Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af högstberörda, under den 3 sistlidne April till Rikets Ständer aflåtna nådiga proposition, hvilken blifvit till Stats-Utskottet remitterad, inhemtas, att sedan, i anledning af officielt meddelande i början af år 1856, att Kejserliga Franska Regeringen hade för afsigt att så väl nämnde år, som det nu innevarande, i Paris föranstalta en allmän exposition af race-djur samt landtmanna-produkter och redskap, Kongl. Landtbruks-akademiens Förvaltnings-kommitté erhållit nådig föreskrift att göra underdånig framställning i afseende å de åtgärder, hvilka i och för Sveriges deltagande t t 14 Stats-Utskottets Utlåtande M 141. dessa expositioner kunde vara att vidtaga, men bemälde_ kommitté i underdånighet anmält att tiden vore alltför otillräcklig till nödiga förberedelser för expositions-artiklars utsändande samma år, hade’ under sistnämnde år något vidare deltagande i denna exposition från Sveriges sida icke egt rum, än att, uppå särskild framställning af Kejserliga Franska Regeringen, Kongl. Maj:t i nåder förordnade Föreståndaren för Landtbruks-institutet vid Ultuna, Professoren m. m. J. Arrhenius, att i egenskap af Svensk kommissarie öfvervara 1856 års exposition, i ändamål att studera kreatursracerna, redskapen och produkterna, samt sedermera redogöra för de derunder vunna resultaten. För att emellertid för Svenska landtbrukarne underlätta deltagandet i 1857 års exposition, uppdrog Kongl. Majit under den 7 Maj förlidet år åt vissa särskildt utsedde kommitterade, att, efter vederbörligt kungörande, emottaga anmälanden och lemna nödiga upplysningar angående expositions-artiklar, äfvensom, der så påfordrades, sjelfve träda i verksamhet för att föranleda eller tillvägabringa goda artiklars utställande, samt att, så vida ett tillräckligt antal mot ändamålet svarande landtbruksartiklar blefve till utställning anmälda, föranstalta om deras utsändande och hemför rande på Svenska statens bekostnad till och från någon Fransk hamn.
Hvad Revisorerne anmärkt i 2:dra punkten, rörande balanserande, såsom fordran, af de cassa-emeritorum tilldömda, men på exekutiv åtgärd beroende, 195 R:dr, såsom ersättning för förskjutna medel i en husröte-tvist,får Konsistorium underdånigst besvara med den upplysning, att dessa medel, på sätt Revisorerne äskat, i den sednast afgifna räkenskapen blifvit balanserade. Och som, hvad 3:je anmärkningspunkten i denna §. vidkommer, de 135 R:dr, som Konsistorie-Notarien i uppbördsprovision för 3:ne år beräknat sig tili godo af de för Folkskolelärare-seminarium anslagna medel, redan, i kraft af Kongl. Kammar-Rättens Utslag uppå förut gjord anmärkning i Öfver-Revisions Departements-Kontoret, blifvit återburna och redovisade, så torde, såsom svar härå, denna upplysning anses tillfyllestgörande. Med djupaste undersåtlig vördnad, nit och trohet framhärda, Stormäktigste, Aller nådigste Konung! Eders Kongl. M a j: t s underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, A. F. Sondcn. G. Petrelli. P. Westman. C. M. Fallenius. Linköpings Domkapitel den 29 Januari 1848. J. Friedleif. — 455 Skara Stifts Konsistorii underdåniga Utlåtande, i anledning af 1S47 års Revisorers anmärkningar vid Konsistoriernas räkenskaper. Stormäkligste Allernådigste Konung! Öfver de af Eders Kongl. Maj:t till Skara Konsistorium i nåder remitterade, af Rikets Ständers Revisorer gjorda, anmärkningar vid Skara Konsistorii räkenskaper för åren 184-4—1845 och 1845—1846 får Konsistorium, jemte remisshandlingarnes återställande, i djupaste underdånighet afgifva följande förklaring.
S. D. 29id förnyad föredragning af Expeditions-UtffotretS den 11 dennes pä bordet lag dö - Den iZ October. 181 da Memorial beflöt Preste-Ständet för sin del att Terminen till nästa Lagtima Riksdag i Rik. dags-Beflutet mä utsättas till den 15 Novem. ber 181Z. Vr supra, Lx ?rotovol!o O. Almgvist. Utdrag af Protokollet, hältet hos Hög. wördige Preste-Ständet wid Urtima Riksdagen uti Orebro den iz Octo. ber iZio. S. D. 2ill slutlig öfwerläggning föredrogs ä nyo Lag-Utffottets den 11 dennes pä bordet lag. da Memorial, rörande föreflagne förändringar i Kongl. Förordningen om Stängsel skyldrghe. ten. Med afseende deruppä att Utskottet föreflagit det i wista fall afgörandet af Stängsel skyldighet skulle öfwerlemnas till Domarens pröf. ning, utan gifwen föreskrift, och dä denna om, ständighet skulle kunna bereda Rättegängar och kostsamma Syner wid hwarje i dylika ämnen uppkommande fräga, fann Preste. Ständet skä. ligt, att för sin del berörde Betänkande asflä. Ut supra. Lx protokoll o V. /Umyvili. Utdrag 182 Den IZ October. Utdrag af Borgare-Ständets Protokoll wtd U Uma Riksdagen i wrebro den iz October 1810. S. D. 2-ill swar uppä Borgare Ständets Anmärkningar wid Allmänna Beswärsoch Oeco, nomieUlskottets Betänkande i anledning af Kongl. Maj:ts Nädiga Proposition, om skyldigheten för alla alt deltaga i de fattiges wärd, m. m, hade bemälte Utskott, uti Protvcolls-Utdrag af den ii dennes, afgifwit en Förklaring, som nu af Ständet godkändes, och med hwilken säledes Utskottets yttrande i detta ämne ansägs gilladt och bifallet.
Utan att dessa vilkor i hvarje särskildt läll uppfyllas, bör emellertid, efter Utskottets tanke, icke qvinnas anställning i offentliga befattningar ifrågakomma. Det har — förmodligen emot Utskottets förslag och det motiv derför, som Utskottet hemtade af den omständighet, att ett så betydligt antal qvinnor lunnes, för hvilka det vore nödvändigt att bereda tillfälle till bergning — blifvit anmärkt, att offentliga tjenstebefattningar icke få anses såsom försörjningsanstalter. Men denna anmärkning skulle först då erhålla sisi befogenhet, om man icke, såsom vilkor för anställning i en offentlig tjenst, af qvinna fordrade samma prof pa skicklighet som af man; och Utskottet kan alltså för ingen del tillstyrka Rikets Ständer att, i öfverensstämmelse med tredje punkten af Ridderskapet och Adelns beslut, såsom lärarinna vid rikets elementarläroverk godkänna den qvinna, som endast genomgått fullständig lärokurs vid seminariet för bildande af lärarinnor, hvilken kurs, efter hvad Utskottet inhemtat, icke ens kan anses motsvara nfgångsexamen Irån elementarläroverket, långt mindre filosofiekandidat-examen, hvars absolverande nu utgör vilkor för befordran till lärareplats vid sistnämnda läroverk.
Om det är en billig och rättvis omvårdnad från Statens sida, att de män, som länge arbetat och utnött sina bästa krafter i dess tjenst, icke på ålderdomen lemnäs till rof åt nöden, eller, i saknad af ett tarfligt understöd, tvingas att qvarblifva i sina befattningar längre än de förmå att behörigt uppfylla de dermed förenade åligganden, och om det än utan tvifvel vore önskvärdt, att på samma sätt hvarje ålderstigen och orkeslös samhällsmedlem kunde genom det allmännas försorg blifva skyddad emot bekymmer för sitt nödvändigaste lifsuppehälle, sä finnes dock, mig veterligen, hittills icke något annat land, der man tilltrott sig att utsträcka denna menniskovänliga åtanka, till pensionerande af arbetare inom de enskilda näringarna. För sådana ändamål har man på den sednare tiden mer och mer begynt inrätta enskilda pensionsfonder, ränteförsäkringsanstalter ined mera, alla hvilande på den grunden, att den som vill blifva delaktig af deras förmåner, bör hafva under en viss tid lemnat tillskott till de fonder, från hvilka bidragen utgå. Hade nu frågan endast varit, att åt en dylik inrättning för ålderstigne sjömän lemna ett anslag för en gång till en grundfond, hvilken sedermera borde underhållas och förökas genom vissa föreskrifna bidrag af dem, som önskade deraf blifva delaktige, så skulle jag gerna hafva med min rost dertill bidragit; men den nya väg, på hvilken man nu vill ingå, att för sådant ändamål lägga en fortfarande börda på Staten, kan jag icke med Utskottets pluralitet beträda. Det hufvudsakliga skäl, som vid öfverläggningen inom Utskottet blifvit anfördt till stöd för förslaget, utom sjelfva nyttan och behofvet för de blifvande pensionstagarne, hvilket gerna må erkännas i detta fall, likasom för alla andra behöfvande, har varit, att derigenom kunna motverka de talrika rymningar, som nu anses ega rum af besättningar å den Svenska handelsflottan, samt att afhjelpa en öfverklagad brist på sjöfolk för denna flotta.
Antingen nödgades då Krigsmagten till lands och sjös, samt CivilStaterna hvar för sina PensionsCassor tillskjuta mera, eller Cassornas förkofran hämmas och Pensionerna minskas. Understöd åt Studerande, fattiga, sjuka och nödlidande skulle blifva ringare, brandförsäkringsbyggnadsoch med ett ord alia afgif - vt Stats-Utskottets ter, som genom Cassör bestridas eller lindras, varda större. Missnöje och klagan skulle från alla håll förspörjas, och rigtas mot Staten, som genom sina företag vållat så många förluster, och hvilka om än i sjelfva verket ringare än de förra Capital-förminskningarne, dock skulle falla starkare i ögonen, emedan de icke undanskymdes af lika namnvärden, utan röjdes af den ringare ziffran. Sedan jag nu betraktat förslaget under allmänna synpunkter, skall jag öfvergå till granskning af dess detailler. För att främst åt intccknade fastigheters ägare och dernäst åt ointecknade förskaffa lån lill t procents billigare ränta, än den vanliga och lagliga; skulle Länen erhålla hvar sin andel i nion af dervarande inteckningars belopp, i förhållande till hela Rikets; sökande till mindre lån hafva företräde framför sökande till större; men ingen få under 3oo och ingen öfver 3o,ooq R:dr, ej eller i förhållande till pantens värde mera än j af medeltalet å egendomens Taxeringsvärde för åren 1825—1829. De fleste, hvilkas egendomar äro intecknade förandra än Banco-lån, sorn redan äro förmånligare än R:g;sContoirets nya lån skulle blifva, och hvilka följagteligen icke vilja tillbyta sig dessa, hafva sina fastigheter vanligen behäftade med större lån äi^ j af taxeringsvärdet, ehuru detta är i Länen så olika, 'att någon allmän och tillförlitlig beräkningsgrund deraf icke kan, utan öfvervägande af öfriga förhållanden, härledas. Ingen annan låter i allmänhet inteckna sin egen - Betänkan den, N:o 382. vii dom, än den som icke kan dessförutan erhålla erforliga lån, emedan inteckningskostnaderne drabba honom utöfver räntan.
Det kan icke förenas med den helgd oeH säkerhet , uti hvilken hvarje enskilds ägande» rätt hör vara skyddad, att nu varande ägaren af ett med Bytesbrist behäftadt hemman mäste piik» ta för det obestånd, föregående hemulsman, genom tidens ornskiften, olyckshändelser o. s. v. under en längre tid rakat, då Riksens Ständer redan år 17 4: B och 1756 förordnat, att Bytesmålen borde skyndsamt afgöras, men dessa mål icke dess mindre i snart 70 år stört allmänna säkerheten och äganderätten, samt beredt flera famillers ofärd och skola säkerligen i g år tilt göra det samina, om icke Riksens Ständers rättvisa åtgärd mellankommer. Med hvad liten Ömhet om andras lidande och grannlagenhet detta Contoir blifvit gnindlagdt, synes af Konung Carl XI;s Bytesmethod af den 13 Januari x f>8B , grundvalen för Resolutionerna i iBytesmål, 12 Momentet, så lydande: ”Dock kommer under en ny ransakning in» ”tet att begripas de Byten , hvars afstådda vederlag till Krönan redan äro indeldla, utan förblifva de orörda, så att det som af Frelsehem”månen är afstådt, förblifver alldeles vid den ”rentan, hvilken uti Indelnings.Verket är införd, ”n en det som han igen bekommer efter dea ”förra ransakningen, oaktadt densamma icke kan ”finnas så just efter denna methoden, alle» ”nast Kronan har fått fullt till fullo och dervid ”intet vidare till Kongl. Maj:ts rätt och interes» ?’sés iakttagande är att påminna. [Deri 41) Maj-. 515 Oaktadt sin höga ålder, har Bytes Contoiret bibehållit sin stiftares stränghet och mindre grannlagenhet. Det är icke ovanligt, icke sällsynt, ätt hemmansägare, forsedde med gravationsbevis, med qvittencer och decharger för långt för detta erlagda Bytesbrister, blifvit å nyo kraf* da derföre^ dessa försök blifva ofta svåra att emotstå, då mer än ett århundrade förstört båda familier och handlingar.
Enär på sätt ofvan är omförmäldt, redan uti Skiftes-stadgan förefinnas vissa stadganden angående utbrytning af rätt lill mulbete och skogsfång, men dessa äro bristfälliga deri, att icke enahanda vitsord, som tillkommer den, hvilken yrkar laga skifte eller egoutbyle för rågångars rätande, äfven är tillagdt den jordegare, hvars hemman eller lägenhet är besvärad af mulbeteseller annan skogsrättighel, som tillhör annat hemman, samt mulbetesrältigheternas utbrytande, hvilket ändamål synts Rikets Ständer vara värdi större uppmärksamhet, torde kunna vinnas genom afhjelpa lide af denna brist i Skiltes-stadgan; så, och då enahanda lättnad för utbrytning af annan skogsrättigbet än mulbetesrätl äfven är önsklig, få Rikets Ständer i underdånighet hemställa, att, der hemman eller lägenhet har rätt till skogsfång, mulbete, torftägt eller dylikt å annans skog, och skogens egare vill sådan last från sig lösa, denne må ega vitsord att äska utbrytning deraf efter de i Skiftes-stadgan lagda grunder, utan sammanhang med laga skifte och utan hinder deraf att sådant skifte å hans egor förut faststäldt blifvit. Med anledning af hos Rikets Ständer gjorda framslällniugar, hafva Rikets Ständer, som ansell del verksammaste medlet lill den enskilda skogshushållningens förbättrande vara alt söka i ett allmännare spridande al kännedomen om skogshushållningslärans grunder, funnit sig så mycket heldre böra omfatta de i berörde framställningar väckta förslag alt förlägga den enskilda undervisningen i detta ämne till landlbruksskolorna, som denna undervisning endast derigenom kan komma de mindre jordegarne tillgodo. Om i sådant afseende undervisningen vid landlbruksskolorna uppdroges närmaste revierförvaltare, vunnes derigenom äfven den fördelen, alt lärlingarne kunde biträda i de. praktiska göromålen vid lärarens revier, hvarigenom anvisandet af särskilda kronoskogar för de praktiska öfningarne kunde undvikas. Rikets
St:r det vara uppenbart att en ny allmän reglering af befälets aflöningsförhållanden vid indeldta armén vore af behofvet påkallad, men då det syntes kunna antagas att genom en riktig uppskattning af boställena och en lämplig fördelning af förhandenvarande tillgångar, tillräckliga medel för befälets aflöning redan förefunnes., hade R. St:r inskränkt sig till att till K. M:ts disposition ställa en summa af 100,000 rdr, »att användas till löneförbättring, i första rummet åt underbefäl och subalternoflicerare, jemte deras vederlikar, samt vidare, så vidt tillgångarne medgåfve, jemväl åt andre kaptener och regementsqvartermästare», dock icke åt dem hvilka vore med boställen försedda. En ny uppskattning af boställena skulle alltså ske. Huru det kan hafva händt, att detta för 10 år sedan fattade beslut icke ledt till något resultat, få andra förklara; jag hade redan utträdt ur konseljen förr än den tidpunkt inträffade då uppskattningens bringande till verkställighet kom att utgöra föremål för Stats-Rådets öfverläggningar och K. M:ts Nåd. beslut. De grunder, som vid det af mig omnämnda tillfälle voro föreslagna och som gingo derpå ut, att hvarje regemente skulle behålla sina boställen, voro för befälet vida mera betryggande, än hvad som nu är i fråga. Emellertid fruktar jag tiden för en sådan lönereglering är för alltid förlorad, och de som hafva motsatt sig den, skola kanske snart erfara, att de dermed gjort armén en stor otjenst. Den uppskattning, som 1856—58 ifrågasattes, ansågs dock kunna ske utan penningeuppoffring, och så torde äfven nu blifva förhållandet, om man bemödar sig om att undvika hvarje sådan. Åtminstone torde ej förrättningen böra medtaga ett belopp af 50,000 Den 3 Mars f. m. 91 rdr. Jag kan icke gilla de skäl, Utsk:t anfört, men jag kan dock icke komma till annat resultat, än att bifalla Utsk:ts hem ställan.
Om man med upmärksamhet genomläser detta Utlåt., så skall man finna, att StatsUtsk. funnit sig, af brist på tillgångar, nödsakad att afstyrka Statens understöd för ett af de vackraste enskildta jernvägs-företag, som vid denna Eiksdag blifvit ifrågasatta, jag menar bibanan emellan Borås och vestra stambanan. När Utsk. således varit tvungen att afstyrka beviljandet af lån till denna bana, men deremot ansett sig böra tillstyrka låne-understöd tilt andra enskildta jernvägs-anläggningar, så har Utsk. dervid måst tillse, att det funnes säkra garantier derför, att de med lån understödda arbetena verkligen skulle blifva utförda lindel nu ingångna statsregleringsperiod. Nu kan man visserligen invända, att man i de vilkor, som blifvit bestämda för t. ex. Gefle-Dala-jernvägsföretagets understödjande, icke har en sådan säkerhet, men härpå svaras, att detta företag redan så långt framskridit, att dess snara fullbordande är af aktieegarnes eget intresse förestafvadt, under det att man deremot, hvad denna jernvägs-anläggning beträffar, måste skaffa sig full garanti för bolagets verkliga förmåga att utföra det tillernade arbetet. Det förhåller sig nemi. så, att det redan finnes en jernbana i den ifrågav;de orten, nemi. den af Hr Diekson anlagda emellan sjön Marman och hafvet, och nu är fråga om att anlägga en ny jernväg parallelt med den redan anlagda, men med längre sträckning, nemi. från Bergvikssjön till Söderhamn, hvarigenom de strida forssarne emellan sjöarne Bergviken och Varpen skulle undvikas. Man vet äfven, att bolaget underhandlat med Hr Dickson om uplåtandet af hans jernbana för den allmänna rörelsen, men att dessa underhandlingar afstanna!, enär de af Hr Dickson upstälda vilkoren befunnos oantagliga. Han fordrade nemi. icke allenast att hans varor skulle i främsta rummet på jernvägen transporteras, utan äfven att den trafikerande allmp.nheten ej skulle få begagna hans lastageplats, som iian för sina egna varu-uplag behöfde.
De allra flesta af de med Alma företagna experimenten hafva gått ut på att för de närvarande beskrifva någon bestämd persons bQstad o. s. v.; de tillfällen, då hon fullkomligt riktigt beskrifvit rummens läge, möbler, taflor o. s. v. äro så många, att jag åtnöjer mig med att anföra några få exempel, anseende mig icke kunna upptaga alla. Vid en bjudning hos Almas husbonde, Baronen och Lotskaptenen R. v. Rosen i Kalmar, uttryckte den närvarande Kapten Ö. och hans fru sin önskan att få bevittna ett experiment af i fråga varande slag; detta beviljades, och Alma insöfdes, hvarpå hon erhöll befallning att förflytta sig till Stockholm, till det ställe, hvarest Kapten Ö: s svärmor bodde, och ingå i hennes våning samt omtala, hvad hon såg. Hon beskref nu, som det sedermera upplystes, fullkomligt riktigt rummen och diverse mera anmärkningsvärda föremål däri, hvilket allt för alla utom för hr och fru Ö. var alldeles okändt. Bland annat skildrade hon rätt lifligt ett större antikt skåp med på dörrarne befintliga stora träsniderier och därunder glänsande metall (i verkligheten var det dock spegelglas under träsnideriet), vidare en byst i ett fönster, en grupp blommor invid en dörr, samt ett porträtt m. m., allt med noggranna detaljer och fullkomligt riktigt. Tillfrågad, hvad Kapten Ö: s svärmor gjorde, förklarade Alma, att hon39° NÅGRA FÖRSÖK MED SOMNAMBULER ". satt i det ena rummet och talade med en ung flicka; detta vore emellertid ej hvarken hennes dotter eller dotterdotter, såsom vi alla förmodade, utan en annan flicka (upplysning erhölls några dagar efter försöket, att nämnda fru vid ifrågavarande tillfälle verkligen setat i det angifna rummet och samtalat med sin tjänsteflicka). På begäran af kapten Ö. tillfrågades Alma, om svärmodren den dagen fått emottaga något bref. Ja! det hade hog; det hade varit en nyckel i brefvet, hvilket för öfrigt handlade om kläder. Kapten Ö. upplyste ock genast, att han verkligen till sin hos hans svärmor boende dotter hade afsändt en koffert med kläder, samt tillskrifvit svärmodren därom och lagt nyckeln till kofferten i brefvet.
För närvar:de finnes vid Corpsen följande mindre hugneliga förhållande, att oT 5* c—>. CD lön på Stat. Gu cn fao fao R:dr. Äldste l:ste Kapten har 52 35f 860 » 2:dre » » 46 27 i 490 » 1 :ste Löjtn. » 36 14} 380 » 2:dre » » 30 11 320 » Under-Löjtn. » 29 9 270 Jemföras åter Corpsens löner med de till arméens öfriga vapen anslagna, och man dertill lägger, att Corpsens verksamhet forfar året om; att någon semester icke åtnjutes; att tjenstgöringen allika trägen om vintren som om sommaren, och att möjligheten till befordran är ganska ringa, så inser man lätt, huru bedröfligt förhållandet är vid denne Corps. Visserligen har Corpsen några fördelar utom lönerne, nemi. arfvoden, men dessa utgå endast i mån af de fästnings-nybyggnadsarbeten, som skola verkställas, så att då arbetena blifva fullbordade eller R. St:r, såsom understundom inträffat, vägra anslag till deras fortsättande, uphöra äfven dessa arfvoden. Vid Carlsborgs fästning finnas 2:ne arfvoden ett å 1,000 R:dr och ett å 600 R:dr; vid Waxholm ett arfvode å 1,000 och ett å 600 R:dr, vid Carlsten ett å 800 och ett å 400 R:dr, vid Carlskrona ett å 600 R:dr b:ko, derförutan vid Stockholms station finnes för den, sorn har att göra med bibliothck och arkiv, ett arfvode af 300 R:dr. Ingeniör-officer, som är kommenderad till fästnings-nybyggnadsarbeten och icke åtnjuter något af nyssnämnde arfvoden, åtnjuter 1 R:dr, Subaltern-officeraren såväl som Kaptenen, och under-officer erhåller under lika kommenderingsförhållanden per dag endast 24 sk:r. Det rnm inom Svenska arméen corpsen intager är af allt för stor vigt, att R.
De motioner, som dels vidrört båda delarna af frågan och sålunda redan äro omnämnda uti föregående Utlåtande, dels endast behandlat försäljningsfrågan, äro väckta: hos Högloll. Ridderslcapet och Adlen-, af Herr Dalman, W. F. A.; af Friherre Cederström, A.; af Herr Reutersvärd, P. A.; af Herr Stjernsvärd, G. M. och af Friherre Hjerta, F. P ; hos Högvördiga Preste-Ståndet: af Herr Prosten Melén; af Flerr Prosten Wåhlander, och af Flerr Domprosten Doktor Thomander; hos Vällofl. Rorgare-Ståndet: af Herr Spångberg; af Pierr Boman; af Herr Öhrström; af Herr Indebetou och af Herr Henschen; hos Hedervärda Bondc-Ståndct: af E. J. Rudberg från Öland; af Olof Pehrsson från Westerbottens län; af J. Lekberg från Örebro län; af vice Talemannen Bih. till R. St. Svartling^ af A. Bäckström från Norrbottens län; af Elof Andersson från Wermland; af Petter Gabrielsson från Kronobergs län; af Nils Svensson från Blekinge; af Anders Jonsson från Östergöthlands län; af Erik Jansson från St. Kopparbergs län; af Maurits Sahlén från Westernorrlands län; af Erik Ersson från St. Köp-' parbergs län; af Johan Petter Andersson från Elfsborgs län; af A. J. Sandstedt från Jönköpings län; af Ola Månsson från Christianstads län; af G. Wassmuth från Stockholms län; af Lars Andersson från Gefleborgs län; af f. d. vice Talemannen Pehr Eriksson från Wermland; af Jöns Pehrsson från Blekinge; af Nils Larsson från Jemtland och af Nils Nilsson från Wermland De af dessa motionärer gjorda förslag omfatta stadganden och ansvars-bestämmelser uti nästan hvarje del af frågan om försäljning af bränvin och andra spritdrycker, ifrån det oviikorliga förbudet för all handel dermed, ända till rätt för tillverkare att sälja en kanna till främmande och en fjerde-dels kanna till eget folk, äfven som til! burskaps och privilegiers fritagande från att underkastas de allmänna föreskrifterna om denna handel.