Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts Nådiga Circulaire till Landshöfdingarne den 13 Octob. 1812, angående befordrande af frivilliga öfverenskomrnelser emellan Rote - Intressenterna om fördelning af Soldaternes Lönings-förmåner, skulle vara än olämpligare, af den orsak, att större delen af Stamrotarna skall hafva låtit afmäta ej mindre den vid Indelningen genom Knekte-Contracten för Soldat-Torpen bestämda jord, än ock den sedermera af Soldaterna tid efter annan inkräktade jordrymd, hvilken sammanslagna jord blifvit högt värdgrad och i mon hvaraf Stamrotarnes ersät!nings-påståenden skola blifvit uppgjorde, deraf ganska många tvister" och olägenheter påstås hafva tillkommit, till afböjände hvaraf Hr Öfverste Lieutnanten, medelst ifrågavarande Memorial, föreslagit: 1:0 Att den åa 1685 uti Penningar bestämda jordlegan malte förvandlas till Spannmål, efter nämnde års Markegångs-Taxa eller kronopris, hvilken Spannmål sédermera, fördelad Siamoch Hjeip-Rotarne emellan, skulle utgöra rätta jordlegan, som icke kunde i framtiden vara förändring underkastad. 2:0 Att Hjelprotarne ej måtte åläggas någon afgift för deri jord, Soldat-Torpen innehade Utöfver hvad Kuekte-Contracten utstakade; samt 3:° Att hos Hans Kongl. Maj:t matte 1 underdånighet anhållas om den befallning till vederbörande, att alla till äfventyrs började Rättegångar i detta ämne borde hvila intill Riksdagens slut, eller till dess bestämde föreskrifter kunna vidtagas och göras kunnige.
Att rymd fänge, hvilken, då han ertappas, sätter sig till motvärn, är för samhället i högsta grad vådlig, lärer ej bestridas; ty då han uppenbart vågar trotsa lagarna och dess tjenare, så kan man af honom ej heller vänta någon aktning för enskildes säkerhet; lian sätter sig sjelf utom lagen och bör, liksom ett skadligt och farligt djur, till samhällets gagn och säkerhet, göras oskadlig, örn ock dertill skulle fordras hans lif. Den dagliga erfarenheten visar, huruledes förrymde correetionister samt andre förvunne förbrytare våldsamt bemöta polisbetjening och vaktkarlar, sorn söka att dem upptäcka och gripa. — Ja! djerfhelen har nu hunnit den höjd, att flere polisbetjenter, under tjenstens utöfning, blifvit svårt och farligt sårade, och alt de, hvilka endast utfört tjensteåligganden, riskerat lifvet, under det förbrytarne ej baft något att vedervåga, 0111 jag undantager ett eller annat slag eller hårdare handtag. Alli detta kunde likväl till en stor del afhjelpas, om polisbi tjeningen beväpnades samt tillätes att vid behof använda vapen och saklöst, vid ringaste försök till motstånd, nedhugga den motspänstige. Jag förmodar, att till och med de vid institutet å Långholmen uppfostrade, i detta fall, skola blifva medgörligare och mindre benägne att genast laga till klöfven. 3:o Den soldat, som med olydnad eller våldsamhet bemöter sin förman, afstralfäs enl. krigsartiklarna, med döden; men den farlige förbrytaren, som begär enahanda förbrytelse emot sitt befäl eller bevakning , straffas relativt högst lindrigt. En fånge, som med knif eller annat vapen sårar sin förman eller väktare, riskerar endast att ömsa fängelse samt att få fängelsetiden förlängd, örn densamma kan förlängas, med tillsats af vatten och bröd eller spö, efter omständigheterna.
Visserligen blifver det vetande, som i dem inhemtas, i viss mån » anekdotiskt », men detta fylles ut med tiden, och i detsamma kan längre fram ett metodiskt stadium införa ordning; de kunskaper, man på sådant sätt inhemtar, inregistrera sig efter hand under bestämda kategorier. Det är en stor fördel, att ett material att ordna finnes, och det nu nämnda har man fått så godt som gratis. Ett vaket intresse för naturen hjälper oss icke endast att fördrifva ledsnadens mara, utan har äfven sin etiska betydelse. Den, som älskar naturen, skattar ej så mycket åt flärd och småsinne och finner ej stort behag i nöjen af tvätydig halt. D e blommande fruktträden, en klar solnedgång, trastens glam och klöfverfältens doft fylla ett sådant sinne med större glädje än kläder, nöjen och kurtis; i en sådan omgifning får också sinnet igen sin jämnvikt, och frätande tankar och bittra känslor blåsa liksoji bort med vinden. Har du kännt igen dig själf efter några dagars vistelse på landet? Harens språng, ekorrens spänstiga hopp, fiskarnes lek på vattenytan, skogens trolska sus och vågens skvalp skola för en yngling, i barndomen van att gifva akt på sådant, ega en tjusning nog stor att locka honom från kvalmet i en cirkus med dess nervskakande akrobatprestationer. Det friska lifvet i skog och mark skall bilda en helsosam motvikt mot de retmedel på hans sinlighet, som de dåliga teatrarne bjuda på. Må vi ej heller glömma, huru viktigt det är att vårda barnets stämningar! D e återkomma under lifvet som lifvande eller nedstämmande minnen. Ingenstädes förvärfvas ljusa, glada sådana i så rikligt mått som i en vacker natur, om man eger denna öppna blick för henne, som vi nyss påpekat. D e bilda ett kapital för lifvet, hvilket man sedan har att draga vexlar på. Barndomsintrycken äro så mäktiga, att de med inga senare kunna jämföras; de sitta i som mysklukten.
Jag delar visserligen deras åsigt, som önska att prebendepastoraterne skola upphöra alt utgöra en aflöning för lektorerne vid läroverken, och att dessa församlingar måtte komma i åtnjutande af samma fördel, som andra församlingar, alt hafva sin rätte själasörjare bosatt bland sig, hvilket ock torde vara ett oeftergifligt vilkor, för att han skall kunna som sig bör handhafva sitt anförtrodda vigtiga kall; men denna min litliga önskan kan ej förmå mig att biträda ett beslut, som synes mig vara förhastadt, eller åtminstone föreslaget i orätt ordning. Prebendenas anslående till lön åt skollärare är nemligen endast den ena sidan af saken; men denna har ock en annan, som måste tagas med i betraktande vid förändringens vidtagande, nemligen lektorernas anställning såsom konsistoriiledamöter. Den sammansättning af konsistorierna, som för närvarande är den gällande, fordrar, att ett antal prester alltid tinnes att tillgå i stifts-staden; ty örn också äfven lekmän ej böra uteslutas från säte i konsistorierna, torde det dock vil ligt medgifvas, alt flertalet af konsislorialer bör fortfarande vara prester, och att det härtill erforderliga antalet i de flesta fall blir större, än att det kan värdigt fyllas genom stadens presterskap och de få theologiska lärarno vid läroverket. Genom borttagandet af prebendena skulle således i löne-anslaget för desse sålunda erforderlige prestman uppstå en ganska betydlig brist, till hvars fyllande Utskottet ej anvisat någon tillgång. Det synes äfven, som om dessa konsistorii-ledamöter svårligen skulle finna något lämpligare fält, än ungdomens undervisning, för användandet af den tid och de krafter, som deras befallning såsom konsistorii-ledamöter lemnar dem öfrige. Om jag således, i likhet med majoriteten i Utskottet, ogillar, att lärare i icke theologiska ämnen aflönas med kyrkans inkomster, så kan jag deremot ej ogilla, att prester, på den tid sorn deras göromål såsom sådana lemnar öfrig, sysselsätta sig med lärare-befattningar.
Det var en gång en gammal rik och förnäm grefve, som hade en enda dotter, skön som en Guds engel. En fattig löjtnant älskade henne, och blef älskad tillbaka. De höllo af hvarann på gammaldagsvis, så der som du läst för mej om Frithiof och Ingeborg. Men den unga fröken hade till friare en hycklare, en feg och nedrig man, en kapten, som ställt sig högt i fadrens gunst. Den fattige löjtnanten, som med hån blef afvisad af fadren, förgick sig mot sin rival och förman, kaptenen, då denne vägrade att duellera; han stötte honom för bröstet i några andra officerares närvaro. Det var hela hans brott, men han blef dömd att arkebuseras. En vän hjelpte honom att fly ur fängelset till Bohusländska kusten, der han väntade ett fartyg, som skulle föra honom till Amerika. Nu skulle Frithiof skiljas från sin olyckliga Ingeborg. Jag vill kalla dem begge så. Men då följde Ingeborg sitt hjertas brudgum hemligen till kusten, för att gå med honom i landsflykt. Vackert gjordt! Sådan skall en trogen kärlek HERMAN. BERTHEL. HERMAN. vara. Barnhusbarnen. Nu bodde der i trakten en beskedlig skolmästare. Till honom kommer Frithiof en afton. Han ber på sina knän, att skolmästarn skall i prestkläder hemligen sammanviga de unga tu, ty annars ville ej Ingeborg följa sin käraste till Amerika. Skolmästarn vägrade länge, men han var en svag stackare, och kunde inte se tårar på den olyckliges bleka kinder. Den unge löjtnanten lofvade dessutom, att vigseln skulle förnyas, när de älskande hunnit öfver hafvet. Och så blef det ett bröllop, tyst och stilla. Guds klara måne var brudens marskalk, och stjernorna hennes brudtärnor (darrar af rörelse på rösten). HERMAN (betraktar honom deltagande). Och ni var presten, min far? Tyst, gosse, tyst! Väck inte det minnet! Så förflöto några dagar, men intet fartyg kom. Till den undangömda skogskojan bar skolmästarn dagligen mat, men Ingeborg trodde alltjemt, att han var en medlidsam prestman.
Preste-Ståndel den 2 ■ Borgare-Ståndet den 2 Bonde-Ståndet den 6 Rikets Sländers underdåniga skrifvelse, angående ersättning för omkostnaden, i anledning af DD. lili. HH. Kronprinsens och Kronprin ses san s förm aln ing. (Slats-Utsk. Uti. N:is 140 och 173, Mern. N:o 222 samt Först. Stats Ulsk. Mein. N:o 289.) S. A. K. Sedan Riksmarskalks-embetet hos E. K. M:t i underdånighet anmält, att räkenskaperne öfver de, i anledning af DD. KK. HH. Kronprinsens och Kronprinsessans förmälning, erforderliga utgifter blifvit afslutade och att de i sådant afseende bestridda omkostnader uppgått till följande belopp, nemligen: a) bosättningskostnad 161,508: 13. 3. b) förmälningskoslnad 21,861: 40. 2. samt bemälda embete, jemte tillkännagifvande, att berörda kostnader blifvit af E. K. M:ts hof-fdrvaltning förskjutna, tillika underdånigst hemställt, det E. K. M:t måtte täckas att, i öfverensstämmelse med hvad vid föregående likartade tillfällen egt rum, af Rikets nu församlade Ständer äska ett anslag, motsvarande ofvannämnda af hof-förvaltningen förskottsvis utbetalda summa; så har E. K. M:t, uti aflåten nådig skrifvelse till Rikets Ständers Stats-utskott af den 1 nästlidne Februari behagat föreslå Rikets Ständer att anvisa de Ett hundra sextioett tusen Yern - 244 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 127. hundraåtta r:dr 13 sk. 3 rst., som åtgått för inredningen af DD. KK. HH.
En sådan garanti innebär det af Utskottet föreslagna förbehåll, att dylik banks grundfond skall utgöra minst Två millioner Riksdaler; ty för att sammanbringa ett så betydligt belopp erfordras ett ganska stort antal personer, hvilkas intresse manar dem att aktgifva på förvaltningen, som dessutom naturligen blifver föremål för en så mycket vidsträcktare offentlighet och uppmärksamhet, ju mera omfattande bankens verksamhet är. En annan hufvudsaklig garanti ligger uti den kontroll, som af allmän myndighet utöfvas; och Utskottet föreslår i detta afseende Sammansatta Bankooch Lag-Utskottets Betänkande JW 2. 3 likartade föreskrifter, som för sedelutgifvande banker, äfven hvad angår bildandet af en reservfond, deponerande i allmänt förvar af en del utaf grundfonden samt inställande af bankrörelsen och bankens utredning när reservfond och tio procent af grundfonden gått förlorade. För öfrigt föreslår Utskottet, att aktier icke få utställas till innehafvaren, utan endast till viss person eller firma; att åtminstone ett visst antal delegare bör vara svenske medborgare och att uppgift på delegarne skall af banken hållas tillgänglig för en hvar, sorn önskar kännedom om de personer, af hvilka bolaget utgöres; föreskrifter, som torde vara af någon betydelse med afseende på den moraliska garanti, hvilken otvifvelaktigt ligger i bolagsintressenternas personlighet. Hänvisande till de stadganden, som det här nedan intagna förslaget till lag innehåller, torde Utskottet i öfrigt kunna inskränka sig till följande anmärkningar: Den del af sedelutgifvande bankers grundfond, som skall nedläggas i grundfondshypothek, kan af dessa banker rörliggöras genom egna banksedlar, som till motsvarande belopp få utgifvas och för hvilkas inlösen är stadgad förmånsrätt i berörda del af grundfonden, som för sedlarne skall utgöra säkerhet. Någon sådan säkerhet ifrågakommer ej för banker utan rätt att utgifva egna banksedlar; och då dessa blefve i sin rörelse alltför inskränkta, om de ej finge deri använda största delen af det sammanskjutna aktiekapitalet, har Utskottet ansett det vara tillräckligt, om allenast tio procent af grundfonden undantagas från affärsverksamheten och i förvar nedsättas.
Jag anhåller, att en RiddarhusKanslist måtte få upläsa det föreg:de stycket, innehållande UnderStyrelsens yttrande i frågan. Sedan denna upläsning egt rum, anförde Hr von Hartmansdorff: UnderStyrelsens förslag i detta fall har blifvit af Fullm:ge understödt och jag anser mig böra inför R. o. Ad. utreda förhållandet. Fullmige och Utsk. Den 17 Oktober. 269 äro ense derom, att antalet af låne-afdelningens Kamererare skall blifva det i Betänk, föreslagna. Men Utsk. vill, att en af dessa Kamererare skall, på lediga stunder, uprätta Bankens bokslut, hvaremot Fullmtge föreslå, att den ene Kamereraren skulle hvarje år få, för bokslutets upgörande, några månaders ledighet från löpande förrättningar. En hvar, som är någorlunda hemmastadd med räkenskapsgöromål och således vet hvad ett bokslut vill säga, känner äfven, att dess uprättande i ett större räkenskapsverk, såsom Riksbanken, är ett så vidlyftigt och en samlad tankekraft i anspråk tagande göromål, att det icke får afbrytas genom handläggning af andra löpande ärenden, såsom mottagande i deposition af hvarjehanda saker, hvilka inlemnas till låneafdelningen m. m. Bokslutsarbetet kan icke under sådana. omständigheter tilloch återtagas, utan dess förrättare måste lemnäs ostörd, om det skall i rättan tid medhinnas. Fullm:ge hafva fördenskuld velat bereda honom tillfälle dertill, och alltså föreslagit, att en annan skulle förordnas att sköta hans vanliga göromål, under den tid, bokslutet upgöres. Detta är en så väsendtlig omständighet, att jag anhåller, det R. o. Ad. behagade deråt egna särskild upmärksamhet samt godkänna UnderStyrelsens förslag. Om bokslutet an (ages erfordra en tid af t. o. m. 3 månader, och aflöningen uptages enligt förslaget till 1800 R:dr årligen: så blifver utgiften för boksluts-arbetets förrättande dock icke större än 450 R:dr. Jag hoppas att R. o.
Directeurerne i DiscontContoiren i Götheborg och Malmö, som innefattas i följande nya Redaction: ”Är den tilltalade eller åklagaren miss”nöjd med HofRättens dom i desse mål, ”äge han att dem äfven, i den ordning i ”allmänhet för brottmål är stadgadt, anfö”ra besvär, hvilka hos Konungen i Dess ”Högste Domstol upptagas och pröfvas. "Är Fullmägtig (Directeur) genom Tiof - Den 21 December f. m. 127 ”Rättens Dom förklarad förlustig den ho”nom anförtrodda befattning, vare lian från ”utöfningen deraf skild, intill dess Högste ”Domstolen sig slutligen utlåtit. ”Blifver sådan dom af Högste Domstolen upphäfven och den tilltalade befri”ad, återtage han genast sin tjensteulöfning. ”Varder slik dom af Högste Domstolen fast”släld, må den sålunda dömde Fullmägti”gen (Directeuren) icke kunna uti befatt*'ningen återinsättas, ulan genom nytt val ”af vederbörande RiksStånd.” Då denna Nådiga Proposition till Utskotten remitterades, åtföljdes densamma af ett mitt anförande, som Utskotten ansett hufvudsakligen innehålla: ”Alt då Riksens Ständer för deras uti ”AnsvarighetsLagarne uttryckte rättsbegrepp ”tagit ledning af sjelfva Grundlagen, bvar”med AnsvarighetsLagarne i anseende till ”deras ändamål och syftning voro fullkomligt analoge, skulle Riksens Ständers bi”fall till den Kongl.
inom Jönköpings och Kronobergs län: till stranda g arne vid sjön (Vidöstern inom Ostbo och Sunnerbo härader, för denna sjös sänkning, emot inbetalning af 5 procent ärligen å den ursprungliga länesumman, dervid 3 procents ränta hör beräknas å kapital-återstoden; hvilken betalningsskyldighet skulle vidtaga innevarande år, deltagarna i aftappningen af sjöarne Dra [ven och Bolmen inom Westbo och Sunnerbo härader, emot återbetalning af 8 procent å hela lånesumman under 11 ,i är efter 1852 års slut, inom Kronobergs län: till jordugarne omkring sjön Elen i Wirestads och Westra Thorsås socknar af Albo härad, för nämnde sjös aftappning, emot inbetalning af 5 procent årligen å den ursprungliga lånesumman, dervid 3 procents ränta ä kapital-återstoden bör beräknas; hvilken återbetalningsskyldighet skulle vidtaga innevarande år, „ deltagame i utdikningen af Lillasjö samt åtskilliga i närheten deraf belägna kärroch mosstrakter inom Stenbrohults och Wirestads socknar af samma härad, emot årlig inbetalning af 8 procent å hela lånesumman under lif år efter 1850 års slut, dito i utdikningen af kärrmark å hemmanen Hyttinge och Bohults ägor inom samma socknar, emot dito dito efter 1851 års slut, , Gästgifvaren Anders Gabrielsson, för ett utdikningsarbete vid hemmanet Elmhult i Stenbrohults socken af sistnämnde härad, emot dito dito, „
Varande alltså RiksArchivarien D:r Johan Jakob Nordström, Lektoren Jonas Lundstedt, HofRättsAssessoren Grefve Erik Sparre, Vice Bibiiothekarien Johan Erik Rydqvist, RiksAntiqvarien Bror Emil Hildebrand och Professoren Lars Magnus Enberg utsedde att vara komiterade till tryckfrihetens vård. Ut supra C. Beckfriis. lsr. Bergman. K. A. Almgren. Pehr Östman. R. o. Ad. beslöt, att Exped.Utsk. genom utdrag af prot. skulle anmodas att upsälta och till RiksScn inkomma med förslag till förordnanden för de sålunda valde Jiom i terade. Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Const.- Utsk. efter N:o 331, Frih. Adlercreutz, Carl Gustaf, och en Supleant i samma Utsk. efter N:o 370, Frih. Paykull, Johan Gustaf; och befunnos hafva blifvit utsedde till 42 2 Ken 2 Maj. Ledamot : N:o 2160, Hr Munck af Rosenschiöld, Thomas. Supleanl: N:o 1661, llr Cärlheim-Gyllenskjöld, Oscar Henrik Adolf, Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Bevilln.- Utsk. efter N:o 392, Frih. Peyron, Gustaf, och en Supleant i samma Utsk. efter N:o 1199, Hr Simmingskjöld, Fullm. Gr. von Rosen, Conrad Magnus; och befunnos hafva blifvit utsedde till Ledamot : N:o 1979, Hr Brakel, Mauritz Gustaf. Supleant : N:o 192, Frih. Stackelberg, Berndt Oscar.
Deremot kan, efter min åsigt, ä varor, hvilka, till befrämjande af sä väl inhemska fabrikationer som tullintradens för statsbehofven påräknade belopp, böra draga en lämplig skyddstull, denna påläggas högre då varan intager större rymd och derigenom hr svårare att pä oloflig väg i Riket inpractisera. Till sådaue varor vill jag hland undra hänföra fönsterglas, pä hvilken artikel, genom en utvidgad och förbättrad tillverkning inom landet en ymnig tillgäng linnes. Delta är hvad jag hufvudsakligen i anseende till controllerna velat anföra; i de speciella detaljerne rör:de tullbestämmelserna å de af Hr Gr. Cronhjelm samt Friherrarne Åkerhjelm och Palmstjerna föreslagne artiklar, torde jag särskildt vid öfverlägguingeu derom, fä i vissa delar yttra mig. Obemärkt bör jag likväl ej lemna den inflytelse, som förböjda luilafgifter och deraf följande ökade bevakningskostuader skola hafva pä tullinkomsterna, hvilka icke rätta sig efter den åsätta tullsilfran, utan äro helt och ballet beroende af t u 11 -1 a srstiftniugeus vishet samt sträng och ändamålsenlig bevakning. Om vid öfvervägande häraf, faran för den påräknade tulli nirå - deus allt för betydliga minskning skulle föranleda till någon tullförhöjning, torde den lämpligast kunna äga rum å varor, som i större uiängd införas, och hvarå en lindrig förhöjning föga drabbar consumenlen, ehuru den betydligt skulle öka tullinkomsten. Jag vill exempelvis nämna socker; af denna vara införtullades sistl. år öfver 1(> millioner U, och på ett sådant belopp^skulle säkert någon förhöjning lemna bevisande resultater. Harvid bör äfven anmärkas, att artikeln socker är en af de svårare att på oloflig väg införa.
Maj:t år 1853, med afseende på de då framträdande politiska förhållandena, fann nödigt att på Gottland ega en hamn, hvarifrån främmande krigsfartyg kunde utestängas, och dertill utsåg Slite, hvars inlopp alltså borde befästas, för att såväl då, som för framtiden under likartade omständigheter upprätthålla förbudet mot främmande och gifva skydd åt egna fartyg, hvilka kunde deraf komma i behof, så blefvo underdåniga förslag uppgjorda till så väl de permanenta befästningarne på Enholmen, som de för ögonblicket nödvändiga provisionella jordverk och byggnader, hvilka senare erfordrades både för den på holmen förlagda och använda personals inhysande och till verkstäder m. m. Den samfällda kostnaden härför var, på sätt jag i mitt anförande till Statsråds-protokollet vid statsregleringen till sistlidoe Riksdag angifvit, beräknad till 190,000 R:dr b:ko, hvartill likväl medel hvarken hos Rikets Ständer äskades eller af dem anslogos. År 1853 voro redan så väl provisionella som fasta boningshus och kaserner samt ett jordverk uppförda och det senare bestyckadt. År 1854 var de perma - Bil. M 5 lill Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 1836. 153 nenta batteriernas byggnad så vida påskyndad, att beslyckningen, om så behöfdes, kunde under sommaren föras till valls. Under tiden molte likväl stora svårigheter dessa verks snara fullbordan. Enholmens kalkstensklippa, hvaraf riklig tillgång på god byggnadsstil påräknades, befanns ega Gneisens alla ofördelaktiga egenskaper och således vara föga användbar, hvarför all större sten, som behöfde huggas, måste från längre afstånd hemtas och köpas; och då dertill kommer att den Gottländska kalkstenen är i allmänhet mycket svär-arbetad, så åtgick både till huggning och forsling mera tid och dagsverken än påräknadt var.
Då pension från Allmänna Indragnings-Staten för ordinarie Provincial-Läkare utgår med ett belopp af 1,500 R:dr samt de extra Provincial-Läkarne hafva med dessa fullkomligt enahanda åligganden, fastän, till följd deraf att de tillika kunna innehafva Militär-Läkarebeställningar af lägre grad och således på annan stat uppbära lön, deras arvode ej blifvit bestämdt till högre belopp än 1,000 R:dr, så anser jag mig ega anledning i underdånighet tillstyrka, att Eders Kongl. Maj:t, i betraktande jemväl af Provincial-Läkaren Heinricis under en femtioårig tjenstgöring ådagalagda synnerliga nit och skicklighet, täcktes hos Rikets Ständer föreslå, att Heinrici, som uppnått 65 års ålder, må, så vida han styrker sig vara till helsan försvagad, vid afskedstagande från sin extra Provincial-Läkarebeställning varda, utan afseende derå att han ur Arméens Pensions-kassa årligen uppbär 225 R:dr, å Allmänna Indragnings-Staten uppförd med en årlig pension af 1,000 R:dr, i hvilket fall ändock begge pensionsbeloppen sammanräknade icke komme att uppgå till hvad en ordinarie Provincial-Läkare i pension tillkommer. 88 Bil. N:o 7 d) till Kongl. Majus Nåd. Prop.