Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
äfven tillträde till skrif vareplatser i banker, försäkringsanstalter, sparbanker samt på handelskontor. Erkännas måste att bemödandet. att. åt kvinnan anskaffa nya arbetsoinraden kröntes med ej anad framgång, särdeles när man besinnar, att det var under den korta tiden af 15 år, de viktigaste af dein öppnades. för henne. Under det fjerdedels sekel, som sederinera förflutit, hnfva antalet af kvinliga skrifvare och bokhå !lare mångdubblats och f. n. ser man sådana t. o. m. i ämbetsverken. På kontor och i bodar förekomma de i mängd, och i de senare. intaga de företrädesvis kassörsplatserna. Utan tvifvel skulle kviunoarbetet ej funnit en s&amp; vidsträckt användning p&amp; alla dessa omiiden, om det icke visat sig fullt tillfredsställande. Arbetsgifvarne torde Bfven af ekonomiska skäl h a h a gifvit kvinnan företräde vid besättandet af dyliks platser, ej blott emedan, hon nöjt sig med ringare ersättning, utan ock, emedan hon visat sig pålitligare. Allt flers af de kvinnor, som behöft att genom eget arbete förvärfva sig en inkomst, hafva sökt denna på de omnämnda skrifvareplatserna. Många af dessa tillhöra goda .familjer, &amp; o döttrar eller släktingar till högre ämbetsmän, och långt ifrån att deras sträfvan mötts med ogillande eller axelryckningar, har man v&amp;lvilligt underlättat den. visst hör man understundom påst&amp;s, att det är underligt, ja, orätt, att en ' flicka, hvars föräldrar tyckas befinna sig i goda förmögenhetsförhåUanden, borttager en plats för den, som lefver under mera tryckta villkor. Här är svårt att tittala något bestämdt omdöme, enär för det första mången högt stiiende persons ställning kafi vara ganska ihålig, och för det andra, ingenting är osäkrare än en flickas framtid. Om föräldrar, i medvetandet däraf, uppmana sin dotter eller understödja hennes önskan att skaffa sig ett med inkomst förenadt arbete, bör sadant ej klandras.
“Ja, så sannt som jag hoppas att vår förening skall räcka både för jorden och himlen ... Förlåt att jag frestat dig så hårdt – men nu är jag så lycklig som en menniska kan vara.“ Icke blott åtta månader, den termin, som Berthold utsatt för sitt giftermål, utan ett fullt år hade nu förflutit, sedan han i moderns kammare emottagit af Kerstin Maria den på fästegåfvan besvurna försäkran om hennes aldrig svikna tro och kärlek – och likväl hade under sista half-året knappt mer än en förlägen häntydning på bröllopet då och då kommit öfver hans läppar. Det var ett för både fästmannen och fästmön särdeles svårt förhållande, det, som nu fanns. I början, då Berthold var full af glädje och tillförsigt, önskade han vid de många tillfällen, då Hjelmstavik hade godt om främmande (det låg nära kyrka, marknadsplats och tingsställe), att Kerstin Maria skulle gå upp från sitt lilla hem och börja värdinneskapet i det stora. Der åt prost-herrskapet mer än en gång sin söndagsmiddag, att icke tala om komministern, länsmannen och många herrar, hvilka skulle från och till tinget, ty Bertholds gästfrihet var lika känd som anlitad ... Men nu kom första knut på tråden. Kerstin Maria förklarade i fullt bestämd ton, att hon aldrig tänkte gå som half-värdinna i hans hus för att få sneda blickar af stads-madamen, som skötte hushållet. Nej, hon ville icke sätta sin fot dit upp, ens när han var ensam, ty det kunde ju hända att hon då råkade i förtal äfven för fästmannen. Bäst vore att hon stannade hos modren på torpet, tills hon med allvar och ära kunde fatta hushålls-tömmarna. Berthold kände sig sårad öfver denna dristighet: han höll sig sjelf för ett alltför stort dygdemönster att bringa sin egen fästeqvinna i ondt rykte. Men huru som helst, måste hans suveräna vilja gifva vika för den suveräna herrskarinnan, som, fastän hon aldrig med ord häntydde på den stund, då hon nödgades besvärja sin egen ära, dock ständigt i sinnet fann sig allt mer och mer harmsen, synnerligen som det icke var svårt att gissa det Bertholds olycksaliga misstänksamhet åter råkat in på den gamla vurmen ...
Hur är dess läge, färg, eventuell sammanväxning med bröstbenet, inflammerade, uppblåsta av stinkande luft eller fulla av vatten och slem. Är de hopfallna, finns vargölar och bulnader. Finns någon nyligen gjord sårnad, styng, skott som inträngt i lungorna. Sedan genomskärs lungorna och undersöks, om där finns blodigt skum, vatten eller var. Man tittar även på körtlarna (glandulae bronchiales) om där finns svullnader eller kalkgyttringar. Är hjärtsäcken sjukligt förändrad, sårad, inflammerad varig eller fastväxt vid hjärtat. Hjärtats rätta eller oriktiga läge, färg och utseende, storlek, håligheternas vidd, väggarnas tjocklek, fasthet eller skörhet. Är blodkärlen naturliga eller har ovanligt mycket fett lagt sig på ytan. Finns sår av skott, styng eller dylikt. Vid öppnandet ser man efter om blod stannat i högra eller vänstra hjärtkammaren, om den är löpnad eller flytande, om polyper, äldre eller i dödsstunden bildade, finns där. Om valven är brosk eller benförvandlade och om de större ådrorna är hopdragna. Slutligen undersöks diafragman om den är sårad, inflammerad eller dess naturliga öppningar utvidgade. 4: o Bukkaviteten och underlivets inälvor Om vid den yttre undersökningen fanns sårnad eller tecken på våld undersöks nu, hur det trängt in i bukhålan, har tarmar eller andra inälvor fallit ut, fastnat eller snärjt in sig i såret. Har försök gjort att återföra utfallna delar. Vid öppnande anmärks om ovanligt elak stank möter eller om blod, galla, vatten, var, urin eller exkrementer runnit ut. Om nätet (omentum) har behörigt läge och beskaffenhet eller om det är fastväxt, nedfallet med bråck, inflammerat, brandigt eller förtärt. Om magens över och nedre öppning och väggar är naturliga eller om sår inträngt. Finns inflammation, contusion, bulnad, kallbrand, förhårdning, eller kräfta. Är hinnan avlossnad och finns där svartaktigt slem och om det kan avtvättas eller ej. Om magen innehåller mat, är den skarp eller rutten. Vid misstänkt förgiftning upphämtas och förvaras innehållet tillsammans med hela magsäcken.
Då stundom förekomme, att, i rättegång emellan kronan och enskilde, ersättning för rättegångs-kostnader varder kronan ådömd, men några medel dertill icke finnas anvisade, hvadan sådan ersättning hittills utgått af öfverskotten å statsverkets ihkomster; så ock enär anordningar å öfverskotten böra, såvidt möjligt är, undvikas, har E. K. M:t behagat i nåder föreslå, att dylik ersättning måtte niga af förslags-anslaget till vittnen i brottmål, hvilket, utan att behöfva tillökas, då borde benämnas: ”Ersättningar dels åt vittnen i brottmål, dels till parter för rättegångs-kostnader i mål emot kronan. Förslags-anslag/’ Och hafva Rikets Ständer, som ansett något hinder häremot icke möta, beslutat, att rubriken i Riksstaten må blifva: ”Ersättning till vittnen och parter. Öfrige under denna hufvudtitel uppförde anslag, deruti förändring icke blifvit ifrågasatt, hafva upptagits till samma belopp, sorn tillförene, utom den tillökning, hvilken uti förslags-anslaget till skrifmaterialier och expenser m. m. ansetts böra, för slutsummans jemnande, ega rum; och hafva de under Riks-statens andra hufvudtitel uppförda slutsummor alltså blifvit fastställde att, intill näst vidtagande stats-reglering, utgå som följer: 230 Expeditions-Utskottets Förslcnj lill utul. Skrifvelse, N.-o 119. Dock må livad ofvan finnes upplaget, i afseende å indelta räntorna linder denna hufvudtitel, icke utgöra hinder för verkställandet af de beslut, Rikets Ständer kunna vid innevarande riksdag fatta i fråga om allmän förenkling af indelta räntorna och tiouden, eller deras i mera eller mindre mån skeende indragning till statsverket. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 5 Augusti 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2G Juli 1851.
Grefve vora Schwerin, Fredric Bogislaus, yttrade, det han visserligen icke ville bestrida Expeditions-Utskottet att erhålla rum å Riddarhuset, men önskade endast att den nn väckte fråga måtte hvila, intill dess upplyst blifvit, hvarest Bevillnings Utskottet kunde bekomma tjenliga qch lämpliga rum. Herr Grefven och Landt Marskalken, som förmodade, att Bevillnings-Utskottet torde kunna erhålla rum i Kongl. Kammar-Collegio, hvarigenom Utskottet lättast finge tillträde till de der befintlige och för Utskottets arbeten erfor - Den 4 December.- 137 derliga Handlingar, hemstälde å nyo, att Friherre Ariierbeths ofvannämde anhållan måtte af Ridderskapet och Adeln bifallas; men ' Grefve von Schwerin begärde frågan på bordet. Herr Danckvardt, Gustaf Magnus, anmälte, det han, såsom Assessor i Kongl. CommerceCollegio och Ledamot i Sjöförsäkrings ÖfverRättcn, vore af trägna Embets-goromål hindrad att emottaga det honom uppdragne smickrande förtroende, att vara Ledamot i Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet, hvilken befattning han alltså nödgades sig afsäga. Justerades följande; Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloft. Ridderskapet och Adeln vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 2 December 1817- S. D. I anledning af Borgare-Ståndets, genom Deputation d. 28 sisth November, samt Presteoch Bonde - Ståndens, genom ankomne Protocolls-Utdrag af d 29 November och d. 1 i denna månad , framställe inbjudande, beslöt Höglofl. Ridderskapet och Adeln, att genom en stor Deputation underdånigst uppvagta Hans Maj;t Konungen, Hans Kongl. Höghet Kron - 133 Den 4 December.
Men framme under storseglet strax bredvid skepparen själf stod tullvaktmästaren bred i ryggen, händerna i fickorna, mössan djupt nedtryckt i nacken och sjösättning i kroppen. Han visste, hur man skulle stå på ett däck, och han ville visa sig sjöman, därför att han inte var det. Men han njöt obeskrifligt af hela spektaklet, och hans små plirande ögon hade gömt sig långt nere i hans stora, feta ansigte, öfver hvilket munnen spred ett enda bredt leende af lycksalighet. Honom hatade Pelle Ljungberg värre än någon annan, och han koncentrerade sina känslor i ett välment och energiskt: – Landtkrabba. Efter barken följde på släp i långa linor två stora båtar, bestämda att efter katastrofen landsätta sällskapet. Nu syntes den hvita klippan rätt i lä om barken. På stranden urskiljde man människorna som små pygmeer, hvilka kilade om hvarandra för att hinna i tid. – Fall, skrek skepparen åt sig själf, i det han lät seglet löpa ut och vände på rodret. – Fall, var det ja, skrek besättningen i korus, och seglen svälde ut, medan barken långsamt och segt med ett läte af gistnadt trä, som knakar under en tyngd, vände in emot land. – Fall, skrek Pettersson, som om han själf varit kapten på skutan. Och med ett enda naturljud gifvande ord åt den förtjusning, som genomströmmade honom, utbrast han ur hjärtats djup: – Nu, djäflar anamma! Pelle Ljungberg knöt näfven för sig själf och svor mellan tänderna. Det kritiska ögonblicket var nära. En stark spänning herskade ombord. En kittlande rörelse, som när man flyger för högt i en slänggunga, kom dem alla att darra som inför en fara. Skepparen stod framåtlutad, med hvarje nerv i sitt ansigte koncentrerad på att upptäcka det riktiga stället. Ty körde han barken upp på en af klipporna och inte rätt in i öppningen emellan dem, så skulle hela fartyget vräkas omkull och krossas i en handvändning. Båtarna skulle slås sönder och allesammans kastas i vattnet, ett mål för hela strandens obarmhertiga löje.
4oo De/t 19 Julii r. rn. eller Utskoftshandlingar, undantagande Hemliga Utskott tets och ConstitutionsUtskottets samt alla förseglade Handlingar, till hvilka tillträde ej utan vederbörlig tillåtelse lemnäs. 4 §• Ej må Protocoller eller dertill hörande Handlingar åt andra än Riksens Ständers Utskott utlemnas, med mindre Ridderskapet och Adeln dertill sitt samtycke lemnat, och äfven i sådant fall icke ut*n qvitto. Ett ojusteradt Protocoll och Handlingar dertill få aldeles icke utlånas Då emellan Riksdagar Rikets Collegier eller Riksens Ständers Verk, begära tillgång till de uti RiddarhusArchivet förvarade Handlingar och Protocoller sorn ej äro förseglade eller böra hemliga hållas, må det vara RiddarhusSecreteraren tillåtit, att de begärte Handlingarne med RiddarhusDirectionens tillstånd emot qvitto utlemna. 5 §• Svarar mot 5 § i Directionens Förslag. %>én Ig i ftin é; m-, 5 $• Éméllan Riksdagarné är Svarar itoöt 6 §i det RiddarhusSecreterarens åliggande;, att föredraga Ärenderne uti RiddarhusDirectiorien samt de utgående Éxpeditionerne uppsätta och contrasignera. Honom tillkommer äfven , att i egenskap af Arcbivarius med biträde af Förste Caozlistert vårda ocb i ordning hålla Ridderskapets och Adelns Protöcoller och öfriga Handlingar-. 6 § -. RiddarhusSecretÄraren äge iansvaret och iöseendet enligt upprättade och underskrifne Inventarier öfver alla Handlingarne och allt annat af hvad namn det vara må* sorn Ridderskapets och Adelns Archi v tillhörer j han äg# ock under en Dir#cteurs tillsyn hufvudanavaret för sjelf. Va Riddarhusets Vårdande Samt att emellan Tjenstetnänneö efter omständighe Bil. tili Ridd* <6. Ad. Pr. Vi Band, 26 Svarår ttiöt 7 §.
Att handlingarne böra vara förseglade, är en tillsats, som jag nu tog mig friheten göra, men som ickekan vara obehöflig; ty då dessa handlingar, för hvilka häiadsskrifvaren till stor del ansvarar, af honom Öfvei ieninas, bör han hafva någon materiel säkerhet för att de förblifva i oförändradt skick, sådana han aflemnat dem , intilldess alt de i comite'en reproduceras. Jag vet då icke hagot baltie sätt, än alt de förseglade aflemnas till pastor. Det saknas äfven i denna § en föreskrift för städei-nd. Förhållandet i städerna är i detta, likasom i de flesta fall, alldeles icke detsamma som på landet. Jag skulle derföre önska , alt ett särskildt mom. må blifva tillsatt, sorn uttrycker huru förhållas skall i städerna och föieslår i sådant ändamål: ”1 stad skall mantalslängden, sedan den blifvit afslutad, hållas de skattskyldige tillhanda å tid Och ställe, som magistraten åligger alt gifva tillkänna genom kungörelse från predikstolen." Deil förändring, som Hr von Rosen begärt i redactioheh eller uppställningen af denna §> står icke i någon strid med hvad jag nu yttrat. Jag finner tvertom , att den alltför val kail förenas med de anrnärkmr, som jag gjort, såvida Ståndet behagar dem godkänna. Jag anhåller emedlertid, att Hr Landtm, täcktes föredraga detta förslag, när vi komma till propos. om §:h. Jag anhåller nu få tillägga något, som jag nyss glömde. Jag nämnde att handlingarna skulle aflemnas till socknens Beredms-comile''. Detta var under förutsättning alt Beredh:s-comile'erne komma alt fortfara. Jag har icke trott mig böra gå längre i denna del af frågan , då den § , sorn egentligen rörer detta ämne, ännu icke är föredragen, Det Den io 0c t olie r f. m. är således på grund af den önskan jag hyser , alt Beredmäcomiteerne må fortfara, som jag uppgjort detta föislag. Frih. Ridderstolpe:
Majtts till Rikets Ständer det| ^9 November Staiss.Ållm.Besvoi Oec. Utsi. Vil. N:ö 133. o i8a8 aflatne Nådiga Proposition, till Inventariers uppköp för en gång 5,000 R:dr, och till aflöning för Lararne 5,600 R:dr årligen, eller under de fem första åren intill nästa Riksdag en summa af 30,000 R:dr, måtte anvisas, antingen uppå det låne-understöd för Södertelje Canal, som i Siats-Regleringen är beräknadt, men sedermera blifvit af Statsoch Banco-Utskotten afstyrkt, eller ock på loide Hufvud-Titelns besparingar, eller ock slutligen på Rikets Ständers Riksgälds-Contoir; varandes af flere Ledamöter , och deribland af Herrar Friherrarne Cederström och Sprengtporten, Herrarne Munck af Rosensköld och von Iroil, Herr Professor Gravander, Herr Prosten Dedekind och Herr Commerce-Rådet m. m. Cronius, uti sakrika anföranden påstådt, att det understöd, sorn,' för ett så vigtigt ändamål, af Allmänna me-' del, kan varda beviljadt, otvifvelaktigt och inom kort tid skall blifva Staten mångdubbelt ersatt, genom ökadt lif i Sveriges hani del och sjöfart samt de växande tull-inkomJ 6ter, som deraf härflyta. De förenade Utskotten, hvilka redan i deras, under N:o 111, öfver denna angelägenhet afgifna Betänkande, medgifvit nyttan af oftanämnde Scholors inrättande, hafva likväl , då Statsregleringen redan är slutligen' pröfvad och fastställd ; san^t Statens alla tillj 4 Statss. Allm.Besv.o. Otc Utsi. Uti.
Ty hans ögon se uppå hvars och ens vägar, och han skådar alla deras gånger. Intet mörker eller skygd är, att ogerningsmän måga sig der fördölja; Ty det varder ingom tillstadt, att han kommer med Gud till rätta. Han förgör många stolta, som icke stå till att räkna; och sätter andra i deras stad; Derföre, att han känner deras gerningar; och omstörter dem om nattena, att de skola sönderkrossade varda. Han kastar de ogudaktiga uti en hop, der man gerna ser det; Derföre, att de icke hafva följt honom efter, och förstodo ingen af hans vägar; Att de fattigas rop skulle komma inför honom, och han dens eländas rop höra måtte. Om han frid gifver, ho vill fördöma? Och om han förskyler anletet, ho vill se uppå honom ibland folken och menniskorna? Så låter han nu en skrymtare regera, till att plåga folket. För Guds skull vill jag lida talet, och icke förmenat. Hafver jag icke drabbat rätt, lär du mig bättre; hafver jag orätt handlat, vill jag icke göra så mer. Man vänter nu svar af dig; ty du förkastar all ting, och du hafver begynt det, och icke jag. Vetst du nu något, så tala. Visa män låter jag väl tala, och en vis man hörer mig. Men Job talar ovisliga, och hans ord äro icke vis. Min Fader, låt Job försökt varda allt intill ändan, derföre att han vänder sig till orättfärdiga menniskor. Han hafver utöfver sina synd ännu dertill hädat; derföre låt honom inför oss slagen varda; och träte sedan med sinom ordom inför Gud. Och Elihu svarade, och sade: Håller du det för rätt, att du säger: Jag är rättvisare än Gud? Ty du säger: Ho blifver något räknad för dig? Hvad hjelper det, om jag håller mig ifrå synd? Jag vill svara dig med ordom, och dinom vännom med dig. Se upp till himmelen, och skåda; och se uppå skyarna, att de äro dig för höge. Om du syndar, hvad kan du skaffa emot honom? Och om din ondska är stor, hvad kan du göra honom?
Exc. först propos. på bifall till lista mom:t, dervid svarades ja; hvarefter och sedan propos. på antagande af 2:dra mom:t blifvit gjord och med några ja och nej i blandning besvarad, propos. framställdes om afslag å samma morn., då svaren utföllo med flere ja och några nej; hvaruppå förklarades, att ja nu varit öfvervägande. §12 enl. Utskits förslag. Tillkännagafs, att PresteSt:t gillat Utskits förslag till §:ns lydelse utan annan ändring, än att i stället för 4:de momit antogs följande stadgande: »För näring eller rörelse, som under borgenärers förvaltning står, äfvensom i enahanda fall för fastighet eller jordegendom, som ej af landtbo eller arrendator innehafves, må ej röstas», — samt att BorgareSt:t, som godkännt §:ns 2:dra och 3:dje morn., för lista momit antagit följande lydelse: »För fastighet, som innehafves af arrendator, röste innehafvaren», samt åt sista momit gifvit samma innehåll som PresteSt:t. Gr. Mörner: I denna § börjar Utsk:t med att säga, det enka, frånskiljd hustru eller ogift qvinna, som myndig är, må vid allmän rådstuga rösträtt utöfva. Detta stadgande synes mig vara alldeles öfverflödigt, emedan det redan i de föreg:de §§:ne blifvit bestämdt, hvilka personer äro medlemmar af stadskommunen. Hela denna strof om enka m. m. kan således utgå. Hvad sjelfva inbjudningen angår, så står den i strid med de beslut, som R. o. Ad. i afs:de på kommunallag för landet antagit, och jag anhåller således om afslag å densamma. Hr von Koch: Jag medger fullkomligt . att, på sätt Gr. Mörner anmärkt, det varit bättre, om man redigerat §:n så att man icke här beböft tala om enka m. m. Men jag hemställer, om stadgandet, sedan det qvarstår i 1 l:te §:n för laudet, skäligen kan afslås.
Detta består af ett bomullsband, som knytes i lifstycksbandet, och två skänklar af resårband, hvilka i kanten äro försedda med knappar och fästas i strumporna medelst tvänne öglor, som sitta på inneroch yttersidan af strumpbenen (fig. 17). Modellklädningen är skänkt till föreningen af fröken Augusta Lundin. Det späda barnets kläder. Dräktreformföreningen anser, att följande principer böra ligga till grund för det späda barnets beklädnad. Kläderna skola vara så jämnt värmefördelande som möjligt, lemna kroppen obehindrad rörelsefrihet samt ej verka hopklämmande på bröstkorgen eller magens och ryggens muskler. Vidare böra dessa kläder vara så sydda, att de med lätthet kunna i ganska hög grad utsläppas, så att barnet kan begagna dem hela det första lefnadsåret. Slutligen böra de vara lätta att hålla rena. Den uppsättning af modeller, som Dräktreformföreningen anbefaller, är följande. Skjorta af det vanliga slaget, öppen hela vägen bak och försedd med dragband i halslinningen (fig. 10). Tröja, sydd af bomullseller ylletyg eller stickad af bomullseller yllegarn — materialet beroende på hvad slags tyg, som användes i här nedan omnämnda kjol — samt försedd med knappar, på hvilka byxorna fästas (fig. 11). Nafvelband, förfärdigadt af fin, silkeblandad, krympfri flanell. * Det går 1 / hvarf kring magen och fästes med band. — Fördelen af att använda nafvelband af ylle ligger däri att sådana sitta bättre på än andra, att de äro synnerligen hållbara och att de ej kyla, när de blifvit våta. Blöja, som lägges i tresnibb. Den nedre snibben vikes upp mellan benen; de två öfriga läggas i kors kring lifvet. Byxor (fig. 12 och 13). Dessa kunna användas, ända tills barnet uppnått en ålder af 1 å L / år. Kjol med U / stycke, förfärdigad af flanell eller bomullstyg. Kjolen är öppen i ryggen, så att den, när barnet ligger, kan vikas åt sidan, och så lång, att den, när barnet tages upp, kan tjänstgöra som filt (fig. 14).
Utskottet haft någon hemlig afsigt att arbeta för det i senaBih. till R. St. Prot. Pifo och 1841• Litt. E. re tider väckte förslaget att flytta Universiteten till hufvudstaden, hvilket likväl vore i flere afseenden mindre välbetänkt. Inom Borgare-Stånd t hafva äfven de fleste ledamöter förklarat sig instämma i Prosten Stenhammars och Professoren Thomanders reservationer, hvaremot andra talat för bifall lill Utskottets förslag, helst nitälskan för Universiteten kunde vara lika liflig och varm, utan att man derföre borde obetingadt ingå på byggnads-anslag, för hvilkas användande, så att de ej blifva öfver behofvet dryga, måste förutsättas ordnande förmåga och klok beräkning. Med föranledande af de inom Irenne Riks-Stånd gjorda framställningar och då Universitetens behof af byggnader verkligen synes vara större, än som kan fyllas af det för hvartdera Universitetet på ordinarie Stat uppförde anslag af 6,000 R:dr Banco årligen, har Utskottet icke ansett sig böra vidhålla sitt i det förut afgifna Utlåtandet gjorde afstyrkande af allt anslag till dessa föremål. Vid pröfning af nämnde behof, har Utskottet dock trott sig kunna antaga, att det samma icke är lika vid begge Universiteten, och alt således någon jemkning vid fördelningen af den summa, som kan komma att i sådant afseende af Rikets Ständer be viljas, skäligen bör ega rum. Upsala Universitet har nemligen, efter dess nya B bliotheks-byggnads uppförande, att till andra ändamål disponera den local, som förut varit lill Bibliotheket upplåten, och torde således genom vidtagandet af lämplige åtgärder kunna bereda sig utväg till fyllandet af de behof, som i Consistorii Academici af Kongl. Maj:t, uti Dess Kådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof, åberopade underdåniga framställning uppgifvas, med undantag af Observatorium, dertill nybyggnad synes blifva erforderlig, och hvarföre kostnaden blifvit serskildt beräknad till 20,000 R:dr Banco.