Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bevilln.- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t i Mem:t N:oll framställda förslag till voteringspropos. i frågan om förändrad grund för uttaxering af landstingsmedel, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. ifrågavarande förslag.» Voteringen företogs och vid dess slut befunnös rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 5. Nej — 19. Utsk:ts nederst å sid. 3 afgilna förslag till voteringspropos. Frih. af Ugglas: I öfverensstämmelse med den af R. o. Ad. i sista voteringen uttalade åsigt, torde det vara så mycket mera skäl att afslå Utsk:ts hemställan i den nu föredragna punkten, som angående de i densamma omhandlade punkter af 47 § i Landstingslagen 3 Stånd fattat sammanstämmande beslut. Gr. Liljencrants: Innan jag yttrar mig ang. denna punkt, får jag anhålla om upplysning, huruvida BondeSt:t antagit den af Utsk:t framställda inbjudning. I ani. häraf tillkännagaf undertecknad, att någon underrättelse om Bonde-St:ts beslut i frågan ännu ej ankommit. Gr. Liljencrants: Vid sådant förhållande, får jag instämma med Frih. af Ugglas; men jag skulle dock önska, att det uttrycktes, att R. o. Ad. ansåg, att, enär 3 Stånd fattat sammanstämmande beslut, Utsk:ts nu föredragna hemställan icke kunde föranleda till något yttrande. Dea 17 Juni. Efter härmed slutad öfverläggning gjordes först propos. på godkännande af den förev:de voteringspropos:n, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå, som med ja besvarades. Utskits slutliga hemställan. Bifölls. Föredrogs sammans. Bankosamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts d. 16 dennes bordlagda Mern. N:o 3, med anledning af Riks-Ståndens olika beslut ang:de Utskits Utlåt.
s 471 — 475, bif. af PresteStåndet, IX s 386, lagdt till Handlingarne af BorgareStåndet, IX s 389, af BondeStändet, IX s 393, afsl. af Ådeln, IX s 4o4* Underd. Skrifvelse, X 1. s 261—263. Lysnings-Sedlars, om, förseende med stämpladt papper. Se Fullmagter. Lån i Banken på Guld och Silfver, åren 1819, 1820, II s 277, 278. — —. — på fasta Egendomar i Götheborg och Carlshamn, II s 737, 708. — öfrige, beviljade åren 1818 — 1820, II s 278 — 280, 745—■ 747* — Utrikes, II s 770, 771. — mot fem Procents Ränta, II s 383 — 386, 766 — 770. — mot sex Procents Ränta, II s 4o3 — 4°5< — till Staden Malmö, II s 423. :— till Staden Ystad, II s 424* Lån, till Hans Excellens Grefve E. Ruuth, II s 42^ — 428. — Rättighet till, föreslagen för nybyggda vedskutor, II s 680, 681, 6()5, 704. — rörande tillåtne omsättningar af till lagsökning förfallne och lagsökte; Motion, remitt. till StatsBancoTJtskotten, II s 113o. Utskottens Betänkande, IV 2. s i2o5 — 1207, kilaf Adeln, IXs34o, afBorgareStåndet, IX. s 353, af PresteSlåndet, IX s 368, af BondeStåndet, IX s 378. — rörande uppskof med återbetalning af ett från BancoDisconten utgifvet, BancoUtskottets Betänkande, Yl 1.
Hambrasus om en Grosshandlaren, beviljad ersättning för kostnad och inöda, vid ett af honom författadt Bevillnings-Förslag, I, s. 292. Register. 15 Handeln, om åtgärders vidtagande i afseende pl finska, I. s. 879—881. R. d. B. §. 4 j. Handels-Balken, angående Förklaring af lo, Cap, 9. SJ. I. s. 767, 768. — Om ändring i 17 Cap. II, s. 323—328. •— LSne-Contoir, om inrättningen af ett, i Götheborg ir. s, 361 362. — Frihet, om en utvidgad II. 2, s. 27—37. R. d, R. §. 44. Handsträckning, om, vid fastighets-Köp; underd. Skrifvelse. I.s, 113, 114. R. d. B. §. 28. Hellbergs. Assessor, ansökan om ersättning för liden förlust 8 eti contraherad leverans af Artillerihäster; underd. Skrifvelse, angående. I, s. 146—-149, Hemman, rörande verkstäld undersökning om kronans förpantade, och Lägenheter. I. s. 284—289. Hcmmansklyfningar, om ändring i Kgl. Förordningen d. 3o. Jun. I747. samt Kgl. — Räntorna, om utarbetande af förslag till förenkling af debitering och utgöran de. I. s. 773—776, — Egare, om rättighet för enstaka, att under full ägande rätt upplåta en viss del af hemmanets egorymd, I, a, 883, 884, R, d. B. $. 44, Om skyldighet för Gottlands, att underhålla lastagebryggor vid de på ön varande landtharnnar, II, s. 20—22. R, d, B. $. 44.
Akademien är endast ägare till byggnaderna, dem hon till Entrepreneuren afstått, med vilkor, att han på eget ansvar skall efter leornad modell förfärdiga och för egen risk försälja de redskap som requireras. Hela kostnaden, utgift och inkomst, äfven som behållning och vinst, om någon erhålles, blir för hans räkning. Akademien är icke säljare af något enda redskap, utan endast köpare, mot lika betalning som allmänheten. De redskap, Akademien således köpet', täckes Kongl. Majit af gide Hufvndtiteln i Nåder låta betala, för att skänkas åt Hushållssällskaperna, hvilka enligt Akademiens yttrade begäran böra i Landsorterna anlägga egna Verkstäder, der samma redskap kunna tillverkas för ett lindrigt pris, som icke kan begäras i hufvudstaden, der jern och vilke, men i syn - 524 Br.sv. och Ekon• Tjuk. Betänhanden, nerhet bränsle samt arbetslöner, äro vida dyrare än på landet. Utskottet, Sorn om dessa redskapers allmänna kringspridande redan till Riksens Höglo!!. Ständer afgifvit sitt utlåtande, har sig älven bekant, att i flera Landsorter, genom hushåll ningsSällskapernäs försorg, Kongl. Laudtbruks-Åkademiens försända modeller blifvit eftergjorde och allmänheten tillhanda hällne; hvartill äfven kommer, att allmogen i Landsorterna, till icke ringa egen förmon, förfärdigat sådana redskap efter den föresyn, sorn de till allmänt åskådande ifrån Hushållnings-Sällskaperna framställde modeller i detta hänseende lemnat. Akademiens afsigt kan och bör således icke vara, att Svenska allmänheten skall i Stockholm förse sig med dylika redskap. Det är endast Modeller för f-^erkstäderi Landsorterna, som måste göras här, emedan Akademien icke kan gifva directa föreskrifter åt en Verkstad, som vore långt aflägsen, än mindre sjelf flytta sig dit. Af det nu anförda torde Riksens Högi. Ständer intaga, att Akademien ej kan föreskrifva den private Entrepreneuren, hvilka arbeten han ej får göra. Han måste få göra det, hvarigenom lian har sin utkomst och bergning, allenast han tillika verkställer Akademiens beställningar, som icke ensamt kunna underhålla honom.
Då nya emissioner af banco-sedlar utan fond numera svårligen kunna ske, utan att de till tid och belopp äro allmänt bekanta, skalL den tillfälliga vinst , sorn producenter af exportvaror deraf vänta sig , mindre än förr inträffa. Förhöjningen i pris blefve endast nominal, om också varornas värde på utrikes ort alltid helt och hållet rättade sig efter cours-förhållandet. Hvad som är säkert är , att myntvärdets fortfarande försämring skulle öka förlägenheten genom tillintetgörande af det ringa förtroende, som ännu finnes öfrigt. Den Betänkande om Rikets Penninge-Verki 385 Den föreslagna mynt-bestämningen ligger e. mellan ofvannämnde ytterligheter. Den förnärmar intetdera interessets billiga anspråk. Hvars och ens ställning skulle förblifva sådan den nu är; fördringar och contante penningar skulle ej vidare föröka sig genom conjuncturs-förhållandet, utan blott genom det de gjordes rörliga i nyttiga företag} skulder skulle ej heller liquideras af conjuncturen, utan genom idoghet och /sparsamhet, bägge befrämjade genom penninge*. Verkets reglering. För öfrigt är deh arithmetiska puncten för mynt-bestämningen mera likgiltig: det väsendte. jiga är, att mynt-bestämning sker och att den lämpas så närä, som möjligt, efter nuvarande förhållande. Committéen har föreslagit den efter 1 riksdaler i silfver för iso sk. i sedlar, emedan det ^metalliska myntet under en längre tid, oaktadt flera omvexlingar, högre och lägre, hållit sig ungefärligen vid denna punct, hvars antagande derjemte skulle medföra lättheter i verk* Ställighetert. Men frågar märt , örn både capitalister och gäldenärer äro mera belåtne bred det tillstånd, som är , bägge understödde af förhoppningar på framtiden, hvarföre icke heldre låta det fortfara* än att underkasta sig svårigheterne och missnö-J jet, som äro oskiljaktige ifrån hvarje stör reforni och ifrån alla nya inrättningar?
Riksdags-Ordningen, om ändring al 68 §, rörande tiden för revisionerne af Stats-verkets, Bankens och Riksgäldskontorets tillstånd, styrelse och förvaltning i — 5 — 8 —. 24 Maj 26 Maj 24 Maj 21 Maj 60 » om ändring i 59 §, angående val af Ordförande i Utskott och andra Rikets Ständers delegationer i — 3 — 11 — ä. 25 Juli å. 26 Juli 26 Juli 23 Juli a « 5 — C 2 3 CTQ >> ■ s CD *—* c/j C3 2T 0. 5cvt Cl C/J • BondeN:o N:o Sid. Adeln. Siandet. Standet. N:o J Svar pä ålerremisser 5 22 1. h. 9 Aug. a. a. 9 Aug. 9 Aug. 9 Aug. Voterings-resultat 5 — 52 2 a. a.50 Aug. a. a. 29 Aug. a. a. 50 Aug. a. a. 50 Aug. 60 Riksdags-Ordningen: o om ändring i 51 § angående åtskil lige Be vil Inings-Utskottets åligganden — 3 12 29 Juli 26 Juli 50 Juli 29 Juli 60 b om ändring i 4.3 § angående sammansatta Utskott — 5 — 13 — 29 Juli 26 Juli 50 Juli 29 Juli Svar på återremiss — 3 — 24 — 9 Aug. 9 Aug. 9 Aug. 9 Aug. 60 * om ändring i 1 morn. Voterings-resultat — 5 — 52 — a.a. 50 Aug. a. a. 29 Aug. a. a. 50 Aug. a. a. 50 Aug. 60 » om ändring i 27 §, 1 mom. angående propositionen örn Statsverkets tillstånd och behof — 5 — 17 — 29 Juli 26 Juli 50 Juli 29 Juli 60 » om ändring i 3 mom. 14 § angående röst-beräkningen vid riksdagsmanna-val i stä- derna — 5 — 18 — 2 Aug. 2 Aug. 3 Aug. 2 Aug. 60 b om ändring i 1 mom.
Råg och Ärter uppgifvas ej till afkastning, endast såsom odryga till brödföda och mindre tjenliga till utsäde — I Nefiket Hvetet i det hela medelmåttigt, men på somliga ställen gifvit ovanligt rik skörd; 52 Besv. och Ekon. Utsh. Betänkanclen. Rågen åter endast hälften af förra årets, men Vårsädet deremot en ganska rik afkastning — 1 Vermland Höstsädet ringa och under medelmåttan, men Vårsädet och jordfrugter hafva en god afkastning. — J Stora Kopparbergs Län har Rågen varit mindre gifvande, men Vårsädet, om man undantager några ställen, som lidit af Nattfroster, gifvit en kärnfull, ehuru ej mot qvantiteten i goda år, svarande afkastning — I Gefleborgs Län har årsväxten väl icke svarat mot det rika skyltalet, dock i allmänhet ansetts för medelmåttig —rI Vester Norrlands Län har Rågsädet på Svedjeland gifvit ovanligt förmånlig afkastning, ehuru det på trädesåkrar mindre lyckats: kornet godt och stridt, utom vid några fjellbyar, der frosten skadat, äfvensom Ärtsädet fått full mognad och Potatoea skörden lemnat ett godt understöd för födan — I Jemtlands Län har Rågen varit högst medelmåttig, kornet Landets hufvudsäde varit dels ymnigt och kärnfullt, dels svagt och mindre matadi; men den öfriga Vårsäden jemte rotfrugterna, den förra till Skyltalet ymnig, synas, såsom omogna inbergade, blifva medelmåttigt gifvande. — I Vesterbottens Län är ingen uppgift skedd. —■ I Norrbottens Län, ehuru kölden på några ställen skadat, har likväl all slags skörd varit god och ymnig samt förmodas tillräcklig för Länets behof} och slutligen ifrån Gottland, att skörden derstädes i allmänhet varit jemn och förmånlig, samt är ej allenast tillräcklig .Bcsv. oeh Ekon, UtsJi. Betänkanden, 35 till egna förnödenheter, utan lemnar äfven öfverskott till utförsel. Nästan på alla orter har Höfångsten varit särdeles ymnig och väl bergad.
Och ehuru det isamma § nämnda skrank saknas, kan vorerinzen ju antingen werkställas uti rwanne rum, eiler ock et större rinn p.-ovsstonelr asstängaS med bord eller stolar. Emedan jag anser der för lika nödwändigt at efterlefwa den gamla RiddarhnS-Otdniugen, som at förbättra den samma, himlket wid denna Riksdag nu warit proponeracir, och hwara Kongl. Mäjltö N»' diga stadfästelse >' underdånighet nu aswakcaö. Hans Lxcsllsnce Herr Greswen och Landt-Marskalken yttrade sig, at G sen sjelf kunde afgöra denna sak. Ac Riddarhus-Ordningen stulle följas wore utom all fräga. Herr Grefwen och Landt - Marskalken anmälte, ak Friyerre 0e Qssr arnade nästa mändag härifrån afresa, i anledning hwaraf han afsaqt sig stt rum bland LleAorerm!, sä wal som i BewillNiiiKä-Ulfkotter; dcl berodde nu af Ridderskapet och 57!," n ILLZ Ädlin at afgöra om en amion Llröbor, samt sedermera Ledamot l Be>villnlngs»Uistouer, esker honom skulle waljas. Friherre 'Loll trodde, ak som arbetet i Bewllinings U.skottel i der mesta wore förbi, sä wo. re ec sadant wal nu mera mi,idre angeläget. Friherre l)s 6oer trodde ej, ar BewlllnjngsUlffoireis arbete wme förbi, sa länge KetuIrLkLr deraf ej blifwit til Siandet öfwerlemnadr. Herr Grefwen och Landt» Marskalken tilkannagaf widare, ac j Lene > Utflottet äfwenledeS moro krenne iediqherer, efkcr Herror af kuks, Lsäsr> ström och lorlmeäon.
St. uttalade förtroende-votum, i syftning att afven härigenom främja den oväld, som hos den i sista instansen dÖmmande domaremakten är af ett så stort, så maktpåliggande och så oeftergiflig! intresse för folket; af Reg.Fms 106 §, som tilIstädjer R. St:s Const.Utsk. att ställa Konungens rådgifvare under tilltal af R. St:s Just.- ombudsman inför Riksrätt; och af 107 §:n, som ålägger Const.Utsk. att vägleda R. St:s omdöme, vid de fall, då någon anledn. vore för handen att hos K. M. begära dess rådgifvares skiljande från embetet. Innan jag går alt vederlägga de inkast, som blifvit gjorda emot Const.Utsk:s betänk , torde det tillåtas mig att fästa uppmärksamhet på nödvändigheten att betrakta det constitutionella statsskickets villkor: regentens oantastlighet, hans rådgifvares ansvarighet, nationens rätt att yrka denna ansvarighet, och national-representationens skyldighet att göra denna rätt gällande; hvarvid särskildt bör afses vårt fäderneslands närvar, förhållanden, och det skick, hvari frågan kommit genom största delen af de klandrade rådgifvarnes afgång, innan R. St. hunnit pröfva deras förhållande. Regentens oantastlighet är antagen såsom grundval för den constitutionella Regeringsmakten. Den är villkoret för den ärftliga monarkiens tillvarelse, hvilken anses betrygga samhället mot rikedomens, personliga inflytelsens möjliga försök att tillrycka sig en högsta makt, den nationerna sjelfva ännu synas tro sig icke på annat sätt kunna med fördel öfverlåta till valda organer af deras egen vilja och opinion. Den måste, hvad tanke man än kan hysa om denna fictions nödvändighet och nytta, respecteras, så länge den utgör en sådan grundval, och således måste regentens personlighet helt och hållet ställas utom gränsen för de garantier, som folket söker i den representativa och constitutionella statsförfattningen.
Mången bland våra läsare har säkert sjelf någon gång hemtat svalka i den dystra skugggan af Carlbergs åldriga alléer, som spegla sina höga stammar, sina mörka kronor i den djupa dammens dunkla, stillastående vatten; har njutit hvila på bänkarna vid den stora, med en ljus gräsmatta belagda planen, omsluten af sina lummiga träd och till formen liknande en teater. Här vandrade då i muntra flockar det unga hofvet med sitt älskvärda furstepar i spetsen; och Sophia Magdalena, hvars tystlåtenhet på Stockholms slott rätt ofta var ett ämne för svärmoderns stickord, gaf på lustslotten sin tunga obehindradt lopp och tillät sig ett fint skämt, hvaraf genljudet hann ända till drottningens öron och vann till och med hennes bifall. Från Carlberg gjordes utfarter, än till den inbjudande Solnaskogen, med sin lilla romantiska landtkyrka, der de lefvande trifvas så väl bland talrika hågkomster af de döde, och der nejdens landtliga enfald svårligen låter ana ett så nära granskap af en hufvudstad; – än till det täcka Ulriksdal, der Gustaf ej sällan hade i beredskap någon artig öfverraskning åt sin gemål, oftast likväl bestående i ett sällskaps-spektakel på slottets teater; – än till den förtjusande Hagaparken, – den skönaste punkten kring det sköna Stockholm – som, af Gustaf inköpt och ytterligare förskönad, är, med sin italienska villa, ett oförgängligt minne af hans smak. Det var i denna park, för dessa tillfällen upplyst af stockeldar och lampor, han gaf sin gemål fester, som tillika blefvo det för Stockholms allmänhet, och der det höga paret arm i arm vandrade, okonstlade och hälsade af det hänryckta folkets jubel.
Det qvantum bränvin, sorn är antaget att under oafbruten bränning, sönoch helgedagar undantagne, kunna tillverkas med hvart och ett slag af nu brukliga pannor eller bränvins • brännings - apparater, och hvilket qvantum i ofvanberörde Tariff är för hvarje pannerymnd utsatt, blifver, utan afseende derpå, om tillverkaren vill blott tidtals, ellet Bil.t,Bevilln.* Lag• och Oec.-Utsk. Be{, 6. gi nied afbrott, bränningen verkställa, norm för beräkning af salubränvins qvantiteten, som visar sig, då ifrån tillverkningsqvantiteten husbehofs-brän vins-qvantum afdrages. Motiv. 3 §. Att salu.bränviris-qvantiteten måste statueras till hvad den under oafbruten tillverkning i den tillåtne bränningstiden skäligen anses utgöra, säger sig sjelft: eljest ingen ändamålsenlig beräkning, ingen norm, ingenjjcontroll möjlig. 4 §• Då i tillverkningsorten lägsta bränvinspriset uppgår till 3a sk, och derutöfver intill 1 R:dr, erlägges 12 sk. för hvarje tillverkad kanna salu-bränvin. Skulle bränvinspiiset stiga derutöfver, ankommer det på Kongl. Majus Nådiga godtfinnande, att, efter Rikets Ständers Bancooch Riksgälds-Contoirs Fullmägtiges hörande, öka efter omständigheterna afgiften intill högst 16 sk. I den händelse att priset icke uppgår till 32 sk, må nedsättning i afgiften ske i det förhållande, att, * 92 Bihl, B evilla.- Lag’och Oec.-Utsk, Bet. N:o 6. då priset ej öfverstiger 31 sk., erlägges n sk. 3 r:sf. 30 10 — 6 — 29— 9 9 — 27 8-3 20 3; hvarunder någon nedsättning i afgiften ej eger ruin. Motiv. 4 §.
Såsom en slutföljd af det föregående sy* nes det ej vara utan sin nytta, att föreslå ett mera vigt och systematiskt sätt, att göra chartcc-beskrifningar , som i förening med ett skattläggningsinstrument kunna upplysa uti tabellarisk form, så väl contro'1 öfver förrättningens gång, som närvarande och framtida progressiva förhållandet af en landtegendom. Bland Landttnäterie Contoirets insbuctioner befinner sig en sednare, som ålägger det ifrån norr till söder skall ziffror &c., vid enChartasbeskrifning vara den ordning som bör följasJ men det oigtagt, huru svårt är det icke, på en större Chartte, att med en hastig bi ck uppsöka hvad man vill; också redan för några år sedan foll det mig på en gång i ögonen att longituds och latituds-methoden vid Chartor, äfvenså väl som vid geograpbier kunde användas och om landtmätaren härigenom får ett ökadt besvär, bör icke en mera fullkomlig method kunna undandragas, i synnerhet, som landtmätarnes arfvoden med ett enda penndrag för vighetens skull blifvit fördubbladeBibehållandes de gamla landtmäteri-taxornes otigtiga principer. Deri 24 Fchrunrii. Den dragna list eller ram rom man med dubbla linier vanligen gör ikring cbartän, bör indelas uti grader, hvardera al 25 alnar efter chartans stala, nemligen på den perpend:culaira linien, sorn är ena sidan af eU kappeland, samt på den paralella linien hvardera grad af alnar, och då dessa korsea sig vid utdragning med blyerts, formeras kappeland.
R:dr, utfärdad den 5 Maj innevarande år. — 193 — t Enär en af de personer, som tecknat sig såsom löftesmän å förstnämnda revers, lärer vara med döden afgången samt hans bo i konkurstillstånd försatt, och blott en person iklädt sig ansvarighet för återbetalning af sistberörde skuldbelopp, hemställa, vid »ådant förhållande, Revisorerne, att för hvar och en af nämnda skuldförbindelser ny, af minst tvenne vederhäftige personer ingången borgen må anskaffas, eller ock åtgärder skyndsamligen vidtagas för beloppens indrifvande. Kongl. Museum. Dess räkenskap, som blifvit titan anmärkning granskad i Kongl. Kammar-rätten °cli ej heller hos Revisorerne föranledt till erinran, upptager inkomster och utgifter salunda: Debet. Balans från år 1858: Uppbörd: Statsanslag 1,500: — Summa 2,269: 90. % Credit. Utgifter: diverse omkostnader 298: 32. Balans till år 1860: Want behållning 1,971: 58. Summa 2,269: 90. 25 — 194 — Kongl. Akademien för de fria konsterna. Räkenskapen, sora i Kongl. Karamar-rätten granskats utan anmärkning, redogör för inkomster och utgifter sålunda: Debet. Dalans frän är 1858: Uppbörd: Credit. Utgifter: Aflöning och arfvoden 11.525: — Stipendier 510: — Belöningsmedaljer 534: bb. Till inköp af svenska konstnärers arbeten 9,000: — Ved och lyshållning 2,328: 4. Bibliotheket och samlingarne, skrifoch ritmaterialier m. m v 2,428: 56.. Betjeningens beklädnad m. Revisorerne hafva icke heller funnit något att erinra vid denna räkenskap. Kongl. Musikaliska Akademien. Af denna räkenskap, som med anmärkning blifvit granskad i Kongl. K*mifa rätten, inhemtas följande förhållande beträffande inkomster och utgifter: — 195 — Debet. Dalans från är 1858 : Tillgångar 2,580: 58. Uppbörd:
Aro mandlarne förvälda och skalade, så rifver man dem på ett fint rifjern, ett alltid mödosamt och långsamt arbete. Nu sättes sockret i lika vigtsdel dertill och så mycket rosenvatten, att degen håller sig smidig och ej smulas. Nu kaflas den ut och formas, hvarvid man, om man ville offra pengar för några urtagningsformar, kan erhålla väcka stjernor, bjertan och andra fasoner. Utan urtagningsformar gör man de omtyckta potatisarne, små bröd, semlor, kringlor, snäckor IN. m. Har man flata stycken, som man enl. Königsbergermetod vill förse med marengöfvergjutning och beläggning, så rullar man sig smala kantstrimlor, dem man krusar ut med en smörsporre. Med en pensel fuktar man NU marzipanstycket vid kanterna med rosenvatten, lägger kantstrimlan omkring, trycker FAST den något och har så fält som en liten låda, i hvilken man nu belägger med hvad man vill ha för öfrigt. Skall marzipanen förbli helt hvit, belägger man ett skärbräde med hvitt papper, ordnar marzipanstyckena derpå och torkar dem blott i kakelugnsnischen, utan att de få bli bruna. Skola de bli bruna, tar man en stor stekpanna, lägger hvitt papper i den samma, sätter den på den ej längre för heta spiselhällen, lägger en bakplåt öfver och på denna glödande kol, under hvilka marzipanen snart får färg. Ofvergjutningen kan vara olikartad, kan ock läggas på dubbel. Så t. ex. ett chokladlager och deröfver ett sockerlager. Den fint rifna chokladen fuktas med helt litet rosenvatten, så att den blir en ordentlig fast deg, som man knifbladstjockt stryker in i den lilla marzipanlådan, hvarpå de så öfverbredda pjeserna något torkas i kakelugnsnisch. Sockersmeten röres äfven ut med rosenvatten och parfymeras med litet citronsaft. Så stryker man ut den öfver chokladen och torkar nu i ugnen. Vill man belägga med frukt, så begagnar man endast sockeröfverdraget, låter detta torka och ordnar derpå frukten i former och färger efter behag. B. I F O S. I &lt;D 1.
Ridderstapct och Adeln hemställa, om icke, til förmings-winnandc af tänkesätten, man kunde hafwa 2:ne flyttningstider; nemligen dcn 25 klars och dcn 1 Oäiober. För alla dem som Utträda Hemman, wore det gansta förr mänligt at antaga dcn 25 klars, och de undwcko dä dcn beswärlighctcn at städja folk om hösten som äro gagnslösa ända til mähren dä flyttningen ster, husbonden til mycken tunga och kostnad. Härmed skulle likwäl icke det tjenstehjon, som tagit städja pä hela äret, wara tillätit bortflytta förrän dess tjcnst.är wörö förslutne. Friherre Lilfverlcbölst, bills. Jag förenar mig med Herr klajor Ltestt, angäcnde flyttningsti, dcn» utsättande til dcn 2s klarri, sä mycket heldre, som om jag tilträdcr en egendom om wären, är det nästan en omöjlighet at fä tjensteoch arbetsfolk, hwilket jag af dcn erfarenhet jag sjelf i är haft kan intyga. l Herr Lcbmisterlöev, skenning, instämde häruti och trodde at r sädant fall man ej bchöfde öms» folk mer än en gäng om äret. Herr Lneicbölst, Larl ?restric. Om 2:ne flyttningstider om äret skulle widtagas, ginge det päspftade ändamäl äfwcn förloradt, at dcasamm» som bärgar O; 54 och höstar, flakk äfwen utfordra och besörja dc famina ilsgängarne. Äfwen kunde hända, at dct Tjenstehjon, sorn Husbonden staht at begagna sig för hela äret, skulle fä tilfälle rycka sig ur betz tjenst den tiden han honom bäst bchöfde. Fruktan at tjenstefolk under sommartiden, viy -en till flyttning antoges, skulle derigenom fä tilfälle och frihet at dyrka sit arbete, som löse och enskilt?, förfaller