Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mycket, ja ganska mycket vore väl vidare att anmärka vid ifrågavarande motion; men jag måste, för att ej spilla Högloft. Ridd. och Adelns dyrbara tid, för denna gång innehålla dermed; och slutar således, under åberopande af mitt i ämnet förut ingifne Memorial, med ödmjuk anhållan, att detta mitt vördsamma anförande måtte få åtfölja Herr Thams motion då densamma nu lill vederbörligt Utskott remitteras. Herr Rosenqvist> Fredrik Leonardy hade inlemnat följande, som upplästes: Då friheten blir förvandlad till sjelfsvåld, det vare sig i hvad läll som hälst, så åstadkommes deraf förderlliga följder. Ehuru fri i ordets rätta bemärkelse; ehu - 346 Den 23 December. ru icke tillhörande hvarken något strypeller utvidgnings-systém, utan endast varande af den Class menniskor, som följa egen öfvertygelse, stödd på sådane grundsatser, att hvarken genom ett för mycket utsläppt, eller för mycket hopknäppt systeme bereda någons fördelar på bekostnad af den andras, tillåter jag mig likväl anmärkningar emot det af den värde Ledamoten Herr Tham, den i2:te dennes uppgifne förslag i fråga om en fri inoch utförsel af alla möjliga varor j såsom orden i motionen lyda. Den värde motionairen har föreslagit, att emot en lämplig låg Tull, alla Utländska varor måge få införas, och tror att derigenom skulle bäst förekommas allt lurendrägeri och all Tullförsnillning. Med bibehållen aktning för hvars och ens öfvertygelse, är det långt ifrån mig att vilja inverka på motionairens; men jag kan likväl icke dela densamma. Mina grundsatser äro belt och hållit Svenska, och jag bar alltid mäst älskat mitt eget Fädernesland. Att det för Sverige och dess åt Näringarne och Slöjderna sig egnande Medborgare skulle blifva en förmån, om alla möjliga varor fingo här i landet fritt införas emot Tull, det tror jag icke; och den af Herr Tham derom gjorde framställning anser jag således böra hänföras till dessa lyckliga ideer, hvilka någon gång framkastas af dem, som söka ett odödligt namn.
Justerades ett prot.-utdrag för förmiddagens plenum samt pro* tokollen leir den 2 och 4 sistl. April. Upliistes följande, af Hr Virgin, Philip, inlemnade skrift: I anseende till en förestående resa i tjensteåligganden, föranlåtes jag ödmjukt afsäga mig förtroendet att vara ledamot i Högloft. Riddarh.Utsk:!, samt. såsom vald bänkman; anhållandes att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. 11. o. Ad. lemnade härtill bifall; och anmodades Ståndets'^lektorer att utse en ledamot i Hiddarh.Utsk:t efter Hr Virgin. Portsattes pröfningen af BankoUtsk:ts Utlåt. N:o 25, med förslag till reglering af Bankens laneoch krediti v rörelse samt om användande af uplupen odisponerad bankovinst. Utsk:ts å säl. 25 gjorda framställning ang.-de fördelning på de särskilda diskon t verken af allm. diskontfonden. Bifölls. 18:de och 19:de punkterna. Utsk:ts hemställanden biföllos. Utsk:ts å sid. 27 gjorda framställning ang:de räntan för lån från allm. diskontfonden. Hr Printzensköld, Carl: Det är visserl. en sanning, att, på sätt Utsk:t i denna punkt förmäler, »allm. diskontfonden »skall, äfven med den af Utsk:t nu föreslagna förhöjning i rante»foten, komma att fortfarande, såsom hittills, af allmänheten med »begärlighet anlitas.» Åtminstone kan man med säkerhet antaga detta för så lång tid, som nuvule penninge-förh:den existera. En hvar känner nemi., att det nära nog icke är en möjlighet att i denna tidpunkt få låna några penningar, äfven om man har de yppersta säkerheter att erbjuda, såvida man icke för lånet vill gifva 6 proc. Att likväl i dessa förhiden söka stöd för ett tillstyrkande af den beskaffenhet, som det, hvilket nu utgör föremål för B. o, I) « n 20 J n ni m.
Bilagor till Conslitutious-Utskollets Memorial> N:o t3. 63 ättledning af flera Stats-Råds-Ledamöters yttrade önskan, att af handlingarne taga serskild kännedom, tills vidare uppskjutet. Maj 1835 föredrogs inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet Cornmitterades till reglering af gevärstillverkningens ändamålsenliga bedrifvande den 6 föregående April aflåtna underdåniga skrifvelse, deruti Committerade i underdånighet framställde hufvudgrunderna för en framtida gevärsfabrication.
– Ja – svarade Gunnar, som förlorat sig i åskådningen af den omätliga landtsträckan under hans fötter – Ja, jag vill alldeles mista anden när jag ser hela denna granna slätten, som ändå visst intet är slät när man kommer till ’en, fast den nu ser så ut, med alla sina kyrkor och byar och herregårdar, och se der, Elin lilla, der är Skara båda kyrktorn, och der ser du Kinnekulle så vacker och rund och mörkblå, och den der ljusblå strimman derborta, som glänser så mot mor’nsola, de’ ä’ sjön Vennern. Det ä’ en granner sjö må tro, fast intet så obegripligt vacker och klar som Vettern, för se der är bara källvattnet. Har du varit på «Kullen» Elin lilla? – (Elin skakade nekande på det lilla hufvudet.) Se då ska’ vi någon söndag i sommar ta’ och färdas dit, du och jag om intet annat, ty den ska’ du promt se. Det ä’ väl det grannaste, som menniska’ kan se, tycker jag. Der få du se store sjön ligga alldeles som slätten här framför dig, och glänsa och skina alldeles som ditt hår, eller ock skumma och fräsa så gråblå, som vore han arg som en ond tjur. Och så får du se Leckö slott, som ligger alldeles som en grågås ute i sjön. Du må tro, en blir helt besynnerlig när ’en ser ’et, fast det låter dumt när ’en ska’ beskrifva’t. Jag tjente ett år på Kullen innan jag gick och las35, och jag glömmer aldrig hvad sjön gjorde mig besynnerlig ibland. Ja, vet du väl Elin lilla, att ibland var det alldeles som om sjöfrua eller necken hade lockat mig till sig, och jag blunnade mången gång när jag så stod vid sjöbrädden, för att sjötrolla’ ej skulle få makt med mig, och dra’ mig åt botten, för jag hade en obegriplig lust att vräka mig dit, och då kanske jag bli’tt der, med ens.
Programmet upptog fyra orkesternummer, nämligen uvertyren till operan » Rouslane et Ludmila » samt » Capriccio brilliante », båda af Glinka, vidare » Airs de ballet » ur op. » Feramors » laf Rubinstein och Tschaikowskys målande och storslagna » Ouverture Solennelle 1812.5 Den senare är känd från någon af k. operans symfonikonserter. Mr Cor-de Las visade sig som en god ledare, och den betydande orkestern, i hvilken ingick en god del af hofkapellet, skötte sig ypperligt. Den lifliga och karaktäristiska ryska musiken tycktes mycket slå an på det nästan fulltaliga auditoriet. Programmet utfylldes med några romanser af Rubinstein och Tschaikowsky, förträffligt föredragna af fruarna Dagmar Möller och Gudrun Torpadie-Lindblom. Vasateatern har upptagit den öfverdådigt muntra farsen » Spökerihotellet ». Arenateatern lockar hvarje afton en talrik publik med » Boccaccio ». Cloun är naturligtvis fru Anna Norrie. * Pliktens väg. Novell för Idun af Ali. (Forts.) — Ah, så Hilma talar 1 Det där låter ju så dystert, att jag blir riktigt ledsen, jag också. Men säg mig nu, Hilma, är det icke en sorg, som Hilma kan anförtro åt mig? Kanske vi då tillsammans kunna finna någon ljusning. * — Nej, fröken, för mig finnes ingen ljusning, Drottningens födelsedag firades i fredags i allt är mörker och hopplöshet I all stillhet i Skinnarböl i Norge, där h. m:t för närEn lång tystnad följde «på dessa ord. Hilma varande som bekant vistas. Hennes m:t hade de bläddrade i sina mode-journaler, Sigrid satt vid två näst föregående dagarna icke mått riktigt bordet med hufvudet lutadt mot handen och väl och därför hållit sig inomhus. I fredags bebetraktade uppmärksamt det lilla bleka ansiktet fann sig drottningen betydligt bättre och uppeframför sig. Till slut bröt Hilma tystnaden. höll sig under förmiddagens lopp på sin älsklings— Hur vill fröken ha sin promenaddräkt plats på verandan, som dagen till ära var smaksydd? — • frågade hon.
47) innehåller, fastmindre tillstyrka det nu föreslagna eller något annat nytt beräknings-sätt, som dess Betänkande N:o 44 blifvit under den 4. g, och i5 Junii af 3:ne Riks-Stånd bifallet, Beträffande skillnaden emellan båda betalnings-grunderna, får Utskottet, efter gjordt öfverslag, upplysa, att de af Götheborgs Banco-UIskottets Utlåtande N.o 66. 21 Stads Lån återstående 100,000 R:dr skulle blifva fullt betalde år i833, om inbetalningarne framgent, såsom under sistförflutna 5 åren, enligt första alternativet fortsattes; men eljest icke förr än år 183>7, hvaremot räntorna i förra händelsen inskränkte sig till 15,ooo R:dr i ett för allt, men i den senare uppginge till 26 å 27,000 R:dr. Stockholm den 11 Julii 1829. STOCKHOLM, tryckt i EcusTEiNSK\Tryckeriet, iSag. t Batico-Utskottets Utlåtande N.-ö CJ. i N:o 67. Ankom till EKp.-Utsk. den 3o Julii 1829. Utlåtande, med anledning af 2:né Riks-Ständs Anmärkningar vid Utskottets Betänkande j N:o om rättighet att i Rikets Ständers Bank belåna Tack* jern.
Andrarums alunbruk är det enda egentliga bruk i och har de sednare 5 åren lemnat en medel-tillverkning af 1746 tun®°r lull årligen. Dessutom upptagas här Torsebro Krutbruk, ett Manufa^ur — 9 — Verk för Stål, Messing och Jern vid Killeberg, Pappersbruket Klippan samt en Koppar-Hammare vid Kopparmöllan, hvilka alla äro val förvaltade, i synnerhet Pappersbruket Klippan, som blifvit allmänt kändt för myckenheten och godheten af dess tillverkningar, hvilka hufvudsakligast exporteras till utrikes ort; sistlidet år har delta Pappersbruk blifvit betydligt förbättradt medelst en efter Engelskt sätt inrättad mechanik Papperstillverknings1 ump-blekmngs-torkoch präss-macbin, som frambringar en betydlig mängd papper, i godhet vida öfyerträffande det som på vanligt sätt tillverkas och uppgående lill omkring 16,000 Ris årligen. De i öfrigt inom Länet befinteliga Verk och Inrättningar äro i Tabellen upptagne; och antalet af arbetare, som vid Bergsrörelser, Fabriker, Bruk och andra dylika Näringar och Verk sysselsättas, är 840 personer, hvarjemte värdet af deras tillverkningar kan uppskattas till 192,700 R:dr Banco. Inom Jerrestads Härad finnes flötslager , tjenlige till bearbetning af svartflammig marmor, Alunskiffer, Qvarnstenar, eldfasta Leror, äfvensom anledningar till Bly och Then. Nya anledningar till dessa sednare hafva visat sig i Hofby Socken. Dessa såväl som marmor-lagi-en bearbetas icke, af brist på förlag och skicklige arbetare; flera Qvarnstenar af ganska god beskaffenhet hafva likväl de sednare åren blifvit huggne vid Brantevik nära Östersjön; men något betydligare antal deraf äro dock ej afsatt, emedan orten ännu icke är känd att äga tillgång på sådane stenar, hvartill ämnet likväl finnes i öfverflöd och vid kusten så tillgängligt, att med någon omtanka och penn inge-förlag, dermed skulle kunna drifvas en fördelaktig handel. På flera trakter inom Länet är tillgång på god kalksten, som med fördel begagnas. Binäringar.
Balans från föregående året: Balans till påföljande året: Balans frän föregående året: Balans till påföljande året: Kontant behållning — Utlåuta medel Kantor och öfriga fordringar Summa 1,716,808: 14. 2. 1,766,756: 32. 7. Krigsmansdiusets underhållstagare, hvilka vid slutet, af år 1849 utgjorde 10,400 personer med en underhållssumma af 111,697 K dr 16 sk., hade vid 1851 års slut fikats till ett antal af 10,458 med en underhållssumma af 114,803 K dr 16 sk. Enligt Kongl. Krigs-kollegii underdåniga berättelse, har Kongl. Majit, genom nådiga skrifvelse!' den 22 April 1851 och den 21 April 1852, med afseende derå, att Krigsmanshus-kassan under åren 1850 och 1851 vunnit en betydlig kapitaltillökning, anbefallt förhöjning icke blott i en del äldre pensionärers underhåll, utås) ock i de pensioner, som efter den 1 Juli 1852 till korporaler utgåfvos. Någon anmärkning vid dessa räkenskaper har hos llevisorerne icke förekommit; och befunnos, vid anställd inventering, kassans säkerhetshandlingar i behörig ordning. Dess räkenskaper äro i Kongl. Kammar-rätten granskade för år 1851) med och för år 1851 ulan anmärkningar. De framställa följande förhållande: Balans från föregående året: Förskott, antecknade inom linien, 3,240: 7. 2. S:o MilitiebpsUills-kassan. BBcIset. år 1858. Uppbörd: Balans till påföljande året: Balans från (oreyående året: Begrafningshjelp 652: 1. 4. Balans till påföljande året:
Lag eller gammal Lags upphäfvande och förändring, aflemnas Förslag derom lill Konungen, — beslut fattat, meddele Riksdagen antingen Sitt samtycke lill dess åstundan eller Sina skäl att det vä<*ra. Kan Konungen icke förr, än Riksdagen åtskiljes, låtta — underrätte då Riksdagen vid dess nästa sammankomst någon Lagfråga för Riksdagen framställa, samt meddele Sin yttranden åt Riksdagen, som med frågan vidare förfar, såsom i Riksdags-Ordningen sägs. 2:o. Riksdagen äge ock gemensamt med Konungen stifta, förändra eller upphäfva Kyrkolag: dock alt dervid erfordras samtycke jemväl af Allmänt Kyrkomöte. Öfver Förslag angående dylik Lag skola, på sätt i mom. t sägs, Stats-Rådels och Högsta Domstolens tankar inhemtas och jemte Konungens Proposition, då sådan göres, Riksdagen meddelas. Har ej Förslag, hvarom nu fråga är, före början af Riksdagen näst efter den, som framställt eller antagit Förslaget, blifvit såsom Lag genom Allmän Kungörelse ulfärdadt, vare det förfallet, och Konungen underrätte då Riksdagen om de skäl, som hindrat Förslagets antagande. § 88. Med förklaring gifver, kunna ogillas af först derefter sammanträdande Riksdag, så ock, om förklaring angår ämne, som tili Kyrkolag hörer, al det Allmänna Kyrkomöte, som efter förklaringens meddelande först hålles, och må dylika förklaringar, der de sålunda ogillade blifvit, ej längre gälla eller af Domslolarne iakttagas och åberopas. § 89. Uti Riksdagens Kamrar må frågor — alla slag. Riksdagen äge dock icke makt finner. Vill Konungen åt Riksdagen öfverlemna angående Lagfrågor är i 87 § 1 morn stadgadt. Bih. till R. St. Skrifvelse, N:o 33. § 90. Under Riksdagens, dess Kamrars eller Ulskotts öfverläggningar annat sätt, än Grundlagarne bokstafligen föreskrifva, komma frågor Inrättning. § 91. I den händelse — sammankalle Regenten eller Stats-Rådet, då det Riksstyrelsen förvaltar, genom öppet Påbud Riksdagen, och läte återkommit, tage Riksdagen den författning om Rikets styrelse, hvilken Riksdagen nyttigast finner. § 92.
Ridderskapet och Adeln väckt, samt till Utskottet remitterad motion, har Herr Reutersvärd, P. A., fästat Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att det högre befälet vid Kongl. Maj:ts flotta, ifrån aldea tider tillbaka, väl haft sig tilldelade såkallade ordonnanser af de till statiouerne inkommenderade båtsmans-kompanierna, för att, vid budskickningar i flottans ärenden, tillhandagå; men att dessa ordonnanser nu mera i allmänhet begagnas att hos befälet förrätta alla möjliga drängsysslor, och att i handräckningar, för flottan alldeles främmande, biträda. Och som kronans manskap är inkommenderad!, för att vid stationerna arbeta vid flottans byggnader och underhåll, men icke för att tjena till drängar hos befälet, så har motionären hämställt, om icke Rikets Ständer ville till Kongl. Maj.t ingå med underdånig anhållan, att Kongl. Maj:t täcktes i nåder låta afskaffa det sålunda anmärkta oskicket, ehvad det rörde mililär-befälet eller civil-staten, och derjemte nådigst förordna, att båtsmans-kompanierne hädanefter böra vid flottans arbeten uteslutande användas. Detta har Utskottet i öfvervägande tagit; och som motionen icke innefeäller några bevis eller närmare upplysningar till stöd för de uppgifter den framhåller, samt, i Utskottets tanka, nödiga rättelser uti det öfverklagade missbruket, om det verkligen förefinnes, i annan väg kunna erhållas, än att Rikets Ständer med någon underdånig framställning i ämnet falla Kongl. Majrt tiil besvär; — så anser Utskottet, för sin del, ifrågavarande, motion icke böra till någon Rikets »Ständers åtgärd föranleda. »Stockholm den 21 Januari 1848. Sih. till R. Ilen.- oehEkon.-Ulskolleti lillalund.*, N:o (. N:o 6. t; Ank. till Exp. Utsk. den 22 Jan., kl. 2 t. *t.
Ut Supra. S. D. Sedan Ridderskapet och Adeln ansett lämpeligt, det borde, till inställande af den redan beslutade årliga tillökning i Bevillningen Den icf Junii e, m. 527 af 250,000 R:dr, af Bankens årliga inkomster användas en sammanlagd summa af 1,250,000 R:dr; beslöt Ridderskapet och Adeln tillika anmoda Bevillningsutskottet, att föreslå de Bevillningsartiklar, å hvilka, i följd af ifrågavarande minskning i Bevillningen, nedsättning kunde äga rum. Ut Supra. Friherre Boije, Ludvig, uppläste följande: Ödmjukast anhåller jag, att få i Högloflige Rjdderskapets och Adelns Protocoll nedlägga nain reservation emot, 1:0 det Beslut, som i anledning af 3:dje puncten i FinanceBetänkaudet, blifvit, genom votering, här fattadt; 2:0 det Beslut, som i anledning af 8:de puncten af samma Betänkande, blifvit, likaledes genom votering vidtaget; samt 3:0 det Beslut, som i sista Pleno vidtogs angående motionen om en millions aflemnande årligen, i fem år, till Silfver uppköp. Det eista af dessa Beslut blef, i propositionens ögonblick, helt annat, än sjelfva motionen ochdiscurserne gåfvo anledning attförmoda; och helt annat än jag förutsåg, eller ens anade, då jag yttrade mig anse motionen vara oskadlig* Så länge förslaget att uppköpa Silfver var förenadt med vilkor af en viss punct för verkställigheten; det vill säga, med vilkor af en bestämd Cours, vare sig af 96 eller 100, eller 108 skillingar, var försl*get oskadligt, derföre att det var, i stort, overksläbbart; men just 528 Den 10 Junii e. m. igenom borttagandet a£ denna punct, blef det skadligt; emedan derigsnom skapades möjligheten för en farhåga, tillräcklig att, åtminstone för en lång tid, återhålla alla handels-företag, och tillräcklig, att länge oroa hvarje skuldsatt Svensk man.
Detta inträffade äfven, så att vi, efter att den 27 oktober f. m. hafva lemnat Nagasaki, redan den 2 november e. m. kunde ankra i Hongkongs hamn. Någon utsigt förefans naturligtvis icke att under ett par dagars uppehåll kunna uträtta något för vetenskapen gagneligt i en trakt, som så otaliga gånger förut blifvit af naturforskare undersökt, men jag anlöpte i alla fall denna hamn för att tillmötesgå en af expeditionens deltagare uttalad önskan att ej lemna östra Asien, utan att under Vegas färd hafva sett något litet af det så mångomtalade, alla andra länder så olika »himmelska riket». För detta ändamål är dock sjelfva Hongkong en föga lämplig plats. Denna rika och blomstrande handelsstad, som skapats genom Englands kinesiska politik och opiumhandel, är en brittisk koloni med europeisk prägel, som har föga att uppvisa af det ursprungliga kinesiska folklifvet, om ock hufvuddelen af dess befolkning utgöres af kineser. Men några få timmars väg med ångbåt från Hongkong ligger den gamla stora handelsstaden Kanton, hvilken, oaktadt den så länge varit öppnad för europeerna, ännu är rent kinesisk, med sitt myrstackslika byggnadssätt, sin tallösa befolkning, sina tempel, fängelser, blomster-djonker, mandariner, hårpiskförsedda gatpojkar o.s.v. De flesta af expeditionens deltagare gjorde en utflygt hit och belönades med otaliga, af ingen beskrifning återgifbara intryck från det kinesiska stadslifvet. Öfverallt blefvo vi vänligt bemötta af infödingarne131, och så kort vårt besök än var, var det dock tillräckligt att skingra den vrångbild, som en mängd europeiska författare behagat lemna af verldens talrikaste nation. Man märker snart, att man här har att göra med ett allvarligt och sträfsamt folk, som visserligen uppfattar mycket, dygd och last, sorg och njutning, på ett helt annat sätt än vi, men mot hvilket vi derför ingalunda ega rätt att antaga de öfversittarelater, som europeen så gerna begagnar mot färgade raser.
Tillförsäkrar oss vidare nämnde traktat att den hjelp vi behöfva är l.äijust när den behöfs; att icke is, icke oväder eller andra omständigheter, hindra undsättningen alt komma i tid? Tyman bör besinna att en kula kan vara första och enda krigsförklaringen, och att vägen från det hemlighetsfulla och under vintern tyst förberedda Ryssland, är betydligt kortare än från England. Hr Gr:n ytlrar vidare: "Vårt kabinetts politik får numera ej vackla än åt ena sidan än åt andra; dess mål är stäldt alldeles i likhet med Turkiets till innerlig förening med Vestmagterne.» Men tänk om Vestmakternas politik började vackla. Hvad skulle vi då göra? Skulle vi, orörlige och tålige som Turkarne, trösta oss med att Allah är stor och stor är hans profet? Skulle vi ändå icke försöka att hjelpa oss sjelfva, ulan ännu hoppas uteslutande på England? Det är märkligt att då hr Gr:n i alla fall anser oss vara i behof af sjöförsvar, han icke hellre vill se detsamma under svensk Den 28 Januari e. m. 193 Hagg än under Brittisk. Emedlertid erkänner han att vi icke kunna vara skeppen förutan, han likasåväl som alla de. som anse oss böra förstöra vår stora llotta, på grund af anslutningen till England och derifrån väntad hjelp. Man skulle kunna sätta i fråga huruvida den kan bli hjelpt som icke vill hjelpa sig sjelf; men jag vill för en stund antaga att England icke fäster sig dervid och lill och med att dess intresse bjuder det att så skyndsamt som möjligt hjelpa mot Ryssland. Det oaktadt har Ryska Bottan så stort försprång att hon, innan den Engelskas ankomst, hinner landsätta en armée någonstädes på vår kust. Ty jag förutsätter alt vi icke hafva skepp, och vår skärgårdsflotta kan icke handtera sig på öpna kuster. Jag antager vidare att Ryska arméen enligt Centrälsyslemet blifvit i grund slagen i hjertat af Sverge.
Det förundrar mig ganska mycket, att då Utsk. ansett de anmärkmr, som förra gången gjordes emot betänk, i detta ämne, då det hos R. o. Ad. 3 H. 18 138 Den 12 October e. m. föredrogs, icke föranleda till någon förändring af den åsigt Utsk. då hade uttalat, så föreslår Utsk. likväl i detta betänk, en högst betydlig afvikelse från sitt förra beslut, nemi. i st. f. att förra gången föreslogs, att, i hvardera af Const.- StatsBancoEkon. - och Bevilln.Utskm, en tredjedel af antalet ordinarie ledamöter skulle antagas såsom suppleanter, så har Utsk. nu ansett endast 2 suppleanter för hvardera af dessa Utsk. böra inväljas. Utsk. har deruti, enligt min tanka, velat på ett fint sätt förmå R. o. Ad. att bifalla detta förslag, då det kunde anses för en obetydlig sak, om det fans ett par personer öfverlopps, som tillkallades vid behof; men de skäl, som blifvit förut anförda emot Utsk:s betänk. qvarstå i alla fall ovederlagda. Det ena skälet är det, som Gr. Gyldenstolpe anförde, att suppleanter äro i sjelfva verket olagliga personer, så länge de icke af Ridd Ordn. omtalas, ty de andra Ståndens beslut, som af Hr von Hartmansdorff åberopades kunna icke lända oss till efterrättelse. Den andra och efter min tanke vigtigaste omständigheten är den, att såsom grund för förslaget blifvit åberopadt, att hvarje Stånd bör hafva lika inflytande pä Utsk:s beslut. Så är det visserligen från början afsedt, men sedan Utsk:n en gång blifvit bildade, är det icke mera fråga om Stånden, eller någon inverkan af ståndsandan, utan Utsk:s ledamöter besluta om fäderneslandets angelägenheter efter bästa insigt, de må höra till hvad Stånd som helst. Dessutom om R. o. Adis Utsk:sledamöter känna sin pligt, så infinna de sig lika ofta i Utsk:n, som de öfriga Ståndens ledamöter, och då blir val af suppleanter öfverflödigt.