Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och du skall hafva Aaron och hans söner fram för dörrena af vittnesbördsens tabernakel, och två dem med vatten; Och kläda på Aaron de helga kläden, och smörja och viga honom, att han skall vara min Prest; Och hafva desslikes hans söner fram, och kläda uppå dem de trånga kjortlarna; Och smörja dem, såsom du hafver smort deras fader, att de skola vara mine Prester. Och denna smörjelsen skola de hafva till ett evigt Presterskap när deras efterkommande. Och Mose gjorde allt det Herren honom budit hade. Så vardt tabernaklet uppsatt i de andra årena på första dagenom i den första månaden. Och då Mose uppsatte det, satte han fötterna och bräden, och skottstängerna, och reste upp stolparna; Och sträckte ut öfvertäckelset till ett tabernakel, och lade dess täckelse ofvanuppå, såsom Herren honom budit hade; Och tog vittnesbördet, och lade det in i arken, och satte stängerna på arken, och satte nådastolen ofvanpå arken; Och bar arken in i tabernaklet, och hängde förlåten för vittnesbördsens ark, såsom Herren honom budit hade; Och satte bordet in uti vittnesbördsens tabernakel, på den sidon i tabernaklet norrut, utanför förlåten; Och gjorde bröd redo deruppå för Herranom, såsom Herren honom budit hade; Och satte desslikes ljusastakan derin tvärtöfver ifrå bordet, på den sidon i tabernaklet söderut; Och lät komma lamporna deruppå för Herranom, såsom Herren honom budit hade; Och satte gyldene altaret derin för förlåten; Och rökte deruppå med godt rökverk, såsom Herren honom budit hade; Och hängde klädet in i dörrena af tabernaklet. Men bränneoffersaltaret satte han för dörrena af vittnesbördsens tabernakel, och offrade deruppå bränneoffer och spisoffer, såsom Herren honom budit hade. Och tvättekaret satte han emellan vittnesbördsens tabernakel och altaret, och lät vatten derin, till att två sig med. Och Mose, Aaron och hans söner tvådde deras händer och fötter derutur.
Jag vädjar till hvars och ens känsla, om det är rätt att på delta sätt söka göra ett Stånds beslut gällande bland de andra Stånden, tvärtemot hvad de beslutat, och då Grundlagen tydligen utstakar helt andra utvägar för målens afslutande, när Stånden i besluten äro skiljagtige. Det har visserligen varit öfligt, att i frågor, som icke äro af allmän Statsreglerings egenskap, RiksStånden till hvarandra inkommit med inbjudningar att deltaga i det beslut, hvari de hvart för sig stannat; såsom till exempel Ridderskapet och Adeln om Undervisningsverken, och RorgareStåndet angående Näringsfriheten, jnen dessa frågor liörde icke till Statsregle - D e n 13 O c t o b e r. ringen, och mig velterligen har aldrig i dermed gemenskap ägande ämnen Slåndsinbjudningar någonsin brukats. Jag hemställer äfven, hvad resultat skulle blifva af vår inbjudning, om BondeStåndet till svar derå aflät den contrabjudning, att på grund af dess närmare kännedom om landets tillstånd afslå alla ökade Statsanslag. Detta exempel visar bäst, att slika inbjudningar i Stalsregleringsfrågor äro icke allenast formlösa, ulan afvikande från en möjlighet, som GrundlagsStiftaren ej ens kunnat tänka sig. Om fråga endast varit om Herr Crusenstolpes förslag, skulle jag ej upptagit tiden med mera fin anhållan, det vi i Jesu namn måtte låta bli dylika olagliga och orimliga försök, men jag har ej kunnat inskränka mig endast dertill, när Friherre Cederström vill samla alla små bäckar uti den stora syndafloden af nu beviljade Statsanslag. Herr Crusenstolpe: Herr Hjertås replik föranleder mig ytterligare att yrka serskilt.a propositioner å Friherre Cederströms och min motion. Herr Hjertås anmärkning förtjenar i så måtto afseende, som Friherre Cederströms förslag att inbjuda de öfrige
Herr Rydin har derföre tillstyrkt, att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Maj:t göra underdånig framställning derom, satt Borus sskola, i enlighet med hvad Ständerna vid 1847 års Riksdag för sin del beslutat och ej »mindre sednaste skolrevision än stiftets konsistorium förordat, mätte blifva ä den viinntade dif milca Innings-staten för Elementar-läroverken uppförd med 2 nya lärareslöner å 600 R:dr hvardera samt i likhet med öfrige skolor med 4 ordinarie lärare med »lön-tillökning för Rektor och äldste kollega ä 200 R:dr hvardera och derjemte anslag Ull lärare i gymnastik och teckning å 120 R:dr till hvardera, sami med 60 »R:dr, allt banko, till lärare i sång:» hvarjemte och »då i nu befintliga lönctillgångar »blifvit al förbiseende inberäknade 266 R:dr 32 sk. banko, som lärarne årligen till kälfsten hvardera af staden åtnjuta, utgörande en qvarlefva från den lid, då skolan af staden, »ej af staten, skulle underhållas», Motionären önskade att »häri lå den rättelse gjord, alt »nämnde summa A Elemenlar-lärovcrkets allmänna stat uppföres lill utgående, helst rätt»visan (ordrade, att Borås stad icke iner än andra släder nödgades bidraga till lönande »af Elementar-läroverkels lärare»; och skulle, i följd häraf allt, en tillökning af 2,166 R:dr 32 sk. banko i Borås skolas löningsstat erfordras. Innan Utskottet går att i sjelfva saken sig yttra, anser Utskottet sig böra erinra om en felaktig uppgift, sorn blifvit gjord i Herr Rydins motion, då han förmält alt Riket* Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o HS. 27 Ständer vid 1847—1848 årens Riksdag gjort utvidgning af skolan i Borås till vilkor för det till Elementar-Läroverken då beviljade anslag af 90,000 R:dr banko.
Rosencrantz. Hr Lefren, Johan Pehr: Då under sisth riksdag samme motionär framställde en lika motion som i dag, log jag mig friheten understödja densamma, pä grund af de skäl, som linnas i prot. anförde. Jag anser som en pligt, att äfven denina gång vitsorda den ifrhgavar. mannens förtjcnster. Såsom chef för K. krigsacademien har jag haft tillfälle att emottaga flere elever ifrån hans undervisningsanstalt, alla med beröm derifrån utgångna, och jag har iifven vitsordat det speciella factum om den vård han lemnat en obemedlad yngling till dess denne kunde vid academicn blifva antagen, der fadren länge tjent som lärare. Jag tillstyrker bifall till hvad som blifvit föreslaget. Ilr Hederstjerna, Carl Johan: Äfvenledes instämmande i hvad motionären om och för Hr Thulstrup anfört, kan jag icke underlåta all understödja motionen; hvilket jag velat hafva äran lill prot. anmäla. Remitterades til! SlalsUssk. Hr Rosenblad, Renihard, uppläste en så lydande motion: En allmän grundsats är den, att tull vid utförsel endast bör åläggas sådane varor, hvilkas utförsel man af en eller annan orsak anser sig böra förekomma eller .försvåra. I öfverensstämmelse med denna grundsats hafva också lid efter annan de dryga tullafgifterne ä vära utförselsvaror dels upphört deisi högst betydlig mån blifvit nedsatta. Vid sista riksdag upphäfdes de alldeles å våra fleste trädvaror, och sedan utfärdandet af 1841 års tulltaxa, har K. M. dels upphäft all exporttull å alun, beck, brunsten, kobolt, rödfärg, tjära, färgmossa och kalksten, äfvensom å flere sorter förarbetad koppar och jern, dels högst betydligt nedsatt tullen å garkoppar, stångjern, smältstycken och vissa sorter gjutet jeru; men i samma riktning torde man böra fortgå.
Orsaken, hvarföre taxering anses böra vara klanderfri, innan delning sker, är den, att efter verkställd delning eller blott uppgjord delningsplan hvarje delägare bättre än förut känner sitt under taxeringen beroende interesse, och deras enhälliga oegennyttiga vitsord, med bifall till en rättvis taxering, således mindre lätt efteråt kan erhållas; hvaremot oftast händer, att när delägarne före delningsplanens uppgörande måste yttra sig öfver taxeringen, vid förlust af talan deremot, ali tvist i detta ämne, som dock är det vigtigaste och det svåraste af hela förrättningen, förebygges genom taxeringens enhälliga godkännande. Då denna orsak dessutom är den, som påkallat föreskriften om taxering före uppgörandet af delningsplan; synes samma föreskrift ej böra göras ändamålslös genom ett deremot stridande rättegångssätt. 1 afseende på delriingsgrunder äro inga ändringar föreslagne, så vidt Skiftesstadgan endast hänvisar till gällande författningar, ehuru jag ansett hänvisningen icke behöfva vidlyftigt eller för särskilda fall upprepas, utan meddelat den allmän för de fall, der delningsgrunden icke beror af föregående skifte. Ett uppdrag åt domaren att »sätta delningsgrund ut», efter thy som skäligt pröfvas och svara kan mot den rätt, lägenhet i samfälligheten ägt, i jemförelse med de hemmantal å landet, som i delningen ingå, har synts mig alltför obestämdt. Jag har trott det utan betänkande först och främst kunna stadgas, att i åker och äng hvarje lägenhet, som saknar hemmantal, skall erhålla jemngod lott med hvad den förut rätteligen innehaft. Och hvad — 27 — beträffar annat slags ägor, der delning allmänt sker efter hemmantal; så uppkommer delningsgrund lör denna lägenhet genom dess skattläggande till hemmantal — en utväg, som synes vara lika liten betänklighet underkastad. Om än hemmantalet derefter icke kommer att i Kronans jordebok inflyta; så har det dock vid delningen uppfyllt sitt ändamål. Dessa utvägar hafva följaktligen blifvit föreslagna, såsom de enda, hvarigenom rent godtycke kunnat undvikas och rättvisa befrämjas.
Men då synes också den närande Folkclassen blott komma att utgöras af dem, hvilka med egen hand bruka jord, sköta boskap, idka fiske och dylikt, samt sjelfva ägaren till jorden, boskapen eller fiskvattnet, äfven som Förlagsmannen till näringens bedrifvande, anses - Den 19 Marlit. 849 ses tillhöra den tärande Folkclasen Då derföre olämpligheten häraf lär vara alltför ögonskenlig, torde ordet närande rättare böra tagas i en vidsträcktare bemärkelse, och beteckna bidraget till allmänt väl. Likasom nemligen uti menniskokroppen, hvarje lem, så länge den äger sin tillbörliga verksamhet, bidrager till det helas fullkomlighet och bestånd; lika 6å måste hvarje medlem af Samhället, som gerom loflig flit och omtanka söker uppehålla och förkofra sig, just derigenom bidraga till allmänt val, och följaktligen äfven vara en närande medlem i Staten. Den väpnade styrkan, som betryggar samhället mot fiendens , härjningar; den styrandeoch domarejnagtens organer, sorn skydda det mot inhemska oordningar och öfvervåld; ReligionsLäraren a som arbetar på förädlingen afsina medmenniskors hjertanj vettenskapsmannen, som egnar sina mödor och sitt nattvak åt upplysningen af de? ras förstånd; Läkaren som söker häfva de hin* der, hvilka sjukdomar eller yttre skador lägga för eina medmenniskors verksamhet; Capitalisten som genom utlåning af sin fordna arbetsvinst, sätter den idoge Producenten i tillfälle att sjelf skörda en ökad frukt af sitt arbete; alla äro närande lemmar i Statskioppen. Inga andra äro tärande, än de, hvilka genom lättja eller brott falla andra och det hela till last, likasom skadade lemmar i människokroppen. Om Herr von Hartmansdorff närande lemmar vore rätt consequenta, så skulle de af Bil. till Ridd. o. Ad, Pr. II Band.
Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, med förslag lill ändring i Kongl. Förordningen den 20 November 4 845, om jords eller lägenhets af slående för allmänt behof. Denna Nådiga Proposition är af följande lydelse: »Sedan hos Rikets Ständer framställning blifvit gjord om nödvändigheten att undanrödja det hinder, sorn för anläggning här i landet af elektriska telegrafer kunde 4 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 44. möta derigenom, att egare till jord eller lägenhet, hvars begagnande för sådan anläggning erfordrades, icke vore pligtig att för ändamålet upplåta jorden eller lägenheten, med mindre egande-rälten dertill löstes, hade Rikets Ständer den 2 Augusti 1851 föreslagit utfärdandet af en författning, hvarigenom skulle stadgas, att, derest för anläggning af allmänt nyttig inrättning, jord eller lägenhet mäste användas, utan att likväl jorden eller lägenheten genom inrättningen gjordes för egaren oanvändbar, anläggningen ej finge af honom förhindras, om Konungen, i den ordning Kongl. Kungörelsen den 27 November 1845 bestämmer, så förordnade; dock alt egaren, för det intrång inrättningen medförde, skulle njuta full ersättning och hälften derutöfver, hvilken ersättning, i händelse frivillig öfverenskommelse ej kunde derom träffas, skulle bestämmas på sätt i Förordningen den 20 i nyssnämnde månad föreskrifves. Vid underdånig anmälan häraf har Kongl. Majit på de grunder, hvilka i Dess Skrifvelse lill Rikets Ständer den 3 November nästlidne år, i anledning af åtskilliga utaf Rikets Ständer vid sistförflutna Riksmöte föreslagna lagförändringar, finnas ornlörmälda, funnit sig förhindrad, att förenämnde förslag, i det skick det blifvit framsläldt, bifalla.
Många äro, som sagdt, uttrycken af vördnad och tillgifvcnhet för Anna Maria Lenngren, och mer an en offentlig gard af hyllning har egnats henne i form af areqvaden, minnespenning och minnesvård; mast oförgätlig blir hon dock naturligen genom sina ' dikter, hvilka, ehuru hundra år snart gått sedan de skrefvos, ännu läsas med beundran och glädje, och hvilka säkerligen skola länge öfverlefva mycket af vira dagars literatur, som för oss tyckes vara af s3 stor betydenhet. Burna pH musikens toner flögo hennes dikter öfver hela landet, de sjöngos och lästes öfverallt, men först efter hennes död utgåfvos de i bokform. Mången har som en brist anmärkt, att fru Lenngren är kall och diktar för mycket förståndspoesi. Sant är, att hon ar mera skarpsynt an känslig; hon slår alltid hufvudet på spiken med ett träffande ord. Qvickheten var ju under denna tid på modet; att i ett elegant afrundadt språk, i .fina smidiga vandningarmed lekadda: och uppsluppen djerfhet .lita sitt löjes pilar flyga åt alla hållii ansågs p5 denna tid såsom snillets sjalfskrifna rättighet, I » u p p. lysningens tidehvarfw lade man a11 på att skarpa tanke och hufvud, att upplysa förståndet, och sä fick hjärta och känsla ' ofta sitta emellan. Denna tidsanda utöfvar naturligtvis det största inflytande afven på fru Lenngrens skaldskap; qvick ar hon som få, sjalfva Kellgren öfvertraffar henne ej; hon förstår som ingen att saga en sanning - l i t vara eii gammal och p5 grund af långtrådiga sedepredikningar opåaktad sanning - i en så slående form, gifva den ett så uddigt uttryck, att den sitter fast i alla tider.1) Hvem har val då gagnat mast, den trumpne, torre, mörke sedepredikanten; eller den lekande, skälmska skaldinnan, som med all sin qvickhet dock var godmodig, som aldrig traff ' ar person utan endast sak och som, för alltid stämplat de laster hon brännmärker med föraktets prägel.
Hon gick dock in i huset, öppnade varsamt dörren, såg in, runkade på hufvudet och skickade Sigrid att befalla de båda drängarne hemta in stöttor, afsåga dem och stöda under taket. Detta var hastigt gjort, ty stora förråder af verke låg vid gården. Så snart det med säkerhet lät sig göra, ledsagade fru Metta sin gäst genom herrskapsstugan till kammaren innanföre, der fönstren icke voro sönderslagna. Fru Metta kände sig nu småningom högst otreflig till mods, af att icke kunna bjuda ens en bägare öl åt Enevald; men hon hade redan undersökt tunnorna och de voro alldeles tomma, de flesta sönderslagna. Sigrid hade, blyg och förlägen, satt sig i ett hörn af rummet, men fattade dock slutligen mod, och steg fram till Enevald. "Tillåt mig", sade hon djupt rodnande, "att tacka er för er godhet emot mig, som dock var er alldeles fremmande. Jag förstod då ej ens för huru stor fara ni utsatte er för min skull." "Det var min lyckliga stjerna, hulda jungfru, som tillät mig att få göra er denna tjenst, det skulle mäster Sigfrid Forsius säga eder, om han vore här", svarade Enevald skämtande. Fru Metta förundrade sig öfver att Sigrid hade vågat tilltala den fremmande herrn, men sedan hon sjelf förenat sina tacksägelser med hennes, tillade hon: "Dålig värdinna är jag, som ej ens kan undfägna eder, och dock fordrar jag att ni skall fylla gästens pligt, ehuru jag ej fyller en värdinnas. Jag ber er nemligen att berätta oss nyheter. Låt oss veta både huru ni kom i upprorsmännens händer, och sen huru ni kunde lyckas att undfly." Enevald redogjorde nu för huru hans gård blifvit plundrad och bränd och han sjelf bortförd; omtalade sedan sitt bekymmer öfver att nödgas medfölja bondehären från Tannila, utan att kunna lemna någon hjelp. "Slutligen", fortsatte Enevald, "hade bönderne hunnit till Nokia. Der beredde de sig att rasta öfver natten.
Då Länet blifvit, i afseende å läge) vidd och allmän beskaffenhet, uti förut afgifne berättelser beskrifvet och förändringar deruti icke inträffat, så får Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i underdånighet allenast åberopa hvad derom blifvit tillförene anfördt. Under sist förflutne fem år hafva arbeten blifvit företagne för utdikning af BaggboAlsLopoch Stor-myrorne i Ljusdals socken, Gamsättersmyrorne i Bergsjö och Gärsjön i Öster-Fernebo socken. Genom dessa arbeten, som blifvit understödde med statsmedel till ett belopp af Tjugufem tusen nio hundra Riksdaler banko, hvaraf Fem tusen nio hundra såsom anslag och Tjugu tusen såsom lån, blifva Ett tusen fyrahundra sjutton tunnland förut ofruktbar jord försatte uti fruktbärande skick. Utom dessa större med statsbidrag understödde vattenaftappningsarbeten, af hvilka utdikningen af Gamsättersmyrorne är fulländad, hafva flere sådane af mindre betydenhet blifvit verkställde inom och invid den förut odlade jorden, hvaraf utdikning af Kingsta äng i Söderala socken är den betydligaste. För dylika arbeten finnas ännu otaliga lägenheter mom Länet att tillgå och blifva val äfven i en framtid begagnade i den mån de understödjas med statsbidrag, men derförutan är icke hopp att sådane arbeten af större omfång, hvilka i allmänhet öfverstiga enskildes krafter, skola företagas. Af största vigt vore företagandet af strömrensningar i Ljusne och Woxna elfvar till förekommande af 4 de skador, som nästan årligen förorsakas genom öfversvämningar, och till beredande af odlingsbar jord af de i floddalarne befintlige kärr-trakter; men öfverenskommelser derom emellan de talrika strandägarne hafva annu icke kunnat åstadkommas. §• 2. Invånare. Vid de sistlidne år verkställde mantalsskrifningar utgjorde folkmängden: Uti Gestriklands Fögderi. Skattskrifne af Mankön 9,'! 27. » af Qvinkön .. 9,639. Skattfrie af Mankön 7,910. » af Qvinkön 8,760. 35436.
M:t inkomma med uppgift, hvilka af ifrågavarande tomter kunde, med afseende på det för Landskrona tilltänkta hamnförsvar, blifva för Kronan behöfliga, och hvilka deremot, sedan staden upphört att vara landfäslning, skulle kunna utan afsaknad för Kronan afvttras, jemte upplysning om de sednares värde; så och efter det Chefen för Ingeniör-korpsen i detta hänseende meddelat, bland annat, alt största delen af krono tomterna inom gamla staden hade den belägenhet, att deras bebyggande skulle blifva i hög grad (underligt för eitadellets försvar och att endast 9 stycken tomter kunde utan särdeles skada till enskilde med egande-rätt öfverlåta.?, vid hvilket förhållande och då på dessa få tomter icke funnes några enskilde tillhöriga hus-materialier, på hvilka någon billighetsgrund för tomternas lösande kunde stödjas, så väl bemälde Chef, som Krigs-kollegium fortfarande i underdånighet afstvrkt bifall till sökandernes anhållan; har E. K. M:t slutligen, genom Nådigt Dref den 10 Januari 1851, med afseende å hvad sålunda förekommit, i Nåder förklarat, alt all fråga om berörde tomters afvltiande från Kronan borde för det dåvarande förfalla. 358 Expeditions-Utskottels Förslag till underd. Skrifvelse N:o 132. Ehuru således förevarande fråga tillförene utgjort föremål för E. K. M:ts Nådiga pröfning och afgörande, har den nu gjorda framställningen likväl synts [likets Ständer icke böra lemnäs utan allt afseende, 'enär redan flera år förflutit från det högstberörda Nådiga beslut i ämnet meddelades, och under denna lid någon fortsättning af fästningsarbetena vid Landskrona ej ifrågakommit, men deremot behofvet af byggnadstomter för staden, i anseende till dess tillvexl under de sednare åren, blifvit ålit mera kännbart. Dock som Rikets Ständer icke funnit lämpligt att, emot hvad E. K.
S. D. Efter föredragning af det Wällöf, liga Borgare-Ständets genom Protokolls-Utdrag meddelade beslut, att en helt ny Upplaga af B ewittnings-Förordningen skulle göras, med införande af de wid denna Riksdag af Riksens Ständer beslutna förändringar, och dä Höglo stige - xo4 Den 17 October. ge Ridderffapet och Adeln ansäg derigenom dröjsmäl och möjeligen oreda ivid taxeringarna wara att befara, beflöt Höglofiige Ridderffapet sch Adeln att wid sitt förut fattade beslut, det gesie förändringar såsom ett Bihang mä utsärdas, förblifwa. supru. Grefwe körner, ^6otk Oorsn: Da uti det u upplästa Riksdags-beflutet jag saknar nara ämnen som likwäl ingä uti de af Rikens Ständer wid denna Riksdag fattade bernt, tror jag mig böra hemställa om icke de äfven uti detsamma böra inflyta. Sadane äro >et swar öfwer Konungens till Stats-Ulffotckt tfgifne Nädiga Proposition, angäende medel till flera extra behof, såsom Hamnstängningen , Riksoagskostnaderne ochTruppernesundcrbäll i Slockholm.
Skulle likväl Herr Riben härå ej vilja ingå, nödgas jag, 134 Den a4 Februarii e. m. om meningarnes pluralitet ej annorlunda ian utrönas, begära votering, först derom, hvilkendera af ifrågavarande tjenster skall indragas, och sedan om någon indragning skall ske eller ej. Hans Excellence Herr Grefve de la Gardie j Jacob: Jag bar med noggranbet läst ifrågavarande Memorial och, med all aktning för Utskottets tanka och rättighet att följa sin öfvertygelse, kan jag ej dölja min förundran deröfver, att RiddarhusDirectionens Utlåtande i ämnet icke är i Betänkandet anfördt. Då frågan blifvit af Utskottet liänskjuten till yttrande af Directionen, och Sex af dess Ledamöter ansett RiddarhusFiscals-tjensten höra bibehållas, hade jag väntat, att Utskottet gjort mera afseende derpå, och åtminstone anfördt hvad Directionen yttrat, Af flere skäl anser jag, att en Cassa, af mer än 400>00°R:dr, fordrar en man att gå Directionen till handa med upplysningar och bevakningar; i en mängd Testamenten till Riddarhusets Fonder är det uttryckeligen föreskrifvit, att de donerade summorne och dispositionernes fullgörande skola bevakas af RiddarhusFiscalen; och då Testatorerne sådant förordnat, bör det ovilkorligen iakttagas; men dertill fordras, att RiddarhusFiscalen finnes qvar. Jag känner ej något behof att indraga någon af de, visserligen icke öfverflödige tjensterne vid Riddarhuset. Man har sagt, att Förste RiddarhusCantzlisten De» 24 Februarii e. ra. 135 lunde umbäras; men äfven lian är behöflig såsom Protocollsförande i Directionen och Secreterare i RiddarbusUtskoltet. Jag vill ej vara vidlöftigare, utan anhåller korteligen, om ogillande af Utskottets förslag. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: