Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den erfarenhet, som jag i detta afseende har, är, alt skolan icke är någon föreläsningsanslalt; åtminstone tyckes hon icke för närvarande pä detta säll skötas. Hvad äter angär det påslåendet, att skolan skulle vara för mycket en förhörsanstalt, så måste väl medgifvas, att hvarje skola är och mäste vara delta till en viss grad, och skulle jag tro, att jemväl de skolor, der den nya undervisningsmelhoden användes, äro åtminstone lika mycket att betrakta såsom förhörsanstalter. Att den gamla skolan för litet befrämjar sjelfverksamheten är väl möjligt, i afseende på tillämpningen af undervisningen; men hvad sjelfva organisationen af skolan angår, anser jag densamma icke mindre befrämja sjelfverksamheten, än de methoder, som i nyare lider blifvit införde. Motsatsen torde vara svår att bevisa. Såsom ett ytterligare skäl att förkasta de gamla undervisningsanstalterne, anför Utsk. äfven, att ”den enskilda undervisningen anlitas ofta Den 1 Februari e. m. 45 af misstroende till den allmänna, ett förhållande, som af flere anledningar ej bör vara staten likgilltigt.” Men Utsk. har icke anfört några bevis på det uppgifna förhållandet. Det är visserligen allmänt kändt, att enskilda undervisningsanstalter mycket begagnas ; men om man ser på förhållandena under de 20 sista åren, sä finnér man likväl, att antalet af dem, som hafva begagnat de allmänna undervisningsanstalterne efter gamla methoden, har betydligt ökat sig. Således har antalet af lärjungar vid de allmänna skolorna, enligt de sifferuppgifter, som sista skolrevisionens berättelse innehåller, från 1824 till och med 1843, ökat sig från 4,179 till 5,218, eller med något öfver 1000 lärjungar. Detta torde utvisa, att fastän den enskilda undervisningen mycket begagnas, så har likväl förtroendet till den allmänna icke förminskats, utan tvertom icke så obetydligt stigit. Utsk. anmärker derjemte, att ”ett nödigt samband saknas emellan elementarläroverkets särskilda delar, likasom emellan detta och academien”.
Till alla Krig har Swerige, sä mycket man wet, i jämförelse med Pommern lemnat ett ringa bidrag, emedan de öfrige behofwen torde hafwa blifwit bestridda af Subsidis-medlen. I stöd ef hwad som förut r underdänighet bliswrt ausört. torde dea Provins, som warit ett ost' ' j.X kri^ och rnkräklr.i! g, kunna män. ta, att aj den rvcrkliga Krigökostuaden ej pä bör - zoo Den 24 Julli. bördas mera, än en proportionerad andel, och derefter skulle, om man ocksä blott gör afseende pä Bewillningen af soo,ooo R dr., för sam. ma tid räknas öfwer 4 millioner pä Swerige. Eders Kongl. Maj:ts wördade rättwisa och mildhet, och en älffad Nation, wid hwars öde Pommerns eget hela ärhundraden warit fä. stadt, stall utan twifwel ej finna obilligt att Landets Jnwänare wäga hysa der rinderdäniga hopp, det Pommerska Kammaren När-iqst be« friaS ifrän allt deltagande i Hamburgffe stul. derne, sä mycket mer, som kjellma omöjligheten hindrar densamma, att af desi medel sHdant kunna ästadkomma. Utan denna befrielse gifweS vcksä ej den minsta utsigt att nägonsin äterföra Pommerska KammarenFinancer ur sin wan. magt. och till en jämwigt, som är sä nödwändig för Landets Administration. Wi kunna ej heller twifla att, ehuru Wexel. Cicculationen pä f. d. Konungens Befallning mäst af Kammaren företagas, detta endast stelt i den rättwisa förmodan att sädant skulle af Swerige godtgöra-.
Kommitté efter ämnets fullständiga utredning framlagda, af Kongl. Majit gillade plan, för hvilken Kommittén haft att åberopa stödet af vunnen erfarenhet i det främmande land, Belgien, der den offentliga statistikens bearbetning med största framgång närmat sig sitt mål, härmed i nåder föreslå Rikets Ständer, att, mot indragning af det hittills å Sjette Hufvudtiteln med 2,483: 16. Banko uppförda anslag till Tabell-kommissionen, Rikets Ständer måtte, för inrättande, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Kommitténs förslag, af ett statistiskt embetsverk, under benämning af Statistiska Tabell-kommissionen, till Kongl. Majits disposition anvisa: a) att ärligen med hela beloppet utgå: till löner för Statistiska Central-byrån: » Chefen 5,000: » Expeditions-sekreteraren 4,000: >/ Arkivarien och Registrator!) 2,500: » Ofver-revisorn 2,500: » Vaktbetjeningen 500: u 50(). _ Transport: 14,500; — Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M 25. 21 Transport 14,500: — till bibhothekets underhållande och litterärt utbyte 1,000: » ljus, ved, skrifmaterialier m. m qqq. » betäckande af en del af kostnaderne för en statistik tidskrift 1,000: OjUUU*. —■ b) att såsom reservations-anslag ärligen utgå: till arfvoden åt tillfälliga biträden 5 000- » det ofliciela statistiska trycket r. nnn J 5’UUU' 10,000: — , , Summa årligt anslag, Riksmynt 27,500 uTdrj och dessutom c) hushyres-medel, att utgå intilldess embets-lokal hunnit anskaffas i något Kronan tillhörigt hus. årligen 1,000: d) till anskaffande af nödiga inventarier, att blott för en gång utgå 1,500: — Kongl. Majit forblifvcr Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra.
Vid pröfning häraf har Utskottet funnit sig böra tillstyrka, att ett belopp, motsvarande Kammarförvandts aflöning, 2,200 R:dr R:mt, ställes till Kongl. Maj:ts disposition, för befrämjande af göromålens gång inom Arkiv-kontoret, samt att den ena kammarskrifvare-tjensten indrages och innehafvaren deraf, Kammarskrifvaren C. C. Strandberg, hvilken under en längre följd af år för sjuklighet haft tjenstledighet, förflyttas å Allmänna lndragnings-staten med åtnjutande af 763 R:dr årligen, på sätt vid Utlåtandet angående regleringen uf utgifterna under Riks-stale-ns 9:de Ilufvud-titel kommer att omförmälas. Då i öfrigt rörande löneregleringen för Kongl. Kammar-kollegium Utskottet icke funnit skäl till afvikelse från hvad Kongl. Maj:t i ämnet behagat föreslå, hemställes, att en summa af 38,818 R:dr måtte såsom förhöjning i anslaget för bemälte Kollegium af Rikets Ständer beviljas i enlighet med bilagde tabell M 2. 4:o Kongl. Stats-kontoret. Uti anslaget för detta Embetsverk, hvarunder lyda Krono-magasinerna och Våg-staterne, är af Kongl. Majit äskad en förhöjning af 16,130 R:dr R.mt. Ut - 6 Stals-Utslcotlels Utlåtande M 156. skottet har i afseende härå inhemtat, att för Kongl.
Om man nemligen undersöker hvad afkastning i korntal af det uppgifna utsädet af spanmål, som måste förutsättas, för att fylla de ofvan beräknade behofven af säd, så förefinnes ingen rimlig anledning att betvifla deras giltighet. Med en medelafkastning af 6:te —7:de kornet gifver nemligen det antagna utsädet äfven det skördebelopp, som antagits. Lägger man nu härtill, att vederbörande i allmänhet ansett utsädesbehofvet snarare för lågt än för högt upptaget, och att en sådan åsigt äger fullt stöd af det ofvan ådagalagda förhållandet, att den odlade jordens areal vida öfverstiger uppgifterna derom, så bekräftas än mer, att beräkningens utslag ingalunda öfverstiger verkligheten. Om alltså uppgifterna rörande spanmålsskörden m. m. visa sig sinsemellan så nära öfverensstämmande, som skäligen kunnat önskas, så är deremot detta ej förhållandet med dem rörande potatisskörden. Enligt här ofvan förslagsvis gjord beräkning, skulle de behof, som inom riket årligen böra fyllas, kräfva en skörd af 12,634,771 tunnor potatis, men enligt tab. Litt. L. är skörden uppgifven till blott 7,985,607 tunnor, och skilnaden alltså ej mindre än 4,649,164 tunnor. Granskar man nu de faktorer, som i beräkningen ingått, så kan någon öfverskattning af konsumtionen till bränvinsbränning ej ifrågasättas, då uppgiften härom är grundad på tillverkad och beskattad qvantitet bränvin. Snarare skulle man för oloflig bränvinsbränning kunna förutsätta, att än mer potatis förbrukats. Det till årligt utsäde antagna behofvet torde ej heller med skäl kunna nedsättas, utan snarare ifrågakomma till höjning, då man väl torde kunna draga i tvifvel, huruvida i uppgifterna från länen rörande utsädesbehofvet fästats nog uppmärksamhet på den mängd potatis, som i det hela måste åtgå till alla de små täppor vid backstugor, trädgårdar o. d., å hvilka potatisodling framför allt annat drifves.
Da Kri gs-kollegium uti hufvudboken till redovisning påför icke blott behållningen från föregående år, utan ock alla de medel, hvilka för redogörelseåret äro af Eders Kongl. Maj:t i nåder anvisade, eller från andra verk och personer till Kollegium ingått, samt da icke en skilling af den pa sådant sätt tillkomna uppbördssumman kan, utan med åberopande och biläggande af fullständiga verifikationer, i hufvudboken aftoras, täckes Eders Kongl. Majit nådigst finna, att Krigskollegii nya hufvudbok, på sådant sätt, uppfyller det första och väsendtligaste vilkoret för hvaije redogörelse, att vara enkel, sann och tillförlitlig: egenskaper, hvilka, under granskningen af 1850 och 1851 ars hufvudböcker, ej heller bliivit hvarken af Kammar-rätten eller af Rikets Ständers Revisorer förnekade. Att, såsom vid dessa hufvudböckers upprättande ägt rum, till bestyrkande af hvarje utgiftspost, på ett ställe sammanlägga och inkartera: a) den handling, på hvilken behörigheten och beslutet om utbetalningen sig grundar, b) den qvitterade anordning, som visar, att utbetalningen ägt rum, och c) emottagarens verificerade redogörelse för medlens användande, är, enligt Koliegii öfvertygelse, det redigaste, fullständigaste och derjemte lättfattligaste redovisningssätt, som torde kunna uppvisas, ehuru Kollegium på samma gang erkänner, att detsamma icke före ar 1850 af Kollegium begagnats, alldenstund, enligt äldre formulär eller method, ofvanuppräknade trea - — 174 — ne verifikationer mäste åtskiljas och vid räkenskapens granskning på särskilda ställen uppsökas. Det är uppå alla dessa skäl Krigs-kollegimn vågar förnya sin redan tillförene hos Eders Kongl. Majit underdånigst gjorda anhållan, att Eders Kongl.
ÅI. i afseende på användandet af de a 5:te hufvudtiteln anvisade medel. Hr Rå fel t, Anton: Jag kan icke finna, alt denna fråga är af den beskaffenhet, att derom bör voteras i förstärkt StalsUlsk. Här är blott uttryckt en und. anhållan till K. M. Sådana frågor böra enligt 75 § Riksd.Ordn. förfalla, när två Stånd stanna emot två. 69 § i Iieg.F. bestämmer hvilka ärenden, som böra behandlas i förstärkt StatsUlsk., nemi. hvad som hörer till Statens reglerande, till beviilningens derefter lämpade hela belopp eller hvad till Riksg.cont:s utgifter och inkomster hörer, eller grunderna för Riksg.conl:s styrelse eller förvaltning. Jag finner icke att detta null hör till någon af de cathegorier, som i 69 § äro uppställda. Att delta mål nu blifvit behandladt af StalsUtsk. och kommit att införas i StatsUtsk:s betänk., måtte väl icke förändra ärendets beskaffenhet; isynnerhet som 34 § 2 mom. Riksd.Ordn. säger, att det är ämnets beskaffenhet och icke det Utsk:s, som handlagt målet, som bestämmer huru ärendet skall afgöras. Då jag likväl nu bör, att tre RiksSt. redan bifallit dessa voter.propos:r, så skulle det vara utan ändamål att afslå den, som nu blifvit föredragen. Jag anhåller således endast ali få delta mitt yttrande inlaget i prot. såsom en reservation. Frih. Tersmeden, Willi. Fredr.: När Hr Råfelt slu tade sitt yttrande med, att det blott för baus räkning skulle stå i prot., så skulle jag väl icke egentligen hafva något att deremot anmärka, enär han derigenom t i 11 kunna gi fv i t, att han icke ämnar yrka ogillande af voter.propos.
Sålunda har blifvit anfördt; att Utskottet uti Betänkandet icke skall tillbörligen afsett de uti Herr Crons reservation utvecklade för hål landen; att, då Salu-Accissen, enligt 60 §. Regerings-Formen, vore en Ordinarie Bevillning, det innebär en obillighet, att Bryggare, Bagare och Slagtare, sorn utgöra Vanlig skatt för sin Borgerliga Näring, ändå derutöfver skulle vidkännas en annan, som icke träffar andra Borgare; att införandet af Kött, Bröd och Dricka från Landsbygden vore så fritt och allmänt, att i många Städer inga Slagtare, Bagare och Bryggare finnas, och i andra, de som drifva dessa rörelser icke skola kunna berga sig, hvarföre ock dels partiel och dels allmän befrielse från Salu-Accisen blifvit yrkad. Då likväl åtskilliga Talare medgifvit, att Utskottet ic - BevillnUtskottets Utlåtande, N:o 56. he kunnat undgå föreslå en fördelning af SaJu-Accisen, när densamma, jemlikt Högloflige Stats-Utskottets förslag, blifvit af Rikets Högloflige Stander beräknad att utgå till visst belopp, så har man afven klandrat, dels att Utskottet beräknat oell fördelat en annan summa, än (lexi som sålunda skal! blifvit bestämd, och dels att den förra fördelningen, hvilken, på sätt man genom flera exempel sökt upplysa, hvarken skall vara rättvis eller efter åtskilliga Städexs inbördes förhållanden afpassad, blifvit af Utskottet lill bibehållande föreslagen, hvarföre det tillhörde Utskottet att framställa en annan lämpligare fördelning, dervid, enligt en Talares påstående, ingen enda Stad borde alldeles förbigås.
J a g kan fortsätta därmed, om jag h a r råd därtill, i annat fall mår Med anledning af &gt;Ann Lovis ' » artikel i Mun jag lika b r a vid en billig gata m e d 2:no r u m. af d. » Kan en kvinna sätta sig i respekt hos manliga tjänare? » ber jag få upptaga ofvanstående ämne och börDet beror på henne själf. Bestämda order, jar då med den frågan: hvarför kan ej en praku t a n kontraorder — en svaghet, som oftast vidtisk, frisk och arbetsam kvinna ägna sina krafter låder kvinnan. — Visa d e m a t t ni förstår er åt en så hälsobringande sysselsättning som skö- sak, var vänlig och betala dem punktigt, så antandet af ett landtbruk, utan a t t väcka opinioser jag det lättare reda sig med en manlig tjä nen emot sig? För 30 å r tillbaka skulle ej en nare än med en kvinnlig. H a r jag en förstånung flicka k u n n a t sitta vid kontorspulpeten tilldig tjänare, så k a n jag ju alltid låta honom utsammans med männen, utan a t t väcka uppseende tala sin mening, men jag afgör själf. — n u k a n hon det. Hvarför skulle h o n ej då » Kan en kvinna hafva öfverseende öfver vidkunna ägna sina krafter åt landtbruket? Banan sträcktare områden af skog o. s. v. ?&gt; är visserligen ännu, m e d få undantag, ny, m e n Det beror på, om h o n orkar gå, i annat fall många n y a banor hafva under de senare 10 tal är det ju ej värdt blifva landtbrukare. Gå u t åren öppnats för henne, och anses det n u tillföljd ensam för er själf, studera er in i saken, och af vanans makt alldeles som sig bör. Om en när ni gjort detta, meddela er då m e d edra tjä- gift kvinna vid sin m a n s frånfälle fortsätter med nare, så a t t ni m e d bestämdhet k a n gifva order landtbruket, anses det energiskt, och » opinionen » om hvar och huru mycket ni vill hafva afverkadt.
En dag strax efter gick Matilda omkring och sysslade, var hvarken nedslagen eller glad, undrade bara litet på lifvet i allmänhet, på sig själf och hvad hon sagt och talat och på den väg, som låg framför henne. Då kom det — ögonblickligt som solen någon gång fullfärdig och lysande bryter fram ur grå molnmassor: En öfversvinnelig glädje, en klarhet i förnimmelsen, en salig hänryckning, ett kärlekens mysterium, som bräkte tårar till hennes ögon. Hennes händer fördes sakta samman som till bön, hon visste ej hur och af hvad tillskyndelse, men dragen likt tankeläsaren i sin extas, flög hon uppför trappan och in i sängkammaren, kastade sig på knä vid sängen och tackade — stammande, i jubel — Gud sin fader och frälsare Hon steg upp full af mod. Det sammansatta hade i ett nu blifvit så enkelt — hur hon famlat i mörker! Tron var det, som kommit genom en särskild uppenbarelse i hennes hjärta. Hennes hjärna hade plötsligt blifvit sa ljus, den arbetade käckt och rastlöst, spände sig elastiskt om alla svårigheter, alla stötestenar, uppsög dem genom en enda öfverskådande kraftutstrålning, och se! nu hade de en helt annan uppsyn, läto sig så godt förstås, förklaras, ses från en helt annan sida. Allt hvad tviflet tornade upp var blott skenbart. Trons ljus var det enda pålitliga — en bruten stråle från Guds öga. I sin första ifver ville hon taga på sig och skynda till pastor Linde för att omtala det stora undret. Men hur det var, det gjorde hon ej. I stället gick hon, alltjämt buren af andlig fröjd, ned till Ellida på gården, och hviskade i darrande spänning: — Ellida, jag är omvänd till Gud! Men Ellida, som höll på att piska mattor, var för tillfället fördjupad i en del ganska jordiska funderingar på bosättning och giftermål i allmänhet. Dessutom ansåg hon sig å luteranernas, specielt sin fästmans, vägnar förbunden att vara förolämpad. Hon mottog därför underrättelsen mycket nyktert och svarade sötsurt: — Ja det var ju godt, att Herren fick upplysa fruns hjärta till slut. Men Matilda nedslogs icke så lätt utan fortsatte till herr Malmberg.
Derefter har Utskottet i 2 § Riksdagsordningen godkänt den af mig hos Ridderskapet och Adela framstälda anmärkning och föreslagit ett nytt moment, att nemligen ConstitutionsUtskoltet bör träda i juli verksamhet äfven under Urtima Riksdagar. Om nu detta senare inkommer i Riksdagsordningen, men det förra oförändradt qvarstår i RegeringsFormen, så stå dessa i rak strid mot hvarandra, och följden blir, att Rikets Ständer ej få befatta sig med de ärenden, som komma ifrån ConstitutionsUtskottet, hvarigenom Anmärkningsanledningar, väckte inom C011- stitutionsUtskotlet, ej skulle blifva föremål för Ståndens pröfning. Jag tror, att den skyndsamhet, hvarmed Utskottet nödgats uppgöra jämkningsförslaget, är orsaken att Utskotlet förbisett dessa fel i redaclionen, och jag anhåller, i anledning deraf, om återremiss, på det Utskottet må blifva i tillfälle att uppgöra ett fullständigt förslag, hvaröfver vi sedermera må blifva i tillfälle att yttra oss, i händelse en återremiss af detta memorial icke skulle strida mot Grundlagen. Den i3 Mars e. m. Herr Hjerta, Gustaf: Jag lyd;te mig vid Memorialets uppläsande äfven höra, att, såsom Grefve Gyldenstolpe ganska riktigt anmärkt, 4.9 § RpgeringsFormen och 2 § Riksdagsordningen, enligt Utskottets förslag, skulle komma att stå i rak strid mot hvarandra. Jag förenar mig sålunda i begäran om återremiss, men skulle sådant icke anses nödigt, tror jag dock vi icke böra begära Memorialets föredragning punktvis, utan att vi äro lättast ifrån saken om Eidderskapet och Adeln förklarar sig vidblifva sine vid förra Memorialet gjorda anmärkningar, då förstärkta Utskottet kommer att deröfver rösta. Jag vägar likväl fästa uppmärksamheten på nödvändigheten af det vilkor, att i voteringspropositionerne utsättes hvad som är Ridderskapets och Adelns tanka; ty i Contrapropositionerna står för närvarande blott åberopadt Numrorne på Ridderskapets och Adelns anmärkningar.
Nedre Dalarne. bergslagen. kubikfot. knbikfot. kubikfot. kubikfot. 98,910 91,980 89,460 280,350 Summarisk uppgift å uppbörden vid Westerås hamn af Bro-, Mätare-och Yågafgifter under nedanstående år. (Kort seglation) Hamn och Broafgifter. Mätareoch Vågafgifter. Summa uppbörd. Uppgift på bergsoch brukseffekter, som transporterats ifrån Bergs - 1855 1856 1857 1858 Centner. Centner. Centner. Centner. Rödfärg Malm Vitriol Koppar och Messing . Tackjern Stångjern Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. Centner. Centner. Centner. Centner. Centner. Af Grefve Cronstedt, Predrik, om beviljande af ett anslag å 160,000 H:dr ål Köping-Hult jernvägs-akliebolaget, såsom bidrag lill fortsättande af örebro-Arboga-jernvägen till Köping. Det bolag, hvars uppgift varit att medelst en jernbana förena Mälaren och Hjelmaren, har, såsom bekant är, till följd af linanciela motgångar, icke förmått fullborda detta företag i vidsträcktare mån, än att för åtta år sedan emellan Orebro och Arboga för trafiken öppna en jernväg, som blef den första lokomotivbana i Sverige. — Utsträckandet af denna jernväg till Wenern är numera af mindre vigt, sedan förbindelsen med Statens vestra stambana kommit till utförande, hvaremot den del af det ursprungliga förslaget, som afser vägens fortsättning österut till Köping, har vunnit en ökad betydelse icke allenast genom förbindelsen med vestra stambanan, utan äfven genom anläggningen af den snart fullbordade Köping-Utterbergs jernväg. Att jernverk vid Hedströmmen kunna med fördel välja Göteborg till sin afsättningsort för export, har visat sig deraf, att oaktadt landtransport ifrån Köping begagnats till jernvägen vid Arboga, har likväl under loppet af de sednare tvänne åren ifrån ett af dessa jernverk tusentals centner jern tagit denna väg lill Göteborg.
I en sednare punkt talar Utsk. om angmentsräntorne till rusthåll, Dessa augmentsräntor kunna visserligen till stor del indragas och lemnäs till Kronan och insättas på ränterierna, för att sedermera till rustliållarne ntgifvas; men författningarne bjuda likväl, att om ett augment ligger nära intill ett rusthåll, sä är rusthållaren berättigad framför åbo att få lill skatte lösa augmentshemmanet, och då ingår augmentsränlan ögonblickligen i stammen för rusthållet, samt kan således icke blifva indragen lill Kronan, för att derifrån anordnas till rusthållaren. Jag öfvergår nu lill ett annat ämne för betraktelser i detta betänk., nemi. förvandlingen tili färre persedlar af dem, som i jordeboken under hemmautalsoch jordeboks-räntorne finnas upptagna. En sådan förvandling, hvarvid, om jag rätt minnes, fern slags persedlar föreslogos, har på K. M:s befallning blifvit upprättad för Södermanlands län, och några år derefter anbefalldes Katnmarcoll. att lemna utlåt, deröfver. Dä befans, att efter tio års medium blef skillnaden, efter två års mellanstånd, ifrån 2 till 8 r:dr per hemman, och att sålunda, om fastställelse blifvit meddelad i hvad som första gången föreslogs, så hade det ledt till en alldeles oförnuftig förlust fiir hemmansinnehafvarne, så att denna förändring icke varit tänkbar att verkställa, utan det aldravtterligaste missnöje. Hade man väntat några år till, hvarunder spanmålspriserna åren 1S2G—1838 uppstegrades, så hade missförhållandet blifvit ännu mer i ögonen fallande. Dessutom ber jag få fästa uppmärksamheten på, att en dylik förvandling medför lika många tvistemål, som hemmansdelar linnas i Sverige. Om nu de 54,000 hemmanen i Sverige, deraf Kronan har räntan hel eller lill en del, som äro frälse, krono och skatte, antagas ali öfverhufvud bestå af J hemman, så kan man tänka sig hvilken massa af mål deraf skulle uppkomma.
Den som anser ' ifrågaställa underdåniga skrifvelse om dislriktoch sockenmagasinernas öfverlemnande ål vederbörande kommunalstämmas förfogande böra, på sätt Presteoch Borgare-Stånden beslutil och Utskottet i Memorialet JfS 424- föreslagit, innehålla förbehåll derom, natt derest ett dylikt magasins ro - Allm. Besv.- och Ekon.-Vt shott et s Memorial M 126. 3 reise minskas eller alldeles indrages, det derigenom erhållna kapital under behörig kontroll bibehå lie sv, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej-, Vinner Nej, anses Rikets Ständer ha/vabeslutat i enlighet med Bonde-Ståndets mening, alt berörda förbehåll ej skall i den underdåniga framställningen inflyta Stockholm den 28 Augusti 1863. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1863. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 127. 1 HT to 197. Ank. till Exp.-Utsk. den 4 Sept. 186 3, kl. 2. e. m. Memorial, i anledning af dels Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid Jörehafvande af Utskottets Betänkande N:o 118, rörande undervisningen i Elementarläroverken och dermed sammanhängande ämnen, dels ät erremiss af vissa delar utaf samma Betänkande.