Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men när troll-käringen fick veta om prinsens sömn, och huru allt annat hade aflupit, vardt hon så glad, att hon tyckte sig gerna vilja göra ännu en slik handel, om tillfälle yppades. Hon vände så åter hem till sitt, och hela dagen i ända gjorde hon inte annat än bara härflade på den gyllene härfveln. Men lika snällt som tråden lekte på härfveln, lika snällt lekte ock hennes tankar till allt hvad ondt kunde finnas. Som det nu led emot qvällen, stod konunga-dottern omsider upp, aftorkade sina tårar, och begynte tillreda ett gästabud, som var ännu mycket, mycket kosteligare än någonsin tillförene. Derefter gick hon upp i gården, och beddes få tala vid drottningen. När de nu åter träffades, sporde trollet med många vänliga ord efter hennes ärende. »Jo,» svarade prinsessan, »detta är mitt ärende, att jag vill bedja dig och din styf-dotter ännu en gång visa mig den stora hedern och blifva mina gäster.» Ja, sådant behagade troll-drottningen mycket väl; hon samtyckte derföre till prinsessans begäran, och lofvade komma såsom utsatt var. När konunga-dottern och hennes gäster nu åter sutto till bords, och åto, och drucko, och gjorde sig glada, tog prinsessan fram sin silkes-pung, och visade att den städse var full med penningar, huru mycket ock månde tagas derur. Häröfver blef troll-drottningen på det högsta förundrad, och menade att detta var en ännu mycket större dyrbarhet, än något annat som hon hade sett. Hon frågade fördenskull, om hon ej kunde få köpa pungen. »Nej,» svarade prinsessan, »den är icke fal för något pris, hvarken för penningar eller goda ord. Likväl,» sade hon, »skall jag afstå honom till dig med ett enda vilkor.» ’Hvad är det för ett vilkor?’ sporde troll-käringen med stor häftighet. »Jo,» svarade prinsessan, »detta är mitt vilkor, att jag får sofva ännu en natt hos din käraste.»
Jag ber att till prot. få tillkännagifva, att jag finner mig förhindrad att deltaga iden förestående voteringen, emedan frågan på så sätt kommit i ett olagligt skick, att Exped.Utsk., emot gällande former och hittills iakttagen praxis, afgifvit förnyadt utlåt., innan första förslaget kommit samll. Stånden tillhanda. Hr Westfelt, Nils: Lika med den sisla värda talaren får äfven jag förklara, att jag af det uppgifna skälet icke kan deltaga i voteringen. I öfrigt instämmer jag i det yttrande Frill. Cederström, Anders, sednast afgifvit. Hr Tersmeden, Carl Reinh.: Äfven jag förenar mig i hvad Gr. Horn yttrat, och anser mig i anledn. af den begångna oformligheten icke kunna deltaga i voteringen. Frih. Ridderstolpe, Fredr. Christian: Instämmande med Gr. Horn, anhåller jag få tillkännagifva, det jag, af samma skäl, som Hr Grefven anfört, finner mig icke kunna deltaga i voteringen. Gr. Löwen, Axel, Frih. Stael von Hollstein, F a - Den 9 Januari f. m. 49 Fabian Wilh., och Gr. von Seth, Bror, förenade sig med Gr. Horn. Efter nu företagen votering, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 5o. Nej — io. H. It. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Lördagen den 9 Januari 1841- Plenum kl. 6 e. m. Justerades 2 prot.utdr. för denna dog f. m. Upplästes till justering och godkändes nedannäranda ExJ ped.Utskis förslag till It. St:s und. skrifvelse;- till K. M, nemi.:
Jag anser mig böra nämna, att anledmn, hvarföre jag förenade mig med dem, som begärde denna motion på bordet, var den, att jag ansåg Hr Thams motion innebära en centralisation af all spiritualitet inom landet omkring Episcopatet och Hierarchien, och emedan jag anser, att dess innehåll är helt oeh hållet stridande mot all både tanke-, taloch tryckfrihet inom ett constitutionelt land. Hr Den 8 November. 97 Hr Tham upläste vidare följande motion: Under ett anförande hos B. o. Ad., som afgafs d. 29 Mars 1854, oell som då remitterades till LagUtsk., utvecklade Hr von Hartmansdorff de rika skäl, som då förefunnos för sammankallande af ett allmänt kyrkomöte. De samma skälen förefinnas ännu fortfarande och torde icke ånyo behöfva att här uprepas. Söndringarne äro i jemt tilltagande. Visserligen har genom kyrkans, presterskapets och myndigheternas kraftigare ingripande ett hopp vaknat att de skola hejdas. Emedlertid uppenbara sig hos många af dessa rörelser bestiimda afvikelser i läran, som kraftigare behöfva att mötas. Skulle äfven många af dem, som affallit ifrån läran, icke genom ett kyrkomöte kunna återvinnas, så skulle likväl de många vacklande och svaga i tron kraftigt stödjas och hejdas i sitt affall. Vi spåra dessutom, under århundradens lopp, huru en slapphet i kyrkotukten insmugit sig i Svenska kyrkan, och huru all sådan hotar att derifrån utträngas. Vi måste söka den närmaste orsaken dertill i frånvaro af ett gemensamt och allmänt kyrkomöte. Ehuru vi ifra för sammankallande af ett sådant, så må man icke lemna utur sigte, att sättet på hvilket det hålles är en hufvudsak. Det bör så anordnas, att dess beslut gifver lyftning och kraft för en längre tid, och att folket med vördnad ser upp till detsamma och ödmjukt och med sannings-känsla böjer sig under dess beslut. Skulle det, likt Itiksdagarne, oftare återkomma, så skulle det förstöra sig sjelf och förlora i värde.
Då, såsom man af dessa exempel kunnat finna, en stor del af dea ofta åberopade spanmålsexpoten motväges af importen utaf likartade förnödenhetsariiklar, torde det således icke kuuna vara att hoppas, att det förra skall lemna ett tillräckligt stort öfverskott utöfver den inhemska förbrukningen och utöfver hvad som erfordras till liqvid för landets införsel, för att dermed de af mig beräknade 9 millionerna i räntor och amortissementer skola kunna till utlandet betalas. Åtminstone blir detta omöjligt, så länge denna införsel för högt updrifves af lättsinniga beräkningar, allt för stor njutningslystnad, samt äfven genom felaktiga baukoch kreditlagar. Om jag beräknar en tunna hafre till 9 rdr, hvilket torde vara ett ganska högt pris, så måste Sverige hädanefter utskeppa 1 mill. tunnor hafre utöfver sin vanliga export. Men dess utförsel till dato har aldrig upnått denna siffra (med undantag af de exceptionella åren 185*—55), ty, enligt KommersCollegii Berättelse om Sveriges utrikes handel, utskeppades år 1856: 406,933 tunnor, och år 1857: 621,099 tunnor hafre. Det Ur också önskligt, att de ädlare sädesslagen må på våra exportlistor intaga den nuv:de så ofta lofordade hafreutförselns plats. Må man icke glömma, alt hafren ej är annat än kreatursfoder, och att genom dess ständiga odling jordens bördighet årligen försvagas; den skada, som derigenom åstadkommes, kan icke ersättas genom importen af några säckar guano eller några Skeppund kreatursbeu. Den, som studerat utländska förhållanden, vet också, hvilka upoffringar deu nuv:de Franska styrelsen gör för att upmuntra befolkningen i de provinser, der vinodlingen är hufvudsakliga inkomstkällan, att ej försumma ladugårdsskötsel; ty i annat fall kunna dess bördiga trakter lätt blifva lika utmattade, som redan flera i Portugal lära vara, der jorden under långliga tider utsugits af vinrankan och numera hvarken förmår gifva vinskörd eller gräs.
Rikets Ständer hafva till pröfning fö reha ft serskilda hos dem afgifna anföranden, uti hvilka dels blifvit framställt otillräckligheten af det, uti E. K. M:ts Nådiga Kungörelse den 18 Dec. 1023, gjorda stadgande, till förekommande deraf, att å fästning insatte missdådare skulle kunna, på sätt förut ganska ofta inträffat, med anledning af hvad uti 10 Cap. 21 §. Rättegångs-Balken, i afseende på ransakning om å flera ställen föröfvad missgerning, föreskrifvet är, genom osannfärdiga uppgifter om begångna brott, bereda sig tillfälle att, under forsling från en Domstol till en annan, komma på flykten, dels ock åtgärder blifvit föreslagne, genom hvilkas vidtagande dylika fångtransporter, utom i ett uppgifvet fall, syntes kunna helt och hållet upphöra, och nödiga upplysningar ändock i det närmaste vinnas, samt dels åter, för att bringa ofvan anförda stadgande till ytterligare fullkomlighet, föreslagits ett tillägg, så väl i förra som i senare momentet af Högstberörde Kongl. Kungörelse, genom hvilket tillägg, icke allenast anledningar för brottslingar, att å sig göra falska bekännelser, skulle undanrödjas, utan ock all onödig, till icke ringa kostnad för Staten och våda för allmänna säkerheten ledande, Bihang t. R. S:s Fröt, iQ:de Sami. 34 266 Exp. Vtsk. Förslag till und. Skrif v. N:o 121, forsling af sådana fångar helt ooh hållet upphöra, och den brottslige likväl komma i åtnjutande af alla, till den om brott oförvunnes fredande från oförtjent lidande, i Lag föreskrifna Rättegångs-förmoner.
Maj-.ts kansli, redan blifvit till liela beloppet, m 'd undantag af 1863 års andel, för sitt ändamål användt, men att, så vidt af liqviderade räkningar eller till Riks-arkivet levererade handlingar kunnat slutas, registratur-utskrifningen ännu icke hunnit längre än: för Justitie-revisionen inpå året 1839, Krigs-expeditionen eller Landtförsvars-departementet inpå 1825, Sjöforsvars-departementet 1847, Kammar-expeditionen eller Civil-departementet 1848, Finans-departementet 1856 och Eklesiastik-departementet 1856; varande från Utrikes-departementet registratur yngre än för år 1809 icke till Riks-arkivet aflemnadt. I anledning häraf och då Rikets Ständer, vid sednaste anslagets beviljande, förklarat sig anse icke vara nödigt att anvisa särskilda medel till utskrifning af riks-registratur för längre tid än till och med år 1856, men det ofvan anförda utvisade, att mycket deraf inom denna tids-begränsning ännu återstode att utskrifva, hade Riks-arkivarien hemställt, huruvida icke för ändamålet måtte begäras ytterligare anslag och detta, med afseende derpå att registraturerna vexte i samma mån de fortginge med tiden, till lika belopp, som vid sistförfluten riksdag bevdjats. Vigten deraf, att det felande riks-registraturet varder, så snart omständigheterna medgifva, bragt till fullbordan, hafva Rikets Ständer redan förut erkänt, och Utskottet tillstyrker alltså, att ett årligt anslag af 3,000 R:dr må, för nästa statsregleringsperiod, beviljas att användas till fortsatt utskrifning inom de särskilda afdelningarne af Kongl. Maj:ts kansli af riks-registratur till och med år 1856. 138:o. För fortsatt utgifvande af arbetet »Svenska språkets lagar» har Kongl. Maj:t äskat ett anslag af 1,500 R:dr, att utgå under hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866.
11) Denna skola har gemensamma fonder och inkomster med folkskolan för gossar. 32 Transport h) Adolf Fredriks församling: Folkskolan för gossar. Dito för flickor. Barnhusskolan i) Kateketskolorua: 12) uti Nicolai församling Clara dito Jakobs dito Maria Magdalena församl. 2-.ne dito dito dito dito 2:ne Catharina Hedvig Eleonora Ulrika Eleonora Adolf Fredriks Norrmalms slafuiugsklass Södermalms dito k) Kongl. Svea Lifgardes församlings skola I) Kongl. Lifgardes till häst församlings skola 13) m) Kongl. Andra Lifgardes och Kongl Svea Artilleri-Regementes gemensamma skola 14) n) Skeppsholms församlings skolinrä ningar o) Katholska församlingens skola p) Tyska National-Lyceum q) Nya Elementarskolan De 8 äldsta kateketerna åtnjuta i årlig lön 100 R:dr, och de 2.-ne yngsta hvardera 50 R:dr, och de 2:ne lärarne vid stafningsklasserna 33 R:dr 16 sk. hvardera. 13) Beklädnadsfonden vid denna skola utgjorde år 1850: 2,255 R:dr 30 sk. 4 r.-st., och inkomsferne 109 R:dr 9 sk. 7 r:st., deraf 10 barn erhöllo beklädnader för tillsammans 73 R:dr 14 sk. 14) Den uppgifna räntebärande fonden tillhör Kongl. Svea Artilleri-Regementet särskildt, och är icke för skolan allena, utan för regementets barnhus-inrättning i dess helhet. r) Vexel - 33 c p: P P 1 2. f p 3 & ^ 3 t/j P 3 p lgarnes id 1850 slut. crq p P EL r* &- SL fonder. inKomster. Af andra slag. Utgifterna äro inbegripne i dem för normalskolan. Stipendier för folkskolelärare-elever hafva enligt Kongl. Brefvet den 5 December 1845 utgått för hvardera af åren 1848 och 1849 med 1,500
Ständer» örn arfvode från den 1 Maji innevarande år för tvänne Extra Cancellister, en skriftlig reservation, sorn upplästes, gå lydande: ”Vid nagare eftersinnande af det sistlidne Plenidag gjorde Project, att ett Cancellist - arfvode skulle till delning anslås åt de tvänne sist antagne Extra Cancellisterne, kan jag mig ej häruti förena. Härvid har man förgätit, att tvärme förut antagne icke hafva mer än halft arfvode. Otillräckligheten af ett dylikt, kari hvar och en lätt inse, Om samtlige Cancellisterne varit nödvändige för arbetets fortgång inom Utskottets Cancellie, qch de sednast antagne varit lika sysselsatte med de Ordinarie, hvilket Secreferarens intyg vitsordat, finner jag, för min del, intet förenligt med billighet och rättvisa, att dessa ifrågavarande Extra Cancellister skulle aflönas med ett arfvode Bevillningsutskottets Betänkanden, (Hg 4 sk. mindre om dagen än Utskottets Vaktmästare , till hvars befattning val ej fordras mycken bildning Jag får derföre vördsamt föreslå, att de tvänne Extra Cancellisterne, jemte den med halft arfvode tjenstgörande, måtte anmälas hos Riksens Höglofl. Ständer, om ej till fulla Gancellist - arfVoden, åtminstone till tvärine hela, till lika del. liing dem emellan alla tre, ifrårt och med den i Maji. Om man invänder, att de tväone sistnämnde Cancellisterne antagits utan beräkning af arfvode, medelst deras eget begifvande, så får jag härvid anmärka, att det så mycket mindre bör falla dem till last, sorn de underkastat sig profningen af Utskottets omdöme öfver deras skicklighet och flit, innan ersättning för dem kommit i fråga. Skulle Höglofl. Utskottet ej lemna bifall till denna min hemställan, får jag anhålla, att detta, såsom min enskilda tanka i ämnet, matte Memorialet till Respective RiksStånden åtfölja,” Erik Paulsson, från Elfsborgs Län, förenade sig till alla delar härmed.
Detta, såsom med sanna förhållandet öfverensstämmande, har jag ansett mig särskilt böra anföra; hvarjemte jag äfven instämmer i det gemensamma Utlåtandet. Angående Räkenskaperna för Anderslöfs, Solberga, HassleBösarps, Östra och Westra Wemmenhögs, Svenstorps, Kjellstorps, Lilla Bedinge, Espö, Klagstorps, Östra Torpe, Lilla Isie, Hemesdynge och Södra Asby Kyrkor. Till underdåuigste besvarande af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, innefattande Rikets Sländers Revisorers anmärkningar rörande Räkenskaperna för Landtkyrkorna , få vi undertecknade, Pastorer och Kuratorer för Kronokyrkorna uti Wemmenhögs Kontrakt, afgifva efterföljande underdåniga Utlåtande : a) Der kyrkokassabehållningen på något ställe finnes större, än Kyrko-Instruktionen tillåter, härflyter det dels deraf, att å utlåningssummorna, ehuru kungjorda, den uppgifna säkerheten icke ansetts tillräcklig, dels deraf att man nu mera ej gerna betalar 6 procent, då alla andra långifvare och kassor åtnöjas med 5 procent. b) Inventarierna härstädes äro alltid specificerade och skola framdeles vidare kompletteras, derest något skulle finnas bristande. I afseende på utbetalningen af löner till hvarjehanda embeten äfvensom till examinerade Barnmorskan, så äro desamma , dels genom Kongl. Maj:ts Nådiga Resolutioner beviljade, dels efter behörigen hållna Sockenstämmor i Församlingarna beslutna och sedan af Konungens Befallningshafvande och Biskops-.Embetet medgifna; men handlingarne härom bifogas endast första gången, sådana afgifter uti Kyrkoräkningen afföras. 467 -i Angående Räkenskaperna för Hasie och Vestra Skreflinge Kyrkor.
Då nu II. o. Ad. biföll denna propos., så bar Ståndet i och med detsamma afslagit återremiss. Så har jag fattat förfarandet. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade alt lian i anledo. af Hr von Hartmansdorffs i dess sednaste yttrande framställde 2:ne serskilde anmärkmr finge förklara, hvad den första beträffade, att sedan flere ledamöter, som under början af diskusionen yttrat sig, den ena efter den andra begärt att afdeln. litt. B af Const.Utsiks mern. måtte läggas till handlingarne och Hr Bibbing först mot slutet af öfverläggningen framställt sin begäran om återremiss, hade H. Ex. ansett sig såväl deraf som till iakttagande af den ordning 3 mom. 49 § Riksd.Ordn. stadgade, vara förbunden att först framställa propos. om berörde afdelms läggande till handlingarne, och denna propos. bade R. o. Ad. behagat med enstämmigt ja besvara, hvarigenom all möjlighet blifvit II. Ex. betagen att framställa den af Hr Ribbing yrkade propos. till återremiss; hvarföre också II. Ex. hoppades att R. o. Ad. täcktes inse att lian ingalunda genom sitt förfarande undertryckt Hr Ribbings mening. Hvad åter anginge den andra anmärknm, finge II. Ex. tillkännagifva all Gr Lagerbjelke redan skriftligen aflcmnat sina motioner, och att de, enl. derom gjord begäran komme att hvila på bordet. IIr von Hartmansdorff: Om propos. hade blifvit framställd på återremiss, så bade jag svarat nej; m^p jag talar för formens skull, och tror för min del att det icke må bero på den ordning, hvari propos:na göras, utan på den i hvilken de efter sin naturliga beskaffenhet böra förekomma. Efter den sednare skola de af Landtm, framställas; ty del kan bända att en preliminär fråga af någon ledamot sist väckes; men icke dcstomiudre måste hon till följe af sin natur, först förekomma. Hr Lefrén:
Majk äskade förhöjningar uti de ordinarie anslagen för jordbrukets befrämjande uppgå för nästkommande treune år till ett sammanlagdt belopp af 80,700 R:dr, oberäknad! de betydliga summor, som äro afsedda att för samma ändamål utgå från den s. k. extra statsregleringsfonden, synes Kongl. Majk icke 36 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 93. hafva saknat skäl för den vidtagna inskränkningen i det af Landtbruks-akademien uti förevarande fråga framställda förslag; — i betraktande hvaraf Utskottet äfven för sin del hemställer, a) att de väckta motionerna om agrikultur-kemiska försöksanstalters inrättande vid Ultuna och Alnarps Landtbruksinstituter för närvarande ej må till vidare åtgärd föranleda. Att åter den anstalt af oftanämnda beskaffenhet, hvars anläggning redan är på Landtbruks-akademiens experimentalfält påbegynd, bör, medelst anvisande af dertill erforderliga medel, försättas i fullständigt skick, torde Rikets Ständer, lika med Kongl. Maj:t, finna angeläget. — Hvad beträffar kostnaderna för de i sådant hänseende ifrågaställda byggnadsarbeten, inköp af kreatur, inventarier m. m., dertill anslag för en gång erfordras, har Utskottet ansett dessa kunna bestridas med det af Kongl. Maj:t föreslagna belopp af 25,000 R:dr, jemte de vid sistlidna riksdag till en byggnad vid experimentalfältet anvisade, men ännu ej använde 6,000 R:dr; likasom Utskottet funnit skäl tillstyrka beviljandet af det begärda årliga anslaget, 1,500 R:dr, att användas till reagentier, kol, m. m. Deremot anser Utskottet jemkning i vissa delar böra vidtagas uti de föreslagna aflöningsbeloppen för tjenstemännen vid denna anstalt, agrikultur-kemisten, dennes assistent och föreståndaren för det med anstalten förenade jordbruk.
I>ac i allmänhet od) få roibt fåbant mebf>unnitö, blifroit apterab för flag> frutélåé od) rigtänflrumenter; äfroenfom bombfanonernaö (aoettage blifroit till (lotte bele» tiHwerFab. @eiwr o* 2tf De ejctra mebel Dvifctö febnaft förfamlabe ©tanber anroifat till anjfajfning af npa geroät föt flottans befjof famt tepatation ellet föränbrtng af förut befintliga, fyafroa alla fåbana flationernaö geroät blifroit inrättabe till jlagfrut&antänbning, forn bettia anfetté böta ifrågaEomma, f>roilfet i allmänhet äfrocn iafttagité i affeenbe å be flottan tiUf>öranbe piftoler; od) fyar bet öfriga af anfTaget blifroit anroänbt till anjfajfning af gernar af förbätttab mohell, att emellan flottans (Möner fötbelaö i mån af betaö btt(l berå. 2|m|a!ba ÉtjTiUtga förföE, affeenbe båtnab föt roapnet, ellet i öfroerenö» jlämmelfe meb bejj änbamål, fjafroa blifroit gjotba, fåfom tia ttttö> nanbe af företräbet emettan fep* odj troåblabig propeUerjftuf; meb en få fallab unberroatten6*mina, arttacrbförföE, m. m. mbat^ntaiK®eban Dvtfctö ©tänbet jemroäl föt beraö bel faftftält be af roteringen. jfongl. 9Jlaj:t teban förut gillabe roteringéroerfen föt ben npa otbt* natte båtötnanö
Prinsen var dock inte rådlös; han tog gull-nystanet och lät tråden löpa omkring rummet, och straxt blefvo väggarne klädde med kostlig gyllen-duk, så att det lyste och glimmade i hvar vrå. När nu bröllopps-dagen var inne, klädde sig de begge äldste prinsarne i silke och skarlakan, och gingo att helsa på sin fader; men den yngste kom i sina nötta hvardags-kläder. Det led så fram på dagen, och den första prinsessan kom farande. Då lopp prinsen ned i sin kammare, påtog sig den drägten som låg öfverst i skrinet, och gick upp att framföra sin helsning. Men hela klädningen var af klaraste silfver-skir, så att prinsens bröder hade stor möda att känna igen honom, så grannt var han klädd. Efter någon stund kom den andra prinsessan farande. Då lopp prinsen åter ned i sin kammare, och påtog den medlersta drägten. Men nu var hela klädningen af guld-tyg, så att konungen och hans män inte hade sett så grannt i all sin dag. Det led nu åter en stund, och konungen ville inte vänta längre, utan befallte att vigseln skulle begynnas. Rätt i detsamma hördes ett anskri öfver hela kungs-gården, så att ingen kunde tänka annat än att fienden var kommen. Vid nu konungen och hans gäster sågo sig ut öfver gården, fingo de se hvar der kom framtågandes en präktig brud-färd: först gingo brud-spelemän, med horn och pipor, och gigor, och ljufligt stränga-spel, derefter kommo bruda-småsvenner, klädde i silke och fagert pell, och sedan en brud-skara, så grana och så stor, att den ville aldrig taga slut. Men jungfrun, som gick i midten, var fager som en dag, och hade gull-krona på hufvudet och gull-äple i handen, och vid hennes sida gick den yngste prinsen, klädd i en drägt, som glimmade af bara perlor och ädelstenar. Nu fick den gamle konungen stora ögon.
Härigenom vänjdes man ifrån iagttagandet af den i enskild hushållning så vigtiga grundsatsen’, att under de goda åren göra besparingar för de sämre och derigenom bereddes mångas obestånd, sorn slutligen måste använda till och med tre tunnor, för att betala en borgad, och således kunde sägas hafva på förhand förtärt kanske ett helt års gröda. Icke sällan lärer fastighet lått säljas, för att betala hvad ägaren borgat till utsäde derå. 4:0 Stetsutgifternes beständiga ökande och den synbara förmögenhetens, eller jordens och näringarnes nästan uteslutande belastande med bidragen till deras bestridande. Utgifterne äro således nu nära 60 procent högre, än 1810. Det är väl sant, att bevillningen icke blifvit i samma mon, som Statsutgifterne ökad, men de indirecta pålagorne måste ha bli t vit det. Den åc 1812 stadgade princip, att jordägaren skulleskatta för sin egendom, utan afdrag för möjlig skuld, gjorde, i fört ning med bristen på lånetillgångar, att han äfven fick utgöra den beskattning, sorn förut drabbatCapitalisten. Den vidtagne författningen, att för hvarje län bestämma ett minimibelopp af bevillning, hade den verkan, att der uppskattningen, förut, i förhållande tili andra orter, var högre, blef den nu öfver ali Den 21 Feiniar ii. billighet förhöjd. Penningelönertles förhöjning, som gjo t en tillökning i Statsbehofvet, biet fördubblad genom varuvärdenas fall, men bevillningen, till numerären nästan densamma, som 1813 och 1814, blef af samma orsak äfven mer än fördubblad.