Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan genom Kongl, bibliothekets tillväxt och i följd af ett lii liga re begagnande af der förvarade samlingar, t jenstemännens göromål blifvit betydligt ökade och behofvet af ytterligare biträde dervid i samma nion gjort sig gällande föreslår Kongl. Maj:t, att för en tjensteman vid nyssnämnda bibliolhek, i grad emellan bibliothekarie och förste amanuensen, må på Kongl, bibliothekets ständiga stat uppföras ett lönebelopp af motsvarande prolokolls-sekreteiarelön inom Kgl. Maj:ts kansli. 3:o' Clerecie-slaten. Kongl. Maj:t, som under den 17 September 1845 beviljat prosten öfver Ångermanlands Transport R:dr 1,866: 32. — \ 1,200: i Kongl Maj.ts Nåd. Prop. till 11. Transport Ridr 1,866: 32. — nordöstra kontrakt rättighet att från och med år 1844 för det nybildade Bjurholms pastorat komma i åtnjutande af en proste-tunna att utgå af kronans behållna spanmåls-tionde i orten, äskar, att delta anslag må på stat uppföras 1 t;a. För bildandet af tvenne nva kapell-församlingar inom Wermlands finnmarker, den ena i norra delen af Gunnarskaps socken, med kyrka vid hemmanet lilla Bogen, den andra i nordvestra delen af Fryksände socken med kyrka vid Lekvattnet, erfordras, oberäknadt det af Rikets Ständer redan vid 1840—1841 årens Riksdag beviljade anslag af 6,000 R:dr för kapellens uppbyggande, jemväl bidrag af allmänna medel, till tvenne kapell-predikanters atlönande, i hvilket afseende Kongl. Majit nu föreslår, att å ständig stat må för hvardera af ifrågavarande tvenne kapell-predikanter uppföras 400
Beträffande åter frågan om placerade allmänna Medel i Götha Canal Discont, så har sådant skett efter Kongl. Majrts Nådiga Beslut, och glädjer jag mig deråt att Consritutions-Utskottet snart blir i tillfälle att erfara de skäl som dertill föranledt. Det skall befinnas, att det då hvarken var medelbarligen för Canalens skull, ej eller för Ränte - vinsten; men för att uppehålla det allmänna Credit-väsendet. Jag nyttjar sålunda och fast häldre detta till tälla öppet förklara, att, om jag haft den äran deltaga i Rådslagen härom, skulle jag tillstyrkt alla disponibla Medels placerande , för att afböja den nu mera inträffade financiella Crisis; som oaktadt de utvägar Riksens Ständer nu kunna bereda till ordningens återställande, följderne af hvad som skett likväl hvarken kunna föreses eller beräknas. Friherre Anckarsvärd, Garl Henric, förkla - Den 8 December. 235 racle, att då så många Ledamöter i dag framställt anmärkningar mot Friherrens den 2 dennes gjorde Anförande, och det för honom vore omöjligt att dem alla nu uppfatta, förbehöll han sig att vid Protocollets justerande få dessa anmärkningar framdeles besvara.
Af de ofvan omförmälta för innevarande budget-termin beviljade <15,000 Spd. har på nämnde sätt ifrån början af år -1846 till hösten 4847 blifvit användt ett belopp af 7,800 Spd. hvarutaf 2,200 Spd. hufvudsakligen åtgått endast till kontroll öfver de apparater, som lagligen blifvit anmälda till bedrifvande. Från hösten 4847 till dato artill de af departementet utsände och för närvarande i verksamhet ställda kontrollörer, som äro antagne för uppsigten öfver lönnbränning och bränvins införande öfver landgränsen (inalles 42 personer) utbetaldt omkring 4000 Spd. samt till 2:ne kontrollörer, åt hvilka uppsigten öfver de anmälda apparaterna är uppdragen, 400 Spd. och kan man antaga, alt under den återstående delen af innevarande bränvinsbrännings-termin kommer vidare att åtgå för den från departementet omedelbart utgående kontrollen omkring 5,000 Spd. Antar man således, i öfverensstämmelse härmed, utgifterna för denna kontroll för terminen 4846—48 57 till 7,400 Spd., skulle följaktligen af de ofvan förmälte utaf Stortinget beviljade medel, 45,000 Spd. vid budget-terminens slut vara utgifna omkring 27.000 Spd.' Då resultaterne af des-a undersökningar på det tydligaste ådagalagdt nödvändigheten af dylika förfoganden, hvilka måsto blifva ännu mera nödiga när bränvinsbränningsafgiften bestämmes till ett sä högt belopp, som ofvan i un Jcrd. är utsatt, får departementet i underd. föreslå H.
I båda fallen är Realisationen nyttig, men i det förra kan den icke för dyrt köpas, man kan icke nog hastigt bringa den i gång och den fordrar intet yttre stöd för sitt bestånd; då man deremot, i det sednare, anser sig hafva skäl att göra något afseende på den kostnad, som verkställigheten medför, samt att söka grundvalen för dess bestånd i Nationens va1 u-öfverskolt, d. v. s. Nationens transportabla rikedom. Jag bekänner mig till den D en 6 J111 i i. f. ra. 71 sednare åsigten, och då de åtgärder, hvilka synas mig stå i sammanhang rned Realisationens bestånd, icke undergått Utskottens pröfning, samt jag icke kunnat öfvervara redaclionen och genom reservation fått dem framställde, anser jag mig böra inför Ilögloflige Ridderskapet och Adeln redovisa för mina åsigler, hälst Utskottens Utlåtanden och Förslag icke sakna intryck af alla de tänkesätt, som vid ärendets behandling varit med hvarannan i strid, och sökt göra sig gällande. Då man betraktar Rikets handels-ställning med främmande folkslag för en längre tid och således oberoende af den credits belopp, som köpmannen begagnar; måste, under fri utvexling af silfver, Bankens tillgång af denna vara, tillsammans med värdet af Rikets i öfrigt transportabla efiecter, utgöra Rikets transportabla rikedom. Minskas värdet af denna förmögenhet, så måste Bankens silfver uttagas; ökas det, måste delta silfver-qvantura, förr eller sednare, ökas. Äfven med stigande varu-production kan silfret utgå, om consumtion stiger i ett större förhållande. Realisationens bestånd bvilar således ej blott på varu-produclionen, utan äfven på förbrukningen. Den förra beror ej blott på industrien och arbetsamheten, utan, hvad Sverige angår, i högst betydlig mon på den välsignelse, som skördarnes ymnoghet innebär och dess för - 72 Den 6 J u I i i f. m. ständiga användande. Den sednare beror ej blott på Nationens behof och dess sparsamhet, utan, hvad Sverige angår, i högst betydlig nion på den välsignelsen, som kai-, . las fred, och dess förståndiga begagnande.
På detta sätt skulle hvarje af de olika meningarne innom Utskottet blifva meddelad till den hvilken den i sitt dåvarande skick ensam kunde meddelas och någon upoffring väntade jag mig ej skulle vid ett sådant förhållande behöfvas, emedan jag trodde att då meningarne varit lika delade innom Utskottet ingendera delen ägde rättighet begära att dess tanka skulle på annat sätt komma till allmänhetens eller Ständers granskning, utan så vida den lyckats att förena de villkor hvarunder en sådan rättighet var medgifven. Hvad föreskriften uti 38 § Riksdags Ordningen angår, trodde jag den i sådant fall så mycket mindre kunna lämpas på Constitutions Utsk :t som jag trodde, att meningen med alternativers öfverlemnande till R :s St :rs pröfning måtte vara att R :s St :r öfver dem skulle besluta, och jag fann att en sådan framställning af Const :Utsk :t i det fall då ingen ting af detsamma blifvit afgjort, då nyttan af förändringen icke af detsamma blifvit godkänd, kunde leda till ett emot 81 § :s föreskrift rakt stridande förhållande, nemi :n att R :s St :r kunde komma att besluta öfver en Grundlags förändring hvaröfver sjelfva Const. Utskottet ej kunnat fatta något beslut. Jag trodde att meningen med ordet alternativ var den att det skulle innefatta något att välja utaf, och jag väntade mig ej att framställningen deraf ifrån Const. Utskottet skulle kunna anses medföra den följd, att R:s St:r skulle upskjuta med afgörandet af ett sådant val lika länge som om denna fråga först en Riksdag senare hade blifvit väckt. Jag fruktade att en sådan varsamhet vid Grundlags frågors afgörande, aldrig så litet något intresse dervid inblandade sig, knapt vore att vänta, då någon föreskrift derom i Grundlagen icke gifves, och jag deremot fann, att ett framställt alternativ kunde allför lätt behandlas som en väckt fråga.
16 § i betänk, lyder sålunda: ”Hvad revisorerne uti deras berättelse för öfrigt anmält och erinrat, har Utsk. funnit, dels genom vederböra afgifna und. utlät:n nöjaktigt förklaradt, dels icke vara af beskaffenhet, att från Utsk:s sida påkalla något yttrande”. Utsk. har här, enligt min åsigt, påtagit sig en maktfullkomlighet, sorn Utsk. icke äger. Det skulle kunna hända, att revisorerne gjorde en anmärkn. af ganska stor vigt eller framställde ett förslag, sorn i alla 4 Stånden komme att behjertas; men om det skulle låta sig göra att handla så, som Utsk. i denna 16 § förfarit, skulle det kunna hända att förslaget förföll, derföre alt det icke lyckats vinna majoriteten inom Utsk. för sig, måhända äfven der endast föll på den förseglade sedeln. På grund af dessa skäl, anhåller jag, att detta betänk, måtte återremitteras, och Utsk. der jemte blifva förständigadt, alt inkomma med ett betänk, öfver 1845 och 1847 årens revisions-berättelser gemensamt och i deras helhet. Frih. Gederström, Jakob: Efter lagen kännedom om StätsUtsk:s nu föredragna ganska besynnerliga och egna betänk, i anledn. af revisions-berättelsen för år 1845, har jag begärt ordet för att fästa uppmärksamheten derpå, att Utsk. i detta betänk, framställt satser, hvilka, om de vinna burskap, kunna i framtiden blifva af den största våda för Svenska folkets frihet och dispositionsrätt öfver allmänna medel, enär Utsk. vill upphäfva sig till skiljoman öfver de frågor, hvilka böra komma till R.
Att de uppoffringar, som af berörde institutioner, flir åtnjutandet af meranämnda rättighet, måste göras, i verkligheten icke äro obetydliga, dertill torde man kunna sluta af den omständigheten, att, enligt hvad Svensk bibliografi lör år 1858 utvisar, trycktes och utgåfvos samma är här i riket icke mindre än i,357 särskilda arbeten Uti Riks-arkivet lärer också ordnandet och fördelningen af årstrycket taga en tjet - stemans odelade arbete i anspråk; och sådant, ehuru hans biträde ganska vid kunde erfordras vid Riks-arkivets egentliga samlingar. Härtill kommer ytterligare att bland de arbeten, sorn bär i riket utgifvas, endast ett ganska ringa antal eger något intresse för Riks-arkivet och Vetenskaps-akademien, samt att dessa in - Kiinslilulions-ltiiliiidtls Memorial A.<» St. 7 sti tu l ion or utan tvifvel skulle kunna, när de sådant åstundade, af Justitie-Statsminislern erhålla det exi mplar, som blifvit till honom allenmadt: och äfven örn sådant nilson sans icke läte sis söra. klefve den utsift. sorn tillskyndades dem “ ~ ~ ~ ~ r* «/ Senom inköp af dylika arbeten, af högst underordnad betydelse och icke i näSon man jemförlig med de uppoffringar, smil blifva en följd af ifrågavarande rättighets åtnjutande. Under sådana förhållanden har Utskottet trott sig åsyfta Kilo-arkivets och Vetenskaps-akademiens fördel; då det framställer förslag om upphäfvandet af föreskriften om Boktryckares skyldighet att till nämnde institutioner aflemna fii-exemplar af tryckta skrifter. Vid ifrågasatt förändring af 1 § 11 momentet Tryck frihets-förordningen, har Utskottet trott sig destohellre kunna till borttagande ur detta lagrum föreslå, stadgandet om exemplars aflemnande till Justitie-Stats-ministern, som föreskriften härom med dess närmare bestämmelser redan finnes uti 4 § 2 momentet.
— Schumacher anlände derefter klockan 10 på aftonen samma dag till Blockhustullen och uppkom på Stockholms ström 4i limma derefter; Meijer åter, som hade ett mera trögseglande fartyg och hindrades af motvindar, ej förr än något senare. Då Grosshandlande!! Kahl, med biläggande af bevis om dessa förhållanden, hos K. M. i und. begärde alt få tillgodonjuta den tulfnedsätlning, som för spanmål, till Riket inkommen före den 1 Juli, blifvit beviljad, blef sådant genom nåd. resolution afslaget, emedan tiden för tullnedsällningen varit bestämdt inskränkt till Juni månads utgång. — En för Grosshandl. Kahl då okänd tullförfattning, K. Generaltullstyrelsens circulär den 12 Maj i8'3>, grundad på en af K. M. till Tullstyrelsen den 14 April samma år afbiten nåd. skrifvelse, innehåller väl, att, i afseende på inkommande fartygs och varors tullbehandling, skall, då en ny tullförfattning utkommit, den tillämpas, som gäller då skepparens märkrulla hos vederb. tullkammare eller tullinspection i lossningshamnen företes. Men detta circulär är hvarken till efterlefnad promulgeradt, på sätt för gällande kraften af lagar och författningar i allmänhet erfordras, ej heljer innefattar det annat, än en ensamt för Tull-districtchefer och sjötullskamrar utfärdad instruetion. För att vara emot skeppsägare och godsägare förbindande, hade circuläret antingen bort i de författningar, som bestämma fatalietiden för varuimport, uttryckligen anvisas eller till innehållet anföras, helst i annat fall misstag och deraf härrörande svåra förluster icke kunna undvikas. Enär nu någon närmare föreskrift om tiden ej blifvit meddelad i 1838 års K. kungörelse, än att spa 11111 åIs-i 111 porten till Riket emot den lägre tullen var tillåten till de 11 1 Juli 1.8 >g , inom Pen 7 Mars e. rn. hvilken tid Grosshandl.
I Bühler bära damerna simdrägt eller behålla linnet på, då de bada i kar. Icke ens om de äro ensamma stryka de af det, ty det generar dem att blotta sig inför sig sjelfva. I herrsällskap våga de icke berätta att de varit och badat, emedan allt samtal om den saken förefaller dem oanständigt. Småstädernas och byarnas bildade herrar och damer tycka mycket om att visa sig på tiljan – helst i de gamla sorgespelen, der fem akter äro lika obligatoriska som de många liken, då ridån faller. Vår tid är icke naiv; det är lika oundvikligt att menniskoslägtets sinnelag till sist skall bli mindre barnsligt som att ett svart skägg till sist skall bli grått. Den som icke är naiv är en förarglig åskådare, då dilettanter gifva sorgespel. Han tänker under femte akten på sina galoscher. Schweizaren är emellertid oberörd af sin tid; han är naiv; han gråter under dessa teateraftnar som ett risadt barn. Dessa enkla och oskyldiga aftonunderhållningar äro de tyska kantonernas enda förlustelser. Man hängifver sig i öfrigt åt stilla huslighet, arbete och landtlif. Ingen, som ej tillbragt några år i dessa trakter, förstår, hur fullkomligt de hvardagliga företeelserna inom ett bekymmerslöst hem förstå att göra en menniska lycklig och hur öfverflödigt det är att roa sig. Landtlifvet är ett nöje, emedan det är utan nöjen. Man får som sagdt ej tänka sig dessa trakters byar bebodda endast af fattigman. I hvart eller hvart annat af de höggaflade små hvita husen sitter en förmögen och bildad familj. Hur beskrifva dessa lyckliga byar, der det patriarkaliska familjelifvet och det storslagna landskapets djupa enslighet samtidigt inverka på sinnet. Det är annars vanligt att så snart några personer associera sig och bilda byalag, afrödja de platsen närmast sina bostäder och skaffa sig så kalt och soligt som möjligt. Här sker motsatsen; de saftiga gräsmattorna gå ända upp under fönstren. Äppeloch päronträden, hvilka växa oomhägnade och otuktade och i storlek och lummighet kunna täfla med kastanjen, tränga sig alldeles in öfver taken och gömma hela byn.
Hvad derefter angår den af en talare uttryckta åsigt, att tjenstehjonen, efter husa gans borttagande, blifvit mer svårhandterliga än tillförene, anser jag mig såsom egen erfarenhet böra yttra, att jag, som ändock har ett större antal tjenare, icke i berörda hänseende märkt någon den ringaste skillnad mot förhållandet i förra tider. Jag kan, för min del, verkligen icke inse, hvaruti den af Utskit förväntade samt af åtskilliga talare framhållna fördel af dessa tjenstehjonsböcker skall komma att bestå. Man har, för ådagaläggande deraf, anställt jernförelser mellan gesäller och tjenstehjon, samt förklarat , att de förre, efter gesällböckernas införande, blifvit bättre. Härmed synes man dock icke hafva tagit i betraktande, att under sednare år långt flere tillfällen till arbetsförtjenst gifvits än tillförene, samt att följaktligen gesällerna nu för tiden icke behöfva stryka omkring laudet. Jag hemställer till Eder, M. Hrr, huruvida icke detta är egentliga anledningen dertill, att man icke ständigt ser dessa kringvandrande, trasiga gesäller? Man har ytterligare ordat om den ringa lit, som kan sättas till orlofs sedlarne. Denna anmärkning drabbar dock ovilkorligen vederbide husbönder, som icke meddela fullt tillförlitliga orlolssedlar. Till förekommande af den nu vanliga plägseden att skrifva orlofssedlarue, som man säger, »för vackra», har visserl. Ola Jönsson uti 6:te punkten af dess i ämnet väckta motion föreslagit: »att den »husbonde, som, emot bättre vetande, gifver tjenstehjon ett för»delaktigt vitsord, hvarigenom tiedje person kan förlust tillskyndas, »vare skyldig att, efter omständigheterna, böta från 10 till 20 rdr;» men, så vid t någon straffbestämmelse skall för husbonden i ifrågavarande fall fixeras, är den nu citerade, enl. mitt förmenande, alltför liten. En värd talare, Frih. Creutz, har omförmält, att ett dagligt kif skall i vissa orter ega rum mellan husbönder och tjenare.
Ständer dess antagande såsom allmän grund för det nva straffsystemet. Uti detta tillstyrkande vågar jag för min del icke för närvarande instämma. I de länder, der man tillämpat så väl ensamhetssom gemensamhets-fäugeisestraffen, äro tankarne ännu delade om användbarheten af det förra för längre tid, utan våda för ett skadligt inflytande på fångens själsoch kropps-krafter. Inom vårt fädernesland ega vi i delta afseende icke någon erfarenhet, och denna torde vara desto mera skäl att afbida, innan ett definitivt beslut fattas, som ett sådant beslut i denna fråga för närvarande icke är af behofvet påkalladt; ty den nya Straff-lagen, sådan denar uppställd, behöfver icke undergå någon förändring, hvilketdera slag af de olika straffen än må antagas; och om Straff-lagen skulle till efterlefnad antagas, kan icke gerna meningen vara att uppskjuta dess tillämpning, ända tilldess ett fullt tillräckligt antal nya fängelser blifvit inrätladt, utan torde det blifva nödvändigt, att fängelsesli affen till en del komma att verkställas uti de redan å fäslningarne befintliga fängelser, på sätt i Norrige äfven sker. Icke eller lära tillgångarne förslå att innan Sländernes nästa sammankomst uppföra större antal för ensamhetsfängelse inrättade byggnader, än de i första rummet redan beslutade Länsfängelserne, hvaruti försök med detta fängelsestraff till en början lämpligen kunna anställas. Utskottet har också längre fram i Betänkandet icke tilltrott sig alt, emot de inkast, som i afseende å ett längre ensamhetsfängelses menliga verkningar blifvit gjorde, sträcka sin försäkran om dess oskadlighet vidare, än för den kortare tiderymd från 3o dagar till 2 år, som begränsas inom 6:te och j:de grader - 12 Hör till Lag-Utskottet» Betänkande, N:o g3. ne i Lagförslaget, och härtill har ock Ulskottet inskränkt sitt slutliga tillstyrkande under Litt. d.
Ö och fasta landet komme att ega rum, skulle vara benägen, att afstå från någon del af den ersättning, hvartill han för närvarande, enligt Contract, är berättigad; under afvakta» af hvilket underdåniga yttrande afgörandet af berörde mål för närvarande hvilan, Och alldenstund frågan om en skyndsammare och ändamålsenligare postcommunication emellan Gottland och öfrige delar af Riket således redan utgör föremål för Kongl, Maj:ts Nådiga uppmärksamhet samt genom de åtgärder, som pä förutnämnde sätt blifvit vidtagne, synes kunna till verkställighet befordras, utan någon synnerlig uppoffring af Post-Verkets tillgångar, sä anser Utskottet, vid detta förhållande, någon serskild underdånig framställning i berörde ämne hos Kongl. Maj:t från Rikets Hög3oö, Ständers sida icke vara af behofvet påkallad; hvadan det af Herr Prosten Bolander framställda förslag borde få förfalla. Hvilket dock öfverlemna» till Rikets Högloft, Ständers egen pröfning. Utlåtande, i anledning af vacht fråga om förhud emot försäljning af Lottsedlar till Utländska Lotterier. Högloft, Ridderskapet och Adeln har tillj Allmänna Besvärsoch Oeconoml-Utskottefs Utlåtande remitterat ett af Herr von Hohenhausen3 Mi - Allni» Besvärs* celi Öeconomie-Utslottets Utlåtande ]Sf:o mg» 5 cliael Silvius> afgifvet anförande, hvaruti blifvit yrkadt, att, dä, genom försäljning af lottsedlar till Utländska lotterier, mycket penningar dragas ur landet, Rikets Höglofl. Ständer mätte emot en dylik försäljning hos Kongl. Majt t söka utverka förbud; uti hvilket yrkande Friherre Boyej Johan Ludviga sig förenat, I anledning häraf får Utskottet vördsamt upplysa, att, sedan, genom Kongl, Commerce-Collegii Kungörelse d, 28 Januarii 1784, ali försäljning af lotter här i Riket för Utländska lotteriers räkning blifvit förbjuden, sä förklarades uti Kongl.
Remitterades till Stats-Utskottet ett af A. W. Uhr, från Örebro län ingifvet skriftligtj anförande angående låne-anslag till sänkning af sjöarne Hjelmaren och Qvismaren. Den 14 Maj. Frän Högloft,. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogos och remitterades lill Lag-Utskottet Kongl. Maj:ts nedannämnde den 10 dennes e. m. på bordet lagda nådiga propositioner till Rikets Ständer: N:o 1, om antagande af ny Vexel-lag; och N:o 2, angående ändring i vissa delar af föreskrifterne om rättegång i Domkapitel; tillika med de i anledning af denna nådiga proposition nu afgifna yttranden. S. D. Föredrogs ånyo och remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts den 10 dennes e. m. på bordet lagda nådiga proposition till Rikets Ständer, angående eftergift af kronans rätt till Danaarf efter vice Länsmannen Peter Lök Rösler, till förmån för hans arfvingar. Maj. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets den 23 och 30 sistlidne April på bordet lagda betänkande: 271 förslag i öfriga delar bifallet, likväl med uteslutande af det i 1 momentet af 108 § genom misstag införda ordet ”inköpspris;'’ hvarjemte Ridderskapet och Adeln med bifall till hvad Utskottet, pag. 3, ifråga om Hr Hofpredikanten llasselrots motion, pag. 34 och 35, ifråga om Hr Halling» motion, samt pag. 35, ifråga om Hr Rosenblads motion, yttrat, tillstyrkt och hemställt; lade till handlingarne Utskottets yttranden, pag. 2, angående Hr Doctor Sandbergs motion, och pag. 34 rörande dels riksdagsfullmäktige!!
Reglementets föreskrift användt med”len till stående Lån och det till Canal-Ver”ket, hvarifrån de icke kunna återfås, utan kom”iner Creditorernes förlust att härigenom förökas. ”fåfängt lärer kunna påstås, att ansvarig”heten derigenom upphört, att Decharge erhåi”lits af Revisorer och af Actie-egare; detta gälde ”icke med Malmö, de hade icke allenast Dechar”ger af Bolaget och Bankens Revisorer utan äf”ven Konungens godkännande i anledning af ”Justitie Cancellerens hemställan, att ingen andledning till åtal emot dem fans; efter senare ”bättre upplysning kunde hvarken Konungens •'»Beslut än mindre Actie-egares frikännelse lik-, ”väl hjelpa dem. ”Sednaste Riksens Ständers Revisorers vits”ord om nit och skicklighet har också blifvit så”som skäl anfördt och nu i en dessa dagar ut”kummen skrift af Commerce-Rådet Santesson Statsoch Banko-Utskottens Bctänkanden 651 ’äfven åberopadt. Såsom en af dessa Revisorer får jag förklara detsamma, jag en gång förut gjort, att, ehuru Riksens Ständers Revisorer i grund af Instruktion egt granska förhållandet, ansågo de den otillräckliga tiden för deras aö 5 j * O. ' romål böra på andra föremål användas, då intet tvifvelsmål hos dem uppstod att ju Herrar Banko - Fullmägtiges Berättelse, såsom jemväl grundad på de enskildte Revisorernes decharge, var tillförlitelig, så mycket mera sorn de ”framlaggde inånadteliga rapporter från 'Diskon, ”ten visade ett betydligt öfverskott till Diskontens faveur utan att likväl specifiquet upptaga J’att en fordran af 1,000,000 egdes i Canal-Ver”ket utan Borgen, samt att ibland Hypötheker”ne funnos för 5 ä 600,000 R:d Verkets egna ”Adier, som äro af ringa värde. Man kan här’finna att detta vitsord icke kan bemantla någon ”fördold olaglighet.