Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mark och sumpiga, trakter något skadat sädén, men att skörden af både Råg och Korn i allmänhet varit, god och ymnig, och förmodas blifva för Länet tillräcklig, samt att Gräsväxten äfven utfallit ovanligt gifvande. Slutligen förekommer från Gottland, att Rngsädet, ehuru ej så ymnigt inbergadt, som. skälig anledning varit förvänta, likväl skall förslå för Landets behof och kunna lemna något öfverskott till utförsel, samt att Kornet likaledes gifvit så jemn och förmånlig skörd, att den ej allenast blifver tillräcklig för Länets egna förnödenheter deraf, men äfven medgifver någon del till försäljning. Yid jemförelse Länen emellan efter dessa Berättelsers föranledande, synes årsväxten i Riket visa sig sålunda, att Stockholms, etster gil Matids, Calmare, Blekinge, Christianstads, Malmöhus, Orebro och Gottlands Län kunna anses i det hela hafva erhållit förmånliga skörder, äfven med Öfverskotter, i synnerhet af Vårsäd, till stöd och undsättning för andra Län, som komma i saknad af erforderlig Spannemål; Att likväl Rågproduclionen varit allmänneligen i hela Riket knapp pch skulle blifva otillräcklig, om icke britten kunde af den lyckligare utfallna inberg-» 2Jcs». och Fkon, Utsk. Beiänhanden. 59 jijpg af all slags Vårsäd och jordfrugter er 5 Att Jönköpings, Kronobergs, Elfsborgs, Götheborgs, Örebro, Vester Norrlands, Vesterbottens och Norrbottens Län, ehuru tilläfventyrs utan tillgångar att afyttra, likväl blifvit välsignade med tillräcklig Säd för egna behof, om den väl användes; Att deremot Upplands, Nyköpings, Vestmanlands och Hallands Län skola tarfva understöd af Råg, och det förstnämnda äfven af något Korn, för vissa fögderier; Men att Skaraborgs, Vermlands, Stora Kopparbergs, Gefleborgs och Jemtlands Län komma alla 1 förlägenhet om större undsättningar, både afHöstr och vårsäd, till brödföda och utsåJiing nästa år. B. TV. Fock, G.
— Begagnas kontrakt utöfver den deruti bestämda tid, bör kartan derefter lämpas, dock ej till högre belopp, än som svarar emot ett års arrende eller hyra; och belägges ej kontrakt med ny karla förr än nytt sådant upprättas, eller, i följd af nytt aftal, arrendet eller hyran förhöjes, då kartan derefter lämpas, eller när kontrakt, efter arrendetidens början, på ny arrendator eller hyresman transporteras. Till alla Arrenden, Kontrakter och afhandlingar, utan viss summa, skall, efter samma grund och förestående tarif, karta anskaffas till det belopp, hvartill deri betingade persedlar eller förmåner kunna skattas, enligt sednast fastställda markegångspris; och skulle samma Kontrakt innehålla bestämmelser, rörande persedlar eller förmåner, hvilka icke finnas i Markegångs-laxan uppförda, eller blifvit i kontraktet visst värde i penningar åsätta, ökes kartan i afseende derå med 40 öre. För Kontrakter, som å landet upprättas emellan Jordegare och Torpare eiler andre personer om några tunnland jord, dervid städja erlägges, beräknas k a r t e - s i g i 11 a t a - algiflen sålunda, att feni procent af städjan, jemte värdet af de årliga prestationerne, der sådane äro förbehållne, (ages till grund för karteringen, och på den summa, som härigenom uppstår, beräknas kartan, enligt förestående Tarif. Förpantnings-bref, lika med Skuldebref; Fördelsoch (jndantags-kontrakter, när de för Domaren uppvisas, beläggas med 40 öres karla.
Och skulle respective Med-Stånden vänligen inbjudas att i detta PresteStåndet beslut sig förena. S. D. Föredrogs ånyo Högloflige Ridderskapets och Adelns, genom Protocolls-utdrag af den 25 November sisth, meddelade inbjudning att biträda dess beslut, med bifall till Stats-Utskottets Utlåtande N:o 52, i fråga om mötes-passevolans-afgiftens framtida utgörande, eller serskilda medels anvisande till bestridande af de kostnader, hvartill densamma är afsedd. Med vidhållande af sitt i ämnet fattade beslut, fann Ståndet sig förhindradt inbjudningen antaga. S. D. Föredrogos ånyo Expedittons-Utskottets memorial: N:o 15, i anledning af en från Hedervärda Bonde-Ståndet till Utskottet ankommen anmodan alt låta påskynda tryckningen af de från de öfriga Utskotten inkomne Betänkanden, m. m. Bih. till R. St. TJldr. d. 2 Dec. 18/fo. N:o 18, i anledning af Välloflige Borgare-Ståndets återremiss af Utskottels förslag till underdånig skvifvelse N:o 142. Lacles till handlingarne. S. D. F öredrogos ånyo SLuts-Utskollels följande Utlåtanden och memorial : N:o 363, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga framställning om afskrifning eller ersättning för åtskilliga, dels på öfverskotten af Stuts-Verkets inkomster anordnade, dels från Kongl. Stats-Contoiret, af under händer hafvande medel bestridda utgiftei-. Bifölls. N:o 3/6, i anledning af Riks-Slåndens skiljagtiga beslut, angående inhemsk ulls belåning. Ståndet vidblef sitt beslut och godkände voterings-propositionen. S. D. Föredrogos ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens följande Utlåtanden: N:o 81, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 1.
Herr >iorllenlioIpe, Hnäers, förmälte stg ej hafwa nägok att erindra wid denna Stats-Utskottets hemställan till ensikiftenas befordrande, han wille allenast erindra, att något före Riksdagen hade Enfkiftes Författningen blifmit till Verkställighet inhiberad, och trodde alltså, att sedan medel till deras befrämjande wörö anflagne, borde äfwen en underdånig anhällan hos Kongl. Maj:t göras, att Förfatlnjngen mätte älersä sin werkan. Grefwe Oe la Oaräis utbad sig. fä uplysa,atk Tnskiftes Författningen blifwit af f. d. Konungen för 12 28 Den 24 Zebruarii för Kriget skuld rnhiberad i afseende pä Militie Boställen, men atk den nu under Riksdagen äler hadblifvit uplifwad; åtminstone kände Herr Grefwen, att der sä i afseende pä Skäne förhölle sig och ect benus derpä more att Herr G.efven sjelf nu rinder Riksdagen erhållit enskifte. Friherre äVetterstestt, Lustaf, intygade likaledes att Författningen wore till sin kraft och werka» äterstäld. Herr Klorstenkolpo yttrade sig, akt enskifte lik. tvål hade blifwit honom wägradr, men art sädant möjligrwis kunde härröra af olika begrepp vin Författningens »verkan. Herr von käausvolff, Larl Lustaf keinstolä besannade, alt förhäiiandet mea ^enna Författning warit aldeles sädant som G efoe Oe la Larstie upgiftvit: och hade nägot misisörständ om Författningens kraft och werkan existerat, wore sädant en hän» delse, hwaröfwer serskilt i laglig wäg kunde klagas. Herr Grefwe» och Lo.itdtmarstalken försäkrade sig ha^va fäst venna Författning sig såsom Landshöfding tillsänd och sjelf under Riksdagen hafrva befordrat werkstallighek as densamma.
Sedan Bränvins-Consumtiops-afgiften blifvit stadgad till ett belopp af iner än Tio procent af Bevillningen efter s:dra 'Artikeln, har Utskottet icke utan den yttersta orättvisa, och utan att all den lindring, som för Jordbruket varit åsyftad, skulle genom detta enda drag försvunnit, ansett sig kunna låta den sednare på samma sätt utgöras; det har derföre låtit icke fullt hälften (det högsta som varit rnöjligt) utgå efter Bevillningsgrund, och för det öfrigas godtgörande stadgat en Personel Bevillning, i trenne klas5 .te Bandet. 31. 33. *er 24* Den z Juli. ser till det belopp, som i Förslaget synes oell hvarifrån alla de, som af Tullarnas indragning hafva ringa eller ingen nytta, äro helt och hållet undantagne. Qvarn-tullen och Accisen deremot, har Utskottet funnit bora utgå och uppbäras på enahanda sätt, som hittills, och får till Rikets Höglofl. Ständers pröfning vördsamt hemställa, om icke Riksgälds-Contoiret, mot rättighet att uppbära hela den öfriga Bevillningen, beräknad till 2,770,000 R;dr, må de för UandtTulls-ersättningen och Consumtions-afgiften belöpande 270,000 R:dr till Stats-Verket godtgöra. Calculernas pålitlighet förmodar Utskottet vara så mycket mera ofelbar, som de äro grundade på en vunnen erfarenhet, hvilken år 1812 ej var att tillgå; större Summor jemväl blifvit för afskrifningar beräknade, hvilket förut aldrig handt, samt en nedsättning till femtio millioner i Egendoms-värdet föresedd, hvilken, om Åkerbruk och Näringar nf Rikets Ständer vinna det biträde, hvarförutan det helas bestånd äfventyras, troligen ej skall komma att äga rum. Bländ inkast som Utskottet föreser, är Capitalistens beskattning ett ämne, som , ur flera synpunkter betraktadt, länge fästat dess uppmärksamhet.
Der arbetar man på att komma från densamma; den leder nemi., utom till andra olägenheter och orättvisor, äfven till ganska stort kif, huru denna repartition skall verkställas, och man slutar med att repartitionen får lof att bildas på just en sådan allmän grund, som vi här sökt bilda i vår Bev.-förordn. Jag kan således icke med Gr. Sparre instämma deri, att förslaget bör återremitteras i ändamål att förändra det i likhet med den Norska lagen i detta fall. Jag tror icke heller att det vore önskvärd!, om man finge veta huru mycket kommunen är belastad med skatter i Norge, och ehuru förhåilanderne äro ofantligt olika här emot der, skulle man likväl hysa den tron, att vi här skulle blifva lika högt beskattade. Hvad beträffar Gr. Mörners förslag, Ifl8 De ii lo Oktober f. m. så gick det ut på, så vidt jag fattade, att utesluta från lista §:n orden »åro i utöfningen af sitt updrag icke bundna af valmäns föreskrifter.» Bii st vore att man icke behöfde införa ett sådant stadgande, derföre att det borde förstås af sig sjelft att landstingsman icke skulle vara så bundna. Gr. Mörner åter vill helst, att de skulle vara bundna, och till den grad, att de icke skulle kunna bestämma afgifter öfver ett visst belopp. Men skulle de pä detta sätt kunna bindas, är naturligt att de äfven i andra fall skulle kunna mottaga föreskrifter, och det tror jag verkligen är stridande mot sjelfva grundreglorna för en representation. Man behöfver likväl icke vara rädd för att de icke i allmänhet skola bevaka sin orts intresse; det ligger i sakens natur derföre, att dels deras eget sannolikt sammanfaller med deras kommuns, del9 oek derföre, att om de sätta värde på medborgares förtroende, så hafva de en sporre att gå sina valmäns önskningar till mötes. Vår riksdagsordning har sökt inplanta hos våra representanter, att de böra frigöra sig från alla enskilda intressen, då den förklarat dem vara Svenska folkets representanter, och likaledes böra landstingsmannen vara hela landstings-distriktets, icke blott deras egna valdistrikts representanter.
St. redan vid, om jag ej missminner mig, tre föregtde riksdagar, yrkat indragning af vexel-controlleursbefaltningen i Stockholm och Götheborg, såsom utan all nytta för det ändamål, dess benämning synes afse, och tillika öfverflödig, då de handlandes och mäklarnes egen fördel säkrast håller hand öfver en riktig kurs-notering, hvarförutan andra hufvudtitelns redan så strängt anlitade s. k. besparingar Ytterligare belastas af arfvoden ut ifrågavar. onödiga tjenstemän; får jag vördsamt föreslå, att R. St. må hos K. M. förnya den framställning, att vexel-controlleurs-befattningarna i Stockholm och Götheborg måtte indragas, samt att, i händelse de skulle än vidare fortfara, åtminstone allt anslag af statsmedel dertill må upphöra. Jag anhåller om remiss till behörigt Utsk. af denna min motion. Lades på bordet. Frih. Löwen, Wilh., hade ingifvit följande anförande; Vid betraktande af den olikhet, som råder emellan landtmanna-produeters införande till Stockholm, landeller sjövägen, uppstår en skilnad, som ej kan undfalla dens uppmärksamhet, som är nödsakad att sig deraf begagna, nemi. att för alla varor, som landvågen till Stockholm införas, ingen tullafgift erlägges, då deremot allt, som måste passera stadens sjötullar, med synnerligen dryga afgifter är heinstedt. Detta börjar med den s. k. sjötulls-afgiften.
Rdr, för att, vid inträffande missväxtår, till understöd ät nödlidande användas. 2:0 Herr Morathr, C. APereswetoff, hvaruti han, efter en liflig skildring af den hrydsammå och till Randtmannens undergång ledande förlägenhet, deruti denne, genom sädesprisens hastiga fall till vanvärde, försättes, till afhjelpande af detta onda, föreslår, att Statsmedel måtte beviljas till inköp afSpannmål inom landet i goda år, hvilken upphandling, likasom Spannmålens förvarande och försäljning, skulle ombesörjas af en Krono-Ombudsman eller General-Procurator i hvarje Province, som, jemte nödigt biträde, skulle på det allmännas bekostnad aflönas. Spannmålsupphandiingen i goda år kunde, efter Motionairens tanka, ske emot erläggande af minst 8 Rdr B:o för Tunnan Råg och för andra sädesslag i proportion, men försäljningen deremot verkställas emot 10 Rdr samma mynt för en Tunna Råg o. s. v., då öfverskottet Iemnade full ersättning åt Staten för upphandlingsförskotten och för den bestridda aflöningskostnaden; förmodande Motionaii en, 3a Statssamt Of.c.-Vtsk. Uti. N:o 114. genom denna anstalt, den dubbla fördel stå att vinna, att, å ena sidan, Landtrnannen, genom stadgade oell påräknelige Spannmålspris, komme i tillfälle att med säkerhet calculera en bestämd inkomst af sin jord, och att, å den andra, säden vid infallande missväxtår icke, genom bristande tillgång, uppstegrade* till allt för högt pris för de arbetande och fattiga »amhälls-classerna.
De för Lim nu gällande tullsatser uppgå, för »husblås och gelatin» till 75 öre, samt för »andra slag» till 6 öre pr skålpund. Då, i förra afseendet, gelatin bör vara den bestämmande artikeln, enär husblås föga användes, och medelpriset & sagda hufvudartikel utgör 2 rdr pr skålpund, har tullen i detta hänseende blifvit nedsatt till 20 öre. För Lim, »andra slag», åter, hvilken artikel i stor omfattning förbrukas inom näringarna, har, på grund af denna dess behöflighet, tullfrihet funnits böra ega rum. Enär utom friska Limoner äfven förekomma andra än saltade sådana, har denna senare bestämning blifvit utbytt mot den af »andra slag», med hänvisning, för tullbehandlingen, till Frukter och Bär. Artikeln Ljus är i 1863 års taxa indelad i »vaxoch spermaceti-», med 15, i »talgoch palmitin-», med 3, samt i »andra slag», med 6 öres tull pr skålpund. Då vaxoch spermacetiljus icke äro föremål hvarken för någon egentlig inhemsk tillverkning eller för någon synnerlig införsel, har betänklighet icke synts böra möta vid att, på sätt jemnväl skett i Traktaten med Frankrike, för förenkling af rubriken, hänföra dem till afdelningen »andra slag», hvarå tullsatsen genom nämnda Traktat blifvit bestämd till 5 öre; under det den för talgoch palmitinljus bibehållits vid 3 öre pr skålpund. Ehuru, vidare, dessa tullsatser, hvarken i och för sig samt i betraktande af hvad för mängden af åtskilliga andra artiklar härutinnan blifvit föreslaget, äro att anse såsom i egentlig mening höga, eller särskildt med hänsigt till förhållandet i vissa andra, närgränsande länder, direkt påkalla någon nedsättning, hafva dock Komiterade, med afseende på den ifrågavarande artikelns stora behöflighet, hvilken i sjelfva verket förflyttar densamma inom området af nödvändighetsvara, funnit följdriktigheten fordra, att tullafgiften i detta hänseende sättes så lågt, som omständigheterna medgifva och med uppmärksammande af varans tillverkningsvärde möjligen ske kan.
Exc. Hr Grefve af Wetterstedt j Gustaf, tillstyrkt Anslagets fortfarande, såsom ledande sitt ursprung från annan orsak än blotta byggnadens underhållande; hvarförutan inom H. BondcStåndct blifvit anmärkt: af Hans Jansson från Elfsborgs Län, att anslaget borde nedsättas, enär det vore tungt för den fattiga Allmogen, som ofta sjelf vore i saknad af lifvets nödvändiga uppehälle, att ändå nödgas contribuera för ett ändamål, som endast tjenade Hufvudstadens Publik och de bäst lottade medborgare till tidsfördrif och nöje, särdeles som Staten bekostat sjelfva Inrättningen och densamma, såsom ägande en betydlig och daglig inkomst, borde kunna äga bestånd, ulan det stora årliga bidraget af 2o6 Stats -Utskottets det allmänna; tilläggande Hans Jansson, alt det mäst intressanta Skådespel vore den sköna naturen; det nyttigaste tidsfördrif: Flit och arbetsamhet; den sannaste moral: Religonens, dygdens och menniskokärlekens förenade bud; af Nils Hansson från Malmöhus Län, att då serskildt Hus för Dramatiska Spectaklet nu mera ej funnes, utan Operahuset dertill begagnades och någre kostnader följakteligen numera icke behöfde användas till reparationer derå, borde Anslaget i mohn derefter eller till hälften nedsättas; och hafva Anders Danielsson fran Elfsborgs Lån, Anders Johansson Brisman från Skaraborgs Län och Lars Ericsson från Gefleborgs Län, af den anledning bestridt ifrågavarande Anslag, att 0111 Inrättningen icke bure sig sjelf, Stockholms Stad borde bekosta denna , likasom dess andia, lustbarheter.
Någon egentlig jemnförelse mellan Sverige och Norige finnes der icke en gång; ty någon slutsats i denna syftning kan man ej med något slags fog draga deraf, att i en mellanmening talas om »Noriges folk, såsom det mindre talrika», emedan detta är en obestridlig sanning, hvilken likväl är så beskaffad, att den ganska väl står tillsamman med Noriges frihet och sjelfständighet. Och då det på ett annat ställe i skrifvelsen, uti en mellanmening, heter: »R. St:r, som för sin del anse detta (revision och ett fullständigande af föreningsfördraget) böra verkställas endast på sådana grunder, att främsta rummet inom föreningen och rättigheten att i förhållande till andra makter representera densamma böra åt Sverige fortfarande bi - Den 28 Mars f. m. 443 behållas, såsom tillhörande sistnämnde land», så hafva dessa ord blifvit intagne på den grund, att fordringarne å Noriges sida på jemnlikhet i berörde hänseende med Sverige sakna allt stöd, vare sig i Noriges Grundlag eller i li i ks A k teir. Vill man ändtligen anse dessa ord innefatta jemnförelse de båda rikena emellan, så äro de de enda af delta slag, som förekomma uti Exped.Utsk:ts skrifvelseförslag. Således torde R. o. Ad. finna att if'rågav:de förslag i detta fall alldeles icke är behäftad! med de fel, som Hr Brakel vill hafva lagdt detsamma till last. Och då jag anser att R. St:r allraminst vid detta tillfälle böra afvika från den ordning och form, som alltifrån år 1809 iakttagits vid affattande af de skrivelser, hvilka skola till K. M. afgå från R. St:r, så kan jag för min del icke annat än protestera emot antagandet af Gr. Sparres förslag, under önskan att Exped.Utskrts förslag måtte godkännas, helst man, märkligt nog, emot detsamma icke framställt någon enda egentlig anm.
Och mina närmaste ha blifvit lockade att gifva sitt bifall härtill af Carnegie och Björnberg, som äro påfinnarne och påminnarne. Men mitt bref har säkerligen fört dem på andra tankar. Jag vet det, och jag känner det. Det kommer inte att ske. Men hvarför svarade ej Christine själf på mitt bref? Det är säkerligen ett dåligt tecken. Men nej, det har nog intet att betyda! Jag har ju hört, att min syster Christine varit opasslig ute på Gunnebo. Men en tröstande rad kunde hon i alla fall ha sändt mig. Det får inte ske, det får inte ske! Hon kunde åtminstone ha skickat en muntlig hälsning. Så sjuk är hon nog ej, att hon icke hade förmått att skicka mig en hälsning. Troligen känner hon sig ej hälften så sjuk, som jag känner mig denna natt, och dock måste jag uthärda och ej ett enda ögonblick låta vara att säga: det får inte ske. Det får inte ske, det får inte ske! Jag vill det inte, jag vill det inte, jag vill det inte! John tyckte, att om han oupphörligen sade: det får inte ske, så skulle det heller inte kunna ske. Han genomgick i tankarne det bref han skrifvit till systern och fick tårar i ögonen. Säkerligen hade hans ödmjuka bön rört henne. Hon skulle tala vid sin man och laga, att detta icke finge ske. De hade aldrig varit så synnerligt goda vänner, han och Christine, men Christine var inte elak. Hon skulle förstå, att muséets och bibliothekets försäljning ej kunde vara af någon betydelse, men för honom voro dessa samlingar det käraste af allt hvad han ägde. Det var långt lidet på förmiddagen, då en gosse från revisionssekreteraren Sylvander kom och sökte upp John på muséet, som han ej lämnat en sekund denna dag. Men nu bläddrade han ej i böckerna eller gick omkring i rummen, utan satt alldeles orörlig och stirrade rakt framför sig med tröstlös blick. När gossen knackade på dörren, skrek John till. Gossen kom in i rummet och lämnade brefvet. – Det behöfs intet svar, sade han. – Jo, vänta på svar, det kan nog hända, att det behöfs svar. Du skall få en slant, om du väntar.
Särskild räkeuskapsföring och på denna grundad redovisning har, på sådant skäl, blifvit i Direktionens tanke obehöflig och öfverflödig; och ligger häruti förklaringen hvarföre någon särskild redovisning ej blifvit till Rikets Ständers Revisorer aflenmad. Med djupaste undersåtliga vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktigste Allernadigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter, M. M. AF PONTIN. Abr. z. PETTERSSON. G. F. SMERLING. Fr. THOLANDER. Johan SCHÖN. Stockholm den 25 Februari 1852. - 368 — Styrelsens öfver Ultuna Landtbruksinstitut underdåniga utlåtande, i anledning af 1851 års Revisorers berättelse om granskningen af Landtbruksinstitutets räkenskaper. S t orma k tigs te All ernå digste Konung! Genom nådig skrifvelse af den 20 i förra månaden, har Styrelsen öfver Ultuna Landtbruksinstitut blifvit anbefalld att afgifva underdånigt utlåtande, hvarföre institutets räkenskaper för åren 1848 och 1849 icke aflemnats till sednast församlade Rikets Ständers Revisorers granskning, och får Styrelsen, i anledning häraf, i underdånighet anmäla, att institutets räkenskaper och förvaltning för bemälte år, i den ordning Eders Kongl. Maj:ts för institutet utfärdade nådiga stadgar, $)§. 34 och 35, föreskrifva, granskats och godkänts af de Revisorer, som dertill blifvit utnämnde, och hvilkas berättelser öfver revisionerna för bemälte håda år, i öfverensstämmelse med hvad i institutets stadgar, §. 37, föreskrifves, blifvit af institutets Styrelse till Eders Kongl. Maj:ts Civil-departement insända.
De flere Fiskaliska åtgärder» som tillkommit och blifvit en följd derutaf, att många ägare, i synnerhet af mindre bränvinspannor* vid skattskrifningarne endast uppgifvit, egent; 492 Den 18 Februarii. liga hela kannnrymdenj men af okunnighet vid uppgiften, uteslutit det bredvid stämplade kannetalet beflnteliga bråket af |:dels, § eller |:dels kanna; föranleda mig att vördsammast hemställa: om det ej till förekommande af sådana oredor, det vore lämpligt vid bestämmandet af bevillning å bränvinspannor, att endast afgift beräknades efter fulla kannetalet sedan kokrummet blifvit afdragit, och de mindre delar af en kanna, som å bränvinspaanor finnas stämplade, och hvilka hittills vållat oreda, måtte uteslutas från all sort beräkning. Jag anhåller ödmjukast att detta må få åtfölja Herrar Gripensvärds och von Qvantens memoria ler rörande bränvinspannor, som jag förmodar, till Bevillningsutskottet. Herr Gripensvärd, Fredric Adolph: Ehuru motbjudande det ock är, att inskränka någon frihet, måste dock hvarje på Fäderneslandets väl tänkande man önska, att bränvinsbränningen i Städerna måtte upphöra och tndast blifva hvad den naturligen bör vara, en landtmannanäring. Den är mindre passande för Städerne, redan genom blotta faran som den medförer för så tätt bebyggda ställen som Städer äro, och den kostnad som nedlägges på transporten af dertill nödig ved Den 21 Februarii. 493 och spannemål till Städerne, är dessutom all^ deles förlorad, Bilagor till PleniProtocollet för d. 21 Februarii. Grefve Gyllenborg, Johan Henning: