Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru Borgare-ståndet uti ifrågavarande hänseende ännu icke fattat definitivt beslut, har Utskottet likväl, med ändring af sin förut gjorda hemställan och till sammanjemkande af de ytterligare skiljaktigheter i ordalagen, som skulle uppkomma, i 12 Bevillnings-Utskottets Utlåtande M B. händelse Borgare-ståndet jemväl för sin del komme att besluta en underdånig skrifvelse i timnet af särskild lydelse, ansett si" böra föreslå, «J O att de ordalag, hvaruti Ridderskapet och Adelns nyssnämnda beslut är alfättadt, måtte af Rikets Ständer antagas. §§ 72 och 73. ~- Sedan Utskottet, med anledning af Herr Kontrakts-prosten Tegnérs, uti väckt motion gjorda framställning, att 72 och 73 §§ malte erhålla en kortare och tydligare redaktion, hemställt, att, dä något förslag uti berörde hänseende icke blifvit af motionären uppgifvet samt Utskottet, för sin del, icke funnit behof af något förtydligande, afseende icke måtte fästas å den gjorda framställningen; så hafva, vid föredragning af denna punkt, Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet godkänt berörde hemställan, hvaremot Presteoch Borgare-stånden återremitterat ifrågavarande §§, uppå yrkande af Herr Kontraktsprosten Tegnér inom det förra samt Herr Galm inom det sednare af dessa Stånd, att följande redaktions-förändringar måtte vidtagas, nemligen: uti 72 §, att punkten: »vid sådan värdering oundvikliga omkostnader.» måtte komma att lyda: »Vid sådan värdering af tillverkningen, för hvilken hvarje orts hammarskatts-jernpris skall tjena Kommittéerna till grund, bör, för att utröna egarens verkliga behållning, afdragas tillverknings-kostnadens belopp, hvilken beror icke allenast på det högre eller lägre pris, som aila rudimaterier af malm, tackjern och kol kunna inom orten anses ega, ulan äfven af brukens onera, längre eller kortare transporter och alla: andra oundvikliga omkostnader, dock anmärkes härvid, att afseende derå icke får fästas, huruvida sagde rudimaterier äro kapla eller bekomna från bruksägarens egna grufvor, masugnar eller hemmansskogar, såsom samtliga förut till bevillnings-afgifl uppskattade,» samt uti 73 §: att de tvänne första punkterna måtte erhålla följande lydelse: »Vid de bruk, der en större eller mindre del aj del der tillverkade smide förädlas till manufaktur, uppskattas, med bibehållande af de för stångjerns-tillverkningen i nästföregående § fastställda beskattnings-grunder, den förädlade varan sålunda, att egarens behållna vinst af del lill förädling använda ämnes-jernet och den uppkomna manufakturen sammanlagdi anses från högst hälften till minst en sjettedel af hammar skatls-priset å stångj ernet för bruket,
Utskottets tillstyrkan, pag. 21 och 22, i anledning af Riksdagsfullmägtigen Gustaf Petterssons från Ostergötlands län motion om befrielse för posthemman från bevillnings erläggande, och i sammanhang dermed, pag. 32, om införande vid 145 § af ett nytt moment; Utskottets förslag, pag. 25 och 26, angående förändradt stadgande i 81 § om hvilkendera mening uti Taxerings-kommitté, då rösterna derstädes utfalla lika, skall blifva gällande, nemligen den, som länder till kronans eller till den skattskyldiges förmån; samt Utskottets yttrande, pag. 32, i anledning af Riksdagsfullmäktigen Nils Larssons från Jemtlands län motion om mera noggranna kontroller vid afkortningar å den personella bevillningen åt sådana i tarflig belägenhet varande makars barn, hvilkas antal öfverstiga fyra. Följande delar af betänkandet, såsom icke erfordrande annan åtgärd, lades till handlingarne, nemligen: l:a och 2:a momenten uti ingressen, samt Utskottets vid 8 § gjorda tillkännagifvanden, dels under Litt. A. pag. 9 och dels i 3:e punkten pag. dl, tillika med hvad Utskottet, pag. 34, anmält rörande de formulärer, hvilka böra åtfölja en blifvande bevillningsstadga. Hvad ifrågavarande betänkande och bilaga i öfrigt innehålla blef af Ståndet bifallet, med undantag af Utskottets hemställan, pag. 35, i anledning af Nils Strindlunds från Vester-Norrlands län och Hr Rosenblads, B., motioner åsyftande en jemnare beskattning; uti hvilken fråga Ståndet, efter anställd votering, antog såsom sitt eget beslut det af Hr Frih. af Schmidt, C. J. G., uti dess reservation rörande samma fråga afgifna förslag med utbyte allenast af deruti förekommande orden: ”nådig proposition” till orden ”nådig skrifvelse.” S. D.
Vid detta tillfälle var väl häktningen laglig, men högst okristlig, helst det synes utgöra en ofullkomlighet i vår lag, att tjufnad ute på marken af omförmälte ringa värde anses vida högre än snatteri. Tidningarne hafva omförmält, att en gumma som på åkern klippt rågbrodd till nödbröd, och hvilken brodd värderades till en skilling, blifvit dömd sorn tjuf; och att en annan, som under CAHL XiV:s tid fick nåd, sattes på lifstids tukthus för 3:ne stölder, hvil - 6 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 101. ka sammanlagda gingo lill, — om jag icke missminner mig — 27 *k. b:ko och af hvilka den si>ta var en stäfver; den värderades till 2 sk. oell kostade (jvinnan friheten för lifstiden. Att dylika läll belasta ifångvården och kosta Staten betydliga summor, är lätt att inse; men lägga vi härtill alla olagliga eller blott skenbart lagliga häktningar, sorn nästan dagligen verkställas, detta oupphörliga jagande efter .en förut straffad person, så att denne ej får -skaffa sig ärlig sörjning, är en olycka sorn kostar Staten allramest och som fyller våra fängelser och kostar stora penningesummor, utan -att hittills hafva burit andra 1 rukter än utlärda tjufvar och skälmar. Det är af dessa anledningar jag härmed vördsamt anmäler den motion: att Rikets Ständer måtte inför Kongl. Majit framställa det insedda behof vet af skärpt kontroll öfver häktnings-åtgärderna i allmänhet samt en i detta afseende bestämd och tydlig polislag, sorn ej under några förhållanden finge öfverträdas Utskottet, som i ett sammanhang behandlat dessa särskilda men gemenskap ägande motioner, får nu i anledning deraf sitt utlåtande afgifva.
Den som, lika med Utskottet, Ilvars mening blifvit af tre Stånd gillad, Jern. anser tullfrihet köra medgifvas vid utförsel af “Jern, gjutet: tackock karlast-, kanoner etc., röstar Ja; Den det ej vill, röstar Ney, Vinner Nej, kommer, i enlighet med Preste-Ståndets beslut, den torra utförselsafgiften af 25 öre per centner att bibehållas tor denna artikel med den af Embetsverken föreslagna lydelse, nemligen: “Jern, gjutet: tackoch barlast-, kanoner, stycken, nickkakar ock mörsare, ostämplade och oborrade, källar öfver 0,8 tums tjocklek, jemte vigter ock lödjor af större tyngd än 1 centner.“ 107:0. Den som instämmer i Utskottets af Ridderskapet och Adeln samt BorgareKoppar, ra. och Bonde-Stånden godkända tillstyrkande, att tullfrihet bör ega rum vid utförsel af “rå Koppar11, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, förblifver, jemlikt Preste-Ståndets beslut, den derå nu stadgade utförselstull, 2 Riksdaler 50 öre per centner, äfven framgent gällande. 108:o. Den som bifaller den af Utskottet föreslagna samt af tre Stånd medgifna Koppar, gaafgiftstriket vid utförsel af “garad Koppar, samt Kopparskrot, alla slag, äfvensom råd etc. Kopparaska", röstar Ja; 46 Bevillnmgs-Utskotiets Memorial N:o 13. Den det ej vill, röstar Nej; Tinner Nej. är beslutadt i enlighet med Preste-Ståndets mening, att för denna artikel skall bibehållas nuvarande utförselstull, 30 öre centnern. 109:o. lumpor.
Landtm, samt E. o Ad., huruvida icke den formen för föredragningen skulle kunna tillåtas, att. derest R. o. Ad. skulle vara benäget att antaga mitt förslag, sådant likväl borde ske under förbehållen rättighet att derefter uti detaljerna pröfva nämnde herrars förslag. Frih. Boye, Ludv.: Jag torde få yttra mig först angrde ordningen för föredragningen. Måhända har jag orätt fattat meningen hos de talare, hvilka jag i dag hört yttra sig; men jag hade trott, att det både skulle vara oss angenämast och bäst leda lill ändamålet, om hvart förslag för sig fiarnstulldes. Hvilketdera först framställdes, är mig likgiltigt, blott icke något bestämdt antoges förr, än vi fått höra alla de andra, på det vi icke må ångra vårt beslut, om vi först antaga Frih. Sprengtporten, men sedermera finna Hr von HartmansdorfFs förslag bättre. Jag får bedja om nrsägt, om jag brister i uppfattningsförmåga, men såsom jag fattat Frih. Sprengtporten förslag, så afser detsamma alskalfande af all sjelfskrifven representationsrätt, och inom dessa ord involveras ovillkorligen afskaffande af Svenska adelns hittills uti privilegier samt uti grundlagarna och RiddOrdn. förvarade rättighet. Jag har måhända fattat detta orätt. Ilar Frih. Sprengtporten uti sitt förslag förbehållit R. o. Ad. representationsrätt, så ligger grunden till mitt tvifvel uti min felaktiga uppfattning; men för att icke falla i någon surprise. anhåller jag att få delta dubium undanröjdt. Jag anhåller nemi. att få veta , om Frih. Sprengtporten med den af honom nyttjade termen menar att R. o. Ad. skulle gå in på att icke äga någon representationsrätt. Jag skulle beklaga, om så vore; ty jag vet icke, huru vi skulle få deltaga uti representationen, om, derest vi icke finge det i egenskap af adelsmän, det icke heller skulle vara oss tillåtet åtminstone i egenskap af Svenska medborgare. Gr. Frölich: Uti att motsätta mig Frih. Sprengtportens förslag anser jag mig så mycket mindre behöfva vara vidlyftig, som jag i detta ämne talat för en åsigt, hvilken är alldeles motsatt Ur Friherrens.
Jag anser icke heller någon lönförhöjning för sistnämnde tjenstemän vara af behofvet påkallad, enär jag är fullkomligt öfvertygad derom, att skickliga sökande till ombudsmannabefattningarna sannolikt aldrig skola saknas, så länge de nuvar. högst betydliga extra inkomsterna äro med dessa tjenster förenade, och hvilka göra det för deras innehafvare tendigen likgiltigt, om de äga några hundra r:dr iner eller mindre i ordinarie lön. Jag får förnya min anhållan, att Hr Rosenblads förslag måtte punktvis föredragas. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, ankom och emottog klubban. H. Ex. hemställde, om R. o. Ad. behagade bifallla4:de punkten i Utsk:s förslag. Ropades nej. Uppå derefter framställd propos. beslöts, att Hr R.osen~ blads förslag till förändring af 4-'de punkten skulle punktvis pröfvas. Aflöningsstaten för Ban codisc o n ten faststäl1 cs sålunda: Directionen. Fyra Bancofullmägtige, hvardera t.5o r:dr. Bifölls. Tvenne corn missar ier, inberäknade bland antalet af Bankens corn missar ier, njuta, i mån af sin anciennitet, lön efter för dessa tjenstemän bestämd stat; dock öfver lem nas åt Fullmägtige att vid inträffande ledighet kunna, om så skulle för verket pröfvas lämpligt, indraga den ena commissarie beställningen, samt att inom den derigenom uppkommande besparing bereda tillgång dels för en secreterares aflöning hos Direct:n, dels till ökadt arfvode för den återstående commissarie n. Hr Stuart: På de skäl, jag förut anfört och i öfverensstämmelse med mitt förra yttrande, får jag anhålla, att blott första delen af förevar, punkt af Hr Rosenblads förslag måtte till antagande framställas.
M. täcktes fästa vederböns uppmärksamhet på att noga iakttaga författningar, bör man för sig sjelf bofva fattat den öfvertygelse, att vederbör, i en eller annan målto låtit sin pligt eftersättas och sålunda ensidigt förfarit. Jag hyser ej den öfvertygelse att så skett, utan tror alt, om så skulle inträffa, komtne rättelse att derpå följa, Ständernes bön förutan. Jag är dessutom icke benägen för dessa mångfalldiga skrifvelse!-, hvarmed Representationen öfverlastar departements-chefernes arbetsbord ; de äro ofta af den obetydliga ort, att de ej föranleda till något svar. Jag tror således att i en fråga så klar sorn denna, der författningar äro gällande, är del icke behörigt att skrifva någonting, då man ej har något positivt att framställa, och jag finner ej heller skäl att till öfverensstämmelse bringa författningarna i detta hänseende. Brottmålslagstiftningen i allmänhet skiljer sig visserligen i åtskilliga omständigheter ifrån krigsartiklarna, men går hufvudsakligen ut från samma grunder, med möjligtvis en mera utvidgad makt för den handhafvande inom krigsståndet. Jag tillstyrker icke att betänk, må bifallas, utan lemnäs utan afseende, och motionen följaktligen afslås. Gr. Mörner, Carl Göran: INI ed den sista talaren kan jag icke helt och hållet instämma. Utsktn hafva gått vida mindre långt än hvad motionären yrkat. Ulsktns framställning, ifall den anses obehörig, är dock alldeles oskadlig, och jag skulle tro alt den åtminstone skulle tjena till att tillfredsställa åtskilliga. Då man nyligen sett att Konungen med uppmärksamhet upptagit de anmärkningar, som lill Regeringen inkommit i anledn. af ett visst regementes beklädnad, tror jag ej att en framställning sådan som denna kan vara skadlig, då menniskors behandling mätte vara vigtigare än kapotler. Hr von Hohenhausen, Alichael Silvius: Jag förenar mig till alla delar med Frih. Leijonhufvud och anhåller likaledes om afslag å betänk.
Af den 25 sistledne Februarii, angå. ende väckt fråga om grunclerne lör en löre. slagen jemkning i BåtsmansRotering^n i Halland. 4:0 Af sistnämnde dag, rörande väckt fråga, att, med undantag af Säterier, Boställen och PostHemman, alla andra Hemman böra deltaga uti KronoskjutsningsBrefbäringsoch Kronofjerdingsmans-besväret eller andra dylika Onera, som Jord i allmänhet åtfölja. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärs - och OeconomiasUtskottets , den 25. sistledne Februarii afgifna, samt den 19. dennes på bordet lagda Betänkande, i an-, ledning af väckt fråga om nödvändigheten af förklaring i vissa delar af Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 3. April 1816 om öfverenskommelser, rörande Presträttigheter, blef samma Betänkande , på grund af de dervid gjoida Anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. Ut supra. Utdrag af Protocollet, hållit hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid \ 460 Den 24 Martil, e. m. Urt:ma Riksdagen i Stockholm , eftermiddagen den 24 Martil 1818.
» Har du plågor? » » Ah nej, » lydde svaret, men ryckningarne kring läpparne motsade orden. Heydenberg reste sig från sin plats, öppnade dörren till salen och ropade utåt rummet med dämpad och dock skärande röst: » Doktor, kom in! » Doktor Ström hörsammade kallelsen, professorn hade redan återväudt till järnvägsstationen. » Hur är deff? » frågade läkaren och plirade mot ljusskenet, han hade slumrat en stund på soffan i den mörka salen. » Hon har plågor, » ljöd svaret, uttaladt med låg, hård stämma, » lindra dem! » » Ni begär mycket, » sade läkaren, med en hälft medlidsam, hälft förvånad blick på Heydenbergs upprörda ansikte, » ni begär kanske mer än som står i människomakt. » Han närmade sig sängen, fyllde en sked med innehållet i en mörk flaska och räckte det åt den sjuka, som vände bort hufvudet. » Låt mig slippa, » bad hon. Han ville göra ett försök att öfvertala henne, men Heydenberg lade handen på hans axel och sade doft: » Tvinga henne icke, om det ej är nödvändigt! » Doktorn slog tillbaka skedens innehåll. » Medicinen kan ej göra någon nytta, sade han, » den förmår endast att för en stund dämpa smärtorna. » Han gick bort från sängen och satte sig vid fönstret; Heydenberg intog åter platsen vid sin hustrus hufvudgärd. » Kan jag göra något för dig? » frågade han på nytt och smekte hennes hand, som hvilade ofvanpå täcket. » Läs litet i bibeln, » bad hon, » endast nå- gra verser. » Han tog en bibel, som låg på nattduksbordet; den var full med märken och blyertsstreck. Han slog upp den på måfå och läste med vibrerande röst: » Ty kärleken är stark såsom döden, dess nitälskan är hård såsom dödsriket, dess glöd är en elds glöd, en Jchovas låga. Starka vatten kunna icke släcka kärlek, och strömmar ej förkväfva den. Om någon, för att vinna kärlek, än gåfve ut allt sitt gods han eger i sitt hus, man skulle blott förakta honom. » 1891 vara medvetslös, och han lade henne varligt tillbaka på kuddarne. Han torkade svetten från hennes panna och kysste den.
RiddarhusSecreterarens lön är 600 R:dr Banco; dess tractamente under Riksdagarne är 300 R-,dr Banco i månaden. Ifrån och med 1809 till och med 1823 eller under 15 år, hafva Riksdagarne upptagit en tid af 43 månader, som per medium för året gifver 3:ne månader eller 900 R:dr Banco. Enligt RidderskapetB och Adelns beslut vid förra Riksdagen tillkommer RiddarhusSecreteraren för hvarje diplom» 50 R:dr Banco; från och med 1809 till och med 1822 eller under 14 år hafva 173 introductioner ägt ruma hvilket per medium för året gifver minst 12 Introductioner eller 600 R:dr Banco. Upptages nu Boningsrum, Uthus, Ljus och Vedpenningar till 300 R:dr Banco, hvilket kanske ej är för drygt beräknadt, så uppstår ett resultat af 2,400 R:dr Banco för året, hvari dock ej är inberäknadt de särskilda discretioner sorn erhållits då Riksdagarne hållits utom Hufvudstaden samt respenningar och resetractamenten vid sådane tillfällen. De fleste af Statens embeten, så i civil som militaireväg, och deribland sådane, som icke allmännast uppnås och som anses underhålla sine innehafvare, medföra på långt när icke så betydlig inkomst. Enligt de underrättelser jag varit i tillfälle förskaffa mig, tjena Assessorer i HofRätter och Collegier för endast 1000 R:drBan - 96 Den 15 Octoler c. ml co, HofRältsoch CollegialRåd för 1,400 Rrdr Banco, RcvisionsSecreterareför 1800 R.dr Banco, BancoCommisgarier ej öfver 1700 R:dr Banco o. s. v. Efter denna -jemnförelse hoppas jag inga tvifvel skola uppstå om Förslagets verkställbarhet, och jag anhåller att Motionen må blifva till RiddarhusUtskottet remitterad. Bilagor till Plem-Protocollet för den 17 October, förmiddagen.
Såsom ett skäl för bevisandet af vare fabrikers mindre goda beskaffenhet, till och med deras försämrade skick under de sednare liderne har en BeredningsLedamot anfört; ätt klädestillverkningen år 1780 utgjorde 434,121, och 1821 endast 33,0,412 alnar, samt att år 1783 591 stolar sysselsatte,^4,646; arbetare; men att år 1821 endast 1729 arbetare voro använde vid 411; Stolar: Denna beräkning, sorn'jag, i anseende till Uppgifterne nu icke kan controllera, bevisar likväl ingen ting. Sedan 1780 hafvaihusväfnader, vadmals och klädestillverkuingar på landet så ofanteligen tilltagit, att nu mera sällan någon ^Landtbo koper vårt kläde ifrån städernes fabriker, hvilka fördenskull minskat sina ..tillverkningar , utan att tvärtom de betydligaste qyantiteter vadmal och ylle-väfnader ifrån landet till Städerne införas. Att ett relatift till stolarne minskadt antal arbetare vid Klädesfabrikerna nu sysselsättas kommer deraf, att åtskilliga simplifieringar vid, 6o6 EevillningsTJtskdttets B et änkan den. klädestil!verkningen blifvit införda, sorn i betyd-j lig mån bespara arbetskrafter och dagsverken. I isynnerhet häfver dé nya Spinnoch Kardmachinerne bidragit till slike besparingar, enär nu 4 å 5 personer godt kunna uträtta det, hvartill förut beköfdes 30 till 40. 6:0
Ofta bad hon att få bikta, och bikten blef steg för steg allt djupare. Hon yppade icke blott de handlingar, i hvilka hon fruktade, att något felsteg dolde sig, utan småningom äfven hvarjehanda känslor, som rört sig i hennes barm, och dem hon fruktade vara af syndig art. Clemens förvirrades och öfverväldigades af dessa meddelanden. Det låg något tjusande uti att så hafva ett qvinnohjerta öppnadt för sitt öga. Det var en hel ny verld, i hvilken han fick blicka in, en rikedom af fenomener, som plötsligt blefvo hans besittning. Och denna verld egde sin mystik, om möjligt mer fängslande än den, som S:t Johannes upprullat för hans syn. Han visste icke förklara de känslor, han erfor, det var något outsägligt och hitintills aldrig anadt, när Eusebia sålunda biktade för honom. Hon gjorde det i en ton af barnslig okunnighet om rätta halten af det, som hon yppade, och likväl klädde sig hennes bekännelser i en mystisk drägt, likasom om språket icke egt ord, för att med klarhet uttrycka dem. I denna drägt fingo de också obehindradt inträde i Clemens själ; hvarje yttring i den varmblodiga qvinnans sinnliga lif vandrade sålunda anständigt beslöjad in i den nittonårige biktfaderns barm, utan att denne anade hvilka de gäster voro, som han emottogo. Ett af de samtalsämnen, på hvilka Eusebia gerna inlät sig med Clemens, rörde det från verlden tillbakadragna lif, som under de sednast förflutna årtiondena blifvit så allmänt bland fromma menniskor, och hvarförutan en fullkomlig helighet icke vore att vinna. Clemens svärmade för detta lefnadssätt. Hans beslut var att välja detsamma, så snart han dertill erhållit tillåtelse af sin fosterfader. Han ville draga till en öken och lefva der såsom eremit. Religionen fordrar ju hela menniskan. Hon begär, att vi skola försaka allt för henne. Verldens omsorger draga oss från Gud. Hvad är då riktigare än att fly dem? Kunde Maria tillika vara Martha, eller Martha tillika Maria?
Idun utkommer I hufvudstaden hvarje heigfrl fredag och kostar för ett qvartaf endast 1 krona, postarvodet Inberäknadt. — U p p g t f å närmaste postanstalt namn och adress samt erlägg en krona, så ersnillrika o c h trofasta vännerna kring AgaF r ä m m a n d e toner. nippe ' s källa, till den hederlige Thomson, till den andra kullerstolen, till ende sonens Tolkade af F. H b g. dödsbädd, till ett långt literärt lifs sträfvan1. den, små motgångar o c h lysande, verldsomfaltande triumfer! Kärlekspredikan. I dessa hufvudstadsscener blanda sig må Af Friedrich Räcker /,. hända bilderna från. den hennes lefnadsbragd, hvilken ej var den minsta: bazaren JCuaD liEi-ngen ocfttåf-jen 3 j ?ogCafc 6 m å, 1868 för Stockholms fattige. Och från dem © m JiafcEeli? flyger tankarne m å hända till hembygden, tutngen oefl gudl / j-en mvtt Jvj-etra till Vikens klippiga stränder, denna hembygd, för hvilken hon, snarare trots lyckan än i följd af dennas tillskyndelse, genom blott sitt suveräna snille, blifvit en välgörarinna. * J najk&gt;en mig * agt oc ?i m t j » j-ungit nog, t I ett fjerdedels århundrade har fru Carlen bebott sitt n. v. hemvist, n:r 5 Kaptensgatan, 2 tr. upp. Först kommer man in i ett mindre rum, hvilket varit hennes framl. makes, Johan Gabriel Carléns, arbetsrum, o c h der hans skrifbord står i samma skick s o m det befans, då han sista gången satt der. I detta rum finnes uppstäldt fru Carléns ganska betydliga bibliotek. Derifrån inkommer man till venster i en med solid elegans prydd salong. I fönstren blomstra geranier, cactéer o c h pelargonier. Borden äro betäckta med planschverk o c h böcker.
Skulle ej verktigheten befria honom? Och som en sista förtviflad utväg grep han till att skrifva en dagbok, en den underligaste, mest öfverspända och mest ideal-trånande dagbok, som kanske någonsin blifvit skrifven. Den innehöll för hvarje dag iakttagelser angående hans könslif i fantasien. Han undersökte sig själf, lärde sig förstå, hvar och på hvilken punkt fantasien kunde stäfjas, innan den öfvergick till en feber, som gjorde honom själf vanmäktig. Det var ett slags moralisk hushållsbok, i hvilken det minsta annoterades, för att debet och kredit skulle gå ihop. Dagboken började med följande ord: – »Jag tänker här att samvetsgrant skrifva ner alt, hvarigenom jag bryter mot den yttre och inre renlefnad, som hvarje människa är skyldig sig själf. Och jag vill icke dölja något. Äfven det för mig själf mest förödmjukande skall här finna en plats. Det förefaller mig, som om detta skulle vara ett slags tygel på mig själf. Ty man är mera rädd om sig själf, när man vet, att man måste skrifva ner och gömma äfven det värsta. Om jag i detta ögonblick trodde på gud, skulle jag falla ned och bedja honom, bedja honom med min själs innersta åtrå om hjälp och kraft. Ty för hvar dag känner jag alt tydligare min egen svaghet.» Därefter följde anteckningar från de olika dagarna, än var han full af hopp, än missmodig. Så afstannade anteckningarna för ett par dagar, och därefter stod ett poem. En gnista. Jag är blott en gnista i natten, Som söker en väntande hamn. Öfver land, öfver brusande vatten Jag bäres i vindarnas famn. Men gnistan ett fäste kan finna, Ett mål för sin irrande färd, Och flamma i lågor och brinna Och lysa och värma en verld. Flyg. Flyg öfver skummande vågor Rum fins väl för dig också Att stiga i värmande lågor Mot himmelens vinkande blå. Värm sedan hvart irrande hjärta, Som nalkas din lysande brand, Och lindra och trösta all smärta Och lys öfver haf, öfver land. Och sist när din kraft har förbrunnit, Och lågan tynar och dör. Flyg bort till det hem, du har vunnit, Dit ljuset af evighet hör.