Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uhrs från Örebro län motion, med prof på papper till sedelmynt. 2:o Anders Olssons från Jemtlands län motion angående ändring i betalningstiden för Diskont-lån. S. D. Remitterades till Bevillnings-Utskoltet: Lars Magnus Knutssons från Östergöthlands län motion om upphäfvande af den så kallade skydds-afgiften. 32 Prot.-Uldrag den 17 December 1850. Den 17 December. Från 1 loij v. Prestc-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Constitutions-Ltskottels Memorial N:o 2, till Rikets Ständer, angående det nu hvilanda förslaget till ny Riksdags-Ordning, jemte dervid fogad särskild artikel, äfvensom, i sammanhang dermed, till ny Regerings-Form. Kongl. Maj:ts i detta memorial omförmälda nådiga förslag till grundlagsändring blef af Preste-Ståndet icke antaget. Från Viillojl. Borgare-Ståndet. S. D. Remitteras följande motioner, nemligen: till Bevillnings-Utslioltet: Hr Gustafsson*■, angående förändring af serskilda §§ uti nu gällande Bevillnings-Förordning, jemte flere Ledamöters, i anledning deraf, lemnade yttranden. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: Hr Rudlings, angående reglering af Städernas skjutsningsbesvär, och till Bevillnings-Utskottet: Hr Bergs, angående nedsättning uti postporto. S. D. Beslöts meddelande, genom utdrag af protokollet, till Banko-Utskottet af särskilda denna dag afgifna yttranden, i anledning af Hr Hörnsteins förut Banko-Utskottet delgifna anförande, angående Banko-verkets ställning. S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades Hr Bergers motion, angående förändring uti föreskrifterne om jerns vräkning. S. D. Till Banko-Utskottet remitterades Hr
St:r, med förslag till förnyad förordning ang:de jords eller lägenhets afstående för allmänt behof. Gr. Sparre, Erik: Jag anhåller att föredragningen af detta Betänk, måtte, som vanligt, ske punktvis och ingressen företagas sist, samt att, om någon § blir till Utsk:t återremitterad, R. o. Ad. måtte tillåta Utsk:t att göra nödiga förändringar äfven i andra dermed sammanhängande §§, och slutligen hemställer jag att lista och 13:de §§:ne måtte, såsom stående med hvaran dra i närmaste sammanhang, på en gång föredragas. Hr Gr. o. Landtm, förmälte, att Gr. Sparre hade föseslagit, att i afseende å föredragningen af förev:de Betänk, skulle 94 Den 17 Januari. förfaras på enahanda sätt, som vid behandling af mera vidlyftiga lagförslag tillförene iakttagits, eller att sjelfva författnings-förslaget först paragralvis genomginges, dervid dock §§:ne 1 och t3 borde i ett sammanhang behandlas, att förslagets ingress derefter företoges till pröfning samt Utsk:ts i slutet af Betänk:t gjorda tillstyrkande sist förekomme till afgörande; äfvensom att, för den händelse åtskilliga delar af förslaget korame att återremitteras, men andra åter bilölles, R. o. Ad. måtte lemna Utsk:t öppen rätt att, vid den förnyade granskning förslaget kunde komma att undergå, föreslå sådana jemkningar i de godkände paragrafernas lydelse, som kunde finnas erforderliga till följd af de förändringar, sorn i de återremitterade paragraferna torde vidtagas; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. behagade lemna sitt bifall lill hvad sålunda föreslagits. Ropades ja. §§:ne 1 och 13. Hr Nordenfalk, Carl:
Och 5:o At pä Orter der Reserve - skjutsen icke kan indragas, Hällskjutsen likwäl pä det sättet genast afjkaffas, at en billig ersättning i Säd, efter Markegängs - pris eller penningar af ds hällskjuts skyldige betalas til dem, som bestrida Reserve skjutsen, men ingalunda til Gästgifware». De ätgärder som Landshöfdingarne i samräd med Länets Jordägare och öfrige Jnnewänare, kunna til lättnad för skjutsningens utgörande widtaga, torde efter Utskottets tanka, endast böra blifwa provisoriska intil nästa lagtima Riksdag, dä Riksens Ständer efter erhällne underrättelser frän hela Riket, kunna närmare wara i tilfälle at utläm sig, angäcnde det sätt, hwarpä skjuts - iarättningarne böra blifwa stälde. Hwilket alt, jemte et til Utskottet, af en deF Ledamot, inlemnadt anförande, angäende inrättning af Fragtwagnar, Lil Riksens Högloflige Stän - 1046 Ven 18 Augusti. Ständers eget omprofwande, wördfammeligen öfwerlemnas. Stockholm den 7 Augusti 1809. Pä Högloft. Preste - Ståndets wägnar. Pä Loft. Pä Hederwärda Bonde Ståndets wägnar. u. Ericsson. Uplästes ett: Utdrag af Protokollet, ballet boS Riksens Högloft. Ständers Allmänna Be. swärs och Oeconomie-Utftott den 7 Augusti 1809. S. D. Uplästes et af Herr Auditeuren b. kön!^ til Utffottets S erednings ^ Protocoll, den 4 i denne Mänad inlemnat anförande, af följande innehäll: Gästgifware-ffjutsen är nu mera uphöjd enligt den allmänna och rätta principe, at hwarje författning skall hafwa til spftemäl allmänt wäl, utan afseende pä nägra individuers mer eller mindre förlust.
Borgenärer, Veterlige; om angifvandet af deras fordringar i anledning af årsstämning; se ConcursLagen §§. Borgh, I>.; hans Sterbhus Ståndet. Borgholm: om inrättandet af en Siola derstädes , , Borgholms Garnisons-Servicc-medels och Djekne* penningarnas afskaffande >>,,,» Svar på åtcrremiss ,,,,, Förslag till sammanjcmkning af olika meningar ,,,,,, angående verkställd omröstning , , Borgmästare; se Civil-Statens Pensions-Inrättning. Borg-Rätterne; se Krigs-Hof-Rät t. Borås: angående dess bevillning, samt lindring i vilkoren för det till stadens återuppbyggande beviljade lån; se Lånc-understöd. . se Gårdfarihandel. om inrättande af en Apologist-Skola derstädes Boslällsbjggnadsoch Husesyns-Ordning: om utfärdandet af en allmän sådan ,,,,,,, Boställsinnehafvare; se Tingshus. Boupplecknings-arlvode, Magistratcrnes: om ändring af beräknings-grnndcrne derför ,,,>>>>> Brandförsäkring; se Commercc-Collegium. Brandförsäkrings-Bolaget; om ofördröjligt utbetalande af dess i Banken innestående medel, som blifvit uppsagde till Wenersborgs stads bispringande Bref; se Dödsstraff. Brefvexlingen, utrikes, samt Postföringen inrikes orter emellan, äfvensom Ditigence-och Postvognscommunication emellan Stockholm och Götheborg Bl ist i Stats-Verkets tillgångar för 1835, uppkommen genom Rikets Ständers beräkning af Tulloch Bränvins-inkomsterne ,,,,,,, , , Svar på återremiss Broar och vägar: om förändring i skyldigheten att ' ‘ bygga och underhålla sådana ,,,,, , , , Broling, G. A.; se Löneförbättring. Brott; se Åklagare.
Undan ' dess Iirossaiide tyngd fly sh jiiinga, som det lc~mna, till fjärran ~värlclstrakter, för; %tt bryta bygd i deras jniigfri~liga vildinarker, eller, om dessa redan äro tagna i besittniiig af storl; apitalet, &amp; ttininstoi~e finna biittre lön för sin möda i deras j 5tttelilit vstxande storstäder. Nis ligger det i det kvinliga lyimets art, a t t färre lcviimor 811 111a.n vRga den 1.kn.ga bew: arli.ga och ä111iii alltid afveiityrliga färden öfver h afvet. Deii natudiga följ clen hstraf h, a t t den ' redan förut be taiikligt störda; j ~nivilrten mellan bönen ytterligare rubbas. Ofverskottet af kviiinor i de gamla landen blir till följd af inass~itvai~clriiige~i aniiii vida större, den menliga i %terverkan y k 1ivi11nan.s s tällniiig iiiiini vida s~Arare, an. o111 de ganda anli liga orsakerna en.sm1.ma finge h t f a r a a t t verk.a. Men under tiden iitvisni: statistiken. : lried dl öilslwarcl tydlighet de delar af ' vestra Alnerilra, Australien. o. s. \ -., dar Izvinnobrist i. trots af den. stoma foll; .vana11n~i cli: ingeii? el l er r#ttme i följ d. af dess iimil.i gcz öf~~eïskott, allt jamt fortfar a t t rkda. Dess vaiiliga följder uteblifva heller icke här. Det arbete, som.
Alla dessa typer och många andra jämte dem voro talrikt representerade på mellandäck, men dessutom fans där folk, som inte hade sin lefnadshistoria skrifven i ansiktet och som därför icke utan vidare kunde hänföras till någon bestämd kategori, men hvilka just därigenom gåfvo några af oss spekulativt anlagda öfverklasspassagerare tillfälle att fördrifva en och annan långtrådig stund med försök att utgrunda, hvad som väl förmått dem till den långa färden. Jag hade småningom lärt mig känna igen flera af dessa, som inte hörde till någon bestämd klass och hade bland dem särskildt fäst mig vid en af mina landsmän, en man mellan tjugufem och trettio, stor, axelbred och tung, med grå ögon, hvilkas något hängande ögonlock gåfvo dem ett egendomligt bedröfvadt uttryck, och fylliga läppar samt en rund haka, som mera skulle anstått en flicka än en karl. Han höll sig mest i närheten af en kvinna, hvilken påtagligen reste utan annat sällskap och skydd än sina två barn, en präktig liten solbränd, bred och stadig pojke med linlugg, och en flicka, som kunde vara på sin höjd tre år gammal och som alltid hängde sin mor i hälarna. Att han icke var kvinnans man, därtill kunde jag sluta mig af det halft förvånade uttryck af tacksamhet, hvarmed hon tog emot de små tjänster han gjorde henne, och af den halft trotsiga, halft ödmjuka uppsyn, hvarmed pojken med linluggen fogade sig i de förhållningsregler mannen någon gång utdelade, då ungdomens lifskrafter blefvo altför pigga. Är det er hustru? frågade jag, för att nu säga någonting, en dag då vi råkade stå i bredd vid relingen borta i fören. Nej. Någon släkting? Nej. Hvart är hon på väg? frågade jag vidare, besluten att få ett samtal i gång, trots mannens mycket litet uppmuntrande fåordighet. Till ett land i Amerika, som heter Montana, svarade han, med en första blick på den, som inte ville lämna honom i fred. Åh, då förstår jag. Hon har sin man därute och reser nu till honom? Så är det, bekräftade han och vände på nytt blicken utåt hafvet, där ett par tumlare simmade i kapp med fartyget och gång på gång lyfte sig ur vattnet så att solljuset gnistrade mot deras våta skinn.
Det var en stund af högtidlig stillhet och vi sade icke mycket. Då kommer på en gångstig, som leder till den gamla begrafningsplatsen en qvinna, hvars anlete jag aldrig kan glömma. Hon var gammal och grå, hade bruna, glimmande ögon och ett illparigt uttryck utbredt öfver drag, hvilka fordom kanske varit regelbundet sköna. Det gick en rysning igenom oss, när hon helt obesväradt satte sig ned tätt bredvid, sägande: gamla Regina vill också hvila; kanske hon också förstår sig på den vackra utsigten. Käringen såg på utsigten med en tillgjordt förtjust, spotsk min. Men sedan hon ledsnat dervid, tog hon ur sin kjolsäck en liten brännvinsflaska, tömde dess innehåll, höjde sedan flaskan i vädret sägande: ingen kan neka fattigt och olyckligt folk den trösten. Ty det är en tröst. Vi kunde omöjligt skilja våra blickar ifrån den hemska gestalten. Det stolta och triumferande i hennes åtbörder förvandlade sig dock snart till slapphet och ödmjukhet. Hon sade: Mitt fina herrskap, j sen, att allt detta är slut och det är ändå min enda glädje, alltsedan den tid, då jag var ung och lycklig och vacker, ja nästan lika vacker som de här rara fröknarna. Du unga herre, som ser så mild och god ut, du har säkert pengar bara helt litet så mycket att min flaska kan bli fylld. Gif åt mig litet och jag skall spå i din hand. Käringen hade oaktadt sin stygghet någonting befallande i det skinntorra ansigtet. Jag gaf några skillingar och såg upp på de båda flickorna, hvad de skulle tycka om spåendet. De voro qvinnor och de nickade bifall. Medan vi tre vexlade blickar, tycktes spåkäringen genomträngande forska oss. Jag gaf henne min högra hand. Hon betraktade och berörde den på det nogaste, men kastade emellanåt blickar på mig och mina följeslagerskor. Efter några minuter sade hon: Ser ni nu, mitt fina herrskap, dessa två djupa streck, huru de tyckas vilja närma sig hvartannat, men skiljas åt närmast pekfingret. Och ser ni sen detta tredje djupa streck, som går emellan de båda förra ... nå men se då, det var underligt hvad det strecket slutar hastigt af!
Där låg hans födelsestad med sina gråa tak och sin höga tornspira. Där vaggade den lilla båten med Julia och fru Lohman. Den blef allt mindre och mindre, nu syntes den ej mer. S å försvann staden, blott tornspiran stack ännu fram, likt ett finger pekande mot himlen. Så låg landet nere vid himlabrynet som ett moln, äfven det sjönk ned under synkretsen. Himmel och haf famnade blott hvarandra, båda lika blå, lika oändliga. Men där borta på det land, från hvilket han allt mer och mer aflägsnade sig, hade han lemnat allt hvad han älskade högst på jorden. Hade han i detta ögonblick haft vingar, säkerligen hade han då vändt o m till det fattiga hemmet, där modern grät öfver h o n o m och systrarna sörjde. O, huru vansinnigt att resa bort så här och lemna fosterland och mor och syskon, vänner och kamrater — resa bort för att söka lyckan. Kanhända reste han i stället bort från denna nyckfulla gudinna, som uppsöker dem, hvilka ej eftersträfva henne, men undflyr dem, af hvilka hon ifrigast åtrås. O, att han aldrig farit! Ur dessa sorgsna betraktelser stördes Gunnar af kaptenen. » Se så, min gosse », sade han och klappade h o n o m vänligt på axeln; » nu gäller det att se, framåt o c h inte tillbaka, annars får du blicken skum af tårar, och det gäller att se klart. » Och Gunnar försökte att se framåt, men under hela resan vände sig hans tankar, liksom hans blickar, ständigt tillbaka. Man har också tid till betraktelser ombord på ett segelfartyg, när man är med blott som passagerare. William hade det i så fall bättre, att han hade sina vissa sysslor ombord, och öfver hufvud taget höll han sig vid godt mod och såg framåt. Men äfven honom hände det understundom, att han såg tillbaka, och då ville tårarne gärna smyga sig fram. Gunnar fann resan ganska långsam. Fåfängt packade han upp sina böcker och fördjupade sig i mekanikens studium och gjorde sina utkast och planer till förbättrande af maskiner eller maskindelar. Tiden gick trögt, och när kaptenen gnuggade sina händer och prisade sitt nya fartygs goda segling, tyckte Gunnar, att det var tämligen oförtjänta loford.
Då sådan påföljd för viss tid stadgad är, må den ej under fem och ej öfver tio år ådömas. Den, som till förlust af medborgerligt förtroende dömd är, håfve förverkat em bete, tjenst eller annan allmän befattning, som af honom innehafves; vare ock, under den tid påföljden honom ådömd är, såsom vanfrejdad ansedd och förty utestängd från alla sådana rättigheter och förmåner, för hvilkas tillgodonjutande god frejd erfordras. 20 §. I några fall straffas brott med påföljder, utom dem, som nu sagda äro, efter ty derom i lagen särskildt stadgadt finnes. 21 §. Ar någon utom Riket för brott straffad, och förty, efter 4 Kap. 3 §, från straff här t Riket fri, må dock förlust af embete eller påföljd, som i 15 eller 19 § sägs, honom här ådömas, der brottet efter denna lag sådan förlust eller påföljd medförer. 3 Kap. Om delaktighet i brott. 4 §. Hvar som bjuder, leger, trugar eller eljest uppsåtligen förleder annan till brott; den anstiftare skall, för brottet, om det fullbordas, eller för försök, om gerningen dervid stannar och försöket är i lagen med straff belagdt, straffas som vore han sjelf gerningsman. Har anstiftaren så tidigt, att brottet afvärjas kunnat, gjort hvad hos honom stått för att förmå gerningsmannen att från verkställigheten afstå, och var der brottet ändå fullbordadt eller försökt; då må straffet för anstiftaren nedsättas till hvad i 4 § sägs. 2 §. Förmår någon, på sätt i 1 § sagdt är, till brottslig gerning den, som ej fyllt femton år, eller göra det föräldrar med sina barn, fosterföräldrar med fosterbarn, förmyndare med myndling, husbondefolk med tjenstehjon, eller förman med den, som under hans lydnad står; varde det, vid straffets bestämmande för anstiftaren, såsom försvårande omständighet ansedt. 3 §. Den som, vid brotts utförande, annan med råd eller dåd uppsåtligen hjelper, så att gerningen derigenom sker, straffes som vore han sjelf gerningsman. 5 4 §.
Enär ifrågavarande persedlar äro nödvändiga för slaglås.gevärets användbarhet, och det således måste anses vara af behofvet påkalladt, att ett upplag deraf, tillräckligt för de i förråden befintliga dylika gevär, der städse förefinnes, hafva de äskade anslagen, tillsammans 27,400 R:dr, blifvit af Rikets Ständer beviljade till utgående från Riksgälds-konloret under innevarande och följande två år med fidei årligen. 2:o fur Fortifikations-behof: a) till fortsättande af Carlsborgs fästnings-byggnad under åren 1855 med 1857, 180.000 R:dr, samt dessutom för år 1854 lika anslag med föregående årens, 30,000 R:dr, eller tillsammans, afräkningsvis, 210,000 R:dr. Enligt hvad i underdånig skrifvelse den 23 December sistlidet år blifvit anmäldt hafva Rikets Ständer till denna fästnings-byggnad för innevarande Ar anvisat ett belopp af 30,000 R.-dr; Och då, jemlikt den i Statsråds-protokollet lemnade utredning, ifrågavarande fästnings-byggnad, med ett dylikt års-anslag, ej kan fulländas på kortare tid, än ungefär 85 år, men med ett anslag af 60,000 R:dr årligen, deremot hinna fullbordas pä omkring 37 år, genom hvilket sednare års-anslag alltså vunnes den af fästningen påräknade nytta för landets försvar inom en närmare framtid och med en mindre kostnad på det hela, utgörande i bi-omkoslnader ensamt 250,000 R:dr, hafva Rikets Ständer funnit det ur både politisk och ekonomisk synpunkt vara angeläget, att byggnads-arbelet påskyndas, äfvensom Rikets Ständer ansett tiden för anslagets utgående böra, såsom E. K. M:t äskat, utsträckas jemväl till 1857, hvadan Rikets Ständer, till fortsättande af Carlsborgs fästnings-byggnad, utöfver det för innevarande år förut beviljade belopp, 30,000 R:dr, anvisat en summa af 180,000
Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets den a? sistlidne Junii under N:o 246 afgifne? och den 28 derpå följde eftermiddagen på bor - Den 1 Julii e, m, 305 bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga om inqvarterings-penningars anslående för, Befålet vid indeldte BåtsmansCompagnierne. Företogs till pröfning StatsUtskottets deri 27 sistlidne Junii under N:o 247 afgifne, samt den 28 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i fråga om utbyte af tvånne indelningar vid Kongl. LifRegementet. Herr Lefrén, Johan Pehr-. Det förhållan-i de, som nu år anmält vid LifRegementets HuJ sarCorps, år likaså allmänt kändt, som skadligt för Corpsen. Långe har man der med skål klagat deröfver, att en Ryttmästare och en Lieutnant, och dessa vid samma Esquadron åro så illa lönte, att en beständig flyttning ifrån denna Sqvadron åger rum, i följe af de Författningar, som tillåta transport ifrån en indelning till en annan. En Esquadron vid ett CavalleriRegemente år en vigtig omständighet, och en vigtig del af vapnet uti ett Land, som ej har råd att hålla ett talrikt Cayalleri, och det är ganska skad-* ligt att Chefen för eri sådan Esquadron ofta om-; bytes. Upplysningsvis får jag nämna, att densamma sedan 1816 nu har sin femte Ryttmästare och sin femte Lieutnant. Ombytet har således Kidd, 0, Ad, Pr, VI. Den 7 Julii e. m. varit nästan årligt. Hvad åter beträffar det begårdte utbytet, och Statens förlust derutaf, så tror jag den vara obetydlig emot nyttan deraf, att organisationen blifver sådan den bör vara.
A$ den af ordföraiideii upplästa årsberiittelseii framgick a t t delägarlies antal höjt sig fïan 1.53 vid 1889 ars slut till 188 vid ut&amp; ngen af %r 1890; a t t i sjukbjiilp utdelats 1,444 kronor, saiiit a t t kapitalbelialliliiigen iiiider året ökats ined 1,096: 74 kronor. T öfrigt haiivisas till förbimdets arsberättelse. Sedan äfveii revisorernas berättelse upplästs, beviljades å t styrelsen full ansvarsfrihet för 1890 förvaltning. Dagny DAGNY TIDSKRIFT FOR SOCIALA OCH LITERHRA INTRESSEW, SJUNDE HAFTET. Den siste af familjen Marchbanks. 0fvers&amp;ttning af G. B-t. Mathilda Roos, Laura Rieler: M ~ n d af Z r e, Skuespil i tre akter. S., Brev til Dagny fra Kristiania. E., En bit statistik. Emund Gammal, Den brittiska och kontinentala Federationens konferens i Stockholm hösten 1890. Rudolf Abeli~, Kvinnan och tradgarden. En kurs i Stenografi. Meddelanden fr&amp; % F~edrikaBremer-Förbundet. Svarjehanda i Kvinnofragan. Pris pr argång: Förbundets medlemmar kr. {För För icke medlemmar 4,OO. Trädgårdsskola för kvinnor. O Vid Norrvikens Tradgardar, Aby, öppnas fr. o, ni. instundande l6: de januari en tradghdsskola för kvinnor. Anm#lningar och förfriigningar mottagas af undertecknad, af Fredrika-Bremer-Förbundets byrl i Stockholni och af Torshags HushlOllsskola, A by. Norrvikens Trädgirdar, station, Östergötlands 1811. ABY lJiwdAsl * %BbeBH för hvarje elev. Ansökan ii~leinnas fore den 15: de december 1 890 % Förbuiide ts byra, 5 Malintorgsgatnii, Stockholm, der vidare upplysiiiilgar erhiillas.
Ständers vid innevarande Riksdag förordnade KonstitutionsUtskotts serskilda, under den 9 sistlidna Juni aflåtna och den 4 derpåföljde Augusti mig tillhandakomna skrifvelser meddela underrättelse derom, att Utskottet, efter läsning af de inför H. M. Konungen i StatsRådet förda protokoll och pröfning af dervid rörande nedannämnda mål förekomna anmärkningar, funnit skäligt ställa under tilltal inför RiksRätt de Ledamöter af StatsRådet, i följd af hvilkas, efter Utskottets tanka, i strid emot Regeringsformens föreskrift uti 87 §. gjorda tillstyrkande, Kongl. Maj:ts nådiga beslut äro fattade: l:o angående det af Rikets Ständer vid Riksdagen åren 1834 och 1835 stadgade och till Kongl. Maj:ts gillande öfverlemnade förslag till ny VexelLag; 2:o angående Rikets Ständers vid samma Riksdag till Kongl. Maj:ts stadfästelse hemställda förslag till Lag för enskilda Banker; och 3:o om utfärdande af Kongl. Förordningen den 30 Juni 1838, rörande Mosaiska trosbekännares rättigheter och skyldigheter här i Riket, tillika med den serskilda Ordningen om hvad de dädanefter i afseende å deras religion m. m. hade att iakttaga; äfvensom 4:o Konstitutionsutskottet, angående Kongl. Majrts, i nådig skrifvelse till Kongl. KammarRätten af den 1 Februari 1836, meddelade beslut, om bemälde Rätts behörighet att upptaga och afdöma tvister emellan Götha KanalBolag och dess Direktion eller Staten, ett ärende, som äfven bordt enligt förråberopade Grundlagsbud behandlas, på enahanda sätt förordnat åtal emot Föredraganden, f. d. StatsSekreteraren för Handels och finansärendena, såsom den der underlåtit att likmätigt 38 §. Regeringsformen sin kontrasignation å omförmälda beslut vägra.
Min rättskänsla uppmanar mig alt åtminstone med min obetydliga röst understödja Hr General-adjutanten förarmden, äfvensom alla de öfiiga värde talare, hvilka här upptiädt, och på ett sakkunnigt oell upplysande sätt uttalat sina åsiglcr för Svenska armeens oföränderliga bibehållande i det skick den nu belinnes. Äfven om nödiga anslag i och för ändamålets fullkomliga och nyttiga tillvägabringande fordrades, skall min röst aldrig saknas; mitt hjerta slår för varmt för milt fosterlands viii och för Svenska arméens, som jag i trettio är haft äran vara en medlem af, att jag ingalunda kan dela StatsUtskls åsigter härutinnan , som synas i dess utlåt. N:o 44? oc^ det må ursägias mig. Jag har slutat den militära banan, och äger således ej något eget intresse, som talar för denna vigtiga sak. Allenast karleken till mitt fosterlands och annexens väl är utgångspunkten för min åtgärd till vinnande af ett lyckligt resultat. Jag anser tiden » j vara inne alt desorganisera Svenska armeen; det skulle vara ett oförlåtligt fel, som svårligen någonsin kunde repareras; och den tidpunkt skall ofelbart inträffa, då Svenska nationens tacksamhet och erkänsla skall hålla de af i84o års representanter räkning för deras bemödande att ståndaktigt halva motverkat Svenska armeens förstöring, sorn nu verkligen synes uppenbart vara för handen, såsom en ovedersäg* lig följd, om StatsUtskls utlåt, skulle af R. St. antagas. Jag afstyrker högligen Lifhevärls-regllets, äfvensom K. Wermlands Fälljägnre-regltes och Hallands infanteri-bataljons indragning, sorn efter min tanke vore högst oklokt och opolitiskt handladt. Deremot tillstyrker jag högligen, att båda gardes-regltena komma att bibehållas i det skick, som de nu befinnas uti. Här har så fullkomligt och på ett högst upplysande sätt blifvit ordadt till skälen för dessa beslut, alt jag ej har något att tillägga, utan endast får förena mig häruti.