Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alik. lill Exp.-Utsk. den 5 Mars 1857, kl. 13 m. Betänkande, angående ifrägaställda förändringar i föreskrifterna om allmänna bevil/ningens utgörande. Jemlikt 70 § Regerings-formen och 31 § Riksdags-ordningen, får Bevillningsutskottet härmed afgifva utlåtande i anledning af de inom Riks-stånden väckta och till Ulskotlet remitterade motioner, hvilka afse förändring i föreskrifterna om allmänna bevillningens utgörande, äfvensom i sammanhang dermed föreslå de ändringar i nu gällande Bevillnings-förordning, hvilka Utskottet vid densammas granskning .funnit vara af behof påkallade. Utskottet torde dock härvid böra erinra, alt de föreslagna sifferbéloppen och procent-bestämmelserna endast äro uppställda vilkorligt och för att uttrycka det förhållande, uti hvilket beviilningen bör fördelas emellan särskilda yrken och medborgareklasser: kommande Utskottet, sedan den summa, som genom beviilningen skall fyllas, blifvit till beloppet känd, att angående bevillnings-afgifternas definitiva fastställande särskildt yttrande afgifva. Bland ofvannämnde motioner förekomma vissa, som äro af mera omfattande beskaffenhet, derigenom att de åsyfta upphäfvande eller rubbning af nu antagna allmänna bevillnings-grunder, hvadan Utskottet anser sig böra först upptaga dessa motioner till besvarande. Uti de frågor, som mera afse särskilda stadganden, vill Utskottet, så vidt det låter sig göra, utan att rubba förbindelsen emellan sammanhängande ämnen, yttra sig i den ordning, hvartill uppställningen af nu gällande Bevillnings-förordning föranleder; varande de §§, uti hvilka ändring funnits böra ega rum, upptagne uti bilagdt, för dessa fall upprältadt förslag till författning, deii jemväl förekomma dels mindre förändringar i ordställningen, utmärkta med lutande stil, dels äfven sådane smärre afvikelser från nu stadgade afgifts-belopp, som vid förvandlingen till det nya myntslaget ansetts böra iakttagas för vinnande af lämpliga öretal, och torde i dessa sednare hänseenden vidare redogörelse för förändringarne icke erfordras.
Vill hon läsa det Gamla, kan hon gå in och låna sin Mans Bibel. Är nu icke allt bra i ordning? Det enda dumma är att på ena lådan med postpapper och Skriftyg uti, der äro blott två sådana i Marias skrifbyrå och stort mer behöfver hon icke på många år, efter hon nog icke kommer att korrespondera med sin Man, står någonting med förgyllda bokstäfver om att det skall nyttjas upp till Eva Nordenspets’s förmån, hvilket kan föranleda öfverflödiga gissningar. Men det föll mig icke in att tänka, när jag lät sätta de enfaldiga orden. Se nu hur jag pratar igen – Det är visst värdt försöka tiga. Vill du ej lära mig den konsten. Pappa är grufligen verldsligt sinnad. Bara duktyg och sådant vidare tycker han löna mödan skicka till Ry. Ekholmen d. 16 Juni 1834. Min fria min älskade Gunla! Sätt dig nu ner hos mig – tag dig god tid och hör på min långa berättelse. Jag blir icke riktigt lugn igen, innan du hört allt. Du vet ju att Friherrinnan af Ls svåger Major T. med sin ganska talrika familj bor alldeles utanför ping, på ett litet ställe han efter sin hustru kallat Beateborg. Vi umgås icke mycket oaktadt slägtskapen, men nu föll dem in att på Fjerdedag Jul göra stort kalas, der man skulle äta både middag och qväll och dansa på köpet. Jag hade icke dansat på länge, men hade just icke stor lust att fara, utan hänsköt saken till Pappa och Pappa sade det berodde på mig. Slutligen foro vi, och som jag icke ville komma skrynklig fram, klädde jag mig i ping hos vår gamla goda Prostinna, i en hvit slät nättelduksklädning, ingenting på håret, och af alla årets Julklappar endast en stor tjock, ovanligt vacker guldkedja om halsen, hvilken jag tycke så mycket om att jag ämnade bära den både hemma och borta. Nu vet jag knappt om jag någonsin mer brukar henne. Min paryr lyckades bra. Prostinnan sade jag var söt och liknade Mamma.
Jag anser principen i afseende pä sådana styrelsers sammansättning, der det är nödvändigt att ega en ordf:de, alltid böra vara den, att ordf:den måtte tillsättas genom val, derföre att dertill fordras serskild fallenhet, som man icke kan påräkna hos en person derföre att han har en beständig tjenst. Kyrkoherden har såsom ordf:de icke större makt än öfrige ledamöter i Fattigvårdsstyrelsen. Jag ser således icke något skäl hvarföre Kyrkoherdarne skulle hålla så strängt på att vara sjelfskrifna ordfide, de kunna der icke uträtta det ringaste mer såsom ordf:de än som ledamöter. Jag anhåller blott få uplysa att då denna fråga handlades på afdeln. voro alla ledamöter utom en enda ense i denna punkt, och der satt likväl 4 prester, af hvilka 3 voro af samma mening som den Utsk:ns betänk, utvisar. Den uplysningen lemnades både pä afdelnm och sedermera i Utsk:n samt erkändes äfven af PresteSt:s ledamöter att mångfalldiga exempel finnas på pastorer, som icke äro passande till ordfide. Man citerade derjemte församlingar, hvilkas Kyrkorherdar aldrig varit med sin fot inom Fattigvårdsstyrelsen, åtminstone högst sällan der infunnit sig och derigenom hafva de visat sig icke ega minsta intresse för huru Fattigvårdskomitéen behandlat de fattige. Vid sådant förhållande får jag bekänna att om jag än ville ifra för att Kyrkoherdarne skulle få tillgodonjuta denna lilla fåfänga, — (y det sades af flere prester att de annars kunde anse sig knuffade om de blefvo förbigångna vid valet, kan jag icke frångå den öfvertygelse att det är angelägnare i fråga om dessa Fatligvårdskomitéer, att församligarna måtte hafva fritt val vid tillsättande af sin ordfide. Der Kykorherden är skicklig och således i detta fall åtnjuter församlingens förtroende, var det icke mer än en röst derom bland alla Ståndens ledamöter och isynnerhet hos PresteStis ledamöter att han kunde anses nästan sjelfskrifven.
För anslaget af denna StröRote erlägga Åboerne å förutnämnde hemman i Nälsta till K. M. och Kronan årligen 4 lLdr 24 sk. B:co hvardera, eller tillsammans 9 R:dr samma mynt , som å deras debetsedlar årligen utsattes och i hvilken afgift de öfrige 2lne Åboerne i Nälsta icke deltaga. Bil. Litt. Q. (Afskrift.) Emellan undertecknade har följande contract blifvit upprättadt, som här nedan föijer: Med vår värfda Soldat Lars Larsson hafva vi ingått följande beting och vilkor: 1:0 Skall han af hela Roten uti lega undfå 55 R:dr 26 sk. 8 rst. Rgstmt, dem han skall utbekomma i 2:ne år, nemi. på första året i 2:ne delar och det andra året återstoden på lika sätt i 2lne delar. 2:0 Skall han till släpkläder undfå det ena året 4 R:dr Rgstmt och det andra året i lapp-penningar 32 sk. samma mynt. Den 17 Februarii f. m. 3:o Skall han undfå dragare vid Roten till vedbrand, som först derom bör tillsägas, som drager behörig försorg om virkets utsynande. 4:o Undfår han äfven af Roten dragare till sin åkerkörning och nödiga qvarnresor; och bör han derföre, när han är hemma och oförhindrad, göra Roten någon handräckning med dagsverken, och hvarvid god åsämja å ömse sidor bör vara förnämsta ändamålet. 5:o Skjuts och matsäk tillhör honom efter vanligheten att undfå. 6:0 En fjerding ärter skall han årligen undfå samt rofvor, om sådana växa. Detta contract täger sin början, så snart karlen blifver approberad och inskrifven. Härmed förklarar jag Lars Larsson mig nöjd och lofvar vara Roten till nöjes. Lars Larsson. Häraf äro alne lika lydande exemplar upprättade och undertecknade, som skedde i Fjelsta d. 22 Maj 1804. Jonas Olofson. Johan Pehrson. Carl Pehrson.
— Summa Förmedlade Hemman och Räntor Förarrenderade Hemman och Lägenheter. Upsala Län . Stockholms Södermanlands Östergöthlands Gottlands Calmar Blekinge Jönköpings Kronobergs Ordinarie Ränta. Kronovärde. SpanmSl. Markegångsvärde. IRäntan af Elfkarleby Kungsgård jemte åtskillige andra under arrende varande, intagne boställen och lägenheter. {Räntan af Drottningholms, Svartsjö och Wendtholms Kungsgårdar med derunder lydande hemman och lägenheter, samt af Malmvik i Lofö och Karsö i Eckerö Socken, hvilka med åtnjutande af Säterifrihet äro upplåtne, emot viss bestämd räntas erläggande till Kronan. Räntan af åtskillige för StatsVerkets räkning utarrenderade Kungsgårdar med liera lägenheter. Litt. P. (5) Ordinarie Ränta. Malmöhus Län Hallands Götheborgs och Bohus Elfsborgs Skaraborgs Örebro Westmanlands Kopparbergs Summa Omslut Hvartill kommer från: Kongl. Slott och Kungsgårdar: Stockholms Län, utom 106: 28. - 397:30.— Södermanlands Gottlands. Calmar Malmöhus Hallands . — Efterskänkt Förvandling: Kopparbergs Län Disputerlige Räntor: Örebro Län 310:47. 9. 83: 16. Summa Förarrenderade Hemman och Räntor Kronovärde. Spanmäl. Markegångsvärde. An märkningar: T:r. 28 kpr. R:dr. 118 st. rst. | Räntan af atskillige under arrende varande hemman och lägenheter. 5 25,6 25 14 2 i 299:14.7. Räntan af atskillige utarrenderade hemman och lägenheter, deribland Johannisbergs Kungsgård, 12* mantal, i Westerås Fögderi. 508: 7. 5. Räntan af atskillige utarrenderade hemman och lägenheter, deribland Kungsöhrs Kungsladugård i Kungsöhrs Fögderi. 168: 21. 4. Räntan af Strömsholms Kungsgård med Halsta hemman och qvarn, ' som äro under arrende. 1,675:39.8.
Der et hemmans ägorymd det medgifwer, och således utan hemmans-ägarens stada större utrymme af Aker skulle kunna til Soldaten afsiäs, will jag intet mistunna honom denna förmän; men at det är mycket betungande och högst stadeligt för Rotehällaren, dä han är nödsakad en brädstande sänings-tid, at öfwergifwa sin egen Aker för at bereda en annans, är intet allenast högst betungande, utan äfwen bidrager dertil, at tilstapa Soldaten at wara och blffwa en lätting, den der i maklighet under fredstider tilbringar et lättjefult lif, sta. deliqt för en Soldat, som owan wid kroppens härdande, sedermera i krigstider icke uthärdar krigets beswärligheter. Wista Möten äro uti Författningarna utstakade, och om deste Compagnie - och Regements-Möten sammansiäs, har jag derwid intet at päminna, dä Rotehällarnes kostnad genom Soldatens Kosthäll och drickspenningar intet ökas, men tillökte exercitie-dagar böra intet gra - 344 Den 9 Augusts. gravera Rotehällaren. Man säger wäl: at Soldaten bör derwid sjelf hälla sig med Kost - och Drickspenningar, men som Soldater sällan äro hushällare, och i wista Landsorter intet eller arbetsamme, hafwa de oftast ingen tilgäng pä sädan föda, som til Mötesställena med beqwämlighet kan transporteras, och faller lasten säledes pä Rotehällaren, hwilken om han wägrar kostnadens utgörande, äter werkar mistnöje hos Soldaten, som medför annan känbar förlust för Rotehällaren. Jag gär wist intet in uti pröfningen om hwad
Hvad den Allmänna Skogs-omhugSfladen vidkommer, så är den visserligert ännu hos oss högst ringa, och beklagligen lärer det ligga i Menigheters natur* att endast af behofvet framdrifvas till omtänksamhet; ännu är tilläfventyrs vår* Skogstillgång, i tily fall, för stor, dess aftagande har endast i partiela delar försvårat åtkomsten, men ingenstädes har den totala bristen af bränsle , af byggnads ämne, framkallat det oundvikliga tilltagandet mot nödens påbud. Der surrogater finnas af torf oell lera, väckes skogsomlulgsnadert senast, såsom är fallet på våra slättbyggder, och jag befarar att dessa Surrogater dels äro obegagnade, dels föga tillitas i alla de Orter, der Speeulation kan rigtas åt i trakten liggande Kronooch Härads-Allmänningar. Jag vill dock icke lemna oanmärkt, att jag i flere Orter och äfven i Skogsbyggden af Skåne, här och hvar funnit en berömlig 33 5i4 Stats-Ulskottets Ii et änkan <1 en. och klok väckelse till en stigande skogs-* omhugsnad, äfven bland Allmogen.” Munteligen tilläde Herr af Borneman, att han framför allt yrkade undantag af de Skogs-Parker och Lägenheter, hvilka Kongl. Maj:t och Kronan sjelf behöfv. er, hvarefter undersökningar sedan må ske om de öfriges försäljande. Och sorn Herre/ Borneman tillika anmälte, att han, såsom af Kongl. Maj:t i Nåder anbefalld, att till tjenstgöring på sin Station i Carlskrona sig ofördröjligen inställa , icke hade tillfälle, att vidare bevista Utskottets öfverläggningar; blifver på begäran dess Reservation bifogad Protocolls-Utdraget till Stats-Utskottet och sedermera tili Riks-Stånden. Ei Protoeollo, A. Fryxell* N:o 6.5 5 - Antom den ta Pec-. Riksens Höglofl. Stånders Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskotts förnyade Utlåtande, i frågan om en Sta - Stats-Ut skottets Betänkanden.
Majits Nådiga proposition om Lands-statens löne-regiering blifvit nedsatt från 3 till 2, måtte oförminskadt bibehållas; 12 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 71- af hr af Dalström, G. J., hvilken hemställt, att Lands-sekreteratsen i Gottlands län, såsom: ersättning för den; honom särskildt ålagda befattning med enskilda parters besvärshandligar uti mål, som från länet; till Hofrätt fullföljas, finge sig beviljad! ett årligt anslag af 300 r:dr banko, räknadt från och med 1852 års början; af prosten Eurén och riksdags-fullmäktigen Petir Olssen från Kopparbergs län, hvilka begärt ett årligt ansihg af 300 r:dr åt: en länsman; inom Säfsnäs’ församling af nämnde län; af riksdags-fullmäktigen Petter Gabrielsson från: Kronobergs län, sorn hemställt, att lönen för sådane länsmän, hvilka icke innehade' boställe, måttebestämmas till 333, r:dr 16: sk., årligen; samt af riksdags-fullmäktigen Pehr Bengtsson från Kalmar län, sorn äskat, antingen att de länsmän, som ieke voro med boställen; försedde,. finge 500 r:dr årligen i lön, saint de åter, hvilka hade boställen, hvars afkastning icke uppgingc till nämnda summa, erhölle vederlag i kontant för skillnaden, eller ock att ersättning efter rese-regleincntet medgåfves länsmännen för alla resor i och för tjensten, dock med skyldighet för deni i. brottmål tilltalade och: sakfällde att ersättningen i första rummet vidkännas. Då Utskottet här ofvan; tillstyrkt, att em summa af 77,000 r:dr må för Lands-statens löne-reglering ställas till Kongl. Maj:ts disposition, samt, i dem händelse, att uti, något af de fall; motionärerneuppgifvit, tillökad' personal; eller, förhöjd aflöning skulle finnas af behofvet oundgängligen påkallad, Kongl..
hvilka det förändrade förhållandet kunde påkalla; under hvilken öfvergångsperiod jemväl blefve nödigt, att den hittills gällande skillnaden emellan bruk inom och utom Bergslag, i någon nion bihehålles. I öfverenstämmefse med dessa åsigter, anhöllo Rikets Ständer i underdånighet, att hvad de egentliga lackjerns-bergslagen beträffade, följande stadganden måtte blifva utfärdade, nemligen: l:o Under de första fem åren medgifves, att vid lackjernshytta, der tackjemsblåsningen under de sistförflutne 10 åren uppgått till minst 2500 Skepp, årligen, må begagnas en härd med oinskränkt smidesrält; 2:o Under de derpåföljande 5 åren beviljas oinskränkt smidesrätt för alla inom Bergslagen befintliga verkstäder, äfven då de äro förenade med tackjernshyttor, så vida hytlegarne afsäga sig den för tackjernsblåsningens bedrifvande beviljade friheten från roteringen och vissa andra hemmansbesvär; 3:o Efter tio års förlopp medgifves fri rättighet att äfven inom Bergslagen anlägga jernbruk samt oinskränkt smidesrätt; dock att, då sådan anläggning förenas med tackjernshytta, hyttelaget afstår från bergsmansfrihelerna.
Anmälaren blifvit dömd för brott eller förklarad ovärdig att föra andras talan, men uti intet annat fall, skall hans begäran kunna förvägras. Icke heller synes Konungen hafva velat upphäfva anonymitetsrättigheten, då tillståndsbrefvet kan utfärdas för sjelfva Skriften, utan att nämna Utgifvaren, hvilken endast af Hof-Canzleren behöfver vara känd, eller ock kan aflemna försäkran om sin behörighet genom en sådan borgen, som i 1 § 5 Mom. stadgad är. Om en sådan Utgifvare missbrukar sin rättighet till den grad, att hans Skrift i laglig ordning finnes straffbar, så har han redan förlorat sin första egenskap, såsom värdig att föra talan inför allmänheten; och Konungens rätt att bevilja eller förvägra honom vidare fortfarande dermed är då alldeles lika med den, Han eger mot hvar och en annan ovärdig och obehörig. Jag anser fördenskull denna första punkt af den Nådiga Propositionen böra till alla delar bifallas. I frågan om Hof-Canzlerens sequestrationsrätt må det dock tillåtas mig att tillstyrka en tilläggning i afseende på bladets religiösa innehåll, hvarom jag redan vid 4 § 3 Mom. samt dessutom särskilt till Protocollet haft äran yttra mina tankar. Hvad Kongl. Majit i senare punkten proponerat angående svarande Parts inställelse, anser jag på de anförde grunder och i fullkomlig öfverensstämmelse med Constitutions-Utskottets Memorial böra utan all förändring eller tillägg bifallas. Dessa anmärkningar får jag Högv. Herr Ärke-Biskopen och Talmannens samt det Högv. Ståndets benägna pröfning vördsammast underställa och, i händelse de till någon upplysning kunna tjena, till remiss ödmjukast anmäla. Bilaga F till Mern. Nio 3. 353 Häruti instämde till alla delar Biskopen Herr Friherre Doctor Mörner samt Doctorerne Drysén och Stenhammar. Biskopen Herr Doctor Murray förklarade, det han så mycket häldre instämde uti Doctor Hedréns yttrande, som det helt och hållet öfverensstämde med de anmärkningar, hvilka visse af Preste-Ståndets under 1809 och 1810 årens Riksdag committerade Ledamöter föreslagit. Biskopen Herr Doctor Faxe:
länsmannen, men han märkte snart, att det inte var De skrattade » så de kunde dö » åt länsmannen, som lika lätt att handskas med en lagens representant fullkomligt skramlade i sina vida kläder, och när som mod mänsklighetens utskum. För det första: » vackra Rosa » i sin hvita bruddräkt kom in och skulle han vara klädd i uniform eller inte? Husbond ' serverade kaffe (hon var hökarens dotter), tog jublet hade aldrig repeterat i kostym. Tänk, om han ingen ände. inte skulle ha uniform! Skulle han vara fet eller Man fick veta, » att hon ständigt gick klädd i spela utsvulten? Det brukade j u barnen tycka vara bruddräkt för att kunna gifta sig när som helst, » så roligt. Ibland undrade Gus, hvarför de tyckte och hvad hennes orubbligt stela hals och små tafatta att det var så roligt. Det var inte roligt alls att armrörelser angår, så gjorde de fullkomlig furor. svälta — det mindes han! Det sved så rysligt — De små spektatörerna applåderade, bara hon visade och så drogs man ihop. F ö r att nu vara säker att sig, och att hon, såväl som alla dockorna för öfrigt, inte göra någon dumhet, beslöt Gus att låta länstalade med hes basröst, bara förhöjde nöjet. man både ha uniform och spela utsvulten. Men Det blef med ett ord en fullkomlig triumf, som det gick inte alls att klä honom. Rocken var som nådde sin höjd i femte akten, när den otroligt listige en säck, och allting annat var så svårt att få på. tjufven ändtligen blifvit gripen af den än listigare Nu slog klockan trelänsmannen och utom scenen afstraffades af dennes Kallsvetten trängde åter Gus i pannan. Nej, det skoningslösa käpp. Aldrig hade en docka skrikit var ingen annan råd — husbond ' måste bli vaken. så naturligt förr. Han sprang ånyo ut på scenen, försökande att göra » Herre, söta herre, förlåt mig! Förlåt — aj! så mycket buller han förmådde, men detvar inte Söta herre — förlåt — jag ska aldrig mer — Förmycket han förmådde. Då kom en alldeles vild låt! A j! » vrede öfver honom. Resten dog bort i ett skärande ångestskri.
För det s:dra upstod farhäga för Nationens bewapnande, emedan Deras tänkesätt cj synas förenade om nyttan ai alla händelser, Pslitiffa sörhällanden, antagne Styrelse grunder, och Representationen af Folker. För dct z:dje upkom twifwelsmäl igenom cn djup kännedom deraf att Magoziner och Förräder moro toma, och med ensamt stämplande af Sedlar ej kunde fyllas, och synnerligast odugligheten af Armcens gcwär i jämförelse med andra krigande Folkstags. Och för det 4!de i anledning utaf Rikets ösanteliga ffuld, öfwerdrifne utgifter och Embersmanna Corps, samt uttömde tillgångar pä Folk, oberäknade aftynade Näringar Det ar således med sä mycket mera ffäl, som jag anser Riket genom Conscriptionens upffjutande mara frälsen; och det är med den största och hjette!»» gaste glädje som jag yttrar m>g, under cn wördnadö» full beundran. Intet ögonblick har jag twiflat pä Kongl. Maj:kS ömma och Faderliga hjerta för Sine undersåtare. Intet ögonblick bär jag trott att Sanningen ffulle inför Tbronen, sedan den hunnit bana sig wägen, icke bli rva hörd. Och intet ögonblick har jag ttvekat att kill» ftriswa Conscripltvnens framställning nu i-ämnet för .6 Dm i December. kärande StatS-Räd, sedan Deras tänkesätt inför Na» tionens ögon bliswir af Dem lagde uri fuil dager. De hofwa lika som asyskak att trotsa Folkfattigdomen efter ett olyckligt Folködande krig; den allmänna rö, sten om hwad som är sant och rätt i narwarande nöd; och hwilket jag antager arr Folket närmast känner sjelsk och Rikskroppens nog smara och kända penninge sjuk» dom. De hofwa med sällsynt men beräknad enighet liknclscwiS akt tala, med en magistt trollkraft i sine råd, stag, troligen sökt mildra och icke framdraga
Carlshamns Enkeoch Pupillkassa, som stiftades 1851 och förvaltas af delägarne genom en af dem utsedd Direktion, är bildad genom donationer och bidrag af delägarne. Delaktighet i kassan kan vinnas af hvar och en välfrejdad person inom viss ålder, som är boende i Carlshamn eller inom en mil derifrån, samt berättigar delägares enka och barn samt i vissa fall äfven delägaren sjelf till pension. Vid 1860 års slut hade kassan en fond af 61,017 R:dr 96 öre och utdelade under året 11 pensioner ä 200 R:dr, 2 å 100 R:dr och 4 å 50 R:dr eller tillsammans 2,600 R:dr. Offentliga sjukvårdsanstalterna, oberäknadt de för flottan inrättade, bestå af länets Kurhus och LaTab. Litt. m. sarett i Carlskrona samt Lasarett i Carlshamn. Antalet å dessa sjukhus tillgänglige och i medeltal upptagne sängplatser samt sjukhusens inkomster och utgifter inhemtas af å följande sida stående tab. Litt. M. 28 Blekinge Län. Ronneby helsobrunn. Behållningen af kurhusmedlen, hvilka utgått med 5 skillingar banko för hvarje skattskrifven person för åren 1856 och 1857; men sedermera med 15 öre för personen, har årligen fördelats emellan Lasaretten i Carlskrona och Carlshamn, sålunda att det förstnämnda erhållit hälften åren 1856 och 1857, men derefter endast en tredjedel. Lasarettens inkomster utgöras i öfrigt af räntor å utlånte kapitaler, donationsmedel, underhållsersättningar och frivilliga afgifter. Fri sjukvård och underhåll hafva beviljats fattiga, å Lasarettet i Carlskrona i medeltal under 2,192 dagar årligen och i Carlshamn under 500 dagar årligen de fyra första och 1,000 dagar sista året i perioden. För betalande har ersättning utgått med endast ungefär hälften af verkliga kostnaden. Helsobnmnar finnas vid Carlshamn och Ronneby.
Jag vet icke riktigt, hur det gick till, men inom några ögonblick satt jag beqvämt placerad på den enas rygg och var, tack vare pådrifvarens påpasslighet med piskan, mot hvars användande jag förgäfves opponerade mig, inom en timme vid det efterlängtade målet. Det fins väl knappast någon af mina läsare, som icke någon gång erfarit den njutning, som ligger i en bergsbestigning, när man fot för fot känner sig lyftas upp öfver jorden och dess trånga gränser, när bröstet vidgas och sinnet med hänryckning insuper de härliga vyer, som blicken uppfattar. Palermos oändligt sköna belägenhet har jag redan beskrifvit, hvarför ett återupprepande här torde vara onödigt, men visst är, att jag först i dag fick en klar öfversigt af dess omgifningars i sanning underbara skönhet. Långt, långt borta bröt sig och skimrade en kägelformig molnmassa, som ibland flammade till i glänsande ljus och ibland försvann i tungt i rödt skiftande mörker; det var Etnas krater, som bestod sceneriet, och ett praktfullare sådant har jag sällan skådat. Hafvet hade sin lyckligaste belysning, seglare efter seglare aftecknade sig och försvann. Se der en, som tager kosan mot Norden! Jag vinkade åt honom med min näsduk och ropade: god jul! Det föreföll mig, som om orden måste hafva hunnit fram. En klocka ringde till bön. Ett par prester, som nyss anländt, blottade sina hufvuden och törsvunno i den byggnad, som blifvit uppförd åt kyrkans betjening och som gömmer ingången till S:ta Rosalies kapell. Jag följde dem, smög några slantar i handen på dörrvaktaren och insläpptes. En fuktig varm luft flög mig till mötes. Först såg jag ingenting, ty belysningen bestod blott af några små rykande lampor, placerade här och der på klipputsprången, men nu inträdde dörrvaktaren och tände de två silfverkronorna i taket. En mer fantastisk, egendomlig tafla än den, som nu belystes, har man svårt att få se.