Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Drysön anmärkte att de Kongs-Gärdar som ivid hembjudandet af Hos. Stats Summan blifwit till Riksens Ständers disposition öfwerlätne, wörö dä tydeligen näm. de, neml.: Drottningholm, Swartsjö, Wendt» holm, Strömsholm, Gripsholm, Sundbyholm, Kungsör, Ribbingelund, Alunge, och Dahlby. Herr Baron och Ordföranden erinrade att det more helt olika att disponera eller försälja och att förwalta Detta senare more Riksens Ständer förbehällit enligt Regerings'Kormen, som icke tillerkänner Riksens Ständer friheten att disponera öfwer Krono. Godsen till försälj, ning. Herr Landshöfdingen Friherre Löfwem. sköld anförde, att utan förändring i Regerings. Formen, kunde icke Riksens Ständer ensamme, utan Konungens samtycke, besluta Kongs. Gär. barnes försäljning; och som Konungens Propo. sition gifwer tillkänna, att Kongl. Majit ej pröfwat Kongs Gärdarnes abalienerande nyttigt, utan proponera! Riksens Ständer att föreskris, wa grunderna till förarrenderandet af Krono. Godsen, sä hade Afdelningen, hwaraf Herr Ba. ron och Landshöfdingen warit Ledamot, icke funnit sig tillständigt att derutöfwer sträcka sitt utlätande. Herr Baron och Ordföranden tillkännagaf, att han icke emot 37. Z. i Riksdags Ordningen som förbjuder Utskott att tväcka nya motioner, kunde bifalla, att Utskottets Betänkande till Riks-Ständen komme att uppkasta den frägan om Kongs Gärdarnes försäljande. Herr Den 23 September. ZL Herr Borgmästaren Wiet orin yrkade, att det icke wore nägon särskilt motion, enär det tillhörde Utskottet att stödja sig pä Riksens Stän. ders en gäng i behörig ordning fattade beslut. Herr Bruks-Patron Mitander, och Herr Bruks. Patron Lundberg förenade sig härmed.
Borgare Ståndet ankomna Protocolls-Utdrag af den 27 och 29 Juli, innehållande: 1:0 Att Stats-Utskottets Betänkande för den 21 Juli, i anledning af några utaf Rikets Ständers Revisorer år 1813 v.äckta frågor, rörande Redovisningen för Statsverkets medel, blifvit af välbemälta Stånd bifallet, med förklarande af den synnerliga erkänsla, hvartill Ståndet lande sig förbundet emot Herrar Revisorer för deras noggranna, uppmärksamma granskning, hvarigenom blifvit föra med t inrättandet af den Riksbok öfver Rikets inkomster och utgifter 111. m., hvilken man nu med säkerhet bör hoppas att se snart fullbordad, och hvilken ofelbart vid Statsverket och deröfver blifvande Revisioner skall medföra en ordning och led ' ning, Den 31 Juli. 43? ning, som hittills varit saknad: 2:0 Ått Bor gare-Ståndet gillat den derstädes väckta Motion, att den allmänna sä kallade PensionsBenadningsoch Indragnings-Staten mätte hädanefter hvartannat år, i sammanhang med utgifvandet af Riksens Höglofl. Ständers Revisorers afgifvande allmänna berättelse örn Bankens, Statsoch Riksgälds-Contoirens med flera publique Verks tillstånd, till trycket befordras, och har Vällofl. Borgare-Ståndet inbjudit sina Medständer att i berörde förfarande och beslut instämma; hvilken inbjudning Hedervärda Bonde-Ståndet fann för godt antaga. Ut Supra. ( Ex Protocoljo. Olof Werlin. S, D. nu ytterligare föredrogs Banco Utskottets den 26 i denna månad afgifne och sedan sista Plenum på Bordet hvilande Utlåtande, angående regleringen af Discontrörelsen i Riket, sedan privata deliigarnes Octroyer tilländagått; yttrade Eric Ericsson fran Örebro Bän, att, hvad anginge de af Utskottet frqmstälda Irenne alternativ i afseende på Disscont-Verk i Skåne, kunde han, för sin del, icke annat än antaga det andra af dessa alternativ, hvari föreslås^
Krigs-Colleginm, som instämt uti Stats-Contorets yttrande om ogagneligbeten deraf, att flere bus för inqvarteringsbehofvet, än de som finnas, skulle för Kronans kostnad anskaffas, bar, af sådan anledning, funnit det icke ändamålsenligt att upprätta ritningar och kostnadsförslag lill sådana byggnader, eller alt granska de från' flere städer inkomna värdexingsinstrument, hvilket med mer tillförlitlighet och nytta kunde ske i det fall, att Rikets Ständer skulle för sådane byggnader, hvilka uti det af Em hets-Verken år 1828 i ämnet afgifna Utlåtande ansågos uppgå till mer än en half million Riksdaler Banco, anslå erforderlige medel. I afseende å sättet att tillvägabringa en lindring i inqvarterings-besväret har Krigs-Collegium varit af olika tankar med Stats-Contoret, Jemte det •Collegium ansett tillökning i tolagen icke fullkomligen motsvara ändamålet, emedan utgiften, såsom tillökad taxation å handelsrörelsen, skulle falla Borgerskapet och indirecte äfven öfrige Stadens invånare till last saint .således i verkligheten icke medföra åsyftad förmon för Staden, har Collegium, beträffande förslaget att för framliden tillförbinda invånarne uti uppstäder och de stapelstäder, hvilka hittintilJ ej varit med ständig inqvartering besvärade, eller utgjort afgifter dertill, att bidraga till lindring uti de öfriga städernes inqvarteringskostnad, funnit detsamma icke öfverensstämma med grunderne för inqvarteringen, eller blifva rättvist, med mindre sådane städer kunde beredas någon fördel, motsvarande ifrågastäilde nya onus. Deremot har Collegium tillstyrkt, att, jemte det den inqvarterings-lolag, som uppbäres uti städer, hvilka ej hafva ständigt inkvarterade trupper, varder, såsom påbjuden med afseende å inqvarteringskostnad, , till Stats-Verket indragen till bidrag för ifrågavarande atgifter, desse utgifter måtte påföras allmänna Beyillningen. 1 öfrigt har Collegium tillkännagifvit, dels att det synts
För att bevara den del af förra anslaget, som var bestämd för häradsoch stadsfängelser och på det att denna del icke måtte ryckas från de ändamål, hvilka R, Den 23 Februari e. ni. St. vid beviljandet år 1840 afsågo, har Utsk. ansett sig böra afgifva ett så beskaffadt tillstyrkande, sorn det ifrågåvar. StatsUtsk. utgick från den förutsättning, att Ständerne nu hyste samma åsigt, som vid 1840 års riksdag. StatsUtsk. kände äfven, att den ringa erfarenhet, man haft, ingalunda jäfvat nyttan af cellfängelser, utan tvertom gifvit styrka åt densamma. Icke eller kunde StatsUtsk. vänta, att bibehållandet af den gamla fördelningen skulle möta något motstånd. Det har under loppet af diskussionen frän den sida, som försvarat den K. proposm, äfven visat sig, att ingen anmärkn. blifvit gjord mot den förändring, StatsUtsk., i olikhet med innehållet af samma propos., vidtagit. Man vet, att inom ett annat Riksstånd, hvarest återremiss af betänk, blifvit beslutad, man önskat att ett ökadt anslag i och för häradsfängelserna skulle tillstyrkas, dä deremot inom detta stånd den åsigten gjort sig gällande, att i frågavar. anslag skulle uteslutande användas till länsfängelser. Nu hemställer jag till Eder, mine Hrr! hvad åtgärd Utsk. skall vidtaga med ärendet, då återremiss blifvit inom olika Ständ beslutad på så olika skäl. Det troliga är, att Utsk. vidblifver sitt gjorda tillstyrkande såsom en medelväg emellan de olika åsigterna. Den förmenta otydligheten i StatsUtsk:s tillstyrkande har af flere talare blifvit omnämnd, utan alt de likväl uppgifvit, hvaruti den egentligen beslår. Att den icke förefinnes uti Utsk:s tillstyrkande, att anslaget skall utgå till cellfängelser, föreställer jag mig att hvar och en bör kunna inse, sorn med någon uppmärksamhet genomläser den K. proposm.
Det vore, med andra ord, en representation, der de talrikare classerna tillerkändes en bestämd valrätt för sig, med mera utsträckt frihet i afseende å valbarheten, men 4 Constitutions-Utskottets MemorialN.o 0.6. der de, genom förmögenhet, börd, bildning eller högre embeten, bestämda classer deremot, genom strängare band vid valen, lemnade en full borgen för dessa elementers verkliga närvaro vid Riksförsamlingen. Jag anser äfven att ett förslag, bygdt på sådana, i andra länder godkända, grunder, skulle hafva inneburit ett mindre vågadt försök, än det nu framställda, och mera närmat sig de åsigter, som de sednare åren gjort sig gällande, åtminstone inom en ej obetydlig del af representationen. Hos en annan del deraf höra vi väl strängt ropas på allmänna val. Att på dem grunda vår samhällsordning, vore att i ett slag störta hela den gamla. Hafva vi då rätt att på en gång alldeles frigöra oss från ärfda institutioner, obekymrade om våra efterkommandes mening i denna arfsfråga? Det vore att skapa ett nytt samhälle, en coloni af oss sjelfva, liksom vi blygdes för vår historia och vår nationalitet. Så skarpa och tvära reformer, man skulle kunna säga skakningar, kunna bli dyrköpta, ty, skulle samhället dervid bli lidande, är dock en återgång i laglig väg omöjlig. Till en Öfre Ramare, i den mening jag framställt, tror jag, att Ijenliga beståndsdelar lätt borde finnas bland vår Adel, vårt högre Presterskap, våra flera bildningsclasser, bland större godsegare och näringsidkare. Den skulle för en längre tid väljas och alltså Vara ett uttryck af Nationen, men, utsedd af andra classer, än dem, sorn tillsatt den Nedre Kamareu, vara sjelfständig till sitt upphof och, lika med denna, slå på sin egen grund. Jag ville äfven, för alt med en större säkerhet i denna Ramare se inrymdt allt hvad landet eger ypperst i bildning och förmåga, — hvaraf mycket genom val i districter, der antalet inom hvarje är inskränkt, kan förbigås, lemna Ronungen rättighet att på lifstid nämna ett begränsadt antal representanter. Sveriges
Max hade från Stockholm mottagit en telegrafisk depesch. »Din mor är döende och önskar se dig. Din fader.» Och nu satt han på snälltåget i en andra klassens kupé, stirrande ut i natten, der allting tycktes fuktigt och grått. Han var fysiskt nedbruten och trött af den långa resan. Nerverna darrade; hjulens skakningar kändes som hammarslag på hufvudskålen. Tankarne flögo framåt, mot den dödsbädd, han reste till. Det var hans mors — hennes, som födt honom till lifvet, — men han förnam ingen smärta inför medvetandet, att hon skulle dö. Och tankarne vände tillbaka, dithän, hvarifrån han kom; och han märkte till sin förvåning, att smärteförnimmelsen uteblef. Då föll det öfver honom en brännande längtan efter denna smärta, som uteblef, efter en sorg så djup, att den kunde gripa hårdt in i själsrötterna och väcka en känslostorm med tåreströmmar. Han hungrade efter att kunna gråta, vildt, ociviliseradt och ohejdadt — hur skulle icke ett sådant åskvädersutbrott göra atmosfären inom honom ren och frisk. Men han kunde icke gråta så. Han kände blott ett sjukligt svårmod, en allmän beklämning inför tillintetgörelsens obeveklighet. Åter och åter ljödo inom honom fyra strofer af Heine, som helt plötsligt frammanats ur hans minne, och som nu fått en djupare innebörd än någonsin förr, då han läst dem. I deras ödsliga höststämning låg hela förgängelsens vemod skälfvande. Åter och åter ljödo stroferna inom honom, och småningom hade hjernan, utan någon bestämd viljeyttring, börjat omsätta dem i hans eget språk. Det gula löfhvalfvet darrar och bladen falla af. Allt, som är vackert, vissnar, sjunker ner i sin graf. Dock skimrar kring skogens toppar ett smärteblekt solsken än. Det är väl den flyende sommarn, som kysser till afsked sin vän. Jag känner tårarne välla varmt ifrån hjertats grund. Den synen minner mig åter om afskedets stund. Jag måste lemna dig, kära, döende — visste jag ju. Jag var den flyende sommarn. Den vissnande skogen var du.
Jan. aflåtne, och den 12 dennes f. m. på bordet lagde, ProtocollsUtdrag, af innehåll, att BondeStåndet, under åberopande af Constitutions-Utskottets , vid sista Riksdag den iy Maji i8i8> meddeldte Betänkande, beslutat, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att till den uti 24 §. Riksdagsordningen , Ståndet förvarade rätt, att, med undantag af Secreteraren, hvilken af Konungen utnämnes, efter eget val tillsätta sin CancellieBetjening vid Riksdagarne, och således äfven Ståndets Notarier, äfvensom till denna rätts obehindrade utöfvande i framtiden varda förhulpet; uti hvilken underdåniga anhållan de öfrige RiksStånden blifvit anmodade att jemväl deltaga; Och fann Ridderskapet och Adeln nu för godt, att uti den af BondeStåndet sålunda gjorda framställning äfven för dess del instämma. Från Hogv. PresteStåndet. S. D. Beslöt PresteStåndet, att Expeditions. Utskottet igenom ProtocollsUtdrag skulle un - 44 Fröt. Utdr. d. £4 Fehr. 1823. öerrättas, om de af PresteStåndet till Ledamöter i Hemliga Utskotfet utsedde personer, med anmodan att uppsätta underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, innehållande namn på samtlige RiksStåndens Ledamöter ufi besagda Utskott. Från Vållöfi. BorgareStåndet. S. D. Beslöts, att ExpeditionsUtskottet skulle, sgenom ProtocollsUtdrag, underrättas, hvilka hos BorgareStåndet blifvit valde uti det af Kongl. Majst i Nåder äskade Hemliga Utskott, med anmodan, att såsom svar på Kongl.
|L anseende till mängden och beskafienheten af de till Stats-Utskottels handläggning hörande mål, såsom omfattande både Stats-Verkets och RiksgäldsContorets ärenden, har detta Utskott vid föregående Riksdagar haft behof af och begagnat, utom den, enligt 24 §. i Riksdags-Onlningen, bestämda Personal af en Secreterare och för hvarje Afdelning en Canzlist, serskildt en Secreterare, till biträde vid de Riksgälds-Contoret rörande frågor, en Kamererare för räkenskapsgöromålen, samt en tillökad Canzlibetjening; Och, då göromålen inom Utskottet äfven under denna Riksdag sannolikt blifva många oell vigtiga, har Utskottet, som nu antagit en Secreterare och tillsatt förenämnde antal Canzlister, skolat, med stod af hvad Riksdags-Ordningens åberopade §. vidare innehåller, hemställa, om icke det må tillåtas Utskottet, att, för göromålens skyndsamma och behöriga behandling, ytterligare antaga en Secreterare för Riksgälds-Verkets Ärenden, en Kamererare samt till en början två Notarier. Stockholm den 3 Februari «84o. På Ridderskapets och Adelns På Preste - Ståndets Ledamöters vägnar C. J. Horn. Ledamöters vägnar Joli. Jak. Hedrén. På Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar Frans Schartau. På Bonde - Ståndets Ledamöters vägnar Joli. Andersson. Air. Vict. Kook. Bihm$ till R, S. Ankom tjll Exp. Utsk, den 13 Febr. kl. 2 c. m. Memorial, med ofuerlcmnande aj Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition om Stats-Varket.
Denna slutmening kan också mycket väl utgå, om 14 § 1 momentet antages, men 5q H. a3* 356 Den 31 Ja n u a r i i e. m. skulle detta moment deremot förkastas, så Liefve all möjlighet betagen Regeringen, att, utan påminnelse och sjelfmant, lemna fremmande magter någon slags upprättelse för sådana förolämpningar i allmänt tryck, som väl föränledt missförstånd, men som icke efter Lagens tydcliga bokstaf kunde åtalas. Jag fortfar derföre i min anhållan, att öfverläggningen om detta moment måtte uppskjutas till dess att i4 § förekommer. Herr von Troil, Emil: Jagkan ej finna att öfverläggningen kan fortgå i någon annan ordning, än den paragrapherna i förslaget utvisar; om således Hr vonschulzenheim icke kan uppgifva något förslag till en annan redaction, hvarom vi kunna öfverlägga, lära vi få öfvergå till nästa moment. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken yttrade, att då Herr von Schulzenheim, enligt hvad Hans Excellence uppfattat, yrkat antingen att pröfivingen af det förevarande momentet borde uppskjutas till dess i/j § förekomme, eller ock att den ur äldre redactionen här uteslutne slutmening borde qvarstå, men en annan ledamot yrkat, att det föredragne momentet nu borde till pröfning företagas, ansåg Hans Excellence något uppskof med pröfningen icke kunna äga rum. Hans Excellence hemställde alltså, om Ridderskapet och Adeln Den 3i Januarii e. m. 357 ansåg den af Herr von Schulzenheim vid förevarande moment gjorde anmärkning höra, såsom Ståndets gemensamma tanka, till ConstitutionsUtskottet hänvisas. Ropades Nej. Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg den gjorda anmärkningen höra förfalla. Ropades Ja. § »o. 10:0 Kungörande i tryck, utan afficiclt tillstånd, af livad som angår å färda varande underhandlingar med främmnde magter, samt Konungens Ministrars och Sändebuds värf; Brottet straffes såsom i näst föregående Moment sägs.
»Ja visst, ja visst,» återtog den kloka gumman besinnande, ingen kan bättre dömma om den saken, än nådig grefvinnan, och den som kunnat bära så stor sorg, och en sådan förlust med så christeligt sinne och tålamod, och som så ödmjukat sig för försynens vilja, den vet bäst att man ej får duka under för så liten stöt, som att man’ ens blir kommenderad bort på några månader.» »Ack ja käraste mor Kajsa,» sade Mathilda, »förhållanderne här i lifvet äro så olika, och sorgen så oberäknelig och oförklarlig för alla, utom för den som gnages deraf. »Ja visst, ja visst,» suckade mor Kajsa. »Hennes nåd har mycket rätt deruti, och man gör visst illa i att så der stolsera på sina egna krafter, men hvad skall man taga sig till med en sådan stackare som Bolds Stina? Jag vet visst att jag alldeles predikat mig hes hos henne, men utan att det gjorde Gudslån.» »Ja, nu skall jag försöka min lycka,» svarade Mathilda småleende, »kanske går det lika illa för mig.» »Åh nej,» genmälte mor Kajsa godmodigt, »hon blir så glad bara hon får se grefvinnan och de små Guds englarne, att hon glömmer hela Bold och kommenderingen och alltihopa.» Och nu togo de båda grannarne ett vänligt afsked af hvarandra, och gingo åt hvar sitt håll, mor Kajsa för att flinkt och raskt rusta i sitt hushåll, Mathilda, för att bjuda den stackars Stina all den tröst, som hennes rika, varma hjerta kunde uppfinna. Nu krökte skogsvägen allt mer och mer, blef allt smalare och smalare, och nu såg man soldatstugan. »Der bor Stina!» sade Mathilda, och barnen som redan voro något trötte af den långa färden, fingo lika som förnyade krafter, och ilade nu helt snabbt stigen framåt. Ingen treflig rök steg nu heller ur den lilla stugans skorsten. Den stackars ko’en stod och råmade med ett ängsligt enahanda läte, likasom ville hon beklaga sig öfver den obetydliga vård och ans hon nu mera fick.
Herr Cederschjöld: Jag är hufvudsakligen förekommen af Herr Hjerta, och får blott, med afseende på den siste värde Talarens yttrande, erinra, att reciprociteten stundom kan lända till skada för ett land; Do ii 28 Octo ber c. 111. ty om man i reciprocitet.?väg skulle lioja tullen allt för högt, skulle tullinkomsterne minskas, och reciprociteten hlolt blifva fördelaktig för tullförsnillaren. För öfrigt då meningen väl är, att Ständerne i förevarande Taxa skola utsätta den högsta tull, de anse lämplig och vilja åtaga sig, synes mig allt öfverlemnande åt Konungen, att ytterligare höja densamma, vara rakt stridande mot ändamålet. Herr Rosenblad: Jag har den sällsynta lyckan att kunna förena mig med Herr Hjerta; ty äfven jag anser likgiltigt, om man lemnar Konungen rättighet, alt höja tullen 33f procent öfver Taxan, eller om man nu genast höjer sjelfva Taxan för hvarje artikel i samma mån. Lika med Herr Hjerta finner jag det derföre böra uttryckas, att Taxan utgör maximum af den tullbevillning Ständerne vilja sig åtaga; i hvilket afseende jag tror den lämpligaste redactionen kunna blifva följande: Då Rikets Ständer uti den Tulltaxa, som nu i underdånighet öjverlemnas, icke kunna bestämma tullen annorlunda, än såsom ett maximum af den tull bevillning Ständerne intill nästa Riksdag sig åtaga; men det på Kongl. Maj:t endast ankommer &c., på sätt Utskottets förslag vidare innehåller. Härigenom har man uttryckt, att Taxan endast är ett maximum af Tullbevillningen, och att del står Konungen fritt, ali efter 33o Don 28 Octo b cr t', m, omständigheterna deruti göra nedsättning. Jag tror ock det vara nödvändigt att bibehålla mellanmeningen örn reciprocitetsförhållanderne, och jag instämmer med Friherre Åkerhjelm deruti, att ordet förmånlig här är det tjenligaste.
För att afgöra frågan om StatshushållningsSystemet fordras att undersöka, hvad som 1 detta afseende kan med skäl af en Regering ■begäras, och om icke detskedt som bordt ske? Att Regeringen, med öfversigten af det hela skall förena en noga uppmärksamhet på de olägenheter eller fördelar sorn yppa sig, för att söka afvärja de förra, för att begagna de senare, ntt den åt enskilta arbetsförmågan och näringsfliten skall söka bereda alla de lättnader, hvilka antingen genom undanrödjande af hinder oller genom uppmuntringar och understöd kunna ernås, är efter min tanka allt hvad som af en Styrelse i denna del kan fordras. Låtom oss nu se hvad som skedt„ Behöfver jag väl påminna om Sveriges ställning 1809. Behöfver jag teckna, hvilken grannlagenhet och omtanka det fordrades, för att under en synbar ovänskap med England och en hotande förbindelse med Frankrike, emellan 2;ne magter, af hvilka den ena var lika allrådande till lands som den andra till sjöss, med klokhet och försigtighet begagna , kontinentalsystemets fördelar och undvika dess fjettrar? Ilan finnes här den Läns höfding, som då var på sin ort Regeringens verksamma och skickliga organ; som år 1810, i tullinkomst af Staden Götheborg ensam inbragté, 37« ^ Den 17 Jpril <% m* a million 300,000 R.-dr, och sorn kan vittna hvilka omsorger dåvarande ställning fordrade, för att begagna handelns lördelar, utan att blottställa Statens beståndMed honom skola vittna städerne Götheborg, Carlshamn, Ystad m. fl., om de möjligheter till förtjenst, som då yppades blefvo obegagnade, om någonsin en Regering förenat mera böjlighet och uppmärksamhet för att aflägsna och afvärja farorne, mera mod och fasthet, för att möta dem, för att midt under deras hot skörda fördelar och vinna krafter! Då för tiden ännu blott åskådare, kunde jag likväl, vid upptäckten af planen, ej underlåta att tänka det den både igenom sin uppfattning Och utförandet, skulle på det mäst hedrande sätt, i Fäderneslandets häfder utmärka dåvarande Stat »förvaltningssystem.
En och annan ägde besparing från den goda tiden, krediten var skäligen god och behållningarne i de så kallade Disti ikt-magasinerne uppgingo vid årets början till circa 13,000 tunnor korn; hvilket allt underlättade omsorgerue att understödja de mest behöfvande, dels med brödföda och dels med utsädeskorn, våren 1849, hvarigenom dock rnagasinstillgångarna mycket medtogos. Året 1849, hvilket såsom ett memento länge kommer att bland befolkningen fortlefva, började och till en stor del äfven fortgick under skäligen gynnsamma auspicier. Den växande grödan var visserligen icke af någon utmärkt beskaffenhet, men lofvade dock en nödtorftig bergning, då en enda natt, natten till den 10 September, på en gång tillintetgjorde alla förhoppningar i den delen, i thy att en då inträffad frost, antingen svårt skadade, eller totalt förstörde största delen af årets gröda, hvilken ännu till mer än |:delar såsom omogen å rot qvarstod. Så snart efter anställde proftröskningar och inhemtade noggranna upplysningar från Länets alla delar storleken och vidden af den timade skadan hunnit utrönas, ingick jag til! Eders Kongl. Maj:t med underdånig rapport om den inträffade olyckan och framställde deruti lolkets iråkade nödställda belägenhet samt oförmåga att, utan Statens mellankomst, förskaffa sig brödföda och tjenligt utsäde för det kommande året; och Eders Kongl. Maj:t täcktes i nåder hugna