Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
5t är bygd, derigenom Stadens Innevånare förlorat sista medlet försitt uppehälle, och en stor del af deni, som köpt sina Tomter och derå uppfört Boningshus, gått i mistning af sin äganderätt och ställde utom Stadens grund, på en ofri grund, der de bero af ägarens godtycke, i fråga om hvad eller huru mycket de böra årligen betala för rättigheten alt bebo sine egne Hus; varande, med åberopande af K. M.'ts Nåd, Befallning, värdet af det begärdia Hemmanet Mellby utröndt och enligt vid den underd. ansökningen bilagd Beskrifning uppgifvet till 6000 R;dr Banco, Utskottet, till hvars åtgärd Handlingarne i ämnet medelst K. Mits Nåd. Remiss af d. 28 sist!. Mars blifvit öfverlemnade, får vördsamt tillkännagifva, att Utskottet anser en så beskaffad Utgift, sora den i förrberörde underd, ansökning åsyftas, destomindre böra af StatsVerkets för andre oundgänglige behof påräknade Medel bestridas, som andre Rikets i betryck varande Städer icke lära sakna lika giltiga skäl sorn Strömstad att af det allmänna begära understöd; hvadan Utskottet hemställer: att någon inlösen af Hemmanet Mellby för Strömstads Stads läkning utaf Statens medel ej må äga rum. \ N:o 176. I anledning af erhållen återremiss af Utskottets Utlåtande N:o 58, angrde väckt fråga i Stats-Utskottets om de så kallade DjeknePenningarnes upphörande. (k-A.) Af inkomne ProtocollsUtdrag bär Utskottet inhämtat att vid dess ofvanberörde Utlåtande blifvit erinradt: hos II.
Kammar - Collegium har, med exempel pa förokad myckenhet af mätningar, som skulle uppkomma genom utvidgning af tunnans och dess delars cubiska innehåll till 63 kannors mål utan råge, sökt visa att det har föga eller intet företräde framför det gamla sättet att mäta rågen särskildtCollegium har vidare anfört att, genom kappens förökning till i|| kanna i stället för i| kanna, hvilket den efter 1739 års Förordning utgör, skulle oreda i qvarntullen kunna uppkomma och mjölnaren derigenom kunna tillskansa sig en orättvis vinning pl de mäldsökandes bekostnad, samt att, genom förändringen, afskaffande och förstöring af alla nu brukliga målkärl skulle blifva en följd, hvarigenom dryg kostnad skulle förorsakas alla magaziner, handlande och enskilte personer genom nya Målkärls anskaffande och justering, på hvilka grunder ICammar-CoIlegium anser sig böra afstyrka utvidgandet af tunnans cub, så att den i det strukna målet innefattar rågen, på sätt Commissionen af 1789 föreslagit, vid hvilket tillfälle KammarCollegium särskilt åberopar, till stöd för sitt afstyrkande, Bonde-Ståndets underdåniga hemställan af d. 14 Maj 1810, jemfördt med den omständigheten att i Riksens Ständers underdåniga Memorial af d. 14 Mars 1818, ingenting namnes om Mått och Mål, utan endast om Vigternes reduction i likhet med Commissionens förslag. Kammar-Collegium anser vidare att malttunnan till 66| kanna eller 38 kappar bör bibehållas, emedan malt i vissa orter är en räntepersedel, som icke får nedsättas, och emedan en tunna malt icke lättare eller vigare kan upprnä - Betänkande orri Matt, Mål och Vigt. 291 las med den utvidgade cuben af tunnan, än då råge särskilt tillägges.
Han åtminstone var en äkta republikan; kanske liknade honom deri hans närmaste vänner. Han kunde vara det, utan att förneka den christliga grund, ur hvilken allt det goda i den nyare tidens bildning har framgått: ty han var, i ordets renaste och fullaste mening, en dygdig man; född och fostrad under de patriarkaliska lefnadsförhållanden, som då ännu i Nord-Amerika gjorde en christlig republik tänkbar. Andra må afgöra, huruvida den sedan har der blifvit verklig. Den var det dock i Washingtons själ. I Frankrike svarade resultatet noga mot premisserna. Menas med ”absolutism” ett oinskränkt våldsvälde af något falskt eller förvändt begrepp, som blifvit antaget för absolut: så fick man snart bli varse, att ingen absolutism är värre och hårdare än den, som ikläder sig republikanska former. Den i Christendomen rotade samhällslärans första grundsanning är, att en sannt fattad frihet, så väl i politisk betydelse som i religiös och philosophisk, kan endast tillvara såsom uttryck af – och yttringsrymd för – en sannt fattad personlighet. Och skälet? Att i och genom Christus inträdde i verlden den ”personlighets-princip”, som hos oss, under de sista tio åren, varit så mycket omtalad och så litet begripen. Instinkten af denna princip är lika gammal, som Menniskoslägtet; och ehvar ett utmärktare mått af ethiskt eller ästhetiskt lif har uppenbarat sig i någon af Hedendomens former, skedde sådant i kraft deraf, att personlighets-principens instinkt der var företrädesvis lefvande och mäktig. Så t. ex. i Grekernes cultur; så, under en råare yta men med en ännu innerligare själ, i våra Skandinaviska fornfäders. Medvetandet åter af bemälta princip kan icke vara äldre, än Christendomen. Men yngre är det icke heller; ehuru det, i begynnelsen, syntes inskränka sig inom Religionens enkannerliga område.
223 Ja, herre! TRÄLEN. THORFINN. paus. vill gå. Jag kan ej! Men jag befaller Dig! Jag skall lyda; men I fån se att det ej hjelper. Jesus Krist, förbarma Dig öfver denna arma syndare, som tigger om. din nåd! Det är lögn jag tigger aldrig om något! Sen I att det intet hjelper nu! Tag ner min brynja och hjelp mig. I stån ju ej stilla jag kan ej knäppa söljorna! Du är en stackare! THORFINN. TRÄLEN. TRÄLEN hjelper honom. THORFINN. TRÄLEN. THORFINN. TRÄLEN. THORFINN. Du får ej gå ännu . Mins du hvad der stod i den der stora boken? Inte har jag stort i minnet, men det kommer jag ihog, att det var på tal om två våldsmän, som blifvit hängda på kors ihop med Guds son men den ena kom till himlen. Blef han också vattenöst? Nej, det sade inte biskopen! Vet Du om vi ha några hästar på stallet? De äro visst ute på bet, jag skall se efter. Stanna! THORFINN. paus. TRÄLEN. THORFINN. TRÄLEN. THORFINN. TRÄLEN. Men I darren ju i hela kroppen. Det ljuger Du! THORFINN. VALGERD och GUNLÖD komma. Kan Du dö med lugn i denna natt? Ja, om jag bara hann göra en bön först. Får man lugn då? Ack ja, herre! THORFINN. TRÄLEN. TRÄLEN. Får jag gå nu? Gå! TRÄLEN. THORFINN. VALGERD träder fram. THORFINN. VALGERD. Du ropade mig! Det är ej sant! mig. Du skall få den här om Du beder för Det är för litet! TRÄLEN. THORFINN stiger upp och tar en bägare. Dina ovänner äro öfver Dig! Hvad kommer det dig vid? Rusta Dig. Jag har hört hvad som timat! Då likar sig bäst att I gömmen Er på svalen! Thorfinn Jarl vi äro här! Vill Du gifva Dig? EN NY BUDBÄRARE (inträder).
Jag förstår det såväl. » » När man ligger så här dag efter dag, alldeles overksam, när man sätter sitt hela hopp till en människa, när man bara längtar efter hans ankomst, efter hvarje ord från hans läppar, blir det snart som om ingen mer äa han funnes i hela världen. Jag tycker han ser ut som en apostel — tycker ni inte det? » » Jo — • — » svarade fru Holt dröjande. Hon träffade honom i umgängedifvet, där han var en al a * * I annan i Det var söndags förmiddag, Fru Holt, som fått tillåtelse att bli insläppt hvilken tid på dagen som helst, ehuru hon ej hade någon af patienterna i privatrummen att besöka, hade med sig några präktiga mörkrö- da och gulbleka rosor. Det var ljust och friskt i korridorerna, där ett par fönster stodo öppna för att insläppa den ljumma vårluften. Da manliga konvalescenterna i sina hvita och ljust blårandiga dräkter vandrade i sia korridor och de kvinnliga iförda sina ännu fulare kläder i sin, medan sköterskorna i svarta klädningar, hvita mössor och förkläden gåfvo söndagsstämning åt det hela. Ronden pågick och fru Holt, som ville vänta öfver den för att gå in, gick också af ooh an i korridoren. Vid en af sofforna borta på » kirurgen », där hon ännu aldrig varit, stodo tvänne unga elever bredvid » brickan », en stor träskifva med uppstående kanter och handtag, hvilken bars efter läkarne allt efter som de gingo från sal till sal. Här funoos instrument, salvor, sublimater, förband, creolin med flere ansiseptiska medel. För en kort tid sedan skulle hon fasat vid åsynen däraf. Nu erfor hon i stället en känsla af trygghet vid betraktandet af alla de hjälpmedel vetenskapen har i beredskap till lindring ooh hjälp. » Skulle jag kunna få se operationsrummet? » frågade hon en af eleverna, en vacker ung flicka af god familj, i b vars ögon lästes en okuflig energi, parad med kärlek Ull det kall hon valt. » Det är ingenting som hindrar — men kom då genast. »
Naj:l inliomma med suIIglävdiAg oell delailievade sevällelsev om de avselen oell an8liallsninAav, svillia med användande as mevsevövde, mellan LolleAÖ ^vlillevioell 1^avli6eation8-asdeln!nAav kövdelade, exlva an8l3A, 5oo,ooo R:dv L.eo, inlill den daA, sevällelsen ademnadeg, anlin»en vedan sliivil vevli8l:illda eliev ävo gs8edda all veili8lälla8, gsven»om om de älAävdev, 8um i 8i5lnsmnde gs8eende vedan sunde vava vidlaAne. dill solid ak denna lXädiAg IresallninA, sav X.viA8-Lo!!eAium, uli undei dsni^ 8lu il'vel8e sk den 5 ^äsäljde l>!ovemll6i', vedoAjoi l lov kinvsndsudel »s de lill Ilexl^elinin^sljeZei' oell piojeetilev snovdnsde >^5,ooo Ii:dv, 8gml lillilis in83ildl en ss Olresen sov Inzenieui-(3ois>8en ss^isven s>erällel8S, inneliä!l:imle vedovi8ilinA sov di8j,o8ilion uk de lill löi5i>nl<nin^8- oell IlesZzlN!il^83, In lcn i 8loeId,o!m8 8!oiva!>vd :nlvi8.ide 355,000 ls:d,'; oell lisv Xonzls H1:,j:l. ined osvevlemnsnde lil! 8l3l8-Idl8!<ollel :>s de85:> lo, bevedLNile sevällelsev om unvlindsndel ss iHZ§:>vsvsnde r>s mindve Oedilivel l^llsde medel, velul Aisvs 8lsl8-IIl8!iollel i lXädev lillliänns, :>ll sull8lrindiZl vevisieevsde 1 edo^ovelsev löv de88s mede! sismdelez lmmm:> ull Kiliel8 8lundev3 NsVl80!eV lill § M/r/r-e/ss, ^.'0 c)3. ^on^i. ^Ig^:t sörRIi^ver
Majit eger att uppå Riksens Ständers underdåniga önskan i nider besluta; förmodande han, att de öfriga RiksStånden så mycket mindre kunna vara exnot ifrågasatte reglering, som den egenleligen rörer endast BondeStåndet, hvars Frälsejordsegande medbroder öfver hela riket icke lära med missnöje underkasta sig ett åliggande, hvaruti de, hvad åtskilliga orter beträffar, redan taga del. Anders Joachimsson har utlåtit sig, att, så länge Krono fjerdingsmansbefattningen endast bestrides af Kronooch Skattebönder, borde fjerdingsmännen vara privilegierade från att verkställa utpantningar och skjutsbådningar ra, sa. hos Frälsebönder. EesVé och Ekon. Utsk. Eitänkandcn. 775 Till besvarande häraf får Utskottet vördsamt anföra: att, om än befrielsen från Fjerdingsmansbefattningens bestridande från början rerkeligan varit en personellrättighet, har den likväl öfvergått och blifvit reel, enär den nu tillhörer och åtföljer Frälsehemmanet, utan afseende om det eges af Frälseman eller icke. Denna befrielse för Frälsehemman är äfven bestämdt förklarad, genom flere Kongl, bref och Resolutioner, hvaraf den sednaste är af den 10 December 1810. Utskottet, som härjemte åberopar dess förut anförde skäl, finner således de nu gjorde anmärkningar icke föranleda till någon ändring af den mening. Utlåtandet innehåller, hvilket af Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Högvördige PresteStåndet blifvit bifallet. Stockholm den 3 Juni 1825. Ankom den I Juli lgsg. Utlåtande, i anledning af gjord anmärkning vid (Jtskottets afgifnc Betänkande, angående medel till befordrande af gymnastiska öfningar. H öglofl. Ridderskapetoch Adeln har till Utskottets förnyade åtgärd öfveriemnat dess ofvannämnda Betänkande, i anledning af dervid Besv, och Ekon.
Jag fär härtill ben äran göra det tillägg, att Nationens, friwilliga nit och biträde, som Herr Grekwen tror till en bck bör sökaö wid skyddandet af Rikets Gränser» borde i god tid — till exempel nu — gitwaS den enhet och Form, som nödwändigt bör föregä dest anwändande — Destutom ehuru wisterligen ej allmänna wälwiljan, i händelse af ett anfall, bör kunna sättaS i fräga, torde den dock äga olika grader, samt j följe deraf det wara med försigtigheten öfwercnsstäm» mande, att om än all bfning anses som öfwerflödig HvS en Soldat, ändä j fredstid noga hafwa afgjordt. Hwilka som wid ett päkomnpnde Krig böra underkasta sig alla deK faror och desrvärljgheter ID - Den 4 Vctober. 1349 Ing anser för en skyldighet att ej lungre fortsätta en ftrid med wärda Ledamöter lifwade af samma nit som jag; ätert ger säledeS nu en tystnad jag kanske ej bordt bryta, tillfredsställd dock, att allmänna omdömet billlgar min öfwcrtygelse, att Armeen, detta heliga Bälwerk för tvär sjelfständighet, cj af förhastad nit mätte rubbas. Remitterades jämte de bägge förenämbe list StatS«Utstottct. Herr Grefwe» och Landt, Marsk a l k e n, crlndrade att i sista Plenum blifivll uppläst ett Memorial frän ConftitutionS - Utskottet, med dfwerlemnande af ben söre Riksdagen nedsatte Tryck, frihetS-TommiteS förslag till Tryckfrihets - Förordning, som dä blek pä bordet hwilandc: hcmställandes Herr Landt - Marskalken om icke detta Först, g k«nde i nästa Plenum företagas, pä bet i händelse, som troligt tvore, Anmärkningar derwid gjord»s, de samma mätte skyndsamt kunna ConftitutionS - Utffoltet meddelas. BiföllS. Grefwe Kl örner.
Nådigt beslut om rättighet för Uppbördsmannen vid SerafimerLasarettet, att, för uppbörden af inkomsterna, beräkna 3 procents provision å alla Lasarettet tillflytande medel , än äfven om SerafimerLasarettets förflyttande under Sarafimer-Ordens-Gillets förvaltning, samt att, vid sådant förhållande och då dylika ämnen allenast inför Eders KongL IVLjzt och Ordens-Kapitlet kunna utgöra föremål för pröfning, det icke tillkommer Lasaretts-Direktionen, att, i anledning af hvad Revisorerne sålunda anfört, i vidsträcktare mån, än nu skett, sig i underdånighet yttra. Serafimer-Ordens-Lasaretts Direktion framhärdar med djupaste vördnad , trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majsts uDderdånigstey tropligtigste tjenare och undersåter, M, ROSENBLAD. M. BRAHE. Stockholm den 12 Mars 18^2. Math, Rasen. 338 Consistorii Åcaderaicl i Upsala underd. Utlåtande, j anledning af Pievisorernes anmärkningar vid Upsala Univera sitets Räkenskaper för år 1838» Stormäktigste Ålleraådigste Konung! Till underdånigste åtlydnand af Eders Kongl. Maj:ts., under den 12 i denna månad, gifna Nådiga befallning, får Consistorium Academicum öfver hvad Rikets Ständers nästlidet år församlade Revisorer, i afseende på Upsala Kongl. Akademis Räkenskaper för år i838, anfört och framställt följande Utlåtande i underdånighet afgifva, och dervid iakttaga samma ordning och nummerföljd , som det Consistorium Nådigst meddelade transumt af Revisionsberättelsen innefattar : i:o Hvad angår de anmärkta balanserna i Vestra Upland samt Helsingland, den förra utgörande ett belopp af 546
Om än sålunda fredliga förhållandet upphörde, och Krigstillståndet vidtog med Krigsförklaringsdagarne på de ställen, der Krigsförklaringarne utfärdades, måtte med rättvisa och billighet dock ej kunna förenas en så sträng tillämpning deraf, att det Fartyg, som derförinnan, följakteligen så mycket vissare uti Skeppsoch Last-ägares fullkomliga ovetenhet härom, afseglat, och, (hvad fallet är med flere af de till denna Glass hörande 6 fartyg) blott helt få dagar efter sådan Krigsförklaring blifvit uppbringadt, skall anses lika med det, som Agaren, oaktadt kännedom af ett sådant förhållande, utsände och vågsamt blottställde för faran. * Då Rikets år 1823 församlade St:r, enligt hvad här anförts,*uti deras underd. Skrifvelse tydeligen ut - Betänkande n. 333 tryckt, att de dervid följt den ledning K. M:ts egen nådiga tolkning af tiden gifvit dem och K. M:t nu till R. St:r täckts hemställa, såsom serskild förekommande omständighetj att från föreskriften i nämnde 2:dra punkt undantag måtte göras för de fall, då dels uppbringningen skett helt få dagar efter Krigsförklaringen, dels under en äfven vid Krigstillstånd oumbärlig kustfart emellan Inrikes orter, samt i ett fall (det mig dock synes inträffat med 2:ne, nemligen Fartygen Hoppet under N:o 3 och Redligheten under K:o 5) då röfvandet skett af Fartyg liggande till ankars vid Svensk Strand; — så synes denna nu af K. M:t gjorda Kådiga Proposition till R. St:r bäst förklara K. M:ts ofvannämnda åt förra R. St:r gifne ledning för deras bestämmande af epoken för Fredstillståndets öfvergång till Krigstillstånd, väl hafva afsett Krigsförklaringstideiij men ej, att denna, till mehn för Reclamenterne, bör tillämpas annorlunda än från den tid de kunnat äga sig detta förhållande bekant; i följd hvaraf jag ock ansett Höglofl. StatsUtskottet bordt häraf hämta full anledning, att tillstyrka R. H. St:r att nu antaga denna K. M:ts såmedelst gifna förklaring.
Inseende behofvet af en skyndsam och genomgripande förändring uti det nuvar. representationssättet, som, långt ifrån att motsvara nationens oafvisliga fordringar på ett rättvist deltagande i lagstiftningen, påtagligen utgör det största hindret för både styrelse och folk alt med kraft och enighet begagna alla de tillgångar landet äger att befordra samfundets tillvext i bildning och välstånd — elementer, ulan hvilka en sann fosterlandskärlek och förmåga att försvara samhället emot yttre flender icke kunna uppstå — håfve vi, efter tagen kännedom om det af Reformvännernes comité i Stockholm utarbetade och till Const.Utsk. nu inlemnade nya förslag till representationens ombildning, och ehuru åtskilliga anmärkmr deremot kunde framställas, likväl med afseende på den ståndpunkt, allmänhetens öfvertygelse i ämnet för närvar, uppnått, och då något enklare och mera nalionelt förslag ej nu lärer kunna genomföras, icke tvekat att härmed uttrycka den önskan, att samma förslag, såsom hufvudsakligen grundadt på allmänna val, måtte för det vigtiga ändamålets vinnande, blifva af R. St. godkändt och förklaradt hvilande till nästa riksdag. Denna vår åsigt önska vi måtte blifva Rikets församlade Ständer underställd, och torde derföre få anmoda Hr Generaldirecteuren och Ridd. Emil von Troil, Hr Th. Doctorn L. Laurenius, Hr Handlanden A. F. Nordwall, samt Riksdagsfullm. Anders Jonsson i Tuna, att, på sätt dem lämpligast synes, densamma meddela. Vi hysa slutligen den förhoppning, att, då man genom de i detta förslag gifne garantier emot de farhågor, hvilka af motsidan blifvit framställde, sökt bereda en bättre framtid åt ett älskadt fosterland, äfven å andra sidan måtte framkallas motsvarande medgifvanden, destomera som det är klart, att dessa icke innebära den minsta våda för någon dass af medborgare, hvilkas gemensamma sträfvande böra först och sist afse det fäderneslands väl, hvars skydd de vilja njuta, men endast genom endrägt och billigt afseende å allas naturliga rättigheter kunna förtjena eller påräkna. Linköping d. 2 December 1844.
Riksbanken icke kunde ätnöjas att, såsom säkerhet för leninad försträckning antaga en inteckning, hvars förmånsrätt berodde på en lagtolkning, som vore till sin riktighet långt ifrån ostridig, funno Fullmäktige sig icke kunna såsom grundfondshypothek godkänna nu ifrågavarande, uti hemmanet 'U mantal Böta intecknade revers å 1,027 R.dr, utan föreskrefvo att annat antagligt hypothek skulle i dess ställe anskaffas. I anledning af hemställan i 9:de punkten, huruvida aktieegares uti dess allmänna förbindelse till Filialbanken intagna öfverlåtelse af de till honom sjelf eller ordres ställda skuldsedlar, som aflemnas, vore tillfyllestgörande, så att särskild transport till Filialbanken eller ordres icke erfordrades å hvarje skuldsedel, förklarade Fullmäktige, att alla hypothek, ställda till viss man eller ordres, borde med vederbörliga transporter förses, och att såsom grundfondshypothek icke finge antagas något endast till viss man ställdt skuldebref, sä vida ej dera blifvit meddelad sådan påskrift, hvarigenom skuldebrefvet vore gällande uti innehafvarens hand. Vid den i 10:e punkten gjorda anmälan, att af fyra aktieegare till fyllnad i deras grundfondshandlingar afiemnadt myntadt silfver ingått i Filialbankens kassa och att Riviiortrnes Berätt. äng. Bunkcverkét. ö — 42 — Län på äldre Läne-banko obligationer. Om öfoer låtande till Allmänna Ilypotheksbanken af Bankens for - dringar mot pant af fast egendom pä landet, Lån mot in~ teckning i fastighet och återbetalning i silfver. i stället blifvit såsom hypothek inlagd en intecknad skuldsedel af uppgifven beskaffenhet, hito Fullmäktige bero. Och hafva Fullmäktige, med underrättelse om deras sålunda fattade beslut, forelagt Filialbankens
Sedan uti det föreg:de af § blifvit föreskrifvet, huru förhållas skall, när Utsk:s Ledamot af de öfriga Slånden sig på kortare eller längre tid aflägsnar, tillägges här: ”R. o. Ad. ställe sig, i dessa fall, Ridd.Ordn. till efterrättelse”. Man har påstått, att propos. ä den af Hr Aminoff väckta motion, såsom vore den grundlagsvidrig, kan af Hr Gr. och Landtm, vägras. Grundlagsändringar hero visserligen icke af R. o. Ad:s beslut, och motioner derom kunna icke ens hos Ståndet anmälas; men här är blott fråga om huruvida motionen öfverensstämmer med nu gällande Ridd.Ordn., hvilken kan af R. o. Ad. med K. M:s bifall förändras. Huruvida motionen verkligen öfverensstämmer med Ridd.Ordn. lemnar jag derhän, men bestrider, på grund af hvad jag nu anfört, den yrkade grundlagsvidrigheten deraf, och förklarar för min del, att jag anser den ganska förenlig med grundlagen. Hr Hjärne, Harald: Jag skulle fästa föga vigt vidden motion, som nu är föredragen, om den icke, i min tanka, stridde mot grundlagen; men jag behöfver icke uppräkna de skäl, som flere gånger i detta afseende under discussionen blifvit framställde af de ledamöter, som beslridt motionen. Jag har det förtroende för Ridd.Ulsk:s ledamöter, att de skola läsa 23 § Ridd.Ordn. pä samma sätt som jag och utan att misstyda densamma, eller tolka den annorlunda än efter ordalydelsen; men Den 7 Augusti. 109 jag' lager mig friheten fasta R. o. A:s uppmärksamhet på det skäl, som jag anser vara mest talande emot motionen, nemi. dess ändamålslöshet. Jag ber all få återkalla i R. o. Ad:s minne, huru det har tillgått vid föreg:de riksdagar; ty jag tror, att det endast är erfarenheten, hvarpå vi kunna bygga några slutsatser för framtiden, i händelse suppleanter skulle fä inträde i Utsk:n.
Ehuru beslutet angående omförmälda resekostnaders godtgörande utaf Riksgälds-Contorets medel följaktligen icke var grundadt på något af Rikets Ständer meddeladt stadgande, har Utskottet lik väl, i betraktande af anledningen till och ändamålet med de företagna iiaspections-resorna, icke funnit något att emot ifrågavarande utbetalningar erinra. Då Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad Utskottet dels i detta, dels i förut afgifna och här ofvan åberopade utlåtanden yttrat, funnit de af i84f och i843 års Revisorer i ett eller annat hänseende framställda anmärkningar emot Fullmägtiges förvaltningsåtgärder böra förfalla; och då någon anmärkning ej heller förekommit under den af Utskottet fortsatta Jäsning af de hos Fullmägtige förda Prolocoller, får Utskottet, som eger den tillfredsställelsen att för Rikets Ständer kunna vitsorda Fulimägtiges nitiska bemödanden och osparda omtanka att iagttaga dem meddelade föreskrifter samt fullgöra deras vigtiga och ansvarsfulla uppdrag, tillstyrka, att Fullmägtige i Riksgälds-Contoret måtte varda frikallade fråa all ansvarighet för de af dem, vid förvaltningen af nämnde Verk, äfvensom utförandet af öfriga härmed förenade åligganden, från 1840 års början samt till och med den 10 sistlidne Juli vidtagna och i Protocollen antecknade åtgärder och beslut. Åf Herr P. O. Norin och Riksdags-fullmägtigen David Andersson från Halland, som, under instämmande uti hvad Rikets Ständers sednast församlade Revisorer uti detta hänseende yttrat, ansågo Stats-Ulskottet, i fråga om Fullmägtiges förfarande i afseende på verkställandet af Rikets Ständers heslut, angående Riksgälds-Contorets afflyttning från det utaf Contoret nu begagnade hus, hafva bordt uttala den åsigt, att Fullmäktige härvid ické syntes hafva ådagalagt det nit och. den verksamhet för uppfyllandet af Rikets Ständers uppdrag, som Rikets Ständer haft skäl att förvänta.