Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ej ens under dagens strängaste verksamhet, ej ens midt upp i den bullrande stadens rörliga lif hade han lyckats bortjaga svartsjukans eggande, pinande kval, huru skulle han då här i den dystra järnvägskupén kunnat finna någon lisa för det sorgsna sinnet? Oroligt kastar han sig af och an på bädden, medan djupa suckar häfva hans beklämda bröst. Nej, det är omöjligt alt sofva. Han uppger ändtligen de fåfänga försöken, och klart och tydligt framstå nu bilderna ur det förflutna för hans inre. Han börjar minutiöst granska hvarje detalj af sitt framfarna lif. Han är åter den lille pilten, som lekte vid Castellaneares strand, som tumlade om i muntert glam samman med den uppsluppne Giacomo, hans dibroder, hvilken jämte h o n o m uppbar mången vänligt menad tillrättavisning af Luisella, den snälla fostermodern. Hans egen mor hade, då han föddes, varit så sjuklig och klen, att hon ej haft näring till honom; barnet kunde i det heta södern e j, såsom i norden, uppfödas med mjölk ur flaska, och en amma — j a sådana funnos endast till för rikt folk. — I Italien tagas nämligen härtill blott gifta kvinnor, och klart är, att ingen mor lemnar hem och barn, utan att därtill drifvas af nöden eller begäret efter vinning. Amman betingar sig ej allenast en riklig månadtlig aflöning, utan äfven klä- der; det vanliga lär vara sex omgångar af hvartenda af de plagg, hon behöfver till sitt bruk. Hon anländer utan något s o m helst bagage, och allt hvad hon bär på sig vid inträdet i tjänsten återskickas vid första lägenhet till hennes hem. Men ej nog härmed, vid hvarje olika skede i det åt amman anförtrodda barnets utveckling måste föräldrarne uppvakta henne med dyrbara smycken. 1 Den lille Domenicos far, som var en mindre köpman, ville nu ej höra talas om några dylika utgifter, och därför måste den stackars modern, fastän med svidande hjärta, lemna bort sin son till en bondkvinna, som, enligt en den tiden och äfven ännu ganska vanlig sed, åtog sig att, jämte sin egen lille, äfven uppföda det främmande barnet.
Då vid framställningen af frågan om Nämndens användbarhet i Tryckfrihetsmål, eller om det gamla rättegångssättets bibehållande, 2:ne Stånd stadnat emot två, blifva enl. 38 § Riksdags-Ordningen båda meningarne såsom alternativer de resp. Riks-Ståndens afgörandeD härmedelst hemstälte. A ena sidan har för Juryns antagande förekommit: att Tryckfrihetsmål äro i allmänhet mera moraliska än materiella förbrytelser; att de nästan förutsätta omöjligheten att igenom blotta Lag-formler kunna bestämmas; att ord sådana som hädelse, lasteligt yttrande, förgripelig, smädelig, skändelig, förolämpande, vrängda framställningar m. fl., hvilka uti Tryckfrihets-Förordningon förekomma och der äro oumgängeliga, allesammans äro af den egenskap att åt - Memorial N:o 4. 407 minstone i de flesta fall fordra en ny definition för att med den bestämdhet kunna tillämpas, som Lagens bokstafliga tolkning skulle erfordra; att dessutom det gifves framställningssätt, så väl igenom allusioner och allegorier som igenom ironiens nyttjande, hvilka omöjligen af någon Lag kunna i förhand på ett bestämdt sätt utmärkas; att, så väl i anseende till de förra som i synnerhet till dessa senare, omfattningen af Domarens åtgärd alltid blir mera inskränkt än den utaf en Jury eller Nämnd, hvilken, efter skedd undersökning och målets i laglig väg gjorda utredande, ägde att med afseende på Lagens föreskrifter förena det blotta naturliga omdömets anvisning vid pröfningen af Skriftens syftning; att en sådan Jury, enär den skulle för brottslighetens bestämmande äga ett friare utrymme, skulle äfven med detsamma afskära möjligheterne till undanflygter och förkorta rättegången, men skulle också, genom sin sammansättning och dess för hvarje särskilt fall gjorda tillkallande, för den oskyldige framställa en säkrare tillflygt och ett starkare hopp om ett opartiskt bedömmande.
Presteståndel likaså i samma afseende hordlagt berörde, uti memorialen N:is 7 och 10 intagna, förslag; att deremot Vällofl. Borgareståndet vidblifvit sin, i anledning af memorialet N:o 7 yttrade, gemensamma tanka, enligt hvilken det af Herr Brinck reservationsvis framlagda förslag till ny vallag, riksdagsordning och regeringsform borde till slutlig pröfning vid nästa riksdag bordläggas; hvarföre uppställande af erforderliga voterings-propositioner för omröstning i förstärkt Utskott blifvit begärdt; och att Heden. Bondeståndet äfvenså vidblifvit sitt, vid pröfningen af memorialet N:o 7 fattade, beslut, hvarigenom ståndet förklarat sin gemensamma tanka vara, att det af Bengt Gudmundsson, riksdagsfullmäktig från Hallands län, reservationsvis afgifna förslag till ny regeringsform och vallag borde förblifva hvilande till slutlig pröfning vid nästkommande riksdag; och borde alltså propositioner för omröstning i förstärkt Utskott uppsättas. Bih. till R. St. Vid sådant förhållande och då 2:ne Riksstånd för sina gemensamma tankar förklarat de tvänne förslag, öfver hvilka omröstning i förstärkt Utskott np blifvit äskad, anser Konstitutions-Utskottet, med hemtadt stöd af 56 §. Regeringsformen, sig böra efterkomma nämnde tvänne Riksstånds föreläggande, och får fördenskull för de stridiga meningarnes afgörande genom omröstning i förstärkt Konstitutions-Utskott till Rikets Ständers godkännande öfverlemna följande voteringspropositioner, uppställda med hänseende dertill, att då i allmänhet kontrapropositionen uti omröstningen öfver hufvudfrågan måste upptaga den mot Utskottets förslag uppställda mening, men uti förevarande fråga tvänne sådane, med hvarandra oförenliga, förekomma, genom serskild omröstning afgöras bör, hvilkendera af dessa skall såsom kontraproposition uti omröstningen om hufvudfrågan ingå. 1.
Någon tidderefter fick han såsom M. Voltaire, tillträde till Versailles, utrustad med titeln af “ gentilhomme de la chambre “. Men den store konungens skugga borde suckat vid anblicken af denne skämtare, hvilken icke, som Molière, nöjde sig med att utskratta adeln, utan öppet tog parti mot alla mensk-liga och guddomliga makter, inhöljande dem i sarkasmer. Äfven Ludvig XV kunde, oaktadt de löften han gifvit madame Pompadour, icke afhålla sig från att visa köld mot detta nya slags hofman. Man berättar att när hofvet af-lägsnade sig efter balletten “ Trajanus “, skall Voltaire, som var författare deraf, hafva sagt: “ Nå väl! Är Trajanus nöjd? “ Konungen svarade honom då blott med ett högdraget småleende. Madame Pompadour var emellertid outtröttlig i böner, att konungen skulle gifva Voltaire någon särskild hedersbe-visning. Då hon ytterligare återkom till ämnet, svarade h. maj: t: “ Jag har behandlat honom lika så väl, som Ludvig XIV behandlade Racine och Boileau; jag har gifvit honom titel af gentilhomme och jag har gifvit honom pension. Det är icke mitt fel, att han har anspråk på att bli kammarherre, att få ett kors och supera med en konung. Det är icke bruket i Frankrike, och eftersom det härstädes finnes flere skönandar och flere stora herrar än i Preussen, skulle jag behöfva ett bra stort bord för att hopsamla dem alla. Och dervid började han räkna på fingrarne: Maupertuis, Fontenelle, Lamotte, Voltaire, Viron, Destouches, Montesquieu alla ' dessa skulle dinera eller supera med mig! “ — Några år derefter hade dessa makter — som Ludvig XV icke fann goda nog för att gifva dem tillträde vid sitt bord — trädt i stället för monarkien. Bastiljen låg jemnad med marken; och Versailles var afdankadt som residens.
T :r k:p R:dr sk. rist T:r k:p R:dr sk. r:st T:r k:p R:dr sk. r:st T:r k :p R:dr sk. rist T:r |k:p R:dr i sk. i r:st 8066 2618 IO 1 58 <t 58i8 4o 2 ioio4 •' Transport: Calmar. Alla Lärarne tillsammans - Föreslås 6 Lectorer tillsammans Adjunct Director Musices - Consistorii-Notarien ... Carlstad. Alla X;ärarne tillsammans - Föreslås 6 Lectorer, hvaraf a:ne, jemte prebende Pastorater, ta i?o a:ne ä 150 En Lector Den Yngste Adjunct \"- Director Musices Consistorii-Notarien Hernösand. Alla Lärarne tillsammans - Föreslås 6 Lectorer, hvaraf 2:ne, jemte prebende Pastorater, ä 150 4 å 183 - Adjunct Director Musices . ... Consistorii-Notarien Wisby. Hjoreslås med anledning af Consistorii uppgifter, 4 Lectorer, hvaraf 3:ne, jemte prebende Pastorater, tills:s 4:de Lectojrn Adjunct - Consistorii-Notarien ~ Summa: Allmänna medel. vSpanne mål. Spanne mål. T:r ;:p Contant. Spanne mål. T:r |k Ali . ånna medel. Enskilta medel. Spanne mål. R:dr Summa. Spunne mål. -ktp T Contant. R:dr 199 »• sk. Brist. Spanhemål. R:dr 10 sk. I 9 13* Förteckning ofver de för Leir arne vid Stads-Skolor och Pedagogier i Riket af Allmänna medel ansi agne slagne Allniånne Skolors Lönings-Stac. tår måller, hvilka anses kunna flyttas gå de nu till inrättande före - Upsala Stift.
Denna rättighet till intecknings dödande, utan att förete inlöst fordringshandling, ansåg jag icke kunna inskränka sig till de händelser, som omtalas i 1823 års Kongl. Kungörelse om rättighet att få inteckning dödad för fordran, till hvars betäckande köpeskillingen blifvit otillräcklig vid utmätningseller konkursauktion. Icke ägde denna nådiga Kungörelse tilllämpning på hvarje fastighet, som af en konkursmassa säljes, utan den handlade om sådan fastighet, hvari finnes gällande inteckning, och hvaraf försäljning sker för konkursmassas och inteckningshafvares räkning. Om den intecknade fordringen genom dom ogillas, vare sig före försäljningen eller derefter, men innan fråga uppstår om inteckningens dödande; så komme under denna frågas behandling någon inteckninghafvares rätt icke att bero och då kunde ej heller någon tillämpning af nämnda nådiga Kungörelse äga rum. Denna författning handlade nemligen vid konkursauktioner om fastighet, hvaruti finnas inteckningar, till hvilkas gäldande köpesumman ej förslår, men icke om fastighet, för hvilken köpeskillingen ej kan komma i fråga att användas till gäldande af inteckningar, emedan ingen fordran finnes, till hvars gäldande den skulle användas. Att vid fråga om dödande af den inteckning, som varit beviljad för en sedermera genom dom ogillad fordran, kalla inteckningshafvaren för att höras, huruvida emot dödandet kan vara något att påminna, vore att kalla honom till bevakande af en rätt, som han redan genom dom förlorat, och kunde, såsom innefattande domqval, ej ens vara lofligt, om än den sökandes rätt, som fordrar att få inteckningen dödad, icke genom det deraf vållade dröjsmålet förnärmades. Nu hade, i förevarande fall, Hofrättens dom visat, att för bristande laglig bevakning Handelsbolaget Dan.
St. med detta grundlagsförslag och tillika både dem vara så beskedliga att hjelpa honom med ett bihangs utarbetande, hvad skulle man säga derom? Jag hemställer således att R. o. Ad. måtte afslå Betänk. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Vid sednaste Riksdag bordlädes till hvilande, för att slutligen afgöras vid denna Riksdag, ett grundlagsförslag, sådant som det nu ifrågavande, med den skillnad endast, alt undantag icke vore gjorda för platser i Konungens Rådkammare. Då delta förslag till tillägg i 28:de §:n Reg.F. vid början af denna Riksdag företogs i R. St:s plena, så sade man från alla håll, der man näml. ville motsätta sig förslaget, att förslaget kan väl vara bra i och för sig sjelft, men innan man sett den lag, som i förslaget åberopas, vet man icke huru densamma kan blifva beskaffad och kan således icke antaga förslaget. Jag ansåg visserligen detta skäl obefogat, men det var dock egentligen det skälet, som vållade att grundlagsförslaget förkastades. Nå väl, när Const.Utsk. nu vid denna Riksdag återkommit med samma förslag, så är det väl också gifvet, alt när Utsk. visste att nämnde förslag vid början af denna Riksdag föll just derföre, att man icke hade framställt något förslag till civil-lag i ämnet, så borde man ställa så till, att man vid nästa Riksdag icke skulle kunna framkomma med samma svepskäl. Det var då naturligt, att detta förslag skulle af Utsk. understödjas, och särdeles besynnnerligt skulle det väl i mina ögon förefalla, om R. St., hvilka vid början af Riksdagen sagt, att grundlagsförslaget kan väl vara bra i och för sig sjelft, men vi vilja först se civil-lagen derom, innan vi besluta, nu deremot, då det är i fråga att till nästa Riksdag skaffa R. St. tillfälle dertill, skulle säga, att de icke vilja se civil-lagförslaget. Delta förslags afgifvande är således endast en konseqvens af hvad R. St. vid början af denna Riksdag sade. Icke heller finnes, i något afseende, något sådant hinder emot förslaget, som den förre talaren här har anfört. Han har näml. sagt, att R.
Liljencrants yttrat: att här icke är fråga om någon ändring, utan blott ett tillägg, som afser en förbättring i just den institution, som man anser skall göra samhället så mycket gagn. Jag instämmer med de talare, som begärt återremiss af Betänk:t. Frih. Sprengtporten, Jakob Wilhelm: Jag fruktar, att Frih. af Ugglas i sitt yttrande tilläfventyrs nog mycket fästat sig vid de förhållanden, som hittills egt rum, och att han icke tagit i nödigt betraktande dem, som komma att inträda i och med den nya författningen. För öfrigt erkänner jag fullkomligt, att den värde talaren, hvars verksamhet omfattar det aktiva elementet af lagskipningen och förvaltningen, då jag i min egenskap af jordbrukare deremot blott kan räkna mig till det passiva, egt ganska giltiga skäl att betrakta denna fråga ur en annan synpunkt än jag, och att Hr Frilen derför hufvudsakligen kunnat fästa sig vid de fördelar i administrativt hänseende, som kunde uppstå, om häradet egde en representation, som man bemyndigade att å dess vägnar afgöra alia förekommande frågor. Hvad mig angår, ser jag saken något annorlunda, då densamma, efter mitt förmenande, jemväl vidrör den rätts-frågan: om i ett land, hvarest jorden är besvärad med tunga servituter, som likväl äro begränsade af lag, den enskilte skall bibehållas vid rättigheten att med lagen försvara sin rätt inför lagen, eller om han skall tvingas att i frågor, hvilka röra hans eganderätt, och som kunna väckas af mångfaldiga anledningar och från flera olika håll, öfverlemna sin beslutande-rätt ät ett fåtaligt antal deputerade, som med honom kunna hafva alldeles stridiga intressen, och hvilka i följd af sin fåtalighet äro lätt åtkomliga för hvilka intryck som helst? Enskild rätt bör bevaras; ty detta är samhällets ändamål och pligt. Att uppoffra densamma vid hvarje tillfälle, då den synes hinderlig för de s. k. förbättringarne, är ett misstag, ty då man på detta sätt tror sig taga ett steg framåt, tager man i sig sjelf två steg tillbaka.
Återstoden af den under sistnämnda riksdag anvisade summa, 9,000 R:dr, för utgifvande från trycket af äldre, i Statens eller enskildes samlingar befintliga samt för Sveriges historia och offentliga förhållanden vigtiga skrifter och handlingar, bör med Trehundra fyratiotvå R:dr 86 öre utbetalas pä sätt af Kongl. Maj:t varder föreskrifvet. § 94. Den för Göteborgs hospital afsedda och ännu icke lyfta de summa, Sjutiofem tusen R:dr, utaf det vid meranämnda riksdag beviljade och till Kongl. Maj:ts disposition ställda anslag af 225,000 R:dr' för utvidgning och förbättring af detta, äfvensom Wadstena och Hernösands hospitaler, bör, i män af behof och i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts nådiga föreskrift, utbetalas. ti ni lofta ogHiog iöd g i :to a iilsg i i i 11 (j i jnf 1 a r ro.) 11; v mh § 95. •»brioniaimi Mrtin: . dm-i /nr, lemont) r.bmnijmiBvlo aöl oQ Det vid samma riksdag beviljade anslag, Sju tusen femhundra R:dr, till inköp af nya eller ytterligare inventarier åt allmänna Institutet för döfstumma och blinda, bör fortfarande, för detta ändamål, tillhandahållas och utbetalas i den ordning, Kongl. Maj:t behagar föreskrifva. 14 Stats-Utskottets Memorial J\s 205. F) Under k856—1858 års riksdag beviljade anslag, som ännu icke utbekommits. § 96. Nedannämnde till Kongl. Maj:ts nådiga disposition beviljade anslags-summor för landtför svaret tillhörande föremål böra fortfarande tillhandahållas och efter vederbörliga reqvisitioner utbetalas, nemligen: f:o Femtontusen tvåhundratio R:dr utaf det för anskaffning af 39 ammunitionsvagnar för Fält-artilleriet beviljade anslag, 45,630 R:dr; 2:o Tio tusen
yostexpeditörerna hafva en lön af 1,600 i 1,800 kr. ; föresthdarne för mindre postkontor onikring 2,000, för stationer oiukring 300 kr., hvastill vanligen kommer nkgon extra förtjänst p&amp; försiiljiiing af friinarken och genom göromålen vid postsparbanken. Vi yttrade, att lönevilkoren pk de för kvinnan tillgängliga platserna för henne voro de sainma som för hennes manliga kainrater. Det är dock en bctydlig skillnad. 3Iedan den kvinligu postenpeditören, biträdet eller stationsföreståndaren i allmänhet liar samma asbetstid, arbete, ansvar och för tillfället sainina lön som manliga innehafvare af liknande platser, har hon icke såsoin dessa hopp oin befordran, i %lderstillägg och pension. Kvinnor kunna endast sasom extra biträden eller tillförordnade inneha platser inom postverket. I ett k. bref af den l 9 ' deceinber 1884 till generalpoststyrelsen, utgörande srar p i en skrifvelse fran nainnda styrelse, förordnas, att kvinna skall knnna anställas såsoin postexpeditör (med undantag likväl vid de alnbulanta postkupéexpeditionerna) och sisom föreståndare för 5: e och 6: e klassens postkontor, med vilkor likväl, dels att hon, då hon gifter sig, skall anses hafva frknträdt befattningen - generalpoststpelsen har emellertid ratt att l i t a henne .. kvakth som extra biträde i postverket - dels att r (Et sådan befattuing %t kvinna anförtros, % befattningen icke ink utfaidas annat än förordnande eller konstitutorial, hvarigenorn tjänsten icke varder definitivt tillsatt. D Denna senare föreskrift h m en Ödesdiger inverkan pä de i postverkets tjänst ansta.llda kvinnornas löne~ilkor, da det hindrar dem f r i n att erhålla ålderstillägg, hvilket icke uriisentligt inverkar pa deras inanliga kamraters lön. Detta förhållande torde .bast belysas af ett prejiidikat som föreligger från sistförfliitna ar. &gt; a., Fröken BI.
— Såsom skäl lill boställenas bibehållande för vissa personer anföres nödvändigheten att bereda dem bostäder, hvaraf de i annat fall skulle sakna tillgång. För att likväl detta skäl må kunna anses välgrundadt, fordras ju i första rummet, all alla boställen vore bebyggda och i det andra, att alla bostads-boställen af sine innehafvare vore bebodde; men detta är ingalunda fallet, utan 56 Den 7 December. hör det alli mer och mer (ill undantagen, ali någon innehafvare sjelf bebor oell brukar sitt boställe. Hvad slutligen aflöningen medelst boställen angår, så utgör den ieke allenast en misshushållning med Statens medel ulan innebär äfven en påtaglig orättvisa emot en större del af löntagare. Om nemi. arméens samtliga boställen (allt i mån de blifva lediga) till en början utarrenderades för kronans räkning, så är min fullkomliga öfvertygelse, att de lillsammaulagdt .‘-k ille inbringa, icke 50 proc. utöfver deras upskattningsvärde, som della förslag uptager, utan 75 proc. och derutöfver. Statsverket skulle således härigenom tillskyndas en betydlig fördel, och detta icke på bekostnad af armée-befälet i sin helhet taget, utan endast på bekostnad af befälet vid en del reg:ten. Någon större olikhet, således orättvisa, än den boställenas afkastning relatift till sitt upskattningsvärde företer, kan svårligen anföras. Man linner nemi. afkastningen vid en del regiten, synnerligast de norra, jemt upgå lill upskattningen: vid andra eller det stora ilerlalet öfverskjuter deremot samma afkastning betydligt upskattningsvärdet, ehuru alltid olika vid till och med samma regiten. Ja! det finnes fall, och dessa ej sä sällsynta, dä t. ex inom samma regiten, i följd af boställenas olika upskattning, den ena kompanichefen tjenar för 2 å 3 gånger så mycket som den andre. Kan väl något linnas orättvisare och mera klandervärd! Delta om befälets aflöning.
Se VitterhetsAcademien. — till upprättande af statistiska chartor, om beviljande af. Se Charlot-. — ät Capitainen B. Cronstrand, lill understöd för ingifvande af ett arbete öfver Egyptens fornlemningar. Se Cronstrand. — lill slöjdexpositioner. Se Slöjdexpositioner. — lill flottans exercis, underhåll och nybyggnad. Se Flottan. — till Sjögerstads landtbruksskola, angående. Se Sjögerstad. — lill seminarier för folkskolelärare, angående ökadt. Se Folkskolelärareseminariet'. — till befrämjande af folkundervisningen. Se Folkundervisningen. — till en i Wermland bildad förening för hästafvelns förädling, Se Häslafveln. — till förbättrande af kreatursracer, angående. Se Kreatursracer. — om beviljande af ett årligt, för inrättande af ett Landtbruksinstitut på Gottland. Se Landtbruksinstitut. — om förhöjdt, till landtbruksskolan vid Orup. Se Landtbruksskolan. — till ersättande af Landtstatsljenstemännens accorder. Se Accord. — till Ministerstaten, om nedsättning i. Se Ministerstaten. — för beredande af undervisning åt allmogen uti tillverkning af Nörnbergerkram. Se Niirnbergerkram. — till utgifvande af nykterhetsskrifter. Se Nykterhetsskrifter. — till fullständigande af åtskilliga handlingar i Riksarchivet. Se Riksarchivet. — till understöd för rustoch rotehållare i Jemtland. Se Rostoch rotehållare. — till reparation af de i Wreta klosterkyrka befintliga grafchor. Se Wreta. — till yngre officerares underhållande i utländsk tjenst. Se Orlogstjenst. — till Östads barnhusinrättning, angående. Se Ostad. Ansvarighetslag för Statsrådets ledamöter, om ändringar i. III. B. 314, 418. IV. Ä. 4. VIII. U. 232, 418. A. 486. — för Rikets Ständers Fullmäktige i Banken, om utfärdande af ny. X. B. 540. A. 549. E. 608.
I anledning af väckta frågor uti flera till Borgareoch BondeStåndexr ingifne Memorial, så väl om upphörande af frikallelsen för Högloflige Ridderskapet och Adeln från deltagande med Borgerskapet uti kostnaderna för deras Hus och Tomter i Städerne, till Kyrko-, Prest-, Scholaeoch Rectors-BoställsByggnader samt Den 2 Martil. 117 öfriga StadsEgendomar ålagda skyldigheter, som ock derom, att de Onera, hvilka tillhöra Gårdsägare hland Städernes Borgerskap, måtte utsträckas till alla Fastighetsägare i Städerne utan undantag; deruti Utskottet, efter anförande af de åtgärder, som, i anledning af väckta Motioner i detta ämne, redan blifvit vid 1812 och 1815 årens Riksdagar vidtagna, förklarat sig finna, att de af Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet vid 1809 och 1810 årens Riksdagar beviljade Concessioner af dessa Stånds Privilegier icke kunde utsträckas till omförmälle Byggnadsoch Underhållsskyldigheter eller lill ett så bcskaffadt deltagande af dessa tvänne Respective RiksStånds Ledamöter, uti de, Fastighetsägare i Städerne åliggande Onera, som det, hvarom fråga blifvit väckt; och vore Utskottet af samma tanka, som OeconomiseUtskottet vid i8i5 års Riksdag, att välbemälte tvänne Stånd ägde uti sina Privilegier en tillräcklig säkerhet emot deltagande uti eller åläggande af alla andra skyldigheter af detta slag, än de, som kunde hänföras till en Gärd af den fria och oberoende viljan; från hvilket Utlåtande, enligt serskilt bifogat ProtocollsUtdrag af den 18 sistledne Februarii, Irenne Utskottets Ledamöter af BorgareStåndet varit af skiljaktig tanka, nemligen Herr Malmberg, hvilken på anförda skäl ansett ifrågavarande ämne icke böra såsom en Privilegiifråga betraktas:
Propositionen upptager, eller 130 R:dr, hafva Rikets Ständer ansett att koppar-räntan äfven nu, i enlighet med E. K. M:ts förslag, kan upptagas till 8:o. Tiondeoch Hammar skatls-jern, beräknadt vid sednaste statsreglering till en inkomst af 68,000 R:dr för det förra och 84,000 R:dr för det sednare, har uppgått: tionde-jernet år 1847 till 9,266 skepp:d. » 1848 » 9,490 » >» 1849 » 11,251 »» 1850 » 12,695 » 1851 » 12,615 hammarskatts-jernet år 1847 » 6,047 » » 1848 » 6,114 » 1849 » 6,072 »> » 1850 » 6,415 » » 1851 >, 6,885 » eller i medeltal tionde-jernet till 11,083 skepp:d och hammarskattsjernet till 6,307 skepp:d. Då likväl den vid 1844—1845 årens riksdag tili hälften af sitt förut varande belopp nedsatta tackjernsskatten vid 1847—1848 årens riksdag åter höjdes til! tre fjerdedelar af det förra beloppet, roen sådant icke kunnat inverka förr än på tiden för den då upprättade statsregleringen, eller åren 1849, 1850, 1851, hafva Rikets Ständer, vid beräkningen af tackjernsskatten, ansett sig endast böra taga i betraktande inkomsten af denna skatt för nämnda tre år, hvadan och enär Rikets Ständer, i enlighet med hvad E. K.