Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det faller sig nemligen klart, att då stängsel yrkas mot ett skifteslag, hvilket undergått lagligt skifte, den del-egare deri, hvars egor angränsa rågången, icke ställes i annat förhållande till sin utom rågången bo - 20 Dagsami Altin. Besv. och Oecön Utsk:s Betänkande N:o 20. ende granne, än det, hvari han står till den eller de del-egare i skifteslaget, som med deras egor möta hans och således kunna mot honom göra sitt stängsel-vitsord gällande. Så i ena som andra händelsen måste han stänga för sina egna egor, och något skäl kan af föreskrifterne i dessa §§. icke hemtas för den slutsats, att stängsel-skyldigheten skulle härutöfver utsträckas, eller att del-egare, hvars egor angränsa rågång, skulle dermed mer än någon annan betungas. 6 §. För att vinna större tydlighet och bestämdhet uti redactionen af förevarande g., har jag ansett mig böra föreslå, att orden i rågång må införas i stadgandet 0111 delnings-grund, då del egare öfverenskomma att utan stängsel sins emellan bruka sina egor, och skulle uttrycket ”då sko3, la de efter hvarderas ego-andel emot det skifteslag eller enstaka hemman” etc., således förändras till följande lydelse: då skola de efter hvarderas egoandel i rågång emot det skiftes-lag eller enstaka hemman„ etc. 3 §. Af åtskillige Hushållnings-Sällskap hafva framställningar blifvit gjorde derom, att del-egare i skiftes-lag, som i teg-skifte ligger, borde tillerkännas stängsel-vitsord mot sine grannar i skiftes-laget, såsom följd hvaraf Riksdags-Fullmägtigen Daniel Danielsson föreslagit, att stadgande 0111 delningsgrund vid dylike fall borde meddelas.
För öfrigt var isens styrka nästan oförändrad, och ännu den 16 juli hade man kunnat köra en tungt lastad parsläde från fartyget till stranden. Den 17 lossnade ändtligen årsisen närmast land, så att en vidsträckt landrening uppstod. Men grundisarne voro orubbade, och mellan dessa låg äfven årsisen fortfarande så fast, att alla voro ense derom, att minst fjorton dagar ännu skulle åtgå, innan utsigt fans till befrielse. Då ren-tschuktschen Jettugin den 16 kom om bord och med anledning af den hvalbensinsamling, hvarmed vi några dagar förut varit sysselsatta, berättade, att ben af mammut fans vid hans tält, och att en mammutbete stack upp ur den af vårvattnet utskurna branten af en å, som flyter från Taffelberget till Riraitinop, tvekade jag derför ej att begifva mig å stad på en utflygt till nämnda ställe. Frånvaron från fartyget var beräknad till fem eller sex dagar. Det var min afsigt att i en stor skinnbåt, tillhörig Notti, färdas uppför elfven till det ställe, der mammutbeten fans, och att derifrån till fots fortsätta till Jettugins tält. Jettugin försäkrade, att elfven var tillräckligt djup för den plattbottnade båten. Men när vi färdats ett stycke inåt landet, visade det sig, att elfven, under den dag, Jettugin tillbragt på fartyget, betydligt utsinat. Så viss var jag emellertid, att is-stängslen ännu på lång tid icke skulle öppnas, att jag genast efter återkomsten från den med anledning häraf misslyckade utflygten vidtog anordningar till en ny utfärd för att med andra fortskaffningsmedel nå målet. Under sysselsättningen härmed förflöt förmiddagen den 18 juli. Vi satte oss vid vanlig tid ned vid middagsbordet, utan aning om att stunden för vår förlossning nu var inne.
Styrelsens öfver Stamholländerierna till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga berättelse innehåller nedanstående förteckning öfver de i åtskilliga delar af landet uppställde, staten tillhöriga boskapskreatur: — 128 — Tjurar. Kor. UngtjurarQvigor. På Riseberga i Örebro län af Ayrshire 2. 20. 21. 23. » Ultuna » Upsala d:o » Korthorns 1. » dito . d:o » Ayrshire 1. 20 6. 14. » Gammalstorp » Skaraborgs d:o b dito 2. 20. 5. 7. » Warpnäs » Wermlands ... d:o b dito 2. 20. 8. 8. b Lyckås » Jönköpings d:o b dito 2. 20. 9. 5. » Sundsholm » Kalmar d:o » dito 2. 20. 5. 8. » Gräfsnäs » Elfsborgs d:o b dito 2. 18. 14. 7. » Lycksta b Westmanlands d:o » Korthorns 1. » Dito » dito d:o b Ayrshire 1. 19. 13. 16. » Grängshammar b Kopparbergs d:o » dito 1. 10. » Fjellsköfte » Nyköpings d:o b dito 1. 8. » Östanå b Stockholms ... d:o b dito 2. 20. 3. — » Marienlund b Hallands d:o b Pembrokeshire 2. 20. 5. 9. » Sofiedal b Gefleborgs d:o b Voigtländer Vid experimentalfältet b Stockholms ... d:o » Pembrokeshire 1. 5. — Dito dito d:o b Ayrshire — 5 Uppställda b Kalmar d:o » Ayrshire 2. Dito b dito d:0 B Voigtländer 2. Dito » Nyköpings d:o b d:o I. Dito b dito d:o b Ayrshire 3. Dito b Wermlands ... d:o » dito 1.' Dito » Westerbottens d:o b dito 1. Summa 37. 265. 93. 109. § 2.
Hon var bedårande vacker i sin fina blågröna klädning med gräddfärgade spetsar. Solstrålarne gnistrade på hennes i brunrödt och guld skiftande hår, som blott i pannan betäcktes af en hvit slöja, hvilken hon löst från sin hatt, som hon för blåstens skull aftagit och hängt på armen. » Det är väl, som jag försäkrade dig, omöjligt att i eftermiddag ro till grottorna, » sade bon till Anna. » Bränningarne gå allt bra högt der nu, och värre torde de blifva bortåt aftonen; det tecknar sig till full storm, » sade fiskaren. » Bränningar! » utropade Klara med ett uttryck af lifligaste intresse. » Dem måste vi se, Anna. Nu först har jag lust för färden! Men inte till sjös, himlen bevare mig! — utan till fots genom skogen; der kännes ej stormen så starkt. Anna, vill du — eller jag kan j u sjelf gå till baka till våra vänner och säga, hur det är. » » För all del, j a g går! » » Nå gör du det, snälla Anna! Men du, drag ej med dig någon af de sköpliga damerna eller fina herrarne. Herr Steinerz följer nog med, när han får höra, att du — att vi vilja ha honom med. » Hon log ett skalkaktigt leende, hälft mot Anna, hälft mot Halverson, som med stor uppmärksamhet betraktade henne. » Herr Steinerz är j u hemma, madam? » » Ja vars, frun kan bara kalla på honom, så parerar han genast. » Klara blinkade till, hon kände snärten. » Hör, madam Halverson, skulle ej vi fem, som nu snart skingras i alla väderstreck — vi två resa öm ett par dagar till Köpenhamn — skulle icke vi fem, som varit så mycket tillsammans på detta förtjusande Arild, ha oss en liten kaffejunta i eftermiddag nere i en af grottorna? Säg, Halverson, vore inte det trefligt? Madam går genast in och sätter sin kaffeflaska på elden, vi skaffa bröd.
Stundom har visat sig likasom ulrolningsbegär, i thy att, utan all urskillning, hela trakter afbränts, endast för att erhålla några veckors uselt bete åt kreaturen. Vallhjon och färdmän uppgöra ofta eldar ute på marken, antingen för att värma sig, eller tillreda någon föda, och aflägsna sig mangen gång utan alt vårda sig om elden utslocknat eller icke; hvarigenom skogseldar ofta inträffat och gjort stora härjningar. Det säges visserligen, och sådant icke heller utan allt skäl, att skogen, i den mån den är aflägse från de större vattendragen, har för ägaren föga värde, då han, i följd af de långa transporterne, icke med någon vinst kan godtgöra sig sine skogsprodukter; och skogarne hafva länge ansetts, och betraktas nära nog ännu, såsom en hvars tillhörighet, vid hvilkas Slitande man icke särdeles fäster sig vid begreppet om mitt och ditt; men i saknad af all jägeri-betjening har det, i dessa vidsträckta trakter, varit en ren omöjlighet att, så som behofvet påkallat, hålla hand öfver skogarnes behöriga vård och freda dem från åverkan, dertill Krono-betjeningen, med i öfrigt trägna göromål, är otillräcklig. Sedan likväl trädvaruhandeln börjat sträcka sina spekulationer äfven till dessa orter, ocb i den mån vattendragen hinna göras flottbara, hvarmed arbeten på flera ställen redan äro verkställde och vidare pågå, synes en bättre åsigt göra sig gällande; och man bör hoppas, att den enskilda omtankan äfven skall framkalla en bättre skogarnes vård, helst sedan afvittringarne, åtminstone inom provinsen Jemtland, nu kunna anses såsom hufvudsakligen afslutade, och en hvar under skattemannarätt kan fä sine skogsskiften utstakade. Länets Hushållnings-Sällskap har, i hvad på detsamma kunnat ankomma, sökt medverka
Dessa sistnämnda, såsom slående ett steg högre på upplysningens väg, böra nu göra åtminstone lika mycket, nemligen afstå från denna inkomst, som visserligen är betydlig och derföre icke kan lemnäs utan saknad, men hvarpå de haft tillräcklig beredelsetid, under hvilken de skördat så mveken vinst, alt den må kunna anses som en försvarlig vedergällning för det handtag, de lemnade vid reformens genomförande. Det välstånd, som, alstradt af nykterheten, derigenom skall uppstå, skall blifva en riklig ersättning för afståendet af det guld, sorn krogarne inbragt och som dock näppeligen kunnat med full tillfredsställelse emottagas. På grund af hvad jag nu anfört, föreslår jag: att utskänkningsoch minuthandels-afgifterna för bränvin och andra spirituösa drycker, så i städerna som å landet, måtte ingå till Statsverket, för alt användas dels till understöd vid jernvägs-bibanors byggande och dels till andra industriel företag af den vigt, att Statens mellankomst är behöflig, samt öfverlemnas åt Hushållnings-sällskaperna till sådant belopp, som dessa hittills fått uppbära. Om remiss häraf till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 8 November 1862. G. Bjerkander, Riksdagsfullmägtig från Skaraborgs län. Af Ola Olsson från Blekinge län, om vägpenningars erläggande af resande till vägarnes underhäll. Ibland onera, som trycka jordbrukaren, förefinnes ett, som han med allt skål borde befrias ifrån; det är underhållet af allmänna vägarne, som nu är jordbrukaren ålagd. Hvarföre skall han hålla landsvägar och häradsvägar i komplett ordning för resande, främlingar, probenreuter och hvilket slags folk som helst, utan ersätt - 38 Motioner i Bonde-Ståndet 1882, N:o 27. ning?
Samma grund följdes äfven sedermera, enligt riksdagsbeslutet den 22 November 1680 §. 3, hvarjemte uti Kongl, resolutionen å Adelns besvär den 29 i samma månad, §. 57, lofvades, att Kongl. Maj:t ville närmare låta genomse det ackord, som 1650 slutades om utskrifningspenningar, samt andra persedlars utgifvande i Halland, som, ’i förmågo af beniäldte accord, till ordinarie räntor skulle vara anslagna”. Genom Kongl. Brefvet den 22 Februari 1684 stadgades, att rusttjensten i Halland skulle presteras på lika sätt som i Skåne af enkor och faderlösa barn, men prester, borgare, bönder och andre betjente, som hafva allenast 12 3 eller 4 hemman, begrepos icke under Adelns rusttjenst, utan ville Kongl. Maj:t framdeles förklara, hvad dc, i stället för rusttjenst, skulle prestera, och genom Kongl. Brefvet den 17 Januari 1686 stagdades, att skattefrälse, som af frälse eller ofrälse man, under frälse vilkor ifrån Kronan äro ti 11 ha nd la de, skulle vid utskrifningen vara 10 hemman om en rote, samt genom Kongl, resolutionen på Adelns besvär den 21 Februari 1689, §. 8, alt Ridderskapels och Adelns i Halland frälse gods, vid de årliga utskrifningarne, icke mätte graveras högre än frälse gods i Skåne och nästgränsande provinser. När det tilläts, att utskrifningspenningar, i stället för utskrifning, fingo erläggas, fastställdes dessa, för frälset till 2 daler, ”undantagande veckodagsoch insockne godset, som derföre alldeles har varit befriadl”, och uti detta belopp vägrades minskning genom Kongl. Brefvet den 24 December 1692, hvaruti förklarades, att frälset ifrån denna afgift icke mera än andra undersåter borde frikallas.
Medes tillade, att han alltsedan det samtalet kännt sig orolig i sin själ, och hans ärende var nu att söka lugn hos Hermione. Han var öfvertygad, att Hermione, som inhemtat så mycket af sin faders visdom, nog skulle vara i stånd att förjaga de tvifvel, Kimon ingifvit honom. – Oroa dig icke, Medes, sade Hermione gladt. – Låt mig höra den djupsinnige Kimons skäl, och jag lofvar dig att vederlägga dem. – Hans skäl? Ja, vet du, min herrskarinna, om han hade några sådane, så har jag nu alldeles förgätit dem. Men han pekade på lampan och sade, att såsom hon slocknar, så slocknar också själen. Och hvad gudarne beträffar, förnekade han dem och sade, att verlden tillkommit likasom genom ett lyckadt tärningkast. Kan du vederlägga sådane påståenden? – Det har ingen svårighet, Medes, om du nu blott vill hålla din uppmärksamhet spänd, för att uppfatta hvad jag säger ... – Behöfs icke, min goda Hermione. Så snart du säger, att du kan vederlägga Kimon, så tror jag dina ord mer än min egen uppfattning. Själen slocknar således icke såsom lampan, utan fortlefver äfven efter kroppens död ... det är ju så? – Ja, svarade Hermione, och hon bemödade sig nu att på så klart och tydligt sätt som möjligt framställa de bevis, som af Platon blifvit lemnade för själens odödlighet. Hon gjorde detta, i det hon för Medes berättade och efter hans fattningsgåfva förenklade innehållet af Platons bok om den döende Sokrates. Den gamle slafven lyssnade med ansträngd uppmärksamhet. Han begrep väl icke mycket af sjelfva de theoretiska bevisen, men desto lifligare och djupare uppfattade han bilden af Sokrates sjelf.
N o 50, angående väckt fråga om Kronoparken Wahra-skogens upplåtande till lastage-piats; samt N:o 51, i anledning af väckt förslag till bildandet af en krigsfond genom upplånade medels insättande i enskildta Banker och Hypotheks-iurättningar. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banco-Utskoltets, sedan den 22 i denna månad på bordet hvilande Utlåtande N:o 9, i anledning af väckt fråga om användande af i Bankens General-cassa N.o 1, förvarade utländska medaljer och mynt till förökande af Bankens Mynt-cabinett. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens, sedan den 22 dennes på bordet hvilande Utlåtande N:o 1, angående väckt motion om årlig bevillning af en hvar, som vill utöfva jagtoch djurfångst för beredande af medel till premium för rofdjurs dödande. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet Bengt Gudmundssons från Halland sedan den 22 dennes på bordet hvilande anförande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse rörande nya civiloch criminal-lagförslageu. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne: C onstitut iöns-Utskottets, sedan den 22 i denna månad på bordet hvilande memorial N.o 9, med uppgift å de af samtlige Riks-Stånden godkände Grundlags-ändrings-förslag. Stats - Trot. Vldr. d. ig April 1840, 2a5 Stats-Utskottets , deri 22 i denna månad på bordet lagda, memorial N:o 38, nied öfverlemnande af Fullmägtiges i Riksgälds-Contoiret till Rikets nu församlade Ständer afgifne berättelse; samt Banco Utskottets, sedan den 22 dennes på bordet hvilande Utlåtande N:o 10, i anledning af framställde anmärkningar vid Utskottets under N:o G afgifne memorial. Från Höglofl.
Sederholms med Brödren Bruks-egaren Sederholm träffade öfverenskommelse vid upplösningen af deras Ilandels-Bolag, hvarvid den förre å den sednare öfverlåtit sin arfs-andel uti ifråvarande fordran, Bruks-egaren Sederholm matte anses berättigad att få uppbära äfven den på Commerce-Rådets arfslott belöpande andel af ersättningen, eller 1Z22 R:dr 1 sk. 6 rst.; så emedan Rikets Höglofl. Ständer fästat det uttryckelig^ vilkor vid jStats-Utskottets Betänkanden. 147 hela fordringens godtgörande på förenämnde sätt, att endast de i Sverige vistande arfvingarne skulle efter deras andel i fordringsbeloppet efter Svensk Lag; men icke i följd af någre till äfventyra dem emellan, ».träffade,öfverenskommelse!', få åtnjuta denna förmån, och Rikets Höglofl. Ständer sålunda, med föreseende af möjligheten utaf slike öfverlåtelser, i stället att lemna rum för något afseende på orsakerne dertill, antingen de af politiske eller andre förhållanden kunde hafva berott, deremot förekommit all pröfning utaf omständigheter, som till sådane öfverlåtelser kunnat föranleda, hade Committerade icke ansett någon anledning förekomma till bifall å arfvingarnes i denne del gjorde anhållan. Och har Kongl.
VeltenskapsAcademien, insände Rön och Prisskrifter emottagas, och de gillade Afhandlingar jemte flere till Allmänna Hushållningens befordran vidtagne Författningar, uti Kongl. Academiens årligen utkommande Annaler införas. Jag finnér således icke, huru möjligen Kongl. LandtbruksAcademien af Rikets Ständer instrueras kan, eller det väckta målet till Höglofl. Ridderskapets och Adelns öfverläggning upptagas, mycket mindre till något Utskott som hellst, remitteras må. Friherre TVrangel, Henning: Jag har icke ingått i någon pröfning af LandtbruksAcademiens åtgärder i allmänhet, utan hvad det vettenskapliga angår yttrat mina enskildta tankar och endast fästat mig vid dess CentralVerkstad, samt Redogörelsen af dess Medel. Hvad Den 24 Januarii. 2(>7 jag nyss föreslagit, har jag dessutom anhållit, måtte såsom ett Önskningsmål i underdånighet framföras till Hans Kongl, Höghet KronPrinseu, som sedermera i anledning deraf, torde täckas vidtaga det beslut Han finnér för det Allmänna nyttigast. Herr Grefven och Landt Marskalken, hemställde, att de af Friherre Wrangel och Herr von Schulzenheim nu afgifne Anföranden måtte till Allmänna besvärsoch OeconomieUtskottet remitteras; hvilket bifölls. Föredrogs å nyo StatsUtskoltets den 17 dennes afgifne, samt den 20 i samma Månad på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde Anmärkningar vid Utskottets den 24 sistledne December rneddelte Betänkande, om restitution af RegeringsRådet von Schewens Arfvingars fordran. Herr Hejkenskjöld j Carl Fredric: uppläste följande; Jag skulle icke våga borttaga Höglofl. Ridderskapets och Adelns dyrbara tid med anmärkningar vid ett så obetydligt Mål, som detta, om jag icke befarade att det beslut Riksens Höglofl. Ständer häruti nu fatta mojeligen kunde i framliden tjena till Prejudikat vid afgörande af mera betydlige
I)en 1 December f. m. 13 Jag får således vördsamt föreslå: att en särskild stämpel må beslutas för de tidningar, hvilka vilja intaga annonser om utländska lotterier, samt att stämpelafgiften för slika tidningar må blifva dubbelt större, än den stämpelafgift, som nu eger rum, och hvilken sednare mindre afgift således torde bibehållas endast för de tidningar, hvilka afsäga sig rättigheten att annonsera om utländska lotterier. Dessa motioner blefvo till Bevilln.Utskit remitterade. Hr Printzenskjöld, Carl, upläste följande motion: Då K. KammarRätten afgaf det underd. förslag tjll reorganisation af detta embetsverk, som sedermera låg till grund för K. M:s i samma ämne gjorda nåd framställning till R. sednast församlade St:r, och hvilken framställning af Ständerna äfven hufvudsakligen gillades, så blef den tjensteman, som af hela personalen inom K. KammarBätten, ledamöterne icke ens undantagne, har den trägnaste och mest ansvarsfulla befattningen, nemi. Advokatfiskaleu, icke blott, hvad beträffar arbetsbiträdet åt honom, utan äfven i afs:de på de löneförmåner, han borde erhålla, i högsta grad vanlottad, och, jag säger det rent ut. orättvist behandlad. Ty på samma gång man indrog vice Advokatfiskalsplatsen, hvarigenom hela tungan af alla de vigtigare göromål, som tillhöra Advokatfiskalskontoret, skulle ensamt falla på kontorets föreståndare, Advokatfiskal, föreslog man minskning af dennes sportler med */6 samt åt honom en lön på stat, som till beloppet understeg de löner, andra KontorsChefer inom K. KammarBätten ansågos böra åtnjuta, ehuru Advokatfiskalen hade i fråga om löneförmåner bordt, jemförelsevis emellan KontorsCheferna, ställas främst och t. o. m. gå i bredd med embetsverkets egna ledamöter. Jag uttalar denna åsigt i stöd af sjelfförvärfvad erfarenhet, ty jag har i 23 år förestått K. KammarKättens Advokatfiskals-embete och sedan 2:ne år tillbaka bekliidt en ledamotsplats derstädes.
Efter öfvervägande häraf anser emellertid Utskottet de omständigheter, motionären till stöd för sitt förslag anfort, ej vara af den vigt, som han derå fästat. Enligt vår lagstiftning är det i allmänhet tillåtet hvarje oberyktad, ärlig, redlig och förståndig man, att inför rätta föra annans talan; och de inskränkningar, som härutinnan ega rum, äro föranledda af helt andra omständigheter, än de af motionären 12 Lag-Utskoltels Betänkande N:o 57. *Y O '''*Vi’>.\\} vjfv» åberopade. Så grandas, bland annat, förbudet för kronans uppbördsman, att emottaga fullmäktigskap, på farhågan att han derigenom kunde intrasslas i sådane förhållanden, som minskar det allmännas säkerhet, och för ledamot i Ofver-rätt, att der eller vid någon Under-rätt låta sig såsom fullmägtig bruka, på hans ställning såsom domare; — och genom det i 22 § af Kyrkolagens 19 kap. innefattade förbud för presterskapet att i andra, än der omnämnde fall, uppträda såsom ombud inför dom stol, har man velat förekomma presterskapets offentliga inblandning i verldsliga, med deras bestämmelse oförenliga, angelägenheter. Andra än vigtiga omständigheter kunna ej eller motivera förbudet, så länge lagen i allmänhet i denna del ej uppställer andra fordringar, än ofvanberörda, samt rättighetens utöfning således kan anses innebära ett uttryck af ett medborgerligt förtroende. I elt land, hvarest ej finnes någon särskild, bildad advokat-korps, bland hvars medlemmar rätts-sökande alltid kunna finna pålitlige och insigtsfull rättegångsbiträden, böra ej eller andra inskränkningar i rättsökandes frihet vid val af sådana biträden komma i fråga, än förhållandena ovilkorligen påkalla; och sådana förhållanden äro i det fall, hvarom nu fråga är, ej för handen. Deremot har erfarenheten nogsamt ådagalägt hurusom ifrågaställde tjenstemän, särdéles klockare, på flera orter äro de enda, sorn i folkets juridiska aiigelägénheter lemna biträde, och i sådant afseende jemväl åtnjuta ett allmänt förtroende.
Ö I D U N S Modeoch M ö n s t e r t i d n i n g utgifves en gång i månaden med ett 8-sid. rikt illustreradt nummer, åtföljdt af en rikhaltig mönsterbilaga med handarbetsmönster i naturlig storlek på baksidan samt dessutom (mot en obetydlig extra afgift) en utomordentligt fin färglagd modeplansch i stålstick. Prenumerationspris: Idun med Modetidning Idun med Modetidning ta A a 1-4 • a xn W cd IDUN u kolor. planscher utan kolor. planscher ensam helt år Kr. 8: — helt år Kr. 6: 50 helt år Kr. 4 hälft år. &gt; 4: — hälft år. &gt; 3: 25 hälft år. &gt; 2 kvartal &gt; 2: 25 kvartal » 1: 85 kvartal » 1 jämte cg P-i I — (B J D Befordringsafgiften inberäknad. CD af Idun upptager detta är mindre än 24 sidor text, med 14 teckningar af Jenny Nyström-Stoopendaal och Viktor Andrén. Bland dem, som bidragit till texten, må utom alla här bredvid uppräknade nämnas: Amanda Kerfstedt, K. A. Melin, V E. Öman, Edvard Ev ers m. fl. Lösnummerpris: 50 öre. belönade novellen » Gösta Berlings saga » till alla dem, som prenumerera å Idun jämte Modetidning för minst ett kvartal. I D U N utgifves fortfarande af undertecknad under medverkan af en mängd kända oeh värderade författarinnor och författare, bland hvilka må nämnas: He lena Nyblom, Mathiida Langlet, Eva Wigström (Ave), Mathilda Roos, Anna Wahlenberg-Kjerrman, Cecilia Holmberg, Vilma Lindhé, Cecilia Wmrn, Anna Fleetwood-Derby, Selma Lagerlöf; Johan Nord / ing, Georg Nordensvan, Birger Schöldström, Dan. Fallström m. fl. Stockholm i dec. och ansv. utgifvare. R.