Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Assistance-Contoiret, 0Berättelse om dess tillstånd och förvaltning Äterremiss i ämnet —• — angående Verkets indragning Äterremiss härom — —> om husets inredande för Riksgälds-Con toirets ditflyttning om Gratificationer åt några dess Tjenstemän Expectance-löner för någre tjenstemän der o städes .. Äterremiss .. Assurance på Lif, och derå grundad beläning i Banken Auction om förbud deremot på dag näst före och efter Predikodag . Äterremiss i ämnet . Jcmknings-förslag B. Backman, Major, angående dess bytes-skuld Balancer i Krigs-Collegii Cassör, desammas utredning Äterremiss . Banco-Auctioner,"om inställelse deraf Äterremiss ... förändring i Författningarnc derom Äterremiss . — Husens underhåll och vård, en Person på Stat derfö Äterremiss . — Staten, dess Löne-Inkomstcr, angående förbättring deri ad interim — Sedlars silfvervärde angående Äterremiss — Utskottets Betjening, aflöning för dem (Se aflöning) •—• och Riksgälds-Sedlars invexling i Landsorterne ang:de Bank, Rikets Ständers, förslag till ändring i Grundlags-stadgandet derom .. Äterremiss .. — frågor angående, kunna afgöras genom 3 Stånds sam manstämmande beslut I Kongl. gProposition Samling. 1 Afdelning 1 Bundet. K c» p fS .1- "Ö 83 ao 83 ra O pP* o p sr ^ . p p i Riks-Ståndens Beslut. 1 Underd. | Skrifvelse. < Riksdags| Beslut. N:o N:o Ridd. o. A. Prestestånd. BorgareSt.
Domarens åliggande att förordna om arfvets ställande i säkert förvar, till dess den frånvarande arfvingen kommer, hvilket nu ej är uttryckligen föreskrifvetj att något större äfventyr af fjermare arf■vinges lyftningsrätt ej är att befara hädanefter än hittills , äfvensom att den omsorg, Utskottet ansett böra i omförmalde måtto Do. maren åläggas, ej kan sägas vara oförenlig med hans egenskap af öfverförmyndare; samt att det, efter Utskottets tanka, vore sl mycket olämpligare att utesluta ordet inländsk , som emellan utländsk och frånvarande inländsk arfvinges rätt är väsendtlig skillnad, hvilken genom det ytkade uteslutandet skulle upphäfvas. Utskottet finner sig derföre icke befo* gadt att i sitt af Högvördige PresteStåndet och Hedervärda BondeStåndet redan gillade förslag tillstyrka annan ändring, än den , som foranledes af anmärkningen att arfvet ej »4 LagUisfottets Utlåtande N',o i5i. bör under prascriptionstiden förblifva ofrugt^ bart; med afseende på hvilken anmärkning Utskottet föreslår, att redactionen må ändras till denna lydelse: Nu vet man hans inländska arfvinge , men ej hvar han är; late dd Domaren i allmänna Tidningarne, tre gånger, minst en månad emellati hvarje gång, och första gången sist inom tre månader ifrån den dag, då bouppteckningen till Rätten ingifven är , kungör as att arf fallit honom till. Vilja fjermare det arf lyfta; vare det tillåtet, der de för arfvet och dess afkomst ställa borgen, som af Rätten godkännes. Begagna de ej lyftningsrätten ; förordne Domaren god man, som arfvet vårdar och förvaltar, till dess den frånvarande arf vingen sin rätt bevakar eller tiden dertill ute är. Kommer ej den frånvarande arfvingen inom tio dr ifrån den dag, då Kungörelsen tredje gången i Tidningarne infördes , vare från arfvet skiljd, ehvad han laga förr, fall visar eller ej. Stockholm den S December 1829.
— Departementets Commando-Expedilion Förvaltningen af Sjöärendena samt Aflönings-Stalerne vid Flottans Stationer i Carlskrona, Stockholm och Götheborg Båtsmans-lndelningen S:r Materielen. Flottans underhåll Flottans nybyggnad • ' Båtsmäns förseende med Kojer och Täcken Båtsmännens Beklädnad, Förslags-anslag högst Beklädnad ål Mariner, Kämmerer, Matroser och Skeppsgossar S:r Diverse Anslag. Exercis af Flottans Bemanning Spanmäls-upphandlingsoch Bageri-kostnader För Sjukvård För Diverse behof Beseoch Traclamentspcnningar, Förslags-anslag Skrifmaterialier och Expenser samt Ved och Ljus för Förvaltningen af Sjöärendena och Departementets Commando-Expedition Skrifmaterialier och Expenser samt Ved och Ljus för Departementets CanzliExpedition, Förslags-anslag Skrifmaterialier och Expenser samt Ved och Ljus för Flottans Stationer, Förslags-anslag Extra Utgifter t S:r För Handeln. Lotserioch Fyrings-Staterne, Reservations-anslag Summa mdTiteln. Itttt. f. Pennin^ :ar. Indelta Räntor. Oindelt Spanmål. Summa Banko. Kronovärdi. Departemenler: Lön 4,300: Taffelpenningar 1,300 Deparlements-Chefen: Taffelpenningar 2,300: Departementets Expedition: Expeditions-Chefen 5.000: Öfrige Embetsoch Tjenstemän , . 14,424: 52. — Stats-Rådets Vaktmästare 200: Bergs-Collegium med Bergslags-Staterne Commerce-Collegium Tabell-Commissionen Landtmäteri-Staten, Löner För Socken-kartors upprättande, Reservatioris-anslag.
Enda medlet att beftämma perfoner, Tom utan val kunde blifva Öfverhus Ledamöter, vore efter Embeten, fifom Prelidenteri viffa Collegier, Bifkopar, I.andshöfdingar m, tn, Saken bör dock noga betänkas, och i de» man man beftämmer viffa Embetsman dertill, bör antalet af de valda, och dem forn Konungen nämner, modi. fiiräs Äfven må man akta fig att derigenom fanäionera kjelfva Embctena, hvilka kanjke noder en aanan tiri hurde helt och hållit aökaffa». Ike, att en fådan perfon börde äga fatt landegendom. Vigtigt vore, att han borde vara, eller hafva varit gift. Vigtigt vore, att han varit, men ej mera vore, i Statens tjenft. Vigtige kunde vara kända ock erkända kundlkaper. Della och flera vilkor under denna rubrik, böra noga öfvervägas, innan någon ting deröfver .beftämmes. Förmögenhet. Jag tvekar om någon vifs förmögenhet bör utfättas för den lorn lkulle kunna väljas till Ledamot af ett Öfverhus , eller om man bör inlkränka fig till en vifs förmögenhet hos de väljande. Äfven denna fråga'må noga betänkas. Här gäller: det är fvårt att undvika ett ondt, utan att falla i ett annat. Jag antager för gifvet, att ingen fåfom vilkor fätter i fråga hvad mart nu kallar Stånd. Ytterligare medel att göra ett valdt Öfverhus approximando enligt med princip är, att det väljes både af Nationen och Konungen: dock bör Nationens öfvervigt i valet vara betydlig. Jag föreflår derföre 100 Ledamöter valda af Nationen, och 25 valda af Konungen °). Vidare: Konungen må vid hvarje Eller ock, och Kanfke bättre, kunde de af Nationen valdas antal infkränkas till go 20 kunde då i följe af Embete blifva fjelffkrifne.
Denna afgift är alt jemföra med fattigvården, och redan i kyrkolagen finnes bestämdt, att den ena församlingen må kunna understödja den andra, och således ligger ingen orimlighet deruti, att den ena delen af ett län må kunna lemna den andra ett understöd idella afseende. Jag anhåller således örn bifall till Utsk;s förslag i denna del. Frih. Gederström: Jag får begära R. o. Ad:s ursägt för det jag ännu en gång yttrar mig i detta ämne, men jag anser frågan vara af ganska väsendtlig vigt. — Hr von Harlraansdorffs yttrande om obilligheten af all ålägga personer inom länets olika dislricter lika afgifter, då icke lika behof inom districtena förefinnas, lärer icke kunna hålla profvet emot hvad som verkligen är billighet. R. St. hafva beslutat, att till smittans utrotande en afgift af högst 5 sk. för hvarje mantalsskrifven person skall utgå. Det hade visserligen va rit ändamålsenligast, att denna afgift från hela landet blifvit med samma belopp erlagd och sedermera fördelad efter behofvet på de orter, der smittan ägde rum, hvarigenom den kunnat hastigast hämmas; men då vid afgiftens åtagande man ville skilja sig länsvis, hvilket egentligen härrörde af samma orsak, som utgör grunden för Hr von Hartmansdorffs nu yttrade mening, nemi. att representanterne från de län, der smittan var okänd, ansågo sig alldeles icke böra deltaga i en afgift af 5 sk., då de kunde berga sig med 1 sk. och derföre småningom hinna uppbygga kurhus för det mindre antal sjuka, som der kunde behöfva intagas; så blef majoriteten inom RiksSt:n sådan , att afgiften bestämdes att utgå inom hvarje län särskildt. Sedan har man kommit derhän, att få afgiften delad districtvis inom länen. Vill man nu fullfölja detta delnings-systeme, så kommer man till fördelning socknevis och slutligen rotevis inom socknarna. Jag vill då fråga den värda talaren, huru de personer, hvil 12 H. 27 210 Den 19 Augusti e. m. In tillhöra en rote, der kanske allesammans äro smittade, skola kunna botas med en afgift af 5 sk.
Den unge mannen log, han log så lycksaligt, och hans vinterrock var så sliten, hans händer röda af kölden. Men hvad tänkte han på det! Det var julafton. Herr Tobiasson gjorde helt om. Det var icke att uthärda. Han hatade den unge mannen, som var så glad, han hatade trädgårdsmästaren, som såg så beskäftig ut. Hvad rörde det dem, att det var julafton i qväll! Behöfde de göra sig till fånar för det? — Drufvor och blommor ... Jaha ja. Han dref åter hemåt. Han skulle gå hem och läsa tidningar, låtsa som om ingenting vore på färde. Ingenting? Jo pytt! Man skulle vänta julklappar af honom, nu, när han varit ute. Han visste precis hur det skulle gå till. Pigan skulle komma in med hans aftonté, se på honom med en skyggt glad blick: nu ger han mig sin gåfva. Och han skulle låtsa om ingenting. Då skulle den glada minen draga bort igen som en försvinnande ljusglimt, hon skulle sänka hufvudet på det der sättet, liksom hängde det löst på en tråd och föll framåt af sin egen tyngd. Och hennes ögon skulle fyllas af tårar. Han kände det så väl. Det var utstående, ljusblå glosögon. Tårarne skulle draga sig öfver dem som vatten öfver en glasruta, göra blicken orörlig, stå och leka på brädden af ögonlocken, färdiga att rinna öfver. Hon skulle göra allt för att dölja det; bortvänd skulle hon gå ur rummet och ljudlöst stänga dörren efter sig. Men han skulle ha sett det ändå, och han skulle se den blicken om och om igen i sitt minne, han skulle pinas, våndas ... Och nu spökade den igen, den slankiga gamla bomullsklädningen med refvan på ärmen, der kölden bet i nakna huden. Hade han då mera qvar sjelf än att han kunde lefva som han gjorde! Hvad var det för fordringar? Hvad skulle han försaka? Nej, det måste vara slut med blödigheten! Under det han gick och grälade med sig sjelf kom han in i trappuppgången och traskade upp. Det var pigan som öppnade. »Här var nyss on karl med en gran», sade hon tvekande, »han sade, att den skulle hit.» Enslighetsälskaren
Om, såsom önskligt är, nämnda förslag af Rikets Ständer bifalles, är det nödigt, att ersättning lemnäs till dem, som förut åtnjutit andel uti böter, åtminstone till allmänna åklagare, af hvilka åtskilliga för sina tjenster hafva foga annan inkomst än bötes-andelar. Ifrågavarande ersättning blir det dock. nästan omöjligt bestämma efter vanliga grunder — medeltalet för vissa år af den förlorade inkomsten, — derest andel uti de böter, hvilka ådömas efter andra lagar och författningar än den allmänna strafflagen, fortfarande skola utgå till åklagare m. (1. Det ändamål, som förnämligast lärer vara afsedt med det föreslagna lagstadgan det, vinnes ock blott ofullständigt, om icke alla böter tillfalla Kronan. Jag vågar derföre föreslå, att Rikets Ständer för sin del besluta: »att jemväl alla de böter, hvilka ådömas, och det gods, som anses förbrutet enligt andra lagar och författningar än den allmänna strafflagen, skola, från och med den dag sistnämnda lag vinner tillämpning, Kronan tillfalla.» Enkelhet och reda för domare, exekutorer och kontrollerande myndigheter vid böters ådömande, uttagande, förvandling eller redovisande, skola i främsta rummet vinnas härigenom; hvarjemte vid utöfvande af Konungens benådningsmagt undanrödjes det, för straffmätningen främmande, afseende å åklagares eller andras rätt till böter, hvilket nu någon gång torde göra sig gällande. Men ett annat särdeles vigtigt ändamål skulle derigenom äfven kunna vinnas. Man skulle nemligen kunna samtidigt bereda en väsendtlig förbättring uti åklagaremagtens organisation och ställning. Mer eller mindre befogade klagomål hafva sedan längre tid tillbaka yttrats, icke Bih. till B. St. JS:o 172. blott öfver de med lön icke försedda landsfiskalerna, utan ock angående förment kittslighet eller snikenhet efter böter hos andra allmänna åklagare. Blotta misstanken derom, att den som skall upprätthålla allmän ordning, handlar af lägre bevekelsegrunder, är ett stort ondt och ofta ett hinder, att vederbörligen vidmagthålla denna ordning. Angående sättet att afhjelpa detta, har jag redan år 1856 den 3 och 8 December yttrat mig till Ridderskapet och Adelns protokoll.
Till en början synes det mig nemi., att det goda, som Utsk. åsyftat, genom sitt förslag, att det nya systemet ej skulle taga sin början förr än den 1 Jan. 1844» hade säkrare och mera ändamålsenligt vunnits, om Utsk., i stället för att utsätta en bestämd tid af tre år, efter hvilken det nya systemet på en gång skall träda i verksamhet, hade föreslagit en successiv öfvergång dertill, på sätt Hr Lagerqvist motionerat, eller alt, med antagande att 100 proc. skyddstull svarar emot förbud, denna lull skulle årligen nedsättas med vissa proc., till dess för hvarje artikel det minimum af tull vore uppnådt, som Utsk. ansett böra bibehållas såsom ett 396 D e ii 12 Augusti f. in. för någon näring nödvändigt skydd. — Detta sätt har, efter min förmening, det företräde framför det nu af Utsk. föreslagna, att fabrikanten eller näringsidkaren med visshet kan uppställa sina calculer och småningom minska eller öka sin rörelse, allt efter som han linner sin uträkning vara; att han nödgas genast vända sina tankar åt detta ämne och använda alla sina krafter för alt nu ifrån början ställa sig så, alt han kan molsta den brytning, som är oundviklig vid öfvergången från ett sysleme till ett annat, samt att denna öfvergång derigenom blir successiv och således mindre ingripande, än hvad den annars måste blifva, då den sker på en gång, -— delta må nu inträffa genast eller om tre år. — Slutligen, och delta är med vår statsförfattning ej det minst vigtiga, blir det mindre iätt för kommande Ständer, om, hvilket åtminstone ej är omöjligt, en reaction då skulle söka att göra sig gällande, att ändra det vid denna riksdag fattade beslutet, om dess verkställighet redan uti en följd af år fortgått, och näringarna saint handelsförhållandena börjat att rätta sig derefter, än om denna verkställighet då antingen nyss blifvit påbörjad, eller också, ifall den kommande riksdagen skulle inträffa inom år i844> den ej ännu skulle existera annat än på papperet. Jag bekänner derföre uppriktigt, att jag tror det för hela det nya systemets bestånd vara af den yttersta vigt, att H.
Detta förhållande har förändradt sig; de magtägande ha insett opinionens vigt, och ingen styrelse tror sig nu mera kunna undvara att äga den på sin sida; men följden deraf har också blifvit, att nästan alla styrelser mer eller mindre sökt, att sjelfve hvar och en inom sitt land, på ett articifielt sätt kunna styra och frambringa den, och härtill har den indirecta censuren öfver periodiska skrifter blifvit använd,' såsom den tjenligaste anstaliten. Man förebygger derigenom på en gång. såsom i censurens menlösa oskuldsdagar, att den enskilda te genom sitt fria3 af Regeringen oberoendea Den 2 i Maji f. m. yttrande, Får verk* på nationens tänkesätt och är tillika sjelf obehindrad af all motsägelse, att genom de blad, som man mera eller mindre doldt gjordt till sina organer derpå utöfva det inflytande, hvartill ögonblickets interesse föränleder. Genom en sådan indirect censur, som äfven här stadgas utaf det ifrågavarande 8 Mom. 4 §. TryckffihetsLagen, äro således också vi blottställde ej allenast för vådan, attingen allmän opinion utbildas, såsom det till exempel var händelsen under f. d. Konungens Regering, utaö för den ännu större, att Allmänhetens omdöme, så vä} öm saker som om personer, förvillas utaf de af de magtägshdes inflytande dicterade bladén, och att på detta sätt en aldeles falsk, opinion frambringas. Det är för denna vådas skull, hvars skadliga följder kunna vara oberäkneliga, som jag framför allt trott mig böra motivera min öfvertygelse om nyttan och nödvändigheten af Utskottets förslag, och jag lemnar åt efterkommande att afgöra, om de samtida pbehomenen inom Svenska Tidningsverlden, ej berättigat mig tili den framställning jag gjort. I öfrigt får jag förena mig med Herr Cederskjöld, i hvad han anfört, emot det af Friherre Åkerhjelm framstäldte alternatif. Jag är af samma tanka sorn han, att ConstitutiortsUtskottets förslag bör hvila till nästa Riksdag utan några ändringar eller modificationer, hvilka GrundLagen ej medgifver.
Det iir från dessa öfverflödigt! löner, som bidragen bort heintas för förbättrande af de svagare allöningarne äfvensom till amorteringsfonden, och först dä Regeringen, genom en fullständig utredning af frågan och en derpå grundad Proposition, sätter Standerup i tillfälle att pröfva behofvet af löneförbättring och att, om sådan skall beviljas, indraga indelningarne och framför allt boställena, dem Landshöfdingarne icke kunna och icke böra sköta, kan en allmännare löneförbättring för Landshöfdingarne ifrågakomma. Att, på sätt Stats-Utskottet tillstyrkt, uppskjuta en dylik behandling af saken i 19 år utöfver de 9, som ännu återstå innan amorteringen efter nu bestämda grunder tilländagår, dertill kim jag icke med min röst bidraga, och har derför ansett mig böra mot beslutet anmäla reservation. » Häruti instämde: Herr .4. A. Berger och Riksdags-fullmägtigen Per Nilsson. af Riksdags-fullmägtige Måns Månsson, Antiers Eriksson och Jonas Andersson. i\:o i.m Alik. till Exp.-UtA. dea 10 Juli 1860, kL 2 e. un. Utlåtande, angående utbetalning af stats-bidrag till ett viigförbättringsarbete, soln icke blifvit inom behörig tid påbörjadt. (it. A.) Samtlige Riks-Stånden hafva till Stats-Utskottets behandling öfverlernnat Kongl. M,ij:ts den 9 sisllidne Mars allåtna samt under N:o 99 i 1 Sami. i Ahl. af Hillänget till Riks-Ståndens Protokoller införda nådiga Skrifvelse, derigenom Kongl.
Hård att dölja fa cta, /kulle denna Corps endaft lufva rtt pröfva verkligheten deraf och befkaftenheten af deras förhållande till Lagens ftadganden. För' att fiuta beftämmandet af hvad forn härer till den Lagftiftande Corpfens organifation , torde böra tilläggas, att den talrikafte delen deraf borde hvartannat år till en tredjedel om bytas* men den andra elier den öfra kammaren, i moa forn den tillmer eller mindre del heliod af ijelfkallade Ledamöter, endal! till en femte eller fjettedel hvart tredje eller fjerde år. Det ikulle äfven i Utikottets tanka icke vara vådligt om denna lidllnämnde till någon mindre del beliode af fjelfkallade Ledamöter, vare lig i kraft af Födfeln eller af deras Embetsbefattning. Men Utlkottet anfer att något beliämdt om fördelarne eller olägenheterne deraf fvårligen torde kunna fägas, förrän allmänna opinion i detta affeende blifvit fcadgad och lällt Sitt Domflut. Deremot anfer Utlkottet det vara enligt med den nu föredagne organifation af Lagftiftande Corpfen, att den årligen minil i 6 veckor Ikulle vara tillfammans. Utlkottet tror, att periodilka men långt ifrån hvarannan Ikiljda fammankomfler, Ikulle under en fådan den Lag. fliftande Magtens författning, antingen göta den till intet, eller till en af delia nyheter forn båda Ikakningar inom Samhälletdå deremot vanligheten af defs tillvarelfe Ikulle minfka både uppmärkfamhet hos Allmänheten och luften för nya förfök hos den Lagftiftande Corpfen. Sedan dennas inbördes förhållanden få lode» äro utftakade, återliår att nämna några ord om dem forn ikulle gifvas emellan denfaroma och den verkliällaude magten. Det enda
Hvarje förslag att i represen tationen inrymma de ännu orepresenterade, kan ailltid hos mig påräkna understöd, och jag önskar alltså äfven framgång åt detta förslag. ålen just derföre att jag anser förslaget vara af vigt, och önskar att det måtte få en framtid, som jag tror att det f. n. endast under vissa vilkor kan ega, tager jag mig friheten fästa upmärksambeten pä en omständighet, hvarigenom förslag,et torde kunna undgå det ödet att hänvisas till de fromma önskningärncs gebiet. Jag tror nemi. icke man kan vänta att BondeSt. skall vid nästa Riksdag antaga detta förslag, såvida icke R. o. Ad., likasom de andra St:n, visar sig villigt att bland sig äfven uptaga orepresenterade. Det är ännu icke för sent att vid denna Riksdag framkomma med ett förslag i denna syftning; och skulle ett sådant blifva vid nästa Riksdag af R. o. Ad. antaget, förrän denna fråga förekommer lill afgörande i BondeSt., så tror jag att denna fråga har en framtid, men i annat fall icke. Här är väl icke rätta platsen att nu framställa några förslag, men jag kan dock ungefär antyda den riktning, i hvilken jag tror att ett sådant förslag kunde vinna framgång. Om man t. ex. här bland It. o. Ad. inläte egare af fastighet å landet, beskattade till ett belopp af t. ex. 100,000 Rdr Rmt, som de sista 3 åren derför erlagt afgift till Staten och som dessutom innehade kongl, fullmakt på tjenst, så vore en början gjord till denna frågas lösning. Jag framkastar detta utan anspråk att det skall gälla som ett fulländadt förslag, utan en anvisning till ett sätt att för representationen vinna ett ganska vigtigt element och för R. o. Ad. en ny kraft. Om ett dylikt förslag blefve förut af R. o. Ad. antaget, tror jag att det nu ifrågav:de skulle hafva bättre utsigt för sig att vinna BondeSt:s bifall.
anm.en stor majoritet uttalat sig till förmån för muséers öppnande på söndagar. Advokater för land-nationalisering hafva begagnat sig af lokala parlament för att göra propaganda och frågan har mer än en gång diskuterats. Äfven » edfrågan » har mycket debatterats och i många fall afgjordt till förmån för borttagandet af alla eder. » Kostnadsfri undervisning » är ett annat ämne, hvarmed man mycket sysselsatt sig, och ett stort antal medlemmar äro af den åsigt, att emedan skolgång är obligatorisk i detta land, så skulle undervisningen också vara kostnadsfri. Frågan om fattigbostäder har äfven behandlats. Lämpligheten att gifva qvinnor valrätt har framkallat nästan lika het diskussion som i » Huset » y under det att ett af de yngsta lokala parlamenten i London, nämligen det i Brixton, gjort ett alldeles nytt uppslag och såsom ledamot antagit miss Müller, hvars vägran att betala husskatt, innan hon hade valrätt, under sista säsongen gjorde henne ryktbar i London. Det första talet, som hon höll för några veckor sedan, åhördes med stort intresse och applåderades högljud t. De, som hafva hört denna kloka, energiska qvinna och känna hennes skicklighet både som talare och i debatten, skola icke blifva förvånade öfver den fullständiga framgång hon rönte. Vi kunna förvänta att inom kort få se miss Müller såsom premierminister i Brixton-parlamentet. Det äldsta lokala parlament i London är Hackney ’ s med ungefar tusen medlemmar. Sydenham House, med omkring nio hundra ledamöter, - har fördelen af en präktig samlingsplats — Kristall-palatset. Det är kanske af aktning för palatset som talmannen i detta hus bär peruk och kappa, ett bruk hvilket vi tro icke i allmänhet följes af andra talmän. Highway, North London, Lambeth, Battersea, Hampstead etc. hafva från tre till fvra hundra medlemmar. Dessutom finnas några mindre föreningar. Balansen mellan partierna tyckes variera betydligt, emedan ministärerna ganska ofta förändras. Det skulle vara ytterst intressant att med noggfanliet känna, till hvilka partier de 100,000 medlemmarna höra, men jag har icke på långt när varit i stånd att verkställa denna analys.