Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sill underftöd för anläggning af en wäg emellan Öfwer od) hieder €alip focfnar . 7,000: 24:o $öt förbättrande af wägen emellan ^SefteråS od) Safylun, till lifa fördel* ning emellan <3öefteråé od) (Stora kopparbergs Sätt, fywtlfa i följd f>äraf icfe äro berättigade till andel i ofwan* uptagne an (lag af 200,000 9v:dr, . 1-5,000: 727 653- 16 $6* aline amia l:o $ör upförande af en (tenl)tiSbpggnad till 2andSf)öfdinge*reftdenS i 9ffiejciö, SranSport 3,263,801: 6. 4. 23 transport 3,203,801: 6; 4, meD nöDtgt utrymme för 2anD$*!an$li, 2anD&bontor, fXänteri ocf> SanDtmäteri* bentor, fann boftällSrum för 2atiDö()öf* Dingen, jenfte alla erforDerliga utl)tt& bpggnaDer 25,000: 2;o £iH upföranDc af en ftenljuébpggnaD i <2Seneröborg för inrpmmanDe af Der# roaranDe SanDfcbanéli, SanD&fontor, SanDtnänteri och 2anDtmäteri Deraf i främfta rummet till upföranDe af en np £>bfemtorii Sävare inom De förfamlingar, forn flprft fig wara i bebof af Dpltft unDerfröD, 50,000 R:Dc årligen, för 5 år 250,000: • — 407,500: tinfammanö Q3:co R:Dr 3,783,301; (>•
FältskärsMathematiska, Fysiska och Navigations-, med eller utan fo dral: Cirklar, Passare och Cirkel-bestick», skall bestämmas till 24 sk. skålpundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, komma Cirklar, Passare och Cirkel-bestick att förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå. Denna votering har utfallit med 90 Ja och 29 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionens innehåll. 52:dra Stats-Utskottets Memorial, N:o 2 46. g 32:dsm voteringen (38:de punkten). Den sorn vill att, i enlighet med Utskottets förslag och tre Stånds beslut, särskildt inkommande tillbehör af Musikaliska Instrumenter skola fortfarande förtullas efter 15 procent af värdet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, skola särskildt inkommande delar eller tillbehör, ej specificerade, af Musikaliska Instrumenter, förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå. Resultatet af denna votering bär varit 74 Ja och 45 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionens innehåll. Den som vill att, på sätt Utskottet föreslagit och tre Stånd beslutat, införsels' tullen å »Jern: gjutet, Tackoch Rarlast,» skall bestämmas till 1 R:dr per skeppund st. v., röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer denna tull att utgå med 32 sk. per skeppund st. v. - Som denna omröstning utfallit med 84 Ja och 35 Nej, hafva Rikets Ständer beslutat enligt Ja-propositionen.
Jag kände en kogubbes hela stoiska lugn, tillsatt med en liten smula missräkning: jag skulle således aldrig få se om han i sitt sätt att kyssa motsvarade mina vackra föreställningar, hvilka hållit mig vaken de sista nätterna. Hur var det? Jo, han skulle böja sig ned öfver mig, der jag låg på chäslongen, närma sitt ansigte till mitt, men ej för nära, långsamt, så att jag riktigt kunde få betrakta det; han skulle se mig i ögonen, leende, fängslande mig med det oemotståndliga tycke, som kan ligga öfver hans person, och så skulle han kyssa mig lätt, fint, skälfvande varmt, men icke rått, icke med faddhet. Och för hvarje gång jag tänkte mig det ryste samma vällustkänsla genom hela min kropp. D. 17 Dec. Men hur blef det i verkligheten? Ja, det skall jag svara på sedan; jag vill börja på början. Under måltiden föreföll det ingenting lustigt annat än att han sade sig ha varit på jagt efter ett porträtt af sig som 7-årig gosse. Han kom ihåg att han låtit kopiera ett sådant porträtt, för att ge åt en af sina kärestar, men han visste ej hvilken. Emellertid hade han lyckats anskaffa ett, som han visade.115 Han hade tagit ”Reumerts kalender” med sig för att läsa upp sin uppsats om Heine och Rembrandt. Första frågan att jag egde väl de nödiga förutsättningarne för att förstå uppsatsen: jag hade väl läst Heine? Knappt. – Ja men Buch der Lieder? – Ja. Och Reisebilder – Atta Troll? – Obetydligt – ”Nei kjære, ubetydligt kan man ikke kende dem: enten kender man dem helt, eller ogsaa kender man dem slet ikke.”116 – En missdådare, som vet sig en gång ha varit aktad och nu klädd i fångdrägt traskar förbi ett helt led af sina gamla bekanta, känner sig till mods som jag gjorde. Blygsel ända ned till jorden, men utan att få sjunka ned deri. – Ja hvad tjenade det så till att han läste uppsatsen, när jag saknade alla förutsättningar att kunna uppfatta den. – Men han ville emellertid läsa, och han läste under det jag våndades på det förfärligaste. – Han läste; trött, uttråkad, resignerad.
Ståndets den 13 i denna manad fattade beslut, hvarigenom dess Ledamöter af förstärkta Stats-Utskottet ansett sig hindrade att , vid Utskottets senaste sammanträde, deltaga i voteringarne öfver de af Bevillnings-Utskotiet föreslagna Voteringspropositioner, angående bestämmandet af Tull å sådana artiklar, för hvilka Bevillnings-Utskottet föreslagit upphörande af Tolagsafgifter till Städerne, har haft den påföljd , att omröstning öfver dessa artiklar icke kunnat verkställas, och att tullafgifterne å desamma, i följd deraf, ännu äro obestämde, Ofvertygad,’ att Högtärade Ståndets samt lige Ledamöter lika innerligt, som jag , hysa den önskan , att Ståndets ofvanberörde beslut icke vidare måtte lägga hinder i vägen för Tulltaxans upprättande och derigenom än ytterligare förlänga ett Riksmöte, hvars snara slut bela Nationen och hvarje Representant Säkert med den största längtan nu emotser , och då jag tillika gör mig den säkra förhoppning, att de respective Med - Stånden med beredvillighet skola möta Högtärade Stan - Prot. Utdrag dm 18 Januarii 1830. 89 dels billiga Önskan, alt vinna rättelse i den åtgärd Eevillnings-Utskottet vidtagit, då det med frågan örn Tullbevillningens bestämmande sammanblandat ett fran densamma alldeles åtskiljdt och för Utskottets handläggning helt och hållet främmande ämne, nemligen det om Städernes rätt till åtnjutande af Tolag, hvilken åtgärd , hvarå Borgare-Ståndet , ehuru utan tillfredsställelse att finna tillbörligt afseende deråt lemnadt, icke underlåtit att, uti serskilda Protocolls-Utdrag a[ den 8 October och den 17 December sistlidet år, fästa Bevillnings-Utskottets uppmärksamhet , föranledt Högtärade Ståndet att fatta det beslut, som vållat afbrott uti förstärkta Stats-Utskottets voteringar, tager jag mig friheten vördsammast hemställa , om ej Högtärade Ståndet skulle finna lämpligt , att inbjuda de öfrige respective Riks-Stånden till deltagande uti ett belut , hvarigenom det kunde blifva Bevillnings-Utskottet förständigadt, att till Rikets Ständer inkomma med ett förnyadt förslag till Tullafgifter å de uti 1*» '8 . 35 . 37 . » 39 och *3 Voterings propositionerne uti Utskottets Memorial , N:o 51, omfurmälde artiklar, oberoende af Städernas rätt till åtnjutande af Tolag, och således uteslutande förutsättningen af denna rättighets upphörande , såsom varande en med Bevillningen ej gemenskap egande fra-; go Prof. Utdrag den 18 Jamtarii lBSo. ga, hvars reglerande på Kongl. Majus eget Nådiga godtfinnande ankommer.”
S??aj:t fjafme <301 jemdal beflutit ben, meb få mål allmänna Sagen6 grutiber, forn fatta förflånbet e af 17. od) 20. §. §. i y. dap. af (Soncur^Sagen ben 13 3ulii 1818, inflåmmanbe förvaring, att ^Borgenär, Silfen, till bemafanbe af fin fofbran i^oncurä, later, genom annantjenlig perfon, till kåtten, ber ©oncurSfafen åf anljångtg, inom laga tib inlemna fin inlaga, jemte cbgång$bcmi£ ocf) öfrige erforberlige fjanblin* gar, fFall, om inlagan år af borgenåren egenflånbigt unberffrifmen, anfeS Rafina rätteligen formarat fin talan, ånbocf att fullmagt till inlagan^ ingift manbe ej företet eller bifogad 5. 77- ?ifalebcé Ijar, meb Äongl. 5J?a;:té Siåbiga flabfåflelfe, af £>(? blifroit be* flutabt, att 3. §. i 6. €ap. npjjberorbe (£oncur£*Sag, erhåller fol/anbe Ipbelfe: ”borgenär må lyfta ben forbran forn fjonom genom ©om i ©oncuré* fafen tillagb år, ånbocf att bomen ej munnit Saga Eraft; ftålle bocf, i ft> fall borgen för ^noab fjan lyfter. Sa g famina mare, om merfflålligffet af bom i rebomifningftmifl emellan borgenär oct) ©pfllomån.” }. 78. ©emenfamt meb flon al. ®to/:t fjafme 2Bi ytterligare beflutit, att, uti (EoncurS?Sagen af ben 13 3ulii 181S, ånbratf ocf) införet nebanupråfnabe §•
Nämdemansmor höll af honom som en son, och nämdeman ’lyste ut honom som ett mönster för de andra’. Men om sig var han. Det var litet knappt med maten i huset – hur galant där än för öfrigt var. Man sa, att nämdemansmor gråtit sina modiga tårar, innan hon gifvit vika i det fallet, men att hon varit tvungen ’för husfridens skull’. Huru som hälst, nu syntes inte något spår efter sådant, utan allt gick sin gilla gång. – De andra drängarna knotade ofta högljudt, när ärtgrytan nekade att lämna mer än en tallrik åt en och hvar och aftonvards-smörgåsarna gingo ut i halfva i stället för i hela kakor, men aldrig Karl Johan. Han åt noggrant upp hvad han fick, skrapade tallriken så blank, att katten inte hade kunnat få den finare, men han begärde aldrig mer. Ja, mat-brödet stoppade han till och med i lommen, förebärande att det smakade bättre sedan. Men en dag, när knotet blef högre än vanligt ute på fältet, knöt han upp en ren, snygg, bomullsnäsduk, fyld med ordentligt hoplagda brödbitar, och frågade, om kamraterna ville ge honom en slant för innehållet. Det blef skratt och skoj af. Han fick heta pås-Kalle, tiggar-Johan m. m. Men hur det var, så strök en bit åt då, en annan då, och efter en halftimme var knytet tomt. Speglosorna, han fick inpå handeln, tycktes inte göra honom en smul. Af brödpängarna köpte han snus, af tobakspängarna bränvin, och så hade han en liten affär i gång. Den enda svaghet han egde var den för kläder. Han var rent som litet fåfäng för sin person, och när han kom i kyrkan så ljus, fin och putsad, så var det allt mer än en jänta som tyckte det var skada, att han var så ’apart’. Ja, hur han knogade och sparade, så fick han ihop nog, för att våga sig på ett torp. Ogärna miste nämdemans honom, men de hade ju ingen makt, och så flyttade han en vacker dag in i stugan på bärgsklinten. Från den tiden hette han: Gossen på bärget.
Dock skall jag göra min plikt till det yttersta och stanna på min post – fast man sticker med nålar för att jaga mig bort. Tyngst af allt är att se det främsta resultatet af sitt lifs arbete lättsinnigt sättas på spel. Länge efter det Holck försvunnit sitter Bernstorff grubblande vid sin sekretär, tung till sinnes och med hjärtat sjukt af onda aningar. Ändtligen knäpper han sina händer samman och andas ut i en bön till Gud. Då klirra sporrar i det yttre gemaket och in genom dörren träder plötsligt Rantzau i generallöjtnantsuniform, hälsande med öfverdrifna aktningsbetygelser och öfverströmmande hjärtlighet. – Stör jag? – Ers Excellens tycks öfverraskad? Kanske icke obetingadt behagligt öfverraskad – he? – Öfver att så snart se mig här igen? – För all del! – svarar Bernstorff med kall förbindlighet. – Ert besök, grefve Rantzau, kommer icke olägligt. Jag väntar med otålighet att få höra, hvad ni har att säga mig. Sedan har jag måhända också ett ord att säga er. – Rakt på saken således – he? Det är icke lönt att tala om min längtan efter att se Ers Excellens. – Nej, grefve Rantzau; det är bättre att vi hålla oss till sanningen. – Det är också någon sanning däri! Ers Excellens dömer mig måhända efter hörsagor om mitt förflutna – he? Men jag är ett ögonblickets barn – och hvad jag på sista tiden fått bevittna, har verkligen djupt upprört mig. He! Förr, när jag var extravagant, var hela världen så förståndig. Nu när åldern har stadgat mitt blod och reglerat mitt uppförande, tycks hela världen ha blifvit tokig. – Också förr har det ofta gjort mig ondt, att våra vägar varit så vidt skilda; men nu skulle jag anse det för en stor lycka att tillsammans med Ers Excellens få arbeta för ett älskadt fäderneslands framtida väl. – Jag tackar – Bernstorff bugar sig reserveradt – men jag hoppas, att ni icke besvärat er hit endast för att säga mig detta. Jag tviflar på resultatet af ett sådant samarbete! – Och hvarför?
Ty sedan Sällskapet under flera års tid hade arbetat med temlig framgång och här vid Stockholm fått i ordning ett magnaneri, uppkom på 1840- talet i södra Europa en smittsam sjukdom bland silkesmaskarna, som snart spridde sig hit, sannolikt medelst använde utländska ägg, och som här orsakade förödelser, hvilka relativt voro större än i sydligare länder. Här, likasom i Frankrike, fortplantades den frän ett år till ett annat, med olika styrka under olika år; men sjukdomen vållade alltid att silkesproduktionen blef ganska ringa emot hvad den eljest hade bort blifva, utan att man kunde göra annat än hoppas på det ondas upphörande. Sjukdomen har dock fortfarit ända till förra året (1862); men under innevarande år har det velat synas, som ämnade den här afstanna, ehuru sådant icke lärer hafva skett i södra Europa. Imellertid hafva de nyssnämnda mullbärsplanteringarna kommit till stånd, och mycken erfarenhet har blifvit samlad för framtiden. Bland annat har det blifvit bestämdt utredt, att Stockholms klimat är alltför nordligt för en lönande silkesodling, hvilket härrör af en, genom den kortare sommaren betingad, mindre fullkomlig utveckling af mullbärsträdet. Denna orsak, oftast icke tillkännagifven genom mullbärsbuskarnes yttre utseende, har sålunda länge undgått uppmärksamheten. Numera är denna olägenhet omförmäld i Sällskapets tryckta berättelse för år 1862. Likväl torde en hvar inse nödvändigheten — för ändamålets vinnande — att ändock bibehålla det nära hufvudstaden inrättade magnaneri med tillhörande planteringar, på det härstädes hvem som vill må kunna se och lära huru silkesodling tillgår, samt med lätthet erhålla mullbärsplantor och ägg till silkesmaskars uppfödande.
LÄMNAR PROFVER O. MÖNSTER TILL FÖR VÅREN NYA HEMVÄRN, TILL KLÄDNINGAR, GARDINER, HERRKOST.,SOMMARMATTOR,MÖBELTYGER,AILT I 4 SKAFT. — » Fy, Inga, hur kan du bära dig så illa åt; Elsi blef ju så rysligt rädd I » » Nå än du då! Om du visste, så löjlig du såg ut. » Och så skrattade hon igen. Maja och Elsi smittades af hennes munterhet, så att äfven de måste skratta. Så sade systrarna godnatt, Elsi somnade strax, men Maja låg länge och tänkte på, hvad Elsi hade anförtrott henne. — Det var dagen före påskaftonen, klockan var 6 på morgonen, hela huset var på fötter, ty i dag skulle ingeniör Karl, äldste sonen, komma hem och stanna på Ekeby öfver helgen. En treflig syn mötte fru Lambert, då hon trädde in i köket. Flickorna voro sysselsatta med bakning, de hade på sig stora, hvita förkläden, som helt och hållet skylde deras klädningar, och håret var tillbakabundet af hvita schaletter. Var det samma Elsi, som för 14 dagar sedan hade kommit till Ekeby, blek och lefnadstrött, denna rödblommiga flicka, som muntert skämtade med Inga, medan hon med flinka händer trillade små bullar? » Hvad det gör mig glad att se dig så frisk,&gt; sade fru Lambert och klappade Elsi på kinden. Elsi såg med brottslig min bort på Maja, tänkande: » hvad hon skall tycka jag är förfärlig, som skrattar, när jag är så olycklig. » » Och så arbetsam sedan. Hade vi icke Elsi, som hjälpte oss, så vet jag rakt inte, hur vi skulle bära oss åt, » sade Maja, i det hon leende nickade åt Elsi. » Jag har haft bref från Karl, » sade fru Lambert. » Ingeniör Berger kommer med honom och stannar här öfver helgen. » Inga fattade häftigt Maja i aria en. » Maja, är du konfys? Du strör ju peppar på kringlorna 1 » Det var väl för den stackars Maja, att Kurt i detsamma kom in i köket och tog Ingas uppmärksamhet i anspråk.
RegeringsFormen föreskrift ver, sökt göra Konungens bud och befallningar gällande; att en StatsSecreterare tvärtemot gällande Författningar befrämjat ett enskilf Contract med Kronan å den ej obetydliga summan 100,000 R;dr Karsco, i stället för att , genom offentlig Auction eller förseglade anbud lämna tillfälle för flere Spcculsnter , hvaraf följden varit att andre personer af leverancen kunnat tillhandla sig vissa delar af Contractet , ernet en betalning af iS procent till första Contrahep.ten, och hvarvid Kronans Dm io Julii f. ml 201 och det allmännas dermed oskiljagtiga förlust påtagligen synes. Huru StatsRådet vid alla dessa förhållanden kunnat vara overksamt, kan endast ConstitutionsUtskottet förklara} dess tystnad i deni na del anser jag likväl ganska vådlig för allmänna omdömet, som härvid försättes uti mycken villrådighet, när det tillhör menniskolynnet att vilja förklara alla förhållanden. Hafva StatsRåden tillstyrkt de anmärkte åtgärderne, så finner man ej ordsaken hvarföre de icke blifvit framstälde till föremål för samma anmärkningar som StatsSecreterarer.j hafva StatsRåden åter afstyrkt de fattade besluten, så skulle det visa sig såsom hade Konungen alle. na varit af den tanka, att StatsSeCreteraren pligtenligt förfarit, och StatsSecreferaren vore vid ett sådant förhållande så mycket brottsligare , som Konungens beslut icke utan dess biträde kunna äfventyras för ett lagstridigt innehåll: desse förhållanden hade i min tanka bordt vara upplyste genom Utskottets Betänkande. I anledning af Utskottets anmärkning emot tillstyrkandet af besluten i KammarExpeditionen den 20 Febr. 1821 , och 14 Aug. 1822, om Land t
Nämnde nådiga reglemente stadgar visserligen icke förgäfves tili 1 § 8 morn., att om Uppbördsmans redovisning utfaller med öfverskott, som af vederbörande Ekonomie-Administration godkännas och fastställas, dessa öfverskott skola inlösas till Kongl. Majit och Kronan efter medelpriset af upphandlingen, hvaremot det skall vara en Uppbördsman ovilkorligen förbudet att om ölverskotten af sin upphörd in natura disponera. Att dessa föreskrifter icke blifvit iakttagna uti fourrageredovisningen vid de ifrågavarande Regementen, följer af de här ofvan anmärkta förhållanden; och det lärer väl icke kunna påstås, att härtill finnes någon giltig grund i förordnandet om redovisningens inrättande efter kalenderår samt uti nödvändigheten af fourragets upphandling om hösten. Ty detta hinder för inventeringarna innebär endast, att de icke kunna ske vid samma tid, då redovisningen för året skall afslutas; och det är ju likväl nödvändigt, att inventering sker ej blott om hösten, då proviantering för året företages, utan ock vid hvarje årstid, då möjligen ett förråd kan vara tömdt och behöfva ersättas. Det gifves väl intet tvifvel, att räkenskaperne utan hinder häraf kunna på föreskrifven tid afslutas. Då nu likväl en för allmänna hushållningen angelägen författnings föreskrifter genom långlig vana sålunda blifvit å sido satte, och derigenom äfven tillfälle lemnadt för misstankar och tillvitelser af det slag, hvarom här är förmält, och hvilkas fullständiga undanrödjande icke på annat sätt, än genom redovisningens noggrannhet, låter sig göra; har jag funnit mig pligtig att hos Kongl. Majit genom underdånig skrifvelse den 29 sisth April hemställa, det nådiga påminnelser måtte vederbörande lemnäs om iakttagande af skyldigheten, att före hvarje ny proviantering hafva inventerat behållningen af den förut varande, samt om efterlefnad af de föreskrifter, som bestämma vilkoron för Uppbördsmans rätt att disponera sådana till hans afskrilningsprocent hörande öfverskott, hvilkas belopp genom inventeringen blifvit vederbörligen utrönt. På denna underdåniga hemställan har nådigt svar ännu ej hunnit utfalla. Iiagskipningen.
Jag vill ock till jetnnförelse vid detta tillfälle anföra den nyligen af Kongl. Majas celi Rikets Stats-Contoir för år 1816 uppgifna inkomst utaf alla Kongsgårdar och Kronolägenheter, som med Kongl. Maj:ts Nådiga tillstånd, uppå Rikets Ständers underdånigste tillstyrkan, utarrenderade blifvit, utgörande i penningar R:d Banko - 38,679. 13- 9- I Spannmål 5.5.23 Tunnor 91 kap. pe beräknade i penningar ä 4- B:d 24,854. 39. 5. eller tillsammans 63,534. $sk. Det vill säga i årligt arrende af Kronans lggjf^tdels mantal, inberäknade de upplåtne iiofStallängar med Säteri-rättighet, per mantal circa R:d Bco 320: 40 sk., en afkomst i sanning vida större, än förut af dessa Krono-Egendomar 542 Statsoch Banho-Utshottens Betänkandenl någonsin varit skördad; men luiru mycket skulle icke en sådan årlig Krono-Ränta, utom en betydlig köpeskilling, förökas kunna, om dessa Rikets förträffeliga gods, oftast öfverjemförlige emot annan i mantal 'beräknad Frälseeller Skatt-Egendom, till ett Hemman, eller, efter förevarande omständigheter, till några mantal i sönder, emot 6 års på Auction erbjuden Skatt , finge till Everldelig Ego lösas; hvilken Skatt eller KronoRänta dock helst borde till fullo beräknas och erläggas i Spanmål.
D.e flera föreskrifter, som förekomma i 1818 års Författning, och ehuru anförde vid vissa särskilda händelser, likväl lända till allmän efterrättelse, äro nu i den 3 §. sammanförde , utan att någre andra förändringar dervid egt runi, än hvad angår sättet att vidfoga Eiläggnings - Chartor till sine Docutnenter , hvarvid Utskottet trott det försigtighetsmått böra föresktifvas, att Valeur-stämpeln å slike Chartor icke får af det Sigill, hvarmed de till Handlingarne fästas, betäckas, vid den påföljd, att Chartan t sådant fall anses oduglig, äfvensom stadgandet: ”Att bilagde Chartor alltid skola åtfölja Handlingarne , så vida desse skola såsom gällande anses’5, är utelemnadt, enär detsamma, såsorn vid flere tillfällen icke verkställbart, ej sällan mäste af sig sjelf förfalla^ 508 BevUlning&XJtskotmt Bettinianden. 4:0. Bältegångsoch andra offentliga Skrifter, som tippraknas i 2, 3, 4, 5, 6, y, 8, 9* 11 och 1i i förra Författningen, äro uti 4 §. af Utskottets Förslag på ett ställe upptagne i ordning efter Domstolarnes oell Ämbetsverkens värdighet, ifrån den lägsta instantien, ända till den styrande m3gten. Härvid äro åtskilligt hittills förbigångne Ambetsmyndigheter eller anstalter till tvisters slitande tillagde, r. ex. Directionen öfver Dykerioch BärgningsCompagniet, andre åter, hvilka antingen inbegripas i vissa mera allmänna benämningarsåsom Directionen öfver Allmänna Magazinslnrättningen och GeneralTullDirection, hvilka tillhöra de i samma moment omförmälde af Kongl. Maj:t tillförordnade Directioner och Commiitéer, eller ock icke skäligen kunna ålägga der förevarande Parter Charterings-skyldighet, t. ex. Comprornisser, uteslutne.
Under-Löjtnanter Summa Auditör (Löjtnants rang) Förråds-Förvaltare (Under-Löjtnants rang) 1 Tygskrifvare (Styckjunkare rang) . Summa Tyg-Under-Offlcerare (Styckjunkare), hvaraf en Kompani-Adjutant Besigtnings-Rustmästare (Fanjunkare rang) Öfver-Mästare (Dito) Handtverks-Mästare (Konstapel) Handtverks-Gesäller (Artillerist) Rustkammar-Smeder (Dito) Stockmakare (Dito) Skräddare-Arbetare (Dito) Skomakare-Arbetare (Dito) {Konstaplar Vice-Konstaplar . Handtlangare . Fyrverks-Under-Offlcer (Styckjunkare) Verkmästare (Styckjunkare rang) Skräddare-Arbetare (Artillerist) Skomakare-Arbetare (Dito) Uste Fyrverkare (Konstapel) 2:dra Fyrverkare (Vice-Konstapel) Fyrverkare (Artillerist Vaktmästare (Konstapel Summa Summa Summarum Sammansättningen af Artilleriets Allmänna Stab samt Tygoch Fyrverks-Stater. Stabs-Expedition. Personer. Stockholms Station. Personer. Christianstads Station. Personer. Hästar. ; Personer. Se Tab. 4. T A B. 9. Artilleriets sammansättning till Personal, Hästar och Kanoner. Grader och Befattningar. Officerare Staben Under-Otricerare, Konstaplar och Artillerister Staben Batterier och Kompanier Brigad-Chefer (bfverstar) Divisions-Chefer (Majorer) l:ste Brigad-Adjutanter (Kaptener) 2:dre Brigad-Adjutanter (Subaltern-Officerare) l:ste Informations-Officerare (Kaptener) 2:dre Informations-Officerare (Löjtnanter) . Liqvidations-Officerare (Kaptener eller Subaltern-Officerare) Förråds-Officerare (Dito) Divisions-Adjutanter (Subaltern-Officerare) Batteri-Chefer ■ • • •