Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. deraf kan äga tillräcklig anledn. att till nästkommande R. St. göra en sådan propos. Att denna fråga, eller utrönande af beloppet af det anslag, som pensions-cassorna böra bekomma uti ersättning för begrafningshjelpen, vid denna riksdag skulle kunna fullkomligen utredas, det betviflar jag högeligen. Dertill erfordras, att arme'ens fullmäktige och delägarne i civilstatens pensionscassa skulle sammankallas, endast för att blifva hörde öfver ett anslag, som egentligen icke medför någon egentlig fördel för pensions-cassorna sjelfva, hvilket mot dem skulle vara en ganska stor missaktning. På detta skäl, och då jag i alla fall, om äfven en sådan utredning vid innevar. riksdag skulle kunna tillställas af StatsTJtsk., betviflar, att Utsk. skulle tilltro sig att nu tillstyrka något sådant anslag, så skulle jag anse det vara lämpligast, om R. o. Ad. ville bifalla det be tänk. StatsTJtsk. redan uti ämnet afgifvit. Stats - Den 4 Juni fm • 121 StatsUtsk:s utlåt. N:o i45 återremitterades. Vid förnyad föredragning af Allm. Besvärsoch Ekon. Utskrs, den 3o sistl. Maj e. m., på bordet lagda betänk. N:o 26, angtde skjulsnings-anstalterna i Riket, blef det ånyo hegardt på bordet af Hrr Ribbing, Bengt, Råfelt, Anton, m. fl. Frih. Raab, Adam Christian: Närmast i ordningen på listan följa nu åtskilliga Ridd.Utskts memorialer. Främst bland dessa förekommer ett utlåt, i anledn. af Eidd.directionens riksdagsberättelse, och längre fram på listan ett annat om lämpligaste sättet att bereda offentlighet åt R. o. Ad:s öfverläggning^-. Den sednare frågans afgörande beror till större delen på det anslag, som dertill af R. o. Ad. lemnäs. Såvida denna fråga bifalles i enlighet med de uti motionen utvecklade åsigter, så följer deraf, att capitations-afgiften blir bibehållen något längre.
I anseende härtill och då Rikets Ständer, som icke varit i tillfälle att verkställa den fullständiga utredning af frågan, som för dess hufvudsakliga bedömande vore erforderlig, likväl funnit önskvårdt, att den särskilda uppbörden vid Landsort kunde till lättnad för sjöfarten upphöra, hafva Rikets Ständer ansett sig böra i underdånighet anhålla, det E. K. Maj:t, efter det ärendet blifvit behörigen utredt, ville taga i nådigt öfvervägande, huruvida den särskilda uppbörden vid Landsorts fyrbåk bör fortfarande bibehållas. 13:o. Expeditions-Utskottets Förslag till underd. I afseende å öfriga under denna Hufvudtitel uppförda anslag, deri föråndring icke ifrågakommit, hafva dessa anslag blifvit uppförda till enahanda belopp, som vid sistlidna riksdag bestämdes; dock att, för jemnande af Hufvudtitelns slutsumma, förslagsanslaget till skrifmaterialier och expenser m. ni. för Sjöförsvarsdepartementets Kansli-expedition blifvit minskadt med 11 R:dr, hvarigenom Hufvudtitelns samtliga ordinarie anslag komma att uppgå till en summa af 3,940,400 R:dr. Uti högstberörda nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, har E. K. Maj:t, under åberopande af hvad i Statsråds-protokollet för den 13 Okfober nåstlidet år finnes anfördt, med afseende å de för sjöförsvaret erforderliga särskilda eller extra anslag gjort följande framställningar: 14:o. Till ersättande af förskottsvis anvisade medel till anskaffning af tio stycken 9-tums jernkanoner med projektiler samt en sådan kanons förseende med bakladdnings-mekanism och prof skjutning af densamma har E. K. Maj:t åskat ett belopp af tillhopa 94,200 Kalr.
Tåg blott gläder mig å mitt Fäderneslands vägnar att hafva sett konsten träda fram utur sin linda; och jag är nöjd att i följe af ConstitutionsUtskottets förberedande granskning, jag torde få se den Conjlitutionella frihetens' kr ans, icke såsom det blifvit sagdt: nedläggas inför Monarchien, utan bli en prydnad för både Folkets representanter och dess lagkrönte Konung, ty dertill är den krans ämnad hvartill blommorna allens på den Constitutionella fri-: hetens jord kunna trifvas Hvad åter beträffar Utskottets behandling af de anraärkningsmemorialer som blifvit till Utskottet remitterade, och öfver hvilka väckta 142 Den i o Julii f% m. jrågor, enligt ordalydelsen af Riksdagsordningens 29 §. Utskottet måste höras innan Rikets Ständer kunna dem afgöra, så befarar jag att Utskottet icke hunnit inålet för en granskande beredning. Jag finner mig så mycket mera förpliktad att fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på de åtgärder, som synas mig vittna om en mindre rigtig behandling, som underlåtenhet i detta afseende å Folksrepresentantens sida, skulle kunna verka att i en framtid både Utskott och enskilta Riksdagsmän torde bli mindre angelägne om att begagna anmärkningsrättigheten, hvaraf åter följden ofelbart blefve att i många fall, inom ConstitutionsUtskottet sjelft, ljuset komme att tryta eller åtminstone att försvagas’ Ifrån det Höglofl. StatsUtskottet hafva sex Anmärkningsmemorialer blifvit till ConstitutionsUtskottet remitterade. ConstitutionsUtskottet har i anledning af det första, N;o 18, samt efter företagen granskning af de i StatsRådet förda Protocoller, funnit den emot föredraganden för Krigsärenderna väckta anmärkningsfrågan grundad , och i följd deraf remitterat målet tili Riksrätt. Detta mål är af natur att mera än något annat kunna påkalla Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet.
M. under riksdagens lopp gjorda framställningar, samt enär jag slutligen önskar att, så vidt möjligt är, man icke mätte vidtaga åtgärder, hvarigenom den sista följden skulle blifva bevillningens tillökning, så tror jag att det skulle vara ganska menligt, att efterskänka ett belopp af 170,000 rdr orri året. Jag medgifver visserligen att genom den förenkling, som K. M. föreslagit och som Utsk:t ytterligare utsträckt i afseende på debiteringen af mantalspenningarne, och hvarigenom åtskilliga klasser, som förut icke betalt denna afgift, deraf skulle drabbas, någon större inkomst än hittills kunde uppkomma, derest Utskds förslag antages. Men jag kan för min del icke tro att, i fall någon missbelåtenhet skulle yppas, densamma skulle blifva mindre derigenom, att man nedsatte afgiften för qvinnan till hälften emot hvad mannen betalar. Jag ber att få erinra, att det gifves flere titlar, der qvinnan betalar lika med mannen; sådana afgifter äro t. ex. kurhusafgiften och afgiften i och för folkskolelärares aflöning. Jag kan således icke se något tvång att nu nedsätta mantalspenningarne för qvinnan. Jag skulle dock gerna hafva medverkat dertill, så framt jag hade trott att Statsverket kunde undvara denna inkomst, men då jag icke hyser en sådan tro, måste jag anhålla om bifall i öfverensstämmelse med K. M:s Propos. Häruti instämde Hr Nordenfelt, Enar Vilhelm. Frih. Hermelin, Garl: Jag anhåller att i förbigående först få anmärka, att Utsk:t gjort en missräkning i afseende på beloppet af mantalspenningarna för åren 1864—1866, då Utsk:t upptagit detsamma till 524,496 rdr. Det utgör nemi. rätteligen blott 514,496 rdr; men Utsk:t har kommit till förenämnde resultat derigenom att en proc. af afkortningsbeloppet 55,163 rdr, eller 5000 rdr, blifvit beräknad för hvarje af åren 1861, 1862 och 1863.
Svenska å utländskt mynt utfärdade statsobligationer upplånas, sä enär, enligt de af Jernvägskommittéen till E. K. Majit ingifna kostnadsförslag och beräkningar, återstående utgifterna för vestra och södra stambanornas fullbordande sammanlagdt något öfverstiga 35,000,000 R:dr, hafva Rikets Ständer, vid öfvervägande häraf, oell för att bereda den tillgång, som för ett ändamålsenligt fortsättande af Statens jernvägsbvggnader under innevarande och nästföljande tre år erfordras, beslutit att upplåning skall ske till ett belopp motsvarande 25,000,000 R:dr R;mt med tillägg af de med upplåningens verkställighet förenade kostnader; i sammanhang hvarmed Rikets Ständer i öfverensstämmelse med E. K. Maj:ts nådiga förslag jemväl beslutit, alt utaf de medel, som utom riket varda upptagne emot det nya jernvägslånet tillhörande och å utländskt mynt lydande Svenska statsobligationer, ett belopp, motsvarande den återstående ännu obetalda delen, eller 9,000,000 R:dr utaf det för ofvanberörde ändamål vid sednaste riksdagbeslutade oell derefter utrikes upptagna statslån, må användas lill denna återstående lånesummas liqviderande å de, enligt afslutadt kontrakt, derför bestämda lider, samt, i stället för de sålunda till sistnämnde statslåns återbetalning anslagna medel, ett deremot svarande belopp utaf den så kallade slatslånefondens behållningar och inbetalningarne å samma fonds fordringar, anvisas såsom tillgång för bedrifvandet af Statens jernvägsarbete!!, äfvensom att räntevinslen å slatslånefonden, sedan den utländska skuld, som motsvarar samma fond, blifvit liqviderad, skall tillfalla Riksgälds-konloret, hvaremot också möjligen härå uppkommande förluster, i öfverensstämmelse med hvad i detta hänseende redan är vordet stadgadt, böra ersättas af nämnde verk, så att någon minskning i det belopp, som derifrån för jernvägsarbetena påräknas, ej må komma att ega rum.
Jag har ansett, att, så länge Regeringen icke med en sådan plan i sin helhet framträder, icke med en sådan öppenhet förfar, är det ett åliggande för Nationens Representanter att säga nej till de ökade anslagen, för alt dermed tillika gora Regeringen begripligt, att Nationen verkligen numera fordrar andra vilkor för ett fortfarande förtroende till sin Styrelse, än dem, denna Styrelse hittills, uti den inre Stats-förvallningen i allmänhet, motsvarat och hyllat, Nationen fordrar sparsamhet och ordning i handhafvandet af Statens medel; den fordrar sakkännedom och duglighet hos de sty - Slats-Utskotlets XJtlålande If.o so3. rande, jemte redbar vilja att förbättra samhälls-bristerna; den fordrar fullkomlig frihet från partisinne, ensidiga interessen och nepotism; den fordrar ohycklad hyllning åt sann medborgerlighet, yttranderätt och lagbundna frihet uti alla lofliga rigtningar; den fordrar upplysningens och. kunskapers befrämjande bland höga och låga; den fordrar ordning och stadga med full frihet till förkofran uti näringsiifvet; den fordrar plan-enlighet, consequence och verkställighelskraft i administrationen; med ett ord, den fordrar erkännandet af reformerande grundsatser i allmänhet samt vidtagandet af sådana reformer, som kunna förvissa om sann upplysning och uthållande energie, så väl hos Styrelsen, som hos dem, till hvilka Nationen måste lemna sitt förtroende att vid Riksdagarne föra sin talan. Innan Styrelsen öppet erkänt dessa oeftergifliga vilkor för förtroendet, innan den verkliggjort detta erkännande genom någon eller några derifrån utgående handlingar och facta, har jag ansett det vara i högsta måtto orätt af nuvarande Representanter att, genom beviljande af ökade anslag, sätta, Stals-förvaltningen i tillfälle att ytterligare framskrida på den principlösa bana för utgifter och det planlösa fält för vexlande, hvarannan stundom neutraliserande Styrelse-åtgärder, som ty värr ofta utgjort sorgliga föremål för fosterlandsvännens betraktelser. Det är af sådana anledningar, som jag ansett mig böra vägra min röst lill flere anslag på ordinarie Stat, och som jag nu reserverar mig emot de af Stats-Utskottet tillstyrkta extra anslag.
Och ner från kala, unketinstängda rum, der lefvande menniskor uthyras pr timme, släpade sig andra, vanstälda, fräcka, förgiftade af sjukdomar, dem man ej kan nämna, vissna och förstörda. Från dårhus larfvade vansinniga med fånigt stirrande blickar, sönderklösande sina egna lemmar med naglarne, och utifrån hospitalets medikament-mättade luft skyndade leder af plågtyngda och missbildade, ansatta af marter utan gräns, med gapande sår, bölder, fnassel och körtlar ... och det var skrumpna och krokiga, lama och lytta, blinda, som famlade sig fram i mörkret, och stumma hvilkas läppar konvulsiviskt letade efter ord ... Och alla trängdes de framåt, framåt utan hjelp, utan ro. De tumlade öfver hvarandra, knuffande hvarandra, trampade hvarandra i stoftet, smittade hvarandra. Och det var, som all deras eländighets gälla jämmer kom den stela, blå himlakupan att remna i småbitar och visa sin oändliga, vidsträckta tomhet ... Hvad var det väl för lindrigt lidande, han den ädle, den törnbekrönte led – han gjorde det ju, trodde han, för verldens synder – mot hvar och en af dessa, hvilka förtärdes af frätande krämpor – utan orsak och utan ändamål? I en minut hade synen flugit förbi hans öga. En dof, tungsint sorgmodighet grep hans sinne. På ingenting kunde kan tro, på ingenting – hvad det kändes hemlöst, fridfattigt och tomt ... Och när Berta strax derpå närmade sig med bibeln i sin hand och med smeksam stämma började, som om intet förefallit: »Älskade Fredrik, ska vi nu fortsätta att läsa?» svarade han stilla, sorgset men ändock fast: »Jag kan inte, Berta ... Omöjligt!» Och fullföljande sin egen tankegång fortsatte han som för sig sjelf: »Ser du, på en vanmäktig Gud, som inte förmår hjelpa, kan jag inte tro, och på en despotisk Gud, som inte har lust att hjelpa, vill jag inte tro.» Fru Hedenberg hujade till, så hon tappade bibeln.
Naj.t att komma de brandskadade till bjelp, medelst anvisande ak ett räntekritt förskott a Lem Lusen Riksdaler Råneo, att emot den säkerhet kör äterbetainiug, sist inom i836 ars slut, som Longi. lVIaj:ts Lekallningsbakvande i Länet, i samråd med 8öderbamns 8tads Mgistrat ocb äldste, egde bereda, disponeras till de oundgängligaste bebokvens kallande, ocb i krämsta rummet till beredande ak arbetsförtjenst ät de i köljd ak eldsvädan mest nödställda bland 8tadens invänare; bvarjemte Longi. Naj:t i lVäder tillät Dess Rekallningsbakvande, att, i kall omständigbeterna sädant kordrade, ak körskottet utdela bögst Ltt Luren Lem Idundra Riksdaler säsom gäkva, eller utan säkerbet. I anledning barak borde, bakva 8öderbamns 8tads Nagistrat oell äldste kunnit 8tads-6388ans dä varande skiek oeb invänarnes belägenbet ieke medgifva möjligbeten, att, äkven med afräkning ä den såsom gäkva eller län 12 Lon§/.
Till detta Hospital har Konung FREDRICH s. .II i Dannemark först donerat Kronotionden uti tvenne nära till Staden be agne Socknar, och sedan hafva Herrskaper på Earidet och andre Christmilde menniskor ökat dess inkomster med deras gäfvor. Enligt ingifvit utdrag af 1754 ars Hospitals-Räkning bestå inkomsterne för denna tiden uti: Ordinarie och Extra Ordinarie Hemmans-Räntor 310 D:r 4 ör. Krono-Tionde Spannemål, uträknad efter Kronovärdering Donerad Spannemäl 10 Tunnor årligen af Marsvinsholm Jordskylder, Tomtören och Hyror i Staden ... Vi nstenpåden Spannemål, sorn blifvit försåld ... 134: 29. Ifrån Catholska tiden och år 1447 har denna till de fattiges underhåll gjorde inrättning fått dess början, och år 1539 och 1572 blifvit med dess inkomster af Danska Konungarne CHRISTIAN lil och FREDRICH II stadfästade, och dess förmåner förökade. Nu för tiden bestå inkomsterne, enligt Utdrag af 1754 års Hospitals - Räkning, uti 240 Tunnor 3 fj:r Krono Tionde Spannemål. Donerade Frälse * Hemmans Räntor 37 D:r3oör. Eandgilleoch Jordskylds-Pen ningar - 150: 16. Interesse och Fruktbare Capt taler ... - 4331 5. Pung Stockoch Inskrifningspenningar m. m. 64: 2. Vinsten på Spannernålen efter Markegången - 4(16: 30. Tillsammans 1,132 l);r u or' Silfvermynt. 28:0 Christiansstads Hospital. Detta Hospital förmenas vara uppkommit af tvenne andre vid Alius och Vää inrättad* \ tStats-Utsiottets Betdnkanden. Hospitaier, hvilkas inkomster skola blifvit detta Hospital tillslagne, sedan Staden Christianstad b!ef af Konung CHRISTIAN IV anlagd och år 1622 med Privilegier försedd.
Till -vedei läggning af det förmenande, alt della sistnämde Bref, såsom utfärdadt ursprungligen för Åbo Slift, obehörigen blifvit af Rikets öfriga Konsistorie-Notarier åberopadt, är ej af nöden att mycket orda. Otaliga sådana, i särskilta fall, medgifna rättigheter, särdeles i vår ekonomiska lagstiftning, hafva efter hand er hållit kraft och verkan af allmänna rättsbud. Detta Bref särskilt, sedermera öfver hela Riket tillä Dipa dt och i denna afsigt upplaget i den, fulla 4 år elier Finlands afsöndring från Sverige, på Nådig befallning ulgifna i 813 åis Eklesiastika Lagsamling, har äfven, genom Eders Kongl. Majlis Nådiga Bref till detta Konsistorium af den 16 December i836, blifvit lill sin gäl lande kraft och verkan stadfästadt, samt dei före,genom ett Kongl. Karainar-Rättens i denna del laga kraftvunna Utslag, till .sin gilllighet erkändt. Ytterligare stadganden, bekr äftande Konsistoi ie-Notai iernes rätt till provision på om bänder hafvande medel, finnas dessulom i särskilta Kongl. Bref och Resolutioner, på åtskilliga tider vissa DoinKapitel meddelade. Såsom exempel härpå, må underdånigst anföras. Kongl. Brefvet till Konsistorium i Strengnäs af den 28 Juli 1834 och det ofvan omförmälda Brefvet till detta Konsistorium af deli 16 Principen liar således lill sin allmänlighet och gilllighet städse, då den blifvit satt i fråga , på högsta ort vunnit godkännande och bekräftelse.
Westerbottens „ „ „ 35,155 „ Norrbottens „ „ 36,755 eller tillsammans för alla länen „ 133,575 hvadan, då det å Biks-Statens sjette Hufvudtitel lill ”Skiften och Af vittringar” uppförda anslag utgjorde endast R:dr 63,000 en summa af Riksmynt R:dr 70,575 skulle derutöfver blifva ärligen erforderlig för behofvens fyllande, hvilket belopps uppförande på ordinarie stat, i stället för å den sä kallade Extra stalsregleringen, skulle, i Ölver-Direktörens tanke, medföra väsendtlig nytta, enär derigenom icke allenast mera säkerhet vunnes för storskiftesoch afviltrings-verkens oafbrutna gång med tillräckliga arbetskrafter, utan äfven de vid samma verk anställde tjenstemän, af hvilka många, under nuvarande förhållanden, endast för högst tre år i sender kunna tillsättas, skulle Bih. till R. St. N:o 4 till Kongl. Maj; Is Nåd. Prop. J\.-o f, om Sta (sverket 1859. erhålla visshet om att icke framdeles varda skiljde frän sine tjenster allenast för bristande tillgångar till deras aflönande.
Lägger man nu till allt detta, att hon är lika innerligt fäst vid sin familj som denna vid henne — hön, furstinnan, har ju gift sig af kärlek, som det påstås — kan man förstå, att drottning Margherita är lika lycklig, som hon är god och skön, och alltså i nästan alla afseenden en af mänsklighetens utvalda. Har hon någon sorg, är det väl den, att hon som god, till och med ifrig katolik måste lida af den tvädräkt, som rå- der mellan påfvestolen och det unga konungariket Italien, hvilka från Vatikanen och Kvirinalen betrakta och bevaka hvarandra som, efter hvad det tyckes, oförsonliga fiender. J. yiNTER. till ^Hasaniellos hämdeskri när spanskt [K.eapél ännu var. % iJch i Sorrentos stjärnenatt, när näktergalen sjöng så vekt, i dröm försänkt, det säges, att han visor fram ur lyran smekt. 3Men i naturens helgedom, där callan härmar nordens snö, han längtade en kväll från 3 \ om till hvitklädd skog och frusen sjö. Xy svensk han är. 3 hvarje dikt, som. rör sig om vår stormaktstid, det svenska lynnet gör sin likt i marknäns vimmel som i strid. ö elghudskyller eller rock af vadmal grå och enkel snitt — de äro män ur samma flock och deras fosterland är ditt. A — st. I3ch än så länge svenskan har sitt välljud och sin klana af stål, hans sånger skola lefva kvar farl fnoilsktj, som pärlor i vårt modersmål. Den s sept. ^tLvar Daniel Fallström. svensk, ' som håller dikten kär och älskar hogtlsitt modersmål, så klart som himlens stjärnehär och stolt som klangen utaf stål, Föresatser. skall säkert hylla varmt i dag den skald, som från sin första sång i lyran grep med mastar tag och hjärtan var, n pa samma gang. Jlans ungdoms diktning, blodfulll stark, hur tog den ej vår själ med storm! %n söderns ros ur lavamark den växte skön till färg och form.
Propos. till bifall å 41 § hirf härpå framställd och besvarad med starka ja, blandade med nej, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att ja härvid varit öfvervägande. 42 och 43 §§. Biföllos. 44 §. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr., anhöll att erhålla underrättelse om de öfriga RiksSt:ns i afseende på denna § fattade beslut; i anledn. hvaraf H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, behagade upplysa, att ifrågavar. § blifvit af PresteSt. afslagen. Gr. Gyldenstolpe: I sådant fall skulle jag äfven önska, att R. o. Ad. ville afslå denna §. Jag känner nogsamt förhållandet med anledn. till ifrågavar. hemställan, och gillar äfven denna anledn., men kan det oaktadt icke med Utsk. instämma. Jag Den 27 Novemi)er e. m. skulle tro, att (len händelse, som inträffat, utgör för sig tillräcklig anledn. för Regeringen alt meddela (jfvér-Intendentsembetet sådane fiireskrifter, hvarigenom händelser af dylik art kunna lörekomnias, ulan alt Sländerne i det fallet afgifva några påminnelser; hemslällattdes jag således, alt punkten malle afsiäs. R. o. Ad. afslog 44 §. 45 §. Bifölls. 46 §. Ansågs ej erfordra någon åtgärd. 47 §. lie Fåhraeus, Olof Immanuel: Vid 1864 och T835 årens riksdag heslöto R. St. för deras del, att öfverskottct på Sveriges bidrag till Hand.- o. Sjöf.fonden skulle afsättas, för att efter Coniin.eollegii och haiidelssoeieteternes i Rikets större sjö- och handelsstäder hörande, användas lill Svenska handelns och sjöfartens utvidgande och befrämjande, såväl inom som utom Riket; men R. St. förklarade tillika i sammanhang dermed, att fonden borde dädanefter sorn hittills vara stående under Konungens höga disposition.
Man sökte å ena sidan genom hånskratt göra ner stycket vid alla dess mera kraftiga scener, å den andra applåderades det euergiskt Skaldens motståndare tycktes ha kommit dit för att finna allting komiskt och vid det trefaldiga mordet skallade ett ändlöst skratt. Yid tredje föreställningen blef detta skratt så våldsamt att skådespelame hädanefter begärde officiell claque, men då man fruktade att denna ej skulle nu vara tjenstvillig, engagerades allt framgent 100 » hugolatres » för att försvara stycket. Logerna skrattade, fauteuillema hvisslade, parterren jublade. Det var ett djefvulskt oväsen. Det hörde till goda ton att gå på teatern och skratta ut » Hemani ». Dertill kommo ganska skarpa sammanstötningar, och den, som besökte Hemani, gjorde väl i att taga sig i akt för att ej genom applåder eller hvisslingar blifva utsatt för handgripligheter. Man duellerade på basis af Hemani och det hände t. o. m. en gång att en klassiker och en romantiker slogos om repliken » Vieillard stupide! » hvarvid det slutligen vid frukosten ofvanpå duellen visade sig, att den ene duellanten (romantikern) uppfattat repliken såsom: * Vieil as de pique » (gamla klöfver ess! ) hvilket han fann vara en utomordentligt kraftig bild. Det hände för resten vid representationerna att man vände ryggen till seenen och satte sig .att gapskratta. Ett fruntimmer som Bkrattade, fick af en bland Hugolatema det tillropet: » Skratta icke min fröken — ni visar ju era tänder! » * Den gamle skådespelaren Joanny, som förträffligt utförde Ruy Gomez ’ roll, har gifvit en föreställning om utvecklingsgången vid de olika Hemanirepresentationema genom sin dagbok,. ur hvilken följande må anföras: Den 26 Febr. Hernani. Första föreställningen. Stycket har slagit fullständigt an, oaktadt en mycket bestämd opposition; de skönheter, som detta arbete trots sina underligheter är i besittning af, skola hålla det öfver de fega sträf-vandena att störta det Jag spelade min gamle hertig Silva så väl som det är möjligt vid en första föreställning. Rollen skall måhända senare göra mig heder.