Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då hade jag naturligtvis intet annat val, än att ensam begifva mig till läroverket, ty det syntes mig vanskligt nog att här hemma söka invänta hans »fullkomliga tillfrisknande», då han tydligen sjelf icke ville blifva frisk. Jag måste ju i alla händelser taga mera hänsyn till min pligt än till den känsla, som jag väl far nämna vid sitt rätta namn: svartsjuka. Men det var dock med svidande hjerta och med stor harm, som jag sålunda nödgades lemna min rival, ty det var han, det kände jag ju alltför väl, ensam hemma med den tillbedda Emelie. Först rann det mig i sinnet att, innan jag förfogade mig åstad, gifva mamsell Ringvall en vink om att hålla ett vaksamt öga på de båda unga, men i andra ögonblicket tillbakavisade jag denna tanke såsom en kränkning af kamratskapet. Och hellre än jag begick någon handling, som stred emot min hederskänsla, hellre måtte då allt gå, huru det ville. I klassen kommo straxt alla öfver mig för att få veta, huru det stod till med Tegnéhr. Jag framstälde hans tillstånd precist sådant, som han sjelf önskade att det skulle anses: att det var sämre i stället för bättre än dagen förut. Och både lärare och kamrater uttryckte sin lifliga sympati för min vackra handling, att uppoffra en hel dag för vårdandet af den sjuke kamraten. Under dagens lopp beträddes jag med något, som förut aldrig händt mig, nemligen med ouppmärksamhet under lektionerna; men lärarne gjorde ingen anmärkning derför, emedan de väl antogo, att jag hade mina tankar hos den sjuke i hemmet. Och det hade jag äfven, fast icke blott hos honom utan kanske ännu mer hos henne, som med eller mot min vilja blifvit brännpunkten för mina tankar och känslor. Jag tänkte på, hvad de båda kunde komma öfverens om derhemma, när de nu icke längre behöfde taga hänsyn till någon, som bevittnade och kritiserade deras ord och handlingar. Jag ångrade nästan, att jag icke stannat hemma lika länge som Tegnéhr, då ju lärare och kamrater endast kunnat haft loford om min uppoffring af tid och omsorger för honom. I stället för att bevaka mina intressen hade jag nu emellertid för pligtens skull rymt fältet. Men jag räknade på framtiden.
Hr Fåhraeus, Joli. Fredr.; R. o. Ad:s i denna fråga fattade beslut öfverensstämmer med K. M:s på särskilde Komiterades underd. förslag grundade propos. Komiierade hade till stöd för sitt förslag anfört den af de handlande öfverklagade obilligheten af nu giillande tullsats, enär de slipade dyrbarare glaspjeserne i allmänhet voro mycket tunga, de gjutne eller pressade af så ringa värde att tullen derå upginge till ett alldeles oskäligt belopp, och de finare tunna glasvarorne, som väl kunde draga tullafgiften, under transporten och tull-undersökningen, i ans:de till deras bräcklighet utsatte för så mycken afgång, att tullen äfven för dem blefve i hög grad betungande. Då således R. o. Ad:s beslut stödjer sig på goda skäl, hemställer jag, att det Höglofl. Std behagade afslå Bevilln:sUtsk:s inbjudning, och endast autaga Utsk:s förslag till voter:s-propos. Hr Printzensköld, Carl: Icke kan jag finna den om ständigheten, att R. o. Ad:s beslut öfverensstämmer med Komiterades förslag, innefatta något skäl att vidblifva detta beslut. Utsk. måtte väl också hafva haft något skäl för sitt tillstyrkande, i strid med Komiterades förslag, och som Utsk. bestämt en något högre afgift, hvilket det eljest ganska radikala Utsk. säkert icke gjört utan särskild anledning, tillstyrker jag, att R. o. Ad. måtte antaga inbjudningen ceh biträda Presteoch BoudeSbns beslut. Den 24 Oktober. Hr Gripenstedt, Joli. Aug.: Jag anser det icke vara skäl att nu ingå i någon vidlyftigare utredning af denna fråga, då de flesta troligen vid föreg:de tillfällen genomgått akterna. Af dessa visar det sig, efter min förmening, tydligt, att det icke är skäl att på denna artikel sätta tullen högre än till 50 öre; och då R. o. Ad. redan en gång förut uttalat denna åsigt, anhåller jag att R. o. Ad. äfven nu måtte vidblifva densamma.
Jag tror tvertom, att man kommer att öka de fattiges antal eller antalet af dem, som komma att ligga fattigvården till last. Man har icke rättighet att ålägga en viss person större fattigvårdsafgift, än som belöper sig på honom i jemförelse med öfriga sockenboer. Hvart skall detta stadgande leda? Man har sagt, att man skulle blifva varsam i fråga att emottaga personer, som väl ägde tillräcklig arbetsförmåga, men sorn hade den olyckan att hafva hustru och många barn. Det vore således den arbetsamme fattige mannen, som hade stor familj, hvilken denna lag egentligen komme att träffa; ty den husbonde, som icke af christlig välgörenhet gjorde det, skulle nogsamt akta sig att laga i sin tjenst personer, hvilkas försörjande i följd af denna lag kunde blifva kännbart. Det är D i n 12 Mart. är således i de fattiges eget intresse, som jag tillstyrker, att denna § måtte förkastas. Flili. Gederström: Jag instämmer uti anhållan om afslag å denna 10 § och, i sammanhang med frågan om upphäfvande af i833 års K. författning ang:de försvarslösa personer, ronde t i, 12 och §§:na, att Utsk:n måtte föreslå upphäfvande af denna författning, derest dessa §§ skola antagas, såvida Utsk:n icke vilja motsäga sig sjelfva; ty om icke så sker, utan desse §§ antagas jemte det i833 års författning bibehålles, skall Sverige inom några få år, om också halfannan million riksdaler anvisas till fängelseby. gg nader, sakna utrymme till emottagande af alla de lösdrifvare, som skola uppkomma i följd af dessa lagar. Jag inskränker mig således till att begära afslag på 10 §:n, under förklarande att jag icke kan godkänna Hr Piosenblads förslag till (j:n, i stället för dem, hvilkas upphäfvande lian tillstyrkt. Det går icke an alt göra en sådan inskränkning uti rättigheten att fritt disponera om sin egendom, som Hr Rosenblad föreslagit.
Sedan votering blifvit begärd, upsattes och justerades följande voteris-propos.: »Den, som bifaller första momit af 6:te §:n i BevillmsUtskits förslag till BevillmsStadga, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, varder nämnde morn., på grund af deremot gjorda anmir, till Utskit återremitteradt.” Den 12 Maj e. m. 109 Yid yoter:s slut, och. sedan den förseglade sedeln blifvit öpnad, befunnos rösterna hafva utfallit sålunda: Ja—27. Nej—28. Emot detta beslut anmälde Hr Hjärne, Harald, sin reservation, Härefter föredrogs: Utsk:ts, å sid. 24 i Betänk:t förekommande hemställan, i anledning af väckta motioner om uphörande af det s. k. bevillningsafdraget. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. behagade gilla det beslut, hvari Utsk:t beträffande förevarande fråga stannat; dertill svarades ja. § 6, 2:dra mom:t. Hr von Koch: Det ifrågav:de 2:dra mom:t af 6:te §:n är så upstaldt, att det synes vara ett slags definition. Skulle det vara en definition, så tror jag den icke vara alldeles riktig. Af de upräknade inkomsterna skulle en del, t. ex. vinst å aktier, kunna hänföras till inkomst af arbete. Jag tror dock detta afhjelpt, om första raden får följande lydelse: ”Till inkomst af kapital räknas: ränta” etc. Erih. Tersmeden: Sedan Ståndet återremitterat den första punkten af denna §, torde de efterföljande punkterna deraf böra få gå samma väg. Jag inser icke, huru man skall kunna definiera, hvad med inkomst af kapital förstås, innan det är afgjordt, huruvida kapital skall beskattas. Dessutom tager jag mig friheten fästa uppmärksamheten på en annan omständighet, hvarom någon af Bevilln:sTTtsk:ts ledamöter torde kunna lemna närmare uplysning.
Herr ^lontAomer^, ^LbiLrl, hade afgifwit följande hwilket uplästes: E dMjttkt hemort al! / Dä Ridderffapet och Adeln genom sitt dcn 8 i denne mänad fattade beslut, opämint och utan annan inflytelse än öfwertygelsen at up offrin - Den 13 I"nii. 745 offringar moro nödwändige för at mota samma beredvillighet af Med-Stander, bortgifwit snart sagt det enda som återstod af dest irivli-gie-r, utom den at nu äfwen fä besitta Säterier lika med alla andra, som dem kunna ärfwa eller för. wärfwa: Sä thckes mig at ingen upoffring af detta Stand skäligen mera kan äskås: Destutom skulle Säteries friheten rubbas och innehafwarnc deraf äläggas att prestera Soldat och utgöra alla stags ffjutsningar lika med andra Hemman; Sä inser jag intet mera hwad det will säga, at wara Adelsman, annat än blotta namnet, eller hwartil det tjenar, at hafwa talan wid Riksdagar, när man intet kan motwarka et sä orimligt och ägande rätten kränkande tiltag; bwarföre jag för min del belt och hällit afslär Bonde-Ständets ost mcddelte framställning iden wägen, och anhäller ödmjukast at detta för mill räkning mätte i dagens brococoll intagas. Stockholm den iS Junti i8v4. ksbian Herr Lil ver8tolpe, 6u8tLk ^bi-Lbsm, upropad, anförde, at han öfwer det nu företagne ämnet upsatt stna tankar, ej i afsigt at dermed leda Ridderffapets och Adelns beslut, b wilker han wore öfwcrtygad ffulle bestämmas blott af rättwisan, utan för at upgifwa nägra grunder, enligt hwilka denna rättwisa tydligen bör kunna inses och felagtiga upgifter och slutsatser rättas.
N:o 561, om anvisande al ersättning lill Rotehållare vid Norroch Westerbottens Fälljägare-Corpser för rolefrihets-medel inom Norroch Westerbottens Län. Bifölls. S. D. Vid nu skedd föredragning af Rikets Ständers Förstärkta Stuts-Utskotts Memorial N:o 564, angående verkställd omröstning i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, rörande ett ifrågaslälldt anslag för uppbyggande af ett Straff-fängelse efter Pensylvania-methoden, blef Memorialet till handlingarne lagdt. S. D. Föredrogs ånyo Lag-samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Utlåtande N:o 81, i anledning af återremisser utaf Utskottens förslag N:o 73, till sammanjemkning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, angående ändring af Författningarna, rörande sockenstämmor samt om bildande af Communal-styrelser. Godkände Ståndet, alt framställningarne om rättighet för Biskop och Sockne-Nämnds Ordförande att påkalla Sockenstämma förfalla och att stadgandet derom bör ur förslaget uteslutas. Likaledes gillades, att hvad förslaget innehåller om socknars af olika pastorat gemensamma hörande, bör, såsom förfallet, från förslaget utgå. 5o2 Prat Utdr. d. 2 Juni 1841* Slutligen lät Ståndet bero vid hvad Utskotten yttrat, angående 5, 6 och 10 §§. S. D. Sedan Kongl. Maj:ts, denna dag aflemnade, N oliga Skrifvelse till Rikets Ständer, i anledning af deras förnyade underdåniga framställning, i fråga om ett förändradt myntsystem; Gifven Stockholms Slott den 24 Maj 18 j r, nu nppläst blifvt, fann Ståndet för godt den samma, till behörig kännedom och iagttagande, Bancooch Expeditions-Utskotlen meddela. S. D.
Med den förstnämnda tyska titeln kan måhända generalkrigskommissariatskan mäta sig, och blott vi hinna ännu litet längre i vår sträfvan efter allt » europeiskt », så kan nog en sådan komma i svang också här. Jag medger, att vi ha också trefliga och husliga titlar såsom t. ex. kammarrådimia, ty jag vill ingalunda förmena hvarken man eller kvinua att råda öfver sin kammare. Men så ega vi åter andra, såsom krigsrådinna och statsrådinna, mot hvilka det kunde anmärkas, att den första stöter litet för mycket på kämpakraft, och den senare tyder på en utvidgning af kvinnans rättigheter, som tillsvidare existerar endast i form af fromma önskningar. Man påstår visserligen, att mången fru är herre i sitt hus, och att hennes myndighet sträcker sig ända in i ämbetsrummet. Nåväl, gör hon gagnet, så gif henne äfven namnet, gärna för mig, men oförändradt, utan någon vanprydande ändelse. De äldre bland oss påminna sig utan tvifvel den märkliga frökenreformen, som på sin tid satte alla sinnen i jäsning. Det var j u också något oerhördt, ett himmelskriande intrång på hvarje välboren frökens rättigheter. Hvad nytta hade hon af att hennes ättefader varit känd — o m också icke med redan då krutet uppfanns, o m första bästa borgartös, j a kanske till och med hennes egen sömmerska, skulle få gå o c h ståta med hennes privategendom, den heliga frökentiteln? Med bitter ironi talades därför i början o m » hushållsfröknar », » butikfröknar » m. m., men slutligen fick m a n finna sig i det oundvikliga, och numera är mamsellen, lik Karl den tolftes minne i Norden, » snart en saga blott ». Ja, så var det för 25 år sedan, men nu höra j u reformer till ordningen för dagen, o c h ordet har alls ingen farlig klang numera. Därför kan jag också utan fruktan komma fram med mina funderingar. Betänk, att jag icke föreslagit ett bortlemnande af alla titlar! Männen må fortfarande bära dem, med eller utan förtjänst, d. v. s. då de beteckna hans verkliga ämbete, eller då de beteckna ingenting.
Af Herr Munck af Rosenschöld samt Riksdags-Fullmägtigen Pehr Pehrsson har den nuvarande Ordinarie Roteringsskyldighetens serdeles tryckande beskaffenhet för Frälsebönder, Arrendatorer samt de Arbetshemman, som utgöra så kallade hofverier till Kungsgårdar och Boställen, blifvit anmärkt, med förslag af den sistnämnde Ledamoten, ”att detta och mångfaldiga ”andra onera måste vid en tillkommande reglering och jemkning tagas i öfvervägande, på ”det att rättvisa måtte hvar och en vederfaras;” men enär, hvad frälsebönder, som till de Skånska Säterierne ännu utgöra hofverier, beträffar, dessa bönder, som sakna eganderätt till den jord de bruka, mera äro som Arrendatorer att anse, samt Statsmagterne icke kunna, med afseende å eti jordegaren och den brukande emeiian träffad afhandling om vissa prestationers Statssamt Oec.-ZJtsh. Uti. N:o 118. 29 utgörande, eftergifva Statens anspråk a jordens deltagande i försvaret efter derföre bestämda allmänna grunder; samt, hvad vissa arbetshemrnans skyldighet att till Kungsgårdar eller Boställen dagsverksskyldighet utgöra, och ett derifrån härledt anspråk uppå lindring i andra allmänna onera, vidkommer, sådant måste utgöra föremål för en blifvande Rotejemknings-Commissions pröfning, hafva de förenade Utskotten icke kunnat något specielt tillgörande i dessa omständigheter Rikets Högloflige Ständer tillstyrka. Hvad slutligen angar den under discussior. erne öfver detta ärende hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vidrörda omständighet, huruvida de Skånska Xnfanterie-IUgementena kunna åläggas att Garnizonstjenstgöring under fredstid bestrida, så, och dä iletta ärende ligger Utom gränsen för Roteringsfrågans behandling, men deremot, genom frenne liiks-Stånds bifall till de förenade Utskottens Betänkande, N:o 95, redan blifvit i Grundlagsenlig väg serskildt pröfvadt och afgjordt; torde ali vidare fråga derom här få förfalla.
Om Hr Virgins mening verkeligen skulle förblifva den han hittills uttalat, eller att flottan skall gä miste om det ifrågavar. anslaget; så torde syftemålet vara ganska lätt vunnet, utan att någon äterremiss ens behöfves; men jag för min del mäste yrka, att flottan icke längre må gå i mistning af ett anslag, hvaraf de andra hufvudtitlarne äro i åtnjutande. Det är blott landtoch sjöförsvaren, som hittills hafva lidit, hvilket efter min tanke är orätt. Jag får således anhålla, att R. o. Ad. måtte med ja besvara Hr Gr. o Landtnäs framställning, alt den i afsende på det ifrågavar. anslaget gjorde anmärkn. måtte få åtfölja remissen. Hr Virgin: Jag tror icke att frågan här på stället kan afgöras, så vidt den nemi. afser hvad jag yrkat, att den summa af 16,500 r:dr, hvilken jag önskar afskilja frän anslaget för flottans underhåll och nybyggnad, mätte blifva ett förslagsanslag. Erih. Palmstjerna, Carl Otto: Det har under discussionen blifvit sagdt, att i K. M:s nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof vore anslaget för skrifmaterialier och expenser upptaget på det sätt, som Frih. Gyllengranat och Hr Virgin ansett; men jag får fästa uppmärksamheten derpå, att det icke slår sä i K. M:s nåd. propos. Alt det uti de bifogade Statsråds-prot;n finnes så upptaget är verkligen händelsen; men K. M. har derpå icke fästat det afseende, att det derföre i den nåd. propos. influtit. Jag anser ifrågavar. anslags uppförande i flottans årliga stat, uppå bekostnad af anslaget för flottans underhåll och nybyggnad, hafva härflutit af otillräckligheten af de medel, som i riksstaleji för detta Den 25 October. 335 ändamål finnas uppförde, samt alt detta påstående vinner ytterligare styrka, derigenom att riksstaten sedan många år tillbaka visar att så varit fallet.
På grund af hvad jag anfört och då i sjelfva verket resultatet af antagandet af detta förslag skulle blifva detsamma som redan nu skett och sker, så får jag yrka bifall till StatsUtsk:ts Utlåt. Gr. Mörner, Carl Göran: Ret är visserligen sannt, att något förbud icke finnes för kronans uppbördsmän i landsorten att mottaga privatbankssedlar, men det är tillika kändt, att sådant är rriedgifvet under förbehåll att de göra det på eget ansvar. Till följd häraf måste de vid hvarje särskildt tillfälle pröfva, huruvida de tilltro sig att emottaga sådane papper eller icke. Nu lär en motion vara väckt om ovilkorlig skyldighet 144 Den 14 Januari f. m. för Stats-Verket att i uppbörden mottaga privat hankssedlar. Går denna motion igenom hos 14. St:r, så blifva auktoriteterna befriade från den personliga ansvarigheten och således äfven från skyldigheten att göra sig reda för, huruvida de papper, sorn de mottaga, äro för tillfället fullkomligt säkra eller icke. En sådan sammanslagning af det allmännas angelägenheter med de enskildes affärer skulle jag knappast tro vara riktig. Om man vill göra någon framställning till K. M. i den syftning, som Hrr Revisorer och Stats-Utsk:t föreslagit, så synes mig som borde man göra en förändring i förslaget, så att, i stället för de deri förekommande orden »af bankinrättningar, som Iv. M. oktrojera!, äfvensom af deras direktioner behörigen bemyndigade kontor», insattes »af behörigen oktrojorade filialbanker. Då anser jag att någon lära för det allmänna icke gerna kan uppstå, på samma gång som de med förslaget åsyftade fördelar äfven i väsendtlig mån skulle vinnas. På grund af hvad jag anfört, får jag anhålla om bi fall till Stats-Ulsk:ts förslag, med den förändring, som jag omnämnt. Hr Sandströmer: De väsendtliga olägenheter, som vid låda detta förslag, äro så fullständigt påpekade af Finans-Ministern Hr Frih. Gripenstedt, alt jag anser öfverflödigt att ytterligare framhålla dem.
Ylletyger, anse Riksens Ständer , vid de tillfällen, då sådana Verks anläggning icke äger vidsträcktare föremål , än endast att bereda sådana ylletyger, hvilka ortens innevånare kunna till eget behof erfordra, de Jordägare, hvilka hafva lägenhet till nämnde Stampverks inrättande , icke böra belastas med en kostsammare omväg för erhållande af tillstånd dertill, i följd hvaraf Riksens Ständer tillstyrka , att i dessa fall Jordägaren må tillåtas att sin åstundan om inrättningens anläggande hos Härads-Rätten anmäla, som, sedan stället Den 11 Juli. 1001 stallet blifvit, utaf en dertill förordnad Kronobetjent med biträde af tvänne Nämndemän, besigtigadt, och de öfver förhållandet bevis meddelat, har att, sedan alla vederbörande hörde blifvit , frågan pröfva och afgöra, hvarefter den, som med Härads-Räitens beslut icke åtnöjes, ä* ger att hos Konungens Befallningshafvande sin talan genom besvär en månad derefter fullfölja. Beträffande slutligen förslaget om Hall-Rätternas indragning, så hafva Riksens Ständer beslutit, att nämnde fråga må varda öfverlemnad till den. Committé , som Eder Kongl. Maj:t, enligt Riksens Ständers underdåniga önskan, förordnat till Civiloch Criminal-iLagarnes öfverseende; hvilket allt Riksens Ständer härmed till Eders Kongl. Majtts Nådiga pröfning och stadfästelse i underdånighet öfverlemna. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Stormägticste Allernådigste Konung! Eders Kongl, Maj-ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersäter På Ridd. och Adelns På Prest-Ståndets vägnar vägnar Carl Mörner, ' JA. ljndblom, li. t. Kandtm. n. v. Talman. På Borgare-Ståndets På Ronde-Ståndets vägnar vägnar H. Schwan , Lars Olsson, h. t. Talman. n. v. Talman. Uppläst loos Den 11 Juli.
Skulle sädén under arne års tid icke disponeras, förfaller invigningens kraft och verkan; hvaremot det åligga Fullmägtige, att inom denna tid öfvertaga invisningames fullgoda innehåll, till användning eller magazinering. Beloppet af sådane in visningars uppköpande bör ungefärligen utgöra 100,000 tua» mor, på det att detsamma, jemte hvad in na - r Den 28 Februarii, gsS tura förvaras, må utgöra högst 300,000 tunnor. 6. §. Tili detta uppköp böra Fullmägtige icke använda den uti Banken på förestående sätt uppgifoe tillgång, utan använda den samma såsom fond för invisningärs utställande på 100 å 1000 R:dr Riksgäldssedlars belopp, iöpands med arne procents ränta, samt förfallne till inlösen 1 å 3 månader efter i RiksgäldsContoiret till inlösen skedd uppvisning, hvarpå således må bero3 huruvida desamma såsom för, fallne emottagas i Kronouppbörd eller icke. 7- §• Likasom för TaxeringsComitéer, böra i hvarje ort, hvarest uppköp eller, på sätt här nedan stadgas, beläning afspannemål förekommer, fyra, till Taxeringsman valbara, utses, hvilka utan arfvode, dock emot ersättning af rtsekostnad, förmodas åtaga sig hithörande å,' liggande. Dessutom åge Fullmägtige att utse den femte, frälse eller ofrälse, valbar eller icke valbar, som å deras vägnar bevaka det all •« mannas rätt, för ordet inom Comitéen, ansvarar för sädens vårdande, äger utse betjening, som aflönas, samt sammankalla Comitéen. Inför den samma förekommer alla anbud, låneansökningar samt öfrige ärender i detta hänseende, och böra de flästas tankar utgöra dess baslut. Dock böra minst jtne ledamöter tili - $26 Den 28 Fehruarii. städesvara.
Uti erfarenheten af hugkomsten af tid efter an» nan päbudne alt för känbara tillökningar i nägra as de afgister förrberörde §. omtalar, torde grunden bäve - Den 12 Zebruarn. 47? de böra sökas och tillrackeligen rättfärdigas till det harwid nu i allmänhet feMälde wilkoret, Riksens Ständers samtycke; men da i fräga om beredandet af en större National-fördel genom nya handelsqrenars öpnande och widtagandet af wäl afpastade Tull>författningar, oföruksedde händelser osta kunna asta sävane Oeconomiste åtgärder, som ej pä förhand stä att bestämma, utan med hwarje är kunna kräfwa förbättring och hwar ill någon medwerkan af Riksens Ständer, under den länga tid de arv ätstilde icke kan lemnäs, utgör det följaktligen ett gansta wigtigt föremål för Riksens Högloft. Ständers omtanka, atl Kongl. Majtt mätre äga oinskränkt tillfälle att efter betz Nädiga böjelse stydda, uplifwa och befrämja Näringarne till samhällets bästa och någon sadan stut» sats eller tydning icke tillägnas Regerings - Formens 60 som skulle leda lill motsägelse af den Höga Magt och rakt, hwilken uti 12, rz, 89 och de flere §. blifwir KonglMajtt förwarad. Såsom redan anfört är, inses lätteligen ej allenast att wid afhandlingar och förbund med Utrikes magter samt synnerligast hwad Handels - Traktater beträffar, det är ofta ouigdwikeligt att förändra SjöTulls-a^gifterne ä wista waror; utan ock att inom wart egit Land genom olika behof, tillwerkningar och afsältningar alt jemt dylika förändringar erfordras, och hwilka för Rikets wäl wisterligen icke äro af mindre inflytelse an andre pä Kongl. Majlis Egit Nädiga behag beroende Oeconomista stadganden.