Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skälen, hvarföre alla möjliga slags tillsatser böra uteslutas från det formella beslutet, ber jag få ytterligare specificera. Den i J ul,i c. ra. Det förs.ta anser jag, vara, att R». St. alldeles icke må anse sig såsom en juridisk domaremakt, den der, under'afvägande af de speciellå anmärkta lag-öfverträdelsernas beskaffenhet eller de; till lo lades mer eller mindre ansvarsfullhet) behöfver eller får fälla utslag och dom, än mindre må anse sig .tillständig! yttra, likt en domstol, att ehuru de finna besvärande facta hafva förekommit, de likväl äro benägne låta nåd gå för. rätt, hellre vilja fria än fälla o. ro. d. Icke heller, för det andi a, är R. St:s rättighet lik en polismästares, att näpsa peli släppa, utan helt simpelt, att i en. gång för alla af grundlag bestämda ordalag uttrycka, såsom en politisk corps, hvad de anse Rikets sanna väl kräfva. I Ständernes uttryck får sålunda icke ens inläggas något sorn har till föremål regerings-systemet i allmänhet, utan må de endast hålla sig till personerna bland rådgifvarne. Det vore, för det tredje, i högsta målto icke allenast småaktigt, utan i politiskt hänseende kortsynt och skadligt, om Representationen, inför nationens och liela den civiliserade vei Idens ögon, skulle liksom med löst krut, och som det ofelbart skulle tydas, af enskilda personliga motiver , rikta obestämda skott åt samtliga Statsrådets ledamöter, då för hvarje statsmanna-omdöme ingen annan begriplig effect kan uppstå, än att på. en gång Ständerne skulle förråda deras egen oförmåga att beräkna erforderlig kraft åt sina missiler, och derjemte lemna Konungens thron oingifven med en rådgifvande personal, hvars anleten äro fläckade af den fruktlösa explosionen.
33 för byggande af hamn vid staden Grenna, Tretiosjutusen femhundra Riksdaler, till föi bättring och utvidgning af Helsingborgs hamn, Tvåhundratretio tusen Riksdaler, för hamnbyggnad vid staden Amål, Åttatusen Riksdaler, fiir fortsättning af hamnoch kanal-anläggningen vid Carlstad, Sjutiotusen Riksdaler, för uppmuddring af segelleden emellan Piteå och lastageplatsen Löfholmen samt anläggning af en lastbrygga vid nämnde stad, Tjugusextusen Riksdaler, samt till Ronneby köping för Hotlne-åns upprensning och fullbordandet af den påbörjade jelée-byggnaden, vid inloppet till nämnde å, Tiotusen Riksdaler, skola återbetalas medelst erläggande, före hvarje års slut. af Sex procent å hvart och ett låns hela belopp, hvarigenom räntan godtgöres efter Fyra för hundra utaf obetalda kapitalet, och det öfriga utgör afbetalning å detsamma. Verkställes ej inbetalning på bestämd tid, är låntagaren pligtig att för det till liqvid förfallna oguldna beloppet erlägga Fem procent årlig ränta, intilldess betalning sker. § 69. Med iakttagande af den i 68 och föregående §§ stadgade ränteberäkning och med enahanda påföljd, då det förfallna beloppet icke å bestämd tid inbetalas, skola Sex procent årligen återbetalas utaf det lån ä Etthundrafemtio tusen R:dr, som under 1853 och 1854 års riksdag beviljades och år 1856 utbetaldes för slussanläggningar i Clara eif vid Dejefors och Forshaga inom Nedra Ulleruds och Grafva socknar i Wermland. § 70.
At detta ej kan efter nuwarande waru-priser bara sig, at kassevolancs-LontraLet säledes är för de Rustande högst förmånligt, och at dek sä wal Den ZQ Mars. 1427 för Ståls. Werkst som för Regementets exercics more nyttigare, om detta Lontin kunde uphäfwas, samt at de rustande hädanefter sjclfrve unVcrhölle sine karlar och hästar, lärer Höglofl. R.dderssavet och Adeln lätt kunna finna. Afwen får jag förena mig med hwad sa wäl Oeconomis och Beswärs Utffottct som Herr Ofwerste Le,^l>m»n hemstält, rörande en underdånig anhällan hos KonglMaj:r, om at en fullständig Nädiq Författning malte utfärdas, innehallande alla Rustoch Rotehällares Rustnings och Noterings-ffyldigbeter, jenne wederbörande Embetsmäns dermed ägande befattning. För öfrigt anser jag mig böra styrka til bifall a det nu upläste Allmänna Befwärsoch Osconomie. Utjkottets Betänkande. Friherre 8tael von hollstein. Om Friherre ^unck i sitt l^emorull hade yttrat, at xenLi-elc vexationer af indelta OkticLi-are beginges, hade han gjort oförswarligt, men nägot sadant uttryck finnev ej i hans lvlemoiial, Det är lyckligt ar man kan saga, alde äro sällsynte, men de hafwa dock existerat, ty man har exempel at Ofticerarc: blifwit ftälde inför Ratta och förlorar timsten. När Friherre tunck ingen angripit och icke eller gjort någon generel bestyllning, lärer icke eller någor fel böra honom tilwitas. Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde proposition til ater-remiss af Betänkandet, ätföljdt af de gjorde anmärkningarne, hwilken Bifölls " FS Sjette Bandet. N:» Av. 1428 Den zo Mars.
Rgs till blifvande räkne-enhet för Riksmyntet, torde mig likväl tillåtas anföra åtskilliga andra, icke heller likgiltiga fördelar, sorn derigenom skulle vinnas. Då vid 1776 års realisation 1 R:dr Specie infördes såsom mvnt-enhet och beräknades till 6 daler silfvermynt eller 18 daler kopparmynt, vande sig allmänheten småningom att tänka sig namnet Riksdaler liktydigt med antingen 6 daler s:mt, eller 18 daler k:mt, allt efter som räkning i det ena eller andra slags daler i olika landsorter företrädesvis af allmänheten var bruklig. Detta sätt att räkna och värdera är ännu i de liesta landsorter gängse, och man bör icke förbise, att det är i R:dr Riksgäldssedelock icke -g R:dr B:co, som menigheten kallar t daler strut, att det är ~R:dr Rgs., icke g R:dr B:co, som kallas 9 daler k:mt, och att de Bancoskiljemynts-sedlar, hvilka icke utgöra jemna dalrar, värderas och benämnas antingen efter mark eller skillingar Riksgäldsmynt. Häraf följer ostridigt, att allmänheten såväl å landet som i städerna vore mest betjent med, att nya silfvermyntsenheten erhölle samma värde som nuvarande Riksdaler Riksgäldssedlar, enligt realisations-grunder, äger, emedan derigenom ingen rubbning skulle åstadkommas hvarken för folket å landet, som räknar antingen i dalrar eller i Rgs:mt, eller för städernas invånare, som numera allmänneligen räkna ensamt i sistnämnde myntslag.
Å andra sidan tinner jag, att våra pappersbruksägare blifva högst olyckliga, om dem förbjödes att kringskicka lumpsamlare, emedan de icke allenast skulle nödgas hålla commissionärer i hvarje socken till lumpornas hopsamling, utan äfven särskilda commissionärer till deras afhemtande, hvarigenom dem skulle tillskyndas större kostnad, än genom införskrifvandet af utländska lumpor. Om man då påminner sig, att pappersbrukshandteringen är en näring, som i sednare tider med ökad fördel blifvit drifven, torde man äfven böra medgifva, att den icke bär undertryckas, utan tvärtom uppmuntras. Om man vidare medgifver, att lumporna äro af den beskaffenhet, att de utgöra en stor volum utan betydligt värde, och att det endast är mängden, som äger något värde, men att denna mängd måste sökas inom fyrfaldiga provinser, så måste man äfven medgifva, att lumporna genom arfvoden åt de mångfaldiga commissionärerna skulle blifva så kostsamma, att lumpsamlingen inom landet komme att afstadna och pappersbruken att drifvas endast med utländska lumpor. Då jag, såsom jag förut nämnt, tror, att de öfverklagade missbruken kunna afhjelpas, anhåller jag om afslag å denna punkt. Hr Hjärne: Egentliga anledn. till Utsk:ns tillstyrkande i denna punkt har varit den, att personer af mindre god frejd blifvit begagnade till lumpors insamlande; och då det icke af någon kan motsägas, att förhållandet så varit, hafva Utsk:n ansett af vigt att förekomma dessa personers skadliga inverkan på samhället. Utsk:n hafva likväl i sednare utlåt, visat sig vara medgörligare, hvilket icke i allmänhet är fallet med R. St:s Utsk. vid denna riksdag. Utskm hafva nemi. måst rätta sig efter Ståndens mening, då de förklarat, att ehuru det torde böra medgifvas, att Utsk:ns mening kunnat på lämpligare sätt, än som skett, uttryckas, Utskm likväl, enär 2 Stånd redan bifallit utlåt., icke ansett sig böra deruti föreslå någon förändring eller rättelse.
För h\ arje bötes-belopp lärutölver till oell med 750 R:d r ökas fäng elsestraflel med 1 månad, och så vidi re intill 2 Ar, utöfver hvilken tid, vid bötes-förvan dling, icke någon må för brott mot denna förordning i långelse hållas. § 85. Böter skola gäldas af den pliklfälldes egendom i löst och fast, så långt den räcker. Hafva böter till en del utgått, förvandlas återstoden efter de i Kongl. Brefven den 5 Februari 1768 och den 27 Oktober 1820 stadgade grunder. § 86. Af böter, som enligt denna författning ådömas, samt värdet af bränneri-redskap och annan egendom, sorn förbruten anses, tillfälle tvä tredjedelar åklagaren och en Ired - Expedilions-lJtsknttets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 125. 333 jeriel den stads eller sockens fattigkassa, hvari den åtalade förbrytelsen är begången. Finnes särskild angifvare, tage lian hälften af åklagarens andel. Efter anmälan af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, må på Kongl. Maj:Is Nådiga pröfning bero, huruvida i något fall åklagare eller tillsyningsman för ådagalagdt nit vid efterspanande och beifrande af förbrytelser mot denna författning gjort sig förtjent af någon särskild uppmuntran utöfver honom möjligen tillkommande andel i ådömde böter samt redskap eller annat förbrulet gods. Art. Föreskrifter i afseende å för fattningens verkställighet. § 87. Kongl. Maj:ts Befallningshafvande hålle allvarlig hand öfver iakttagande af hvad i denna författning stadgadt är. § 88. Landsoch Stads-Fiskaler, Krono-, Stadsoch Polis-betjente, samt de personer, hvilka särskildt förordnas alt vaka öfter denna författnings efterlefnad, åligge att förbrytelser mot densamma åtala, äfven utan särskild angifvelse. I öfrigt eger en hvar rättighet alt för sådane förbrytelser anställa åtal, dock ej barn mot föräldrar, eller tjenstehjon, så länge de i tjernsten äro, mot husbondefolk.
Då såväl hos Ridderskapet och Adeln, som hos Borgare-Ståndet blifvit uppgifvet, att, enligt den af Utskottet föreslagna ordalydelsen, premielånet »skulle vara till fullo betaldt den 1 November 1898», får Utskottet erinra att §:n väl innehåller, att den del af lånet, som motsvarar 4^-procenls-obli galion erna, den 1 November 1898 blir till fullo betald; hvaremot det om den andra delen af lånet, hvilken utgöres af premie obligationer, heter, att dessa obligationer »genom 77 särskilda dragningar, som halfårsvis förrättas, blifva lill sistnämnde tid utlottade». Utskottet har, i afseende på sistnämnda obligationer, icke nämnt något om tiden, då de blifva slutligen »betaIde», hvilket skall ske tre månader efter utlottningen, utan endast omförmält dagen då de blifva slutligen »utlottade», och Utskottet kan således icke vidkännas hafva härutinnan lemnat någon felaktig uppgift. Beträffande anmärkningen, att §:n vore så uppställd, att man skulle kunna tro att det vore fråga om två lån, torde Utskottet endast behöfva erinra, att, då Utskottet noggrannt beskrifvit de olika slagen af obligationer, måste det bero på hvars och ens egen uppfattning huruvida lånesumman skall anses afse ett eller två särskilda lån. De inom Borgare-Ståndet framställda anmärkningar i öfrigt synas grunda sig på origtig uppfattning af §:ns innehåll. Utskottets förslag innehåller nemligen icke att »inlösen» af dessa (premie-) obligationer skall ske genom 77 särskilda dragningar», utan förslaget innehåller i denna del, såsom ofvan är nämndt, alt premie-obligationerna blifva utlottade genom 77 särskilda dragningar. Denna uppgift är ock fullkomligen öfverensstämmande med den på Tyska språket å hvarje obligation, tryckta utlottningsplan (»Verloosungsplan»), hvilken innehåller, alt obligationerna blifva utlottade förmedelst 77 på hvarandra följande halfårs-dragningar (»halbjährlichen Ziehungen»), Då 4 Stats-Utskotlets Utlåtande M 229.
Aflöning till Ullkontorets tjenstemän och betjente 5,138: Omkostnader för Ullmagasinshuset 86: 55. Fondens vinst år 1862 har alltså utgjort 2,*26 i Balans till år 1863. Skuld: Till Rikets Ständers Riksgälds-kontor för af kreditivet år 1862 begagnade medel, kapital 62,340: — Obetald ränta vid 1862 års slut 1,481: 36. 63,821 36 Summa R:dr 162,110 76 Stockholm af Manufaktur-diskont-kontoret deh 13 Oktober 1864. S. An t'eli. €\ Kratnlel. Utdrag af 1SÖ2 års h u fr, utih o k för Manufaktur-, 'Tull anslagen till reseunderstöd åt fa - Debet. Behållningar och fordringar: af Manufaktur-medlen 19,016: 45. » Tulloch Beslags-medlen 2,980: 10. afgår skuld 47: 10. 2.933 » Eskilstuna Fristads-medel 3,360 » anslaget till reseunderstöd 625 Inkomster: Riksmynt. Kommerse-kollegii och Beslagssamt Eskilstuna Er istads •medel äfvensom briksoch handtverks-arbetare. Riksmynt.
Regeringen låter utföra genom sina egne embetsman, såsom alla de saker, hvilka verkställas såsom ett slags stalsbestyr, blifva kostnaderne mycket högre än de beräknats ifrån början. Om nu delta, mina Hrr, visar sig icke sällan vara förhållandet i afseende på upförandet af en simpel byggnad, simpel, icke i följd af sin konstruktion, ty den kan vara mycket vacker, men jag kallar den ett simpelt företag i så målto, att man bör kunna vara i tillfälle vid eu sådan byggnad alt beräkna hvad materialierna kosta, hvad arbetet kostar, huru mycket updragningen af en mur skall kosta, hvad grundläggningen och del hufvudsakliga af 136 Den 22 September f m. inredningen o. s. v. skall kosta; om nu, alli detta oaktadt, erfarenheten visat, alt när detta utföres såsom stalsbestyr, den beräknade kostnaden nästan alltid öfverskrides, så frågar jag, hurudanl skulle förhållandet blifva vid en sak, som, jag vågar säga det, ,är jemförelsevis lill den grad obekant, som anläggandet af jernvägar, och när det är fråga om jernvägar lill en sådan utsträckning, der roan möter i många fall en okänd terräng, der många hinder upsla att öfvervinna, hvarmed man icke är så bekant här i landet? Tillser man nu hvem som bidragit till dsona motion om banors anläggande genom Statens omedelbara försorg, så, med all aktning för Konungens Rådgifvare, lärer väl ingen kunna säga, alt del finnes någon ibland dem, som har haft praktisk befattning med eller praktisk kännedom om jernbanors utförande. Det är visserligen sannt, att Konungens Rådgifvare hafva haft tillfälle till att rådfråga personer, som hafva .deltagit i sådana arbeten, men jag tror icke att det är tillräckligt, ty om del blir fråga om framdeles, att under Statens egen omedelbara tillsyn utföra sådane arbeten, så måste man hafva mera kännedom i ämnet, än som härom finnes hos oss.
N:o 79; N:o 214. i anledn. af erhållen återremiss å betänk. N:o 80, innefattande förslag till reglering af utgifterna under riksstatens andra hufvudtitel; Den 3o Juli e. m. 3g5 Nro ai5. i anledn. af erhållen återrerniss å betänk. Nio 8r, ang:de regleringen af utgifterna under riksstatens 3:dje hufvudtitel; Nro 216. i anledn. af erhållen återrerniss å betänk. Nro 82, angrde regleringen af riksstatens 4:<le hufvudtitel; Nro 217. i anledn. af erhållen återrerniss på StatsUtsk:s utlåt. N:o 83; Nro 218. i anledn, af erhållen återrerniss å betänk. Nro 84, angrde regleringen af utgifterna under riksstatens örte hufvudtitel; Nro 21g. i anledn. af erhållen återrerniss å betänk. JVro 86, rörrde regleringen af riksstatens 8:de hufvudtitel; Nro 220. i anledn. af erhållen återrerniss på StatsUtskrs utlåt. N;o 87; JVro 221. i anledn. af gjorda anmärkningar vid betänk. JVro 88, angrde regleringen af riksstatens lorde hufvudtitel; JVro 222. i anledn. af erhållen återrerniss å betänk. JVro 89, angrde regleringen af allm. indragningsstaten; Statssamt Allm. Besvärsoch Oecon.- Utskotten:
M:s Befallningshafvande blifvit anhänggigtgjordt, ulan ock förklarades ovärdig att i Rikets tjenst vidare nyttjas samt kändes skyldig att umgälla sitt brott med åtta års arbete å fästning, i hvilket ansvar K. M:t likväl, under den 2 April 1830, af Nåd beviljat den mildring, att det ådömda fästningsstraffet finge förkortas till två års fängelse å Warbergs fästning, utan arbete: varande sedermera genom förnyad utredning utröndt, att förevarande uppbördsbrist rätteligen uppgick lill endast 2,317 R:dr 12 sk. 10 Expcditions-Ulskottcs Förslag till und. Skrifvelse, JY-0 q5. 2i5. rist, 11 v i 1 k c 11 summa jemväl blifvit af vederbörande Embelsmyndigheter fastställd, såsom utgörande baiancens rätta belopp. Hvad sålunda och i ölrigt i detta mål förekommit, hafva Rikets Ständer i behörigt öfvervägande tagit; och då, enligt hvad E. K. M:s Befallningshafvande i Hallands Län vitsordat, förre vice Kronofogden Lundqvist befinner sig i den utblottade belägenhet, att någon afbetalning å den ho-* nom lill godtgörande ålagda balance-summa nu icke kan verkställas, samt, i betraktande af den ringa lön, han såsom Lands-Contorist åtnjuter, ingen sannolikhet förefinnes, att Lundqvist i framtiden torde kunna bereda sig utväg till fullgörande af nämnde betalningsskyldighet, hafva Rikets Ständer ansett det fortsatta balancerandet i räkenskaperne af Stats-Verkets omförmälda fordran i sjelfva verket vara utan ändamål.
Wi fä derjemte ä Borgare-Ständets wägnar lyckönska till flutet af en Riksdag.-sorn, sorglig till sin anledning och wigtig i afseende pä desi ändamål, siadfästat genom sitt beslut Sweriges lycka, och detta beslut öfwerfört wart hopp till en werkelig njutning wid Lfwersigten af wära framtida öden. Borgare-Ständet känner med en glädjefull förtröstan att Höglofiige Ridderffapet och Adeln alltid ffall gifwa en ny glans ät förfäders ärofulla bedrifter genom framställande af egna dygder i förenande af mildhet med tapperhet, och mognad i räd med nitfull werksamhct, och Borgare-Ständet frambär i bada desia afseende» till detta första Riks-Ständ en oskrymtad gärd af sin beständiga tacksamhet. Borgare-Ständet sinner säledes en förnyad uppmuntran att genom ett sorgfälligt bemödande gifwa lif ät näringarne till befrämjande af allmän wälmåga i dem trygghet der päräknar frän detta första Ständ, att anfördt genom Konun - Den iz November. 559 Konungens wishet inom ost hindra all öfwergäng frän kraft till wald, men alt nyttja den allmänna kraften med manlig stälthct, om nägonsin emot allmän önskan utwertes fiender till märt sjelfbeständ, ffulle yppa nya företag till störande asfrid och säkerhet för wära fredliga arken. Borqare-Ständet sommed desta tänkesätt gläder fig öfwer ljusare dagar för kommande Slägter, utbeder fig att alltid fä wara inneslutit i Högwälborne Herr Barons och Landt Marskalkens samt Höglofiige Ridderskapets och Adelns fortfarande ynnest och benägenhet. Hwilka Tal af Herr Baron och LandtMarskalken pä ösiigt sätt beswarades, och Deputationerne afträdde i samma ordning som de ankommit. Grefwe körner äterkom med Ridderskapets och Adelns Afskeds-Deputation frän de andra Ständen.
Äfvenledes uplästes följande af Hr Sandels, Lars Gustaf inlemnade mern. På grund af min tjenstgöring vid Reg:tet, får jag vördsamt afsäga mig den plats, som jag genom R. o. Ad:s Hrr Elektorers förtroende erhållit i R. St:s BankoUlsk., anhållande derjemte vördsamt att få blifva vid min riksdagsmannarätt bibehållen. Den 21 Maj. 79 R. o. Ad. biföll jemväl denna anhållan; hvarefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer, att sammanträda lill val af en ledamot i Bevilln.Ulsk. i st. f. Frih. Cederström samt en ledamot i BankoUlsk. efter Hr Sandels. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- och Ekon.Ulskts d. 10 och 16 dennes på bordel lagda utlåt. N:o 89, i anledn. af väckt motion om inrättandet af ett Ecklesiastik-collegium. Hr von Hartmansdorff, Au g.: För min del anser jag ett Ecklesiastik-collina nödigt. Jag gör det äfven på grund af den erfarenhet som min utöfning under 7 år af S(atsSekreterare-Embetet för Ecklesiastikärenden bibringat. Etsk. har varit af annan mening, och sökt att tipgifva skäl derför, men då inga riktiga sådana funnits, har det begagnat sig af svepskäl. Ett af dessa vill jag uptaga för att visa huru förvändt man begagnar sig af hvad som skall kallas grunder. Man säger i afseende på läroverken, att en skolrevision finnes och alt den borde göra ett Ecklesiaslik-collim umbärlig!. Del förhåller sig med en skolrevision såsom med en statsrevision, att den har granskningsåtgärder men icke förvaltningseller organisaiionsheslyr till sitt åliggande. Lika väl som man säger, att skolrevisionen skulle kunna ersätta ett Ecklesiastik-colhm, kunde man säga, att statsrevisionen kunde ersältta Stals-kont., det ena är lika klokt som det andra.
Slutföljden deraf har varit, att Banken, som under loppet af de sista fem åren i låneväg på fastighetspant rört sig med 5 till 6 millioner R:dr, ej i och för harn-arfs förmånsrätt framföre yngre inteckning under denna tid ännu förlorat något; och att i en enda concours, der sådan förmånsrätt gjort Bankens fordran, 1,37g R:dr 8 sk. B:co, oviss, tros den dock kunna till fullo utgå. Jemförer man den ringa förlust, Banken i detta fall möjligen kan göra, med fastighetslånens storlek i det hela, och med de verkliga förluster Banken i sin öfriga rörelse gjort; så torde man finna, att farhågorne snarare komma af för stor ömhet om realcrediten. Man har åberopat förmyndares redlighet, och påstått, att deri låg myndlingarnes största säkerhet. Då jag medgifver detta, finner jag likväl ej, hvarföre man skall hysa mera förtroende för förmyndare i allmänhet, än för andra vårdare af enskilda och allmänna medel. Armeens PensionsCassa och Riddarhusets Cassör t. ex., hvilka förvaltas af Directioner, valde af dessa Cassors egare och disponenter, öfverlemnas ändock icke till förvaltning af Directeurerne, i förlitande på deras red i3* - Den 7 Maji f. m. ligliet allena, utan äfven på föreskrifter om medlens utlåning mot inteckning och Directeurernes eget ansvar, med flere försigtighetsmått. Då man således för de aktningsvärde män, som, efter delegarnes eget val, vårda desse Cassör, icke har ett oinskränkt förtroende till deras personliga redlighet, utan visligen inskränkt medlens användande inom bestämda reglor, inser jag ej skäl, alt hysa större förtroende för hela mängden af förmyndare i Riket, hvilka ej af medlens egare, utan af oskylda Domare utväljas. Skola dessa målsmän få magt att råda öfver en myndlings medel; så bör ock en bestämd förmånsrätt i förmyndarnes tillgångar vara gifven. Erinrar man sig derjemte, att största delen af förmyndare måste tagas ur mängden af Nationens medlemmar, utan särdeles urval, under det att de penninge-förvaltande
opartiskt elalr mot bgde kyrkoherden och kolportoren; men eftersom den forre 11ar blifvit v&amp;mt Btghgen under beriittelseus lopp, det rBtt och tillbBrligt att det blir han, som rAr till slut och lyclsas Bta ut den illmarige lekmnnna-aposte !n nr sin forsamling. Den tnngn, modlosa st&amp;mningen vid fiskelgget, nar sillen ints komw, 5ir ntomordentligt viil framkallad, och den l~oppf~dlhet, som lyser igenonl den till slut, kontra~t~erar vackert. Och sil finns d8r en liten Bit, aom hktes ~~Utomfjords~ och handler om tv8 broder, duktjga nnga pojlrar, som seglnde med egen slrnta och sBllan gA.fvo sig ro att liigge till lie~mavid och hiilsa yii ride gnmla~. Nu voro de just vid inloppet till sin egen fjord pii viig till Kristiania och borjade bli ornhjiirtade och fandersammn och tyclcte det kunde vsra roligt att surprenera gubben och gumman eftor tv8 Brs skilsm8ssa. &amp; !en sffiirsgeniet var for starkt, det borjade blBsa npp och affgrernn briiclslzade, tid &amp; r peagar -)) cli gnnlla f h v h t a u. I&lt;onflil$en mellan barnaylikt och vinningsbegar &amp; r sb innerligt troviirdigt teclznad, och den nBgot krassn npplosningen verkar fullt beriittigad. I sBfidsominnmiltten rn h r f orf attaren slagit an en storslnget trngislr ton, hvilken inte lrliir I~onom sB v&amp;l som den bonclalstigt gemytljgn han i nllmiinhet anvgnder.