Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I sådane frågor bör också mera läggas märke till , hvad en Person förr sagdt, än hvad han nu säger. Emellan 2;ne olika tänkande i ett sådant ämne, är ej någon så säker Domare, som utgången, Just den af mig då anmärkta skillnad emellan beloppet af den ur Banquen samt på dess Credit utgifna Sedelstock, och af den inom Landet circulerande, är orsaken till det Fenomene, att, oaktadt Penninge-bristen , likväl priset på Fastigheter och i synnerhet på varor ej betyde* ligen fallit, utan på Utmätnings-auctioner. Här är derföre i Landet, fast ännu icke i Stockholm, ett betydeligt, ofta flera ioorde procent olika pris på fast, så väl som på lös Egendom. Ty den som frivilligt säljer, calculerar på Sedelmyntets verkeliga värde j men den som köper på Utmätnings Auctioner, calculerar blott på penninge-tillgången om 14 dagar. Till Penninge-bristen bidraga dock oneke. Den 53 Decemberi 43 J ligen, ehuru ej i så hufvudsakelig mohn, som många påstå, andra omständigheter. Bland dessa må först nämnas Credit-brist, i följe af vårt Mynts föränderlighet, ofullkomligheten i våra Utsöknings stadgar, och ensidigheten i dessas verkställande, merendels blott nog strängt iöf de Publique Fordrings ägare, jag skulle kunna anföra flere exempel, att för Disconters räkning Utmätning verkställes hos eu Cavent eller Låntagare, som sjelf långt förut men fåfängt, begärt utmätning för sin enskilta, äfven på löpande Revers grundade fordran. — En för utsträckt handel torde nu mera ej kunna räknas bland orsakerne till Penninge bristen. Men ännu fortfar verkan af den, äfvensom deraf, att de Publique Låne-tillgångarne i synnerhet blifvit använde pä Handel, till Lån på blott Personlig säkerhet, i stället för på de direct productive Näringar. I ett Land, som blott har Pappers-mynt, är dess Rörelse-Capitals tillräcklighet beroende af åtgärder, och ibland af några få Capitalisters välbehag. Det sätter sig då icke sjelf. En ökad Production ökar då ej Rörelse-Capitalet.
Mantalspenningar: befrielse derifrån för 15-åriga personer ,,,, » , , , > * r > > » *’ r > r r t r Svar på återremiss ,,»>>>>> > > Förslag till sammanjemkning och voterings-proposition Ytterligare i samina ämne, , , , , , , , se vidare Stats-regferingen, några dermed gemenskap egande frågor* Mantalspenningar samt Lagmansoch Häradshöfdingc-ränta: i fråga om upphörandet deraf , , , , Svar på återremiss , , , y y y , , , , , r se vidare Stats-regleringcn, några dermed gemenskap egande frågor* Mantalsoch Skattskrifningcn samt Berednings-och Taxerings-Comitéemer om grunderne derför rr , Mantalsskrifning och Uppbördsstämmor; förändring i tiden derför m» m.r , , , ,,,,,, , Ytterligare i detta ämne , , , , , , r , Mantalsskrifnings-provision; se Riksgälds-Contoret 38. Disconrätt: Förlagslån, , dess förvaltning i832, , , , , Manu facturmedlen : om deras förvaltning i83^t , , Manufadur-Verk ; se Bergsoch Jcrn-handteringcn. Mariefred/ sc Marknad. Markegängsprisen: grunderne för dera9 bestämmande, räntCpersediarncs omsättning och förenkling, indelta räntors och tionde-anslags ateringående till Kronan, samt andra med grundskatternes utgörande gemenskap egande ämnen Svar på återremiss , , , , , ,,, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut })}),> ))>>>>>>>>>> JL 5* sr o. JN :o 5o 56 6 8 — b 2 PresteStåndet. BorgareStåndet.
Denna inskrånta åsigt vederlågges dessutom ganska bestämdt af de berättelser om Inrättningen, som finnas införde i Stockholms Postoch Inrikes Tidningar för de båda sistförflutne åren, och hvilka uti ingressen af Betänkandet älven åro åberopade. Beträffande sjelfva Betänkandet för öfrigt så anföres, i afseende, på den till Inrättningens fullbordande nödigt ansedde anslagssumma, ”att Utskottet väl trott sig finna, att för en Veteri - Den 5 Julli *. m, närinrättning af den större omfattning, sorn är föreslagen för den i Stockholm grundade, de byggnader, hvaraf Inrättningen sig nu begagnar icke äro fullt svarande i det hela mot planen och det utrymme, som localen erbjuder; oaktadt det nödvändigaste redan är vunnit genom lämpelig Stallbyggnads uppförande m. m , men att Utskottet ock vunnit den förhoppning, att det af Kongl. Maj;t och Rikets Ständer åsyftade ändamål skall vinnas med mera inskränkta bidrag af Staten, än dem Kongl. Maj:t på grund af särskilte Coinitterades uppgjorda förslag äskat; hvilken inskränkning Utskottet desto hellre tror kunna äga rum, utan menlig verkan på hufvudplanen, Veterinair-kunskapens tillväxt, som Veterinärinrättningen i Skara uti dess nu varande skick lemnar ett icke obetydligt bidrag till kun_ skapens spridande; hvarföre Utskottet ansett sig ej kunna bevilja det till inrättningens fullbordande äskade anslaget, utan att dermed lärer böra uppskjutas till en annan tid, då tillgångarne kunna medgifva en sådan kostnad, samt att imellertid, derest icke något annat Kronans hus dertill skulle för ändamålet anvisas och begagnas, hvartill Utskottet förmodar tillfälle ej saknas, Inrättningen med de dertill redan upplåtna lägenheter kunde fortsättas.
Sedan denna fråga i öfver 100 är varit så mycket diskuterad, och sedan 1847 års komité utarbetat ett sä förtjenstfullt betänk., hvilket icke blott i det offentliga vunnit ett rättvist erkännande, utan hvarmed Konungen Sjelf visat Sig sä belåten, att Han med serskilda nådebetygelser hugnat dess ledamöter, betviflar jag, att några ytterligare komitéer skulle kunna åstadkomma ett bättre och mera tillfredställande arbete, eller försöka upställa en säkrare och billigare grund. Hr Gripenstedt har äfven sagt, alt genom det stora antalet persedlars förvandling till vissa hufvudartiklar en betydlig förenkling vinnes. Detta låter dock mera, än det i sjelfva verket är. Hvad som gör det stora antalet persedlar, är de s. k. småpersedlarne; men dessa få icke eller f. n. utgöras in natura, ulan skola, enl. nu gällande författningar, årligen reduceras efter markegång och alltid utgå i penningar. Jag medger det vara en vinst om denna reduktion nu gjordes för en gäng och derigenom för alltid bestämdes, till hvilket belopp dessa persedlar skulle utgå i kontant. Men härtill måtte väl icke erfordras de skattskyldiges hörande, eller några ytterligare komitéer. Hela den affären rörer ju icke mer än 144,000 r:dr för hela landet. Imedlertid vore det åtrnin - Den 5 Mars f. m. 153 stone något om sistberörde förvandling kunde ega rum och en förenkling derigenom beredas. Hvad angår de öfriga persedlarne, så vore det icke eller omöjligt att åstadkomma reformen på det sätt, att 2 högst 3 vissa hufvudpersedlar blifva bibehållna och de öfriga förvandlas till silfver, men deremot kan jag svårligen förena med rättvisa, att en persedel förvandlas till en annan, aldrahelst om persedlarne äro många; och jag är viss, att om den s. k. förenklingen verkställdes på det sätt den K. propos:n anvisar, förhållandet blefve mera inveckladt än hvad det f. n. är. Den värde talaren har äfven sagt, att K. M. icke bestämdt föreslagit vissa persedlar att såsom hufvudräntor utgå inom vissa län.
Då det innevarande år församlade krigsbefäl för sin del medgifvit, hvad äfven af Eders Kongl. Maj:t lärer i nåder godkännas: att, utom den nya Regementsläkaren vid Gotlands Nationalbeväring, i afseende på hvilkens pensionsrätt de för Arméens Regementsläkare gifna föreskrifter torde böra lända till efterrättelse, samt två kapitener vid f. d. Wisby stads beväring, nemligen Majoren Claas Petter Claasson och Kapi tenen Carl Henrik Holmberg, och två Löjtnanter vid samma stadsbeväring, nemligen Rudolf Rolling och Carl Adam af Forselles, hvilka alla officerare, enligt Rikets Ständers vid 1859 och 1860 års riksdag, rörande stadsbeväringen fattade beslut, Bil. N:u 3 a. till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 123 torde få åtnjuta samma rätt till fyllnadspension, som vederlikar vid nationalbeväringen, — jemväl två Styckjunkare och en Sergeant vid Gotländska artilleri-korpsens stamtrupp må erhålla inträde uti Arméens pensionskassa, de förra i 6:te och den sednare i 7:de klassen af nämnda pensionsstat; att den i stat upptagna Regementstrurnslagaren, som förrättar musikdirektörstjenst, må vinna inträde i 6:te pensionsklassen; samt att två på National-beväringens tygstat upptagne gevärshandtverkare, hvilka hafva lön på stat till högre belopp än gevärshandtverkarne vid arméen, må undfå pensionsrätt i 7:de klassen af landtbeväringens pensionsstat; hemställer jag i underdånighet, det Eders Kongl. Maj:t täcktes begära Rikets Ständers medgifvande att, under stadgade vilkor, äfven fyllnadspensioner af statsmedel må dessa tjenstemän medgifvas, så att pensionerna i sin helhet blifva: för Styckjunkarne 400 rdr, » Sergenten 500 » » Regementstrumslagaren eller Musikdirektören . 500 » och » Gevärshandtverkarne 200 » 6:o.
Från sedelstocken torde derjemte böra, i likhet med hvad nu eger rum, afdragas dels förskott till förslitne små - 52 Banco-Utskottets Betänkande, N:o 29. sedlars invexling, dels otydliga sedlar, hvilka icke kunnat å sina numror afföras och dels metalliska värdet uti kopparskiljemynts-poletterne. I öfverensstämmelse härmed tillstyrker Utskottet, 38:0. i • ■ • . i att såsom sedelstock får anses och beräknas: a) alla i omlopp varande Bankooch Riksgälds-sedlar samt utelöpande insättningsbevis och attester; b) alla på räkningar i Depositions-Afdelningen innestående medel; c) hela summan af beviljade kreditiv, som kunna vid anfordran disponeras. Härifrån afräknas: l:o Kreditivet tili Riksgälds-Kontoret å En million R:dr; 2:o De förskott, som blifvit från Banken utlemnade lill förslitne smärre sedlars invexling i landsorterne; 3:o Sådane transportsedlar samt sedlar af nya slaget å de högre valörerne, hvilka, såsom otydliga, icke kunnat under sina numror afföras, utan i stället blifvit af Låne-Afdelningen infriade; och 4:o) Metalliska värdet af koppar-skiljemynts-polelterne. Det af Utskottet nu föreslagna sätt för beräkning af Bankens sedelstock har afseende på framtida förhållanden. För att vinna upplysning om den summa, hvilken skall utgöra maximum, fordras, att upplaga alla de poster, hvilka inom kortare eller längre tid kunna till Sedeleller Depositions-skuld förvandlas, och således Bankens upplåningar af allmänheten oell hos Riksgälds-Konloret, emedan de kunna fran långifvarnes sida lill betalning uppsägas. Delta inträffar dock ej i afseende på de så kallade äldre Låne-Banko-Obligationerne, belst dessa i allmänhet äro ouppsägbara från innehafvarnes sida.
Apr. 707. 8S9. — angående Bytes-brister, Ian. 1094. 644. — om onstad ändring i nu gällande författningar, rörande atskillige Städers fri-marknader, Ian. 1122. Apr. 608. 709. 815. — oM allmän och oinstrankt nederlagsoch upplags-frihet för Rikets.Sjö- och Stapelstäder, Ian. (969.) 1107. Apr. Liz. 8rg. — i anledning af Kongl. Maj:ts nädlga proposition rörande ändring i allmänna Lagens stadgande i 5-Hap. ;. K. Byggn. Blk.> attgäettdc beskaffenheten af den gärdesgård, som för laggill? hägnad till ägors fredande stall anses, Ian. (950. 962) ni?. angäende en ny Byggnads och Husesyns Ordning, Ian. 1120. Pro fe st örn Doct. Dralvonfolllts fbrstag till minnande «f en nödig och mera allmän Läkarewärd pä landet saint dest anmärkningar tvid medicinal »värden för prinsen, §br. silo. Apr. 615. 716. 79.4. 824. -hörande dct siörstag att alla ingwarteringsstyldige i stä - Register. 9 der och pä landet mätte tarcras kilsten wist ärlig statt under namn af Inqwartcnngsoch Scrvice-akgift, Febe. iz?8. Maro. 822. Apr. 645. 796. 844. — »anledning af ankomne reinister i frägan om »nätt, inål och »vigt, Febr. 1620. Apr. 647. 741.845. — om utwägar till förekommande af de olägenoeter, svin i ätstilliga trakter af Skäne genom flygsand förorsakas, Mars. 995. 818. 871. Apr. 727. 892. — i anledning af Prosten Doct.
R:dr „ samt tillökning i gratifikationsmedlen o O tillhopa R:dr 18,000: — D en blifvande Indragnings-staten syntes Departements-chefen kunna inskränkas till sådana beställningar, som blefve öfvertaliga och hvilkas innehafvare icke kunde till andra befattningar förflyttas, t. ex. Kollegii sekreterare, med ordinarie lön R:dr 2,400: och provisorisk förhöjning Registratorn och Aktuarien, med ordinarie lön provisorisk förhöjning En kammardräng, med ordinarie lön provisorisk förhöjning , hvaremot innehafvarne af öfriga, vid organisationen indragna eller förändrade Ö 7 o o tjenster, kunde antingen förflyttas till andra likartade beställningar i den nya förvaltningen, eller ock tills vidare komma på öfvergångsstat, intilldess de i uppkommande ledigheter kunde vinna befordran. Vid förevarande organisationsfråga borde icke lemnäs obemärkt, att till Krigs-förvaltningen rätteligen hörde anskaffandet, vården och underhållet af sjukvårdsattiralj och i sammanhang dermed ordnandet af militära läkarevården; men då detta till en del inginge på Sundhets-kollegii nuvarande verkningskrets och förändring derutinnan icke i detta mål vore i fråga, syntes någon åtgärd i dessa afseenden nu icke böra vidtagas, helst bestyret med sjukvårdsattiraljen kunde sedermera, om så erfordrades, utan rubbning af krigsförvaltningens af Komitéen föreslagna organisation, lätteligen dit öfverflyttas. Krigs-kollegium hade i sitt utlåtande, om det af 1858 års Komité afgifna t1 c5 7 O förslag, yttrat betänklighet dervid att, genom Presidents-embetets indragande, ledamöternes antal i Riks-rätten skulle minskas; men då denna Rätt icke genom Krigs-kollegii Presidents afgång koratne att sakna det minimi-antal af tolf leda Ö O O O möter, som enligt 102 och 106 §§ Regeringsformen, stadgas för att vara domBih. till B. St.
Ständer ansett tull å dessa artiklar vara af behofvet påkallad och derföre beslutat följande införselsafgifter, nemligen: å mjöl af hvete 80 öre, å mjöl af råg 50 öre och å gryn, alla slag, 50 öre, allt per centner. Då genom traktaten med Frankrike tullen å Champignoner och Tryffel, hvilka förut varit inbegripna under rubriken Svampar, alla slag, blifvit bestämd till 16 öre per skålpund, hafva Rikets Ständer ansett andra slag af svampar icke heller böra högre tullbeskattas samt derföre nedsatt den nu med 50 öre per skålpund utgående tullen å »svampar, alla slag, ej specificerade,» till 16 öre. Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 85. 35 Enär af de genom Tullkomiterade verkställda undersökningar blifvit upplyst, att de nuvarande tullsatserna å de särskilda slagen Arbetad tobak stå i ett öfverdrifvet högt föi-hållande till kostnaden för deras åstadkommande, hafva Rikets Ständer vid sådant förhållande funnit dessa tullsatser, utom hvad spunnen tobak angår, böra nedsättas, nemligen: för cigarrer från 1 R:dr 80 öre till 1 R:dr 30 öre, för karfvad tobak från 50 till 45 öre, för malen eller snus från 55 till 50 öre, samt för stänger och karotter från 60 till 55 öre allt per skålpund. Derjemte hafva Rikets Ständer ansett Cigarretter, som nu förtullas lika med karfvad tobak, böra, såsom närmare jemförliga med cigarrer, i stället uppföras till lika tullbehandling med dessa.
Det finns för hans imagination, blott icke för hans kött, ty det är utan känsel. Unt er is schüchtern. Vill den sköna en gång tråda honom under sin sitensko, hon skall själf atackera men spela att fly och alla antra skola motsträfva liaisonen. Hans aller stormächtichsta fru farmor ruinerat allt med att skria: Mariage, mariage! Könich Carolus är från topp till sula lik de svenskes dronning Kristina, fast af verkligt mankön. De båda skulle suttit gifta met hvarantre på samma tron, Das wäre ein nettes Pärchen jewesen. Å, pfuj, pfuj! – Ni svenske! Sprängriter en man sina hästar och låter folk och rike massakreras, han är dock renhjärtat och supremus blant alla, bara hans blot är för trögt för amourer. Å, låt mig fara! Jak känner renhjärtate heror, som varit trofast verliebta i tu tre olika jungfrur eller fruar i en och samma vecka. – Ja. vi äro sådana, vi äro sådana. Men för Kristi barmhärtighets skull gnid ännu en gång min hand! Och förlåt mig min jämmer och mitt stönande. Tätt innanför porten, som icke kunde slutas, lågo de nedhuggna kosackerna, hvita som marmor af rimfrost. Den gula himmelen grånade, och allt mångstämmigare och närmare ljödo i skymningen de klagande ropen: Ohahå! Ohahå! Ohahå! Nu öppnade konungen sin dörr och kom ned öfver gården. De smärtor i hufvudet, af hvilka han börjat lida, hade ökats af ridten i blåsten och gjorde blicken tung. Ansiktet bar spär af ensamhetens själsstrider, men allt eftersom han närmade sig, återtog munnen det vanliga förlägna småleendet. På tinningen var han ännu sotig efter muskötskottet. – Det friskar på, – sade han och framletade ur rocken en brödkaka och bröt den i tre delar, så att hvar och en fick lika stort stycke som han själf. Därefter lyfte han af sin ryttarkappa och häktade den själf om den vaktgörande fänrikens axlar.
Hon hade öfvergifvit vänner och anförvandter för sin tros skull och lefde nu i Pompej utan att vara bemärkt af de Christnas fiender. Men det stillaste lif förmår icke afvända förföljarens verksamhet. Jag såg en man inträda hos henne. „Offra åt gudarne i morgon, sade han, att du må få lefva; eller du dödas och dina barn bli slafvar“. Han gick, hon nedsjönk i bön. Derpå steg hon opp, tog mig i sin hand och lyste på sina begge barn, hvilka slumrade godt i hvarandras armar. „Ack, suckade hon, deras späda läppar kunna ännu knappt utsäga Hans namn, hvem skall lära dem att tro, hvem skall rädda deras kropp och själ från förderfvet. Och jag kunde dock få blifva hos dem, jag äger att välja“. Hon knäböjde åter, hennes anlete förklarades och hon utbrast: „lofvad, lofvad vare min Frälsare, prisad att du hafver funnit mig värdig att dö för din skull. Skulle väl du behöfva mig till ett verktyg för deras frälsning? Skulle ej din kärlek och din makt förslå! Med fröjd vill jag bekänna dig och dö!“ Då skalf jorden, Pompej skakades på sina grunder. Hastigt sprang hon opp, tog sina begge barn på sina armar“. Ett förskräckeligt brakande afbröt berättelsen. Jag sprang opp förfärad. „Ha, ramlar Pompej?“ ropade jag förvirrad. „Åh nej, bara spiselkransen“, svarade min värdinna, som hastigt inträdde skrämd af bullret. „Nå det var ledsamt nog ändå. Hvad du måtte blifvit skrämd. Jag var nyss här inne och du tycktes slumra; jag ville ej störa dig, utan gick bort. Få se huru det gått med alla småsakerne der på kransen? I detsamma fladdrade en klar låga ett ögonblick i spisen och försvann. Jag såg det, det var pilen, som i ett ögonblick var blefven aska. Vi började leta bland marmorbitarne. Af Chinesen återstod endast nacken och det nickande hufvudet, resten var i smulor, äfvenså sockerfiguren; men den blå bandrosen var oskadd.
Ett par hundra år därefter försvunno de gamle söndagarne, men som arbetaren onekligen är i behof af en hvilodag då och då, infördes de i fråga varande tretio fridagarne, på hvilka vanligtvis intet arbete företogs, ehuru det, såsom i denna berättelse redan nämdt är, ingalunda var i lag förbjudet. Oaktadt ett stort antal af stadens invånare infunnit sig i uppbyggelsesalarne, stodo lekplatserna ingalunda tomma, och Rydbergs torg var i synnerhet fyldt af en glad och liflig ungdomsskara. Bollspelet var i full gång. »Hvilka äro de bägge fruntimren där på bänken?» frågade en af spelarne sin närmaste man. »Den yngre deltog nyss i spelet. Hon ser bra ut.» »Det är fröken Ozodes, den kända konstnärinnan,» svarade den tillfrågade. »Det äldre fruntimret lär vara en slägting till henne.» »Så! Hon har väl kommit hit för valet till folkförsamlingen?» »Sannolikt, men hon lär också ämna gifva konsert här.» »På luktklaver! Det lär redan vara föråldradt. Den nya hjärnorgeln tränger nog ut doftackorderna.» »Det är väl ännu ej så säkert. Fröken Ozodes är en stor konstnärinna.» »Se så, passa på spelet!» Bollkastarne gjorde stora ansträngningar. Det ena vackra kastet aflöste det andra. Kroppsrörelsen spände musklerna, färgade kinderna, tände eld i blickarne. Skrattsalvorna, uppmuntringsropen, lifligheten ökades ständigt. Lekplatsen bjöd på en vacker tafla. »Jag tror, att göteborgarne äro nästan lika raska bollspelare som stockholmarne,» sade tant Vera. »Det tror jag knapt,» menade Aromasia, »men roligt är det likväl att se deras säkra kast. Jag ångrar icke, att jag lät öfvertala mig att följa med hit.» Tant Vera hade slutligen lyckats rycka Aromasia ur hennes sorgsna ensamhet och förmått henne att följa sig till Göteborg för att där gifva konsert, men ännu icke kunnat öfvertala henne att uppträda på den stora, allmänna valförsamling som skulle föregå riksdagsvalet. »På ett stort valmöte har jag icke lust att visa mig,» sade Aromasia.
Det måste vara den enskilde mannens, det måste vara Kronprinsens rätt alt blifva trodd på sitt ord, det mäste vara Hans rätt att afsäga sig eh förthån, om han så behagar, hvilken blifvit för Honom föreslagen; och frågan derom skåll väl då anses hafva förfallit. Jag anser att ett sjelftaget förmynderskap af Hr Stjernsvärd i så klara, så röna så riktiga förhållanden icke bör få göra något intrång på denna rättighet, utan anhåller om afslag å hans förslag. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Ingen kan högre än jag önska att grundlagarnö vid alla tillfällen hålles i helgd. Det är med tillfredsställelse jag hört att R. o. Ad. äfven i Gr. Lagerbjelke har en varm försvarare af dess rättigheter, men jag måste förena mig med Hr Stjernsvärd deruti, att StatsUtsk. hade bordt lemna svar på den motion som blifvit af honom framställd. Det var hans rättighet att få ett sådant svar, och om H. K. 11. Kronprinsen afsagt Sig. det ifrågavule anslaget så hade StatsUtsk. äfven ganska lätt kunnat besvara motionen blott genom att tillkännagifva ilet en sådan afsägelse egt rum. Sådant hade ock varit öfverensstämmande med Statsötslcs pligt. — Då jag nu hört att Chefen för FinansDepart. gifvit tillkänna att Kronprinsen icke allenast afsagt Sig det ifrågav:de apanaget, utan äfven uttryckt deu önskan att frågan icke vidare måtte förekomma, synes mig grannlagenheten äfven fordra att man går denna önskan till mötes. Det fel som efler min tanke således blifvit begånget, är att, då Hr Stjernsvärd, som egt rätt att begära svar på sin motion, här förnyade den förra gången, icke någon af Statsötslcs medlemmar vid détta tillfälle meddelade den hplysning vi i dag erhållit. Om sä skett, förmodar jag att Hr Stjernsvärd likasom vi alla, varit dermed belåten och att följaktligen icke någon ny fråga om detta förslag blifvit väckt. Hela felet ligger således deri att Statsötslcs samtlige ledamöter då iaktiogo tysfnad.
J\s 3, med utlåt., ang:de K. M:s Nåd. Propos. om tillägg till 61 § i Reg:s-F. II. Ex. Ilr Gr. Sparre, Gust. Adolf, anförde skriftligen: Const:s-Utsk:s förnämsta skäl för afstvrkande af bifall till K. M:s Nåd. Propos. är, att derigenom skulle för viss tid en väsendtlig rubbning inträda i det genom Grundlagarne utstakade förhållandet emellan Konungens och R. St:rs ömsesidiga rättigheter ifråga om tull-lagstiftningen. Om äfven någon sådan rubbning efter förslagets antagande skulle anses hafva inträdt, är den dock, som mig synes, så ringa, att någon vigt dervid ej bör fästas. — Uti den Konungen nu tillkommande rätt i tull-frågor, att nemi. nedsätta de af R. St:r antagna tull-bestämmelser, samt att bibehålla eller återinföra förbud i serskilda fall, verkar förslaget ej den ringaste rubbning. Det medgifver endast och allenast åt R. St:r sjelfve en rätt att fastställa tull-sats för längre tid än under Statsreglerings-perioden och att således lägga ett band på sig, för vinnande af ett vigtigt ändamål. Detta vigtiga ändamål är att gifva mera fasthet och varaktighet åt tull-bestämmelserna, än som nu är genom lag försäkrad. Vid hvarje öfvergång från tvång till frihet måste noga betraktas ej blott fördelarne af förändringen, eller den ena sidan af frågan, utan ock olägenheterne för enskilde eller det allmänna, ty såclane olägenheter finnas alltid. Vi hafva sett i länder med stora kapital-tillgångar och med högt updrifven industri, huru vid större förändringar af tull-bestämmelser sådanc ofta blifvit stadgade Den 1, Februari f. m. 21'J för en längre tidsföljd, eller med progressiv nedsättning under loppet af flere är och detta oansedt dessa länders nätional-representationer årligen sammanträda. Der har således representationen funnit nödigt, att sjelft lägga band på sin beskattningsrätt.