Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då nu noteringen af ofvannämnda 12 särskilda fyra procents hypotheks-Iån i medeltal är 87u/12 procent, hvarifrån dock bråkdelen gerna kan utelemnas, så skulle detta, efter en kapital-beräkning, motsvarande 4% procent ränta, gifva en notering af (4 : 4% En annan jemförelsegrund gifver det allmänna penningepriset här i landet. Då för närvarande fem procent i allmänhet anses för en billig ränta, till hvilken penningar knappt kunna erhållas på kortare tid, men en afgäld af fem för hundra är Sammans. Statsoch Banko-Utskottets Utlåtande M 24. 49 iir lika stor som af fyra för åttatio, så följer häraf, att allt hvad ett fyra procents lån betalas med mer iin 80 skulle i marknaden inom landet anses fördelaktigt. o Slutsatsen häraf öfverlemnas åt enhvar att sjelf göra; för mig liar den visat sig vara, att det icke står så illa till med de enskilda föreningarnes kredit, och således icke heller med möjligheten för dem att besörja sina egna angelägenheter, som man vid läsningen af Herrar Kommitlerades Betänkande blifver frestad att antaga.» af Riksdags-fullmägtigen Nils Svensson från Christianstads län, emot den föreslagna öfverflyttningen till Hypotheks-banken af Riks-bankens landtfastighets-fond. llih till It. St. Sammansatta Statssamt Allm. Besvoch Ekon.-Vt.skottets Betänkande N:o 25. 1 JW *5. Ank. till Exp.-Utsk. den 30 Aug. 1860, kl. 1 e. na. Betänkande, i anledning af väckta motioner om statsanslag för anläggning af åtskilliga telegr af-linien inom riket. Motioner i dessa ämnen äro väckte inom Vällofliga Borgare-Ståndet af dels Herr Brun, dels Herr Berger, och inom Hedervärda Bonde-Ståndet af dels Paul Andersson från Jemtlands län dels Per Eriksson frän Wermlands län. Herr Brun och Paul Andersson hafva erinrat om nyttan af den elektriska Telegrafen, och hurusom densamma med sällspord raskhet tillgodokommit alla län i riket, med undantag blott af Jemtlands.
Mig är icke tillständigt att inga i undersökningar öfver gil!tiglieten af anlednina hvarken lill den ena eller andra af dessa åtgärder; men mer än sannolikt synes det mig, att Ständernes hittills ådagalagda obenägenhet att bevilja nödiga anslag till försvarsverkets ordnande och upprätthållande i allmänhet, å Styrelsens sida föranledt dessa inskränkningar vid framställningen af de verkliga behofven, tilläfventyrs tinder den förhoppning, att Ständerne dock slutligen, och såsom en följd af de vid hvarje riksdag sig förnyande allvarliga öfverläggningar i detta vigtiga ärende, skulle omsider inse och erkänna de verkliga behofven i detta hänseende, samt i följd deraf ändtligen känna sig mogne att för landets försvar göra de uppoffringar, som erfordras. Men vare härmed huru som helst, så är dock klart för alla, som vilja förstå och erkänna hvad de förstå, alt landets försvarsanstalter icke äro i det skick, som vederbör , samt att just i detta ögonblick tiden är inne för K. St. att bevilja nödiga anslag lill försvarsverket, dels emedan tillgångar nu finnas, hvilka en annan gång sannolikt mera icke äro förhanden, dels emedan tid ännu är att godtgöra hvad föreglde Ständer försummat. 3:o ibland de mest anmärkningsvärda delar af Utskls betänk, räknar jag den hilagda tabellen Litt. B., uti hvilken uppgifves, huru Utsk. anser vacanee-afgiften för 2,800, till indragning föreslagna, indelta infanteri-nummer höra användas. Jag nödgas på det högsta klandra de åsigter , som härutinnan visa sig. Att tillstyrka afslag å de af Konungen äskade anslag till arraeens vapenöfningar, hvilkas nödvändighet
Berthilson innehafts likväl flera sannolikheter torde finnas än emot detsamma; fördenskull och emedan den nu omtvistade grenen alltsedan ansetts tillhöra Adliga ätten JVs 1 Lillibhöök af Fårdala och slutligen vid de under det sednaste halfva seklet inträffade Riksdagar, utan förr än nu dervid gjord anmärkning, med behörig myndighets godkännande, för sistnämnde ätt intagit säte och stämma på Riddarhuset; Thy och om än medgifvas må, att motionären icke saknat anledning till de af honom yppade tvifvelsmål, anser dock Utskottet intet slags gällande bevisning vara åstadkommen derom, att stamtaflan öfver Adliga ätten Lilliehöök j}s 1 är i anmärkta delar felaktig och sålunda bör förlora det vitsord den eljest enligt Riddarhus-ordningen eger; hvarföre, med godkännande af Riddarhus-Direktionens åtgärd, att, på grund af samma stamtafla, vid Riksdagens början till en medlem utaf den gren af Lilliehöökska slägten, som skrifver sig Lilliehöök af Gälared men tillhör den 12 Riddarhus-Utskottets Utlåtande M 4. yngre Fårdala grenen, utdela pollett att intaga säte och stämma å Riddarhuset för Adliga ätten M 1 Lilliehöök af Fårdala, Utskottet vördsamt tillstyrker att Herr Anreps nu väckta motion icke må till någon Ridd. o. Adelns åtgärd föranleda. Tvänne ledamöters reservationer åtfölja. Stockholm den 19 December 1862. Reservationer : af Friherre Gederström, Claes Henrik.
Redan år 1764 ingick Consistorium Academicum till Kongl. Majit med underdånig anhållan om ersättning; och, på Nådig befallning, föreskref Eders Kongl. Majlis och Rikets Kammar-Kollegium, uti Bref den 17 Juli samma år, alt, genom Kon»l. Maj;ts Befalluingshafvandes i Malmöhus 44 — 342 Län försorg, behörig undersökning om förhållandel skulle i orten anställas. Uti skrifvelse till för berörde Kongl. Kollegium af den 21 Mars påföljande året 1^65, inberättade då varande Landshöfding! n, GeneralMajoren Adlerfelt, att, i löljd af ofvannämde föreskrift, blifvit i orten behörigen undersökt om brskafbnhelen af det omfrågade balansbeloppet, hvarför återvinning söktes, och att Consistorium Academicum lill honom inkommit med så väl fullständig deduktion i målet, som ock behörig pretensionsr åkning ; hvarvid bemälte Landshöfding sig yttrat, att, såvida Kongl. Kollegium skulle finna för godt att derför tilldela Akademien ersättning af K/ önans behållna tionde, så vore lian af din tanke, att Akadcmh u dertill ägde rättighet, i stöd af Konung Fredtik den Andres Donationsbi ef den 11 Juli j561 lill Dom-Kapitlet eller dess Skola i Lund. hvilket Doriationsbref, genom Kongl. Brefvet den i9 D ecember 16C6, blifvit på Akademien öfvei flyltadt, med flera skäl, som akten • utvisar. Men oaktadt denna Landshöfdinge-Ernbetels tillstyrkan och alla af Univeisitelet framlagda bevis, ansåg Kongl.
Jfslogs. S. D. föredrogs Hedervärda Bonde-Ståndets genom Protocolls-utdrag af den 4 dennes gjorda inbjudning alt biträda dess beslut, det skulle Evpeditions-Utskottet anmodas att låta påskynda tryckningen af de Betänkandeu, Utlå - Prot TJtdr. d g Nov. 1840. 769 Utåtanden och Memorial, som till samma Utskott iiro eller framdeles blifva aflemnade; och fann Ståndet för godt alt inbjudningen antaga och beslutet biträda. S. D. Vid nu förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 7 October sistl. och 3 dennes å bordet lagda Utlåtande N:o 337, i anledning af väckta motioner, angående upphörande af afgifter till Handelsoch Sjöfarts-fonden, samt huru förhållas bör med de anslag, som varit å denna fond anvisade, blef på grund af dervid gjorda anmärkningar, Utlåtandet återremitteradt. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 10 October sistl. och den 3 dennes å bordet lagde Utlåtande N:o 106, i anledning af väckte motioner om rättighet för Hernösands Stift att komma i åtnjutande af de 124 tunnor spanmål, som derifrån årligen utgå tili Upsala Domkyrka. Från Vallo fl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo följande Stats-Utskottets bordlagda Utlåtanden och Memorial: N:o 349, med svar å erhållna återremisser å Utlåtandet N:o 246, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, angående aflöning för den, som utses till bestridande af Rikets Ständers Justitiae-Ombudsmans förut innehafvande tjenst.
"Här är icke fråga om giltigheten af Sölcandernes anmälte Kronofordringar, utan derom, huruvida en del af de för Kronans räkning tid efter annan till ett visst, nu uppliördt ändamål inköpte hemman, de der efter samma inköp, ehuru icke i följd af något kändt serskildt förordnande bibehållit deras förut varande egenskap dels af Skatte dels af Frälse, må kunna, likasom andre ledige Kronohemman, användas till betalning af Kronans skuld i jord.” ”Att Kungsgårdar med deras tillhörigheter icke få det, är stadgadt redan ; men jag har ej funnit i de flere yttranden som Collegierne afgifvit, någon För - Betänkande!), N:o 275. 333 fattning åberopad , hvari stadgas, att så beskaffade hemman, sorn nu kommit i fråga, äro Kungsgårdar eiler skola såsom sådane anses. K. Brefvet den 8 December 1747 sorn föreskrilver att fordringsägare hos Kronan borde njuta deras betalning alla på en gång och samma tid anser jag bit lämpligt på de skäl: 1:0 Att berörde Bref, hvars föremål enligt rubriken varit att bereda fond till deras ersättning sorn genom Reduction och Liqvidation något lidit, icke synes angå fordringar af jord. Jag styrkes deri af dess slutliga stadgande, att fonden för ersältningarne till enskilde borde insättas i Ränterierne och der förvaras till slutliqviden, hvilket icke lät sig göra med jord, som borde återställas till Kronan. Jag kan ej eller fatta annan mening af Botins anmärkning j sin afhandling om Byten pag. 241 eJ. Och om meningen varit annan, skulle intet inrymme alltsedan den tiden kunnat lemnäs enskilde i Kronohemman, för fordringar i jord, hvilket dock skett beständigt, när sådane ledige lägenheter funnits. 2:0 kan detta Bref icke angå Tullgarnsfordringur som man då ej hade något begrepp om och först tillkommo efter år 1772. 3:o rö rer samma Bref Byten, afslutade imellan 1680 och den 16 October 1723, då likväl det byte, i anledning hvaraf
– Huru ... har man börjat läsa orientaliska språk i flickpensioner? – Nej, det är frågan om uttalet af namnet på en stad i Turkiet, tillade Alfhild. – Det var besynnerligt. Men jag skall väl göra som ni bedjen mig. Emellertid måste jag först visa brefvet för fru Stiegler. – Nej, för allt i verlden, gör ej det! – Hvarföre det då? – Vi vilja göra henne en syrpris. – Godt, jag förstår. Jag lofvar att uträtta uppdraget på det bästa och rättast möjliga sätt. Dansmästaren begaf sig genast till fru Stiegler, hvilken han fann i samtalsrummet sysselsatt att för herr Filip Livin redogöra för Lauras tänkesätt. – Se här ett bref, hvilket jag mottagit af mina elever och som förefaller mig misstänkt. – Låt se! Fru Stiegler öppnade brefvet och läste med yttersta förvåning följande: »Herr ambassadör! I vår geografi ha vi läst att ni turkar ha rättighet att ega flera hustrur. Vi äro tre vackra, unga flickor, som svurit att aldrig skiljas åt. Men man vill nu rycka en af oss från sina vänner. Vi anförtro oss således åt er – om ni lofvar att föra oss alla tre under ert beskydd hem till ert land. Herr Hoppauteau lemnar vidare underrättelser om edra ödmjuka tjenarinnor Alfhild och Julie P. Laura Livin.» – Min Gud, hvilken galenskap! Jag kan ej ändå låta bli att skratta. – Jag är således, sade Filip leende, rival med en turkisk ambassadör. Saken börjar inveckla sig. – Men hvem vet, återtog fru Stiegler, om ni ej skulle kunna vända denna omständighet er till nytta. – Huru då? – Om ni skulle spela den turkiske ambassadörens rôl och söka väcka hos Laura först kärlek, sedan afund och svartsjuka. – Ah, jag förstår! Och jag tackar er ... planen är god. En öfverläggning följde. Klockan var half 5 på eftermiddagen. Laura, Julie och Alfhild hade nyss slutat en språklektion och voro nu ensamma, emedan deras kamrater voro sysselsatta på annat håll. – I eftermiddag, mina flickor, sade fru Stiegler, i det hon inträdde i rummet, i eftermiddag blir det icke någon ordentlig läsning.
Häraf härrör, arr Tull-taxor i de fleste Länder ofta förändras efter inrräffade olika tider och omständigheter. I det fordna mindre oroliga tidehwarfwet an det nuwarande, dä rrtwidgade Stats behof päkalla en ffyndesam penningeätkomst oftast pä bekostnad af Riks-samhallets sanskvldiga Jntreste, ansägs sadane Tull-taxor mera såsom ett styre för handel och egen National-Jndustrie an en wer elig penninge-not, som den i sednare tider blifwir, och dä en Stat gjort nägon betydande förhöjning i Tull-afgifter samt Hamnoch Skepps, umgälder har till jemwlgtens bibehållande sädant merendels föranlätir en annan medtaflande Stat att widtaga samma utwäg. Dä nu i affteede pä detta förhastande förekommer att enligt 62 H. i den nya af Kongl. Majrt och Riksens Ständer faststälte Regerings - Formen Stora Sjö-Tutts-afgiften, som förut ifrän äldre tider warit ansedd som ett Regale, blisivit uptagen ibland de allmänna afgifter, som hafwa egenskap af Riksens Ständers Bewillning, hwilka ej fä ökas uran deras wetskap och bifall, sä synes häraf lätteligen kunna hända, att hwad förändring i nu waran - Den 12 Zebruarir. 481 rande Skora Sjö »Tulls - taxa, omstandighekerne och Mikels sanstyldiga Stats-Jntreste kunde påfordra, mäste hwila, åtminstone i Z ar, eller lill nästa Riksdag, dä Riksens Ständer hafina tillfälle all sig derom yttra.
Kongl. Waj:t§ Nädiga Proposition af bert dennes, angäende nägra underdäniga An. chkningar om eftergift af Bewillning. Trll Allmänna Deswärsoch Geconomie, Utskottet: Ett af Herr Directeuren Rosenberg in. gifwit Memorial, rörande Bohuslänffa Sillsta Eet. llr supra. Lx ?rotoco!lc» O. Vslsrlus. Utdrag af Borgare.Ständets' Protocoll wid Urtima Riksdagen L wrebro den 21 September S. L. godkändes och bifölls Stats-Utstod tets Utlåtande af den 17 i denna mänatz med Bihang. N:o 8»/ 82- före - 642 Den 21 September.. föreflagne Aflönings. »vilkor för Utskottens Secreterare, Cancellier och Waktbetjening. l-lt supra. Lx ?rotocollo O. Valerius. Utdrag af Borgare-Ständets Protocoll wid Urtima Riksdagen i Orebro den Li September 1810. S. D. v4ti Memorial' af den rg dennes hade Constitutions Utffottet anmält, att det utan ali finna stät till anmärkningar fulländat granskningen af Stats. Rädets Protocoll, och dä sä. lebes Herrar Stats. Rädets Ledamöter och Fö> redragande samt Konungens Räbgifware i Cornmandoinäl blifwit frikallade frän all answarighet för deras Embetens utöfning intill den dag dä innewarande Riksdag börjades, beslöts, de! skulle genom Expeditions-Utskottets försorg dem na frikallelse uti Riksdags. Beflutet intagas Ut supra. Lx ?rotocollo I. v. Valerius. Utdrag
Jag får derföre anhålla att ifrågavar:de mom. måtte undfå denna lydelse: ”Sådane siden-, halfsidenoch bomullsväfnader, som eljest äro lill införsel förbjudne, må införas direkte från produktionsorter på andra sidan Goda Hoppsudden, mot 10 proc. af värdet i tull”. R. o. Ad. biföll att uti ifrågavar:de stadgande i st. f. ”orter” skulle införas ”productionsorter”. 39:de punkten, ang:de eventuella tullafgiftcrs utsättande för sådane varor, å hvilka förbud af It. St. bibehållas. Hr von Hartmansdorff: Under sisth riksdag afläto R. St. d. 15 Maj 1845, ang:de tullbevillnm, und. skrifvelse lill K. M. och bifogade dervid en förteckning på alla lill ineller utförsel förbudna varor, hvarå tullafgifterne blefvo till vissa belopp utsatta, för den händelse att förbuden skulle upphöra. Då nu en del af dem blifvit af R. o. Ad. bibehållna, hemställer jag, om icke Ståndet ville besluta, att de afgifter, sora af R. St. bestämdes vid 1845 års riksdag äfven nu mätte antagas, för dén händelsen att K. M. skulle finna något af dessa förbud, böra upphäfvas. 438 Den 5 Juni e. m. R. o. Ad. beslöt att för de artiklar, hvarå in eller utförselförbud af R. St. bibehållas, antaga eventuella tullafgifter till enahanda belopp, som vid sista riksdag bestämdes, för den händelse att förbuden skulle af K. M. upphäfvas. 40:de punkten, ang:de underrättelserne om hvad i afseende på taxans verkställighet iakttagas bär. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, att de, i afseende på de serskilde §§:ne, i nu gällande taxe-underrättelser, af Ulsk. afgifne yttranden jemte förslag till deremot svarande §§, måtte få hvart för sig förekomma till afgörande, hvilket bifölls.
Ämbetsman meddelas, samt answar för underlåtande af en sadan skyldighet Skuldsedlens innehafware i proportion af summans storlek aläggas. En stor del af hwad jag nu haft den äran anföra, finner jag nogsamt wara af den beskaffenhet, at det ej kan uptagas, dä endast fräga är om några ändringar i Lagens bokstaf; men da icke alla omständigheter af et sä grannlaga ämne kunna införas i sjelfva Lagen och affigten likwäl ar at winna et tydeligt utstakande af rättigheter och skyldigheter, torde blifva nyttigt, at i detta, säsom i andra economi' fta Lagämnen, genom en färstilld Författning, pä de grunder i Lagen laggda äro, en mera ämaillerack förestrist af Regeringen meddelas, och det är i förmodan at en sädan åtgärd här blir högst oundgängelig, fom jag tillätit mig flera anmärkningar, hwilka ätmindstone^ til en del icks otjenligen torde kunna -;Z af Riksens Höglofliga Ständer til Kongl. Majrid Nådiga ompröfwande wid detta tilfälle hemställas; Och anhälles fördenstull, at, sedan Lag-Utskottet tagit, hwad nu anfördt blifwit, i öfwerwägande, detta anförande til krotocollet mätte, jämte UtstotteLL Betänkande, til Ståndens klena affölja. Rätteligen utdraget, intygar O. kksäenstjsrn» Utskottets Locrsisrsce. ^err O/ALnren. I sammanhang med min redan, såsom Ledamot i Riksens Höglofliga Ständers Lag-Utskott, derstädes gjorda relervaricm wid öfwerläggningen om den af Kongl. Mas.t i Nader föreslagna ändring uti någon del af Lagens stadgande, rörande Landtbo-6onr,.i6ls bestånd, sär jag nu den äran underställa Högloflige Ridderskapet och Adeln nagra ytterligare tilläggnlngar och anmärkningar, hwarnl detta betydeliga ämne och Lag-UtskottetS deruti afgifna Betänkande gifwit mig anledning.
Det förslag, som blifvit framsläldt att borttaga hela 2 morn., tror "jag svårligen kunna bifallas, enär det torde vara nödvändigt alt författningen innehåller bestämd föreskrift derom, huruvida en sådan lägenhet, som här är i fråga, kan afsöndras med eller utan derå satt skatt. Jag anhåller om bifall å den föredragna §:n. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt han i anseende till de flera meningar, sorn blifvit yttrade, ansåg sig, vid propositionens framställande, böra skilja frågorna, hemställande nu försl, om R. o. Ad. ansåg ordet utskylder böia utby tas emot ordet o nera. Ropades ja. Uppå derefter framställda särskilda propositioner blefvo både i och 2 momenten i Utskms förslag af R. o. Ad. bifallna. 6: t e § : n. Frih. Cederström: Så framt upplåtelsen sker af utmark, så finnes intet binder för hvad här föreslås; men i händelse den sker af inagor, skulle jag tro, att afgalden finnes i 6 §:n i cap. bestämd och bör genast åläggas, emedan det eljest skulle handa att det blefve obesutlenhet så val på stammen, som på den afsöndrade delen, och det lärer ej vara meningen att bereda upphörande af Statens inkomster af stammen genom upplåtelse af derunder lydande lagenheter på 15 frihetsår. Det är en så läng tid alt algälden till stammen behöfver bestämmas och utgå. Jag tillstyrker att vid upplåtelse af lägenhet utan afgäld må utmark ensamt få användas. llr R åfelt: Då Ulsk:n redan i 4 §:n 2 morn. yttrat alt oda fåker eller äng icke må användas, så är Frih. Cederströins tillagg öfverflödigt. 6 §:n blef af R. o. Ad. bifallen. Fortsättningen af detta måls pröfning uppskjöts till nästa plenum. Frih. Cederström:
Sattvakt betalas B norra stationen med 3: 85 och &amp; sodm och stadens stationer med kr. 3 per natt. Den, som gjort nattjanst, Br ledig dagen diirefter (utan afloning). 5 % ") Medlen Bro for telefonisternas rlkning reserverade hos bolaget. Vid Rilcstelefo~~ i Stockholm Br arbetstiden c: a G " 4 timine *). Det antal nbonnenter hvarje telefonist har att skota iir varierande: vid bostadstelefoneroa c: a 200, vid affiirstelefonerna c: a 100 eller mindre. Telefonisterna f A forst tjanstgora s6som elever 2 - 3 mAnader ntan Ion. DB forordnande erhAlles, hvilket ibland sker oinedelbart, ibland efter flera mhader, erhales under de 6 forsta mAnaderna 30 kr. i aflbing och darefter 40 kr. pr mAnad ' "). Ytterligare loneforhojning vinnes endast af dem, som f r h de lokala flyttas ofver till de interurbana ledningarna, diir lonen ar 50 kronor. For e. o. telegrafister, som tjanstgora % denna afdelning lonen 55-60 kr. Tillfalle att oka lonen gifves for de vid lokalborden tjanstgormde genom nattjanst, hvilken liksom vid Allmanna telefon gores efter frivillig anmaan. Den betalas med kr. I: 33 for natt - 5 kronor for mAnad och Aterkommer en gAng i veckan. Till 12 af de telefonister, s o u skott sig bast under mAnaden utlamnas dessutom i premie 6 kr. hvardera. For att utriina, hvilka tolf skola belonas, ringer kontrollanten utifrAn och de telefonister, som svara fortast, f A premlen. Det beror naturligtvis pb en slump, om de kunna visa sin pApasslighet vid expedieringen, ty om tio luckor falla samtidigt for en telefonist kan denna ej expediera dessa lika fort sorn en annan telefonist, for hvilken blott en lucka fdlit. Denna kontroll synes sdunds agnad att gora det anstrangande arbetet an mera jaktande.
Sedan wcderoörande uti Rstsoälds - Contoiret med pammnelser emot detta Tryckttchcts, Commitleens Utletande inkl n mit, haf-va Hcr.-ar Fullmägtixe. cawr granffni^g a!^ hwad a ena och andra stta-i blifvit ansöedt, u'i deras ofrvanbcrörde till Stats.U ,kottet astatne Memorial ottmt: att, ehuru H-mrar 'gtige af ket lits ^racksrihets - Conima Las l!t ätande abcropode Stats-Utskottets Betänkande ak den r Ape l i8ro ei kunnat finna någon a'ledning för Brvckstihets. CommittLen, att tilldela aiswode at tillförordnade Protocolls-Secrctexaren Georgii för Prokocollets förande, är Com mik - Den i Augusti. 2249 msttLens Secreterare för denna befattning åtnjuter Lön pa Star; eller at Waktmästaren Hultberg för uppafiningen i Commircsen, hälst Stats-Utstottel uti berörte Betänkande endast uppgiswit behofwet af nödige medel till Wed, Ljus, Skrif - Materialer och Renskrifning, saint dertill förestagit de af Riksens Högloft. Ständer bewiljade 400 Riksdaler Baico om aret; Likwäl, och som, i anseende till denna Redogörelse, all föreskrift saknas, sa wa! för Redowisande, som för Redofordrande, hafwa Herrar Fullmägtige trott sig bära öswerlcmna i fragawaranl-e mål till Riksens Högloft. Ständers afgörande. Enligt den af Stats-Utskottet, wid Riksdagen i Stockholm, i öfwcrensstämmelse med Riksens Hög, loft.
Xeu sG. ar den ocksl sB egendomlig, sd storartad i sina enkla Eonner, si olik allt, brad vi form sett., att den rnsam va.1 iiina; r modan af en resn hit ned. Det v w den ~niiktige kalifeu A i d - e r - I h ~ ~ n a n soin, ar 7 6 ' lat borja nppforandet nf deuna inoskk, scm etiligt hulls onskan skulle ofvertriiffa alla ancha i storlek och pmkt. Bygguaden 2r an fyrkant. som miiter 167 meter i langd och 119 i hredd och ligger p&amp; ett mot flgden Guadalquivir saktn sluttande plan. Pramfor den stracker sig en stor af a r k d e r omgifven fiirg6rd h p d o de Ins Karanjasr, - jorangeghden) planterad med palmer och apelsintrad och fiirsedd med minga fontaner, dar wraberna foretogn sina pAbjadna tvagningar fore intradet i helgedomen. Till denna g i r d knmn~er innn in genom en hog, ined treduhbln hastskohralf fiirsedd morisk port, rikt p r ~ d d med arabesker pA ytteisidan. Hoplygdt med denna port reser sig det smackra luftige klocktornet, iih-erst kriint af en forgyld bild af S: t Rafael. Det ursprungliga moriska. tornet forstordes af en jordbafning, och [let uurasande nppfordes i dess stille p t 1600-talet. Xw hlir Litet slnitt Besriken i sin fisrviintan, cl4 luau cfter att ha intriiclt p i forgkrden, ser frainfijr sig den Iign tlnkln fncnden, s$ olik alla andin, kprkor i kristen h eten.