Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ansåge nemligen derigenom ådagalagdt, att antingen hade denne person undfått försträckning ur uppbördskassan, eller hade Friherre L. väl lemnat försträckningen af egna medel, men sjelf i stället för egen räkning användt kassans medel, eller ock hade Friherre L. förskingrat kassans medel, och måst af nämnde person låna den summa, som erfordrades att fylla den sålunda uppkomna bristen. I hvilket af dessa eller andra dylika fall som helst, syntesFriherre L. hafva brutit emot de förskrifter, som gälla för Kronans uppbördsman, i afseende på uppbördsmedels förvaring, och det på ett sätt, som icke bort undgå kontrollerande förmäns uppmärksamhet, utan fastmer föranleda noggrann undersökning och den felandes bestraffning. Vidare anfördes i berörda skrifvelse, att brådskan vid det tillfälle, då Tullkammaren till vikarien öfverlemnades, icke finge gälla såsom ursäkt, emedan Friherre L. i allt fall vetat tiden, då vikariatet skulle börja, och till dess bort hafva inventarieförteckning, räkenskaper och kassa i ordentligt skick. Och om det äfven icke kunde anses till fullo ådagalagdt, att uppbördsbrist verkligen var för handen vid det tillfälle, då Tullkammaren af Friherre L. till Kontrollören S. öfverlemnades, så vore det dock omöjligt att bestrida, det liknelse dertill förefunnits, och mera syntes icke hafva bort erfordras för att Kongl General-Tullstyrelsen ej skulle kunnat ansvarsfritt underlåta att föranstalta närmare undersökning af saken. En dylik underlåtenhet vore för det allmännas trygghet, i afseende på uppbörden, lika menlig som den underlåtenhet, hvartill samma Styrelse gjort sig skyldig vid behandlingen af den emot Friherre Ä. gjorda angifvelse, hvarföre ansvar äfven uti ofvan - 22 omförmälda del af målet borde å vederbörande i underdånighet påyrkas. I öfrigt anmärkte jag i nämnda skrifvelse, att beloppet af de böter, Kongl.
Då nu ånyo föredrogos ej mindre Constitutions-Utskottets den 10 och 17 sistlidne Juni på bordet lagda memorial N:o 13, angående anmärkningar, gjorda under granskningen af Stats-Rådets protocoll, än ock samma Utskotts den 20 sistlidne Juni på bordet lagda memorial N:o 17, med rättelse i memorialet N:o 13, bilagan; lade Ridderskapet och Adeln dessa båda memorial till handlingarna, och fann memorialet N:o 13 icke föranleda till någon åtgärd. Från Högvörd. Preste-Ståndet. S. D. Viel förnyad föredragning af Stats Utskottets Utlåtanden: N:o 165, i anledning af väckt motion om afskrifning af 1836 års arrende för Ryda Kungsgård, eller nedsättning i arrendets belopp; och N:o 169, memorial, angående bestämmandet af allöningen för den vid Riks-Ståndens och Utskottens Canzlier anställda personal; blefvo de samma, på grund af de dervid gjorda anmärkningar, återremitterade. S. D. Föredrogos ånyo och bijöllos Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 166, i anledning af väckte motioner, dels 0111 rättighet för arrenda - 568 Prot. Utdr. d. 3 Juli 1840• ] torer af kronohemman och boställen att undfå prolongation af innehafvande arrenden, dels om förändring i villkoren för dylika egendomars utarren dering; och N:o 167, i fråga om upphörandet af ned sättningar i qvarnräntor. S. D. Vid föredragningen af Stats-Utskoltets memorial i\:o 169, fann Ståndet för godt besluta, i betragtajide af de ökade göromålen såsom skälig ersättning och uppmuntran, reqvirerandet af 2:ne Ganzlist-arfvoden att utgå, det ena, från och med den 1
Emot Hr Adlercreutz tillåter jag mig att anmärka, att i denna g strafflatituden blifvit nedskjuten så långt, att någon tillämpning af benådningsrätt ej bör erfordras, så vida domslutet i hvarje fall är riktigt. Att vid brott af sådan art, som det ifrågav:de, möjligen göra något intrång på benådningsrätten, synes ej kunna skada, och då de klandrade orden »under synnerl. mildrande omständigheter» äfven förekomma i motsvarande § af K. M:S Propos., vågar jag anhålla om bifall till Utsk:ts Betänk, i denna punkt. Gr. Sparre: För min del instämmer jag med den siste värde talaren och anhåller om obetingadt bifall till Utsk:ts förslag och K. M:s Propos. Hr Adlercreutz: För min del anser jag, att något stadgande angtde synnerligen mildrande omständigheter och dess tillämpning ej bör införas i lagen, utan det bör alltid bero af den Kongl, benådningsrätten. Jag yrkar fortfarande afslag å denna punkt och anhåller att den återremitteras, på det den af Utsk:t må tagas i närmare öfvervägande. Gr. Sparre: Jag kan ej inse, hvarföre ej dessa förbrytelser, hvarom denna g handlar, kunna vara af beskaffenhet, att straffet derför med anledn. af synnerligen mildrande omständigheter nedsättes. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag i denna punkt. Efter härmed slutad öfverläggning och sedan de derunder gjorda yrkanderne å bifall till och återremiss af g:n blifvit uptagne, framstäldes propos. å g:ns antagande, och då dervid svarades ja, jemte ett eller annat nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande. gg 32, 33, 34 och 35. Biföilos. g 36. Hr Ribbing: Här talas icke om barn i denna g, ty det heter: wätter någon ut den han sig åtagit eller eljest pligtig är att fortskaffa eller ledsaga». Hetta kan endast tillämpas på äldre, hvarföre jag tror, att en redaktionsförändring torde vara nödig och får jag således anhålla om återremiss. H.
Jag vågar således understödja förslaget samt anhålla att detsamma mätte antagas hvilande lill nästkommande Riksdag. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Mig veterligt förefinnes ingen lag, som föreskrifver, att, då man icke bilrädt ett Utsk:s beslut, man skall bifoga det afgående Meni. en reservation, men emedan den siste värde talaren är nyfiken att få veta, huru i Konst.- Utsk. vid denna frågas afgörande tillgått, får jag meddela honom, att förslaget blef genom den förseglade sedeln antaget med 12 röster emot 11, samt att jag befann mig ibland de elfva. Frih. af Ugglas, Curt Gust.: Efter den redogörelse, som den siste värde talaren afgifvit, är det helt och hållet öfverflödigt att tillkännagifva att jag äfven befann mig bland de elfva. Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, hemslälde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad., i öfverensstämmelse med Hr von Hartmansdorffs förslag, behagade såsom sin gemensamma tanke förklara, alt ifrågavar:de förslag till grundlags-förändring är hvarken nödigt eller nyttigt, och ropades härvid starka Ja, blandade med Nej, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Gr. Wrangel, Tönnes Helmuth, begärde votering. Uplästes till just. och godkändes följ:de förslag lill voter:s-propos. Den som bifaller Hr von Hartmansdorffs förslag, alt R. o. Ad. måtte såsom sin gemensamma tanke förklara, att det uli Konst.Ulsk:s Mern. N:o 15 framsläldla förslag till ändring i 39 §:n Riksd.Ordn. hvarken är nödigt eller nyttigt, löstalja ; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder berörde förslag lill gemensam tanke icke af R. o. Ad. antaget. Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 29. Nej — 4.
Jag är i samma belägenhet, som Frih. von Kraemer, deruti att jag icke deltagit i öfver Jäggningarna och besluten; men jag finner, lika med föregående värda talare, orätt och olämpligt att inbjuda de andra Stånden, utan såvida man vill förmå dem att deltaga i sitt beslut i det hela; men äfven detta anser jag öfverflödigt, ty det vore att ingripa i Utsk.-ns åtgärd, hvartill hörer att söka sammanjemka skiljaktighelerna i RiksSt:ns beslut, hvarföre jag för min del bestrider inbjudningen i det skick den nu är framställd. Gr. Mörner: Under en del af pröfningen af brännvinsfrågan var jag visserligen uppe, men jag har förut förklarat, att deri deltog jag icke, emedan jag icke förstår den. Hvad jag deremot förstår, är, att en inbjudning, deruti man meddelar blott en del af beslutet, är icke rent spel, och jag tror samt Öfverlemnar till hvar och en att derom dömma, ätt derest R. o. Ad. skulle anse lämpligt att aflåta en inbjudning, så bör hela beslutet medfölja. Det blir då MedStånden öppet att antaga hvad del af inbjudningen de sjelfva kunna finna för sig lämpligt, men derigenom att man undanhåller en viss del, kan man möjligtvis förvilla dem. Hr af Ekenstam: Jag ber Ståndet mycket om ursägt för det att jag uppträder ännu en gång i denna fråga. Det sker endast för alt göra Högh Ståndet uppmärksamt derpå, att frågan delar sig i 2:ne delar, som Hr von Rosen visat; och deraf är följden rätt och slätt endast den, att derest icke någon inbjudning sker, så förfaller den fria brännvinsbränningen. Jag vill så mycket hellre ärligt och uppriktigt säga detta, som detta hos några ledamöter kan anses såsom ett skäl att vägra inbjudningen; men det är bestämdt händelsen, att som detta är en ekonomisk fråga, hvilken är bifallen af 2:ne Stånd, och 2:ne andra dertill nekat bifall; så förfaller denna del likasom den aldrig varit framställd, om icke någon inbjudning i denna del göres. Detta är orsaken hvarföre jag framställt min begäran om inbjudning.
Till uppförande af dessa byggnader, afsedda för regementets exercis-sqvadron, har Kongl. Majit begärt ett anslag för en gång af 40,000 R:dr. Enär bemälda regementes vid Ränneslätt belägna stall och ridhus numera, enligt hvad i Statsråds-protokollet finnes meddeladt, äro i det förfallna skick, att vid sednast hållen besigtning förrättningsmännen förklarat byggnaderna icke vidare förtjena reparation, torde uppförandet af nya dylika, för regementets exercissqvadron oundgängligen nödiga, byggnader icke böra uppskjutas; och i följd häraf anser sig Utskottet böra hemställa, att det begärda anslaget, 40,000 R:dr, må anvisas att, i mån af behof, från Riksgälds-kontoret. utgå. 55:o. Sjukhusbyggnad för Lifregementets dragonkorps. Till en dylik byggnad, inrymmande tillika nödiga arrest-lokaler, i enlighet med ett af chefsembetet vid ingeniör-korpsen uppgjordt förslag, har Kongl. Majit äskat ett anslag af 24,000 R:dr. I Statsråds-protokollet är meddeladt, hurusom den provisionela sjukhusbyggnad, hvilken vid Lifregementets dragoukorps’ mötesplats å Ladugårdsgärdet på officerskorpsens bekostnad år 1836 blifvit uppförd, numera befinnes i det bristfälliga och förfallna skick, att den icke kan anses motsvara sitt ändamål, samt att flera olägenheter och kostnader skola vara förenade med det sjuka manskapets förande till allmänna garnisonssjukhuset och vårdande derstädes. Vid öfvervägande af förevarande nådiga framställning har det förefallit Utskottet som vore Lifregementets dragonkorps uti ifrågavarande hänseende icke uti någon väsendtligen olika ställning med de öfriga trupper, som till möten å Ladugårdsgärdet sammandragas och de sjukes transporterande till allmänna garnisonssjukhuset, der utrymme alltid finnes att tillgå, torde icke vara förenadt med sådana svårigheter, att för undvikande deraf Statsverket skulle betungas med en så betydlig utgift.
Ett förslag härtill är nu under discussion, och, enl. hvad jag fått mig bekant, är detta förslag af ett Riksstånd redan förkastadt. livad R. o. Adis beslut än må blifva, kan del icke betraktas annorledes än såsom en opinionsyttring i frågan och då jag hyser den förhoppning att, om detta vigtiga förslag kommer att förfalla, Coust.Utsk. är betänkt på att inkomma med ett förslag i ämnet. Jag har begärt ordet egentligen endast för att bemöta åtskillige talarns yttranden, afgifna i det syfte, att besvärsmålen böra till Högsta Domstolen öfverlemnas, och alt antalet ledamöter derstädes skall tillökas. Jag tror, att de, som hylla denna åsigt, hafva ett oriktigt begrepp om besvärsmålens beskaffenhet, ty de äro af en fullkomlig administrativ och icke juridisk beskaffenhet med högst få undantag. Man har såsom skäl för dessa måls öfverflyltning till Högsta Domstolen åberopat skiftesmålen. En talare bar sagt att, i händelse förslaget antages, det vore af vigt, att skiftesmålen skulle öfverlemnas åt Regeringsrätten. Jag vill derom icke yttra mig, men jag tror, alt en hvar skall finna att i skiftesmålen förekommer frågan om mitt och ditt och således kunna dessa mål vida lättare än de administrativa målen öfverlemnas lill Högsta Domstolens afgörande. Jag anhåller ali få framdraga några exempel på administraliva mål. Det inträffar nemi., att fråga upkommer om vägledning inom ett härad, hvilken skall af K. Befhtde afgöras, sedan vederborde vid Domstol blifvit hörde, då en del påstå alt den och den vägen skall blifva en allmän väg och andra åter vill hafva en annan o. s. v Det är då ett ganska kinkigt åliggande för den administrativa mjndigheten alt meddela ett beslut i denna fråga, som för det allmänna är nyttigast. Emot detta beslut anföras besvär, som omsider af K. M. afgöras. Jag tror, att dessa mål böra i administrativ väg afgöras. Vidare kan det upstå fråga om anläggandet af ett utskänkningsställe på landet. Det gifves orter, der sådana ställen erfordras, hvarest resande allmoge nödgas alt tillbringa natten.
Så är äfven hazardspel och dobbel i allmänhet förbjudna, men kan väl något störe vågspel finnas än Nimmer Lotteriet ? sorn genom hoppet om en möjlig vinst lockat och lockar så många korttänkande, nästan alltid fattiga menniskor i städer och på landet, att ändamålslöst uppoffra sina små tillgångar^ hvaraf de likväl kunnat äga sitt uppehälle om förlusterne på Numm erLotteriet icke bragt dem i nöd, ej sällan i förtviflan och deraf häs flytande många grofva brott. Huru kunna nu sådane inrättningar stå tillsammans med lag och rätt, med den stigande upplysning ningen och med vården af moralförädlingen och dess heliga fordringar, hvilkas möjliga obrottsliga uppfyllande ä^o den enda säkra grunden och det nödvändigaste vilkoret så val för allmän som enjhlt trefnad och sällhet? En authoriserad kränkning deraf, är ju en authoriserad brottslighet, och då detta måste medgifvas, blir lagens bud i strid vid tillämpningen på corporationer eller allmänna inrättningar och enskilte, då samma sak som är tillåtlig för de förra, ä.r straffbar och vanhederlig hos de sednare. Denna motsägelse är ju orimlig och blott derföre borde dessa ifrågavarande lagoch ssoralkränkande inrättningar upphäfvas. 5«4 Den 21 Februarii. mao nu härtill lägger allt det onda, hvartill dessa inrättningar föranleda i afseende på medborgares prejerier och likasom offentlig uppmaning till hazård-spd, hvaraf så otaliga olyckor härflutit och ännu härflyta; så vet jag icke på hvad skälig eller ens rimlig grund någon samvetsgrann och ädelt tänkande menniska skulle kunna försvara deras bibehållande. Man må icke anföra att StatsCassan af de samma hämtar en påräknad mer eller mindre betydlig inkomst: om äfven så vore, hvilket dock någon gång lärer slagit felt, så tror jag att denna inkomst genom lofligare och tillbörligare sätt kunde och borde utgå För att afskaffa ett öfver allt verkande ondt, eller för att tillvägabringa ett allmänt godt i synnerhet i moraliskt afseende, det yppersta af allt vårt goda, borde man till och med icke tveka, om så skulle påfordras , att göra stora uppoffringar.
Sedan Kammar-rätlen, hvars pröfning förberörde utslag blifvit underställdt och hvarest, efter det Kronofogden Huss aflidit, hans sterbhusdelegare sig besvärat, genom utslag den 10 April 1848 sig utlåtit, alt enär klagandernas förmenande, att ansvarighet vore Huss ålagd jemväl för don del af Nordingrå sockensmäns skuld, som vid saknad tillgång hos desse bordt afskrifvas, destomindre förtjenade afseende, som fråga här endast vore om ersättning af medel, hvilka, utaf de ersättningsskyldige redan erlagde, blifvit af Länsmannen Norberg i lifstiden förskingrade, och således, på grund af de förstnämndes derefter inträffade oförmåga att samma medel för andra gången gälda, ej kunde till afskrifning befordras, fann Kammarrätten annan ändring i Konungens Befallningshatvandes beslut ej kunna ega rum, än att af anförda skäl någon ränta å det ådömda beloppet icke till betalning fastställdes; och har slutligen Kongl. Moj:t, uppå anförda underdåniga besvär samt efter infordrande af underdåniga 4 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 290. ti förklaringar och yttranden, genom utslag den 31 Juli 1850 i nåder förklarat skäl till ändring i Kammar-rättens utslag icke vara anfördt. Af tillgänglige handlingar är derjemte upplyst, att efter Kronofogden Huss, som den 9 Maj 1846 med döden afgått, efterlemnande enka och åtta barn, utgjorde boets behållna tillgång enligt bouppteckning 2,996 r:dr 5 sk. 10 r:st; att Nordingrå socknemän väl blifvit genom dom den 11 Mars 1839 i Kronolänsmannen Norbergs konkursmassa tilldömde betalningsrätt för 3,028 r:dr samt att hvad som deraf utur konkursmassan utdelats, skulle blifvit å den primitiva skulden afräknadt, så att, då vidare tillgång i berörda konkursmas sa numera saknades, sterbhusdelegarne efter Kronofogden Huss skulle komma att vidkännas hela det dem ådömda belopp.
Reseoch traktaments-kostnader . 20.000: afgår: närvande anslag . 6,666:32.— 13 333-16 Tillökning i brödportion, då den öfverstiger 2. 8 r. 10,000: Aflöningstillökning för värfvadt manskap i följd af förlängd tjenstetid 6,000; Målskjutnings-premier 32,000: Pensionstillökning för värfvadt manskap 10,000: Befrielse för bevillning å lönerne 25,000: Befrielse från Fullmakts lösen 6,000: Ränta och kapitalafbetalning å Arméens Ackors amorterings-lån 108,317: Resestipendier 8,000: - afgår: närvande anslag . 1,333: 6 666- 32 GottländskaNational-beväringen 58,127: 12. — afgår: närvande anslag . 34,897: 37. 4. 23 229- 22 8 Summa B:ko R:dr 1,001,886:27.***) Häraf synes, att oaktadt denna betydliga till öfver en million r:dr upgående summa, hvarigenom många af de fordringar skulle kunna tillfredsställas som Regeringen ansett sig af R. St. böra yrka, och flera nödiga förbättringar i Arméens löningsoch underhållsvilkor skulle kunna, jemte en förökad tjenstbarhet, vinnas, ändock *) Häraf erhåller Läkare-staten 48,545: **) Häraf erhåller Läkare-staten 1,300: (vid kavalleriet och artilleriet). ***)
Utskottet har i allmänhet, med underkännande af den princip, som inom Afdelningen, der ärendet blifvit förberedt, gjorde sig gällande, nemligen, att allt för höga tullafgifter icke åstadkomma, hvad man åsyftar, utan tverlom reta till öfverlrädelser af författningarne, i synnerhet hvad sådana varor angå, hvilka, i anseende till deras rymd eller beskaffenhet i öfrigt, äro lättare att imsmugla, icke tagit dessa omständigheter i öfvervägande, utan blott åsatt den högsta möjliga tullbestämmelse, i den visserligen välmenande afsigt att bereda förhöjda Statsinkomster; och följden häraf har ock varit den vanliga, då man blindt vidhåller theorier, utan att taga practiske förhållanden i beräkning, alt Utskottet vid tullbestämmelserne stundom kommit att gå utöfver gränsen af billighet. Jag har ock på sådan grund icke kunnat dela Utkotlets beslut att bibehålla den höga tullen för en mängd varu-artikiar, hvilkas uppräknande här skulle åstadkomma allt för mycken vidlyftighet, och dessutom synes utan ändamål, då man torde få taga för afgjordt, att Tull-taxe-förslaget blir för omarbetande från samtlige Riks-Stånden återremilteradt, liksom jag ej heller ansett lämpligt att förhöja tullen å kaffe från 3 till \ sk., enär factiskt blifvit ådagalagdt, att med hvarje nedsättning i tull för denna vara, intraderne betydligt ökats, äfvensom jag icke kunnat gilla bibehållandet af 6 sk. tull för hvit porcellaine af alla slag utom tallrickar, då tullen, med tillägg af öfrige kostnader, för åtskillige pjecer utgöra varans fulla värde, samt sådant måste verka till försök att intaga på oloflig väg. Bih. till R. St.
Den, hvilken såsom R. o. Ad:s gemensamma tanka förklarar den anmärkn., att Constit Utsk:s uti memor. N:o 69 framställda förslag till ändringar i 5o § Reg.F. och 3 Riksd.Ordn. är obehöfligt, voterar ja; Den 12 Januari. 61 den det ej vill, voterar nei;. Vinner nej, förklarar R. o. Ad. icke ofvannämnda anmärkn. såsom sin gemensamma tanka. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 5o. Kej — 60. Hr Dalman: Jag anhåller att till prot. få anmäla min reservation emot det fattade beslutet. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan den vid Constit.Utsk:s förslag gjorda anmärkn. blifvit underkänd af R. o. Ad., skulle förslaget komma att, enligt 56 §. Reg.F., blifva hvilande till nästa riksdag; hvaruti R. o. Ad. hördes instämma. Ankom K. M:s HofCanceller, hvilken, å K. M:s höga vägnar, aflemnade Dess nåd. svar af d. 3 dennes på R. St:s underd. skrifvelse af d. 17 Nov., ang:de utsättande af enviss dag till riksdagens afslutande. Sedan detta nåd. svar blifvit uppläst, fann R. o. Ad. detsamma ej erfordra någon åtgärd, utan lade detsamma till handbna. Gr. Horn, Claes Fredr.: I anledn. af den fråga, hvarom den nåd. skrifvelsen handlar, hemställer jag, att det må åläggas Constit.Utsk. inkomma med svar på RiksStms återremiss af betänk., ang:de tryckfriheten. Detta är en bland de mest vigtiga frågor, och mahanda kunde det inträda, att riksdagen vore afslutad, innan den hunne afgöras. Jag föreslår, att en tid af högst 14 dagar må Constit.Utsk. föreläggas, att inkomma med svaret. Frih. Cederström, Jac.: Jag har visst icke något deremot, att R. o. Ad. fattar ett sådant beslut som det af Gr.
Exc. denna sista propos. hafva blifvit med öfvervägande ja besvarad. Hr Dalman yrkade votering om kontrapropos.-ns innehåll, och sedan, med ani. af H. Exc. Hr Gr. o. Landtmilis yttrande, att R. o. Ad. ännu hade att afgöra, huruvida Gr. Snoilskys eller Hr Dalmans yrkande skulle utgöra nejproposm vid den nu begärda voteringen om kontraproposms innehåll, Gr. Snoilsky begärtgordet och förklarat sig afstå från sitt under diskussionen gjorda yrkande om antagande af Utsk:ts förnyade förslag utan någon förändring; upsattes och justerades följande voter.propos.: »Den som vill att, vid blifvande votering om afslag å Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ts inbjudning ronde § 47 uti förslaget till förordning om Landsting, samt vidhållande af R. o. Ad:ns derom förut fattade beslut, kontrapropos:n skall blifva bifall till den ofvanberörde §:n med de förändringar, att från l:sta rnom:t uteslutes den sednare meningen; att från 2:dra raom:t uteslutes orden »eller sådant beslut är fattadt» på 2:dra raden, samt orden »för ofvannämnde föremål» å 8:de raden, men att deremot införas orden »enligt 2:dra Art. Bevillu.Stadgan» efter ordet »bevillning» på 5:te raden, och orden »jemlikt nämnde artikel» efter ordet »statsverket» å 9:de raden; samt slutligen att från 3:dje mom:t uteslutes hela den sista meningen; röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. såsom kontrapropos. vid den blifvande voteringen bifall till meranämnde §, med uteslutande af sednare meningen i l:sta mom:t.» Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja — 11. Nej — 16.
Det gifves likväl härifrån ett enda undantag, och detta gäller för det värfvade husarregementet, som har den äran att bära namnet “Konung Carl XV“, och det må med skäl väcka någon förundran, att detta regemente blifvit lemnadt utan all egen själavård, då nemligen ingen enda prestman dervid blifvit anställd. Det kan i detta Högvördiga Stånd icke behöfvas någon argumentation för att ådagalägga, att den anmärkta bristen är beklagansvärd, och att i detta hänseende regementet kan anses vanlottadt oaktadt det dyra och för alla Svenska hjertan kära namn det nu mera här, och till trots för det anseende det åtnjuter för ärorika bragder, som det i fordna dagar utfört på slagfältet, och hvilka man med visshet kan påräkna att se förnyade, om någon fara ånyo hotar fosterjorden. Ehuru den angelägna själavården kunnat al regementets medlemmar åtnjutas genom särskilda aftal med det tjensgörande presterskapet i de Skånska städer, der esqvadronernå äro förlagda, saknas denna själavård dock helt och hållet vid regementets årliga möten, och kommer likaledes att saknas, om regementet blir heordradt att gå i fält. Jag utber mig derföre att få föreslå: att Rikets Ständer täckas bevilja för husarregementet “Konung Carl XV“ ett årligt anslag af Ett tusen tvåhundra Riksdaler Riksmynt till lön för en Regemcnts-pastor mod skyldighet för samme Pastor att bestrida garnisons-predikantstjensten i Malmö. Stockholm den 29 November 1862. C. G. Beilin. Af Doktor C. H. Rundgren: De mångfaldiga förslag, som inom detta Högvördiga Stånd af särskilda motionärer blifvit framställda angående folkskole-frågans lösning, häntyda på brister i det närvarande tillståndet, hvilka måste undanrödjas, innan systemet af 1856— 1858 årens riksdag hunnit rotfästa sig och göra en återgång omöjlig.