Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kejsaren steg ur vagnen, omfamnade dem, och visade sig samma afton vid deras sida på spektaklet, under folkets högljudda jubel. Sex veckor derefter skedde kröningen, ministrarne hade nu en afgjord öfvervigt i kammaren, och allt tycktes stå på de bästa fötter. Denna enighet varade dock icke länge. Afunden mot familjen Andrada uppsteg å nyo. Radikala artiklar ljungade i tidningen Aurora fluminale och i veckobladet Malagueta, hvilket sednare dessutom bittert och smädefullt belackade ministrarnes personer, och skonade minst familjen Andrada. Förgäfves sökte den moderata patriotismens organ, Diario fluminale, mana till enighet, lugn och besinning; men den ägde icke nu samma inflytelse som i den gamla regeringens tid, då Dom Pedro sjelf, i artiklar igenkännliga genom namnteckningen P. B. (Pedro Braganza), gjorde Brasilianerne bekante med den nyare tidens ideer, väckte hos dem fordringar, hvilka förut varit de flesta obekanta, och framkallade i deras sinnen de första gnistorne till den rörelse, som nu, inom få år, skenade framåt med en af sjelfva rörelsemännen icke beräknad fart, som hotade att göra dem sjelfva till dess första offer. Alla tre bröderne Andrada voro lärde, stora talare och aktade författare. Förgäfves använde de ordets och skriftens makt, för att motarbeta uppviglarne; men i sådana orons och gäsningens tider höras endast de röster, som högst pocka, uppreta passionerna och fordra det öfverdrifnaste och orimligaste. Nu grepo ministrarne åter till kraftanstalter: de läto inmana i häkte de mest exalterade, de fräckaste skrikarne, men domstolarna, hotade af pöbelupplopp, frikände dem alla. Vid denna tid läste man i tidningen Malagueta följande artikel: ”Rio d. 15 Juli 1823. En stor, en fruktansvärd sammansvärjning har i detta ögonblick blifvit upptäckt. Det är Malagueta, ständigt vakande för folkets väl, som gjort denna upptäckt. Dock innan Malagueta kungör eder den, tillåten henne att påminna eder, huru ofta hon varnat eder för dessa falska och herrsklystna Andrada’s.
A hvad under en af Grundlagen ej utstakad form till ConstitutionsUtskottet inkommit, finner Utskottet sig således i belägenhet att ej kunna göra afseende; och har Utskottet ansett öfverflödigt att besvara, hvad Herr Prosten anfört i afseende på ConstitutionsUtskottets vägran att meddela det Särskildta Utskottet begärda upplysningar, enär Herr Prosten sjelf medgifvit, att denna vägran varit med Grundlagen enlig. Hvad vidare angår Herr Professor Forssells anmärkning, så, då den ej rörer saken, utan blott ett förslag till ändring i redactionen, har Utskottet trott sig kunna densamma upptaga; och, ehuru Utskottet ansett sig af 76 § Riksdagsordningen äga full anledning att nyttja ordet décharge, tror likväl Utskottet sig böra tillstyrka den af Herr Professor Forssell uppgifna formel, och får derföre hos Riksens Ständer föreslå, att de måtte åt deras Expeditions-Utskott uppdraga, att i den underd. Skrifvelsen till Kongl. Maj:t så väl som i Riksdagsbeslutet följande vid de 2:ne sist förflutna Riksdagar nyttjade ordalag måtte införas: »att, då Constitutions-Utskottet vid 996 Riksdagen 1815. granskningen af Stats-Rådets Protocoll funnit ingen anmärkning* böra äga rum, hafva de ansett, i stöd af 76 § i Riksdags-Ordningen, all ansvarighet för Stats-Rådets Ledamöter, Föredragande och Konungens Rådgifvare i Commando-mål för utöfningen af deras Embeten intill den dag, detta nu tilländalupne Riksmöte börjades, hafva upphört.» Stockholm den 19 Julii 1815. På Höglofl. Ridderskapet och Adelns Ledamöters vägnar Rudolf Cederström. På Högvörd. Preste-Ståndets Ledamöters vägnar C. v. Rosenstein. På Yällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar J. Wegelin. På Hederv. Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar And. J:son Hyckert. G. A. Silverstolpe.
Vid det nedsatta godsets återtagande erlägges till banken belöpande afgiftj hvilken dock årligen till banken infordras för sådana depos it a, som under ett eller flera år derstädes innestå; kommande afgifternas belopp alt redovisas på serskild konto i bankens hufvudbok. Skulle någon inlemnare ej ålnöjas med den afgift, som i depositi ms-beviset blifvit bestämd, utan väcka tvist om kubikinnehållet och hvad afgiften på grund deraf rätteligen utgöra bör, ålerslälles genast hans depositum. Ank. till Exp. Utsk. den 26 Juli, kl. 7 e. in. Memorial, angående instruktion för Rikets Ståndets Bankoutskott vid nästkommande riksdag. Under fästadt afseende å de, angående banko-verket, vidtagna författningar, åligger det Utskottet, att, före riksdagens slut, bos Rikets Ständer föreslå instruktion för Banko-utskottet vid den nästpåföljande riksdagen. Som. vid den granskning af nu gällande instruktion, Utskottet med anledning häraf verkställt, någon annan ändring icke funnits erforderlig, än att de uti 2 § förekommande orden ’’1845 års” utbytas mot 1848 års, så har Utskottet skolat härigenom tillstyrka, att berörde instruktion måtte, förändrad på sätt framsläldt blifvit, för nästsammanträdande Banko-utskott få lända till efterrättelse. Slockholm den 25 Juli 1848. STOCKHOLM, elmék dt grahreroj tryckeri, 1848. Banko-Ui skottets Memorial, IV:ris 8g och go. 1 N:o 89. Ank. till Exp. tJtsk. den 28 Juli, kl. 6 e. tn. Memorial > i fråga om kungörandet af de förändrade stadganden, sorn uti Banko reglementet komma att intagas.
Vä ma^ iVro 7. 9 mun Ilelunlier, ull II,ungs 8oeIinur linnur ussii iu8li>!inlil liemmunlul oell lollimungcl, ull. cle ielce, ulun liunndur u^olliing, 8liulle liuunu lze8lriclu 6e llurlore nöcligs li08lnucler, oell ull ielce slllicl lillfulle sm8uclune 8celinur lcun gifvu8 lill. förening mecl uinliu, in8er mun lull, ull 8oeliiie-inclelningen ielce nlgör nugon r:illvi8 giinul tor 8lc^1cliglleten ull unclei IluIIu en 8icolu, oell ilennu 8lc^!cligllel 8icuIIe cle 88 u lo m melltorp en ökverllöclig Ico8luu6 , cter cl el I>e8lumclu lug8tu liuii8lcun8-multel 8lcu11e lcunnu i förulclru-Iiu8en eller unnorlecl«8 mecl minclre Ico8lnucl inllemtu8.. i^ug UN8KINlig ulll8u relik Ilöru in8lullimu I lill8l)'»1cuncl6 gf llifull lill clennu <lel uf för8lugel, utun liew8luller, ull Xongl.
– «Det har också, min själ! kostat Ers Maj:t vackra summor« – tillade Munck, med en så isande likgiltighet, att svärmeriets förtrollning i ögonblicket löstes, och konungen, otålig, lät påskynda farten. – «I sanning, kära Munck,« – tog Gustaf med mulen blick till ordet – «lukten af dukater tycks vara dig angenämare än det finaste rosendoft. – «Ers Maj:t har alltid rätt och slår ständigt hufvudet på spiken« – svarade, med ett sjelfförnöjdt skratt, den snillefattige gunstlingen, troende sig hafva sagt en fyndig artighet, under det konungen rynkade ögonbrynen och bet sig i läppen af förtrytelse; ty det stack hans fåfänga, att Ehrensvärd var vittne till den kunglige smekungens dumhet. De arma hästarna fingo umgälla monarkens sinnesstämning. «Fortare! Fortare!« ropade han. Det var knappt möjligt. De nästan skenade, blödande för lifkuskens piska och spannridarens hvassa sporrar. Efter några minuters förlopp stadnade vagnen vid sommarpalatset och Gustaf hastade till sängkammaren. Följande morgonen vaknade konungen vid sång, hvartill knäpptes på en mandolin. Han lät kammarpagen draga upp rullgardinen och efterse, hvarifrån ljudet kom. Bellman och Lidner sutto på en liten holme, gent emot konungens fönster. Den förre söng: «Fjäriln vingad syns på Haga, Mellan dimmors frost och dun, Sig sitt gröna skjul tillaga, Och i blomman sin paulun: Minsta kräk, i kärr och syra, Nyss af solens värma väckt, Till en ny högtidlig yra Eldas vid zephirens flägt.« – «Det är Bellman, som sjunger, Ers Maj:t. Den andre långa, skrankliga skepnaden med stora näsan känner jag icke; men han ser ruskig ut, och klädseln är mer än tarflig. – «Aha! jag gissar: det är Lidner. Ring på kammartjenaren; jag vill stiga upp.« Löpningarna på mandolinen upphörde och sången fortfor: «Haga i ditt sköte röjes Gräsets brodd och gula plan:
Det är 5 år sedan, mina Hrr, jag under beredning af en fråga, nära likartad med denna, yttrade: att då staten sjelf genom sin egen ostadiga bana, först under pappersrikedomen från 1809 till 1817 och sedan under ett oupphörligt concurstillstånd, förryckt alla äganderättsförhållanden, inledt uti trångmål och under realisationens krisis ginge att blottställa synnerligen den dass af egendomsinnehafvare , hvars välfärd berodde icke af eget handarbete, utan af förhållandet emellan nominella .värdet af deras egendomar, ä ena, samt afkastningen deraf å den andra sidan, jemnförd med räntefoten på capitalerna; då nu det nominella värdet, oaktadt uppodlingar, förbättringar och otaliga uppoffringar, sjunkit, åbragt skuldsättning, och deremot räntefoten, fastän genom lag bunden till 6 proc., under mångfaldiga former i sjelfva verket trvckte med nära dubbel tyngd; då dessutom det skuldsatta jordbrukets idkare mer än någon annan medborgareclass bidragit, genom inbetalta räntor, att skaffa tillgång till den silfverförökning i Banken, hvarigenom myntvärdets fixerande blifvit möjligt; så vore det en moralisk pligt af staten, en pligt, som dessutom ligger i dess bestämmelse, att med den collectiva kraften understödja sina delar, att träda emellan med sin credit, när sådant kunde ske ulan uppoffring, och således icke på andra medborgareclassers bekostnad. Det språk, jag sålunda förde år i83o, var icke då populärt; det har ännu mindre blifvit det nu. Man ansåg mig då vackla från en bana, som man trodde vara bestämdt riktad till klander åt den ena statsmagten, äfven när den handlade rätt; och det var icke lofgifvet då, mindre måhända nu, att hålla sig till sak och följa öfvertygelse. Om jag likväl då, fem år yngre, försakade popularitetens retelse och icke kunde förmås att smickra en afundsjuk eller inskränkt opinion, som fanatiskt yttrade sin afsky för minsta skymt af fondsystem, hvi skulle jag uppoffra min sjelfständiga öfvertygelse nu åt de motsatta opinionerna för dagen?
Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande; och får med afseende å de i den Nådiga Propositionen utredda förhållanden och på de skäl Kongl. Majit behagat anföra, tillstyrka Rikets Ständers bifall till högstberörde nådiga framställning. 17:o. Andre Bataljonsläkaren vid Calmar regemente Adam Bernard Michaelsen hade uti en af Chefen för nämnde regemente till Kongl. Maj:t insänd och förordad skrift i underdånighet begärt, att, då, han, vid nu mera uppnådd 70 års ålder och efter en tjenstetid af närmare 48 år, derunder han med regementet bevistat tre fälttåg, kände sig icke längre kunna, såsom han önskade och borde, fullgöra sin innehafvande tjenstebefattning, hvilken ofta fordrade ungdomens hela rörlighet och uthållande kraft, men omtankan för framtida utkomst likväl nödgade honom qvarstå i tjensten, intilldess han vunne visshet att för sin återstående lifstid hafva att påräkna hvad som för en tarflig bergning erfordrades, Kongl. Majit måtte täckas bereda dén förmån för sökanden, som från Arméens pensionskassa icke hade att förvänta högre pension än ISO R:dr årligen, att vid afskedstagandet från Andre Bataljons-läkare-tjensten berättigas till bibehållande på Indragnings-stat för lifstiden af de 37S R:dr, hvartill hans löneinkomster för närvarande uppgingé; hvilken underdåniga ansökning äfven blifvit understödd af Kongl. Sundhets-kollegium, sorn, med intygande af de i ansöknings-handlingarne 12 Stats-Ulskollels Utlåtande, Jtä 74. förekommande uppgifters riktighet, tillika vitsordat sökandens vid tjenstens utöfning städse ådagalagda nit och redbarhet, hvilka egenskaper jemväl beredt honom utmärkelsen att benådas med medaljen i guld för, medborgerlig förtjenst. Kongl.
Hvad de uppgifter beträffar, somStatsUtskottet emottog, angående anslagens fördelning; så har jag sjelf sett dem — och jag säger ännu, att de voro ounderskrifna; ja, mine Herrar! ej blott det; somlige voro mellanskrifne, omskrifne, jag vågar nästan säga: oskrifne; och sådane, att om jag varit UtskottsLedamot, jag ej hade ansett mig böra till pröfning företaga någon anslagsfråga på så lös grund. Vidare har jag yttrat: då ingen plan blifvit framlagd för att betrygga oss, att ett bättre anskaffningsoch underhållssätt af vår e Förrådspersedlar för framtiden kommer att äga rum; dä jag sålunda icke ser annat än samma afskräckande syn_, som hittills framställt sig för det skattdragande Svenska folketj nemligen att nödgas anslå utan plant granska utan rättelses vinnande> a36 Den i4 October e. m. och betala utan skonsamhet ogJi utan gagn; då måste jag skilja mig frän Ståndets inbjudningsbeslut, etc. Har ej erfarenheten vitsordat billigheten af denna förmodan. År 1815 voro våra förråder i god ordning; man äger nu snart intet qvar deraf; oell hvad uträtta alla anslag, om man på sådant sätt framgår under freden. Man har ingenting qvar år 1840 af hvad man nu anslår, om ej annan plan följes. Jag har vidare anropat de andra Stånden, att behjerta -vära medborgares belägenhet och framför allt deras, som af ett icke lönande jordbruk skola utpressa de drygaste skattebidragen, samt uppmanat dem, att icke genom frångående aj de beslut dessa Stånd på goda skäl fattat, låta Rikets Ständer samfällt uppbära den ovilja, hvarmed vid denna tid hela Sverige ser sine ombud vid denna Riksdag öka skattebördorne. Som vanligt har härvid begagnats såsom motskäl, att ingen fattigdom är å färde; att inga större skatter erfordras; ja, att anslagen kunna ökas, ulan skatternas förhöjande, det har till och med Grefve Löwenhjelm förkunnat oss.
Härförutom har, uti en inom samma Stånd väckt motion, G. Hultman från Örebro län yrkat, att utförsels-tullen å tackjern måtte nedsättas till tio öre per centner. Efter öfvervägande af de omständigheter, som å ena och andra sidan förekomma, finner väl Utskottet betänkligt att i fråga om artikeln Tackjern nu öfvergå till fullständig tullfrihet vid utförsel; men då onekligen de inhemska tackjernsproducenterne ega giltiga skäl för sitt yrkande att numera, sedan utländskt tackjern är fritt till införsel, nedsättning af utförsel-tullen å samma vara bör ega rum, får Utskottet vördsamt tillstyrka, att den nu gällande utförsel-tullen å Jern: gjutet: Tackoch Hevit Itu n g sUt sk ot tels Betänkande M '23. 59 Barlast, jemte ^öfriga under denna rubrik i nu gällande Taxa upptagne jerneflekter måtte bestämmas för 1 centner till . 25 öre. Med åberopande af de skäl, som för nedsättning af tullen å tackjern nyss blifvit anförda', får Utskottet, beträffande artikeln Koppar, vördsamt hemställa, att den derå nu gällande utförsel-tull måtte till hälften nedsättas samt denna artikel i utförsel-tarifen alltså erhålla följande lydelse: Koppar: rå .1 centner 2 R:dr 50 öre gårad samt Kopparskrot, alla slag, äfvensom Kopparaska . I centner — 30 öre. Såsom skäl för föreslagen tullfri utförsel af Lumpor åberopade 1856 års Kommitterade enahanda skäl, som för dylik hemställan i afseende på artikeln oarbetade Ben blifvit af dem anförda, eller att ulförselsskatten träffade just den allra fattigaste och minst arbetsföra samhällsklass, hvilken med varans uppsamlande försenade ett knappt lifsuppehälle, samt att redan de höga magasineringsoch fraktkostnaderna för samma voluminösa och svårhandterliga vara betydligt fördyrade expor ten, hvarigenom den inhemske förbrukaren egde företrädet af långt billigare pris, än den utländske.
Utskotten synas mig således hafva bort föreslå en sådan förklaring af förutnämnde lagstadgande, att underhållsskyldigheten af alla husen i prestgården åligger kyrkoherden, och att församlingen endast har byggnadsskyldigheten, det vare sig att det gäller bygga af nyo, eller att ombygga dessa husen. Beklagligt är, att folkets representanter, den ena riksdagen efter den andra, förgäfves begära lättnad i förutnämnde skyldigheter, ulan i stället få vidkännas nya uppoffringar och tillökningar i ecklesiaslik-stutens löneförmoner, hvilket skett vid innevarande riksdag, dels genom den förhöjda årsberäkningens upphörande inom skolan, medelst ett betydligt årligt slats-anslag lill löneförbättringar, dels derigenom att all meritberäkning må försvinna för de ecklesiastik-statens tjenstemän, som genom Kongl, resolulioner dermed blifvit hugnade, och hvilket säkerligen, vid en kommande riksdag, kommer att medföra ökade statsanslag, dels ock genom förhöjda löneförmoner till komminislrarne. På detta sätt tillstyrka Utskotten förändringar, men sällan eller aldrig någon lindring för den skattdragande; och det är på dessa grunder jag anmält min reservation mot beslutet. Äfven får jag afgifva min reservation emot Utskottens afslag å de väckr ta motionerna 0111 säteriers skyldighet att deltaga i förutnämnde byggnadsskyldighet. Den största billighet ligger tydligen uti nämnde förslag. I åtskilliga - Lmjoch Sk' nom-Viskol/ans Betänkande, iV.o j4. skillijja orter finna säteri-egare det sjelfva billigt och rättvist alt lemna något biträde åt församlingar ne, men serdeles bestriddes detta af Högv. Ståndets ledamöter, såsom ingripande i adelns privilegier. Häraf synes tydligen, att det redan hårdt beskattade jordbrukets privilegier bestå uti att göra nya tillökningar oell löneförbättringar”; och liar uti denna reservation riksdagsfullmägligen Carl Magnus Engström från Calmar län instämL; of Pehr Bengtsson från sistnämnde län: ”Emot det beslut, sammansatta Lagoch Ekonomi-utskotten faltat, ifråga om pastorernes skyldighet att deltaga i underhållet af husen vid deras boställen, får jag mig reservera.
Stats-kontorets i ämnet afgifna underdåniga utlåtande inhemtat, att sedan Kongl. Majit på sätt här ofvan omförmäles, uti Dess den 13 November 1828 till Rikets då församlade Ständer aflåtna nådiga proposition om Stats-verkets tillstånd och behof af ofvan anförde orsaker föreslagit nämnde afgifts uteslutande från inkomst-beräkningen; så hade Stats-Utskottet vid nämnde riksdag uti sitt i anledning deraf afgifna Retänkande N:o 54 tillstyrkt bifall dertill, hvilken hemställan Rikets Ständer derefter gillat. Någon särskild skrifvelse härom synes dock ej, enligt hvad riksdagshandlingarne utvisa, hafva blifvit expedierad och torde någon sådan ej heller varit nödig, derest Rikets Ständers underdåniga skrifvelse Nio 477, angående Stats-verkets inkomster för år 1830 och följande år, särskildt upptagit beslutet om berörde algifts upphörande, hvilket dock icke skett, ulan befinnes nämnde skrifvelse endast summariskt omförmäla beloppet, hvartill Stats-verkets inkomster, med undantag af allmänna bevillningen, beräknats, hvaremot den då uppgjorda Riks-staten utvisar, att oftanämnda afgift blifvit derifrån utesluten. Med afseende å hvad sålunda i ärendet förekommit får Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer måtte besluta, det nämnde s. k. kalkugnsafgift från och med nästkommande Statsreglerings-period finge upphöra, med iakttagande att den de skattskyldige derigenom förunnade skatteminskning i stället afses vid deras taxerande till bevillning; och torde, i händelse af Rikets Ständers bifall härtill, underdånig skrifvelse till Kongl. Majit i ämnet aflålas. Stockholm den 19 December 1859.
Jag kan ej heller undgå uttrycka min öfvertygelse, att i den genom myntets försämring uppkomna skenbara förhöjning i alla fastigheters värde, ligger en hufvud-orsak till den speculations anda , som bragt så mångå idoge medborgare till tiggare-stafven, och som så verksamt bidragit till den nu öfverkläda förlägenheten. Friherre Boije: Vid sista Riksdag framställde jag motionen om Bankens publicitet, som då af Ridderskapet och Adeln bifölls, men af de andra Ständerne afslogs. Jag önskar hö. geligen att Herr Tham nu måtte bättre lyckas deri. Hvad frågan om en företagande realisation angår, så är dess undersökning af större vidlyftigt ån att densamma nu gerna kan anställas. Troligen blir den, innan Riksdagens 6lut, ett öfverlåggnings-åinne för sig sjelf, och om jag då är tillstädes, skall jag icke underlåta att utveckla mina åsigter deraf. Jag skall nu lika med de ledamöter som sig deröfver yttrat, nöja mig med att framställa mitt omdöme, som är, att en realisation för oss nu, vore det olyckligaste företag. För den inbillade fördelen, eller rättare sagt för flården att äga Silfver till mynt i några år, skulle Banken, Nåringarne, Löntagare, ja hela Nationen blifva förstörde. 771i Dan 26 Februarii. Jag förklarar gerna, att jag icke misströstar, det ju en framtid kan skänka en conjunctur, uti hvilken det icke blefve skadeligt att realisera; men att, i vår närvarande ställning, företaga en sådan operation , vöre ett steg, hvarifrån jag ber Gud bevara oss. Flere yttrade härtill deras bifall.. Friherre Cederström : Det har blifvit ytt radt, att den, genom realisation föreslagna Banqueroutie redan är gjord, reen har man val dervid gjort sig reda för hvad ordet banqueroutte betyder?
Ständers StatsUtskotts till Fulljnägtige i RiksgäldsContoret ajlåtne Skrifrpelserj sid. 11), och lyder som följer: ”1 sammanhang med regleringen af Riks-. ”Statens 3:dje HufvudTite}, hafva Rikets Hög”lod, Ständer godtfpnpit, att jemte det åt "Kongl. Maj:t blifvit öfverlemnadt, att an”väpcla de 66,666 R:dr 32 sk, B:co, som af "Sjötullslntraderne äro anslagne Kongl. Con-, "voyCommissariatet, för dessa 66,666 R;dr Den 4 Maji e. ra. 73 ”3a sk., hvilka skalle serskildt å 3:dje Huf”vudTiteln uppföras, ett motsvarande Cre”ditiv å RiksgäldsContoret anvises” . Före år i8a3 utgingo årligen 66,666 R;dr 3a sk. af Tullmedeln åt ConvoyCoramissariatet, hvilka, på sätt jag haft äran uppläsa, på 3:dje HufvudTiteln öfverflyttades, hvaremot ett motsvarande Creditiv i RiksgäldsContoret anvistes. Då det förra anslaget utgick årligen, kunde ej något motsvarande anvisas, utan att årligen utgå, i händelse behofvet så skulle fordra. Vidare fortfar skrifvelsen: ”att efter förutgången pröfning och Kongl. Maj:ts Nådiga beslut ”begagnas i mån af behofvet, &c.” Huruvida nu behofvet, att lyfta detta Creditiv varit för handen i och för de med ConvoyComraissariatet åsyftade ändamål, utgör föremål för serskild granskning af ConslitutionsUtskottet. Enligt Rikets Ständers beslut kunde Kongl. Maj:t besluta, att låta ConvoyCommissariatet, då behofvet funnits det påkalla, i RiksgäldsContoret lyfta ett Creditiv svarande mot de förut årligen anslagne 66,666 R:dr 32 sk.
Resö lii tioner af Bergmästare pu Einbetets vägnar \4 Communicationsoch Inhibitionsi Besvärs-, Ansökningsm. fl. mål — '4 — 6 — 6 — 6 — I 2 — f 2 1 på donationer, se denna §:s 3 moni. RevisionsmSr, se Acter.. Ila gångs-be vis, se Berättelser. « Sjö-Assuranfce-bref till och med 100 R:dr 3 . för hvarje 100 R:d derutöfver Sjö-Pass, se Cerlificat och Pass. i - . Städ jerat Testimonia Gymnastica och Seholaslica, se Betyg. — Academica ... ... Vittnesskrifter som af parter, ingifvas .. Vågallester, lill läns erhållande Yärdet ings-Iustrumout, se Husesyns-Instrument. Äldersbeyis, se Betyg. Ägoskillnader, se Bevis. Äktenskapsförord, se 3 moni. Öppna Utslag, se Utslag. Bevillning! -Vis kott et s Bet, Ni o i3. ai Ehuru Utskottet insett nyttan och redigheten af den uppställning utaf 4;dc §:s itsta Morn., som vid sista Riksdag antogs, har Utskottet likväl funnit en betydlig förenkling deruti kunna åstadkommas, till ganska stor lättnad vid tillämpningen. Utskottet har derföre, på sätt olVan synes, lill stor del omarbetat detta mom. och får nu vördsamt uppgifva de skäl, på hvilka de fbreslagne förändringarne sig grunda.
Lind, Olaus Ericsson och Erik Christoffersson från Götheborgs och Bohus Län, uti hvilken motion blifvit föreslaget, alt Rotehållare i nämnde Liin måtte befrias från den dem af Förvaltningen af Sjöärendena ålagde skyldighet att, efter markegång, med contanta penningar lill Båtsmännen vid deras uppfordring till tjenstgöring utgifva ersättning för en månads kost ; men då rättigheter och skyldigheter i detta afseende äro bestämda genom Indelningsverket och de af vederbörande ingångne Contract, på sätt Kongl. Förordningen den 16 Januari 1739, § 8, samt den utaf Förvaltningen af Sjöärendena på Kongl. Maj;ts Nådiga befallning år 1824 utfärdade Contractseller Rotebok för l:a och 2:a Bohus Roterings-Compagnier, § 36, utvisa, finner Utskottet sig ej kunna tillstyrka Rikets Ständer alt vid motionen fasta något afseende. 9:o Excercis af Flottans Bemanning. Uti det förut anvisade anslaget, 45,000 R:dr, hvaraf för Linie-flollan 25.000 och för Skärgårdsflottan 20,000 R:dr, har Kongl. Maj:t, enär erfarenheten visat detsamma vara högst otillräckligt, äskat en tillökning af 45.000