Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Ridderskapet och Adeln väljes, efter samma grunder , vid hvarje Riksdag trenne Suppleanter, hvilka i den ordning de fleste rösterne erhållit, inträda uti Directionen, antingen såsom ständige Ledamöter, då något rum deruti blifvit ledigt, eller såsom vicarierande i de fall härefter stadgas; hafva alla dessa Suppleanter såsom ständige Ledamöter i Directionen inträdt, må de rum i Directionen, som än ytterligare kunna blifva ledige, tillsättas genom val, som af Directionen med slutna sedlar anställes - Den i i Julli c, m. 4 §. Genom val med slutna sedlar, uppfyller äfvenledes Directioaea de ledigbeter som emellan Riksdagar kunna yppa sig, ibland Ridderskapets och A-’ delns Fullmägtige i Riksens Höglofl. Stan ders Bank och RiksgäldsContor, äfvenledes bland Revisorerne af Ridderskaped och Adeln , öfver berörde Riksens Ständers Verk samt Statsverkets förvaltning och Räkenskaper. Detta fenare val fker famfälldt med de öfrige Revi tor erne, och fedan deffe fin Revifiom förrättning futat, Jkrider Riddarhut - Dircctiotun, [amfallt nied deni , till val af Reviforer till näjl inträffande Revifon, hvarvid en tredjedel af de afgående Revfforerne kunna å nijo inväljas. 4 §• Genom val med slutna sedlar återbe~ sätter äfvenledes Dirw ctionen de ledigheter, som emellan Riksdagar kunna yppa sig, ibland Ridderskapets och Adelns •Fullmägtige i Riksens Höglofl. Ständers Bank och RiksgäldsContor, äfvensom bland Revisorerne af Ridderskapet och Adeln, öfver berörde Riksens Ständers Verks samt StatsVerkets förvaltning och Räkenskaper. Vid hvarje slutad Revision, företager Riddarhus - Directionen , samfällt med de afgående Revisorerne, val af nya, för näst inträffande Revision , hvarvid en tredjedel af de förre Revisorerne kunna å nyo inväljas.
Efter tagen kännedom af hvad till följd häraf upplyst och anfördt blifvit, har Utskottet funnit, att de förhållanden, hvilkas utstakande och begränsande kunde utgöra föremål för reglementariska stadganden i ett ämne som detta, ej kunna blifva andra än följande: «) Det minimibelopp af metallisk Cassa, betraktad antingen ensam för sig eller proportionaliter till sedelmassan, som skulle bestämma, huruvida ett slikt försigtighetsmått vore att anse behöfligt; b~) Den tidpunkt, hvarförinnan förberedande underhandling derom senast borde vara öppnad, och öfverenskommelse afslutad; c) Den form af antingen Contract om tillfälliga uttag, eller negotiation om verkeligt lån, som den ifrågavarande crediten borde iklädas; (V) Det sätt alt tillvägagå, som, ibland sig erbjudande utvägar, borde företrädesvis väljas, t. ex. omedelbar afhandling med utländsk man, eller Svensk mans medlande åtgärd, och i båda fallen, antingen öppen concurrence eller tyst öfverenskommelse; Banco-Ulskoltets Memorial N;0 112. i3 e) Det maximum af ränta, provision, afkortning och expenser, hvarinom Banco-Styrelsen skulle vara berättigad att afsluta; /)
Man sätter alltid det bästa i sitt slag framför gästerna, och aktar sig för skenet af all karghet. Att man såsom värd vid bordet är den sista, förstås af sig sjelf; den ringaste bland gästerna bör man då lemna företrädet. Man underlåter dock ej, der bruket så fordrar, att räcka sin arm åt en af damerna i sällskapet, för att ledsaga henne till salongen. I rätternas antal, tillredning och följd på hvarandra rättar man sig dels efter bruket i bekanta hus af god ton, dels efter ortens och landets sed öfverhufvud, dels ock med skäl efter årstid och helsa. Man står icke förr upp från bordet, än de, hvilka det åligger, gifvit tecken att stiga upp. Vanligen gör värdinnan början. FÖRHÅLLANDET I SÄLLSKAPER. I sällskap äro allas ögon vända på oss. Man utsätter sig för hvarje dess medlems bedömande. Huru nödvändigt är derföre icke, att här uppträda och förhålla sig så, att man icke misshagar! I den mån sällskapet, der man inträder, är förnämare, eller ringare, måste äfven vår drägt och vårt uppförande derefter afpassas. I förnäma sällskaper visar man sig, efter omständigheterna, präktigt klädd; mindre praktfullt, men dock med smak, i ringare. I de förra herrske mer högtidlighet och värdighet i våra miner; i de senare äro vi friare, meddelsammare, utan att dock någonsin förnärma anständighet och värdighet. Man låte sällskapet icke länge vänta på sig. Man synes utan omständlighet, och aflägsnar sig, om sällskapet är mycket talrikt, utan att taga afsked. Man stör då icke ordningen; man sätter ingen i förlägenhet att särskildt gifva akt och helsa, och man besparar värdfolket onödan att tacka oss för vårt besök. Dock säger man helt oförmärkt åt en vän, att man går, i fall man skulle efterfrågas. Åt fruntimren och ålderdomen tillerkännas ovilkorligt företräde, äfven om personerna äro oss underlägsna i rang och anseende. När man presenterar två för hvarandra ännu obekanta personer, så nämnes först den ringares namn och sedermera göras den förnämare bekant med denne. I fråga om en person af hög rang uteblifver det sednare.
Tackoch Barlastjern af Sjö- och Myrmalm samt Tjärbärma eller Yrakljära, kan val ifrån och med i843 års början, då hittills gällande förbud å dessa artiklar, enligt Rikets Ständers önskan, bör upphöra, bestämdt påräknas tillökning uti sistnämnde summa, i moa som nämnde varor blifva föremål för import eller export; äfvensom resultatet af de ännu återstående voteringarne i Förstärkt Stats-Utskott öfver vissa sk i 1 jag tigheter emellan Riks-Ståndens beslut, enligt Utlåtandet Nio 48, möjligen kan på densamma inverka; men då, i afseende på ofvanuppräknade hittills förbudna varor, Utskottet, i saknad af all ledning utaf någon föregående erfarenhet, icke ens approximativ kunnat uppgifva ett förmodadt belopp för den af förbudens borttagande nödvändigt uppkommande tillökningen, samt, angående de oafgjorda bestämmelserna, sk i 1— jagtigheterna, ehvad minskning eller ökning af desamma kunnat föranledas, så vidt möjligt varit, dels blifvit afsedde vid uppgörandet af ofvannämnde tabeller öfver förändiingarne uti nu gällande tull bestämmelser, och dels såsom varande mindre betydlige, icke kunna serdeles inverka på tull-inkomsten, har Utskottet för sin del ansett dessa omständigheter icke utgöra något hinder för Rikets Ständers pröfning af beräkningen öfver nämnde inkomst. 2:o. Salu -Accis af Städerna. På sätt Rikets Ständer, med bifall till Bevillningsutskottets Betänkande N:o 20, redan beslutat, upptages årliga Stats-inkomsten deraf till . 11,000 Transport 3,001,000 Beviilnings-Utskotlcts Betänkande, N'.o 50. Då Rikets Ständer bifallit Bevillnings-Ulskoltets Memorial N:o 19, att de för Posl-bevillningens utgörande stadgade grunder må oförändrade bibehållas, anser Utskottet sig böra i likhet med hvad uti Stats-Utskottets, af Rikets Ständer jemväl bifallne Utlåtande N:o 64, angående beräkningen af Statsverkets inkomster, blifvit föreslagit, upptaga Post-medlen till följande belopp, nemligen:
Hospitaler å förstnämnde litel nu innehafvande indelda räntor svarande ersättnings-anslag af 1,203 R:dr 6 sk. 37:o. Efter hvad Utskottet inhemtaf, finnes å anslaget till Hospitalets och Lasaretters underhåll ett odisponeradt belopp af 1 R:dr 57 sk. 8 r:st.; och hemställer Utskottet, att denna post må få, på sätt å bilagde tabell egt rum, från RiksStaten uteslutas. Hyr kors underhäll. 38:o. Då till de fleste kyrkor i riket ett visst årligt anslag af Krono-tionden utginge, under namn af vihoch byggnadssäd, men Hjulsjö och Jernboås kyrkor i Westerås Stift vore i saknad af en dylik förmån, har Kongl. Majit, i anledning af härom gjord underdånig ansökning, föreslagit, att 3 tunnor spanmål åt dem hvardera måtte för nämnda ändamål anvisas att efter örebro läns markegångspris på Kronotionden årligen utbetalas med tillsammans 6 tunnor; och som, enligt det vid den nådiga propositionen fogade protokoll öfver Ecklesiastik-ärender af den 9 November nästiidet år, vederbörande embetsverk och myndigheter, öfver ansökningen hörde, till densamma tillstyrkt bifall, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer må bevilja Hjulsjö och Jernboås församlingar ett anslag af 3 tunnor spanmål för hvardera, att såsom vinoch byggnadssäd för kyrkorna utgå, på sätt Kongl. Majit i nåder föreslagit. 39.o.
Hr Palmcrantz: Då man hyser sådana farhågor, som jag nu hört yttras, är det underligt att man icke afven vill föreskrifva huru häradsrätterna skola afgöra de tvister uti ifrågavar. afseende, hvilka der kunna göras anhängiga. Utsktns förslag i io §:n blef af 11. o. Ad. bifallet. 11 : te §:n. Hvad Utsk:n i denna § föreslagit blef af R. o. Ad. bifallet. i: a C a p i 11 e t. Då de 4 första §§:ne i detta capitel med hvarandra hafva närmaste sammanhang, lät Hr Frih. o. Landtm, nu på en gång till föredragning och discussion uppläsa t , 2, 3 och 4;de §§:na. Frih. Boye, Ludv., hade inlemnat ett anförande, sorn upplästes, så lydande: Redan ifrån slutet af :6:de och början af iy:de århundradet äger Sverige flera författningar, innehållande förbud emot skattskyldig jords förminskning; och 1734 års lagbok bjuder i Ärfdaoch Jorda-balkarne för jordfördelningar ett bestämdt villkor af besutlenljet, i saknad hvaraf den större delägarens lösningsrätt vidtager. Visserligen utgöra dessa stadgimden inskränkningar i äganderätten; men man ansåg då ännu att äganderätten missbrukas, då den tillskyndar samhället skada och bryter samhällsordningens första och angelägnaste princip, den nemi. att allmänt väl är högsta lag. Ändamålet med förenamnda inskränkningar var icke blott att gifva Slaten en garanti för jordräntans utbekommande, utan de ägde äfven en vida högre och ädlare syltning. Lagstiftaren ville, genom jordens sammanhållande, gifva åt Sveriges jordägande allmoge en större både styrka och trefnad, och ville, framför allt, hindra en folkökning utan egen bergning och derför farlig för samhället. Sednare landtmäteriförfattningar öppnade väl tillfälle till undantag; men dessa kunde icke uppstå till någon särdeles mängd, och kunde alltså icke heller till någon betydlighet 43 D e q 3 Februari e. m. blifva skadliga.
Majit ville derför i nåder bevilja honom ett arfvode af 6 procent å det belopp, som redovisades och le\ererades, pet för hvart år innehållas, och att Fréese för de sistförflutna tre åren måtte af statsmedlen få tillgodonjuta motsvarande ersättning, samt Kongl. Majit, sorn funnit berörda ansökning, i anseende till saknad af serskildt stadgande i ämnet uti gällande Bevillningsförordning, icke kunna bifallas, uti nådig skrifvelse af den 7 December nästlidet år, behagat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på billigheten deraf, att lämplig ersättning medelst viss procent å uppbörden eller på annat sätt blefve bestämd för den skeppsombudsmannen vid Stockholms sjömanshus uppdragna uppbördsoch redogörare-befattning, med rättighet för sökanden att deraf jemväl för den förflutna tiden komma i åtnjutande; så har, etter det denna nådiga skrifvelse blifvit af Borgare-ståndet remitterad till Stats-utskottet, men af de öfriga tre Stånden lill Bevillnings-utskottet, sistnämnda Utskott uti dess angående allmänna bevillningen afgifna betänkande, Nio 9, förklarat sig anse skeppsombudsmannen vid Stockholms sjömanshus, hvars befattning vore af alldeles enahanda egenskap med den, som åligger de i rikets öfriga sjöstäder befintliga sjömanshusföreståndare, böra för framtiden, lika med desse, tillerkännas samma förmåner, som äro andra dehiteringsmän förunnade och af dem åtnjutas, samt för sådant ändamål föreslagit ett härmed öfverensstämmande tillägg i 136 § af nu gällande bevilluingsstadga; hvaremot, beträffande den sednare delen af frågan, eller skepps-om - 4 Slatsoch Berillnings-Ulskottehs Utlåtande, N:o 16. budsinannen Fréeses begäran att jemväl för den förflutna tiden varda tillagd någon ersättning för den honom i förrberörda måtto uppdragna uppbörds-och redogörare-befattning, Utskottet ansett denna fråga böra blifva föremål för serskild behandling.
Hur kan du sätta ifråga att du skulle störa oss, du som förr var själen i alla glada företag! Kom nu och drick ett glas med oss och gratulera några unga kamrater efter deras första examen! GUSTAF (allvarligt). Jag tackar, men jag begagnar aldrig sådana drycker. Jag önskar er likväl, mina kära vänner, all framgång och Guds nåd allesammans. (Trycker deras händer med värma.) AXEL (afsides). Den der var allt illa angripen! ERNST. Vi kunna förstå, att vår närvaro vid detta tillfälle är herrarne till besvär och derföre god natt, Karl! Mjuka tjenare! (Alla gå utom GUSTAF och KARL.) GUSTAF. Hvad var det för ena ynglingar, som voro här? Fordom valde du ditt sällskap bättre. KARL. Det var några landsmän, som tagit sina första examina och som jag bedt hit. Men jag vet inte, hvarför du frågar så. GUSTAF. Du tyckes ha' blifvit mycket förändrad under dessa två år, som jag inte sett dig. Du, som förr var så allvarlig, dig träffar jag nu anförande ett dryckeslag, sjungande verldsliga sånger af ogudaktigt innehåll. KARL. Gustaf! Gustaf! Är detta det återseende, som jag så längtat efter? Hvad har kommit åt dig, den förr så glade, öppne ynglingen med det lefnadsfriska sinnet min trogne vän och kamrat som i så många år med mig delat ljuft och ledt! Din blick är så matt din kind har bleknat pannan har redan lagt sig i veck. Nej! men så se då på mig! Låt mig få ta' dig i famn, min gamle hederlige vän! GUSTAF (kallt). En stor förändring har verkligen skett med mig, och jag prisar Herran, som öppnat mina ögon, då jag vandrade i mörkret. Ja, Han har varit mig nådig och låtit mig se mina förfärliga synder Han har slagit mig med sin lags förbannelse, men Han har också helat mig med sin frälsnings nåd! KARL. Ack! Du är visst sjuk? Min Gustaf, du mår inte väl. Dina ögon glänsa så underligt. GUSTAF. Jo! Gud vare lofvad, jag mår väl, men du, min vän, tycks vara sjuk mycket sjuk! Syndens smitta har angripit din själ!
Åkerhjelm anledn. till hans sista anförande, sorn till en stor del torde förfalla, då nian finnér att Utsk. icke föreslagit eller ens åsyftat bränvinsbränningens förflyttande till städerna. Jag anhåller om bifall till lista morn.; men ser ganska gerna, om ett sådant tillägg kan införas i 3 morn., sora Hr von Hartmansdorff och Frih. Raab önskat. Frih. Raab, Carl Adam: Hvarje fråga genomkorssas af många olika intressen, och långt ifrån att tillfredsställa dem alla, afhugger man knularne med Alexander-svärdet. Så förefaller det mig i denna fråga, att man sökt snarare att med ett slag hugga denna frågas alla intressen itu, än att genom en nöjaktig utredning gifva hvar och en sin rätt. Stora intressen linnas här i denna fråga, nemi. bränvinsbrännarens och jordbrukarens på ena sidan, samt på den andra lilantropéns, fosterlandsvännens, nykterhetsvännens, vännerna lill en allmän nationalvälmåga, och slutligen Regeringens intresse och beskatta denna rörelse, som lill stadskassan kan inbringa många millir. Lösningen af en sådan fråga måste bero af en noggrann jemförelse af hvarje intresses art att uteslutande vilja åt sig skaffa gehör. Om man vill rätt reda denna fråga, måste man, med förbiseende af alla dessa intressen, ställa henne på en rent rationell grund, och man skall då finna, huru den skall beskattas; ty all industri framgår på enkla och naturliga vägar, och man skall äfven finna, alt endast på detta sått en sammanjemkning af de olika intressena kan åstadkommas, och hnfvudändamålet omsider vinnas, nemi. bränvinsbränningens småningom förminskande. Man har visserligen kallat detta förslag för ett öfvergångsförslag; men, Mine Hrr! hvarken genom detta förslag eller de anförde skälen bar det för mig varit möjligt alt förstå orsaken till en sådan förslagets benämning. Detta förslag uphäfver, likasom genom ett trollslag, en stor del af jordbruksindustrien. Man tvingar jordbrukaren lill förändrade mellinder, och skatten skall förhöjas 400 proc. öfver hvad den någonsin varit.
Reserva tioner: Af Herr Grefva Sparre, Eric: j;Emot Utskottets åtgärd att, oaktadt den af två Stånd beslutade återremiss af 21 §, vidblifva sitt tillstyrkande att åt banksedels innehafvare bevilja förmånsrätt i bank-bolags konkurs får jag anmäla min reservation. En sådan förmånsrätt står i strid med den nyare lagstiftningens tendens, som är att småningom borttaga de i forna tider vissa fordringsegare beviljade privilegier. Med undantag af den, omyndige medgifna förmånsrätt hos förmyndare, hvars upphäfvande i den allmänna kreditens intresse snart torde vara att emotse, äro de i vår lag qvarstående tysta förmånsrätter också af föga vigt, och kunna, såsom endast afseende fordringar af mindre belopp, i allmänhet icke i större mån borttaga tillgångarnc i en konkurs-massa. Här vill man åter införa förmånsrätt för fordringar, som i en konkurs kunna uppgå till nio millioner R/dr. Det är uppenbart att, vid sådant förhållande, föga torde kunna återstå för de oprioriterade. Andamålet med konkursen är likväl, att lika rätt skall beredas alla, som icke genom förvärfvande af sakrätt vunnit säkerhet. so Bankooch Lag-Utskottets Utlåtande N:o 6. Man har såsom skäl för denna förmånsrätt uppgifvit att sedel-innehafvarne borde skyddas. Tilläfventyrs skall det föreslagna stadgandet verka motsatsen. Det är nemligen uppenbart att vid inträffande kris, icke allenast alia de som insatt penningar hos Bankerne, af fruktan att vid konkurs, till följd af den sedel-innehafvarne medgifna förmånsrätt, förlora allt, skola skynda att uttaga sina depositioner, och således för Bankerne försvåra möjligheten att hålla stånd emot påtryckningen; utan äfven att Bankerne skolå sättas ur stånd att på några vilkor erhålla nya lån eller kreditiv, då ingen lärer gifva lån åt en gäldenär, hvars tillgångar medtagas af prioriterade borgenärer.
I sammanhang härmed har Utskottet till pröfning förehaft en inom högvördige Presteslåndet väckt och till Utskottet remitterad motion af Prosten Schram, som föreslagit. att Rikets Ständer, af fortfarande välvilja för aflidne Hofkapellmästaren Heffners verksamhet och minne, måtte tillåta, att det vid 1840 års riksdag åt hans enka Anna Magdalena Schylander å allmänna indragningsstaten anvisade pensionsunderstöd 200 r:dr, sedan bemälde enka år 1848 med döden afgått, finge öfverfiyttas på Bxffners oförsörjda dotter Annette Haffner, som nu vid 45 års ålder, enligt företedt läkarebetyg, af sjuklighet och allmän svaghet vore oförmögen att genom arbete förskaffa sig nödtorftig bergning och utkomst. Oaktadt sådane omständigheter icke sällan sig förete, hvarigenom det blifver en pligt för staten att åt förtjente mäns enkor, som befinnas vara i nödställd belägenhet, medelst ' 1G Stals-Ulskotlels Utlåtande, N:o 90. pensions-understöd söka bereda en tarflig utkomst, anser Utskottet, såsom nyss blifvit antydt, det likväl i allmänhet vara alltför betänkligt alt, vid dessa pensionärers frånfälle, å deras efterlemnade barn öfverflytta rättigheten till åtnjutande af en dylik förmån, helst, genom en sådan åtgärd, icke allenast statsverkets tillgångar i betydlig man skulle tagas i anspråk, utan ock andra, närmare berättigade, behöfvande utestängas från möjligheten att erhålla understöd. På grund häraf hemställer Utskottet, att förevarande motion icke må af Rikets Ständer bifallas. 21:o. Kongl.
Jag tror också, att tiden nu är inne; ty medgifvande att genom ett blott stadgande denna styrelse icke kommer i gång, bör man dock besinna att här redan finnes kyrkoråd och kyrkovärdar för att sköta kyrkans angelägenheter, skoldirectioner för skolans, fattigföreståndare för de fattiges, gode män äro fö~ reslagne för att vårda de omyndiges m. m., och då synes tiden vara inne för att förena dem samtliga till en s. k. eommunaleller allmän styrelse. Jag vill icke vidale uppehålla Ståndet; min afsigt har endast varit att tillkännagifva min synnerliga glädje för det deltagande företaget mött, och för de flera goda uppgifter, som meddelats om huru dessa inrättntr i andra länder blifvit utvecklade, och hvilka kunna tjena till mycken nytta för Utskotten. 45a Den 29 Augusti f. m. Hr Lagergren, Anders: Då tiden redan är så långt framliden, sl;all jag ingalunda uppehålla R. o. Ad.; men tillhörande ett Ständ, hvarom här är fråga, kan jag ej undvika att yttra några ord. I afseende på 1 §:n instämmer jag med Hr Hjerta, att sockenstämmas inträffande 4 gånger om året vore det bästa, och att om det tillika skulle stadgas, alt alla afgifter då skulle bestämmas, så vore folket också säkert att deras angelagenheter skulle handläggas. -— Beträffande rösti ätligheten hafva flere talare yrkat, att den borde vara lika för dem som hafva lön, rörelse eller fastighet: härom har jag dock icke kunnat öfvertygas, utan instämmer med Utsk:n alt fastighet bör äga högre rösträtt än innehafvare af lön och rörelse; ty fastigheten blir beståndande, då deremot lön och rörelse alltid äro underkastade omvexling. — Hvad ordförandeskapet i sockennämnden beträffar, och alt det kunde uppdragas åt någon annan än pastor i församlingen, så instämmer jag deruti, och kan ej finna att presterskapet derigenom skulle lida hvarken i aktning eller förtroende.
Nio 169. Motion N:0 132, om pension för aflidne Professor S. P. Ågrens enka. Stats-Utsk. Utlåt. R, St. underdån. Skrifv. N:o 186. Motion N:o 143, om ändring af Kongl, förordningen af den 20 Jan. 1824, rörande öfverflyttning på andra hemman af utrifna qvarnars rän tor, m. m. Stats-Utsk. Utlät. Björling Carl Olof, Motion N:o 17, om förändrade vilkor för Elementarläroverkslärares uppförande på allmänna indragningsstaten. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 153. Motion N:o 23, angående ett reservations-anslag till befrämjande af prestbildning. Stats-Utsk. Utlåt. Nio 139 samt Mern. N:is 170 och 207. Motion N:o 106, om normalritnings upprättande för folkskolebyggnader. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 41. R. St. underdån. Skrifv, N:o 39. 4 Bodum, om förvandling från skattetill prestbols-natur af kyrkoherdebostället i. Motion N:o 150. Stats-Utsk. Utlåt. Bolmen, örn anslag till väganläggning i Sunnerbo härad från sjön Bolmen till Wieslanda jernvägsstation. Motion N:o 122. Stats-Utsk. Utlät. N:o 141 saint Mern. Borg, om förhöjd pension åt enkan efter Protokolls-sekreteraren P. A. Motion Nio 137. Stats-Utsk. Utlät. N:o 153. Borås och Slindholms gästgifvaregårdom anslag för omläggning af allmänna landsvägen mellan samt till understöd åt de utfattiga i Marks härad. Motion N;o 121. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 58. R. St. underdån. Skrifv. Boställs-ordning, ecklesiastik, om utarbetande af en. Motion N:o 6.
Då man i en så grannlaga fråga som denna, der det rörer, att i strid mot ett redan ingånget kontrakt, vinna ett anslag, har en utväg att få sin sak vederbörligen granskad, hvarföre har icke bolaget velat underkasta sig en sådan granskning som för anslagets beviljande varit nödvändig? Jag är derföre långt ifrån att bestrida, att ju icke afseende bör fästas på den enskilde motionärens framställningar; men då motionärerna, i strid med ett emellan dem och Staten ingånget kontrakt, begära ytterligare understöd, så böra de också vända sig till Statens högsta representant och genom honom få sin framställning öfverlemnad till national-representationen; jag tror att denna då blifver bättre i tillfälle att bedöma, huruvida ett sådant afsteg från den allmänna principen bör äga rum. Man har talat om, att genom ifrågav:de anslag skulle tillfälle till arbetsförtjenst beredas åt en provins. Vi hafva, mine Hrr! på R. St:rs bord hvilanda ett förslag att uptaga ett lån af 12 344 Dan 19 December. millioner för att understödja näringarne; skola vi nu upptaga ytterligare lån för att lemna ytterligare understöd? Läggom härtill det lån af 20 millioner, som vi bestämt till jernvägarne. så fruktar jag att Sveriges mycket anlitade kredit, hvarpå flera talare byggt den förutsättningen, att Staten icke skulle behöfva betala så hög ränta sorn 5-| proc., snart skall blifva försvagad. Det är dessutom skada, att icke de frågor, som blifvit väckta om understöd för enskilda jernvägsföretag kunnat på en gång till representationen inkomma; vi hade då undvik it hvad som redan i afseende på HufvudTitlarne blifvit anmärkt, eller att »den, som först kommer till qvarn, får först mala.» Nu finnas ej några tillgångar, mine Hrr! men då hade vi varit i tillfälle att bedöma, huruvida skäl förefunnes att öfver höfvan gynna någon viss provins framför en annan. Jag missunnar visserligen icke den nu ifråsav:de orten, som är min födelsebygd, all den förmån Staten kan densamma bevilja. Ulen jag är pligtig att se saken ur rättvisans och billighetens synpunkt.