Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet, som tagit motionen i öfvervägande, finner icke anledning att, med stöd af hvad i densamma blifvit uppgifvet, serskildt för Södertelje tillstyrka någon ytterligare förhöjning i den högre skjutslega, som i allmänhet eger rum på de ställen, der entreprenader för skjutsningen kunnat tillvägabringas; hvadan Utskottet hemställer, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 3 Mars 1848. STOCKHOLM 1848, hos J. A. Walldén. Allm, Besv. och Ekon.-Vtsk. Ank. till E.\{). Utsk. d. 11 Mars, k!. 6 e. m. Betänkande , i anledning af väckt motion om förändring i skyldigheten att underhålla allmänna vä"arne. O Frun Hederv. Bonde-ståndet har lill Allmänna Besvärsoch Ekonomie-utskottets handläggning blifvit remitteradt ett af Riksdagsmannen Pehr Östman från Wester-Norrlands län ingifvet memorial, deruti han, under åberopande af de mångå olägenheter, som uppkomma genom den för jordbruket serdeles tryckande skyldigheten att underhålla de allmänna vägume, hemställt, att Rikets Sländer, med fästadt afseende å obilligheten deri, alt landtmannen ensam skall bära detta tunga besvär, ville hos Kongl. Maj:t anhålla, det Kongl. Majit täcktes anbefalla Styrelsen öfver Allmänna Vägoch Vattenbyggnader att inkomma med beräkning öfver kostnaden i och för de allmänna vägarnes underhållande för statens räkning, hvarvid entreprenad företrädesvis borde användas och utgiftssumman läggas på allmänna bevillningen, hvarigenom tyngden af vägarnes underhållande komme att falla jemnt på alla, och icke såsom nu endast på dem, hvilka både ofta hafva minsta nyttan af landsvägarne oell minsta förmågan att dem underhålla; hvarjemte motionären föreslagit att, om möjligt vore, här såsom i andra länder måtte införas en afgift af de vägfarande för vägens begagnande, hvarigenom ett icke obetydligt bidrag tillnkostnadernes bestridande skulle vinnas; förmodande emedlertid motionären att, i händelse Rikets Ständer aflåta den löreslagna underdåniga skrifvelsen, Kongl.
Med ett förakt för faran, som redan skulle varit prisvärd, om det gält menniskolif, lopp ryktaren alltjemt åter in i ladan för att drifva ut fler och fler af de motsträfviga kreaturen; truppen blef allt större, och Fältman måste göra sin ring allt vidare. »Håll på — Fältman! Stick dem! Hugg dem!» ropade den gamles förskrikna röst, och »hau, hau, hau», svarades det i enformigt, pligttroget skall. Ute på fältet, i närheten af hjorden, hade samlat sig några qvinnor, dels af statarnes hustrur, dels af nyfikna, som kommit från byn; och medelpunkten i denna ömsom klagande, ömsom pratande grupp var egendomsherrens hustru, med de förskrämda, halfklädda barnen omkring sig. Det hade lyckats ryktaren att, som han tyckte, få hjorden fulltalig, och han stod nu barbent i blåsten, hållande på sin filthatt med ena handen och med den andra markerande stycktalen för sig i luften, medan han räknade. Det hade blifvit oro i qvinnogruppen, men han märkte det icke; han var så upptagen af sitt. »Emil!» ropade en förtviflad röst. »Jag är af med Emil Hade jag honom inte ut med mig? Jag tyckte han var här ... Emil! — Jag blir tokig, hjelp mig ... Om han inte kommit ut?» Det blef ett mångröstadt ifrande för och emot. Somliga hade sett honom, andra inte. Den tunna gestalten i röda sängfilten sprang fram till ryktaren; en hand lades på hans axel och skakade honom. »Emil är borta. Sök honom Hjelp mig, Truls Jonasson I barnkammaren ... Sök honom, säger jag! Jag tyckte han var med ... jag har glömt honom ... han sofver...» Meningen slöt i en skrikande gråt, som kunnat skära genom märg och ben. Men ryktaren såg blott åt sidan, frånvarande, som om han icke förstått, eller likgiltigt, som om det gält en råttas pip, och med sitt utsträckta pekfinger fortsatte han att räkna: »trettioen, trettiotvå, trettiotre ...»
I afseende på framställd anmärkn. emot stadgandet, att när något resande fruntimmer misstankes hafva på sig förstucket gods, kan undersökning ske af tillkallad qvinnsperson, vill jag icke tro talarens mening hafva varit, att delta stadgande skulle vara olämpligt derföre, att en sådan undersökning förrättades af en qvinna, ty del fordrar väl sedligheten; utan lärer väl talaren hafva afsett såsom olämpligt, att, då man meddelade ett sådant stadgande, man icke tillika bestämde hvilka qvinnor skulle verkställa visilationen. Jag medger äfven att denna anmärkn. kan vara ganska riktig, men vill deremot erinra, alt en ändamålsenlig åtgärd härutinnan kan tillvägabringas frän K. General-tullstyrelsens sida, om styrelsen finner nödigt att, emot särskildt arfvode, antaga qvinnspersoner för detta ändamål. Undersökning på kroppen kan visserligen anses medföra chikan, men man har likväl icke hört omtalas att någon chikan i detta afseende blifvit resande, vare sig af maneller qvinnokönet, tillfogad, och della bör räknas tulltjenstemännen till godo; deremot hafva många beslag vid dylika tillfällen skett, utan att någon egentlig undersökning verkställts, ty blotta boteisen att anställa visitation har förmått den misstänkte att framlemna undanstucket gods. Man har äfven påstått, att de stränga stadganden, som i afseende på undersökning i lius efter olofligen infördt gods redan finnas, föranledt förskräckliga uppträden; men jag skulle förmoda att man icke behöfver dervid fästa alltför mycken vigt. Visserligen har det inträffat, att då rättigheten till husvisitation första gången blifvit utöfvad på ett ställe, liar tumult uppstått och lill och med blod någon gång flutit; men bar man handlat med kraft och icke låtit afskräcka sig utan i föreskrifven ordning fullföljt dylika förrättningar, har lagen nog omsider blifvit respecterad. Det har således varit det felaktiga i sättet alt tillämpa lagen , som föranledt sådana uppträden. Men äfven om vid sådana tillfällen något blod skulle flyta, äfven om något menniskolif spilldes, anser jag sådant bättre, än att lagarne ansvarslöst trampas under fotterna.
Sådant kan ju för en hvar, som så önskar, blifva ett intressant hemarbete, hvarpå mycket både konst och skicklighet kan nedläggas. Så till exempel visar en af våra här framstälda modeplanscher hela den djupt plisserade klädningskjolen prydd med smakfulla broderier. Likaledes äro ärmarne i stil dermed. Man måste ju föredraga ett mode, som tillåter oss använda vårt eget arbete, och derigenom inbesparas mycket af de dyrbarheter, med hvilka i annat fall en drägt måste prydas, om den skall kunna räknas till de elegantare. Vårpaletå. ett Till och med ytterplaggen kunna forhöjas med slagt soiitacAe-broderi, hvilket dock kräfver stor IDUNS It MODETIDNING April 1888 och hela framvåder m. m., soutachebroderier, silkessnodder, snörmakerier med eller utan perior. En anspråkslösare smak nöjer sig med de ofvan redan anförda moarétorterna, med hvilka man likaledes kan uppnå ett resultat af den högsta elegans. Modet är och blir allt mer och mer gynsamt för den enskilde, hvilken efter hand blir allt mindre beroende af hvad som är modernt och hvad som står till buds. Figuren framträder nu, mera än på senare tiden varit fallet, kanske just derför, att hvarken drägternas eller garniturens anordning hindrar den att komma till sin fulla rätt. Och derför måste vi erkänna, att den estetiska grundsatsen för ett sundt mode allt mer börjar tillämpas, ty icke alltid är det, som man kläder sig med, vackert, utan vackert är endast det, som kläder. Kappan, af modefärgad randig cheviot, är åtsittande baktill och vid fram. Armarne äro skurna i s. k. camaillovm, d. v. s. de utgöra ett slags kapuchongärmar. De prydas med samma garnityr som den öfriga kappan, och likaså kragen. Den tjocka kordongen kring midjan består af flätade silkessnodder, försedda med snörmakeribollar. (Se mönsterbilagan!) V a r p a l e t å. Denna korta åtsittande paletå af modefärgad diagonal, veckad baktill, har en framisättning af veckad, i mörkt nyanserad sammet.
Af dessa dagsverken hafva kronoarbetskårens 2:dra och 3:dje samt 10:de och ll:te kompanier, af hvilka de 2:ne förstnämnde varit sysselsatte vid Karlsborgs fästningsbyggnad och de 2:ne sednare vid befästningarne å Waxholm och Rindö, utgjort de flesta, nemligen 118,033 stycken, hvaremot femte kompaniet af nämnde kår, som arbetat vid Kongl. Flottans varf i Karlskrona, derför beredt fångvården en inkomst under året af 13,671 R:dr 75 öre. Revisorerne, som ingalunda vilja uttala något ogillande omdöme derom, att en nyttig sysselsättning beredes fångar och kronoarbetskarlar vid nämnde fästningsbyggnader, hafva deremot funnit det vara mindre konseqvent, att godtgörelse beredes fångvården för de arbeten, som af kronoarbetskarlarne för Kongl. Flottans räkning verkställas, under det någon ersättning för de dylika arbeten, som i större mängd utföras för försvarsverket till lands, eller fästningsbyggnaderna, icke erhållits, samt icke ens de genom arbetet fördyrade bevakningskostnaderna fångvården ersättas. Deraf föranledes ock att räkenskaperna, såväl öfver fångvården som fästningsbyggnaderna, ej utvisa de belopp, hvartill kostnaderna i sjelfva verket för hvardera uppgått, och andra hufvud - — 136 — titeln belastas med utgifter, som rätteligen borde drabba den fjerde.
Till hvad Herr Grefve von Schwerin anfört, utbeder jag mig få tillägga den upplysning, att Afvittrings Verket i Jämtland ensamt erfordrat 12 å i4,ooo Riksdaler om året, och att denna summa ännu flera år behöfves, om det skall med kraft kunna fortgå. Som ej Den 7 Julli c, m. medel dertill varit bestämde, har det varit nödvändigt att taga denna summa ifrån andra håll. Jag tror det således vara angeläget, att Statsutskottet vid Nionde Hufvud-Titeln tager i öfvervägande, att ett sådant anslag erfordras, om en af de vigtigaste hushålls-anslalterne hos os» skall med nytta kunna fortsättas,] Herr Danckwardt, Magnus Georg: Efter hvad jag fattat StatsUtskottets Betänkande, är meningen dermed icke någon annan, än att lemna Kongl. Maj:t öppet, att efter förekommande behof använda medlen uppå Nionde Titeln, än till ett än till ett annat af de för dess disposition bestämda föremålen, i den ordning de efter deras vigt ansågos böra befrämjas och understödjas. Jag delar på det högsta Herr Grefve von Schwerins tanka, att Afvittrings-verket i de Norra Provincerne häribland intaga ett vigtigt rum. Som Herr Grefve 'Mörner anfört, har orsaken, hvarföre anslaget till Afvittrings-verket i Jemtland icke blifvit uppfördt på g de HufvudTiteln, varit den, att tillgångar derå icke funnits, utan har man emedlertid måst af StrömrensningsFonden anslå Booo Riksdaler, för att till en början kunna sätta detta angelägna arbete i gång. Af samma orsak, eller att medel icke funnits å gide Titeln , hafva afvittringarne i de öfrige 5:ne Norra Provincerne icke kunnat med alfvar företagas, ehuru planen dertill före detta är utarbetad och färdig, samt verkställigheten blott livilar på penningars erhållande; för nästa år förmodar jag att utväg dertill skall finnas, då ock de tillgängelige medlen säkert blif - Den 7 Jul i i e, m. va åt detta föremål anslagne.
(Forts. o. slut.) / S S \ lägenheterna häraf skulle dock betyda mindre, ^et hlott vore ett fåtal unga kvinnor, som gjorde bruk af denna olyckliga frihet. Men det visar sig tvärtom, att deras antal varit ganska stort. Under de tio åren 1871 — 80 gifte sig i Sverige 281,498 kvinnor för första gången, och af dem 29,112, eller 10,85 %, före fyllda tjuguett år. Dessa giften i otld voro under de tio åren stadda i stark tillväxt, och uppgingo 1871 till 8,74 %, men 1880 ända till 13,27 % af hela antalet. D e för tidiga äktenskapens antal stiger och faller, allt efter som de yngre åldersklasserna af befolkningen äro mer eller mindre talrika. En ändring bäri påkallas alltså af ett trängande behof; och skall den tillfredsställa ett vaket rättsmedvetandes kraf på samma gång som vetenskapens och lifvets fordringar på ett i kroppslig och andlig måtto sundt och lifskraftigt slägte, så låter den sig svårligen utföras på mer än ett sätt. Detta sätt är att låta äktenskapsåldern sammanfalla med myndighetsåldern, så att kvinna lika väl som man finge träda i gifte först vid fyllda tjuguett års ålder. Då j u någon åldersgräns måste sättas, är denna af alla sakkunnige erkänd och af all erfarenhet visad såsom den bästa och lämpligaste. Detta naturligtvis oafsedt de många undantagsfall, där den omyndige kan ha nått större mognad än den myndige, och som lika Itet kunna undvikas, som i alla andra fall, så- som vården af egendom och dylikt, där samhället funnit nödvändigt föreskrifva en viss åldersgräns för fullmyndighet. o m dig gifter eller fäster, torde ej vara nödigt, då i ty fall 2 kap. 12 § Giftermålsbalken om ansvar för olaga vigsel lär lemna full trygghet. Anses ändock ett dylikt stadgande af nöden, då torde det kunna insättas i stället för 2 kap. 10 §, som föreslås att utgå.
Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm År 1318- Femte Bandets Första Afdelning, STOCKHOLM, Tryckta hos A. Gadelius, i8x8. Onsdagen den I April i8i8« Plenum k!, iö förmiddagen. ortsattes den sistledne gårdag började justering af Plem-Protocollet förden 12 sisth Martil förmiddagen intill slut. Friherrarne Wrangel, Henning, och Stael Von Holstein, Corfitz Ludvig, instämde uti Friherre Anckarsvärds till sistnämnde Profocoll afgifne'Reservation emot Ridderskap^ts och Adelös* j afseende å en emot Konungens Rådgifvare t Commandomål för Arméen, framstäld anmärkning, då fattade beslut. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard: jäg har begärt ordet, för att, i anledning af åtskilliga yttranden, hvilka under Discussionen, i afseende å den emot Konungens Rådgifvare i Commandomål för Arméen framställde anmärkning, här blifvit anförde och uti det nu justerade Protocollet för den 12 sisth Martii, finnas intagne, utbedja mig få anmärka, att den di» srinction man velat göra emellan I06 Och 107 §. § Regerings-Formen icke är tillförlitlig. Man har sagt nemligen; att under 106 §. innefattas 4 Den I April. ansvarigheten för positiva fel hos StatsRådets Ledamöter och att deremot 107 §. endast har afseende på de negativa. Men vid en närma* re granskning af dessa §. §. finnes lätt att så icke är. Man ser under 106 §. upptaget de fel, då någon Stats-Rådets Ledamot underlåter att göra föreställningar emot sådana öfverträdelser, hvilka uppenbarligen strida emot Regcrings-Formens tydeliga föreskrift. Detta underlåtande är ovedersägligt ett negativt och icke ett positivt fel.
Den grundade klagan öfver skogarnes i de norra länen oförsynta plundring och förödelse fordrar onekligen någon åtgärd till det ondas hämmande och förekommande. Ehuru svårt, måhända omöjligt, det är att genom tull-lagstiftning ernå detta resultat, då hvad sorn kunde vara lämpligt för de norra provinserne, der ännu stora allmänningar finnas och rationel skogshushållning alldeles saknas, är alldeles olämpligt för de sydligare, der en ordnad skogshushållning redan är börjad och allt mera fortgår, lärer tvifvelsutan dock något böra försökas, för att genom utförsels-tull, åtminstone i någon mån, hindra ungskogens förstöring, utan att beröfva den omtänksamme skogshushållaren möjligheten att tillgodogöra sig densamma. Den yngre skogen förstöres nu icke så mycket genom utförseln af sparr ar af furu och gran af mindre tjocklek än 8 tum midtpå, som icke mera genom dessa sparrars sågande i 2:ne delar, för alt ulloras i form af plankor, eller genom de yngre trädens sågning till bräder, och i begge lallen tullfria utförsel. Till förekommande af detta kringgående af föreskriften om utförselstull å sparrar, har jag, lika med flere andra ledamöter af Utskottet, ansett nödigt alt bräder och plankor, till vissa dimensioner, beläggas med utförsels-tull, och att en anmärkning under artikeln Sparrar, i stället för den nu der befintlige, på ett enklare sätt förklarar hvad såsom sparrar må anses. 1 sådant hänseende skulle tullbestämmelserne af mig föreslås att blifva: Bräder och plankor af furu och gran-. under 1*- tums tjocklek och under 8 tums bredd 2 sk. pr tolft; af 1| till och med 3,’- tums tjocklek, men under 8 tums bredd, 6 sk. pr tolft. Sparrar af furu och gran oj mindre tjocklek än 8 turn rnidtpå, 16 sk. stycket. Bevillnings-Utskoltets Betänkande, N:o 3. 99 Anm. Alla tillhuggna eller sågade trädvaror, sorn midlpå hafva mer än 3% tums tjocklek, men mindre än 8 tams bredd, anses såsom sparr ar. C) Underrättelserna vid Tulltaxan. §• 15.
I anledning af dervid gjorde anmärkningar återremitterades till nedannäninde Utskott följande från samma Utskott inkomne samt den 21 dennes formiddagen på bordet lagde Betan kander): Till Siats-Utskottet; Af den 2 dennes angående Herr Cantzli-' Rådet ATt A. Weettrstedts, och Herr Assessoren Thure Adljerbrants ansökning om införsel uti antingen Visingsborgs eller Rådmansö Kongsgårdar för innehafvande Kronooch Skatte-rätts fordringar. Till Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten: Af den 16 dennes i anledning af Kongl.' Maj:ts Nådiga Proposition angående inrättande af Allmänna Arbetsoch Corrections-hus på Borgholms Slott och i Vadstena. Till Allmänna Besvärsoch EkonomieUtskottet: Af den 2 dennes, i anledning af väckte frågor orri medel till öfverflödets hämmande samt yrkadt förbud mot yppighets-varors nyttjande och förbrukning, m. m. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-' Bihang till Riht-St. Prot. 1S17—iS^SSami. N'.r 4J, 46, 354^ Prat. TJidr. d, 27 April i8x8« Utskottets den 16 tennes afgifne samt deri 213 i samma manad, förmiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar ■vid Utskottets den 5 sistlidne Mars meddeldte Betänkande, rörande Adelforss Guldverk, fann. Ridderskapet och Adeln, att enär sistnämnde Betänkande redan blifvit den 19 sistlidne Mars af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande endast borde läggas till Handli ngarne. S. JD. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 3 dennes afgifne samt den 21 i samma månad förmiddagen på bordet laggde trenne ytterligare Utlåtanden i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar vid Utskottets den 17 och q6 sistlidne Januarii samt den 10 sistlidne Eebruarii meddeldte Betänkanden; 1.
— Jag lemnar detta derhän, men antager som gifvet att en för Jemtland fullt passande får-race lätteligen står att finna likasom ock att det, till befrämjande af insteg och spridning i landet af en sådan race, skulle vara af väsendtligt gagn om mindre stammar deraf kunde på några få dertill lämpliga ställen utstationeras. Då Motioner i Borgare-Stånd et 1865. Då jag sålunda antager det vara af synnerlig vigt för jordbrukets och landets iörkofran att åtgärder vidtagas för anskaffning och spridning af en lör Jemtland passande får-race; då de åtgärder som af Staten till fårafvelns förbättring vidtagits och den hjelp, som till följd häraf för sådant ändamål äfven står enskilda orter till buds, icke kan lända Jemtland till gagn, alldenstund de racer, öfver hvilka Staten för närvarande disponerar, icke torde vara för Jemtland passande; då likväl detta landskaps beskaffenhet ger en stor betydelse åt fårafvelns förbättring derstädes, och då den enskilda eller kommunala omtanken, hvilken, under andra förhållanden, väl skulle kunna umbära Statens mellankomst för ett sådant behof, dock i Jemtland torde, framför de flesta andra orter, påkalla och förtjena en sådan hjelp; vågar jag vördsamt hemställa att äfven fårafvelns förbättring i Jemtland måtte i någon mån genom anslag af allmänna medel befrämjas. På grund af hvad jag sålunda i ena eller andra afseendet haft äran framställa, utbeder jag mig Rikets Ständers gunstbenägna och välvilliga uppmärksamhet för följande motion: att till Kongl. Maj:ts disposition må anvisas dels 5,000 R:dr till uppköp af fyra stycken hingstar, hvilka, till befrämjande af en god afvel af arbetshästar, böra stationeras å lämpliga ställen i Jemtlands län för att till stobetäckning användas; dels ock 5,000 R:dr till uppköp af tackor och baggar af en för nämnda län passande race, att, till fårafvelns förbättring, likaledes uppsättas å passande ställen i samma län; allt på sätt samt under de vilkor och kontroller, som Kongl. Majit för de afsedda ändamålens vinnande kan finna för godt att i nåder bestämma.
Uti en den 2 nästlidne December till Rikets Ständer aflåten, af samtliga Riks-Stånden till Stats-Utskottet remitterad nådig Proposition, intagen under N:o 52 i Första Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoller vid innevarande riksdag, har Kongl Maj:t äskat ett extra anslag af Etthundratusen R:dr R:mt, att genast utgå och användas till anställande af försök för utrönande af s. k. pansarplåtars af Svenskt jern förmåga att motstå skott, äfvensom för bestämmande af lämpligaste konstruktionen af refflade gjutna jernkanoner för fartygs bestyckning. Enligt hvad den nådiga Propositionen vidare innehåller, skulle med berörda försök, för hvilkas utförande ett approximativt kostnadsförslag blifvit hos Förvaltningen af Sjöärendena uppgjordt, visserligen i främsta rummet åsyftas att vinna erfarenhet, rörande så väl de kraftigaste för sjöförsvaret användbara skjutpjeser, som mått och öfrig beskaffenhet af de, till skydd mot sådana, mest ändamålsenliga plåtar, men Kongl. Majit har derjemte ansett det icke böra förbises, att för en fullständig utredning af dessa ämnen, äfvensom till befrämjande af landets sanna fördel i ej mindre industriel än militäriskt hänseende, det vore af yttersta vigt, att under försöken jemförelse anställdes emellan tillverkningar af Svenska och utländska råämnen. Omförmälda kostnadsförslag upptager: 4 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 32. till en skottafla, med 100 qvadratfot
Det hörer till det tvistiga Canal ämnet, att öfverlägga, om 3 procents-sedlar ytterligare circulera böra, el^cr lånbiträden bokföras och afskrifvas, samt huru all öfverdrift i Canal-rörelsen förekommas må. För det närvarande anhålles om Eders Excellences proposition till bifall å Höglofi, BancoUtskottets Betänkande om ett förökt Discont-biträde af 800,000 R:dr Banco. Friherre Stael von Holstein, Corfitz Ludvig: Erfarenheten har visat, att hvarje gång Banken gjort biträde, har Myntet försämrats och derigenom varupriserna stegrats, således en indirect beskattning på Folket, särdeles penninge-löntagare och andra, som lefva af penninge-rentor; enligt sakens natur, skall detsamma hända nu, att den oskyldige således kommer att lida och bidraga till den oförsigtiges räddning, som satt sig i större skuld än han mägtar betala, är ganska klart; dock är det en antagen principe, att man ofta nödgats fördraga ett mindre ondt, för att förekomma 32 Den 3 Junk ett större; här måste således offer göras. Det* ta ämne är således af yttersta vigt och fordrar en ganska mogen öfverläggning. Så länge Götha CanalDirection sty.t Verket enligt Reg. lementet, har Staten ej haft rättighet inblanda sig i deras administration, men helt annat är förhållandet nu, sedan nämnde Direction anmält, att företaget icke kunde verkställas utan ett öfver Statens krafter stigande bidrag, att deras penningverk vore i den ställning, att undsättning af Banken endast kunde hindra de mest hotande olyckor för enskildte personer, och sedan jag genom särskildta yttranden här i Ståndet hört, att misstroende till CanalDisconlen gjort, att de, som för 3 procents sedlar äro creditorer, i denna Discont uttagit sina capital och insatt dem i andra Disconter. I anledning häraf får jag således underställa till Höglofl.