Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Har det blifvit väckt derföre, att inom de öfrige Stånden, man någon gång ansett thronens värdighet icke hafva blifvit nog uppburen af R. o. Adis närvaro i en procession, i följd deraf att en eller annan ledamot af detta Stånd verkligen, om jag så vägar yttra mig, glömt sin egen och Kronans värdighet, i sätlet att visa sig i sådane processioner, då man sett ledamöter af R. o. Ad. presentera sig oklädde, då deremot medlemmar af ett annat Stånd, af mera civil egenskap och natur, alltid vid sådana tillfällen burit antagen drägt med sidogevär, företeende ett ganska reputerligt utseende, och sålunda i detta fall öfverträffande den anblick R. o. Ad. erbjudit? Kanske någon sådan orsak legat till grund för Const.Utskis förslag; men den är i alla fall af så ringa vigt och värde, alt R. o. Ad. äfven ur en sådan synpunkt icke bör behandla saken som en grundlagsfråga, utan förmodar jag, att om någon förseelse är begången inom detta Stånd i det af mig nyss uppgifna hänseendet, så kan allt vidare förnyande deraf förekommas genom ett nogare iakttagande på hvad seder och bruk fordra. Hr von Troil, Samuel Gustaf: Då 81 § Reg.F. innehåller, att Const.Utsk. skall föreslå R. St. de ändringar i grundlagen, som nämnde Ulsk. anser högst nödiga eller nyttiga och möjliga att verkställa, så måste jag medgifva att det är svårt att bestämma hvilketdera, som är mest egnadt att väcka förundran, antingen att en motion, sådan sorn denna, kunnat väckas af en så högt aktad representant, som den, hvilken med slik motion framkommit, eller att Const.Utsk. kunnat föreslå densamma lill R. St:s grundlagsenliga behandling. För min del tror jag att frågan är af så ringa vigt, alt det vore att allt för illa förspilla liden att derpå offra många ord.
Likaså hade äfven Professor Almrothj På grund af Fullmägtiges anhållan, under en företagen resa i England och Frankrike, samlat upplysningar och underrättelser i ämnet, hvilka voro af värde, och, jemte Friherre Klinkowström , till Revisorerne öfverlemnades, utan att Fullmägtige likväl Bil. till Banco-Utskottets Memorial IV.o go. 5 annu voro i tillfälle att yttra någon bestämd öfvertygelse, helst Professor Almroth, bland de flere prof af Noter han samlat och till Utskottet blefvo aflemnade, äfven företett sådana, som bevisa, att de Perki*- ska Sedlarna kunnat i England, medelst gravyr, förfalskas: och alltså erfarenheten visade nödvändigheten, att i ett så vigtigt ämne med ull möjlig försigtighet förfara. Fullmägtige hoppades i öfrigt att, genom Technologiae Professoren Pasch, som var stadd på utrikes resa i och för vetenskapen , erhålla ännu fullständigare upplysningar, och undertecknad, som emottagit inseendet öfver Tumba Bruk, hade anledning, af några enskildes benägna löften om underrättelser angående utländska Pappers-tillverkningen, att kunna i framtiden hoppas tiilvagabringandet af några förbättringar i tillverknings-sättet vid Tumba, Mot slutet af år 1826 återkom Professor Pasch ifrån sin resa. Sedan han anmält, att han tagit nog fullständig kännedom af Pappers-till verkningen utrikes, för att kunna meddela alla erforderliga upplysningar derom, beslöto Fullmägtige, den Il Jan. 1827, på hans tillstyrkan, all låta inrätta eli Laboratorium i Banken, för 6 Bil. till Banco-Utshollets Memorial N.o [)o. al.t der i mindre scala verkställa försök, hvilka, sedan de visat sig tillfredsställande, med mindre kostnad kunde vid Bruket i stort utföras. Den 10 Maji samma år, sedan nämnde Laboratorium var iordningstäldt, utsågs undertecknad alt, på Fullmäktiges vägnar, öfvertaga Inspeclionen öfver Pappersoch Sedel-försöken, samt ålades att i allt söka befordra desnmmas skyndsamma företagande och utförande. Nödiga inventarier och instrumentalier anskaffades.
Vid förnyad föredragning af Banco-Utskottets den 21 dennes under N:o 8l afgifne, samt den 22 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt motion om förändring uti nu gällande beläningssält och belånings-värde å Guld och Silfver i Banken, blef samma Betänkande, på grund af dervid gjorde anmärkningar, till Banco-Utskottet återremitteradt. Ut Supra •o4 Den *7 Noveni lier f. nr. Höglofl. Ridderskapet och Adela Utskiljde* klockan 11 om altonen. In Fidem Protocolli Kils Snoilsky. Thorsdagen den 27 November. Penutn klockan 9 fenniddagen, Företog* val af 8 Suppleanter uti Stats-, Bancosamt Allmänna Besvärsoeh Oeconomie - Utskotten; och befunnos, efter Val - förrättningens slut, klockan £ till 11 f. m, följande Herrar dertill hafvablifvit utsedde : K:o 1418. Herr Ädelberg; Fullm. Herr Danckwardt, Gustaf Magnus 56 röster. Friherre Adlerbeth, Jacob 32 — K:o 84. Herr Gyllenhaal Lars Herman. 3a N:o 277. Friherre Mannerheim, Lars August, -— 39 —- if:o 189. Herr Rääf; Fallin. Herr Ribbing, Arvid. •— 39 — D e b a7 N ov c m b ! r f. m. !N:o 1117. Herr Cederschjöld,Pehr Gustaf, 29 röster jN:o 2 2 54- Herr af Malmborg-, A brahara. 29 — N;o 3i4. Friherre Tolt, Gustaf Philip, efter lottning med Grefve Gyllenborg, Johan, Friherre Manderström, Ludvig, Herr Franc Sparre, Bengt Erland, och Herr Mörner, Carl Stellan. — 27 — Öppnades Herrar Electorers Lista, dels till val af en Ledamot i Constitutions-Uts kottet: efter Herr af Uhr , Carl
N:o 169, i anledn. af erhållne återremisser å betänkandet N:o 82, ang:de väckte motioner rör:de förhöjning i priset å salpeter; beslöt R. o. Ad., att, med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, lägga detta utlåt, till handlingarne. Föredrogs StalsUtsk:s d. 17 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 170, i anledn. af erhållne återremisser af betänk. N:o 95, ang:de eftergift i arrendet för Mörrums kronolaxflske i Blekinge län. Frih. Raab, Adam Christian: Den K. propos:n har icke omfattat större eftergift, än ^ af arrendet för ifrågavar. kronolaxflske och det synes mig således obehörigt, att efterskänka hela arrende-beloppet. Jag hemställer, om icke riktigast vore alt, i likhet med BorgareSt., bifalla Ulsk:s första betänk. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Under öfverläggningen om Utsk:s förra betänk, bicf det upplyst, att, vid utfärdandet af kontraktet för arrendatorn, man hade förespeglat honom att uppmuddring skulle ske i Mörrums å, hvilket likväl sedermera icke ägt rum; men han har icke destomindre under flera år betalt fulla arrendet. Meningen vore nu, att arrendatorn under återstående åren skall erhålla någon ersättning för den förlust, han ulan sitt förvållande lidit. Om arrendatorn tvingas alt fullgöra kontraktet, sä gör således Staten, i min tanke, en vinst på hans bekostnad, den jag anser icke böra tillkomma Staten. På grund häraf, och på de skäl, som anfördes vid öfverläggningen om Utsk:s förra betänk., anhåller jag om bifall å nu ifrågavar. betänk. Hr von Rosen, Georg Ludv.: Afven jag är af den tanke, att R. o. Ad. bör inskränka sitt bifall till endast hvad K. M. i Dess aflåtna propos. begärt.
Nu, när han visste hvad hans plikt var och hvar hans lycka stod att finna? Han blir lugn med ens. En märkvärdig fattning och säker beslutsamhet är öfver honom, och han öppnar ögonen igen. Hans frestelse är öfver. Det svindlar icke längre för honom. Han kan lugnt vända sin blick mot alpkedjan i väster, och där står Monte Rosa som en ofantlig snödrifva ofvan molnen, hvilka just för ögonblicket skymma undan alpdrottningens mörkare fållar. Bredvid henne en mängd mindre fjäll med nästan overkliga färger i rödblått och hvitt – hennes kammarjungfrur. Och bakom dem alla reser sig hans majestät Mont Blanc, han kan ej ses hit, men hans närvaro där bakom likasom ger sig tillkänna i det snöhvita hofvets stolta hållning. Klercken vaknar småningom ur sina betraktelser och börjar se på omnejden som en vanlig turist. Han går platån rundt nära invid barrièren, utan att hisna för bråddjupet på två tusen fot i väster, hvilket så godt som lodrätt stupar ner till sjön därunder. Han lutar sig till och med ut öfver det för att se ett bantåg passera därnere, icke olikt en leksaksorm af trä, litet klumpig i lederna. Den hvita ångan från lokomotivet dyker ner i grönskan och i tunnlarna för att frusta fram igen ett stycke längre bort. När bantåget försvunnit under berget, flyger hans blick en sista gång öfver panoramat. Han ser att solen är i färd med att sjunka i väster, där Lago Maggiores vida dal töcknig tecknar sig mellan bergen och låter på ett par ställen sitt vatten glimma rödaktigt i aftonrodnaden. Därpå går han ned till kuggjärnvägens station och det lilla hotellet för att återvända till staden med den sista turen för i kväll. Men där får han veta att han försummat sig; den sista vagnen har redan för tio minuter sedan rullat utför stupen, och han kan ännu se den som en mörk punkt midt i den snörräta, svindlande utförsbacken, när hans blick följer järnvägsmannens fingervisning dit ner. Då fattar han ett nytt beslut, beställer sin diner och spisar den ensam ute på hotellets terrass midt framför solnedgången och Monte Rosa, som tager på sig sin drottningmantel af purpursammet med snöhvit hermelinsbräm.
Räkenskaperna, som blifvit granskade utan, men fur år 1855 med anmärknin utgifter sålunda,: i Kongl. Kammar-rätten för år 1854 framställa förhållandet mellan inkomster och Ar 1854. Debet. Balans från föregående år Tillgångar Uppbörd: Leverering från Stuteri-öfverstyrelsen Arrende-medel Försäljnings-medel Betäcknings-medel Betes-medel m. m Observatibns-medel S:r Credit. Utgifter: Aflöning Beklädnad till stallbetjeningen Reseoch traktaments-penningar Skrifmatdfialier och expenser Byggnader och reparationer Uppköp af inventarier och förbruknings-persedlar DMö af spkirföål dfch gräsfrö l#fi. tn I -t Skyld-er Medikamenter och läkare-arfvoden Diverse utgifter Siv Balans till påföljande år: Korn a 114. Hafra „ 614. Hö LU. 17,850. Halm » 8,300. Höskörden å icke utarrenderade ängar har under år 1854 uppgått till 4,580 Lfif, samt år 1855 till 5,200 LU.. För de här befintliga kreatur redogöres som föijer: Behållning Behållning från Tillkomst. Afgång. vid År 1854. förra året. årets slut. Kor 10. 10. År 1854 försåldes ifrån denna stuteri-inrättning 7 stycken hästkreatur mot pris, per stycke, högst 341 R:dr, lägst 25 R:dr, samt medelpris 148 R:dr 37 sk. 8 r:st. Revisorerne hafva icke funnit något att erinra vid dessa räkenskaper. — 167 — Stam-holIåiMlerferna. Af dessa räkenskaper, som för begge revisions-åren undergått granskning 1 Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning, inhemtas: Debet. Balans från föregående år: Uppbörd: Credit. Utgifter: Balans till påföljande år: Någon anmärkning vid räkenskaperna har icke hos Revisorerne förekommit, och befunnos, vid anställa inventering, säkerhetshandlingarne i behörig ordning.
Utan at gransta och widlyftigt afhandla följderna och de möjligen blifwande mistbruk häraf, fär jag blott anmärka, at dä Stats Utskottet uti 69 och 71 § § , i Regeringsformen pä wistt sätt erhällit Decisions-Rätt, kan Stats-Utstottet icke utöfwa denna Magt, utan m gansta betydlig tilökning 1Z14 Nen 29 Augustt. af Ledamöter, hwangenom det samma, wid ekL dplikt tilfälle, crhäller en flagS egenskap at kunna iklädas saiutelige Riksens Ständers afgörande ratt/och dä det nu förefläs, at ConstitutionsULstottet ensamt stall i Riksens Ständers ställs afgöra wista frägsr, om twä Stand stadna mot twä, äro wisterligen de ämnen hwaröfwer stall Besiutas af mindre wigt, än det som i 71 §. af Regeringsformen omnämnes z men följderne kunna dock stafwa ett betydligt inflytande pä sakernas gäng, och om denna Magt stall Constituti. vns Utskottet tilläggas, synes mig samma princip uti sättet at den utöfwa böra följas. För min del skulle jag önsta at denna Constitutions Utstottet tillagde Riksens Ständers afgörande rätt, aldeles utur Riksdags-Ordningen förswunne; men om den stall bibehällas, hemställer jag ödmjukast sädant icke ster pä annat sätt, än uti 69 och 71 §. H. af Regeringsformen för Stais-Utstottet ar stadgadt, i anledmng hwaraf ConstitutionsUtstottet borde wid afgörande! af ds uti Förslaget til Riksdags.Ordningen uvtagne frägvr, erhälla en afpatzad tilokning af et witzt antal Ledamöter frän hwarje Ständ, da fräqan afgjordes icke säsom af Riksens Ständers Constitutions-Utstott, utan säsom af ett
Oä till följd Lärak ur 3 §. af tknsvarigLets-Lagen för Lanco-Läillmägtige samt ö §. af /Kusvarigliets-Lagen för Liksgälds-Lontoirets LuIImägtige, skulle utgå meningen: "IlolLätten prökve dä först om mälet är ak "sädan keskaffenliet, att den anklagade Lör under Lät"tegängen ilräli utösningen af den Ironom anförtrodde "Lanea(Liksgälds-) förvaltningen skiljas;" samt 10 §. uti ^.nsvariglrets-Lagen för L. 8t:rs LnIInrägtige i Lanken, ii §. af den för Lulli,rägtige i Liksgslds-Lontoiret, oel, det Llikvande tillägget till Utlåtande, K:o 18. ^knsvarigLets-Lagen för Oiscont-Oireeteurerne skulle inskränkas till följande lidelse: rre de/r tr///rr/rrr/e e//er dlc/agrree/r /rrrssnö/,/ //rer^ //o/' /lät/ens do//r r c/esse nrrr/^ ege /ra/r att //ere/vcr^ r r/c/r orr/rrr/rg r rr/Z/rrrrrr/rc/ ^/o> /-rott/»»/ Le star/grre/^ a/l/o/ a rr/re/eer/L/r/grr LesvLe, /rv/Aa /ros /vo/r»/rge/r rrtt' Dess //ögstrr Do/zrsto/ rr/r/r/agas oc/r ^reö/nas.
Banco-Utskottet liar väl af den 1111 afgifna Ombudsmanna-berättelsen inhemtat, att, sedan denna tillstyrkan af Revisorerna gjordes , ingen inbetalning skett å lånet, hvars återstod alltså ännu är densamma; men då,- enligt hvad anmäldt blifvit, Löftesmantten för lånet, Capitainen C. A. von Normann j för längre tid sedan gått i Preuss sisk tjenst och med lagsökning ej kunnat anträdas, samt anledning icke eller är att genom Wenner qvist s inmanande i häkte någon afbetalning å Skulden till betydligare belopp vore att förvänta; anser Banco-Utskottet för ändamålet tjenligast, att med ytterligare executiva åtgärder mot Wennerqvist tills vidare må anstå, under vilkor, att de af honom erbjudne afbetalningar härefter varda, enligt åtagande, full-! gjorda. 4:o Riksdags-Fullmägtigen för Östbo Härad af Jönköpings Län, Johannes Svensson j bar uti en till Banco-Utskottet ingifven skrift pmförmält, att Lieutenanten Friherre Hans Lilljecreutz hos f. d. Riks-Discont-Yerket häftat för tvänne, år i8i5 in - Bfinco-TJtskotlets Betänkande N.-o 72 57 gångna, Borgens-förbindelser å tillhopa i5oo R;dr, nemligen ett lån å 700 R:dr i JY. J. Ekermans namn och ett lån å 800 R:dr i G. Anrepps namn, i afräkning å hvilka skulder Discont-Yerket endast erhållit uti Friherrens Concursmassa en utdelning af 3|:dels procent eller 54 R:dr 17 sk. 10 r:st., samt uti Lieutenanten Anrepps massa ao5
TJiclr. d. i Äu^. 18S^. målshelåtung, större Cassa-creditiv än 15o»ooo R'dr Banco, samt åt ingenliypotheksrinrätlning mer än 3oo,ooo Rdr, utom hvad dea ian tillkomma från afhetalningar på Bankens fåslighets-belåning; d) att den andel i faslighets-lånefonden, 4*780,000 Rdr, den hvarje hypotheks-förening erhåller, ej må blifva större, än som svarar mot det medeltal af de feni sista årens taxeringsvärde, i förhållande till liela Rikets taxeringsvärde, de lån ega, hvilka utgöra hypolheksföreningens område, och att den återstående delen i fastighets-lånefonden oafbrutet utlånas, såsom hittills, till sådane fastighetsegare i allmänhet, hvilka ej egt rätt alt i hypotheks-förening ingå;. ej) att Cassa-creditiv beviljas, uppå en tid af högst ett år’, åt sådana associationer och Prival-Banker, som med spannrnit 1 s-Jielåning sig befatta, och för hypotheks-föreningar till nästa Riksdag; fj) att Banco-Styrelsen bör i möjligaste matto tillse, att ereditiven Begagnas enligt deras egentliga bestämmelse, och icke lill en utsträckt assignerings-rörelse för de daglige och stund lige behofven, hvartill de lö pande räknihgarne i Depositions-Banken, - grundade på ertorderlige medels successiva insättning, äro hufvudsakligen ämnade, asalia punkten Litt. a och b biföllos, . , Samma punkt Litt. c afslogs.
Angående ett i 1827 års RevisionsBerättelse omnämndt förslag till förändring med anmnningarne vid BancoDisconten och Pro vinceLåneCon toren. LagUtskottets : Öfver föreslagit stadgande att lägrad qvinna, som till sitt barns försörjande vill njuta understöd af Faltigvards-Inrätlning, skall åligga, att uppgifva sin lägersman; i anledning af Rikets Ständers JuslitiaeOmbudsraans EmbetsBerättelse och Allmänna Redogörelse för den sedan sista Riksmöte förflutne tid; om en Lag, som stadgade ett efter förbrytelsens beskaffenhet lämpadt urbota straff för den, som falskeligen å sig bekänner missgerning, äfven af mindre svår art, än att den dödsstraff förtjenar; ochom förnyande af Kongl. Kungörelsen den 27 Augusti 1828, angående vederbörandes åliggande att tillställa så väl Konungens Befallningshafvande som Presterskapet förteckningar öfver dem, hvilka för Lagbrott blifvit vid Domstolarne sakfällde eller under framtiden ställde. Den 29 Maji, Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUt skottens: Om bestämmande af rättigheten att å hafsstränderne upphämta hafstång; och i anledning af väckt fråga att Rådstuguoch KämnersRätter samt Häradshöfdingar må erhålla exemplar af utkommande Författningar, äfvensom att den så kallade Författnings-sam lingen må RämnersRätterne tillhandahållas. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets: Om nya EvangeliiBoks-förslagets antagande, samt om fri tryckning af de vid, berörde förslag fogade Böner; om upphörande af ekonomiska besigtningar hvart tredje år å Soldat-torp, samt om Soldatens skyldighet att sjelf underhålla torpet; och om utvidgad smidesrättighet och upphäfvande af det nuvarande smidesförbudet, å vissa ställen inom Bergslag; samt ExpeditionsUtskottets :
s 704 — 707, bif. af PresteStåndet, IX s 602, af BondeStåndet, IX s 618, återrem. af BorgareSlåndet, IX s 999. Ytterligare Utlåtande, VII 2. s io3, 104, bif. af BorgareStåndet, IX 3. s 437, lagdt lill Handlingarne af Bonde - 77 Ståndet, IX 3. s föo, af Adeln, IX 3. s 455. Underd. Domstolar, om offentlighet vid; LagTJtskottets Betänkande, VII 1. s 92 — 98, bif. af Adeln, IX s 168, af BondeStåndet, IX s 177» återrem. af PresteStåndet, ix s 202. Ytterligare Utlåtande, VII 1. s 5Go — 5G3, bif. af BondeStåndet, ix s 429> af Adeln, IX s 43<)> af BorgareStåndet, IX s 455, af PresteStåndet, IX s 47^. Underd. —• — om inrättande af förliknings; Motion, remitt. till Lagutskottet, II s 1160, 1276, 1286. Utskottets Betänkande, VII 1. s 399 — 407, bif. af PresteStåndet, IX s 372, af BorgareStåndet, IX s 374, af BondeStåndet, ix s 38i. om förliknings-åtgärdernas skiljande från de vanliga; Motion, remitt. till Lagoch Ekon. Utskotten, II s 1343. Utskottens Utlåtande, VII 2. s 1042, io43, bif. af PresteStåndet, ix S923, af Adeln, IX s 964, af BondeStåndet, ix s 977'
Likväl har en talare, Hr Hjerta, upträdt för att färglägga de motiver och skäl, som 2:ne ledamöter här ansett sig böra uttala såsom stöd för sina åsigter. Detta visar, mine Hrr, hvar den värme, som man skulle kunna kalla partisinne i jernviigsfrågans behandling, finnes, och är ett motstycke till ett yttrande, som i går fälldes, då man sade, att man icke borde åtskiljas, emedan det kunde blifva en surpris för och en orättvisa emot de frånvar:de, som derigenom betoges rättigheten att votera. Gr. Sparre, Erik: Utan att i någon mån vilja bestrida en ledamot rättigheten att här anmäla sina reservationer, vill jag blott i fråga om »värmen» underställa E. o. Ad:s pröfning, på hvilken sida denna värme uttalat sig. Hvad reservationernas innehåll i öfrigt beträffar, har jag ingen rättighet att deröfver yttra mig, enär de icke kunna blifva föremål för discussionen. Men då en ledamot fästat sig vid innehållet af R. o. Ad:s beslut i så måtto, att man åt K M. öfverlemnat att bestämma öfver hvilka punkter banorna böra gå, och dervid anmärkt, att sådant skulle vara olämpligt,' så ber jag att få fästa denne ledamots, Hr Bildts, upmiirksamhet på, att han sjelf, såsom ledamot i StatsUtsk., deltagit i beslutet ronde 12:te punkten af Utsk:s Betänk., och hvilken lyder sålunda: »att R. St:r måtte åt K. M. öfverlemna att, vid jernvägsarbetenas utförande, med afseende å ytterligare uplysta förhållanden, närmare bestämma de orter, som hvarje statsbana eller bandel, hvartill anslag är beviljadt, skall genomgå, oell de ställen den bör anlöpa.» Då således R. o. Ad., i detta afseende, följt den anvisning, som StatsUtsk. gifvit, hade jag föreställt mig, att Utsk:s ledamöter icke i denna omständighet skulle finna någon anledn. till klander emot R. o. Ad:s beslut. Hr Hjerta:
Större delen af våra nu varande så kallade Capitalister äro just sådana, som sedan år 1809 försålt Fastigheter, eller på annat sätt förvärfvat Penningar vid vida högre Cours, än nu. Må de vara nöjde, att Myntet snarare blifvit förhättradt, än försämradt, sedan den tiden, att Egendomar betydligen fallit; och må de ej vidare utsträcka sina fordringar. Sanningen och rättvisan fordra likväl, att man här erkänner det Fastighets-köp någon gång blifvit missbrukade. Några få Personer hafva köpt Egendomar utan all slags calcul — och utan att odla. Men huru mångå äro väl dessa misslyckade Speculanter? De äro snart räknade. I alla tider hafva sådana funnits, och huru litet är icke detta antal emot deras, som speculerat på Utländska Varor och NederlagsRörelser? Det nyttigaste blifver genom öfverdrift skadligt, och sjelfva Naturbehofven förvandlas till Laster igenom öfverdrifvet tillfredsställande; men för ett eller annat missbruk lör en god sak icke fördömmas; och säkerligen skulle den sanna Patrioten önska, att besittningen af Jord åter blef eftersökt. Helt annorlunda skulle det komma att se ut i vårt kära Fädernesland, om det vore förmånligare att äga Jord än Capitaler; och måtte den tidpunct snart inträlfa, då Egendomar blifva begärliga, och icke, såsom nu, anses lika med besvärliga bördor, dem hvar och en önskar blifva qvitt. Ad. Prot. Uti noten sid. 8säges: ”att emellan 1812 och i8i5 indrogos 2 Millioner i Sedlar.” Men det måtte väl ej vara Utskottens mening, att härigenom upplysa Nationen, huru mycket, som blifvit amorteradt, sedan Sedelmassan uppnått sitt Maximum; ty det blifver säkert mycket mer. Utan att vara initierad i Banquens hemligheter, kan Calculen någorlunda lätt uppgöras. Yid 1800 års Realisation inlöste Banquen omkring i5 Millioner Riksgälds Sedlar med 10 Millioner Banco, Riks-Disconten rörde sig med en Fond af 5 Millioner; Åbo, Götheborgs och Malmö
Vår öfverblick af medeltidens magi må börja med en skildring af den himmelska och privilegierade madien, det vill säga den kyrkliga, för att derefter öfvergå till den illa anskrifna lärda magien (astrologien, alkemien, besvärjningskonsten) och den förföljda folkmagien (i hvilken kyrkan såg den egentligen diaboliska) och sluta med en framställning af den förfärliga katastrof, som framkallades af kampen mellan dessa. Det är icke skildrarens skuld, om läsaren i den kyrkliga magien skall finna en karrikatur af det heliga, en karikatur, i hvilken det komiska öfvervägas af det vidriga. Ju mer objektiv framställningen vill vara, desto obehagligare blir bilden. Vi skola derför fatta oss kort. Lik en omtänksam moder vårdar sig kyrkan om menniskan och omgifver henne från vaggan till grafven med sina magiska skyddsmedel. Kort efter barnets födelse måste presten vara redo att begjuta det med vatten, som genom bön och besvärjelse renats från de äfven i detta element huserande demonerna, ty den späda varelsen, i synd aflad och af naturen Lucifers egendom, skulle utan dopets nådegåfva vara för evigt förlorad för himmelen, för evigt hemfallen åt helvetets qval14. Mer än en samvetsgrann kyrkans tjenare var fördenskull betänkt på medel att bringa det räddande vattnet i beröring med fostret, innan det kommit i dagsljuset. Dock blef detta försigtighetsmått icke kyrkligt bruk. Dopvattnets kraft är större än vattnets i dammen Bethesda, som helade endast kroppsliga bräckligheter. Dopet räddar millioner själar från afgrunden. Förutseende sådant hade den af listiga anslag uppfyllde djefvulen redan före kristendomens uppkomst beslutat neddraga och håna detta mägtiga sakrament; han gjorde, såsom Tertullianus klagar, per anticipationem en kopia af detsamma uti de af honom stiftade Mithras-mysterierna, hvilka äfven i andra stycken oblygt härma kyrkans hemligheter. I döpelsen samverka med vattnet andra af presten helgade medel: oljan, saliven (som presten efter besvärjelsen spottar på barnet och hvars kraft framgår af Marc. 7, 33), saltet15, mjölken och honungen16.