Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För min del delar jag till fullo denna uppfattning, men tror just derföre, att det är mycket angelägnare att icke föra denna vigtiga fråga på orätt väg, och bereda en lösning deraf, som icke båtar menniskoslägtet. Samme talare hänsyftade på de stora lagar, som vi pysslingar icke böra försöka att stötta under, utan låta böra verka fritt, och just dessa lagar, som äro dels fysiska, dels moraliska, bör man vid ifrågav:de lagstiftning alltid hafva för ögonen. De moraliska kan jag ej bättre återgifva än med en reservants ord: »Qvinnans uppträdande i det offentliga lifvet utgör en 'undantagsställning, under det hon, såsom den öfvande och sammanhållande själen i familjelifvet, eger sin på en gång naturliga och högsta plats: ett förhållande, som af ingen lagstiftning kan rubbas eller förryckas, utan att derigenom lika mycket nedsätta qvinnans verkliga värdighet, som i sjelfva dess rötter skada samhället.» Det är just detta Utsk:t förbisett, då Utsk:t tyckes uppställa qvinnans verksamhet inom det allmänna såsom något i regeln önskvärdt, och frågar, om menniskoslägtet vid arbetet i intelligensens tjenst har råd att undvara alla de krafter den ena hälften förmenas ditföra, likasom om menniskoslägtet vid detta arbete hittills undvarit de qvinliga krafterna. För min del förklarar jag en sådan uppfattning innebära det största misskännande af den ädla verksamhet, som qvinnan utöfvar i hemmet, en verksamhet, som kanske ofta är mera 304 Den 3 Februari e. m. välsignelsebringande än den, som mannen utöfvar i det offentliga. Hvad Utsk:ts tillstyrkande beträffar, så är det egentligen ett ofantligt anlopp, utan något synnerligen stort resultat. Hr von Koch har redan erinrat, att förändring af grundlagen vore en bland de åtgärder, som K. M:t måste vidtaga, innan han kunde gifva förslaget någon synnerlig tillämpning, och en annan talare har fästat uppmärksamheten derpå, att. innan man i erbjuder qvinnan rättighet att taga examen och erhålla tjenstebelättningar, vore det nödvändigt att för henne inrätta undervisningsanstalter, der hon kunde inhemta derför erforderligt kunskapsmått.
N:o 49 samma år, uttryckes sålunda: då erfarenheten visat, att den sedan tvenne år gällande oinskränkta tillåtelsen att införa utländska Fabricater och Manufacturproducter icke medfört de förväntade lyckliga följderna, hvarken för landets Handel eller för Nationalindustrien, utan tvertom haft en ganska förderflig verkan på dem och på National-välmågan, samt vållat en mängd fallisementer och fierfalldiga oredor, så skill nu en ny HandelsTariff anbefallas, byggd på grunder, sorn säkrare befordra Nationens industri och allmänna välstånd.” Uti påföljande Mars månad utbyttes verkligen den fria införseln med hög Tull, emot bestämde förbud, medelsten ny tullförordning, och denna har under förlida* året äfven blifvit anbefalld till efterlefnad i Finland. Ryska Fabrikerne hafva derefter varit i ett fortsatt tilltagande; i denna stund anlägges genom association en betydlig KlädesFabrik uti Åbo, med requisita härifrån, och var Stockholmska Machinist Hero är nu brådskande sysselsatt med Machiner som i samma ändamål äro bestälde för Borgo. Våra Fabrikers fall skulle medföra en dy - lik verkan på en otalig mängd andra industrigrenar, hvilka väl ej vanligen benämnas såsom Manufacturer, men som likväl alla äro consumenter af landtmanuens producter, Följden deri 978 Den 28 Junii J. m. af för Landtbruksnäringen synes äfven gifven, utan att behöfva framställas i ytterligare sammanhang med den allmänna förbistring, som med säkerhet kan förutses, om de nu af Bevillningsutskottet föreslagne åtgärder vidtagas. Man ifrar emot de höga inhemska Fabrikspriserne, och sådant i många afseenden med skaij men correctivet deremot ligger uti den allmänt önskade Näringsfriheten; och denna •kulle bli en skugga utan kropp, ett ord utan mening, i samma stund en absolut Handelsfrihet blef besluten. Huru införlifva någon del af Ståndspersoners uppväxande afkomma uti en näringsklass som utrotade sig sjelf? Hvad skulle blifva af den Handtverkspersonal, som för Fabriksväsendet redanär bildad?
Om man antager att den norra vägen mellan Stockholm och Götheborg, hvilken är omkring 47 mil, kan tillryggaläggas på llj timmar efter en mil på qvarten, finnes det väl någon som täger särdeles i betraktande, om han skulle kunna tillryggalägga denna väg på 11 timmar, hvilket dock med afseende å »stigningarne» torde vara omöjligt, eller om kostnaden efter 24 sk. pr mil upgår till 23| i st. f. 22 R:dr. Eller kan väl en jemförelsevis så ringa besparing Den 6 December f. m. 401 besparing jetnföras med det gagn som inom landet vinnes af jernvägen, och bör Staten upoffra detta gagn för den ringa nytta transito-fartens minskande med 3^ mil kan medföra. Det är således rörelsen inom landet som är hufvudsaken, och isynnerhet rörelsen mot ändpunkterne till och ifrån Stockholm. Nå väl, i hvad mån kan denna rörelse söder om Mälaren jemföras med den norra? Ar Hr Ericsson viss att på den södra sidan, i samma mån som vid Arboga, Köping, Westerås och Enköping, vagnarnes antal ökas vid stationerne? Hvilka äro de punkter, der antalet skall ökas och hurudan är trafiken der f. n. i jemförelse med den norra? Om, på sätt jag redan haft äran nämna, inom Westmanland finnes en rörelse, en trafik, så stark, att den knapt torde kunna jemföras med någon annan i landet, och hvilken rörelse f. n. under vintermånaderna underhålles af ett diligens-bolag och vissa tider af året genom ända till 60 ä 70 hästar dagligen å Gästgifvaregårdarne, då den under sommartiden åter underhålles dagligen af 3 å 4 ångbåtar, hvad för motstycke härtill har Södermanland att upvisa? Vi böra icke glömma, att det redan finnes en väg söder om Mälaren, som kan begagnas från Stockholm till Götheborg; hvarföre har icke rörelsen begagnat denna väg? hvarföre bar icke det Diligens-bolag, som i mera än 20 år underhållit denna rörelse, kunnat uptäcka, att vägen söder om Mälaren är 3 mil kortare?
Och jag upprepar ytterligare, att detta är min tanka; men derjemte har jag förklarat , att jag visst önskar de administrativa åtgärdernas puJ blicitet: bägge delarne ske i följd af min öfvertygelse om hvad som är rätt och nyttigt. Jag förenar mig för öfrigt med hvad Herr Friherre aj Wetterstedt i samma ämne nyss anfört. Herr Spaldencreutz, Arvid: I anseende till ämnets vigt och stora omfattning får jag än - Den i 8 duni. fili ört gång på bordet begära Särskildta Uti fekottets Betänkande, jemte de i dag i anledning deraf . uplästa Memorial och gjorda anmärkningar j äfvensom på bordet torde få läggas den Bok, hvarutur Herr StatsSecretérartrt Grefve Mörner uppläste en del af sitt Memorial». Friherre Stael vöii Hollstein: Det har blifvit tuotsagdt, att strid mellan en del af Regeringens Ledamöter och Folkets Representanter kunde komma i fråga. Jag tror tvärtom ■, att den Verkligen redan är börjad. En Ledamot har förklarat, att han i sin Embetsutöfning, utan ätt förvandla sig till machin , aldrig kundé Verka utan enligt siri öfvertygelse, om ärt Folkets röst vore enrot densåmma. I ett sådant fall gjorde en Embetsman Väl, om hart nedlade sitt Embete; meri då han vill behålla detsamma, och derjemte förklarar; att häri intet afseende gör på allmänna opinionen, så blir hans behag Folkets Lag; och sålunda förvandlar en sådan Embetsman sig till ert mägtig aristöcrat; En annan har yttrat dea önskan, att man till Konungens afgörande skulle öfverlemna ärendet. Detta sätt har sedart de förra Riksdagar koriimit allt mer och iner 1 bruk; men derigenom itiskränkes Och förmindskas Folkets rättigheter, så att nu mera få återstå. Det torde derföre vara bäst att för-t Vara dem vi ännu äge tjvar. Deri tredjd änser Ständerna oberättigade ätt taga någon befattning med det regleiftentariska i Tullver; ket, fastän inkomsten är Bevillningsmedel.
Maj:t täcktes vidare i Nåder förordna, att, då beslag göres å varor, i värde uppgående till eller öfver 400 R:dr, uti hvilket fall straffet vore urbota, beslagsren skulle ega, att, jemte den honom tillkommande andel af varans värde, likaledes af Tullmedlen utbekomma 75 procent af det värde, hvartill samma gods blifvit upps&attadt , äfvensom att, då fråga vore otn gods under 50 R:dr dervid böter ej egde rum , beslagaren skulle ega att undfå hela beloppet af godsets värde, jemväl förhöjdt med *5 procent - Proposition om Lurendr. oqfi Tullförsnillning. 753 cent, om det vore till införsel förbudet, men för varor af annan beskaffenhet njuta hela behållningen af auctionsbeloppet. Då Kongl. Majit härigenom ville hafva Edagalagdt Dess Nådiga afsigt, att medelst tjenliga uppmuntringar befordra den verksamma tillsyn emot''ifråga varande förbrytelser, som öfverensstämde med denna Författnings ändamål, ansåg Kongl. Maj:t det äfven vara ett värdigt föremål för Dess Nådiga uppmärksamhet, att 1 sammanhang dermed söka undanrödja anledningar till försåtliga och med sedolärans grundsatser samt enskild säkerhet ej förenliga angifvelser af personer, med hvilka den som skulle angifvas vore i ett förhållande, som lemnade detn allt för öppna tillfällen, att granska hans gerningar och företag. I sådant afseende pröfvade Kongl. Majit godt förordna, att förbrytelser emot förevarande Författning icke finge angifvas af föräldrar och barn eller af syskon emot hvarannan; ej heller af annan skyldeman emot den , hos hvilken han njuter kost eller underhåll, eller af fosterbarn emot fosterföräldrar eller af tjenstehjon emot husbondefolk, under den tid de äro i tjensten; Och om likväl så skedde, så skulle på angifvelsen ej göras afseende.
Så småningom väcktes dock häraf i vidare kretsar intresse för kvinlig simsport, och idén begynte finna så pass tillslutning, att behofvet af ett större simoch badhus för fruntimmer gjorde sig gällande. Nancy Edberg vände sig till den ändan till d. v. amiral Liljehöök för att utbedja sig hans förord till erhållande af strandplats för en dylik anläggning, men afspisades med de betecknande orden: » tänker mamsell dränka folk? » JNu vände hon sig till sjöförsvarsdepartementet med samma anhållan; ett nytt afslag — det var allt! Under flere års tid hörde hon dock icke upp att ideligen verka för sin sak, oeb utan återvändo klappade hon på fördomens portar genom upprepade anmaningar till hufvudstadens invånare angående behöfligheten af en ändamålsenlig badanstalt för dess kvinliga befolkning. Till sist lyckades hon verkligen, år 1856, af konung Oskar I utverka rättighet till strandplats vid Kastellholmen. Hon återvände då från London, där hon en tid vistats; men då hon själf saknade medel att bygga ett badhus, anordnade hon tvänne år senare en uppvisning med sina elever i Gjörckes simskola, då hvar och en, som önskade åse uppvisningen, anmodades teckna sig för en aktie till en » simoch badanstalt för fruntimmer ». På tre dagar insamlades så 9,000 kronor. Sedan bolagsstämma tillkallats och vidare teckningar skett, byggdes ändtligen vid Kastellholmen den » simoeh badanstalt för fruntimmer », som sedermera flyttades till Skeppsholmen, där den ännu i dag har sin plats. Då badhuset 1859 i juli stod färdigt, arrenderade fröken Edberg det samma och hade redan samma år sin första uppvisning därstädes, där hon sedan under sju år som lärarinna med allt större framgång verkade för sin sak — simskicklighetens utbredning bland de svenska kvinnorna. År 1862 erhöll Nancy Edberg det förtroendeuppdraget att i simkonsten undervisa drottningen och prinsessan Lovisa, nu kronprinsessa af Danmark, hvilken befattning hon innehade under två somrar. Redan förut hade hon i Danmark undervisat n. v. kejsarinnan af Ryssland, prinsessan af Wales m. fl. furstliga personer.
För min del tror jag, att et dylikt stadgande är af behofvet påkalladt. Icke blott inom detta Stånd, ulan äfven inom representationens öfriga delar iiafva vi ftin - 138 Den 14 Juni. nit tänkesätten i detta afseende söndrade. Jag har redan sagt och uprepar detsamma, att, enl. nuvar:de stadgande, jag anser Advokatfiskal hafva obestridlig rätt att utbekomma aktoraisarfvode äfven i de fall, då statsmagterne efterskänka balansbeloppen; men håller jag mig strängt^ till bokstafven i inslrukti:n, kommer jag till den slutsatis, att honom icke tillkommer en sådan rättighet, med mindre än att medlen i Kronans kassor influtit. Vi hafva på detta rum hört en Konungens Rådgifvare förklara, alt vid vissa dylika frågors behandling inom StatsRådet aktoraisarfvode blifvit Advokatfiskal tillerkändt, hvaremot han vid andra tillfällen förklurats oberättigad till en dylik förmån. Vid sådant förhållande, torde en hvar finna behöfligheten af ett förtydligande i instruktiv, och jag kan icke finna, hvarföre icke R. St. skola i delta, såsom i andra fall, ega fullkomlig rättighet att till K. M. ingå med begäran om ett förtydligande i en instruktion, som varit föremål för så många olika tolkningar. En annan fråga är, om i Utsk:s Betänk, erfordras något tillägg, utgående derpå, att nuvar:de innehafvare af tjensten icke må under sin tjenstetid beröfvas den rätt han anser sig ega, ehuru denna rättighet från åtskilliga håll blifvit honom bestridd. Skulle R. o. Ad. anse ett sådant förtydligande behöfligt, tror jag det vara lämpligast att återremittera Betänk. Sedan jag nu tagit mig friheten, att redogöra för det sätt, hvarpå frågan inom inkomstafdeln:n behandlats, får jag tillägga, att då frågan i Ulsk:s plenum förekom, höjdes ingen enda röst emot afdelmns förslag. Hade de ledamöter, som nu gjort så många anmärkmr emot Betänk, behagat framställa dem inom Utsk., hade det möjligen kunnat lyckats dem att tillvägabringa ett annat resultat.
Knifvari Tullsntser i nu gällamle Svenska Tulltaxa. Eldi Qvantitet för Tull beräkningen. ^t Tullkomité å ns förslag ren Enligt träl tuten erne lan Frank rike och] Tyska Tul föreningen 1865 j ■8t.6| 86'/ 86811860 bordsoch andra slag, ej specificerade, öre. öre. öre. ore. öre. öre. öre. samt gafflar: med skaft af silfver, pläter, ebenholz. elfenben 1 * 100 1 skålp. 80 80 60 50 med skaft af andra ämnen » 25 » 20 20 15 10 Krokar till fiske » 15 fria. Icirgyld, lörsilfrad eller pläterad... » 125 33 100 Antimonium rruilum eller spetsglans och regulus » 3 fritt. Arsenik » 2 fri. Blyglete, llletc eller Glitt » 2 fritt. B!\såcker » 3 fritt. 9 Borax » 4 fri. fri. Chrystalli tartari » 3 fri. Cremor tartari » 3 fri. Citronsaft 1 k:a 16 fri. fri. Citronsalt, eller kristalliserad Citronsyra 1 VE 35 fritt. fritt. Spanskgröna » 8 fri. fri. Glaubersalt 1 kub.-fot 10 fritt. Soda, kaustik af värdet 5 o J n fri. Kopparrök 1 « 3 fri. harin ns » 4 fri. fri. Salmiak » 3 fri. Salpetersyra och Skedvatten >3 5 — fria. 1 Saltsyra » 1 fri. i Stenkolstjära 1 c:tr 25 — fri. fri. Tennsalt och Klortenn, äfvensom trädättiksvradl jern af värdet 5 % fria. Vinsten t VE 3 fri.
Den 28 October 1835 hemställde Stats-Rådets Ledamöter z) och Föredraganden a) till Kongl. Majit, att till undanrödjande eller minskning för framtiden af de många olägenheter, som Krono-Utskyldernes fördröjda inbetalning förorsakade, äfvensom af de förluster, som Statsverket genom afskrifningar fick vidkännas, det sannolikt i väsendtlig mon skulle bidraga, om föreningar kunde socknevis, eller åtminstone byavis bildas, med åtagen gemensam ansvarighet för Krono-Utskyldernes betalning inom en bestämd tid; hvarvid, till uppmuntran för dylika föreningars åstadkommande, lämpligt skulle vara att åt de socknar eller byar, hvilka en sådan skyldighet sig iklädde, medgifva så väl frikallelse ifrån skyldigheten att vid andra uppbördsstämman tillstädeskomma, som ock ett till slutet af Mars månad hvart år förlängdt anstånd med utskyldernes inbetalning, äfvensom dylika föreningar skulle njuta laga handräckning emot dem, som icke behörigen inbetala sina Krono-Utskylder, och föreslogs, att delta medgifvande borde, jemte föreskriften om stämmoböternes utgörande, kungöras. Kongl. Majit anbefallte vederbörande menigheters hörande å allmänna sockenstämmor, huruvida och i hvad mon de skattskyldige voro hugade att ingå föreningar om gemensam ansvarighet för Krono-Utskyldernes årliga betalning, med undantag af hvad lagligen afkortades, emot förlängdt anstånd med inbetalningen till slutet af Mars månad det påföljande året samt befrielse från stämmoböter tills vidare. »/) Tit. Rosenblad, Mörner, Åkerhjelm, oell Skogman. z) Tit. Rosenblad, Mörner, G. Lagerbjelke, Löwenhielm, Adelsvärd, och Poppius. a) Tit. Skogman. 54 Bilagor till Conslilutions-Utskoltels Memorial, N.o i3. Sedan Rikets Ständer den 28. September 1829 hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit att, före pröfningen af sig yppande frågor om skatteköp å Kyrkohemman i Halland, vid vederbörlig
N:o 169. om anslag till lön åt en i Wester-Bergslags fögderi af Kopparbergs län. Motion N:o 367. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. N:o 169. om anslag åt en inom Neder-Luleå socken. Motion N:o 329. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. N:o 169. om anslag till lön åt en inom Pajala m. fl. socknar i Norrbottens län. Motion N:o 253. Stats-Utsk. Utlåt. St. underdån. Skrifv. N:o 169. om förhöjning till 1,500 R:dr af lönen för extra Provincial-läkaren i Sotenäs m. fl. härader af Göteborgs och Bohus län. Motion N:o 432. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139. om statsanslag till lön åt en inom Carlskoga distrikt i Örebro län. Motion N:o 230. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. N:o 169. om anslag till lön åt ytterligare en inom Örebro län med station i Lindesberg. Motion N:o 276. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Uvarnar, mjöloch såg-, om upphäfvande af 13 § i Kongl, förordningen den 20 Januari 1824, angående öfverflyttning af ränta, eller andra allmänna skyldigheter, från vattenverk, som utrifves eller från den del deraf, som genom försämring horlgår, på den jord, för hvars båtnad sådant verk rifves eller lörsämras. Motion N:o 271. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.- Betänk. N:o 22. tullmjöl-, angående deras befrielse från grundränta och åsättande i stället af bevillning. Motion N:o 81. Stats-Utsk. Betänk. N:o 45 (Litt. A.j). R. St. underdån. Skrifv.
Då allt detta oaktadt den öfverldagade våldskjulsen likväl fortfarande egde rum och svårligen kunde förekommas, så länge en mängd resande, nemligen alla de, sorn reste i Kongl. Majlis ärenden, egde rätt alt begagna friskjuls, beviljades vid 1642 års riksdag af kronooch skalte-bönderna en ännu utgående afgäld, under namn af skjutsfärds-penningar, ”för skjuts och gästnings afskaflande,” hvarmed afsågs befrielse från skyldigheten alt prestera friskjuls och gästning åt kronans tjenstemän. Uti en Kongl. Försäkring af den 1 Oktober 1649, deri Kongl. Majit fastställt hvad som såmedelst blifvit belefvadt, förmäles alt, jemte det Kongl. Majit för resande ville upprätta gästgifveriet skulle ”emellertid så väl som sedan, på det resande må komma fort och fram i landet och allmogen hafva lägenhet med sina hästar alt förljena sig penningar, när sträckningen blilver för yppigh och gästgifvaren icke hinner alla häst lega, denne efter lag straxt göra de näst om liggande bönder härom bud och de vara förpligtade alt släppa hästar till för så mycket penningar, som skjutsfärds-ordningen förmår och gästgifvaren eljest borde bekomma. ” Genom en den 4 Oktober 1649 utfärdad gäslgifveri-ordning är det förklarädt, alt en hvar stöde fritt alt upprälta gästgifveri, dock alt jordegaren dertill hade förmånsrätt. Ville ej han, men orten dock vore i behof af gästgifveri, då skulle 8 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-UlskoUels Betänkande No iiO, jordegaren antingen anskaffa någon annan, som på hans jord gästgifveri anlade, med rättighet tor jordegaren, att ”derför en skälig profijt och vvcderkännelse taga eller ock åtminstone tillåta alt andra det måge ohehinilrade och ulan intrång göra,” nemligen gästgifveri inrätta.
Då jag derigenom under lästiden mest 2 à 4 gånger om dagen till fots färdas nämnde väg om vintern i blåst och snöyra, om våren i vatten och dåligt väglag, hvarigenom jag ådragit mig hufvudverk och giktplågor så att jag känner mig oförmögen att längre tid på sådant sätt kunna fortfara och uthärda, får jag hos höga pastorsembetet ödmjukast erhålla för mig tjenlig bostad vid skolan anvisad för att genast få der inflytta, äfvensom komma uti åtnjutande af de löneförmåner nådiga stadgan mig förunnar, och ersättning för hvad jag under min tjenstetid gått i minskning. Silje den 6:te october 1856. M. Öberg Skollärare” Sedan ovanstående ansökan, skriftligen till ordföranden inlemnad denna dag, togs i öfvervägande, och yttrade skolstyrelsen att det var dem oväntadt att få höra att skolläraren M. Öberg kunde sätta i fråga att få sig tjenlig bostad anvisad uti skolan då det väl icke varit honom obekant, så väl att tre rum, kök med tvenne kammare, länge varit inredde och stått till hans fria disposition i skolan, som ock att både skolstyrelsen och församlingen vid flere tillfällen uttalat sin önskan, att skolläraren skulle bo i skolan, för att bättre kunna sköta densamma; och kunde således skolstyrelsen ej fästa dervid något annat afseende, än att den yttrade sitt nöje dertill att skolläraren nu beslutat att inflytta i skolan; men hvad åter beträffade skollärarens begäran att få sin skollärarelön. enligt hvad Kongl. Maj:ts nådiga stadga föreskrifver, i stället för den contanta lön 166 r.d. och 32 sk. b:co han under sin förra tjenstetid, i ett för allt, åtnjutit, så yttrade skolstyrelsen att den ville detsamma tillstyrka, emedan det alltid vore en folkskolelärares rätt att få sin lön enligt det minime belopp Kongl. skolestadga föreskrifver, såvida ej folkskoleläraren ville åtnöja sig med en löneförhöjning af 33 r.d. och 16 sk. banco, hvilken ansågs lämplig och billig i anseende till nu förhöjda lefnadskostnader. Härpå blef folkskoleläraren M.
Om deremot icke ansåges lämpligt att Konungens Befallningshafvande erhåller vidsträcktare befattning med ifrågavarande utsökningar, än nu eger rum, föreslog motionären att lösen för Utslag jemte öfriga oundgängliga rättegångskostnader i fattigvårdsmål af den beskaffenhet, hvarom ofvan förmäles, måtte gäldas af allmänna medel till den del, som ej ådömes vederbörande fattigvård. Då det är af synnerlig vigt att samhället vid ordnandet af fattigvården ej frångår den grundsats, att den kristliga pligten fordrar det den, som upptäcker eländet, söker detsamma afhjelpa, äfven med äfventyr att derigenom lida förlust, hvilket äfventyr derförutan, i nu ifrågasatta fall, synes vara af föga betydenhet, enär slutlig ersättning för de gjorda förskotten alltid bör utfalla antingen från någon församling eller från Staten, samt enär den församling, inom hvilken fattighjonet under rättegången sig uppehåller, lättare än en allmän sakförare kan af den fattige förskaffa sig de upplysningar, hvilka derunder påkallas; alltså och emedan den omständigheten att, i händelse ersättning för förskotten måste utgå från kronan, den sökande Fattigvårds-styrelsen kan få sjelf vidkännas lösen för beslutet derom, ej är af den vigt att något särskildt lagstadgande i anledning deraf synes böra ifrågakomma, anser Utskottet sig, i anledning af de framställda förslagen ej kunna någon åtgärd förorda. Af Bengt Nilsson har slutligen blifvit hemstäldt att Rikets Ständer, med anförande jemväl af de utaf honom gjorde, här ofvan omförmälde anmärkningar, måtte vid innevarande riksdag begära en fullständig revision och omarbetning af Fattigvårdsstadgan genom dertill utsedde, i ämnet kunnige och erfarne män; men då Utskottet ej ansett sig kunna fästa afseende å större delen af de utaf ej mindre Bengt Nilsson än jemväl andra motionärer framställde förslag till förändringar, får Utskottet vördsamt tillstyrka att motionärens berörde framställning ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 88.