Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot har Utskottet, som hår nedan skall meddela yttrande öfver Herr Stuarts motion i fråga om användande af redan uppkomna och ytterligare uppkommande öfverskott å trafikinkomsterna på Statens jernvägar, trott sig kunna föreslå någon förhöjning i det af Kongl. Majit för nordvestra stambanan äskade anslag. Som likväl denna tillökning icke kan blifva tillräcklig för bestridande af hela den till jernvågsanlåggningen mellan Arvika och riksgrånsen samt mellan vestra stambanan och Christinehamn erforderliga kostnadssumma, har Utskottet tagit under noggrannt öfvervägande, hvilkendera af dessa sträckningar må anses angelägnast att först fullborda. Hvad härvid först angår linien mellan Arvika och Norska gränsen, så har det visserligen icke undgått Utskottets uppmärksamhet, att, ifall arbetena å Norska sidan vid riksgrånsen under den närmaste tiden varda påbörjade, det ock blifvcr ange läget att samtidigt å Svenska sidan påbörja arbetena å denna linie. Men deremot torde det icke vara af bi hofvet påkalladt att under instundande statsregleringsperiod i någon betydligare grad fortskynda dessa arbeten, då i allt fall någon oafbruten jern vågs-kommunikation mellan vestra stambanan och Norrige derigenom icke skulle uppkomma. Utskottet, som i följd häraf anser sig sakna skål att föreslå någon tillökning i den utaf Kongl. Majit för Arvika-linien föreslagna summa, får alltså hemställa i 15io. att, såvida beslut varder fattadt derom att Norska jernvägen från Christiania skall framdragas till riksgrånsen, Rikets Ständer måtte, till påbörjande af nordvestra stambanan, afsedd att utgöra en oafbruten förbindelse mellan Svenska och Norska jernvågslinierna, anvisa det af Kongl. Majit, för utförande af förberedande arbeten å sträckan från riksgrånsen nära Eda glas - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87. 55 bruk till trakten af Arvika, åska de belopp af Sexhundra Tusen (600,000) Riksdaler, jemte blifvande behållning å statslånefonden.
Vill man nu på ett i djupaste mening förnuftigt sätt råda bot på den tilltagande nervositeten, lifsledan, de otaliga krämporna, hvilka äro följder af en öfveransträngning, som drifves till sin spets just på söndagen, så måste reformen börja i hemmen. Men denna början bör, för att hafva framgång, ingalunda blifva ett tvärt afbrott af alla nedärfda och ingrodda husliga vanor, utan den måste förekomma som ett nästan omärkligt utbyte af de falska söndagsnöjena och njutningarna mot den äkta sabbatsglädjen. För det första måste både husfadern och husmodern — främst dock den senare — • under lördagen ordna det så med göromålen, att hela hushållet kan på söndagsmorgonen vakna med det ljufliga medvetande, att de är en hvilans och stillhetens dag, som nu hållit sitt intåg. Det allra mesta af städningen är undangjordt på lördagseftermiddagen eller kvällen, frukosten i det närmaste ordnad och färdig att sätta på bordet, äfven middagsmaten bör vara ordnad så, att det kräfver föga tid och arbete för att anrätta den. Härigenom inträder ett visst högtidligt lugn i huset; tjänare och matmor kunna ägna en stor del af förmiddagen antingen till att taga del i den offentliga gudstjänsten eller åt någon sund och god läsning. Det naturliga välbefinnande, som en dylik förmiddagsstillhet medför åt hela hushållet, riktar snart uppmärksamheten på det orimliga bruket att just på hvilodagen hafva ett ännu värre matstök, bråk och tillställningar med många rätter än under de sex arbetsdagarne, och man uppbjuder under veckans lopp sin uppfinningsförmåga för att så små- ningom kunna förenkla söndagens matsedel, utan att därför göra sabbaten till en otreflig; fastedag med frestelser för hushållets manliga medlemmar att äta utomhus. Barnen vänjas vid att, åtminstone under förmiddagen, sysselsätta sig med stillsamma 196 I D U lekar, vare sig inne eller ute.
Maj:ts Nädiga önzra» wara, det någre Län ifrän Allmänna BrandförfäiringsWerket icke anordu s uppå desi ägande fond, innan sadant hos Herrar Fullmägtige Llisnnt anmält; och hwarä Herr QfwctInck-'' m ! sivar^iieddelk, det Kongl. Majrts vfwanberörde Nediga öm kan 0- felbart stall af Directionen i underdä-UZhet fullgöras. Rätteligen Transiumeradt, betygar bl. kröäeliug. A lst nft Z52 Dm n November. Specification ä allam Allmänna Brandförsäkrings Werket utfärdade Abignaikdntr fcän den 28 November :8c-8 tik denna dag. Dito -sr - 316 32 1Z Dito -Sk - 600 — 22 Dito S - S 300 Mars 1 Dito s - e ? 3150 2 Dito SS, 9174 9 Dito SS^ 8500 23 Dito s r ^ 400 27 Dito s s - 1003 29 Dtto 5000 Aranopott ! 58 348j40j —, Den n November. ZZz Transport 58348 40 1809 April iZ Enligt Qvittencer 7233 ao Dity » 7100 Dito » - 3150 Maji 4 Dito s » s - 577 l8 16 Dito r - K 228 l6 Jun. Dito 376 28 -3 Dito - s « 16,175 24 Dito 600 , 27 Dito - » « » 5500 Aug. Dito 5351 12 Oct. Z Dito 418 i . La6oviu8° Elifa lydande med Originalet, betygar ^röäelius. PeKärdks pa bordet. ^ 55 4 Den n November. Herr d^orstentkolxe. Austers, ester gjord anmälan alt fä tala, uppröpad, yttrade sig:
Bland de anmärkningar 1864 års Revisorer mot denna bytesaffär haft att framställa, upptaga Fullmägtige särskildt till besvarande den af Revisorerne gjorda antydan om de nämnda tvänne obligationsslagens olika värde och erinra, hurusom, då i revisionsberättelsen säges “att Riksgälds-kontoret för de inköpta Tyska obligationerna betalt ända till 96 procent, då deremot de Engelska noteras blott “88 ä 89 utan köpare, hvarigenom denna transaktion måste tillskynda Riksgäldskontoret en icke obetydlig förlust", denna uppgift, som, då någon sådan notering icke kan uppvisas i England, måste vara hemtad från kursbladen i Hamburg, ådagalägger bristande kännedom om de i Hamburg vid börsnoteringar gällande reglor och bruk. På Börsen i Hamburg beräknas nemligen 1 Pund Ster - 46 Stats ~ Utskottets Utlåtande JJf 29. ling i statspappershandeln oföränderligen till 14 Mark Banko eller 7 Thaler Preussisk Courant, hvaremot den föränderliga vexelkursen för 1 Pund Sterling håller sig omkring 13 Mark 4 sch. ä 13 Mark Banko eller 6 2/3 Thaler Preussisk Courant, och utgör alltså skilnaden 3/4 Mark, när vexelkursen är 13 '/* Mark. Om således en obligation af det i Engelsk valuta afslutade Svenska lånet i Hamburg säljes eller noteras till 89 procent, motsvaras detta efter vexelkurs af 94,03 procent och när noteringen står på 88 l/2 procent motsvaras det af 93,5 procent efter vexelkurs; följande häraf, då under den sednare tiden de Tyska till Svenska jernvägslånen hörande obligationerna noterats till 91 ‘/2 ä 92 procent, att de Engelska obligationerna i sjelfva verket noterats högre än de Tyska.
I afseende å den, som genom falska eldar eller annat svikligt förfarande • ' cr IV »'leda sjöfarande och gifva tillfälle till skeppsbrott; å den, som svikligen tager högre lull eller skatt ut än påbjudet är, eller drager under sig Kronans ingäld; å embetseller tjensteman, som tillgriper eller förskingrar medel, dem han i och för embete eller tjenst emottagit, samt å gäldenär, som mot sina borgenärer brukar svek eller list; galle hvad derom serskildt i lag stadgas. § 27. Brukar man eller låter bruka, ulan lof, hvad annan tillhörer och man i besittning häfver, bote från och med fem till och med femtio Riksdaler. Tager någon Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 59. 45 eljest till olofligt bruk eller nyttjande hvad annan tillhörer; vare bot från och med tio till och med etthundra Riksdaler. § 28. Gör man uppsåtligen orätt i mätande, räknande eller vägande vid handel eller eljest då varor emottagas eller aflemnas; plikte från och med tjugu till och med femhundra Riksdaler, eller dömes, der hrottet är med synnerligen försvårande omständigheter förenadt, till straffarbete från och med sex månader till och med två år. Beträdes Kronans uppbördsman eller edsvuren mätare med brott enligt denna §, må ansvaret ej bestämmas lägre än till femtio Riksdalers böter och miste han derjemte embetet. Brukar man, i fall nu sagde aro, veterligen förfalskadt mått eller vigt, vare lag, som i 8 § skils. § 29. Brukar någon vid handel eller eljest, då varor efter mått eller vigt skola emottagas eller aflemnas, sådant mått eller vigt, som ej behörigen stämpladt eller märkt är, höte från och med lem till och med etthundra Riksdaler. Underlåter man att iakttaga de om måtts och vigts omjustering gilna föreskrifter, och befmnes måttet eller vigten oriktigt, vare lag samma.
Hvilket dock till Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamligcn öfverlännäs,. Stockholm den 17 Sept. iSad, < N:o i85. Ankom den it\ Sept. iSaS, Riksens Högloft. Ständers Lag■ samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUt* Ii86 Lagutskottets Betänkande«, skotts Betänkande, angående väckt fråga om LagfartsBeviljande å dane lägenheter som blifvit inköpte för att derå uppföra Mcchaniskajnrättaingar. Hederv. BondeStåndet har till Lags*. TJtskottetet remitterat ett Memorial, i detta ämne af RiksdagsFuUtnägtigen från JeniU lands Län Andars Martensson, som derpti anförer: att i ett folkfattig! Land vöre det onekligen af vigt, att genom Mechaniska Inrättningar söka i möjligaste måtto ersätta dea nog allmänna kristen på arbetare; mea enär, enligt nu gällande Författningar, det vore för en speculant, som sjelf icke eger ett sådant hemman, eller på hvars hemman någon för en Mecka nisk inrättning tjenlig plats icke finnes, nästan omöjligt, att verkställa, ett företag i denna väg, äfven derföre, att om han af en hemmansegare i sådant ändamål tillhandla! sig en lägenhet, han icke kan vara säker, det ju Säljarens arfvingar tvinga honom att, sedan hail derå uppfört kostsamma byggnader , till dem afstå alltsammans; föreslås, till förekommande af denna osäkerhet, att den som köpt en lägenhet, för att derå uppföra en Mechanisk inrättning, antingen till allmänhetens betjenande, eller ock till eget husbehof, må derå erhålla Lagfart, i den ordning, sorn Lagen om Lagfart a Fastigheter i allmänhet föreskrifver. Lag
Fullmägtige hyste den på kännedom om förhållandena grundade öfvertygelse, att en förändring i den af Revisorerne angifna syftning, hvarom någon framställning hvarken af Banko-Utskott, eller Revisorer tillförene blifvit gjord, ej skulle leda till besparing i utgifter eller till fördel för de låne-inrättningar, som af Kommitterades biträde sig betjenade; samt att, då Fullmägtige således ansågo sig sakna skäl för det tillstyrkande, att, genom någon förändrad reglering af tjenstemanna-personalen inom Banko-verket, Kommitterades för Låne-kontoren bestyr, måtte förvandlas till tjenste-åligganden, Fullmägtige deremot biträdde det förslag, att tillåtelse till utgifvande af arfvoden åt Kommitterade måtte meddelas, vare sig åt Fullmägtige eller åt vederbörande Låne-kontors direktioner. Lika med Fullmäktige, anser Utskottet lämpligast, att ifrågavarande bestyr fortfarande emot särskildt arfvode uppdragas åt Kommitterade, utsedde bland Bankens tjenstemanna-personal; och då Diskont-direktionerne bäst torde vara i tillfälle att bedöma omfånget af Kommitterades göromål samt derefter bestämma beloppet af den ersättning, som för dessa bestyr bör Kommitterade tilldelas, hemställer Utskottet l:o att efter mom. 6 i den § af blifvande Banko-reglemente, som kommer att motsvara § 77 i det nu gällande, må införas ett nytt moment, så lydande: »Hvardera
Icke för honom. Men för att allt hvad som var min lycka, skulle brista sönder och krossa både honom och mig. Jag kände, hur jag frös, och hur mina tänder slogo mot hvarandra. Det var ett ögonblick, när jag inbillade mig, att han visste allt, och när morgonen kom, skulle han säga mig det midt i ansiktet, jaga mig ur sitt hus för att aldrig behöfva återse mig. Jag fick pressa fram allt hvad jag ägde af mod, för att åter blifva lugn, och midt i natten var jag så vaken, att jag tyckte, jag aldrig i den grad hade känt hur mina tankar arbetade. Jag var så ung, när det skedde. Och jag kom från ett hem, där jag aldrig vetat, hvad det ville säga, att vara glad. Allting, hos oss var smått, gnagande, pinsamt och outhärdligt. Inkomsterna voro små – min far var en ämbetsman, som aldrig kunde komma till de högre lönerna – rummen voro små, nästan så att man icke kunde undgå hvarandra, tyckte jag ibland, mamma pinade pappa och pappa mamma. Jag kan icke minnas, att jag hörde dem tala om annat än pengar och hushållsbekymmer. Min mor sparade och slet, gick på torget och stod i köket. Min far var icke glad oftare, än när han kunde komma ut, syskonen kifvades om platsen att kunna läsa sina läxor och om möjligheten till ett nöje. Jag minns allt detta med samma intryck, som när jag hörde sagan om den stackars askungen, hvilken satt ensam i en vrå och grät öfver sina fula kläder. Allt som var styggt, fult och smått stod länge för mig i förbindelse med tanken på ett hem, och jag minns, hur jag grät om jularna, därför att jag alltid hade hört, hur pappa grälade öfver julklapparna och konfekten. Det enda jag njöt af, när jag blef äldre, var min frihet. Ty mamma frågade mig aldrig hvart jag gick, och pappa brydde sig visst icke om det. Han begärde ingenting annat af oss barn, än att vi ej skulle plåga honom med att tala om pengar. Efteråt har jag undrat öfver, hur det var möjligt, att ingen höll uppsikt med en ung flicka sådan som jag, och jag har tänkt ibland, att det kanske kom af, att stackars mamma var så utpinad af allt, hvad hon hade att dragas med, att hon liksom aldrig fick tid att tänka på sina barn.
TEKLA. Du förebrår... GUSTAF. Inte alls! Hvad som sker, sker med en viss nödvändighet, ty om inte det skett, skulle något annat ha inträffat, men nu skedde det, och så skedde det! TEKLA. Du är en upplyst man, du! Och jag har icke träffat någon som jag byter idéer med så gärna! Du är så fri från moraler och predikningar, ställer så låga fordringar på menskorna, att man känner sig fri i din närvaro. Vet du att jag är svartsjuk på din blifvande hustru! GUSTAF. Och vet du att jag är svartsjuk på din man! TEKLA (reser sig). Och nu ska vi skiljas! För alltid! GUSTAF. Ja vi ska skiljas! Men icke utan afsked! Inte sant? TEKLA (orolig). Nej! GUSTAF (följer henne på golfvet). Jo! Vi ska ta afsked! Vi ska dränka minnena i ett rus, som ska bli så tungt, att när FORDRINGSEGARE. 91 vi vakna, ha vi förlorat minnet det fins sådana rus ser du! (Lägger armen om hennes lif.) Du är nerdragen af en sjuk ande, som smittar dig med tvinsot! Jag skall blåsa nytt lif i dig, jag ska få din talang att blomma i hösten, som en remontantros, jag ska... öfverraskade ut; peka fingret, skratta, och gå sin väg.) TEKLA (gör sig lös). (Två RESANDE DAMER synas i verandadörren; se Hvem var där? GUSTAF (likgiltigt). Det var några resande! TEKLA. Gå ifrån mig! Jag är rädd för dig! GUSTAF. Hvarför? TEKLA. Du tar min själ. GUSTAF. Och ger dig min i stället! Du har ingen själ för resten, det är bara en synvilla! TEKLA. Du har ett sätt att säga oartigheter, så att man inte blir ond på dig! GUSTAF. Det är därför att du känner det jag har första inteckningen! Säg nu. När och hvar? FORDRINGSEGARE. 92 TEKLA. Nej! Det är synd om honom! Han älskar mig visst ännu, och jag vill inte göra mera ondt! GUSTAF. Han älskar dig inte!
För att BancoUlsk. må taga dessa anmärkningar under öfvervägande, anhåller jag om återremiss å betänk.; förklarande dervid högtidligen, att jag, utan förkärlek till egna ide'er, endast önskar och hoppas, att R. St. måtte, genom endrägt i beslut, bereda en af hvarje upplyst ordningens och fosterlandets vän så högt påkallad verkställighet af silfver ut vexlingslagen. Rörande följande punkter uppstod discussion: BancoUtsk:s yttrande, rörrde Hrr v. Vi ekens och W i n b e r g s förslag. Hr Lagerhjelm, Pehr: Vid sådana punkter som den nu upplästa, der Utsk. tillkännagifvit en bestämd opinion och ingen af R. o. Ad. gör anmärkning vid det beslut, Utsk. fattat, synes det mig öfverflödigt att återremittera frågan, och betänk, deremot böra bifallas. Sådana punkter äro först den, som angår Herrarna v. Vickens och Winbergs förslag, samt sedermera Hr Langenbergs motion. Jag hemställer derföre, om icke, när inga anmärkningar göras, Utskts hemställan må anses bifallen och således icke böra återremitteras. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att propos. icke nu kunde göras hvarken till bifall eller återremiss af någon särskild punkt. BancoUtsk:s yttrande, rör:de framställda förslag, ang:de belåning af dels spannmål, dels socker, caffd, m. fl. nederlags varor. Hr Rothlieb, Axel Fredr., uppläste följande: Då BaneoUtsk. afstyrker belåning på spannmål, ett öde, som min Den i Maj f. m. motion i dettu ämne fick under förra riksdagen vidkännas, så vågar jag likväl, vid deri nu förmodade återremissen af B:coUtsk:s betänk., fästa Utsk:s äfvensom R.
Akt afhjelpa sädant medelst dubblering af personer, torde wara att nägot för mycket behandla hela saken som ett Thearerspel; Äskar någon utländsk magt den wi behäfwa menagera, att fä Ambafladeur, dä, men ock endast dä, lärer man nödgas soga flg derefter, fa länge som påståendet ä ena, och wäck beroende deraf ä andra sidan fortfar, men eljest torde Ambatzadeurs-caracreren kunna bannlysas mur wärk Stars Förslag, undantagandes för sädana owanliga tillfällen as Giftermåls avdrag och förlösningar med mera ä Konungens och det Kongl. Husers wägnar, dä för en körnare rid, Ambatzadeurens sändande hittills warit brukligr. Jag har hörr yrkas det förslag, att härefter tvid de fleste Hof, hwilkas antal efter en allmän fred synes blifwa ansenligen ökadt endast skulle hallas sä kallgdr LksrZLs äes HFaires, och berwrd har jag blött 1464 Den 2i December'. blon upliMingsrvis detta an anföra, att såsom en 6l>r,rxs 6'gflajre-> är ansedd att företräda en srän'- warande Mmijttrs ställe, lärer mai, icke kanna börja med att till de iwa Höfwen skicka LliMZes äes gsf-irex, Man om deste framdeles skola bkifwa permanenta, lärer man dock.wid den diplomatiska relarioncns första öpnande, nödaaS sända en Minister, af den rang Höfwen emellan blifwit öfwercnskommen, hwarcster sedermera, kanske efter en likaledes inträffande wänlig öfwercnskommelse som fastställer reciprociteken, (^liar^Ls 6c» ^ftsirss kunde förestå Beskickningen.
Ad. må få veta, huru de fullgöra sitt förr troende, som dermed blifvit hedrade. Jag hemställer, om det kan strida emot grundlagarna? Kan man väl neka Stånr det att hafva controll på sina egna ledamöter? Slutligen ber jag att. få förklara, det jag visst icke lägger ptsklsordförandcrne till last, att de icke vilja spela rolen af deiatorer öfver sina kamrater. Bristen ligger i lagen, och derföre liar jag begärt ändring deri. Örn en 2-r:drssedel kan man bry sig föga; men om Ståndet erhölle uppgift på de ledamöter, som försummade sig, tror jag, att sådant komme att verka vida kraftigare. Man säger val, att de öfriga Ståndens ledamöter äro lika försuhdjga som R. o. Adis. Det må vara Men det egnar oss, såsom det första Ståndet, att i det rätta söka gå framför de Öfriga; oell om man nu skulle låta frågan förfalla, utan att vidtaga någon åtgärd till den öfverklagade bristens aflijelpande, skulle allmänheten tro , att man icke blott vill försvara bristfäiligheterua, utan äfven Önskar deras fortfarande. Gr. von Fersen: Jag instämmer med Frih. Boye deri, att sedan motionen blifvit vackt, bör den icke undertrycka» genom en vägrad remiss, och jag vill altsg icke ein.otsätta mig densamma; men det må ursägtas mig, att jag tror, det motionen är öfverflödig. Hvad beträffar det Öfverklagade uteblifvandet af R. o. Adis ledamöter, kail det hafva flera orsaker, bland andra den, att ledamöter kunna sitta hemma och arbeta ut förslag, för att derefter sönderstympas i Utsk. af de öfriga Ståndens ledamöter. Jag hemställer, hvilket som är mest nyttigt, antingen det förra eller det sednare arbetet? Dessutom iakttaga de öfriga Stånden det bruk att hålla suppleanter till hands i Utskm för att inträda, så snart någon ordinarie ledamot bortgår. Jag vj 11 erinra mig, att 3a ledamöter af ett Stånd sålunda voro på en gång till hands för Utsk.
Bränvin och Enär tullagstiftningen för artikeln bränvin och sprit,' rörande hvilken fråga Sprit’ särskilda motioner blifvit till Utskottet öfverlemnade, är i väsendtlig mån bero ende af de beslut, Rikets Ständer komma att fatta angående den inhemska bränvinstillverkningen, och skatten derå, har Utskottet funnit sig böra hemställa, att prölningen af tullbestämmelserna angående ifrågavarande artiklar måtte uppskjutas, intilldess Rikets Ständer i nyssberörda hänseende fattat beslut. Ballen m. m■ Ballen och Strumpeband, med flera dylika persedlar, hvilka i nu gällande tulltaxa ej finnas särskildt omnämnda, hafva vid tullbehandlingen hittills hänförts till rubriken Kläder, ej specificerade; men då det syntes vara lämpligare, att dessa persedlar, som icke kunde sägas utgöra en egentlig beklädnad, utan hade till ändamål att hålla kläderna uppe eller tillslutna om kroppen, tullbehandlades lika med hängslen, hafva Kommers-kollegium och General-Tullstyrelsen föreslagit, att följande nya rubrik måtte i taxan intagas: * Bällén, Strumpeband, Klädningsoch Armhållare m. fl. dylika persedlar tullbehandlas efter hvad taxan bestämmer för artikeln hängslen.n Utskottet hemställer, att detta förslag må af Rikets Ständer godkännas. Böcher Bevillnings-UlshoUels Belänkande S:o S. 17 Böcker mod inbundet, rent eller linieradt papper draga enligt gällande tullbestämmelser lika tull som papperet, med tillägg af 50 procent; men då värdet icke kan anses genom linierings-arbetet hafva vunnit någon mot cn så betydlig tillökning i tull svarande förhöjning, hemställer Utskottet, att nämnda tilläggsafgift måtte bestämmas till endast 25 procent.
Beträffande återstoden af det. enligt denna §:s 2:dra moment, beviljade årliga anslag till betäckande af bristen i hospitals-fondens inkomster för de samma fond åliggande utgifter, anser sig Utskottet böra upplysa, att denna återstod icke erfordrats för det dermed afsedda ändamål; hvadan någon utbetalning deraf icke behöft verkställas; <80 §, angående lånet för ny tomtreglering inom den år 1849 nedbrunna del af staden Lidköping; 81 §, angående återstoden af det samma stad beviljade byggnads-lån, hvilken återstod inom den för lånemedlens utlemnande stadgade tid icke blifvit lyftad; 83 §, angående anslag för nödiga befunna arbeten till förekommande af eldfara å Stockholms och Gripsholms slott; 86 §, angående de vid sednaste riksdag anvisade tillfälliga anslag för sjöförsvarets fullständiga ordnande; 6 Stats-Utskottets Memorial M 264. 87 §, angående 1854—1857 års anslag till Vägoch Yattenbyggnads-styrelsens aflöning samt til! rese-och undersöknings-kostnader för allmänna arbeten, äfvensom till arfvoden och stipendier för civil-ingeniörers bildande vid Marieberg; 89 §, angående anslaget till en teknisk undervisnings-anstalts inrättande i Borås; 91 §, angående det ytterligare lånet för hamn-arbeten vid Ahus samt för muddrings arbeten och kaj-byggnad vid Christianstad m. m; 92 §, angående staden Wadstenas ytterligare hamnbyggnads-iån; 93 §, angående anslaget till återstående amortering af det äldre lånet för Linköpings hamn-byggnad och Stångåns upprensning; 95 §, angående lånet för slussanläggningar i Clara eif vid Dejefors och Forshaga; 99 § 1:a morn., angående lånet för sänkning af sjöarne Långhalsen, Yngaren och Halibosjön i Södermanland. I afseende på det i samma §:s 2 mom. omförmälda lån för Stora Mossens utdikning och sänkning af några sjöar inom Ostbo och Westbo härader af Jönköpings län, får Utskottet åberopa hvad Utlåtandet J\s 158 sid. 73—74 innehåller.