Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det var i ett lyckligt hem och uti för hennes utveckling särdeles gynsamma förhållanden som Amanda Hallström växte upp. Modern — en syster till den frejdade fornforskaren Richard Dybeck — som verkade med sin make, hvilken som borgmästare i en landsortsstad intog en dominerande ställning, uti att inom hemmet samla element, där intelligensen och det fina vettet på ett så att säga praktiskt sätt gjorde sig gällande. Här förelästes flitigt ur hvad vår literatur eger ypperst af skaldeverk och prosaarbeten. Ungdomen vande sig att tänka öfver det förelästa och däröfver fatta sitt omdöme, om detta omdöme ock befanns omoget hos den i lifvets vår stående. Men detta tankearbete gick hand i hand med frisk, liflig praktisk verksamhet inom hemmet med dess stora hushåll, hvilket till följd af moderns sjukdom på senare tid helt och hållet omhänderhades af den unga dottern Amanda. I detta hem och denna Z. JOPEI.IUS. ^ # * ¥tF * ¥¥¥ä? * ¥¥¥¥W#¥^ omgifniog nedlades de frön till vetande och eftertanke, hvilka sedan genom den mognade kvinnans lefnadserfarenhet oeh människokännedom, lysta och värmda af fantasien, fingo lif i hennes literära arbeten. Amanda Kerfstedt tog dock den första tiden af sin skriftställareverksamhet sin uppgift på detta område föga allvarligt. Det var en tillfällighet, som kom henne att ändra åsikt härutinnan. Eduard Bäckström redigerade vid den tiden tidskriften Eko, för hvilken han i allmänna tidningar införde en uppmaning till pristäflan. Amanda Kerfstedt hörsammade utan vidare uppmaningen och inlemnade under signaturen » Frank » en liten novell, men afhörde trots mycken undran och spänning ingenting om täflingens utgång. När månader gingo om, utan att den blef känd, antog både han och hennes familj — hon är i äktenskap förenad med föreståndaren för Blindinstitutet vid Tomteboda P. Kerfstedt — att kännedomen därom gått för dem förlorad. Stor blef därför deras öfverraskning, när en morgon vid postens ankomst i tidningarna kungjordes pristäflingens utgång, oeh att » Frank » bland åttio täflande vunnit första priset, femhundra kronor.
Reparationer å Stockholms Slott med flere för de Kongl. Hofven upplåtne byggnader Brandväsendet och yttre Dyshållningen vid Kongl. Slottet och Arfprinsens Palats Drottningholms och Svartsjö Slott Gripsholms Slott Ulriksdals Slott Haga Lust-Slott och Park Strömsholms Slott S|T Summa Penningar. Riksmynt. Bil. Xtitt. Justitie-Departementet. Penninga r. Indelta Räntor, enligt markegång på förslag. Summa Riksmynt. R:dr. ö. R:dr. ö. R:dr. ö. Departements-Chefen, justitie-Stat,s-Miu i stern 15,000 15,000 — Justitie-Stats-Expeditionen 22,200 22,200 — Högsta
Hvad sålunda blifvit föreslaget, har Utskottet tagit i öfvervägande, men utan att nu ingå i någon närmare granskning af det uppgjorda förslaget, får Utskottet likväl erinra att de i ofvanstående tarif upptagna belopp för garnisonen i Götheborg äro betydligt högre än de inqvarterings-penningar, som, enligt Inqvarterings-ordningen för Stockholms stad af den 28 Februari 1856, åtnjutas af den härstädes förlagda garnison, så att skillnaden utgör i 1:a och 3:e klassen 250 R.dr, i 2:a klassen 190 R:dr o. s. v., hvadan således godkännandet af motionärens förslag skulle medföra en allt för stor och ej på giltiga skäl grundad olikhet i förmåner för officerarne å dessa begge garnisons-orter. I öfrigt anser Utskottet mindre lämpligt att en fråga af denna beskaffenhet af Rikets Ständer upptages till pröfning endast på grund af enskild motionärs framställning, enär det måste antagas att, om en dylik förhöjning af inqvarterings-penningarne är af behofvet påkallad, Kongl. Majit icke skall underlåta, att, efter anmälan af vederbörande Regements-chefer och sedan frågan blifvit behörigen utredd, derom till Rikets Ständer aflåta nådig framställning; och får Utskottet, på grund häraf, hemställa, att förevarande motion må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. Stockholm den 15 Januari 1858 Reservation: af Herrar Bildt, D. G. och Törnebladh. G., hvilka yrkade, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj‘t täcktes till Rikets härnäst sammanträdande Ständer aflåta nådig proposition i ämnet, samt att det för kapitener, subalterner. korporaler och manskap begärda anslag nu skulle beviljas. STOCKHOLM, tryckt hos Eric Westrell, 1858. Stais-Utskottets Memorial N:o 229. Ank. till Exp.-Utsk. d. 19 Jan. 1858, kl. 1 e. m.
Befallningshafvande skriftligen anmäla och uppgifva den tid, hvarunder, och det ställe, hvarest hail vill distilleringen utöfva, äfvensom distillerings-redskapens beskaffenhet; bifoge ock i hufvudskrift eller bevittnad afskrift justerares s lump tin g s ben is om redskapen. Öfver sådan anmälan meddelc Kongl. Maj:ts Befallningshafvande bevis, innehållande underrättelse om beloppet af den särskilda afgift, som, enligt § ,49, skall af dislilleringsidkare förskottsvis erläggas. Distillerings-idkare, som sin redskap ändrar, skall pä enahanda sätt derom göra anmälan, innan den ändrade redskapen får begagnas. Mi nsta tid, hvarför någon må enligt denna § lill bränvins distillering sig anmäla, vare en half månad. § 22. Distillering af bränvin vare ej medgifven från klockan 10 om aftonen näst före söneller helgedag, lill klockan 10 om aftonen å sådan dag. § 23. Kongl. Myntoch Kontroll-verken, Welenskaps-Akademien, Akademierne i Upsala och Lund, Artilleri-läroverket å Marieberg, Carolinska-, Farmacevtiskaoch Teknologiska Instituten, Bergsskolorna i Fahlun och Philipstad, F elwi när-inrättning arne i Stockholm och Skara, så ock samtlige allmänna tekniska elementarskolor i riket, må för egna behof dislillerings-redskap utön afgift begagna. Likaså ege Apothekare ali för farmaceutis lea. behof utan afgift nyttja två distillerings-pannor, en of högst tjugu och en af högst tolf kannors rymd, bokrummet inberäknadt. Skulle på något stalie apotheks-rörelsen göra (lera pannors begagnande nödigt, må ansökning derom hos Kongl. Majit ske. De i denna § omnämnda dislillerings-redskap få ej med rektifikalions-apparot vara försedde. § 24. Bränvins rening vare en hvar afgiflsfrilt tilläten, då den sker utan eld eller ånga. Art. Om redskaps matning och stämpling. § 25.
3 Mom. af Concours-stadgan, det Dom i Concours-mål bör sist inom trenne månader , efter det tredje uppropet skett, utfärdas, vid ansvar för Rätten om dermed längre fördröjes, Domstolen skall fått ett så beskaffadt åliggande sig förelagdt, som dels genom parters och vittnens uteblifvande vid de mundtliga förhör, hvilka Rätten kan anse vara nödvändiga att till upplysning i någon del af målet utsätta, dels af handlingarnes vidlöftighet och andra omständigheter , skall vid flera tillfällen blifva svårt, och stundom äfven omöjligt att verkställa. Enär lagen för Concours-mål stadgat en skyndsammare behandling, än i andra tvistemål, och derefter lämpat det Rättegångssätt, som vid dem bör iakttagas, i anledning hvaraf jemväl är vordet föreskrifvet, att alla skäl och bevis till fordringarnes styrkande böra å inställelse-dagen företes samt att all bevisning, som då ej kan medhinnas, Skall inom tredj® uppr»p«t verkställas, hvaraf följer, att Rätten Den 7 JulL Källen genast, efter det berörde Upprop skett, är oförhindrad, att. om malets beskailenhet göra sig underrättad, oell tillse huruvida några orri" ständigheter fordra parternas mund diga hörande, innan det till afgörande kan företagashar
År 1847 den 22:dra september sammanträdde undertecknade ledamöter i folkskolestyrelsen för Rödöns och Näskotts socknar, och öfverenskommo om följande jemkningar i V. Consistorii i Hernösand förslag till reglemente för folkskolor inom stiftet. 3 cap. 1 §. Skolstyrelsen bestämmer vid hvarje läse-termins slut, när skolan åter skall börja, hvilket directionens beslut från predikostolen 14 dagar förut skall tillkännagifvas. § 2. Dervid gjordes den förändring att lärjungarna, den mörkare årstiden, skulle samlas kl. 9 f.m. och läsa till 12, samt eft.m. från 1 till 3, och under den ljusare årstiden skulle reglementets föreskrift följas. Skolstyrelsen äger att pröfva, hvilka fattiga barn skola hafva företräde till inträde i skolan. För öfrigt antogs \tills vidare/ Hernösands Consistorii reglemente för folkskolor i Hernösands stift, utan jemkning och förändring. Dessutom öfverenskom skolstyrelsen att skolan skulle den 11:te nästkommande oktober börjas, hvilket tillkännagifves i Näskotts kyrka den 26:te dennes, och i Rödöns den 3:dje october. Vid samma tillfälle invaldes bonden Lars Larsson i Häste till föreståndare för skolcassan; och äger han således att hos Konung:s befallningshafvande i Östersund efter fullmagt af skoldirectionen, uttaga och quittera den Rödöns och Näskotts församlingars gemensamma folkskola tillfallande folkskole-afgiften för innevarande och följande år. Rödöns sockenstuga den 22:dra september 1847. P. Staaff Hemming Nilsson i Bergom, Nils Nilsson i Wästerkjälen, Lars Larsson i Häste, Jon Olofsson Vike, Carl Carlsson i Dversett, Nils Jonsson i Bjerte, Nils Larsson i Tullus, Pär Nilsson i Faxelfven. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 96–97, ÖLA. Protocoll hållit vid allmän sockenstämma för Rödöns och Nässkotts församlingar den 24 october 1847.
Häraf hade i sista stund användts 2,248 rdr, hvarjemte Riksarkivarien förklarat att under närmaste framtid behöfdes 3,000 rdr. 1 alla händelser återstod således 2,652 rdr, att användas under år 1867, eller i det närmaste hvad K. M:t äskat, och Utslc:t hade fullt skäl förklara, att något nytt anslag för år 1867 icke behöfdes. Hr Olivecrona, Knut: Jag kan icke annat än instämma i Gr. Oxenstjerna» åsigt, att det är af största vigt att icke något afbrott måtte ske i utgifvandet af dessa för fosterlandets historia så vigtiga handlingar. Deremot kan jag ingalunda biträda Frih. Klinckowström» anmärkning deremot att medel använts till utgifvandet af åtskilliga gamla lagförslag, enär detta, enligt Hr Frihrns åsigt, skulle vara mindre lämpligt och för den stora allmänheten utan allt gagn. För hvar och en, som vill göra sig rätt bekant med Sveriges rättshistoria, måste de under loppet af 17:de århundradet tillkomna lagförslag vara af stor vigt. Man får nemi. ej föreställa sig, att 1734 års lag tillkom utan förberedande arbeten, eller utan att hafva någon rot i det föreg:de rättstillståndet; den allmänna lagens utarbetande föregicks tvertom af åtskilliga lagkomitéers förarbeten, likasom de sednare årens vigtiga lagreformer hafva föregåtts af lagkomitéens och lagberedningens arbeten. För alla, som vilja göra sig förtrogna med andan i nämnde lag, är det nödvändigt att känna de föreg:de lagförslagen, och jag kan således ej gilla anmärkningen mot deras utgifvande, helst då flera af dem äro ganska sällsynta (ett förslag finnes t. ex. blott i 2 handskrifter.) Jag yrkar afslag å Utsk:ts hemställan och bifall till K. M:ts Propos. Gr. Mörner: När det visat sig, att det anslag, som beviljades vid 1859—60 årens
I denna del hafva ej eller några betänkligheter gjort sig gällande inom de öfriga Riks-Stånden; och Utskottet har således deri ett ytterligare stöd, då Utskottet fortfarande tillstyrker antagande af en lag, byggd på frihetsstraffets utvidgade tillämpning, väl vetande, ali den som vill målet, ock finner medlet, och således alt om behof skulle uppslå af tillökning i nu befintliga straff-inrättningar, Rikets Ständer äfven draga försorg om afbjelpande af delta behof, såsom en bland fosterlandets vigtigaste angelägenheter. Sedan Utskottet sålunda yttrat sig öfver omförmälda allmänna erinran, öfvergår Utskottet till redogörelsen för framställda anmärkningar och deraf föranledda förändringar i förslaget, hvars första afdelning handlar Om stöld och snatteri. Rland de grundsatser, sorn genomgå förslaget i denna del, har den, enligt hvilken Utskottet såsom straff för stöld, utom fjerde gången, föreslagit böter gemensamt med straff-arbete, inom två Riks-Slånd, eller inom Presteoch Borgare - 4 Lag-Utskottets Utlåtande, M 48. Stånden, blifvit klandrad. Man har nemligen ansett straff af böter olämpligt, enär det drabbade fattiga och rika olika; hvarjemte till stöd för detta klander åberopats Lagberedningens af 1848 års Lag-Utskott härutinnan biträdda förslag till straff-lag. Det är ock sannt att böter ej i berörde lagförslag ingå i straffet för stöld, för hvilket frihets-straffet ensamt är antaget; men man får ej förgäta att hvad samma förslag innehåller beträffande stöld öfverensslärnmer med ett i sin helhet genomfördt straff-system, deri fr i hets-straffet är det hufvudsakliga, samt att hvad Utskottet föreslagit blott skulle komma att utgöra en del af gällande brottmåls-lag, hvars hufvudsakliga straff är böter. Vid den partiella förbättring af brottmåls lagstiflningen, som Utskottet Söker tillvägabringa, har nemligen Utskottet städse måst hafva blicken fästad på det beslående och på hvad i öfrigt skulle komma alt gälla.
I Skane finnas inhyseshjon som hafwa 2 a z kappeland jord, men de fleste aldeles i,kret; hu« ruwida desse kunna sagas bidraga til jordens odling. kan jag åtminstone ej första, men det wet jag, att de i märkelig män bidraga lil! sturskhet och öfwerdrifne legor i arbetande classen, sami alt mänga inhyseshjon der gifwas, hwilka genom nägra dagars öfwermälkan dyri betalt arbete om wären, samt wid störde vP saniugsiiden förwirfwa större förmögenhet, än Len lagstadde arbcwren i sin årstjenst. Dä man har kännedom haraf, lärer det ej mera wara sa besynnerligt, om man genom en ökad ffalt wille twinga personer att blifva gagnands' Den ro Augusti. t,? för sig sielfws, gagnande för det allmänna; jag' ej kalla det ett twäng pä deras per jonliga flit dä det endast ar en ledning till deras egen och dras förmän. Herr klack ansäg, att man först bör tän"a pä ait »val odla den jord man har, förr an nmn tänker pä att uptaga någon ny. Friherre ak lllällanlon: Om man jemlör ei nytta som fan tillstyndas landet genom de jä kallade backstuguhjon, med den stada som mäste upkomma af arbetstwäng, sä rror >ag at frr an i allmänhet tagen, ar gansta lätt afgjord. Det är tillgängen pä arbetande armar, som främst af allt befordrar eli tands cultur. Om wi rädfrage erfarenheten i andrÄ länder, sä stall den öfwerallt bestyrka denna sanning. Englands odling och wälmåga, sow. wisterligen erkannes wara högst updrifwen, är till det mästa tillwägabragt genom backstuguhjon. Jag kan säledes ej annat än tillstyr a att intet twäng pä arbetaren mätte läggas. Men deremot medgijwer jag gerna, att han ej bör sä lägt bestauas, att han derigenom frestas att blikwa lätting.
N:o 7 till Kongl. Maj:ts Nåd Prop. N:o 1 om Statsverket 1865. diken växt till en förr icke anad omfattning, så att de numera, hvar för sig, syntes kräfva en mans odelade krafter; att fakulteten, som genom de nyaste Universitets-statuterna fått sig ålagd en mycket vidsträcktare undervisningsoch examineringsskyldighet än fordom, hvaruti, tili följd af ofvan nämnda vilkor, såsom oeftergifligt åliggande inginge förpligtelsen af fortgående bearbetning af ett specielt läroämne, icke kunde, såsom sig böv, upprätthålla samtliga fakulteten tillhöriga undervisningsämnen, som med hänsyn till den juridiska veten skapens närvarande fordringar, borde vara fördelade på minst åtta lärare, utan nödgades, om undervisningen i de läroämnen, som den Svenska positiva Rätten omfattar, skulle med tillbörlig framgång bedrifvas, eftersätta bearbetningen af andra vetenskapsgrenar, som dock vore för de juridiska studierna af synnerlig vigt och i Universitets-statuterna blifvit, såsom särskilda undervisningsämnen påbjudna, såsom juridisk Encyclopedi, Romersk Rätt, Fäderneslandets Rättshistoria, Politisk Ekonomi; i följd hvaraf och då anslag till flera nya professorer icke kunde med hopp om framgång samtidigt af Rikets Ständer begäras eller så många lärareplatser på en gäng med fullt qualificerade personer besättas, det emellertid vore af högsta vigt, att lön kunde varda beviljad lör åtminstone en ny ordinarie profession inom bemälda fakultet, åt hvars innehafvare skulle uppdragas att uppehålla det eller de läroämnen, som Kongl. Maj:t med afseende på undervisningens närmaste kraf och förhandenvarande förhållanden kunde finna skäligt böra från de nuvarande professionerna afskiljas och såsom särskild undervisningsgren behandlas; — Och då sålunda behofvet af den ifrå gaställda professionen synes vara till fullo ådagalagdt, anser jag mig böra till förevarande framställning tillstyrka nådigt bifall. 2:o. För en Adjunkt eller Laborator i Medicinsk kemi 2,500 R:dr. Såsom stöd för denna framställning är anfördt, att ifrågavarande tjensteman icke blott för den vetenskapliga undervisningen utan äfven för ledandet af de studerandes laborationsöfningar är högst behöflig.
Stadens utgifter för dessa skolor år 1860 utgjorde 1,338 R:dr 31 öre; 3. Barnhusskolan och uppfostringsanstalten ä Gustafsberg, hvilken välgörenhetsinrättning genom donationsbref af den 10 April 1772 stiftats af Grosshandlaren i Uddevalla Anders Knape och hans hustru Catharina Hegardt, och hvartill gåfvos icke blott Gustafsbergs landeri, jemte åtskilliga ängar å stadens grund, samt säteriet Gullmarsberg med 7 underlydande hemman i Skredsviks socken, utan ock åtskillig lösegendom och kapitaler, hvilka senare år 1860 uppgingo till ett belopp af 155,133 R:dr 33 öre. Vid denna inrättning, som förvaltas af en Direktör i samråd med Uddevalla Borgerskaps äldste, åtnjuta 30 gossar intill 16 års ålder fritt underhåll, vård och uppfostran samt undervisning af 2:ne vid skolan anställde lärare. Af årliga inkomsterna utdelas dessutom understöd till 120 fattiga barn inom länet med 25 R:dr till hvartdera, hvarjemte 30 o barn af olika ålder utpensioneras*hos välkända och pålitliga fosterföräldrar på landet. Ar 1860 utgjorde inrättningens inkomster 18,988 R:dr 38 öre och utgifter 17,120 R:dr 11 öre; 4. en Flickskola stiftad år 1852 och underhållen medelst årliga bidrag af enskilde personer inom sam hället. Omkring 80 flickor åtnjuta här undervisning af 2:ne lärarinnor i kristendom, skrifning, räkning och handarbeten; 5. en Söndagsskola inrättad för de å Ivampenhofs fabrik arbetande barn, och hvarest af särskildt anställd lärare undervisning meddelas i kristendom, skrifning och räkning m. m. Göteborgs och Bohus län. Uddevalla stad. Helsö- och fattigvård. Banker. Kommunikationer. 49 Härförutom är af enskild person inrättad en mindre skola för undervisning, lämpad för ynglingar, som ämna inträda i handel.
Jag får 20* 308 Den 1 Februari e. m. således erinra Hr Ribbing, huruledes Hr Frih. och Landtm, först framslälde propos. på bifall och derefter på afslag å ifrågavar. punkt, och härpå har R. o. Ad. lemnat svar. Sålunda måste Hrr von Hartmansdorffs och Ribbings afgifna yttranden betraktas endast såsom reservationer, ty jag hvarken vill eller kan föreställa mig, all Ståndet tillåter uprifvande af dess i laga ordning fattade beslut. Frih. Cederström, Rudolf: instämde med Frih. Raab. Hr von Troil: Afven jag delar den åsigten, att sedan Hr Landtm, framställt propos. och tillkännagifvit sin upfattning af Ståndets svar derå, något uprifvande af det fattade beslutet icke annorledes än genom votering kan ske; men då frågan, det oaktadt, blifvit dragen under pröfning, ber jag att få nämna, att Landtbruks-Akademiens tillgångar äro till en del grundade på den s. k. Rubelfonden. Inora Utsk. motsatte jag mig den föreslagna skrifvelsen, men det uplvsles, att under någon riksdag Statsmedel blifvit lemnade såsom bidrag till upförande af vissa byggnader på Landtbruks-Akademiens experimentalfält och af sådan orsak beslöts den und. skrifvelsen. Hr Ribbing: Under Hr Frih. och Landtrms framställning af den sednare propos. begärde jag ordet, ehuru jag icke blef bemärkt, utan en annan talare upropades i stället för mig. I anledn. häraf torde frågan ännu icke böra anses afgjord, utan diskussionen obehindradt fortgå och om förnyad propos. framställes, kommer den sannolikt att besvaras så, som jag önskat. Hr Cederschiöld: Jag har begärt ordet endast för att fästa Ståndets npmärksamhet på det olämpliga sätt, hvarpå R. o. Ad. numera i sina förhandlingar går tillväga.
Preste-ståndet den 25 Borgare-ståndet den 26 Bonde-ståndet den 26 Rikets Sländers underdåniga skrifvelse, om afskrifning af räntan å anmärkning smedel, ådömde förre Regements-skrif varén Fällkamereraren P. A. Arell. (Stats-Utskrts Utlrde N:o 335.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har under innevarande riksmöte framställning blifvit gjord, att förre Regements-skrifvaren, Fältkamereraren P. A. Arell, emot inbetalande af ett honom till följd af gjorda anmärkningar, dels vid Militias-Boställs-kassans räkenskaper och redogörelse för kassans reservhemmans-räntor vid I)al-regementet för åren 1826 till och med 1830, dels Stora Kopparbergs Läns landsböcker och räkenskaper angående berörde reservhemmansräutor för åren 1831 till och med Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.-o 197. 685 1835, ådömdt kapital, hvarå ännu återstode oguldne 898 R:dr 10 r:st. Banko, måtte från all räntebetalning befrias, hvilken i anseende till den längre tid tillbaka, hvarifrån den beräknas, uppgår lill en summa, överskjutande sjelfva anmärkningsbeloppet, synnerligast som Arell baft full anledning att följa det honom enligt räkenskapen forelagde redovisningssätt, emot hvilket aldrig någon anmärkning under bans tjenstetid eller tillförene egt rum. Enligt E. K. M:ts för Arméens Pensionskassa utfärdade nådiga reglemente af den 18 Februari 1848 åligger det emedlertid Fältkamereraren Arell, sedan domen i bans konkurs den 13 sistlidne April vunnit laga kraft, att sex månader derefter visa sig hafva blifvit från borgenärernes vidare kraf befriad, vid äfventyr att i annat fall varda från sin vid förutnämnda kassa innehafvande revisorstjenst skild.
St. framlägga ett förslag till vinnande af en förbättrad hushållning vid Tumba pappersbruk, anser jag mig böra erinra derom, att dä denna fråga först behandlades inom Ulsk. var jag ordförande på den afdelning, som bade sig anförtrodd granskningen af Tumba bruks förvaltning, och pä afdelningens tillstyrkande yttrade Utsk. då, att, i anseende till saknaden af en fullständig bokföring, Utsk. icke vore i tillfälle att framlägga något förslag till en förändrad skötsel och förvaltning vid Bruket. Men detta väckte mycket klander inom BondeSt., och föranledde der en äterremiss af betänk. Nu synes emedlertid Utsk. hafva kommit lill en annan öfvertygelse, oell funnit möjligheten att göra ett sådant förslag; och jag bör i anledu. deraf tillkännagifva, att jag med R. o. Adts tillstånd var hemrest på permission under det att återremissen hos Utsk. handlades, och således saknat tillfälle att göra invändning emot ett dylikt förklarande, i strid emot Utskts Förra yttrande; i följd hvaraf jag ock nu får anmäla min reservation emot ett så beskaffadt löfte, hvilket icke eller Utsk. torde komma att anse för sig förbindande. — Hr Rosenblad har, då han hade ordet, upptagit en fråga, som inom Ståndet redan torde vara afgjord, nemi. huruvida Fullmäktige handlat rätt, då de under 1843 års höst uppgjorde conträr,terna om leverering af silfver. Utsk. förklarade i sitt förra betänk., såsom mig synes pä ganska goda grunder, att hela detta förfarande stöde i strid med reglementet, och i strid med grunderna för en Banks förvaltning, men tillika att Ulsk. ansåg, att fråga om åtal borde förfalla, efter som några menliga följder icke inträffat. Detta tillstyrkande blef af R. o. Ad. bifallet och blef återremitteradt endast från BorgareSt., som yrkat åtal, oaktadt inga sådana menliga följder inträffat. Mig synes, alt majoriteten inom Fullmäktige väl kunde låta bero dervid att icke något åtal blifvit anstäldt och icke vidare bringa detta kinkiga ämne å bane. Hr