Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:s nåd. propos., aogule antagande af dels ny strafflag, dels ock lag om verkställighet af fängelsestraff, blef delta betänk, ånyo bordlagdt, på begäran af Gr. Sparre, Erik, och Frih. Palmstjerna, NilsFr ed r., hvarefter Hr von Hartmansdorff, Aug., yttrade: Sedan Ståndet beslutat, att detta ämne skall ytterligare hvila på bordet; så hemställer jag om icke betänk, kunde få uppföras främst på listan till nästa Fredag. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle, att LagUtsk:s betänk. N:o 93 upptoges först å föredragningslistan för nästa Lördag. Ropades ja. Den 22 April. 677 H. Ex. förklarade härefter, att hans mening med denna propos. varit, att LagUtsk:s betänk, icke skulle föredragas förr än om Lördagen, men icke att det skulle ovillkorligen vara första målet, som då borde förekomma till pröfning, emedan i dessa dagar från BancoUtsk. förväntades ett jemkningsbetänk., som H. Ex. ansåg böra om Lördag företagas till afgörande, såvida det derförinnan inkomme lill bordläggning. Härvid gjordes icke någon erinran. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: För den händelse, alt Bevilln.Ulsk-.s inkomslbetänk., som nu inkommit till bordläggning, skulle i näsla plenum blifva begärdt på bordet, så hemställer jag, om icke äfven detta kunde få förekomma framför LagUtsk:s betänk, om Lördag, i fall behofvet så skulle kräfva. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att något sådant förbehåll, som Gr. Cronhjelm ifrågasatt, ej syntes behöflig!, dä R. o. Ad. nu endast beslutat, att LagUtsk:s betänk. I\T:o 93 icke förr än om Lördagen skall upptagas å föredragningslistan. Föredrogs och bifölls LagUtsk:s d. lti dennes f. m. på bordet lagda betänk.
Ridr eller omkring 691,000 Ridr per mil; men denna skilnad, sorn för hela vägsträckan skulle uppgå till 547,142 Ridr, är dock icke af någon betydenhet, ifall det skulle befinnas, att sträckningen öster om sjön Sommen i öfrigt vore för landet gagneligare och af behofvet mera påkallad, än den vestra. Det torde ock med ali visshet kunna antagas, att genom noggrannare och fullständigare undersökningar, än de, sorn under den korta tiden af endast 4 månader under innevarande års sommar, medhunnits och med de ringa tillgängarne kunnat bekostas, nan skall lyckas så förbättra planerna för en jernväg öster om' Sommen, att icke allenast våglängden skall blifva betydligt kortare än som nu uppgifvits, utan ock lutningsoch kröknings-förhållandena blifva betydligt förmånligare än som vid den första undersökningen visat sig, och att, tili följd häraf, icke allenast den högre kostnaden, utan äfven öfriga omständigheter, sorn blifvit anförde mot den östra rigtningen, skola så utjemnas, att förmånen af den östliga rigtningen framför den vestliga skall blifva alldeles påtaglig. Uti Chefens för Statens jernvägsbyggnader ofvanberörda underdåniga betänkande förekommer visserligen, att linien från Falköping öfver Jönköping och Tenhult, för att träffa östra alternativet, måste förlängas med 1 mil 10,000 fot, till följd hvaraf en förökad kostnad af omkring 820,000 Ridr skulle uppkomma, så att verkliga prisskilnaden till fördel för vestra linien skulle utgöra 1,367,142 Ridr, Denna anmärkning försvinner dock, om man besinnar, att södra stambanans nordostligaste punkt blir förflyttad en mil 10,000 fot öster om Nässjö samt följaktligen kommer att gagna en vidsträcktare ort, än om den blott berörer Nässjö. Besinnar man derjemte att möjligheten af en bibanas anläggning ifrån Jönköping öfver Nässjö och Ekesjö till Oscarshamn härigenom betydligen underlättas, mäste ock medgifvas att kostnaden för den tillökade våglängden icke bör eller kan upptagas såsom någon tillökad kostnad för bananläggningen emellan Malmö och Cathrineholm.
Den som undfått ett lån af iooo R:dr, komme således att första året betala tillsammans 90 R:dr, det andra 88, del tredje 86, det fjerde 84, o. s. v. till det 25:te året, då han erlade 42 R:dr, hvarmed hela skulden vore liqviderad. Lades på bordet. Hr Bruncrona, Gustaf Adolph, uppläste följande 2Ine anföranden: 1:0 Allas önskningar instämma med en faderlig Regerings deri, att genom åtskilliga utvägar till brännvinets fördyrande förminska dess tillverkning och consumtion, och derigenom förebygga de olyckliga följder, ett omättligt förtärande af denna vara visat sig åstadkomma. Jag har med glädje inhemtat, att ledamöter af BondeSt., med hvilka jag i ämnet samtalat, delat med mig öfvertygelsen om nyttan och nödvändigheten af en sådan åtgärd, änskönt förlust af materiel fördel genom minskad brännvinsbränning närmast träffar jordbrukaren. Man måste emedlertid medgifva, att brännvinets stegring, hvijken borde blifva ansenlig, om densamma skall medföra asyftad verkan, betager allmogen i betydlig mån hvad den i allmänhet anser för njutning. För det vi finna finkelsmaken vederstygglig, hafva vi ej rätt att bedöma den sådan för arbetskarlens mindre finkänsliga gom. Om han icke, som förr, får förtära denna för honom så smakliga dryck, nödgas han således uppoffra en njutning, och, hvad mera är, vid tungt arbete och fuktig väderlek, någongång en nyttig förfriskning. Mer än surrogat finnes likväl för honom i ölet, våra förfäders styrkande dryck, och förkärleken för brännvin måste vika för allmän båtnad och i det hela äfven hans eget bästa. Men hvad brännvinet är för arbetskarlen, del är vinet för den bildade. Om den förre nödgas inskränka förtäringen af dess älsklingsdryck, skulle väl ej Ståndspersoner, upplyste som de kallas, äga försakelse nog att äfven för sig inskränka förtäringen af vin, och derigenom föregå med Den i Mars f. m. Ci ett Väldigt exempel?
Men dessa äro icke de enda Universitets-professorer, som idka och föreläsa den nya läkekonsten. Det sker ock vid Universiteten i Barcelona af 3:ne (1 patholopise, 1 chemise, 1 anathomite) Professores; i Rom af 1 (botanicees) Professor. I Förenta Staterna finnas, såsom af Frih. Leijonhufvud är anfördt, flere homöopathiskt-medicinska lärosäten. — Men om äfven denna läkedomslära ännu icke skulle stödja sig på strängt vetenskapliga grunder, är den väl derföre så rent af förkastlig? Vetenskap och vetenskaplighet äro ord af ganska obestämd mening. Det är af utmärkt lärde och högt upburne medicinae Professorer ifrågasatt, huruvida läkekonsten i allmänhet bör betraktas såsom vetenskap. Jag tror, att den så bör. Men, för att komma till ett fält, der jag är mer hemmastadd, och som för eder samteligen, mine Hrr, torde vara mera bevisande, statistiken, denna kunskapsgren, för hvilken alla hyfsade folk i vår tid göra så stora upoffringar; är man väl ense? Hej, man tvertom bestrider ganska allmänt, att den ännu bör betraktas såsom egentlig vetenskap. Hafva likväl icke R. St:r och vi alla enhälligt beslutat ganska betydliga statsanslag för statistikens befordrande? Begagnas ej dagligen de resultater den lemnar af lagstiftare, af statsmän och af vetenskapernas idkare? Brist på sträng Den 23 November e. m. 685 vetenskaplighet kan och bör således icke utgöra något skäl för vägran af del anslag här är ifrågasatt. Vittnesbörd till homöopathiens fördel saknas icke af äfven den motsatta skolans anhängare. Jag. tillåter mig, att bland dessa främst anföra några, hemtade ur åtskilliga ieke homöopathiska läkare-journaler. Så yttrar en, D:r Slurmer: »Homöopathien är en nödvändig länk i den sig utvecklande medicinens kedja.
Detta onus har på flere orter ansetts som en fördel, i anseende till den inkomst, som i en penningefatlig ort deraf inbringats, och efter min underdåniga tanka skulle en mindre tillökning i skjutslegan öfverallt fullkomligen tillfredsställa de skjutsande, helst den dyra enlreprenadskjutsen ändock aldrig kommer att för den resande medföra den beqvämlighet och de fördelar, som dermed borde vara förenade. Jag torde i öfrigt få åberopa innehållet af min förra berättelse i afseende så väl å kronoskjutsning som inqvarteringsbesvär. Att bevillningen, såsom en följd af det taxeringssätt, h vil ket fortfarande gäller, drabbar i orättvist förhållande egendomsvärdet och embetsmannalönerne mer än den rörliga förmögenheten, är ett faktum, hvarigenom missförhållande uppkommer emellan städernas och landets skattebidrag. Roteringskostnaden är oförändrad och blir alltid särdeles betungande i en fattig ort, der roten skall bestå af endast H mantal. Polis. Denna besörjes af kronobetjening och fiskaler. De årligen ökade extra göromål, som åläggas kronofogdarne, taga hela deras tid i anspråk, hvarigenom ock till dessa platser fordras arbetsamma och skickliga män, som icke tröttna och eftersätta något, och den uppsigt, som åligger dem i afseende på ordningens vidmagthållande i allmänhet inom fögderiet, måste, i följd af deras ansvarsfulla och trägna tjenstebefattningar, hufvudsakligen öfverlåtas på länsmännen, hos h vilka äfven fordras nit och verksamhet, om polismagten skall kunna utöfva något inflytande. Att desse tjenstemäns vilkor icke stå i rättvist förhållande till deras trägna och ansvarsfulla åligganden är af Eders Kongl. Maj:t både kändt och vilsordadt inför rikets ständer. Önskligt vore, om desse, genom tillökning i vilkoren, försatte länsstyrelserne i tillfälle att tillfredsställa det allmännas fordringar på duglighet och oegennytta hos kronobetjeniugen. Fattigvården. Denna är nu öfverallt reglerad i öfverensstämmelse med Eders Kongl. Majrts nådiga förordning af den 25 Maj 1847.
Guds moder, hjälp oss! Konmeii hit och s k å h! Hvad ar det? Skydden, skydden edra ugoii! Sen upp mot skogen! Gören korsets tecken För ögonen och skAden upp mot skogen! Där kommer någon p&amp; den mörka, vägen, Som ur den svarta f~winskogen framgar Som ur ett kallarh~alf. E n jiuigfrii kommer Med fagert följe. Se vi henne alla? Är detta ej ett rå, ej trollens narrspel? P&amp; knä och bedjen, sjungen fromma sanger Och ringen, ringen uti alla klockor! Ack 1g.t oss dö just nu förr än vi reta, Att detta elidast ar en fager hömsyn, Som vhra feberheta ögon skapat. O kara, vana, mo~ * gonljus och Iilomma, Hon kommer niimnare, hon syns allt biittre. Det var ej någon dimstod mellm traden, Det är en kiingadotter. Tacken, lofven. Nej kara, att c h andtligen ar kommen, A t t ilet är dn, som rider ned i dalen. Du lyser fin och fager nnder kroiian. Ack, kära, väna, l&amp;t oss riktigt se dig! V&amp; undan gddinvafdrt silkedoket, Som fladhm oni dig ned till kjortelfiillen. Nu bönder, hasten! Sätten plog i Akern! Har rider freden. Kasten sad i jorden, Och sänden hungrig boskap nt 1Gl) etet! Har rider glädjen. Grafven gömda skatter Ur jorden fram och öppnen stängda porhr! De unga skola åker bara s q x k e n, HusmöCLrar breda vafiw ut p&amp; bleket, I kistan tunga vapenskriiden kastas! Gud skydde dig, Fredkiilla, där du rider. Han ar val sedig, denne svarte gangarn, Som går högtidligt £ram i purpurtäcke, Med stora plymer vaggande vid örat, Med manen delad ~ ~ många t i flator, Omvirade med tofsbeprydda guldband. Gud signe dig, som kommer här så präktig,.
Drefmat, eller gammalt och i stycken af högst 2 famnars längd sönderhugget Tågvirke. Dun, alla slag. Emalj, i massa. Fartyg, utländska, med tillbehör, som blifvit tagna under krig af Svenskt Örlogseller Kapare-Fartyg och lagligen prisdömde. Fisk, färsk. Fiskskinn, oberedda. Fjäder, ospritad. Fjäll, Hvalfisk-, eller Ossa Sepia?. Flintsten. Flyttsaker: såsom reseförnödenheter, af egaren sjelf medförda, då de af vederbörande Tullkammare finnas ej öfverstiga hans behof under resan; samt om de inkomma för sådane Svenske Undersåters räkning, som varit å utrikes ort bosatte och der betjenat sig af desamma, så framt de vid införseln, på särskild anmälan af General-Tull-Styrelsen, pröfvas ej öfverstiga egarens behof. Foglar, lefvande. Frö, alla slag, utom Kanarie-. Färgmossa, alla slag. Gips. Gipssten. Glas. Buteljer, Burkar och Flaskor, på hvilka varor inkomma, och som icke, enligt särskildt stadgande i Införsels-Tariffen, inbegripas uti vigten för tullberäkningen. Kemiska. Expeditions-Utskotlets Förslag till und. Skrifvelse, IS:o 197. 587 Glasgalla. G las skärf eller Krasglas. Glober. Granaläppleskal. Gräs, ej specificeradt. Gräsmattor och Gräsrep till garnering och emballage. Guld, oarbetadt. Gutta Percha, oarbetadt. Halm. Hampa, ohäcklad. Horn, oarbetadt eller raspadt. Hummer. Hvalraf eller Spermaceti. Här, alla andra, ej specificerade, slag, än Hästeller Tagel, samt Nöthår. Hö. Jord, Polér*. Juveler, oinfättade eller infattade. Kalksten. Kardborrar eller Stråkardor. Kartor. Kläder, tillhöriga Sjöfarande eller Resande, när de äro synbart brakade, eller af egarne sjelfve medförda, pröfvas icke öfverstiga deras personliga behof. Kol, Träd-.
Detta ansågs lagom, snarare för mycket än för litet för kollegerne, och man tog för gifvet, att, såvida de konsistoriela målen icke voro alltför många, lektorerne skulle kunna än vidare utsträcka sin verksamhet, helst till läroböckers författande. Men huru är förhållandet nu? Jo! att den, som förut haft sig ålagd undervisning 24 timmar i veckan, har i stället fått 36 timmar. Men icke nog härmed. När han förut sjelf rådde om sin tid efter skoltimmarries slut, så har han icke nu rättighet att disponera denna, utan den måste egnas åt en jemn korrigering af themata. Dessa themata voro fordom betungande, då blott ett språk var hufvudspråk; hvad måste de nu icke blifva när språken äro 5. Härmed uthärdar ingen lärare, och försöker han dermed, så lyckas han l:sta eller 2:dra året, men redan 3:dje året blifver arbetet endast en fortsatt öfveransträngning. Men jag påstår dessutom att denna lärarne ålagda utsträckta undervisningsskyldighet är en fullkomlig orättvisa, och att den nya Skolordningen redan med innev:de hösttermin gått i verkställighet. Liirarne hafva emottagit sina beställningar under andra vilkor än dem, som innehållas i den nya Skolordningen, hvil ken ålagt dem mångdubblade göromål. Om i följd af dessa mina anmärkrnr, hvilka väl kunna anses långa, men i förhållande till dem, som än vidare kunde göras, öro alltför korta, jag anhåller om återremiss, på det att Utsk. måtte komma till ett annat resultat och föreslå en underd. skrifvelse med begäran om revision af Skolstadgan, så anser jag mig icke hafva yrkat annat än hvad som i fonrielt hänseende är billigt. I öfrigt kan jag icke undertrycka den anmärkm, att innan en ny lag blifvit af K. M. sanktionerad, hafva vanligen vederbörande auktoriteter blifvit hörde, och lemnats tillfälle att emot förslaget göra anmärkn. Ifrågav:de författning har deremot utkommit, utan att en enda auktoritet blifvit i ämnet hörd. Icke ens lärarnes yttrande hafva infordrats. Jag har mig bekant, att sedan förslaget till författningen först var utarbetadt, tillkallade vederbörande
Men både jag, och flera med mig, önska, att privatbanker måtte uppstå; och utan att här ingå i öfvervägande af företrädet emellan dessa 2:ne åsigter skulle jag åtminstone tro det icke vara skadligt, örn grunderna för Bankens förvaltning så uppgöras, att de motsvara ändamålet i begge fallen, antingen privatbanker uppstå eller icke. Det är väl sannt, att de i ingen händelse kunna, åtminstone på en längre tid, uttränga bancosedlarna, enär dessa ensamt emottagas i uppbörden; men om privatbanker skulle uppstå, som rörde sig t. ex. med io millioner, är det troligt, att stalsbanken måste indraga något af sin rörelse, och sådant vore ganska lätt att bedöma, när man sage, att btcosedlarna, utan något särskildt behof, mer än vanligt strömmade till luckan. Man kunde visserligen då, i stället för att indraga en del af sedelstocken, fortfarande gifva ut silfver; men derigenom skulle metalliska cassan snart sjunka så lågt, att åtgärder till dess förstärkande måste vidtagas, och man stöde då på samma punkt i afseende på rörelsecapitalets storlek. Jag vill icke trötta Pi. o. Ad. med att till besvarande upptaga alla Hr Lagerhjelms anmärkningar och minst hans förslag till prolnbitiv-systemets återupplifvande, hvilket icke hör hit. Deremot anhåller jag att i auledn. af Frih. Boyes från mössorna hemtade exempel få erinra, att ingen likhet vid detta exempel finnes; ty då var rörelsecapita le t fixeradt och bancoluckan stängd. Få grund Den 25 Juli c. m. 23g häraf anhåller jag, utan förkärlek för mitt redactionsförslag, om propos. derå, enär jag trott mig linna, att pluraliteteti skulle vara böjd för att bifalla detsamma. Frih. Cederström: Jag har blifvit på ett besynnerligt sätt missförstådd af Hr Lefren, och mitt yttrande har cedermcra blifvit i samma anda upptaget och besvaradt af 2:ne andra ledamöter, hvilka, lika med Hr Lefren, trott min mening hafva varit, att Banken icke skulle kunna göra något förord vid förpantningen af sina fastighetsinteckningar.
Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Manck. Den 5 Jsnusrl. Plenum k!. 1 e. m. Frill. Raab, Adam Christian, fortfor att i Hr Gr. o. Landtm» ställe föra ordet. Justerades ett prot.-utdrag iör dea 4 dennes samt pleni-prot. för deu 31 Oktober f. m. Vid föredragning af Konst.Utsk:s den 4 d:s på bordet lagda Mern. N:o CO, i anledn. af RiksSlms beslut, rörande det af Konst.- Ctsk. uti Mem:t N:o 54 framställda förslag till ändring i 5 och 6 §§ Reg:sF:n, angtde ett nytt StatsDepart:t, beslöt R. o. Ad. att ined vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, lägga förevude Mein. till handlingarne. Föredrogs och lades (ill handlingarne Konst.Utsk.-s den 4 d:s på bordet lagda Mern. N:o 81, med Utlåt, öfver BondeStits Talmans vägnar af propos. A bifall till åtskilliga af StatsUtsk. framställda förslag till voter:s propos:r. Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamr. ter, StatsUtsk:s nedannämnde den 4 d:s på bordet lagde Ut!åt:n: N:o 193, ang:de väckt fråga om ersättning till Majoren G. M. Stjernsvärd, i anledn. af ett honom meddeladt, men sedermera återkalladt updrag alt utgifva en samling gällande författningar rö rande krigsmakten till lands; N:o 194, i anledn. af väckt fråga om skatteläggning och rotering af bergsfrälse-jorden i Stora Kopparbergs län; och N:o 195, i anledn. af väckt fråga om försäljning eller ut* arrendering af alla åt tjenstemän anslagne boställen. Föredrogs och bifölls StatsUtskis den 4 d:s på bordet lagda Utlåt.
I anledning häraf och då 81 § af Rikets Ständers den 24 Maj 1845 affattade Riksdagsbeslut, som innehöll kallelse till denna Riksdag, ålade vederbörande att, utan särskild påminnelse och utan annan anledning, än samma kallelse, besörja, det valen till Riksdagsmän, der sådana val ägde rum, i laga ordning och vid ansvar, under loppet af nästförutgående Augusti månad verkställdes, ansåg jag mig, såsom befogad att tillse, huruvida Rikets Ständers omförmälda föreskrift behörigen iakttoges, icke kunna undgå att anmärka den afvikelse derifrån, som i ofvanberörde måtto förelupit, i del att ärendet icke förr, än vid den föreskrifna tidens utgång, blifvit af Kongl. Kollegium slutligen handlagdt och sjelfva valens förrättande således måst till en sednare tid utsättas; hvilken anmärkning meddelades Kongl. Kollegium genom skrifvelse den 4 September, med begäran tillika, att i svar derå måtte fullständigt utredas, huruledes, af hvilka orsaker, eller genom hvilkas förvållande berörde anmärkningsvärda åsidosättande af Rikets Ständers omförmälda uttryckliga föreskrift kommit att äga rum. Den 28 i sistnämnda månad emottog jag Kongl. Kollegii under den 11 affattade utlåtande, undertecknadt af Kongl. Kollegii Ledamöter, men icke af dess President. Efter tagen kännedom om innehållet af detta utlåtande och då den af mig framställda anmärkning afsåg icke blott Kongl. Kollegii den 31 nästlidne Augusti utfärdade, af Herrar Ledamöter undertecknade kungörelse, utan derjemte och hufvudsakligast hvad som derförinnan bort tillgöras och blifvit tillgjordt, för alt behörigen iakttaga ofvanåberopade föreskrift i 1845 års Riksdagsbeslut, samt huruledes åsidosättandet deraf tillkommit, hvilket allt i Kongl. Kollegii utlåtande äfven omständligen afhandlades, men denna Jl. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse deri 15 Nov. 1847.
Ridderskapet och Ädeln den 21, samt af Högv. Preste-Ståndet och Vällofl. Borgare-Ståndet den 25:te i förlidne månad; hvadan frågan, likmätigt 6g §. i Regerings-Formen redan är afgjord och nugot ytterligare utlåtande derutinnan således icke lärer erfordras; men Utskottet tror sig likväl böra mot anmärkningarne erinra, hvad uti särskilda yttran - Stats-Utskottets Betänka7iden. 021 den af denna dag är anfördt, vid en till Utskottet jemväl återremitterad fråga, örn den af Kronofogden Assessor Hellberg sökte ersättning för liden förlust å en contraherad leverans af Artilleri-Hästar, att nemligen ett skiljaktigt förhållande emellan desse bägge frågor, och icke olika principer vid deras behandling, gifvit anledning Lill de deröfver afgifne utlåtanden. Stockholm den xo April 1823. Ankom den April 182I. Utlåtande, i anledning af Herr Tigerschölds Motion, angående Medels anslående till befordrande af Vexelundervisningen. H err Carl TV. Tigerschöld har,uti ett af Högloft Ridderskapet och Adeln till StatsUtskottet remitteradt Memorial, sökt ådagalägga nyttan och angelägenheten af det så kallade Vexelundervisningssättets allmännare och hastigare spridande; och då, i detta ändamål, ett enskildt Sällskap af upplysningens vänner bildat sig bär i Hufvudstaden, hvilket hittills af egne tillskott på det berönjligaste sätt befordrat Vexelundervis - 522 Stats-Utskottets Betänkatiden. ningens framsteg, har Herr Tigerschöld föreslagit, att Riksens Ständer måtte anslå en årlig Summa till detta ändamål, samt att, då utgifterne ej kunna blifva betydliga, Sällskapet berättigas, att, efter behörigen godkände verificationer, 1‘å sine kostnader ersatte, eller en rund Summa dertill af Riksens Ständer bestämmas och anslås, likväl under vilkor att förnämligast användas till Vexelundervisningens befrämjande på Landtbygden.
Samma anda genomgår äfven kyrkans Symboliska böcker, hvars rältsfader Luther var, men presterne och öfrige hierarkiens kämpar vilja icke höra derpå, utan dem falskeligen uttyda och tillämpa, om de ens känna de Symboliska böckernas innehåll, och kunna således, för sina enskilda intressens skull, icke uphöra att suga på nationens hjerteblad och insistera derföre uppå: att Guds verk skall drifvas med ”en arm af kött”. I den Heliga Skrift skall man ingenstädes igenfinna en bokstaf som tillerkänner öfverheten eller det verldsliga regementet någon domsrätt i trossaker, ej eller någon Konung eller Furste såsom kyrkans öfverhufvud pä jorden, ty detta har Kristus sjelf förbehållit Sig ensam att vara, i det han lofvat sina trogna, Sin utvalda församling, att ”vara när dem alla dagar intill 56 Ben 3 December* verldens ända”, i det andelina regementet vill Han sjelf vara Konung och tål ingen medregent samt brukar der intet annat svärd än ”det tveeggade”, som är en domare öfver tankar och hjertans upsåt och har ännu aldrig med detsamma gått tillväga med något annat ”välde”y än sanningens öfvervägande och bevisande magt. Det verldsliga regementet har icke heller uti kyrkans bekännelseskrifter något stöd för sitt ingripande i det andeliga genom sina förföljelser emot Dissenters i Sverige. Bekännelse-böckerne ådagalägga tydligen (Smålk. Art. XII): att ”Guds Församling endast består af de trogne och helige, som höra sin herdes röst” samt att ”denna helighet icke består i mässeliakar och mässeskjorlor eller ceremonier utan i Guds ord och en rätt tro'"; och vidare heter det i Formula Concordia: ”Vi erkänna den Heliga Skrift allena för en domare, regla och rättesnöre efter hvilken, såsom efter en profsten alla läror pröfvas och dömas böra, om de äro gode eller onde, sanne eller falske. Men symbol a eller bekännelser, och andra skriftahafva icke magt att döma, ty denna myndigheten tillkommer allena den Heliga Skrift”. Vidare läres (Smal.