Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om ^c3clemierne8 tilgangar för närwarande medgifwa de kostnader, som dertil erfordras, kan Ukffottet sa mycket mindre med wisshet bestämma, som, efter hwad allmänt bekant är, tvid begge Rikets vniver8iteler annu felar en stor del inrättningar och byggnader, hwilka för dem äro aldeles oumgängelige. Men wid betraktande deraf, at Riksens Högloft. Ständer förut anslagit medel för Lärowerkens uphjelpande och Wettenffapernes högre odling, och at, i synnerhet wid detta Rikmöte, ansenliga 8um^ mor blifwit anstagne för nyttiga och allmänt bakande anstalter, synes man kunna hoppas, at elfwen för detta wigriga ändamål af Staten fa wäm ta något biträde, om det tarfwas, sa mycket mera som nu, da uplysningen tyckes närma sig til någon stags fullkomlighet, det Allmännas fördel, med Oniver8iretcrne8 fortfarande bestånd är sa nara och offiljagtigt förenad, ?uiEerno s. och 5. anser Utskottet innefatta ämnen, hwilka pä werkställandr Magten ensamt an - Den 14 Mars. e. m. 681 ankomma, mm förtjena ar med Riksens Ständers underdäniga förord beledsagas. z:o. Angående Examina. ») Wid Magistergraden. — Ar högsta lärdom och deröfwer erhällne basta bewis böra tjena til grund för kromonov-rättighet, ar, efter Utffortets tanka, äfwen sa rättwist af Författaren ytlradt, som hans Förstag ar grunvcligt, det anralet af kiomovenäi ej bör wara för stort, och at clispenser aldrig böra, pa Lärdomens och ffickligherens bekostnad, fa äga rum.
Prop. NI 25. tidtals af fullständiga topografisk-statistiska öfversigter af Rikets liela tillstånd, samt i öfrigt oaflåtligen öfvervaka införandet i den officiela statistiken af alla de förbättringar, sorn af odlingens framsteg och samfundslifvets utveckling fordras; — att den Statistiska Central-byrån skulle utgöras af 1 Chef, 1 Expeditionssekreterare, till biträde åt Chefen vid uppsättande och expedierande af berättelser, redogörelser, utlåtanden och andra officiela skrifvelser, jemte förandet af dertill hörande diarier, ombesörjandet af korrektur-läsning m. m., 1 Arkivarie och Registrator, samt 1 Ofver-revisor för granskning till siffran och sammanräkning af de inkomne statistiska uppgifterna, granskning af de upprättade sammandragen m. m.; börande denna Eyrås hufvudsakliga åligganden vara: att insamla och bearbeta alla till den officiela statistiken hörande uppgifter, som ej genom annat centralt embetsverks eller myndighets försorg insamlas och bearbetas; att, med ledning af dessa uppgifter så väl sorn af dem, hvilka från förvaltande verk och myndigheter erhållas, ombesörja fortgående öfversigter öfver hvarje särskild gren af statistiken; att i ett statistiskt arkiv samla och bevara alla slags tillförlitliga statistiska uppgifter; att i ett statistiskt bibliöthek hajla tillgängliga de för statistiska forskningar och för arbetet inom den statistiska kommissionen nödiga verk, tidskrifter och kartor; att ombesörja det internationela utbytet af officiela statistiska publikationer; att, utom det officiela statistiska trycket och bidrag med statistiska uppgifter till statskalendern, äfven söka på annat lämpligt, sätt genom skrifter af mindre omfång sprida statistiska kunskaper o. s. v. Kongl. Majit, som, lika med Rikets Ständer, finner det både från administrativ och vetenskaplig synpunkt vara af synnerlig vigt att en, så vidt möjligt, fullständig fortgående statistik, sorn åskådliggjorde förhållandena i aila förvaltningens grenar, för fäderneslandet varder, så snart omständigheterna det medgifva, ordnad, vill, med hänvisning till den af bemälde
Lyckligt nog för den flyddas inkognito, hade hundarna kopplats i skogen och blifvit långt efter förföljarne. Har du sett drottningen? frågade den främste ryttaren flickan vid hasselhäcken. Nej, svarade flickan, i det att hon ställde sig framför häcken, där denna var glesast. Och hon kände en lätt darrning ila genom sina leder. Drottningen? Hvarför skulle en drottning dölja sig? Är det förräderi Hon måste ha ridit här förbi, återtog den förnäme herrn, i det han tvekande höll ett ögonblick stilla. Jag ser hofspåren af Morsker. Han har skyggat åt sidan här, anmärkte Sven Axelson, som öfverlämnat Caballero åt en kamrat och ledde på dennes häst efterspaningarna. Sicken en, var det hon? utropade flickan med en mer än låtsad förundran. Ja, hon red nyss här förbi och tog vägen åt Åby. Framåt! lydde kommandot. Men Morsker har skyggat här! upprepade Axelson envist. Ingen hörde honom. Jägare, knektar, jungfrur och tärnor galopperade vidare. De hade alla en icke så liten anledning att genomleta land och rike för att återfinna den de sökte, ty flyktingen var ingen ringare person än Sveriges unga drottning Kristina, då redan väl bekant för sin energi, sitt goda hufvud och sina nycker. Hvarför hon tillställt allt detta alarm med sin omotiverade flykt från jagtsällskapet, visste hon troligen icke själf. Hon var förtretad öfver en misslyckad räfjagt, och det roade henne att förtreta andra. Man har sagt om Kristina, att hon aldrig varit ett barn. Det är ett af de misstag, hvartill man så lätt förledes af en brådmogen utveckling. Hennes förstånd, hennes fattningsgåfva flög med fjärilvingar snabbt öfver barndomens råmärken, men i lynnets grund och i oförmågan att beräkna handlingens följder hade hon följt barndomens utvecklingslagar. Och nu skulle hon snart fylla sexton år; nu kände hon, vid ungdomens portar och med dess frihetslystnad, hela kontrasten mellan det tvång, hvarunder hon ännu måste böja sig, och den nästan enväldiga konungamakt, hvartill hon ansåg sig född.
Hitintils har ock iLtänderna ansett nödigt, at förhällandet af den eironleranäs sedelmastcm lii det uti Lsn^nsns hwalf sörwa - Ll rade Silfivrek, borde i likhet med andra werk af samma beskaffenhet, alltid förblifwa en hemlighet; erfarenheten intygar ock, at Landeri, styrd efter den för detta werk utfärdade InstruÄion, hwarigenom kmec> - Fullmägkige och Ledamöterne i Lanco - Utskotrec aladeö at göra tysthekS ed, tiltagir uti lolickirer och styrka. Men pa det at med möjeligaste noggrannhet matte utrönas, huruwida någon »vidsträcktare publicitet angäende Lan^usng tunck och förwaltning, än den som hikrils warit tilläten, kunde framdeles blifwa för km<gusr> äfwentyrlig eller icke, ar jag af den tankan at Riddcrskapet och Adeln remitterar dec af Herr iVsrjoren ckckolli inlemnade Dick,men til det Läncc, - Utskott, som nu kommer at sällås, för ak inhämta Utskottets yttrande öfwer den delen af samma viÄnnen, som angar Larfvén, samt ac emedlertid de til Lanco-Ulfforlet walde Ledamöter aflägga den »vanliga tysthets eden. Herr lVlzjorcn klolst har afwen, förmodeligen af bristande kännedom angående Riksgälds-tmmorers grundförfattuiug, uti dest viAsmeu föreflagit all hemlighets uphafwande uti detta werk.
Men liksom den enskilde försvinner i folket, som i sig upplager alla, så bortfalla dessa enskildes omdömen i folkets allmänna tänkesätt, hvilket utgör sammanfattningen af de förra, renade från individualitetens ensidigheter; och då detta tänkesätt, denna allmänna uppfattning om det rätta har sitt vanligaste uttryck i lagarne och deras tillämpning, saknas ej ledning i det fall, hvarom fråga är. Med afseende å denna genom det allmänna folkmedvetandet anvisade ledning, hafva alltså Rikets Ständer, lika med gällande lag, betraktat hustjufnad och nidings-stölder, till hvilka sistnämnda hänföras, bland andra, stöld vid eldsvåda, af forman utaf det gods, han emottagit alt föra, samt från barn yngre än tolf år, såsom svårare än enkel stöld, men bland nidings-stölder iikväl vissa, såsom stöld vid eldsvåda, gröfre än de andra, — stöld af i bete gående häst och boskap svårare än annan stöld ute å marken, — kyrkotjufnad såsom en bland de grofsta af stölder o. s. v. Men dermed är dock ledningen i sjelfva verket slut. I följd af de flere olika, sins emellan ej ens jemförliga straff, som användts emot stölder, kan man ej draga någon säkrare slutsats i afseende på lagstiftarens uppfattning angående det inbördes förhållandet mellan dessa brott med hänsyn till deras straffbarhet, utom i de fall, derför med penningar botås må. Då nemligen lagstiftaren i dessa fall bestämt böterna för enkel stöld första resan till tre gånger så mycket det stulna värdt är, har han deremot utsatt böterna för en del andra stölder till fyradubbelt tjufnadens värde och för andra till sexdubbelt; och härvid hafva Rikets Ständer fästat sin uppmärksamhet vid författningens utarbetande. Men ehuru Rikets Ständer, på redan anförda grunder, ansett böter böra ingå i straffet för stöld, hafva likväl Rikets Ständer funnit den förhöjning i straffet, som en svårare eller itererad stöld påkallar, ej vidare böra ega rum genom böternas mångdubbling, utan i det tillagda frihets-straffet. Den objektiva skadan har i vår broltmåls-lagstiftning vunnit synnerligt afseende.
§ 11 Adelsman som avvikit ur riket har förverkat sin rätt till säte och stämma på riddarhuset. Återkommer han och inte blir fälld för brott inträder han i sin tidigare värdighet. Reser han i kungens ärende eller med tillstånd förordnar han någon behörig ätt intaga ättens säte. § 12 Adelsman, som med kungens tillstånd är i främmande herrskaps tjänst, men är skattskriven i riket, äger rättighet att ta säte på riddarhuset. Förekommer något ärende som berör hans herrskap skall han inte övervara beslutet. § 13 Flyttar adelsman utomlands förlorar han och hans barn, om de också är utrikes sitt säte i riddarhuset även om han äger fastighet i riket. Återkommer han och bevisar att hans tjänst hos främmande herrskap upphört och avlägger ny trooch huldhets ed till kungen inträde han i sin värdighet. § 14 Så snart lantmarskalken är utnämnd och överlämnad till de två äldsta grevarna, ledsagas han till riddarhuset och mottas vid ingången av riddarhusdirektionen. Därefter utser han 3 av riddarhuset och 3 av riddarhusdirektionen och påbörjar anteckningen. Den ordning skall följas, att upprop sker efter en på alla levande ätter författad matrikel, efter den ordning de har säte på riddarhuset. Var och en framträder vid uppropet, låter upprepa sig till namn och karaktär eller avlämnar sin granskade fullmakt, varefter han tilldelas en med riddarhusets sigill påtryckt polett med ättens nummer och namn, samt numret på den bänk där han skall sitta. Den som inte inställt sig vid första anteckningen, kan anmäla sig till den andra, som genom anslag kungöres. § 15 Riddarhusbetjäningen får inte till någon, vem det vara må, utan riddarhusutskottets samtycke lämna någon polett. § 16 Ingen huvudman eller fullmäktige får intaga säte på riddarhuset förrän han fyllt 25 år. Om så äskas skall den som kommer första gången uppvisa utdrag ur kyrkoboken från den församling där han är född. Lämnar någon oriktiga uppgifter förlorar han efter lag säte och stämma vid den riksdagen. Om huvudmannen är 21 år och inga andra fullmyndiga ättemän finns får han förordna fullmäktig. Skulle någon som till laga ålder är kommen men av andra skäl blivit ställd under förmyndares vård har han varken rätt till eget säte eller får förordna fullmäktige.
I början af hvarje månad - ukommer i stort format ett 8 - sidigt, rikt illustreradt hufvudnummer, åtföljdt af en omfångsrik dubbelsidig mönsterbilaga med talrika tillklippningsmönSter samt därjämte, och som llågot alldeles nytt, en 4-sidig handarbetsbilaga — kal lad Handarbets-Basaren — i samma stora format som hufvudnumret samt försedd med en mängd mönster öfver både enklare och finare handarbeten af såväl svenskt SOm utländskt Ursprung. Dessutom erhållas mot förhöjd afgift med hvarje nummer en lin kolorerad inodeplanscli i stålstick. Ännu är ej för sent att verkställa prenumeration! Gör det oförtöfvadt, och Ni ångrar er e j! Prisen: se detta nummers annonsbilaga på första sidan! Teater och musik. K o n g l. operan uppförde i tisdags å nyo Mascagnis nu så populär vordna opera » P å Sicilien ». Rollbesättningen var denna gång den bästa tänkbara. Särskildt vann operan ofantligt i intresse, därigenom att den kvinnliga hufvudrollen, Santuzza, nu öfvertagits af signora Labia, hvilken åt densamma förlänade ett utförande, prägladt af lif och glöd samt ägnadt att låta karaktärens många olika skiftningar framträda. Den vackra stämman klingade också alldeles förträffligt. Enligt vår åsikt slår denna uppgift främst bland de tre, s o m den unga italienska sångerskan här haft att lösa. Vi torde ock få tillfälle att närmare dröja vid densamma, då vi i ett af de närmaste numren meddela signora Labias porträtt. Toriddos, Alfios o c h Lucias partier utfördes förträffligt af hrr Ödmann o c h Lundqoist samt fru Linden, alltså af de bästa möjliga krafter. I Lolas lilla parti hafva vi haft en bättre representant än den nuvarande. Programmet upptog som förpjäs Foronis karaktäristiska o c h anslående buffaoperett » Advokaten Pathelin ». Bifallet efter båda operorna var mvcket lifligt. K.
Rättast, säkrast och ordentligast vore, att kreditiv-proc. inbetaides, som Revisorerne föreslagit, först sedan kreditiv-heloppel blifvit beviljadt, under föreskrift att ingen lyftning å kreditivet fick äga rum innan kreditiv-proc. vore behörigen erlagd. På grund af de af mig nu gjorda anmärkmr, får jag vördsamt anhålla om återremiss af denna punkt uti Utsk:s betänk. I sammanhang med hvad jag nu haft äran anföra, kan jag ej oanmärkt lemna, äfven den oformlighet, som vid kreditiv-ansökningens atlemnande till Banken år föreskrifven, nemi., att då Den 10 April f. m. 453 raan begär elt kreditiv på viss summa, måste man inlemna 2:ne lika lydande Reversaler, så till summans belopp, som ock till borgen, ifall sådan begagnas — hvaraf tydligen följer, att den, som begärt elt kreditiv på t. ex. 1,000 r:dr, mot borgen, måste i verkligheten utfärda förbindelse på 2,000 r:dr med borgen å lika stor summa. Visserligen erhåller kreditiv-sökanden det ena reversalet åter,'om krediti vet blifvit beviljadt, och båda, om kreditiv-ansökningen blifvit afslagen; i förra händelsen är han således lugn för den dubbla skuldsättningen. Alen borgesman måste lefva på god tro ett helt år, om krediti vet blifvit beviljadt, tills han återfår sitt namn på båda kreditiv-reversalerne. Alin öfvertygelse är, att man helt enkelt kan antaga, vid kreditiv-ansökningars inlemnande, samma föreskrifter, som vid andra lån-transaktioner uti rikets öfriga verk och inrättningar äro bestämda; dock med det tillägg, att sedan kreditiv-ansökningen, med sin säkerhet blifvit granskad; —och, om den då godkännes, utfärdar vederbörande Direktion en handling, som upgifver beloppet, af det beviljade kreditivet, jemte de särskilda vilkoren för summans lyftning ra. m.
Intet af hvad man blef tillvitad har man gjort, sagt eller tänkt, men den där dofva aggande känslan, man har, fanns ej förut, utan är på ett eller annat sätt ett resultat af » samtalet », som man artigt nog för sig själf benämner, hvad som borde betecknas helt annorlunda. Så tänker man litet — inte alls så mycket som på hvad han eller hon sagt — på sina egna ord och finner dem kanhända både sanna och träffande. Dagen kommer och går med sina bestyr. Väl är, om innan solen gått ned öfver vår vrede, allt är godt igen, men om så ej är, så vaknar man om morgonen med en otreflig känsla af, att allt ej är, som det skulle vara. Infinner sig då en liten tvekan, huruvida man ej själf handlat lika illa som den andre, är detta föregångaren till det svåra ordet förlåt; försoningen kommer snart, och borta är med ens tyngden. Var det då så svårt, det lilla ordet? Ja, ty värr för de flesta mycket svårt. Men när det är sagdt, icke ett framtvingadt, utan ett frivilligt, uppriktigt » förlåt », känner man sig gladare, nöjdare än förut. Ju svårare det var att komma fram därmed, j u mera till freds är man. Mången gång sägs det svåra ordet icke alls eller låter vänta på sig mycket länge. Man försvarar sig med, att man ej » börjat », man har varit lugn och undfallande i det längsta, och det dröjde, innan man blef ond öfver de orättvisa beskyllningarna, de hårda omdömen man blef utsatt för. Hur skulle man då kunna taga första steget till försoning? Jo, man kan det, och man bör det. Det är ingen skam att vara den första att räcka handen till godtgörelse, äfven om man varit den förfördelade i striden. Och det är en falsk känsla, som hviskar, att motparten skall tro sig » ha rätt », om den förorättade skyndar att söka återknyta det kanske förut goda förhållandet. Tvärt om skall han lättare inse, hur förhastade hans ord varit. Måhända erkänner han det öppet. Kanhända lyckas han ej öfvervinna sig nog för att så göra, utan behåller medvetandet om sitt större fel för sig själf. Men om ej ens så är fallet, ja, då återstår för honom ett svårt arbete, mycken själfkännedom att förvärfva.
Ständer för uppmuddring af hamnen vid staden Ystad anvisat en summa af 80,000 R:dr Banko, hvaraf 20,000 R:df såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet och 40,000 ll:dr såsom lån, under vilkor, bland annat, att staden förbunde sig att ansvara för muddrings-arbetets fullbordande inom lern år, och derefter, på nådig befallning, Styrelsen för Allmänna Vägnell Vattenbyggnader, å Kronans vägnar, med Hamn-direktionen i Ystad, såsom behörigen utsedd Arbets-direklion, afslutat kontrakt, genom hvilket vederbörande förbundit sig alt, under loppet af September månad 1855 påbörja och till den 1 September 1860 fullborda muddrings-arbetet, bemälde Hamn-direktion uti en den 9 sistlidne Februari till Kongl. Majit ingi!ven skrift, i underdånighet förmält, hurusom, enligt hvad ett bifogadt, af tjenstförrättande Chefen i södra Vägoch Vattenbyggnadsdistriktet, Majoren A. Remmer, den 8 September förlidet år afgifvit yttrande vitsordade, ofvanberörde muddrings-arbete, hvilket, utan Direktionens förvållande, blifvit fördröjdt derigenom, att ett af Direktionen i god tid bestäldt ångmudderverk icke förr än ett och ett halft år efter arbetets påbörjande bekommits, sedermera icke kunnat fortgå med den hastighet, som varit beräknad, af orsak alt en oerhörd massa stenblock påträffats, inbäddad i hamnbotten, hvadan ock enär detta sednare förhållande ijvarstode såsom ett tidsspillande hinder för muddringens jemna fortgång. Direktionen i underdånighet begärt, att den för arbetets fullbordande bestämda arbetstid måtte varda med ytterligare fem år förliingdt; — hvilken underdåniga ansökning blifvit af Kongl. Majit, genom förevarande nådiga Skrifvelse, tili llikets Ständers pröfning öfverlemnad.
"Vi håfve genomgått de hit hörande Protocoller och handlingar samt deraf hufvudsakligen inherotat, att Stads-Architecten Herr Professoren och Riddaren Gjör\vellt som på Herrar Fullmagtiges befallning af Commissariatet fått sig uppdraget, att författa förslag och beskrifning lill rättelse för en skeende entreprenade, i dess ställe, efter några veckors förlopp, uti en till Commissariatet aflemnad skrift uppgifvit på anförde grunder, att eii dylik beskrifning blefve i många delar omöjlig, för ändamålets vinnande, hvarföre han tillstyrkte byggnadens fullbordande efter räkning; dock att, under verkställigheten deraf, accorder borde afslutas om sådane delar af Murare-, Timmermansoch andra arbeten, hvilka, med full säkerhet, kunde medföra skyndsam fullbordan och en derefter lämpad ringare kostnad; äfvensom handtverkares arbeten efter anbud och nedsatte betingade priser borde utföras, allt efter förefallande behof. Att vidare, i Revisorers Berättelse. re, i sammanhang dermed, från Bankens Commissariat blifvit hos Ilerrar Fullmägtige anmäldt, det de uti det förut upprättade kostnadsförslaget uppförde materialier, -voro dels inköpte, dels betingade, och icke kunde utan eri större förlust föryttras; hvartill äfven komme, att Banken, derest en entreprenade för hela arbetet afslutades, icke skulle utan särskilde kostnader, omgång och ersättnings-pretentioner, vinna frihet att utföra de ändringar i byggnaden eller rummens fördelning, som under tiden kunde finnas nödige, och hvaraf exempel efter arbetets företagande redan flere gånger kommit i fråga, som åberopades.
Om dessa medel blefvo använda för höjandet af folkskole-lärarnes löner, och församlingarne tillhölies att tillskjuta, enligt fastställd proportion, 100,000 Riksdaler, så uppkommer för hvar och en af 1,000 folkskole-lärare en löuetillökning af 150 Riksdaler. I sammanhang med denna fråga har denne ledamot framställt förslag om vidtagandet af ytterligare åtgärder för folkskole-lärarnes pensionering. För detta vigtiga ändamål hade väl en summa af ursprungligen 120,000 Riksdaler blifvit för tvänne riksdagar sedan afsatt, men då på nuvarande anslaget för folkskolan, 250,000 Riksdaler, uppkommit betydliga besparingar, ansåge Professor Carlson lämpligt, att dessa besparingar användes hufvudsakligen till förstärkning af pensionsfonden. Under första året af innevarande statsreglerings-period hade hlott 08,000 Riksdaler blifvit anvisade af de 100,000, som voro afsedda för folkskole-lärares löner och småskolor. Likaledes voro de 68,000 Riksdaler, som lemnades helt och hållet till Kongl. Maj:ts disposition för folkskoleväsendets befrämjande, besparade. På ett värdigare och gagneligare sätt syntes denna på en gång befintliga betydliga tillgång icke kunna användas för folkskolans bästa, än genom bidragande till det magtpåliggande ändamålet att för folkskolan städse bibehålla friska och oförtröttade lärarekrafter; och har, på grund häraf, Professor Carlson framställt det förslag, att af de för folkundervisningens befrämjande vid sistlidna riksdag anvisade medel måtte afsättas en summa af 100,000 Riksdaler till förstärkning af fonden för folkskole-lärarnes pensionering.
Gina, som väntat på h o n o m hela förmiddagen, k o m » under nervernas inflytande », jungfrurna sprungo s o m skrämda får ut o c h in, i salen eldades det med skjutet spjäll, i förmaket lågo sopskyffel o c h damtrasa för första gången sida vid sida med plyschalbum o c h bordlöpare, i köket rostade kaffet sig själft till hela husets fromma o c h i sängkammaren trillade tvänne kvinnliga varelser rundt på hvar sin chaiselongue. Under tiden blef klockan fem, o c h klockan sjuskulle vigseln ha skett. Jag visste, att L o n a skulle k o m m a tidigt, för att » vara till nytta », som hon säger, m e n i själfva verket för att se hur ens h e m tar sig ut, innan det fått den sista glänsande fernissan. Människan är en slaf af sina vanor (hoppas ingen tänkt ut denna märkliga fras fornt), o c h jag började därför ställa till rätta i rummen, fast jag icke begrep hvad det skulle tjäna till. A x e l förblef borta. Jag undrade om han o c h Mia farit till Amerika eller bara till K ö p e n h a m n. Adjunkten hade sagt till magister Söderström, att han icke skulle k o m m a till stan förrän sent, o c h från Lunda hade k o m m i t den felande skinkan. Björken höll sig undan, så att jag icke hade någon att lätta mitt hjärta för. » Klockan är half sex! » upplyste Metta onödigtvis, då jag kom ut i köket, där den m y c k n a maten stod o c h osade till ingens glädje. Jag fick i en hast fatt uti en korg o c h började lägga ned hvad s o m stod närmast till hands. » Du, Stina, har j u en syster, som b o r vid Kvarnb a c k e n? » sade jag till kokerskan. » Ja, hon är änka, stackare. Tre barn — en halt och två tvillingar » » Se här, gå dit och ge henne hvad h o n behöfver, o c h leta upp några fler fattiga » » Men frun, klockan är strax s e x! » ljöd Mettas varnande röst. Nu gällde d e t!