Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Näst Dan skall Asser hafva sin del, både öster och vester. Näst Asser skall Naphthali hafva sin del, öster och vester. Näst Naphthali gränso skall Manasse hafva sin del, öster och vester. Näst Manasse gränso skall Ephraim hafva sin del, öster och vester. Vid Ephraims gränso skall Ruben hafva sin del, öster och vester. Vid Rubens gränso skall Juda hafva sin del, öster och vester. Men vid Juda gränso skolen I afskilja en del ifrån öster och intill vester, den fem och tjugu tusend stänger lång och bred är, lika som eljest en del är ifrån öster och intill vester; der skall helgedomen stå uppå. Och derifrå skolen I afskilja Herranom en del, fem och tjugu tusend stänger lång, och tiotusend stänger bred. Och den samme helige delen skall höra Presterna till; nämliga fem och tjugu tusend stänger långt, norrut och söderut, och tiotusend bredt, österut och vesterut; och Herrans helgedom skall stå der midt uti. Det skall höra Prestema till, som af Zadoks slägte äro, hvilke mitt sätt hållit hafva, och voro icke affällige med Israels barnom, såsom Leviterna affällige voro. Och skola de alltså hafva en egen del af den afskilda markene, der det aldrahelgasta uti är, vid de Leviters gränso. Men Leviterna skola ock hafva fem och tjugu tusend stänger i längdene, och tiotusend i breddene, invid Presternas gränso; all längd skall hafve, fem och tjugu tusend, och bredden tiotusend stänger; Och skola intet deraf bortsälja, eller bortbyta, att landsens förstling, icke skall bortkomma; ty det är helgadt Herranom. Men de femtusend stänger, som öfver äro i breddene, emot de fem och tjugu tusend stänger i längdene, det skall vara allmänningen för stadenom, att bo derpå, och för förstadenom; och staden skall stå der midt uppå.
Beträffande åter hvad Hans Excellence, Herr Grefve Mörner yt* trat, rörande det större besvär, som skulle åstadkommas, derest priset på tackjernet icke längre åsattes genom Coliegierna ensamt, så, ehuru jag betviflar någon olaglig vidlyftighet deraf upp. lomme, bör jäg anmärka, att ett sådant förhållande likväl icke förändrar grundsatsen att räntegifvare böra deltaga i bestämmandet af de persedlar, sorn lösas med penningar. Bruket att de skattskyldige hittills icke deltagit deri, hvad jernet beträffar, är ej något skäl att ytterligare utesluta dem derifrån. Skulle man antaga sådan praxis för giltig regel så borde Svenska folket vara i saknad afj många nu ägande rättigheter, emedan de ej af ålder varit Nationen tillerkände. Nyttan af förslaget att Fullmäktig i JernContoiret måtte_ deltaga i jernprisets bestäm - Den 7 Maji e. ra, biande, lemnar jag derhän. Det kan i olika proVincer finnas olika pris, som icke voro förJernContoiret kände : och jag tror ätt deras bestämmande af itågra andra myndigheter, än de locala, ej vöre lämplig. Uppå derefter af Herr Grefven och LandiMarskalken gjord proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att StatsUtskottets Utlåtande, i anledning af de dervid nu gjorde anmärkningar, till Utskottet återremittera. Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 3 dfen-' hes under N:o i36 afgifne samt deh 5 derpå följde, eftermiddagen på bordet lagda Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 5 sistlfedne April upprättade förslag till aflöning för RiksStåndens och deras Utskotts Secreterare, Canzlier och Vaktbetjening.
Jag förenar mig i hvad Hr Akerman yttrat; men derjemte får jag tillägga en anhållan, att. vid återremissen få fästa uppmärksamheten på Hr Mannerskantz reservation, den jag till alla delar gillar. I händelse man kunde bereda de mindre jordägarne, som nu erhålla bankolån, tillfälle till inträde i hypoteksföreningar och derigenom pä sådana föreningar sä småningom öfverflytta hankens fastighetsbelåning, så skulle, utom alla andra fördelar, äfven den betydliga vinsten erhållas att man derigenom erhölle den lättaste utvägen att få en minskning i bankens förvaltningskostnad. Gr. Hamilton, Jakob Essen: Jemte det jag förenar mig med Hr Åkermans tillstyrkande i denna fråga, så får jag äran upplysa, att hypoteksföreningar utlåna t. o. m. så små summor som 900 r:dr b:co, hvaraf de mindre fastighetsägarne till en del kunna begagna sig, så alt det icke synes vara skäl att för deras skull öka ifrågavar. lånefond öfver dess nuvar. icke obetydliga belopp. Frih. Raab: Afven jag instämmer med de 3:ne föreg.de talarne i anhållan om återremiss, åberopande deras skäl, lill hvilka jag ber alt få lägga den upplysningen, att det visserligen blifvit klagadt i orterna, att hypoteksföreningarne icke inom sig upptagit alla små jordägare, men det låter lätt tänka sig att om hvarje liten jordägare skulle äga rätt alt deltaga i hypoteks-föreningarne, så skulle förvaltningskostnaderna så mycket öka sig, all dessa föreningar omöjligen kunde bära sig pä samma grunder som nu. Deremot ser jag intet binder, om det i Hr Mannerskantz reservation framställda förslag antages, att ju äfven de små jordägarne kunde fä del i dessa föreningar. Derigenom skulle vinnas en stor fördel för de smärre jordägarne, hvilka nu till stor del få, genom omkostnader vid läns inbetalning, kommissionsarfvoden o. s. v. till fullo betala den vinst, som bankolånen eljest kunde medföra. Gr. Gyldenstolpe:
Direktion i underdånighet anmält, allt sedermera ansett sig såsom egare icke allenast till det vid kanal-leden nu befintliga slussvaktare-boställels område, utan jemväl till den mark, som upplages af sjelfva kanalen och dess vallar till 20 alnars bredd å ömse sidor deromkring; — men enär, genom det emellan Kammar-kollegium samt Notarien Erik Lundblad den 28 Mars 1844 på tretio års tid afslutade kontrakt om arrende af Strömsholms kungsladugård med derunder lydande lägenheter, rättigheten att afberga det på kanalbankarne vexande gräs jemväl åt arrendatoren blifvit upplåten, och då vid ombyggnaden af det gamla kanaloch slussverket, enligt den i nåder fastställda arbetsplan, kanalens dimensioner komme att utvidgas, och äfven, utan afseende härå, den öfver Strömsholms egor sig sträckande del af kanal-linien i allt fall, till följd af vattnets minskning i sjöarne Ladugårds-sjön och Freden, i förhållande härtill måste sänkas och det af Bolaget hittills från kungsladugårdens egor innehafda område icke vore tillräckligt för ombyggnaden af kanal-leden derstädes, hvartill erfordrades ett utrymme af ytterligare 20 Expedilions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 12. 23 ainar elier 40 fot på hvardera sidan utanför kanalens nuvarande område, hade Kanalbolagets
Listan på insocknes tiggare förökades endast med skräddaren Lars Olssons hustru hos Soldaten Roth. 8os. Inhyses folk från andra församlingar, hade icke blifvit intagne. Med sexmännen skedde ingen förändring. lOmo. För längre tid tillbaka, hade visst pris blifvit utsatt, hvad sockne skomakare för sitt arbete i andras kost skulle undfå; men som detta fanns efter tidernas skick ganska ringa, bewilljade socknemännen, på skomakarnes begäran, dem, 2 s (sk) Banco paret för större och mindre skor, mot förbindelse å deras sida, at göra försvarligt arbete, llts. Följande fattige, fingo pänningar utur fattig cassan, enkan Kerstin Nilsdotter i Bresätter, e:(nkan) Kathrina Bengtsd(otte)r i Berga, e: Elsa Bengtsdotter i Staftorp och gamle Nils Pehrsson i Bråten, hvardera 32 s (sk) Banco. Gossen Lars Pehrsson i Gribäckstugan, avita drängen Olof Södergren, och gamla hustrun Maja Pehrsdotter i Tibble, hvardera 21 s (sk) 4 rst (runstyck) B(an)co. e: Brita Hansd(otte)r i Fogelö, e: Kerstin Månsd(otte)r i Markstugan, e: Kerstin Månsd(otte)r vid Rehns Soldatetorp, Åfeldts hustru uti Rösselbo, e:
„ Stora Sjötulls: omröstning öfver åtskilliga frågor rörande densamma 4°9- Beyillnings-Förordningena 3:dje och 4-*de Art.: verkställd omröstning i dessa frågor 428. » i:sta och 2:dra Dito Dito 467. BevilIningsmedels leverering till Riksgälds-Conloret . 67, 166. Beväringsmanskapet: om rättighet att sjelfve anskaffa sig rockar och byxor 8i,2i5, 25o. «> beklädnad: anslag dertill . 81, 2i5, 25o, 292. » „ beredande af tillgång dertill utaf det sisth Riksdag beviljade extra anslag 302. n „ rättighet för Kongl. Maj:t att der till använda reserv-förråden 3o4, 36g. » » rörande sedan 1814 dertill beviljade anslag 368, 3gg. » vapenöfningar: anslag dertill 8r, 2i5, 25o. Bibliotheket, Kongl.: uppförande å dess stat afYice-Bibliothekarie-tjensten 80. Bibliolhekshuset i Upsala: afskrifning af skulden för dess uppförande 117, 226. Betis N:r B i hanget till Riks-Slåndens Protocoll: disposition af öfverblifvande exemplar deraf 271. „ „ , angående minskning i kostnaden för tryckning deraf 463. Bispmotal 1 Kungsgård: skatleförsäljning deraf 29, i85, Björnängehals: segelfarts öppnande derstädes, angående . 125. Blinda och Döfstumma: tillökning i anslaget för Institutet 84, 218. Bohuslänska Skärgårdens invånare: understöd angående 272, 307, Bonde-Ståndets Secreterares aflöning, angående 348, 36f. Borgh, P. A.: af hans sterbhus sökt eftergift utaf ådömde anmärk ningsmedcl ... i5. Borgholms Garnisons service-medel: afskaffande deraf . 37, 187.
på försynens nåd, och ännu en stund ge mig tåAskenberg. lamod; Jag tackar bror således för förtroendet. man aldrig är för gammal att begå en dårskap, och sanningen häraf känner ingen bättre än jag. I Det finns ett gammalt ordspråk som säger, att mina ynglingaår, bevarade Gud mig från hvarje öfverilning, och aldrig gjorde jag mig då skyldig till va menliga för mitt lugn. Ströfvande omkring på hafven, från den ena orten till den andra, var jag någon handling, hvars följder sedermera kunde blif endast tillgifven mitt yrke, och fann blott nöje i mina pligters uppfyllande. Men vid några och trettio års 25 års ålder, lärde jag i Götheborg hänna en flicka, vid se, rubbade till ingen liten grad, det lyckliga själstillstånd, hvaruti jag dittills lefvat. Det var en god öfver hennes stånd; och fastän af ringa härkomst, tillhörande den tjenande klassen, samt utan hvad hvilken jag serdeles fästade mig, och denna händel och ädel qvinna, hvars själ och hjerta var vida höjdt man kallar, någon finare uppfostran, fann jag snart ett varaktigare intryck, än jag i början förmodat, henne, den arma Maria Granqvist. att hennes anspråkslösa och ädla väsen, på mig gjort hvilket, till ännu högre grad, var förhållandet med Fru Arnman. och jag som alltid trott att bror Kors, bror, en sådan nyhet jag i afton får höra! Askenberg. (infallande). tänka på det tillkommande; men snart var allt förändradt. Den Korvett, på hvilken jag tjenstgjorde, blef oförmodadt beordrad, att stöta till den del af Någon tid kände vi oss båda lyckliga, utan att Svenska flottan som då låg i Östersjön. Aftonen före afseglingsdagen gick jag derföre att taga afsked af henne, sedan jag, hindrad af tjensten, inte sett henne på en hel vecka. Men ... föreställ er, fru Syster, min bestörtning, när jag inte fann henne, sedan hon i åtta dagars tid, förgäfves väntat min utan blott ett bref, deruti hon underrättar mig, att, ankomst, hade hon samma dag, sett sig tvungen skulle meddela mig; men att hon inte längre
Nådiga förordnande om tullfrihet vid utförsel af de varuslag, som äro hänförlige under den vid Smidt eller valsadt jern upptagne rubriken ”Spik samt allt annat Manufacturoch handtverks mide, ej specificeradtoch hvilket tillstyrkande samtlige Riks-Stånden bifallit, hade Utskottet tillika föreslagit, att sagde rubrik måtte sönderdelas i två, nemligen den ena "Spik af två tums längd och deröfver” samt den andra ”Ali annan samt allt manufacturoch handtverks smide, ej specificeradt f samt värde och införselsafgifter bestämmas, å den förra, värdet till 4° R:dr och tullen till 10 R:dr per Skeppund Stapelstadsvigt, samt å den sednare rubriken , värdet till 32 sk. och tullen till 8 sk. skålpundet. Detta förslag har blifvit godkändt af Bonde-Ståndet. Presteoch Borgare-Stånden hafva bifallit detsamma, med den förändring, att å den sednare rubriken, nemligen ”ali annan samt allt Manufacturoch handtverks smide, ej specificeradt”, värdet blifvit Bevillnings-Utskottets Memorial, N'.o 3o. höjdt till 3 R:dr och införselstullen till i R:dr skålpundet. Ridderskapet och Adeln åter har, med bifall till hvad Utskottet hemställt i afseende å den första rubriken, förklarat den andra böra ytterligare fördelas i två, nemligen ”ali annan” med 32 sk. tull värde och 8 sk. införselstull per skålpund, samt ”Manufacturoch Handtverks-smide, ej specificeradt, med 33 R:dr i 6 sk. införselsafgift för ioo R:dr tullvärde, samt föreskrift, att 'minsta värdet bestämmes till i R:dr skålpundet och hvarje serskildt slag bör till både vigt och värde angifvas.” Som sålunda alla Stånden varit ense om, att ’’Spik af 2 tums längd och deröfver’ bör utgöra en ur det hela utbruten serskildt rubrik med 4o R-dr värde och i o
En tillfällighetsdikt af Karl Kullberg; af Arvid Västgöte 46 3 46 3 Hennes allt; af Elisabeth Kuylenstierna 47 4 Lovisa Petterkvist hos negrerna Ottefåglar; af Torkel Berg 47 — 49 48 5 En strejkbryterska; af Emil Linders 49 5 Lungsotssanatorierna; af B. E 49 5 Medlidande; af Ellen Bergström 5 Om det skulle gälla! ; af Adelaide Nauckhoff 49 6 7 En julafton; af Amanda Kerfstedt (illustr. af Elin Westman) 50 8 8 Artemis; af Per Hallström (illustr. af David Ljungdahl. ". 50 8 Pappas kria; af Anna Wahlenberg (illustr. af Jenny Nyström) — .50 9 10 Romarblod; af Selma Lagerlöf (ill. af Viktor Andrén) 50 10 10 Huru Cendrillon ändå kom på balen; af Mathilda Mailing (ill. af Ottilia Adelborg) 50 11 11 Herr Carl Sträfsams julklappar; af Eva Wigström (Ave) (ill. af Jenny Nyström) 50 11 12 Lilla doktorinnan; af Gerda Meyerson (ill. af Elin Westman 50 12 13 » När man är ung och är student »; af N. P. Odman (ill. af Victor Andrén) 50 13 14 Hemma hos Idun.
9 Expeditions-Sekreteraren Bernhard Wilhelm von Prinzencreutz såsom Ledamot i Direktionen inträdt, dels ock, att sedan Riddarhus-Sekreteraren Albert Munck, i anseende till med läkarebetyg styrkt sjuklighet, begärt och den 21 Febr. 1861 erhållit afsked från Riddarhus-Sekreteraresysslan, samt i öfverensstämmelse med Ridd. o. Adelns för det sålunda inträffade fallet Direktionen gifna bemyndigande blifvit tilldelad en årlig pension från Riddarhuskassan af 1,500 Rdr Rmt, så hade, efter om ledigheten i föreskrifven ordning utfärdad kungörelse, lliddarhusfiskalen Carl Otto Brakel, hvilken till tjensten3 erhållande inom ansökningstiden sig anmält, blifvit den 1 Maj nyssnämnde år af Direktionen konstituerad att vara Iliddarhus-Sekreterare, dervid dock det förbehåll fastades, att han skulle underkasta sig den förändrade reglering af de tjensten åtföljande löneförmoner som Ridd. o. Adeln kunde finna skäligt besluta; hvilket val likväl, jemlikt 11 § i RiddarhusDirektionens instruktion, är vordet i serskildt memorial Ridd. och Adelns pröfning underställdt; och har Direktionen ej mindre i afbidan å en sådan Ridd. o. Adelns pröfning, än med afseende å Höglofl. Ståndets vid sista riksdag beslutade anmodan till Direktionen att vid blifvande ledighet af Riddarhusfiskalseller Förste Riddarhuskanslist-befattningarne endast tills vidare meddela förordnande på den ledigblifua tjensten samt vid närmast derefter sammanträdande riksdag till Ridd. o. Adeln afgifva utlåtande, huruvida icke för framtiden dessa båda tjenster kunde förenas, Direktionen förordnat Hofrältsfiskalen juris utriusque kandidaten, Carl Lagerheim, att tills vidare bestrida Riddarhusfiskalstjensten med åtnjutande af dertill hörande löneförmoner.
Lön - tillökningen retroactift, eller ifrån samma tid, deras vederlikar af en sådan förmån kommit i åtnjutande, inlemnade, under åberopande af denna reservation, följande skrifteliga Anförande. ”Jag har icke allenast delat Stats-TJtskottets öfvertygelse, att Actuariens,Cancellisternes och Vakt-betjeningens i Kongl. Götha Hof-Rätt, Löner böra hädanefter erhålla deli tillökning, som Riksens Ständer år i8i5 beviljade de Penninge-LöntagandeÄmbetsoch Tjenstemännen, utan jag liar derutöfver ansett desse Tjenstemäns och denna Betjening berättigade, att tillgodo njuta en sådan tillökning ifrån År 1816, då Ständernes Beslut för deras Vederlikar vann verkställighet. Jag grundar denna min Öfvertygelse på det skäl, att vid den InterimsLöne-förbättring för ej mindre Svea än Gö - Lagmannen Norceus, som uti Stats-Ut skottets Betänkanden. 133y tlia Hof-Rält, hvartill medel vid 1812 års Riksdag anslogos, Kongl. Maj:t uti Nådiga skrifvelser, under den 3 December samma år och den 24 Februarii 1813 förordnade, att alla de, på Götha Hof-Rätts Stat, uppförde Löner skulle till lika belopp, som för Kongl. Svea IIof-Rätt utgå,hvarefter, uppå Justitie Cancellers-Ämbetets underdåniga hemställan, om behofvet af ytterligare tillökning i antalet af Hof-Rättens Tjenstemän och Betjening till formerande af en 4-de Division, Kongl. Maj:t, efter Riksens Ständers derom vid 1815 års Riksdag gifne utlåtande, uti Nådigt Bref elen 11 October samma år, forordnat, att aflöning för den då ytterligare ökade personalen till enahanda belopp, som deras Ordinarie vederlikar i Svea Hof-Ratt, skulle bestås och af Andra Hufvud-Titulns besparingar utgå.
Först inbjödos vi att i tur med de andra försöka vår lycka och skicklighet i spelen, hvarvid det snart visade sig, till ej ringa fröjd för våra värdar, att vi på detta fält alldeles icke kunde inlåta oss i täflan hvarken med ryss eller samojed. Derpå bjöd oss en af ryssarne att stiga in i hans stuga, der vi undfägnades med te, ryska hvetekringlor af ojäst deg och bränvin. Några smärre presenter lemnades med en artig antydan om hvad som skulle vara välkommet i stället, en antydan som jag, så vidt mina tillgångar det medgåfvo, med nöje efterkom. En fullständig endrägt var i början rådande mellan våra ryska och samojediska värdar, men den följande dagen höll ett svårt gräl på att uppstå med anledning deraf, att de förra bjödo en af oss att åka med ett i närheten af en rysk stuga stående renspann. Samojederna blefvo mycket förnärmade häraf, men förklarade tillika, så godt sig med tecken göra lät, att de gerna sjelfva skulle köra för oss, om vi så önskade, och att de hade allvar med sin förklaring, visade de genom att då och då afbryta grälet för att med renspannen företaga en körtur i skenande fart bland tälten. Samojedisk släde. Efter en teckning af Hj. Théel. Samojedernas slädar äro afsedda så väl för vinterfart på snön som för sommarfart på tundrans mossbädd och vattendränkta myrar. Den är derför helt annorlunda byggd än lapparnes akjor. Såsom figuren å motstående sida utvisar, liknar den fullkomligt en hög kälke, hvars rede bildar en kort och låg låda, som i beqvämlighet, stil och värme ej kan jemföras med lapparnes välbekanta fordon. Vi hafva här tvenne alldeles olika typer för släddon. Lapp-akjan tyckes sedan urminnes tid vara egendomlig för den skandinaviska norden; den höga släden deremot för norra Ryssland.
Hufwndstaden, Hof-Cantzlcren, Justltlce-Cantzlereri, Stats-Secreterare, Landshöfdlngar och Ståthållare i Landet, Fältmarskalkar, Generaler och Amiraler af alla Grader, General-Adjutanter, Osivcr-Adjn" tanter, Stabs-Adjutanter, Conimeridanter uti Fäsiningarne, Capitaiiie-Licutenanter och Officerare wid LifDrabanterne, Ofwerstar för Regementerne, SceondCheferne wid Gardes-Regementerne till Häst och Fot samt Ofwerste-Licutenanter wid Lif-RegementsBrigaden, Cheferna för Artilleriet, Fortifications-, Fältmätningsoch Sjömätnings-wäscndet, Ministrar och Sändebud till främmande Magter samt de Embetsoch Tjenstemän, som uti Konungens Cabinett för Utrikes Brefwäxlingeir och wid Beskickningarne nyttjas, hafwa förtroende-syslor, hwarifrän Konungen ma dem entlediga, när Han pröfwar Rikets tjenst det fordra. Konungen kungöre dock sädane beslut i Stats-Nadet, hwars Ledamöter ware skyldige, att deremot göra underdånige föreställningar, om de sinna sig dertill skäl äga. 8 36. De som bekläda Domare-Embeten, sä högre som lägre, saint alle andre Embetsoch Tjenstemän än de i föregående § nämnde, kunna icke, utan medelst Ransakning och Dom, ifrån sine innehafwande syslor af Konungen afsättas, ej eller, utan ester egna ansökningar, till andre Tjcnfter befordras eller flyttas. 8 37. Konungen äger att upphöja till Adeligt stand och warde Män, som genom trohet, tapperhet och dygd, lärdom och nitiske tjenster gjort sig af Konun - Bilaga till Mern. N:o !. 31 gen och Riket synnerligen förtjente. Konungen ina nied Grefligt och Friherrligt stand benada Män, soin gcnoin stora och utinärkta sörtjenster dertill wärdige anses.
För min del skulle jag således vilja föreslå, att för flyttning å landet ur och i hus utan jord, bestämmas tvenne flyttningstider, en den 14 Mars och den andra den 14 September årligen, — att uppsägning till aflyttning från sådant hus sker minst 3 månader före flyttningstid, der annorlunda icke bevisligen aftaladt är, och att då den jord säljes, hvarå det hyrda huset star, köp bryter legostämma, så att hyresgäst är pligtig huset afflytta sedan han, före flyttningstid, som nämnd är, tillgodonjutit förberörde uppsägningstid; af Herr Ek, med tillkännagifvande att han instämmer i Herr Engzclls serskilda mening; af Riksdagsfullmäktigen A. \V. Uhr från Örebro Län: »Emot Utskottets genom votering afgjorda beslut får jag anmäla min reservation, och dervid anföra, att då ej någon inskränkning sker i någons hittills ägande rätt, att med gäst uppgöra kontrakt om hyra af hus å landet, hvarken i afseende på flyttningseller uppsägningstid, och då ej heller, genom ett lagstadgande derför, inhysandet af obehöriga personer kan befordras, så, enär kontrakter om hyra å landet ofta ej uppgöras, och oftast blott muntligen och utan vittnen, hvarigenom uppsägningstiden kan för hyresgästen, om han fått att göra med en krånglig värd, blifva allt för kort, och tvertom äfven mången gång svårighet uppstå för husägaren, att i behörig tid blifva af med gästen, anser jag det vara af behofvet påkalladt, att tid bestämmes i lag för flyttning i och ur hus å landet, äfvensom för uppsägning, der sådant genom särskildt kontrakt emellan husegaren och hyresgästen ej blifvit bestämdt, och att som flyttningstid bestämmes den 14 Mars efter tre månaders förut, eller sist före Thomé dag, skedd uppsägning; af Riksdagsfullmäktigen Erik Malmin, från Westerås län, med förklarande alt han biträder Riksdagsfullmäktigen Uhrs särskilda mening. lith. till R. St. Prof. 7 Sami, i Afd., <S Haft. STOCKHOLM, TRYCKT IIOS JOIL BECKMAN, Lag-Utskottets Betänkande N:o 12. 1 N:o 12.
Till åtal inför Kongl. Svea Hofrätt har jag hänvisat ett af Rådstugurätten i Gefle den 12 Mars 1852 lättadt beslut, hvarigenom, uppå enskild mans påstående om ansvar å tvenne Polisbetjenter, för det de skulle å en krog halva varit af starka drycker öfverlastade, Rådst.- rätten förklarat, att då, enligt 11 § i Kongl. Förordningen angående fylleri och dryckenskap den 16 Nov. 1841, endast Landsoch Stadsliskaler samt Krono-, Stadsoch Polisbetjente äga att fylleriförseelser vederbörligen åtala, Rådst.rätten ansåge sig icke kunna, uppå enskilda angilvarens åkäran, berörde åtal till pröfning upptaga; och har jag i detta mål erhållit KonglHofrätteus utslag den 9 sistlidne Maj af innehåll, att Rådst.rätten rätteligen förfarit derutinnan, att den ansett angilvaren icke vara, såsom enskild person, behörig att åtalet vid domstolen utföra. Jag har ej kunnat nöjas åt detta utslag, utan deröfver i underdånighet besvärat mig. Jag har anmärkt, att jag ej fått betrakta frågan såsom likgiltig eller obetydlig, sä vida deraf syntes bero, huruvida en allmänt åtal underkastad last, hvars förderflighet i så mångå afseenden allmänt erkännes och ölverklagas, ej skall kunna i annat fall trätfas af lagligt åtal och bestraffning, än om Polismaktens tjenare finna sig dels befogade och dels hågade att den beifra. *) De 39, hvilkas meningsyttring anföres uti 1851 års berättelse sid. 83. Desse betjente måste då komma i frestelse att från skonsamhet mot de felande hämta otillbörlig vinst; och anstötligheten af en sådan frestelse når sin höjd, om det fall inträffar, hvilket här varit i fråga, att just Polisbetjente äro de, sorn angifvas hafva gjort sig skyldiga till öfverträdelse och sjellve såsom angifne vilja draga fördel af hindret lör enskild angifvelses upptagande.