Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj-.t under den 20 November 1845, med bifall lill Rikets Ständers underdåniga förslag, låtit utfärda nådig Förordning oin upphörande af skyldigheten att hos Hofrätt betala lösen för handlingar i Revisionssaker, samt tillika, efter inbemtande deraf, att omförmälda losen, hvilken utgjort löneinkomst för en del tjenstemän i Hofrätterna, uppgått under de sista 10 åren i medeltal för Svea Hofrätt till 697 R:dr 43 sk. 2 ft r.st., för Götha Hofrätt till 563 R:dr 28 sk. 9 r:st. och för Hofrätten öfver Skåne och Blekinge 262 R:dr 33 sk. 7 * r:st Banco, i nåder beslutat, att Iloflätternas betjening bör földen, genom lagforändringen, samma betjening frångångna inkomst åtnjuta ärlig ersättning, et ter /OO Kali löi Svea Tlof-Rält, 565 R:dr för Götha Hofrätt och 265 Kalr för Hofrätten öfver Skåne och Blekinge, hvilken ersättning, beräknad från och med början af år 1846, skulle få till Sil, N.o 1 till Kongl. Maj.ts Prop. iS/ft; Käft. 1, 1 2 Hofrätterna qvartaliter utbetalas eller anordnas från Stats-kontoret och utgå af besparingarna under Riks-Statens Andra Hufvudtitel, intilldess annorlunda kunde vara derom foreskrifvet; så hade Stats-kontoret i sin underdåniga berättelse angående Statsverkets förvaltning, tillstånd och behof, tillstyrkt, alt anslag å stat för nämnda fortfarande utgift måtte beredas, att utgå tilldess lönerna kunde blifva annorlunda reglerade; hemställande Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern i underdånighet, om icke, i enlighet med hvad Statskontoret i underdånighet föreslagit, Kongl. Maj:t skulle täckas i den nådiga Proposition, som angående Statsverkets tillstånd och behof till Rikets Ständer aflåtes, göra nådig framställning derom, att berörda ersättning, utgörande tillsammans Ett Tusende Femhundra Trettio Riksdaler, må varda på Stat under Andra Hufvudtiteln uppförd.
Dessa beskyllningar verka ännu på allmänheten, som är förblindad af kungens hocus pocus, och hafva hållit många tillbaka, att öppet uttala sina tankar. Presterne hade han i sitt våld, genom biskop Celsius och öfverhofpredikanten Wingård. Borgerskapet har kungen en gång för alla på sina fem fingrar. I bondeståndet var Schröderheim sekreterare, och denne är på en gång så slug och så treflig, att han gjorde med bönderne hvad han behagade. När nu kungen lyckats drifva ständerna längre, än der han sjelf hade för afsigt att låta sakerna stadna, så tog han på sig en landsfaderlig uppsyn och låtsade ömma för folket. Först afslog han 100,000 riksdaler specie på kronprinsens faddergåfva, så att den inskränker sig till 200,000 riksdaler; och sedan uttryckte han, sin önskan, att eftergiften helst måtte komma till lindring för dem, som minst äga råd och lägenhet att deltaga i gåfvan, nemligen: dragoner, ryttare och hussarer, korpraler, trumslagare, pipare, profosser, soldater, handtlangare vid samtlige regementen till häst och fot, tillika med volontärer, marinierer, coopvardieoch rotebåtsmän vid amiralitetet och arméens flotta, samt fördubblingsoch vargeringsmanskap, som icke hafva årstjenst, hvilka alle skola befrias från faddergåfvans utgörande, och att torpare samt inhyseshjon på landet, för sig sjelfve, hustru, barn och tjenstehjon skola njuta lindring af en skilling för hvarje person, emot hvad ständerna beramat. I stället således, att svärja öfver det dyra regenthuset, har kungen nu drillat saken derhän, att de fattigare folkklasserna välsigna hans huldhet och ädelmod.« – «Förbannadt slipadt! det kan man icke neka. Jag afundas Tessin och Scheffer att hafva varit hans handledare
Jag önskar återremiss ä Betänk, på det skäl, att man hör vara mera tacksam och visa mera upmärksamhel för en person, som, enl. hvad Frih. Tersmeden yttrade, gjort ett förslag, som innebär det första steget till inskränkande af det förhatliga borgens-systemet. Hr Nordenfelt, Enar. Wilh.: Ehuru jag instämmer i Frih. Tersmedens yttrande om borgens-systemets förhatlighet och dess svåra följder, anhåller jag dock att fä fästa upmärksamhelen derpå, att dä fråga är om arrenden, så ser jag icke huru borgen skall kunna undvikas, såvida man icke vill löpa fara att få arrendena i betydlig män nedsatte. De flesta arrendatorer af mililär-boslällen öro sådana personer, som äro kände för ordentlighet, förmåga att bruka jorden, flit och arbetsamhet, och med sådana egenskaper möta inga svårigheter att få borgensmän, som åtaga sig alt ansvara för att personen upfvller hvad han lofvat; men skulle samma person sälta ifråga att få de penninge-belopp, som skola utgöra ett kapital för det börjande arrendet eller att i förväg få låna penuinge-summan, så skulle det möta ganska stora svårigheter att få en sådan borgen. Följden skulle således blifva den, att då man nu vid ett boställs-arrende kan hafva många spekulanter, skulle man då få mycken svårighet att finna någon, som vill mottaga arrendet. Vid boställs-arrenden är det anbefaldt all arrendet i främsta rummet utbjudas emot en städjepenning, hvilket är ungefär detsamma som depositum, men under den tid af 18 är, som jag fästat upmärksamhet vid och handlagt sådana arrenden, vet jag blott ett enda exempel på att en sådan slädje-penning blifvit erlagd i st. f. borgen för kontraktets fullgörande. Jag tror mig således ulan öfverdrift kunna säga, att förbud emot borgens antaglighet vid sådana kontrakters upgörande icke skulle af den stora allmänheten med välbehag uptagas. För min del får jag således i afseende på arrenden yrka bifall till Utsk:s Betänk. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Carl Axel:
Testamente eller lagligen är fallen till tutelam eller curam, bör han med ”samnad råd med Förmyndare-kammaren alla ting så mycket säkrare förvalta, som han Honstilutions-Ctskotlets Memorial N:o ii. 17 "i framtiden på det sättet kan för allt eftertal befrias;”— att ”när något arf tillfallit ”omyndiga^ barn, då skall Förmyndare-kammaren med Förmjndnrne antingen de då ”äro Testamentarii eller Legitimi, så laga att egendomen, som lös och rörlig är, görs i ”penningar och sättes i säkra bänder emot en billig ränta, till fem å sex för hundrade "om året;”—alt om Förmyndarne sjelfva skulle begära penningarne, ”och Förmyndarehammaren funne, att de säkert dem förtros kunna, då skola de för alla andra när”mast vara dem emot intresse att behålla;” — alt ”på det hvarken fader eller moder, ”sorn efterlefver, skola hafva orsak sig besvära, det lian eller hon icke kunna sitt ”barnegods efter lag vårda, så blefve dem härmed det icke förtaget, utan allenast be”lälldt att riktigt inventarium upprätta.” — Till aflöning för Förmyndare-kammarens betjente stadgades, att af alla sterbhus skulle utgå procent, samt att Förmyndarekammaren ej skulle vara förbunden att för de penningar, ”sorn den stod för och på deras ”(Förmyndare-kammarens betjentes) räkning förräntades”, gifva mer än 6 procent. På Rikets Sländers begäran och efter inhemladt utlåtande af Rikets Ständers öfver Hospitalsoch Barnhus-ärenden förordnade Deputation utfärdades af Kongl. Majit den 12 December 1764 ny Instruktion för ”Justilise-collegium och Förmyndarekammaren i Slockholm.” Denna Instruktion innehåller åtskilliga närmare föreskrifter rörande organisationen och förvaitnings-ordningen, men den gör ingen ändring i Förmyndare-kammarens ursprungliga bestämmelse och befogenhet. Fortfarande borde den förse omyndige med Förmyndare och ”hafva allt möjligt inseende deröfver, att Förmyndare efter lag egendomen troligen förvalta.”
Till dest att Rikets Sädesförräd genom uppdrifwen cultur och obehindrad Spannemälsutfbrsel blifwit ansenligt förökadt, fordrar nödwändighcten att Kronan widmagthällcr sina Magaziner, om hwilkas Oirection jag längre ned fär orda. ^:o Dä enligt 2 Regeln, 4 Artikeln Corporationer ej tillätas, borde de e) eller wid Bränningen äga rum i Stockholm och Götheborg; men dä näppeligen nägon sä allmän regel gifwes, att icke nägok undantag finnes, dä hwarken husens inrättning eller warsamhet med Elden, som i större Städer är oumbärlig , eller Husägarens belägenhet, kan tilläta dea rättaste behandling, som wore, att hwar Husägare finge bränna; sä ser jag ingen annan utwäg öfrig, än att denna rättighet emot hälften af den afgift, som förut af dehe Städer utgäkt, uppdrages till BagareBryggare-, och Slagtare-Societeterne i hvarje af beha Städer, hwilka Sorieters Ledamöter, !n - 4Z6 Den 14 September. gen undantagen, öga att i minst g:ne eller flera Bolag i hwarje Stad denna brönning förrätta, med rtt mindre antal, ej öfwer zoo kannors rymd innehällande, Pannor, antalet bcräknadt, efter hwardcra Stadens halfwa Bränwinsbchof, dä andra hälften bihchällcs för Kronans Brönncrier. Börandcs likwöl, wid en sädan anstalt, förcgäcnde irsta Z:s innehäll om rtt stadgadt pris för Södén, m. m. noga observeras af Finance - Ministern. 4:de Regeln.
Ridderskapet och Adeln till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets handläggning nedan upptagne memorial blifvit öfverlemnade, nemi.: 1:0 Af Herr Friherre von Nauckhoff, Johan Otto, som anfört: att, i följd af samhällets utveckling, under en lång tiderymd, Författningar efLer hand tillkommit, utan att deras nära anförvandter af äldre data, i nion af behofvet, blifvit upphäfna; att både de äldre och nyare således qvarstå, oell åberopas icke sällan i gemensamhet, eller ock företrädesvis, allt efter omständigheterna, samt alt en massa af författningar, med deras förklaringar, ändringar eller tillägg, härigenom uppstått, hvilkas inrymmande uti minnet öfverstiger hvarje mensklig förmåga. I sammanhang härmed har motionären vändt uppmärksamheten å de brister, som vid senare Författningars så väl uppställning, som redaction, finnas ega rum, i så måtto, att, i förra afseendet, motiven oftast varit inblandade i föreskriften, som bör framställas enkel och sjelfständig, och att, i det senare, afvikelser egt rum från den korthet och bestämdhet i uttryck, som stämpla det fordna Svenska Lagspråket. I ändamål att tillvägabringa rättelse uti ofvan uppgifna förhållanden, har motionären föreslagit organisationen af en permanent Författnings-Commission, så sammansatt, att hvarje gren af Stats-förvaltningen, hvarifrån Allmänna Författningar emanera, deruti hade sin icke ombytlige representant; hvilken Commission det skulle åligga: att uppsätta Allmänna Författningar, och, efter vederbörligt godkännande, dem från trycket utgifva, under benämning: Archiv för Svenska Författningar, dock icke blandade om hvarandra, på sätt nu eger Bih. till RSt.
I hnfvudsaken hyser jag samma åsigter som föreg:de talare, och vill blott tillägga, att ehuru arrendatorn, såsom stöd för sin ansökning om eftergift, åberopat, dels att han blifvit missledd af honom förevisade kartor, hvilka vid säteriet upptagit åkerjorden till 150 tunnland, och dels att han icke kunnat ana, att denna jordvidd jemväl skulle inbegripa jorden vid torpen; likväl och som det lika litet bordt vara arrendatorn, som det kan vara någon af oss obekant, att ett hemmans uppgifna åkerrymd innefattar åkern icke allenast vid sjelfva hemmanet, utan äfven vid torpen, anser jag dessa skäl icke förtjena afseende, utan anhåller om återremiss å betänk. Hr von Troil, Sam. Gust.: På grund af de skäl Hr Gr. o. Landtm, anfört för dess vägran, att framställa propos. på bifall å Utsk:s betänk., får jag vördsamt hemställa, huruvida icke Hr Gr. o. Landtm, ville framställa propos. på återremiss, med 118 Den 24 Maj. förklarande å R. o. Ad:s sida, att R. o. Ad. instämmer i den åsigt, som i reservationen blifvit uttalad. Hr von Rosen: För ali så mycket mera ådagalägga, att reservanternes mening är riktig, får jag lemna den upplysning, att arrendatorn Erasmi täflade med förra boställsarrendatorn om arrendet och uteslöt denna sednare derifrån, genom ett högre anbud af några kappar spanmål. Han borde väl hafva betänkt sig innan lian gjorde det anbud, för hvilket han stanuat. Skulle han nu erhålla den sökta eftergiften, hade Staten i och med detsamma under en i min tanka oriktig form efterskänkt en ej så obetydlig del af arrendesumman, hvilken, om den förra arrendatorn kunnat lagenligt bibehållas, sannolikt blifvit erlagd. Genom ett sådant förfarande å R. St:s sida skulle ett ganska farligt prejudikat uppstå, enär pä detta sätt spekulanter aldrig komma att hejda sig i deras spekulationsifver vid utarrenderande af Kronans lägenheter.
Jag hemställer, om icke en Milit, dr person, ett tjenstehjon oell med ett ord alla löntagare, samt följakteligen sådana, som nu ej utgifva något till fattigas underhill, då komma att af deras lön gälda en dryg del; —■ och jag öfverlemnnr lili hvaloch en, att bedöma, sorn känner t. es. Subaltern Officerares knappa löne-tiiigångar knappast : tillra cklige att betala Uniformen med , om en sådan tjensteman bör erlägga någon afgift till de fattiges underhållande af Bonde-Ståndet, helst jag tror, att han derigenom, att han årligen betalar afgift till Arméns pension,s-kassa fullgör hvad linn skäligen af honom skulle kunna fordra. För min del ansar jag att endast Jordbrukare, ooh således icke någon annan klass medborgare på landet, böra erlägga afgift till försörjningen af fattige Jordbrukare. Friherre Gederström har trott, att de nu gällande föreskrifter i denna fråga, voro otiiiräcklige i afseende derpå, att tvinga en församling att fullgöra en ingången öfverenskommelse, eiler att vårda sine fattige, i händeke af underlåtenhet; äfvensom att en person, då han ser, att han kan hvälfva en skyldighet på en annan , ej vill ingå uti nå - Den 17 November e, m. 8f, gon öfverenskommelse. — Jag har viii allt för liten erfarenhet och kännedom i denna del, men jag tror dock att allmänna rösten vittnar tvärt deremot.- Man har bär begärt bifall ä Utskottens Betänkande. —» Jag liar tillräckligt yttrat mig deremot, och vill ej vidare uppehålla tiden, men man har äfven föreslagit att Ridderskapet och Adeln skulle antaga Preste-Ståndets inbjudning; då deruti föreslås att det fattighjon, sorn uppför sig oskickligt, skall dörnas till arne månaders arbete, tror jag ejf att Ridderskapet och Adeln bör ingå på inbjudningen, helst jag icke kan föreställa mig, att sådane personer, som kunna arbeta, böra blifva förcmfd för fattigvården, utan endast de, som ej kunna förtjena lifs-uppehälle.
Pehr Ahlqvist. O. H. Schröder. C. F. Holm. J. G. Klingvall. Vällofliga Borgare-Ståndets Ledamöter: Mart. T. Morsing Th:n. G. Zander. C. Wilh. Palander. J. Cronius. M. Areschoug. Claes Hentzell. Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöter: E. Norberg. J. J. Rutberg. Petter Pehrsson. A. Nilsson. J. Kihlblom» Anders Ericsson. Abr. Viet. Kock. Sammandrag af Capital-Räkningen J3rört. Balance från den 3l Återstående Utgifter enligt Stat 195,506:14. 4. Ordinarie Afkortning Extraordinarie Afkortning Anordning utom Stat Anordning efter 1837 års Riks-Stat: Anslagne Medel afgå: Besparingar Reservationer återstå: Anordningar, ntgångne återgångne i Krono-Uppbörden . Anordning enligt Extra Stats-Regleringen Riksgälds-Contorets Ökade Reservationer Alerlyftade Depositioner Lefvereringar utom Stats-Uerket . Balance den 31 December i83y Contant Behållning Behållning på Vågarne . D:o af Fastigheter . D:o af Inventarier . D:o af Spanmål Fordringar Utlånte Medel Innestående R rono-Uppbörd : Utlånte Medel Innestående Krono-Uppbörd: Anvisning å Creditivet till Cholerafar sotens hämmande Återdebitering : Af å 9:de Hufvud-Titeln upplupne Intressen '54: 38. 5. Af å öfrige Hufvud-Titlarne utbetalde Förskotter . 93,748:40.8. Minskade Reservationer Dispositioner Lefvereringar utom Stats-Verket Balance den 3i December l83j: Balance frän den 3i December i835: Ordinarie Afkortning Extraordinarie Afkortning Anordning utom Stat ,.
Kommittéen har derföre, ehuru den i nu gällande förordning antagna grund för beskattningen efter redskapens pannerymd är i hög grad felaktig, då den hvilar på det oriktiga antagande, att pannornas afverkningsförmåga förhåller sig såsom deras pannerymd, utan hänsigt till formen, likväl trott sig kunna i underdånighet föreslå bibehållandet för pannor i de båda första klasserna af denna grund för beskattningen, men med det nödvändiga vilkor af sådana inskränkningar i pannornas form, att denna strängt begränsas, då derigenom äfven med denna beskattningsgrund pannornas högsta afvärkningsförmåga med temlig säkerhet kan beräknas, och de missbruk således väsendtligen förekom Bih. titt Ii. Si. ttrut. 1847 och 1848. J Samt. 1 Afd. 2 Haft 3 18 ti evil lainy s~Utskottets Skrifvelse, N:o ti. mas, hvartill nuvarande förordning ger anledningar, som torde alltför ofta hafva blifvit begagnade. I afseende på lämpligaste sättet att bestämma ofvannämnde form för pannor i första klassen, har kommittéen, som, genom erhållna upplysningar från landsorterna, inhemtat, att i alla rikets landskap, med undantag af Skåne och Blekinge, brukas ännu, mer eller mindre, höga pannor med liten hatt och ingen annan afkylningsredskap än 1,2, någon gång 3, raka pipor, eller på några få ställen såkallad enkel kylare, ansett denna konstruktion, med de närmare bestämmelser, sorn i den föreslagna förordningen utstakas, böra antagas såsom den enda tillåtliga för redskap i denna klass, och då erfarenheten visat, att alla beskrifningar på bränvinsbränningsredskap blifvit underkastade olika tydning, ofta förtydning, har kommittéen ansett säkrast, att genom Förordningen vidfogade ritningar de former utvisas, inom hvilkas latitud redskapen må kunna inrättas.
Den 30 December. dels bör den förmonen, att på ett stalie och af en hand, få uppbära sin Tionde, komma i beräkning; dels ock bör Spannmålens värde vid Markegångs sättningarne bestämmas, till det v rkeligen gångbara priset, med förhöjd Forlöi hvarigenom Löntagarnes rätt icke förnärma 'S. Sedan Räntegifvaren härigenom undviker så stora olägenheter; så skulle han likväl stadj na uti svåra underhandlingar vid Magazinerne, derest icke ett strängt Reglemente blifver för Magazins Betjeningen utfärdadt, hvilket för alla ofog och vidriga behandlingar skall skydda både Lefveranteurerne och dem, som vid Magazinerne skola uttaga Spannmålen , samt förekomma alla försök att affordra Vågoch Mätnings-penningar, eller annat dylikt, hvaremot torde blifva nödigt att med afseende på intorkning, och den f" ,t som derigenom kunde tillskyndas Magazinet, ålägga Lefveranteurerne att torka Tionden; eller ock, som intorkningsmål lemna några kappar på Tunnan. Magazinerne skulle härigenom erhålla ett betydligt qvantum Spannmål, och alla vådor af stora Tenninge-remisser till Magazins - Förvaltare i samma mohn förekommas. Om Höglofl. Ridderskapet och Adeln finner detta ämne förtjena närmare granskning och handläggning , skall jag anse mig lycklig att genom denna Motion gifvit anledning till slik undersökning, hvarigenom Jordbrukaren skulle blifva befriad från många besvärligheter, Deri 30 Dtcemlefi öch de 300,000 R:dr, som härigenom årligen för Allmänheten besparades, kunde bättre är» no sker användas; ty det är med största förtrytelse och ovilja, man nu ser sig föranlåten att erlägga denna af närvarande Författningar föranledde Extra Contribution till det man i gamla Tidehvarfven kallade prejeri; men nti mera upplyst hänförer under rubriqUe af loflig Industrie.
Dä det är ost nogsamt bekant, huru långsamt tet gär med tryckningen af Ridderskapet och AdelnS Protocoller, och dek, efter min öfwertygelse, är en werkeliq förlust för hwax och en Swenff man, alt -i genast kunna fä fullkomlig kännedom af de förfräffeiiga Dictaniina, som förledne Mändags Plenum ä delta rum, af ftere wärde Ledamöter till Protocollet anfördes, i anledning af Herr O Kerste-Lieurenanren 6ri. xenvgläez, förledne fredag wäckte motion; får jag ödmjukast till Högwälborne Herr Grefwen och LandtNl»rffalkens samt Högloft. Ridderskapet och AdelnS mogna vmpröswande hemställa, om ej alla Vefta dictamiiia, nämligen Herr Generalen Friherre 'iVreäss, Herr E)'"wer - Amjralen Friherre ss ?vl<s8, Herr Amiralen Friherre Ollerström», Herr Öfversten Greftve Larl Lövanliielms, Herr Olwersten Grefwe Ricl-, 6ersko!pe», Herr Öswcrstc.-Lientenantcn VVinZZrlls, Herr Häradshöfdingen lVlannorsrums och Herr k^allsn-, sreuiT.^, böra nu genast särffildte tryckas pä Högloft. Ridderstolpe! ost) Adelns bekostnad; samt icke allenast Utdelas till hwarje ä Riksdagen tillstädes warande Riksdagsmän af alla Gränden, utan äfwen att ett tillräckligt antal exemplar af hwarje mätte samtelig» Her» rar Landshösdingar, igenom Herr Grefwen och LandtMarskalkens åtgärd, blifwa öfwerlämnade, med an, Modan, att genom wederbörande Krono-BetjcnteS försorg lätt utdela vefta dictaniina bland Allmänheten.
Ständers vidare granskning vördsamligen hemstäldt. Stockholm den 12 April 1823 S18 LngVtskutUts Rctdiikandeni N:o 36, Ankom d. 7 Maji 1823, Betänkande, i anledning af sår skilde Memorialer af Riksdags Fullmägti - g ar ne H. Strindlund, A Danielsson och Nils Insulin, 07// upphäfvande af de Författningar, hindra Sakegares fria val af Rättegångs Ombud. Från Hedervärd* BoDdeStåndet, hafva till {Lagutskottet blifvit remitterade trenne $ärskilde Memorialer, RilssdagsFullmägtigarne H. Strindlund från Ångermanland , Anders Danielsson från Elfsborgs Län och Nils Insulin från Stockholms Lån, hvilka gemensamt åsyfta upphäfvande af de För* fattningar, hvilka hindra Sakegares fria val af KättegångsQmbudj till grund hvarföre, hufvudsakligast blifvit fraoistäldt; att, d| det är hvar och en Part. obetaget, att sjelf vid Domstol utföra 6in Sak, så godt han förmår, bör han äfven ega rätt sätta i sitt ställe den Person, till hvilken han har fortroende, utan att vid valet vara bunden af annat, än att den, som till Fullmägjtig förordnas, är en oberyktad val kand Pen* son: att Föreskriften uti Kongl, Förordning garne den 10 Martil 1749 * och 9 Martii 17 50, samt. Kongl, Brefvet den 27 Maji 1801, om visse fullgjorde Akademiske Specimina af dest! som skulle ega föra andras talan, e_« Lagutskottets Betänkande»; 119 Jiurn hemtad från omsorgen, att enfaldige
Sedermera och efter det Direktionen för Stockholms Navigationsskola i underdånighet anmält det inträffade dröjsmålet med utbetalningen af den Skolans lärare tillkommande aflöning samt Fullmäktige afgifvit sitt, i anledning deraf infordrade, här ofvan omförmälda underdåniga utlåtande, har Kongl. Majit, uti bref af den 25 näsllidne Maj, i nåder förklarat, att som Fullmäktige yttrat sig, enligt Riksgälds-kontorets Reglemente, icke kunna det deruti för oftanämnde skola anvisade belopp utanordna, derest icke framtida ersättning för detsamma från Rydbergska testamentsfonden vore att emotse, men något påstående om sådan godtgörelse, i det skick saken efter Justitiekanslerens hörande sig visade, icke lagligen kunde äga rum; så och enär följaktligen de för Navigations-skolans vidmakthållande, enligt fastställd stat, erforderliga medel, intill nästkommande Riksdag, icke voro att från Riksgälds-kontoret påräkna, hade Kongl. Majit funnit godt anbefalla Kongl. Stats-kontoret att det för samma skola i stat bestämda belopp, från innevarande års början, af under händer hafvande medel förskottsvis lill Skolans Direktion qvartaliter utbetala, intilldess Rikets Ständer vid nästa Riksdag komme i tillfälle öfver ämnet definitift besluta. Hvad sålunda, i fråga om statsbidraget för Navigations-skolan i Stockholm, förekommit, hafva Revisorerne ansett sig böra, med gillande af Fullmäktiges åtgärder, fullständigt för Rikets Ständer anmäla. Brister i de på Riksstaten uppförda förslagsanslag:. Under den tid, hvarunder Riksgälds-kontorets förvaltning utgjort föremål för nuvarande Revisorers granskning, har jemväl samma förhållande, som ådragit sig sednast församlade Ständers och Revisorers uppmärksamhet, fortfarit, eller alt Riksgälds-kontoret, i anseende till den samma Verk ålagda skyldighet att ersätta Kongl. Stats-kontoret bristerna uti de vid statsreglering arne, i egenskap af förslagsanslag, beviljade utgiftssummor, måst vidkännas ansenliga utbetalningar.