Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är tydligt att man inte kan fullt fatta en vetenskapshistoria utan att känna till de under sökningar och upptäckter, vilka bestämma epokerna och framskridandet av olika behandlingssätt. Utan att kunna fysiken kan man minnas Baco de Berulam som riktade lärda tänkares forskningar åt naturens kännedom och att ljusstrålen klyvdes av Newton, att Cartesius gick tvivlets väg till sanning om viktiga upptäckter, Locke, Leibnitz och Wolf grundlagt system och att Kant gav vetenskapen en ny skepnad, som ännu undergår dagliga förändringar. Så är det med hela lärdomshistorien, Många uppgifter kan fattas och många odödliga mäns namn anförtros åt minnet, utan att man hunnit inträda på själva vetenskapens bana. Någon lärobok finns inte och den skulle bara uppfattas som en bekväm handbok för läraren. Vad som skadar ungdomen och saknas i mannaåldern i vårt land, är övning i naturligt och efter olika ämnen avpassad deklamation. Utan denna färdighet saknar både tal och uppläsning redighet och övertalande kraft. Läraren måste vänja eleverna inte blott att läsa redigt innantill, utan även med den böjning i rösten varje särskilt ämne behöver och betoning på rätt ord och bokstav för att göra meningen tydlig för åhöraren och med själva ljudet fästa hans uppmärksamhet. Ett tal hos Cesar eller Curtius får inte uppläsas med samma ton som en enkel historisk berättelse av dessa författare. Eller några lekande verser ur Ovidii metamorforer får inte läsas med samma stämma som Birgilii målningar av en havsstorm eller andra våldsamma naturuppträden. Inga regler kan ges för denna nyttiga övning, utan läraren får hämta den från sig själv och alltid ge ett gott föredöme. Man fordrar att varje bildad man skall äga kunskap om åtminstone de allmänna begreppen som hör till någon vetenskap. Läraren skall alltid ta till vara tillfällen att bringa eleverna sådana kunskaper även om de inte berörs i läroböckerna. När läraren i matematik visar himmelsgloben skall han samtidigt undervisa om tecknen i almanackan. Så bör en vacker aftonstund användas att lära ynglingen Polstjärnan, Karlavagnen och Orion och andra märkliga stjärnbilder. Kommittén anser att varje elev skall ha egna läroböcker, kartor och övriga hjälpredor. Detta är nödvändigt för självstudier. Ett ordspråk säger: Att den öser vatten med såll som vill läsa utan bok.
Under sådana förhållanden, och då dessutom, till följe af nämnda förslag, äfven § 9 m. fl. måste ändras, anhåller jag om återremiss af 2:dra §:n. Frih. Stjernstedt; Dä, nied anledning af den af Hr Nordenfalk föreslagna ändring, flera andra §§ också måste ändras, anhåller äfven jag om återremiss. Hr Reutersvärd har visserligen deremot åberopat ett kardinalskäl, nemi. att Utsk:t säkerligen ej skall frångå sitt beslut, men om §:n återremitteras af R. o. Ad. samt ett eller annat Stånd ytterligare, så måste vä! dock Utsk:t vidtaga någon åtgärd. Hr von Troil, Samuel Gustaf: För min del ville jag antaga Hr Lemchens reservation. Hr Nordenfalks förslag anser jag äfven temligen tillfredsställande, men tror dock det är farligt att så här på stående fot och fri hand lagstifta, och vill derföre instämma med dem, som yrkat återremiss, i den syftning, att det må blifva tillåtet att bränna alla 5 månaderna. Hr Stedt, Gustaf: Jag förenar mig med dem, som yrkat återremiss, och skulle t. o. m. önska tidens utsträckning till 6 månader eller 12 terminer. Att terminerna icke blifva längre än ^ månad, är tydligen en stor fördel, ty det kan ju hända, att jag har produkter på min gård för li månads bränning, men icke för 2, och då måste jag i alla läll betala full skatt för fulla 2 månader, hvaraf uppstår förlust. Frih. Sprengtporten: Jag lemnar derhän, huruvida det vore skadligt att utsträcka tiden till mera än 3 månader; men det kan icke vara statsekonomiskt nyttigt att tvinga en producent att tillverka mera än han finnér med sitt intresse förenligt; och då Hr Nordenfalks förslag synes mig innebära större frihet i detta afseende, tvekar jag ej att förena mig med dem, som önska bifall till detsamma. Hr De Maré: Man har här yrkat återremiss, för att uttrycka en önskan om utsträckning af tiden. Det är visst möjligt att Hr von Koch är ett uttryck för R. o. Ad:ns opinion, men jag tror dock icke att den delas af de flesta.
Sedan gäldenären besvurit boupteckningen och öfver lemnat boet till af borgenärerna utsedde Gode män, uphöre den inskränkning i hans personliga frihet, hvarom i 47 §.n stadgas; dock må han ej vistas längre bort, än att han kan, vid Rätten till förhör, eller annorstädes inom Rättens domsaga till uplysnings afgifvande, rörande konkursmassan, personligen inställa sig åtta dagar efter kallelse; vare ock skyldig att för Rätten upgifva stället, der han vistas, och, om det ligger utom domsagan, viss inom domsagan bosatt person, till hvilken kallelse å honom lemnäs må. 49 §. Begifver gäldenär sig från sitt hemvist, utan att hafva iakttagit hvad honom åligger efter 48 §:'n, vare bysättning underkastad till dess han sådant åliggande fullgjort. TJteblifver han å tid, då han efter kallelse sig inställa bordt, och är kallelsen åtta dagar förut meddelad honom sjelf eller den person han till emottagande deraf upgifvit, varde han genast hemtad. Afviker han från det ställe, dit han kallad eller hemtad blifvit, medan hans närvaro der fordras, varde i besyttningshäkte förvarad, till dess första dom i konkurssaken faller, om någon af borgenärerna det påstår. 52 g. Afträdes gäldenärs egendom genom laga tvång, ställe han sig till efterrättelse hvad f 47 g föreskrifves, såsnart Rättens beslut om egendomens afträdande honom kunnigt blifver.
Bidderskapets och Adelns Protocoll den 19 nästl. April blifvit Utskottet meddelade: Af Herr Zelow, Christer: Att då Båtsmansfördubblingens afskaffande var ett vilkor vid Conscriptionens antagande , skulle det ej kunna anses annorlunda än en grundlag, och således ej upptagas uti Ständernas Plenum och derifrån remitteras till något Utskott. Af Herr Pahlman, Otto Fredric: Att skyldigheten att i krigstider uppsätta fördubbling, Vöre stödd på ingångna Contracter , och borde anses lika orubblig, sorn öfriga med Indelningsverket förknippade onera: att utan det grofvaste misstag denna skyldighet aldrig hade kunnat förblandas med underhåll af Vargerings-manska* pet, hvilket sednare var af helt annan beskaffenhet, och hade tillkommit genom magtspråk , hvarföre också Biksens Ständer redan förut trikallat Botarna från en sådan arbitrairt tillkommen skyldighet , samt äfven derå emottagit Kgl. Majus Nådiga stadfästelse: att vid 181 1 års Biksdag någon rättelse af hvad som rörer Bördubblings Båts* - Den 11 Juli. Elfsman icke blifvit ifråga stäld , men då Staten, genom ett sådant misstag, som äfven omfö. rmäldt är , förlorat ett antal försvarare af öfver 3,000 man, vöre intet billigare, än att hvad som orättvist blifvit beslutadt, nu rättvist förändras: att beträffande det påstående , att befrielse från Fördubblings-Båtsmäns urgörande vore lika såsom extra Boteringens uppsättande, ett föregående vilkor för Beväringens utskrifning , skulle en sådan tanka sakna ali grund: att uti ofvanomförmälte Betänkande från OeconomieUtskottet Vargeringens och Fördubblingens upphörande funnes nämndt såsom en följd af den antagna Gonscriptionen, meri icke såsom ett vilkor derföre; samt att hvad anginge det gjorda påståendet, som skulle detta ämne vara en grundlags fråga, Herr Påhlman, finge erinra , att den utur ingen synpunkt kunde ditföras , hvilket skulle hämta styrka äfven deraf, att den varit af Oeconomieoch Besvärs-Utskottet behandlad.
Sorn likväl Preste-Ståndet älven rörande denna slutmening gifvit Constilutions-Utskottet ett uppdrag, som icke torde med Borgareoch BondeStåndens mening öfverensstämma, tror sig Uiskollet höra uppskjuta att till Riksens Ständer öfverlemna något förslag till ny redaction af sista punkten i Utskottets förslag till 43 §• Regerings-Formen, tilldess sig visat, huruvida Preste-Ståndets yttrande om den näst föregående punkten kan deruti åstadkomma någon ändring, som på den följande kan få någon inflytelse. Hvad nu beträffar denna Preste-Ståndets anmärkning, att i andra punkten af 43 §. Regerings-Formen, sådan som dess ordalydelse i Memorialet N:o 5n är föreslagen, orden ’’den tillförordnade styrelsens’’ må utbytas emot 'Vederbörande Departements-Chefs”, så har Utskottet, lill stöd för sitt förslag, visserligen blott åberopat angelägenheten deraf, att alla erforderliga upplysningar må vara inhemtade, och handlingar ne i ett mål fullständiga, innan de till Konungen, då flan är på resa stadd, öfversändas, och då omdömet, om de afgifna upplysningames fullständighet, utan tvifvel i första rummet tillkommer Departements-Chefen, har Preste-Ståndet visserligen häruti egt anledningtill den framställda anmärkningen. Men Utskottet kan icke medgifva, att de öfriga i hufvudsladen varande Stats-Rådens yttrande öfver nämnda fråga kan anses fullkomligen umbärligt, och Utskottet får derföre till Presle-Slåndet hemställa, huruvida ieke Ståndet ville låta sin här ifrågavarande anmärkning förfalla.
Uti särskilda hufvudböcker lemna dessa räkenskaper redovisning: a) för anslaget till sockenkartors upprättande; b) för General-landtmäteri-kontoret tillfallna böter och vitén, hvilka, enligt gällande föreskrifter, skola användas till inköp af niathematiska instrumenter. för geografiska karteverkets fullkomnande eller till andra nödiga utgifter. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: l:o Anslaget till sockeukartors upprättande. Debet. Balans från år 1858: Credit. Utgift: För kartor och beskrifningar m. 4,250: Balans till år 1860: Kontant behållning 905: Debet. Uppbörd: Credit. Utgift: Balans till år 1860: Mot sjelfva räkenskapen har vid granskningen deraf någon anmärkning ej förekommit, men Revisorerne hafva fästat uppmärksamhet derå att åtskilliga större och mindre belopp deruti balanseras såsom obetalde böter och vitén från föregående år; och då en del af dessa poster sedan längre tid tillbaka under denna benämning förekommit i räkenskapen, hemställa Revisorerne, att åtgärder från vederbörandes sida må vidtagas för dessa medels indrifning, eller ock att upplysning meddelas om hinder derför möjligen möter. Rikets ekonomiska karteverk. Sedan Ofver-direktören vid Landtmäteriet i riket afgifvit underdånigt förslag angående förändraöt sätt för bearbetandet af det så kallade socken-karteverket, för hvars skyndsamma fullbordande Rikets vid 1856—1858 årens riksdag församlade Ständer, utöfver det å 6:te hufvudtiteln uppförda reservationsanslag af 6,000 R:dr, å Riksgälds-kontoret anvisat ett årligt belopp af 15,750 R:dr, har Kongl. Maj:t, jemte föreskrift att samma karteverk för framtiden skall benämnas Rikets ekonomiska karteverk och fortfarande stå under Ofver-direktörens inseende och ledning, enligt nådiga bref af den 15 April och den 16
Om endast saknadens gärd wore den, som af ost fordrades, om det wore tillätit, att endast öfwerlemna sig ät känstan deraf, skulle förstumma förhoppningars beräkning, äfwensom erindran af ett älskadt minne, lemna dertill en lika ofta förnyad, som länge fortfarande anledning. Men Swensta Folket, dä det ät ost uppdrog det answariga katt, att wara dest Ombud, har med detsamma älagt ost, icke blott, att beklaga Nationens förluster, men äfwen att söka boladem^ och det är till detta mödosamma wärf, som wr mäste inbördes uppmana hwarannan, att med lika mycken wishet som fosterlandskänsla förena wära bemödanden. Mätte wi, för att härRidH. sch Ad. pr. 17^0 Z, 4. lill eN"28"Julii. till winna styrka och uppmuntran, föreställa ost. bwad den Furste ffulle bafwa fordrat af ost, hwars förlust wi nu begräte, mätte wi föreställa ost, att kandla wärdigt hans önskningar. Swcrrges wäl,som ffulle warit det beständiga malet för hans werksambet, ffall dä äfwen blifwa det för ost, och förmå ost åsidosätta al-' la små enffilta afsigter. Under erkännande af den sanningen, att den söndring, som förswagar de största samhällen, är för de mindre det närmaste steget till deras undergäng, ffole wi oegennyttigt' pröfwa och inse ögonblickets fordringar och behof, och wisa ost äga ej blott den wishet, som känner sin förmäga, men äfwen den, som ser kwar den bör stanna, och således ädagalägga lika mycken försigtighet och mätta i walet af wära företag, som fastbet i dem wi beffutat.
April aflåtne samt den 11 1 samma månad e. m. på bordet lagdepMemorial, innefattande upplysningar om de hittills vidtag - 696 Pro t, Utdr. d. 25 Junti 181 8. ne åtgärder i frågan om indragning oell samman, slående af öfverflödige Embeten och Tjenster, fann Ridderskapet oph Adeln, att, sedan Ridderskapet och Adeln den 22 der nes, vid pröfningen af Serskilfa Utskotts Betänkande, rörande en allmän ny Reglering af Statens Embeten och Tjenster, beslutar, att detta ämne i hela dess vidd borde öfverlemna^ till en af Kongl. Maj:t i Nåder tillförordnad Kommitté, Utskottets ifrågavarande Memorjal nu mera endast borde läggas till HandHngarne, S. D. Vid förnyad föredragning af Constia tutions-Utskottets den i7:de dennes afljitne samt den 22 derpå föl jde f. nrpä bordet Iagde Merap, rial, angående åtskilliga med Representationsförslaget gemenskap egande Grundlagsändringar, fann. Ridderskapet och Adeln för godt, att till den behandling^ 56 §, Regerings - Formen stadgar, berörde Grundlags ändringar godkänna. S. Db Fopedrogos åriyq och gillades följanr de från npdannämde Utskott inkqmne och der$ 2 2 dennes f. ir,. på bordet lagdp Betänkandem Frqn Allmänna Besvärsof/i Ekonoijii-Utskoitet: Af den rg dennes, i anledning af vackt fråga örn en ny aljmän vägdelning samt utvidgad rättighet till grushämtning. Frän Särskilta Utskottet: Af den 17 Jennes, angående föreslagen förandrad Reglering med aflöningen för Krono-Uppböldsmännen i Rikets Städer.' Frän ITögvordiga Prest-Stdndet.
— N:o 317. i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 283, angående begärd afskrifning och restitution af anmärk ningsmedel, ådömde Fäll-kamrerareu P. U. Arell. IX. B. 252. A. 266. — IN:o 318. i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 290, angående väckt fråga om afskrifning af en upbördsbrist hos numera aflidne kronofogden J. M. Huss. IX. B. 252. A. 266. — N:o 319. i anledning af väckt motion, rörande sättet för komplettering af vakanta nummer vid Hästjägare-korpsen och Fältjägare-regementet i Jemtland. IX. B. 253. A. 266. — N:o 320. i anledning af återremisser å utlåtandet N:o 194, angående ytterligare understöd för Enkeoch Pupillkassan vid Riksgälds-kontoret. IX. B. 253. A. 266. — N:o 321. angående föreslagen lindring i betalningsvilkoren för det lill upbyggande af stiftskyrkan i Hernösansand beviljade lån. IX. B. 253'. A. 266. E. 325. — N:o 323. med förlag till stadganden i reglementet för Riksgälds-kontoret, angående derstädes innestånde, vid föregångna riksdagar beviljade, laneoch anslags-summor. — N:o 324. med förslag till stadganden i Riksgälds-kontorets reglemente rörande de under innevarande riksdag lill utgående från detta verk anvisade statsutgifter. ( 135 ) Stats-Utskottets Memorialer, Betånkanden och Utlåtanden. — N:o 325. angående koslnaderne för tryckningen af Riks-Slåndens Protokoller, samt utdelningen af dessa Protokoller och dertill hörande bihang.
Beggfvacl med siväl liiiifuiid som lijiirta, och ett oroligt lynne diirjgnite, inhste Iion &amp; derstiiiidoin, lika vii1 som mannen, söka iiiigot upplifvaiide iitoin lieininets trbiiga krets, t y &gt;mYiiniskan ä r nu en &amp; ng et.t siillskapsdjiim. * Några tankar, om Tolstoys " Kreutzersonaf ". Det gii ' ves miiiiiiiskor, hvilkas hela persoiiligliet kan karakterisems ined ett enda ord. Och iii. clet icke s&amp; iiiecl böcker? Så förefaller Tolstoys » Kreutzersoiiateii~) som ett gzödrop vid raiideii af eii afgriiid, höj c1 t till variiiiig för (le ' otaliga, som traiiipa samina farliga strit och I i o t i ~ af ~ sainma olyckliga öde. Hur tanker inan sig iiii ett sklalit rop? 315tiiiie det fir diinipnde, 1iarnioiiisk; x toner, som fraiiipressas. ur ett af dödshgest fylldt bröst? Nej, det blir sn.arczre likt ett rytande, er]. skiiraiide dissoiians, soni verkar skraininande, icke 1oc.-. kali de. I: niielikllet af » I&lt;reiitzersonateii » lir i korthet följande: En iing niaii af öfverklassen, lik d l a andra, lefver ' som alla mdra litaii eii .tanke p % ' att Iians lefnadssiitt icke %r som det skall vara. FrHii sin tidigaste niigdoin liar lian svamat för ett idealiskt iiktenskap, » när tiden darför vore inne ». Halis största Bekyniriier a r. att icke kiiiiiia finna en kvinna nog? ) re~i » att blifva lians hstrii. Och iiiider.
B:co årligen under 5 år för ConvoyCommissariatets behof, endast åtgått denna summa för 2 år, eller tillhopa i33,333 R:dr 16 sk.? Jag skulle förmoda, att Creditivsumman för de 3 år den icke utgått är en ren vinst för Staten, en verklig besparing. Af sjelfva Creditivets beskaffenhet är det för öfrigt en naturlig följd, att afskrifning af de lyftade summorne måste ega rum, helst ConvoyCommissariatet ej har medel att ersätta Staten dessa utgifter. Jag anhåller derföre om bifall till Betänkandet. Herr HegardtChristian Bernhard: Hufvudsakligen förekommen af Friherre Cederström och förenande mig med honom, anhåller jag endast, att dervid få tillägga några upplysningar, påkallade af Friherre Anckarswärds anförande. ConvoyCommissariatet hade förut ett årligt anslag af 66,666 R:dr 32 sk. B:co utaf Tullintraderne, till bestridande af sina utgifter; men då fråga Den 7 Maji f.m. i a r väcktes, att en de] häraf kanske skulle kunna umbäras på vissa tider, så indrogo Rikets Ständer detta anslag och beviljade i stället ett motsvarande Creditiv. Sedan denna åtgärd vid 1823 års Riksdag vidtogs har ConvoyCommissariatet mast bestrida så stora och utomordentliga utbetalningar, alt det omöjligen kunnat undvikas att anlita Creditivet för 2:ne år; och det hade blifvit nödvändigt att lyfta det äfven för de 3:ne öfrige åren, om icke ConvoyCommissariatet, med begagnande af sin Credit, upptagit lån till betäckande af sina utgifter, i hopp att framdeles under bättre förhållanden kunna, med öfverskottet af sina vanliga inkomster, efterhand betala dessa skulder. Lika med Friherre Cederström, kan jag af Rikets Ständers beslut, rörande Creditivet, ej finna någon anledning till den slutsats, att Creditivet icke skulle, årligen utgå.
Län den för brott tilltalade och dömde är mantals-och skaltskrif ven, of vanomförmälda förteckningar meddela; dels att 5 punkten måtte i enlighet med detta tillägg rättas; dels ock att 6 punkten måtte så förändras, att Presterskapet vid ansvar ål äg ges att i serskild bok införa och i kyrkans archiv förvara de förteckningar hvilka i föregående punkter omförnuilas. Denna motion, uti hvilken flere af Ståndets ledamöter instämt, har Utskottet under öfverläggning förehaft; Och då Under-Domares och Kronofogdes underlåtenhet att verkställa, hvad ofvanberörde Ivongl. Kungörelse af den 27 Augusti 1820, i afseende på deri omnämnde förteckningar, föreskrifver, utan tvifvel, varder då den åtalas belagd med samma ansvar, som annan deras tjensteförsummelse af lika beskaffenhet och stadgande af serskildt ansvar för denna underlåtenhet således ej kan anses vara af nöden; då föreskriften uti 5 punkten, att, så snart något af Kongl. Maj:t eller Öfver-Domstol gifvet Utslag i brottmål af den art, att anmälan derom bör göras hos Presterskapet, kommer Konungens Befallningshafvande tillhanda för beslutets befordrande till verkställighet, Befallningshafvanden alltid skall deraf lemna del åt Presterskapet i den församling, hvartill hvarje i målet tilltalad person hörer, undanrödjer behofvet af det tillägg, motionären föreslagit till 4 punkten och således jemväl af föreslagna rättelsen i den påföljande, och då 6 punkLen ålägger Presterskapet alL hvar å sin ort hålla och förvara noggranna anteckningar öfver de underrättelser, som till dem blivit, i följd af ifrågavarande Kongl. Kungörelse, utaf vederbörande lemnade, hvilket åläggande synes tillfyllestgörande i denna del; alltså och enär Utskottet följaktligen ej i någon omständighet kan understödja motionen, får Utskottet vördsamligen tillstyrka, alt densamma måtte lemtias utan afseende. Stockholm den 25 November i844* Herr Doctor Säve bar reserverat sig emot detta Betänkande, med förklaring, att då 1823 års
Specie, eller deröfwer, i Planksar eller Piastrer, som der Husets Correspondent härstädes emotkoge, eller under sin försegling och nyckel lätte i Banquens hwalf qwarstä. Efter träffad öf» werenskommelse om en succesive utsändning af detta Depositum, och sedan ett sä kraftigt Connaissement blifwit af Correspondenten affärdadk, kunde genast wexel dragas; Och bör man wara förwissad att alt konstwcrk pä Boursen skulle oförlöfwadt uphöra, och om u>stöpning b ifwer någorlunda förmonlig, stall ingen Silfwer-nagel behöfwa utsändas, utan Rembourssement kunna göras, kill Banquens stora winst, med wexlar, efter nedsadt Cours. Wart Riksgäldswerk har ock igenom iakttagen ordentlighet wid alla förbindelsers upsyllande, wunnit ett Utrikes förtroende framför andra Läntagande Stater. Om ock nu pä en tid icke Interesse» blifwit till de orter utberalte, med hwilka Swerige warit i ofred; sä ar Riksgälds-Tonloiret ännu försedt med en betydlig Reserve-Fond hos Utländsta Banquierer; och har frän stora Sjö Tullen efter hand att förwänta en förökt wexel-illgäng, dä wär sjöfart uti en lycklig stund äter öpnas. Mitr ändamål kan icke wara, att tillstyrka Ban» quens förwandlig till etc sädant Wexel Contoir, som med mycken kostnad, men till föga bätnad existerade emellan arén 1748 och 1757; dä under liden Banque» ouphörligen ökade sin Sedelstock till alla requirerande Läntagare pä Fastigheter, sä wäl som uti biträde till Kronan. Del är blott missbruk, falst opinion, wingleri och agiotering, som Riksens Ständers Fullmägtige synas böra anmodas att hämma. Alla Den 12 Zebruarii4i? Alla wäre större och aktningswärda Handelshus instämma i samma önskan.
Vi visste ju alla, att för en vecka skulle vi bilda ett litet samhälle för oss, skildt h å n den öfriga världen, och vi måste med eller mot vår vilja i allt dela ljnft och ledt. Stillan behärskas ett samhalle i så hög grad af ett intresse, som hvad fallet nu var med vårt. Väderleken., den var för oss $to be or - not to be ». Den spelar ju alltid en hufvudroll på resor, men enkan neligen galler detta Nordkapsresor. Resan kostar sina ' modiga 300 kronor. Ä r det nu regn, dimma och blåst, har man i åtta dagar för denna vackra s n m a endast obehag. Man kommer åter lika klok som man for, endast 300 kronor fattigare. Och inte får man dröja och vänta en dag, nej inte en t i m e, på solsken och vackert vader. » Kung Harold)) far från Trondhjem till Nordkap och från Nordkap till Trondhjem, orubblig i sin bana, som en af himmelens planeter. Det ' såg denna juliafton inte lofvande ut. Ordet juli framkallar bilder af sol och varme. Men denna aftog var regnig, töcknig och kall. Vi fingo nöja oss med att i Bzediicker läsa om Trondhjemsfjordens sköna, skogldadda höjder, söka en svag ersättning i » Kung Harolds)) af elektriskt ljus upplysta salong och i tid gå till ro i vår lilla hytt, ty stor ar den inte. Nordkapsbåtarne äro inga Atlanterångare i utrymme och elegans. Kanske ar det chauvinism, men jag tyckte vår » Bolus » är ett strå hvassare. Dåsig och dyster var både luft och humör ' på tisdagsmorgon., - Jag promenerade några hvmf på det rymliga däcket. Några passa gerare hade etablerat sig i de stora korgstolarne, som man hyr för extra betalning, ty för de 300 kronorna far man visserligen resa, äta och ligga, men inte sitta, utom på ett par små bankar, alltid upptagna af sparsam1na tyskar. Alla blickade in i den täta dimman, en del trumpet resignerade, andra humoristiskt leende åt det oblida ödet.