Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har väl ansett anledning icke saknas, att ju ett lån på lindrigare ränte-vilkor än 4 procent kunde erhållas, och Utskottet har derföre i 8:de puncten af förra Förslaget, lätnnadt öppet åt Fullmägtige 5i2 S t a t s - U t s k o 11 e t s i RiksgäldsContoiret, ”att, så vida större förmo ner, ”än efter de af Utskottet gjorde beräkningar, visade "sig, afsluta om länet emot högre mellangift och läg"re ränta;” men då Utskottet godkänner den gjorda anmärkningen, att räntan bör till visst belopp af R. St:r bestämmas, och Utskottet anser den böra utsättas till 4 procent; hälst i annat fall, genom den större mellangiften, Capitalet som uppbäres, skulle blifva mindre; finner Utskottet sig äfven böra frångå dess förut afgifne förslag om ränte-beloppet, samt i det nu afgifvande förändrade förslaget bestämdt tillstyrka: att räntan blifver 4 procent. Ehuru Utskottet icke kan bestrida riktigheten af den mening, att, utan myntbestämning eller realisation, brist för RiksgäldsContoiret kunde uppkomma genom olika Cours-förhållanden, vid liqviden af räntan, på det upptagne lånet med den för de utgifne lånen ingående vinst; tror Utskottet likväl, att, i följd af det sammanhang med verkställigheten af Myntbestämning och realisation, som, efter hvad i det föregående är nämndt, Utskottet ansett ifrågavarande Upplåning böra äga, och genom utvägen, att på depositräkningen i Banken hafva det inkomne Silfret disponibelt, någon förlust på clet hela för RiksgäldsContoiret icke skall uppkomma emellan den påräknade räntevinsten och den ränte-utgift Coritoiret får vidkännas.
ConstitutionsUtskottet ej gjort afseende på den motion, han i April Månad gjorde, får jagdenäran upplysa,att den då ägde en sådan form och en sådan utvidgning, att Utskottet fann sig böra afstyrka densamma, att äfven jag afstyrkte den och skulle gora det ännu. Den Herr Bmks-Patronen Spaldencreutz nu gör, är så skiljaktig från den förra, att jag deremot hemställer denna till Högiofl. Ridderskapets och Adelns bifall. Uppå af Herr Grefven och LancltMafshalken gjord proposition instämde Högloft. Ridderskapet och Adeln uti Högvördiga PrestStåndets förslag med det tillägg, Herr Spaldencreutz föreslagit. Å nyo föredrogs RiddarhnsUtskottets den 22 Juli på bordet lagde Memorial, i anledning af återremissen af Utskottets Memorial rörande Adliga JungfruStifts Directionens RiksdagsBetättelse. Herr Påhlman, Otto Fredric, förenade Sig uti den särskilda, vid Utskottets Betänkande bifogade mening af Grefve Stackelberg, rörande den lönetillökning, som Utskottet föreslagit för Adliga JungfruStiftets Camererare. Den 27 Juli m Hans Excellence, Herr Grefven och LandtMarshalken föreslog att detta Memorial kunde fä hvila tills Utskottets Betänkande, om löneförhöjningen för Riddarhusets Tjenstemän, kunde löretagas. Bifölls. Enahanda beslut fattades i afseende p! RiddarhnsUtskottets den 22 Juli på bordet lagda Memorial, angående arfvode för Riddarhus Vaktmästaren. Upplästes och lades på Bordet tvänne från RiddarhusUtskottet inkomne, så lydande Hörsamste Memorial! Hos Högloft. Ridderskapet och Adeln har en dess Ledamot HofCanzleren, Riddaren och Commendeuren af Kongl. Maj:ts Orden Herr Friherre af Wetterstedt föreslagit, att samma grundsatser, hvilka till förbättring af Embetsoch Tjenstemännens Lönevilkor i allmänhet blifvit, under nu påstående Riksdag, af Riksens Högiofl.
Tidens anspråk hafva ifrågasatt tackjernets export, ej egentligen från dess behöflighet, ty ett högre pris kan framkallas af friare stångjernssmide, utan från hela näringens stora behof af industriel väckelse. Kan den ej annorlunda åstadkommas, än genom tackjerns-export; då må hellre denna enda utväg till jerntillverkningens totala framskridande, om än åtföljd af stångjernshandteringens partiella förstöring, vidtagas och alstra industri och verklig insigt, än att ett permanent stillastående, hvilket innebär ett verkligt aflagande för täflan underkastade näringar, skall störta hela handteringen, till fäderneslandets obotliga skada. Jag har vidrört frågans ekonomiska del och hoppas likväl icke blifvit förd utom ämnet, ty tullcomiteen har, som mig synes, företrädesvis velat stödja sig på principer. i6 Den ii Mars f. m. Att de icke inrymt jernhandteringens för riket gagnelignste bedrifvande, synes mig häntyda derpå att denna del af äinnet påkallat en pröfning, som blifvit förbisedd. Under liden hade man dock bort lemna frågan i allo orörd. Jag tillstyrker 5:o att förbudet ä export af malm, tackjern och smältstycken må fortfara, såsom hittills. Hr Lefren, Johan Pehr: Förenande mig lill alla delar uti den vackra framställning af ämnet, som Hr Lagerhjelm nyss för R. o. Ad. uppläst, anhåller jag blott att få tillägga, eller rättare sagdt, att särskildt få fästa Bevilln.- Utsk:s uppmärksamhet på några, efter mitt förmenande, vigtiga grundsatser för all lagstiftning, som står uti samband med näringarne. Den första och vigtigaste är, att, huru helst man må betrakta saken, antingen man hör till det liberala eller prohibitiva systemet, man likväl aldrig bör förbise, alt stadga uti författningarna är första villkoret för dem, som med sina capitaler och sitt• förstånd skola framföra landet till välstånd. Det är icke coosmnenlerne utan producenterne, som arbeta; man får icke begära obilligheter å consumenternas sida, men consurnenterne måste betrakta sig såsom förenade med producenterne till ett och samma folk.
Skulle jurymannens sunda förnuft ensamt fälla utslaget, borde det icke vara blottstäldt för att missledas genom advocaters eller offentliga försvarares klyftigheter och Iagvrängningar. Det naturliga obildade förståndet är mera receptivt än sjelfverkande, emotlager lättare, hvad som för detsamma framställes. Vore juryn oläglig att sjelf, stödd på sitt sunda oförvillade förnuft, utleta sanningen bättre än domaren, hvarföre har man då öfverallt, t. o. m. i England, satt juryn så tillsägandes under domarens förmynderskap? Då juryns ofelbarhet är föremål för det största loftal, synes det verkligen vara mindre conscquent att än - 92 Den 17 Octoberf. m. dock, på sätt alla nyare lagstiftare gjort, söka inskränka detina inrättnings fria sjelfständighet. En sådan inskränkning är den i England och NordAmerika brukliga information, hvarmedelst den presiderande lagkunnige domaren skall vägleda de edsvurna, när debatterna äro slutade och målet utageradt, Ändamålet härmed är att lemna en säker ledtråd åt de edsvurna, hvilka i allmänhet ej särdeles uppöfvat sin omdömesförmåga och dessutom ej äro erfarna i juridiska förrättningar. Detta allmänna menniskoförnuft sättes på domaresätet derföre, att man tilltror dess naturliga okonstlade blick särdeles säkerhet och urskilning; och likväl måste det larda förståndet först bearbeta eller liksom tillreda det, som är föremål för det förstnämndas omdöme. Denna domarens information gör det sista mest bestämda intryck på de edsvurnes föreställning om saken, hvilken föreställning således ej är deras sjelfförvärfvade egendom, utan endast lånad från domarens information. Om än lagen förbjuder domaren gifva sin öfvertygelse tillkänna, framskymtar den dock uti informationen t. ex. i sättet, hvarpå bevisen blifvit uppfattade och framställda; och ingenting är naturligare, än att de edsvurna, för att äga lugna samveten i tvifvelsamma omständigheter, följa åsigten af den person, hvilken de måste tilltro större bildning och mera öfning i rättssaker.
Och hade det varit någon annan än ni, svarade herr Jöns, skulle han i morgon fått lära sig i Åbo torn att hålla fred på landsvägen. Herr Åke strök rimfrosten från sina morska mustascher, svor öfver mörkret och lät slutligen förstå, att trätan kunde förlikas vid ett godt bord på Gerknäs, dit man hade knappt mer än en mil och där hans stallmästare Lars Palikka kunde servera spanskt vin som preservativ mot vinterkylan. Herr Jöns hade ock sina skäl att icke räkna så noga ett snedsprång af konungens gunstling och lät förstå, att det vore nu för sent på kvällen att resa till Gerknäs. Han hade beställt nattläger i Nyby gård ej långt härifrån, och om herr Åke ville hedra honom med sitt sällskap där öfver natten, kunde han försäkra, att hans hofmästare Antonius Pape skulle servera ett ungerskt vin, som ej gaf det spanska efter i värmande egenskaper. Fred afslöts, och stryk var behållna gåfvor. Hästar och slädar vältrades till rätta med förenad armstyrka; på knuffar och skällsord var ingen brist. Flyktingarne återvände; hofmästaren Antonius Pape kröp skamflat ur tullnärens släde och fick befallning att tillreda ett gästabud efter tidens lägenhet. Snart befann sig det talrika sällskapet inlogeradt i Nyby gård, herrarne med sin adliga svit vid vinbägaren i stugan, ryttare och tjenare vid sina ölkrus i den rymliga, för tillfället eldade rian. Allt var på fältfot; fruar eller kvinnlig betjening sågos icke i karavanerna. För tullnären och hans följeslagare återstod intet annat val än att söka sig nattkvarter i ett närbeläget torp, benämndt Kaskas. Äfven detta hade redan som nattgäst mottagit en kringvandrande tiggerska. Halmen på golfvet erbjöd åt alla ett gästfritt läger, medan enda sängen afstods åt den öfverallt kände och vördade pastorn från Ekenäs. Men icke ens trötthet och köld kunde för den gamle mästaren fördunkla hans kära stjärnor.
Prot. 1862 & 1863. 8 Sami. 28 Haft. i 2 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 114. då af de inom Borgare-Ståndet i sjelfva saken afgifna yttranden, af hvilka Utskottet erhållit del, Utskottet icke eger tillräcklig anledning att frångå sin af två Riksstånd bifallna hemställan, föranlåtes Utskottet vördsamt föreslå Vällofliga BorgareStåndet att med sistnämnda begge Riks-Stånd förena sig i det beslut, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af en författning, hvarigenom stadgas, det Kongl. Maj:ts Befallningshafvande skall, vid uppkommande fråga om borttagande af grind öfver allmän väg, före besluts afgifvande inhemta vederbörande kommunal-styrelses yttrande. Stockholm den 9 April 1863. Reservation: af Herr Börjeson. Ank. till Exp.-Utsk. den 20 April 1863, kl. 5 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner rörande medverkan från Sveriges sida till Konungariket Polens återupprättande. Den 20 sistlidne Mars har Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet från Höglofliga Ridderskapet och Adeln fått emottaga en derstädes af Friherre Staél von Holstein, Fabian Wilhelm, väckt motion (JV2 268) hvari, med hemtad anledning af den kamp, som i vårt fordna grannrike nu pågår emellan ett ädelt hjeltefolk och dess främmande förtryckare, en kamp för de heligaste, de oför ytterligaste rättigheter, för hvilkas tillgodonjutande åtta Europeiska magter, deribland äfven Sverige, gått i borgen; och med anförande hurusom folken redan i denna stora fråga, den der icke vore allenast en politisk, utan äfven en humanitetens och rättens, uttalat sin opinion, enhällig och aktningsbjudande, tiden nu syntes vara inne för Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JV2 114.
Här må omnämnas Ifvö, Råbelöfs och Finja större sjöar, de tvänne förstnämnde inom Willands och den sednare inom Vestra Göinge härad. Verkställigheten hvilar dels på fortsatta undersökningar, dels på andra förberedelser och dervid uppkomna tvisters afgörande. Den enda egentliga vägomläggning, som under loppet af dessa åren inom Länet blifvit i fråga satt, är den allmänna landsvägen öfver den så kallade Haliands-åsen, emellan Margretetorps och Karups gästgifvaregårdar. Den delen deraf, som tillhör detta Län, går genom Bjäre härad och utgör kommunikationen emel lan Skåne och Halland samt Rikets öfriga vestra kust - land. Sedan behörig undersökning blifv it verkställd, bar Eders Kongl. Maj:t Nådigst gillat den plan och det kostnadsförslag, sorni och för den Jiva vägen af Styrelsen för vägoch vattenbyggnader blifvit gjord, hufvudsakligast i afsigt att undgå de svårare och brantare backar, som försvåra begagnandet af den gamla vägen. Sedan Eders Kongl. Maj:t i Nåder gifvit anvisning på anslag till att ersätta kostnaden, har sammanträde hållits med de väghållningsskyldige, för att höra dem huru vida de ville åtaga sig arbetets verkställighet; men då de dertill nekat, har Eders Kongl. Majrt i Nåder tillåtit, att enskildt bolag fick emot bestämda vilkor och arbetets fulländande åtnjuta anslaget. Som anbud härom skulle inlemnas till Edei-s Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Hallands Län, är det här obekant huru vida ännu något sådant anbud är gjordt. Det skick, i hvilket denna fråga blifvit salt, är ett förnyadt bevis huru det enskilda interesse! kan och får i dylika fall öfverväga det allmännas. I denna fråga, som skulle bereda en förbättrad och nödvändig kommunikation emellan sodia och vestra Sverige, mötes motstånd af en pluralitet inom tvänne härader, hvarigenom en stor del vägliållningsskyldige ej begagna denna väg och se sig således ej hafva någon enskild nytta af företaget.
C. M. af Lehnberg. \ ' - ' • / Till Kongl. Majrt underdånigst, angående af Rikets Ständers Revisorer gjorde anmärkningar vid Fjerde liufvud-Titelns förvaltning åren 1836 och 1837. — 100 — Gonvoy-Commissariatets underd. utlåtande. Stormägtigste, Allernådigste Konung! Tili underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts Remiss, af den 21 sistlidne December, uppå Rikets Ständers Revisorers berättelse angående deras granskning af Convoy-Commissariatets räkenskaper för åren 1836 och 1837, får Convoy-Commissariatet afgifva följande underdåniga utlåtande: a) I detta mom. tillkännagifva Revisorerne, att sedan General-Consuln i Algier m. m. E. J. Lagerheim, i följd af Eders Kongl. Majlis Nådiga bref den 20 Mars 1835, af Convoy-Cassan undfått ett räntefritt lån 6,000 R:dr och med dess återbetalning erhållit ett års anstånd, under hvilken tid, frågan om ersättning för hans, vid Algiers intagande lidne förluster, förmodats blifva af Kongl. Franska Regeringen afgjord, men anspråket härom blifvit från Frankrikes sida afslaget, hade bemälde General-Consul hos Eders Kongl. Majrt i underdånighet sökt att från Handelsoch Sjöfarts-fonden vinna denna ersättning, uppgående till 9,333 R:dr; öfver hvilken ansökning Eders Kongl. Maj:t infordrat Convoy-Commissariatels underdåniga utlåtande, som äfven blifvit afgifvet, hvarefter denna fråga vid 1837 års slut var beroende på Eders Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning.
Dalarnes slöjdalster;» att »för detta ändamål erfordras en jernväg från någon punkt i trakten af Sala till sjön Siljan, helst erfarenheten vitsordat att spanmål för ortens behof, under vanliga förhållanden, alltid kunnat ifrån Westmanland och Upland erhållas för bättre pris än ifrån Gefle;» att »denna jernväg borde, för att uppfylla länets bergsbrukidkares önskningar och behof, antingen beröra Norbergs malmrika grufvefält och Strömsholms kanal, eller ock genom en bibana med dem sammanbindas, samt sedermera utsträckas till någon punkt, som genom sjötransport vore förenad med sjön Siljan.» Bih. till R. St. År 1862 yttrade den af Kongl. Maj:t då förordnade komité för utredande af norra stambanans ändamålsenligaste sträckning, bland annat, att »den ojemförligt större rörelsens rigtning genom Westmanland och Dalarne från söder till norr och tvärtom vöre ett obestridligt förhållande; att redan det dåliga skick, hvaruti den stora i denna rigtning gående stråkvägen emellan Falun och Westerås till följd af de talrika varutransporterna befinnes, vore i och för sig ett bevis, som måste vederlägga hvarje invändning mot sanningen af berörda påstående; att om dock vidare bevis i detta afseende erfordrades, så funnes det uti länsstyrelsens i Falun afgifna yttrande, hvilket, i fråga om de inom provinsen mest begagnade transportlinier, här i korthet återgifvet, innehölle att vägen från Westerås genom Grytnäs, Hedemora, stora Schedvi och Wika socknar till Falun, äfvensom vägen förbi Grytnäs, Hedemora, Säters och Tuna socknar till Båtstad, landvägen förbi 'Grådefallen, samt vidare vattenvägen på Dalelfven och sjön Siljan till Mora och Orsa socknar, höra till de främsta vägarne, och att på dem provinsens befolkning till större delen hemtar sitt behof af spanmål, specerier och manufakturvaror, samt afsända en stor del af sina produkter af koppar, jern och hvarjehanda slöjdalster,»
Ehuru Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.- Ehuru Utskottets uppgift icke är att meddela yttranden öfver huru en gällande lag skall in casu tillämpas, så vida sådant icke kan hänföras lill lagförklaringsfråga, hvartill nu ifrågakomne motioner likväl icke föranleda, anser Utskottet sig dock höra, med erinran, att 11155 års författning, såsom icke tillämplig på sådana förhållanden, som uppkommit, antingen före det förordningen började gälla, eller äfven sedermera genom arffall, icke blifvit till sin rälta mening och förstånd af några af motionärerne uppfattad, lill vederläggning upptaga några af de gjorda anmärk ningar om svårigheteten af författningens tillämpning i vissa uppgifna fall. Det första exemplet, som i sådant afseende anförts, är, att inteckning till säkerhet för en fordran sökes i 1/8 mantal, men åtkomsthandlingar kunna icke företes till mer än hälften deraf eller iy 16 mantal. Inteckningen beviljas och det är ifrågasatt om domaren skulle kunna, i händelse hemmansdelen säljes för gäldens betalande, neka lagfart å detta 1/16 mantal, ehuru det ej medför besutenhet. — Utskottet erinrar häremot endast, att då åtkomsthandlingar blifvit företedde af beskaffenhet, att inteckning kunnat meddelas, följer ock deraf, alt hemmansdelen är, antingen genom arf fången, eller ock har gäldenären dermed lagfarit. 1855 års författning är således hvarken i det ena eller andra fallet tillämplig. Lika liten svårighet medlör tillämpningen af 1855 års författning för det läll, alt egaren af 1/4 mantal säljer 5/16 mantal och vill behålla sjelf 1/16 mantal, som ej utgör besu tenhet. Nämnden skall nemligen, enligt 1 § 2 morn., undersöka ”om åbo kan vara besuten ä hvardera af de hemmansdelar, som genom klyfningen uppkommer.” Är nu säljaren icke besuten på sitt återstående 1/16 mantal, så kail köparen af de 5/16 mantal ej derå få lagfart.
Det bör vara så mycket lättare att åstadkomma dem, som Stockholm, på sätt Hr von Hartmansdorff yttrat, har 2:ne Biskopar, och jag ser icke något hinder för Pastor Primarius att låta annan Pastor visitera sin egen kyrka och församling. Hr von Hartmansdorff har förbigått den omständigheten att Biskoparne hafva icke en utan flere församlingar såsom praebende, men sådant må väl icke hindra visitationers anställande, ty det må väl vara Biskopen obetaget, att låta närmaste Contractsprost visitera Biskopens församlingar under det denne sednare förrättar visilalioner inom öfrige församlingar i Stiftet, Pastor Primarius kan således förrätta visitationerne inom hufvudstaden. Detta allt hör lill detaljerne, dem jag önskat Utsk. helt och hållet förbigått emedan mänga äro overkställbar. Jag har ingalunda förbisett den vigtiga punkten, rör:de sabbalhens helgd. Jag har hemställt just, alt R. St. ville hos K. M. anhålla om vidtagande af sådane åtgärder, hvarigenom sabbalhens helgd bättre än nu må kunna vårdas. Hr Tham: Jag kan icke underlåta att besvara några af de 2:ne siste lalarnes anmärkmr. Hr Bråkenhjelm yttrade, då lian första gången hade ordet, alt, om man på landsbygden inom lika trång krets sammanförde ett antal menniskor, motsvarande hufvudstadens folkmängd, skall lika stor osedlighet ibland dem upkomma som f. n. finnes inom Stockholm. Det torde tillåtas mig, att få fästa Hr Bråkenhjelms upmärksamhet derpå, alt folkmängden inom hufvudstaden till följd af inflyttningar är nästan alltid lika stor. Efterse vi, hvilka mest till hufvudstaden inflytta, så skola vi finna att de utgöras af dräggen utaf landsbygdens befolkning, som öfvergifver sin stadiga sysselsättning och här i hufvudstaden genom tiggeri och brott söka förvärfva sig uppehälle. Samme talare har äfven besvarat min fråga i afseende på förändring af gudstjensten, och hvarvid jag ansåg aftonsången böra bibehållas.
Behållning för Januari-September 17,916 41 Summa Riksmynt| 171,577 Detta sammandrag, hvilket endast grundar sig på de rapporter, som för hvarje qvartal ingått till Kongl. Maj:t, torde derföre i mindre väsendtliga delar afvika från de bokslut, som för hvarje år upprättas 10 Bih. till B. St. Bilaga till Stats-Utskottets Utlåtande JV2 87. Litt. Q, o Sammandrag öfver Trafiken å Vestra Stambanan under år 1862, samt Januari—Mars år 1863 *). > a GQ cd S CD P-> CD l—l H-t Inkomster. U t g i f t e r. t» to t±> 5- Kcn J» '7-7: cn O BB os cn CT* P fö E3 fö s • Passagerare. Gods. Öfvervigt, post, Summa För banans För trafik För verkstäder, lokomotiver och vagnar. Konsumerade Summa 1862. föo cn PT CD S» CD ►-1 tt Antal. Riksmynt. Riksmynt. keter, m. pam. inkomst. underhåll. afdelninge n. materialier utgift. Maj:t, torde derföre i mindre väsendtliga delar afvika frän de bokslut, som för hvarje år upprättas. **) För Mars månad 1863 hafva fullständiga uppgifter om utgifterna ännu icke ingått. Bih. till Ii. St. Bilaga till Stats-Vtskottets Utlåtande JV2 87. Sammandrag öfver trafiken på Södra Stambanan under åren 1860 och 18610 Litt. JR. 1860. Januari (banan trafikerad emellan Malmö oell Sösdala) J Februari [ Mars ) April ) Maj Juni ) Juli j Augusti September ) Oktober 1 ) Novemher > ^ December 1860 öppnades banan till Hessle-1 December \ ^,s Malmö.) J Antal trafiktåg. CAJ *s p: o Pr* p »-• CO o jLB p co ro »i P CO Medeltal trafikerad bana. Inkomst per banmil. t-H P O 3 co CD *-1 Inkomster. Utgifi er. Passagerare.
men att Kollegium ansåge dessa olägenheter »svårligen kunna afhjelpas genom några allmänna föreskrifter, helst Knekte-(Lego-)kontraktets ingående är en frivillig handling, och således på rustoch rotehållarne sjelfve ankomme att bevilja eller afslå de anspråk, som å andra sidan framställas» så inträffar likväl oftast, att, då roten anskaffat karl och med honom afslutat kontrakt, Officern, Kompani - 6 Allmänna Besvärsock Ekonomi-Utskottets Betänkande M 82. eiler Sqvadrons-chefen, förkastar antingen karlen eller kontraktet eller båda tillika, förordar en annan karl eller lemnar formulär till ett annat kontrakt (i ordställningen vanligen lika med det kasserade, men med löneförhöjning till 50 procent öfver hvad öfverenskommet varit). Slutligen hafva såsom anmärkningsvärda olägenheter blifvit öfverklagade: dels, att då vid laga skifte en flyttning eller utbytning af knektetorp ifrågakommer, kan väl sådant icke förnekas, men eljest lägger sig »befälet» deremot; kan emellertid en flyttning af torpet icke undvikas, så tillstädeskommer vid förrättningen någon beordrad Under-officer, som från början till slut vidhåller att torpet ovilkorligen skall på sin nya plan förläggas i lika godt skick, som på den gamla, om än läget och godheten på sistnämnde ställe är nära nog jern förligt med rotehållarens eget hemman; dels att stadgandet, som innefattas i Kongl. Maj:ts nådiga Instruktion den 18 December 1681, § 9, och den 18 Augusti 1684, § 7, derom att alla rotemästare skola sig vid mönstringarne inställa, vid 6 mark silfvermynts bot, är både olämpligt och för rusthållarne särdeles betungande, då derigenom mången gång resor på öfver 20 mil måste företagas, utan ringaste nytta för kostnad och tidspillan. Under åberopande af allt detta, äfvensom af knektekontrakterna för Calmar regemente den 26 Februari 1686 och för Jönköpings regemente den 13