Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till fullbordande af Garnizons-Sjukhus-Byggnaden anslogo Rikets Ständer vid Riksdagen år 1839 en rund summa af 117,000 R:dr. deraf voro uttagne till i83o års slut 57,000 — Återstå 80,000 R:dr. Efter hvad handlingarne visat, har Byggmästaren Årsell på Entreprenad åtagit sig, att, för en summa af 66,000 R:dr, inom September månads slut år 1833, fullborda hela Byggnaden, så väl utvändigt som invändigt. Kongl. Maj:t har, genom Nådigt Bref den it December i83o godkändt det derom upprättade Contract; och det vill således synas, som ett öfverskott på Nybyggnads-anslaget af 14,000 R:dr blefve att påräkna, sedan Byggnaden är fullbordad. Dock är icke uti ofvannämnde Contracts-summa inbegripen kostnaden äfven för platsens planering kring huset, stalpets uppsättande omkring Tomten samt Träns planterande m, m. Kongl. Andra Lif-Gardets Gassern-Bvggnad. Committerades Redogörelser för Anslagen härtill, som af Kongl. KammarRätten blifvit granskade utan anmärkning, upptaga Inkomster och Utgifter från och med den 1 October 1828, till och med den 3i December i83o. Debet. D:o i afräkning på de af Rikets Ständer senast anslagne 55,000 R:dr 18,000. Till Conducteuren Carlberg enligt Contract 10,000. Arfvoclen och Diverse Utgifter . 165. 1829. Arfvoclen och Diverse Utgifter . 750. 1830. Conducteuren Carlberg enligt Con tractet . 57,000. Arfvoden och Diverse Utgifter . 651: 9. — ijgy. Q .. Äro till i83o års slut uttagne ofvannämnde 18,000. resterande 57,000.
T:r. 25 - o T:r. 10 T:r. 150 2 03 3 & sa: c. T:r. 20 *1 ff CD - Medelafkastning, sedan utsädet är afdraget. a aa T:l\ ^ T:r. 1 200 T:r. 16 T:r. 375 o T:r. 100 K ps T:r. 900 2 sa 3 Q. e-s* CD O p CD T:r. 140 T:r. Underhållne Kreatur. 33 p: O o s OQ Cr O cn &S “C C-O CB -5 T;r. 1,800 St. 100 St. st. 150 St. Bevillning efter 1855 års Förordning. M cd » Efter Andra Artikeln. ? Län för åren 1851—1855. Fahlun i Landskontoret den 11 Oktober 1856. MS. V. MMolmherg. KONGL. MALTS BEFALLNINGSHAFVANDES UTI GEFLEBORGS LÄN TILL 3. ö a ö l. lål:S i **ntiertltinighet tifgifna FEMÄRS-BERÄTTELSE för åren 1851, 1852, 1853, 1854 och 1855. A. NORSTEDT & SÖNER, KONGL. BOKTRYCKARE. liidcrdäni" Berättelse örn tillståndet i Statistiskt och Ekonomiskt hänseende inom Gefleborgs Län för åren 1851, 1852, 1853, 1854 och 1855. ^ill åtlydnad af föreskrifterne uti Kongl. Circulär-brefven af den 17 April 1821 och 22 December 1848 får Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i underdånighet afgifva berättelse om tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Gefleborgs Län från och med år 1851 till med år 1855. ' ■§. 1. Kiänets allmänna beskaffenhet.
I Aldre Auctions» Öfverskott lemnade till Banco-Statens JEnke-Cassas disposition;. ' hvarå Balancen vid 1827 års slut, R:dr 4*266: 16. 5., sålunda ökes till R:dr 4,276: 6.8. (Förenämnde Balance, R:dr 9: 38. 3., har stått oförändrad alltsedan år 1804 och utgör åter stoden af ett år 1791 uppkommet öfverskott på sådane Guldoch Silfverpanter, som ej blifvit till fullt värde belänte, och derföre ej till Banken hemföllo, utan på Auction föryttrades. Då på denna långa tid någon egare härtill ej anmält sig, men en Bankens verkliga Skuld i alla fall | I Banco-Vt skot tets Betänkande N:o 17. a ej synes böra helt och hållet afskrifvas, har Banco-Utskottet ansett lämpligast, att härmed må förhållas på sätt, «om vid 1786 års Riksdag föreskrefs, i afseende på några då befintlige äldre Skuldbalancer; hvarom det då utfärdade Banco-Reglemente uti 3o §. innehåller följande: ”Till Banco-Statens Enkeoch PupillCassas disposition, öfverlemnas behållningarne i Läne-Banken af äldre Aucbions-öfverskotts-inedel (R:dr 4,266: 16. 5.), af Lån* tagarnes gjorde Öfverbetalningar (R:dr 276: 33. 15) och af Öfverskott på förståndne Läne-Banco-Capitaler (R:dr 6g: 84. 5§), tillsammans ll:dr 4,612: 36.—)att till utlåning få nyttjas på lika sätt som de år 1772 ifrån Conto pro Diverse i Yexel-Banken, till Cassans nyttjande öfverlåtne Medel j och det under följande vilkor: 1:0
Slutmeningen i 3:dje punkten, eller fr. o. m.5 Dock äga, till slutet, bifölls med den förändring, att i stallet för 22 H; *0 74 Den 4 Maj a. m. orden emellan 2 r:dr och 100 r:dr b:co skulle införas orden: öfver 2 r:dr b:co. 4: de punkten. BondeSt. hade beslutat, att denna punkt skulle lyda sålunda: ”Sedlar på 16, 12 och 8 sk:r få fortfarande intill nästa ”riksdag förfärdigas och utgifvas; och är det Bancofullmäg”tige obetaget att i afseende på text, tryck och papper vidtaga de förändringar, som kunna finnas ändamålsenliga och ”medföra besparing.” Hr B.osenbIad: Enligt Utskts förslag skulle Bancostyrelsen icke få vidtaga någon förbättring med sk:s-sedlarna, utom hvad papperet angår, och således icke få afskaffa vattenstämplarna, sora äro alldeles onyttiga, emedan nästan hvarje correctionist kan eftergöra desamma, och införa vida mindre kostsamma sedlar, som genom ett förbättrad t tryck voro oeftergörliga, hvarigenom man förskonades från obehaget att tid efter annan se scbavotteringar utanför Banken, oberäknadt de förluster för allmänheten, som derigenom förekommes. Man har anfört tvenne skäl (det tredje kunde kanske äfven finnas) för småsedlarnas bibehållande i deras närvar, skick: det ena, alt allmogen skulle önska det. De ledamöter af BondeSt., som yttrade sig i detta fall, förklarade likväl, att allmogen vore af motsatt tanke. Det andra skälet var det, att småsedlarnas förbättrande vid denna riksdag skulle innefatta ett binder för deras afskaffande vid nästa riksdag.
Utskottets omdöme är det ej heller förnämligast i detta hänseende, som uppbördsväsendet lider af bristfälligbeter, men då detta ämne ej har med frågan om kronofogdetjensternas bibehållande eller indragning det sammanhang, motionären i uppställningen af sina begge alternativer sökt åstadkomma, torde Utskottet desto heldre kunna för närvarande undgå att häröfver yttra sig, som åt sistberörda ämne kommer att egnas en mera omfattande pröfning i anledning af, bland annat, en inom Högiofliga Ridd ersk a pet och Adeln väckt motion (N:o 57), hvilken 4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 78. blifvit till Stats-Utskottet remitterad. Utskottet anser sig således endast böra tillkännagifva, det Utskottet af Daniel Danielssons motions innehåll icke funnit anledning förorda nedsättandet af en kommitté för utredning i det af honom antydda hänseende, utan hemställer Utskottet, att denna motion ej må till någon åtgärd föranleda* Stockholm den G Februari 136 3. JM: o 7&. Ank. till Exp.-Utsk. den 10 Febr. 18C3, kl. 10 f. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om upphäfvande ellet' ändring af Kongl. Serafimer-Ordens-gillets cirkulärbref den 2 Mars 1804, i hvad det angar fattiga patienter.
En sådan bestämning anser jeg vara mindre riktig, på den grund att Kyrkans och CndervisningsVerkens bästa alldeles icke utgår från de lagklokes och räitslärdes corpus juris, utan har en vida kraftigare och välsignelserikare utgångskälla, hvarföre äfven mig synes, att en sådan distinelion alltför mycket smakar af partisinne och ståndsintresse; då väl ingen plats inom samhället borde vara mer skiljd från alla sådana parti-inflytelser, än just en sådan, derifrån alla samhällsförhållanden böra stå i jemvigt, men intetdera förtrycka eller störande inverka på det andra. Blir EcklesiastikColbm intet annat än en juridisk domstol i andra instansen emellan den konsistoriel^ myndigheten § ena sidan och Konungen å andra sidan, då vore jag väl icke den som hjelpte till att sätta kronan på Statskyrkans rent menskliga och alldeles icke gudomliga verk; men jag ser i denna nu föreslagna inrättning, och det var otvifvelaktig! utur samma synpunkt Konung Gustaf I! Adolph såg den, en medlande och försonande myndighet, som borde hafva sig updraget såsom hufvudsyftemålet för sin verksamhet att på en gång motarbeta rådande och sig insmygande oordningar och missbruk inom Kyrkan, och derjemte bevara åt det rent kyrkliga elementet inom samhället det anseende, den inre kraft och den harmoniska utveckling, att Kyrkan icke förklarar sig stå i strid emot Slaten, utan bevisar sig snarare i hela sin verksamhet vara sjelfva lifsprincipen deruti. Det är gifvet, att icke allenast Kyrkans män, utan ock hela den åt Kyrkans bästa sig fröjdande delen af samhället, helst ser en prest på en sådan post, som en sådan superintendent skulle intaga, men derföre må icke antagas som en fullt afgjord sak, alt han alltid och under alla omständigheter nödvändigt måste vara prest, och detta på den grund att den kristna evangeliska Kyrkans rätta presterskap icke är så påtagligt och utvärtes i ögonen på enhvar fallande, att det just alltid är så lätt att afgöra, hvilken som bör betraktas såsom prest eller ej.
Se Lag-Utskottets Memorial N:o 46- Konventioner om presträttiglieters utgörande, angående bibehållande, under vissa förbehåll, till den 1 Maj 1958 af alla nu gällande, samt upprättande i alla öfriga pastornter af Riket af nya, att gälla intill samma tid. I. 329, 376. R. 381. II. B. — 571. A. 577. Kopparbergs län, om skyldighet för Bergsfrälsejorden derinom att deltaga i skjuts. Koppympning, skydds-. Se Skyddskoppympning. Korporalerna vid indelta Arméen och Soldaterna vid Södermanlands Regemente, angående lösen för den åt dem anslagna aflöningsspanmål II. 693, 696- R. 697. A. 809. X. E. 205. 206. — vid indelta Arméen och samtliga Soldater vid Södermanlands Regemente, angående ett förslags anslag till betäckande af den möjliga skilnaden mellan årsrnarkegången och lösningspriset, jemte forsellöns ersättning för den spanmål, som på lön är anslagen åt. IX. 13. 612. 789. A. 809- X. E. 205. 206 Kost och inqvartering åt soldat eller båtsman under tåg och marcher m ro., om förhöjning af ersättning för, XI B. 268. Kraemer. Kraemer, Friherre Robert Fredrik von, yttranden: IX 434, 435. Kreditiv å Banken, Jernkontorets, om fortfarande af. I. R.'334. Se vidare Banko Utskottets Memorial N:o 37 — å Banken, om tillåtelse för Riksgäldskontoret att kunna få begagna sitt, äfven under instundande .Tuli och Augusti månader. B. 40. 337, 466. A.' 468. — kassa-, åt enskilda personer, om tillfällig förstärkning af fonden till. I. 1!. 113. A. 149.
Grefve Lillj ener antz, Jqhan Wilhelm : Da Tullmedlen utgöra en del af Bevillningen , är det ostridigt, att det tillhör Riksens Ständer att förordna om beloppet deraf; men deraf följer icke, att Riksens Ständer ens böra önska inskränkning i Konungens höga rätt att, efter omständigheterna och politiska förhållanden, till Rikets för. del ändra och jemka Tull-Taxorna. En åldrig man,som visserligen aldrig velat bestrida någon af Riksens Ständers Rä t ti e - Den 5 J.ili.f. ra. 225 Rättigheter, visade vid 1809 års Riksdag att genom en origtjg tillämpning deraf, de för Riket mest skadliga resultater skulle uppsta, och Konungen sättas utur tillfälle ött till Jordbrukets båtnad kunna styra Spannmålspriserna , samt att afsiuta förm o nliga Handelstractater. Grefve Mörner, Adolph Göran: Jag känner ej mindre än de värda Talare, som nyss före mig besvarat Grefve Schwerins anmärkningar, huru svårt det hr att, på det sätt som kunde fordras, ingå i granskningen af ett så omfattande och så väl utarbetadt Tal, som man blott en gång har hört. Hvad jag kan hafva att säga, blir också högst ofullkomligt, och jag skall inskränka mig vid att blott upptaga några af de punkter, som Herr Grefve Schwerin anmärkt uti mitt Dictamen i detta ämne: Herr Grefve Schwerin har fästat uppmärksamhet vid slutet af mitt Anförande, der jag tar mig friheten påminna om den. crisis vi genomgått, om de svårigheter vi öfvervunnit, om dem vi undgått, och om de fördelar vi förvärfv.at. Om, då man fästade sig vid den conclusion jag häraf dragit, man tillika täckts gifva akt uppå, att dessa reflexioner stå i sammanhang med den föregående frågan om regler för Tullverkets organisation, hvilken jag ansag som Hiel 0. Ad. Den 5 Juli f. m, en inskränkning af Verkställande MagtenS rättigheter och verkningsförmåga, hade man lätt funnit tankledningen i dessa båda saker, och att således min afsigt ingalunda var att kasta skugga på tänkesätten hos det Särskildta Utskottets Ledamöter. Det måtte
Stånd varit om ett beslut ense, Utskottet inbjudit det fjerde, att, med frånträdande af dess skiljaktiga mening, instämma i de öfriga Ståndens beslut ; att, om två Stand i någon fråga bifallit Utskottets förslag, men de två andra fattat derifrån afvikande, sinsemellan öfverensstämmande eller skiljaktiga beslut, Utskottet inbjudit dessa två sistnämnde Stand alt med de förra sig förena; och att, om tre Stånd fattat, fran Utskottets förslag och sinsemellan skiljaktige, beslut, eller af dessa tre Stand två varit ense om samma beslut, Utskottet inbjudit de salunda skiljaktige Stånden, att instämma med det fjerde Ståndet, som godkänt Utskottets förslag; samt b) i afseende på omröstningarne.- att, såvida förslagen till sammanjemkning icke antagas, omröstningar böra ega rum i alla de fall, der Stånden stannat i olika beslut om ineller utförsels-afgifternas belopp eiler om taxe-rubrikernas indelning och lydelse, så vida tull-bevillningens belopp deraf ansetts beroende. Till lättnad vid öfversigten af de olika besluten bar derjemte blifvit iakttaget, att Utskottets förslag, der detsamma bordt i omröstningen ingå, alltid blifvit intaget i Ja-propositionen och dervid omförmäldt, huruvida tre, två eller ett Stånd i enlighet dermed beslutat. Vid nu följande redogörelse för de särskilda artiklar, i afseende hvarå Stånden fattat skiljaktiga beslut, bar den ordning blifvit iakttagen, hvartill tull-taxans uppställning föranleder, utom i några fall, der Utskottet ansett vissa artiklars inbördes sammanhang och följdriktigheten af tullafgifternas bestämmande för samma artiklar göra afvikelse från denna ordning nödig. Dessa undantag äro, alt art. Lin och Ull blifvit framflyttade framför art. Garn, likasom art. Talg och Stearin framför art. Ljus, att art. Band blifvit flyttad efter art. Väfnader, och art. Sirap efter art. Socker, samt att art.
Här förete sig tvenne frågor; den ena, hvad med sedelstock bör förstås, och den andra, om och hvilken proportion emellan metalliska fonden och sedelstocken efter realisationens början fortfarande bör bibe6 H. »9 Den 5 Maj f. m. hållas. Första frågan tyckes vara mindre vigtig; dock anser jag, hvad Utsk. i detta afseende föreslagit, vara bäst, emedan det är redigast och bestämdast. Det förundrar mig, att den talare, som vidlyftigt ordat om svårigheter i afseende på sedelstockens beräknande, velat hafva en beräkning derför, som ej kan annat än leda till just dessa svårigheters bibehållande. Beträffande den andra frågan ora bestämmande af en proportion emellan fonden och sedelstocken, finner jag densamma vigtigare och kan icke med Ilr Cederschjöld tro, att Utsk. föreslagit proportionen blott för att lugna sinnena hos dem, som icke hafva riktigt begrepp om bela saken. Om så är, hörer jag till dessa sednare. Man har visserligen sett banker, med hvilka det gått väl, ehuru förvaltningen i nyssnämnde afseende varit öfverlemnad åt bancostyrelsen, men man har äfven sett andra, som visat ett motsatt förhållande; och man bör så mycket som möjligt ar förebygga alla olyckor med ett för allmänheten så vigtigt verk som banken, genom vidtagande af de största försigtighetsmått deremot. Om man skulle hålla en mindre silfvercassa, vore enda vinsten den, att man besparade det capital, som motsvarade minskningen; men jag anser denna vinst högst lumpen i jemnförelse med den osäkerhet, som derigenom skulle uppstå. Det kan hända, att det går väl för en hank, som icke är byggd på säkra grunder; men om en krisis inträffar, visar sig häst behofvet af dess soliditet. Jag erinrar mig härvid hafva läst uti en resbeskrifning om China, att då den resande förundrade sig öfver att å en fästning derstädes endast funnos kanoner af måladt papp, svarade man honom, att något behof af andra kanoner ännu icke visat sig.
Ty skall lagen hädanefter icke straffa brottet att föda oäkta barn till världen och skola vi präster nödgas att de oäkta barn på samma sätt som de äkta döpa – så drager helst visst lättsinnet däraf snart den slutsatsen, att det sjette budet hädanefter icke behöfver efterlefvas! Har jag icke rätt? – Gud hjälpe oss, jo! – suckar prosten Hée, en gubbe som närmar sig sextiotalet. – Betänker man vidare, att den gamla förordningen – af den 8 Juni 1667, om jag minns rätt – är både tidsenlig och klok och mild – i det brott mot sjette budet straffas på sin höjd med vatten och bröd – Ja, icke sant? – utbrister prosten Balthasar ifrigt. – Hvad kan väl vara lämpligare, när det gäller att utrota den syndfulla lustan hos slika individer, än en liten kur på vatten och bröd? Detta skola hvarken vi präster eller myndigheterna hädanefter kunna ådöma syndaren eller synderskan. Och än värre – denna nya förordning uppmanar helt öppet till otukt. Eller hur skall man annorledes fatta paragrafen, att ett äktenskapsbrott icke får påtalas af någon annan än den kränkta parten – det vill förmodligen säga, att ingen annan har med saken att skaffa, icke ens själasörjaren? – Nej – invänder pastor Resewitz, en blek och magerlagd köttets försakare, jämnårig med den välmående prosten Münter. – Så har åtminstone icke jag fattat denna bestämmelse, som tydligtvis afser endast åtal vid domstol. Att själasörjaren har både rätt och plikt att dessförinnan ingripa, tör knappast kunna betviflas. – För öfrigt synes det mig visserligen, som om den gamla borgerliga lagen ofta straffat väl hårdt öfverträdelser mot sjette budet. Så till exempel när vår ämbetsbroder, pastor Hvidberg, dömes till afsättning därför att hans lagvigda hustru nedkommer med sin förstfödde ett par månader för tidigt. Eller när den stackars flickan Karen Andersdatter dömes till sex års straffarbete därför att storken behagat besöka henne för tredje resan. – Ack ja! Ack ja! Errare humanum! – Att fela är mänskligt och gudomligt är att förlåta. Visserligen –
Stats-Kontoret, kundo till denna räkning ölverföras och der balanseras, samt att ifrågavarande låne-återslod alltså finge uti den så kallade förskolts-räkningen afskrifvas. 3,910: Slats-Utskottels Utlåtande N:o 18. 3 Transp. 3,910: Till innehafvaren af Allequia Häradshöf ding e-b osta! le på Gottland, återstående 1,362: 24. I anledning af numera aflidne Häradshöfdingen i Gottlands Norra Härad P. J. Odmans derom gjorda underdåniga ansökning, har Kongl. Maj-.t, jemlikt Nådigt Bref den 23 Januari 1836, med afseende å sökandens tvänne närmaste företrädares i tjernsten iråkade obestånd och då till följd häraf deras sterbhus saknat all tillgång att godtgöra de betydliga husrötebrister, som under deras tjenstetid tillkommit å ifrågavarande häradshöfdinge-boställe samt enär sökanden utan något sitt förvållande fått emottaga samma boställe i ett högst förfallet tillstånd sä till åbyggnad som häfd, ehuru han, enligt författningarne, varit berättigad att detsamma i fullt laga stånd tillträda, bifallit att sökanden utaf tillgångarne å 9:de Hufvudtiteln erhölle ett räntefritt lån af 5,000 B:dr, samt att denna summa, hvarå under de första fem åren någon afbetalning icke komme att ega rum, finge, efter nämnde tids förlopp, med 300 B:dr hvarje år af sökanden eller, i händelse han med döden afginge eller till annan tjenst befordrades, innan lånet blifvit till fullo inbetaldt, af hans efterträdare i tjensten återgäldas.
Det ligger i sakens natur alt af små tillgångar blir små och svaga flottor, och när man, som hos oss, ytterligare sprider sina små tillgångar pä aine alldeles olika flottor, som icke kunna agera tillsammans; så mäste begge blifva än svagare, och man äfven tyrar derigenom alt blifva slagen på alla håll, eller att ingenting kunna uträtta med dem. Vid sådant förhållande är jad I i gas t att hålla blott en sorts flotta, d. v. s. den nödvänjdigaste, och låta nyttan gå framför grannlåten och beqvämligheten. Vi mäste således hafva blott en, men stark och väl öfvad skärgårdsflotta, för våra skärgårdar — som utgöra -Jrdelae af våra kuster — jemte ångfartyg och några goda fregatter tili conyojer och recögnosceringar etc. Ty med blott i.,200,000 r:drs årligt sjöanslag, emot 3g millioner rubel, svarande emot .21 ä.22 millioner r:dr b:co, kommer man ej långt. Dertill fordras mycken omtanka, försig tighet och drift ; och är ej råd ligt att onyttigt använda når got af vårt lilla sjöanslag, an mindre att tilltro oss dermed kunna blifva mästare på öppna fältet, det vill bär säga, på öppna hafvet. Vi må tacka naturen, som för det mesta omgifvit Své 6 H. 7 1 56a Ben i3 M a j f, m. rige och Norrige med en förmur af öar, holmar, klippor och grund, samt rätta oss derefter, emellan hvilka små och mindre dyra fartyg — hvartill vi, inom oss, hafva alla tillbehör — mycket lättare kunna mäta sig med en öfverlägsen styrka, utan risk att i första batalj blifva helt och hållet förstörda, eller instängda för hela fälttåget, hvilket, med underlägsna och oöfvade linieskeppsfloltor, oftast handt och kommer att hända — och dertill lönar ej mödan alt hålla linieskepp.
— Men sedan, genom Lanco-Sedlarnes ymnogare gångbarhet, omständigheterna blifvit märkligen förändrade, samt löga skillnad var i svårigheten för den ena Rentmästaren mer än for den andra, att kunna göra remisserna; så hade Kongl. Kammar-Collegium och Stats-Contoiret ansett en jämkning i remisse-Laget kunna och böra äga rum; I hvilket afseende Kongl. Kammar-Collegium och Stats-Contoiret jämväl låtit upprätta en Tabell, som visade ieke allenast hvad Lönen oell då varande remisse-Laget tillsammans för hvarje Rentmästare utgjorde, då den förre blifvit uträknad efter Markegången och det sednare efter ett taget medium af Tio års reinisse-lage, utan ock till hvad Pro-Cent detta sistnämnde, efter Kongl. Kammar-Collegii och Stats-Contoirets underdåniga tanka, syntes kunna för en framtid reduceras, med bibehållande af en skälig utkomst för hvarje Rentmästare» hvarvid Kongl., Kamrnar-Collegium och Stats Con - Den g 5 Juli! Cohtoiret tagit till grund, att när Laridt-Reritmästarena, med Löner oell Rerhisse-Lagef: sammantagne, kunde räkna deras ärliga Inkomst till omkring 250 a 300 R:dr Specie hvardera, något mer eller mindre, allt efter hvarje Höfdingedömes beskaffenhet och de årliga Markegångarnes förhållande, de da borde kunna anses hafva deras skäliga utkomst.
Om anslag till vedoch ljuspenningar för TVitterhetsAcademien &c. Ståndet beslöt, att ifrågavarande anslag hädanefter skulle endast uppföras till 1,500 R:dr, och att således 210 R:dr, såsom utgörande anslag för vedoch ljuspenningar till Dramatiska SpecLaclet skulle ur staten utgå. Utskottets slutliga hemställanden biföllos. S. D. Ånyo förekom till handläggning Stats-Utskottets sedan den 25 sistlidne Juli på bordet hvilande Utlåtande N:o 214, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 57, angående regleringen af utgifterna å Riks-statens 6:le Ilufvud-Titel. 1 sammanhang härmed föredrogs jemväl Utlåtandet N:o 59, dervid Ståndet fattade följande beslut: l:sta punkten: Angående ersättning till Wadstena Krigsmanshusoch Amiralitets-hrigsmans-cassorne för centonal-afgifterne. Lades till handlingarne. 2:dra punkten: Invalid-Inrättningen vid Ulricsdal. Ståndet biföll hvad Utskottet, så väl uti Utlåtandet N.o 57, angående Invalid-Inrättningens upplösning, som uti Utlåtandet N:o 214, angående dispositionen för de Invalid-Inrättningen anvisade tillgångar föreslagit. Om anslag för allmänna fattigvården i landsorterne. Lades till handlingarne. Om anslag till det vid Johannis kyrka här i staden belägna hospital Ståndet afslog förhöjning af anslags-beloppet, men hiföll Utlåtandet N:o 57, 4:de punkten, om granskning af Inrättningens reglemente. Om hegardt förhöjde anslag till Institutet för blinda och döfstumma. Bifölls. S. D. Till ytterligare handläggning förekom åter Stats-Utskottets, sedan den 25 sistlidne Juli, på hordet hvilande Utlåtande N:o 215, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 58, angående reglering af Riks-statens 7:de llufvud-Titel. Utlåtandet N:o 58 hlef jemväl ånyo föredraget. Prot. Utdr. d. 7