Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta är den allmänna sidan af frågan; den andra, den moraliska, den menskligheten djupast rörande, är den, att i stället alt, såsom hittills skelt i vårt land, genom gemensamhetsfängelse, det knappast varit möjligt för den olycklige, som en gång fallit, att rycka sig lös ifrån brotlets bana, det ifrågavarande systemet gifver förhoppning om brottslingens förbättring, synnerligen då lian ännu endast gjort det första steget på brottets väg. Dittills har äfven den, som blott en gång fallit, blifvit insatt med de mest förhärdade brottslingar, oell inkommen i detta sällskap, måhända för en ringa förseelse, har han derifrån ofta utgått snart sagdt såsom en fullfärdig brottsling; han liar brutit om igen, för andra gången kommit in i fängelset, och merendels bar han sedan derifrån utgått såsom mästare i konsten att skada sina medmenniskor. Pä detta sätt har brottet till en förfärlig grad gripit omkring sig; och då må väl den, jag säger det än en gång, som tror sig se en utväg beredd för fäderneslandet och för dess olyckligare barn, att blifva befriad ifrån en sådan spetälska, hvilken de hittills varit utsatta för, icke böra klandras, om de ifra för en sak, som är så ädel och så god. De inkast, som deremot hafva blifvit gjorda , äro för det första, att man icke skulle äga rättighet att så strängt, så grymt stralfa förbrytaren, som detta förslag skulle åsyfta. Man säger, att han instänges lefvande begrafven emellan 4 murar och beröfvas umgänget med andra menniskor, som är det första behofvet, näst det att andas, för hvarje lefvande varelse. Jag betvillar likväl icke, att J, mine Hrr, tagit kännedom om den ståndpunkt, på hvilken det nya fängelsesystemet nu står sedan det blifvit allmännare tillämpad!, i synnerhet i Frankrike. Brottslingen begrafves icke lefvande, afstänges icke ifrån alla lefvande varelser, utan tvertom alser systemet, att lian skall ofta besökas och tvingas att umgås med andra menniskor, men med dem, sorn äro bättre än han, upphöjdare än lian i bildning och moralitet.
Likväl och enär enahanda grund icke gäller, för delning af stängsel der skog och utmark i rågång mötas, som der inegor å bägge sidor angränsa, anse Utskotten med billighet och rättvisa närmast förenligt, att oförmedlade hemmantalet kommer att utgöra grunden, hvarefter stängselskyldigheten bör mätas, då skog och utmark möta in-egor. I enlighet härmed föreslå Utskotten, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdandet af en författning af följande .innehåll: ifemte det stte §. i Kongl. Förordningen, angåendeSt äng sel-skyldighet en den p Februarii 1S02 förklaras till all kraft och verkan upphäfven, vardtr härmed stadgadt och föror dna dt, att uti frågor om stängsels upprättande och underhal, lande emellan byar och enstaka gårdar, eller erne,Ilan delegare inom samma by, der skog, utmark eller beteshage gränsar emot åker och äng, skall egare till jorden, utan afseende på dess beskaffenhet eller brukningssätt, efter oförmedlade hemmantalet i sådan stängsel deltaga. Stockholm den 25 September 1834- Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.- Utsk.s Betänkande N:o 20. 11 Reservation af Herr von Strussenfeldt: Då Utskotten uti deras nu afgifna betänkande, dels förkastat de grunder, hvarpå Kongl. Majtts Nådiga Förslag hvilar, dels ytterst ofullständigt behandlat detta vigtiga ärende, är jag föranlåten tillkännagifva mitt ogillande af detta Utskottens förfarande. Till ofullständigheten hörer isynnerhet uraktlåtenhet att granska hufvudgrunderna och de serskilda föreskrifterna i Författnings-förslaget, jemte förbigående af de af Länens hushållningssällskap framställda anmärkningar. Dessutom söker man i Betänkandet förgäfves svar på de under innevarande Riksdag väckta motioner och gjorda framställningar. Då jag hufvudsakligen godkänner ifrågavarande förslag, har jag ansett mig böra företaga en granskning deraf, äfvensom af de i ämnet väckta motioner och framställda anmärkningar.
Af de olika åsigter, hvilka i denna vigtiga fråga sökt göra sig gällande, visar det sig huru vanskligt det torde vara att, annorlunda än genom att sammanföra uppbörden och förvaltningen af statsinkomsterna inom ett och samma embetsverk, före - — 275 — bygga de olägenheter, som man nu sett uppkomma derigenom, att det ena uppbördsverket, Stats-kontoret, blifvit på förband ålagdt att till det andra uppbördsverket, Riksgälds-kontoret, fullgöra vissa utbetalningar, till hvilka, när liqvidationstiden instundat, af helt naturliga orsaker, ingen tillgång förefunnits. Denna tillfälliga kassaförlägenhet å den ena sidan, på samma gång som ett möjligt öfverflöd å den andra, utan att dessa verk ens få räcka hvarandra handen för att afhjelpa en dylik förlägenhet; denna idkeliga skriftvexling, då penningereqvisitioner inkomma till det ena uppbördsverket och detta måste reqvirera medel för utbetalningarne hos det andra, måste naturligtvis fästa tanken derpå, att detta både kunde och borde vara annorlunda. Det torde således förtjena att undersökas, huru, på hvad grund och till hvad båtnad dessa båda uppbördsverk fått sig tilldelade olika detaljer af samma bestyr, nemligen uppbörden af statens inkomster. Riksgälds-kontoret tillkom genom Kongl, kungörelsen af den 17 April 1789, som innehåller, att Kongl. Majit med Rikets Ständer funnit godt, att rikets gäld må, jemte de fonder, som till betalning deraf äro anordnade, öfverlemnas till Rikets Ständers förvaltning under ett deras eget verk eller kontor, som kominer att bestrida de till riksgäldens förestående hörande ärender; och i riksdagsbeslutet af den 28 i samma månad och år är infördt, att Rikets Ständer bifallit hemliga Utskottets tillstyrkande om garanti af rikets gäld och om inrättning af ett Riksgälds-kontor, som, hägnadt och skyddadt af Kongl. Majit och bestående af ledamöter, dem Rikets Ständer utsett, kommer att förestå riksgäldsverket och ombesörja rikets, i anseende till dess skuld, högst angelägna tarfver och utgifter.
Leuhusen. Frans Oscar: Jag delar fullkomligt Gr. Mörners åsigt och kan icke finna, att sista mom. al den nu föredragna §:n »i enlighet med hvad här nedan föreskrifves» kan binda R. o. Ad:s beslut i afseende å representationssättet, ty antingen nu representationssättet blir det af Utsk:t föreslagna eller val eller rättighet fiir hvarje adelsman att uppträda, så är det väl i allt lall ätten som representeras; och uttrycket »i enlighet med hvad här nedan föreskrifves» lämpar sig således till hvilketdera sättet sorn helst. Med anleding af hvad Hr Anrep sednast yttrade, får jag upplysa, alt jag alldeles icke fritog honom från ett missförstånd angående den 1 §:n, utan att hvad jag yttrade endast hade afseende på 5 §:n. Hr Linroth, Carl Johan Gustaf: Jag har begärt or det endast för att fästa 11. o. Ad:s uppmärksamhet pä ett litet redaktionsfel i 1 §:n. hvilket, i händelse §:n skulle blifva antagen, borde rättas. Der står nemligen »Sveriges R. o. Ad. utgöres af de Greflig», Friherrliga och Adliga ätter, som på Riddarhuset äro introducerade» etc., men, enligt min tanke, borde detta sista uttryck förändras sålunda: »som äro eller framdeles blifva introducerade.» Hr Ramsay: Så snart en adlig ätt blifvit eller Olifver introducerad, är den ju det också. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till den förevarande §:n, dels ock afslag derå, samt bibehållande af l:sta §:ri i nu gällande Riddarhus-Ordning, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till §:n och, då dervid svarades talrika ja, jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. § 2- t:sta mom. 76 Den 7 April f. in. (jr.
P. O. Norin. L. S. TCo 41. för Söderbamn. E. J. Westman. L. S. N:o 42. för Umea. P. O. Norin. L. S. N:o 43. för Piteå. C. M, Höök. L. S. N:o 45. för Marstrand. C. G. Fridstedt. L. S. N:o 47. för Skenninge. R. A. Wallander. L. S. Tf:o 48. för Nora. N:o 49. för Askersund. För Philipstad. And. Wedberg. And. Wedberg. C. G. k ridstedt. L. S. L. S. L* S. N:o 51. för Wimmerby. A. F. Nordwall. I., s. N:o 5'2. för Kongelf. Joh. Hegardt. L. S. Nio 53. för Engelholm. Aug. Helleday. 124 N:o 55. för Thorshälla. S. A. Hallström. N:o 56. för Eskilstuna. S. A. Hallström. !NT:o 57. för Enköping. And. Wedberg. L. S. N:o 58. för Sigtuna. Hald. Unger. L. S. ° N:o 60. för Öregrund. J. W. Gezelius. L. S. N:o 62. för Norrtelje. J. W. Gezelius. L. S. [' N:o 63. för Lindesberg. Christin Berglund. L. S. TLo 64. för Eksjö. Tlieodir Foenander. L. s. $Lo 65. för Ulricehamn. G. G. Rydin. L. S. !N:o 68. för Mariefred. P. E. Winge. L. S. N:o 69. för Falköping. Hald. Unger. S. N:o 70. för Alingsas. Hald. Unger. S. !N:o 71. för Sölfvesborg. B. Hjort. L. S. N:o 72. för Laholm. M. G. Wallen.
Sk. 1840. 34 kransport R:co R:dr 39,290: 1 Kammardräng » 200: 4 vito » 800: 2 vito i rkrebivet - . » 100: 8umma R:dr 36,690: med derunder inbegripne 2,638 tunnor 8panmäl oller, emot kollegii nu varande 8tat 29,117 R:dr 31 sk. 11 r:st., en tillökning ak 7,932 R:dr 16 sk. 1 r:st., ak bvilken tillöknings beviljande skulls kölja, att det i kollegii Interims-8tat inbegripne oeb i egenskap ak Nrkvoden kördvldta anslag ak 1,000 R:dr a Nndra vukvudtitelns besparingar komms att uppköra. kör den bändelse, att i enligbet bärmed Ksmmar-kollegii 8tat varder reglerad, ansäg Kongl. Nsj:t, i ökversnsstämmelse med killk. 8tats-866r6teraren8 oeb 8tats-Rädets i underdänigbet yttrade mening, det ak Kammar-kollegium, i dess underdåniga 8krikvslss ak den 9:de November 1838, begärda extra anslag sk 1,900 K:dr till arkvoden ieke bebökva bestas. Kongl. Naj:t bekalte, att, i akseende pä den framställning, som bärom skulle göras i Kongl. l>Iaj:ts Nådiga proposition till Kikets 8tänder om 8tats-Verkets tillstånd oeb bebok, Utdrag ak krotoeollet skulle till Landelsoeb kinanee-Kxpeditionsn ökverlemnas. 9:o. Kammar-koIIegii oeb 8tats-kontorets, till köljd ak Kongl.
Familien, blir åter helt och hållet beroende af utslaget med den Preussiska Liquiden , och Kongl. Maj t fortfar äfven i afseende härå med sine omsorger att lätta Nationens bördor, genom ett noga bevakande af Rikets sannskyldiga bästa uti desse angelägenheter. Kongl. Majit kan ej af ofvannämnde orsaker, i förhand ingå i någre positiva förbindelser, men Kongl. Majit vill ej eller äska några serskildta anslag af Riksens Ständer för denna Liquidation. Något öfverskott å liquiderne med de utländske Magter uppstår visserligen, och Kongl. Majit ämnar använda ej mindre det, än hvad för öfrigt härtill kan göras disponibelt, för ifrågavarande ändamål; på sätt Riksens Ständer det äskat. Det enda Kongl. Majit för närvarande ä« skar, är, att Riksens Ständer låta anslagen för förra Kongl. Famillens underhåll förblifva oförändrade till nästa Riksdag, med rättighet för Kongl. Majit att disponera dem, i den mohn, som liquidationen på ett eller annat sätt blifver verkstäld. — Då Kongl. Majit icke fordrar något vidare, och likväl hoppas kunna lyckas att ändamålet fullborda, tvifiar Kongl, Majit ingalunda Stats~Utskottets Betänk andm. att Riksens Ständer skola deruti igenkänna samma Faderliga omtanka och bemödande, hvilka tillvägabragt de Resultat för öfrigt, som af redogörelsen för Krigsfonden närmare utvecklas. Man jemfore nu dessa förhallanden af det sista krigets omkostnader, och Resultaten deraf, med de förra Krigens inflytande pa Rikets Financer, och deras utslag föröfrigt: man erinre sig att, i stället för ökade Eevillningar till Krigs - skulders befallning de förflutne liderne, och samma förhållande äfven nu uti de fleste Europeiske Stater, blef bevil]ningen för Svenska Folket vid 1815 års Riksdag nedsatt, på samma gång som, i följd af ett lyckligen slutadt Krig, en Riks-Act beseglade Sveriges förening med ett aktade BrödraFulk; man erinra sig detta och hembäre Försynen tacksamhet derföre.
I följe af samma grundsats har Riddcrskapet och Adeln med otälighct afbldat resultatet af Bewillnings - Utskottets arbete, och sedan det till Ständen inkommit, anbefalt dch tryckning samt utsatt en witz dag till öfwerlägqning derom, lU,dcr alla beha ätffilliga perioder as Ridderffapet och Adelns Beslut i detta ämne har ingen gjort anmärkningar deremot, ingen satt i fräga at ju detta ämne borde och kunde ge, nast blifwa ett af de hufwuds keligaste för Ridderffapet och Adelns öfwcrläggningar. I dag^dä det skulle till granskning företagas, wäcktes oförmodadt den in»vändningcn, at det wore emot 70 § i Regerings-For» men, at nägot härom besluta, innan Summan för Bewillningen were af Stats - Utffottct upgifwcn och gf Riksens Ständer bestämd. Man synes hafwa glömt, at grunderne för bcffattningssätket äro annat än grunderne för sjelfwa fördelningen af en gifwen summa, att det ej är eller kan wara nägot stadgande i Constitutionen som förbjuder att afgöra om det förra, e, huru ben will att summan skall först wara bestämd, jllnan. ma.", afgör om det senare. Hwad flera wärda Ledamöter i detta afseende yttrat har för öfrigt sä wäl utredt fåken, att jag tror mig endast behöfwa tillägga, . ^ ' att Den lo October. 4291 alt jag Mssd sä mycket större skäl tror lillg kunna bifalla de as Bewillnings - Utskottet fsrcffagne grunder för dea tillkommande Bcwillningcn, so», jag wäl kan se nyttan icke mädan af ett sädant bifall. Twärtom more summan bestämd och grunde,ne dä antogcs, skulle jag tro en surpris? snarare wara möjclig, om en sädan more att befara. Nu kan jag icke finna, att antagandet af grunder för beskattnings - sättet kan hasme, nägot 'inflytande pä summans bestämmande.
Direktionen sålunda i underdånighet anfört och då några under Kongl. Majlis disposition stående medel icke äro att för ändamålet använda, har Kongl. Majit härmed velat för Rikets Ständer föreslå, att för uppförande af ofvanförmälde nybyggnad ett anslag af 22,000 Ridr Banko må varda åt Allmänna Institutet för döfstumma och blinda anvisadt. De ärendet tillhörande handlingar låter Kongl. Majit till vederbörande Utskott öfverlemna och förblifver Rikets Ständer med ali Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. °SCAR. II. Reuterdahl. 12 Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition N:o 65. Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiaslik-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-rådet å Stockholms Slott den 2 Mars 18 54. Närvarande: Hans Exc. Jusiitiae-Stats-Ministern, Herr Grefve Sparre, Hans Exc. Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Stjerneld, Stals-råden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Viner, Reuterdahl och Grefve Gyldenstolpe. Departements-Chefen, Stats-rådet Reuterdahl, föredrog i underdånighet: 5:o Direktionens, öfver Allmänna Institutet för döfstumma och blinda, underdåniga skrifvelse af den 22 October näsllidet år, hvarmedelst Direktionen hos Kongl Maj.t gjort framställning om behofvet af nybyggnad vid Institutet och anhållit, att Kongl. Maj:t måtte täckas dertill bereda nödige medel, samt i sådant afseende i underdånighet anfört, att Föredragande Departemenls-chefen yttrade i underdånighet, att han, i betraktande af hvad direktionen sålunda anfört och då några under Kongl.
Jag tackar Gud att kunna nedskrifva detta, och jag finner mig stundom, som upplefde jag min egen ungdom; så drager de två ungas lycka mig med sig inom sin trollkrets. Den är så rik och varm, denna lycka, rik i kärlek, rik i hopp; allt gestaltar sig ljust, äfven inför en nykter åskådning, för dessa två och deras framtid. Och icke blir jag den svärmoder, som kommer störande emellan dem. O, de stackars fruktade, ofta misskända, stundom misskännande svärmödrarna, hvad jag beklagar dem! Genom min erfarenhet skulle jag också kunna säga de sistnämnda något, jag som varit så nära att likna dem, men genom strid och bön uppryckt egoismens och afundens plantor ur mitt bjärta. Ur fästmöns dagbok. Det var så förunderligt högtidligt inom mig, då vagnen stannade vid min fästmans föräldrahem. Jag såg då intet af all dess storslagna, natursköna omgifning, jag endast darrade af obestämd oro. En jungfru förde oss in i tamburen. Hur jag fick hatt och kappa af mig, vet jag icke. Så slogos salongsdörrarne upp, en högrest, vacker, äldre dam kom emot mig med öppen famn och. ack, med min älskades ögon, hans goda, leende min. V i kysstes så hjärtligt, och hon höll mig så fast omsluten, att min fästman slutligen utropade: » Får inte jag vara med? » » Jag höll verkligen på att glömma dig, för första gången, min käre, käre gosse! Och haf nu tack, för det du fört henne, som du älskar, med dig till mig! &gt; Så ljöd hennes svar i den hjärtligaste ton, och med ens voro allt mitt bryderi, min oro borta. Jag finner mig så väl, som vore jag i mitt eget Hylin &amp; C:is Fabriks-Aktiebolag, 31 oTt°götagTan 31 hem, och glömmer ofta skillnaden i ålder, då min nya mamma lifligt omfattar mina små intressen och roas af hvad jag tycker mest om. Det är endast hennes hvita hår, som åldrats, och det är så vackert.
Naturligtvis kunde icke det första vilkoret uppfyllas genom annat, än hvad man i dagligt ta! kallar beslut; tiren det är icke detsamma, som grundlagen förstår mod beslut i afseende på grundlagsförändringa r. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr.: Jag skall anhålla att för korthetens skull få förena mig uti de åsigter, som af Frih. Cederström blifvit uttalade; och såsom en ytterli - Den 4 December f. m. gare auctoritet får jag åberopa Constit.Utsk:s menior. ]V:o 45, hvilket icke koni i fråga att återremitteras, ehuru Utsk. öfver BorgareSlts anmärkn., som afstyrkte en grundlagsförändring, yttrade sig sålunda: ”Då Constit.Utsk. åligger att ”dessa anmärkningsmål jemlikt 56 § Reg.F. behandla, får, ”hvad till en början angår BorgareSlts anmärkntr, Utsk. ”vördsamligen erinra, att, på sätt Reg.F. 56 §, med utveckling af 81 §:s innehåll, bjuder, R. St. må vid första riksdagen kunna blott öfverlägga, men icke besluta om väckta ”grundlagsändringsfrågor, hvilka deremot icke förr än å nästföljande riksdag skola med ja eller nej afgöras. Lika litet ”fördenskull som ett grundlagsändringsfÖrslåg kan vid'samina riksdag, hvarunder det blifvit beredt, till grundlags”stadgande upphöjas, lika så litet är det tillåtet att vid ”samma riksdag undertrycka eller nedlägga och dymedelst ”definitivt förkasta ett sådant förslag, med den påföljd i ”hvilketdera fallet som helst, att, för besvarandet genom ja ”eller nej, sjelfva hufvudvilkoret eller det af en frågas framställning komme å en beslutande riksdag att saknas.
Jag kan icke nu, då jag ej var beredd att upträda. upräkna de särskilda artiklarne, men de äro väl kände, och jag är öfvertygad att den siste tabu icke kan förneka att flera läll gifvas, i hvilka tulltaxan kan tåla vid en revision. Det gifves icke något land med friare tulltaxa än vårt. Det är möjligt att resultaterna i en framtid kunna blifva ganska goda, men min tro är, att vår generation skall derigenom underkastas förluster. Vill man emellertid fortgå på denna bana, så bör samma frihet beredas konsument och producent, och jag är fullt öfvertygad att Hr Gripenstedt, som så talangfullt försvarat systemet i sin helhet, skall arbeta derpå, att de varor, som för närvarande äro belastade med tull, måtte derifrån befrias, så att enhet äfven i detta fäll må ega rum. Hr Fåhraeus, Johan Fredrik: Då jag vid nästlidne riksdag deltog i de beslut, genom hvilka nu gällande tullbestämH. 22 838 Den 28 November e. m. melser tillkommit, följer deraf, att jag, i öfverensstämmelse med den åsigt, som K. M. i sin nådiga Skrifvelse uttalat, önskar vidhållandet af de grundsatser, på hvilka närvarande tull lagstiftning är bygd, och sådant desto hellre som den nya tariffen, under den tid af nära 2 år, då tillämpning deraf egt rum, från administrationens och, så vidt jag kunnat erfara, äfven från handelns och industriens synpunkt visat sig i allmänhet till sina grunder ändamålsenlig och tillfredsställande. Efter de yttranden, som Chefen för Finans-l)epart:tet och Grefve af Ugglas här afgifvit, anser jag mig emellertid nu icke böra tiptaga R. o. Ad;s tid med att närmare inlåta mig i diskussion öfver ämnet, emedan jag förmodar, att ärendet varder öfverlemnadt till Bevillnings-Utsk:s handläggning, och jag således der torde komma i tillfälle att pröfva och bedöma Frih. Sprengtportens anmärkningar och förslag.
I vårt land, synnerligen i södra delen deraf, finnes många små bränneriet-, som redan tillverka 100 kannor; dessutom skulle just detta låga mininum komma att upmuntra många mindre possessionater att anlägga brännerier. För öfrigt, då man en gång uttalat sin förkastelsedom öfver småbrännerierna, så bör man äfven vid bestämmandet af minimibeloppet ådagalägga konseqvens i sitt förfaringssätt och ej stadga en föreskrift, som kunde lända desamma till båtnad. Jag för min del skulle sålunda vilja påyrka, att minimitillverkningen för alla brännerier måtte bestämmas till 300 kannor, hvarom jag anhåller att Hr Gr. o. Landtm, måtte framställa propos. Frih. Leuhusen: När R. o. Ad. nu beslutat antaga den föregide 3:dje §, så tror jag. att den s. k. husbehofsbränniugen i och med detsamma uphört, och under sådana förhållanden anser jag det vara skäl, att äfven antaga den nu under öfverläggning varande 4:de g. Det är nemi. gifvet, att allmogen skulle finna den domen mycket hård, som, då rättigheten att bränna grundar sig på egandet eller innehafvandet af i mantal satt eller skattlagd jord, skulle bestämma, att tillverkningsbeloppet på dygn minst skulle uppgå till 300 kannor. Man säger, att genom nu föreslagna stadgande skulle många 100-kannors brännerier uppstå, men jag hemställer om icke dessa snarare borde hafva upstått, då de hade kunnat bränna för en V3, ja en */* mindre skatt än under nuvide H. IV. 27 Den 2fi Mars e. m. förhållanden komrae att ega rum, dä man nemi. inberäknar underhållskostnaden för en kontrollör. Jag yrkar bifall till ifrågav:de g. Hr Hjärne: Sedan nu 3:dje g af Utsk:ts Betänk, blifvit af R. o. Ad. bifallen, så måste jag, på grund af hvad jag nyss hade äran yttra, lika med Frih. Tersmeden yrka, att minimibeloppet måtte för alla brär.nerier bestämmas till 300 kannor på dygn.
Efter öfvervägande häraf, och hvad först angår det begärda lånebiträdet af 200,000 Rdr., så erkänner Utskottet, att upprätthållandet af Motala Mecbaniska verkstad kan för det allmänna vara af mycket gagn, men hyser derjemte den öfvertygelse, att en sådan inrättnings bestånd bör hvila på den allmänna oeconomiska grundsatsen, att inkomsterne af productionen böra betäcka årliga utgifterne och icke på understöd af Statsmedel, äfvensom att Staten redan i så betydlig måtto bidragit till Motala Mecbaniska verkstads uppkomst, alt någre vidare uppoffringar i detta | StaUUtskottcts Utlåtande 248 afseende skäligen ej kunna göras under en tidpunkt, då Statsverkets tillgångar medtagas lill andra oundgängliga ändamål. Utskottet anser sig af dessa skäl ej kunna tillstyrka Lifall å motionen i denna deL Beträffande derefter det andra alternativet af motionen, att nemligen Rikets Ständer, i den händelse att verkstadens försäljning eller bortarrendering lill enskild man icke skulle kunna tillvägabringas, måtte i stället för lånehiti ädet Öka anslaget till Kongl. MajUs Flotta med 12,000 Rdr. årligen, i det bestämda ändamål, att Kongl. Majrt derigenom må sättas i tillfälle, att, under den lid anslaget utgår, öfvertaga Motala Mechaniska verkstad för Flottans räkning, samt der låta tillverka de Ångmaehiner m. rn. d., som för sjöförsvaret erfbi di as; så inser Utskottet icke nödvändigheten att för Flottans behof disponera en så dyrbar och utsträckt anläggning, sorn Motala Mechaniska verkstad; och anser derjemte, att det slags förvaltning, som måste ega rum vid dylika, för Statens läkning gående verkstäder, i hög grad fördyrar alla der gjorda arbeten och således svårligen skulle blifva förenlig med en god hushållning af Statsmedlen. •—. Kär härtill kommer, alt Utskottet, på sätt ofvan an förd t är, ej anser sig böra tillstyrka någre ytterligare Statens uppoffringar för GölhaCanal-Bolag, så får Utskottet afstyrka bifall äfven till denna del af mötionen.