Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk. äger nemi. icke, i min tanke, att göra andra framställningar ang:de Statsrådet, än dem, som kunna medföra en tillämpning af 10G eller 107 § Reg.F. Att delta oaktadt framkomma med berättelse om regeringsåtgärder, dervid de afgifua rådslagen icke ogillas, och således Statsrådets ledamöter undgå allt åtal, men hvarvid anmärkes, att K. M. fattat ett beslut, stridande mot nämnde rådslag, skulle derföre kunna uppfattas som ett försök, att göra det nådiga beslutet och den höga personlighet, som bestämt detsamma, till föremål för R. St:s öfverläggningar, hvilket väl icke behöfver bevisas vara stridande mot grundlagens både anda och bokstaf. Ehuru jag icke vill påstå, att detta egentligen varit afsigten med det gjorda meddelandet, har jag dock inom Utsk. bestridt allt sådant såsom olagligt och vådligt, äfven om man dermed åsyftat blott att hos blifvande eller varande Statsrådsledamöter inpregla den grundsats, att då afseende synes icke fästas vid deras ”underrättelser och råd,” de äga en moralisk pligt att ej längre qvarstanna vid sina förtroendeembeten, en grundsats, sorn 1809 års lagstiftare hvarken antydt eller uttalat, och som derföre äfven 1844 års Const.Utsk. icke ens indirect bort vidröra. Jag reserverar mig derföre jemväl emot denna, enligt min åsigt, nu till intet ledande berättande framställning och anhåller i anledn. häraf, S/G Den 5 December. att R. o. Ari. måtte, med ogillande af denna Coust.Utsk:s framställning, lägga betänk, till handlingavne. Ofverläggningen förklarades härmed vara slutad, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att alla de ledamöter, som talat i ämnet, yrkat, alt ölsk:s åtgärd mätte ogillas, och att då härvid Gr. Cronhjelm bestämdast gifvit sin tanke tillkänna, det vore i öfverensstämmelse med hans yrkande, som H. Ex. ansåge sig höra framställa propos., hvarföre II.
RiksdagsBeslutet, § 44- Skiften, örn antal af, vid Storskiftesdelningar ; LagUtskottets Betänkande, YII 2. s io36—1039, Lif. af BorgareStåndet, ix s 907, af PresteStåndet, IX s 923, af Adeln, IX s ^64, återrem. af BondeStåndet, IX s 989. Ytterligare Utlåtande, YII 3. r. s 228, *229, lagdt till Händlingarne af Prestestånd el, IX 3. s j 20, bif. af BondeStåndet, IX 3. s i38, af Adeln, IX 3. s 149» äf BorgareStåndet, IX 3. s i58. Skjutsanstalterne, om annan reglering af allmänna, samt om nedsättning i SkjutsLegänj Motioner, remitt. till Ekon. Utskottets Utlåtande, VIII s 782-— 800, bif. af PresteStåndet k IX s 5oo, åtérrem. af BondeStåndet, IX. s 552, af Adeln, IX s 557, bif. af BorgareStåndetIX s 568. Ytterligare Utlåtande, VIII s 1895 — i4o6, bif. af PresteStåndet, IX s 1145, lagdt , till Handlihgarnc af BorgareStåndet, IX s 114-9, till en del gill. till en del för kast, åf Adeln, IX s 1160, bif. af BondeStåndet, IX s 1172. s 2G9—276 RiksdagsBeslutet § 44- Skogsproducter förbjudna till export från Bohuslän j men tillåtna från Westergöthland, III s i3o, i43. ■— Ordningen om förtydligande af 46 §. i Kongl.; Motioner, remitt. till Ekon.
Varder gäldenärs egendom, sedan inteckning deri sökt är, till konkurs afträdd; pröfve ock Rätten ansökningen, och be stämme konkursdomstolen, bvad verkan inteckningen äga må, om den beviljas. 16 § Mom. 1. Inteckning, som fastställd varder, gälle för borgenär med förmons rätt, som i 17 Kap. Handels-Balken skils, ifrån det Ting å landet samt den dag i staden, han inteckningen vid laga Domstol sökt; Ej må dock ränta å intecknad fordran tilläggas förmånsrätt, för flera än fre år. Om ränta å intecknad fordran, då gäldenär afträd! sin egendom till samtelige borgenärers förnöjande, stadgas i Konkurslagen. Borgenär, som innehafver inteckning, njute, så vidt för fulla gäldandet af bans fordran nödigt, finnes, säkerhet i den intecknade egendomen till hela Kongl. Maj is Nåd. 123 det belopp, hvarå inteckningen lyder, ändå alt fordringen ej till så stort belopp uppgått eller afbetalning derå skett. 18 §■ Mom. 1. Äro flera fastigheter intecknade för samma fordran, utan att upp gifvet är, för hvad belopp eller de! deraf hvarje fastighet serskildt häftar; vare då ansvarigheten för den odelade fordringen fastigheterna emellan beräknad efter förhållandet af hvardera fastighetens serskilda värde till sammanlagda värdet af dem alla. Mom. 2. Finnes ej, när inteckning i Hera fastigheter för odelad fordran beviljas, visst värde å hvarje fastighet af gäldenären bestämdt och i den handling, som intecknas, utsatt, då skall, för bestämmande af det förhållande, sorn i 1 esta Momentet omtalas, hvardera fastighetens värde beräknas efter den uppskattning derå till allmän bevillning, som var gällande året näst före det, då inteckningen söktes, eller, derest sådan uppskattning för det år ej finnes, den, som efter sagde tid först skedde. Skola, för gäldande af intecknad fordran, som odelad är, flera fastig heter försäljas, och häftar någon af dem för serskild inteckning, eller är någondera kommen i serskild ägares hand; varde hvarje sådan fastighet till försäljning särskildt utbjuden.
Äfvensom, sedan 1809 och 1810 års Riksdag, 34 § Riksdags-Ordningen. »Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet, sammansatt af Fyratioåtta Medlemmar, skall, enligt 53 och 89 §§ i Regerings-Formen, anmärka brister i de allmänna hushållniugs-anstalterna och förändringar deruti föreslå, samt upptaga alla hos Riksens Ständer uppkomna frågor, om förändring, förklaring och upphäfvande af lagar och författningar, som Rikets allmänna hushållning röra, om sådana nya lagars stiftande och om grunderna för allmänna inrättningar af alla slag, ehvad de röra uppfostringseller undervisningsverken, landthushållningen, bergverken m. m. Riksens Ständer åge dock endast magt att i dessa ämnen besluta föreställningar och önskningar att hos Konungen anmälas. Vill Konungen något oeconomiskt mål gemensamt med Riksens Ständer afgöra, förfares dermed på sätt, som för lagfrågor är stadgadt. Vilja Riksens Ständer, häldre än att tillsätta flere Ut - Bilaga A till Mern. N:o 1. 729 skott, remittera sådana mål, som till visst Utskott icke höra, antingen till Besvärsoch Oeconomie-Utskottet, eller till något af de öfriga förut tillsatte Utskott, vare samma Utskott pligtigt att med dess Utlåtande, i enlighet med erhållen remiss, inkomma, och bestämme sjelfva ämnets beskaffenhet efter Grundlagen, men icke den hvarje särskildt Utskott i allmänhet uppdragne befattning, huruledes ett mål, i enlighet med Riksens Ständers deröfver tillhörige beslutande-rätt, bör afgöras». Under den 18 September 1810, 38 § Riksdags-Ordningen. »Alla omröstningar i Utskotten skola ske per capita emellan Utskottets samtelige Ledamöter, utan afseende på Stånd. Då votering med slutna sedlar anställes, må alltid en sedel uttagas och förseglas, hvilken öppnas endast i det fall, att rösterne vid uppsummerandet skulle befinnas lika delade. Är pluraliteten redan vunnen, bör den aflagda sedeln genast förstöras.
Vi hafva oss bekant, att Regeringen, efter slutet af sista Riksdagen, förordnade tillsättande af en FinansKoraité. Jag och säkerligen de fleste med mig förmodade att nämnde tillsättning vidtogs i ändamål att R. 8t.:r sålunda skulle kunna vid början af denna Riksdag bibringas de uplysnitigar. hvilka voro behöfliga och nödvändiga att lägga till grund för K. St:rs beslut rörande de vidlyftiga lånetransaktioner, uti hvilka landet under sistförflutna Riksdag och derpå följande tid inlåtit sig. Huruvida något lliksdagsprogram uti berörde hänseende blifvit FiuansKomitéen från Regeringen tillstäldt, har jag mig icke kändt; men upgift uppi./huru mänga oxar, får, grisar och svin, som finnas i landet, lärer behörigen ornförmäldte Komité tillhandakomtuit. Hvilka slutsatser, som deraf blifvit dragne lör bestämmandet, af den ena eller andra utvägen för anskaffande af de medel, hvilka erfordras för våra jernvägar, är mig obekant; och jag tror det t. o. m. vara omöjligt för mig att bilda mig något begrepp eller någon klar föreställning derom. Likväl kan jag icke neka, att det förvånat mig och säkerligen hela vår allmänhet, att under den tid af 4 månader, som denna Riksdag nu fortgått, ännu icke någon röst höjt sig, för att begära uplysningar rörande det resultat, hvartill FiuansKomitéen kommit. Jag anser det förhållande. att raan begärt ett allmänt sammanträde för denna finansiela frågas behandling, utvisa angelägenheten deraf, att icke allenast allmänhetens, utan alven våra egna fordringar på insigt uti ifrågav:de hänseende må kunna tillfredsställas; och dertill synes mig äfven den enskilde Riksdagsmannen, uti allt hvad uppå honom beror, böra medverka. Jag för min del finner u!i detta fall ingen lämpligare utväg än att vända mig meden förfrågan till Komitéens Ordförande, Frih. Tersmeden, huruvida man vid det allmänna sammanträdet har att förvänta några sä vägledande uplysningar uti denna fråga, att de kunna utgöra för oss någon säker basis för fattande af våra beslut. Hvad slutligen beträffar det af Frih.
Ehuru man då ännu ansåg sig icke böra till användande för Statens behof anslå liela Bankovinsten, så tyckes mig, att man redan då temligen tydligt antydde huruledes det torde komma att ske längre fram. Om nu, på sätt jag har hört trovärdige män upgifva, det lärer vara sannolikt, all för de irenne nästföljande åren den reserverade delen af Bankovinsten vore tillräcklig för Statsverkets behof, så frågar jag, om icke den återstående Bankovinsten, jemte öfriga inkomster, kunde vara tillräcklig för att betrygga Statsverket emot det förskräckliga lägervall, som Gr. Björnstjerna funnit för godt att, för år 1854, förespegla oss såsom en följd af min motion? Vidlyftigare torde jag ej härom behöfva vara; enär jag tror mig för Ståndet hafva tillräckligen bevisat, det jag har laglig rättighet till min motion, åtminstone såvida den bestrides ur den synpunkt, som Gr. Björnstjerna i konstitutionel! hänseende framställt. Jag har för R. o. Ad. sökt ådagalägga, att den sednare eller politiska delen af frågan icke heller har oöfverstigliga svårigheter. När så är, och med kännedom af de stora kostnader, riksdagarne förorsaka landet samt de enskilde, äfvensom af den tid, som för Regering och embetsman uptagas af riksdagsbestyr; när jag betraktar svårigheten eller omöjligheten att kunna inhemta någon kännedom om lagars och författningars sannskyldiga inverkan på det allmänna, under en så kort lid som blott 2 eller 2| år, som skulle förflyta emellan R. St:s sammanträden med den tydning Gr. Lagerbjelke velat gifya åt 2 § Riksd.Ordn., så anser jag tillräckliga skäl vara framställda för bifall till min motion. Derom är dock måhända nu för tidigt alt tala; ty i fall den, såsom jag anhållit, till Exp.Utsk. remitteras, till följd hvaraf bemäld Utsk. inkommer med sitt mern. i ämnet, äger R. o. Ad. taga frågan i ytterligare pröfning till slutligt afgörande. Jag har redan, vid behandling af remissfrågan rörande Gr.
Jag anhåller ödmjukeligen , att Herr Grefven och Landt-Marskalken behagade underställa detta förslag Ridderskapets och Adelns bepröfvande. Herr Cederschjöld : Jag anser det vara af högsta vigt , att de Stats-Råd , som sitta i Regeringen , och äro förordnade att föreställa Konungens person, icke böra sjelfve vara Föredragande , emedan de då icke kunna vara nog op3rtiske att afgöra målen: ty manar naturligtvis partisk i, bedömmandet af sin egen ide'. Herr Grefven och Lan dt-Marshalk en hemställde , om Ridderskapet och Adeln instämde i Herr von Hartmansdorffs anmärkning, att red. rctionen af ifrågavarande §, rttåtte erhålla följande lydelse: Går Konungen i Fält - - föres Regeringen, i de mål Konungen för eskrif•vet', af Stats-Rådet etc. Den 3 December c, m. Ropades J a och Nej. Herr Cederschjöld: Om denna, af Pierr voti Hartmansdorff föreslagna, redaction godkändes , så skulle Konnngen helt och hållet blifva betagen möjligheten, att, under en Resa hålla Stats-Råd på annan ort. Herr von Hartmansdorff: Jag hoppas , att Ridderskapets och Adelns öfrige Ledamöter, om också icke Herr Cederschjöld , erindra sig hvad jag nyss nämnde , att nemligen då sju Ledamöter utgöra Regsringeo , tillgång dessutom finnes på 7, för att kunna åtfölja Konungen , eller annorlunda användas. Herr Cederschjöld: Den mening Herr von Hartmansdorff nu sednast framställt, låg icke i Herr Grefvens och Landt-Marskalkens Proposition. För öfrigt får jag förnya min anmärkning om äfventyret deraf, att lemna Regeringen i händerna endast på Föredragande Stats-Råds-Ledamöter. Som det skulle kunna hända, art en Föredragande af första intryckets liflighet förleddes till ensidighet i sina betraktelser, så anser jag bäst att de beslutande blifva icke Föredragande, hvilka böra kunna skärskåda saken ifrån flera sidor, och bedömma den med mera lugn.
I betraktande af egentliga orsakerne till de förluster, som uppstått å Allmänna MagazinsInrättningens Rörelse åren 1813, 1814 och 1815, Underdåniga Skrifvelser. lafva Riksens Ständer ansett sig böra inga i en närmare undersökning, om icke genom någon förändring af Magazins-Direktionens Redogorelsemethod åtminstone de förluster för framtiden skulle kunna afböjas, spm hittills synas föranledde deraf att åtskilige Magazins-Utgifter icke blifvit lagde å Spannmåls lagret samt följaktligen ej kunnat i prisberäkningen ingå och på sådapt sätt Inrättningarne godtgöras. Efter den Räkenskapsform, som för Magazins*Redogörelsens författande nu följes , fördelas de vid ett Magazin förefallande Utgifter under Tvenne serskilde Afförings-Titlar , nemligen: först sådane som uti Kåikul påföras Magazins-lagret och dernäst så kallade Generelle Urgifter hvilka gravera Magazins-Fonden i allmänhet. Hvad de förstnämnde beträffar, som utgöras af Frakter, Bärareoch Mätare-penningar , Magazins-Hyror, Förmalningsoch Sädeätorknings-kostnader m. rn. eller med ett ord alla sådana Utgifter, som i och för Spanmilens vård, transport eller förmälning kunna ega rum , läggas desse kostnader till Spanmålens inköpseller anskaffnings-pris och komma på detta sätt vid skeende Utlefvereringar Inrättningen till godo. Beträffande åter de sistnämnde eller de så kallade Generelle Utgifterne, sorn bestå af Uppbördsmäns Aflöning, Husoch Magazins-Reparadoner samt Reseoch Traktaments-penningar m. m., påföras . de Magazins-Inrättningens kostnad i allmänhet och ingå följaktligen ej i Spanrnålens-värdes beräkning. — Enär alltså desse sistnämnde kostnader utgöra en gravation för Magazins-fonden , synes den förändring i Räkenskapen både riktig och nödvändig, att äfven de läggas på sjelfva Maga - Underdåniga Skrifvelser. zins-lagret.
Hvar och en kan sjelf öfvertyga sig om huru de sysselsättas med att bära kadetters utensilier, ja till och med har man sett huru de understundom visa sig i den idylliska förrättningen att vara barnpigor ! Det är just det olyckliga uti att båtsmanskorpsen användes till allt annat än hvad den bör göra. Slutligen är det en nödvändighet att göra Stockholm till en depot under Carlskrona, för att afskära hvarje försök af danande af en ny skärgårdsflotta med sitt särskilda befäl. Man hade trott, att, sedan ångkraften gjort det möjligt för nästan alla fartyg att intränga i trånga farvatten, striden emellan stora och lilla flottan skulle vara slutad och afgjord. Gr. von Platen tyckes emellertid vilja under andra former upplifva densamma. För att vi icke hvar och en för sig skola stå och hugga i luften, får jag fråga Hr Grin, om t. ex. en Iandstigningsflotta signaleras ett par mil ut i hafvet utanför Hufvudskär, hur och hvar Hr Grin skall låta en skärgårdsflotta intaga sin så kallade position på grundt vatten, för att hindra och bekämpa en landstigning, som, om vi endast tala om mot hjertat af Sverige, kan ske vid Erstavik, norr och söder om Muskön, vid Trosa, Tullgarn, m. fl. ställen, allt i djupa vatten. Det blir icke för denna skärgårdsflotta att intaga någon position på grundt vatten; det blir för henne en nödvändighet att söka möta och bekämpa fienden hvarhelst han kan vilja framgå, och stridsplatsen bestämmes således ej af den försvarande mindre flottan, utan af den anfallande större. Ingen mindre cert af fartyg, än som är fullt sjögående, bör hädanefter byggas, så att vi i ali strid kunna, om vi behöfva, uppträda med samlad styrka och samlade tillgångar. Nu undren J visst, Mine Hrr, att under den olikhet, som sålunda råder emellan mina och Sjöministerns åsigter, jag ändock vill till hans disposition ställa så stora summor, som jag i min motion föreslagit. Jag skulle dock icke ett ögonblick tveka att här uppstiga för att bestrida hvarje anslag till flottan, så vida jag icke vore öfvertygad om, att han är af deri redbarheten, att han, derest R.
Med anledning af hvad sålunda blifvit utaf Öfver-Intendents-embetet i sistberörda hänseende ifrågastäldt, har slutligen frän Embetet infordrats utlåtande, huruvida förenämnda tre embetsverk, eller Kommers-kollegium, Serafimer-ordensGillet och Ofver-Intendents-embetet, lämpligen skulle kunna i f. d. Geijerska huset inrymmas samt, i sådant läll, till hvad belopp kostnaderna för husets anordnande till omförmälda ändamål kunde komma att uppgå; och har Embetet till svar härå, uti memorial af den 7 innevarande månad, i afseende pä den förra af nyssberörde frågor, underdånigst anfört, att Embetet visserligen föreställt sig, det Geijerska huset skulle kunnat lemna tillräckligt utrymme för såväl Kommerskollegium som någotdera af de begge andra i Kronans egendom N:o 4 å Riddarholmen nu befintliga embetsverk, men att emellertid nu mera blifvit af vederbörande tjenstemän inom förbemälda kollegium upplyst, att Kollegium dels i anseende till det betydliga omfånget af dess arkiv och dels med afseende å erforderligt utrymme för Manufaktur-diskont-kontoret, icke kunde erhålla tillräcklig plats i bottenvåningen jemte våningarne en och två trappor upp i f. d. Geijerska huset, så att, ifall Kommers-kollegium skulle derstädes inrymmas, Öfver-Intendents-embetet ansett det blifva nödigt, att hela huset för Kollegii räkning tages i anspråk; hvaremot, för den händelse annan lokal skulle anses böra för bemälda kollegium anskaffas, mcranämnda hus lemnade utrymme för såväl Serafimer-ordensGillet och Ofver-Intendents-embetet, som något annat, i afseende å behofvet af utrymme, med dessa sistnämnda jemförligt embetsverk. Beträffande åter kostnaden för det ifrågavarande, af kronan år 1859 från Stockholms stad inköpta f. d. Geijerska husets anordnande till nu ifrågaställda ändamål, så har densamma blifvit af Öfver-Intendents-embetet beräknad till följande belopp, nemligen: ersättning till staden, — jemlikt 6:te punkten i Kongl.
Något som måste ske, det bör man med friskt m o d genast gå till mötes och tänka som s å: nå, en gång är ingen gång. I dag en smula extra stök o c h besvär och i kväll det angenäma medvetandet, att det åter är lyckligt öfver. Allt arbete går bättre, o m man villigt går till det och oförfäradt griper det an. Vår förtänksamhet bör dessutom förmå oss att vederbörligen rusta oss till sotarns visit. Köket bör på förhand helt och hållet utrymmas, bäst i korgar, s o m man ställer undan någonstädes, dit den svarte gästen icke kommer. Om möjligt sörja vi äfven på förhand för varmt vatten, som vi väl öfvertäckt sätta undan för att efteråt genast ha till hands. Rundt om spisen strö vi golfvet tjockt med sågspån. Sot o c h aska, som oundvikligt då och då dras ut på golfvet, blanda sig då med sågspånen och låta lättare bortsopa sig med denna, utan att golfvet alltför mycket smutsas. Sotet, s o m skrapas ned, tillvarataga vi och kunna använda det i trädgården s o m ypperligt gödningsämne. För en del växter är det dock väl skarpt o c h i det hela bäst, o m man i en större trädgårdskanna rör ut det med kallt vatten och så brukar det vått. Till att rengöra köket tar man före allt annat varmt vatten med något soda eller såpa, skurar först spisen och gör så genast upp eld för att värma nytt vatten, af hvilket man en sådan dag behöfver stora kvantiteter, o m rengöringen skall bli grundlig. De moderna köken äro för det mesta målade med oljefärg. Tak och väggar tvättas nu snyggt af; man tillsätter bäst till det varma vattnet några skedar salmiaksprit i stället för att taga såpa. Ställen i taket, som äro allt för sotiga, gnider man först in med något olja, då de lättare låta rengöra sig. Härefter komma lårar, hyllor, dörrar och poster, ställ för kokkärl o c h naturligtvis bord och stolar; till det omålade träet nyttjar man sand och såpa, och till alltsammans spar man sig ingen möda, begagnar lämpliga redskap, borstar o c h trasor, o c h gnider eftertryckligt.
Bekänkeljgheter upkommo ock wid de för Krono sonen ingangna förbindelsers upfyllande; Men de blelwo dock afhulpna: och Lou ion, hade sä upsi-gik, at !) för at' kunna förnöja sina L olli' rsr. nödgades inrväxla LLxolinsr emot 18, 19 och 20 pieLcrrts sKio. Wid Kongl. Prinftsian L,ov,8/r an komst til Swer-ge och förmälning med Hans Kongl. H 'gh k K o »Prinsen, sedermera Högstsalig Konung Hy/».?» b>LN«.io ar 1744, gjorde kangusk, Hennes 'Kongl. H'ghkt en underdånig prstCMz af en förgyld Silfwer Bord. Lsrvice, hwilken i inköp kostade 128-07 D:r Kopparmynt. Men emot sadanr sivarade icke Landets pennrnaestallning ar 174.Z. Ut» Lan^uen ,w«r ringa tilqang xä Koppar>p'äk'r och redb r? mynt, i jämnsörekfe mot de uielopande DrnnZ^vrt-Scdiarna: allmänheten äter^ T-—»-. 'Z49 hahe mycken begärlighet efter plåtars-, Bidragande bärtil ha^c marik, dels de k er mycket ugirackta kuklicius och Krono-La>cn. och dels reda penningars utförsel ur Riket.
Emot 60:de punkten, mom. litt. b (angående beloppet af Elementar-läroverkens anslag): af Friherre Åkerhielm: »Då Utskottets egna beräkningar öfver tillgångarne för Elementar-läroverken utvisa en årlig brist af ej mindre än 57,000 R:dr; då det ej rimligen kan antagas att de af Utskottet uppletade anledningar till blifvande besparing i utgifterna skola kunna uppgå till mera än omkring 1 0.000 R:dr årligen; och då de vid slutet af innevarande statsreglerings-period befintliga besparingar, som uppkommit å Elementar-läroverkens anslag ej lära kunna beräknas till mer än högst 100,000 R:dr, synes nödvändigheten fordra att anslaget förhöjes; och får jag i sådant afseende hemställa, att det äfven hos Utskottet väckta, men vid votering genom en rösts öfvervigt underkända, förslaget om en tillökning af 20,000 R:dr årligen uti anslaget för Elementar-läroverken måtte vinna godkännande af Rikets Ständer.» Häruti instämde Herr von Printzencreutz, Biskop Annerstedt, Doktor Schram, Doktor Nordström, Professor Carlson, Doktor Gumcelius, Doktor Malmstedt, Prosten Ljunggren, Doktor Tellbom och Prosten Berlin. Emot 62:dra punkten (angående Pedagogierna): Af Doktor Schram, Doktor Nordström, Doktor Gumcelius och Kontrakts-prosten Källström (i fråga om Pedagogierna uti Arboga, Enköping och Söderhamn, hvilkas utvidgning till treklassiga Elementar-läroverk Utskottet afstyrkt). af Herr Holmqvist: »Emot Utskottets i 62:dra punkten gjorda hemställan om afslag å de af representanterne för Arboga, Enköping och Söderhamn inom Vällofl. Borgare-Ståndet väckta motioner derom, att de i dessa städer varande Pedagogier måtte å stat varda uppförda till treklassiga Elementar-läroverk, får jag anmäla min reservation. Till stöd för detta afslag har Utskottet hufvudsakligen anfört att dessa skolor, enär de ännu blott voro pedagogier, icke omedelbart borde till treklassiga läroverk förvandlas.