Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr och Siats-Verkets behållning af Postmedlen, lill 125,000 R:dr, jemte det att det öfverskott, som Postverkets inkomster derutöfver årligen kunde lemna, skulle af Kongl. Maj:t få disponeras till bestridande af kostnaderne för Postverkets utvidgning eller förbättring, så och då, i fall legan för gästgifveri-skjuts, i följd af densammas öfverlåtande på entrepenad, komme att ökas med 8 sk. milen för hvarje häst, Postverket, som bade att, enligt beting och räkning godtgöra postföring för 138,029 mil årligen, skulle få vidkännas en ökad utgift af omkring 23,000 R:dr, vore det angeläget att medel anvisades till bestridande af denna kostnad, på det att det blifvande öfverskotta å Postverkets inkomster måtte få påräknas till det af Kongl. Maj:t afsedde ändamål, hvadan motionären föreslagit: att Rikets Ständer måtte å RiksgäldsContoret anvisa ett lämpligt förslagsanslag till bestridande af den tillökning i Postföringskostnader, som, i följd af skeende förhöjning uti gästgifvareskjutslegan, kunde uppkomma. Utskottet, som förmodar, alt någon längre tid torde åtgå, innan entrepenad å skjutsningen blifver Öfver hela Riket införd, anser, att den tillökning uti Post-föringskostnaden, hvilken kan uppkomma genom förhöjd skjutslega på en del vägar, bör intill nästa Riksdag kunna bestridas, dels af Postverkets förut egande behållningar, dels utaf det öfverskott, som af Verkets inkomster i allmänhet uppkommer utöfver den summa af 125,000 R:dr, hvilken är Stals-Werket årligen förbehållen; i anseende hvartill Utskottet icke kan å Herr Gruridelstjernas motion tillstyrka bifall. 6:o Tull-Werket. Uti det vid sisllidne Riksdag till 562,000 R:dr beräknade förslags-anslag för Tull-Verkets utgifter, har Kongl. Maj:t förslagit en tillökning af 338.000
D«^et Särffilta Utskottets tillstyrkan uti Memorial af den 5:te i denna mänad att de wid nästledne Riksdag fattade beflut, som intill den päföljande borde gälla, wid innewarande Riksdag mätte fastställas, blef af Borgare-Ständet bifallen; Och beflöts tillika att i ' hän - ' Z24 Den 8 October. händelse bland dem funnes nägre hwilka fordra, de Kongl. Masts Nädiga stadfästelse, underdänig anbällan derom i Riksens Ständers Skrif, welse skulle införas, Ur supra. klx ?roto2oIIo. ss. I). Valerius. Utdrag af Borgare. StändetS Proto, coll wid Urtima Riksdagen i Orebro den 8 October 1810. S. D. ^fter förnyad föredragning biföll Borgare-Ständet Lag,Utskottets förflag till en förklaring öfwer Allmänna Lagens stadgande litt 5. §. 6. Capitlet Misigcrnings-Balken med hän, sigt till yttranden i tryckt strikt, ledande till misisämja med främmande magter. Ur supra. Lx Lrotocollo I. O. Valerius. Utdrag af Borgare. StändetS Proto, coll wid Urtima Riksdagen i Örebro den 8 October 1810. S. D. 88id Lag. Utskottets förklarande, att det ej ansett behörigt att afgifwa Mlätande öf. wer Den 8 October. 325 wer den frän Hederwärda Bonde - Ständet dit förwiste fräga, om Landtmätare ffyldighet att till wederbörande Contoir insända Concept. och renowerade Chartor, lät Borgare-Ständet för sin del bero. Or supra. Lx krotocollo I. O. Valerius.
Herr I^Fei-beim, Olof^nban, Utbad sig att pä Herr stotkliebs nägnar, som more hindrad af sjukdom, alt hels pä Riddarhuset uppkomma, sä uppläsa följande af honom författade Diktamen: Dek Betänkande ifrån Högloft. Lagutskottet som nu är vi der öiwerläagning inneiartar korstag till instränkniq ust den i wära A^s-Laaor försäkrade och med detza L'gars Elprit enstcw rättigheten, att ester wä'bckag kör framtiden tä disponera öar sin körwärfda Egendom. M^d mitziroende till witt egen urstillning och med fultkomiigt erkännande af Den 9 Januarii. 425 Herror Ledamöters i Lagutskottet superieura Lagkunskaper samt med fullkomlig högaktning för drras palriotista afsigler, »vägar jag llkwä! »uro en motsatt öfwerrygelje med den som sörmätt Utskottet akl framställa i fräga warande förflag : och som jag anser de grunder pä hwilka betta project ar byggt nog »vacklande och icke gällande till en Lag-förändring af sädan wigt som denna; anhäfter jag ödmjukast, att Högloft Rldderskopet och Adeln med tålamod täcktes afhöra nägra Reflexioner i detta ämne, som jag j anledning af hwad Utskottet yttrat punclrwis ämnar framställa. Utskottet säger: "Nar Lagar iwöct en witz arfs"ordning, sä är det pä den grund, att det hopp en "ägare hafwer derom, att hans Varn och värpnäste stola njuta frukten af höns mödor äe "befordrande af filt, hushällning och medborgerliga "tänkesätt: äswen som för hussäderö och föräldrars "anseende ägare dör hafwa magt att genom aftal "till andra upplärasin rätt, samt genom Testa"mente utnämna sin efterträdare." Hänni instämmer jag fullkomligt sä myckek häldre som det just blir ett stä! emot projectet.
Till följd af de motioner, som äro afgifne till Utsk., kan ingen förklaring derifrån väntas derom att lagen skall ovillkorligen på alla til - Den 9 Februari f, m. 385 tillämpas, utan endast ett undantagsstadgande derom att den, i vissa fall, skall anses icke äga tillämpning. Om man siiledes anser något sådant undantagsstadgande ej böra komma i fråga, är det ej nödigt att genom återremiss sätta saken ytterligare i vidlyftighet. Om således, på sätt jag redan tror mig hafva ådagalagt, förslaget är öfverflödigt, emedan de makar, som ingått äktenskap före d. 14 Sept. 1845, kunna genom testamenten inbördes försäkra sig om tillgodonjutande af samma giftorätt, som förut var för dem bestämd; om den nya lagen ang:de giftorätten ej, strängt laget, kan kallas en tillbakaverkande lag, samt om vidare, genom den ifrågasatta lagförklaringen, endast oreda och trassel skall åstadkommas, och densamma ej hvilar på någon osviklig rättsgrund; så kan jag för min del ej finna något skäl att bifalla Utsk:s betänk., hvarföre jag vidhåller min begäran om propos. till afslag derå. Gr. Sparre, Erik: Jag vill visserligen ej sätta mig emot, om R. o. Ad. anser det nödigt, att återremittera betänk. Jag vill blott i anledn. af Gr. Lagerbjelkes sista yttrande anmärka att frågan om surrogat af arfvejord naturligtvis mäste bero af makarnes deltagande i gälden; ock då lagen stadgar att hvar och en skall deltaga i gälden i den mån han i bolaget del äger, så är deraf uppenbart, alt med surrogat af arfvejord skall tillgå på samma sätt. I an letin, af Hr Åkermans upprepade yttrande, att min deduktion varit för mycket sväfvande, ber jag få anmärka att min mening var, att framställa å den ena sidan hans, och å den andra Gr. Mörners, hvarandra rakt motsatta, meningar. Jag ville till R. o. Ad. öfverlemna att godkänna den ena eller den andra. Hr Akerman torde finna att vid sådant förhållande framställningen lätteligen kunde få utseende att vara vacklande.
Men korrespondenten var af motsatt tanke, han kunde icke underlåta, att på sitt något ironiska sitt göra anmärkning vid en utnämning, som i och för sig orättris såsom varande en prejudice *, ytterligare vore för konseljen graverande då denna mesure skedde på en söndag och kunde sålunda på köpet anses för ett sabbatsbrott. Gaf en halft om halft oskyldig vink om det han genom skrifta hade sig bekant tillåtelsen, att ia på söndagen draga oxeo * Förfördelandet bestod i en befordran, hvangenom kaptenen Tid Svea garde, majoren i armén, M. G. Anckarsvärd (broder till Carl Uf » - rik Anckarsvärd) förbigåtts af en yngre kamrat, bofmarek&amp;lkeo hos kroo » prinsen, sedermera Oskar I, kaptenen vid samma regemente och majora i armén friherre I. C. Flemming, som utnämndes Ull ma * or med » tjcft-stebref » .ur brunnen, men — tillägger med det honom aldrig bristande eleganta maneret — att han förestalde sig det befordringar och hofvets dignitärer tillhörde en helt annan kategori. Det var just i denna punkt vår hjelte stakade sig, dock icke värre än hans vedersakare. Att i ett fritt språk hafva klandrat de maktegandes åtgärder, deras missgrepp, deras orättvisor var under den förstes af huset Bernadotte regim himmelsskriande och synonymt med majestätsbrott. Slik förbrytelse togs också till förevändning, att söka näpsa och oskadliggöra ofvan nämnde politiker, hvilken bar det inom publiciteten famösa namnet Crusenstolpe.
Nådiga godtfinnande lära böra ankom, ma , alt., i händelse en så beskaffad förändring i Nåder pröfvas med allmänt och enskildt bästa öfverensstämma, eli förslag i delta hänseende låta uppgöra och vederbörande till antagning, under vissa dervid bestämmande villkor, förelägga. Vidkommande dernäst anmärkningen om Rusthållarnes öfverklagade onus genom de årliga mönstringarne , lår Utskottet vördsamt upplysa ; att , enligt nu gällande författningar, Generalmönstring icke oftare än hvart tredje år anstäiles, men att deremellan årligen vid de så kallade häst-ådermöten sker Cassationsoch Approbations-mönstring Sqvadronsvis endast oeh allenast med häsiarne I ZJesv. och Oecon. UtskBet de. N:<a 54. Si att med den årliga hästmönstringen velat afses tvänne fördelar, nemligen lör Rusthållaren , att hästar lättare kunde anskaffas till ersättande af årligen successive inträffande vacancer, än om cassation på en gång hvart tredje år träffade ett större antal hästar, och för Regementet , att dess tjenstbarhet jernnare bibehölles, otn de årliga Remonterne finge efter hand dresseras, i stället för att Regementet på en gång skulle nödgas emottaga ett tredubbelt antal oöfvade hästar; samt att Rusthållarne visserligen antnanas att hvarje mönstringstillfälle bivista , dock utan ansvar lör uteblifvande; varandes Rusthållarnes talan öppen , i händelse af missnöje med mönstringsförrättningens åtgärd i ett eller annat hänseende, att inom tvänne månader derefter deräs klagan i föreskrifven ordning anföra och till rättelses vinnande , om dem lör nära skett, fullfölja.
Banko utöfwer den Summa, som Riksens Ständer eljest skulle i Bewillning sig ätaga, och lälunda, om denna beräknas till 500,000 R:dr mer än de twa Millioner, hwarefter Toristerne för närwarande äro uppgjorde, de samma dä borde förhöjas kill en tredjedel t stallet för en fjerdedel; meri jemte det, akt med delta tillägg Staten för erhällandet af sitt behof, ända icke äger aldeles 0- swlklig tillförlitlighet, kan jag ej annat än finna högst betänkeligt, att, uti be redan förut ganska tryckande statler, ålägga Rikets inmänare den i frägawarande ytterligare t-llökning innan det wisat sig, att den är aldeles nödwandig., Den blifwer twärtom bade wädlig för de antagne grundernes beställd i en framtid, och motstrider genast deras goda ändamål, emedan, dä beskattningen drifwes öfwer all billighet och till det, yttersta, wängen i förwäg afffrackeö för methoden och stall göra allt sitt bemödande att söka undandölja sin inkomst och förmöseahet, hwarof han annars icke ogerna lemnade Staten en mätttig anpart. N Skulle Riksens Höglost. Stander icke detzmmdre lika med Utskottet anse of vannämde tillökning såsom ett lämpligt och tjenligt försigtighttsmält, torde dock Åtminstone den förändring af Utskottets nu fattade beslut böra äga rum, att om till exempel Bewillningen pä 2 är inflyter til! en fjerdedel eller en tredjedel utöfwer den Summa, som warit päräknad och anslagen, Fullmägtige i Banken och RiksgäldEontoirrt dä mä wara älagk, att föranstalta om en i män deraf lampad nedsättning t BewlliningsUtstyldrrna för Le följande ärr»! z:o Den 5 Januari Z55
Ståndet måtte besluta, att genom Ridd.direebn lå - Dc 11 i8 Juli. la antaga 2:ne skickliga referenter, hvilkas åliggande skulle blifva, att för hvarje plenum författa en resumé af det hufvudsakligaste, som derunder yttras och beslutes, för alt sednast arne dagar derefter tillhandahållas de tidnings-redaetioner, som sig deraf vilja begagna; samt att den derför erforderliga kostnaden 200, högst 270 r:dr blco i månaden, måtte af Ridd.cassan utbetalas; äfvensom att anmoda Ridd.- direclm att ju förr dess hellre vidtaga denna åtgärd för den återstående tiden af innevar. riksdag, — Ståndet likväl oljelaget alt besluta 0111 densammas upphörande efter 2;ne månader, i händelse det skulle finna den åsyftade större tilli förlitligheten af riksd.nyheternas meddelande i tidningarna ej på delta sätt koinme att vinnas.” Skulle delta försök lyckas, hvilket jag förmodar, och samtliga RiksSt:n lill nästa riksdag ville vidtaga samma sätt för offentliggörandet af sina förhandlingar; så föreställer jag mig, alt ingen då skall motsätta sig upphörandet af tryckningen utaf riksd.prottn; och om detta förhållande inträffar, skulle R. o. Ad. hafva den tillfredsställelsen, att medelst en ringa uppoffring hafva tagit det första steget att åt det allmänna bereda en stor besparing; ty efter den förut gjorda beräkning af 270 r:dr i månaden för ett RiksSt., skulle kostnaden för samtliga RiksSlln under en 6 månaders riksdag blott utgöra 6,480 r:dr b:co och dubbla summan för en riksdag af eli års längd, hvilken utgift då kunde bestridas af statsmedlen; hvaremot den betydliga kostnaden för protocollernas tryckning, som vid sista riksdagen uppgick tili circa 70,000 i'.dr b:co, blefve inspard. S. A. Sandels. Uti förestående reservation instämmer undertecknad till alla delar. Thure Lades på bordet. Si. R. o. Ad, åtskiljdes kl. 1 c. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe.
Lagsamt Allm. Besv.- och FÅon.-Utsk. Bet. 13 icke är föreskrifven till utrönande, om förseglingen är obruten, då bränningen åter börjas, föreskriften om försegling må upphäfvas, helst ansvaret för oloflig bränvin*- tillverkning är tillräckligt högt alt, så vidt möjligt, afskräcka från öfverträdelse af förbudet mot sådan tillverkning. Då föreskriften, att den enkla redskapen skall mätas och stämplas, tilkommit, i och för den beskattningsmelhod, hvars frånträdande Utskotlet tillstyrkt, för faller äfven grunden för bibehållande af ifrågavarande föreskrifter; hvarföre Utskottet hemställer att i nu gällande förordning art. lil, om redskaps mätning och stämpling, må utgå. Endast i afseende på den redskap, som apothekare ega att för farmaceutisk» behof begagna, och hvilken icke får öfverstiga bestämd pannerymd, torde föreskrift om mätning och stämpling böra bibehållas; hvarföre tillägg härom blifvit gjordt i sista mom. af 17 §, hvilket torde godkännas. Beträffande yrkandet om upphäfvande af föreskrifterna om försegling af redskap för bran vinstill ver Isning och distillering, så hafva herörde föreskrifter tillkommit såsom kontroll mot olollig hränvinstillverkning. Men då, på sätt en af motionärerna antydt, bränvinslillverkare i mindre bränneri eger att sjelf vid bränningsterminens början bryta förseglingen, utan att den, som densamma verkställt, behöfver dervid vara tillstädes, så utgör förseglingen åtminstone en ganska osäker kontroll mot oloflig tillverkning. Dessutom har det visat sig, att sedan det år 18SS förhöjda ansvaret för lönbränning blifvit allmänt kunnigt, det mestadels endast varit med ganska liten redskap som lönbränning föröfvats Utskottet tror knappast, att någon skulle våga att till lönbränning använda den redskap, som komme att erfordras, för att på ett dygn tillverka det kannetal bränvin, hvilket, enligt Utskottets förslag, skulle utgöra det minsta, för hvilket anmälan till bränvinstillverkning finge ske.
Ridderskapet och Adeln, sorn yttrat, att Revisorerne icke skulle till större eller mindre del äga sig uppdraget Riksens , Ständers makt, anmärka, att Revisorerne, i anseende till Riksens Ständers egne Verk, Banken och Riksgälds - Contoiret, i grund af deni för Revisorerne gällande Instruction, utöfva t vissa fall Riksens Ständers egert makt, då, jern-, likt 7 §., det åligger Revisorerne, att, om utt .Bankooch Riksgälds • Verkens förvaltning något större eller mindre skulle vara försummade, eller efterlåtet eller kommit i olag, detsamma med alf sorgfällighet rätta och i behörigt skick och ordning återbringa; äfvensom dem tillkommer, att meddela Fullmäktige föreskrifter, dem.'; Fullmäktige äro skyldige, att ställa sig till efterrättelse; Enligt 8 §. äga Revisorrte, att, uppå inkomne Besvär, efterse och rätta, om nåBikung lill Riks-St. Prat. igi? igig, aoi8 Stats-Vtskottets Bctcinkanden. gon af Betjeningen skulle vara i dess hefordrings-rätt för nära skedt; och ändiligen, enligt ro §•, att sjelfve hos vederbörande anmäla de förseelser, som de, under deras förrättning, funnit sig befogadep att emot Fullmäktige eller någon af Verkets Embetsman och Betjening anmärka, och anse af sadan beskaffenhet, att de skyndsamligen böra serskildt åtalas. Nu förutsätta anmärkningarne 2:ne händelser, då ett tidigt kungörande af Revisorers Berättelser skulle medföra skada, den ena, att Re. visorne deruti upptäcka verklige oordningar af serdeles betydenhet, hvilka måste afhjelpas, och den andra att Revisorernes Berättelser skulle innehålla felaktiga omdömen, hvarigenom tillskapades en opinion, som kunde blifva menlig för Verken och deras Förvaltare.
Så hafva Norrmän och Danskar ett straff, som icke efterger prygel, nemi. det s. k. »krumstraffet». Det tillgår på så sätt, att karlen bindes i en krokig ställning under 8 dagars tid. En ung karl, som är starkt bygd och har starka lemmar, kan genomgå detta straff, en svagare deremot får ovilkorligen slag. Vi kunna i alla fall trösta oss öfver att ej hafva fått bort detta straff ännu, då England, verldens största och uplystaste nation, ännu har detsamma qvar. Att prygelstraffet numera missbrukas, vågar jag bestrida; det har kanske i fordna tider blifvit oftare användt, men i vår tid sker detta ytterst sällan. Öfver hufvud taget, torde inom indelta arméen ej utdelas mer än 40 å 50 prygel om året. Och vill man bibehålla ett straff som varning åt dem, som icke annorlunda låta rätta sig, så är intet lämpligare än prygelstraffet. Skulle något annat komma i fråga, vore det att inrätta straffkompanier; meu när man besinnar, att de sämsta karlarne inom hela arméen skulle samlas till dessa kompanier, skulle moraliteten inom dessa blifva högst dålig och ett återfall snart ske. Jag anhåller att dessa mina anmärkningar måtte åtfölja motionen. Hr Stjernsvärd, Gust. Maur.: Då man yrkar en förändring i det bestående, bör man äfven föreslå hvad som bör komma i det klandrades ställe. Så har åtminstone jag alltid tillvägagått.. Under min politiska verksamhet har jag alltid påyrkat frihet och erkännandet af menniskorätt, men jag har aldrig ilrat och kommer aldrig att ifra för sjelfsvåld. Sådant skulle likväl inträffa, om förbrytelser antingen blefvo straflflösa eller så bestraffade, att straffets verkan icke blefve den, som måste afses. Inom ingen samhällsklass skulle ett dylikt tillstånd hafva vådligare följder, än inom militärståndet. Det skulle nemi. uplösa all disciplin, grundvalen för en armées bestånd. Genom disciplin förvandlas arméen till lagarnes och den nationella sjelfständighetens uprätthållare. Frånvaron deraf skulle ögonblickligen omskapa arméen till en tygellös hop, vida vådligare för egna medborgare än för fienden.
St. beräkna tillgångarne för statsverkets utgifter efter det här uppförda beloppet, så skulle 150,000 r:dr åtminstone komma att årligen brista i anslaget för fångars vård och underhåll, eller kan någon tro att brottsligheten här i landet skulle kunna på en gång så hastigt aftaga, att denna summa till följd deraf kunde besparas? Kan man hoppas sådant i närvar, ögonblick, då penningeförlägenheten trycker och hindrar den enskilde att företaga större arbeten, hvarigenom den arbetsbehöfvande och fattige kan vinna sysselsättning? Jag tror att man bör uppgöra statsutgifterna så, att de uttrycka en sanning. För min del förmodar jag, att man kommer sanningen närmast, om man beviljar de ifrågavar. Om detta belopp icke åtgår, så är ingenting förspildt; men man har emedlertid rättat tillgångarne efter hvad som visat sig vara behöfligt. Hr Silfverstolpe, Fredr. Otto: Hvad angår den frågan, huruvida mer eller mindre penningar skulle komma i rörelse om anslaget bestämdes till 600,000 eller till 450,000 r:dr, så skulle jag tro, alt icke ett runstycke hvarken mera eller mindre i ena eller andra fallet kommer i rörelsen. Eftersom anslaget är ett förslagsanslag, så mäste, i händelse utgiften kommer att öfverstiga 450,000 r:dr, bristen fyllas af öfverskotlen och de besparingar, som på andra titlar vinnas. Denna fråga anser jag således icke böra verka på beslutet. Hvad som synes mig här böra bestämma beslutet är, alt, då anslaget är ett förslagsanslag och det således är likgiltigt lill hvilket belopp det bestämmes, och då 2:ne Stånd redan bifallit samma summa, som Utsk. har föreslagit, man således möjligen, i händelse della Stånd äfven besluter nämnde summa, kan undvika en votering i förstärkt Utsk., hvarmed jag tror, att man i allmänhet bör så litet som möjligt uppehålla sig i sådana frågor, der det icke är nödvändigt. Frih. Cederström:
Utskottet har vidare, i anledning af den uti Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse yttrade förmodan, att den summa, som Kongl. Maj:t ansett erfordras för det vid sista Riksdag af Rikets Ständer antagne förhållande emellan metalliska fonden och utelöpande sedelstocken, vore till fullo motsvaradt af de under mer än 5o års förlopp, genom tillfällige händelser förlorade, B:co - 15 Banco-TJtskottets Betänkande JY.o 8. och Riksgälds-sedlar, trott sig böra undersöka, huruvida något belopp af betydenhet möjligen kunde antagas afgå ifrån sedelstocken till följd af de sedlar, hvilka under tidens längd förkommit, dervid Utskottet af uppgjorde tabeller inhemtat: urno alt emellan åren 1778 och 1797, eller 20 år, under oafbruten silfver-vexling, sedelbalancen . 7,321,985: 44- *• blifvit förminskad till .. r,255,983: 43* 1. och att således på desse 20 år ingått 6,066,002: 1, — eller vid pass | delar; 2:0 Att ifrån 1797 till och med 1802, eller 5 år, likaledes under oafbruten silfvervexling samt under sedeirörelsens bestämda öfvergång till Riksgälds-Contoret, sedel-bälancen ifrån 1,255,983: 43. — blifvit förminskad till .. 973,204: 24. 7. och att således på dessa år ingått 282,779: 18. 5. 3:o Att, ifrån och med år i8o3 till och med 1833, nyssberörde balance af kopparmynts-sedlar, reducerad till R:drs värde . 108,699: 3. 3. blifvit förminskad med .. 34,993: 8. 5. och att följaktligen det återstående utevarande beloppet utgör 73,705: 42. 10.
St. kunna icke Lett sä beskaffadt mål gå domaremakten i förväg. Jag yrkar således att staden måtte åläggas solidarisk ansvarighet i fall lånet skall ega rum. För den händelse att Höglofl. Ståndet skulle återremittera Betänk. i den syftning att lånet skulle till den gamla staden ensam öfverlemnas, får jag utbedja mig alt blifva uplyst huruvida den gamla staden eger något serskildt drätselverk; eljest vore ju sådant omöjligt. Jag skulle dock icke tro att något serskildt drätselverk finnes, enär staden blott i sin helhet eger att sända representant till Riksdagen. Således skulle jag snarare i st. f. ålerremiss vilja tillstyrka att Statsverket skänkte den ifrågavaride summan lill Lidköpings stad, heldre än att blottställa sig för faran af att åtnöja sig med annat än solidarisk ansvarighet. Frih. Raab, Carl Adam: Jag upträder egentligen emot en princip, hvars skadliga följder jag ofta varit i tillfälle att se, men som legat lill grund för det bistånd RSt. ofta genom anslag beviljat kommuner, som drabbats af någon olycka. Denna princip är, Pen 1 Mars f m. 21 såsom den siste värde talaren yttrade, fordran af proprieborgen eller kollektiv förbindelse. Jag frågar Eder Mine Hrr, om en olycka inträffar inom en kommun, hvarigenom den försättes i en så olycklig ställning att Statens hjelp måste anlitas, är det val, då frågar jag Eder Mine Hrr! välbetänkt att man fordrar att den ena delen af kommunen skall ikläda sig en förbindelse lill Staten, för att den andra må få njuta understöd? Detta är likväl hvad R. St. hittills fordrat, men derutaf har äfven blifvit en följd alt komraunerne icke kunnat begagna sig utaf de statsbidrag, som vid sådana tillfällen blifvit dem anslagne. I alla kommuner, der sådana förhållanden egt rum, har alltid krångel upstått, emedan hvar och en, som ieke haft någon del i olyckan, alldeles icke vill underkasta sig några proprieförbindelser för dem, som skola hjelpa sig genom statsbidrag. Jag kari icke eller inse hvarföre sådant skulle vara nödvändigt.