Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man kan antaga hvilken lämplig storhet som helst för ytmåtlet och gifva den ett namn; men det är icke derföre någon nödvändighet, att denna storhet skall hafva ett motsvarande namn i längdmåttet; ty begreppet blir i alla fall tillräckligt bestämdt genom jemförelse med foten. När det dessutom är medgifvet, att lefven icke är afsedd att begagnas såsom långdmätare, utan alt den blifvit anlagen blott för att kunna få ett nytt namn på T:l:det, sä anser jag dess införande bland längdemåtlen vara öfverflödigt, allrahelst som namnet redan förut har en mängd olika betydelser i Svenska språket. Man säger nemi. fiskref, långref m. m. och den kan än vara 800 alnar ben 8 Juli f. m. 145 alnar lång, än mindre; till följd hvaraf den ref, som här är i fråga, icke öfverensstämmer med det begrepp, som i allmänhet dervid är fästadt. Hr Gripenstedt, Joli. Äng.: Genom den utsträckning, som den förste värde talaren gaf åt sitt anförande, är det måhända nödvändigt att gå något utom den punkt, som f. n. egentligen är under öfverläggning. Jag ber då att få påminna derom, att man, vid bedömandet af en sådan fråga, som den förévande, måste betrakta densamma från tvenne serskildta synpunkter. Man måste nemi. först och främst bedöma ämnet såsom ett helt för sig, endast och allenast med hänsigt till sig sjelf, om jag så må uttrycka mig, och för det andra med hänsigt till det förhållande, hvaruti det nya kommer att stå till det förut befintliga. Om vi följa denna ordning, och således lill en början endast betrakta de olika systemernas absoluta värde, så torde det vara lätt alt visa, det ifrågavandes, eller decimalsystemets, oändligt stora öfverlägsenhet. Den första fordran man har, då det är fråga om att bedöma storheter, är att en jemförelse lätt och ögonblickligt må kunna göras mellan hvilken upgifven storhet som helst och den enhet, hvartill den skall hänföras. Detta låter sig dock alldeles icke göra med det n avande systemet, i afseende på de olika storheterna, hvilka, såsom bekant är, utgöras af längder, ytor, rymder, vigter och värden.
Kammar-Collegii Circulaire den 5 April 1803, stadgas, att till landsväg må sand och ris tagas, der det närmast finnes, dock att sådant sker i den ordning och på det sätt, att sandgropar ej på flere ställen öppnas, så länge den redan öppnade lemnar nödig sand-tillgång och icke finnes för nära vägen inrättad, att olyckor derigenom uppkomma; samt i sednare fallet, eller derest Stallåsen, såsom sannolikt är, finnes på kungsgårdens inegor , de i Kongl. Brefven den 7 Maj 1802, den 19 December 1809 och den 23 September 1823 gifne, dels ovilkorliga, dels vilkorligt förbud att å vestra eller norra delen af sandåsen vid Kungsöhr hemta väglagningsämnen, hvilka i specielt fall meddelade förbud synas grundade på den i Kongl. Brefvet den 25 November 1802 tillika lemnade föreskrift, att, utan jordegarens hörande samt hans minne och samtycke, grus och sand ej få tagas å inegor, hafva, i Utskottens tanka, till kraft och verkan upphört genom Kammar-Collegii här ofvan åberopade, till allmän efterrättelse utfärdade, Circulaire af den 4 Mars 1825, enligt hvilket väghållare, äfven der gällande hinder pröfvas förekomma för hemtning af sand och grus å andras inegor och hagar, en sådan förmon under vissa villkor förunnas; Bih. till R. St. Bett.» och Ehon-UtsJcotteni Utlåtande, N:o 17, alltså och emedan meranämnde författningar, uti hvilka ingen skillnad göres mellan kronooch annan jord, jemväl stadga, att alla stridigheter om väglag-, nings-ämnens tagande tillhöra Domarens i orten pröfning, thy anse Utskotten motionären och hans hufvudmän hafva sig öppet lemnadt att, i öfverensstämmelse härmed, sin talan i förevarande ämne utföra, hvadan Utskotten vördsamt tillstyrka, att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 21 November 1844.
Sochnemännen påmintes om det, som i sochnstämman för ett år sedan, pag. 621, § 11. förehaddes, nemnl(ige)n att afstå med longwariga och kostsamma bröllops hollande, hwarigenom så monge gudsgåfwor i onödighet förslösas och hwarpå de sielfe sedan måste lida brist: i hvilken händelse de icke hade af sina resp.(ective) Herrskaper på Ericsberg och St. Djula någon hjelp att förwänta. § 7. Att församl(ingen)s innevånare måtte veta, at wakta sig för sådant, hwarigenom de lättel(ige)n kunna bli smittade af venerisk sjukdom, så uplästes nu nogra sidor derom ur Assessor Vadströms trykta underrättelsen, innehollande i synnerhet, att allmogen ej bör herbergera kringstrykande tiggare, ej låta dem ligga på deras sängkläder, eller äta och dricka i lag med sig, ej heller ligga i säng med okänt folk, o.s.w. § 8. Påmintes nu, såsom ofta förr, att de, som ärna sig till den H.(eliga) nattvarden, böra på endera af de föregående söndagarna låta antekna sig och ej om morgonen, då skrifförhöret och skriftermålet skola börjas, som derigenom hindras, att i sin rätta tid begynnas. In fidem protocolli C. F. Maneck År 1798 d.(en) 4. Martii, i anledning af Häradsh(öfding) wälborne Herr v.(on) Jacobsons kungörelse, att Oppunda Härads boer komma att instella sig d.(en) 12 nästa Martii i Stensjö, till att syna det bristfelliga Tingshuset och öfverenskomma om dess förbättrande, inkallades denna församl(ingen)s innewånare, att utnämna sin fullmägtig vid ofvannämnde mål, och föllo de med sitt förtroende på v.(ice) Notarien i Kongl.
Då blef han mycket betagen, förde henne med sig till kungsgården, och firade sitt bröllopp med henne. Men den falska styfmodern aktade på tillfälle, skuffade sin styfdotter i hafvet och lade sin egen dotter i hennes ställe. När så konungen kom hem, var kransen borta, och drottningen kunde icke säga annat än: »edra otäckingar!» Detta tycktes alla vara underligt, och prinsen bar en stor sorg deröfver. Den »sjö-tagna» drottningen steg tre gånger upp ur hafvet, och samtalade med sin hund. Första natten gick hon upp på stranden, och qvad: »Liten min hund! sofver du än? Ligger den falska tärnan på min herres arm? Bättre var mig ärnadt.» Andra natten hände sig på samma sätt. Men den tredje natten var konungen sjelf på vakt, och grep sin gemål, vid det hon skulle återvända i hafvet. Då förvandlade hon sin hamn, och blef till mångahanda djur, både fiskar och foglar; men den unge konungen höll väl fast. Slutligen förbyttes hon, såsom det tycktes, till en tjär-burk. Då drog konunga-sonen sitt svärd, och högg midt igenom tjär-burken; men i detsamma löstes förtrollningen, och der stod framför prinsen en fager mö; hon bar på hufvudet en krans, och i kransen sjöngo små ljufliga foglar. Nu blef stor glädje och fröjd i hela kungsgården, att den unga konungen hade återfunnit sin rätta drottning. Dagen derefter lät konungen tillreda ett stort gästabud. Midt under gästabuds-glädjen tillsporde han den gamla troll-käringen, hvad straff den vore värd, som velat förråda hans makas lif. Styfmodern svarade: »den vore väl värd att läggas i en spik-tunna, och rullas utför berget». Då sade konungen: »nu har du fällt din egen dom». Käringen och hennes dotter blefvo derefter rullade till döds i en spik-tunna. Men konungen lefde lycklig med sin gemål, både länge och väl. Uti A. I.
Vidare hafva Utskotten af infördradé handlingar hos Kongl. Maj:t förekommit om upphörande af stapelstädernas rätt tilis tolag i allmänhet, eller att all tolag och. således, äfven inqvarterings-tola Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottcns Utlåtande, IV.-o 1. 13 gen, skulle, jemte åtskilliga andra till staderna nu ingående afgifter, utbytas emot ersättning af tull-medlen, motsvarande hvad städerna genom indragning af berörde afgifter förlora, efter medelberäkning för 5 år. Vid detta förhållande och då en partiel behandling af frågan om ■ inqvarteringstolagens indragning till Staten, äfven om en sådan behandling, uti målets ännu icke fullt utredda skick, skulle kunna företagas, möjligen komme att föranleda hinder* och flere olägenheter vid afgörande! af nyssnämnde, såsom det vill synas, högst vigtiga och på Rikets handel och sjöfart i allmänhet så väsendtligen inverkande fråga om ali. tolags upphörande, anse Utskotten sig ega grundad anledning tillstyrka,. att den så. kallade inqvarteringseller tillöknings-tolagen, icke må till godtgörande af Statens utgifter för inqvarterings-kostnaden, nu tagas i beräkning-vidare, än alt hvad af denna tolag kan, vid en blifvande reglering om: stapelstädernas tolag i allmänhet, med iagtlagande af städernas på laga skäl grundade rätt, att för egna behof sig, deraf, begagna, till Staten, utan ersättning, indragas, må afses-att; användas till städernas befrielse från skyldigheten att bekosta, ser vicen, antingen helt och hållet eller till någon del, på sätt derom i kan framdelesvarda beslutadt. Då nu, af ofvan angifne orsak, inqvarterings-tolagen icke för närvarande torde böra tagas. i 1 beräkning för betäckandet af Statens inqvarterings-kostnad, . följer i: ordningen* frågan om. anvisandet af andra medel derför, till erforderligt! belopp.*
Då man vidare följer upgifterne för Femte Hufvudtitm, finner man att vi, med troligen allt hvad som till Marinbudgeten torde kunna anslås, skulle vid 1872 års början, upkomma till ett yttre örlogsförsvar af 8 ångskepp. 3 af nyaste och största klass. 3 af äldre och lista klass, och 2 af d:o och 2:dra d:o; hvaribland åtskilliga likväl torde minst räkna 70 års ålder ifrån sin första tillkomst. 4 ångfregatter; 1 af nyaste och största klass; 2 af äldre lista klass; och 1 af d:o 2:dra d:o. 2 segelfregatter af 2:dra klass; 4 korvetter; 1 brigg; 4 skonerter; 3 ångkorvetter om 2 å 300 hästars kraft; 5 större ångfartyg af 60 it 140 d:o d:o och tillsammans en Den 24 Jan u a ri. 99 örlogsflotta af 31 fartyg, stort och smått, seglande och med ånga försedd, eller .3 fartyg mindre än upgiften för 1858 års början innefattar. När här tillägges skeppens årliga försämring, genom byggnadsmaterielets jemna närmande till förruttnelse, så minskas utsigterna ännu mer, att kunna nå den höjd af antal skepp för örlogsflottan, som af andra blifvit förestäldt såsom önskvärdt, men utan fästadi; afseende vid möjligheten att upnå målet, vare sig i personelt eller materielt hänseende. Utaf de sednaste tilldragelserna i Östersjön, har åtminstone allmänhetens sunda förstånd inhämtat, hvad Rysslands 36 å 37 linieskepp, med dertill hörande fregatter, korvetter och ångfartyg uträttat, emot de allierade flottorna. Man torde således utan förmätenhet kunna fråga: hvad man egentligen åsyftar med ett så obetydligt yttre örlogsförsvar som den Kongl. Propos:n uti Femte Hufvudtit:r. framställer. Om man förutsätter möjligheten af ett krig mot Skandinavien, ifrån Rysslands sida. utan Vestmakternas hastande till vår undsättning, hvilket så vidt menskligt förutseende tillåter, måste (örklaras för en omöjlighet, men det omöjliga för ett ögonblick förutsatt:
Vi veta hvad tullen gifvit på de två sista åren samt känna medium deraf. Detta är kända siffer-förhållanden och om man då antager hvad K. M. föreslagit, som kommer mycket nära till detta belopp, så tyckes delta blifva temligen riktigt; men då invänder SlalsUisk. alt det redan i sin beräkning upptagit de derutöfver af Bevilln.Utsk. upp - Den 5 Augusti. 143 gifue 75,000 r:dr högre eller lägre beräkning af tullen, då man icke kan, äfven med alla förespeglingar om att man icke kan komma till förhoppning om export af spanmäl till sådane priser, som under de förlidna åren, och alt jernet icke kan komma att exporteras i år såsom fordom, förutse något bestämdt i detta afseende, enär Sverige sitter i lugn nu, då hela Europa är i jäsning, och då man i Tyskland kanske icke ens kan inberga sin gröda, och då det följaktligen lätt kan hända att innan man hinner till Oktober månad, svälten der är för dörren, onder det att vi hafva god råd på lifsförnödenheter. Jag ber att vi må inskränka oss till valet emellan hvad Utsk. föreslagit och hvad K. M. framställt, samt tillstyrker att vi må hålla oss til! det sednare. Gr. Lagerbjelke: Hr von Troil har här fästat uppmärksamheten derpå att riksg:s-kont:s ställning nu blifvit långt fördelaktigare reglerad än vid förra riksdagen. Jag medgifver att den värde talaren deruti, ehuru blott till en viss grad, har rätt. Vid förra riksdagen sattes förslagsanslagen alldeles för lågt och riksgtskont. skulle alldeles icke kunnat göra face för ntgiflerne om icke tullen sä vida öfverstigit det beräknade beloppet, hvarigenom riksg:s-kont. icke kommit i en mera betryckt ställning än det gjort. Nu åter hafva vid denna riksdag förslagsanslagen väl blifvit ganska betydligt höjda, likväl så, att åtminstone de väsendtligaste af dem blifvit satta något under hvad som efter all sannolikhet kommer att utgå.
St. genast kunna antingen denna propos. alsia, eller ock afgöra, att de vilja öfver densamma å nästföljande riksdag besluta.” Uli föreskriften för behandlingen af ett Const.Utskis eget förslag finnes icke någon sådan antithes att hafva uppmärksamheten fästad uppå, alldenstund hela föreskriften inskränker sig dertill, alt R. St. må icke å den riksdag, ett sådant förslag till dem blifvit öfverlemnadt, utan först å den nästföljande, derom besluta. Såsom ett biskal torde kunna anses böjelsen hos skriftställare att ej alltid begagna samma uttryck. Men för att vidare inhemta 0111 ej andra och flera föreskrifter finnas och måste tillämpas i afseende på behandlingen af ett Coust.Utsk:s eget förslag till grundlagsförändring, än 8t §:ns Reg.F:n speciella föreskrifter i afseende på desamma, måste man öfvergå till 29 §:n Riksd.Ordn., den tredje och sista §:n i våra grundlagar, som rörer sättet att tillvägabringa föi ändringar uti desamma, och som i sitt första moment handlar generelt 0111 Coust.Utsk., dess beskaffenhet, dess och Ståndens skyldigheter och rättigheter i förhållan J O O de lill hvarandra i detta afseende. Början af denna §, som handlar om Coust.Ulskjs tillgöranden i grundlagsändringsväg, lyder: "C o 11 s t. U t s k., som utgöres af 24 ledamöter, tillkommer att, i den ordning Reg.F: n för e s k r i f v e r, granska Rikets grundlagar, samt upptaga frågor och till plena afgifva förslag om ändringar, förbättringar och fork I a ringar de ra f; hvaröfver Ståndens ledamöter vare olie tage t att in p I e 11 o yttra sina tankar, men R. S t. e j för r, ä 11 å den nästföljande riksdagen må beslut a.” Denna sednare perioden är den generella föreskriften i afseende på behandlingen af Const.Utskts memorial, hvilken måste gälla i alla hänseenden, der ej särskildta undantag upphäfva densamma.
Commerce-Collegium, eller det verk, som i Commerce-Collegii ställe kan varda inrättadt, än ock att de hos Convoy-Commissariatet nu anställde tjenstemän må, der så i Nåder pröfvas behöfligt, användas till biträde vid bestridande af de åt Collegium sålunda uppdragne ärenden, emot åtnjutande af sina nuvarande löne-förmoner. I sammanhang härmed får Utskottet jemväl föreslå, 3:o det Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att, i händelse af Nådigt bifall till förenämnde underdåniga hemställan, Kongl. Majit täcktes anbefalla Commerce-Collegium 6 Siats-Utskottets Utlåtande jV:o li3. dels att öfver förvaltningen af Handelsoch Sjöfart s-fonden låta föra serskild hufvudbok, samt, efter dess årliga afslutande, till Kongl. Maj:t afgifva underdånig berättelse om fondens ställning, dels att, på sätt af Convoy-Commissariutet hittills iagttagits, tillhandahålla Rikets Ständers Revisorer och Statsutskott de öfver Fonden upprättade räkenskaper.
Sedan oe hos Riks Ständen gjorde anmärkningar wid AonstilUkrons-UtskoktetS fran sistlednc Riksväg hwilande förslag lill förändringar i tryckfrihetslagen, jemte Konungens nådiga proposition körande tryckfriheten, till Urskottet Klifwit öfwerlemnade, hade således, enligt min tanka, ordningen ivid besia frän bwarannan skiljda sakers behandling fordrat, att Ulskottet, efter 56 Z:s i Regeringsformen föreskrift, till Riksens Ständer särskildt inkommit med ett, i anledning af de i Riks-SlänLen gjorda anmärkningar, ytterligare gronskadt förs slag kill ändring i Tryckfcihöts förordningen, och att Utskottet, til! följd af8r §, uci särskildt afgifwir Utlåtande, med klarr framstälde skal, änling n äfeiler tillstyrkt ofwannämds Kongl. Majus nådiga proposition. Genom ett sädant samwetSgrannt iakttagande af de i lagarne föreskrifva formaliteter, skulle, wid malets afgörande, all twekan och wills rådighet hoS Niks-Ständen hafwa warit undanröjdUtskottets försiag hade dä omedelbart till antagande eller förkastande kunnat framställas, och Konungens nådiga proposition, antingen owillkorligt till nästa Riksdag bliswit hwilande, eller ock hade Riksens Ständer genast kunnat densamma assia. När nn äler Constituiions-Utskolter till Riksens Ständer afgiswit ekr förslag till en omarbetad tryckfrihekS-förordning, och deruti sammanfattat, sä wäl de wid sistledne Riksdag föresiagne ändringar i tryckfrihetslagen, med derwiv gjorde anmärkningar, svin be ändringar i denna lag Kongl. Majtt witz
Sedan Herrar Revisorers Berättelse till Kongl. Majt inkommit, har Kongl, Majit deröfver täckts infordra Kongl. Stats-Contoirets underdåniga utlåtande, hvilket äfven, sedan Kongl. Stats Contoiret, under den 30 sisth Januarii,! detsamma afgifvit, Kongl. Majit under den xt> derpå följande Martii till Stats-Utskottet i Nåder öfverlemna!. Kongl. Stats-Contoiret har derutinnan anfört: att Kongl. Stats-Contoiret hoppades, det Kongl. Majit ej allenast af hvad Riksens Ständers Herrar Revisorer anmält utan i synnerhet af hvad Stats-Contoiret under loppet af tiden haft tillfälle, att inför Kongl. Majit andraga och hemställa, Nådigst täckes finna, att StatsContoiret icke underlåtit, att, i hvad på dess åtgärd berott, söka befrämja fortgången af detta ärende, och att, å dess sida, något hinder derför icke blifvit lagdt: att, sedan Stats-Contoiret, under den 15 sistledne December kunnat förskaffa sig del af Kongl. KammarColiegii ProvinceContoirs tillstyrkande om LandsContoirens samt Kronofogdarnes och Haradsskrifvarnes hörande, innan någon granskning af ämnethärstädes företoges,' har Stats-Contoiret samma dag till Kammar-Colleglum förklarat, att Stats-Contoiret för sin del ansåg ett sådant hörande icke blifva nödigt, utan att Province-Contoiren borde sig i hufvudsaken, utan vidare tidsutdrägt, utlåta: samt sluteligen, att Stats Contoiret uti Circulair-bref af den 15 näst - 171® Stats-Utsiottets Fetänkandeiil 'lenne Tanuarii ytterligare anmodat KoOgL Majits befallningshafvande i Hallands, Skaraborgs och Kopparbers
Maj:ts och Rikets Krigskollegium, anbefaldt att afgifva underdånigt utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers berättelse om granskningen af statsverkets räkenskaper för åren 1848 och 1849, sä vidt den omfattar Kollegii förvalt”!nS’ har, da, 11 de delar deraf, hvilka röra Fortifikations-afdelningen, anmärkningar jorekonima, hvilkas förklaring och besvarande lämpligast hör kunna ske genom Chefen för Ingeniörcorpsen, infordrat mitt underdåniga yttrande öfver nedan förekommande paragrafer; hvilket jag härmedelst har nåden afgifva. Ordinarie och extra anslagen. Fortifikations-afdelningen. §. 6. Med anmälan, att den för år 1849 till reseoell traktamentspennirigar för Fortifikationsofficerare i stat fastställda summa blifvit öfverskriden, hvartill täta ombyten af befäl a fästningsorterna till en del bidragit, uppgifves, att hufvudsakliga anledningen mäste sokas uti de i utgiftsbeloppen ingående reseräkningar, hvaraf Revisorer - — 269 — ne hemtat, ytterligare anledning till öfvertygelsen om behofvet af rese-reglementets snara omarbetande.
V i hafva ej talat så mycket om mannen, icke därför att vi på minsta sätt underkänna hans betydelse; men han har sin yttre verksamhet och ingriper ej på det hela taget i hemmets dagliga arbete åtminstone gent emot barnen i så hög grad som hustrun. V i neka ej, att många dåliga män finnas. Detta sorgliga förhållande inverkar ej på långt när så skadligt på barnen, som om modern själf är dålig, ty af henne taga de förra isynnerhet under de första lefnadsåren ett högeligen starkt intryck. Se de henne lida af mannens dåliga tankeoch handlingssätt, så få de äfven afsky för detsamma oeh blifva vanligen ut•ät med öaan, ostcufds&amp;fata, märkta människor. Genom modern har så- ledes hemmet varit för dem ett mycket godt Åö^a, hem. Detta bekräftas af världshistorien, som du set uéé tiff åimfen visar, att alla store män haft en ädel moder, äz det som du så^e Sänkte, såvidt nämligen denna är bekant. De barn äro därför att lyckönska, som erhålla sin vård ' •i ett vanviat mänsJtoö^ay af en god, känslig och gudfruktig kvinna. an Sällan förolyckas de och blifva vanligen en prydnad i lifvet, äfven om de komma att intaga en högst anspråkslös ställning. A n - som en åätå^&gt; syn dätafoan dras lycka söka de då befordra och blifva därigenom lyckliga framför allt uti eget godt omotstandå^-t åän diet dto^e: hem, der gudsfruktan och rena seder få göra sig gällande. Oeh får en sådan ande gå fän^tans^ufft dit iij&gt;j&gt; du s&amp;ådaz, genom de svenska hemmen under århundramot di^&gt; io^e. den, så skall vårt folk alltid behålla sin själfsom am än^iat ständighet och kunna lösa de civilisations uppgifter, försynen förelagt detsamma.
Genom denna sålunda föreslagna åtgärd, sora förmenas kunna, utan någons olägenhet, äga rum, skulle kostnaden för tvenne LandshöfdingeStyrelser komma att Staten besparas, hvilket förmodas så mycket mer förtjena att med allvar behjerta», som ej allenast Jemtland, utan äfven Vesteroch Norrbotten ännu sakna Residenzer, och fråga om medel till deras uppbyggande redan varit under Riksens Högloft. Ständers prof - Serskildta Utskottets Betänkanden. 923 ning. För den händelse, att göromålens mängd vid dessa Länstyrelser skulle häremot komma i öfvervägande, har, i sammanhang med det gjorda förslaget, den utväg blifvit uppgifven, att med ännu en Canzlist förstärka den på Stat bestådda Canzlibetjeningen. Särskilta Utskottet, som ansett ifrågavarande motion beträffa ett ämne, hvars vigt påkallar ett noggrant öfvervägande af de ej mindre för än emot förslaget talande omständigheter, har visserligen insett, hurti afsigten” med den sedan några år tillbaka bestående nya Indelningen af Landshöfdingedömena i Norrland, förmodeligen varit den stt bereda både en lättare communication melian Länsstyrelserna och landets invånarne, och derjemte, medelst flere Landshöfdingars tillsättande, befordra en säkrare öfversigt af odlingens tillstånd och Inspection af det påbörjade, för framtiden så vigtiga Nybygges-Systemet; men, då å andra sidan förekommer, att denna Indelning och läget af de nya Landsbo fdingeResi den zerne icke synas svara emot ändamålet, alldenstund, som Cnartan öfver Norrland utvisar, dessa Residenzer äro belägne nästan ytterst vid endera gränsen af Länen, eller ock vid Hafskusten långt ifrån Riksgränsen, upp till hvilken dessa Län sig sträcka, *å att, alldeles på sätt Memorialet innehåller, vägen till LandshöfdingeSätet är från flera trakter ännu lika lång som före delningen, och då härtill desslikes kommer, att Statens tillgångar icke medgifva anslåendet af så tillräckliga Löningsförmoner för 924 Serskildta Utskottets Jletärikan elen.