Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom Hemliga Utskottets vid val-riksdagen 1810 uti Orebro nyligen, efter mera än 50 år, offentliggjorda förhandlingar har vunnits den säkraste bekräftelse på sannfärdigheten af de förut allmänt i omlopp varande berättelser om den framstående del försynen låtit den unge Löjtnanten Frih. Cari Otto Mörner ega uti nämnde thronföljareval. Med sitt vackra dubbla syfte, att söka betrygga den vördnadsvärde 81 år gamle, svårt blesserade, krigarens sista dagar, och att. å nationens sida, ehuru sent, belöna den unga mannens, till de förenade rikenas lycka, med framgång krönta dristiga handling vid thronföljare-valet 1810, — innebär motionen derjemte en nationel gärd af tacksamhet för allt det goda, landet sedan 3:ne generationer åtnjutit under dynastien, grundad af Konung Carl XIV Johan. Instämmande uti motionen lika varmt, som vördsamt, anhåller jag att detta mitt yttrande måtte få åtfölja densamma till Högh Stats-Utsk:t. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framstäld propos., blef motionen jemte yttrandet till Stats-Utsk:t remitterad. 180 Den 26 November e. m. Frih. Arm felt, Magnus, uppläste följande motioner, nemi.: N:o 99, om antagande af ett lagstadgande rörande klander å arfskifte; N:o 100, om antagande af ett tillägg till Ärfda-balkens 16 kap. 3 §:n, i fråga om inbördes testamente; och N:o 101, om utfärdande af en förklaring utaf K. Förordmn d. 20 November 1845, ang:de handel af lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva. Alla dessa motioner remitterades till Lag-Utsk:t. Hr Heijkenskjöld, Carl Johan Eduard, uppläste en motion N:o 102, ang:de fördelning af kostnaderne för sjösänkningar, der qvarnverk icke finnas att ändra eller utrifva. Bordlädes. Anmäldes och bordlädes följande från Utsk:n inkomna Mern. och Utlåtm, nemi. från Konstitutions-Utskottet:
I öfrigt, och som Riksgälds - Sedlarnes Realisation endast genom en pä längre tid fortfarande Brwillning af Rikets undersätare kommer att ersättas, anser Banco - Utskottet ej billigt, att igenom en Realisa - Drn zo Octobec. 48'-5 sa tron till högre ivärde, än Credit-Sedlarne nu merkell, gen äga, öka tyngden för de fattigare som utgöra största antalet af Rikets Jnwänare och sorn iunehafwa föga, eller blott ringa del af berörde Sedlar, till förmän rgenteligen för nägre fä Capitalister, Agioleurer och tilläfwentyrs jemwäl Utländffe Män, sorn af dem kunna äga stora Summor: — Skillnaden emellan ZZ^-, samt 2s Riksdal, rabatt pä ioo:de gör pä is Millioner 75 Tunnor Guld, samt pä IQ Millioner 50 Tunnor Guld; en till wärdct försämrad ideal pennlngestocks förwandling ut! reel kan omöjcligen werkställaS utan att nägon derwid mäste blifwa lidande. Efter ett högre Realisations-wärde, än sädana Crcdit-Sedlar uti rörelsen sig iklädt, skadanärings-idkaren; efter ett lägre äter lider Capitalrstcn och Fordrings-ägaren, hwilket i stg sjelf icke heller är rättwist; men dä nägondera nödwändigt mäste lida torde de sistnämndes lidande för Riket wara mindre skadeligt än om näringarne räka i wanmagt. 5:0
Efter erhållet uppdrag uppgjorde derefter Byggmästaren E. Thavenius kostnadsförslag lör dessa oinläggniggar af grundmurarne, beräknande Hrr Thavenius kostnaden för omläggning af yttre grundmu - 27 rame till B:ko R:dr 50,923: 16. Omläggning af inre d:o » » 37.409: 16. Direktionen, hvilken lika med besigtningsmännen ansåg alldeles oundvikligt att så lort som möjligt företaga omläggning och förstärkning af grunden under liela Riddarhusbyggnaden, hemställde i detta afseende den 29 Maj 1857 till Ridd. o. Adeln: l:o. Alt den ifrågavarande ytterst maktpåliggande och till utförandet svåra reparation af grunden under Riddarhuset icke måtte, på sätt 20 §:en i Riddarhus-Direktionens Instruktion föreskrifver, efter kungörelse i tidningarne utbjudas på entreprenadauktion till öfverlagande af den sorn stadnade för minsta anbudet, utan att Direktionen måtte tillåtas att, på sätt Direktionen kunde finna förmånligast och bäst ledande till ändamålet, om reparationen besörja. 2:o. Att arbetet ju förr desto heldre måtte börja på Riddarhusbyggnadens sydvestra del, der undersökning al grunden redan skett, men sedermera successive fördelas på flere år. Denna hemställan Idef af Ridd. o. Adeln bilalien den 25 Juni 1857, hvarefter Direktionen ofördröjligen gick i författning om arbetets påbörjande, hvilket egde ruin i sednare hälften af sommaren sistnämnde år. Då byggnadens alla bristfälligheter först under sjelfva reparationsarbetets utförande kunde till fullo utrönas, torde de här böra i ett sammanhang anföras. De skador, sorn under loppet af flere år visat sig och mer och mer ökats, utgjordes af stiirrc och mindre sprickor i såväl yttersom inner-murar, serdeles på byggnadens vestra häll t. Dessutom funnos brytningar i taket, sprickor i ballustrader och pelare uti trapphuset in. m., allt angifvande en rörelse uti husets murar, hvilken enligt säkra observationer ej var afstadnad utan fortgående i tilltagande grad.
Hr Hjerta, J^ars: Möjligen misstager jag mig, men det förefaller mig som om tröttheten efter discussionerne om de öfriga jernvägarne åstadkommit en viss likgiltighet för den nu föredragna punkten, intilldess en talare, hvars röst tillvunnit sig en odelad upmärksamhet, efter långt uppehåll begärt ordet. Efter denne talares yttrande kan det visserligen vara öfverflödigt att något tillägga, men då såväl i fråga om den nu föredragna punkten som i alla andra jernvägsfrågor det är af vigt att få ett bestämdt omdöme om vissa principer, anhåller jag att få yttra några ord ur tatsekonomisk synpunkt. Ehuru, enl. hvad man här sagt, den föreslagna 190 Den 12 Juni f. m. jernvägen är en ibland dem som säkrast komma att bära sig, tror jag doek att skäl finnas, hvilka tala för ett upskof åtminstone intill nästa Riksdag. Ett af dem är, att Ståndet i sitt beslut om vägen emellan Götheborg och Orebro öfverlemnat riktningen af denna väg till K. M:s bestämmande. Men äfven andra skäl finnas. Man har sagt, att denna bana kunde möjligen komma att betraktas som en bibana och blifva anlagd af enskilde, hvarigenom Statens medel besparas, men detta skäl öfverväges af ett annat, nemi. att denna bana är den fördelaktigaste af alla banor, och det skulle således vara skäl att upskjuta allt beslut om denna bana, sedan fråga upstått om anläggning af en kanal. Annu en omständighet talar för ett sådant upskof. Det är nemi. otvifvelaktigt, att banan OrebroAskersund är en bland dem, om hvars anläggning på Statens bekostnad alla äro ense. Afven om man icke vill antaga ett system, är det klart, att alla, som bo i orterne omkring Statens banor, skola önska att så fort som möjligt få dem färdige, och att i främsta rummet komma i åtnjutande af R. St:rs välvilja. Jag tror då att det hörer till en klok statshushållning att begagna sig af denna allmänna önskan och att profitera af orternes eget intresse, så att man må kunna framkalla någon upoffring på deras sida. Ett sådant förhållande kan möjligen inträffa med denna jernväg.
Utskottet härigenom jemväl hafva besvarat en af Ridderskapet och Adeln till Utskottet remitterad motion, deruti Friherre von Stedingk, IJ. S. yrkat, att, jemte det den Stats-råds-ledamot nu medgifna rättighet att vid 65 års ålder erhålla pension upphör att vara gällande, Stats-råd, som från embetet afgår, såvida likväl denna afgång icke sker i följd af föreskriften i 106 eller 107 §§ af Regerings-formen, må berättigas, att, utan afseende å lefnadseller tjenste-ålder, af Statsverket uppbära 4,000 Ridr Rimt i årlig pension, eller, om han i annan tjenst sedermera ingår, så stort belopp deraf, som den med dylik tjenst förenade lön understiger pensions-beloppet; sammanvarande eller först sammanträdande Ständer likväl obetaget att besluta, om och till hvilket belopp en sådan under alla förhållanden utgående pension må kunna förökas. Slats-Ulskottets Utlåtande JYi 167. 7 10:o. Under behandlingen, af dessa frågor har Utskottet icke kunnat undgå alt finna hurusom nu gällande pensions-förfatlningar äro i viss mån bristfälliga och behöfva omarbetas. Så förekommer t ex att de civile embetsoch tjenstemän, som uppnått 70 års ålder, behöfva hafva tjent Staten allenast 30 år för att komma t åtnjutande af pension å allmänna mdragnings-staten, under det de, som äro 65 år gamla, måste hafva tillbragt vid pass 40 år i alimän tjenst, för att, efter företeende af läkarebetyg öfver försvagad helsa, få tillgodonjuta en dylik förmån. Afven flera andra missförhållanden förekomma, hvilka det icke torde vara behöfligt att här anföra.
Nå så finns det då en ärlig själ i landet, som har hjerta på rätta stället. „Nå, visst var Löfvingen med er?“ „Nej se, för tusan, om han sku ha ställt så dumt till, att vi blifvit fångna; men jag var ett dumt nöt, jag.“ „Nå, märker du nu, att du dragit olycka öfver ditt herrskap?“ „Hvad? Är det jag som gjort det? Det måtte väl vara kosack-dj-ne, vet jag, och inte jag.“ „Och nu får du göra en lustresa till Sibirien.“ „Bättre folk ha gjort så förr. F-n i bara att jag ej fick lifvet af flere af de skäggdj-ne, så hade jag kunnat fara med lättare samvete.“ „Vill du förtjena dig stryk på köpet för ditt ohöfviska tal?“ „Förlåt, ers nåd, ja, si jag kom att svära; det passar sig ej, när man talar med höga herrar.“ Mannens min hade under hela samtalet varit så trohjertadt vänlig, så utan aning om något olämpligt i de sagda orden, att det mer än en gång hade lockat ett leende på furstens läppar. Han fördes bort, och nu infördes de båda andra karlarne. Deras förhör var hastigt slutadt, och deras uppgifter fullkomligt öfverensstämmande med trädgårdsmästarens. Fursten gick tillbaka till de båda väntande fruntimren. „Mina damer,“ sade han med vänlig artighet, „kriget har många sorgliga följder, bland de mest sårande är, att äfven ädla qvinnor måste lida derför. Någon slags ersättning för, hvad ni lidit orättvist, är jag ur stånd att kanna erbjuda. Imellertid, för att åtminstone för framtiden kunna trygga er för vidare olyckor af detta slag, ber jag er antaga mitt förslag, att tills vidare bosätta er i Åbo. En af ett långvarigt krig förvildad soldatesk är stundom omöjlig att hålla i tygeln på längre afstånd. Har ni föröfrigt någon önskan, till hvars uppfyllande jag kan bidraga, så skulle det vara mig en glädje.“ „Ryktet har ofta prisat furst Galitzins ädla namn, äfven då det i honom såg en fiende; jag har nu lärt mig, att äfven ryktet kan tala sanning.
Det torde icke heller vara tvetydigt, att detta tillstyrkande jemväl är i dubbel måtto formvidrigt, så väl med afseende på Rikets Ständers i hufvud frågan förut fattade beslut, som ock i afseende på den vådliga förblandning och sammanbindning detsamma innebär af de olika föremålen för Riks-Slatens Hufvudtitlar. Måste det nemligen å ena sidan medgifvas, att arbetskarls-compagniens vård och underhåll tillhör 8:de Hufvud-Titelns utgifter, så är det, å den andra, lika bestämdt, att den inkomst, som en klok användning af manskapets arbetskraft bör inbringa, måste komma samma IIufvud-Titel till godo. Är nu en arbetskarls dagsverke vid fästniugs-byggnaden per medium värdt t. ex. 12 sk. och Compagnien kunna i rund summa lemna t. ex. 60,000 dagsverken på året, hvilken summa naturligtvis beror af manskapets större eller mindre numerair, så blir följden af Utskottets förslag, alt 8:de Hufvud-Titcln årligen contribuerar lill den 3:dje en summa af i5,ooo R:dr, förutom den tillökning i bekladnadsslilning, bevakningskostnad m. fl. faux frais, som måste uppstå, då manskapet användes till fästningsbyggnad; icke dervid förgätandes den, tvifvelsutan ganska betydliga betalningen för manskapets öfverbelingsförtjenster, som också i sådan händelse skulle drabba 8:de Hufvud-Titeln, och hvilket allt sammanlagdt icke torde finnas för högt beräknadt, om det antages till 33| procent af förenämnde calcul-summa, den der sålunda kommer att uppgå till circa 20,000 R:dr Banco, hvar - 4 Stals-Utskottets Utlåtande N:0 4^3. med alltså en förut otillräckligt försedd IIufvud-Titel i sjelfva verket belastas till fördel för en annan.
Då jag öppet erkänner, att jag vid Hera tillfällen förgäfves sökt att ur den capitalräknning, som vanligen åtföljer de allmänna tidningarne, leda mig till några önskade resultat, sä får jag också vördsamt anhålla, att den skrifvelse, som blifvit föreslagen, måtte, nied de förändringar, som af Hr von Hartmansdorff blifvit föreslagna, af R. o. Ad. beslutas. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Om R. o. Ad. instämmer i Hr von Hartmansdorffs sednaste framställning, så har jag intet att dervid erinra. Det af Hr von Hartmansdorff afsedda ändamål kan nemi. vinnas, utan några förändringar i formuläret, blott med eli omslut af capitalräkningen, pä sätt som Revisorerna plägat låta verkställa. — Hvad angår Frih. Cederslröms förlag, att omtala i denna anhållan, det räkenskaperna borde afslutas deu sista April i st. f. den sista December, sä förutsätter delta åtskilligt, som för närvar, icke har varit taget i betraktande, nemi. en förändring i räkenskaperne öfver tullverket, bränvinsbränningsafgiften, chartae-sigillatae-afgiften, m. m., som måhända icke så med ett enda penndrag och på ett enda ögonblick kan utredas och bestämmas. Sådant fordrar att något närmare tagas i betraktande, hvilket jag är öfverlygad om att Frih. Cederström gjort, men det har icke blifvit sä fullständigt för R. o. Ad. framstäldl och de öfriga Stånden äro i fullkomlig okunnighet om en sådan fråga. Efter hvad jag vill påminna mig, torde denna sak i något af StatsUtsk:s blifvande betänkm komma att afhandlas, och hemställer jag derföre, om icke Frih. Cederström skulle finna för godt att göra sin framställning till en särskild fråga eller afvakta StatsUtsk:s utlåt, i ämnet. Jag anser saken alltför mycket invecklad, för alt kunna så hastigt afgöras och få ett rum i den här föreslagna und. skrifvelsen. Frih. Cederström: Då StatsUtsk:s betänk.
N:o 17, ang:de mantalspenningarnas bestämmande till jemna belopp efter nya myntsystemet; N:o 18, ang:de uphörande af bammarskatten och tackjerns tionden; N:o 19, ang:de ändring i passförfattningarne; N:o 20, ang:de stadga för Högsta Domstolens tjenstgöring på två afdelningar; Nto 21. ang:de postbevillningen; N:o 22, ang:de nya predikotexter m. m.; N:o 23, ang:de ändring i bestämmelserna om ansvar för den, som träder till eller utsprider villfarande lära m. m.; N:o 24, angtde uphäfvande af straffarterne prygel och dagg; N:o 25, angtde mantalsbråkens reducerande till decimalbråk m. m.; N:o 26, ang:de uphörande af den s. k. hofveriskyldigheten; N:o 27, ang:de uphäfvande af rättigheten att idka s. k. gård farihandel ; N:o 28, angtde förändrade stadganden i afs:de på handels bok» vitsord; Nto 29, angtde uphäfvande af förbudet för gemenskapen att gifta sig utan vederbörande befäls samtycke; N:o 30, angtde ändringar i Skiftesstadgan; Nto 31, angtde åtgärder för behöfvandes undsättning vid inträffad missväxt; Nto 32, ang:de införande af s. k. Grundoch Hypotbeksböcker; Nto 33, angtde ett tillägg till Exped.Dtsk:ts, under N:o 14 afgifna och af R. Sttr godkände förslag till § i Riksdagsbeslutet, i an), af DD. MM. kröning. Anmäldes och bordlädes nedannämnde, från Ctsk.-n inkomne Vern., Utlåttn och Belänk:n, nemi. från Konst i t ut iöns-Utskottet t N:o 68, med förslag till ändring i 70 § R.O.; Stats Utskottet:
Det är med dessa tänkesätt vi tillönske det Hedervärda BondeStåndet den Högstes välsignelse vid deras nu påbegynte arbeten och försäkre Det om Ridderskapets och Adelns upprigtigaste aktning, vänskap och tillgifvenhet. Börjades uppläsning af Rikets Ständers till Stats-, Bancooch RiksgäldsVerkens Öfverseende förordnade Revisorers den 14 December 1825 till Rikets Ständer afgifne Berättelse, om verkställd Revision af BancoVerkets afslutade räkenskaper för åren 1822 och 1823, den i sammanhang dermed förrätade granskning af Styrelsen och Förvaltningen vid detta Rikets Ständers Verk från senaste Riksdag, samt Verkets befunne tillstånd och ställning. Herr •vört Heynne_, Georg: Då Revisorernes Berättelser så länge hafva varit tryckte, och jag förmodar, att de fleste af Ridderskapets och Adelns Ledamöter redan tagit kännedom om deras innehåll, samt de upptaga en stor volum, anhåller jag, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes till Ridderskapet och Adeln framställa, huruvida Ståndet anser nödigt, att Berättelserne uppläsas, då livar och en, som deraf vill taga närmare kännedom, kan särskildt få läsa dem i RiddarhusCanzliet. Ben 12 November f. m, 3r Hans Excellence Herr Grejven och Landt Marskalken yttrade: att då Revisorernes ifrågavarande Berättelser borde till de öfrige RiksStånden afsändas, för att derstädes uppläsas, och sedan de återkommit till Ridderskapet och Adelil, skulle till vederbörlige Utskotts handläggning öfverlemnas, samt det följakteligen icke vore tillfälle för Ridderskapet och Adeln, att i RiddarhusCanzliet taga kännedom af desse Handlingar, ansåg Hans Excellence sig böra hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att berörde Berättelser nu fingo, i likhet med hvad tillförne äfven varit brukligt, uppläsas. Bifölls.
Just af hvad Herr Hjerta anfört, vili jag hämta skäl för min satts. Han har här talat om 81 §. RegeringsFormen, och åberopat den såsom stadgande, att förslaget må endast i ett helt afgöras. Han hade rätt häri, om alla §§• i förslaget angingo blott Konungens rösträtt Den 23 Februari i f. m. »9 i Högsta Domstolen. Men Herr Hjerta har sjelf nu yttrat sig öfver en helt annan del af Förslaget, nemligen om Lagförklaringar, och Rikels Ständers rättighet att dem ogilla. Detta är ju ett ämne, som alldeles ej har sammanhang med frågan örn uphörande af nämnde rösträtt. Men jag är ej egenkär; det finnes en medelväg mellan våra meningarj och jag föreslår dess begagnande. Den är nemligen, att vi discutera hvarje §. af Förslaget serskildt, och besluta öfver alla på en gång. Delta är väl åtminstone ej för mycket hegardt. Friherre Cederström: Den af Herr Hjerta upläste 81 §. af RegeringsFormen, rörande sättet för GrundlagsFörslags afgörande, inskränker ej i någon måtto Rikets Ständers rätt, att besluta särskildt öfver hvarje §. i ett Förslag, som af Konungen blifvit frnmställdt. Sålunda har ock hittills alltid tillgått. Då jag likväl är böjd för att afslå det ifrågavarande Förslaget till alla dess delar, så är det mig nu likgiltigt, om vi komma ifrån det med sex klubbslag eller med blott ett; och om Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken vill göra en enda proposition på alla Sex §:ne i Förslaget, så är jag visserligen ej deremot för denna gång. Men jag gör härvid det uttryckliga förbehåll, att delta icke må blifva ett för framtiden gällande preju 2* - 20 Den 23 Februari i f. m. dicat, alt RiksStånden ej skulle äga att§-vis afgöra sådane GrundlagsFörslag.
Dito til Betjeningen i Wexel-och Läne^anHuen r - 100: 100: ^o: Summa 25,905:16: l^ecapitulation. Aflöning lil Herrar Fullmägtige samt ^ tjenstgörande Betjening » - 22,856: Äldre Lxtra Orclinaris Staten 3ZZ: 16: ken8ion8-Staten * -Zzz:l6: Arfwoden - » * - 400: Hela ärliga Utgiftssumman 25,905:16: Anmärkning. Beloppet af aflöning til expecteranäe Embetssch Tjenstemän samt Wakt-Beljente kan icke Utsättas, såsom beroende af en skeende Stats-ke°ls rmZ; - IZOS Den 29 Mars. e. m. rm§; och anmärkes, ar ehuru förestäende Stat up, rager er witzr antal af Sytzlor wid Lre6it-SedelWecker, äfwensom af Wakt-Beljente, sä följer icke häraf, ar detze befattningar til er sädanr antal stola bibehällas, utan kommer antalets bestämmande at bero af en närmare ke^IermA, da de ibland förenämnde befattningar, hwilka befinnas öfwerflödige, komma at genast indragas, pä sätt härom Uti keglememet för Niksgälds-Oomoiret är stadgadt. I.it. e. Langens Aflönings-Stat, enligt Riksens Ständers Ksnco-Utstotts krotoLolis-Utdrag af den 22 Februarii 1810. Herrar Lanco-Fullmägtiges kx petition. En Secreterare » R:V. 1220: En ^rciiivarie - » , « 6oo: En Lanceiiist - r « -252: LommissLri-tet. Do kommissarier Ä R:d. 1202: Sex Dito - L » 802: kananeus Lancellie. En ^eferenclaris - « r r 622:
Ständers bedömmande, inhämtas huruledes Revisorerne funnit, att någre af de dispositioner, som å SlrÖmrensnings-foliden blifvit gjorde, varit dels af sådan beskaffenhet, att de antingen icke bordt räknas bland de föremål, Riksens Ständer med denne fond afsett, såsom varande af mera enskild än allmän egenskap och ej heller hänföras till de Hufvud-Tittlar, hvarunder Kongl. Maj :t, enligt Nådigt Bref den a3 Januarii 1819 indelt desse föremål, dels för fonden fremmande, och, derest utgiften skolat ega rum, häldre bordt anvisas uppå andre af Rikets Ständer anslagne tillgångar, med hvilkas bestämmelse den närmare instämt, dels ock hafva utgjort Handels-företag, som, ehuru åsyftande att gifva Industrien en mera fördelag tig rigtning och bidraga till Hufvudstadens förseende från Inrikes orter med atskillige förnödenheter, likväl synts bora lemna åt enskilde och icke bedrifvas af Staten, som, hvad härmed jemväl inträffat, dervid all - 4:de Sami. 5 Band. 203 S,t a t s -U t s k o 11 f* Is Betänka n d e ti* tiel skall vidkännas förluster; Och hafva Rcyisqrerne, då sådant verkat tili dea minskning i Strömrensnings-fondens tillgångar, att hufvudföi emålen icke kunnat befordras med samma verksamhet, som i den händelse att hela anslaget hållits dem tillhanda, ansett sig höra särskildt fasta Riksens Högloft.
RiddarhusUtskottets den 27 sistlidne Januarii aflåtne, och den 6 dennes e. m. på bordet lagde, Memorial angående undersökning af en i Riddarhusets Cassahvalf befintelig kista, förseglad med Sigill, innehållande Olivecronska ättens vapen. Herr Uggla, Carl Wilhelm, hade inlemnat följande, som uplästes: I anledning af Riddarhus-Utskottets Memorial angående den i Riddarhusets förvar varande och med Adliga ätten Olivecronas sigill försedde kista, hvilkens öppnande Utskottet, på Herr Olivecronas anhållan, tillstyrkt böra ske uti närvaro af Den ig Februarii e. m. 249 lians ombud, får jag ödmjukeligen anhålla, att, då min aflidna Moder Fru Sophie Olivecrona var halfsyster tili den Olivecrona, hvilken nu gjort ifrågavarande anspråk, det äfven måtte tillåtas mig närvara vid inventeringen af hvad som till äfventyrs i denna kista kan finnas. Äfvenledes får jag vördsamt anhålla, att, sedan inventering blifvit verkställd, handlingarne, eller hvad annat i förenämnde kista kan finnas, må få förblifva i RiddarhusDirectionens vård, intill dess slägtingarne vidare få öfverenskomma, huru det skal! disponeras; hvarvid jag förbehåller mig all äganderätt efter lag, samt att utan mitt begifvande ingen offentlighet i tryck må ske af det, som uti kistan kan finnas, det må vara antingen af enskild eller allmän beskaffenhet. Jag begär således ödmjukeligen återremiss af Memorialet, derest Ridderskapet och Adeln icke skulle finna sig vid, att genast bifalla detsamma, med den förändring eller det tillägg jag nu framställt. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken föreslog, att Ridderskapet och Adeln, med bifall till hvad RiddarhusUtskottet hemställt, måtte anmoda Utskottet, att i närvaro af ej mindre RiddarhusDirectionen, än ock Häradshöfdingen C.