Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emellertid örn man efterser, hvilka dessa personer, som lida af Nässjölinien, äro, så skall man finna, att de äro sådana, som alldeles icke hafva det ringaste att skaffa med denna linie, emedan de bo i Dalarne, i trakten af Orebro 0. s. v., och under sommartiden naturligtvis hafva hela sin transport på Götheborg, utan att någonsin komma lill Småland, så vida ej någon enskild vill resa dit, och då kan väl kroken icke blifva af någon betydenhet. Men i hufvudsaken borde kanske allt detta hafva ganska ringa inflytande, väsendtligen derföre att Utskit i hvarje fall, utom ett enda, nemi. beträffande tackoch stångjerns-tillverkningen, väl kommit till det resultat, att Nässjölinien icke eger så betydlig öfvervigt framför Lagalinien, som jernvägskomitéen trott sig finna; men det stannar dock, äfven efter Utskits beräkningar, vid en liten öfvervigt. I alside på kostnaden, är det klart, att den blir mindre, om jag går från Malmö direkt till Jönköping, än om jag går öfver Nässjö till samma stad; men vore detta afgörande, kan det icke annat än väcka förundran, att man icke valt vägen öfver Sandseryd; ty vili man hafva en väg för bästa priset, så måste man taga denna riktning. Jag är dock för min del mycket tacksam för denna, enl. min öfvertygelse, inkonseqvens fi Utskits sida, emedan den visar att icke ens Utslct kunnat frigöra sig från den tanka, som utgjort den hufvudsakligaste i K. M:s Propos, och som äfven förmodligen ligger såsom en hufvudtanke för alla dem, som yrka på banans sträckning öfver Nässjö. Man kan nemi. tro att efter nästa riksdag jernvägsarbetena skola bedrifvas med vida mindre fart än nu; man kan antaga att
För Ordens-gillets tjenstemän gäller deremot ännu, i alla hufvudsakliga delar, den för dem år 1816 fastställda lönestat, vid hvilket förhållande Ordens-gillet ansett och fortfarande, så länge samma förhållande föreiinnes, anser någon nedsättning uti den i samma stat afsedda observationsprocenten icke böra ega rum. Serafimerordens-gillet framhärdar med djupaste undergifvenhet, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl, Maj:ts underdånigste, tropligtigste undersåtare och tjenare: G. A. SPARRE. L MANDERSTRÖM. F. BRAUNERHJELM. OL. IM. FÅHRAUS. MAGNUS HUSS. Stockholm den 20 November 1865. T. A. Billbergh. — 341 — Lands Universitets Kansler, med underdånig förklaring öfver den anmärkning, Rikets Ständers Revisorer framställt vid detta Universitets räkenskaper för år 1863. Underdånigt memorial. Efter inhändigande af Consistorii Academici i Lund förklaring öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkningar mot Lunds Universitets räkenskaper för år 1863, får jag densamma härjemte, tillika med remissakten, insända, och har jag, för min del, dervid intet att erinra eller tillägga Stockholm den 19 December 1865. G. A. SPAUKE. J. J. Nordström. Till Kanslers-embetet för Lunds Universitet. Sedan Kanslers-embetet infordrat Consistorii Academici Majoris utlåtande, med anledning af Kongl. Maj:ts nådiga remiss till Kanslers-embetet af hvad som utaf Rikets Ständers Revisorer blifvit anmärkt, i afseende på redogörelsen för de till Lunds Universitet år 1863 influtna s. k. vaxljusmedel, får Consistorium, som i frågan inhemtat yttrande af Consistorium Minus, detta yttrande, hvilket Consistorium såsom sitt eget åberopar, härmedelst vördsammast öfverlemna. Lund den 29 November 1865.
I längden blefvo dock de dar resonnemangerna alltför naiva till och med för mig, ocli mina norska politiska synipatier fingo en välbeliöflig afkylning. Så gick det däremot icke med niin beundran för Norges natur. Den befann sig i staadigt stigande,. och intrycket förflyktigas icke ined tiden. ' Litet hvar kan nog stundom önska sig Wordsworths föriniga a t t likasoin magasinera intryck af vacker natur. Det är kanhanda inte heller så omöjligt, som det låter. Visst kan det dagliga slitet och livardagströttlieten söfva minlieha för en tid, men s i komma de igen en kväll vid lampskenet liksoin vanliga tomtar, riiska oss i armen ocli utropa: » Minns du fjallbranterna i Jotunheimen? Dar kunde du gå 3 mil oiii dagen med ränsel på, och nu tröttnar du för litet arbete? Krya upp dig, flicka lilla !&gt; - Och det känns, som blåste det fjällvind genom ruminet, ocli inan tar i ined nya tag, och så kryper man till kojs med samma siinda dagsverkartrötthet, hvarmed man sträckte ut sig p % halmmadrasserna i .de små turisthotellen. Jotunheinien ja, - de$ var i alla fall det bästa al alltihop. Det var en strålande augn&amp;idag, när jag begaf mig in i denna.vilda fjälltrakt, obebodd hela vintrarile, anda till, Sankt Hans, (midsommar), då isarna gå upp och några liotellvärdar flytta. ' dit för soininaren. E n äldre engelsman i kortbyxor och damasker samt med twistföreningens blåa emaljknapp på bröstet erbjöd sig vanligt a t t tjäustgöra som miii förare, då vi i alla fall skulle ha sainina vag. Han hade tillbringat flere souirar i Norge. Med oss följde äfven en nng jurist från Antwerpen, inr Louis B-@nk, livars ytterligt modärna promenaddrlikt jag betraktade med den akta turistens saveräua förakt.
Gr. Frölichs framställning kan icke betraktas annorlunda, än i tvänne cathegorier. Den ena, såsom en ny motion, — och i sådant fall är den otillständig; och den andra, såsom ett försök att upprifva R. o. Ad:s beslut, då i sådant hänseende den är olaglig. I intetdera fallet kan den till upptagande förekomma. Gr. Frölich: Om jag i nit för en sak, som jag an ser riktig, går längre än andra sidans opinion om formerna medgifver, så må det billigtvis mig ursägtas. Det är med afsigt alt söka gå en sådan opinion till mötes, som jag får vördsamt hemställa, om icke Ståndet snarare skulle vilja instämma i den åsigt alt återremittera detta betänk, till StalsUtsk. tillika med de anmäi katr, som dervid äro gjorda. Hr Frih. o. Landtm yttrade, att då Gr. Frölich nu tillstyrkt R. o. Ad. alt fatta ett annat beslut än det han i sitt första yttrande ansett böra af R. o. Ad. fattas, torde ingen förklaring af Hr Landtm, i afseende på den propos., lian först begärde, erfordras. Emedlertid och då vanligen 25 H. 18 i38 D«11 13 Maj. den första propos., som liiir framstiilles i anledn. af ett utsk.betänk., är i öfverensstämmelse med syftningen af detta betänk., så ansåg Hr Landtm, sig böra för R. o. Ad. framställa den propos., lian för en stund sedan gjorde. Skulle den icke af R. o. Ad. antagas, så blelve fråga om propos. till återremiss; hemställande Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. ansåge SlatsUtskts mein. N:o 517 icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarna Ropades starka ja, blandade med nej. Då Hr Landtm, förklarade, det lian trott sig finna alt ja öfverröstat nej, begärde Gr. Frölich votering. Upplästes till justering och godkändes följande volerrsproposition: Den som anser StatsUtsk:s mein.
Majrts Nådiga Skrifvelse, rörande Piteå och Luleå städers ordinarie båtsmanshåll: bifölls; N:o 174, i anledning af erhållen återremiss å betänkandet, N:o 80> Prot.-Utdraga den i5 Februari 1845. angående afskrifning af, eller ersättning för åtskilliga, dels på öfverskolten al Stats-verkets inkomster anordnade, dels från Kongl. Stats-Contovet af under händer halvande medel besLridda utgifter. Härvid förekommo nedannämnde punkter af utlåtandet, i\:o ij4‘ Första punkten: med läggande till handlingarne af motsvarande 1, 2, 3 och 4 punkter i betänkandet, N:o 8o_, godkände Ståndet 1 punkten af utlåtandet, N:o ij4i andra punkten: motsvarande 7—14 punkter af betänkandet, N:o 80, förnyade i andra punkten af utlåtandet, N:o 174, godkändes: I öfriga delar lades betänkandet, N:o 80, och utlåtandet, N.-o 174, till handlingarne; N:o 175, i anledning af väckt motion, angående rättighet för Tierps socknemän att lill allmänna behof erhålla nödigt byggnadstimmer från kronoparken Tierps norra allmänning: Bifölls; N:o 176, i anledning af väckt motion om rättighet för innehafvare al kronolägenheter i de norra Länen att anlägga sågqvarnar, och der, till bräder och plankor, förbruka sine skogseffecter: bifölls; N:o 177, i anledning af väckt motion, angående inventering af Statens, inom hufvudstaden befintliga, förvaltande Verks cassör: återremitterades ; N:o 165, i anledning af väckt motion om befrielse för Comminislers-boslället Waxtuna i Orkesta socken af Stockholms
Synes, att i ett ämne, sådant som delta, Utskottet, efter slutade öfverlaggningar, vid jemförelse af de disparata besluten, hade kunnat och bort förena sig om ett sådant utlåtande, hvilket hufvudsakligen inskränkt sig till det enda nya förslaget om Landtständer inrättande, såsom ett försök lill motsatta öfvertygelsers eller interessens framtida förmedling i den stora frågan om nyttan eller behofvet för vårt fädernesland af dess åldriga institutioners totala omstöpning eller partiela reform, I stället för arne Betänkande.!! hade då ett gjort tillfyllest, med besparing af mycket öfverflödigt ordande och skrifvande både i Utskottet och uti Riks-Stånden. Det är i synnerhet öfverläggningarne om vissa orepresenterade medborgares in rym mande i Riksdags-! epyesenlationen, sorn inom Utskottet gifvit de mest besynnerliga, o - sammanhängande resultat, hvarföre jag i synnerhet ål Utskottets Utlåtande i denna del hade önskat en annan form, den af en blolt historisk framställning. Mitt välmenta förslag har icke ansetts väl sammanstående med helgden af den vid Betänkandets justering till stor del frånvarande majoritetens förut fattade speciela beslut, hvilka ock jag, lika med den öfriga minoriteten, måste respectera och tager mig derföre friheten, såsom min enskilda reservation, här framlägga den förändrade redaction af nyss oroförmälda del af Utskottets Memorial ]V:o 35, hvilken jag dristat anse båsde af Utskottet och af R. H. Ständer för närvarande antaglig. Efter de allmänna reflexioner, hvilka Utskottets Betänkande innehåller, örn Svenska Riks-Ståndens egenskap af e/ernenter j om skillnaden emellan rättigheten alt representera och att representeras^ sam t emellan personliga och opersonliga interessen hade redactionen, enligt min åsigt, kunnat blifva ungefär följande: ”Då Utskottet ansett för en pligt alt i betraktande taga vissa medborgares rationela rätt att i national-representalionen å Riksdagar deltaga Bih, till R, St. Trot. i834- 3 Saini. a ii:te Häftet.
Vidare, och enär det tvifvelsutan vore ett lika maktlöst som obetänkt bemödande af enskild inan , att rikta en tryckt skrifts innehåll till inskränkning af friheter och rättigheter , som tillhöra en sjelfständig Nation och af dess Öfverhet skyddas, anse Riksens Ständer hela 6. §:n kunna försvinna. Slutligen tveka icke Riksens Ständer, att i 8 §:n införa ett mera bestämdt Stadgande om Jurys befattning , och att i öfrigt närma §:ns lydelse till den af 5 §:n 4 Mom i Tryckfrihets-Förordningen. Underdåniga Skrifvcser. I enlighet härmed, och i stöd af det vid 1815 års Riksdag fattade samt uti Riksdags Beslutets 3 §, intagna Beslut, att frågor, som angå Föreningen emellan Sverige och Norrige, kunna vid samma Riksdag, då de väckas, till afgörande förekomma , Utan att till nästa Riksdag behöfva hänskjuta* ; hafva Riksens Ständer för sin del nu antagit följande Lag, med förbehåll att dea af Jjctrriges Rikes Stor-Thing likaledes godkännes. ”Tillägg till den emellan Sverige och Norrige vid Riksdagen i Stockholm den 6 Augusti ”1815 och af Star-Thinget i Chtistianhi d. ”föregående Juli fastställde samt af Kongl. Majd ”under förstnämnde dag antagne och bekräftade .”Riks-/Uh % 1.
Det är af vigt, att bankens bristande förmåga alt verkställa invexlingen hunnit blifva bekant, innan en sådan utsökning äger rum, och att en viss tid, den må vara huru kort sorn helst, förflutit deremellan. En månad är kanske för litet och jag tror verkligen alt allmänheten ej skulle förlora mycket på alt man utsatte tre månader, ehuru jag, om man nödvändigt yrkar det, äfven skulle vilja gå in på en månad; men jag hemställer, om vi ej kunna förena oss om tre månader, och jag lager mig friheten uppläsa huru detta moment, i öfverensstämmelse med hvad jag föreslagit, då skulle komma att lyda: ”Skulle, sedan enskild bank blifvit fullständigt utredd, tillgångarne finnas otillräckliga för inlösen af alla utelöpande sedlar och skuldförbindelser, då skola de fordringsägare, som återstå, vara berättigade att för sina fordringar lagsöka en eller flere af bankens delägare, efter eget godtfinnande, med samma utmälningstvång, som för skuld af den mest executiva beskaffenhet; skolande denna rättighet äfven vidtaga, såvida icke bankens utredning inom tre månaders tid blifvit fullbordad; hvarefter de, som sålunda liqviderat bankens brist, äga rättighet att af de öfriga delägarne utbekomma hvad på deras lagliga andel i förhållande lill teckningen belöper;” så alt tre månader, sedan den först i banken presenterade sedeln der blifvit nekad inlösen, och om icke derefter genom utredningen allt blifvit liqvideradt, håller jag mig till hvilken delägare som helst. Jag anhåller vördsamt om propos. härpå, och får underställa de herrar, sorn i mindre betydliga saker varit skiljaktige härutinnan, om de icke kunde finna sig tillfredsställda med denna jemkning. Hr Ribbing: Då jag för en stund sedan begärde ordet, var det i anledn. af Hr Stuarts yttrande, att den redaction jag föreslagit icke skulle vara så alldeles lycklig. Jag medger detta, men jag finner äfven den redaction, som i betänk, är föreslagen, alldeles icke bättre, utan nära nog sämre, 20 FL 78 6iS Den 24 Februari e. m. ty den innefattar en omening, hvilket af Frih.
M:s stadga ang:de skiftesverket uti 11 kap. ang:de egograderingen stadgar: att afrösningsjorden i likhet med inrösningsjorden endast bör upskattas efter dess naturliga godhet och vextlighet utan afseende å derå befintlig eller sparad ståndskog. Enl. min tanka bör vid upskattningen af afrösningsjorden en dubbel gradering försiggå, nemi., en med afseende pä jordmånens naturliga beskaffenhet och en annan med fäsladt afseende å den befintliga skogen. Den genom jemförandet af dessa begge graderingar upkomna total-graderingen borde då bestämma det förhållande, efter hvilket afrösningsjorden uti skiftet bör delas. Blifver denna graderingsmethod antagen, så kan äfven lätteligen borttagas det för skogarnes bestånd vådliga stadgandet uti 13 kap. 7 §: att delegare, som mister skog, skall erhålla ersättning uti skogsförnödenheter till afverkning på viss tid. I stället utginge då ersättningen genom ökad jordvidd utaf den sämre medfarna skogen, hvilket synes så mycket rättvisare, som en illa medfaren skog i sjelfva verket bör anses minska afrösningsjordens verkliga värde, i anseende till den långa tidsrymd, som för densamma åtgår att åter komma i godt skick, hvilket deremot icke är fallet med vanhäfd utaf inrösningsjorden, som inom ganska kort tid kan rättas och göras oskadlig. —• Dessutom vunnes dermed den stora fördel att under tillämnadt eller pågående skifte, å ena sidan minskades frestelsen att nedhugga skogen å den jord, som genom skiftet skall bortgå, alldenstund man alllid vore viss på att blifva nödgad lemna ersättning derför uti jordvidd, och å andra sidan borttoges nödvändigheten af repressalier, då man vore säker att alltid vinna i jord hvad man förlorade uti skog. 198 Den 10 December. Gr. Wachtmeister tilläde härefter muntligen:
Då lärjungarnes antal vid elementar-läroverken å de orter, der sådana nu blifvit föreslagna att bibehållas eller inräl - 84 tas, under innevarande års vårtermin utgjorde 6,345, torde med säkerhet kunna beräknas, att en sådan skolafgift skulle inbringa R:dr 60,000: — då den brist, som af statsmedel borde fyllas, blefve 74,736: 43. eller i rund summa 75,000: — Derest Eders Kongl. Majit i nåder skulle finna för godt att gilla, hvad nu blifvit hemstäldt, får jag i sammanhang härmed i underdånighet föreslå: a) att hälften af det öfverskott å skolafgiften, som vid hvarje läroverk uppkommer sedan så stor summa utgått, som minst skall erläggas, må få ställas till lokalslyrelsens disposition att användas till underhåll och förbättrande af skolans materiel. Utom det vigtiga ändamål, som dermed afses, att kunna bereda läroverken tillgångar tili sådane kartor, glober, instrumenter, planchverk och andra för undervisningen behöfliga materialier, som ej hvarje lärjunge kan åläggas att förskaffa sig, skulle dermed vinnas, att missbruk till statens skada mindre vore att befara vid bedömandet af hvilka lärjungar, som borde från afgiften befrias eller deruti njuta nedsättning; b) att det öfverskott utöfver ofvanberäknade 60,000 r:dr, hvilket genom skolafgiften kunde statsverket tillflyta, måtte åtminstone tillsvidare, likasom besparingarna å anslaget för elementar-läroverken i allmänhet, få för samma läroverks behof användas enligt de föreskrifter, som af Eders Kongl. Majit meddelas.
M:t i Nåder täckts förklara, att, då tvist uppkommit, huruvida densamma innehade någon jord af Elfsborgs Kungsladugårds egor, kunde skatteköp af denna lägenhet icke ega rum, utan så vidt lägenheten genom slutligt utslag blefve förklarad att hel och hållen eller till någon dél tillhöra nämnda Kungsladugårds område; äfvensom E. K. M:t, vid det förhållande, att fråga blifvit utaf nuvarande innebafvaren af N:o 326, Vädersågen, väckt om fyllnad från Kungsladugårdens ego-område i de 50 tunnlands areal, som, enligt det för nämnda lägenhet utfärdade skattebref, förmenats böra densamma tillhöra, och, i anledning af anförda besvär, E. K. M:t Nådigst förklarat det vara klaganden öppet att i afseende härå, å ort och ställe, som vederborde, väcka och utföra den talan, hvartill han kunde anse sig befogad, i Nåder funnit de vid Kungsladugårdens sednaste afmätning till sådan fyllnad vilkorligen föreslagna och ä den af Säfvedahls härads-rätt den 4 December 1851 fastställda karta utmärkta lägenheter, som vid jemförelse med den af Kammarkollegium åberopade 1722 års karta befunnes motsvara den derå utsatta mark, böra från skatteförsäljningen för närvarande undantagas; men att verkställighet af skatteköpet äfven för berörda lägenheter må ega rum, derest och i den mån det af Vädersågens innehafvare väckta anspråk, i händelse det fullföljdes, blefve genom slutligt utslag underkändt. Hvad sålunda förekommit hafva Rikets Ständer i öfvervägande tagit; Och som, genom antagande af hvad E. K. M:t, på sätt ofvan förmäles, behagat i Nåder föreslå, förevarande fråga säkrast erhåller en lösning, som både motsvarar invånarnes i Carl Johans församling uttryckta önskan att komma i en tryggad besittning af deras nu innehafvande lägenheter, och derjemte förenar det allmännas rättvisa anspråk med ett billigt afseende på de enskildes fördel, hafva Rikets Ständer funnit sig böra till E. K. M :ts högstberörda Nådiga Proposition lemna bifall.
Sedan 1782, då Allmänna Brandförsäkringslnrättningen börja - Den 25 Maji. de, har den bevisligen ej betalt till Skånska Ständerne mera än 10,000 högst 10,000 R:dr B:co, mende hafva betalt 2 ä 3oo,ooo R:dr till denna Inrättning och det, oaktadt under en viss tid af denna period halmtak ännu funnos på en del hus. Jag undrar således icke, att man så gerna vill hafva de Skånska Städerne med i Allmänna Brandförsäkringen. Att i Skåne, såsom Utskottet säger, Städerne äro mindre, än en del af de 4» Städer, skulle jag tro snarare tala för större säkerhet i Skånska Brandförsäkringen; tjr ju mindre Städerne äro, dess färre hus kunna brinna. Det kommer ej an på antalet eller storleken af Städerne, utan på huru stor den tecknade summan är, söm utgör fonden, samt i hvad mån husen äro bränbara, eller ej. Jag tror således, att Brandförsäkringslnrättningen i Skåne gifver vida större säkerhet för Banken, då fråga är att hypothisera Brandförsäkringsbref för lån, än den Allmänna, man må betrakta saken i theorien, eller taga till rättesnöre erfarenheten. Det är så mycket angelägnare, att detta mål blir återremätteradt, som här ej blott är fråga om att facilitera lån, utan äfven att bibehålla husens i Skåne hypothekvärde i allmänhet, hvilket skulle för mycket lida, i händelse Betänkandet ej blef i den delen förändradt, som angår Skånes Brandförsäkringsbrefs säkerhet, såsom hypothek för lån. Jag tror, att man ej bör onödigtvis inskränka credi - Den 25 Maji. ten, hvars rubbning så mycket ökar penningebrislen, hvilken åter är en följd af 1818 års Ständers beslut till indragning af rörelsecapitalet. Af älla dessa skäl anhåller jag om återremiss. Herr Hjertaj Gustaf: Då den olyckan timade, att BrandförsäkringsVerkets Stadsfond gick öfverända, i följd af förnyade eldsvådor, började man med mera uppmärksamhet följa förvaltningen af denna fond, än hittills.
Derjemte tror Utskottet sig med säkerhet kunna antaga, att, i fall dessa sedlars värde enligt Riksgäldsberäkningen äfven varder å desamma utmärkt, den nu allmänt brukliga benämningen af de mindre Bancosedlarne, enligt deras värde i Riksgälds, skall oförändrad fortfara, jemväl efter den snart inträffande tidpunkt, då de nuvarande Riksgäldssedlarne försvunnit ur rörelsen, och sålunda förekomma den af dessa sedlars förestående indragning befarade följd, att alla värden småningom varda bestämda i R:dr Banco. Vidare anser Utskottet, på sätt Kongl. Maj:t jemväl i Nåder antydt, omförmälde utväg vara den mest lämpliga och ändamålsenliga, att för framtiden lätta och förbereda antagandet af en enda gemensam myntoch räkne-enhet för hela landet, motsvarande den vid innevarande Riksdag af Rikets Ständer i sådant afseende föreslagna Courant R:dr. Slutligen hyser Utskottet den förmodan, alt, på berörde sätt, den öfverklagade svårigheten alt, vid utbytet af de nuvarande Bancosedlarne emot silfvermynt, bestämma deras motsvariga värden, skall i möjligaste måtto undanröjas. I öfverensstämmelse med dessa åsigter, tvekar Utskottet alltså icke att föreslå; a) att Bankens nya sedlar måtte utgifvas å sådana valeurer, som jemt svara mot R:dr Rgs och dess multipler; b) att vissa af dessa sedlar varda utställda å samma belopp som en del af de hitintills i allmänna rörelsen begagnade Riksgäldssedlarne ; och c) att de nya sedlarnes värde, enligt Riksgäldsberäkningen varder å tjenligt ställe på ett i ögonen fallande sätt utmärkt. Hvad för öfrigt beträffar det antal serskilda valeuret, hvarå Bankens nya sedlar böra utställas, så anser Utskottet samma grundsats, som i detta hänseende vid sista Riksdag godkändes, äfven nu böra antagas, nemligen att dessa valeurer, så vidt, utan men för penningerörelsen i landet, sig göra låter, skola till antalet i möjligaste moa inskränkas.
Kredit-aktie-bolagets ombud hade icke heller haft något att erinra mot dessa obligationers emottagande såsom liypothek i deras nu befintliga skick, och om vid ett blifvande amorteringslån förbehåll om berörda obligationers annullerande skulle göras, kunde ju i kontraktet, om det nu ifrågasatta tillfälliga lånet ät Riksgälds-kontoret betingas rätt att för sådan händelse få utbyta meranämnda obligationer mot andra dermed jemförliga fonderade obligationer. Önskvärdt vore emellertid att, om företrädet gåfves åt det af Skandinaviska Kredit-aktie-bolaget erbjudna lån, den föreslagna återbetalningstiden blefve sålunda förkortad att Riksgälds-kontoret, i mån af tillfälle, kunde ega rättighet att efter första årets förlopp uppsäga hela lånet eller andelar deraf till återbetalning efter sex månader. I sammanhang med de sålunda yttrade olika åsigterna rörande företrädet af den erbjudna krediten eller upptagandet af ett temporärt lån afgaf Grosshandlaren Berg till protokollet följande skriftliga yttrande: “Äfven jag anhåller att få yttra några ord med förbigående af alla detaljer “om det principiela af frågan och börjar med anbudet af det temporära lånet. Bilt. till R. St. “Det ligger i sakens natur, att ett sådant, upptaget på kortare tid, blir “relativt dyrare än ett amorteringslån, hvilket dock är af mindre betydenhet, om “det förra upptages på ett år eller något deröfver, mot att binda sig att betala “ett högt pris under till exempel 50 år, men medförer deremot den i min tanke “obestridliga fördelen att man under tiden är oförhindrad, om de financiela och “politiska förhållandena förbättra sig, söka sig om efter ett amorteringslån på “möjligaste fördelaktiga vilkor, samt att det lernnar Riksgälds-kontoret full trygghet för sina utbetalningar för åtminstone den närmaste tiden.