Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till vinnande häraf bör, om, på sätt här ofvan föreslaget är, valet tili första kammaren sker med committenternes röster, valet till den andra ske af electorer, som, antingen de äro omedelbart valda af corn munernas majoriteter, eller serskildt väljas på samma sätt, sorn Riksdagsmännen till första kammaren, på det större distr ictets samlingsort votera per capita, och som derigenom just komma i det skick, att de kunna utgöra en öfverläggande valförsamling, och att befattning med andra provins-ärenden, än valen, kan åt dem uppdragas. Verklig caracterskillnad skall härigenom kunna uppstå emellan båda kamrarne — den enda efter min tanka antagliga, sedan man frångått ali ide om pärs-kamrar—och tillika just sådan, alt, man för andra kammaren kan förmoda serdeles öfverlänkta val. — Ut.skottets förslag, att det hufvudsukliga tillsättandet af andra kammarens ledamöter skall ske vid slutet af hvarje Riksdag, har visserligen till betydlig del vederlagt påståendet, att andra kammaren, då den utgår ur den förstas leder, skall blifva blott en ny upplaga derutaf, men all anledning tili farhåga för något sådant synes mig icke vara håfven, 6:o Vid frågan om förhållandet emellan ledamöternes antal i begge kamrarne, har Utskottet väsendtligen vidhållit sitt förra beslut; den i Betänkandet N:o 38 föreslagna Pröfnings-nämnden utgör procent af hela representant-antalet, och den nu föreslagna andra kammaren 3o. Det senare antalet är alldeles detsamma, som i min reservation mot Betänkandet $T:o 38 föreslogs, men med frångående af denna mening, har jag inom Utskottet understödt Ridderskapets och Adelns, att Riksförsamlingens begge fractioner böra vara lika talrika. Detta är nemligen en ganska enkel utväg att undanrödja farhågorna för följder af begge kamrarnes sammanträden, oeh öfverensstäm mer fullkomligt med här nedan utvecklade grundsatser om jemlik het emellan kamrarne. 7:0 Utskottet har, i afseende på fyra af de föreskrifna Utskotten , föreslagit Bill. till R. St.
Stockholm den 5 November 1844. STOCKHOLM, Lundberg S Gump, i844• Banco-Utskotteis Memorial, N-.o 25, i N:o 26. AdL. till Exp. Utsk. d. 18 Nov. kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om präglande af en skådepenning till åminnelse af Hans Majit Konung Oscar lis och Dess Höga Gemals kröning. Högloft. Ridderskapet och Adeln liar till Utskottet remitterat en af Herr Grefve Gyldenstolpe, triton Gabriel, vackt motion, att en skådepenning af vanlig storlek, med passande inskrift och sinnebild, måtte, genom Banko-styrelsens försorg och på Bankens bekostnad, blifva präglad till åminnelse af Deras Kongl. Maj:ters Konungens ocb Drottningens högtidliga kröningsfest den 28 September innevarande år. Från äldre tider tillbaka har det varit öfligt, att, genom medailler, slagne på allmän bekostnad, åt efterkommande bevara minnet af för nationen vigtiga och fröjdrika tilldragelser; och för alt åt framtiden lemna en hågkomst af ifrågavarande högtidliga act, som Rikets nu församlade Ständer enligt ''ådig kallelse öfvervarit, får Utskottet, med instämmande i Motionärens förslag, hos Rikets Ständer hemställa, att, i anledning af Deras Kongl.
Ständer sjelfwe pröswat böra nedsättas till Lagwer, kets förenklande och förbättrande, har blifwit ansedd kunna anstä till desi Riksens Ständer pä nästa Riksdag sammankomma, under förmodan att utarbetningen af ett nytt Sågwerk under tiden torde kunna besörjas genom Justitiä-Räden under deras ledighet frän tjenstgöring, och genom tillkallade Ledamöter frän JustitiäRevision, Hof.Rätterne och Collegierne, samt Juris Professorer frän Academierne, hwilka alla kunde anwändas utan ansläende af särskildt Arfwoden, Lä de ägde att uppbära lönerne af sine 122 Den 12 October. Den 12 October. 4 2Z sine innehafwande Embeten, hwilka emedlertidtänkandet anfort stalén dertill. Desin hoppas genom V-carier kunde bestridas. SratS-Utskottet, alt det Högtärade Borgare Stats-Utstottet som trott det af RiksensStändel finner sä talande och händelsen sä egen, Högloft. Ständer äshftade ändamäl, att erhälla ett förbättradt Lagwerk, äfwen böra af Rik. sens Högloft. Stäitder understödjas med medel af Staten lör att ernä sin fullbordan , har icke ansett Justitiä-Räden elier andre Embetsman, som af Kongl. Mast kunna till en Lag Comitee. kallas, bära med ett sä högst granlaga och mö. dosamt wärf beswäras, utan all flags ersätt, ning. De tillkallades Vicarier torde icke eller böra lemnäs lönlöse. Detzutom har ScatS.Ut. stöttet förmodat, alt det icke är blott inom Ju. stitiä-Rädet, samt Rikets Hof.Rätter och Colle» gier, som Kongl. Majit lärer söka de utmärkte Män, ät hwilka LagenS förenkling blifwer an, förtrodd. Kongl.
Jag måste bekänna, att jag i Utsk. icke observerade den af Hr af Billbergh anmärkta omeningen, och kan jag således icke annat än instämma uti hans yttrande, under anhållan om Hr Gr. o. Landtm:s propos. å den af Hr af Billbergh föreslagna förändring. Hr von Hartmansdorff: Jag instämmer visserligen uti den af Hr af Billbergh föreslagna redactionsförändring, dock med den skiljaktighet, att i stället för orden följa med måtte sattas ordet åtfölja, så att ordalydelsen blifver: och, då utöfver städjan praestationer åtfölja etc. R. o. Ad. beslöt, att i chartse-sigillataeförfattningen ett stadgande må inflyta, sorn bestämmer afgiftens beräknande för ifrågavar. contract efter 5 proc. af den öfverenskomna städjan, och, då utöfver stadjan praestationer åtfölja, af praestationernas värde. Hr Stuart, Carl Gust.: Jag anhåller, att Hr Ridd.- secret. ville upplysa, huruvida BondeSt. bifallit det nu föredragna 1 mom. i ig §. Hr af Billbergh: Till bemötande af Frih. Elvrenborghs och min anmärkning, rör:de domares skyldighet att 16 § samt 19 § n mom. ÉÉ 88 Den 6 November e. m. lemna borgen för det stämplade papper, de emottaga, har Utsk, åberopat K. Statscontts på K. M:s befallning utfärdade kungör, af i4 Mars i832. Det vill således synas, sorn skulle en förändring af K. M:s sida här hafva skett tvärtemot bevilln.förordna stadgande i denna del. Jag anser mig böra upplysa, att icke jag och troligen icke heller Frih. Ehrenborgh förbisett, att en sådan författning varit utfärdad; men den har icke tillkommit i följd af något Knungens beslut. Förhållandet dermed är sådant, hvilket jag så mycket lättare kan upplysa, som jag förra riksdagen var ledamot af Bevilln.Ut.sk., skola hålla rättsökande chartor tillhanda, ansett oförenligt att stadga, det de för chartaiuppbörden skola ställa borgen.
Den anmärkning, att det icke bestämdt skall finnas uppgifvet i Utskottens Betänkande, huruvida, vid försäljningen och fördelningen af kronoparkerne, Tunnlandtalet skall beräknas efter uppskattad jord eller efter arealen, har redan inom Högloft. Ridderskapet och Adeln blifvit besvarad; Och få Utskotten derföre nu endast åberopa, att dermed så mycket mera menas arealen, som den Nådiga Propositionen innehåller, ”att hvarje lott bör utsättas ifrån i5 till 4o tunnland allt efter markens mer eller mindre godhet;” samt ytterligare ”att den årliga räntan af den sålunda i lotter uppsatta jorden, skall efter markens godhet och beskaffenhet bestämmas.” Utskotten “hafva icke föreslagit, att Kronoskogarne skulle öfverlemnas åt Krono-Betjeningens vård, utan deremot tillstyrkt, att nödigt antal Jägeri-Betjente må för de qvarblifvande Kronoparkerne bibehållas, och Utskotten hafva äfven , enligt hvad förut är nämndt, ej förgätit, att uppgifva utvägar till deras förbättrade Löneinkomster. — Vid granskningen af den Nådiga Propositionen, funno Utskotten densamma redan uppfatta hufvudgrunderne för kronoskogarnes StatsUtskottets J3 et än konden. 4 77 delning, och det återstod således endast för Utskotten, att med uppmärksamhet granska desamma, och att dervid gora de erindringar, som Utskotten ansågo kunna ega rum. Då dessa hufvudgrunder förnemligast åfverensståmde med Utskottens egna åsigter, kunde framställningen af några nya icke komma i fråga, och de specialiteter, som Utskotten, vid utvecklingen deraf, ansett sig bora vidröra, hafva, enligt Utskottens omdöme ovilkorligen varit föranledde af sakens beskaffenhet och ett fullständigt utredande af ämnet. Utskotten hafva härvid ej velat lägga hinder i vågen för en snar verkställighet af ifrågavarande förslag; Men Utskotten hafva trott att nödiga anstalter dervid borde vidtagas, till bevarande af så vål kronans som enskildes rått.
För öfrigt torde jag få anmärka, att den sorn assignerar pä Banquen har antingen der insatt fulla Assignations beloppet, eller har han det icke, — 1 sednare fallet har han begått just det brott, som man bör söka förekomma, nemligen Öfver-Assignering; och i förra fallet kan han behålla sina Banco-Sedlar bemma hos sig sjelf, eller från Banquen hemtaga' sä beskaffade Sedlar han behöfver, och derigenom lättås från besväret att sjelf påteckna Assignationsrna. Grefve Spens: I anledning af Herr £eder - Den 4 April. tif skjölds Yttrande anhåller jag att få göra Riddcrskapet och Atlejn uppmärksamt på. bvarfö. re allmänna Crediten blifver minskad genom det gjorda Förslagets antagande. En Assignation på Banquen kunde j sådant fall icke emottagas af någon utan påskrifven Borgen, att den blifvit adviserad, eller rättare utan påskrift deraf af Banco-Cancelliet, Assignationens utgifvare blefve derigenom tvungen att skicka Assignationen först till Stockholm, innan någon emottog den. Kunde han ej då med lika lätthet uttaga en Transport-Sedel på samma Summa, Friherre Cederströms mening synes mig så tydlig, att det förundrar mig att Herr Cederskjöld kunde tro frågan vara blott om Småsedels-Assigr.ation. Hvem mins sig ej ofta i Provincerna hafva varit besvärad af svårigheten, att sända en större Summa på Po. Sten, då den varit af udda Numeraire,? Det är hvar mans rättighet att assignera tills han öfver-assignerat, och vid den rättigheten bör han bibehålla*. För öfrigt ber jag få anmärkt att mitt förra instämmande med Friherre Wirséns serskildta Yttrande icke rörde Förslaget att inskränka Assignation* rätten till 50 R:dr eller något annat, än den Fond Assignationen» utgifvare äger att dra på.
Såsom en följd af förra riksdagens statsreglering och hufvudsakligen af ökade tullinkomster, hafva betydliga öfverskoller i Riksg.cont. uppstått, dem fullmäktige, enligt dertill lemnad auctorisation, förräntat genom uppköp af obligationer, till ett belopp vid 1843 års slut af icke mindre än 3,600,000 r:dr, hvaraf likväl en del påräknas att till vissa ändamål framdeles utbetalas. Pä samma gäng hopades capitalerna i R. St:s bank, hvars öfverskott, förut beräknadt till 5 millioner, nu enligt sista bokslutet ökat sig till 9,404,775 r:dr, men om disconternas vinst för 1S43 och reservfond tilläggas, rätteligen utgör circa 10£ millioner, oanvändbara till siifverköp och fästade i lån, hvarifrån de iiro nästan oåtkomliga, i fall behof deraf för banken skulle uppslå. Tili samma system kan ock hänföras capitaliscringen i Sverige af vissa statsutgifter, som hellre borde vara föremål för ärliga directa statsanslag. Jag menar de allmänna cassör, som med dryga förvaltningskostnader nu arbeta på att systematiskt lägga under sig Svenska jorden. Jag kan icke gilla den cirkelformiga statskonst, som sålunda sträfvar att tillvinna Staten fordringar, som å andra sidan motsvaras af egna medborgares skulder, och således icke göra samhället en sk. rikare än det är. Må Statens tillgångar frikostigt användas till producliva anslag, till näringarnes lyftning och arbetsamhetcns uppmuntran, till all bryta nya banor för industri och handel, 552 Den 25 Augusti. spridande af kunskaper och arbetsskicklighet i sådana yrken som till Staten i rikt mått återgälda forlaget. StatsUtsk. skall visserligen icke i K.
Regcrings-formcn uttvisar, att till Bewillningcn räknas Sjö - och LandTullS samt Accis-afgtfterna, Post-Chartä Sigillarä och Husbehof Bränneri-medlcn, BcwillningS-Utstottct altsä mätte fä sig updragit att granska dche Bewillningar sch till -iikseuStänder upgifwa dr förändringar Ut ffot - 112 Den 6 September. skottet deruti kunde anses nödige och nytkige, i synnerhet hwad utgörandet och fördelningen deraf angiugc. Derjemte uplästcs de Memorialet ätlöljande Bilagor samt Herr von lornes den L^tdc Augusti pä bordet lagda Dictamen, rörande berta ämne. Herr Grefwen och Landt-Marskalken gjorde proposition till bifall pä Bcwillnings - Utstotteis bclänkande, hwilken med Ja beswakades. Grefwe körner, ^stoipb Loran, ups ropad, yttrade sig, att bet more ej hans egen, utan Friherre l/rlbssiysils tankar, som han nu finge den öran för Riddcrskapet och Adeln framföra; att Memorialet wore nägot längt; att han derföre funné sä mycket mera skäl att anhälla om Ridderskapets och Adelns tälamod, och att dä man talar i ett ämne, h-oaraf man warit lidande i flera är, det torde böra ursägkaS den olycklige alt wara nägot mängordig. Härefter upläste Grefwe thörner Friherre 1 b o 6 ^ KIs, Lustaf, Memorial, sä lydande:
Hufvudsaken är således att tillfälle till insättning i sparbankerna beredes på landsbygden, och för sådant ändamål har Stockholms läns Sparbank inrättal kommittéer inom socknarne, hvilka kommittéer hvarje Söndag mottaga insättningar. Det förekommer mig som skulle Stockholms läns Sparbank kunna tjena till mönster vid bildandet af andra Läns-sparbanker. Utom sparbankernes stora nytta i moraliskt hänseende skulle ett väl ordnadt sparbanks-system jemväl i financielt hänseende medföra oberäkneliga fördelar. Ja man kan med trygghet påstå att derförutan i vårt glest befolkade land ingen fullt tillfredsställande bankorganisation står att vinna. På grund af hvad jag sålunda haft äran att anföra, får jag vördsamt föreslå, Motioner i Borgars-Ståndet 1862. 207. 397 att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t ville genom en förordning meddela de allmänna föreskrifter, som böra tjena till efterrättelse vid sparbankers stiftande samt i allt hvad på Kongl. Maj:t kan ankomma, söka befordra uppkomsten af ett öfver hela landet utbredt sparbankssystem, som erbjuder lättade tillfällen till insättning och, så vida Rikets Ständers medverkan dervid kan anses erforderlig, derom hos Rikets näst församlade Ständer göra framställning. Stockholm den 29 November 186:'. Gust. Af Herr Lallerstedt: Om anläggande af en undervattens-lelegraflednmg mellan Skåne och Preussiska kusten samt bestridandet af kostnaden derför. Vid 1856—1858 års riksdag väckte jag inom detta Stånd motion om anläggning på Svenska Statens bekostnad al en elektrisk under vattens-telegraf emellan Skåne och Preussiska kusten. Denna motion, hvilken finnes intagen under N:o 81 i bilagorna till Borgare-Ståndets protokoller vid berörde riksdag tillvann sig bifall hos Rikets Ständer, som uti underdånig skrifvelse den 2 Oktober 1857 ho • Kongl.
Indelnings-verket uppfördes på den oprivilegierade jordens bekostnad och blef en konstgjord uppstapling af intrasslade, obestämda och undangömda beskattningar, hvilka, ehuru kännbaraj för dem, på hvilka bördan folie, till stor del låge dolda bakom vårt kamerala hexmakeri, hvarifrån de ej gjordes åskådliga eller till sina värden så noga kunde bestämmas. Carl XI:s beskattnings-system, som egentligen gick derpå ut, att först tillgripa allt sorn kunde tagas och sedan skilja stats-verket från utgifter genom grundskatters instöpande i den synbara och fasta förmögenheten, var väl till den sednare delen så vida passande för vårt penninge-fattiga land, att en del utskylder kommo att utgå i produkter och persedlar. Men bakom detta system låge så mycket oredigt, som ej vid första 12 Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Vtskottets Utlåtande M 46- påseende syntes, hvarigenom den orättvisan uppkomme, att så mycket blefve obe räknadt, hvilket borde såsom skattebidrag beräknas, och, hvad indelta arméen sär skildt beträffade, blefvo rustoch rotehållare så inblandade i arméens ekonomiska detaljer, att arméen derigenom blifvit deras enskilda egendom. Striden emellan Styrelsens fordran på arméens tjenstbarhet samt rustoch rote hållares särskilda intressen kunde, enligt motionärens förmenande, svårligen undvikas under dylika förhållanden. Denna strid skulle fortfara så länge man å ena sidan fordrade förbättringar och ökad uppmärksamhet på truppens hållning, mera utbildad vapenskicklighet och materielens godhet och deremot å andra sidan ansåge allt sådant, genom dermed förenade kostnader, vara ingrepp uti rustoch rotehållares eganderätt. De stadgar, efter hvilka indelta arméen underhölls, måste, enligt motionärens åsigt, vara felaktiga. Åtminstone vore det svårt att förlika sig med de så motbjudande och aldrig hvilande tvister, som oupphörligen uppstode.
Det är visserligen sannt, att i Götheborg finnes Calmerska slöjdskolan, men den afser endast en högre teknisk bildning. Då frågan förra gången förevar, ansåg jag mig böra iakttaga tystnad, men den har nu fått en annan ställning, sedan motionen blifvit af 2 Stånd bifallen, samt ovilkorligen kommer att utgöra föremål för votering uti förstärkt StatsUtsk. Vid sådant förhållande, och då jag hyser den säkra tillförsigt, att intresset för väfnads-industrien i denna ort, der den är temligen utvecklad, skall blifva ännu större, om Staten lemnar tillfälle för industri-idkaren att taga ytterligare kännedom om sitt yrke, sä tror jag, att R. o. Den 21 Oktober. 343 Ad. skall väldigt upfylla sitt kall, att sprida bildning och uplysning, om Ståndet antager den gjorda inbjudningen. Frih. Fock, Alexander Georg: Det är just af intresse för tekniska undervisningen i allmänhet, som jag yrkar, att vid denna Riksdag icke något anslag måtte beviljas för bildande af en teknisk skola uti Borås. Då det redan har visat sig vara med svårighet förenadt, att erhålla duglige och skicklige lärare vid de nu inrättade tekniska skolorna, torde det blifva ännu svårare, när flera anstalter blifva inrättade. Om man icke gör afseende på lärarnes skicklighet, skall man lätteligen kunna erhålla dem, men undervisningen blefve naturligtvis derefter, och de tekniska skolorna skulle icke upfylla sitt ändamål, samt sjunka i allmänna omdömet. Det skall nu anställas lärare vid icke mindre än 2:ne nya sådana skolor och, enl. hvad jag, såsom sjelf anställd vid en teknisk skola, tror mig kunna intyga, blifver det ganska kinkigt att erhålla duglige lärare. Men det finnes dessutom ett annat skäl, hvarföre jag tror, att anslaget icke bör bifallas, och det är, att man icke har tydligt framställt, hvartill detsamma egentligen skall användas. Ar, det meningen, att ytterligare bilda ett allmänt tekniskt elementarläroverk, så kommer det att blifva af samma beskaffenhet, som de öfriga skolorna, hvilka redan finnas.
Jag skrattar af smärta, jag skär tänder, jag blir från förståndet. H. H.» De ögonblick, då han var utan plågor, blefvo mer och mer sällsynta. Sömnen flydde hans läger om natten; men den fysiska tröttheten tog då i stället ut sin rätt om dagarne. Sanslös kunde han ligga timmar å rad, utsträckt på sin bädd — och feberfantasierna kommo jagande, den ena efter den andra. Det var ett myllrande lif af bilder, som drefvo sitt spel i hans hjerna: minnen om upplefda äfventyr, om stormande kärleksnätter, om lidanden och strid — mörka, hotande fantomer och ljusa bilder i brokig omvexling. Än suckade han då, än kved han som under trycket af en mara, än sträckte han sina händer upp emot den tomma himlen och bad om förskoning. Då måste hon sitta timtals vid hans bädd. Reste hon sig upp för att gå, kom det ett uttryck af oro i hans ansigte, och han gjorde en rörelse som tycktes bevisa, att medvetandet endast var fördunkladt, icke helt och hållet slocknadt. Och när han slutligen vaknade ur en sådan feberdvala, brukade han berätta henne hvad han drömt »Jag drömde om min far», sade han en gång. Han hade legat stilla länge och andats lugnt; men så plötsligt hade det gått en ryckning genom hela hans kropp, han hade dragit en djup suck — och vaknat. »Jag tyckte, att jag såg honom som genom ett moln af puder — man höll på att frisera honom. Jag blef så glad öfver att se honom och jag störtade fram emot honom. Men ju mer jag närmade mig, dess mer utplånades hans bild och när jag tog hans hand för att kyssa den, gick det en rysning genom mig: fingrarne voro torkade kvistar och min far sjelf endast en blodlös trädstam, med rimfrost öfver grenarne. Det var öfver alla dessa bilder något fantastiskt och ohyggligt på samma gång. Hårresande och sköna i sällsam, underbar förening, sådana voro de intryck, hon mottog vid hans sjukbädd: en ömhet, som drog henne till sig med smeksamma händer och en spöklik rädsla, som stötte henne bort.
Utskottets förslag bifölls af Ständerna enhälligt; hvarefter Utskottet uppgjorde förslag till Riks-Akt, hvilket, efter kommunikation med Norrska Storthinget och åtskilliga jemnkningar, af båda Nationerna genom deras gemensamma Konung och särskilda Representationer antogs och gillades. Riks-Akten, som af Svenska Representationen sjelf författades, antogs af denna Representation under den förutsättning, att dess bud stodo i full öfverensstämmelse med Svenska Grundlagarne. Om Svenska Representationen häruti misstagit sig, så minskar detta misstag pä intet sätt giltigheten af den lag, hvarom denna Representation med den Norrska öfverenskommil. Den sednare hade ingen skyldighet eller befogenhet att undersöka och bedöma Svenska Representationens uppfattning af öfverenskommelsens för - 6 Konstitutions-Utskottcts Memorial N:o 46. hållande till Svenska grundlagarne. Om någon strid mellan Riks-Aktens och Svenska grundlagarnes stadganden angående de förhållanden, sorn genom Riks-Akten skola bestämmas, verkligen skulle förefinnas, så måste Svenska Folkets en gång till öfverenskommelsen under lagliga förmer gifna bifall förbinda detsamma, att med åsidosättande af grundlagarnes afvikande bestämning, följa Riks-Aktens. De bestämningar i Riks-Akten, hvilka vid förevarande fall äro att undersöka, igenfinnas i 6 och 7 §§:ne. De omtala ej särskildt något annat fall för Riksstjrelsens förande, än det alt Konungen dör medan Thronföljare ännu är omyndig; då skall, enligt 6:te §:n. Svenska och Norrska Siats-Rådet genast sammanträda för att gemensamt utfärda kallelse lill Riksdag i Sverige och Slortbing i Norrige. Intill dess bägge rikenas representanter äro församlade och hafva förordnat om regeringen under konungens minderårighet, skall Rikenas styrelse, enligt 7 §, förestås af det förenade Svenska och Norrska Stats-Rådet, hvars sammansättning och arbetssätt närmare bestämmas.
Elma påstod att det var för fusk i en skrifning, men hon var inte vidare van att narras, och hennes uppgifter voro så sväfvande och motsägande, att fadern begrep att hon inte ville ut med hela sanningen. » Säg mig nu ordentligt, hur det hänger ihop, » sade han strängt, » annars går jag upp i skolan och tar reda på det själf. » » Åh, nej, nej, gör inte det, » utbrast hon förskräckt. Den hotelsen tycktes ha bättre verkan än alla hårda ord, och med ens löstes hennes tungas band. Utförligt och brådskande talade hon om, hur hon mutat Selma Lindgren med karameller, för att hon skulle sticka åt henne konceptet till sin franska öfversättning under pulpeten, och hur lärarinnan kommit och fått se det sticka fram ur Elmas bok. Denna bekännelse föreföll verkligen något så när trovärdig, och hon fick ändtligen gå. Men då hon var borta, betogs hennes far åter af misstro. Det var isynnerhet hennes ängslan för att han skulle gå upp i skolan, som tycktes honom besynnerlig, och han beslöt att, så fort han fick en stund ledig, göra ett besök hos rektorn för ätt reda ut historien. Fram på förmiddagen infann han sig också mycket riktigt i skolan och hade äfven den turen att få träffa rektorn, hvarpå han genast framförde sitt ärende. Han ville veta, hur det förhöll sig med det där fusket i franskan, som hans dotter fått anmärkning för. » I franskan, » upprepade rektorn. » Nej, i franskan var det inte. » » Således ljuger hon också, » utbrast fadern, upprörd att finna så mycket sedefördärf hos sitt barn. Eektorn försökte likväl att något förmildra saken. » Kanske ett missförstånd, » sade han. » Anmärkningen gafs för en svensk kria, som hon låtit någon skrifva i sitt ställe. » » En svensk kria I » » Ja. Och lusket var mycket lätt upptäckt, inte alls väl utfördt, » sade rektorn leende. » Hon ville på inga villkor tillstå, hvem som hjälpt henne, men troligtvis är det er barnjungfru eller någon gammal sentimental mamsell! » » Hvad för något!