Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som den nya methoden förutsatte, att Landt-Råntorne, såsom ordinarie Råntan, Afradsoch Krono-Tionde-Spannmålen, Mantalspenningarne, samt Lagmansoch HåradshöfdingeRåntan, m. fl. äfvensom Landt-Tulls-ersåttningen, Brånnvins-afgiften och allmänna Bevillningen icke skola i Räkenskapen tagas till Uppbörd förr, ån den i Januarii året efter det, för hvilket de debiteras, och att i följd deraf, allt hvad Uppbördsmånnen efter gållanrie Författningar uppbara, första uppbördsståmman i November och December, borde, om det levererades, balanceras i Uppbördsmånnens Räkenskap för föregående året dem tillgodo, och vederbörande Verk till last, såsom öfverleverering, till dess det komrne till redovisning genom Uppbördens debiterande i det års Räkenskap, till hvilket medlen efter nya methoden ansågos hora; så uppstod fråga om och till hvad del detta Råkenskapssått kunde innefatta något hinder för behörig och säker controll af redovisningen för föregående årets uppbörd, enär 86 Rikseiis Ständers Uppbördsmannens slutHga redovisning för Restantierne, efter berörde method, icke skulle afgifvas förr, ån den 31 December efter debiterings-året och således efter det, att påföljande årets Uppbörd redan genom forsta Uppbördsståmman tagit sin början. 2) I sammanhang härmed, förekommer ock att utreda, huruvida det kunde blifva nödigt att flytta forsta Uppbordsståmman till Januarii månad af det hår antagne Uppbördsåret, och om, i sådan händelse, det måtte anses låta sig göra för Uppbördsmånnen att, till den x derpåföljande Maji, medhinna Uppbördens indrifvande och redovisning, på sått som genom Kammar-Collegii Circulaire-Bref af den 11 April 1794 blifvit påbudet. 3) Äfvenledes ock huruvida, såsom en följd häraf, tiden till Uppbörds-Relationens afgifvande behöfde förlångas, på det denne relation måtte komma i öfverensstämmelse med de den 31 December till afgifvande Restantie-Räkningarne, och hvad verkan sådant kunde hafva på Controllen och Uppbördens tidiga indrifning, 4) Att då Landt-Råkenskaperne, enligt nya methoden, komme att upptaga de fleste föregående årets debiterade Räntor och utskylder, men en del, som ansets tillhöra löpande året, såsom egentlige Tionde-Jernet och Hammar - Revisorers Berättelse. 87 skatten, båra icke dessmindre deruti inflyta till redovisning, utur det uppgifne skål, att ett års inkomster, sorn nu skola upptagas till redo och rakning i q års Lands-flöcker, måga med mera lätthet i en bok redovisas; så vore angelåget att ådagalägga i hvad mån sågas kunde,
sättet vid sjelfva högsko-lorna och i den bildade ungdomens högqvarter, huru skulle maii väl då kunna tänka sig framtidsutsigterna för oss ännu yngre, som då växte upp i början af sjuttio-talet. De voro heller icke synnerligen lofvande, för så vidt det angick att söka andlig näring inom det egna landets literatur. Nog hade vi två verkliga skalder, som vi alltid och med odelad beundran sökte, men äfven lios dem kände vi lika som in-stinktlikt, att de icke kunde gifva oss allt hvad som skulle komma att göras oss behof. Dessa båda voro Viktor Rydberg och Snoilsky. Rydberg hänförde oss med sina storslagna och rena former och vi anade hos honom den trängtan till frihet och djerf flygt mot högre rymder, hvilken kom oss att redan då älska och beundra honom, lika som vi älska och beun * Se Nya Dagligt Allehanda n: r 169 för 1881, artikelserien ” Ströft&amp;g bland literära minnen ”. o •dra honom ännu. Men det var dock, såsom redan antydts, något som vi saknade hos honom. Der var för mycket marmor och för litet omedelbar värme i fargeri, för mycket reflexion också; stundom bredde sig väl derjemte ett visst dunkel af mysticism ut öfver och skymde till någon del de eljest så imponerande formerna. Kanske kom sig också denna känsla af half otillfredsstäldhet deraf, att vi redan då, om än omedvetet, befunno oss under inflytandet af en stämning, i hvilken man icke längre i första rummet vänder sina blickar mot Hellas och Rom, ännu mindre mot medeltidens dunkel; vi skulle bestäm dt tyckt mycket om att få litet rena verklighetsbilder der vid sidan. Och så var Rydberg icke nog produktiv, för att vi icke snart skulle kunna honom utantill så godt som från perm till perm. Detta senare var äfven förhållandet i fråga om Snoil-sky, då som bekant ännu mera än nu. Men der var hos honom något af den omedelbart framträdande personligheten, som genast slog an på oss.
ilritit cM-iiio il töi l-JitU/ioJ aiel?*<• -ibfi.lölf» i-»;i-'..bitta-'-i t 'i. i-l'- J i .i-.- öbcisliHi' b •• i->- ;r Jin .-il!:* p -.'.An ■ . :xi *. fini' , - t yif> • <T ' f/i i;-I Ii»! i /i i; u([ i. fY J!-!:;-!,.: . •■■ ' , ii a;', • ■}.•■•> -'.i öl ■ J ‘J-a!1/ . i-’ ; lini» v'»; b-'.; lii.!-! .-:• - .i -.It 5. '.mir.i . ii!'i *.. ... 1- '. -. .. , i-ai - ;. l -•:::•"|{ Miv.oi : • i-ffl . t-s : ,:!o’l ifi’l ifii.b'- '-icruniä* ii»t 1-i M.vhntf IliT .. - ■-. i .iR i -«b,u \ ii''-'i-i'* i i . j .-.‘.nv '!-. iv»>: -q..\ .Mi -f; X* ;i; - ■-'. ;1 ri I ii - i Iti-J-I-.i ' ->.oci»!.-»‘! -tn*! •; > ■ r-n-v. :*; ;r ’-i i; ' «9b ti *»1;:' lo»'!' IliT
I begge LönFörslagen har Commitén ansett Skolverkets nytta fordra, att Prtebendé Pastoraten från SkolSysslorna skiljas, emedan Innehafvare)! ej kail hinna sköta begge Sysslorna, och de sammanräknade äro sällan så förmonlige att han kan löna en lullt skicklig och pålitlig Vicarius vid Pastoratet. Skulle dessa Prtebgnde-Pastorat likväl ytterligare bibehållas, bör en besparing i Löne-anslagen deraf uppkomma, hvilken Commitén dock icke trott sig böra påräkna. Men, der Skol-Lärare njuta Inkpmster af Prtebende-Hem - Sui!s-Utskottets Betiinkanden'. ioo7 mari) må desse bibehållas; Och hvad de med säkerhet kunna till Innehafvaren ränta bör då med allt skäl afdragas ifrån anslaget af FöningsSpannemål. Förteckning å de Skol-Sysslor, sorn njuta desse slags Prtebenden bifogas i underdånighet. Commitén har fått anledning tro, att ännu flera Pi aebende-Hemman finnas vid Skolorne, än de som blifvit för Commitén ordentligen uppgifne. 4:0 Commitén har trott sig kunna antaga såsom följd af redan gällande Författningar, att hvarje Stads Församling har samma skyldighet, som Socknarne på Ilandet, att sjelfve utan Statens bekostnad, vidtaga nödige anstalter för de fattigare Barnens första undervisning, genom så kallade Pasdagogier elier Fattigskolor. Om dessas Organisation och behofven dervid, kan således i detta underdåniga Betänkande ej blifva fråga, utan får Commitén häröfver vid annat tillfälle sig i underdånighet yttra. Då imedlertid för beredandet af den högre bildning, som med de egentliga Elementar - X,äroverken åsyftas, ett nödigt antal Skolor och Gymnasier blifvit af Coinmitéen föreslaget; finner Commitéen intet skäl hvarföre Kronan eller Staten skall vidkännas någon kostnad för mindre
Kongl. Maj:t har nu, på grund af sorgfälliga beräkningar framställt alla de kostnader, som erfordras för att bringa det nalionela företaget, Museibyggnaden och hvad dertill hörer, till ett hedrande slut; och, om än de dryga utgifter, som förelaget ännu kräfver, skulle kunna på en längre lid fördelas eller någon enstaka del deraf, såsom til! exempel kajhyggnaden, uppskjutas lill en aflägsnare framtid, anser Kongl. Maj.t likväl det anstånd, som härigenom kunde för någon de! af utgifterna beredas, hvarken vara förenligt med en på det hela klok hushållning, som fastbo 1 d r o fordrar, att arkitekt-arfvoden med mera dylikt inskränkes (ill kortaste möjliga lid, eller uppväga olägenheterna deraf, alt byggnadens efterlängtade fulländning och upplåtande för sin vigtiga och förädlande bestämmelse skulle utöfver bo hof undanskjutas. Fördenskull vill Kongl. Maj:t härmed i nåder föreslå, att Rikets Ständer, för godtgörande så väl af de här ofvan till Femhundra Tjugusju Tusen Åttahundra Tjuguåtta Riksdaler 55 öre sammanräknade kostnader, som af Gehcimcrådet Slulers arfvodesfordran, målto till Kongl. Maj:ts disposition anvisa en jemnad summa af Femhundra femtiotrc Tusen (555,000) Riksdaler Riksmynt att utgå med Sjuttiotre Tusen Riksdaler under loppet af innevarande år samt återstoden, i män af behof, under åren 1864, 1865 och 1866. Samtliga de till detta mål hörande handlingar och ritningar skola tillhandahållas det Utskott, lill hvars handläggning ärendet varder af Rikets Ständer öfver lemnadl; och Kongl. Maj:t förhlifver Rikets Ständer med all Konglig Nåd och Ynnest städse välbevågen. År och dag som ofvan. CARL. C. J. Malmsten. Bill. tiU R. St. Utdrag af Protokollet öfoer Ecklesiastik-ärenden, hållet inför Hans M«j:l Konungen i Stats-Håde t å Stockholms Slott den 3 Juli 1863. Närvarande:
Besv. och Ekon. Utsk. Ank. till Exp. Utsk. den 2g Juli, kl. 10 f. m. Betänkandej i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse} i fråga om ändring af Kongl. Förordningen den ig December 1827, angående grunderne och villkoren för hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman. Med inhemtad kännedom derom, att Kongl. Maj:t, genom Circulär-bref till samtlige Dess Befallningshafvande, utom i Stora Kopparbergs Län, den 26 October 1833 förordnat, det i hvarje Län en Comité skulle sammanträda, för att till Kongl. Maj:t afgifva nödiga upplysningar och utlåtanden, ifråga om behofvet af andra föreskrifter, rörande hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman, än de, som innefattas i Kongl. Maj:ts derom utfärdade Förordning af den 19 December 1827, funno Bikets senast församlade Ständer sig icke böra ingå i närmare granskning af de då under Riksdagen framställde yrkanden om ändring och rättelse i llere delar af samma Förordning, utan anhöllo, i underdånig skrifvelse den 17 September 1834, att, sedan Comiteernes yttranden inkommit, Kongl. Maj:t måtte låta utarbeta förslag till de ändringar, förklaringar och tillägg i berörde Förordning, som af dessa yttranden kunde föranledas, vare sig i hänseende till hela Riket eller vissa delar deraf, samt vid denna Riksdag lemna Rikets Ständer del af så väl nämnde förslag, som Comite'ernas yttranden, på det Rikets Ständer kunde blifva i tillfälle att med förnyadt utlåtande i ämnet inkomma.
Följande fabriker finnas: 1 Tobaksfabrik med 136 arbetare och 65,737 R:dr tillverkningsvärde. 1 Bandfabrik med 2 dito och 233 —- dito. 2 Garfveriet’ för beredning af läder på engelska sättet med 11 arbetare och 23,669 R:dr tillverkningsvärde. 1 Jerngjuteri med 42 dito och 28,200 — dito. 1 Kortfabrik med 8 dito oell 2,886 — dito. 1 Ljus-stöperi med 3 dito och 600 — dito. 1 Mechanisk verkstad m. 17 dito och 6,400 — dito. 1 Nålfabrik med 1 dito och 350 — dito. 1 Oljeslageri med 5 dito och 12,400 —- dito. 1 Repslageri med 8 dito och 3,443 — diLo. 1 Sirupsfabrik för bearbetande af potatis med 200 — dito. 1 Sockerbruk med 13 arbetare och 25,917 — dito. 1 Stärkelsebruk med 3 dito och 1,800 — dito. 1 Såpebruk med 3,400 — dito. ^ petfabrik med . R:dr uppgifven arbetslön. 1 Tvålfabrik med 500 — tillverkningsvärde. 3 Urfabriker med 10 arbetare och 1,151 — dito. 1 Vagnfabrik med 8 dito och 2,200 — dito. 2 Ätlicke-bryggerier med 374 — dito. Af desse uppgifter vill det synas, som om hågen för anläggande och bedrifvande af fabriker vore i tilltagande. Tobaksoch cichorie-fabrikerne hafva i synnerhet vunnit förkofran och ett jerngjuteri med mechanisk verkstad liar tillvunnit sig allmänhetens rättmätiga uppmärksamhet. Ett mechaniskt spinneri har blifvit nedlagdt, äfvensom tillverkningen af hvitbetssocker vid 2:ne sockerbruk under sednare femål s-perioden både tillkommit och afstannat. En fabrik för tillverkning af friktions-tändstickor är aniand och en annan sådan, beräknad på export till främmande länder, är redan privilegierad.
Den ena är utgiften för en större, af Ingeniören Keiller verkställd, reparation å nyssnämnde ångfartygs machineri och pannor; vid hvilken utgift förekommit, dels att uti den besigtning å fartyget, som ägt rum, innan kontrakt med Keiller om arbetet afslutades, någon annan person, utom Postverkets ombud, icke deltagit, än Keiller, som, efter livad kändt är, varit den enda på stället, hos hvilken arbetet kunnat verkställas, dels ock att, ehuru den af Keiller afgifna räkning öfver kostnaden upptager följande poster: reparation å ångpannorna, enligt kontrakt, — - 16,600: diverse reparationer å machineriet 2,986: 5. — hvilka summor äro i räkningen oriktigt utförda med 19,786 R:dr 5 sk., i stället för 19,586 Rulr 5 sk., som de tillsammans rätteligen utgöra, förstnämnde belopp, 19,786 R:dr 5 sk., likväl blifvit från Postverket till Keiller utbetaldt. Den öfverbetalning af 200 Rulr, som sålunda ägt rum, har dock, enligt Revisorerne förevisadt behörigt qvitto, nyligen blifvit Postverket godtgjord; kommande beloppet att redovisas i räkenskaperna för innevarande år. Den andra utgiften är en af Ofverpost-direktörs-embetet, jemlikt beslut den 6 Juni 1818, Kaptenen Diedrichs tillagd gratifikation af 500 Rulr för besväret med ångfartygen Nordstjemans och Sveriges eftersyn och utredning. Revisorerne, som sakna all upplysning om vidden af berörde besvär, kunna ej underlåta att emot dispositionen göra anmärkning, enär, enligt Revisorernes tanke, Öfverpost-direktörsembetet icke, utan Kongl. Maj:ts särskilda nådiga tillstånd, äger bevilja några gratifikationer. §■ 9.
Bokhållaren eller den, som antecknar och uppbär Jernbärarnes arbetspg.T. Exp. den | 183 (u) Dens namn, för hvars räkning inrtUningrn~~*d?iHT~mdT-pV hvarf C^V A effecterne dervid blifvit bokförde. (NB. Våg-Journalerne tjena till grund för bokföringen). (&) Dcå Jernet eller andre vågbara elfecter inkommit på vågen och der blifvit afvägde och bokförde. (c) Då någon del af en bokförd post utgår, hvilket då i Kronans och Stadens Vågböcker antecknas inom columnen och utföres deri först då, när resten uttages eller qvarblifver som inventarium. Vågböckerne föras alltså med enkel column till Debet och dubbla columner i Credit, den ena för hvad som utgår från vågen under årets lopp, och den andra för det qvarstående, hvilkas innehåll motsvara summa Debet vid Bokens årliga afslutning. Behållningen öfverföres i följande årets Vågböcker, noggrannt specificerad till stämpel, sort och dimension, med iakttagande af tiden för dess första bokföring och de anteckningar, som för belåningen äro af nöden. (d') Tecken för afföringen af belånte poster, hvilka till summa vigt antecknas å Vågsedeln. (e) Tecken för afföringen af obelånte poster. (Genom så beskaffade Vågsedlar göres af Uttagaren eller dess Ombud alltid angifning, Serskildt å hvarje slag, såsom Stångjern, Bandjern m. m., till frisedels erhållande, så ofta några elfecter skola uttasras från Vågen). B i I. N:o 2 Formulaire till Frisedel för uttagning. Herr N. N. skeppar lill Lubeck med Skepparen N. N Femhundrade Fyratio En Stinger Jern Väga Åttatiotre Skepp. Fyra Lisp. Marker. Stockholms Stora Jernvägs Contoir dea 6 Mars 182 N. N. Inspectorens namn. N. N. Bokhållarens namn. Hörer till Banco-Utsk:s Memorial, N:o 79.
Han vidtog nu flera försvarsanstalter och gaf staden flera utmärkta ynnestprof, hvaribland förnämligast bör räknas att han för tio års tid befriade den från alla kronoutskylder. Också hette det att ”han ansåg stadens bevarande såsom ett nödvändigt vilkor för sina vapens framgång i Norge.” Förutom Strömstad och dess borgare fanns en ort och en person i närheten, som synnerligen måtte ha behagat konungen. Orten var Näsinge pastorat, på vägen mellan Strömstad och Svinesund, och personen var den just under kriget tillsatte kyrkoherden Lomberg, hvars efterkomlingar i Strömstad sedermera haft högst oblida öden. Om konungen lefvat, skulle hans synnerlige gunstling, pastorn i Näsinge, fått ett annat bättre pastorat; men så som han nu hade det, gästade hans maj:t mer än ofta hos den manhaftige mannen, som förut varit bataljonsprest; och under alla konungens resor till häst och fot kring nejderna var Lomberg hans förelöpare på de obanade vägarne, hvarunder månget fritt samspråk egde rum. Under dessa rekognoskeringar hände sig att Lomberg slutligen kunde tröttna, men aldrig konungen. ”Pardon, ers maj:t”, vågade Lomberg en gång i sin frihet yttra, ”men jag tror att mina stöflar våga vara ers maj:t ohörsamma.” ”Nästa gång”, svarade kung Carl, ”skall jag skänka dig ett par af mina – släpp derför till de här ...” ”Ers maj:t är alltför nådig, men nöden tvingar mig tillstå att mina fötter göra gemensam sak med stöflarna – och om den der björkdungen, som af en god försyn blifvit nedsänkt hit bland fjällen, icke misshagar ers maj:t ...” Konungen log och lät så mycket hellre en rastestund ingå, som han på morgonen blott förtärt ett par glas vatten och ett stycke korf och bröd, och pastorn hade alltid någon enkel välfägnad i renseln.
Jag kan icke så anse dem, Om man för dem köpte silfver, vore det detsamma, som att köpa egendom för skuld, Det beror af B. St. att bestämma credi tiven till 2, 3 eller 4 millioner; och på sådant sätt vore det det lättaste i verlden att gö;a Sverige till det rikaste Jand som finnes. Det är likvist just genom sådana åtgärder, som man lyckats komma till de underverk i vårt penninge väsende, man hos oss på allmän och enskild bekostnad ge-r nomdrifvit. Hvad beträffar creditivrättigheten på Banken*, tror jag, att Banken vore mera belåten med en utsträckt assignationsrätt; ty då kunde hon åtminstone icke behöfva honorera mera, än sorn motsvarade, hvad i Banken blifvit insatt. Men så blefve det icke med creditivrättigheten. Assignationsrätten beredde derjemte en ökning i rörelseeapitalet, och kart således från många sidor anses nyttig. Den är dock å andra ganska vådlig, i anseende till möjligheten att missbruka den, så att man äfven i denna omständighet måste gå tillväga med största varsamhet. Hr Cederschjöld: Det förslag Hr Lefren uppgjort, att Banken skulle uppköpa fondpapper och capitaljsera dem, låter ganska väl. Men om vinsten vore så fullkomligt säker, skulle väl utländska capitalister icke underlåta att begagna denna utväg för sina capitaler. För öfrigt finnér jag en motsägelse deruti, alt man nu vill, att Banken skall an - Den 6 Maj e. m, vända sina capitaler utrikes, då man deremot förut påstått, såsom jag trott, med rätta, att nyttan af realisationen till stor del skulle bestå deruti, att utländningen komme att använda sina capitaler hos oss. Jag hade trott, att vårt land borde söka förkofra sig genom en stigande industri och icke genom speculationer på utländska fondpapper. lde'en att göra Bankens silfverfond fruktbärande är icke ny. Om jag rätt minnes, var det vid i8t5 års riksdag, som en talare härstädes fann det onödigt att äga silfver i Banken, då det gångbara myntet bestod i endast papper, och gjorde derföre det radicala förslag att sälja allt Bankens silfver.
Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma med Häggenås socken i dess sockenstuga d. 18 juni 1848. § 1. S.D. Upplästers kyrkooch fattig-cassornas räkenskaper, för förflutna året, hvilka godkändes och underskrefvos. § 2. Waldes nämndemannen Nils Svensson i Häggesta att infinna sig vid tingslags stämman i Liths sockenstuga den 2:de instundande julii, för att å socknens vägnar verificera och undertekna afkortnings längderna å 1847 års krono-utskylder. § 3. Emedan herr prosten Feltström tillkännagifvit att stallet i Liths prestgård, som det tillhör Häggenås boerne att underhålla, börjar blifva kallt och i flere afseenden bristfälligt, så utsågos nu bönderna Olof Hindriksson i Grötom och Nils Svensson i Häggesta, att med första infinna sig i Liths prestgård, för att besigtiga stallet och i händelse det befinns att ett nytt bör nästa vår uppföras, derå uppgöra materialförslag. § 4. I betraktande deraf, att kyrko-cassan årligen måste vidkännas icke obetydliga utgifter i och för graf-redskapens anskaffande och underhållande, samt dessutom nästan alla inom socknen måste vidkännas både tidsspillan, besvär och kostnad när graf för aflidna anhöriga skall öppnas på kyrkogården. Ty blef nu, på gifven anledning, med f.d. fältjägaren och torparen Sven Roos i Kougsta öfverenskommet och aftaladt att han, som sjelf håller sig grafredskapen, hedanefter besörjer grafvarnes öppnande, emot det, att han för hvarje lik, större eller mindre, som jordfästes, erhåller twå r.d:r riksgälds vintertiden, samt en riksdaler samma mynt om sommaren, hvilken betalning skall erläggas på sjelfva begrafvningsdagen, antingen till presten eller kyrkovärden, för att Ros tillställas. Och skulle wintern räknas från Allhelgonadag till Ersmäss hvarje år. Tillika förbehöll Ros, att till sin disposition få begagna 2 tolfter bräder, som socknen eller kyrko-cassan till kyrkogården framskaffar, hvartill enhälligt samtycktes. § 5.
Ständer, af förekomne ömmande skäl, täcktes tills vidare befria Wier från ' ytterligare afbetalnings-skyldighet å det då återstående beloppet i,2Ö3 R:dr 12 sk. dock med förklarande, att denna summa borde i Verkets räkenskaper qvarstå såsom en fordran bos Wier till nästblifvande Riksdag, då på vidare pröfning skulle ankomma, huruvida en fullkomlig afskrifning af skulden kunde beviljas. I denna fråga får Directionen vördsamligen åberopa dess utlåtande till Herrar Banco-Fullmägtige af d. 18 sisth September: att Bokhållaren Wiers, af Banco-Kamereraren Wiblingen uti infor| dradt bevis vitsordade, ännu fortfarande tryckande fattigdom äfven vore af Directionen känd; men alt Directionen likväl för sin egen del ej kunde tillstyrka skuldens fullkomliga afskrifning, enär Wiers omständigheter i en framtid möiligtvis kunna till hans förmån förändras. Äfven under de senare årens förvaltning hafva beklagligen några med ingifne DiscontReversal begångne förfalskningar blifvit upptäckte, tvänne lyckligtvis i förhand och ulan att penningar åtkommits, men någre deremot först efteråt och sedan de erhållne Lånen förfallit och lagligen skulle utkräfvas. I bägge dessa fall hafva de brottslige, så vidt de kunnat öfverbevisas, undergått eller komma att undergå laga bestraffning, och i det senare ar ingenting uraktlåtit till beredande af Verkets ersättning för hvad på ifrågavarande fal - ut B*neo-Di'tont-Direct. Ber ät tels». ska Länhandlingar blifvit utbrnt. Och vägar Directionen tro, som en följd både af dessa åtgärder och af den ansvarighet i sista rummet, som åligger inlemnarne af documenten, att på de, de sednare åren upptäckte, falska Lån åtminstone ingen Capital-förlust för Verket år att befara. Hvad slutligen angår den under
Efter af Ståndet godkänd framställning derom, att propos. först borde göras till antagande af Hr von Hartmansdorff» förslag, hemställde nu Hr Frih. o. Landtm., om R, o. Ad. behagade antaga detta förslag, så lydande: Den, som åt personer upplåter bostäder å sina ägor med mindre j o r d r y m d, eller under andra villkor, än som för jordafsöndring äro föreskrifna, vare ansvarig för deri inrymde personers fattigförsörjning, på sätt nästföregide § stadgar. Ropades starka nej, blandade med ja, hvarefter Hr Landtm, förklarade nej hafva öfverrösta t ja. Hr von Hartmansdorff begärde votering. Den i3 Mars f. ra. 457 I nnledn. häraf föreslog Hr Frih. o. Landtm., att lill conlra-propns» emot Hr von Hartmansdorff* fölslag matte antagas alslag deni. Hr Lagerheim: Månne man ej skulle kunna förekomma aine voteringar, om man antog Hr von Hartmansdorff* förslag med bibehållande af orden ”från annat fattigvård s sa m h ii 11 e.” Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att R o. Ad. torde finna, ari t discussionen öfver ämnet icke kunde fortsättas, men att det berodde på Ståndet att antaga den ena eller andra af de contra-propos:r, som, innan öfverhiggiiingen förklarades fulländad, hade blifvit föreslagna, och således det af Hr Lagerheim nu framställda förslag, hvilket af honom blifvit gjordt under discussionen, visserligen kunde komma under ompröfning. IJr Rosenblad: Jag får endast anhålla, att Hr Frih. o. Landtm, trick Ies framställa lill Ståndet, huruvida icke det behagade till contra-propos. antaga afslag å §:n. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg ja-propos:n böra innefatta bifall och nej-propos:n afslag u llr von Hartmansdorff^ förslag. Ropades ja.