Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vaker och beder, att I fallen icke uti frestelse; anden är viljog, men köttet är svagt. Åter gick han bort annan gång, och bad, sägandes: Min Fader, om det är icke möjeligit att denne kalken går ifrå mig, med mindre jag dricker honom, så ske din vilje. Så kom han, och fann dem åter sofvande; ty deras ögon voro tung. Och han lät då blifva dem, och gick åter bort, och bad tredje gången, sägandes samma orden. Då kom han till sina Lärjungar, och sade till dem: Ja, sofver nu, och hviler eder; si, stunden är kommen, och menniskones Son skall antvardas i syndares händer. Står upp, och låter oss gå; si, den är här, som mig förråder. Och vid han än talade, si, då kom Judas, en af de tolf, och med honom en stor skare, med svärd och med stafrar, utsände af de öfversta Presterna, och af de äldsta i folket. Men den, som förrådde honom, hade gifvit dem ett tecken, sägandes: Hvilken jag kysser, den äret; tager honom. Då steg han hastigt fram till Jesum, och sade: Hel Rabbi; och kysste honom. Då sade Jesus till honom: Min vän, hvarefter kommer du? Då stego de fram, och båro händer på Jesum, och grepo honom. Och si, en af dem, som voro med Jesu, räckte ut handena, drog ut sitt svärd, och slog dens öfversta Prestens tjenare, och afhögg hans öra. Då sade Jesus till honom: Stick ditt svärd i sitt rum; ty alle de som taga till svärd, de skola förgås med svärd. Eller menar du, jag kunde icke bedja min Fader, att han skickade till mig mer än tolf legioner Änglar? Huru blefve då Skriften fullkomnad, att så ske skall? I samma stundene sade Jesus till skaran: Lika som till en röfvare ären I utgångne, med svärd och stafrar, till att taga fatt på mig; hvar dag hafver jag sutit när eder i templet, lärandes, och I hafven icke gripit mig. Men detta är allt skedt, på det Propheternas skrifter skulle fullkomnas.
Herr Anckarswädj August: Enligt hvad den siste värde Talaren, med kännedom af medicinen, anfört, är det otvifvelaktigt, att ifrågavarande anslag till Ortopediska Institutet sällan kan komma de fattige till godo, emedan de sjukdomar, som der botas, äro bland dem sällsynte. Således skulle endast de förmögne hafva fördelen häraf; och jag kan då icke under någon ekonomisk synpunkt tillstyrka anslagets beviljande, hälst jag tror vi hafva behof att hushålla äfven med den minsta skärf af Statens medel. Mig tyckes, att de Familier, som äro nog olycklige att behöfva begagna sig af en sådan Inrättning, väl kunna gå ut med att sjelfve betala de härtill erforderliga omkostnader, som här måste blifva ganska ringa i 6 Den t a Jun i i f. m. jemförelse med dem, som för detta ändamål erläggas utomlands, såsom i Frankrike, der de skola uppgå ända till 3oooR:dr för en enda plats. Dessutom skulle det till och med, i min tanka, vara obehagligt för de förmögne, att i detta fall emottaga något understöd. Jag yrkar följakteligen förkastande af Utskottets tillstyrkande, att anslå i,5oo R:dr årligen till det Ortopediska Institutet. Deremot hemställer jag, att den föreslaghe belöningen af i,333 R:dr 16 sk. till Doctor Åkerman, såsom den der inrättat det första Ortopediska Institut i Riket, måtte beviljas. Jag anser detta lika förtjent och billigt, som jag finner det ändamålslöst och olämpligt att gå in på det tillstyrkta årliga anslaget till Inrättningen, isynnerhet för vårt Stånd, hvars medlemmar det egenteligen skulle komma till nytta. Då kanske en återremiss af detta Utlåtande är nödvändig, emedan man icke får afslå en del deraf, och bifalla en annan del, när det första gången i ett Stånd förekommer till pröfning, så får jag anhålla, att Utlåtandet måtte blifva till Utskottet återremitteradt. Herr Hjerta, Gustaf: Äfven jag tror det vara rätt att skilja emellan de två anslag Utskottet i detta Utlåtande tillstyrker.
Detta är en san ning, men lika sannt är ock, att Banken lika litet som Staten och individen kan för sina sedlar erhålla silfver i Hamburg, utan måste köpa exportörens fordringar hos utlandet, och i brist deraf anlita sin egen kredit. — Nåväl, står icke samma väg öppen för hvem som helst? — Ar det klokt, att Banken, blott för någras beqvämlighets skull, skall hålla tillhanda sitt silfver för ett pris, som ofta understiger det, för hvilket han får återköpa det i Hamburg? — Och när man besinnar, att Bankens högsta bestämmelse såsom upprätthållare af myntvärdet och krediten inom landet härigenom äfventyras, är det då rättvist, är det med en sann statsekonomi förenligt, att hela landets industri, att ralla öfriga medborgares väl eller ve skall vara beroende af några enskildas vinglerier? »Skall man icke få använda sina penningar huru man behagar?» blilver kanhända det mest anslående skälet mot hvad jag föreslår. En sådan rätt är helig och okränkbar, då den icke öfverskrider de gränsor våra lagar utstaka, och om orden gränsor och lagar alltför mycket skulle missljuda i deras öron, som hylla den oinskränkta friheten, så får jag fästa deras uppmärksamhet derpå, att då de sjelfve, som samlat förmögenhet, säkerligen icke haft någon missbelåtenhet dermed, att det funnits lagar, och måhända äfven förbud, under hvilkas skydd de förvärfvat sin egendom och okränkt få densamma besitta, så måste de äfven medgifva samhället rätt, att göra de inskränkuingar för egendomens användande, Den 26 Oktober. som detsamma för sin säkerhet finner nödvändigt. Och enär de rådande frihetsidéerna icke medgifva någon inskränkning i användningsrätten öfver hvilkens egendom som helst, så skall jag visa vådan för samhället af sådana principer, och tager t. ex. det för vår tid mest i ögonen fallande.
”Jag har redan tänkt derpå, min gubbe,” inföll frun och nämnde tre eller fyra namn, hvarvid dock kommerserådet skakade på hufvudet. ”Nå, det blir väl råd med det,” menade hans hustru vidare. ”Ha vi något att handla med, så få vi alltid en kompanjon. Sjelfva den stora glädjeposten gör mig ännu yr i hufvudet, och döfvar min vanliga skarpsinnighet. Herre Gud ändå, så underligt det går till! Jag sade alltid, att den mannen kom att betyda något i vårt hus. Jag tycker hvad vi nu af uppriktigt hjerta skola välkomna honom och på allvar krusa omkring honom vid hans ankomst.” ”Ja, det förtjenar han i sanning också,” yttrade kommerserådet. ”Men jag begriper icke, hvarföre Rosa vill vara så länge ensam. Kan du förklara mig det, min vän?” ”Åh, min gubbe lilla, den saken förklarar sig sjelf. Öfvergången från sorg och bekymmer till glädje, lycka och välstånd är för fina, ömtåliga varelser, sådana som Rosa, ofta lika skakande, som en öfvergång i motsatt förhållande. Det kära barnet behöfver ganska väl några timmar att samla sina sinnen. Jag är ju sjelf ännu så lycksalig, att jag knappt har reda på någonting; men det säger jag, att det första, som får vidtagas, blir att komma ur det här eländiga kyffet, hvaruti jag säkert skulle dödt, om jag nödgats bo här längre. Widen, min gubbe, jag lägger på ditt samvete, att det blir det allra första. Ack, vårt stora, sköna hus!” – Och härvid suckade kommerserådinnan andäktigt, med hopknäppta händer. – ”Ack, det få vi aldrig tillbaka, aldrig!” ”Det finns ju många andra stora, sköna hus,” tröstade kommerserådet; ”få vi bara först medel, så erhålla vi nog hus. Men det går i yttre dörren; nu ha vi Rosa här.” Flickan inträdde sakta; redan hennes gång borde för mera uppmärksamma öron hafva tillkännagifvit, att den icke stod i något lyckligt förhållande till de förhoppningar, som voro föremålet för pappas och mammas samtal.
Majit funnit omständigheterna bjuda i afseende på bränvins-handteringens inskränkande under denna vinters brännings-termin, så borde näringens idkare kunna trygga sig vid Konungens ord och icke behöfva befara ytlerligare undantags-åtgärder under samma vinter; att då en de! bränvins-lillverkare, i förlitande på detta ord, under hösten blott begagnat en brännings-månad, men andre kommit alt utbyta April mot en höst-månad, skulle de förre icke blott finna sig lidande genom missräkningen om en vinst, den de sednare gjort, utan möjligen äfven hafva ådragit sig förlust genom öfverenskommelser, dem de, i förlitande på Kungörelsen af den 13 Julii, ingått om varu-belopp, hvilka de förbundit sig att i vår lemna, kanske med utfåstadt vite för underlåtenheten; att om än hveteoch råg-äringen nästlidne höst varit svag, har vårsädes-grödan dock i allmänhet varit fullt medelmåttig och potatis-skörden ymnig öfverallt; att det höga pris och de knappa förråd, som verkligen förefinnas i vissa landskap, egentligen visa sig, der utskeppning egt rum; att de höga prisen, som emedlertid icke äro synnerligen högre än vid samma tid sistlidne år, sammanhänga med och äro en naturlig följd af de höga prisen i andra länder, hvarmed Sverige står i handels-förbindelser; att foder-brist mera hotar än sädes-brist; att om priset på boskap, hvilket man väntat få sistlidne höst se omåttligen nedtryckt, hållit sig någorlunda, kan sådant förklaras ur den omständigheten, att jordbrukaren bibehållit sin ladu-gård, emedan han hoppats kunna genom bränvins-bränningen i April erhålla betydlig hjelp till kreaturens framfödande; slutligen att, då Kongl. Majit kan bättre än Ständerne bedöma ställningen och eger, utan deras påminnelse, ensam besluta i frågan, skulle Kongl. Majit, i händelse af verkligen trängande nöd, utan tvifvel vidtaga de erforderliga åtgärderna, hvadan en inblandning från Ständernas sida dels kunde förtydas såsom ett misstroende, dels, om intet afseende å den underdåniga ansökningen vore att göra, dock försätta Kongl. Majit i en brydsam ställning.
Ständer sätt sig uppdragit, »tt öfwerse Jnstruclionen sör Banko U.skotlet, och i syn - 80 Den 24 Aug. i synnerhet att rälta g §- deraf, sörestagit en sädan lydelse af samma § Da Kongl. Maj:t i Nädcr för godt finner, att Banko-Utskottet nägon Proposition meddela, rörande sädane mål, som hemliga hällas böra, och Utskottet ej skulle finna sig förut genom denna Instruktion berättigad!, att den med Riksens Ständers Rätt afgöra, äligge det Utskottet, alt sedan Banko-Fullmägtige blifwit hörde, i allmänna ordalag, och utan hemlighetens uppdagande. Riksens Ständer om den erhällne Propositionen underrätta, för att wid hisart och ett sadant fall serskildt begära Riksens Ständers lillständ, alt med deras rätt förordna om de ämnen, som i Kongl. Maj ts Proposition innefattas. Hivilker förslag Bondeständer för sin del gillade; och dä någon ändring i öfrige §§. ej sunniis nödig, skulle Expeditions Utskottets insände, af öfrige Respektive Standen redan godkände, och nu för Bondeståndet justerade förslag till Instruktion för Banko-Utskottet, försedt med påskrift, att deni allt more gillad, till Expeditions-Utskottet återlemna*. l^t supra Lx protocollo Labriel Öämano.
(1548] Ett utmärkt vackert nytt ejderdunstäcke, en d:o damastduk med 18 servetter af Stenbergs i Jönköping välkända utmärkta tillverkn. samt en svart bred, guipure-långschal äro inlemnade hos A r b e t s m y r a n, Drottningg. 57.; ' r ' [1512] Läkareråd. A. W. A — n. Ni skulle ej dricka kokhctt Emservatten, utan lika delar kallt dubbelt Etnservatten och kokhet mjölk tillsammans, då blandningen blir godt varm, men naturligtvis ej kokhet. — I öfrigt var (och är) detta det enda vi utan undersökning kunde föreslå Eder. Adi. Vi vilja råda Eder att fortast möjligt vända Eder till en specialist i underlifssjukdomar i och för undergående af behandling, emedan Edert onda eljes förvärras och allt mer försvagar Eder. T. S. Detta plägar försvinna af sig själft med åren, så frarat ej något allvarligare lidande ligger bakom, hvilket ej utan undersökning kan afgöras. Låt barnet emellertid ej sofvu. på rygg (kan förhindras genom fastbindande på ryggfn af en borste eller dylikt) och gif det ej dryck eller flytande föda på ett par, tre timmar, innan det lägges. Tag upp barnet ur sängen en gång under nattens lopp. I nVre dylika fall har hypnotism visat sig verksam. E. E. Hufvudet tvättas minst hvarannau eller hvar tredje kväll grundligt med såplödder och varmt vatten samt hvaraonan kväll med cognac. Blir håret för torrt, ingnides en eller annan morgon 1 % salicylolja. Mindre oita än en gång i veckan får Ni aldrig, ej häller när Ni blir bättre, sköta hufvudet med tvättningar. Anders. För att få dessa frågor besvarade gör Ni klokare i att vända Eder till läkare, som haft eller har tillfälle att undersöka Eder, än till oss, som ju blott giswningsyis skulle kunna yttra oss om Edra krämpor och deras behandling. Ledsen.
Råg i månaden för att utlemna® till Ba - 842 Riksens Ständers gare-Embetct i Hufvudsta elen emot nedsatt pris, med vilkor, att priset å groft bröd folden obemedlade Folkklassen skulle bibehållas oföränclradt. Betalning för denne Spannmål erlades till Kongl. Directionens Gassa efter 9 R:d. Banco för tunnan riad Råg oell 8 R:d. för den oriade, då i allmänna handeln riad Råg gällde 12 å i3 R:d. och oriad Råg 11 å 12 R:d. Banco tunnan. Ifrågavarande förskotts utleverering fortgick G månader af året och utgjorde 6000 tunnor, deraf hälften riad. och hälften oriad Råg. ÖfverStåthållare-Embetet egde rättighet, enligt ofvanåberopade Kongl. Bref, att Spannmålen in natura återlemna i den hamn, som af Kongl. Directionen anvistes. Oaktadt skedde påminnelser af Kongl. Directionen har en slik återleverering allt hitintills uteblifvit. Nu mera skulle den falla Allmänna Magazins Inrättningen till last, ty alla dess Förråd äro utöfver behofvet fyllde, och icke eller kan det efter så lång tids dröjsmål medgifvas Öfver-Ståthållare-Embetet att begagna en förmån som i råttan tid blifvit åsidosatt. Det återstår således efter Revisorernes tanka, att Öfver-Ståthållare-Embetet bör ersätta Magazinsfonden skillnaden emellan Bagare-Embetets betalningspris och det medelvärde, hvartill Rågen efter 1818 års afslutade Räkenskaper i kostnad uppgår, utgörande denne skillnad, enligt upprättad liqvid, 21,394 R:d. 33 sk. Banco. Elaf Herr Presidenten m. m. Friherre Revisorers Berättelse. 843 Focks anförande till Kgl. Directionens Protocoll den 21 Januarii 1819 upplyses, att Herr Baron och Presidenten, genom enskild skrifvelse till Landshöfdingen öfver Skaraborgs Län Hans Excellence m. m.
Uti 26 §' af Utskottets förslag, hvilken Ridderskapet och Adeln, Borgareoch Bonde-stånden godkänt, påkallar PresLe-slåndels beslut om. återremiss ingen ändring. Den förändrade nummerföljd å §§:ne, som måste uppkomma derigenom att 16 § af Utskottets förslag förfallit, lärer vid författningsförslagets redigerande blifva iakttagen. Bevillnings-Utskotlcts Utlåtande, N:o 27. 17 Slutligen har Borgare-ståndet, för sin del, beslutat, det skulle uli underdånig skrifvelse af Rikets Ständer anhållas, att Kongl. Maj:t täckes anbefalla alla erforderliga kontroller till förhindrande af oloflig införsel af varor. Något likartadt beslut är icke af öfriga Stånden fattadt; och Utskottet anser sig icke eller ega skäl tillstyrka öfriga Stånden, att i Borgareståndets beslut instämma. Stockholm den 3 Aug. 1848. Bih, till fl. St. Ank. till Exp. Utsk. den 3 Aug, kl. 6 e. m. Betänkande, angående beräkningen af tullmedlen, salu-accisen, postmedlen, chartce-sigillatai-afgiften och husbehofsbrännerimedlen. Sedan Rikets Ständer nu mera hufvudsakligen fastställt grunderna för bevill ningens utgörande under ofvannämnde titlar och enär de få ännu oafgjorda frågor angående tullbevillningen, hvarom Utskottets utlåtande JV2 27 handlar, i högst obetydlig mån inverka på tullbevillningens belopp, har Utskottet ansett sig, för beredande af ärendenas möjligen skyndsammaste afslutande, böra, utan afvaktan af Ståndens blifvande beslut angående berörde utlåtande, nu till Rikets Ständer afgifva förslag till beräkning af de årliga inkomstbelopp, hvilka af nämnde bevill ningar må kunna påräknas. Under föregående riksdagar har man grundat beräkningen af dessa inkomster på än flera än färre nästförutgångna års räkenskaper, utan att taga närmare hän sigt till de olika resultat, som skiljaktiga ekonomiska författningar alltid måste förutsättas frambringa.
Det föreslagna stämningssättet, eller att låta stämningen införas i allmänna tidningarna, synes allt för vådligt för en svarande parts rätt, den der kanske icke hyst någon afsigt att för käranden hålla sig undan eller ens haft någon aning derom, att stämningen väntade honom. I allmänhet torde ock en förändring i denna del vara mindre af behofvet påkallad. Har den, som sökes, gods i riket, lärer det väl i de liesta fall icke dröja länge, innan underrättelse kan vinnas om den ort, der han sig uppehåller. Finnes deremot ej någon honom tillhörig egendom, men sökes något af honom ut, så vore föga vuunet genom att å honom ega utslag, innan han kan träffas. I provokatoriska rättegångar kunde deremot ett sådant stämningssätt, som motionären förordat, oftare vara af nöden; men sådana rättegångar äro icke i allmänhet af gällande lag medgilna. Af Lag-beredningen äro de deremot i liera läll tillstadda, — och deraf biel' det ock nödigt att lätta sättet lör verkställande af stämning å den, som ej kunde anträffas, älven om han ej med afsigt höll sig undan. Emellertid vill Utskottet icke bestrida, att det jemväl nu för en kärande part stundom kunde vara önskvärdt att lagen medgåfve ett sådant stämningssätt, som det af motionären åsyftade. Men lika vigtig! är det ock att tillse, det svarandes rätt icke äfventyras, — och då Utskottet, med afseende derå, befarar att vådorna af motionärens förslag, derest det upphöjdes till lag, kunde blifva större än de fördelar, som derigenom bereddes, anser sig Utskottet böra hemställa, att Herr Komminister Beckmans berörda förslag icke må till någon lagstiftningsåtgärd f öran leda. Ant. lill K\p. Memorial, med förslag till voterings-proposilioner, i anledning af de inom Riks-Standen fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Utlåtande. N:o 39, innefattande yttrande öfver gjorda anmärkningar samt skiljaktiga beslut inom Riks-Stånden i anledning af Utskottets Betänkande N:o SO. öfver Kongl.
Med detta anförande var bifogadt följande betyg: "På Herr Directeuren C. D. af Uhr* begäran får jag lemna det intygande, att den Svarta Eldfasta Lera, som till omkring Sex Fots mägtighet finnes under den nedre eller så kallade Fru Bagges Kolflöts vid Höganäs Stenkols-Verk, vid den, här i Hufvud-Staden af mig gjorde anläggning för gjutståls beredande, under sistförflulnne åren blifvit ensamt använd, så väl till Eldfast Tegel för Ugnarnes invändiga beklädning, som till diglar för Gjutstålets smältning, samt dervid funnits fullkomligt svarande mot ändamålet; Och då för Gjutstålets beredande, fordras |den starkaste hetta, som i stort kan åstadkommas, synes denna Lerås användbarhet för Masugnai-, Stålugnar, Glasbruk, samt för alla sådana Inrättningar, der egenskapen, 606 S ta t s-U t s kottets Betänkande it att motstå en stark eldgrad är lmfvud-för eina Jet, vara tillförlitligt ådagalagd. Solckliolin den 18 October 1823. •Gustaf Broling. Uti Herr Noran utlåtande instämde Herr Grefve af Ugglas, Ex Protocollo, A: FRYCELL’ N:o 564. Ankom den 31 Octob. 18S3' Riksens Högloft. Sänders Stats och Bevillnings-Utskotts-Utlåtande, angående Postfrihet för utkommande Tidningar och Stats-Utskottets B etan kan den. Coj deras föseende medChartaeJSigillatse Stämpel. T1]! Riksens Högloft. Ständers-Statsoch Bvillnings-Utskott har tinder den ^de sist. Februarii blfvit remitleradt. Från Y allo fl. Borgare-Ståndet Herr Zach.
Han har skaffat oss skyddstull på psalm-bokspermar. Det nya Aftonbladet, som skulle vara allting, börjande på fri-, skulle naturligtvis också vara frihandelsvänligt Och så är det ännu i denna stund, den nya tullsatsen på inbundna psalmböcker till trots. Man får förlåta hr redaktions-direktören, att han kanske icke ens vet hvad en skyddstull ' egentligen är för något och således ännu mindre kan veta när hans frihandelsvänliga program för honom rakt i armarae på protektionismen. Men det gör ingenting, sedan man väl i en framtid hunnit blifva fardig med religionsfrihets frågan, griper man sig förmodligen an med tull-lagstiftningen — och då! Ja, då vet ingen, icke ens hr Retzius sjelf, hvad han kommer att göra. Man har tydligen redan nu mycket svårt att veta hur man skall vända kappan. Den ena dagen känner aldrig hvilka svängningar den andra skall komma att medföra. Man började t. ex. såsom eii entusiastisk patron för den modernaste riktningen inom literaturen. Georg Brändes skulle lemna kritiker och andra bidrag, hvilka man i barnslig högfärd rubricerade såsom » enskildt meddelade » till tidningen. (Uttrycket är kännetecknande för den korrekta språkbehandling, som med den nye redaktionsdirektören böljade blifva en stående prydnad för A. B. Någon annan skulle helt visst aldrig kunnat falla på den absurda idén att skrifva » enskildt meddelade » om uppsatser, bestämda för omedelbart offentliggörande i tryck. ) Men sedan dess har man lyckligtvis kommit på det klara med, huru nödvändigt det är, att den estetiska grådaskigheten går hand i hand med den politiska. Nu talar man om » talang, mycket talang, mera talang », som de gamla vännerna naturligtvis icke längre ha, och så finner man sig så fasligt chockerad af att de,såsom t. ex. fm Edgren, på ett allt för närgånget sätt behandla den konventionela moralen, som, när allt kommer omkring, ändock är en förträfflig sak. Svampen på! Lika konseqvent liberal är man också när man värdigas taga om hand en sådan fråga som arbetarefrågan.
Och lämpelig, med hänsigt till jordbrukets partielle beskattningstyngder, hvari andré medborgare icke deltaga, hvaremot man nu i jemförelse med andras beskattning, icke saknar anledning till iiiissnöje deröfver, att hemmanens, i debetsedlar och genom andre föreskrifter ökade utgifter, öfverskjuta tillökningen för dem som af andre medborgare sedan i8oy utgöras Jag förbigår att nu åter upprepa defc orättvisa i förbindelsen att uppgifva prsesumtift värde å sin egendom och det obehagliga för taxeringsman och skattskyldige att desse värden, på de förres godtyckliga pröfning al - Den 21 Februarii, 495 lena beroende, stundom ogillas, äfvensom den erindran att med återgående till 1800 års bevillningsförordning, ej mindre detta stadgande kunde förefalla, än de mindre nödige 3me taXeirings instancer som ett förflutit århundrade ansett Onödige, och som nu till beredande af en rätt. vis beskattning, kunde som fordom, inskränkas blott till en taxeringsinstance; och då jag till vidlyftighets undvikande torde få åberopa hvad jag de sista Riksdagarne anfort till förändring i bevillningsprinciper för hemman och qvarnar, som 1 Högloflige BeVillningsUtskottets handlingar äro att tillgå, får jag förnya det yrkande , att med upphäfvande af bevillningsgrunderne för hemman och qvarnar i 1809 års bevillningsstadga, principen för desses beskattning i 1800 års bevillningsförordning måtte åter blifva gällande såsom mindre betungande och hvilkas betydliga nedsättning den’ na Riksdag, Bevillningsutskottet otvifvelaktigt i alla fall bör hafva till föremål, hvarigenom den procent af Bevillningen som nu afdrages, till kostnader i och för desse taxetingsinstancer. kunde besparas till fördel för de 6kattskyldige och äfven för embetsOch tjenstemän, sorn med desse trentie taxetingsinstancer hafva befattning, hvilkas besvär och kostnader otvifvelaktigt öfverväga den ringa ersättning som af bevilliiingsprocenten kunde dem tilldelas