Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-UtskotteL hade insett hela vbehagtighelen af det förerag, att granska de hwarje person särskilt af Skaten lilldelke inkomster samt swärigheten, att med rättwisa kunna werkstäila denna granffning, och derföre trorr sig handla rigtigast, dä det endast framstälde grunder art as Riksens Ständer widtagas. Han söresiog alksä att RidLerskapet och Adeln endast mät - Den ro Zebruari!- 909 mätte fästa sig wid desta grunder, dem pröfwa och fastställa och ät Konungen, såsom den werkställande magten, i underdånighet updraga deras tillämpning och u öfning. Gansta mänga hördes häruti instämma, meri Friherre kkjerta, ^xel, yttrade sig ej kunna det göra, sä wärdig man Herr käirlman annars wore. Friherre Stael von wolstein. I detta Herr källmans förslag kan lag ej instämma. För min del önstar jag öfwer detta ämne all möjlig publicitet. Den adla afsager sig sjelf obilliga förmoner. De som pä ett orattwist fält dem ätkommit böra genom publiciteten märkas. Det ar pä javan grund jag önstar såsom Friherre bjerta begärt, att Listan öfwer Benesiciioch Benädnings-Staten mätte blifwa uplast. Friherre klljsrta, ^xel, förnyade sin anhållan derom, instämmande i de stal Friherre Stael anfört. Grefwe körner, ^stolpla 6öran, upläste till Protocollet följande: Dä jag pä i:net wis mistkänner att det ju kan synas billig' alt de som utan kända werkliga behof eller ränmä iga orsaker njuta nädegäfwor af Siaren uti en rid af allmän nöd blifwa de första som underkastas indragningar, mäste jag pä andra sidan med? Siv Den 20 Zebruarlr. medgifva att intet ar swärare an att utstaka gransen, hwarest besia böra begynnas, hwarest de böra uphöra.
Maj i underdånighet öfverlemna! dels Länsmannen A. D. Ströms förklaring, det han vore nöjd att, på sätt och med de vilkor Kammarkollegium föreslagit, till Statsverket afträda ifrågavarande bostadsdelar, dels ock förrättningsmännens utlåtande, hvaraf inheintats att, vid jemförelse emellan bytesoch vederlagshernmanens beskaffenhet, funnits att åkerjorden å byteshemmanen vore af mindre bördig natur, än å vederlagshemmanet; att ängen å detta sednare hemman gåfve omkring 400 L7t mera hö, samt att der vore mer än tillräcklig skog, hvadan förrättningsmännen, som ansågo det erbjudna vederlagshemmanet, hvilket ej heller droge högre skatt än byteshemmanen, fullt motsvara dessa i godhet och förmåner, tillstyrkt bytets beviljande; hvarjemte Kongl. Maj:ts Befallningshafvande för egen del yttrat: att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ansäge skattläggningsmännens berörda åsigt böra tillerkännas vitsord och icke kunna vederläggas genom de af Kammar-kollegium anförda taxeringsvärden, hvilka, sådana de för närvarande funnes åsätta, utgjorde en i högsta grad osäker grund för bedömande af värdet emellan hemman inom olika taxeringsdistrikt; att länsinansboställena, åtminstone inom Jönköpings län, icke vore af den betydenhet att deras skötsel kunde förorsaka något mehn för Länsmännens tjensteäligganden; att det visserligen kunde vara fördelaktigt för nuvarande Länsmannen Ström, hvilken egde eget hemman inom sitt tjenstgöringsdistrikt, att, mot erhållande af hyresersättning och lönefyllnad, till Statsverket afträda sina boställsdelar, men att det för efterträdaren i tjensten skulle blifva ganska svårt, att mot den ringa hyresersättningen af 150 R:dr få hyra lämplig bostad; samt att då Kongl. Majrts Befallningshafvande genom Brefvet den 7 April 1832 fått sig anbefaldt, att, så snart ske kunde, bereda utbyte af ifrågava - Stats-Utskottets
Utom Raijalinska folk-skolan vid Roma och de 3 vexelundervisningsskolorna på Fårön, i Tingstäde och Hejde, som i sednaste Femårs-berättelse 24 äro upptagna, hafva ytterligare tillkommit 5 dylika skolor, nämligen uti Barlingbo, Folo, Sanda och Hörsne socknar, samt vid Slilö hamn; hvaremot den i förra Berättelsen omförmälda skola i Dalhem upphört; den i samma Berättelse äfven omnämnda skola i Klinte socken, sorn har sitt skolhus uppfördt af sten, har ännu icke kommit till stånd. — Af alla dessa tillkomna vexelundervisnings-skolor är allena den i Barlingbo, hvars tillgångar genom testamente blifvit funderade, så fotad att någon garanti eges för skolans framtida bestånd. Någon allmän undervisningsanstalt uti nyttiga slöjder finnes ej inom Länet, icke heller någon skola, der undervisning meddelas uti behölliga speciela kunskaper för sjömän, oaktadt deras antal på Gottland är betydligt; dock har denna afsaknad till någon del blifvit hulpen för dem, som skolat taga skeppar-examen, genom privat undervisning. Helso-vården besörjes af 2 Provincial-läkare, 1 Stads-läkare och, särskildt för Gottlands Nalional-beväring, af 1 Sjukhus-läkare. I Wisby finnes ett Hospital för mottagande af dårar och personer, behäftade med vederstyggliga eller obotliga sjukdomar, som har 12 platser för hospitalshjon; ett Lazarett med 12 sjuksängar, samt ett Kurhus för veneriska patienter med 30 platser. National-beväringens sjukhus-läkare bestrider för närvarande tillika tjensten som lazarettsoch kurlius-läkare, äfvensom helso-vården vid hospitalet. Sjukspisen vid lazarettet och kurhuset har sedan längre tid blifvit utmärkt väl besörjd af en antagen Hushållerska. Spishållningen för hospitalslijonen upplåtes, sedan år 1032, genom årlig entreprenad till den minstbjudande; således, oaktadt all tillsyn, det ena året bättre, det andra sämre.
Man vill visserligen dermed rätta något som man finner skadligt i Samhället; men utvägen är sådan, att man, efter mitt begrepp, kommer till att bota ondt med hälften värre. Huruvida det må vara nyttigt, att ibland oss här på Riddarhuset hafva näringsidkare, då vi skola besluta öfver mål, rörande Näringame, är en fråga som har gemenskap med den om nyttan af lagfarne och andre studerade mäns befintlighet bland näringsidkande stånd, der lagstiftningens och andra klyftiga mål förekomma, eller med frågan om en förbättrad representation; men hörer icke till förevarande ämne. Man har yttrat sin förundran deröfver att någon i dessa upplysta tider djerfts låta höra sådane yttranden, som dem jag fällt i detta ämne. Jag hoppas dock, att de Ledamöter, sona sjelfve värdera upplysning, skola erkänna rättigheten för andis, att skilja emellan den falska och den sanna, samt att tala såsom den sednare synes kräfva. Hvad mig beträffar, så vill jag al; *5» pen II Octobcr J. tn. drig undandraga mig att för samtidens och eftervertdens omdöme stå till rätta för hvad jag efter bästa förstånd och öfvertygelse yttrar. Herr Grefven och Landt Mar [hälben gjorde pro: position till bifall å RiddarhusUtskottets förevarande Memorial. Ropades starka Ja och Nej, hvarjemte votering begärdes. Herr Grejven och Landt Mar sk olken framställde, i anledning deraf, följande voteringsproposition. Den som bifaller RiddarhusUtskottetB Memorial, angående stiftande af 2 ;ne Stipendier it Adelige Ynglingar, som egna sig till Näringar-! ne, voterar Ja j Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses nämnde Memorial hafva blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagit. Hvilken Voteringsproposition af Ridderskap pet och Adeln godkändes, samt anslogs.
Oberäknadt de brooch färjpenningar, som vid ofvannämnde ställen äga rum, uppbäras sådana endast vid Nyebro öfver Göta eif nära Wenersborg, samt vid Köpmannebro öfver utloppet i Wenern af de å Dalsland belägna vattendrag, äfvensom vid en omlagd del af landsvägen mellan Borås och Fläskjums gästgifvaregård. Såsom följd af de flera inom länet verkställda broanläggningar finnas numera icke andra färjor, än några öfver Göta eif, hvaribland en vid indelad allmän väg och de öfriga tillhörige enskilde personer. Sedan Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, på sätt redan blifvit anfördt, förbjudit de allmänna vägarnes afstängande genom grindar, der ej särskilde omständigheter föranleda undantag, hafva af 2,585 sådane, som tillförene funnits i länet, de allraflesta blifvit borttagna, så att vid periodens slut återstodo: i Sundals härad inga, i Nordals 4, i Walbo 72, i Wedbo 96, i Tössbo 30, i Wäne, Flundre, Bjerke, Ale och Wedtle härader o 24, i Kullings, As och Gäseneds 21, i Marks, Wedens och Bollebygds 20, samt i Kinds och Redvägs härader 200, således endast 467, af hvilka likväl en del redan jemväl försvunnit. Efter jernvägens öppnande och sedan skjutslegan blifvit höjd till dess nuvarande belopp, hvarigenom allmogen i allmänhet anser sig godtgjord för skjutsning en, har antalet af de hästar, som vid gästgifverierne utgå, nedgått till det belopp tabellen N:o 8 utvisar.
Utskottet, som trott det vara sin pligt att, 9a vidt Commendantsoch OfverCom» mendants-Instructionernes tillämpning kan inverka på medborgare utom Krigsstaten, om dessa Instructioners innehåll taga närmare kännedom, har dervid funnit, att 9 puncteit. af den för ÖfverCommeiulanten den 22 Junii 1818 utfärdade Instruction, ålägger Öfver» Commendant för Stockholms garnizon enahanda skyldighet, i afseende på arresteringar inom, hufvudstaden, som Commendants-Instruetionerne 1 allmänhet och TjenstgöringsReglementet ålägga Commendanter och Befälhafvare å fästningar eller Garnizons-orter; men till Utskottets kännedom har derjemte serskildt kommit, att Kongl. Majit, i anseende till den villrådighet som uppstått, huruvida berörde skyldighet inom Stockholms gart nizon rätteligen tillhörer Commendanten eU ler ÖfverCommendanten, redan den 7 Dec. l8a6 anbefallt då varande GeneralAdjutanten för Arméen, jemte JustitiasCancelleren, att med förslag till närmare föreskrift i äm-j 14 Lag-Utskottets Betänkande N:o 44. net till Kongl. Maj:t i underdånighet inkomma; att desse Embetsman den 28 Junii 1827 sådant förslag afgifVit, och deruti hvar för sig tillstyrkt, att den befattning, som i omförmaldte afseende nu vore åt ÖfverCommendamen uppdragen, hädanefter ina öfverllyttas till Commendanten, samt ett bestämdt stadgande derom i den sistnämndes instruction tilläggas; och att Kongl. Maj:t derefter den 13 Mars 1828, i anseende till ärendets gemenskap med Krigs-Lagarne i allmänhet, öfverlemnat detsamma till öfvervägande i sammanhang med den anbefallda granskningen af förslaget till ny Krigs-Lag.
Ständer framhärda rc. Herr Grefven och Lanbt-Marskalken förmältc, att Banquens Depositions-Attest ö de 14 Packlärar, hwilka, med päskrift, att be wore Konungen tilhörige, warit i Banquen nedsatte, frän f. d. Konungen ankommit, samt att k anledning deraf Lesia Packlärar komme att i morgon klockan 8 i Banquen öppnas i närvaro af Riksens Ständers Ombud till Upteckningen samt af Banco-Utskottets Ledamöter, hvarefter och sedan utrönt blifwit, att berörde Depositum tilhörer Hertigen af Lrumevik; Oelg, detsamma komme att till den Engelske LksrLe 6^8 RKsireg utlemnas, som ägde att läta dem till England öfverföra. Friherre »stjertn, ^xel: Dä jag har den äran att wara Höglofl. Riddrrskapcts och Adelns Ombud vid detta tilfälle, fär jag ödmjukeligen hemställa, Den 2Z September. 8vZ ställa, om i händelse det blifwer med behörige documenker wisadt, att i defia Pr.cklärar c) finnes nägot som tilhörer Riket, Niddcrstapek och Adela ej ställe finna att ä desi Ombuds fida ej anledning kan wara, att wägra deras utlcmnande. Herr Grefwe» och Landt-Marskal ken ansäg det wara naturligt, att när det wisades, att berörde Lärår wore Hertigens af ilrrmrvvig Oel8 tilhbrighet, kunde deras Ullemu ande icke för» wägras. Herr fi!eck?rste-lt, ^ON, Uvlästt till Protscollct följande: Hos Högwäloorne Herr Grefwe» och Landt-Marstalken sanik Höiilofl. Riddcrstapct och Adeln fär jag i ödmjukhet anmäla ett Ekonomie-mät, som mer än nägot annat torde sördra Riksens Ständers styndcsammaste handläggning.
Betjeningen angar, i sa matto, at om någon fråga, salom jag har härk omkalas, upstar em KronoSkogars försäljning, hwarigenom Skogswaktare - Bo« ställen hlefwe lediga, nägsa utwägar da kunde widtagas lil fortffaffande af fångar. Grefwe V/Iärnsr, ^äolxil, Söran. Dä jag nämnde hwad utwäg ril fangarv förande i England är widlagen, war det ej min mening, at mara Jndeidta Megementer skulle dermed besväras. Jag har blott upgifwit det såsom er exempel huru det gar til i andra länder och för at bewisa, det urwägar torde finnas, dem Oscongmie-Utskottet til äfwentyrs icke pätänkt. Herr Lillberg, I^reärie Otto, Jag för min del anser verta mål skr mindre betydande, men efter fragan en gang är wäckt, sa skall wal något svaras. At lVlilirsirsn finge befattning med fangars förande, det skulle kosta för mycket. Hwad äter Skogwaktare yngar, som tjena för 7 a 8 platar, önskar jag, qt veu sednare tilökmngen af dem wore alldeles borria: De yro mindre nyrtige för Skogarna. At föra fångar Sjöwägen, dek gär intet an: Hwem wille taga en tjuf om Bord? Allt derföre är min kanka denna, at sedan fängen är fastläst, förblifwcr det efter förra manligheten Med mindsta kostnad genom Fångförare» förrattadt. Hans LxceNence Herr Grefwen ock Janhr - Marskalken gjorde propoluion kil bifall pa Oeconomi Utskottets Betänkande, hwilken med Ig Uplastes följande af Herr IVläjoren Zillberg ingisna Lilsmorial: Odmnckt klemorial. Som Riksens Ständers ftrn^ue föobliswer hädanefter, som hirrils warit, enligt ss. §.
Icke motsättningen mellan lif och lära är det onda utan tvärtom den alltför stora öfverensstämmelsen mellan dem! Det är ett vanskapadt ideal, som beherskar mänskligheten, man saknar nog själfständighet att lefva annorlunda än efter herskande schablon. Först och främst bör jag nämna, att jag är fullt ense med herrar Nietzschebeundrare i erkännandet af, att Nietzsches kritik öfver bildningsfilistern och bristen på själfständiga individualiteter i vår tid är träffande. Men däraf följer icke, att hans kritik af den moderna utvecklingen, hans förakt för den kristna moralen och välfärdsmoralen, hans hånfulla tirader mot det » alltförmänskliga » slå till. Och ännu mindre är härmed sagdt, att denna kritik har en sådan betydelse, att därifrån han dateras ett nytt utvecklingsskede i mänsklighetens odling. Själfva den » vetenskapliga » grundval, på hvilken Nietzsche ställer sina moraliska läror, håller icke streck. Det ligger i denna lära, vid sidan af de opålitliga etymologiska utredningarna, en egendomlig öfverskattning af den af Nietzsche så djupt hatade kristendomen. Tanken är ju i kortaste uttryck följande: det goda var ursprungligen det, som de mäktige och duglige hade till norm för sin verksamhet; genom prestkasten, rekryterad af de svage och elända, gjordes åter hänsynen till andra, altruismen till det goda; genom kristendomen öfverfördes denna prcstlära på den bildade världen och sedan dess herskaren alafmoral, elt begrepp om godt och ondt, som i själfva verket endast är feghetens och osjälfständighetens moral. Följden af denna moral är bland annat ett packets välde öfver de ädla, hvarigenom all mänsklig storhet offras. I stället för att de store männen borde uppskattas såsom målet och höjdpunkten för den mänskliga kulturen, äro de nu offer för pöbeln. Själfva läran om en herremoral och en slafmor&amp;l är en storartad paradox. Naturligtvis ingår i hvarje värdsättning af en handling, i synnerhet på tidigare utvecklingsstadier, ett egoistiskt element. De handlingar kallas goda, hvilka gagna, de handlingar dåliga, hvilka äro till skada.
St:r, att den måtte ändras, och man svarade då på samma sätt; man lyckades ock få uppskof med den efterlängtade och nödiga ändringen till år 1858, således 5 år eller jemnt lika lång tid, som den nu gällande varit till. Nu kan enligt min tanke tiden vara inne att taga ett steg till i den goda rigtning, 1858 års författning anvisade och för hvilken hela landet var tacksamt. Jag kan omöjligen fatta, hvartill ett längre uppskof skall tjena, öfvertygad, som jag är, att resultatet af en utsträckning af den ifrågav:de rättigheten skail blifva i högsta måtto välgörande och att icke ringaste anledning finnes till farhåga för den frihet i jordafsöndring, vi här påyrka. Deu 30 Mars. 409 Frih. Stjernstedt, Joli. Wilh.: Jag är innerligen öf vertygad att idoghet och sparsamhet hos befolkningen befordras derigenom, att lagstiftningen medgifver arbetsrätt och näringsfrihet. Vår största rikedom är också vår arbetskraft, men som icke är för den enskilde af särdeles stort värde, om han ej har rätt att skaffa sig tak öfver hufvudet så godt han kan. Man hyser mycken fruktan för att dessa parcellanter skulle komma att falla fattigvården till last, men jag tror att denna drabbas tyngre af personer, som sitta på | tunnland jord, utan att vara egare dertill, än af dem som sjelfva ega den torfva de bo på. Man säger äfven, att jorden står i så lågt pris, att det icke bör vara någon svårighet för en arbetare att köpa det minimum, som nu är föreskrifvet. Jag har dock sjelf fått 1,000 rdr för 2 tunnland jord, och det var ändå långt ifrån stad. En talare har lagt vigt derpå, att arbete skulle saknas, eller att arbetaren åtminstone icke kunde vara säker på att alltid få tillräcklig arbetsförtjenst; men häremot kan med fog åberopas erfarenhetens vittnesbörd, som intygar motsatsen. I)å jag således icke kan finna mig i det förslag, Ulsk:t framställt, förenar jag mig med dem, som yrkat återremiss i den syftning, som Gr. Hamilton i sin reservation angifvit. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.:
Ull fl. St. V STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1834. Besv. ceh Ekon.-Ulskoltels Memorial, M 152, I M 152. Arik. till Exp.-Utsk. d. 12 Aug. ISSI, kl. 11 I'. m. Memorial\ i anledning af Riks-Ståndens olika beslut\ angående Utskottets Utlåtande M 121), i fråga om Öresunds/ca tullafgiftens upphörande för Svenska fartyg. Nämnde Utlåtande liar blifvit i sin helhet bifallet af Bonde-Ståndet, men af de tre öfriga Riks-Stånden nied förändring i afseende å Utskottets tillstyrkande af en underdånig skrifvelse, hvilken Ridderskapet och Adeln jemte Preste-Ståndet ansett böra innehålla: att Rikets Ständer, med underdånigt tillkännagifvande, att de för sin del anse, det als kafla odet af Oresundstulien vore för befrämjandet af rikets handel utaf yttersta vigt, må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes, så vidt de politiska förhållandena sådant medgifva, i samråd med öfriga uti östersjöhandeln deltagande makter, vidtaga de åtgärder, hvilka Kongl. Majit kan i Nåder finna tjenliga för vinnande af detta ändamål; samt att, innan sådant hinner verkställas, Kongl. Majit måtte söka förskaffa åt svenska handeln och sjöfarten genom Öresund de ytterligare lättnader, som, utan störande af den vänskap och grannsämja, hvilka med konungariket Danmark lyckligen äro rådande, kunna erhållas.
Octoler f% m. des en obestridlig rätt hos Nationen att lära leanna __ hos oss en helig pligt att bereda våra Medborgare kännedom af dessa verkningar, så vidt möjligt är, nog tidigt, att de derefter kunna lämpa de försigtighetsmått, som fordras för att åtminstone rädda en del af den deras egendom, det tillhört Lagstiftningen att skydda. Skulle Högl. Ridderskapet och Adeln godkänna denna min tillstyrkan, så får jag lika vördsamt föreslå , att Respective MedStånden måtte inbjudas, att uti enalianda beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena. Herr Grejven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpeligt besluta, det en fullständig uppgift om Hankens hela ställning hädanefter borde årligen, genom Herrar BancoFullmägtiges föranstalltande, tryckt meddelas, samt äfven Allmänna Tidningarne åtfölja. Eifölls. Hvarefter Herr Grejven och Landt Mar skalken frågade, om Ridderskapet och Adeln önskade, att de öfrige RiksStånden skulle inbjudas, att uti detta beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena. Ropades Ja. Upplästes Hedervärda BondeStåndets Proto-’ collsIJtdrag för den 25 sistledne September, af inne - r igen 7 Oclober ,/. m, i6l innehåll, att Siandet till StatsUtskottet remittsrat Anders Danielson* Motion om anordning af Stånds och UtskottsCa r z! ierntfs aflöning för Junii, Julii, Augusti och September månader; uti hvilt ken Remiss, de öfrige RiksSiånden blifvit inbjud, ne att sig med JBoniieStåndet förena. Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade uti den af RondeStåndet beslutade ofvanberörde Remiss instämma. Ropades Ja.
Då jag icke anser det på minsta vis vara mig tillständigt, att betvifla en sådan upgift, som af Hr Vir gin bär blifvit leornad, nemligen att den Danska kanonjolle!! är bemannad med 38 man, då jag deremot upgifvit 2'i, ber jag eu - Pen 14 April e. m. 217 däst att få till prot. förklara, det felet eller, rättare sagdt, misstaget måtte ligga hos dem, från hvilka jag hemtat upgiften. För öfrigt har jag ingenting att tillägga. Sedan öfverläggningen nu ansetts fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till Utsktts hemställan och dels af Hr Skogman, med hvilken flere ledamöter sig förenat, att K. o. Ad., med afslag å Utsktts hemställan, måtte bevilja det af K. M:t till nybyggnad af en ångfregatt äskade anslag, 757,800 rdr. att utgå med hälften under hvartdera af åren 1862 och 1863, samt derjemte besluta, att vid anslagets beviljande icke skulle meddelas några bestämmelser rörande maskinkraft eller dylikt. hvarigenom Regeringens händer blefve, i afseende å fregattens beskaffenhet, bundna. Härefter framställdes först propos. å bifall till XJ t sk :t s hemställan, dervid svarades nej, och gjordes sedermera propos. uppå Hr Skogmans ofvanberörde yrkande, samt bie/ med ja besvarad. Hr Virgin: Jag tror mig veta, att denna fråga är bifallen af PresteSt:t samt af BorgareSt:t afslagen med blott en rösts pluralitet. Under sådana förhållanden tror jag icke, att det skulle anses såsom någon brist på grannlagenhet., om R. o. Ad. beslöte att inbjuda BorgareSt:t att, deltaga i sitt beslut, så att frågan icke behöfde gå till förstärkt StatsUtsk. Hr Lilliehöök, Bertil:
Beloppet om tillgångar och frågan om brist i Götha Canal Discont, beror hufvudsakligen på den mycket omtvistade frågan, huruvida de 1,100,000 R:dr, hvilka af Disconten blifvit till Canal-arbetet utlånte, kunna såsom tillgång för Discontens Fordringsägare anses. » - Den i7 Martil, e. m. 205 Discontoch CanalDirectionernrs åtgärd i detta fall har älven varit i dag både klandrad och försvarad. För min dei får jag yttra, att jag icke uti det Reglem tile och de Föreskrif. ter, som Directionerne bordt följa , funnit någon Punct , sorn berättigat dem att till Canalarbetet använda Penningar, hvilka insatte i Disconten bordt derifrån i Discontväg utlånas. Directionerne hafva härigenom , om icke be: redt, åtminstone påskyndat Discomens upplösning Då jag icke kan gilla Directionernes förhållande i detta fall, delar jag likväl icke det hårda omdöme, som öfver deras åtgärd blifvit i dag yttradt, hellst det icke kan n< kas, att CanalDirectionen i dess åliggande, att låta verkställa Canal-arbetet efter uppgjord plan, har en skenbar ursägt, åtmins'one för det, som af Directionen sedan 1815 blifvit upplånadt. Jag medgifver gerna, att de säkra Fordringar, som ArbetsCassan uppgilves äga, och de Effecter vid Caaalen, hvilka när som hel 1st kunna i penningar förvandlas, äfvensom en del Fastigheter, kunde såsom tillgång för Discontens Fordrings-ägare nyttjas; men deremot lärer icke kunna rimligen motsägas, att den del af ifrågavarande ipocoeo R:dr, somutisjelfva CanalArbetet blifvit nedlagd, icke utgör en tillgång användbar i Liqvide med Djgcontens Borgenärer.
I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit anfördt, hade Öfver-Direktören afgifvit följande förslag till ny stat för General-Landtmäteri-Kontoret, att från och med nästa statsregleringsperiods ingång tillämpas, nämligen: Öfver-Direktören 6,000 Rdr. Landtmäteri-Sekreteraren 4,500 » Öfver-Ingeniören 3,000 » Landtmäteri-Fiskalen 2,400 » Aktuarien 2,000 » En Ingeniör 1,800 » 5 Ingeniörer å 1,800 Riksdaler 9,000 » 1 Vaktmästare 750 » 1 d;o 600 » Till skrifvarebiträde vid kontoret 1,000 » Till arfvoden åt lärare för landtmäteri-elevers undervisning 5,000 » Summa Rdr 34,050, hvilken summa med 8,600 Riksdaler öfverstege den nu gällande statens belopp I sam - Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 9 I sammanhang härmed anmälde föredragande Departements-Chefen en af Justitiekanslers-embelet den 50 Juli innevarande år till Kongl. Majit ingifven underdånig promemoria, deruti Justitiekanslers-embetet tillkännagifvit, hurusom Landtmäteri-Fiskalen E.