Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då, i händelse af underlåten kallelse af Regenten eller Regeringen, de i 10 § nämnde vederbörande till Riksdag kalla, ege Ridderskapet och Adeln att nämna Landtmarskalk, och Borgareoch BondeStånden, hvart för sig, sina Talmän. 2:o. 3:o. 16 Förslag till ändringar i Grundlagarne. rande till Riksdag kalla, äge Ilidderskapet och Adeln att nämna Landtmarskalk, och Borgareoch Bonde-Stånden, hvart för sig, sina Talmän. 2:o. 3:o. 26 Konungen, eller, i de fall 4, 5, 6 och 7 §§ omröra, Stats-Rädet, läte genom en Härold, under hittills ölliga ceremonier, utlysa dagen, då Ständerna, efter förrättad Gudstjenst, må sammankomma på Rikssalen. Gudstjensten, hvartill alla Stånden böra enhälligt infinna sig, förrättes af en Biskop i stadens Storkyrka. Efter dess slut, uppträde å Rikssalen först Bonde-Ståndet, vidare Borgare-Ståndet och sist Preste-Ståndet, alla, hvart för sig, anförde af deras Talmän. Ridderskapet och Adeln, anförde af Landtmarskalken, vare Konungen följaktige, och intage samtliga Stånden de dem anvista ställen. För Konungen skall längst fram i salen stå en Thron, omkring hvilken Kron-Prinsen och de öfrige Kongl. Prinsarne hafva sina platser. Dernäst intage, framför alla andra, de tvänne Stats-Ministrarne deras rum, och förhålles i öfrigt enligt det Ceremoniel, Konungen låter för tillfället utfärda. Härefter före Konungen sjelf, eller, der Konungen är frånvarande, eller Han så för godt finnér, Stats-Ministern för Utrikes Ärendena ordet till Riksens Ständer, och läte dem afhöra berättelsen om hvad sedan sista Riksdag uti Rikets Styrelse sig tilldragit. Landtmarskalken och Talmännen träde sedermera inför Konungen och framföre, i Ståndens namn, deras underdåniga vördnad.
Utan yxbörd; så kommer dermed att förhållas, på sätt uti 2:dra och 8:de puncterne af Riksens Ständers nyssberör* de Skrifvelse stadgas. Detta alt underställes vördsamt Riksén* Höglofl. Ständers egen pröfning. Stockholm den 10 Juni 1818. Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående Krono-Skogarnes användande. Sedan, i anledning af väckte motioner, StatsUtskottet under den 30 Sisth Maji afgifvit dess Betänkande angående Krono-Skogarnes användande; Och, vid föredragningen deraf hos Högvairdige Präste-Ståndet, åtskilige anmärkningar deremot blifvit gjorde; Så har samma Betänkande, jemte de gjorde anmärkningarne , genom Protocolls-Utdrag af den 27 sistledné Maj, till förnyad handläggning af Stats»Utskottet blifvit återremitterad t. Men, sorn detta Betänkande redan blifvit af de öfrige respective Riks Stånden bifallit, nemligen: af Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 3q sisth Maji, af Vällofl. BorgareStåndet den 3:dje i denne månad, samt af He - 1828 Stats-Utskottets Betankanden. tlervärda Bonde Ståndet den 29 i nasti. Månad,' och denna fråga således, likmätigt 69 §. i Regerings formen, redan är afgjord, har Utskottet ansett sig icke kunna den samma till vidaté handläggning upptaga; Och hvilket Utskottet får tili svar på återremissen vördsammeligen anmäla. Stockholm den 10 Junii 1S18. Riksens Höglofl. Stunders Stats-Utskotts Utlåtande t 'öfver gjerde anmärkningar i fråga om en förbättrad hushållning med Ekeskogarne. Uti Hedervärda Bonde-Ståndet har, i anledning af Stats-Utskottets Utlåtande den 20 sist!.
Jemte här uppräknade, med undsättningslån under sednare åren försedda, län, hafva under samma tid äfvenledes nedannämnde län kommit i åtnjutande af enahanda låneunderstöd, fastän någon framställning om eftergift eller lindring i den för dessa lån stadgade betalningsskyldighet nu icke blifvit serskildt föreslagen nemligen: Wermlands län, efter 1846 års slut r:dr 10,000: hvaraf återlefvererats r.dr 1,731:41. — Stora Kopparbergs län, efter 1845 års dito, utom 300 r:dr, som erhållits utan återbetalningsskyldighet . „ 5,100: hvaraf återbetalts r:dr 1,700: Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 102. 31 Gefleborgs län, efter 184-5 års slut, utom 2,000 r:dr, som erhållits ulan ål erbetalningsskyldighet r:dr 6,000: hvaraf återbekommits r:dr 1,997: 24. — Jemtlands län, efter 1846 års dito „ 1,700: hvaraf återbetalts r:dr 848: 45. — Med tillägg af hvad, som häraf var obetaldt, skulle alltså återstoden af alla nu ifrågavarande undsättningslån vid slutet af sistlidne Februari månad utgöra ett sammanräknadt belopp af r:dr 889,147:28. 5. Den allmänna nöd, som åtföljde 1845 års ovanligt svåra missväxt inom flera af rikets folkrikare provinser, och den bekymmersamma och utblottade belägenhet, hvaruti en del af dessa provinsers invånare derigenom försattes, behöfva icke af Utskottet vitsordas. Enär berörde missväxt i synnerhet hemsökte sådana orter, der de begge nästföregångne årens ofördelaktiga och felslagna skördar åstadkommit skuldsättning samt spanmålsbrist och hvarest jordbruket utgör snart sagdt hela befolkningens enda sysselsättning och näringsgren, hafva föjderna af densamma varit alltför kännbara, för att ännu kunna utplånas.
De hafva tilltrott Rikets Lagstiftande Corpser, Så väl Regeringen som Riksstånden, nog sundt omdöme, och frihet från barnsliga ingifvelser, för att ej befara möjligheten af ett stadgandes antagande, under det att ett annat dermed oundgängligt förbundit blefve förkastadt, och hittills har detta Svenska Grundlagens Stiftares förtroende till Sveriges Konung och Ständer icke blifvit svikit, och ej eller lärer det framdeles blifva det. Då Riddarhus-Ordningen i sig upptager en vigtig del af Rikets constitutionella stadga liden, nemligen Adelns representationsrätt, så har den äfven för de ändringar, den kunde komma att undergå, fordrat Konungens och Adelns förenade samtycke, och stadgat, att de först vid påföljande Riksdag blifva gällande. Yid innevarande Riksmöte har Ridderskapet och Adeln i laglig ordning beslutat vissa ändringar i Riddarhus-Ordningen, äfven som för godt funnit, att, då denna var sammansatt af ganska olikartade delar, afdela den i atne delar, hvarigenom flere §. §. erhållit en annan nummerordning. ' På detta sätt har den såkallade N/a Riddarhus-Ordningen uppkommit, hvilken på samma sätt, som förhållandet var med de vid tvenne föregående Riksdagar antagna N/a Riddarhus-Ordningar, endast är den gamla, med en något ändrad uppställning, och med förändringar samt tillägg, hvilka i enlighet med 5a §. blifvit antagna, och enligt samma §. kunna af Konungen både sanctioneras, och icke sanetioneras. Den 21 December f. m. Men de ändringar, Konungen dels redan godkänt, dels på vår underdåniga anhållan framdeles kan godkännas, blifva efter oftanämnde §. från och med nästa Riksdags början integrerande delar af Riddarhus-Ordningen, som endast i laglig ordning kunna åtefupphäfvas.
M:s nåd. skrifvelse med öfverlemnande af förslag till tvenne årgångar nya predikotexter och till ny kyrkohandbok ; Allmänna Besvärsoch Ekon.Ulskotlel: N:o 20, i fråga om utarbetande af stadgar till skyddande af inhemska artisters förlagsrätt till origiualarbeten i bildande konst; N:o 21, i fråga om utfärdande af en förordning till skyddande af landets fornlemningar; N:o 22, i ani. af väckt motion om uphäfvande af förbudet att under vissa månader af året idka hummerfiske; N:o 23, i ani. af väckt motion om lindring i kronobrefbäringsbesväret för Jerrestads härad; N:o 24, i atil. af väckt motion om förändrade stadganden rörande kronobrefbäringen inom Gerts härad; biddarhusUtskollel: N:o 6, med förslag till ändringar i 18, 20 m. fl. gg i RiddarhusOrdningen. Föredrogs LagUtskits d. 18 och 21 dennes bordlagda Betänk. N:o 16, i ani. af väckt motion om förändring eller uphäfvande af 2 kap. 5 § GiftermålsBalken. Hr Olivecrona, Knut: LagUtsk:t har här hemstält »att R. St:r måtte för sin del besluta en författning, hvarigenom förklaras, att det i 2 kap. 5 g GiftermålsBalken, sådan den lyder i K. Förorda, den 10 April 1810, förekommande förbud för der upräknade personer, att utan Konungens tillstånd med hvarandra ingå äktenskap, uphört att vara gällande; dock att derigenom icke sker någon ändring i lagens stadganden i 13 kap. 1 § RättegångsBalken, om jäf emot Domare, och i 17 kap. 7 g samma Balk, om jäf emot Vittnen.» Jag har, då ärendet inom LagUtsk:t förevar, icke deltagit i denna hemställan, och jag kan för min del ej heller gilla de motiver, som i Betänk:t blifvit anförde derför. Om man jeralör 5 g 2 kap.
Directionen får jag härmed ödmjukast anmäla mig såsom sökande till den nu ledige RiddarhusSccrcteraretjcnsten, under vördsam anhållan att vid densammas återbesättande komma i åtanka och med åberopande af hosfogade tjensteförleckning. Stockholm den 17 Juli 1844. Johan Albert /Vilhelm Munck. Tjensteförteckning. Undertecknad, sou af Öfverstelieutenanten och Ridd. af K. Svärdsorden C. J. Munck och född i Finland d. 4 Juni 1803, biet 1820, d. 12 Maj, Student vid Abo academi. 1S23, d. 27 Juni, promoverad Philosophiae Doctor et arlium li beralium Magister. 1825, d. 22 Juni, efter aflagd Hofrätts-examen, Auscultant i Abo Hofrätt. 1827, d. 18 Sept., efter undergången Kameral-examen, antagen till e. o.Kammarskrifvare i Kejserl. Senatens för Finland Ekonomie-departement och tjenstgörande i Kammaroch Räkenskaps-expeditionen lill d. 14 Maj 1830, då jag erhöll Hans Kejserl. Maj:ts tillstånd att öfverflytta till Sverige. 1830, d. 5 Aug., i nåder upptagen till Svensk undersåte. 1830 Den 18 September. 345 1830 d. 29 Sept., antagen till e. o. Cancellist i K. Cancellistyrelsens expedition. , d. 22 Oet., antagen till e. o. Cancellist i K. KammarColl. 1832, d. 23 Nov., Copist i K. KammarColl. 1835, d. 27 Nov. Cancellist i samma Coll. 1836, d. 11 Mars, Notarie dersammastädes. 1841, d. 9 Juli, förordnad att förrätta Advocatfiscalstjensten i K. KammarColl., hvilken tjenst jag alltsedermera, till följd af K.
Då den förste värde talaren nu äter hade ordet, besvarade han dock icke den saken, mer än under en enda synpunkt, nemi. det som skulle blifva följden om R. o. Ad. icke antog Hr Nordenanckars förslag. Jag tager mig friheten besvara sjelfva principen, sådan den blifvit af H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm uttalad, såsom i min tanka alldeles för absolut. Det må väl icke vara underligt, utan tvertom ganska naturligt af en ledamot, förut deltagande i landets Styrelse, att anse hvarje åtgärd och hvarje lagförslag böra hafva den aldra största möjliga fullkomlighet; men jag vågar tro, att en sådan absolut fullkomlighet hvarken hittills under någon föreg:de Styrelse har visats prof pä, ej eller att den i allmänhet eller någonsin kan ernås, utan att man mäste söka göra så myckel man kan, öfverlemnande fullkomnandet åt framtiden. Efter denna förklaring har jag en annan liten anmärka. att göra, hufvudsakligen vid Hr Lagerhjelms yttrande, derföre att detsamma också blifvit lagdt till grund för Hr von Hartmansdorffs tillstyrkande. Hr Lagerhjelms yttrande innefattar ej något annat, än, om man tillåter mig så säga, ett prof på hans vanliga försigtighet, när det är fråga om erfarenhet, och hans dervid särskilda skaplynne, att stundom dels icke erkänna möjligheten af erfarenhet och äfven att vara rädd för erfarenheten. I detta fall gick hans skuggräddsla så långt, att han var rädd för den erfarenhet, som denna nya institution möjligen kumle gifva, om dea blefve ofördelaktig. Detta vill med andra ord säga, såsom Hr von Hartmansdorff yttrade det, att om denna nya institution icke funnes i all fullkomlighet, så skulle sjelfva ideen förfalla på grund af en sådan erfarenhet. Man måste bekänna, att detta är att drifva skuggräddslan till öfverdrift.
Häraf synes väl icke ovillkorligen, att Utskrs mening är, att denna lånerörelse är den första, pä hvilken indragningar skola ske; men jag hemställer hvarföre någon indragning på fastighetslänerörelsen skall förespeglas, och hvarföre man skall yttra, att man kan göra en sådan indragning i behofvets stund, när man kan välja en annan utväg, hvarigenom en slik indragning ej behöfver komma i fråga; ty om Riksg.cont. utfärdar sina med Konungens garanti försedde obligationer, så kan Banken använda dem utan att nödgas tillgripa medlet att göra indragningar på faslighetsbelåningen, d. v. s. förminska den lånerörelse, som tillgodonjutes af landets modernäring, hvilken vi alle vete är i betydlig grad skuldsatt. Man talade nyligen om det stora antal af millioner, som vårt jordbruk är värdt; när man då dermed jemför det ringa antalet af millioner, som är för denna lånerörelsegren afsedd, så torde man i sanning komma till det resultat, alt detta låueanslag icke är sä stort att dervid bör ifrågakomma någon indragning, som ej eller skall komma att behöfvas, i fall Riksg.cont:s obligationer vore att tillgå. En talare har yttrat, att Banken borde skilja sig ifrån enskilda låntagare. Detta är ingenting annat än hvad jag yrkat, ty jag föreslår just lånerörelsens skiljande ifrån Banken, — det är ingenting annat jag vill. Man har sagt, att penningarne böra utlånas till associationer, som uppträda medlande mellan Banken och låntagarne. Dä man medgifver ä ena sidan, att Banken icke bör hafva affärer med enskilda personer, som låntagare betraktade, så kommer man äfven till det resultat, att Banken icke eller bör hafva att göra med associationer och följaktligen icke alls befatta sig med någon lånerörelse, så mycket hellre som samma ändamål vinnes dymedelst, att de enskilde associalionerue taga lånen af Riksg.cont. i st. f. af Banken. Men för detta sednare verk är det en stor skillnad att icke hafva att göra hvarken med enskilda personer eller associationer. Man säger, att Banken lika lätt kan göra lån, som att använda dessa Riksg.cont:s obligationer.
På enahanda skäl har Riksdags-Fullmägligen Olof Olofsson från Westerbotten yrkat, att införsel-tullen för Pottaska måtte höjas 331 procent utöfver hvad Utskottet föreslagit, och hafva i detta yrkande Johan Bengtsson, Eric Svanberg och J. O. Dahlberg från Wesler-Norrlands Län sig förenat. På sätt Utskottet uti Betänkandet N:o 29 anföit, hade fruktan att fördyra en rudimaterie, som vore nödvändig för våra Glasbruk och efter Utskottets öfvertygelse icke kunde i tillräcklig mängd inom landet tillverkas, föranledt Utskottet att nedsätta den af Tull-Comitcen för raffinerad pottaska föreslagna införsel-tull från 16 sk. till 8 sk. JyJl; men sedan Utskottets uppmärksamhet genom ofvannämnde anmärkningar ånyo blifvit fästad å denna artikel, och Utskottet dervid kommit i tillfälle inhemta, att ganska många anläggningar för tillverkning af denna vara i de Norra orterne redan uppstått, och att ännu flere med säkerhet kunde påräknas, så framt ett någorlunda lämpligt skydd emot utländsk concurrence dem meddelades; har Bevilln.-Utskoltets Utlåtande IV.-O /fS' i3 Utskottet, då alltså någon kännbar brist på ifrågavarande artikel för Glasbrukens och andra Fabrikers behof nu mera icke lärer vara att befara, med frångående af dess förra förslag, ansett sig böra tillstyrka antagande af den införsel-tull för Aska_, pottraffinerad och c aleiner ad} sorn Tull-Comitéen föreslagit, eller 16 sk. L:H.', hvarjemte Utskottet, till ytterligare uppmuntran för den inhemska produclionen, velat föreslå borttagande af all utförsel-tull för denna vara.
Brot. 1850 $ i85t. 7 Samt. i Åfd. 4 Höft. 1 2 Lag-Vtskol tels Betänkande, N:o 6. föreslagit, att till ofvan åberopade Kongl, förordning af den 20 November 1845 måtte göras ett tillägg af denna lydelse: “Der Konungen pröfvar nödigt, att jord elier lägenhet, som enskild man tillhör, begagnas skall för utläggning af elektriska ledningstrådar, vare egare pligtig att upplåta hvad för ändamålet fordras: njute dock den, som härigenom skada lider, ersättning derför till fulla värdet och hälften derutöfver, der ej parterne om andra vilkor åsämjas.„ Öfver detta förslag har Lag-utskottets yttrande blifvit infordradt. Utskottet har jemväl tagit förslaget i öfvervägande; men ej funnit skäl att detsamma med sitt tillstyrkande understödja. Utskottet hyser nemligen den öfvertygelse, att ifragaställde telegraf-inrättningar, betraktade såsom vigtiga kommunikationsmedel, äro hänförliga till så beskaffade allmänt nyttiga företag, hvilka afses i den af motionären åberopade Kongl, förordning af den 20 November 1845, och för hvilkas utförande den enskilde således ej kan lägga hinder, såvida de vilkor å andra sidan iakttagas, som berörde författning bestämmer. Att lag icke saknas för nu uppgifna fall följer häraf; men en annan fråga åter är den, huruvida, då den enskildes jord för en del förelag måste användas, så att jorden varder helt och hållet onyttig för egaren, men för en del blott behöfver begagnas i så ringa man, att egaren fortfarande deraf kan draga fördel, de i lagen för jords användande stadgade vilkor böra så tydas, att jorden alltid bör af egaren lösas, och om, i sådan händelse, en förändring af lagen i denna del bör ega rum i enlighet med motionärens förslag.
Jag vädjar ännu en gång till Frih. Rantzou, om min sats är fullkomligt oriktig. Säger Frih. Rantzou, att jag misstagit mig och har fullkomligt orätt, skall jag afstå ifrån allt påstående; men i annat fall tror jag det vara skäl för R. o. Ad. att taga saken i öfvervägande. Hr Dalman: Jag har icke varit så lycklig att blifva öfvertygad af Hr Lefre'ns sednaste deduetiön; och det förefaller mig ännu klart, alt om en nedsättning i tullen icke tillgodokomme bruksidkaren, utan utländningen, skulle den sednare äfven få vidkännas förlusten på en förhöjning. För öfrigt är jag öfvertygad, att om äfven jernpriset skulle fällas några sk., vore det af ringa vigt mot fördelen att be for / - Den i6 December f. m. fordra varans tillverkning och export. Dessutom bör äfven märkas, att i Götheborg existerar för närvar, hos köpmännen ett för jernverksägare högst menligt interesse, atl nemi. sänka jernpriset; ty commissionärerna eller fÖrlagsroännen i Götheborg beräkna sin provision, icke efter det saldo, sorn tillflyter bruksägaren, utan för hvart Sk$, som säljes, och de äro sålunda blott interesserade af att sälja så många Skåf som möjligt för hvad pris sorn helst Men detta förhållande bör ändras, och dertill tior jag, att en nedsättning i tullen kan bidraga, såsom medel alt komma bruksidkarne till hjelp, så att de kunna sälja directe. Frih Kantzou: Jag har redan besvarat Hr Lefrens fråga, då jag sagt, att det är likgiltigt, om jernexporten sker för commission eller icke, och att detta helt och hållet beror på hvad köpmannen finner för sig fördelaktigast.
Propos. om öfverlåtelse af en Eskilstuna kungsladugård tillhörig tomt åt fabriksidkaren Theophron Munktell för utvidgande af hans mekaniska verkstad, äfvensom ang:de väckt motion om öfverlåtelse af en del utaf berörde kungsladugårds jord, jemte annan kronomark, åt staden Eskilstuna; Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet: N:o 84, i fråga om tillstånd till Båtsmaostorps flyttning från en rotedel till en annan; N:o 85, i ani. af väckt fråga om uphäfvande af K. Brefvet d. 31 Juli 1685, ang:de utgörande af s. k. rotehjelp inom Jönköpings och Kronobergs län ; N:o 86, i ani. af väckte motioner om straffoch arbetsfångars användande uti arbetskorpsen; samt N:o 87, i ani. af väckt motion om uphörande af Universitelernas rätt att i de städer, der de äro förlagde, med stadsstyrelsen deltaga i handläggning af ekonomioch politie-mål. Föredrogs Gr. Anckarsvärds, Carl Henr., d. 22 dennes på bordet lagda motion, ang:de upmaning till StatsUtsk. att skyndsamligen till R. St:r inkomma med de resterande Hufvud-Titlarne. Gr. von Platen, Baltzar: Jag får anhålla om uplvsning, huruvida från de andra Stånden ankommit någon underrättelse om denna frågas utgång derstädes. I anledn. häraf uplyste undert. Riddarh.Sekret, att något prot:s-utdr., ang:de i andra Stånd fattade beslut rör:de motioner af likartad beskaffenhet med den förev:de, icke lill R. o. Ad. inkommit, samt att det ej heller vore vanligt att då motioner icke remitteras till Utsk. utan förfalla inom de Stånd de blifvit väckte, beslutet derom meddelades de öfriga RiksStm. Gr. von Platen: Då jag tror mig veta, att frågan hos MedSt:n förfallit, och jag bade ämnat att göra åtskilliga amnärknrr mot Gr.
Som vår .Sjöfart är en af de Industriegrenar, som fordrar en stor uppmuntran och uppmärksamhet, så borde man bestämma cn vida Den 17 April f. m. 303 lägre Tullafgift för de utländska varor, hvilka tillfördes oss af våra egna skepp, än för dem som infördes af utländningen. 4 §* Hvarje en fjerdedels, eller halft år skulle våra Handelsagenter på utrikes orter vara förbundne att insända en noga uppgift af priser på alla sorter varor från alla land (sorn kunna i Sverige tillverkas), inberäknadt Tullafgilten för exporiationen, samt transportkostnaden, med afdrag utaf exportpremierna om sådana finnas, hvarföre till detta ändamål, alphabetiska uppsatser skulle lemnäs till agenterna öfver aila de varor, på hvilka man brukade veta priset. Desse inkomne prisnoter skulle jemföras, med dylika som inlemnades ifrån Directionerna för ExpositionsMagazinerna öfver tillverkningspriser på allt hvad tom tillverkades i industriel väg inom landet,- samt med de från Landshöfdingarne uppgifna priser öfver alla andra producter. Den skillnad som i följd af denna jemförelse befanns vara emellan de utrikes och inrikes priserna skulle blifva en ledning för bestämmandet af Tullafgiften, alltid iakttagande att höja den samma i mån af den skada, en utländsk vara kunde tillföra vår Industrie och minska den i motsatt förhållande. Saf om exempel anjöres följande: En Köpman kan införa en matta, som ko - 5o4 Ben 14 April, star honora i inköp 1 R:dr 24 sk. per aln» transporten 4 sk. dito, hvilken värderas, i anseende till tuilafgiften, till .2 R:dr Riksgälds aln, hvaraf 6 procent göra ungefär 4^ sk. productionspriset i Sverige 1 R:dr 40 sk., skiilnaden emellan detta pro,ductionspris och inköpet utrikes, gör i\ hvilka tillika med de 4f sk. procent utgöra 12 sk., som betalas i tull, då både Köpmannen och den Svenska Fabrikanten kunna sälja för 2 R:dr Riksgälds med 8 sk. vinst på aln, och den Svenska troligen debiteras lika lätt som den utländska, i fall varan är lika god. 5 §•
Jag vill således helt och hållet förbigå denna fråga och endast hålla mig till den l:sla §:n i lagförslaget. Vid genomläsningen af denna § torde R. o. Ad. lätteligen finna, att densamma till större delen öfverensslämmer med de stadganden, som förut finnas, men skiljer sig derifrån uti en hufvudsaklig omständighet, nemi. att K. il. enl. förslaget icke skulle, hädanefter som hittills, vara berättigad att pröfva, huruvida ansökningar från bolag, som vilja uprätla enskilda Banker med egen sedelutgifningsrätt, böra bifallas eller icke. Uti Kung. af d. 14 Jan. 1824 har K. M. förbehållit sig denna rättighet, hvilken äfven uti Kung. d. 9 Jan. 1S4G finnes uttryckligen omnämnd. De förenade Ulskm hafva deremot uti förslagets l:sta § beröfva! K. M. denna rätt, enär deri säges, att om Bankbolags grundreglor och ullånings-reglemente befinnas öfverensstämma med Lag och Förfalln:r, meddelas tillåtelse till rörelsens bedrifvande under 10 års lid. Således kan K. M. icke afslå en i behörig ordning inkommen ansökning om bankrörelses bedrifvande, så vida ej dess reglemente strider emot gällande lag. Då likväl K. ÄJ. biltills haft obegränsad pröfningsrätl, och då Utsk:ns förslag, enl. min åsigt, icke innehåller tillräckliga garantier, att en i full öfverensstämmelse med förslaget uprättad enskild bank alltid blifver för det allmänna nyttig, anser jag för min del att K. M:s pröfningsrätl i delta hänseende bör fortfara. I motsatt^ fall kan jag icke finna, hvartill den underd. ansökningen om erhållande af oktroj skulle tjena. Det kunde ganska väl göra tillfyllest, att anmälan om bankbölagcts bildande skedde hos Rådstufva - Den 16 September f. m.- 9 rällen i den stad, der Bankens kontor skulle inrättas, samt alt nämnde rätt kollationerade bolagsreglorna med de föreskrifter, som för sådan rörelses bedrifvande äro i denna lag meddelade. Befanns fullkomlig öfverensstämmelse dem emellan, kunde Bankens verksamhet genast börja.