Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o i3/h Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 29 Aug. 1829- Preste-Ståndet d. 1 Sept. — Borgare-Ståndet d. 1 Bonde-Ståndet d. 10 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse j, i anledning af Kongl. M:ts Nådiga Proposition j angående Sala Silfververk. S. A. K. Sedan en af R. St. den 8 Mars i8io bos E. K. M. i underdånighet begärd och af E. K. M. den 26 i samma månad anbefalld undersökning af kunnige Bergsmän, rörande beskaffenheten af Sala Silfvergrufva, samt dess drift och afkastning, blifvit år 1816 fullbordad, och E. K. M:ts och Rikets Bergscollegium derom till E. K. M. inkommit med berättelse, hvaruti Collegium, med afstyrkande af Silfververkets öfverlemnande till Interessenterne, i underdånighet föreslagit anstalter, till vinnande på annat sätt af det åsyftade ändamålet, bestående hufvudsakligen Exp. Utsi. Fårslag till und. Skrif v. N:o 134- 315 deruti, att af de besparingar, som under en tid af 25 år hanne samlas af anslagen till Silfververket, en Fond skulle inrättas för Grufvedriftens upprätthållande i framtiden, hvarmedelst, i förening med en påräknad högre Silfvertillverkning, efter nämnde års förlopp, Statens förläningar skulle kunna till det mesta indragas eller ersättas, men hvilket förslag BergslagsInteressenterne, enligt Rikets Ständers vid 1818 års Riksdag gjorda hemställan, hörde, i de hufvudsakligaste delar bestridt; så hade, efter det Bergscollegium, i anledning af Bolagets anmärkningar vid berörde förslag, med ytterligare andragande i ämnet inkommit, och frågan blifvit till R. St. vid i823 års Riksdag öfverlemnad, R.
Till stöd för den salsen, aLL brottets egenskap af stöld eller snatteri bestämmes af det stulnas belopp, anföres vanligen: att öfverskriften till förevarande Kapitel, äfvensom 2 och 3 §§ deraf ovedersägligen handla om både stöld och snatteri: att anledning följaktligen saknas till den förmodan, alt lagstiftaren velat ur 2 § utesluta det sednare begreppet, hvilket icke heller af ordalydelsen tydligen utmärkes: att, ehuru hustjufnad medför större ansvar, än ifrågavarande förbrytelse, snatteribot der äger rum; och att tillfyllestgörande skäl för antagande af den strängare tolkningen sålunda icke äro för handen. De, sorn ej finna sig öfvertygade af dessa grunder, invända deremot, att det skäl, man trott sig finna i uppställningen af 41 Kap., ej kan antagas såsom gällande, enär straffbestämmelserna för tjufnadsbrott i allmänhet icke blifvit i lagen med fullständig systematisk noggrannhet ordnade: alt det af 42 Kap. 1 § nämnde balk hämtade exempel destomindre innefattar något bevis för den förra satsens riktighet, sorn de i 3, 4 och 5 §§ af samma Kapitel uppräknade förbrytelser, likmätigt Kongl. Brefvet den 17 Januari 1741, anses såsom stölder, ehvad mycket eller ii tet blifvit tillgripet: att beskaffenheten af ifrågavarande brott, med afseende på det nedriga i bevekelsegrunderna hos förbrytaren, otvifvelaktigt förljenar sträng bestraffning: att detta lagrum endast omtalar tvenne straffbestämmelser, af hvilka den sednare är jemförlig med den för tredje gången stöld stadgade bestraffning: att sålunda, om snatteribot här skulle äga rum, en lämplig gradation emellan straffen för dylika brott, första och andra resan begångna, saknas, och ingen grund gifves för bedömande af itererad brottslighet, i fall det stulnas värde ej öfversliger 10 daler; samt slutligen, att lagens uttryckliga bud: ”stånde samma rätt, som den der andra gången stulit,” måtte lösa hvarje tvifvelsmål, sedan det genom Kongl. Brefven den 16 Februari 1738 och den 16
Apr^- 844» ^4 > Afsägelse frän att wara Elcttor eller lstffotts Ledamot , rörande stadgande derom i Riddarhus Ordningen. ^ Afsäselfe.Act, f. d. K. Oustsk ^äolplls. R/Ib.AHil, Friherre Custaf, yttranden, Aug. 1191. AUwogl», utwägar förestagnc titt minnande as"mera ' laittct för deittamma att komma till kännedom af dö Lagar och författning m som lända den till efterlefnad, Aug. 98a. Sept. lin. — Se Charta Sigilla-o. Allmänna Desaärsoch L-econom.e-Uistotleto Bctän - Register. 5 sanden -ch Protoeolls-Utdrag: — i anledning af wäckt fräga huruwida de Hemman, som undergått förmed, ling, böra efter deras oförmedlade hemmantal delta, ga uli allmänna wagars rödjande m. m. Äng. 944. 982. 1019. logg. — angäcnde de Indeltc Regcmenternes Monderingspcrsedlar same serskildt föreslagen förändring af Westgötya Dragone Regemente till Infanteri Äng. 998. 989. 1021. 1042. 1048. 1145. Sept. s?. (om Westg. Drag. Regemente Nori. i8;8.) — om Fribrcfs-rättjg.set för Srädernes Magistrater, Aug. 940.
Utsk. säger: ”Sorn behofvet af ökadt tjenstebiträde vid Riksarchivet blifvit fulleligen ådagalagdt, men, i följd af hvad nu mera är vordet ulredt, i afseende å de vid sisth riksdag beslutade åtgärder för beredandet af den nya localen, oell hvarom särskildt yttrande kommer alt af Utsk. afgifvas, tiden för della besluts bringande till verkställighet svårligen torde kunna vid innevar. riksdag bestämmas.” etc. Detta uttryck synes vilja antyda, alt Ständerne icke vid denna riksdag skulle kunna bestämma den lid, då det af Riksg.cont. innehafvande hus skulle öfverlcmnas till Riksarchivet. Förhållandet är emedlertid, som de fleste af R. o. Ad:s ledamöter torde erinra sig, att under sisth riksdag Ständerne anmälte till Konungen, det de ansägo nödigt, att Riksarchivet borde flyttas lill en annan loeal frän den nu innehafvande; bestämmande dertill Riksg.eonl:s nuvarande bus, med villkor alt f. d. Nummerlotteriet öfvcrlemnades till Sundhelscolh, hvaremot Sundhetscollegii hus skulle aflrädas till Riksg.cont. Denna framställning bifölls af Konungen, och Sundhetseollegii flyttning till f. d. Nummerlotteriets hus har gått i verkställighet. Det förbehåll, som Ständerne å sin sida gjort, är alltså af Konungen medgifvet; nu återstår uppfyllandet af förbindelsen å Ständernas sida, att lemna Riksg.cont:s hus lill Riksarchivet; och Konungen kan således, hvilken dag som helst, af Riksg.cont. äska, att vid nästa fardag huset aflemnas.
Johannes Andersson från Skaraborgs Län har yrkat alt, derest Privatbankerne icke kommo att alldeles upphöra, de åtminstone måtte kringgärdas med sådane lagbestämmelser, att de icke af begär tilt vinst måtte utsträcka sin rörelse till den grad, att, till deras egen och Rikets olycka, säkerheten kunde äfvenlyras. för hvilket ändamål motionären hemställt, att Rikets Ständer måtte antaga det vid sistlidne Riksdag uppgjorda och uti underdånig skrifvelse den 2 Juni 18/fi under N:o 358 intagna förslag till Lag för enskilde Banker> sedan Bancooch LagUtskotten i samma förslag gjort de ändringar och rättelser, sorn till allmän säkerhet kunde anses vara af nöden. Bengt Gudmundsson från Hallands Län har, jemte framstäldt förslag till förändring i grunderne för Rikets Ständers Bank, angående enskilde Banker yttrat: att alla åtgärder att genom Stalsbanken underlätta näringarnes behof af för lags-capital och den allmänna rörelsens behof af eirculationsmedei ständigt skulle blifva otillräckliga så länge man icke ville erkänna sundare principer för den enskilda crediten och befordra dess utsträckning genom uppmuntrande af en allmännare, men på naturliga grunder organiserad enskild bankrörelse. Det vore denna allena, som kunde sprida lif och kraft i samhället, derigenom att den gjorde folkets contant» tillgångar genast fruktbara i näringslifvet; och genom assoeiations-andans Bancooch Lag-Vt skottene Betänkande, N-.o i. 3 riktning till en sädan verksamhet betryggades jemväl säkrast productionens framsteg, emedan handelns bemödande att afsätta dess alster derigenom underlättades och massan af folket, medelst sine små besparingars förräntande i Bankerna, sjelf blefve den största förläggaren i landet. Efter att sålunda hafva erkänt nyttan och vigten af en på rigtiga grunder organiserad bankrörelse, öfvergår motionären till nuvarande Privatbanker, hvilka genom den dem förunnade rättighet att utgifva egne creditsedlar å alltför små valeurer, enligt motionärens förmenande, drifvit en rörelse lika förmonlig för dem sjelfva, som onyttig för landet och tillegnat sig en vinst, som bordt tillfalla det allmänna.
Utskottet har tagit detta ämne i öfvervägande; men enär, emot motionärens förslag, förekommer: att derigenom skulle förfelas det ändamål, som med lagens stadgande om skyndsam handläggning af alla concursmål åsyftas, eller att det afträdda boet måtte fredas från förskingring; att, med beräkning af den i lag stadgade tid, inom hvilken bouppteckning i sterbhus bör förrättas samt arfvinge eller maka eger att boet till borgenärer afträda, behofvet af urtima ting för behandling af ansökningar om urarfvagörelse mera sällan måste uppstå i orter, der flere ling om året hållas; samt att det vore olämpligt att för mål af denna beskaffenhet stadga en serskild rättegångs-ordning, som endast "kunde gagna vissa orter och, såsom beroende på uppgift om större eller mindre tillgång i sterbhus, ofta skulle föranleda lill tvister, huruvida den borde tillämpas eller ej; så föranlåtes Utskottet hemställa, att ej eller denna motion må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 8 Maj 1840. Reservationer. Af Herr Friherre Cederström3 Anders: ”Emot Utskottets beslut, att vid Lands-domstolarne, i stället för kl. 7 e. m., som nu är stadgadt, utsätta kl. 4 till fatalie-timma i concursmål, får jag andraga följande: Vid fatalie-tids bestämmande i dylika mål, bör ej allenast afses domares och parters beqvämlighet i allmänhet, man måste äfven tillse, att den lem - Lag-Utskoltets Betänkande j N-0 4$- aa nar tillräcklig säkerhet för borgenär att ej utan eget förvållande kunna komma att gå i mistning af dess fordran. I städerne är onekligen 12:te-tnnman den i alla hänseenden lämpligaste falalie-timma i alla mål, de må vara af hvad beskaffenhet som helst; dels derföre, ali Slads-domstolarne i allmänhet endast hafva sessioner om förmiddagarne, och f. rn. anses sluta kl. 12; dels derföre, att man i städerne utan svårighet kan infinna sig hos Domstolen hvilken timma som helst. Delta är likväl ej förhållandet på landsbygden.
För min del kan jag ej ingå i den tanka Herr Noreus yttrat, att, i händelse Otterne ej skulle iinski inrätta DistrictMagaziner, det måtte lemnäs oinskränkt fält åt Regeringen för användande af Spannmålen. Jag föreställer mig ändamålet med Riksens Ständers sammanvaro vara, att föreslå former för Styrelsen eller ändra de, tom finnas, om det är nödvändigt. Således anhåller jag om proposition på Utskottens förslag med någon latitud för formens bestämmande, samt så att en betydligt längre praecriptionstid bestämmes. Friherre af Nordin, Carl Johan-. Här har mycket blifvit ordadt om DistrictMagaziner. Jag vill ej nu best rida,att ju de i visst afseende,om de vinna tillvaro, kunna möjeligen blifva nyttiga, men erfarenheten har derom ej förvissat oss. Jag tror derföre, att vi af erfarenheten böra söka stöd för denna yttrade öfvertygelse, heldst tankarne härom äro ganska mycket delade, och det tilläfventyrs med mycket skäl. Min tanka är, att Ridderskapet och Adeln, med bifall till Utskottens förslag, bör förlänga prajcsriptionstiden intill nästa Riksdag. Jag ser ingen menlig följd deraf, att Riksens Ständer vid nästa Riksdag komma att öfverlägga om detta ämne, och anhåller om proposition I Betänkandet, med förlängning af prasscriptionstiden tiii den tid, jag haft äran föreslå. Herr Hjerta: Jag ser mig blott nödsakad, Den 24 Odalen J, m> gn att i anledning af 2;ne Talares framställning, fästa uppmärksamheten på föijderne, om man utsträcker prosscriptionstiden till nästa Riksdag. Följden blir, att Magazins Directionens liqvider ej kunna uppgöras. Man kan ej afsluta räkningarne, Banquen får af sina försträckningar t-j något åter, och man kan ej afskeda Betjeningen. Det gör beslutet osäkert, och vållar att hela MagazinsDirectionen med alla sina minnen och sin anger åter hälsas af nästkommande Ständer. På denna grund anser jag vigtigt, att en prasacrip» tionstid ej utsattes så obestämd som till nästa Riksdag, ty den kan bli om ett år, eller först om 5 år.
För sjö- och myrmalmer må, utan afseende å det område, som vid inmutningen blifvit uppgifvet och i mutsedeln intaget, utmålets vidd i hvarje särskildt fall lämpas efter omständigheterna och inmutarens behof; dock så, att det ej omfattar mera än en hel sjö- eller kärrtrakt af ringare omfång, och i fråga om större sjöar eller kärrtrakter ej öfverstiger en vidd, motsvarande i sjö en half qvadratmil, och i kärr eller myrar 300 famnar i längd och bredd. För grufveoch slaggvarp, som till sofring blifvit inmutade, skall likaledes, oberoende af mutsedelns innehåll, utmålet i hvarje särskildt fall bestämmas efter som varpets belägenhet föranleder, och inmutarens behof af utrymme för sofringsarbetet erfordrar. § 34. Finnes ej fritt och oinmutadt fält för så stort utmål, som grufegaren önskar och i 33 § medgifves, åtnöje han sig med det utrymme sorn är att tillgå. Lag samma vare ock, om gruf-egaren under mer än ett år försummat att söka utmål, sedan anmälan derom enligt 28 § bordt göras, och annan fyndighet under tiden blifvit i hans grannskap inmutad; egande Bergmästaren i thy fall, att i afseende på utmål för begge gruf-egarne dem emellan jemka, som skäligt pröfvas. Bil. till Kongl. Majits Nåd. Proposition, N:o 92. Till fritt fält räknas dock äfven det utmål, som förut tillhört en grufva, den der ödeligger, då inmutning af annan fyndighet i dess grannskap sker. § 35. Ofvan jord skall gruf-egaren vara skyldig, att med sitt arbete hålla sig inom det utmål han erhållit, och der sjelf bereda sig utrymme för byggnader och varp-upplag med det mera, som vid grufvedriften tarfvas; dock må han derutöfver få sig anvisad nödig väg och plats för sådant verk, som drifves för vatten.
De förrättningars, hwilka enligt Grundla, garne wid hwarje Riksdag Riksens Ständer äligga, hafwa Riksens Ständer ^ej welat undan, draga sig att fullgöra. Wid en del hafwa Rik. sens Ständer redan lågt sin ätgärd, och de äterstäende skola utan dröjsmäl företagas, men ut« om de uppflutna Oeeonomifla wälen, är det egenteligen de wid sistledne Riksmöte beredde, och till nuwarande Ständers afgörande hänflut. ne förslag till förändringar i Grundlagarne, hwilkas pröfning Riksens Ständer än ytterliga, re welat uppskjuta i den öfwertygelse, att deras grund ännu kan widare behöfwa undersökas och deras andwändbarhet, under en längre tid gran. flas. Detta Riksens Ständers beslut, fä Rik. seus Ständer i underdänighet härmed till EderS Maj t öfwerlemna; men dä ibland de hwilande ConstitutionS.frägorne äfwen förekomma de an. märk. 692 Den 22 September. märkningar wid Riksdags. Ordningen, Eder Mayl i Räder täckts Riksens Ständer meddela, och den 81. §. Regerings Formen uttryckeligen föreskrifwer, att Riksens Ständer nu derom sko. la sitt beslut fatta, hafwa Riksens Ständer til. lika hos Eder Maj:t welat anmäla deras un. derdäniga hemställan, om icke Eder Maj:t, i lik. hel med hwad Riksens Ständer för deras del beflutit, skulle äfwen för sin del i Räder täckas tilläta, att pröfningen och afgorandet af besia Eders Masits anmärkningar wid Riksdags-Ord. ningen, likaledes till nästa Riksdag finge blif. wa hanlande. Riksens Ständer framhärda m. m. Utdrag af Högloft. Ridderskapet och Adelns Protokoll wid Urtima Riks. dagen i Arebro den 22 September 1810. S. D. c^iföll Högloft.
Giftermåls-Balken samt 7 Capitlet RättegångsBalkert, hvarvid Kongl. Majit, i afseende på stadgandet i 3idje Capitlet 4 §. af Concurs-Lagen, som utsätter för vårdslös Gäldenär straff af fängelse med arbete, der sådant kan vara att till - Konungens Nåd. Propositionerigi' ga, velat i Nåder göra det förbehåll, att, när så-! dana Arbetseller Corrections-Hus blifva i Riket inrättade, tillika medgifva ett behörigt afskiljande af Personer, sorn der hållas, Kongl. Maj:t då må äga, alt genom serskilt Kungörelse förordna, det vårdslöse Gäldenärer böra till slike Arbetseller Corrections-inrättningar afsändas hälst de allmänna Fängelserne egentligen erfor-' dras för de under ransakning varande fångar. Högsta Domstolens och Stats-Rådets härvid tillika bifogade Protocoller upptaga de serskilta yttranden, sorn öfver ifrågavarande ämne blifvit afgifna; Och Kongl. Maj;t vill till det Utskott, sora kommer att lägga hand vid detta ärende, öfverlemna Lag-Committéns författade motiver till de af Lag-Committén föreslagne Lag-förändringar, äfvensom de serskilta delar af Committéns Förslag, hvilka Kongl. Majit förändrat el-, ler icke antagit. Kongl. Majit förblifver Riksens Ständer med. ali Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen Stockholms Slott den ig;de Februarii 1818. CARL JOHAN Dan. Forelius. Förslag till Concurs-Lag. 1. Cap. Huru Concurs uppkommer. 1. §. Vill Gäldenär afträda all sin Egendom \ Gifve tvefald ansökning derom in till Radstuf - j8 2 Konungens Nåd, Propositioner. vueller Härads-Rätt i den Stad eller ort, der han i mantal skrifven är, eller, om lian Borgare är, »ler lian Burskap häfver.
Efter premiéren lära körerna gått bättre, hvilket kunde behöfva8, ty vid denna var det endast hr Halldéns orkesterspel, som hindrade alltsammans att spricka. Hr Halldéns anförartalang sattes på vådliga prof, ur hvilka han drog sig med heder och hr Nordqvist kan ej ana hur bra det ackom-pagneras å Vasateatern. Kort före denna operett hedrade sig teatern med en Ur Dagm * Rrönika. 32liten uppmuntran åt den svenska operettfabrikationen, som visade sig med fordel kunna utbytas mot den utländska. Med ett mindre fordrande ämne än Holbergs » Don Ranudo » är jag säker att herr Kjellanders nätta operett-talang skall slå sig fullkomligt igenom, hvilket nu ej blef fallet derför att akten var för lång, somliga musikstycken lågo hindrande för handlingen och — säga somliga — derför att en operett på Vasateatern utan dess direktris är en fysisk omöjlighet. Fröken Petterssons älskarrol gafs emellertid ganska bra af hr Lindblad, hvars präktiga tenormateriel ej borde ligga i träde, och fru Grunder lemnade en den bästa prestation jag af henne sett i Donna Olympia, hållning, ögonbryn, mimik, solfjäderplastik, sång och högfardiga rullader — allt förenade sig till något alldeles förträffligt, som vi knapt trott den skickliga koloratursångerskan om. Hr Johanson sjöng sina välskrifna partier med präktig röst, som också borde tagas vara på, ganska karakteristiskt äfvenledes, spelade Don Ranudo ej oäfvet, trots sin ungdom och oerfarenhet. Förträfflig var hr Hirsch som be-tjenten, ehuru det var ledsamt för hr Kjellander att han knapt har en kråkas sångröst. En liten sparf qvittrar der-emot i fru Cederbergs strupe, efter måttet deraf sjöng hon ganska snällt här såväl som i » Boccaccio », der hon hade Beatrices lilla parti, och gaf i båda prof på sin kända behagliga aktristalang. Musikföreningen reparerade sitt genom k. jubileikonser-ten något i kanten naggade anseende genom ett på det hela förtjenstrikt framförande af oratoriet » Messias * y gifvet 2 gånger i stilla veckan.
Dagblad vådliga för allmän säkerhet, eller förnärmande personlig rätt, eller af fortfarande smädlig egenskap, har sett sig i denna sin mening till någon del understödt af Föredragandens , Herr Tillförordnade Stats-Secreteraren Danckwarts samt deras Excellencers Herrar Stats-Råden Grefve Skjöldebrands och Grefve Flemmings till Protocollen anförda yttranden, då den förre, vid två tillfällen, pä grundliga skäl, och Deras Excellencer, vid ett bland de - Constituiions-U stkottets betänknnden. 159 samma, i Nådeväg afstyrkt förbudet mot den indragna skriftens vidare utgifning. 2:0 Tillstyrkandet, i Krigs-Expeditionen den 12 September 1822, af det Nådiga förklarande att, sedan, enligt hvad till Kongl. Maj:ts kunskap kommit, KrigsCollegium blifvit af Justitias-CancellersÄmbetet till^ladt för åtgärderna i ett mål rörande med enskild person upprättadt contract om casseradt Gjutgods, men Kgl. Majit, genom det Nådiga beslut, som föranledt åtalet, endast velat lemna klaganden öppet, att till vederbörlig domstol instämma Collegium, med de ersättningspåståenden mot Kongl. Maj:t och Kronan, hvartill han trodde sig befogad, JustitiaeCancellern destomindre bort gifva detta beslut någon annan eller vidsträcktare tydning, som Kongl. Majit hänvist klaganden till Domstol och icke remitterat handlingarna till åtal.
Vid den undersökning, som häruppå af KrigsRätten företagits och hvarvid särskildt tillförordnad aktor fört talan, äro af klaganderna, bland hvilka snickaren Billing under rättegången aflidit, ansvarspåståenden för begångne olagligheter i tjensten vid ifrågavarande tillfälle, aftonen den 21 Juni 1838, framställde dels emot korporalen Nils Halfvardsson, gardistenka Anders 47 Rönnqvist, Nils Tholin, Isak Nilsson och Anders Hjelte, alla vid Kongl. Svea lifgarde, samt soldaterna vid lifkompagniet af Södermanlands Kongl, regemente Erik Fritz och Pehr Ahl, dels ock emot Hr öfversten Daevel, Hr öfverstelöjtnanten E. F. v. Munck, löjtnanten Mesterton, underlöjtnanten friherre K. Stjernstedt samt löjtnanten grefve S. G. Sandels; varande i anledning af KrigsRättens lill Hr öfversten Daevel framställda fråga, huruvida han för den 21 ifrågavarande Juni erhållit några särskilda förhållningsordres och, i sådant fall, af hvem dessa ordres blifvit utfärdade, af Hr öfversten uppgifvet: att någre särskilde förhållningsordres för tillfället icke blifvit honom meddelade, utan att han sjelf, med den rätt honom såsom kommendant tillkomme, enligt 1819 års Kongl. TjenslgöringsReglemente, 2 Del. 1 Kap. 1 och 4 §§, 8 § 1 mom. och 12 § 2 morn., jemte Kongl. Majrts nådiga instruktion för kommendanten af den 31 Juli 1796, gifvit befallning, att Norrbro och trakten deromkring skulle hållas fria från folkskockningar, och att, när sådana der bildade sig, de borde genom utsände patruller skingras; samt att Hr öfverstens berörde befallning grundade sig på 99 och 100 §§ af Kongl. TjenstgöringsReglementets andra del samt 9 Kap. 14 § och 6 Kap. 12 § i Kongl. Krigsartiklarne, jemte Kongl. Stadgan angående våldsamheters förekommande i Stockholms Stad af den 5 April 1737.
Directionen öfver Rikets Ständers Låne-Conlor i Malmö har, vid redogörelsen inför Utskottet öfver Låne-Contorets utestående osäkra fordringar, hemställt, att 3:ne lån om ett återstående sammanraknadt belopp af 2,342 R:dr 6 sk., hvilka blifvit år 1826 derstädes upptagne af framlidne Rvttmästaren Friherre J. W. Bennet, emot borgen af likaledes aflidne Ryttmästare!! G. Horn, måtte få afskrifvas, sedan genom bevakning i så väl låntagarens, som löftesmannens concurser samt afgifne urarfvagörelser, upplysning vunnits, att ali tillgång till oprioriterade fordringars gäldande saknas. Banco-Ut skottets Memorial, N:o 14• Då, efter livad sålunda är vordet upplyst, någon utsigt till erhållande af betalning för ofvanberörde 3:ne utaf RyttmäsLaren Friherre J. IV. Bennet i lifstiden upptagne lån ej vidare finnes, får Utskottet bos Rikets Höglofl. Ständer tillstyrka, att samma lån måtte, till deras återstående belopp, 2,342 R:dr 6 sk. banco, få utur Låne-Contorets räkenskaper afskrifvas. Stockholm den 19 September 1844. JYs Ank. til! Exp. Utsk. den 23 Sept. ti. 3 c. m. Memoria/, i anledning af Uppbörds-skrifvarén L. Heidenbergs ansökning om ersättning for åtskilliga Bancosedlar, sorn genom eldsvåda skola gått förlorade. Uti en till Rikets Ständers sednast församlade Pievisorer samt Banco-Fullmägtige ställd skrift af den 1 December nästlidne år, bar Uppbördsskrifvaren L.