Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
\ Stats-Utskottet har ej funnit anledning ändra dess fattade öfvertygelse, att någre anslag af Stats-Medel icke böra beviljas, utan efter föregången noga undersökning och pröfning af behofvet, lxeldst en tid då tillgångarne icke motsvara hvad som påfordras och föremålens större eller mindre angelägenhet oell vigt således böra bestämma deras företräde till understöd; men sådane undersökningar lära hvarken kunna af Stats-Verket åstadkommas, eller böra af det fordras, utan tillhöra de Auctoriteter, som erhållit befattning med ämnen hvartill Medel erfordras, samt sedermera af Kongl. Maj:t öfverlennäs till Riksens Ständer. Att detta jemväl finnes tillämpligt till förevarande fall, lärer medgifvas. Om Kongl. Vetenskaps-Akademien, som närmast synes vara i tillfälle att pröfva behofvet af Instrumepter för Observatorium Aslro - Stats-LJtskottets Betänkanden. ii55 nomicum och med hvars pligt det instämmer, likasom ingen lärer betvifla, att det utgör ett bland de föremål, hvartill Akademien med varmt nit sträcker sina omsorger, funnit Astronomiska Vetenskapen lida eller hejdas i sina framsteg af brist på Instrumenter, och derjemte saknat tillgångar att undanrödja denna brist, är intet tvifvel, att Akademien begagnat det tillfälle, som erbjuder sig, att hos Kongl. Maj:t, som med särdeles Nåd omfattar Vetenskapernas befordran, utbedja sig Dess Höga förord hos Riksens Ständer, till vinnande af nödige Medel. Om Utskottet någonsin kunnat sätta i fråga, att Akademien, hvilken titgöres af Vetenskapsmän, som nitälska för Vetenskapernas framsteg, skolat förbise denna angelägenhet, hade Utskottet icke tvekat att tillstyrka Riksens Ständer, att vid Motionen, fästa mera uppmärksamhet; men då, någon anledning till en sådan förmodan sig icke företedde, tror Utskottet det afgifne yttrandet varit fotadt på vigtig grund och ej föranledt af liknöjdhet för Vetenskaperne och national-äran.
Embetsman öppet nämnde såsom förtjenande anmärkning, o-ch de äga ej en gång rätt att inom det Stand, der anmärkningen skett, påkalla skälens allmängörande, för att sålunda fa besvara dem. Alla d essa anledningar hafva gifvit ett stöd åt min nu yttrade ofvertygel»e. Jag kan deruti bedraga mig, men det Jeunna vi alla. Jag har, törhända, redan för länge uppehållit mi g vid ett ämne, som mången torde anse for min egen sak. Jag har blott enomständiglutätt tillägga: hvarföre harden Ledamot, sorn gjort anmärkningen emot tvänne föredragande Embetsman inom Statsllådet, ej sträckt detsamma till Stat-Rådets öfriga Ledamöter?^ Såsom sjelf varande Ledamot deraf har jag deltagit i de beslut, Sorn förnämligast synas ligga till grund för Herr Friherre Staéls anförande, och jag skall aldrig tveka, att med de tvänne aktningsvärda män,»om nu varit i fråga, alltid dela både ansvar och förebråelser. Med de tänkesätt, som städse skola leda min vandel och mina handlingar, skall jag vara beredd att möta hvarje inkast, hvarje i laglig ordning gjord anmärkning och Den 20 Juli. e. m. m lika så litet afskräckas derutaf, som dåcaS af ögonblickligt bifall. Grefve von Schwerin: Då den värda Talaren, som sist yttrade sig, ansett sig kunna gifva åt hvad jag sagt om tidens anda, en tydning så foga instämmande med mina afsigter, har jag förmodligen otydligt framställt min tanka. Jag ville blott tillkännagifva att, i min öfvertygelse, tidens anda fordrar förtroende tiil Folkets loyauté och hederskänsla. Herr Friherre af Wetterstedt: Jag 'bet Herr Grefven vara försäkrad, att jag ej velat taga orden annoilunda än jag hörk dem. Friherre
Hon kunde ej begripa eller ens såsom en möjlighet tänka sig något individuelt tvång; hon ansåg alla menniskor lika i alla andra afseenden utom hvad angick förståndets utveckling. Liksom för alla, som hafva ett sjelfständigt lynne, en stark vilja, energi och kunskaper, var oförmågan att uträtta någonting nyttigt för menskligheten, i hvilken form denna nytta än skulle hafva uppenbarat sig, för Lucy en verklig plåga, ty hon ansåg sig förnedrad deraf, då hon inom sig kände de krafter som skulle erfordras dertill; men hennes olycka var, att den uppfostran hon fått gifvit henne en mängd kunskaper utan sammanhang; de hade icke ledts i någon viss riktning och hon sjelf var ännu alltför oerfaren att kunna lägga band på sin förmågas mångengång vilda och oordnade utbrott. Vi ha nu gått händelserna i förväg genom att skildra Lucys uppfostran och idéer till den tid då hon första gången lemnade hemmet. Efter denna öfverblick öfver hela hennes tidigare lif, som låtit läsaren uppfatta hennes intellektuella utveckling, måste vi nu åter förflytta oss till lordens familjelif. Emellan den tid då vi sist sågo Lucy i den svåra ställningen att icke kunna utbyta några tillgifvenhets bevis med sin stjufmor och hennes resa till Amerika hade många händelser egt rum. Efter en fyraårig förening med lord Suffridge, dog Elvine, som hade varit länge sjuk och hvars lidande varit mera moraliskt än fysiskt. Hon led af en tärande sorg, ledsnad; hon var en qvinna hvars hela lefnads lycka blott hade bestått uti att icke lefva. Så länge hon hade lefvat ett barnsligt, obekymradt, tanklöst lif, hade hon varit lycklig, fastän mera passift. Den dag då ett inre lif hade vaknat inom henne, blef hon olycklig; man kan bokstafligen säga att då hon lemnade barnkammarens sorglösa verld, hade hon begynt att lida. Under de fyra år som förgått sedan denna förändring, hade hon icke i sin omgifning kännt ett enda återljud af kärlek, godhet eller intresse, om man undantager de få förstulna ögonblick då hon, rädd att blifva öfverraskad, kunde utbyta några ord eller smekningar med den lilla Lucy. Allt var stelt, kallt, ceremoniöst omkring henne och lord
N-o 22. de förändringar i nu gällande föreskrifter, angående brefvexlingen och oin sättet för Posternas förskaffande. hvarigenom större lättnad i cornmunicationerne och en ökad skyndsamhet kunde erhällas i förening med säkra Controllör öfver Post-inkomsten. De i förenämnde Motioner gjorda yrkanden och framställningar kunna hänföras till följande 3:ne hufvudföremäl, af hvilka de arne förstnämnde äfven vid föregående Riksdagar varit under öfverläggning, nemligen: i:o Upphörande af Postforingt skyldigheten för de dertill anslagna hemman, derigenom att Posten skulle framskaffas med vanlig Hälloch Gästgifveri-skjuts under vissa vilkor och iakttaganden, samt Posthernmanen i stället utgöra vanliga Kronoeller Kronoskatte - hemmans onera, i sammanhang hvarmed blifvit föreslaget, att hela Skjutsningsoch Postväsendet skulle å nyo organiseras och ställas under Post-Styrelsensöfverinseende, såsom Central-autoritet m. rn.; 2:0 tillvägabringande af en jemnare fördelning och en billig jemkning uti det Posthemmanen nu åliggande Postforingsbesväret; och 3:0 åtskilliga yrkade partiela regleringar vid Postväsendet i flera vid Motionairernes anförande upptagna omständigheter. Förenade Utskotten hafva med skyldig nog Bih, till R. St.Prot. 1828 och 1829, 5 Sami. 2 Afd. g.v/e H/ifc. 2 io Bevillrt.- och Oec.-ZJtsk.
Ständer anvisandet af de för detta ändamål erforderliga medel, derest ej Statsverkets ställning i allmänhet samt mängden af de lika vigtiga föremål, för hvilka understöd af Statsverket vid denna riksdag påkallats, synts Utskottet böra föranleda någon minskning i anslagsbeloppet. Då ett mindre belopp likväl i någon mån kan påskynda tillämpning af ifrågavarande lönestater, och då ett sådant synes kunna åstadkommas utan att öfverskrida det för Hufviultitelns behof beräknade anslagsbeloppet, om minskning sker der sådan utan synnerlig olägenhet kan ega rum, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer må till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, för påskyndande af genomförandet utaf de förändrade lönestaterna för sjöförsvarets officersoch underofficers-personal, anvisa ett årligt belopp af 75,000 R:dr, att tilläggas anslaget för aflöningsstaterna vid flottans stationer samt der qvarstå endast så länge och i den mån beloppet för berörda organisation erfordras. 3:o. På sätt af punkten 18 här nedan inhemtas, har Kongl. Maj:t begärt Rikets Ständers medgifvande att för den förbättrade pensioneringen af flottans embetsoch tjenstemän samt betjente må fortfarande få användas det å Femte Hufvudtiteln uppförda anslag till flottans reservstat i den mån detta redan är 4 Stats-Utskottets Utlåtande M 52. och framdeles, genom afgång bland derå öfverflyttade officerare, kan blifva disponibelt.
Mot lörslage, att Rektor vid stiftsstadens läroverk skall blifva den tredje ledamoten i kapitlet, kunna väl, å ena sidan, betänkligheter uppstå deraf, att denna embelsmans dyrbara tid skulle derigenom blifva för mycket upptagen, och att, enligt gällande läroverksstadga, Reklorerne endast för viss tid tillförordnas; men, å andra sidan, synes det vara ovilkorligen nödvändigt, att, sä länge läroverken lyda under Domkapitlens uppsigt och disciplinära domsrätt, deras rättigheter inom Domkapitlet bevakas af en skolans man, hvilket förhållande dock naturligtvis kommer att undergå en väsendtlig förändring, om, genom inrättandet af en gemensam öfverstyrelse för läroverken, handel emellan dem och Domkapitlen skulle kunna upplösas; och hafva äfven, med afseende på de stridigheter, som understundom kunna uppslå emellan presterskapel och församlingarna samt tillhöra Domkapitlens afgörande, röster försports, hvilka uttalat sig för Reklorernes inrymmande i Domkapitlen på den grund att de, åtminstone oftast, äro lekmän och derigenom kunna bilda en behöflig motvigt mot det uteslutande klerikala elementet hos ifrågavarande, till en del äfven administrativa myndigheter. Beträffande åter förslaget om inrättande af kapitelpastorat, så äro, med afseende ä vigten alt vid införande af en dylik institution tillgodose ej mindre Domkapitlens behof af duglige ledamöter, än äfven församlingarnas rätt lill kyrkoherdar, som äro i sitt kall såsom sådane verksamme, så många särskilda omständigheter att laga i betraktande för vinnande af utredning, om, med förenande af dessa begge uppgifter, detta förslag är verkställbar!, alt Rikets Ständer i frågans närvarande skick icke tilltrott sig alt derom uttala något bestämdt omdöme. 1 3 och 6 §§ af sist omförmälda författningsförslag innehållas bestämmelser till förenklande af Domkapitlens arbetssätt, hvilka genomgått de flesta hittills framställda förslag i ämnet. Det är otvifvelaktig!, att mycket äfven på denna väg står att vinna, och att genom hithörande reformer de klagomål till väsendtlig del skulle kunna afhjelpas, hvilka frän skolans sida försports.
N:o 59, ang:de ändring af 23 kap. 1 § R.B., sådan den lyder i K. Förordn. d. 18 April 1849; N:o 60, angule åtgärder för en förbättrad själavård i hufvud staden; samt N:o 61, angule revision afförfattningarne ronde vaccinationen. Gr. Klingspor, Mauritz Staffan Philip: Då jag af enskildte anlägenheter är förhindrad att oafbrutet deltaga i riksdagsförhandlingarna, nödgas jag att afsäga mig min plats i Bevilln.- 126 Den 26 April f. m. Utsk. under anhållan, att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o. Ad. biföll denna anhållan, hvarefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att utse en ledamot i Bevilln.- Utsk. efter Gr. Klingspor. Öpnades Hrr Elektorers listor vid val af Utsk:s ledamöter; och hade dertill blifvit utsedde i Constilutions-Utskottet: efter N:o 369, Frih. Lagerstråle, Fullm. Frih. Cederström, Carl Emmanuel; N:o 128, Frih. Barnekow, Fullm. Gr. Wachtmeister, Alarik. Banko-Utskottet: efter N:o 2082, A. Hr Mannerskantz Carl Axel; N:o 1662, Hr Nordenfelt, Johan Åke. Öpnades jemväl Hrr Elektorers lista vid val af en Suppleant lili Bevilln:sUtsk. efter N.o 358, Frih. Lagerbring, Fullm. Frih. Stjernstedt, Lars Fredrik; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 929, Hr Grönhagen, Fredrik Adrian. Hr a f H armens, Henr. Otto: Äfven jag är nödsakad att resa ur staden, och får derföre afsäga mig min ledamotsbefattning inom StatsUlsk. med anhållan att varda bibehållen vid min riksdagsmannarätt. R. o.
Dito angående pension 3 Allmänna Indragningsstaten för Direktören vid Landskrona straff-fängelse, Under-löjtnanten Carl Peter Westergren. 87. Dito augående upplåtelse till Stockholms stad af Kronan tillhörig mark för anläggning af strandgata utefter Ladugårdslandsviken från Nybron till Fredrikshof. 88. Dito angående öfverlåtelse till staden Malmö af förra fästnings-bastionen Nyköping. 89. Dito angående rättighet för Professorerne och öfrige lärare vid Carolinska Medico-chirurgiska institutet till pension å Rikets Allmänna In7 90. 91. 92. » 93. 94. 93. 96. 97. 98. 99. 100. 101. 102. 103. dragningsstat, enligt de för civile embetsoch tjenstemän i sådant afseende stadgade grunder. Proposition, angående rese-ersättning och dagtraktamente till Ordförande och ständige Ledamöterne uti de Nämnder, åt hvilka reglering af Presterskapets aflöning, i enlighet med nådiga Förordningen den 11 Juli nästlidet år anförtros, samt om anslag till skrifbiträde åt dessa Nämnder. Dito angående tilldelande af pension från Allmänna Indragningsstaten åt Provincial-läkaren i Herjeådalens distrikt, Johan Ellmin. Dito angående pension från Rikets Allmänna Indragningsstat åt Adjunkten vid Wexiö högre elementarläroverk, Magister Sven Sandberg. Dito angående antagande af en författning om nya Strafflagens införande och hvad, i afseende derå, iakttagas skall. Dito med förslag till ny Jagt-stadga. Skrifvelse i fråga om Nämndemäns och Fjerdingsmäns rätt till ersättning för extra förrättningar. Dito i fråga om kostnadsersättning till militäre, civile och ecklesiastike Tjenstemän för en del resor i tjensteärenden. Dito angående ifrågasatt bidrag från Handelsoch Sjöfartsfonden till gäldande af den för Stade-tullens aflösning erforderliga utgiftssumma. Proposition, angående pensiou på Allmänna Indragningsstaten för Kommissionslandtmätaren P. A. Toll.
St.-r vid detta tillfälle äfven afsände en deputation, bestående af 12 ledamöter, 3 af hvarje stånd; att li. o. Ad:s ledamöter valdes af elektorer, hvarvid utsågos 1 Grefve, Jacob de la Gardie, 1 Friherre, af Nordin, och 1 Adelsman, Ofv.Löjtn. Carl Rappe. Om R. o. Ad. biträder den framställning, jag tagit mig friheten göra, får jag föreslå att Ståndet äfven måtte besluta att vänligen inbjuda de öfriga RiksStånden att derom sig förena. H. Exc. Hr Gr:n och Landtmm förmälte, att Frih. Tersmeden hade föreslagit, att R. St:r skulle utse 12 ledamöter, 3 af hvarje RiksStånd, för att å R. St:rs vägnar bevista H. M. Konungens och H. M. Drottningens kröning i Norige, som kommer att ega rum under loppet af instundande sommar; och hemställde H. Exc. huruvida R. o. Ad:n för sin del behagade besluta att utse 3 medlemmar af Ståndet för att uti den ifrågasatta deputationen deltaga. Ropades ja. Vidare yttrade Fl. Exc., att Frih. Tersmeden jemväl föreslagit, att R. o. Ad:n, under förutsättning att enahanda beslut, som det af R. o. Ad:n nyss fattade, komme att af de öfriga RiksStånden hvart för sig fattas, skulle anmoda ej mindre StatsUtsk:t att upgöra och inkomma med förslag i afseende å beloppet af det dagtraktamente och den resekostnads-ersättning, som borde de Deputerade tillkomma, samt om anvisande af medel för dessa kostnaders bestridande, än äfven Exp.Utsk:t att upsätta och afgifva förslag till den und. adress, som vid det ifrågav:de tillfället borde till H. M. Konungen öfverlemnas; hvarefter H. Exc. framställde propos. å bifall till hvad sålunda föreslagits, hvilken propos. med ja besvarades. 60 Den 11 April f. m. Efter det H.
Hvad nu först serskildt angår Nyköpings Stads omförmälda ersättningsrätt, i afseende hvarå det förekommer; dels att E. K. M, medelst ofvan högstberörda Nådiga Skrifvelser, af den 26 Maji r 818 och 12 September 1822, icke allenast funnit, det Landshöfdinge-Residencehuset derstädes borde deltaga uti afgifter till Staden, utan ock tillika i Nåder stadfästat, hvilka dessa afgifter äro och huru desamma skola emellan Kronan och Boställsinnehafvaren fördelas och utgå; dels ock att ifrågavarande anspråk synas derutinnan finna ett ytterligare stöd, att den till Residence inköpta egendomen icke blifvit till Kronan öfverlåten med bättre rätt än den enskilde egaren tillförene innehaft, och någon befrielse från Stadsafgifter för sådana hus, sorn hvarken äro byggda af Kronan eller på hennes jord uppförde, desto mindre vore rättsenlig, som Boställen å Landet, äfven om de af ålder varit Kronohemman, deltaga i Kyrkobyggnad, Väg-och Brohållning, Rotering, m. fl. Communal-utskylder, så hafva R. St. funnit Staden Nyköping, på grund af E, K. M:ts ofvan högstberörda Nådiga Skrifvelser, af den 26 Maji 1818 och 12 September 1822 , berättigad att ifrån år 1815 till år 1824 af Kronan uppbära de Sladsutskylder, som, i enlighet med 164 JExp. Viik. Förslag till und. Skrifa. N:o 277. samma Nådiga Skrifvelser, Lora utgöras af den lill Residencehus för Landshöfdingen derstädes inköpta Stadsegendom, samt att dessa utskylder Staden af RiksgäldsContoirets medel godtgöras. Vidkommande åter frågan, huruvida Staten bör erlägga några Stadsutgifter för Kronans hus och lägenheter i Städerne i allmänhet; s(j, och med iakttagande af den princip, att samfällda fördelar höra samfälldt bekostas, hafva R.
Dom den 8 November förlidit år, blifvit ålagd, att till Götheborgs stad betala Trettionde penningen af köpeskillingen med 1,866 R:dr 32 sk., hvartill ytterligare kommer den ränteförlust, som stigande 1 öper, intill dess egendomen' blifvit satt i stånd, att till Spannemåls-upplag begagnas. 8:0 Vidkommande Revisorernes anmärkning* att Allmänna Magazins-Directionen låtit, såsom 814 Un deni ani ga Skrifve! sen lån, ifrån Ttronans lagerkällare, uflerntrsi tilt Handelshuset Sterky et Cnrnp. 7,500, och till Grosshandlaren Kruse 10,000 kanrtor .Brännvin, emot förbindelse å desses sida, att köpa ett lika qvantum Brännvin, samt det låntagne, inom vissa föresknfne terminer, ovilkorligen återbetala; så, eliurn denna åtgärd ligger utom gransen af Allmänna Magaziris-Inrättningens egentliga bestämmelse, hafva likväl Riksens Ständer, då någon skada derigenom icke tillskyndats Inrättningen, ansett frågan derom böra förfalla. Hvad åter angar det af Revisoreme jemväl anmärkte förhållande, att Directionen, uppå Låntagarriea anhållan, beviljat prolongation uti aterlei vereringstermiuerna; så finna Riksens Ständer, att Directionens beslut i denna del tydligen varit stridande emot den uppmärksamhet, hvarmed Inrättningens fördel bordt vid alla tillfällen af Hirectionen iakttagas) och synes detta Directionens förfarande hafva varit desto mera felaktigt, som, enligt hvad upplyst är, prolongationen å tiden för godtgörandet af förrbeiörde lån blifvit Han* delshuset Sterky et Camp. beviljad samma dag, som Handelshusets rättighet till lånets återlefverering upphörde och den nedsatte betalningen i penningar ovilkorligen bordt Inrättningen tillfalla; hvaremot
I afseende pä Herr Profetzorcn Doctor Almqwists yttrande, att, om räntan af 7 procent för Annuitets. Länen finnes för dryg, kan Staten när som helst desamma uppsäga, bör Stats.Utskottet erinra, alt som icke nägon Amortltzemenls.Fond blifwit utsedd för Annni, tets-Länen, sä är icke eller Staten i tillfälle, att efter godtfinnande dem betala, Widkommande slutligen, hwad Herr Profetzoren Doctor Almqwist äfwen stöder sig pä, nemligen den aktning Riksens Ständer äro skyll, dige sig sjelfwa och sine en gäng fattade bo. flut, sä finner Stats.Utskottet för sin del, att när Riksens Ständers beslut, säsom det nu i. frägawarande, ehuru wist och klokt de äro fattade, likwäl genom förändrade omständigheter, uppenbarligen leda till skada och hafwa förfelat sitt ändamäl, mäste det blifwa en skylldighet, att Den 11 October. 9 att frambära sädant till Riksens Högloft. Ständers pröming och rättelse. Detta öfwerlännäs dock till det Hkgwördige Preste. Ständet »vördsammeligen. Örebro den 11 October 1810. NäAloei, Niää-rskspet; o«k fridni I.e<jLmäierr v!^»sr ^ok. l-szsrbj-IK-. k! VZIIot». 8vrx»re-8r!ii6»t« l.eä2mZterr vZ^nrr Lkr. l-ovsa. l-erismnrers 1K. ^eiärnsri. k! Necisrv5rrls Non<ie-8t^nä«rr l.s6nmärsrL vägnar wollers äohansson. I.. A. Iraniers. VppUii lior 5smrel. I8rv» Wördsamt Memorial. ^§edan Stats Utstottet i Betänkande om kost. »»aden trl tryckning af Högloft.
Det var ett kotteri bönder, som slutit sig tillsammans under gemensamt samtal och gemensamt supande. Den flata “snapsaflaskan“ hade nyss gjort sin rund i laget. Nu var man inne på kapitlet om sädespriserna. Han betraktade dem uppmärksamt. Det var råa ansikten utan själ, stelnade under dagligt slit och dagligt supande, piskade af vind och rägn, brända af sol och bränvin. Ägaren höll flaskan mot dagern för att se efter, hur pass djupt man hunnit. “Brödrafolkens väl“ stod där inbrändt på ena sidan. — Hvilket oförskämdt hån! “Så — så — så! Vyss — vyss — vss — vss — vss, lillan min!“ Det var en ung kvinna med något tärda drag och blåsvarta ränder under ögonen. Hon höll till sitt bröst en ljusskygg liten varelse med röda, svidande ögon och såriga utslag i ansiktet. En bild, som förtalte mycket — om rå, otyglad liderlighet, osnygghet, elände och nöd! Två flickor och en äldre fru, tydligen modern, sitta vid kupéens andra fönster, framför kandidaten. — Hon ser verkligen inte illa ut, den ena — något blek förstås, men det klär henne. “Naudi baron? Hva’ har han gjort daj for naud?“ Talaren är en ung bonddräng med öpna och frimodiga, fast grofva drag. Han talar i en ton af förtrytelse. Det är tydligen en ung rabulist. “Nä, men ser du, ja’ brugar alltid å’ va’ ödmjug“, svarade den tilltalade. — Hans ansikte vitnar om sanningen af hans ord. Uttrycket är lurande och förtryckt. “Gör du bara hva’ du ska’, så behöfver du inte ta’ imod nån naud, å inte kalla nån for naudi häller.“ Kandidaten började bli fundersam. Det föreföll honom, som vore kupén en värld i smått. Och han kom att tänka på, om det ej vore en värdig uppgift för en mans kraft att göra något för alla dessa tusenden, som lida under bränvinets förbannelse — bringa upplysning och andens förfining till alla dem, som sucka i armod, i okunnighet och råhet, i last och uselhet.
Stat erhålla en Pension af 200 Riksdaler Banco. Vid förnyad föredragning af ConstitutionsUtskottets den 25 sistlidne Februarii, under N:o 68 aflåtne, och den 26 i samma månad e. m. på bordet lagde, Memorial, i anledning af återremiss å Utskottets i Memorial N:o 56 förut meddeldte förslag till ändrad redaction af 72 § RegeringsFormen; fann Ridderskapet och Adeln för godt förblifva vid dess i afseende å detta ämne redan fattade beslut. Föredrogs ånyo RiddarhusUtskottets den 10 dennes aflåtne och den 11 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Memorial, med hemställan om en förtydligad redaction af 5:te punkten i Reglementet för Näringsstipendier ne. Herr von Hartmansdorff', August: Förslaget innehåller tvänne förändringar, den ena i namn, och den andra i sak. Den första synes mig likgiltig, den andra deremot så vigtig, att den icke bör bifallas, såsom upprifvande ett redan fattadt beslut. Utskottet har, i stället för Theologie, denna gången ditsatt ordet Christensdomskunskap, och i stället för Philosophie nyttjat ordet Moral, äfvensom Utskottet omtalat Den 16 Mars e. m. i83 elemenlerna i åtskillige kunskapsgrenar, utan alt nämna måttet, ehuru elementerna kunna innebära så väl den ringaste., som den högsta elementarkunskap inom någon viss gren. Deremot har LäroverksComiteen gifvit ett mera bestämdt tillstyrkande i afseende på fordringarne af en Student. Herr von Hartmansdorff uppläste härefter berörde Comitees till Kongl. Maj:t afgifne underdåniga utlåtande, i de delar, som angå så väl fordringarne till en blifvande Student-examen, som föreskrifterne i afsseende på meddelande af sedebetyg, hvarefter Herr von Hartmansdorff fortfor: