Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hafton desia ej tillstyrkt qwarstaden, mä den ej gä i fullbordan; fortfare icke desimindre Rättegången i hufwudsaken; men Under-Rätts Utstag, angående qwarstaden, ware i bada desia fall, utan uppehåll,kill SweaHof-Rätc insändt. Hof-Rätten bör genast deröswer infordra Tryckfrihets-Commiiöens utlärande. Tillstyrker denna qwarstads beläggande, mä HvftRälken, der sä stäligt wröswas, efter Utslag, en sadan qwarstad bifalla, och stände den dä fast intill Rättegångens stut. Har Trycksrihers-Commitöen afstyrkc qwarstad, men Hos-Rätlen ända finner den böra äga rum, da mä Hof-Rättens Utslag ej i merkställighet gä, utan underställes Högsta Domstolens afgörande. Riksens Ständers Justitiä-Ombudsman äge, att, efter erhällen underrättelse, dä säoant mäl till öfwerläggning förekommer, derwid öfwerwara; hwaresrer honom äligge att Högsta Domstolens Protokoll och Utslag i wälet genast till trycket befordra pä publik bekostnad, i händelse enskild Förläggare ej skulle erhallas. Dä 784 Den !9 Zebruarii Dä Under-Rätt i hufwudfaken undersökning fulländat, warde den, jemte betz ullätande öfwer malek i de fall, dä Under-Rälts Utslag, enligt Lag. följa bör, genast till Swea Hof-Rätt insand.
Departements behof, hvarmedelst controllen öfver hans uppbördsförvaltning skall i märklig mon försvårats , och att Dahlerus saknat all anledning misstänka Brattströms tillgrepp, enär icke allenast denne under flere års tjenstetid aldrig förr blifvit beträdd med oredlighet eller oordning i uppbörden och redovisningen för densamma, utan ock Artilleri-Departementets hela cassa-behållmng, intill den 16 December 1830, varit i Banken behörigen insatt, hvaraf ville synas, att balansen af nämnde Departements medel icke genom bristande tillsyn under längre tid efter hand varit åsamkad, utan några få dagar, innan den upptäckts, tillkommit genom tillgrepp, som Dahlerus ej kunnat förekomma, enär Brattström ensam haft nyckel till cassan. Vidkommande Dahleri tjensteutöfning i öfrigt, har Krigs-Collegium, uti dess den 18 Februari 1841 i frågan afgifne underdåniga utlåtande, vitsordat, det Dahlerus med utmärkt flit, skicklighet och välföi hållande under de trettiofvra år, han hos Collegium varit anställd, till Collegii nöje fullgjort sine tjensteåligganden och ett hedrande uppförande ådagalaggl; och hafva slutligen ej mindre KammarRätten, än dess Advocat-Fiseals Embete, i betraktande af de för Dahlerus förekommande ömande omständigheter, i underdånighet tillstyrkt, att Dahlerus, Siats-Utskottett Utlåtande, N;o 48. 11 emot det att lian å balansen inbetaide så stort belopp, som motsvarade det i seqvester-handlingarne upptagne värdet å hans lösörebo , måtte från all vidare ersättningsskyldighet befrias. Enär nu, enligt hvad handlingarne i målet för öfrigt utvisa, den del af Krigs-Cassören Brattströms uppbörds-balans, för hvars ersättande Kamereraren Dahlerus blifvit dömd att ansvara, uppgår, efter afdrag af hvad hos uppbördsmannen influtit , till ett belopp af 13,913 R:dr 36 sk. 6 rst. Banco, samt för gäldande häraf
De ej fjelfme onfFa att före famina tiDS utgång få fina ftatuter föränDraDe till öf* merenéflämmelfe nteD ofmanberörDc Sag. §. 38. £Då <2Si funnit nöDmänDigfyetcn af att, miD bemiljanDe framDeleö af lå* ncunDcrftöD till åtcruppbpgganDe af branDjfaDaDe fiäDer, 0tatenS rätt bctrpggaS 55 futlflänbigare ätt famt De miD 1823 års EKifsDag faftjtäUDa od) feDer* mera ImfmuDfafligen b:bel)ctilna lånemilforen icfe innehålla någon beftämmelfe, angåcnDe f6r[)dIlanDet emellan De utgifna lånebeloppen od) De Derför uppförDa od) intecfnaDe bpggnaDerö branDförfäfringsmärDen, fyafvoc %i bejlutat, att De låneunDer|TöD, forn, meD anleDning af inträffaDe elDömåDor, funna af allmänna rneDcl marDa en|TilDa tomtägare inom De branD|TaDaDe ftäDcrna tillerfänDa, äf* men IjäDanettcr mäl må utlemna^ emot fåDan intecfningéfäferbet, font bitting marit forcifrifmen, men att l)ärm:D bör fäftaö
Men för det första blir säkerligen alltid det understöd, som lemnäs af Staten, otillräckligt, och för det andra, när kommunen efter många omgångar erhållit della bidrag, är del en skänk af gunst, och nåd, då kommunen bort ega en laglig rätt att vara frikallad från sådan fattigförsörjning, enligt den allmänna grundsats, som i Fattigvårds-förordningen uttalas, att enhvar anses tillhöra det faltigvårdssamhälle, der han, då behof af fattigunderstöd för honom uppstår, författningsenligt är eller bort vara mantalsskrifven. Motioner i BondeStåndet 1862. Att fattigunderstöd skall lemnäs åt dem, som varit anvårfvade i Kronans tjenst och vid afskedstagande! befinnas deraf vara i behof, är påtagligt. Men rättvisa oell billighet fordra, ali ett sådant understöd utgår helt och hållet från det allmänna, och icke från den kommun, som den anvärfvade tillhört vid sjelfva värfningstilllället. Jag vågar derföre vördsamt föreslå: att Rikets Ständer behagade besluta en underdånig framställning till Kongl. Maj-.t, ali, med ändring af §§ 54 och 23 i nu gällande Fattigvårdsförordning för manskap af värfvade arméen och Holtan samt handtverkare och arbetare vid Kronans varf och verkstäder, må deras skattskrifning ä tjenstgöringsorten gälla till bestämmande af deras försörjningsort, samt alt i sammanhang dermed Rikets Ständer behagade anslå en tillräcklig summa för sådan fattigförsörjning, att användas efter Kongl. Maj-.ts nådiga ompröliiiug. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 19 November 1862. C. J. L. Lönnberg, från Östergötlands län. Nso 91, Af (C. «J. Ii. Lönnberg från Östergötlands län, om ändring af $ 2 morn. 3 i Kongl. Maj.ts nådiga Kungörelse den 11 Maj 1855 angående grunderna och sättet för markegång spri sens bestämmande.
(R:gs-A.) Sedan ExpeditionsUtskottet uti förenämnde Memorial, framställt nödvändigheten af ytterligare biträde vid correctur-läsningen, såsom enda villkoret för en skyndsam tryckning af Bihanget till RiksStåndens protocoll vid innevarande Riksmöte, enär denna läsning icke skall kunna medhinnas af de 2tne Canzlister, hvilka för sådant ändamål egentligen blifvit vid Utskottet antagne; samt Utskottet i sådant hänseende hemställt, om icke ett anslag af fem R:dr B:co för hvarje dag, räknadt från den 22 sisth Januari, finge utgå till disposition af den personal hvilken Utskottet uppdragit det närmare inseendet öfver tryckningen af nämnde Bihang; så hade, vid föredragningen häraf, hos HÖgv. Prest-Ståndet, Herr Biskopen Doctor Thyselius anfört, att, enär nu R. Högh St:r beslutat tryckningen och utdelningen af Utskottens Betänkanden genom ExpeditionsUtskottets försorg, vanns derigenom mycken tid för Betjeningen vid de öfrige Utskotten, hvarföre ock Herr Biskopen föreslog, att, till besparing af de ändock nog dryga Riksdagskostnaderne, nödigt biträde för ExpeditionsUtskottet kunde requireras från andre Utskott, hvilkas redan antagna Betjening är så talrik, att göromålen dervid genom denna åtgärd ändock icke försummas. 452 Stats-Utskottets Härmed bade sig förenat Herr ContractsProsten Agrell, Herr Professor Gravander och Herr ContractsPi oslen Nordin. Herr Prosten Forslind hade ansett ExpeditionsUtskottets begäran för billig, enär, i händelse hvarje af Utskotten skulle ombesörjt tryckningen af sine Betänkanden, troligen då ett större antal Betjening, i och för detta ändamål, hade måst antagas, och kostnaderne, i stället blifvit drygare, än nu kan föreses, om ExpeditionsUtskottets förslag antages och dess begäran bila lies. Herr Biskopen och vice Talemannen m. m.
Bifölls Statssamt Allmänna Besvärs*3 och Oeconumie-Utskottens den 11 dennes e. ra. pä bordet lagde Betänkande W:o 22, i anledning af väckt motion^, angående åbö- oell besittningsrätten till Kyrkobemnninen i Halland. S. D. Återremitterades Allmänna Besvärsoch Öecunomie Utskottets dea 4 dennes e. rn. på bordet lagde Betänkande fido t od, i anledning af väckte motioner om åtskilliga förändringar i Författningarna lörande Bergsoch Jernhandteringen i Riket. S. D. S-tlau, vid föredragning af i:sta punkten uti Banco-Utskottets åen 1 Sale dennes på bordet lagde Memorial N:o ig, med förslag tili jemkning af Riks-Ståndens beslut i afseende på Utskottets under N:o 14 afgifne Utlåtande, åtskillige af Ridderskapets oell Adelns Ledamöter begärt proposition derå, ”att Rikets nu församlade Ständer hos Kongl. Majit anhålla, det Kongl. Majit läcktes gifva Sitt Nådiga samtycke tili Rikets Ständers beslut, angående bestämmandet af mynt-enheten oell dess underafdelningar”, och Hans Excellence Herr Grefven och Landtröarsknllen yttrat, det han ansåg, att Rikets Ständer, genom det uti nämnde proposition .förekommande ord beslut, skalle förklara sig i förevarande fråga ega gemensamt med Konungen lagstiftningsrätt, en ratt, hvilken Hans Excellence, till följd af jg §.
Borgare Ståndet. 1 :o Utdrag af Ståndets Protocoll dateradt den 11 :te Julii rörande förändrad Redaction af 28 §. Regerings formen. (bilägges)4 2:o af den 20 Julii, med tillkännagifvande at Borgare Ståndet med Ridderskapet och Adeln till alla delar instämde uti hvad föreslagit blifvit vid skeende omtryckning och Titulerande af Grundlagarna. . (bilagges) 3 :o af den 20 Julii med Remiss till Utskottet af Kongl. Maj :ts Nådiga Proposition i anledning af Norriges Rikes Stor Things Svar på den föreslagne Riksacten. (bilägges) 4:0 af den 22 Julii, i afseende på jämnkning af stridigheterna emellan den 42 och 94 §§. Regerings formen. (bilägges)5 5 :o af den 22 Julii med tillkännagifvande af Ståndets godkännande af Utskottets utlåtande i anledning af Norriges Rikes Storthings Svar på den föreslagne Riks Acten till bestämmande af de, genom föreningen mellan Sverige och Norrige upkomne constitutionelle förhållanden. (bilägges)6 1 Utskottets yttrande av den 20 juli godkändes. 2 Felskrivning för Riksdagsordningen: se ovan sid. 740 utskottets beslut med ani. av Wegelius motion. 3 Utskottets memorial av den 4 aug. förklarades vilande. 4 Utskottets memorial av den 6 juli godkändes. 5 Utskottets memorial av den 19 juli bifölls. s Utskottets memorial av den 20 juli bifölls. 748 Den 7 Augusti 1815 6:0 af den 22 Julii, i anledning af Utskottets utlåtande öfver så väl en af Herr Grefven och Landt Marskalken vägrad Proposition, som Friherre Stael von Holsteins gjorde anmärkning vid Herrar Stats Secreterarne Grefve Mörner och Baron Wirséns förhållande. (bilägges)1 7:0 af den 22 Julii, i anledning af Utskottets Memorial rör:de Högv.
Nåväl för några år sedan fans ingen skarpskytt och nu räkna vi, Gud ske lof, 40,000 sådane. Gr. Mörner har ansett, att om man gåfve det för skarpskyttarne ifrågasatta anslaget åt beväringen, skulle allt vara väl bestäldt. Hvad är det då man här begär! jo, fjO.OOO rdr — ett belopp, hvarmed man kunde gifva beväringen lörlängd öfning under, in summa, 3 dagar! Anser Hr Gr:n beväringens brister dermed vara afhulpne, bevisar detta blott af Hr Gr:n icke är soldat. När man deremot motsätter sig anslaget åt skarpskyttarnas instruktörer, förefaller delta mig vara alldeles detsamma som om man ville neka lärare åt skolungdomen. Här finnas 40,000 unga män, som säga: vi bestå oss sjelfva vapen och kläder, vi offra gerna tid och penningar på att öfva oss till fosterlandets Den 2 Mars. 29 försvar, gif oss blott lärare. Skulle raan dä verkligen vilja neka dem detta. Gr. Liljencrants har påstått, att det vore första gången som ett anslag gåfves till instruktörer, -lag får då hänvisa Gr:n till pagina 48 i förev:de Betänk., hvaraf inhemtas, att R. St:r vid föreg:de riksdag anvisat 30,000 rdr till aflöning åt de instruktörer, skarpskytteföreningarne kunde åt sig utse. Skarpskyttarnes antal utgjorde då icke mera än hälften emot nu; den summa, som af Utsk:t blifvit föreslagen, torde således icke kunna anses för högt tilltagen. Frih. Klinckowström åter har anmärkt det besynnerliga deri, att Gr. Lagerberg förordat ett högre anslag till instruktörer än det K. M:t begärt. Detta synes mig deremot helt naturligt, då man nemi. besinnar, att K. M:ts Propos. grundat sig på de vid dess aflålande i höstas befintliga uppgifterna, samt att nu i Januari nya sådane inkommit, utvisande att skarpskyttekorpsernas antal och styrka förökats, och att följaktligen anslaget till instruktörer äfven borde höjas.
I afseende på detta stadgande har Ridderskapet och Adeln beslutat att orden: »och till taxering uppgifna;) (sid. 3, första raden) skola ur författningen utgå. Då dessa från nu gällande författning bibehållna ord möjligen kunna gifva anledning till någon tvetydighet, för den händelse bevillning efter 2:dra artikeln blifvit påförd och erlagd, utan att grunda sig pä de till taxeringen uppgifna löneförmåner, får Utskottet hemställa, att Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden måtte uti Ridderskapet och Adelns berörda beslut sig förena, Utskottets förslag i afseende pä stämpel å fullmagt, öppet Bref eller Resolution å högre namn, heder och värdighet eller karakter, har blifvit af Borgare-Ståndet återremitteradt; och har Utskottet, såvidt af diskussions-protokollet kunnat inhemtas, funnit anledningen till denna återremiss hemtad dels från det förhållande, att den del af Utskottets Betänkande rörande allmänna bevillningen, som angår karakters-fullraagter, blifvit af bemälda Riks-Ständ återremitterad, på det att Utskottet måtte taga under öfvervägande, huruvida icke, i fall beskattning för karakters-fullmagler ansåges böra ifrågakomma, denna beskattning skulle utgå genom förhöjning af stämpladt papper å dylik fullmagt, dels från den omständigheten att uttrycket »Resolution på karakter» skulle innefatta en oegentlighet, samt förefalla tvetydigt och dunkelt. Utskottet, som för sin del anser beloppet af den stämpel, hvarmed ofvanantydda slag af fullmagter böra förses, och som för vissa fall uppgår ända till 67^ procent af löneinkomsten för motsvarande tjenst, tillräckligt hög, och som i afseende å den anmärkta tvetydigheten icke finner något behof af förtydligande vara för handen, får, vid det förhållande att Utskottets förslag 1 ofvan omförmälda delar är af 3:ne Stånd bifallet, med vidbi ifvande af samma förslag, hemställa, att Borgare-Ståndet måtte godkänna hvad Utskottet härutinnan föreslagit.
Dessa hafva varit mina motiver till nu framställda förslag till underd. anhållan; såsom jag redan yttrat, tviflan jag icke på, att det såsom mycket annat lemnäs utan afseende. Ty det hör så till, att icke dömma efter sak utan efter auctoritet. Men jag följer min öfvertygelse om ratt och pligt; må andra dömma såsom de vilja. Jag är lika öfvertygad, alt man en gång skall erkänna orättvisan af att ålägga medborgare skyldighet att försvara fäderneslandet, utan att på samma gång lemna dem vapen; att man skall erkänna, att det är att tro på en sofvande orm, att mot en så mäktig och af sådana principer, som vi känna en hvar, styrd granne hafva en amme, organiserad såsom vår, otillräcklig för landets försvar, hvilket redan genom beväringsskyldighetens införande är erkändt, mea tillräcklig för att förstöra det, som under freden fräter landets märg, hvilket icke lärer bestridas, och under kriget ändock fordrar dess söner, om den snart sagdt endast skulle kunna bestå en förpostfäktning med vår troligaste fiende, ensam är den med all tapperhet hvad Romaren kallade ”morti Deciorum devotus:” den kan dö, men försvara oss kan den icke. Att hafva en så organiserad arme'e, säger jag, och att det oaktadt icke vilja sträfva efter att trygga oss genom folkbeväpning är orimligt. Österrike skapade sina inilitärcolonier, för att skydda sig mot sin en tid mäktiga och ständigt krigslystna Turkiska granne; det mäktiga Preussen med sin stora conscriptionsarroe'e lemnade likväl, åtminstone förr, alltid soldaten efter conscriptionsskyldighetens slut geväret och uniformen hem; det suveräna Danmark har conseription och borgaregarder. Man har exempel uti 1808 års landtvärn på orimligheten af att vilja organisera vår conseription såsom ett supplement till vår stående annee utan egna officerare; att det är att vilja blanda vatten och olja, och att den skall, ifall af ett krig, uppoffras liksom denna, utan gagn för fäderneslandet.
Kunde inskränkning i bränvinsbrännings-rältigheten eller förändrade föreskrifter för utöfva lidet deraf verka till utrotande af fyllerilasten, eller åtminstone till väsendtlig förminskning i missbruken af liränvinet, skulle jag obetingad! instämma i hvarje förslag, som vore ledande lill ett sådant önskvärdt mål; men så länge bränvin finnes inom landet eller kan förskaffas från utlandet, på lofligt eller olofligt sätt, lärer det blifva fåfängt försöka att, genom bestämmelser för tillverkningen, med roten upprycka det onda, som missbruken af varan åstadkomme. Då tillverkningen alltså mäste tålas, vill för mig synas, att den borde ordnas på ett sätt, att hvarken tillverkaren manades använda de yppersta råämnen, sådane som kunde till annat nyttigare tillgodogöras, eller utrymme lemnades till föreskrifternas kringgående för åstadkommande af större tillverkning, än vid skattens bestämmande varit afsedd. Begge delarne inträffa likväl, ehvad beskattningen utgår efter pannerymd, mäsk-karens rymd eller upphettningsytan; äfven antaget, att skattens beräknande på de två sistnämnda sälten eger företräde framför det första, så framt pannans oell öfriga redskapens form och sammansättning ej bestämmes och begränsas. Vid frågan om beskattningen kan dock icke förbises, att någon obillighet fått tillträde, då jordbrukaren blifvit beskattad, för det han, för eget behof, förvandlar sin egen vara till en annan. Omöjligheten att urskilja, när tillverkningen inkränkes derhän eller sträckes derutöfver, i förening med statens behof af - Kongl. Majils Nåd. Proposition, N:o 26. Inkomster, bär vått från början föranleda beskattning af dfen mindre sfi val sorn den större tillverkningen.
I afseende på den omständighet, som synes hafva föranledt så väl det Hedervärda Bonde-Ståndet att remittera derom väckt motion, som del Högtärade Borgare-Ståndet att, i anledning deraf, lemna Utskottet bestämd anmodan att påskynda tryckningen af inkomne Betänkanden, är Utskottet i tillfälle att med vidfogade utdrag af dess inom Tryckeri-afdelningen förde Diarium ådagalägga, det endast brist på Betänkanden att trycka, men icke försummelse hos Utskottets Tryckeri-afdeining föranledt den öfverklagade saknaden, hvilken troligen haft sin grund i den omständighet, att de täta *plena uti Riks-Stånden, som under sislförflutne veckor egt rum, hindrat samtlige Utskotten att sammanträda. Serskildt anser jag böra anmälas, att detta svar kunnat vara de respective Riks-Stånden raeddeladt under den 10 i innevarande månad, derest icke en Ledamot af Välloflige Borgare-Ståndet, Ilerr Borgmästaren Bagge, 2:na gånger deraf begärt bordläggning, sedan föredragning och discussion varit slutad. Om lämpligheten af denna sistnämnde anmälan förenade sig Herr Kammarjunkare!!
Försummas hvad sålunda är foreskrifvet, vinner beslutet laga kraft, så vida det icke angår ämne, hvarom Socknestämma icke eger beslutaude-räU. 12, 13 och i4 §§:ue äro af samtlige Riks-Stånden, utan förändring, antagne. i5 §:n är bifallen af Borgareoch Bonde-Stånden, äfvensom af Ridderskapet och Adeln, med blott den förändring, att i i momentet orden: ”detta afseende” utbytas emot orden: ”dessa hänseenden”; och som denna förändring endast utgör en nödig rättelse af uttrycket, kunna Utskotten icke tvifla, alt ju den äfven af Borgareoch Bonde-Stånden bifalles, derföre §:n, sålunda förändrad, torde vara att anse såsom af 3uie Stånd antagen. §. 16. Ridderskapets och Adelns beslut skiljer sig från Utskottens af Borgareoch Bonde-Stånden antagne förslag endast genom föreskriften, att åldermän skulle väljas af de röstegande inom hvarje rote; men sorn detta strider jemväl emot Preste-Ståndets beslut, att Ledamöter i Nämnden skola å Socknestämma väljas, hvilket öfverensstämmer med Utskottens förslag, lärer Ridderskapets och Adelns berörde beslut förfalla, och denna §. komma alt lyda, i enlighet med Utskottens förslag, såsom af orne Stånd godkänd. *7 §• I afseende på valet af Ordförande och vice Ordförande, har väl Ridderskapet och Adeln beslutat det tillägg, att hvarje valberättigad bör 12 Lagsatnt Allm. Be sv.- och Ekon.-Ut slottens Förslag, JV:o jS. vid upprop muntligen afgifva sin röst, men delta tillägg lärer, då det icke af något annat Slån»! är bi träd t, förfalla. För öfrigt sammanstämma Ridderskapels och Adelns samt Borgareoch Bonde-Ståndens beslut i antagande af Utskottens förslag, med blott den förändring, att i 4 momentet, i stället för orden:
Spens har åter föreslagit, att i propositionen skulle intagas, att R. o. Ad. ville till BancoUtsk. remittera K. M:s Propos. i de delar, som icke rubbas, antingen den nya redactionen af 72 §. antages eller icke. Om man noggrannt betraktar detta förslag, finner man, att det ej är annat än Hr Cederschjölds, att frågan må hvila, emedan R. o. Ad. icke på förhand kan afgöra, hvilka delar genom beslutet rörande 72 §• kunna rubbas, och sålunda kunde ej remissen afgå, förrän detta beslut är fattadt, hvilket blefve hvad Hr Cederschjöld föreslagit. Då jag likväl tror, att man bör söka förlika grundlagens föreskrift i Riksd.Ordnts 44 §•> som bjuder remiss å en K. M:s Propos., med den, som förbjuder att remittera en, som står i strid med grundlagen; så skall jag våga till Hr Gr. o. Landtm, samt R. o. Ad. framställa det förslag, att proposition på remiss framställes med det tillägg, att R. o. Ad. beslutar remiss under den förklaring, att, i händelse den nya redactionen af 72 §. blifver uti något Stånd afslagen, R. o. Ad. anser alla §§. i förslaget, hvilka icke då instämma med grundlagen, böra förfalla. Detta instämmer med H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts förklaring, att nemligen förslaget skall stå eller falla med 72 §:s nya redaction; och om Hr Gr. och Landtm, vill gifva oss denna proposition, tror jag mig med godt samvete kunna bifalla remissen, emedan jag då icke behöfver befara den snara, Hr Rosenblad antydt, att nemligen saken i alla fall skulle drifvas igenom. Hr Stråle: H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt har till en del förekommit mig i afseende på den anmärkning, en ledamot gjort vid Högsta Domstolens yttrande i ämnet. Jag får fästa den värda ledamotens uppmärksamhet derpå, att han troligen icke rätt uppfattat meningen i mitt yttrande.
Munthe och R. G. Murray d:o för skrifningen 21, 34. 7 Sedlar: 4 16,12 o. 8 sk., samt 14 o. 10 sk. krpmynt, ersättning åt medaljören G. Enegren för d:o för hvit stämplingen 21. å d:o d:o ersättning åt äldre kammar drängarne G. Dahlgren och J. Andersson för d:o d:o . 21. 4 d:o d:o ersättning åt Bankens yngre kammardrängar för d:o d:o 21. å 1 rdr bko, utgifvande deraf 29. om ersättning till A. Persson i Holmerud för en genom vådeld förlorad å 500 rdr 40. Silfvermynt, om förändrad prägel å det silfvermynt, som i värde understiger 32 sk 4 „ motion om åtgärder till förekommande al felaktigt dy - likt mynts spridande 7. „ å 16 sk. rgd, om utgifvande deraf 29. „ å 4 sk. bko, om d:o * 29. „ och kopparmynt, om åtgärder till lättande af utvexling deraf i landsorterne 26. Skotte, E., angående utbetalande från Banken till Skottes sterbhusdelegare af ett ersättningsbelopp 51, 63. Stamboksoch Kollekt-medel i och för kyrkobyggnader, motion om beviljande i dess ställe af a mort eringslån 6. T. Thomson, G. F. Se: Eftergift. Tumba Bruk, angående förändringar uti bokföringen och redovisningen derstädes 71. y. Vaktmästare, Banko-diskont-verkets, om gratifikation åt dem 69. Vexlar, om rättighet att uppköpa dylika å Götheborgs Börs . 37, 56. Vexlingsför skott till Wisby Låne-kontor 75. 3 Wåsström, A. W., ansökan om erhållande af fullmakt i elt lönebelopp af 1,200 rdr . jg, ö. Öller, H. F.j angående årligt understöd till henne 59. Österman, R.