Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den berömdaste bland antikens finsmakare var väl Lucullus, hvilkens yppighet och slöseri ju blifvit till ett ordspråk. I senare tider och bland furstliga gastronomer intaga Ludvig X I V, Henrik V I I I, Karl I I och drottning Anna af England en framstående plats. Uppfinnaren af restauranten — restauration är, som bekant, något helt annat — är en viss Boulanger, en namne till den kände generalen. Denne, den gamla tidens Boulanger, satte öfver dörren till sitt nyss upprättade etablissement följande latinska devis: » Venite ad me omnes (qui stomacho laboratis), et ego restaurabo vos. » Restaurant betydde ursprungligen en stärkande soppa för svaga personer. (Restaurare Om menus I forna tider upptogo de mera bastanta rätter, och framför allt sörjdes vid festmåltider, för a l t maten skulle vara riklig och rätterna starka. » Kalas » förekommo då mera sällan och blott hos de rika och förnäma. Också skulle det varit omöjligt, äfven för den rikaste, att ofta anordna sådaDa festmåltider som till exempel den fest, som 1470 gafs af George Nevil, ärkebiskopen af York. Det kan kallas både rikligt och bastant och visar på ett eklatant sätt, att människan dock alltid varit ett köttätande djur. Antagligen voro de, som skulle dela kalaset, ej heller så få. De höga gäster, som bespisades, konungar, prinsar, grefvar, lorder, hade hvar och en betydligt stort följe, festen varade i flere dagar, och hvarje dag utdelades mat åt de fattiga. Men i alla fall vill det god aptit till att äta upp en sådan massa med kött, helst det naturligtvis också fanns mycken annan mat. Kejsar Karl den store, som också var storätare och vid sina måltider ganska ofta lät servera sig tjugu olika rätter, tyckes vid festmåltider hafva betydligt dragit in på staten, åtminstone att döma efter den förteckning af rätterna vid ett gästabud, som han i Schwä- bisch-Hall gaf år 1541. Möjligt är det, att det var en enkel fastlagsmiddäg för några tillfälliga gäster, ty kötträtter förekomma ej.
Att årliga räntan bestämmes till minst Sex skillingar Banco för hvarje Tunneland Skog eller Jord, hvarunder det icke må försäljas; Och må någon annan Skattläggning härå till räntans bestämmande icke äga runi, ej eller någre frihets-år. 3:0 Att Skatte-köpeskillingen bör erlägga* med 6 gånger den ränta, hvarå högsta anbud göres vid Auctionen för hvarje Tunneland Skog Stats-Utskottets Betänkanden. 1447 eller Jord; Och bö>r, ej mindre den årliga räntan än Skatte - köpeskillingen beräknas i Spannmål, efter ett medium af de vid köpet näst förllutne 10 årens Länets Markegångspris; Börandes äfven nöjaktig säkerhet ställas, så val för årliga räntans utgörande, som Skatte - köpeskillingens rigtiga erläggande, 4:0 Att Skatte-lcöpeskiilingen må få utbetalas på 6 år, eller ock kortare tid, allt efter omsländigheterne, sorn dock bör ankomma på Kongl. Majus Nådiga pröfning för hvarje serskildt fall, där något undantag kan äga rum. 5:0 Att Auciionerne böra ske på en och samma dag uti Kongl. Kammar - Collegium och Lands-Cantzliet i orten, samt å det närmaste till Skogen belägne Tingsställe, sedan Kungörelser derom blifvit utfärdade, ej mindre inom Länet än angränsande Län, samt uti Allmänna Tid* ningarne. 6:0
Desi Gemäl och närmaste Bröstarfwingar, Dec. (43- Z2y. 406.) 504. 526. szi. 546. — med utlätande öfwer Herr Bergs-Rädet Friherre IIviMelin» anbud att till Landtmäteri-Contoiret afyttra sill samling af Gcografiste Chartor m. m. Dec. 846. 1290. F.br. IZZI. Mars zLz. 426. L49. 88l. 896. angäende Kungsgärdarne Flyinge och Dahlby samt bibehållande af Stuteriet derstädes, Dec.iiZZ. 1654. Hr. Grefwe ak Ugglas tilldelade Säteri-frihet pä Gräsön, Hr. Under - Stäthällaren Register: r?? ^stjsnspsrres inNehaftvande af Hl^mkegärden, samt Hr. Sfwer-Zntendenten Lclelcrgqts'» besittningsrätt till en Pask af Djurgärden, Skuggan kallad, Dec. Apr. 6Z8- 7^8. 8io. 8Z5. — yttrande i anledning af Riksdagsmannen Il^cicgi-ts Memorial, angäendc ärstilliga utwägars »vidtagande till afhjelpande af det allmänna behofwet, Dec. 1186. Ian. 68. ini. 777. 781. 974. — med förfrägan om af General Tull-Arrende Societctens-Herrar Fnllmägti.ge ett utlätande borde inbegäras,-huruw!da de anse sig kunna, utan nägott afstrifning för Finland, med Arrendet fortfara eller om de i annor händelse witsa arrendet uppsäga, Dec. plgo. ,651. Z78. — med utlätande i anledning af gjord hemställan om ansläcnde af Taffelpenningar för Herr Hof-Cast(rn och Herrar Stats-Secreterare, Dec. t 195- Ian. 757. 780.
Utsk. liar nemi. föreslagit, att Förste Amiralen, en vice Amiral och en ContreAmiral på Flottans Stat skola bibehållas, men ,2:ne ContreAmiraler indragas. Jag hyser deremot den åsigt, att såsom ändamålsenligare för den Flotta Sverige eger, och för att befrämja större besparing uti utgifterna afanslagen under 5:te HufvudTiteln, än Utsk:s förslag åsyftar, förste amiralslönen och en contre amiralslön skulle kunna indragas, men vice Amiralens och 2:ne ContreAmiralers bibehållas på Flottans Stat. I sammanhang härmed, då det icke kunnat undgå min upmärksamhet, att uti det utdrag ur StatsBåds-protokollet, som åtföljt K. Propos. ang:de Statsverkets tillstånd och behof, »Chefen för SjörförsvarsDepart., utan att vilja biträda Förvaltningens af SjöArendena gjorda hemställan om en fullständig återgång till 1824 års organisation af Flottans OfficersCorps, ansett sig böra i underdånighet föreslå ändring i nuv:de Stat», anser jag mig ock med anledn. af detta Hr Depart:sChefens tillkännagifvande, icke böra underlåta att uttala den på egen erfarenhet grundade åsigt, jag äfven ang:de denna angeliigenhet hyser, nemi. att 1824 års organisation af Flottans OfficersCorps ojäfaktigt var af den mest gagneliga och ändamålsenliga egenskap för sjöförsvaret, och sålunda med synnerlig belåtenhet omfattades af Flottans personal under 20 års lid till 184 3, då den tyvärr undergick förändring, troligtvis åsyftande en förbättring, fastän motsatsen, till mehn för Flottan, sedermera visat sig ega rum; hvadan, och då af Depart:sChefens förutnämnde tillkännagifvande, det vill synas att K.
Enär ett ämne sluteligen skall afgöras, böra alla dertill hörande Handlingar uppläsas, så framt någon Ståndets Ledamot sådant åstundan hvarefter och sedan de som sig anmält, att till Protocollet något i ämnet yttra, dertill ågt tillfälle, LandtMarskalken inhämtar, huruvida Ståndet anser öfverläggningen fulländad} svaras härtill Ja, bör propositionen afRiddarhusSecreteraren skriftligen författas, och i Stån. det till justering uppläsas, innan den af LandtMarskalken göres, hvarvid i allmänhet iagttages, att propositioner så inrättas, att den som bifaller kan svara Ja — och den som bestrider Nej. Besvaras propositionen med ja, må väl erinringar dervid i tjenliga ordalag göras, men ingen försöka att beslutet genom ny öfverläggning upprifva. Blifver proposi. tionen med Nej besvarad, och derigenom ej Dm 25 Jurin. något bestämdt beslut erhållits, bör den i omvändt förhållande af LandtMarskalken å nyo framställas, för att kunna med Ja besvaras. 42 §. Är propositionen med Ja och Nej besvarad* oeh begäres afen eller flere votering, samt den eller de derifrån icke vilja afstå, då skall voterings-proposition jemte tydlig contra-proposition genast författas af RiddarhusSecreteraren, af LandtMarskalken till justering framställas, samt på vanligt ställe i RiddarhusSalen anslås, hvarefter voteringen, på sätt nästföljande §§. stadga, innan Plenum slutas, bör för sig gå3 och må Proposition aldrig göras, om det voteras skall, ej heller votering derom tillåtas, men väl må i händelse skiljaktiga meningar upp-, stå, vid contra-propositionens justerande, rö4 rande den beskaffenhet den äga bör, och dessa ej annorlunda kunna förenas, denna beskaffenhet först genom särskild votering bestämmas.
I öfverensstämmelse hvarmed Rikets Ständer, uti sammanfattningen af de under Andra Hufvudtiteln hörande utgiftssummor, för KammarRätten endast beräknat och upptagit det belopp af 33,174 R:dr 19 sk. 3 rst. banko, som vid förutgångna Riksdagen blifvit uppfördt. Af de inför Kongl. Maj:t i StatsRådet hållna protocoll öfver Handels och linansärenden inhämtas, huruledes, den 18 Oktober 1834, StatsSekreteraren, med underdånig anmälan, att ett KammarRättsRåds embete genom dödsfall var ledigt, derjemte och då Rikets Ständer, efter hvad kändt vöre, vägrat anslag för den tillökta aflöning, som blifvit en följd af KammarRättens förändrade organisation och nu utginge af besparingarna å Riksstatens Andi’a Hufvudtitel, i underdånighet hemställde, om icke Kongl. Maj:t, vid detta förhållande och med afseende å angelägenheten att i möjligaste måtto minska anvisningarna å nämnda besparingar, skulle finna godt i nåder förordna, att lönen för den tjensteman, som till KammarRättsRåd i den yppade ledigheten blefve i nåder utnämnd, måtte nedsättas ifrån 1600 R:dr till 1200 R:dr med motsvarande minskning i tunntalet af den under lönen inbegripna spanmål, och att Kongl. Maj:t, vid framdeles inträffande ledigheter så väl inom KammarRätten som andra Embetsverk, hvilka hade lönanslag på Andra Hufvudtitelns besparingar, måtte i nåder pröfva, huruvida någon lika beskaffad nedsättning af lönbelopp eller annan förändring, ledande till minskad utgift å samma Hufvudtitel, kunde, utan olägenhet för Rikets tjenst, vidtagas; hvilken underdåniga hemställan, deri StatsRådets öfriga Ledamöter instämde, Kongl. Maj:t fann godt i nåder bifalla; hvarefter Kongl.
Nöj:t llgfvö Riliets 8tän6er i un6er6äniA!l6t gnmalt, att se6öil, mert anlectnin^ ös väellt trä^ö VIN dereclöncie ak Pö88ön6s loeal säl' !I!Ii8-^reI>i vet, Ililmts 81811661- funnit clet, uli cleras uncleriläni^a slviisvelse 6eu 2 Nöj 8>8t!i<lne är, uppgtne forslöf om up^iätamlet ät Kili8-.4.rellivet st' 6et gs 8un6llet8-LolIe«ium mert I^ält-diäliöre-flontoret deAgglörle Iru8, pä Ai-umi »s deremot toreliomne lleianllli^ileter, dora förfalla, cle äeremot trott rlet du8, 80m ös Hi!i8AöI68-Lolito>et tor närvarande de^gAna8, liunna, i anseenrle tillcle88 sristäen^s läAS 8ömt 6en mangi 8törre rum, cist 8ömmö innelläller, diifva tor Kili8-^.reliivet därie anrlamälsenliAt oell tillräellli^t, oetr sannolilit jemväl, i salina^ :>k annan tjenlig loeal, lemna utrymme för upp8tällancle ös Vitterdets-, Historieoetr ^nticsvitets-^eaclemiens samlingr, 8ömt ött 6e foiNenskull mecl^ifvit, ött deiörlte lius mä titt Kiti8-^rcliiv upplätas, i änciamäl jemväl att i mon ös utrymme oetr dellof 6er8tä6es förvara Vitterdets-, IIi8torieoell ^.nti^vitet^-täeaclemiens samlingar, emot 6et att 8un6lret8-6o1l6Aii lm8 6sverlemiiö8 i utdyte till Ili!i8gdl8-Lontoret, samt att uucler sörutsättninF, stt lionel.
Hon njöt med fulla drag af landtlifvets frid och lugn, och egde ej en half tanke på dess vinterliga enformighet. I stället egde hon, hvad en sådan ande som hennes ovillkorligt måtte ega, en rikedom inom sig som gjorde yttre sällskap öfverflödigt. Dertill visade hon en liflig sympati för dagens vigtiga politik i riksdagsförhandlingarne. Den nya representationsreformen låg henne så varmt om hjertat att hon måste ställa till ett särskildt »kafferep» för att från qvinnosidan få den diskuterad, och slutligen, hvilken innerligt intagande älskvärdhet visar hon ej, i egenskap af författarinna, då hon så hjertligt bemöter de invändningar och råd, Illustrerad tidnings utgifvare vågat, på det artigaste förstås, framkomma med! Hon skall låta sitt kaffe »koka ihop». Detta uttryck är så naivt målande att det rigtigt är rörande. Men nu icke mera om henne, den ädla ... Vid den plötsliga underrättelsen om hennes död, hade Illustrerad tidning naturligtvis en ny minnesteckning om henne inne. Men hvarken då, eller nu, kan jag fullt förklara det vackra intrycket af hennes uppenbarelse på jorden. Det var på årets sista dag som hon här slutade sin mission för att fira sin första nyårsdag, sin heliga nyårsfest i det hemland der hon för längesedan (fast hon ej sett det med sina lekamliga ögon) upphört att anse sig som en främling. Sista orden om Mellin. Ej ett år hade förflutit efter Fredrika Bremers bortgång, då vi en dag 1866 öfverraskades af ett det allra käraste besök. Det var Mellin, den gamle, aldrig förgätne vännen, som kom att ännu en gång, tyvärr den sista, dela ett par timmar med två gamla vänner. Han visste att mycket passerat för oss, men med lätt hand och lätt, alltid trohjertad ton strök han öfver molnen, för att snart endast falla i upprigtig förtjusning öfver den härliga utsigten. Vi hörde icke mera suset från de gamla Humlegårdslindarne. Men vi hörde i stället suset från sjön, då friska vindar spelade öfver den.
Ja, jemte några Nej, Dtn 30 Jufusti /, nu Sjl I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att som, efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. Uppå derefter af Herr Grefven och Landt. Marfkalken gjord proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt tillåta, att Herr Kuylenstjernas ofvannåmnde Memorial finge, pä sått han begårt, med de öfrige RiksStånden commu niceras. Föredrogs å nyo Statssamt Allmänna Besvärsoch OfcconomieUtskottens den 23 sistlidne Julii under N:o 077 afgifne, sams den lc dennes eftermiddagen pä bordet lagde, Utlåtande, öfver väckt motion, rörande grunderne för inrättande af Rikets försvars-styrka. Herr Bruncrona, Nils, anförde skrifteligen: (So Bilagan N:o 3.) Herr Hjerta, ffohan Gufiaj: Af den si ste varde Talarens yttrande har jag icke kunnat finna hvad jag väntade, nemligen en begäran om återremiss, och om en sådan ej yrkas, så är det öfverflödigt, att jag yttrar mig. Grunderne, hvarföre Utskotten tillstyrkt Riksens Ständer framlemnandet af en sådan skrifvelse, äro så räl utvecklade uti Betänkandet, att jag ick» 272 J)en 30 Augusti /, m, t vill Försöka att göra det bättre. Dock får jag, i anledning af elen siste Talarens anmärkningar, tillkännagifva, att Utskotten just utgått från den grundsats, att det tillhörde Kongl. Maj;t att ordna Försvarsverket, och Riksens Ständer att anslå medlen, och det har varit just för att icke behöfva neka medel, som man ansett att man borde bedja Kongl. Majit först ordna Krigsmagten, så att någon besparing kunde ske under fred, på det man måtte kunna använda en större kraft uti kriget.
Att då någon Ledamot hos Ridder, skåpet och Adeln gjorde anmälan om att få ett Dictamen eller Memorial till Trycket befordradt, skulle uti Annoncen derom, äfvensom på Titelbladet utsätta^ 5 att det till Trycket befordrades, enligt Proponentens anhållan och med Ridderskapets och Adelns dertill gifna tillåtelse, samt att vid de tillfällen, då mundtliga Yttranden blifva, enligt Ridderskapets och Adelns begäran, till Trycket befordrade, böra de uti hela sin vidd vid justeringen uppläsas, äfvensom att alla på Trycket begärta Dictamina eller Memorialer m. m. måtte förses med RiddarhusSecreterarens vidimation, innan de till Trycket befordrades. Jag tror mig således äga full anledning till Höglofl. Ridderskapets och Adelns upplystare pröfning, vördsamt hemställa, huruvida ej dessa åberopade beslut må till efterlefnad vid denna Riksdag upplifvas, och vid detta tillfälle tjena Herr Mannerhjerta till efterrättelse, som således torde åläggas, atti öfverensstämmelse dermed, förändra så väl Annoncen i Dagligt Allehanda, som Titelbladet; hvarå jag får begära Högvälborne Herr Grefvens och LandtMarskalkens Proposition. Friherre Stael von Holstein, Corfitz Ludvig: Jag vill icke inlåta mig i någon tvist derom, huruvida Herr Mannerhjerta iakttagit Formerng eller icke, utan endast i anledning af hvad Grefve Posse nyss yttrat, anmärka, att så snart något Ridderskapets och Adelns Protocoll är justeradt, äger hvarje Ledamot af Ridderskapet Den S 3 December. och Adeln rättighet att till Trycket befordra större eller mindre del deraf. Herr Grefven och Landt Marskalken lät upp* Jäsa 2 § 4 Mom. af den na gällande Tryckfrihets Lagen, som stadgade, att Riks-Ständens Protocoll icke kunna till tryckning fordras eller utan Vcderbörandes tillstånd utbekommas. Herr Mannerhjerta, Ulric Emanuel.- Jag tror mig icke i det omnämnda förhållandet hafva felar mot Formerna.
Län inköpte enskilda Egendomar, fastställde StadsAfgifter borde af Kronan utgöras, för så stor del af samma Egendomar, sorn icke af Boställs-Innehalvarne för deras enskilda räkning begagnas och alltså nödigt vore, att Medel härtill blefvo å RiksStatens Åttonde HufvudTitel uppförde, R. St:r uti deras underd. Skrifvelse, angående Betänkan den. <jt regleringen af nämnde Titel förklarat, att som någre sådane Afgifter för de Slott och Residence-Hus, sorn af ålder tillhört Staten, icke erläggas samt icke eller skäligen kunna äga ruin för de i senare åren, till Residence-Hus i någre Län inköpte Egendomar, enär desamma genom detta inköp förvandlats till Publika Hus, för hvilka alltså böra åtnjutas de friheter och förmåner, sådane i allmänhet åtfölja, R. Sl:r ej eller funno något Anslag å Stat för så beskaffade afgifter kunde beviljas; I anledning hvaraf K. M:t icke allenast uti nådig Skrifvelse till KammarCollegium och StatsContoiret af den 29 Januarii 1824 förordnat, att fordrade Afgifter till Stad för de inköpte Residence-Husen i Carlstad, Carlskrona och Nyköping icke böra hvarken för Kronan eller Boställshafvaren äga rum, annorlunda, än för Landshöfdinge-Residence-Husen i allmänhet blifvit utgjordt, utan äfven med tillämpning af samma stadganden, under den i3 Dec. 1826 afslagit Förvaltningens af SjöÄrenderne gjorde underd. hemställan om erläggande af Brandvakts-afgift till Carlskrona Stad för Kronans dervarande Hus och Tomter. Och kan, emot hvad sålunda stadgadt blifvit, StatsUtskottet icke tillstyrka, att någre StadsAfgifter för Landshöfdinge-Residence-Huset i Nyköping må af Statens Medel utgöras.
Pag. 3O. j)å Utskottet funnit billigt, att Spannmålshandlande på landet, som icke äro Jordegare, Arrendatorer eller Brukare af Hemman på landet , taxeras efter deras rörelse lika med städernas Handlande, har ett stadgande Sevillnings-Ulskottets Betänkande N.-o Sy. 3i härom, pä sådan grund, blifvit här inlaget; men Utskottet har deremot icke funnit den af Herr Friherre Fr. Ridderstolpe i detta afseende yrkade utsträckning , alt Possessionär, som handla med Säd, äfven skulle derföre erlägga skatt; helst Utskottet funnit ogörligt att bestämma någon gräns em ellan den med egna producter fria och den beskattade Spannmålsbandeln. Enär Trädgårdsmästare på Landet vanligen hafva mindre förtjenst än deras vederlikar i städerna , har det i nu gällande Stadga intagna Påbud örn enahanda afgift ansetts obilligt, och Utskottet i stället utfört endast trenne Classer af 6, 4 och 2 R:dr. g. JI & 33. Vid Masugnar och Grufvor har den genom i4:de och i5:de Bevillnings-grunderna föreskrifna redaction blifvit behörigen iakttagen. Bland de här uppräknade Inrättningar tror Utskottet Siljver-Ferk äfven böra till beskattning uppföras ; och får, af sådan grund , 32 Beviilnings-Utskoitets Betänkande JY.o Sy. föreslå en bevillning derå till feni procent af föregående årets behållning, att utgå på sätt stad-* gandet i förslaget utvisar. Pör Gruf~ Fogdar vid störré och mindre Grufvor Vint Utskottet trott kunna med billighet bestämmas en på det sätt förälldrad classification , sora af förslaget derom inhemtas, hvilket Utskottet till antagande Vördsamt framställer* Pciff. TU| förekommande af åtskil lig tvätydighet, så väl i fråga om bevillning af Mjölnare och Sågare, som af Qvarnar och Sågar sins emellan , har Utskottet ansett de härom i förslaget
Att Götha Canal Discont skulle få behålla det ökade Creditivet bestrider jag pi det högsta, likasom att 5 ProCents insättningar skola fortfara åtmindstone till det obestämda och stora belopp som hittills. Genom de for Götha Canal redan bevilljade stora bidrag har orsaken upphört, som förmådde Riksens Ständer att hjelpa Götha CanalDiscont ifrån den ytterlighet, hvarigenom den i följd af en för mycket utsträckt Discontrörelse kommit. De med skäl så mycket öfverklagade 5 ProCents insättningarne, som gynna enöast Köpmannen och bidraga till Capitalernas ledande utur Jord - 1552 Den 31 Juli e. m. brukarens oell den för Inhemska produclionen nyttiga Näringsidkare os. händer, kunde bäst,om icke afskaffa®,åtjM-indiStnije inskränkas. Jag föreslår derföre,; att' Gotha Canal Discont endast ina bibehållas vid sitt förra Creditiv eller 800,000 Rid. och icke äga rätt att pä andra ställen din sitt Contoir uti Götheborg emottaga 5 ProC^nts insättningar på affkrifningsräkning, men icke rättighet att utgifva hvarken löpande sedlar eller bevis derom, ställde på vissman uti Stockholm. Banken kunde emottaga 3 ProCentsinsättningar och BancoDiscontrörelsen dermed ökas, hvilket är vida fördelaktigare för Banken än aft ett penningeverk finnes tillhörigt en säl skildt Corporation med de vidsträckta rättigheter, som nu blifvit föreslagna. — Banken kan ock derigenom mindska behofvet att utgifva egna sedlar. Jag anhåller sluteligen att ater fä fästa Ridderskapets och Adelns eftersinnande på de för Landet och i synnerhet en del af dess Innevånare skadliga följderna af de financeoperationer, hvilka 180g och sedermera blifvit vidtagna och hvilka må hän* da mera än alla andra omständigheter bidragit till den oreda och förlägenhet uti Inhemska rörelsen, hvarom så manga röster sammanstämt, och man loide icke misstaga sig 1 det omdömet, att ifrågavarande Disconter hufvudsak ligas*: medverkat till dessa olägenhetar. Om V, 2. Den 51 Juli e. m. 1553
Brefvet den 10 Maj 1815 stadgade, det Kongl. Maj:ts Eefallningshafvandes rätt, att utsätta vitén i Politie-mål, vöre inskränkt till de fall, då något ansvar uti Lag och Författningar icke funnes bestämdt, samt att, ehuru de i Allmänna Lagen och äldre Författningar å brott och förseelser utsatte penninge-böter, i följd af ett förändradt mynt-värde, nu icke voro sVaran< de emot hvad de vid straffets bestämmande an. sågos utgöra, ett sådant samband likväl vore emellan de i detta afseende gifne särskildta stadgan, den, att en förändring i vissa fall utan rubbning i det hela icke kunde göras; alltså fann Ridderskapet och Adeln för godt, att gilla det slut, hvaruti Lagutskottet uti förevarande frågä stannat* S D. Vid förnyad föredragning af StatSUtskottets den 12 dennes aflåtne samt den 15 i samma månad på bordet lagde Utlåtande, i anled* ning af Vällofl. BorgareStåndets anmärkning vid Utskottets den sisth December afgifne Memorial, i fråga om den till RiksdagsUtgifterné föreslagna summa, fann Höglofl. Ridderskapet och Adeln, att enär StatsUtskottets sistnämnde Memorial redan blifvit af Ridderskapet och Adeln den 57 sisth December bifallet, Utskottets ofvanberörde Utlåtande nu endast borde läggaä till handlingarne. 8. D. Prat. Utdrag d. 20 Jan. 1818*’ 51 S. D. Vid förnyad föredragning af Lag. Utskottets deri 17 sisth December afgifne, samt den 15 i denna månad på bordel: lagde Utlåtan. de, angående Författningars och Kungörelsers upp. läsande ifrån Predikstolen efter Oudstjenstens slut], blef sämrna Utlåtande, i anledning af åtskilligé dervid gjorda anmärkningar, till Utskottet åter. rémitteradt; hvarom de öfrige Respect. Riks. Stånden skulle vänligen underrättas. S. D.