Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då nu Ur Gr. o. Ordf. hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot 73 punktens 3:dje mom. gjorda anntärkn:r föranleda till återremiss, ropades ja jemte ett eller annat nej, hvarefter Hr Gr. o. Ordf. förklarade, alt han funnit ja härvid hafva varit öfvervägande. Hr Ribbing: Stadgandet rör:de kreditivers belopp, är mycket för inskränkt, då man bestämt 10,000 ridr til! det högsta. T. o. m. i så små penninginrältningar, som privatbankerna, linnes icke någon sådan bestämmelse, utan det är öfverlemnadt åt direktionernas bepröfvande. Det vore således oformligt, att göra en sådan bestämmelse för riksbanken och att i förväg lägga hinder för en dess förnuftiga och ändamålsenliga kredilivrörelse. flr Tornerhjelm: Då det är beslutadt att kreditiv skola beviljas åt enskilda personer, och då man icke kan neka att det är enligt med en verklig bankrörelse; så kan man icke neka att 10,000 r:dr är bra litet och icke kan motsvara den lättnad i allmänna rörelsen, som man önskat. Om summan vore något större, skulle den kunna lända till fördel för privatbankerna, derigenom att direktionerna kunde under sina namn anskaffa sig rättighet att i banken få kreditiv. Jag kan förmoda, alt denna summa af 10,000 r:dr är så liten, derföre all tillgångarna voro så ringa; men sedan nu flera andra punkter åro afslagna, så finnas väl tillgångar. Då Bankolltsk. tillstyrkt att lån i handelsoch näringsdiskonten må beviljas till belopp af 50,000 r:dr, så fordrar väl konseqvensen alt krediliven äfven blifva utsträckta till samma summa, eftersom tillgångar finnas; hvarföre jag får yrka återremiss af 4:de mom. i denna punkt, med anhållan om Utsträckning af kredilivsummans belopp till 50,000 r:dr. Frih.
De Embetsman, som utgifva vittnesbörd till sina underhafvande, böra för rigtigheten deraf ansvara, hvarefter inga ensidiga tillägg äga rum, Utskottet hoppas, att Comitén kan linna utvägar att göra sådana grunder gällande, att känslan för kraft, skicklighet och förtjenst icke kommer att utrotas. Utom den försäkran om skälig belöning under Tjenstetiden, sorn genom den förutnätnda löneregleringen blefve för hvarje Embetsoch Tjensteman lemnad, är dessutom billigt, att desse Statens tjenare erhålla utsigt till nödig bergning pä deras ålderdom, eller när bristande helsa nekar dem att vi - é>8£ Serskildta Utskottets 'Betdnk/indeni »lare egna det allmänna deras tjenst. Ut» ekottet anser det vara i sin ordning, att hvarje Civil Embetsman, likasom vid Militairen sker, erlägger något a£ sin lön till en Pensionsinrättning, till framtida understöd antingen för sig; sjelf eller för en efterlemnad familj. Utskottet har visserligen erfarit, att Kongl. Maj:t mer än en gång behagat i Nåder vidtaga anstalter till verksamt befrämjande of en så nyttig inrättning, och förordnat högre Embetsman att dermed taga befattning ; men huruvida någon åtgärd i anledning deraf följt, är åtminstone bitti!s obekant. Cnmitén torde derföre anvisas att skaffa sig nödig upplysning ©m de nuvarande Pensions-InrättningarneS beskaffenhet, och derefter vidtaga utvägar till en lämplig ny organisation deraf för hela Civil-Staten, så att det allmänna ej belastas med för dryga kostnader eller dubbla löners utgifvande, och torde vissa indragna löner för någon tid få tillfalla PensionsCas6an, för att deråt bereda någon fond. Beträffande tidepunkten, då en Embetseller Tjensteman skulle erhålla understöd från denna Inrättning, tror Utskottet, att fyratio åra Ordinarie Tjenst, utan afseende på lefnadsålder, borde dertill berättiga. Sluteligen torde Riksens Höglofl.
Dessa tidsbestämmelser verka derhän, att K. M:s Befh:de i allmänhet icke kan fatta sitt beslut, huruvida krogrättigheter skola meddelas eller icke, förr än så sent, att Taxerings-kommiléen i orten redan haft sitt sammanträde, hvarigenom, på sätt Hr Braunerhjelms förslag jemväl innehåller, Taxerings-kommitéens pröfning blir omöjlig, då kommiléen icke vet huruvida rättighet till utskänkning skall komma att meddelas. Denna olägenhet upkommer således egentligen icke från systemet, att Taxeringskommitéerna skola bestämma det kannetal, för hvilket afgift skall erläggas, utan deraf, att en alltför sen tid till ansökningarnes inlemnande blifvit bestämd. Då emellertid beslut om denna tidsbestämning redan är fattadt, så får man rätta sig derefter, och jag skulle således tro att det bästa vore, att man vidtoge någon förändring i Hr Braunerhjelms förslag på så sätt, att bestämmandet af det kannetal, för hvilket afgift skall erläggas, öfverlemnas åt näst derefter för socknen sammanträdande Taxeringskommité, så att detta bestämmande, i st. f. att ske förskottsvis, kommer att ske först efteråt, hvarigenom den fördel vinnes, att Taxerings-kommitéen erhåller en säkrare ledning för sitt omdöme, ulan någon annan olägenhet, än den att krögaren under det år, då han börjar sin rörelse, icke på förhand vet hvad han derföre kommer att skatta, dervid han likväl icke kommer att stå i någon sämre ställning än andra näringsidkare, hvilka icke eller veta huru stor bevillning dem blifver påförd, förr än nästa Taxerings-kommité hållit sitt sammanträde. Skulle ock någon olägenhet häraf anses upkomma, så kan den likväl lätt undvikas, enär K. M:s Beflnde möjligen kunde komma i tillfälle att afgifva sina resolutioner näst innan Taxerings-kommité sammanträdde, och då vore all olägenhet undanröjd. Jag anhåller derföre att 15:te §:n måtte få denna redaktion: ”Då K:s Beflnde, enl. nästföreg:de §, meddelat tillstånd till minuthandel med eller utskänkning af bränvin, bestämme näst derefter för socknen sammanträdande Taxerings-kommité det kannetal bränvin, • som anses å 126
Medelproduktionen på hvarje blåsningsdygn, som under sistnämnde tid var 21,58 SkM., har nu utgjort 22,89 SkM.. Stångjernstillverkningen har uppgått år 1848 till 90,837. 7. 5, är 1849 till 89,262. 18. 7. och år 1850 till 91,832. 15. 10, och således under alla tre åren till 271,933 S:k%. 1 LM. 2 U. bergsvigt eller, i medeltal räknadt, för hvarje år till 90,644 SkM. 1 LM. 1 U., som med 5,601 SkM. 18 LM. 16 U. öfverstiger medeltillverkningen under föregående fem år. Nya smidesverkstäder hafva ej blifvit anlagde, men till begagnande af den genom Kongl. Förordningen den 27 April 1846 medgifna oinskränkta smidesoch vågföringsrätt hafva blifvit anmälde Uhrfors, Kungsfors, Högbo, Hofors, Robertsholms, Montrose, Forsbacka, Mackmyra, Oslättfors, Woxna, Swabens Werks, Kihlafors, Annefors och Tönshammars Bruk samt Ofvansjö-Walls, Häsjö och Äs Bergsmansbarn rar. Manufakturen har hufvudsakligen bestått af brännstål, bult-, bandoch knippjern, samt spik. Något nytt manufakturverk har icke blifvit privilegieradt. Gröfre gjutgods har till mindre belopp blifvit lillverkadt vid de fleste masugnar i Länet, och är uti den uppgifne tackjerns-tillverkningen inberäknadt. Vid de inom Länet belägne t vänne större jerngjuterier, nemligen ett vid Forsbacka Bruk och ett i Gefle stad, uppgick tillverkningen år 1848 till 1,550, år 1849 till 1,477. 12, samt år 1850 lill 1,931. 14, eller under alla tre åren till 4,959 SkM. 6 LM. bergsvigt.
Troligtvis kände hon mer än väl sin skuld och led däraf. Det enda han kunde göra var att visa henne vänlighet, och det gjorde han vid alla tillfällen. * Sjön låg, så långt ögat kunde nå — hade legat sedan i november. Nu var det i mars med långa, ljusa dagar, solsken och dagsmeja, men frost om nätterna. Ännu gick folk fram och åter på de trampade stigarue, ännu körde bönderna sina föror på de utruskade vägarne, men att gå hvar som helst på isen var ej rådligt, förtunnad, skör och pipig som den blifvit af sol och blåst. Annas älsklingspromenad var en obanad gångstig nere vid stranden. Där kunde hon gä i timtal rufvande öfver lifvets bitterhet, samt Guds och människors orättvisa. Där gick hon också denna vackra marsdag, då solen gnistrade öfver is och snö, smältande dem droppe för droppe. Intet af det vackra rundt om förnam hon, intet af det ljusa, glada, hoppfulla, som tonade genom rymden, bebå- dande vårens ankomst. In i sitt eget hjärtas mörker såg hon, utan att finna någon ljus punkt att fästa sig vid. Ljudet af fotsteg och röster helt nära kom henne att rycka till. Det var systrarna, som kommo arm i arm nere vid båtbryggan. De sågo henne ej, där hon stod gömd bakom några buskar, men hennes blickar liksom sögo sig fast vid dem. D e åtsittande pälsbrämade jackorna framhöllo deras smidiga växt, de ludna mössorna sutto så käckt på de vackra hufvudena, och det lockiga håret glittrade som guld i solskenet. Hon höll händerna för ögonen som för att bekämpa en rent fysisk smärta. Hvad de talade om, medan de gingo utåt sjön, kunde hon ej höra, men skulle gifvit sitt lif för att få veta det. Något mycket allvarligt säkerligen — det visade uttrycket i deras ansikten. Ett ögonblick tänkte hon på att ropa dem tillbaka. Visste de månne, att isen ej var säker under prästgårdslandet, dit de vanligen ställde sina steg, liksom drifna af någon obetvinglig makt? Hon hade redan orden på läpparne och var nära att ropa flere gånger, men alltid hölls hon tillbaka af stygga, trotsiga tankar.
Räntekammaren levereras, för ait 6:te HufVudlilelns besparingsfond för jordbruket, handeln och näringarne lillgodoföras, hvarigenom det från förskottsräkningen korinne all försvinna 153:16.— Till disposition a/' Kongl. Maj: Is Befallningshafvande i Norrbottens Län, återstod 735 R:dr. I afseende härå upplysa Revisorerne, att Kongl. Majit genom Nådigt Bref till Stals-Kontoret af den 9 December 1^27 behagat förordna, alt den till inköp af hemmanet Krok i Norrbottens Län. för anläggandet af Haparanda köping, bestämda köpesumma 4,000 R:dr skulle förskottsvis af 9:de Hufvudtitelns medel utbetalas, för att framdeles samma litel behörigen ersättas genom de vid tomters försäljning i den tillämnade köpingen inflytande medel, i följd deraf bade denna summa sedermera den 27 Mars 1828, efter reqvisition af Kongl. Majlis bemälde Befallningshafvande, blifvit anordnad af Slals-Konloret å Kongl. Räntekammaren, hvarifrån medlen till Länet remitterades. För dessa medel balva årliga redovisningar blifvit tili Kongl. Kammar-Rätten afgifne, af hvilka Revisorerne inhemta!, alt intill 1853 års slut, en summa af 3,265 R:dr genom försäljning af tomter influtit och blifvit ersatt, så att vid samma tid det ännu utestående beloppet utgjorde 735 fl:dr; och då för detta sistnämnde belopp Slaten egde motsvarande värde i ännu osålda tomter i Haparanda, ansåge Revisorerne ifrågavarande balanspost kunna i Riks-hufvudboken alskrifvas, dock under förbehåll att den vid skeende försäljning af tomter inflytande köpeskilling till Norrbottens Läns Ränteri elier Kongl. Ränte-kammaren inlevererades och upptoges såsom besparingsmedel för 6:te Hufvuditelns underafdelning: jordbruket, handeln och näringarne 735: Af öfrige Hufvud till arnesami till Barthelemy-/‘onden; Utaf det vid 1844 och 1845 års
Men att, då enda utvägen dertill måste sökas i realisationen (hvarförutan ingen Svensk man vågar taga utländskt lån), fästa vid realisationens antagande ett indragningssystem, redan innan man hunnit erfara, hvarken om eller när de föreslagna hypotheksföreningarna eller privatbankerna få en tillvaro, och ännu mindre, om eller huru de komma att uppfylla det ändamål, som ännu finues blott i förhoppningarna; det vore, Den 5 Maj e. m, 1 ulin lanta, ej allenast alt göra realisationen förhatlig, ytan älven af kort varaktighet, ty i våra dagar skulle inga bommar emotstå kraften af ett allmänt elände. Jag antager gerna, att sådan bär icke heller Utskts mening varit, men jag befarar, att ett bifall till detta betänk, dock skulle föra derhän; och jag hemställer derföre till Utskts bepröfvande, om icke andra garantier än dessa också gifvas, af förmåga att på en gång betrygga realisationens bestånd och näringarnas behof af ett i naturlig väg förökadt rörelsecapita!. Jag tror det, och såsom sådana får jag vördsamt föreslå: 1:0 Alt Utsk. ville påminna sig det beslut, som vid sista riksdag vidtogs, nemi. att upplaga ett utländskt lån af 2 millioner r:dr Ilamb. b:co, som skulle i silfver ingå lill Banken, hvars derför lifgifvande sedlar anslogos till lättnad åt lånebehofvet på fastigheter. I särskild motion, hvaröfver StatsUtsk. sig ännu icke yttrat, har jag begärt, att beloppet i bancosedlar må anslås till förlag åt hypotheksföreningar oell privatbanker, med hvilka jag tror, att Stalsbanken aldrig bör sättas i någon beröring. Jag vet, alt vilkoren för lånet varit så inskränkta, att det derföre icke kunnat erhållas; men detta hinder undanrödjes lätt genom vilkorens skäliga utvidgande, och det är mera än troligt, att
Jag erinrar mig icke ordalagen i sjelfva beslutet om lånets utgifvande; men der är bestämdt, i hvad ordning fördelningen skall ske. Jag anhåller, att Hr Ridd.- sccret. behagade upplysa förhållandet härmed. Undeteckn. Ridd.Secret.: Jag har icke det ifrågaställda prot.utdr. för närvar, till hands; men om så önskas, skall jag efterskicka det. Frih. af Nordin: Jag har icke kunnat fatta Hr Rosenblads framställning, och i osäkerhet derom hemställer jag till antagande följande redaction: Ingen hypotheksförening må erhålla garanti för högre skuldbelopp, än motsvarande |:del af de uti hypoteksföreningen ingångna egendomars sammanlagda värden, beräknade efter medium af de 10 sednaste årens taxeringar. Hr Rosenblad: Utan att upprepa, hvad jag redan anfört ang:de tvetydigheten af taxeringsvärdet, skulle likväl fordras en teckning af 26 millioner; och ehuru Ständerna visserligen kunnat taga mindre lån än 2 millioner silfver, kunner likväl hvar och en, att detta är det minsta belopp, som med fördel kan erhållas. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabi-.: Jag tror, att Hr Rosenblad vinner sin önskan, i händelse en sådan redaction antages, att i stället för Jgldel af hela districtets värde sättes ytjldel af dess taxeringsvärde. Malmöhus och Christiantads län äro taxerade till 4° millioner; de skulle altså få 4, och det synes vara ganska tillräckligt. Hr Rosenblad: Jag vill icke motsätta mig antagandet af Gr. Gyldenstolpcs förslag, såsom högst oskyldigt, då intet tillägg göres ronde värdet af de i föreningen ingångna egendomar. Frih. af Nordin: Hr Pioscnblads hufvudskål emot mitt förslag är, att han anser teckningen af 26 millioner erfordras, innan hela lånet finge employeras.
Hr Printzensköld har visserligen bestridt detta, på den grund att arfsrätten icke skulle hvila på någon rättsgrund; men den värde talaren torde väl dock medgifva, att efterlefvande make har rätt till andel i boet. Deremot tror jag att, om ett dylikt stadgande införes, man måste tillika bestämma något enklare sätt, hvarpå beloppet af den efterlefvandes andel må utrönas. Jag anhåller, för vinnande af ändring i den syftning, om återremiss. Hr Fåhraeus, Johan Predrik: Hvad som föranledde mig att begära ordet, var Gr. Hörners yrkande att, i sammanhang med den beslutade återremissen af den del i Beridet, som rörer stämpling å hyreskontrakter, äfven frågan om certepartiers stämpling måtte till TJtsk:t återremitteras. Den kartering, som i detta hänseende nu är föreskrifven, gäller endast fraktslut till utrikes orter. Tillförene var karte-afgift bestämd äfven för fraktslut mellan inrikes orter; men stadgandet derom upphäfdes redan för 30 år sedan i ans:de till de stora praktiska svårigheterna vid tillämpningen och för kontrollen. Jag är i tillfälle att upplysa, att enahanda svårigheter med hänsigt till den ännu gällande föreskriften äro för handen. Certepartier för varuutskeppning från Sverige afslutas ofta å utrikes ort och upprättas då på främmande språk och med tillämpning af utländska myntslag. För dokumenternas granskning, kontrollerande och kartering, är, synnerligast i Stockholm och Göteborg, en särskild tullkamare-tjcnsteman vissa tider af året fullt sysselsatt; och likväl har karteinkomsten för certepartier i dessa 2:ne större handelsstäder per medium utgjort endast omkring 3,000 rdr årligen. Jag bör i öfrigt icke tillbakahålla den väsendtliga anmärkning, att den ifrågav:de skatten drabbar, icke varuimporten, utan endast utförseln af Sveriges produkter, hvilken dock synes förtjent af all möjlig lindring.
Af Stats-Secreteraren upplästes i underdånighet till justering det af honom, på Kongl. Moj:ts Nådiga befallning, författade förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående förändrade grunder för Legooch SaluSågars samt Valkoch Stamp-Verks beskattning; och behagade Kongl. Majrt, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, nämnde Förslag, sådant det finnes i Protocollet bilagdt, i Nåder gilla, i enlighet hvarmed Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer alltså skulle i vanlig ordning expedieras. Ex Protocollo Knut von Troil. Vi ;"r< t!-< /'i / '' i v 1 ' .) *■' ^ .'ft Propos. N-o 11. I N:o it. KONGL. MAJTS Nådiga Proposition till Rikets Ständer > att Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning> angående grunderna och vilkor en för Hemmansklyfning samt Afsöndring åfjord eller andra Lägenheter från Hemman; af den ig December 1827 j må gälla äfven i afseende på Säteri, Rå- och Rörsoch Frälse-Hemman, samt att föreskrifterna om Säteri-byggnads underhållande å Säterier må upphöra; Gifven Stockholms Slott deli i3 November 1828. Då Kongl. Majit till Nådig pröfning före* liaft frågan om ett närmare bestämmande af grunderna för Hemmansklyfning i allmän* het och af vilkören, hvarunder jord eller andra lägenheter från Hemman mä afsön* dräs, i hvilka ämnen Kongl. Majit Dess Nå* diga Förordning under den it) December 1827 låtit utfärda, har Kongl. Majit förekommit ■, huruledes, på grund af Adelns oin* skränkta dispositionsrätt öfver Säteri* och Frälsehemman ■, och då klyfning af sådana Hemman samt jords afsöndring derifrån icke ansetts för säkerheten i de deraf till Staten utgående utskylder äfventyrligt, hittills gäl* Pih. till R. S. Prof. 1828 och 182g.
Jag, kan icke bestämdt svara för hvad svsteme Krigs-collim följer; men väl derföre, att de åtgärder, som inom Generaladjutls-expeditionen vidtagas, icke kunna vara för Krigs-collim främmande, emedan Gollegium från Generaladjulls-expedilionrn alltid erhåller del örn utfärdade order, på samma gång sorn dessa order afgå till reglterna. Dessutom är det icke General-adjutanten för armeen ulan Krigscollim, sorn uppgör accord atiglde byra af ångfartyg för militär treanspol ter, hvarföre förhållandet i sådana fall icke kan vara förCollegium så främmande, att olika handlingssätt kan uppstå emellan Generaladjutls-expeditionen och Krigs-collim. På hvad Hr Gr. Frölich yttrat får jag endast svara, att jag känner lika val sorn han, att Landshlr icke kunna meddelas general-order till verstnllighet. Icke heller har från Generaladjutls-expedln, mig veterligen, till någon Landsh., sådana generalorder någonsin emanerat. Det är lill vederbör, reglts-befäl skrifvelse!- med order åtgå angille truppers afmarsch, och det är delta befäl, som derefter sätter sig i communication med vederbör. Landshlr röride de åtgärder, som i och för commenderingens for tskaffande kunna erfordras; dock erhålla Lmdshine, (ill tidens vinnande, avis härom från Generaladjutanten för armeen i afvaktande på den skrifvelse, sorn, genom vederbör. Statssecreterare, dem meddelas, sedan denne från Generaladjutanten bekommit skrifvelse i ämnet. Frih. Ridderstolpe, Fredrik: Med anledn. nfhvad liiGr Horn yttrat, får jag meddela, att jag vid 182} års riksdag vackt en motion, åsvflande en medelväg emellan maiche for erne och tåg med inqvartering. Meil synnerlig fägnad hör jag, att detta sätt icke undgått Generaladjutantens för armeen uppmärksamhet.
Behållning i kontant 21:44. 4. Allmänna Magasins-lrenderna. Dessa bestå af: 1:o Redogörelsen för Stats-Verkets spanmål in natura; 2:o Kreditiv-fonden; 3:o Redogörelsen för undsättningsanstalterna efter 1826 års missväxt, samt 4:o f. d. allmänna Magasins-fonden. Stats-Verkets spanmål in natura. Räkenskaperna deröfver äro granskade i Kongl. Kammar-Rätten för år 1844 titan anmärkning och för 1845 med anmärkning, som dock endast 7 — 50 — afser närmare redovisning af Magasinsförvaltare!] Neybers och Kronobagaren Zetterströms balanser. Redogörelsen visar följande: Debet. år 1844. år 1845. Balans från föregående året: Uppbörd: Balans till påföljande året: Balans från föregående året: Utgift: Lefverering till Kongl. Balans till påföljande året: Ofvanstående balanserade behållningar och fordringar bestodo äf: Kontanta medel Spanmål Inventarier Ved och kol . Fastigheter Förskotter och fordringar . Vid närmare granskning af dessa räkenskaper inhemtas, att hufvudboken för år 1843 upptager diverse inkomster till 13,741 R.dr 38 sk. 6 rst., oberäknadt en återdebitering Kongl. Krigs-Kollegium till last af 3,008 R:dr 8 sk. 9 rst., men att vid riktig summering nämnde diverse inkomsters conto endast uppgår till 13,741 R:dr 38 sk. 5 rst., eller tillhopa med berörde återdebitering, 16,749 R:dr 47 sk. 2 rst., i stället för bokförda 16,749 R:dr 47 sk. 3 rst.
Att så ej skett ‘är ett redaktionsfel, som ej bör föranleda till föredragning af alltsammans pä en gång. Uppå härefter framstäld propos. biföll R. o. Ad. Utsk:s i 21 punkten gjorda hemställan, rörande Folkskole-afgifterne. Hvad Utsk. i slutet af förevar, utlåt, anfört, rör:de dels Jagtkasse-medel, Jemtlands läns allmänna sammanskotts-medel, och Konvoy eller Handels och Sjöfarts-fondens medel, och dels de tabeller och den kalkyl, som blifvit utlät, bifogade, blef härefter upläst och ansågs icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:s d. 26 sisth Febr. och d. 1 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 36, i anledn. af väckte motioner för bibehållande af allmogens valfrihet vid klockares tillsättande i Skåne, Halland och Blekinge. Hr von Hartmansdorff, Aug., begärde uplysning huru förevar, utlåt, blifvit afgjordt af de öfrige RiksSt:n, i anledn. hvaraf lindert. Ridd.-Sekret. tillkännagaf, att detsamma enl. ankomne prot.utdnt af samtlige de öfrige RiksSt:n blifvit bifallet. Hr von Hartmansdorff: I sådant fall år det i afseende på sakens utgång likgiltigt huru R. o. Ad. beslutar, men i hänseende till afgörandets beskaffenhet anser jag det icke vara likgiltigt, åtminstone vill jag icke stillatigande låta detta betänk, bifallas utan att åsminstone skilja mig från de godkännande. Först bör jag nämna, att det omförmäldta K. Brefvet ellet Resolutionen, af d. 24 Januari J835, icke är kontrasigneradt af mig, utan af frami. Exp.-sekret. r. von Baumgarten, som den tiden föredrog besvärsmålen. Original-konceptet, som bestyrker min utsago, har'jag här i min hand och kan således visa, att jag är opartisk.
St., hvaruti de förvaltande verken anklagas för misshushållning, tvertom skulle draga den conclusion, alt misshushållning verkligen ägt rum. Kommer deremot skrifvelse icke att afgå, så kan, efter sunda begrepp, någon annan slutföljd icke uppkomma, än alt någon misshushållning icke varit att öfverklaga. « Slutmeningen uti utlåt. N:o 76 blef af R. o. Ad. afslagen. Föredrogs ånyo och bifölls StatsTJtsk:s den 2 och g dennes på bordet lagda utlåt. JST:o 290, i anledn. af väckt motion om afskrifning af åtskilliga K. Krigs-collegii artilleriafdelnings i Mariebergs egendom intecknade capital-skulder. Företogs till pröfning StatsUtskts den 2 och 9 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 292, i anledn. af erhållna återremisser å utlåt. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anhåller att få veta huru detta mål blifvit afgjordt hos PresleStåndet. Medan Underl. Ridd. Secret. genomögnade några handlingar för att kunna lemna den begärda upplysningen, anmälde sig ånyo Hr von Hartmansdorff och tillkännagaf, det han fann anledn. begära att åhörarena på läktaren måtte aflägsnas. Härmed förenade sig Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh., och Hr Bråkenhjelm, Axel Georg. T anledn. häraf anmodade Hr Frih. o. Landtm, åhörarne att aflägsna sig. Underl. Ridd.Secret. tillkännagaf, att StatsUtsk:s utlåt. N:o 292 blifvit godkändt af BorgareSt., samt med vidblifvande af förra beslutet lagdt till handlingarna af PresteSt. Rörtde BondeStts beslut om utlåt. K:o 292 vore ännu ingen underrättelse ankommen. Hr von Hartmansdorff: I det fallet är det förgäfves att söka fä någon ändring i beslutet, f annan händelse skulle jag vilja föreslå att intill nästa riksdag förberedande åtgärder mätte vidtagas till sådan reglering, att begrafningshjelpen kunde försvinna.