Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Cronhjelm förbehållet att förtyda hvad jag yttrat; sådant förtjena)' intet svar. Men i anledn. af hvad Hr v. Troil anfört derom, att kronobetjeningen skulle njuta ersättning för sina resor i och för indrifningen af uppbörden, måste jag erinra, att förhållandet icke är sådant. Det är angeläget att i practiska frågor taga kännedom om verkliga förhållandet, och här är det ett factum, att intet ansvar för närvar, drabbar dea skattskyldige, äfven om han har penningar till hands, men icke erlägger dem, förrän de utmätningsvis utkräfvas. Det har blifvit sagdt, att embetsmännen skulle bättre kunna upplysa förhållandet än R. St.; men localförhållanden, om hvilka jag talat, måste vara bättre kända af R. St. Dea jo Maj f. m. sedia R. St. gjort en framställning hos Konungen, hör han silia embetsman deröfver, innan han fattar sitt beslut, och i händelse R. St. således ingå med en skrifvelse i detta ämne, lärer Konungen icke underlåta att deröfver höra Landshöfdingärna, i fall han anser sådant af nöden, men eljest det embetsverk, som med saken har befattning. Hr von Hartmansdorff: Jag kan ej annat än vidblifva meningen, att böterna böra stadgas för underlåten betalning vid andra uppbördsstärnman; ty hvartill skulle de eljest tjena? Icke kan det vara tillräckligt, att de skattskyldiga infinna sig endast för att personligen mönstras och uppvisa sina debetsedlar, utan för att betala och få qvitto med annotation af häradsskrifvare!!, som då är tillstädes. Detta kan uträttas af en enda bonde för hela byn eller socknen, och jag vet en aktningsvärd jordägare i Calmar län, sorn alltid plägar åtaga sig att aflemna kronoutskylderna för hela socknen eller de flera socknar, der han har egendom. Allmogen betalar till honom i mån af sina tillgångar och han betalar sedan till uppbördsmännen på en gång, hvarigenom lättnad vinnes både för folket och uppbördsmännen.
Så länge magislraterne äga rättighet att meddela pass för dem, som färdas från ort till annan inom Riket, kan jag så mycket mindre finna, att undantag derifrån böra äga rum för ifrågavar. fall, som tillräcklig conlroll torde finnas deruti, att de varor, som passtagaren medför, äro rubricerade uti passet, hvarigenom han blifvit berättigad att försälja dem, under förutsättning nemi., att hvarken Konungens Bef:h:de eller magistraten må vara bemyndigad alt med pass förse vanfräjdade personer, eller dem som för stöld eller andra grofva brott blifvit straffade Då man erkänner, att en välfräjdad person är berättigad att inom Riket färdas från den ena ändan deraf till den andra, så torde man väl också böra anse honom berättigad att under resan sysselsätta sig med försäljning äf varor, då denna befattning finnes uti passet omnämnd. Frih. Ridderstolpe, Fiedi.: Bispringande den sals man yrkat, hvilken qvalificerar den mängd af smideshandlare, som finnas, med namnet af privilegierade lösdrifvare, kan jag icke annat än önska en sträng inskränkning i deras antal. Anspelningar hilva blifvit gjorda för att intressera Ståndet för dessa smideshandlare, då man kallat dem fattiga. Jag kari försäkra, att sedan de blifvit smideshandlare, skola de blifva ännu fattigare än de varit förut, hvilket be - Den 8 Juli f. m 36^ vises af den enklaste calcul; ty vinsten af deras handel kan icke vara sa stor, alt den Wicker lill födan, ännu mindre att lägga något ihop. Jag önskade få återremiss af ännu ett skal, nemi. det att då städernas borgerskap för deras handel erlägga åt Staten en viss dividend af den behållna vinsten, så är det icke skäl att minska deras möjliga vinst, derigenom alt s. k. lösdrifvare gå omkring och försälja en vara, som man kan erhålla mycket bättre oell ärligare i städerna. Hr Hjerta, Lars: Jag instämmer i den åsigt, som blifvit yttrad af Gr. Anckarsvärd oell till en del uti hvad Frih. Cederström nämnt.
Trettiondetredje punkten Godkändes, allenast med den förändring, att uti den period af 1 momentet, hvilken upptager obligationer med ett belåningsvärde af högst nittio procent af kapital-beloppet, skola orden: Stockholms stads Drätsel-Kommission utbytas till dessa ord: Stockholms stad. Trettiondefjerde punkten. Bifölls. Treltiondefemte punkten. l:sta Momentet, antogs så lydande: ”Vid Diskont-verken i Stockholm och Göteborg utgifvas lån mot lönsökandes förbindelse och pant, enligt medföljande, på Diskont-verket öfverlåten vågattest, af nedannämnda, på vågar inom Itiket upplagda etlekter af svensk tillverkning, nemligen: smidt, och valsadt jern, jernmanufaktur, stål, messing och koppar af alla slag, samt alun och bly: börande uti vågallester ifrån Stockholms och Göteborgs vågar panten upptagas till namn, sort och vigt, samt uti attester från öfriga vågar äfven till stämplar, dimensioner, stång eller stycketal, med uppgift tillika, huruvida panten linnes antingen i sjelfva våghuset eller å annat förvaringsställe;” Och skulle de öfrige respektive Riks-Slånden vördsamt och vänligen inbjudas, att i Borgare-Ståndets beslut, angående detta första moments redaktion, sig förena. Andra och tredje momenten af 35:te punkten gillades. 476 Prot.-Utdrag den 20 Juni 1860. Tretliondesjette punkten. Återremitterades. Trettiondesjunde punkten och följande punkter, till och med den fyrationdeandra. Biföllos. Fyrationdetredje punkten. Mom. i. Med alslag lill detta moment, antog Ståndet § 171 mom. 1 af nu gällande Banko-Reglemente. Biföllos.
Detttni, igis angående öfverseeode och förbättringar i Rikets Politie-Författningar m, m ; Och blef berörde för ilag, i anledning af dervid gjorde ånmärkningrr» till Expeditions Utskottet återremittera dt» S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets den 13 dennes, under N:o' 658, afgifne, samt följande dagen på bordet lagde Memorial, i anledning af Kongl, Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående ändring uti Instructionen för Riksens Ständers Re^ visorer m, in. S. D, Föredrogs ånyo och lades till Handlingarne, Bevillnings Utskottets, den 15 dennes, under N:o 71 aflåtne, ocb samma dag på bordet lagde Memorial, med öfversigt af den Allmänna Bevillningen, S. D. Föredrogs ånyo och lades till Handlingarne, Lag-Utskottets, den 12 sistlidne Augusti, urt - jig Fröt, Vtdr, d. (6 Decemb. igaj der6M:o 156 afgifne, samt den 27 i berörde månad e, m. på bordet Ugde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets, förut meid&ldte Betänkande, öfver väckte motioner, om stiftande af en Lag, i afseende på förbrytelser, begangne af åhörare inom Riks-Ståq lens Plena, och Påen» Plenorum. Från Högvördige Preste-Ståndet, S. D. Efter ånyo skedd föredragning af Stats*arnt Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:q 666, i an ledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Be^ tänkande under N:o £38, rörande dels, nedsättning dels upphörande af den; för iunom-skärs seglande Fartyg bestämde Lotsoch Båk afgift: fann Preste, Stander, som redan bifallit Utskottens i ämnet först efgifne Betänkande, för godt, att med förblifvance vid samma Beslut, ofvanberörde Utlåtande afsli. fröt.
Säd för tunnlandet, nu blifvit nedsatt till 1 tunna. Den Staden åliggande reserv-sk juts-sky ldigheten är i anseende lill ångfartygens conrurrence sommartiden betydligen försvårad, såsom i förra Femårs-Bei ätlelsen upptages. Egentliga Fabriker finnas icke här. Ett Stampoch Valk verk, på Stadens ägor anlagdt, gifver dålig inkomst. Binäringar äro inga utom någon Handel med Kor och Hö, som uppköpes på landet omkring Staden och afföres på fartyg till försäljning i Stockholm. Denna handel bedrifves mest af Enkor och arbetskarlars* hustrur både i och utom Staden. Det i Staden förr brukliga kringelbakeriet har för dyr ved och farliga eldstader aldeles upphört. Den uteslutande rättighet som blifvit Stadens Skute-Gille enligt Kongl. Brivilegieine den 8 Augusti jyii och 16 December 1719 tillagd, att ifrån Arboga Viig utföra Bergslagens oell Brukens effeeter, begagnas nu af det på Adier ställda Rederi-Bolaget med den inskränkning Kongl. Brefvet déa ^3 Januari 1827 stadgar och kommer år l84l att aldeles upphöra. Undervisningsverket är såsom i förra Berättelse omförmäles. Den inrättade Lancasters-Skolan, hvartill Eder Kongl. Maj:t méd flera håfvor l Nåder bidragit och ännu låter årligen utbetala roo R:dr banco för Lärarens aflöning, bär kommit i godt stånd och genom Lärarens, Comminister Sesemans nithilia bemödande så lyckats, att det högsta antal Skolans lo cal medgifver, nemligen 100 barn, nu i flere år ständigt derstädes erhållit undervisning. Fattig-Försörjningcn är oförändrad. Tabellen äro angifne, åberopas hvad de innehålla. Angående extra onera, som i 3.ne sisla Femårs-Berättelserne 3:o Köpings Stad. Allmänna Omsliindiglieler: 870 Mantals-slrifne Innevånare finna, härstädes der,bland 3„ män och ‘^1 Qvinnor. des. utom 3 hörande bil gemenskapen al Indelt, armé,.
Af desse skål, får jag för min del tillstyrka afslag å LagUtskottets Betänkande och att OeconomieUtskottets åsigt gillas, men i händelse denna fördelning icke nu kan bifallas, anhållet jag att Betänkandet blifver återremitterad t» N:0 3. Herr Ejtenberg, Pehr : 1 anledning af Riksens Höglofl. Ständers Lag, samt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens ytterligare Utlåtande i frågan om Näringsfriheten, får jag vördsammast föreslå den ändring uti 3 Art. 3 Att TimmerQe~ Bil. till Ridd. o. Ad, Pr, X. Bind, 3, 54 Den 10 Notremier/mi fallers flyttningtid, md blifva densamma hädanefter som hittills, endaft en gäng om året, nemligen den i Januarii. Detta stadgande år af nödvändigheten så mycket mer påkalladt, som TimmerGesåller vanligen den tiden hafva slutat det föregående årets arbeten och således, så vål deras Mästare, som de byggande, ej blottställas för de stora kostnader och o redor, som möjligen skulle uppkomma om TimmerGesåller, enligt hvad HÖglofl. Utskotten fö» resSagit för Gesäller i allmänhet, finge flytta afven den i Julii. sorn är den förnämsta och vigtigaste arbetstiden. Denna flyttningstid är vål den mest olämpliga för TimmerGesåller, emedan desse vanligen, just vid denna årstid , hafva tillhuggit så mechaniska som andra större Byggnadsdelar, och åter söndertagit den efter hophuggningen, försedde med den Gesälls mårken, som af Mästaren blifvit utsedd till förnämsta arbetaren vid byggnaden; sadane tillhuggna och åter söndertagne byggnadsdelar, blifva vanligen, liggande i högar efter d. i Juli, för att derefter transporteras och uppsättas på sina tillbörliga ställen, allt efter som byggnadernes fortgång sådant fordrar.
För det närvar, händer det väl, att den domstol, som förordnat förmyndaren, anser sig vara öfverförmyndare, ehuru både förmyndaren och myndlingarna flyttat under annan rätts domvärjo. Detta torde dock ej vara rätt, utan den domstol, derunder de eller, i händelse af olikhet, förmyndaren har sitt bo och hemvist, vara öfverförmyndare. Äro förmyndare flera och å olika orter boende, då torde vid förordnandets utfärdande, eller då fråga uppstår, domstolen böra bestämma, under hvilken förmyndarekammare förvaltningen bör lyda. Något undantag för de förmyndare, som af fora privilegiata förordnas, torde ej böra göras annorlunda, än att till desamma hänskjutas de Ben 4 Juli* 123 frågor, hvilka det tillkommer öfver förmyndaren att afgöra. För omyndiga af R. o. Ad. torde åtminstone i Stockholms stad särskild förmyndarekammare både böra och kunna inrättas; hvarom H. R. o. Ad. framdeles särskildt torde kunna besluta. Skulle förmyndare afflytta från en ort, der förmyndarekammare finnes, till en annan, der sådan ej ännu blifvit inrättad, lärer det få ankomma på domstolen, soia är öfverförmyndare, att förordna, huruvida förmyndaren, i brist af annan utväg, sjelf får emottaga den omyndiges handlingar. Vid Utskts förslag, det R. St. skulle hos K. M. anhålla, att K. M. täcktes uppmana invånarne på landsbyggden att socknevis utse gode män, som, utan skyldighet alt åtaga sig något lagligt ansvar, vaka öfver de omyndigas angelägenheter, får jag anmärka, att om än sådana gode män blefve af församlingarna utsedda, saknade de likväl all laglig myndighet att affordra förmyndaren någon uppgift eller redogörelse för dess förvaltning, och gode männen skulle således i hvarje särskildt fall nödgas vända sig till domaren och der kanske oftast nödgas tvista med förmyndaren, som ej hade någon lagligen stadgad skyldighet att inlåta sig med gode männen i svaromål.
Uti några Banko-Utskottets Utlåtande A? 21. 13 Andra egendomar, sorn äro af alldeles samma natur och äfven tillhöra samme friherre Anders Cederström den äldre, har Banken panträtt för en obetydlig fordran, den egaren icke kan eller icke vill betala. Dessa sednare skola säljas. Egaren framställer då sin önskan att äfven de förra måtte få gå i samma köp emedan de alla ligga med hvarandra i sambruk och försäljningen skulle kunna ske med mera fördel. Banko-kommissarierne äro nog beskedlige och foglige att bifalla denna begäran, för att icke onödigtvis beröfva egaren fördelen af en ostyckad försäljning. Kommissarierne känna icke de ifrågavarande egendomarnes natur. De ansågo sig icke heller behöfva fråga derefter utan hade fullt förtroende till de ädle och högt uppsatte män med hvilka de hade att göra. De efterkomma på god tro desse herrars billiga önskan och tillåta att egendomarne få gemensamt säljas, ty de kunde väl aldrig förmoda att ett groft bedrägeri skulle vara möjligt för män af den börd och den samhällsställning som desse friherrar innehade. Emellertid vet friherre Anders Cederström deri äldre ganska väl, att de egendomar han säljer och för hvilka han uppbär köpeskilling, dem kan hans son friherre Anders Cederström den yngre återtaga för intet när han behagar. Det oaktadt säljer fadren egendomarne, emottager köpeskillingen, hvilken efter hans död skall tillfalla hans barn i arf. Den andre brödren, friherre Jacob Cederström, som köpt egendomarne, vet också ganska väl att om han säljer dem och derför uppbär köpeskilling, så kan hans brorson, den förenämnde friherre Anders Cederström den yngre återtaga dem för intet när han för godt finnér. Likväl säljer han bemälde egendomar och uppbär med god smak betalningen, ehuru han för visso vet att de skola förr eller sednare fråntagas en köpare utan ringaste ersättning. Detta inträffar också i laga ordning. Fadren, friherre Anders Cederström den äldre dör och lemnar åt sina barn i arf, bland annat, äfven den köpeskilling han uppburit för de omtvistade egendomarne.
Nåden anmäla, å förutnämnde anslag en besparing kommer att äga rum, hvarutaf Comiterade på Eder Kongl. Maj:ts den 25 sistlidne Januarii gifne Nådiga befallning, till Allmänna Garnizons-Sjukhus-Directionen utbetalt en summa af 2,180 Riksdaler 19 sk. Banco; men att Comiterade, i anseende till åtskillige förestående utgifters bestridande, hvilkas belopp ej förut kan bestämmas, för närvarande icke äro uti tillfälle på 5 ziffran uppgifva, huru stor oftanämnde besparing kan komma att utgöra. Comiterade framhärda med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit Stormägtigste, Aller nådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdänigste, tropligtigsle tjenare och nndersåter C. LOWISIN. C. E. v. Weigel. Carl Thelning. Stockholm den 16 Martii 1833. L. F. Thunman. Underdånigt utlåtande i anledning af Rikets Ständers Revisorers Berättelse för år i832. ( 35 ) Underdånigt Utlåtande till Kongl. Maj:t af Directionen öfver Carl Gustafs Stads Gevärs-Factori, i anledning af Rikets Ständers Revisorers Berättelse år i832. Stormägtigste Allcvnådigste Konung! Det utlåtande Eders Kongl. Maj:t i Nåder behagat infordra, i anledning af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers berättelse, angående granskningen af Carl Gustafs Stads Gevärs-Factories Räkenskaper för åren 1828, 1829 och x83o, får Directionen öfver bemälte Factori och Eskilstuna Fristad härmed i underdånighet afgifva.
L:eo, som seclermera äfven utmätt för arén 18/^2 oell 1848, livarjemte Longi. Naj:t iörklara8e 8ig vilja vill Likets 8tän8er8 nästa sammanträcle allata lXäclig proposition om ansläenlle af en lämplig lön pa 8tat för Ilärallsslirifvaren i llärjeaclalens fylleri; A) pratan om löneregleringen för Lronologllen oell Iläracls-skrifvaren i Idelie oeli (karlskoga lläraclers Lögcleri af Örekro Län, i afseencle a livilken Läga förekom, att Longi. IVIaj:t, elter att kalva uncler clen Leeemker i833 keslutit, att, i stället för lien ä 8tat kelintlige up^ikörclsmannen i förenämnlle eller clet fjercle Lögcleriet af Örekro Län, en Lronokigcle oelr en IIäracls-8krifvare skulle tillsättas, jemte clet att en föränctracl reglering al Logllerien skulle verkställas, genom I>acligt Lief af clen 21 3Lli i836, törorclnat, att ej minclre Lronofogcleän Hära88-8krifvare-ke8t8llningarn6 i Leke oelr Larlskoga Lergslagers lläracler skulle tills vitlare, ock intilldess clen af frägan om Lergslogclarnes indragning oek ätskillige anclra loregäencle ätgärcler keroencle fögcleri-regleringen inom Länet komme till verkställigket samt clen allmänna fräsan om Lanclt-stats-tjenstemännens loränllracle aflöning klefve af Lionel. Naj:t oek
Med vård och förvaltning af domkyrkornas, så ock kyrkornas i Stockholms stad samt Lunds och Götheborgs Stifts fastigheter, medel och öfriga tillhörigheter förhålles så, som serskildt är förordnadt. Alla afgifter, som Socknestämma beslutar, utgå, så vida ej serskildt derom blifvit stadgadt, eller frivillig öfverenskommelse derom träffad, på sätt som om rösträtt i 6 §. bestämdt är. Socknestämma eger ock, der så nödigt pröfvas, lill noggran efterlefnad af j / Utskottets förslag, enligt Betänkandet N:o 29. *1 §• Ridderskapets och Adelns beslut. genom denna Förordning eller annars gällande lagbud finnes stadgadt, samt till noggrann efterlefnad häraf, der sä nödigt finnes, bos vederbörande embetsmyndighet begära föreläggande af vitén efter dess bepröfvande. For ärenden, som, enligt serskilda Författningar, böra vid Sockne-stämma företagas, gälle hvad derom är foreskrifvet. Med vård oell förvaltning af kyrkors medel oell öfrige tillhörigheter förhålles, såsom serskildt är förordnadt. förändrad lydelse: Nu är Socknestämmo-protocoll och beslut justeradt och undeiskrifvet, då skall beslutet med besvärs-hänvisning, som alltid bör åtfölja, nästpåföljande söneller helgedag, då gudstjenst hålles, från predikstolen uppläsas. Angår det ensamt någon person af församlingen, då skall honom ofördröjligen utdrag af protocollet, innefattande beslutet, tillställas. Är någon med beslutet missnöjd , må han deruti söka ändring genom besvär, som ingifvas till
Maj:ts Nåd Prop. M Si. framställning af de skäl, på grund af hvilka kommitterade ansågo ersättning för hvarje stads tolags-inkomst böra bestämmas till det belopp, hvartill stadens tolag hittills uppgått, i sådant hänseende och med ledning af en kommitterades “betänkande bilagd tabell, öfver bland annat tolags-inkomslerna under åren 1852—1854, samt enär förhållandet sistnämnde år kunde i allmänhet antagas ungefärligen uttrycka medelbeloppet af städernas tolags-inkomsler under de fem år, som närmast föregingo den föreslagna nya regleringens inträdande, hemställt, att den ersättning, som i stället för tolagen skulle stapelstäderna tillkomma, fastställdes till följande belopp, att af lulluppbörden qvartalsvis utgå, nemligen till: Calmar 6,500 R:dr B:ko. Carlshamn 2,500 » » Carlskrona . 10,000 » » Christianstad 1,200 » » Gefle , 9,000 » » Götheborg . 195,000 » » Halmstad 4,000 » » Helsingborg . 5,500 » » Hernösand . 2,500 » » Hudiksvall 600 » » Kongelf . 100 » » Landskrona . 4,500 » » Luleå . 300 » » Malmö 5,000 » » Marstrand 400 » » Norrköping 15,000 » » Nyköping 1,300 » » Piteå 1,200 » » Stockholm . 215,000 » » Strömstad 600 » » Sundsvall 1,500 » » Söderhamn . 1,200 » » Söderköping . 1,200 » » Uddevalla 700 » » Umeå 1,000 » » Warberg . 4,000 » » Westervik 1,700 » » Ystad 3,000 » » 491,500 » » samt till Wisby och andra redan befintliga stapelorter, såsom Carlstad, Jönköping, Kungl. Maj:It Nåd.
Då nu till på köpet tidningarna med en viss begärlighet spridde felet i vida kretsar, tänkte jag på om det icke likväl vore bäst att komma fram med den nödiga rättelsen, eftersom jag nu en gång var en af de få, hvilka som ögonvittne till den omtalta tilldragelsen var i stånd dertill och det ingalunda var säkert att från andra hållet någon gensaga skulle blifva framstäld mot berättelsens sanning. Andra ha varit af samma mening, och jag vill derför nu i den historiska sanningens intresse meddela hur det verkligen förhåller sig med det berömda telegrammet i » Fffidrelandet » för 15 december 1863 om de &gt;22,000 og Han selv ». Herr vou Qvanten skrifver härom, att telegrammet var sändt till redaktör Ploug från den svenske godsegaren Rosenmuller, som hade rest upp till Stockholm i uppdrag för några ifriga danska skandinaver (Carlsen, Blixen-Finecke, A. Hage), men att det blott var ett privat förtroligt meddelande om kung Karls beslut, som i följd af konungens uttryckliga vilja skulle hållas hemligt, och att Ploug icke * F. d. redaktionssekreterare i » Fsedrelandet », numera bibliotekarie. Ur Dagern Krönika, IX, 8. 44dess mindre genast tryckte telegrammet i Fædrelandet » utan tvifvel för att binda kung Karl ». Då hjelpen sedermera uteblef » insåg Ploug att han hade komprometterat sig sjelf, och detta ökade bitterheten i hans stämning. » Allt detta är dock alldeles oriktigt och hvem som än må ha felet i denna sak tror jag icke att man med rätta kan gifva D: r Ploug skulden. Jag var som medarbetare i » Fædrelandet * närvarande på byrån da telegrammet kom, och en tilldragelse af detta slag, som derjemte hade blifvit så mycket omtalad och var sä nära knuten till de allvarsammaste förhållanden är för djupt inpräglad i sinnet för att jag någonsin skulle glömma) det rätta sammanhanget. Jag skulle derför icke ha dragit i betänkande att lita pä mitt minne vid detta beriktigande; men jag har dessutom haft tillfälle att förvissa mig om att de ifrågavarande aktstyckena ännu äro i godt förvar och att mitt minne i intet afseende svikit mig.
Detta protokoll innehölle, att Stats-kontoret uti underdånig skrifvelse af den 29 förutgångne Juli anmält, att en sådan dess kassaförlägenhet, som den då förhanden varande, uppkomme dels då förslagsanslagen betydligt öfverskridas, dels då inkomsttitlarne icke utfalla till de påräknade beloppen, såsom händelsen varit med tullmedlen år 1858, — hvarjemte Statskontoret hemställt, att af Rikets Ständer måtte äskas ett kreditiv af 2 millioner ltidr, anvisadt å Riksgälds-kontoret och ställdt till Kongl. Majits disposition, att an vändas vid inträffande kassabrist i Stats-kontoret, emot återbetalningsskyldighet af sistnämnda verk, då statsverkets tillgångar sådant medgifva. Sedan Herr Departements 35 - — 2t4 — diefen ntredt de förhållanden, som hittills gjort det för Stats-kontoret möjligt att verkställa sina utbetalningar, oaktadt det löpande årfets inkomster, hvilka äro afsedda att betacka samma års utgifter, icke inflyta förr än flera månader inpå det löpande året, hade Departements-chefen förklarat, att han skulle hafva tillstyrkt, att statsverkets grundfond måtte förstärkas och statsverket få för detta ändamål behålla 3 millioner R:dr Rimt af de öfverskottsmedel, som eljest borde till Riksgälds-kontoret utbetalas, så framt icke Departements-chefen ansåge en sådan åtgärd numera obehöflig, sedan sådana omständigheter tillkommit, att Stats-kontoret kunde genom en förändring uti bokföringssättet af bränvinsmedlen, blifva i tillfälle att ett år tidigare, än förut varit fallet, disponera en summa af omkring 3 millioner R:dr. Revisorerne anmäla vidare, att Stats-kontoret erhållit nådig föreskrift om det förändrade bokföringssättet eller att, på sätt Herr