Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men hon sprang hastigt upp och utropade: »Känna de inte mig? Nåväl, så skola de lära känna mig. Jag skall besöka dem, – redan i morgon!» »Och hur länge blir du borta?» frågade Zeus och rynkade ögonbrynen. »Endast en dag,» svarade Glädjen. »Innan natten kommer, skall jag vara hos er igen.» »En hel dag!» utbrast Zeus och hans stämma blef mörk. »Hur tror du, att gudarne skola kunna lefva en hel dag utan Glädjen?» »Tänk på människorna, som lefva ett helt lif utan den!» svarade hon. Därpå närmade hon sig den mäktige, slog sina hvita armar om hans hals, lade sin kind tätt intill hans kind och hviskade: »Du lånar mig väl dina hästar? – Och din bästa vagn? Låt den bli förspänd innan soluppgången!» Zeus nickade sakta, ty han, lika litet som någon af de andra gudarne, kunde motstå Glädjen. Nästa morgon före soluppgången voro alla gudar och gudinnor samlade på klipplatån utanför Olympen för att se Glädjens aftåg till jorden. Utanför parkerna kring Elysén låg denna mäktiga bergplatå, tätt bevuxen med lagerbuskar, myrten, och buskar med guldgula blommor. Klipporna störtade lodrätt ned i etern, som sköljde likt ett stort, genomskinligt haf vid deras fötter. Härifrån såg man ut öfver hela himlen, och nu före soluppgången lågo molnmassorna som väldiga, simmande bergskedjor, hvilka ständigt växlade form, rundt omkring i eterhafvet. Alla gudar och gudinnor hade varit tidigt uppe, ty de hörde med ängslan, att Glädjen hade för afsikt att lämna dem för en hel dag. Vagnen var redan framdragen, och körsvennerna voro sysselsatta med att spänna för de fyra hvita hästarne. Vagnens form var som en triumfvagn, en char, hvarpå det blott fanns plats för en. Framtill var den upphöjd, så att den nådde bältet på den körande, bakåt böjde den sig ned i en våglinie. Den var helt och hållet af stål, inlagd med olivgrenar af matt guld, och med ett par stora, lätta hjul, hvilka likt fogelvingar kunde genomskära luften.
F ö r a t t lättast n å detta mål, vill j a g i största korthet granska några af våra viktigaste födoämnen och njutningsmedel, därvid göra korta antydningar om deras beredning och användning under olika förhållanden, och anföra den erfarenhet, jag under årens lopp vunnit. J a g börjar med mjölken, som är det första och under en viss tid det enda födoämne, som bjudes människan. U n d e r de första lefnadsmånaderna är mjölken otvifvelaktigt fullt tillräcklig och lämplig för barnet, såsom århundradens erfarenhet visat. Men innan första lefnadsåret gått till ända, är mjölken otillräcklig, och hon blir det ännu m e r m e d hvarje år, som tillkommer. % vårsäsongen hos Hildur Andersson, Stockholm Filial: 12 Hötorget 12 4 Södermalmstorg 4. R i k s - o c h Allm. tel. det späda barnet, är hon doek alltid ett godt och billigt födoämne. Under formen af mjölkk u r h a r m a n velat använda mjölken ensam såsom näringsämne äfven för äldre; det är dock opraktiskt och, som ofvan nämnts, i längden omöjligt. H ä r m e d vare ingalunda sagdt, att ej en mjölkkur under några dagar vid vissa sjukdomstillstånd, t. ex. ett öppet magsår, är nödvändig; m e n h ä r gäller frågan a t t för en kort tid skona magen från allt retande, till dess läkningen så framskridit, a t t en kraftigare föda fördrages. Använd j ä m t e andra lämpliga födoämnen är mjölken af stor vikt och skall alltid försvara sin plats i dieten vid magsjukdomar. Vid den slemmiga magkatarren är mjölken mindre lämplig; vid några andra magsjukdomar måste hon användas med försiktigh e t och i små doser. H ä r o m måste dock lä- karen efter noggrann pröfning af fallet döma, allmänna regler duga e j. Bland födoämnena intager otvifvelaktigt köttet förnämsta rummet. E j så a t t d e t ensamt kan fylla kroppens behof af föda. D e t t a vore, om ens tänkbart, åtminstone opraktiskt och alltför dyrt. Af köttsorterna h a r oxköttet största användningen, m e n köttet af kalf, får och svin lämnar äfven värdefulla ämnen för vår näring.
* Ämnet är ej särdeles tilltalande, men det är ej alltid det som » faller bäst på läp&gt; pen », man bör upptaga. En » erfaren » torde dock härvidlag vara jäfvig och en oerfaren icke kompetent. Huru då göra? Intaga en opartisk ställning är ej lätt. Insändaren synes mest framhålla frånskilda hustrurs obehag i » societeten ». Månne det är så angeläget för en frånskild hustru att infinna sig i societeten, innan allmänna opinionen hunnit till sans och rättvisa? Hon riskerar helt säkert mindre med att hålla sig borta. Och under en sorgtid brukar väl ej sällskapslifvet vara så lockande. Man kan ju antaga, att det ej är lättare att sörja en lefvande man än en död, och i de flesta fall tror jag, att änkor hålla sig från större samkväm och tillställningar ett år åtminstone. Lisa. Papperspåse. lång och 40 cm. bred. Belle-soeur. Sked och gaffel till lutfisk. Belle-soeur. Ett bord. Belle-soeur. det allra nyaste i handarSI Galanterivaror. Drottninggatan, Affären STOCKHOLM. IDUN 382 se. — Ergo. 4 * ^ F r å n Iduns läsekrets. T h. G. Nålens konst. Kvinnan i skolrådet. En lärjunge, Ur notisboken. En silfverbrud. Rothlieb. Kungl. operan. Febereföreställningarna å Kungl, operan h a varit d e n gångna veckans intressantaste teaternyh e t. Men de s m å aristokratiskt reserverade medel, m e d hvilka h a n söker o c h ätven n å r sin verkan, inpassas m e d en sällan svikande träffsäkerhet, s o m vittnar o m djupa studier och konstnärlig intelligens. Samspehör det att vara ett h e m; det ä r d å endast lat v a r för öfrigt u t m ä r k t. En vackar hyllning. Aulin. passande till lysningsoch hederspresenter. B o r d s l l f v e r, eleganta monster till lägsta pris efter dagens kurs a silfver. B l å k l i n t, modernastegilfverbrosch. Parisemyhet. Kr. — Bref besvaras O B J "
Jag tror, att den största svårigheten - Den ii April e. m. len för electorernn just ligger deruti, alt de till utsk:s-Iedamöler böra laga sådana personer, hvilka känna de ärenden, sorn de skola behandla; således lager man uti LagUtsk. helst lagfarna personer, som äro kände för lagkunskap, o. s. v. äfven för de öfriga Utsk:n. — Slutligen har talaren yttrat, att han ej ansåge någon våda ligga i den inconseqvens, som skulle uppkomma. Jag vill icke påstå att någon våda deraf blef följden; meri då man kan hafva valet emellan conseqvens och inconseqvens, så föredrager jag conseqvensen. Frill. Gederström, Jacob: Då Riksd.Ordn. år 1809 stiftades, utgjorde ordförandeskapet i Utsk. jemväl ett bland föremålen för Ständernes öfverläggningar. Det föreslogs då, alt hvarje Utsk. skulle inom sig, utan afseende på Stånd, välja ordför.; men deröfver fattades inom särskildta Stånd olika beslut, och saken gick slutligen till jemknings-utsk. J delta Utsk. var majoriteten för bibehållande af ordförandeskapet inom R. o. Ad., och derifrån hafva vi nu dessa underbara öfver läggningar i detta ämne. Så länge R. o. Ad. bibehåller ordförandeskapet i Utsk., så måste deraf blifva en följd, att den äldste efter nummer n inom Utsk:n förer ordet, likasom i Landtnäs frånvaro hans ställe på Riddarhuset företrädes af den främste närvar, stånds-ledamoten; och jag förmodar, att, i öfverensstämmelse med hvad Gr. Hamilton i sin reservation yttrat, R. o. Ad. ville låta det bero vid det nuvar. förhållandetf till dess vi erhålla det mera förnuftsenlig!) stadgandet i Riksd.Ordn., att Utsk. inom sig skola välja ordför., hvarom fråga icke får väckas inom Stånden utan endast hos Const.Utsk. Jag afstyrker bifall till Ulsk:s betänkande. Hr Lagerhjelm, Pehr:
StatsContoret framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit Stormägtigste, Aller nådigste Konung! Eders Kongl. M a j: t s underdånigste tjenare och undersåtcr P. WESTERSTRAND. C. E. af Tuneld. P. G. Welin. L. G. af Sillén. Isr. Tauvon. Stockholm den 1 Mars 1833.. Tli. Nyström. Joli. Tli. Östman. Till Kongl. Maj:t underdånigst, i anledning af Rikets Ständers Revisorers Berättelse, om granskningen af MagasinsFondens förvaltning och räkenskaper för åren 1829 och i83o. -; • >j - ■" i " *•< j 1S - "■ • f GeneralTullStyrelsen med underd. utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers Berättelse i fråga om Tull Verkets förvaltning. Stormäktigste, Allemådigste Konung! IVtedelst Nådig Remiss har Eders Kongl. Maj:t täckts i Nåder infordra GeneralTullStyrelsens skyndsamma underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers sist församlade Revisorers berättelse, i hvad angår TullVerkets räkenskaper och förvaltning åren 1829 och i83o. Första puncten af det Nådigst meddelade Transsumtet, hvilken icke innefattar någon erinran, utan blott ett godkännande af vidtagna åtgärder till Proprie Ralancernes redigare specifieation samt för öfrigt till deras behöriga indrifning, lärer ej påkalla särskilt yttrande.
År importen ringa , behöfver den ej vara talrik och kan dock hindra tullförsnillning* Skulle vissa Stapelstäder undantagas från rättigheten till införsel af alla varor, vora att befara, det lurendrägeriet der befråm* judes. Bilagor till PleniProtocollet för d en 11 Augusti eftermiddagen N:o f. Herr Ankarsporre-, Ingemar Auguft: Vid 181S å» Riksdag insågo Riksens Stån/ Dsrf li Aagust! e, rvj der nödvändigheten af, att, genom alia till Be■viilningsåmnet hörande handlingars insamlande,' bereda tillfälle till framtida utarbetande af en Bevillningslag. Dessa handlingar åro äfven på Statens bekostnad 6atnlade, men icke vederbörligen aflemnadej hvarföre jag väckt en motion som hufvudsakligast åsyftat infordrande af berörde handlingar, på det de må till det nämnde ändamålet användas, men sorn de icke blifvit infordrade så får jag med åsidosättande af yr* leande om någon vidare redogörelse för de ntbetalte medlen, vördsamt anhålla om återremiss af de sammansatte Utskottens Betänkande, på det att handlingsrne må infordras och komma Riksens Ständer tillhanda, innan de genom en längre efterlåtenhet kunna förkomma eller förskingras» N:o 2» Herr Danckwardt, Magnus Georgi I den nådiga proposition om Recognitionsskogarne hade Kongl. Maj:t föreslagit, att ailä Recognitionsskogar utan afseende på en och när Bruksägarne till skatteköp deraf sig anmält, borde så fort sig göra låter, ett hemman indelas och till skatte försäljas efter de stadgade hufvudsakliga grunderne i 1811 års Kungörelse.
Öfver ifrågavarande ansökning har Bankens understyrelse afgifvit utlåtande och deruti förmält, alt enär Wäsströms befattning i förra småsedelsoch afräknings-kontoret upphörde i samma stund det nya sedelkontoret trädde i verksamhet, och han följaktligen, lika med öfriga i förstnämnda kontor anställda tjenstemän, på surnumerär stat förflyttades, kunde understyrelsen destomindre anse Wäsström ega grundade anspråk att undfå fullmakt å högre lön, än som åtföljde den indragna kamrerare-tjensten i förra småsedelsoch afräknings-kontoret, eller 1080 r:dr, som Wäsström vid verkets nya organisation, såsom då varande surnumerär tjensteman, förflyttades till en befattning, hvilken, ehuru från början afsedd att blifva kamrerare-tjenst, dock vid organisationens definitiva fastställande befanns, med afseende på göromålens omfång och jemförelsevis mindre vigtiga och ansvarsfulla beskaffenhet, böra tillhöra 3:dje eller bokhållare-ljenstegraden med i stat bestämda löneförmåner af endast 800 r:dr årligen; till följd hvaraf, och då Wäsström redan erhållit fullmakt å den af honom före organisationen innehafvande kamrers re-lön, understyrelsen funne sig icke kunna understödja ofvanberörde ansökning; och får Utskottet, uppå de af understyrelsen sålunda anförda skäl, hvilka Bankofullmäktige äfven för deras del gillat, vördsamt afstyrka bifall till Kamreraren Wäsströms anhållan att komma i åtnjutande af kararerarelön efter nya staten, samt att derå erhålla fullmakt. Men enär, vid pröfningen af omförmälda ansökning, hos Utskottet förekommit, att, på sätt understyrelsen upplyst, Wäsström, som snart uppnår en lefnadsålder af Gi år, hvarunder han uti 43 år med nit och redbarhet Ijenat Banken i trägna och mödosamma befattningar, ensam bland Banko-Utskottets Utlåtande, No 17. 5 liela elen i tjenst varande
Då man måste antaga, att, såvida icke de skjutsningsskyldige skola få vidkännas allt för känbara bidrag till entrepreneurer, den vinst, dessa böra få beräkna såsom ersättning för besvär och risk, endast är att hemta af den ökade skjutslega!!, och denna inkomst för ett inskränkt skjulsningsbestyr icke kan blifva lönande, om den icke kommer entrepreneuren till godo, vidare än för den skjutsning, som af honom bestrides, så skulle deraf följa, att man föga kunde hoppas, att någon skulle åtaga sig entreprenader för delade skjutslag, och att således den åsyftade anstalten skulle uteblifva för alla de ställen, der skjutslagen icke enhälligt förena sig om entreprenad-vilkoren. Derföre anser Utskottet, att, för ändamålets vinnande, ovilkorligen måste förutsättas, att inkomsten af den förökade legan för skjuts, sorn utgår från stationer, der entreprenad är aftalad, odelad kommer entrepreneuren till godo, ehvad han bestrider större eller mindre del af skjutsningen, hvaraf följer, attskjutslegan för sådane stationer utan undantag erlägges till det stegrade beloppet, och att, då den skjulsskyldige, sorn sjelf bestrider sin skjutsning, derföre icke bör tillgodonjuta högre lega, än hittills, öfverskottet till entrepreneuren erlägges. — Till följd af en sådan bestämmelse, bör entreprenaden i det närmaste blifva lika förmonlig, ehvad den omfattar ett mer eller mindre vidsträckt skjutsningsbestyr, och det binder således anses hafvet, sorn annars vore att förutse uti svårigheten att tillväga - Allm. Besv.- och Ekon.-Ut skottets Betänkande j JV:o 26. i5 bringa enhällig öfverenskommelse inom hvarje skjutslag. Denna bestämmelse är också en gifven följd af den antagna grundsatsen, att skjutslegan hör förhöjas öfver allt, der detta medel erfordras för att framkalla frivilliga skjutsbeting, men att en sådan förhöjning icke annorlunda hör ega rum. För öfrigt anser
väcka den motion, att nämnde Utsk. måtte åläggas att inkomma med yttrande i berörde afseende, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de i Utsk:s Mern. M 6, vid sisth Riksdag föreslagna bestämmelser, nemi.: 1:0 att alla, på R. St:rs beslut grundade, utgifter för nuvar:de Riksdag, må utgå af Riksg:s-kont:s härtill disponibla medel och, under behörigt iakttagande af samma beslut, omedelbart från detta verk till vederbörande utbetalas ; 2:o att likaledes sådane, af denna Riksdag föranledda utgifter, som, i anseende till deras föremål eller beskaffenhet och i likhet med hvad under R. St:s sednaste sammanvaro egde rum, dels redan blifvit, dels framdeles, un - 92 Den 8 November. der Riksdagens lopp, varda af K. M. i Nåder godkända och å K. St:s-kont. anvisade, må, efter erhållne reqvisitioner och anställd granskning af derför aflemnade verifikationshandlingar, K. Statskont. af Riksg:skont. godtgöras; 3:o att, beträffande serskildt utbetalningarne af de RiksSt:ns och Utsk:ns Sekret, samt Kanslioch vaktbetjening tillerkända arfvoden och traktamenten, dessa utbetalningar må verkställas i enlighet med specifika upgifter å bemälde betjening, undertecknade, för RiksSt:n af hvarje Stånds Talman, och för Utsk:n af hvarje Utsk:s Ordfide; och 4:0 att, då tillfälliga utgifter, som till Riksdagskostnaderna måste hänföras, inom RiksSt:n eller Utsk:n förekomma, räkningarne derå böra, före desammas liqviderande af Riksg:skont. vara attesterade af vederbönde Talman eller Utsk:sOrdfide. 2:o
Den enda anmärkning jag bar att göra vid Betänkandet, är, att resande ej skulle komma att deltaga; och jag föreslog på sådan grund förra gången, att vid Mantalsskrifningarne på landet skulle stå hvar och en öppet, att anteckna sig till Spectakel-afgifts erläggande; och med detta tillägg bifaller jag för min del Utskottets Betänkande. Herr von Hauswolff, Carl Gustaf Reinhold: Då denna fråga förra gången förevar, yt" trade jag mina tankar. Jag behöfver således nu icke vara vidlyftig, utan vill blott, i anledning af hvad Herr Cederskjöld anfört, att ändamålet bäst skulle vinnas genom förhöjning af priset på billetterne, erinra, att Herr Cederskjölds tillstyrkande grundar sig på suppositioner, hvilka icke böra antagas, i de fall, der visshet är nödig. Man bör dessutom hafva det förtroende för Direetionen, att den nog vet, att begagna sin rättighet att höja priset; så vida det ej skulle leda till mindre frequence. Jag yttrade äfven förra gången, att det vöre lämpeligt att en viss afgift för hvar och en till Hufvudstaden ankommande Resande, som ville bevista Spectaklema, bestämdes, hvilken de Resande säkerligen skulle gerna utgifva. Ehuru 2go Don 18 Junii e. m. sällan jag frequenterar Spectakierne, skall jag för min del gerna betala elen afgift, som kail varda fastställd; och jagar öfvertygad att controll derpå, att afgiften utgår, nog skall finnas, om bestämmandet deraf lill Kongl. Majrt i underdånighet öfve riem nas. Grefve von Rosenj Axel: Ehuru ingen jemförelse emellan Stockholm och Götheborg kan äga rum, får jag upplysa, att under Götheborgs briilanta tid, hade man der äfven Spectakler, hvilka talrikt bevistades, men priset på entreebilletterne höjdes, och ifrån denna stund minskades frequencen, hvaraf en ganska stor förlust uppkom, och Inrättningen gick till sin upplösning. Herr Cederskjöld:
Enligt den Proposition jag vågat föreslå, lalér Ridderskapet och Adeln Målet förfalla, men uttrycker tillika skälet till sitt beslut. Friherre Boye: Annat är skäl och helt annat är Öfverläggningens Resultat. Flere Ledamöter hafva talat lill ett och samma Resultat; men nästan alla hafva, i mera eller mindre mån, skiljt sig i skälen. Om nu en Ledamot fordrar, att Propositionen bör upptaga hans skäl, så skulle, med samma rätt, livar enda af de öfrige Talare kunna för sig göra samma fordran, och här skulle då uppstå så mångå Förslag till Propositioner, som här äro Talare. Het är då angeläget att ihogkomma, det Propositionen aldrig bör omfatta skälen, utan endast Resultatet. Så har här alltid tillgått, och jag vet icke, hvarföre man nu skulle förfara annorledes. Nu, och då alla meningar synas öfverensstämma i det Resultat, att Ansvarsfrågan bör förfalla; och icke mera än en Ledamot, Friherre Stael, föreslagit en serski 11 cl hemställan till Kongl. Maj:t, hvilken alltså icke kan antagas, för att utgöra Ståndets tanka, så tror jag mig böra anhålla, det Herr Grefven och LandtMarskalken ville återgå till den först framställda Propositionen på Resultatet, utan intagande af något skäl. Herr Grefven och LandtMarskalken förnyade sin först gjorda Proposition, att ifrågavarande Mål matte få förfalla och läggas till Ilandlingärne. 364 Den 12 Martil. Ropades starka Ja och Nej; hvarjemte ordet Votering hördes. Grefve Posse, Claes Fredric: Jag skall ödmjukligen anhålla, att, i anledning af hvad Herr Munck af Rosenschöld för en stund sedan anfört, få till Ridderskapets och Adelns närmare och upplystare pröfning hemställa: huruvida Ridderskapet och Adeln icke, genom antagandet af det skäl till Målets förfallande: att Rikets väl icke kräfde någon åtgärd, i och med detsamma bestämde, att ifrågavarande AnmärkningsMål både borde och kunde behandlas efter RegeringsFormens 107 §.
Maj:t beslöt den 3 December 1810 inrättandet af ett sådant institut, hvilket äfven snart derefter kom till stånd, inympadt på den förr nämnda, kollegium medicum tillhörande, skolan. Först den 6 December 1815 utfärdade Kongl. Maj:ts reglemente för, såsom det i ingressen heter, “det här i staden inrättade Carolinska medico-kirurgiska institutet, hvars föremål är att undervisa i läkarekonstens såväl theoretiska som praktiska delar med särdeles afseende på tilldanande af läkare för arméen och flottorna.“ Institutets sålunda utstakade verksamhet fortgick under 7 år, hvarefter Kongl. Majit den 11 December 1822 utfärdade nytt reglemente för detsamma och yttrade i inledningen till detta reglemente följande: “som egentliga föremålet med det här i hufvudstaden år 1815 inrättade Carolinska medico-kirurgiska institutet varit, att genom undervisning derstädes uti läkarekonstens såväl theoretiska som praktiska delar tilldana skicklige läkare för arméen och flottorna, och ett sådant ändamål numera blifvit uppfyldt, samt då under inrättningens fortgång, erfarenheten ådagalagt nyttan deraf att institutet, i förening med härvarande sjukhusinrättningar, må erhålla en sådan organisation, att pålitlige och tillvande praktiske läkare för alla grenar af medicinalverket till Statens tjenst vid samma institut kunna danas “ etc Skilnaden emellan dessa tvänne akter, den af 1815 och den af 1822 är ganska tydlig; den förra reglementerade ett institut med hufvudsakligt ändamål att tilldana skicklige läkare för arméen och flottorna, den sednare uttalar detta ändamål uppfyldt och bestämmer derföre åt institutet en vidsträcktare verksamhet, den att dana pålitlige och tillvande praktiske läkare för alla grenar af medicinalverket till Statens tjenst. Att institutet äfven var mägtigt af en sådan vidsträcktare verksamhet blir tydligt, om man granskar omfattningen af de examina vid institutet, hvilka 1822 års Kongl. Reglemente bestämmer, dervid man finner, att dessa examina redan då voro vida mera omfattande, än motsvarande examina vid universitets-fakulteterna.
Ddj tiKbpggnab af clementarläro* wcrlöbpggnaben i ©lara 7,500: — » reparation af bomlprlan i Sinlöping 13,500: — )) Ijofpitaléfonbenö förftdrlning, fåforn Irebitio . 100,000: — )) Bctådanbe af en i Ijofpitatöfonben upplommen brift 50,000: — )) utmibgning odj förbättring af Ijofpitalct i SBcpiö 3,500: — )) bito af bito i Itp fata ... 6,900: — » tiKbpggnab odj utmibgning af Ijofpitalct i 3lp* löping 10,000: — llnbcr Sfctottfce j?uftt>ufc£ttdtt* S3tbrag till Äongl. Sljeatcrnö penfionölafja 6,000: — Sill ©tatölontoretö erfattanbe för be mebel, forn närnnba embetömerl för 6,rpebitionö*fclretcraren m. m. Soljan ©abriel 31idjertö enlaö, ©ofia ©djöntjerrö pcnfioneranbe intill 1867 årö Bör* jan, förffjutit eller lan lomma att förffjuta . 6,000: — » upprätttjållanbe af ben Slrmécnö penfionölafja åtigganbe pcnfioncring, fåforn Irebitio 85,500: — 63 564,736: — 64 diif SbagS*S3eftut 1866.
Ibland så... Nej, hu, titta inte på mig så där! Har ni MATTSSON. KERSTIN. sett tvärsigenom mig nu? Inte riktigt tvärtigenom, men en bit. Hvad såg ni då? MATTSSON. ligen tycker om allvarliga saker, så tycker ni ändå mera om så'nt här slisk. (Pekar på den andra boken, som ligger på bordet.) KERSTIN. Jo, jag såg till exempel, att fastän ni verk att slippa prata med tant. Äh, den där! Den tog jag i högen nyss för MATTSSON (småleende). hon som ä' så glad och munter. Tycker ni inte om att prata med fru Berg, KERSTIN. det ä' inte alltid, man har lust att prata. Åhja, hon kan vara hygglig nog, förstås, men ­ 40 ­ MATTSSON. sällskap, han? Men fabrikörn trifs visst alltid bra i hennes KERSTIN. Ja, han tycker hon ä' treflig. MATTSSON. ligen slägttycke. Angenäma sällskapsmenniskor, bägge två. Det ä' allt nå'nting distingueradt i hans uppträdande. KERSTIN. MATTSSON. Liksom hennes kusin, ingeniörn. De ha verk Åhja. Kanske... med honom, än med hans kusin? KERSTIN. Ni tycker kanske det ä' roligare att prata Hvarför skulle jag göra det? MATTSSON. KERSTIN (högdraget). MATTSSON. Åh, han vet att lägga sina ord, han. Jag förstår inte hvad ni menar. göra goda intryck. Som nu till exempel med fabrikörn. Nog tror han att Sundin ä' en öfverän jag. dängare i svafvelsyrefabnkationen, mycket dugligare KERSTIN. Jag menar bara, att han har så lätt för att Ni måtte väl veta, hur högt värde pappa sätter Än ni! Hur kan ni säga så, herr Mattsson? ­ 41 ­ på er. Så skicklig och erfaren, som ni ä', finns väl inte många. MATTSSON. vändigt, kära fröken. Det kan väl hända, men så'nt ä' inte så nödKERSTIN. Hvad ä' det då, som ä' nödvändigt?