Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdagsordningen tydligen oell bestämdt innehåller, att frågan då bör förfalla, samt förblifva vid hvad förut stadgadt varit; och hvad förut stadgadt varit_, kan rimligtvis här endast ha afseende på i83o års Tull-Taxa, så kan jag ej annat finna, än att detta är en otvetydig föreskrift, att ordet förbud bör, jemte bestämde tullafgiftei , utsättas på de ställen, der i i83o års Tull-Taxa detta ord finnes och 2:ne Riks-Stånd, för samma artikel, nu ansett det böra vara qvarstående.” STOCKHOLM, 1834. Tryckt hos P. A. Norstedt & Söner, Kongl. Boktryckare. BevillningsUtskottets Utlåtande JV:o 5 o. i Nio 5o. Ankom till Exp.-Utsk. d. i3 Jan. 1835. Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar emot Utskottets Betänkande, N:o 39, angående den af städerne utgående salu-accis. Genom Protocolls-Utdrag från Riks-Stånden, har Utskoltet inhemtat, alt dess Betänkande N:o 3g blifvit bifallet af Högvördige Presteoch Yällofl. Borgare-Stånden; men af Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet återremitteradt, på grund af följande anmärkningar, nemligen : inom Högloft.
R:dr 1,722,532: återstår såsom verklig tillökning endast R:dr så att hufvudtitelns slutsumma, som nu uppgår till skulle vid den nya statsregleringen blifva deruti ingå förslagsanslag till ett belopp af R:dr 1,399,382: 31. 9. Dessutom har vid regleringen af 7:de hufvudtiteln yppat sig behof af särskilda anslag för följande föremål, hvartill Kongl. Maj:t anser medel böra sökas inom de tillgångar, hvilka, enligt hvad Kongl. Maj:t uti inledningen till denna proposition beräknat, äro att disponera utöfver statsverkets fortgående ordinarie och extra ordinarie inkomster! 54 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. till R. St. 1847. l:o För slutligt liqviderande af köpeskillingen för en till ny lokal åt myntoch kontroll-verken inköpt egendom, samt till betäckande af öfriga med dessa verks flyttning förenade kostnader, för hvilka ändamål Kongl. Majct, i öfverensstämmelse med härom allåtande särskild proposition och på deruti utvecklade skäl, äskar ett fyllnadsanslag för en gång af R:dr 30,000: 2:o För iståndsältande af Wadstena slott med dertill hörande vallar och torn, hvartill, enligt af öfver-intendentsembetet uppgjordt kostnadsförslag, skulle erfordras en summa af 16,765 R:dr 28 sk. 2.. r:st. utöfver en i Linköpings läns ränteri sedan längre tid tillbaka innestående för Wadstena slott reserverad behållning af 528 R:dr 9 sk. 10 r:st.
Nådigt Bref af den 5 Julii 1827, behagat anbefalla Öfver-Direc”teuren vid Landtmäteriet att med uppmärksamhet följa alla dé förhållanden, som genom den nya Taxans tillämpning, så val för Landtmätare, ;'soni för jordegare, kunna uppkomma, samt derom, efter 3 å4 års förlopp ”sedan den. tagit sin början, tili Eder Kongl. Majit inkomma med underdånig berättelse, hafva Rikets Ständer endast ansett sig böra i underdånighet anhålla, det Eder Kong],. Majit, efter erhållen del af den i ”Nåder infordrade berättelsen samt efter pröfning i öfrigt af framdeles ”befintlige omständigheter, täcktes i Nåder bestämma, om och i hvilka de”lar nedsättning och jemkning i den, stadgade arfv.odesberäkningen må. skär "ligen ega rum.” Vid sådant förhållande, och enär Rikets Ständer hos Kongl. Majit redan, tillkännaeifvit sin underdåniga mening rörande det ämne, som utgör föremål för Nils Strindlund s och Bengt Ericssons motioner, samt Kongl,. Majit, efter hvad Utskotten, hafva sig bekant, genom en serskild dertill förordnad 0001116' låtit utarbeta förslag till ny Taxa på arfvode för Landtmäteri-förrätlningar, dervid de brister, sorn. vid nu. gällande Stadga härom blifvit anmärkte, icke lära vara förbisedde, anse Utskotten sig böra tillstyrka, att dé? väckte motiötierne icke må f öranleda annan åtgärd ä Rikets Ständers fida, än en underdäning slrifvelse till Kongl. Maj:t, deri Rikets. Ständer skullegxnhdlla} det täcktes Kongl. Maj:t} så fort tid och andra omstän - Tågoch Oecon. Utsk, O tittande N;o 16. 3 digheter sådant tillåta, i Nåder utfärda en förnyad Taxa pä arfvode för Landtmäteri-förrättningar, Stockholm den 7 Augusti 1834- N:o 16.
Och när slut är bröloppsfärden, Till din perlesal vi gå; Der blir ljufligt att somna från verlden Uppå dina bolstrar blå. (^Hon stiger utför kullen^) Prosten. Nu kommer hon hit ned; gå in i stugan, Jan, så får jag vara ensam med henne en stund. (^Jan går.^) (^Till Anna, som kommer fram på scenen.^) Gud signe dig, mitt barn! Känner du igen din gamle vän i dag? Anna. Min vän? Åh, jag har inte mer än en vän, och han kommer inte, fastän jag sjunger och ber. Prosten. Tänk inte så, Anna. Erik kommer nog tillbaka, och då blir du hans brud. Anna. Erik? Hvad är det? Erik? (^Hon skrattar sakta^) Inte heter brudgummen så. Nej, han heter Necken. Visste du inte det, du! (^hon skrattar åter sakta och börjar sedan gnola och sjunga^) Prosten. Har du då alldeles glömt af Erik, kära Anna? Anna. Erik? (^hon skakar på hufvudet^) Nej, så står det inte i visorna, det är säkert. Necken står det. Jag har nog läst'et, jag. (^gnolar och sjunger igen^) Prosten (^afsides^) Jag blir alldeles rådlös för henne. (^högt^) Anna lilla, vill du inte följa med mig till prostgården och förströ dig några dagar? Vore inte det roligt, säj? Anna. Skulle jag gå bort på sjelfva bröloppsdagen? Tänk, om brudgummen komme emellertid? Jo, då stode jag der vackert! Prosten. Kära Anna, låt bli de der tankarna. Du har ju ingen brudgum; du skall inte stå brud i dag. Anna. Säjer du det? Åh, du vet inte. Kom, ska' vi fara ut på sjön och söka efter honom. Han kan inte dröja längre, då han ser, att jag kommer honom till mötes. Ro mej ut i den der båten, kära du. Du sa' ju, att du var min vän? Prosten (^afsides^) Jag vill göra henne till viljes. Vänlig behandling och eftergift för hennes önskningar torde verka gynnsamt på hennes själstillstånd.
I anledning häraf har motionären, under hemställan att ifrågavarande roleliqvider måtte, såsom öfverflödiga och ändamålslösa, upphöra, lik väl, för den händelse att Rikets Ständer ej skulle anse denna åtgärd lämplig, äfven föreslagit, att Rikets Ständer mätte lill Kongl. Maj't iDgå med underdånig anhållan derom, att Konungens befallningsliafvandes i Norpbotlens län ofvan berörde kungörelse måtte upphäfvas. Utskottet har tagit i behörigt öfvervägande hvad sålunda blifvit föreslaget; och ansett sig härvid böra vördsamt upplysa, dels att, genom a5 mom. i ”Kongl. Maj:ts nådiga förordning emellan rotnrne och soldaterne ”under det vissa knecktehållet uti Westerbotten den 29 Februari 1696”, är vordet föresluifvet, att ”såsom roten intet är skyldig alt försee soldaten 'med någon skjussning, antingen lill kompagnieeller regementzmöten, icke ”heller med matsäck, utan för en skälig betalning; alltså bör vid aflöningz - Jllm.
Kantihar-Rätten oell der reviderades, Kongl. Maj:t funné någon granskning af de under Kongl. Seraphimer Gillets öfverinseende förvaltade fonder icke kunna äga rum i sammanhang med de öfrige åtgärder, som Riksens Ständers Revisorer tillhörde. Vid desse förhållanden, och för att kunna afgifva det yttrande öfver Revisorernes härom gjorde anmälan, Botn Riksens Ständer från StatsUtsköttet infordrat, har Utskottet funnit nödigt, att genom HufGantzlers Embetet begära närmare uppgift otn beskaffenheten af de förlä» ningår eller tillgångar, sorn Utgöra ifrågavarande fonder; och har i anledning häraf, Utskot* tet från Kongl. Seraphimer Ordens Gillet, uti .Protocölls Utdrag den 24 sist 1. Martii, fått eJnottaga en bestyrkt afskrift utaf Riksens Ständers KammatEkonomioch Commerce-Deputation, om Krono-Hospitalerne i Riket år 1756 afgifne Berättelse, såsom innefattande ali den upplysning, sorn i senare tider kunnat inliemtas om deras fundationer och förläriingar, jemte en af Katnmar-Contoiret efter senast inkomne Räkenskaper författad uppgift på beloppet af Krono-Hospitaifcrnes så väl ständige som t i 1 ifällige inkomster, hvarförutan Kongl, Seraphi» mer Ordens Gillet tili underrättelse meddeldt, ätt Uazaretternes Fonder, sorn jegenteligen bestå af insamlingar i Uänen och det ärliga understöd, Kongl. Maj t af Allmänna HospitalsFonden, i Kader anslagit, icke hora under Kongl. Ordens Gillets, utan till X<äns-Styrel» Stats-Utskottets Be länk and enl 1631 Sétnes förvaltning, samt att det i förberörde Berättelse upptaghe Danviks Hospital, sedan år 1807, efter Kongl. Majus Nådiga Förordnande, Varit förvaltad af fen serskild Direktion. Af omförmäite handlingar, hvilka till närmare upplysning härjemte i afskrift bifogas, har Stats-Utskoltet inhemtat, ätt Hospitals
43 dant ärende sladd är, eller ock eflcr Riksdagen, på våldsamt säll, i och för Riksdags-göromåien antastad, då skall sådant såsom Edsöres-brolt anses och straffas. Detta stadgande skall i h varje R ksdagskallelse intagas. § 140. Ingen Riksdagsman må kunna under tilltal stalR1 §• 110* las eller sin frihet beröfvas för dess gerningav och yttranden k. o.' § 78. uti Riksförsamling, Kammare, Nämnd eller Utskott, utan alt per. i. den Kammare, der han äger säte och stämma, sådant tillåtit genom ett uttryckligt beslut, deruti minst Fem sjetledelar af de vid omröstningen närvarande ledamöterne instämt. Men öfverfalletnågon inom Riksförsamlingj Kammare^ f Nämnd, elier Utskott den andra med hugg och slag, eller nytt-1’1"' jaude. jar emot honom vapen, bafve den angripande förverkat lifvet; och må han, utan att vidare njuta Riksdagsmannaskydd, tili behörig Domstol öfverlemnas. Beskylles Riksdagsman för någon grof missgerning, må han ej i häkte kunna inmanas förrän, elter anställd ransakning, Domaren sådant skäligt pröfval, så vida han ej å bar gerning funnen varder. Galle likväl, om han elter Domstolens kallelse, sig ej inställer, hvad allmänna Lagen i thy fall stadgar. Ej må Riksdagsman häktas för mindre förbrytelser eller för skuld insättas; vare dock lians egendom ej från laga utmätning frikallad. Icke helier kan någon Riksdagsman från annan ort, medan han för Riksdagens skull sig å Riksdagsorten uppehåller, utom i ofvanomförmälda svårare fall, dragas derstädes för Rätta, med mindre han sökes för gäld; som han under den tiden sig der åsamkat. Ingen vare tillåtet att ifrån dem, som tili Riksdagen från Landsorterna anländl, utom Husbondens lof och minne, till krigstjenst värfva något Tjenstehjon. § 141. Skulle någon enskild
E t t stralande soininarvader shdant sätter mäiiiiiskorna i god stämning - en för iilaliga ny, för alla intresseväckande, lifvande onigifning, förträffliga anordningar, soin lämnade föga stoff åt de aninarkningslysfne, Iivilka jii aldrig saknas, och först och sist en vanlighet, en gästfrihet, som st % öfver allt beröm och säkerligen 110s alla deltagarne efterläiiiiiat iiiinnen, so111 ej sh lätt nötas bort. Den skhiska naturen var,.- s %soin redan iiäiiiiits, för inånga af deltagarne ny. A t t lära kanna de viktigaste och intressantaste delariie af vart stora fädernesland är det ej minst varderika utbytet en lärarinna hemtar af dessa skolmöten, och det synes mig darför söm ett lyckligt grepp, att nästa möte skall hållas i en norrländsk stad. De nordoch sydsvenska elementen fingo under de väl ordnade s: ~inkväinen, som aflöste förliandlingarne, godt tillfälle att lära känna livarandra. Och ingen har väl någonsin bevistat ett större möte utan att ha kommit till den slutsatsen, att det just ä r samkvämen so111 laiiina den biista behållningen. Detta galler ej niinst möten, där kvinnorna utgöra maj oriteten. On1 det finnes något af fru Leiingrens gamla recept på kvinlighet, so111 haft lifskraft. i sig, så är det detta: » Tala Betty - hall ej tal », %Du tror ej hur det oss förställer,. I de enskilda samtalvn finna vi hos de församlade damerna idéernas rikedom ocli tungans liflighet, i de offentliga diskiissionerna vä ' talighetens tystnad. D e flesta - och vi äro niistan frestade säga de bästa - tiga. Många äldre lärarinnor, so111 hunnit samla den största erfarenheten, vilja ej gärna uppträda offentligt, det var ej seden i deras ungdom, och därför llör man vid de offentliga saininankomsterna icke deras stamma. E j för att de därföre alltid samtycka till hvad de höra, ehuru det nog ofta så uppfattas; de tiga, men reflektera - och recensera desto mer.
Nu måste väl Läsaren vara nöjd med min hjeltes upförande, han var det äfven sjelf, och innerligt lycklig återvände han til sitt hem, och flackade sedan dermellan och Jarlunda, Anneholm och Stockholm fram och åter, lät måla sitt porträt och tilverka valknutar och band af Sofis och sitt egit hår, hvarmed hon paraderade på marknads-Assemblèerna i O* * o.s.v. Ändteligen nalkades den efterlängtade dagen til brölloppet. Detta skulle ske i Stockholm, emedan Fröken Laura vid samma tid der skulle förmälas med Öfverste Löjtn. och Riddaren af Svärds-Ordens Stora Kors Gabriel Geldarm och familje-högtidligheten igenom detta dubbla Bröllop skulle efter Öfverstens önskan vinna en viss likhet med Grefvarne von Froburgs i Lejon-Riddarne. Trasenberg begaf sig derföre til Stockholm, och infann sig på utsatt tid på Liljeholmen der Bröllopet skulle firas. Huru högtidligt detta tilgick kan svårligen beskrifvas, åtminstone icke af mig, som endast är en liten-liten Elev i princip-Scolan vid Musernas målare-Academie, och hvarur jag troligen alldrig stiger. Jag försöker derföre icke at skildra andra taflor än de som höra til min klass, och om dessa följakteligen äro enkla och obetydliga, skryter jag ej heller på minsta sätt dermed, utan öfverlemnar dem gerna at upklistras inpå et kistlock, då Rector ej anser dem värdiga at medtagas til expositionen. Således låter jag nu hela pompen vara oomrörd, endast må jag nämna, at Trasenberg bar uniform med skor och hvita silkesstrumpor samt värja med port d’epé, och svarade med et rent, fritt och otvungit Ja, då kyrkoherden Doctor Husælius, hvilken förrättade vigseln, gjorde honom den vanliga frågan. Båda Brudarne stodo med myrtenkransar, och vackrare grupp än vid deras knäfall kan icke tänkas: HofJunkaren och Friherrinnan, Öfversten och hans Grefvinna, Majorn och Majorskan, Baron Stjernbock med sin Friherrinna, jemte ännu flere, hvaribland äfven Commissariats-Rådet
Iversen tillhöriga T'2:dels mantal eller ^:dels hofveri af N:o 4 Wännö i Billeberga socken, Rönnebergs härad och Malmöhus län, blifvit fastställd till 20 kappar fäast mål, hälften råg och hälften korn, att efter dåvarande indelningshafvaren af Årups boställe, Ryttmästaren J. G. Cösters frånträdande af bostället utgå och, jemlikt Kongl. Brefvet den 8 September 1854 till Statsverket inbetalas, emot uppförande på stat af ett mot denna afgäld svarande anslag att indelningshafvaren uti oindeld spanmål tillkomma; så har Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium, uti underdånig skrifvelse den 8 Augusti sisjtlidet år, jemte anmälan att Ryttmästaren Cöster den 14 Mars berörda år afträdt Årups boställe till Ryttmästaren E. von Gerber, anfört, att, för verkställigheten af det med Iversen upprättade kontrakt, det hinder inträffat, att till följd af Kongl. Kungörelsen den 11 Maj 1855, angående sättet för utgörande af räntor och tionden, någon oindeld spanmål att till boställsinnehafvaren anslå icke funnes att tillgå, hvarföre Kollegium ansåge, att kontant ersättning i stället borde till honom anordnas att i Landtränteriet lyftas med ett belopp, som, efter det i markegängs-taxan under Lit. C. utförda, af Kollegium fastställda 10 års medelpris, motsvarade i råg 20 kappar fast mål, eller i nytt mått 3 kubikfot 9 kannor 37 kubiktum. Kongl. Maj.ts och Rikets Statskontor, hvars underdåniga utlåtande häröfver Kongl. Maj:t inhemtat, har under den 31 sistlidne December anfört, hurusom, genom Rikets Ständers vid 1853 och 1854 ås riksdag fattade samt af Kongl. Majit, jemlikt ofvannämnda nådiga Bref af den 8 September 1854, gillade beslut, angående upphörande af den åtskilliga hemman åliggande skyldighet att utgöra dagsverken Bih. till R. St.
Enär ”nu anmärkn. åsyftar ett för tidigt ogillande af Utskts föreslag, utan att någon modification dervid, eller något inom ”detsamma befintligt alternativ, än mindre någon äskad re”dactionsförändring uppgifvits, torde detta ogillande sålun”da böra förstås, att BorgareSt. icke varit tillfreds med det ”hela af Utsk:s förslag, men ej heller pröfvat lämpligt att ”i dess särskilda delar yrka någon jemnkning; hvadan Utsk. ”vördsamligen hemställer, om icke BorgareSt. behagade härutinnan foga sig efter de resp. Medstånden, hvilka med ”eller utan anmärkn:r godkänt förslagets grundidé.” Således har Constit.Utsk. i detta förslag gjört detsamma som nu, d. v. s. ansett sig icke kunna hafva afseende på en sådan anmärkn., som åsyftade alt kullkasta Utsk:s förslag. R. o. Ad. tycktes då icke vara missbelåtna med Constit.Utsk:s uttalade princip, och jag skulle förmoda, att R. o. Ad. icke heller nu vill uttala en åsigt, som strider mot grundlagens ordalydelse; och torde R. o. Ad. äfven böra taga i betraktande, att allt sedan 1809 ett sådant förhållande icke lärer hafva infrädt, att man vid samma riksdag, sorn ett förslag af Constit.Utsk. blifvit väckt, förkastat detsamma. Jag erkänner, att jag, för min del, skulle önska, att grundlagen tillät förkastande af grundlagsändrings-förslag vid första riksdagen; men så länge denna rättighet icke finnes med bestämda ord uttalad i grundlagen, kan jag icke ingå på att tolka grundlagen på det sätt, att man vid särskilda fäll säger: det och det menas med grundlagens stadgande. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Jag skulle önska, att ordalagen i grundlagen rör:de behandlingen af de tracör, som nu afhandlas, vore så bestämda, att man kunde lind - 68 Den 4 December f. ra. gå att med Gr.
Lånen att innefatta en skänk af sjelfva Capitalet , och de personer, som icke äro i behof deraf, slå likväl under sig dessa lån för den låga räntans skull Jag tror att det skulle vara bättre, att föröka Nionde hufvudtiteln, och sedan derifrån lärn, na understöd åt odiingsföretag Man har bestämt ett särskilt anslag åt JernContoiret; men om man vill företaga sig att göra en fördel* ning emellan näringarne, så hade långt flere Tittlar än de nu nämnde bordt upptagas Den summa, som blifvit anordnad åt JärnContoiret, kunde man ju i stället anslå åt näringarne i allmänhet. Då borde lån deraf lör Sillfångstens befrämjande meddelas, hälst denna näring har ett betydligt inflytande på Landets välmåga. Om OdlingsLåneFonden skall bibehållas, bör den visserligen icke utvidgas utöfver hvad som blilvit af Utskotten föreslå-! git. Grefve Spens, Carl Gustaf: I anled ning af hvad de siste Talarne anfört, ber jag att få förklara, att jag fullkomligt delar med Friherre Cederström den tanka, att det vore bättre, att alldeles ej göra någon fördelning emellan Näringarne. Frågan om svång - Den 3 Jun!/ f. ni. het.- n af Corn roll vi i O Hingslånens utgifvandw hor tili det reglementarisk», hvarom jag ej tilltrör mig -ait yttra irrig. 'Grunden Ii varför jag yrka O j tings Lä ne Fondens förökande utöfver hvad Utskotten föreslagit, är att pennmgsrne. härigenom skola bibehållas i d1* Pio» vincet, der de fordom varit. Alla de till indragningen iöresligne Disconterne voro nemligen inrättade i hufvudsakligen Landtbruk katide ptovincer. Att d.t omtalta äldre Creditivet ej begagnats, är det klaraste bevis, att Jernnandteringen ej behöfver det
Utdrag av Borgarståndets protokoll den 5 Juli 1815. den 6 lulii N :o 6 Utdrag af Wällöf!. Borgare Ståndets Protocoll, hållit vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 5 juli 1815. S. D. BorgareStåndet, som, vid föredragning af Högloft. Ridderskapets och Adelns protocolls utdrag af den 2 i denna månad, rörande 28 §. Regerings formen, väl icke fann, såsom Högloft. Ridderskapet och Adeln, att förkastandet af förslag till ändring i det ena momentet af någon § uti Grundlagarne, hindrar antagande af förslag till ändring i ett annat moment af samma §, enär det sednare momentet icke af det förra är en följd, eller att olika men hos alla Stånden enstämmiga Beslut öfver sådana olika momenter böra betaga verkan af den i någotdera momentet utaf alla. Stånden beslutade förändring, ville likväl, i avseende till Riksdagens snart förestående slut och på det stridighet i denna fråga icke måtte lägga hinder för den öfver Grundlags förändringarne uprättade redactions skyndsamma öfverlemnande till Kongl. Maj :st för denna gång begifva sig dertill, att, enligt hvad Högloft. Ridderskapet och Adeln för sin del ansett [,] 28 § :n af Regeringsformen må vid sin förra lydelse oförändrad förblifva; Och i alt öfrigt blef Constitutions Utskottets förutnämnda redaction af BorgareStåndet gilladt och godkändt. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn: Robsahm. J usterat Rudolf Cederström. 1815. den 8 Julii. Plenum, då endast Riksdagsmännen Ericsson och Anders Danielsson voro frånvarande. Sedan Protocollerne för den 3. och 6. i denna Månad blifvit justerade, företogs 1 Beredningens Betänkande af d: 4: och 6. innev :de, angående följande dit remitterade och af Beredningen väckta frågor. Angående Herr Rådmannen Kjellanders förslag om införande af ett stadgande i Grundlagen om Judarnes uteslutande utur Sverige likasom i Norrige.2 Efter någon öfverläggning upsattes följande voterings-proposition:
Jag tror derföre , att man i det närmaste torde kunna uppfylla 1S15 års Ständers beslut i denna del, och likväl minska Amortissements - anslsget med 250,000 R:dr, samt således åtminstone undgå att nödgas öka Beviilningen. Jag vågar derföre vördsammast anhålla* att Utlåtandet må med denna min anmärkning till Utskottet återremitteras; och att, antingen återremissen nu genast bilalies, elier Utlåtandet blir till nästa Plenum hvilande på bordet, Samt att detta mitt yttrande måtte genast blifva med de öfriga Stånden communiceradt, för att tilläfventyrs kunna blifva en vink för dem vid afgörandet af detta ämne. Friherre TTrrangel, Henning, anhöll att Grefve Gyllenborg måtte anmodas till trycket befordra sitt för en stund sedan uppläste anförande Grefve Spens, Carl Gustaf : Vare det fjerran ifrån mig att någon in sjelf yrka eller styrka mina Landsmän till nekandet af bifall till för Fäderneslandet oundgängliga utgiftsanslag ; men då i denna stund ingen med visshet vet hvad han äger eller äga .skal! :
IräZäräki. S. D. Wid behörig föredragning och efter framstöld proportion, biföll BondeStändet, att såsom sörli tgäenden wiljor för grunderne till den allmänna Bewi .ängens fördelning (öfwer hwilka grunder och fördelning BewillningsUistotlet stall inkomma Med sörllaa ledan bewillningens belopp blifwit af Riksens Ständer bestämdt) nu antaga. Att hwarje Swenlk Jnnewänare kommer att antingen i ett wisit progresiifr förhållande förbehällen inkomst eller särskildt för person, egendom, näring, ämbetssysila m. m. medelst en sä kallad Minimi afgift, utgöra den bewiilning, som ä honom, efter ettdera af besia Taxeringssalt högst belöper, men att BewillningsU t stöttets förslag, i afseende pä sjelfwa tillämpningen, såsom Maximi och Minimi-asgifternes graderingar, wisia personers fritagande m. m.,mä, jemte de twen. ne inom Ständet hufwudsakeligen gjorde anmärknin. gar, att flera Closter för Hemmans taxering mätte inrättas, samt att den Fullmägtige wid Bancooch Riksgäldswerken kemnade rätt att wid uppkommande behof, genom ny fördelning ä de stattfkyldige, fylka bristen, icke bör sträcka sig till dem, som efter MinimiTabcllen äro taxerade, till Utstot ets widare handläggning ater förwisas. Här - 378 Den 4 November. Härom siulle de öfrige Resp. Ständen genom ProkocotlsUtdrag wördsamt och manligen underrättas. Ut supra. LxIttotocollo 8. bl. lragäräll. S. D. Föredrogos irenne frän HSglofl. StatsUtsiottet ankomne ProtocollsUtdrag för d. Z dennes, angående, indragningar af Presidents och vice Presidents Ämbeten samt den Kronotionde spannemäl, utgörande en tunna, som soldat ivid dessa Regementen åtnjuter, sä »väl som Herr lA. von lornes uti Memorial till Höglofl.