Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
- Dlstntom, i det tillstånd hwari bade Riket och StatsMerker sig nu besinna, da penningbrist öfweralt ''öjes öfweralt öfwerklagas, dä en hittills oerhörd bcwillning förestår, som lckwäl kliapc förstär till upfyllande af de uödwäudigaste behojwen, i cn sadan belägenhet, Mine Her - Den 19 December. nzr Harrar! ar dct wäl rätt, är det patnotifft, att borrkffänka för Kronan cn ren behållen wii>st af omkring 9 Tunnor Guld, som Stockholms och GsheborgS Bran, uarier ärligen gifwit och ärllgcn kunna giswa, uran nägon enda medborgares känning eller betungande (ly au ingä en sriwillig handel om cn behöfweiig wara, kan wal aldrig sä kallas) och ulan att genom en sadan Kronaus förlust annat werkaS, än någre emfrida personers eller corporationers öswerdrifna och odehöriga winst pä mängdens och det helas wista belostnad. Slukeliqen wagar jag anställa, att detta Memorial matte remitteras till de Ulffelt, hwarcst saken, rörande sa wäl bränwinsdränningen, som magazins i'.'.rätt» ningen ännu lärer wara under öfwcrläggning. 6, 8noilsl(^ Remitterades tili Allmänna Beswärs, och Oe^ conomie Utffoltet. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hällit i Höglofl. Ridderffapek och Adelns Plenum den ib December 1309. S. D. Äterremikterades Stats-UtffottetS den 24 Nowember hos Ridderffapet och Adeln pä bordel lagha Memorial, rörande en al Herr Lock, Loriur I^uäviA, förcflagen indragning af halswa delen afven indeldta Krigsmagten; jämte anmodan till Sraks - HZ2 Den 19 December.
Der står, att förut verkstäldt storskifte icke må genom nytt laga skifte rubbas, utan att delägarne derom enhälligt åsämjas. Detta gäller endast för Gottland; men jag har yrkat principens tillämpning i allmänhet och kan ej frånträda detta yrkande. Beträffande det utlåtande, som i min frånvaro blifvit afgifvet af Skaraborgs läns liushållssälskap och hvars innehåll hittills varit mig obekant, lemnar jag detsamma i sitt värde. Jag skulle dock kunna nämna mångfaldiga personer i orten, som dela min åsigt. Jag vill blott, utan att uppgifva antalet, åberopa de ledamöter af förenade Utsk:n vid sista Riksdag, hvilka instämde i min mening. I öfrigt önskar jag, att Utsk. åt detta ämne vilie egna all den uppmärksamhet, som frågans vigt förtjena!-, utan att jag vidare vill belasta protoc. med något försvar emot de anmärkningar, som mot mitt förslag blifvit framställda. Remitterades till Lagutskottet. Föredrogs ånyo Hr Törneblads, Garl, d. 27 sistl. Febr. på bordet lagda motion om förhöjning uti den honom såsom R. St:s Just.-Ombudsman anslagna lön. Frih. Boye, Ludv.: Jag bör anhålla hos Utsk., att det icke alltför mycket brådskar med att häröfver yttra sig, emedan jag har mig bekant, att motion lärer inkomma till Constit.-Utsk. derom, att Just.-Ombudsm:sembetet, såsom onyttigt och öfverflödigt, måtte indragas. Jag vet icke hvad Utsk. ämnar göra med förslaget; men det skulle vara en anomali, om det ena Utsk. tillstyrkte förslaget tvärtemot det andra Utsk:s beslut, hvarigenom embetet förklarades öfverflödigt. Jag önskar tillika, att Utsk. måtte erinra sig en gammal förnuftsregel, den nemligen, alt all retroactiv verkan förutsätter en rättighet, som är gifven, och icke en, som skall gifvas. Jag vill dessutom påminna, att motionären icke blott njuter den lön, honom i och för Just.-Ombudsmrsembetet tillkommer, utan äfven den för sin ordinarie tjenst.
M:s nåd. propos. ang:de försäljning af den lill det s. k. hofjaktvarfvet hörande tomt; N:o 85, ang:de användandet af de under statskont:s förvaltning varande äldre dispositionsmedel; N:n 86, ang:de godtgörelse eller afskrifning af åtskilliga utaf statskont. af under händer hafvande medel bestridda utgifter; N:o 87, i anledn. af granskningen af de under comm.collegii förvaltning ställda fonder oell medel; N:o 88, ang:de förändring uti beräkningen af s. k. straffränta för lån utaf manufakturdiskontfonden; N:o 89, ang:de förändradt sätt för utöfvande af församlingarnes granskningsrätt öfver pastorernes redovisning för kyrkornes medel; N;o 90, om ändring i K. kungörelsen d. 5 Mars 1831/ i fråga om tiden då auktion å landet bör vara slutad: N:o 91, i fråga huruvida K. förordn:n d. 19 Maj 1845, ang:de giftorätt och morgongåfva, äger retroaktiv verkan eller ej; samt N:o 92, ang:de en fyranläggning å skäret Skomakaren eller Simpnäs Klubb. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 17 och 20 dennes på bordet lagda utlät. N:o 171, i anledn. af väckt motion, ang:de nedsättning i arrendet för kronosäteriet Boda. Den af Hr Norin vid delta utlåt, fogade reservation, upplästes på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., som derefter anförde: Jag anser det för Kronans rätt ganska vådligt, att efterskänka eller nedsätta en arrendeafgift, grundad på ett i laga ordning afslutadt kontrakt, hvilken afgift sedermera blifvit af högsta domstolen till betalning fastställd. Enl. min tanke, bör man i frikostighet icke gå längre än reservanterne föreslagit, nemi. att, om arrendatoren så åstundar, han må blifva fri från arrendet Den 24 Maj. 117 och hemmanet ånyo utarrenderadt.
Hvad sedermera angår yrkandet, att omförmälde varor icke må få iaforas i fartyg af mindre dr äglighet än 3o läster;: så- och då jern val ett slikt correctiv mot underslef torde vara af be hofvet jråkaliadfc, tilsisfcyrkes skoltet„ Bevillnings-Utskottets Betänkande , N:o 21. att för seglande fartyg 3o svåra läster, och för ångfartyg 60 hästkrafter, må antagas såsom minimum för de farkosters storlek, hvari hittills förbudne varor må till ofvannämnde 3:ne hamnar kunna införas. Uti serskilde motioner hafva Herr Dalman, F. kV., Herr TVinge , 'P. E., och Sven Heurlin yrkat, att, med upphäfvande af Kongl. GeneralTall-Styrelsens tvänne Circular-ordres af den 3 Januari 1820, grundade på Kongl. Skrifvelsen den 2 December 1824* alla inkommande utländska varor, de må vara adresserade till hvem som helst, skola, utan undantag, draga behörig import-tull, och följagtligen den de Kongl. Personerne och utländska Beskickningarne hittills medgifna frihet från tull-umgälders erläggande upphöra, eiler åtminstone icke i vidsträcktare motto tillerkännas de senare än till ett visst belopp, som ej finge öfverskridas.
Maj 1847 en särskild Förordning om Socknestämmor utgafs, bygd hufvudsakligen på samma grundsatser, som 1843 års Förordning, men upptagande dels en från bestämmelserna deruti skiljaktig grund för rösternas beräkning, dels föreskrift om sättet att förena sådana, hufvudstaden i allmänhet rörande, frågor, om hvilka de särskilda kyrkoförsamlingarnes soknestämmor stadnat uti olika beslut, nemligen genom en af fullmägtige från de olika församlingarne sammansatt s. k. sokenstämmonämnd; och är dessutom under den 1 April 1845 för hufvudstaden en särskild Förordning och Stadga angående fattigvården utfärdad, som åt en för hela staden gemensam fattigvårdsstyrelse, kallad stadsnämud, och åt en för hvardera af stadens territorialförsamlingar tillsatt särskild styrelse, kallad församlingsnämnd, uppdrager denna vigtiga kommunala angelägenhet, vid hvars vårdande dock sedermera äfven K. F. angående fattigvården i riket den 25 Maj 1847, jemnförd med K. F. den 13 Juli 1853, med vissa undantag, blifvit till efterrättelse anbeläld. Vid jemnförelse emellan ofvannämnda Förordningar af år 1843 och Förordningen af år 1817 visar det sig visserligen, att de vid riksdagen 1834—1835 anmärkta bristerna i den sednare väl i de förra blifvit afhjelpta, och att ett nytt moment i kommunalväsendet på landet tillkommit, nemligen inrättningen af so/tennämnder, som ändamålsenligt utveckladt till bestämdare verksamhet, än den, som uti 1843 års Förordning åt sokennämd är anvisad, utan tvifvel skall bidraga till att åt kommunalverksamheten på landet gifva ett friskare lif. Men soknestämmans gamla kyrkliga grund har likväl äfven uti 1843 års Förordning haft ett öfvervägande inflytande på denna Förordnings innehåll, och det punktvis utförda uppräknandet af de ärenden äfven af borgerlig natur, som allena skulle få utgöra föremål för soknestämmaus åtgärder, torde ock få betraktas mera som en följd af frågans traditionela uppfattning, än såsom ett uttryck af hvad en väl afvägd kommunalfrihet med skäl må kunna önska.
Lottägare, som sålunda blifvit nödsakad för bolagets skull erlägga betalning, håfve rätt låta densamma, utan ny lagsökning, men efter en mellantid af åtta dagar, genom undcr-executor äteruttaga hos annan lottägare. På samma sätt och med samma villkor äger hvar efter annan förfara med återvinning, till dess, genom utredning af bankens tillgångar eller inbördes öfverenskommelse, annorlunda lottägare emellan blifvit uppgjordt. ig §. Återvinning, enligt näststående §.,!får icke af directionens ledamot emot annan lottägare anställas, såvida ej denne jemväl är ledamot af directionen. Vid slutlig utredning, fördelas den brist, som i bankens tillgångar kan uppstå emellan samtliga lottägare i mån af hvarderas lotter. 20 §. I händelse af concurs, Uro innehafvare af andra fordringsbevis, än de i 7 och 16 §§:na omnämnda, äfvensom commandit-delägare för deras actie-capital och innestående afkomst icke berättigade till betalning, förrän sedan, under bankens utredning, alla inom nedan stadgad pnescriptionslid anmälda creditsedlar och invisningar å Pr. St:s Bank blifvit inlösta; men lyftning emot ställd säkerhet kan af rätten efter omständigheterna beviljas. 21 ■§. Den genom K. förordningen den i3 Juni 1800 för skuldfordring i allmänhet bestämda praescriptionstid af 10 år, äge ej rum i afseende på provincial-bankers tryckta eller graverade creditsedler och invisningar; ej heller skall bevakning deraf, enligt concurslagen, erfordras i bankens concurs, eller i anledning af årsstämning, som vid bolagets upplösande må utfärdas å dess borgenärer; hvaremot, när bolaget upplöses, hvilket Konungens Bef:h:de bör, utan dröjsmål till K. M. inberätta, K. M. låter utgå nåd. kungörelse derom, med föreläggande för en hvar, som någon så beskaffad förbindelse af banken innehafver, att, vid förlust af all betalningsrätt, förbindelsen till inlösen uppvisa i banken inom två år ifrån den dag, hvarunder kungörelsen utfärdas, börande under tiden kungörelsen årligen från predikstolarna uppläsas. 22 §.
”Henriette ville nödvändigt promenera på morgonen, men när vi kommo till tall-dungen, bad hon mig vänt ” ”Kära Patrik, hur kan du uppehålla vår goda mamma och hennes sällskap här ute i hettan, då vi ha verandans svalka att bjuda på!” ”Kors, det är ju förträffligt under hvalfvet här! Din veranda – det skall väl vara den der långa rangliga skyllerkurn med qvistarna emellan, som ni satt framför huset – har visst mindre svalka Men få vi icke höra Patriks lilla historia, då han koktes och brändes?” ”Jag trodde att mamma och de andra fruntimren voro törstiga efter resan. Dessutom är middagen straxt i ordning.” ”Du är för artig, för artig Men så berätta då, Patrik!” ”Åh, det är gjordt i ett ögonblick. Det var bara ett gyckel af Henriette: hon bad mig vänta, medan hon gick bort att bada.” ”Aha, att bada?” ”Men när jag spatserat en god timma i solbaddet, blef det ledsamt och då ville också jag bada.” ”Det var billigt det!” ”Jag tänkte: nu har Henriette nog slutat. Jo, pytt ock – hon var icke der!” ”Icke der?” ”Hvart knäfveln har hon tagit vägen’ sade jag för mig sjelf. Jag skulle springa omkring och söka henne, och springa fick jag också, tills jag ändtligen helt andtruten vände om hem och såg efter.” ”Och då”, utbrast Henriette med ett högt skratt, ”hade jag sprungit om dig! Åh, jag hörde dig nog hela vägen, under det du ropade: ’Henriette, så svara då, Henriette’ Men sådan der lek, som jag förmodar icke är ovanlig bland nygift folk, bör man icke berätta för andra, min käre Patrik!” ”För min del”, återtog svärmodern, i det hon fäste en lång, något misstänksam blick på sin sonhustru, ”tror jag icke att sådan der lek just är så vanlig bland nygifta Men låt oss nu komma in i unga-fruns veranda!”
N:o 44, i anledning af väckt fråga om förhöjd ersättning till Nämndemän för extra förrättningar. Bifölls. Äfvensom Stats-Uiskottets Memorial N:o 46, i anledning af Ridderskapets och Adelns remiss till Siats-Utskottet af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, med förslag till ordnande af Biskoparnes löne-inkomster. Lades till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets: Betänkande N:o 4 7, i anledning af väckte motioner om antagande af ett stadgande derom, att, vid arfskifte emellan syskon, afseende bör fästas å erhållen uppfostran och uppnådd ålder. Bifölls. Och Memorial N:o 48, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 7, i fråga om förklaring af föreskrifterna, angående verkställighet af straffarbete. Lades till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 2 4, i fråga om utfärdande af en förordning till skyddande af landets fornlemningar. Bifölls. 209 N:o 22, i anledning af väckt motion om upphäfvande af förbudet att under vissa månader af året idka hummerfiske. Bifölls. N:o 23, i anledning af väckt motion om lindring i kronobrefbärings-besvåret för Jerrestads härad. Bifölls. och N:o 24, i anledning af väckt motion om förändrade stadganden, rörande kronobrefbäringen inom Gerds härad. Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo ett meddeladt Utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets Protokoll den 21 i denna månad, innefattande dels bemälda Riks-Stånds beslut, i anledning af Banko-Utskottets Utlåtande N:o 8, dels inbjudning till Med-Stånden att i samma beslut sig förena; men Borgare-Ståndet fann detta Protokolls-utdrag icke till annan åtgärd, än dess läggande till handlingarne, föranleda. Frän Hederv. Bonde-Stdndet.
December 1843 anvisat såsom byggnadslån åt de genom eldsvåda hemsökte Wexiö stads invånare, har, enligt hvad bos Kongl, Majit blifvit anmäldt, en summa af 16,700 ridr banko blifvit under den för låne-medlens fördelning m. m. bildade kommilte's vård och ansvar afsatt, för att, emot de för återbetalningen af dylika lånebidrag i allmänhet stadgade vilkor, användas såsom understöd till återuppbyggande af det nerbrända rådhuset, hvilket, jemte de dertill hörande byggnader, borde, i öfverensstämmelse med den efter eldsvådan verkställda tomt-reglering, uppföras på de tomter, derå landtränteriet och länsfängelset nu äro belägna; Men som berörda tomter icke blifva för nämnda ändamål disponible förr än sistomförmälde byggnader hunnit borttagas, hvilket sannolikt icke kan ske förr än omkring medlet af nästa år, samt det, vid sådant förhållande, icke blifver möjligt, att till den 1 Januari 1850 hafva det nya rådhuset i så fallfärdigt skick, att den föreskrifna intecknings-säkerheten deruti då kan lemnäs, vill, med anledning af derom gjord underdånig ansökning, Kongl. Majit härmed föreslå Rikets Ständer, Kongl. Majtls Nåd. Proposition, No 65. 13 Sländer, att ifrågavarande till uppbyggande af nytt rådhus i Wexiö afsalle belopp, 16,700 r:dr banko, må, på det alt slädens borgerskap må komma i åtnjutande af samma förmåner, som öfrige byggnadsskyldige derstädes, få under fem års tid, räknad från den dag borgerskapets äldste komma i disposition af de för uppförande af nämnda byggnad anvisade tomter, räntefritt innehafvas och öfrige betalningsvilkor derefter lämpas, samt att anstånd med aflemnande af den föreskrifna intecknings-säkerhelen måtte bemälde äldste beviljas, intilldess det nya rådhuset hunnit blifva färdigt och brandförsäkradt. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR S. J. Munthe.
Men icke nog härmed; ty föga vore i min tanka genom denna anstalt uträttadt i anseende till den bildning, som verkligen erfordras, om något ändamål skall vinnas. — Fordringarne för soldatens bildning hafva hittills varit: Den i December. En ledig ställning; en säker vändning; en stadig gång, så enskildt sorn i sluten troupe; — Kännedom af geväret och färdighet i dess behandling; begrepp om commandoordets mening, till hvarjehanda rörelser; begrepp om fälttjenstens förnämsta fordringar af soldaten; — Fullkomlig kännedom af krigslagarnes nödvändighet och innehåll. Dessa fordringar synas icke stora eller vidlöftiga att bibringa och åro det visserligen icke heller. En infanterist bildas till fullkomlig tjenstbarhet i ledet inom högst några veckor; men en sålunda i hast inhemtad färdighet utgör icke en inrotad vana; denna färdighet försvinner lika fort, som den blifvit vunnen, då den icke underhålles, och häruti består svårigheten att förena ett för landet icke tryckande heväringssystem med den möjligaste tjenstbarhet vid inträffande behof. Man har, mig veterligen, icke hittills tänkt sig någon annan bildningsanstalt till soldat, än garnisoner eller läger. — I anseende till de ofta nämnda svårigheterna och ekonomiska olägenheterna af dessa utvägar inom ett fattigt land, förer tankegången lill nya åsigter och framstäf - Den i December. »49 ler en fråga: huruvida soldatbildningen icke skulle kunna ändamålsenligast förenas med den allmänna folkbildningen. Folkbildningen är ännu hos oss uti ett alltför uselt tillstånd. Folkscholörna på landet äro alltför få, utan system och under ingen allmän uppsigt. — Råheten är i följe häraf stor, och tankelyftningen ringa eller ingen. Hvilken särdeles fart kan man väl vänta, för bildningen till sjelfständighetens försvarare , utan en föregången bildning till menniska, med känsla för sjelfständighetens betydelse och värde? Jag skulle i följe häraf tro, att folkbildningen i allmänhet är den grund, hvarpå lagstiftaren bör bygga sina åtgärder, äfven i anseende till beväringspligtens utbildning, till uppnående af sitt föremål.
Häraf följde icke, att de anslag, Kongl. Majit äskat, kunde för närvarande förminskas, emedan ångans användande på krigsfarlvg vore af oundgängligt behof och vi för sådant ändamål i alla fall måste bringa vår flotta til! 6 linieskepp med propeller. Men för framtiden borde del äskade anslaget vara tillräckligt, och genom denna princips uttalande vore åtminstone det syftemål vunnet, alt man bestämdt visste, huru mänga skepp man borde ega och underhålla. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande N:o 53. Förmodligen skulle med alli skäl kunna indragas af (lollans 5 Amiraler 3 eller 4 sådana tjenstår, hvilket utgjorde några och tjugu tusen R:drs besparing. Af 23 Kommendörer och Kommendör-kaptener kanske 12, hvarigenom besparades 50,000 R:dr, äfvenså borde sjöförvaltningen och flere af kontroll-verken reorganiseras, hvarpå ej obetydlig besparing kunde göras. Försvaret vore nationens vigtigasle fråga. I)å nu inför Rikets Ständer, oaktadt llere påminnelser derom vid föregående riksmöten, icke blifvit frandägdt någon helgjuten plan för försvarets ordnande och frågan blifvit nedflyttad lill Rikets Ständer, som hade på det otvetvdigasle sätt gifvit sitt intresse för saken tillkänna genom de mångfaldiga motioner för landoch sjöförsvaret, för Stockholms befästande m. fl. i sådan syltning, och dä motionären ansåg de politiska förhållandena kräfva en noga uppmärksamhet derå, har lian föreslagit, ali Rikets Stunder matte hos Bon."/.
Än här, än där hade vandrarne att undvika opåräknade hinder, som ogeneradt stängde vägen för dem: en kärra med långa skalmar, en kullslagen vattså, en hög afskräden, en död katt och, värst af allt, en mängd stock och tegel efter de hus, som Klas Fleming låtit nedrifva för att uträta Storkyrkobrinken. Ett nyare Stockholm var i görningen under denne energiske öfverståthållare, som nyss låtit reglera Norrmalm och gifvit den nuvarande Drottninggatan dess sträckning. Nybyggnaderna reste sig långsamt ur gruset eller reste sig icke alls, ty kriget uppslukade alla tillgångar. Det var osäkert nattetid på Stockholms obelysta gator; man hörde omtalas rån och mord. Ingen vågade sig obeväpnad ut i dessa mörka labyrinter. Kurcks tjenare gick med dragen värja, beredd att när som helst möta ett anfall. Nattens vådligaste timmar voro dock redan öfverståndna. Man såg ljus i fönstren. Ingen störde vandrarnes väg mellan grushögarna. Hagar anmäldes hos slottsvakten och fick genast tillträde. Hon fann drottningen fördjupad, vid lampans sken, i läsningen af en foliant med gula träpermar, utstyrda med snideri. Andra böcker i de mest olika format, ända ned till femtonhundratalets kända små pergamentsband, lågo vårdslöst kringströdda på ett stort bord af sandelträ. Sade jag klockan fem? nickade drottningen åt den inträdande med en flyktig blick. Ja, ers majestät. Jag hade bort säga klockan fyra. Aurora musis amica.3 Vi få ej lång tid nu; jag väntar rikskanslern klockan sex. Men det gör ingenting; du kan stanna i slottet för att vara till hands, när jag får tid. Och åter försjönk hon stum i sin läsning, utan att tyckas gifva akt på den nykomna, som fick god tid att betrakta studerkammaren, det så kallade lilla biblioteket.
Södergrens Son, oferdiga pigan i Brogtorp och g(amle) soldaten Kåhre, hwardera 1 Rdr. Eric Larsson i Råstock, Lars(on)s hustru i Myr-hella, Enkan i Bjurstorp, Enkan i Djulagrindstug(an), Enkan i Näfvertorp, Enkan i Kohlstug(an), gubben i Fiskartorp, gubben i Hudviken, gubben i Mauritztorp, Enkan i Nimtorp, sjukl(iga) dottren i Pärstorp, Enkan i Nordankärr, g(amle) skomakaren i Röstenskrog och sold(at) Hindbergs Enka, hwardera 32 s r (skr) g(amla) pigan hos sold(at) Gens, Enkan i Oxkälla, of.(ärdige) drengen i Sörgölet, g.(amla) Enkan i Kaflinge hwardera 24 s r (sk). Enkan Jngrid i Mostugan 16 s (sk) tillsammans 17 R. 16 s (sk). § 9. g(amle) Renman i Skuggebol, 85 år g(ammal), flyttades ur 3dje i 2dra classen. § 10. Anmälte org.(anisten) Humla, att ugnen och golfvet i Sochnstugan-Köket war ganska mycket bristfelligt. Beslöts, att om Humla anskaffar plank til golfvet och tegel til ugnen, så skulle kyrko-cassan å församlingen^ wägnar tills widare bestrida betalningen derföre. In fidem protocolli C. F. Maneck13) Upläst och ärkänt betyga å Patroni wägnar Gerhard Lind And. Blomberg Sandebäcken Jiönson Pehr Jansson i Snaketorp 1796 d.(en) 16. Oct(ober) blef med St. Malms församl(ing) allmän Michelsm(ässo) Sochnstämma å wanligt ställe hollen: § 1. Sist hollne protocollet uplästes och erkändes. § 2.
Våra tullvaktmästare kunna icke, om de än sjelfva skulle derom bemöda sig, uppehålla sit anseende som tjenstemän, blott till följd af sin ställning såsom sådane och sin i allmänhet låga bildningsgrad. För att, om möjligt, äfven hos dem sjeifve nedsätta anseendet, äro de underkastade förmännens orlofs-sedlar, hvilka årligen under namn af personella berättelser skola till Styrelsen afgifvas. Dessa konduitlistor förete en brokig tafla af insinuationer, åsyftande att berömma dem som råkat komma i gunst och klandra andra, som fallit derur. Dessa konduit-listor äro ej tillförlitliga, alldenstund de blott innehålla en enda persons, nemligen närmaste förmannens subjektiva omdöme öfver den underhafvande. Jag föreslår: a.) Den så kallade inre tullbevakningen bör vid hvarje större tullkammare utgöras af en Ofver-uppsyningsman, två uppsyningsman, (den ene för utrikes och den andra för inrikes sjöfarten) samt så stort antal under-uppsyningsmän, som anses erforderligt, hvarjemte för' uppassningen å tullkammaren bör finnas två vaktmästare. b.) Vid hvarje mindre tullkammare bör finnas en uppsyningsman och nödigt antal uuder-uppsyningsmän samt en vaktmästare. c.) För kompetens till öfvei-uppsyningsmansoch under-uppsyningsmansbefattning fordras att den sökande genomgått antingen något allmänt elementarläroverk på reala linien, eller ock någon teknisk skola. Högre bildning berättigar till företräde. d.) Till uppsyningsman och öfveruppsyningsman må endast den befordras, som minst tre år oförvitligt tjenstgjort såsom under-uppsyningsman. e.) Till vaktmästare antager hvarje tullkammare lämplig person. f.) Inom nu befintlig vaktmästare-korps eger tulldistrikts-chefen föreslå till under-uppsyningsmän de vaktmästare, hvilka oförvitligt skött sina befattningar i tre är samt kunna förete tillförlitligt intyg öfver skicklighet i svenska språkets skrifning och räkning, oansedt de icke genomgått allmänt läroverk. g.) De inom tullverket nu brukliga s. k. personella berättelser afskaffas. h.)