Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta är ett stort steg till förändring i förutvarande förhållanden, som härigenom vid denna riksdag blifvit taget, och jag skulle tro att man bör se hvad verkan detta kan utöfva, innan man går vidare i samma riktning. Genom det beslut om qvinnans myndighet, som R. St:r fattat, hafva R. St:r ställt frågan på den punkt, hvarpå K. M. år 1856 önskade att den skulle ställas. K. M. föreslog då, att qvinnan skulle förklaras myndig, men att stadgandet om giftomannarätten skulle bibehållas olörändradt, förmodligen just af det skäl att man icke ville på en gång försätta qvinnan i allt för många olikartade förhållanden, utan ville se följden af den föreslagna förändringen, innan man rubbade äfven andra rätts-förhållanden, som rörde qvinnans ställning i samhället. Jag anser det vara en ganska lämplig försigtighet att gå på sådant sätt tillväga, och derför får jag lorena mig med dem, som yrkat afslag å Betän:t. Jag hemtar dertill ytterligare skäl utaf sjefva beskaffenheten af det förslag, med hvilket Utsk:t har framkommit. Utsk:t har just bibehållit bvad som jag skulle vara benägen att aldra först undanrödja, nemi. giftomannarättens utöfning såsom ett straff för qvinnan. Såsom sådant är den väl hvarken stärkande för förtroendet mellan föräldrar och barn eller för moraliteten inom samhället. Således tror jag, både med afseende å innehållet af det framställda förslaget och med afseende å tidpunkten, under hvilken det framkommit, lämpligast vara att detsamma afslås. Hr De Maré, Baltzar: Efter att hafva hört så höglärda juridiska afhandlingar, som nu blifvit hållna, så må man tacka Gud, om man ännu har något rum qvar för le bon sens; åtminstone gör jag det och instämmer derför med Gr. Mörner och Gr. Sparre i att yrka på afslag å Betänk:t, på grund af de 364 Den 13 Maj e. m. skäl, som den sednare anfört i sin reservation.
Behållningen af Inrättningens kapital, inberäknad Brukspatron Anders Ilebbes donation af 10,000 R-dr, hvaraf årliga räntan utgår till 9 torftiga enkor eller oförsörjda döttrar efter aflidne Embetsoch ljenstemän af ofrälse Stånden, utgjorde vid 1847 års slut 84,458 R:dr 3 sk. Under samma år hade inkomsterna, bestående af räntor, varit 4,005 R:dr 38 sk. 8 rist., hvaraf betaltes i pensioner af förenämnde donation 591 R:dr, samt för läkarevård, medikamenter, sjukspis, ved och kontanta gafvor till 210 pauvres honteux, jemte förvaltningskostnader, tillhopa 3,015 R;dr 16 sk. 7 rist. x) NödhjeIps-kassans kapital var vid 1847 års början 117,577 R:dr 30 sk. 1 rist., och vill samma års slut 169,045 R:dr 42 sk, 2 rist., hvilken betyd - 53 liga tillökning hufvudsakligen härledt sig ifrån en donation af aflidne Stadsmajoren Erik Nordlander, till belopp af 50,000 Ridr, deraf räntan skall användas till pensioner, hvardera å 100 R:dr, till fidelar åt behöfvande enkor och barn efter aflidne Borgare i Stockholm, och till |-:del åt enkor och döttrar efter aflidne Embetsoch Tjensteman vid Stadens Verk.
Tag ur vispen och rör uti lika stor vikt hvetemjöl, dela smeten i de tre formarne och grädda i varm ugu. Om kakorna höja sig ojämnt, hjälpes det lätt med en hvass knif. Tag sylt eller vaniljkräm att lägga mellan och lägg den öfversta kakan med botten upp. Kanterna jämnas med en knif. Glaceras med vattenglasyr och garneras med sylt och ägghvitsglasyr. Inläggningar. Ett utmärkt sätt att förvara spenat. Spenaten plockas och skållas väl (inga felaktiga och gulnade blad medtagas), förvälles hastigt i kokande vatten, hvari en bit soda lagts, upptages och utbredes på linne, ' och sedan den kallnat, urkramas vattnet mycket väl. Därefter lägger man ett hvarf spenat och ett hvarf fint salt (saltlagret så tjockt, att det täcker spenaten) i en träbytta, tills den är nästan fylld, hvarefter man packar väl. En träbotten, som går ned i byttan, lägges på spenaten och ofvanpå denna en tyngd. Första och sista hvarfven måste vara saltlager. Spenaten står sig, sålunda behandlad, året om. När man sedan vid begagnandet lägger spenaten i ljumt vatten och ombyter detta ofta, dragés saltet hastigt ur spenaten. Anna. Hushållet. Fläsk bör ligga i riklig lake året om, men fram på sommaren bör laken uppkokas och skummas samt kan åter på- hällas. En tyngd lägges öfver fläsket, att det ej flyter, ty då härsknar det. Kan ställas i svalt rum (ej källare). Locket skall alltid ligga öfver, dock ej helt slutet. Så behandladt fläsk håller sig godt flere år. Att före stekningen lägga det (afskuret) en minut i kokande vatten, ger åt fläsket en mycket god smak. Laken kan före kokningen, om så bshöfs, tillsättas med salt och vatten. Stina. Handarbeten. Att sticka nya » hälar » i gamla strumpor sker bäst på följande sätt: den gamla hälen klippes ur och maskorna upptagas på 4 stickor. » Hälen » stickas sedan på samma sätt som » tån », den blir kanske något rundare än i vanliga fall, men ändå rätt behaglig. En gammal mamsell. Fönsterträdgården.
Le Poete doit être sage; Pour ses vers, il importe peu: Il n’aurait ni grace, ni jeu, Sans un air de libertinage. Devisen är lånad från Catullus och Ovidius; huru vacker den är, behöfver numera ej undersökas. Vi beklaga det tidslynne, som tvang hvarje popularitet-sökande dagblad, att såsom oumbärliga läsbarhets-kryddor anskaffa en hop otäckheter, hvaribland många till och med sakna småqvickhetens värde; det tidslynne, då sådant, som nu svårligen kunde tryckas ens i vår sämsta publicist-maculatur, var godt nog för sjelfva den ledande och klassiska rikstidningen, – utgifven lika mycket för läsarinnor som för läsare, beräknad lika mycket på salonger och boudoir’er, som på ungkarls-rum och näringsställen. Men allramest beklaga vi, ej blott att de friheter, som vilja skyddas af den anförda devisen, förråda en så omisskännligt personlig författar-njutning, – utan, hvad värre är, att ändock bakom skyddsvärnet står – mindre en sinnlighetsdrucken och rasvill gamman, än ett allvar af det bedröfligaste slag; det samma, som i Kellgrens ”Våra Villor” afkastar hela den leende libertinmasken och utropar: O Kärlek, som bland lifvets skänker Den ljufvaste, den största är; Som i en himmelsk vällust sänker Det hjerta, som din låga när! Hvad blefve du, om vårt begär Sig endast till det sanna sträckte? En brånad, spridd med blodets lopp; En lusta, som behofvet väckte Och njutandet ånyo släckte; med mera derom yttradt i ett poem af skärande smärta, som har till thema, att alla våra skönaste föreställningar äro blotta ”villor”, och att äfven de ädlaste dygder, äfven de största sjelfuppoffringar, sedda ”vid sannings grymma låga, flyta från nit för egen vinst och väl”. Det är, kort sagdt, ett förtorkningens, ett otrons allvar; den dystra frånsidan af Helvetii lära!
Afven framstäldes, huru som triidgårdsskötseln och i sammanhang hsrnied konservfabrikationen borde 1, unna uppdrifvas af qvinnorna. Läsandet af våra tulltaxor kunde visa oss, huru många artiklar af olika slag, som införas i vårt land och af hvilka flere lätt kunde tillverLas af qvinnorna. ~~ ’ ?~2i3industriei2, rätt skött, kunde blifva för dem en god utkomst. Det föreslogs, att qvinno: * skulle söka blifva bagare, sockerbagare, tapetserare, dekoratörer, förgyllare, möbelsnickare, urmakare, guldsnieder, gravörer ni. rn. För att förinå yviiinoriia att beträda alla dessa arhetsoniråden föreslogos flere atgärder. €: etydelsen al stipendier framhölls, da den furdomen ännu rådde, att iiian ej borde kosta s i mycket p i döttrarnes som på sönernas uppfostran. U å det sälde nya, opröfvade banor vor0 clessutoin stipendier af ofantligt stor vigt, enär f5 vAga gifva ut penningar på iiiigot osäkert. Ovinnoriia iiiiiste lära sig begagna associationen, de bemedlade understödja de obeiiiedladc., endast p “ så sätt kunna qvinnorna göra sig gallande pA arbetsmarknaden. Qvinnans Iö- iier behöfde ej så nedtryckas, om ej alltid arbetsgifvarne vor0 iiibn, som fordrade en oskälig vinst. De i Frarikrike högt utvecklade ‘ ‘ ~ c o - les prqfessionelles “ utörvade där ett stoet inflytande pa den franska qvinnans deltagande i det industriella arbetet, och möjligen kunde upprättandet af dylika skolor, ordnade efter vAra behof, blifva af gagn. Slutligen frainhölls, att det praktiska arbetet I n k t e hlifva mera aktacit i vårt land. Qvinnorna skola ej komma in p5 samma afvägar som männen att endast de teoretiskt begåfvade bland dem skola utvecklas och atnjuta anseende. Trånga kläder. Af Ragna Nielsen.
De 4 procents obligationer, som härvid utgifvas och hvilka Fullmäktige förklarat sig vilja för Riksgälds-Contorets räkning inköpa, komma, dock ej att inlösas förr, än efter 5 års förlopp samt 6 månaders derefter föregången uppsägning.” ”För öfrigt hafva Fullmäktige, vid slutet af sisth Juli månad, fått emottaga ett af Fullmäktige jemväl antaget anbud i afseende på aflåtandet till Riksgälds-Contoret af 131 st. Armeens Ackords-amorteringsfoads 4 1/2 procents obligationer å tillsammans 64,700 R:dr, emot godtgörelse för obligationernas kapitalbelopp samt derå upplupna räntor; varande dessa obligationer, den 3i i samma månad, till RiksgäldsContoret aflemnade.” ”Enligt de af Fullmäktige, vid deras sammankomst den ip nästl. Augusti, fattade och i protokollet för samma dag intagna beslut, komma tills vidare Armeens Ackords-Amorteringsfonds, Skånska Hypotheksföreningens och Bruksägares Hypotheks-Cassas, med 5 eller 4 Va procents — 14 — ränta, utgifna obligationer att, i den mån tillfälle dertill sig erbjuder, af Riksgälds-Contoret inköpas, hvarvid Conlorel godlgör, ej allenast obligationernas kapitalbelopp, utan ock derå lill den dag, då de aflemnas, upplupen outtagen ränta. Och på det att oblig -i tions-innehafvarne må, utan tidsutdrägt eller omgång, erhålla det sålunda bestämda uppköpspris å dessa obligationer, hafva Fullmäktige bemyndigat Commissariatel alt, emellan Fullmäktiges sammankomster, sådana uppköp verkställa inom en viss fastställd maximi-summa. Vid de tillfällen åter, då frågor kunna förekomma om uppköpandet af bemälde
Förordningen den 19 Julii J 815 stadgade förändring i domfört antal Ledamöter i HofRätterne, vara ännu mera gällande, att i enahanda Dm 16 Junii f. m, 29 »ion förminska antalet af de Ledamöter, hvilka i Kämnerseller RådstuguRatterne böra öfverVara dylika måls afgörande, äfvensom J, beträffande andra mål, som i RådstuguRätt förekomma, ansett det innefatta en stridighet i Lagskipningen, att då i ÖfverRätt alla mål, utom de, hvilka å lif och ära gå, kunna pröfvas och afgöras af fyra Ledamöter, så vida de äro om slutet ense, likväl uti RådstuguRätt, ehuru UnderDomstol* fem Ledamöter erfordras, för att utgöra ddtnfört antal} Och håfven J, på dessa skäl, för Eder dei beslutit den förändring i 23 Cap1 §« RättegångsBalken, att KämnsrsRätteme i Stockholm Uti de brottmål, som å lif och ara gå, samt RådstuguRärterne i allmänhet uti dessa och alla andra mål, må anses Domföre, då tfe Ledamötar der-, uti såsom Domare deltaga. Efter det Jag häröfver inhämtat Mitt Stafse Råds och Högsta Domstolens underdåniga utlåtande, har jag, tili hvad J* Gode Herrar Och Svenske Män, sålunda hemställt, i Nåde? Velat lemna bifall} hvarom Jag i behörig ord-: ning viii låta Kungörelse utgå. / J häfvert afvert, Göde Herrar och Sven4 ike Män, Ufi underdånig skrifvelie af dea 31 nasti. Mars förmält, att då fråga hos Eder blifvit väckt, huru 12 Cap.
Jag har af detta skäl ej kunnat gilla uteslutandet från 6 Cap. 1 §. Strafflagen af de exacerberande och mitigerande omständigheter, som till allmän ledning för Domarens omdöme i Lag-Beredningens förslag voro serskildt uppräknade. Ty om äfven en eller annan proeessmakare deraf kunde hemta skenbar anledning att i något fall öfverklaga domslutet, så är likväl det tillfälle, som allmänheten skall ega att sjelf underrätta sig om grunderna för lagens tillämpning, för sjelfva Domstolens anseende mycket för vigtigt, 19 Hor till Lag-Utskottets Betänkande, N:o g3. att man skalle undanhålla dem för folkets kännedom. Då jag sålunda funnit skäl att anmärka det alltför vida spelrum, som Utskottet velat inrymma åt Domarens pröfning, i det man medgifvit honom att mäta straffet ”inom mer än en straffgrad eller art”, hvilket olvifvelakfigt kan innebära mer än blött tvänne, måste jag tillika ogilla, alt vid brott, för hvilka en enda straffart, nemligen böter, blifvit i lagen bestämd, qvantitelen deraf ej blifvit närmare angifven, ulan det skall bero på Domarens urskiljning, att inom det i allmänhet stadgade minimum och maximum ådöma ett så högst olika bötesbelopp, som t. ex. 2 R:dr eller 100 R:dr silfver, i fall 8 §. 1 Gap. Strafflagen varder antagen. Mig synes det i sådant fall vara vida tjenligare, att, såsom i 1734 års lag och äfven i den Fransyska lagen, i stället utsättes ett maximum och minimum af böter för hvarje brott, inom hvilka bestämda gränsor strafftillämpningen sålunda kunde jemkas. Ett exempel, huru äfven ett för familjens helgd ganska vådligt brott kan blifva högst olika bestraffadt, är 21 Cap. 5 §. Strafflagen, enligt hvilken otukt mellan besvågrade straffas endast med böter. Dock är det endast grundsaltsen i sin här gifna allmänlighet, mot hvilken jag varnar, ty de serskildta straffbestämmelserna kunna naturligtvis närmare jemkas, när sjellva lagförslaget kommer under pröfning.
Styrelse, alt de icke kunde godkänna samma åtgärd, utan yrkade, att den af Banken disponerade behållningen måtte på Riksgälds-Konlorets dervarande räkning åter insättas; å hvilket yrkande Banko-Fullmäktige likväl, enligt deras härå aflåtna svar, icke fästat afseende. Vid sådant förhållande, och då Fullmäktige i RikgäldsKontoret al hvad Banko-Fullmäktige, till stöd för sitt förfarande, anfört, icke funno någon anledning att frånträda det framställda yrkandet, hafva förstnämnde Fullmäktige beslutat att hos Rikets nu sammanträdande Ständer göra anmälan om hvad som uti omförmälda hänseende förekommit, på det att bestämd föreskrift, huru med öfverskotta af ifrågavarande fond bör förhållas, må varda af Rikets Ständer meddelad. Ehuru delta ärende således, till följd af Fullmäktiges nu anförda beslut, kommer att blifva föremål för Rikets Ständers vidare pröfning , kunna Revisorerne dock ej underlåta uttala den åsigt, att det belopp, liv; ironi fråga är, åtminstone icke för närvarande, kan anses såsom en Riksgälds-Kontorets kapitalvinst; åberopande Revisorerne för öfrigt hvad de, i anledning af den nu verkställda revisionen af Bankoverket, rörande samma fråga yttrat. Under den i Riksgälds-Kontoret ännu fortfarande invexlingen af de från detta Verk, i början af innevarande århundrade, utgifna Koppar skil jemy utspoletter å i och i sk. Riksgälds, har, sedan 1844 års slut, sådant mynt till följande belopp i vexling influtit, nemligen: år 1.845 R:dr 574: 36. — „ 1846 „ 780: och under Januari till och med Augusti månader 1847 „ 240: Summa R:dr R:gs 1,594: 36. — Enligt Riksgälds-Kontorets räkenskaper, skulle de ännu utelöpande Kopparpoletten ut, vid nästlidne September månads början, utgöra ett sammanräknadt belopp af R:dr 111,122: 47. 3., svarande emot 74,081 R:dr 47 sk. 6 rst. Banko.
Jag tror, att ge - 238 Den 5 December. noin uphäfvande af ett så beskaffadt stadgande mycket godt skalle vinnas, samt att det således må lemnäs soldaten öppet, att vare sig i hemmet eller kyrkan öfverlemna sig åt andakts-utöfningar, när sådant honom lyster och han dertill känner sig manad, men att han dertill aldrig bör kommenderas. Jag tviflaricke, att Svenska Arméen ändock skall visa samma mod och tapperhet, som under Gustaf fl Adolf, som Hr Frilen anfört, under hvars tid jag drager i tvifvelsmål, huruvida sådana tvångsåtgärder egde rum. Hr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz: Afven jag får, i lik het med Frih. Cederström, yrka att något afs:de icke måtte fästas på Frih. Creutz’s ifrågav:de motion. Jag tror att bland de stadganden, som finnas inom vår Annee, äro de, som röra kyrkogång och korums hållande bland de allra vackraste, och jag tror att de äro af den beskaffenhenhet att man icke behöfver spilla många ord för att bevisa deras nytta. Men utom det religiösa inflytandet haf va de med kyrkogången förenade kyrkoparaderne äfven det goda med sig, att de äro en slags sammanhållning af truppen, då den är på roten förlagd. Frih. Cederström: Het är ett mycket väsendtligt misstag af Frih. Creutz, att föreställa sig, att de Svenska soldaterna på Gustaf II Adolfs tid icke voro tillhållne att infinna sig vid den allmänna gudstjensten, eller att å fältet tira kristliga andaktsöfningar. Tvertom var det särdeles noggrannt iakttaget. Se härom Geijer m. fl. af våra häfdatecknare. Vidare har Frih. Creutz tyckts anse mig såsom civil embetsman förmodligen obehörig, att yttra mig i detta ämne. Om sådan obehörighet förefunnes, så finge jag trösta Frilän dermed, att jag numera icke är civil embetsman, emedan jag, ej längesedan, uphört dermed. Men om jag också ännu vore det, anser jag mig här tala såsom ledamot af 11. oAd.
Uaj:t, med al8eende ä de ak 8eeund-Lbelen anmäldte olägenbeter med uppbörden al olvanomlörmäldta Ilirssar-Lorpsen inom ^Vermlairds oeb 17p8ala Kän au8lagua kantor, i ^äder tillätit, att delmina mä till 8tat8-5Verbet lä indragas, oell Korpsen i stället nppä tredje Hulvud-Kiteln tilldelas ett contant an8lag, mot8varande Könerän tornas uppfattnings värden. 8:o dem väl bör 8tats-Lontoiret i nnderdänigbet anmäla, att Kders Kongl. Uaj:t, genom Nådigt kiel al den 11 Oetober 18.36, förordnat, att en ä VVestgötba-Ilabls Kegemente8 Ordinarie 8tat nppbommen Ölversbottssumma 206 kalr 16 8b. 3 r;st. mä krän kegementets eontanta 8tat8rinslgg alloras oeb bomma Kreclje llukvud-Kiteln 8amt Indeldta Krmeons kespa,ingar derä till godo, lör att användas till Ilstäebande al möjliga brister uti Kndra Indeldta Kegementer8 lönetillgängar; älven8om, enligt Kders Kongl. 5Iaj:ts Nådiga Lrek till Xri»8-LolleAiuin rik clen 2 8i8tliclne r^pril, nrecl n^tt ^llöninF8-Inl1elnin»8- verb kor 8bän8ba OigFON-keAelnentet, ett ökver8bott ä cletta Ke^enrente8 8tt,t uppbonrnrit ak 113 k:clr 29 8b. 11 r:8t. till nrin8bninA i clet kör IleAenrentet anvi8acle contauta 8tat8-^cN8laA.
För bolag må bolaget eller dess styrelse, och för oskiftadt bo delegarne i boet ombud utse. För egendom, eller näring och rörelse, som under borgenärers förvaltning står, må ej röstas. 31 § 13. Röstegande vare berättigad att sin talan och rösträtt i allmän Rådstuga genom fullmagt på annan röstegande öfverlåta. Fullmagten skall vara antingen skrifven och underskrifven af utställaren samt med dennes sigill försedd, eller ock af utställaren underskrifven och med två vittnens underskrift bestyrkt. Vid val gälle ock skriftlig valsedel, så bestyrkt, som om fullmagt nu är sagdt. § 14. Sedan taxeringslängden för allmänna bevillningen blifvit af pröfningskomité!! granskad, upprätte Magistraten på grund deraf en längd öfver stadens röstegande medlemmar jemte det på en livar al dem belöpande röstetal. Innan denna röstlängd tillämpas, skall den för hvarje gång vara minst åtta dagar å kungjordt ställe till granskning framlagd. Anmärkning mot röstlängden bör framställas innan något ärende till behandling vid allmänna rådstugan företages. Öfver framställd anmärkning meddele Magistraten genast sitt beslut och införe i längden den rättelse, som deraf föranledes. Missnöje mot beslutet må anföras, på sätt och i den ordning § 90 stadgar; dock utan återverkan på hvad redan beslutadt blifvit, såvida ej fråga är om val. § 15. Allmän Rådstuga hålles inför Magistraten å Rådhuset, och skola dess förhandlingar vara offentliga. § 16. Allmän Rådstuga skall hållas i stad, der stadsfullmägtige finnas, uti December månad de år, då Fullmägtige böra väljas; och i stad, der stadsfullmägtige icke finnas, hvarje år uti Maji månad, för alt besluta i anledning af berättelsen om föregående årets räkenskaper och förvaltning; uti Oktober, för bestämmande af stadens utgiftsoch inkomststat enligt § 75 ; och uti December, för anställande af val till återbesättande af de befattningar och uppdrag inom kommunen, hvilka vid årets slut blifva lediga, äfvensom för val af revisorer. § 17.
Svårigheten att inhängna planteringen och freda den från okynne och åverkan af angränsande allmogen, har man försökt lätta derigenom att närboende åboer inom sig utsett tillsyningsman, hvilka haft understöd alt påräkna af Kronofogden i orten, som icke är aflägse boende från planteringen. I hopp att Hushållnings-sällskapet, hädanefter som hittills, fortfarande vårdar sig om denna, både för det allmänna och Femärs-Berättelse fr. Malmöhus Latt, enskilta, lika nyttiga, som prydliga plantering, förmodas denna i framtiden vinna ändamålsenlig fullbordan. §. 2. Imievänarne. Folkmängden inom Länet, som enligt förra Femårs-berattelsen utgjorde, 215,067 personer, uppgår nu mera, efter sistlidet års mantalslängder och inlemnade förteckningar till: å landet 194,599. i städerne] 27,018 eller tillsammans 221,617. Af dessa erlägga mantalspenningar: å landet 99,609. i städerne 15,711 och fria från mantalspennigar äro å landet och i städerna 106,297. Den tillökning folknummern således vunnit är i synnerhet att tillskrifva det fredslugn och det skydd för allmänna farsoter, som innevånarne under sednare fem åren njutit. Huruvida välmågan bland allmänheten i samma proportion stigit, är mera svårt att afgöra. 1840 och 1841 årens missväxter hafva tillbakasatt jordbrukarne och medfört kännbara följder; i synnerhet har den del af allmogen som nedsatt sig å allt för små utklyfne eller afsöndrade jordstycken, haft svåraste känningen af missväxten. Detta oaktadt fortgår likväl ännu sådane klyfningar och afsöndringar och föranleda till tidiga giftermål och äfven till den här ofvan omnämnde folkökning. Denna tillväxt vore mindre betänklig om inom Länet funnos någon utvecklad industri eller lönande binäring, hvarmed denna allmoge, som icke af jordbruk hämtar tillräcklig bergning, kunde sysselsättas.
Jag hade icke väntat mig, att få höra ett sådant argument framkastas af en militär; ty en sådan borde känna att både i våra Reglementen och KrigsArtiklar finnes ett betydligt antal uudantagsstadgandeu, hvilka det icke skulle gå an att föreskrifva för andra samhällsmedlemmar, men som dock äro oeftergifiigt nödvändiga att bibehålla, så vida man nemi. vill, att någon disciplin inom arméen skall fortfara. Till undantagsstadganden af denna art hör äfven detta. Jag är öfvertygad, att om man skulle borttaga detsamma, så skulle man inom ganska få år höra talas om, att det ledt til) mindre goda resulta, ter, synnerligen hvad sedligheten och soldatens uplöraude i allmänhet beträffar; ty det är oftast hustrun, som inom den klassen, till hvilken soldaten hör, bestämmer hurudan! det husliga lifvet blir. Har karlen en bra hustru, så blir lian ock vanligen en bia soldat. Har han åter en dålig hustru, så blir följden i de flesta fall, att äfven lian i moraliskt hänseende förfaller och således blir en dålig soldat. Man kan åtminstone våga tio mot ett, att lian vid sådant förhållande blir eu dålig moralisk person. Den 9 Juni e. m. Åf dessa skäl lagger jag synnerlig vigt uppå att ifrågavrde stadgande måtte fortfarande qvarstå; och skulle tro, att det varit tiii töjd af ett missförstånd, som motionären framkommit med detta förslag. Jag antager med säkerhet, att detsamma icke blifvit framlagdt, om motionären sjelf halt någon erfarenhet sorn Komp.Chef. Frih. Creutz: Det motstånd, med hvilket detta förslag bekämpas, påminner mig om den ihärdighet, med hvilken man motsatte sig ett annat förslag, som för 2:ne riksdagar sedan af mig framlades ang. kyrkostraffets uphörande. Då denna fråga förevar, rustade man sig oek till den mest bistra strid deremot, hvilken dock afslutades med det rättas seger. Jag hade knappast kunnat göra mig föreställning derom, att ett så häftigt motstånd skulle kunna ega rum mot så hilliga fordringar, som dessa.