Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På ofvan anförda grunder anser jag Utskottet hafva saknat skäl för sitt tillstyrkande så väl i afseende å kronoparkers ansättande i de norra länen, som förbud för nyhemmansan läggningar derstädes. Emot betänkandet, i hvad det rörer häradsallmänningar, må anmärkas, att detsamma icke innehåller huru med sådana allmänningar förfaras skall, om sådan öfverenskommelse icke kan emellan delegarne träffas, sorn af Kongl. Skogs-styrelsen godkännes, och delegarne icke heller vilja öfverlåta allmänningens vård och förvaltning till Styrelsen. Det af Utskottet framlagda förslag är således i denna del ofullständigt. Utskottet har föreslagit, att boställsskog skall, derest den i betydligare mån öfverstiger boställets behof af skogsfång, i dess helhet, eller lämplig del deraf, ställas under vård och förvaltning af Skogs-styrelsen. Ingenting torde vara att påminna deremot att sådan skog sättes under Skogs-styrelsens kontroll, men skall den förvaltas af Styrelsen, befarar jag att kostnaden derför blir allt för stor i anseende till de många boställen i riket, som sannolikt hafva skog i betydligare mån utöfver behofvet. Hvad Utskottet i denna del föreslagit anser jag således vara mindre lämpligt. Jag kan icke heller gilla Utskottets förslag att den enskilde skogsegaren 88 Summans. Stats-, Lagsamt Allm. Bes v.- och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 50. skall, i afseende å förvaltningen af sin skog, stå under kontroll af Läns-styrelsen. Förutom att en sådan lag, som skulle väcka allmän ovilja i hela landet, är obehöflig och i vissa fall skadlig, vore detta ett steg till eganderättens förnärmande, hvilket sannolikt komme att efterföljas af flera, samt återföra den uppfattning, hvaraf Byggninga-balken ännu bär spår, oaktadt man i sednare tider varit ense om att få dem utplånade. Man kunde med lika skäl sedermera ifrågasätta, att jordegarens sätt att sköta sitt åkerbruk borde kontrolleras och ställas under uppsigt af Läns-styrelsen, ty medgifvas måste, att jordbruket ändock är vigtigare än skogsskötseln.
Fahlcrantz, med hemställan, att Rikets Ständer måtte bevilja stats-anslag för aflöning af ytterligare en lärare vid Sölfvitsborgs lägre apologistskola, dervid för närvarande vore anställde allenast en rektor, en kollega och en kantor, men hvilken lärare-personal vore för undervisnings meddelande åt derstädes intagna lärjungar, nu utgörande 30, alldeles otillräcklig; h) af Herr C. M. Bjuhr, som, enär de skäl, hvilka föranledi Rikets sednast församlade Ständers underdåniga hemställan, rörande ny reglering af Frösö läroverk i Jemtlands län, egde full tillämplighet äfven på läroverken inom Westeroch Norrbottens län, föreslagit, att enahanda organisation, som i följd häraf koinme att ega rum i afseende på Frösö skola, måtte jemväl vidtagas inom h\art de ra af sistnämnde tvänne län, och stats-anslag till lika belopp för sådant ändamål beviljas; i) af Herr A. M. Stenberg, som, med afseende derå, att den anslagssumma, 30,000 r:dr, hvilken af Kongl.
H o n såg ut som om hon varit färd|c: dig att flyga på den principfasta husförestånderskan, som stod där och fastade sin brosch i retsamt och majestätiskt lugn. » Jag tror inte det finns någon elakare människa i hela världen än tant, » hväste Gärtrud. » Tant förstör hela vårt lif. Men jag står inte ut. Jag ska be pappa att få komma bort. » » Det vill säga, att j a g ska flytta, för jag går hennes nåd i vägen. Nå ja, det ska nog bli bra med det. Jag har pinats länge nog m e d leda ungar. Var så g o d och gå sin väg nu bara. » Flickans ansikte hade strålat upp. » Tack, håll ord bara, tant, » ropade hon i dörren, som hon slängde igen med en smäll för att skynda sig ut till syskonen och tala o m det lysande resultatet af sin expedition. Tant skulle flytta! Det var någonting spännande intressant i denna husliga förändring, och både Ester och T o m sågo förtjusta och beundrande upp till sin morska syster, som drifvit sakerna till denna punkt. \ DC » Men du ska få se hon ångrar sig, » sade den skeptiske T o m, som kom ihåg utgången af flere föregående konflikter. Gärtrud teg och funderade ett tag. » Jag ska tala med pappa, innan hon hinner in, » sade hon. Sagdt och gjordt. Ögonblicket därpå stod hon inne hos sin far bredvid soffan, där han satt och läste tidningar. Men då han frågande såg upp, fann hon inga ord, utan föll honom bara om halsen. » Hvad är det, kära b a r n? » Faderns hand strök smekande öfver hennes hår, och denna vänlighet löste hennes tungas band. Aldrig förr hade hon hittat sådana uttryck för att klaga sin och sina syskons nöd, den andliga hunger och törst efter frihet och ömhet, hvari de lefde, och hur de längtade att komma ur sitt tvång. Fadern satt helt allvarsam. Så illa beställdt hade han aldrig kunnat tänka sig det var i huset. Han var j u också så sällan hemma för att märka något, och fredsälskande som han var, hade han en gång för alla förbjudit allt skvaller från hvilket håll det vara månde.
Ståndet måtte åt Riddarh.-Utsk:t uppdraga att uppsätta berörda skrifvelse. Hr Gr. o. Landtm, förmälte, att Hr Nordenfelt hade föreslagit, alt R. o. Ad. skulle uppdraga åt Riddarli.-Utsk:t att uppsätta och till R. o. Ad. inkomma med det förslag lill underd. skrifvelse till K. M., som R. o. Ad. för sin del borde aflåta, derest Banko-Utsk:ts af R. o. Ad. nyss bifallna Utlåt. N:o 51 blefve R. Sl:rs beslut; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. behagade till detta förslag lemna sitt bifall. Ropades ja. R. o. Ad. åtskiljdes kl. j 8 e. m. Lördagen den 15 Augusti 1863. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 4 prot.-utdrag för den 12 dennes samt pleniprot:t för den 6 sisth Maj e. m. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af ytterligare 3 suppleanter i Konst.-Utsk:t; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 213. Frih. Armfelt, Magnus; » 1011. Hr Lagercrantz, Carl Gustaf; » 140. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus Ludvig. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Lag-Utsk:t efter N:o 1199 Hr Simmingskjöld, fullm. Gr. Hamilton, Gustaf; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 2240. Hr von Afzelius, fullm. Hr Olivecrona, Samuel Detlof Knut. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t efter N:o 1187 Hr Haij, fullm. Gr. Lagerberg, Gustaf Fredrik; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1878. Hr Malmerfelt, fullm.
Om uägra korttänkte fiender till Fosterlandet ännu skulle finnas, som med mifinöje anse Revolutionens första hufwudsakliga följd, Riks-Acten af den 10 Maji 1809, sä böra äfiven de, frän sin dolda wrä, deltaga i samma ton. Släpp banden lösa, lät en stark brytning börjas, och det ljud, sorn nu läter sä enstämmigt, skall upplösas till fullkomlig twedrägt. Osäkert kan det »vara, hwilketdera partiet Bilaga till Meni. 643 har de bäst anlagde planer och således skulle segra; men temligen wihl är det, att Samhället skulle förlora ett lugn, en styrka, en lagbunden frihet, som wi icke utan uppoffringar och ädla mödor förwärfwat. Mig torde en ytterligare anmärkning tillätas, som lärer förtjena eftersinnande: En National-Representation är nödwändig för att bibehälla borgerliga friheten genom ett rent, upplysande och kraftfullt uttryck af allmänna opinionen. Härtill synes lika nödwändigt fordras, att Nationen skall äga hwad som förtjenar namn af allmän opinion, det will säga: bestämd upplysning i åtminstone de wigtigaste ärenden, som röra allmänt wäl. Sakna äfwen de Claher, som anses mest bildade, denna upplysningsgrad, sa kan det wara temligen likgiltigt, af hwilka personer, och i hurudana afdelningen: Nationen representeras. — Om man efter detta Riksmöte skulle finna brister i nägra af Riksens Ständers beslut; om nian under loppet af deras öfwerläggningar trott sig röja werkningar af enskilda assigter, af Ständs-twister, af inbördes mihtroeude, afund m. m., sa ma ulan wara witz derpå, att saken icke hade warit hjelpt genom ett annat Representations-sätt. Efter en tid af nästan allmän dwala, under det man icke fatt fritt tala, aldrig skriftna, knappt tänka öfwer allmänna ärenden, under det nästan ingen wäntat sig att någonsin fä höja sin röst för Fosterlandets wäl, Llef ock hwar enskild man håglös för sädana ämnen, och wi hitkonuno alldeles obcredde.
Efter några ögonblicks sökande framtog han en af dem, betraktade den omsorgsfullt och lade den på bordet framför sin kollega. »Se här», sade den gamle; »innan jag berättar dig hvad jag i dag sett, så vill jag visa dig denna quipus, som står i förbindelse med berättelsen om en syn, som en af de första öfverstepresterna för lång tid sedan haft. Den mystiska sägen, som berättas i denna quipus har gått i arf från prest till prest, och så som jag nu ämnar förtälja dig den, så har min företrädare en gång förtäljt den för mig. Jag ser på de quipus, som finnas rörande denna sak, att man tvekat om synens rätta tolkning; också jag har tvekat i det längsta tills i dag.» Öfverstepresten tystnade återigen, lutade sig tillbaka i stolen och stirrade ut genom det smala fönstret, där en bit af söderns himmel var synlig. »För många år sedan, dagen före Raymisfesten och samma dag en af vårt rikes största konungar föddes, hade den då lefvande öfverstepresten följande dröm. Det syntes honom, som ginge han nere vid det oändliga hafvet längs stranden och stege upp på en ödslig klippa, från hvilken han såg solen sjunka i hafvet. Han beundrade den härliga utsigten, naturens majestät och lyssnade till hafvets melodiska brus, då vågorna i smekande famntag gledo in mot den finsandade stranden. Allt andades frid och lugn. Då började plötsligt tjocka moln draga upp på horisonten, solen gled blodröd ned bakom dem, vågorna höjde sig, bullrande och mäktiga yrde de sitt hvita skum kring klippan, der han satt, medan högljudda kommandoord trängde genom rymden. Det mörknade mer och mer. Ett fruktansvärdt oväder bröt löst, blixtarne ljungade, och den vrede guden lät åskan mullra öfver hafvet. Ett ofantligt skepp dök fram, närmande sig klippan, der han hvilade sig. Det var helt och hållet hvitglänsande både skrof, master och segel. På skeppet hvimlade det af hvitklädda män med främmande, ljusa anletsdrag. Längst fram i förstäfven stod anföraren; han bar en hvit kjortel, på bröstet ett stort kors, spjut och andra vapen hade han i händerna.
I fråga om utgörandet af de till Båtsmans-indelningen i Blekinge lån anslagne öfverskottsoch reserv-räntor, hvarom E. K. M:t täckts, medelst Nådig Proposition af den 20 nästlidne Mars, göra åtskilliga framställningar, har förekommit, att väl från äldre tider klagan förts öfver ruslnings-besvärets tyngd inom Blekinge, men alt denna klagan icke egentligen afsett antalet af de 1,500 båtsmän, hvilka, enligt Kongl. Brefvet den 1 Augusti 1683 och kontraktet den 27 April 1685, det åligger Blekinge län alt utrusta, helst länet för delta besvär åtnjuter frihet från jordeboksoch hemmantals ränta, utan hufvudsakligen åsyftat det olika och ojemna sätt, hvarpå rustningen utgöres. Hemmanen hafva nemligen från början deltagit i båtsmanshållel i mån af deras grundräntor, men för öfrigt efter deras vid indelnings-tiden befunna beskaffenhet, så att bättre hemman rusta för lägre, men sämre hemman för högre ruslniugs-dalertal af hemmanens räntor, hvilket dalertal omvexlar emellan 16 och 21. Då emellertid endast lör ett mindre antal hemman räntorna jemnt motsvara rustnings-dalertalen, hafva för de öfriga hemmanen så beskaffade liqvider inträffat, alt, der räntan öfverstigit rustnings-dalerlalel, hemmanet presterat båtsmän endast för detta dalertal, men kontant erlagt ränte-öfverskottet till uppbördsmannen, hvaremot, om räntan varit mindre än rustnings-dalertalet, hemmanet af uppbördsmannen bekommit eli, skillnaden emellan grundräntan och rustnings-dalertalet jemnt motsvarande tillskott. Detta sätt att liqvidera öfverskottsoch lillskotts-räntorna fortfor intill sednare tider, utan annan förändring, än att räntorna efter 1776 års mynl-evalvation utgingo Exp edil io n s - U is k olle ts Förslag till underd.
Bonde-ståndets beslut. Bevillnings-Utskottets Memorial M 27. 23 Ridderskapet och Adein samt Presteoch Borgare-stånden hafva godkänt den af Utskottet föreslagna redaktion, enligt hvilken under olika rubriker, fast med lika tullsatser, i taxan upptagas ”Ankare” samt ”Draggar, Armbultar, Hammare, Roderjern, Skeppsknän och Smedjestäd”; hvaremot Bonde-ståndet beslutat, att alla dessa artiklar skola under en rubrik upptagas Då denna skiljaktighet emellertid afser endast en formel fråga, deraf tullbevillningen icke beror, lärer Utskottets omförmälda af tre Stånd godkända förslag böra anses vara af Rikets Ständer bifallet. Utskottets förslag att Jernskrot, gjutet, smidt eller valsadt, skall vara tullfritt vid Jern. införsel har blifvit bifallet af Preste-, Borgareoch Bonde-stånden, hvaremot Ridderskrot, skapel och Adeln för denna artikel bestämt en införsels-tull af 20 öre centnern, Såvida Ridderskapet och Adeln icke vill, med frånträdande af detta sitt skiljaktiga beslut, i likhet med de öfriga Stånden antaga Utskottets förslag, måste följande omröstning anställas: 36:o Den som bifaller Utskottets, af tre Stånd godkända förslag, att Jernskrot, gjutet, smidt eller valsadt, skall vid införsel vara tullfritt, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, belägges, enligt Ridderskapet och Adelns beslut, nämnda artikel med införsels-tull af 20 öre per centner. För Knifvar: penn-, hade Utskottet föreslagit införsels-tullens bestämmande till 1 R:dr 12 öre skålpundet. Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-stånden Kmfvar hafva bifallit detta förslag, men Bonde-ståndel har fastställt tullsatsen till 1 R:dr 25 öre skålpundet. Derest Bonde-slåndet vidblifver detta sitt skiljaktiga beslut, föranledes följande votering: 24 B evil In ings-U(skott cts Memorial M 27. 37:o.
Men, M. Hrr! om jag i allmänhet mäste erkänna, att det ej går au att, såsom fordom, bestämma ett absolut straff för brott i allmänhet, huru mycket mera skäl måste det ej vara att denna grundsats antages i fråga om de brott, vid hvilka kanske, mera än vid några andra, nyanser kunna upsökas. Bland sådana brott måste räknas mord. Huru oändligt många skiftningar af detta brott lia vi icke sett? Om jag å ena sidan betraktar banditen, som endast af vinningslystnad med oerhörd grymhet beröfvar en menniska lifvet; eller en son eller dotter, sora, döf för naturens röst, mördar sin fader eller moder för 318 Den 24 Märs f. tn. att åtkomma dess egendom och gör det någon gång till och med på det grymmaste sätt; om jag betraktar giftblandaren, som tillreder giftet med beräknande lugn och lägger det i födan; om jag på ena sidan tager detta i betraktande och å andra sidan den moder, som af oro öfver det barns framtid, som lion sjelf gifvit lifvet, och sorn hon förutser skall blifva lika usel, lika qvalfull, sorn det lif, hon sjelf framlefvat, af missförstånd faller på den tanken att lion har någon slags rätt öfver det lif, hon frambragt, och i sin förtviflan tager det af daga; eller om en fader af billig harm dödar dea skändlige förföraren af sin oskyldiga dotter, hvilken skilnad är det icke mellan dessa begge klasser af brott? Kunna vi väl rimligen säga, att i ett samhälle, der straffet skall mätas efter brottet, de förra och sednare böra träffas af samma straff. Jag har talat blott om brottet; jag ber nu att få betrakta straffet och tillika domarens ställning, dä han skall tillämpa lagen. Enligt förslaget skall för mord dödsstraffet bibehållas. Med mord menas enl. förslaget ett afdagatagande med berådt mod och i upsåt att döda. Hittills har mord karakteriserats med ett försåtligt och i löndom begått dråp. Det kan således icke förnekas, att karakteren på mord efter K. M:s Propus, blir mera utsträckt och mera omfattande än i gamla lagen.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. behagade finna, att ehuru Utskm här föreslagit, att R. o. Ad, måtte förena sig i Presteoch BondeStms beslut, så vore dock icke PresteSt:s beslut i denna fråga så fullt öfverensstämmande med BondeSt:s, att man på en gång kunde förena sig i båda; utan hemställde Hr Landtm, alltså, om R. o. Ad. behagade på så sätt antaga Utskms i denna punkt gjorda inbjud - Dea i; Mars t m. bjudning, att R. o. Ad. instämde i BondeSlts beslut i ämnet. Utskms yttrande, att BorgareSt:s beslut måste anses hafva förfallit, godkändes, och inbjudningen antogs. 12 §:n, 2 mom. Inbjudningen antogs. 12 § : n, 3 mom. Yttrandet lades till handlingarna. 12 § : n, 4 mom. Inbjudningen antogs. 12 §:n, 5 mom. Utskms yttrande lades till handlingarna. 12 § : n, 6 mom. Inbjudningarne antogos. 22 §:n. R. o. Ad. ansåg, på sätt Utskm yttrat, att denna § komme alt bibehålla den ordställning och ordalydelse, som finnes i den hittills gällande författningen. 23, 24 och 25 §§:ne. Inbjudningarne antogos. 26 §: n. Inbjudningen 0111 godkännande af Utskms förslag till redaction af denna § antogs, och Utskins yttrande i öfrigt lades till handlingarna. 27 §:n. Inbjudningen antogs. 28 §: n. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga Utskins inbjudning att förena sig med PresteSt. i antagandet af den utaf nämnda Stånd beslutade beskattningstariff. 22 II. 6 /)3 Don ij Mars f. m. Gr. flam! !ton:
Fyra sånger af Charlotte Lindholm. (Belönade med hedersomnämnande af Svenska akademien den 20 dee. Den g a m l e. Stilla afton, du, som kvalet söfver, Sänk dig svalkande till dalen ned! Särla dagg snart vissnad ros behöfver, Hon har stått i solen dagen öfver Pä den ljungbevuxna, brända hed. Ljufva afton, öppna sakta porten Till de ljusa drömmars sagoland! Drag den förlåt bort, som döljer orten, Där de sälla vandra hand i hand! Kom med friden ock, o aftontimma, Till den gamle vid lians tysta liärd! Sänd, o bleka måne, ned en strimma, I hvars sken en svunnen fröjd må glimina, Oifva ljus åt minnets dunkla värld! Ty den gamle helst med minnet talar, Det har blifvit honom till en vän, Svalt det är uti dess tempelsalar, Skönt där vandra om och om igen. Och då lefnadsdagen tyckes stupa Mot den sista, skumma afton ner, Ses den gamle stilla sig fördjupa / det svunna kära mer och mer. Stundom man ett flyktigt löje ser Kring den fina munnens linier leka, Glada känslw da hans hjärta smeka; Stundom ögat matt och fuktigt är, Och en suck ur själen sakta bäfvar, Minnets dufva, som kring honom sväfvar, Hågkomst då af forna sorger bär. — Men den gamle mins ej blott, han tänker, Hvita hjässan ofta ned han sänker I begrundning under dagens lopp. Tanken är ej grubblande och dyster, Icke häller lekande och yster, Den är lugn och full af tro och hopp; Den är klar som Milans blåa vatten, Blid som stjärnans ljus i mörka natten, From och älsklig, som en barnasjäl, Allvars full och pröfvande likväl: » O, hvad var min lefnads dolda mening? Om jag gåtan tyda rätt förstått, Hvad mig mötte, sorg som fröjd, var godt, Blott del tjänte till mitt hjärtas rening. » Och hans tanke löser sig i längtan, Längtan » hem » från möda, kamp och strid, Uti andens tysta, djupa trängtan Till en evig, en fullkomlig frid.
TiondeTackjern och HammarskattsStångjern , sora vanligen löses med penningar, uppgår till föga mindre: att Westgötha Dahls Regements och landsStaten i Örebro med flera Verk hafva sin löning indeldt i Wermland: att länets innevånare måste köpa större delen af sina förnödenheter från sndra orter, såsom oftast Spannmål, alltid salt, sill och torr fisk, kläde, tobak med flera, äfven för allmogen oundgängeliga varor, hvartill man äfven nödgas räkna Specerier, socker och caffe jemte hvarjehanda tyger af utländsk eller inländsk tillverkning, som för ortens Ståndspersoner blifvit ett behof: att till dessa serskilde så dryga utgifter, hvilka sammanräknade stiga till vida större belopp än i något af Rikets öfriga Landskap, orten föga kan påräkna någon tillgång af Boskapsskötsel eller Landtbruk. Vidare säges, att i den förflutna tiden det varit sällsynt att afkastningen i Spannmål och Victualier, ett eller annat godt och fruktbart år, räckt till Landets egna behof: afsalu eller Export till andra Län skulle förgäfves påtänkas; att ett hardt luftstreck och en svag jordmon motarbeta alla idoghetens och odlingsnitets förenade bemödanden, verkställda med lika stor, om ej större ifver än på något annat ställe: att Landtbrukaren måste här i det närmaste inskränka sig till det minst kinkiga och minst kärnfulla Sädesslaget, Hafran, och finna sig nöjd om hane hopp och en måttlig äring ändock icke felslår, svårigheter hvilka i samma mon ökas, som landet nalkas norden och de isbetäckta fjellarne, hvadan ock i de nordligare Härader - Dan ii Junii e. m. ne sjelfva hafran blott sällan vinner eö för utsäde nödig mognad, men ofta helt och hållit förfryser, oduglig bade till menniskors och kreaturs födaTill ersättning för dessa missöden synes naturen hafva gifvit åt Wermland sina rikhaltiga Jeragrufvor och vidsträckta skogar. Endast från dera är det som orten i det förflutna hämtat sitt bestånd.
0th Pianolektion gifvss %E mudertecknad: elev d fru Dina Eclling och fröken Sipid heim-Gyllensköld. CarlAnqaa Å felat. Sjuksköterskor med g o d a. b e t y g öfver genomgångna larokiirser och ntöfvad praktisk verksamhet finnas a n m ä l d a å, Fredrika-Bremer-Förbundets B y r å, 54 Drottninggatan, 1 tr. Allm. Sjukkassa. Afven personer, som icke ar0 medzemmav a f E1örbundet, 7mcnna óZifva delegare i d e n s m m a. Aug. nusson (etablerad 1860) Försälji~ingslolraler: n e d ~ a Tzottoz, en, tvdi och t ~ tr. e upp Största lager i. Norden Kulörta o, Svarta Yllekladningstyger Kulörta och ' Svarta Sidentyger ~omnlls-~vättliläd12in~s~ Schalar och Underlzjolar m. m. 0bseru er a! * enom direkta förbindelser med inoch utlandets förnäinsta fabrikanter kan jag erbjuda ofvannärnda artiklar bättre och billioare än någon annan 6c.h torde en livar genom besök i mina lokaler eller genom reqvisition af profver och varor lätt blifva öfvep tygad om fördelen att hos mig fylla sina beliof af desia artiklar. Riks-re~efOn 6 26 e ~ 2O e f j ~ ~ h ~ Profver på begaran,kvy;;;;; ~~ !ip kostnadsfritt. a \ \ mn OBS. ' AZZn undemmkJoZtw t.iUlvemmku&amp;ep&amp; egen f abr$k efter n g a s t e framekn och tyeka mnodeZZe~ *. J Fredrika Brerner. Ett biografiskt verk. a S. L-d Adlersparre och Sigrid Leijonhufvud: Isiredrika Bremer. Biogr~fish slzidie. P. A. Norstedt 8i Söllers förlag 1896.
Den vidriga lukten härrör från flytande flyktiga fettsyror, bland hvilka smörsyran luktar värst. I kemisk förening med glycerin har smörsyran ej samma lukt. Margarin är till sammansättningen mycket likt smör. Förnämsta skillnaden utgör smörsyrehalten. Smör innehåller i medeltal: vatten 12 % palmitin 17, stearin 85,5, olein 23, smörsyra, glycerin etc. 7,6, salt 5; margarin: vatten 1 2 %, palmitin 18,5, stearin 38,5, olein 25, smörsyra, glycerin etc. 0 (saknas så godt som), salt 5. Margarin beredes af färsk oxtalg, som skiras och pressas. Den hårda presstalgen användes vid stearinfabrikationen. Den återstående massan, oleinmargarin, blandas med oljor, tills den blir smidig, och kärnas vanligen med mjölk. Margarin anses lika hälsosamt och närande som smör. Lanolin (renadt ullfett), som innehåller kolesterin i stället för glycerin, härsknar ej, är smidigt och brukas med fördel till beredning af salvor. Kronprinsessan, som icke vill lämna prins Gustaf Adolf, förr än denne är fullt återställd från sitt öronlidande, har ytterligare uppskjutit sin afresa till utlandet på obestämd tid. - Fröken Anna Söderberg från Stockholm har i veckan af rest från Göteborg till London för att i England studera därvarande arbeterskors förhållanden under ett par års tid. Fröken Söderberg ämnar taga anställning vid någon fabrik, så fort hon är fullt mäktig språket. För studieresan har hon erhållit ett anslag på 1,000 kr. ur Lorénska fonden. * Sjuksköterskor erhålla nedsatt biljettpris vid resor å statens järnvägar, därest de äro medlemmar af Svenska sjuksköterskornas allmänna pensionsinrättning samt i utöfvandet af sjukvård. Vid företeende af vederbörligt intyg härom äga de färdas i andra klass mot half afgift och i tredje klass på s. k. truppbiljett, enligt beslut som järnvägsstyrelsen i dagarna fattat. En litterär mystifikation af ganska enastå- enda natur i våra bokförhållanden har i dagarna blifvit uppdagad. I våras utkom en bok med titel » Nordanifrån » af en författare, som benämnde sig Stig Stigson.