Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med dess förr innehafde Kammarherre-lön 166: 32. - 2:0 Enligt Kongl. Brefvet den 14 Jnnii 1801 en årlig tillökning på IndragningsStaten 160. — - 3:o samt en årlig tillökning från den tid HofmarskalksEm betet blifvit honom uppdraget 473: 16. - hvilken Summa anordnas directe från K, StatsContoret. - Arfvode för Läkarevården om Stallbetjeningen 5o. — - 1 HandSecreterare, lön 1 KammarPage, lön 1 HofKamererare, lön 1 Kammarfru, lön 133: 16. - Ersättning för bröd och dricka 66: 32. - Kostptgr 1 stället förKammarbordå 1 R:dr dagl. 365. — - 1 Dito, likalades . .. 1 Kammartjenare, lön . , , . , 1 Tvätterska, eller Åltfru för Fatburen och Tvätten, lön , , 1 Städerska, lön . 1 Kammarvaktmästare, lön , 4°- Kostpenningar ä 12 R:dr i månaden i44- — “ Skopenningar 14. — - I Löpare, lön 4°- — - Kostpenningar å 12 R:dr i månaden i44- Skopenningar 16. — - Strumppenningar . 10. — - r Lakej, lön . 25. Kostpenningar å 12 R:dr i månaden 144* — ~ Skopenningar , , i4- — - Strumppenningar 5. — - II Lakejer likaledes å 188 R:dr , , För vården af kopparen i Silfvertvätterska, lön i Kopparskurerska, lön i Bonare, oafkortadt Arfvode ... l Hjelpkarl i köket, å io R:dr Arfvode i månaden i Dito i Källaren, likaledes 1 Fodermarsk, lön . 1 LifKusk, lön Kostpenningar å 12 R:dr i månaden . Skooch Strurappenningar 1 Lifförridare, lön ..
Slottet använda, år i838, 10,000 Rdr och år i83g, 6,780 Rdr 4i sk. 4 >st., samt alf, enligt från Stals-Kontoret erhållen uppgift, återstående skulden den 3o December i83<^, genom successiv amortering, nedgått till 86.3o3 Rdr, hafva Revisorerne trott sig hämta anledning till det yttrande, att berörde skuld hvarken af 183p års Stats-Revisorer, eller i Eders Kongl. Majds till nästlidne Riksdag afiåtna Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof, blifvit omförmäld, samt kommer, efter hittills begagnade amortissementssätt, att först om ioå 11 år vara gulden; hvaraf Revisorerne ansett följa, att anslaget till Kongl. Slottets reparation , lill och med år ä85o, blefve belastadt med en utgift, som föranledde de betydligaste förluster och de största uppoffringar i en framtid, enär tilibakasättandet af det Kongl. Slottets underhåll, i följd af minskade tillgångar, kunde förorsaka skador, hvilkas iståndsältande erfordrade oberäkneliga kostnader.
Jag smickrar flickungen, för att få henne medgörligare för våra planer. (Fanny går. Aron högt) Går ni redan bort, mamsell Fanny, då viker min sol ifrån mej. FANNY (i det hon går ut, med allvarlig min). ARON (ser efter henne; för sig sjelf:) Solen viker alltid för natten. Natten? Ha! Den solen ska' dock en gång slockna i nattens famn. (Högt) En delikat orre, min söta Sara. (I det han sätter sig till bords). Det synes, att du varit hushållerska i ett ministerhus. Inte skämta så der, Aron. SARA. 35 ARON (slår i ett glas vin). Hör nu, Sara lilla, blir flickan något medgörligare och vekare? Jag får fortsätta min dagliga kur, att ömsom bannas och ömsom gråta, men mina tårar tyckas göra bästa verkan. Jo, jo, saltvatten är helsosamt. Hon har lofvat mej, att bli vänligare mot öfversten, så att så småningom går hon väl in på, att följa honom och hans så kallade fru på utrikes resan. Jag har kommit på en ypperlig idé, Sara. När vi väl fått den begärda penningesumman för flickan af öfversten, så resa vi genast med något fartyg till Amerika, och ta helt beskedligt flickan med oss. Flickan hvad tänker du på? Är det inte en vacker gerning att rädda ett offer ur röfvarens händer? Man bör ibland göra en vacker gerning. Men flickungen ska' förråda oss. Jag är ju inte enka. SARA. ARON. SARA. ARON. SARA. ARON. SARA. Men ville gerna vara det, inte så? (slugt) Hvem vet hvad som kan hända. Fy, Aron, du har inte något samvete. Jo, Gubevars, jag har väl ett, men det ä' så förbannadt litet. (Lyssnar. Man hör några aflägsna toner af en vacker fruntimmersröst och ett piano). Tyst, hvad är det? SARA. ARON (gnagande på ett ben). SARA. Det ä' flickungen som spelar och sjunger. Hu, jag blir alltid så underlig till mods, när jag hör henne sjunga. Jag tänker alltid på modren. Prat! Man sitter inte och spelar fortepiano i grafven.
Frig roide uppflöda; att titlöf* ning i 25eroäring§*inanf?apet gjorbe bet befutom n&broän* bigt, att äfroen öfa ben gonb, forn för SlrmeenS beroäp* nanbe erforbraö; faun att, bå benna gonb rounnitS, fe* bermera ej fiörre årligt anflag beljöfbeö, än forn för @e* .roäré*gactorierneé upprätt(;ådanbc profroabeS nöbigt, ocf) broilfa bå atltib foinmo att årligen öfa görråberne uteb fa flora quantiteter, l;roarmcb be, genom utbyten af nya emot förjTitna ©eroär, febermera minjlabeg. Snnan Utffottet uppgifroer, i l;roilfen titon bet funnit ftg funna uppfylla Jg>err griberre Ankarsvärds ofroan om* förmälbtc begäran, att fträugt unberf6fal;uSbådmngenmeb be feban ftjia SFiföbag för SfrmeenS Materiel utgåitgne anflag, anfer Utffottet ftg bora i minnet återfalla broab öl, 50?aj:t imber förra SJFifébagar inför 9F. Stro eller berat? Stats Stro anflogo till gSrfroarSrocrfetå upp* rattbådanbe en million 9F:br årligen. 2Kb 1812 årS SFifsbag uppgå fö betta anflag roara otiflräcFligt. 9F.
Under min studenttid kallades Prestkandidaterne Seminaristen, och jag frågar en hvar, som sjelf med större allvar idkat de klassiska studierne, om det vid universitetet rimligen kunde falla honom in att med en Seminarist inlåta sig i discussion om dessa studier? Jag åtminstone har icke påträffat exempel derpå. Ett enda undantag känner jag; men det är ock en man af ovanligt snille, och nu en af vår kyrkas förnämsta prydnader. Seminaristens kunskapsmått var i hög grad inskränkt. 138 Den 3 December e. m. Ringa var kunskapen i Latinet, ännu mindre i Grekiskan, der de med stor möda lärde tolka Evangelisterne. Att hafva läst hela Novum hörde till det ovanliga; och dock är Nya Testamentet en ganska liten bok. Med kunskapen i Hebreiskan var det ännu bedröfligare. Under svett och möda lärde man sig några kapitel i Genesis och några af Davids psalmer. Huru stort vetandet var i Latinska språket, kan bäst inbemtas genom en skildring af Presternas disputationsact. Bland andra prestanda vid pastoralexamen skulle examinandus offentligen försvara af honom författade Latinska theser. Nu skulle hvar och en oinvigd tro, att härtill erfordrades det vederbörande kunde icke blott tala, utan äfven skrifva Latin. Så har man ock velat inbilla de profane. Men den nakna sanningen är här ganska torftig. För några och tjugu år sedan tillgick på följande sätt, och jag har all anledning förmoda, att sedan dess ingen förändring härutinnan skett. Härom har jag erhållit bekräftelse derigenom, att den Latinska disputationsacten numera är borttagen och tillåtelse medgifven att afhandla ämnet på Svenska. Likaså har Hebreiska bortgått från pastoralexamen; hvilket allt måste anses såsom ett erkännande att dessa tvenne språk icke innehafvas af Prester i allmänhet. Men nu till disputationsakten. Pastoralexaminanden vände sig till någon af de yngre akademiska lärarne, hvilken författade icke blott theserna, utan äfven argumenterne deremot samt svaren som borde afgifvas. Försedd härmed upsteg examinanden djerft i kathedern och mötte med lugn sina motståndare, liksom vore han i dessa idrotter en öfvad kämpe.
Der såg man vattuådrorna; och jordenes grund vardt blottad, Herre, af ditt straff, af dine näsos anda och blåst. Han sände utaf höjdene, och hemtade mig; och drog mig utu stor vatten. Han halp mig ifrå mina starka fiendar; ifrå mina hatare, som mig för mägtige voro; De mig öfverföllo i mins motgångs tid; och Herren vardt min tröst. Och han förde mig ut på rymdena; han tog mig derut; ty han hade lust till mig. Herren gör väl emot mig, efter mina rättfärdighet; han vedergäller mig efter mina händers renhet. Ty jag håller Herrans vägar, och är icke ogudaktig emot min Gud. Ty alla hans rätter hafver jag för ögon, och hans bud kastar jag icke ifrå mig. Men jag; är utan vank för honom, och bevarar mig för min synd. Derföre vedergäller mig Herren, efter mina rättfärdighet; efter mina händers renhet för hans ögon. Med de heliga äst du helig; och med de fromma, äst du from; Och med de rena äst du ren; och vid de afvoga ställer du dig afvog. Ty du hjelper det elända folket, och de höga ögon förnedrar du. Ty du upplyser mina lykto; Herren, min Gud, gör mitt mörker ljust. Ty med dig kan jag nederlägga krigsfolk, och med minom Gud öfver muren springa. Guds vägar äro utan vank; Herrans tal äro genomluttrad; han är en sköld allom dem som trösta uppå honom. Ty ho är en Gud, utan Herren; eller en starker, utan vår Gud? Gud omgjordar mig med kraft, och gör mina vägar utan vank. Han gör mina fötter lika som hjortars, och sätter mig på mina höjder. Han lärer mina hand strida, och min arm spänna kopparbågan. Och du gifver mig dins salighets sköld, och din högra hand stärker mig; och när du förnedrar mig, gör du mig storan. Du gör under mig rum till att gå, att mina fötter icke skola slinta. Jag vill jaga efter mina fiendar, och gripa dem; och intet omvända, tilldess jag hafver nederlagt dem. Jag skall slå dem, och de skola icke kunna mig emotstå; de måste falla under mina fötter.
Hela det blifvande Stats-anslaget utgör sålunda 5,476: 3a.- Hvilket lärer få uppföras på Medicinal-Staten under Riks-Statens Andra Hufvud-Titul; Och anser Utskottet för detta anslags beviljande böra fästas det villkor, att för Inrättningens alla Inkomster och Utgifter upprättas särskild och speciel Redovisning, som lika med Räkenskapen öfver Stats-Verkets öfrige medel, kommer till Riksens Ständers och deras Revisorers granskning. Hvad angår särskildt anslag, som Kongl. Maj:t i Nåder äskat till Lön för en DjurLäkare i Norrbottens Län, så emedan DjurLäkare igenom Länens Hushållnings - Sällskaps försorg, redan blifvit i flera orter anstälde och det dessutom synes böra ankomma på Provincernes Innevånare sjelfva, alt genom bidrag, dertill jemnväl Torneå Socken, enligt hvad Kongl. Majrt i Nåder tillkännagifvit, sig erbjudit, förskaffa sig sådant Läkare-biträde, anser Utskottet deslomindre något anslag härtill böra af Stats-Verket bestås, som andre orter deraf kunde hemta skäl att yrka enahanda förmån, och Staten derigenom tillskyndas betydlig utgift, hvartill dess inskränkta tillgångar ej böra medtagas. Stats-Vt skottets Betänkanden. i34g Detta allt liemställes vördsamligen till Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande. Och lära Riksens Ständer för Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla det beslut, sorn häröfver kan varda lättadt. Några Ledamöters härvid yttrade särskilda tankar åtfölja härjemte. Stockholm den 27 Junii 1823. Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Högl. Stånders Statsutskott den g Junii 1823. S. D. .Då Betänkandet rörande VeterinairInrältningen och Förslaget till
Skulle Frih. v. Stedingks nu yttrade mening om voter.propos:n blifva gällande, skulle vi få afslag i ena och återremiss i andra alternativet. Alla, som önska bifall till Utsk:s betänk, skulle då se deras mening undertryckt. Man måste, till förekommande deraf, först votera om contrapropostn. Gr. Posse, Arv.: Jag tager för gifvet, att bifall till 396 Den a® December f. m. Utslits betänk, blir japropos. Hvad åter contraproposm beträffar, ser jag intet hinder att ställa den, såsom Frih. v. Stedingk begärt, på afslag, så vida de, som yrkat återremiss, sådant medgifva. Frih. von Stedingk: Skall bifall till Utsk:s betänk, blifva ja-propos:n, så ser jag ej, huru två voteringar kunna undvikas; ty jag vet ej, hvarföre min mening skall undertryckas. H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, yttrade, att om Frih. von Stedingks mening blefve contra-propostn, H. Ex. ej kunde finna, att hans mening blefve undertryckt. Frih. von Stedingk: Vid Hr Gr. o. Landtm:s nu afgifna yttrande har jag den anmärkn. atl göra, att om vid första voteringen nej vinner, blir min mening undertryckt, och det återstår blott frågan om återremiss. Då man i BorgareSt. ej vägrat propos. på afslag, inser jag ej, hvarföre icke R. o. Ad. äfven kan tillåta, att afslag ingår som ena alternativet i voter:spropos:n. Gr. Posse: Jag lärer icke hafva riktigt uppfattat Frih. v. Stedingks yttrande, då jag tyckt mig höra honom säga, att hans mening skulle blifva undertryckt, om voter:spropos:n framställdes på sätt Hr Gr. o. Landtm, föreslagit; ty Frih:s mening blir då undertryckt endast i den händelse, att han tappar voteringen, och sådant lärer icke kunna hjelpas. Men att återremiss skulle intagas i contrapropos:n har jag ännu icke hört någon yrka.
IV. 76. A. 89- Komitéen för Tryckfrihetens vård, val af ledamöter i. V. 421. —- Förordnanden för Riks Arkivarien R. N. O., .T. U. D. Johan Jakob Nordström, Lektorn och R. N. O. Jonas Lundstedt, Assessoren i Kongl. Svea llof-Rätt Grefve Erik Sparre, Kongl, vice B.biiolbekarien, En af de Aderton i Svenska Akademien E. N. O. Johan Erik Rydqvist, Riks-Ant:qvarien 11. N. O. Bror Emil Hildebrand, samt Professoren, En af de Aderton i Svenska Akademien R. N. O. Lars Magnus Enberg att vara ledamöter i. V. 421. E. 553. Komiterades för Tryckfrihetens vård till Rikets Ständer afgifnn berättelse. I. 53. Kommers-Kollegii förvaltning, angående Rikets 1855 församlade Revisorers berättelse om granskningen af de under densamma ställda fonder. Se Berättelse. Komministers tillsättande i annex-församling, om moder-församlings, rösträtt, vid. lil. B. 505. 615. A. 670. Komministersboställen, om bestridande af kostnaderna för vatteuafiedningars företagande a. XI. B. 85. A. 115. — i Stockholms län, angående befrielse från kronotiondes utgörande af dem bland dessa, som elter 1850 års jordransakning blifvit med denna utskyld belagda. VII. B. 519 A. 536. Viii. E. 103. Kommunala, om bestämmande af hvilka afgifter eller besvär må anses sorn. Kommunikationsled mellan det inre af Jemtland och Norrige, om stats-bidrag till en förbättrad. A. lil. E. 324. Kongliga oell Hvitfeldtska Gymnasii-Godseus tillstånd och förvaltning, om nedsättande af en komité för undersökning af. V. B. 413 418. 562. A. 576 E. 638.
Ifrån den stund förbudet mot spanmålsexport kom, behöfde jag icke vidare inom Christianstads län utgifva en enda sk. af de erhållna förskottsmedlen, utan jag var lycklig nog, att vid kommande skörd kunna återställa de odisponerade 9,000 rtdrna. Jag hemställer således, om icke behofvet har påkallat den åtgärd, som här varit föremål för klander, och om icke den välsignelse, sora K. M., sommaren derpå, under sina resor af allmogen erfor vid alla skjutsombyten för ifrågavar. förbud, må kunna leda omdömet rörtde förbudets nödvändighet. Gr. Anckarsvärd har åberopat handelns frihet; vackra ord, men meuniskors lif måste också betyda något. De fattiga hafva icke några ombud. Jag var det vid ifrågavar. tillfälle, och med tillfredsställelse erkänner jag, att jag då gjorde min pligt. K. M. lyssnade dertill, och folket lick bröd. Hr Akerman, Fredr.: Jag hade icke tänkt uppträda och yttra mig i anledn. af detta betänk., dä jag trott mig hafva funnit, att Consl.Utsk. icke rätteligen' uppfattat grundlagens mening i 106 och 107 §§ af Reg.F. Åtminstone instämmer icke denna uppfattning med det begrepp, jag gör mig om dessa §§:s innehåll. Jag hade nemi. trott, att då Consl.Utsk. icke funnit någon Regeringens handling af den beskaffenhet, att någon eller några af Konungens rådgifvare bordt anmälas till ställande under Riksrätt efter 106 §, utan Ulsk. ansett 107 §:s tillämpning böra sättas i fråga, det hade ålegat Utsk. att företaga en granskning af Konungens rådgifvares embetsutöfning i sin helhet; ty endast i det fall att Consl.Utsk. härvid funnit en eller flere af dem hafva fortfarande handlat i en för fäderneslandet skadlig rigtning, hade 20 Dea 5 April. Const.Utsk. bordt anse sig äga anledn. göra en sådan anmälan, som i 107 § af ses.
JI. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg de vid 13ancoUlsk:s memor. N:o i3i gjorda anmärkn:r hindra dess antagande samt memor. således böra återremitteras. Ropades ja och nej. Efter förnyad propos. förklarade JI. Ex., det han funnit ja vara R. o. Ad:s rådande mening. Hr Hjärne begärde votering. Medan voter:spropos:n uppsattes, anmälde sig Hr Rosenblad och yttrade: Som Gr. Frölich afstått åt mig äran att väcka motionen, får jag härigenom gifva den följande redaction: Med anledn. af J3ancoUtsk:s betänk. N:o 13r, och under förutsättning af bifall till detsamma, får jag vördsamt tillstyrka: ”att R. St. måtte hos K. M., jemte anmälan af denna Bancofullraägtige lemnade rättighet, i underd. anhålla, Uen i Maj. 21 att för det fall, att Bancofullmägtige skulle till K. M. inkomma med underd. anhållan om något biträde för upptagande af utländsk credit eller creditiv, K. M. i nåder täcktes ett sådant biträde lemna. Frih. Cederström: Jag får till prot. protestera deremot, att Hr Gr. o. Landtm, tillåtit Hr Rosenblad uppläsa en motion , sedan votering blifvit begärd och voter:spropos:r justerade, hvarpå votering omedelbart bör följa. Hr Hjärne: Jag får blott tillkännagifva, att jag till alla delar instämmer uti Frih. Cederströms protest. Hr Stuart: Jemte det jag får förklara, att jag instämmer i den af Frih. Cederström nu anmälda protest, anhåller jag äfven att få reservera mig mot voteringens afbrytande. Hr Rosenblad: Jag får blott i anledn. af Frih. Cederströms protest erinra, att motionen var väckt, innan votering ifrågaställdes, och att den blott till redactionen af mig upplästes, utan annan förändring än motionärens namn. II.
Skrifvelse, A’:o 436. 361 hvarvid iakllages: l:o att hvad Sockeroch Tobaks-fabrikater samt Boinullsväfnader, äfvensom Risgryn, angår, minst 100 skålpund af samma vara skola till export angifvas och på en gäng afsändas; 2:o att vid angifnings-inlagan alltid skall bifogas tillverkarens, under edelig förpligtelse afgifna och med två vittnen bestyrkta försäkran, att varan är Svensk tillverkning och af utländskt råämne, äfvensom om Bomullsväfnad, att den är tillverkad af utrikes spunnet garn i finhet af N:o 32 eller deröfver, efter Engelsk beräkning; kommande detta bevis att biläggas Tullkammare-Journalen å den tullplats, hvarifrån varan utföres; 3:o att varan, då den är stämpling underkastad, bör vära med behörig tillverknings-stämpel försedd; och 4:o alt utförseln verificeras, antingen genom intyg af Svensk Konsul eller vice Konsul å lossnings-orten, eller, om sådan tjensteman der ej är anställd, af annan vederbörande Embetsmyndighet, alt varan derstädes blifvit lossad, eller ock, genom attest af vederbörands Tull-bevaknings-tjensteman, om godsets bevakning lill öppen sjö i den mening, sorn 30 §. af gällande Nederlags-Förordning föreskrifver. §• 16. Skeppare, inhemsk eller främmande, som, för trängande orsaker eller, till inhemtande af ordres för sin vidare resa, inlöper i Svensk hamn, der Sjötullkammare finnes, må derstädes, utan skeppsumgälders erläggande, intaga förfriskningar och anställa nödiga reparationer, samt jemväl, under iakttagande af hvad Seglations-Ordningen föreskrifver och efter behörig märkrullas afgifvande, lossa större eller mindre del af siri last och intaga fyllnad deri, utan att erlägga tull eller annan afgift för mera, än sorn lossas eller lastas; men för fartyget belöpande skepps-umgälder skola, med iakttagande af hvad ofvanstående 4 §. föreskrifver, betalas, då lossning eller lastning eger rum.
Under Deni Mars e. m. 51 de 3:ne sednaste Riksdagarne 1844, 1847 och 1851 hafva bemödanden i dylik väg varit åstadkomna, föranledda, jag är derom öfvertygad, af den bästa välvilja för Ståndets anseende, men, liksom nu, med föga djup eftertanke på det resultat, som skulle upstå och den förintelse, som skulle blifva en ovilkorlig följd för R. o. Ad. genom desammas framgång. För hvarje verklig fosterlandsvän är det en pligt att för det allmännas skull upoffra sina enskildta fördelar, men detta endast då, när något verkligt bättre erhälles derför, icke, när det återgäldas med något sämre, som nu är fallet. Gifven akt uppå detta! Det är icke en tillfällig känsla af leda vid det närvar:de, ett ögonblickets hugskott, föranledt genom ett lättsinnigt begär till förändring på hvad sätt som helst, som vid dylika frågor bör styra våra handlingar, det är ett noga öfvervägande och jemförande af hvad vi redan ega och under seklernas lopp med bitter erfarenhet oss tillkämpat samt det, som, ehuru nytt och vid första påseendet skenbart förbättrande, dock torde i sin förändring medföra många större olägenheter än de små fördelar det vill skapa. Kasta vi en blick på detta Stånds verksamhet och det sätt på hvilket den utöfvas, så finna vi visserligen många brister att förbättra, mången önskvärd förändring att göra. Den understundom rika samlingen inom detta hus glesnar alltför ofta till ett väl ringa antal och dess medlemmar kunna ej förhindra att i dess leder insmyga sig personer, som ärft förfädrens sköld, men ej deras ära; men, detta oaktadt, varén rättvisa och erkännen, att denna urgamla fraction af Svenska folket alltid dock med heder försvarat sin plats inom riksförsamligen på hvilken, .till ett gemensamt resultat dess aldrig trytande sakkännedom och sanna fosterlandskärlek varit af starkt inflytande! Eller, Mine Hrr! vill man väl påstå att R. o. Ad. i oegennyttig verksamhet och obestridlig förmåga att kunna handhafva de mest olikartade samhällsfrågor har stått efter de andra Stånden!
Fånnebom beröm, att benna för* lufi/ feban berörbe BliF»bag, utgjort i mebcltal omFrtng 7,800 Bv:br för bfoatje år’, baftoc BiÖi mål anfett be omfiånbigbeter ocb förbålfanben nu mara för ban^ ben, bmilfa borbe föranleba berörbe inrättning» upplösning och förbenfTull benfamma femtoål beflutit; men bafroe (BBi/ meb affeenbeberå, att ben lån# C «o) 74 föfanbeallmånbefen# Wtb benna Snråffning fdfTabe infereffen icfe ma genom’ be§ f)afliga uppböranbe förnårma#, tiflifa mebbelat ben föreffrift, att ©ene* ral*^Sfiftönce*©Qntoiret ffall uppnora ford år 1832, få tibigt, att jlutlfga ut* retningen öufwubfafligen fan mara merfffållb meb $ebruarii månat# utgång år 183 3/ lamt att, uti Rif#gålb#?©ontoiret, ffall, fåfom förlag till bilbanbe otf) unter*' båflanbe af fåöane inrättningar, ber ben fattigare clafen af åpufmubffaben# inne* månare må funna betjena# meb fån emot pant, bålla# (Stprelfen öfmer (Stocfbolm#
Uti den resumé öfver sjelfva motionen, som i Betänk:t förekommer, har Utsk:t å ena sidan uppgifvit, hvad sorn icke Öfverensstämmer med verkliga förhållandet, men, å den andra, uteslutit af mig anförda vigtiga data för bifall till min framställning. Sålunda säger Utslct, att jag i motionen påstått, »det mitt förslag till färändrad organisation af landtlörsvaret torde hafva bidragit till tillsättandet af den s. k. landtförsvars-komitén». Detta har jag icke gjort. Ett dylikt förfarande hade varit allt för egenkärt och tillerkännt min ringa, allt slags inflytande saknande person en betydenhet, som den icke eger. Deremot har Utsk:t i sitt Betänk, uteslutit följande, i motionen förekommande betydelsefulla data för bifall till den granskning, jag begärt af mina organisations-förslag, nemi.: att sammansatta Stats-och Ekon.-Utsk:t vid 1850 års riksdag tillstyrkte detsamma min motion innefattar, eller öfverlemnandet till K. M. af åtminstone mitt ena förslag, det vid 1850 års riksdag afgifna, — detta förslag har Utsk:t i sitt Betänk. uteslutit och lemnat ovidrördt, — med underdåning anhållan om dess granskning genom en komité; att samma Betänk, vid 1850 års riksdag af Borgareoch Bonde-St:n, d. v. s. af de 2:ne folkvalda Stånden, blefgilladt; att sagde Kiks-Stånd, i öfverensstämmelse härmed, afläto underdåniga skrifvelser; slutligen att Regeringsmakten år 1861, troligen i viss mån med anledning af nämnde skrifvelser, förordnade den omordade landtförsvars-komitén. Allt detta har Utsk:t, af mig obekant anledning, uteslutit i resumén af min motion, ehuru häruti innefattas ett slags testamente från 1850 års Borgareoch Bonde-St. till samma Riks-Stånd vid innevarande riksdag, och hvilket dessa Stånd möjligen anse som en pligt att honorera, genom bifall till min motion.