde erhålla en förändrad redaction; 2:0 elt af Hr vo n Schantz, Malcolm Gustaf, den 7c) i ofvannämnda månad afgifvet förslag, alt uti 18 fj:n af Ridd.Ordn., tili närmare bestämmelse huru valsedlarne skola vara inrättade för att ej cnsseras, måtte efter orden: ”hvarvid hvar och en inlem nar en sluten sedel,” i stället för sistnämnda 2tne rud införes orden: ”enkel, sluten, hoprullad och omärkt sedel;”, äfvensom och då samma § icke uttrycker huru många af dem, som de flesta rösterna erhållit, äro bänkman, Hr von Schantz föreslagit, att ordet ”två” måtte insättas mellan orden ”de” och ”sorn.”-
Återremitterades. N:o 16, i anledning af väckt motion om förändring eller upphäfvande af 2 Kap. 5 § Giftermåls-Balken. Afslogs. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Banko-Utskottets nedan omförmälda Utlåtanden: N:o 10, i anledning af väckt fråga om prägling af guldmynt å 10 och 20 Riksdaler Riksmynt valör, under benämning af enkla och dubbla Caroliner; N:o 12, i anledning af väckt motion om förändrad beskaffenhet af Riksbankens och de enskilda Bankernas sedlar, äfvensom om upphörande af prägling af silfvermynt å lägre valör än 25 öre; och N:o 13, i anledning af väckt motion om rättighet för Hypotheksföreningame i riket att utgifva depositions-bevis, m. m. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Upplästes det protokoll, som blifvit hållet den 21 dennes hos Rikets Ständers uti 103 § Regerings-formen och 64 § Riksdagsordningen föreskrifna Nämnd, och hvaraf inhemtades, att Högsta Domstolens samtlige ledamöter blifvit vid deras embeten bibehållne; och beslöts, det skulle nämnda protokoll ölverlemnas till Expeditions-Utskottet, i ändamål af uppsättande af förslag till deraf föranledd underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t. S. D. I anledning af Banko-Utskottets Memorial N:o 9, om utseende af Revisorer och Suppleanter af Diskontverkens räkenskaper och förvaltning, samt i öfverensstämmelse med af Borgare-Ståndet den 12
I sådant afseende hafva Rikets Ständer bos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, det Kongl. Maj:t, uppå Fullmägtiges underdåniga anmälan i ämnet, i Nåder täcktes låta bemedla det af Fullmägtige för Bankens säkerhet nödigt ansedda lånet, under den form, som för ändamålet kan finnas erforderlig, samt å ett sådant lån meddela Dess Nådiga garanti. 18:o. Oberoende af de åtgärder, Fullmägtige hafva alt vidtaga till förstärkning af Bankens Metalliska Gassa, åligger det Fullmägtige, att, när större uttagningar af Silfver från Banken ega rum eller Bankens ställning i öfrigt det påkallar, a) minska utlåningen genom Handelsoch Närings-Diskonterne och afslå ansökningar om nya Creditiver; b) alldeles inställa nämnde utlåning samt indraga större eller mindre del af utlåningen på namn och reverser med omsättningsrätt genom Banco-Diskonten och Låne-Con toren. c) Samtidigt härmed: antingen emot betalning i Banco-Sedlar försälja innehafvande Obligationer; eller upplaga lån emot räntebärande förbindelser, ställde på viss tid eller uppsägning; samt 8 Banco-Utskottets Memorialj N.o 68. cl) genom vägran af nya lån, efter hand minska öfrige grenar af Bankens lånerörelse, den på fastigheter dock i sista rummet; börande desse, för Metalliska Cassans bibehållande, medelst förminskning af Bankens vid anfordran betalbara förbindelser, anvisade utvägar begagnas i den ordning, de här ofvan äro uppräknade. 19:o. Såsom Sedelstock anses och beräknas: a) alla i omlopp varande Bancooch Riksgälds-sedlar samt utelöpande insättnings-bevis och attester; b) alla på räkningar i Depositions-Afdelningen innestående medel; och c) hela summan af redan beviljade Creditiv, som kunna vid anfor dran disponeras. Härifrån afraknas: l:o Creditivet till Riksgälds-Contoret å en Million Riksdaler; 2:o
Om ett fartyg förrättade 28 paket resor under sommaren, så uppgå afgifterne i förra fallet, eller utom Lots, till 2,255 R:dr 24 sk., samt i senare till 5,65g R:dr 22 sk. Bancomynt. Med den trafique, sorn nu åger rum emellan Stockholm och Åbo, år det icke möjligt att ett Svenskt ång-fartyg kan betåcka sina omkostnader, utan lärer denna fraktförtjenst få upplåt as åt Finska sUmparné. Samma förhållande inträffar högst sannolikt med de ång-fartyg, som få sin bestämmelse att bestrida paquetfarten emellan Stockholm och Carlscrona, Götheborg och MaltnÖ, Stock holm och Gelle Scc, och häraf synes, huru stundom svårigheten att få äldre olämplige blefne författningar upphåfne, qväfver en och annan ny industri-grens tillväxt och utveckling. Engelska Parlamentet har tillsatt en Cdmité, som med synnerlig uppmärksamhet följt utvecklingen af ångbåts-farten, och denna Comité har, i dess femte års berättelse, tryckt s London förliden Augusti månad, fästat uppmärksamhet på afgifternes nedsättande för ångfartyg 5 och när det funnits nödvändigt uti det rika, med mångfaldigt starkare trafique försedde England, så måtte det blifva ännu nödvändigare uti det, på både folk och produeter, fattige Sverige. Under det att Rikets Styrelse med varsam, Den 5 Mars. men säker, hanrl så småningom lossar de band, som fj Ura nåringarne, torde det icke vara o« tjenligt, att med ett par ord nämna, huru sorn eila, så vål främmande sorn inländska fartyg onder 6 fots djupgående, genom Kongl M j ts Nådiga Skrifvelse till Förvaltningen af SjöAren lerne, under flen 10 December 1822, fått tillgodonjuta nedsatta afgiller uti Lotsoch Båk-urngålder, så fort de segla inrikes; men denna förmon h<r icke blifvit lörum ad åt Svenska inrikes seglande fartyg af lika djupgående.
Saknar en svärdfallen sin fylgia, måste han stiga ur sadeln och sätta sig på de dödas bänk; han är då visserligen en niding, och kan han ej med målrunor försvara sig, dömes han till pinovärldens kval. De redlige stridsmännen begifva sig efter undfången dryck från tinget, besöka sina fränder på salighetsfälten och beskåda märkvärdigheterna där, tills tid är inne, att de fortsätta färden till Asgard. Då äro asarne där före dem, och när de höra Bifrosts dån under de anländande ryttarne, skickar Oden Brage och Svipdag eller andra bordvänner att med välkomstbägaren möta dem i gafvelporten till Valhall. Där tillbringa de sina dagar i umgänge med gudarne och roa sig med stridslekar, när de icke sitta vid dryckeshornet i glada samtal eller lyssna till Brages sång och harposlag. Till Valhall komma äfven sotdöde hjältar och höfdingar. När domen öfver dem, som begått dödssynder, afkunnats, hafva de att vandra till mötes sin förfärliga bestämmelse. Deras forna fylgior gråta, när de se deras affärd. Fly är dem icke möjligt, nornornas bojor fängsla dem, och de drifvas sin väg fram af heiptorna, väpnade med spöknippor af törne, som obarmhärtigt gissla dem på dröjande hälar. Deras väg från Urds källa går norrut genom Mimers rike. Det är så anordnadt, att de före sin ankomst till kvalens värld skola hafva sett lycksalighetens ängder. De få sålunda veta hvad de hafva förspillt.
Den i5 December e. m. gon uraktlåtenhet af deras Mästare; tvärtom är jag öfvertygad, att dessa i allmänhet motarbeta det onda så mycket de kunna, närmast inseende, att deras förlust och arbetarens förstöring bör blifva följden deraf. Men då till elen patriarchaliska, laggilda och kraftigare eftersynen, som husbönder kunna och höra utöfva öfver sina tjenare, och hvarförutan, efter min tanka, hvarken ordning eller rätt inom hus tillbörligen blifva iakttagne, handtverksmästarnc sakna rättighet, kunna de också icke äga samma nyttiga inflytelse på sina arbetares uppförande, som husbönderne äga på sine tjenares. Skrå-författningarna, dessa annars tvingande Lagar, lenina likväl, om jag ej misstager mig, en nästan obegränsad frihet åt gesäller att stryka landet ikring. Och hvad är den sannolikaste och äfven inträffade följden deraf? Jo, mästarens förlust af en måhända skicklig, men hos honom skuldsatt arbetare, och dennes öfvergång från verksamhet till sysslolöshet, nöd, brott, fängelse och Corrections-hus, der han slutligen, efter en, under sin sysslolösa vandring fullkomnad immoralitet, ändock, för sin förbättring och trefnad, måste tillgripa det yrke lian förut försmått, under saknad af den frihet lian förut missbrukat. Hvar och en landtbo, som äger sin bostad närmare de större vägarue, lärer kuli - Den i5 December e. m. kunna intyga huru ofta man med ett mål mat eller en skärf i penningar, åtminstone för ögonblicket, döfvar hungern på en, från Rikets ena ända till den andra vandrande, utsvulten och trasig Gesäll, och måhända har den räckte penninge-hjelpen mången gång förvandlats till ett rus på närmaste krog. Att således någon inskränkning i denna frihet påkallas af dess missbruk , synes mig påtagligt. Uti inledningen till Kongl. Maj:ts Nådiga LegoStadga af den 5 Maji i8o5, framställa/ de mäst samhällsnyttiga satser.
En annan 26,000: — En annan 27,200 : — En annan 17,150: En annan 16,500 : — En annan 19-775: — En annan 15,800: — En annan 14.500: — En annan 1 3.850 : — En annan 18,386: 32. Uti förestående uppgift af större Låne-summor, har jag endast inskränkt inig till siniana personer, hvilkas erhållna lånésummor öfverstiga 10,000 R:dr. De första summorna äro på 6 månader med omsättning , och för flera år tillbaka utgifne, samt lemnade i synnerhet till Män , kände för förmögenhet och betydlig Jord-egendom och derjemte E:uks-ägare; och för dessa Lån är säkerhet gifven , dels genom borgen, dels i hypolheker af under Directionens förvar ställde varu panter, och Kongl. Krigs-Cornitéens Obligatio - Ben 17 Juli. 3:0 och 4:0. Under rätfelse om lided då de förestående sammanräknade låne-sUmmorna ifrån bojan blifvit ut gifna, och i hvad förhållande dessa summor årligen blifvit ökade eller rnindskade. tioner, accepterade vexJar och med borgen försedde godkändé .Reverser, dels med och dels Utah inteckning. Upplysningsvis hfliniiés beit -t ätt af utlårifeh, hvilka deri I i enna månad utgjorde fett belopp af 1,790,835 R:dr 45 sk,4 rist, äro litesiåendfe hös Jordbrukare R:dr 849,030:1 8, 8, samt hosHandélsochNäringsidkare 941,805: 26, 8. Här bör afvert t i IIkärihägifväs, att éri del större l,åns förökande härleder sig deraf, att Cautiönistfer måst ikläda sig skulder på egna nami! för. sådana .Låntagare, söm icke kunnat betala»
Råg Kovn 2i5: Till Värfvade Regementen och Corpser, som på Stat hafva Spanncmåls-aflöning, efter hcstamt pris, hav Allmanna Magazins-Jnrättningcn, uti de Orter der aflöning dels i Spannemål dels i Bröd, utgått, af dess förråd levererat följande, som i liqvid godtgöres Magazins-Inrättningen efter kostnadspris, nemi.: Clerecie - Stalén. Råg . 18:11. Diverse sorter Spannemål. Arrestanter och Arbetsfångar. Torrt dito LU 817 U — ä 8 LU dito 102: 6. Transport T:r 2,5q4 355 33,456 k. 3,o85 3<j,344 26 -O e b e t*. j Diverse ‘! sorter •Spannemal. Transport t / r t S, u i/i m a 1,776 ■>! 3.6 5 Credit, Diverse sorter Spanncmål. Roiu , . , , . 27: 4' 18. 79 Ersättning för förlorad Jord genom Götlia Canals anläggning. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 PrOt. TJtdr. d. 3 si pr il 18/j I • 299 Jern: allt annat gjutet arbete, ej specijiccradt. Elthundradefyrationdeförsta och etthundradefyrationdeandra voterings-propositionerne godkändes. Jern: Smidt eller Valsadt, Ankare och Keit ingar. Draggar. Smedje städ. Inbjudningarne afslogos, och 143—1/9 voterings-propositionerna gillades. StångjernSmältstycken• Inbjudning u ne afslogos, äfvensom i5o:de voterings-propositionen, såsom upptagande förbud, ogillades; hvaremot j5i och i5a voteringspropositionerna godkändef.
Men detta är en ganska betydlig summa och visar ytterligare hvilka stora kostnader det nya skolsystemets införande skall medföra om det en gång blefve fråga alt öfver liela riket införa detsamma. Att anslå 50,000 r:dr anser jag icke lämpligt; men deremot vill jag medgifva ett årligt anslag af flera hundra r:dr, och ser ingen omöjlighet att i hufvudstaden derföre anskaffa en lämplig lokal. I Carlstad liar man uppfört och till skola inredt en byggnad som liar utseende af en stor manege, hvars kostnad visst ej är jemförlig med hvad här yrkas. Om 3:dje mom. af nämnde punkt yttrar Hr von Hart!- mansdorff, att skolor borde efter den nya metoden få inrättas uti provinserne. Det är just detta jag till ett inskränkt antal föreslagit. Jag vill blott erinra derom, att man icke dervid måtte såsom ett villkor, ett premium, stadga att rättigheten till förhöjda, ja ofta fördubblade, löner skulle hero på antagande af den nya metoden, ty då skulle man få se sådana skolor uppväxa såsom svampar i jorden. Så liar förhållandet varit vid Frösö skola, der lärarne genast gingo in på den gamla skolans förändring. Äfven i Carlstad har dylikt ägt rum, ehuru lönerne blifvit blott obetydligt ökade. I afseende på de tillägg Hr von Hartmansdorff föreslagit till min motion, får jag tillstyrka den lista punkten, eller att ökade anslag för skollärarne, utan afseende på om de hylla gamla eller nya undervisningsmetoden, borde af R. St. beviljas. Jag har icke vågat begära något förökadt anslag, men det är visserligen min önskan att sådant mätte beviljas, hvarföre jag på det varmaste understödjer hans i det afseendet väckta förslag. Jag har ingenting deremot att nya elementarskolans anslag måtte uppföras på ordinarie stat, hvilket jemväl är af K. M. i Dess nåd. propos. föreslaget. I afseende på hvad Hr Silfverstolpe emot mig anmärkt, eller att jag oriktigt skall uppfattat meningen af K.
Det vore nemligen klart, att en stor räntelös kassa för Bankerne medförde förlust, så framt ej deremot svarande egna sedlar finge utgifva». Genom antagande af Utskottets förslag skulle man således sätta Bankernas enskilda fördel i strid med deras omsorg att alltid hålla en stark vexlings-kassa, och inleda Bank-administrationerne på en origtig väg. Väl funnes å ena sidan en gräns, hvarutöfver Riksmyntkassans uppdrifning ej vidare medförde någon nytta, men å andra sidan funnes också en gräns, hvarunder denna kassa i vanliga läll aldrig borde hållas. För vinnande af det sålunda angifna dubbla ändamål, nemligen sedel-emissionens inskränkning och dess grundande till viss del på Riksmynt-kassan, har det föreslagits, att rättigheten till sedel-emission måtte bestämmas efter samma hufvudgrunder, sorn förut, dock att sedel-emissionen på grund af grundfonds-hypotheken skulle inskränkas till halfva grundfondens belopp, i sammanhang hvarmed borde stadgas, det Banks kassa, då den understege en viss qvot af grundfonden, t. ex. tjugufem procent, skulle förstärkas eller fyllas till nämnde qvot; men utom detta förslag, hafva jemväl andra, hvilka likaledes åsyfta inskränkning i Bankernes rätt till sedel-emission, blifvit af serskilde talare framställde.
Då nu gällande Intecknings-förordn. i åtskilliga hänseenden kan föranleda och äfven föranledt en i dess resultat orättvis tolkning, särdeles i de fall, då inteckning blifvit i flere fastigheter för samma fordran beviljad, torde ett lämpligt tillfälle erbjuda sig att, sedan lag-beredningen, uti sitt från trycket utgifna förslag till 9 cap. jorda-balken, på eli både fullständigt och enkelt sätt nämnde författning omarbetat, derå fästa R. H. St:s uppmärksamhet, hvarföre jag vördsamt föreslår: all de i nämnde förslag upp - 446 Den 23 D ecember c. m. fattade stadganden må af R. St. såsom lag antagas; anhållande jag om remiss af denna motion till H. LagUlsk. Begärdes på bordet. 2. Uti det af lagberedningen nyligen från trycket utgifna förslag till Arfda-balk, handlar det 10:de cap. om ”Hvad i testamente gifvas må, så ock om verkställighet af testamente.” Detta förslag synes mig leda både till enkelhet och betydlig förbättring i denna vigtiga del af vår nu gällande lagstiftning; men då LagUtsk:s tid redan förut är betydligt upptagen med granskningen af det nya brottmåls-lagförslaget, och uti nämnde cap. åtskilliga förut ej väckta frågor förekomma, som stå i sammanhang med andra större eller mindre delar af både civiloch kriminal-lagförslagen, torde det icke vara skäl att nu motionera antagandet af alla de stadganden, hvilka i samma cap. äro uppställda. Deremot torde intet hinder möta att nu lägga grunden för en ny lagstiftning om testamente, genom att väsendtligen förenkla de för närvar, så mycket invecklade och sins emellan stridiga stadgandena om: ”Hvad och huru mycket i testamente gifvas må.”
Vidare har såsom skäl lör förkastande af det hos Rikets Ständer nu väckta förslaget blifvit anfördt, alt komitéen för medicinska undervisningens ordnande i sitt Retänkande förklarat det vara ”obetänkt och ändamålslöst", att låta alla tre läroverken qvarstå och göra dem, hvart och ett, sjelfständiga. — Hvad komiterade i sitt Utlåtande a fs tyr k le var: att utrusta alla tre läroverken med så fullständiga lärarekrafter och materiela hjelpmedel att de, hvart och ett ensamt för sig, skulle vara i stånd att utbilda skicklige läkare. Det måste varit härpå som komiterade syltat med benämningen ”sjelfständiga", enär komiterade visat sig nogsamt inse omöjligheten för fakulteterna att få i de smärre städerna, i brist på större sjukvårdsanstaiter, tillräckligt tillfälle (ör klinisk undervisning. Sundhets kollegium har också afslyrkt en dylik "sjelfständighet", men ändock framhållit och förordat enahanda förslag, som nu blifvit hos Rikets Ständer framsläldt. Slutligen har den mening blifvit yttrad, att Kongl. Majlis sednaste beslut om medicinska undervisningens ordnande vore i full öfverensstämmelse med Rikets Ständers skrifvelse af den 10 December 1857.
Likväl hafva, under den tid jag förvaltade Stats-secreterare-embetet för ecclesiastik-ärender, nästan aldrig saknats utvägar för gamla personers försörjning utan hospitalsfondens betungande. Skulle dock något anslag för ifrågavar. ändamål blifva att tillgå; så torde det böra öfverlemnas till Seraphimer-gillet, för att, så länge det finnes, använda medlen. Det kunde då ske med den enhet och noggranna pröfning, hvarförutan det är fruktansvärdt, att betydliga missbruk tomine att äga rum. Man har här satt i fråga, att det skulle finnas en allmän styrelse för fattigvården inom hvarje län. Det må vara de läns innevånare, som det åstunda, obetaget att upprätta en sådan styrelse, blott Landsliöfdingarne befrias från deltagande deruti; emedan jag icke vet, hos hvem besvär öfver sådan styrelses beslut eljest skulle anföras. Hade Landshöfdingen deltagit i besluten, så vore han äfven jäfvig att handlägga besvären. Hvad mantalspenningarnas användande till fattigvården beträffar, så måste jag, vid detta tillfälle, likasom då försök gjordes med hemmantalsräntans afskaffande, på det högsta afstyrka att frånhända Kronan sina gamla ordinarie-räntor, för att på detta sätt förskingra dem — jag säger förskingra, ty det är säkert, att statsmedel, använda till fattigvård, skulle försvinna till föga gagn. Emedlertid måste man erkänna, att den föreslagna utvägen till att åtkomma dem och att afkläda Kronan hennes tillhörigheter, är förledande och väl vald; ty åt menigheterna skulle lemnäs tillfälle att stoppa penningarna i sina egna fickor, eller, hvilket är detsamma, befria sina egna fickor från utgifter, hvilka de, i annat fall, måste vidkännas. Jag önskar följaktligen, att detta Stånd, äfvensom de öfriga och Stats-TJtsk., eller hvilket annat Utsk., som får med saken att göra, måtte vid frågans behandling komma ihåg de orden: ”inled oss icke i frestelse.” a H. o 66 Den i5 februari c. m. Frih. Spregtporten, Jacob Willi.: