Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Huru hög är icke förtullningsprocenten på alla varorsomi England utifrån införas? och månne icke hos Brittiska Ministrar och Brittiska Parlåments-Ledamöter billigt kan förutsättas kännedom utaf hvad som är olämpligt och skadligt? Det är ganska sant hvad Friherre Wirsén sä‘ger: att en förhöjning i Tullen är en beskattning på Samhället. Men fördelas den beskattning, som genom Tullen på ingående varor pålägges Samhället, efter rigtiga och billiga grunder, när de lägre Folkclasserna, som mest af alla consumera salt och tobak, betala öfver 4° procent, då de rikare Folkclasserna för Caffe betala 25 procent, för socker i6£ procent och för bomulls-väfnader under den tid, då de vörö till införsel tillåtne, betalte endast 8 till 20 procent efter varans i Tullen uppgifna Den 5 Juli. f. m. värde? Om genom förhöjda Tull-afgifter beskattnings-summan skulle öfverstiga Statens verkliga behof, återstår idke då utvägen att mindska den positiva b evil! ningen? Bör icke den indirecta beskattningen, som nian kan undandraga sig när man finner sig icke äga råd dertill, alltid anses såsom mindre tryckande än den positiva, till hvars gäldande , när penningar tryta, bohag, gröda och fastighet måste gå under klubban? Det är bedröfvande, när massan af Nationen klagar öfver för låga Tull-umgälder på inkommande öfverflödsvaror, när deras röster bönfallande höja sig till Thronen, när de sjelfve bedja, att deias begär efter utländska öfverflödsvaror matte motvägas genom dessa varors fördyrande — det är bedröfvande , säger jag, att då höra Ministrarne, de odlingen annan förklara!sig emot den allmänna rösten ; att höra dein ömt påminna att en förhöjning i Tullen är en beskattning på Samhället _ att höra dem föra ett sprak, som endast den klass, hvars interesse i denna frfga allena står i collision med hela Nationens, som endast importeuren och utmånglaren af utländska öfverflödsvaror skulle kunna tillåta sig att föra.
Af detta skäl anser jag också, alt del vore önskligt att kunna, sä tidigt som möjligt, använda det uti den enskilda rörelsen, emedan det är just det enda rätta sättet, hvarigenom allmänheten vänjes vid det nya systemet. A ena sidan anser jag del vara en fördel att så många som möjligt begagna det nya systemet, då jag deremot å andra sidan icke anser det vara af våda, emedan naturligtvis den handlande måste framför allt söka att vara så behaglig som möjligt för sin köpare och således icke kan vilja tvinga på honom det nya systemet om han icke vill antaga det. Jag får således tillstyrka bifall till Utsk:ns förslag. Frih. Cederström, Rudolf: Mina åsigter i frågan äro tillförene inför R. o. Ad. uttalade. Att nu ånyo utveckla dem, anser jag ändamålslöst, enär jag nogsamt finner, att de åsigter, hvilka äro motsatta mina egna, hafva sedan sista Riksdagen hos R. 0. Ad. vunnit ett ökadt insteg. R. St;r begärde vid sistl. Riksdag, på sätt här, sidan 7, omförmäles, alt K. M. måtte till näst sammanträdande St:r afgifva ett enklare system för mynt, mått, mål och vigt, grundadt på decimal-indeluingens konseqventa och vetenskapliga tillämpning. Det har varit öfverensstämmande med Regeringens välvilliga handlingsoch tänkesätt alt till upfyllande af denna begäran aflåta ett förslag, i syftning sådant som det här afgifue. Jag lyckönskar de förenade Utskrn, som handlagt denna fråga, att ibland sina ledamöter ega en man, lifligt intresserad för detta ämne och hvars deltagande i frågans behandling ur vetenskaplig synpunkt gifvit anledning lill den förhoppning, att frågan blefve detaljriktigt genomförd. Utskm hafva på detta rum i bemälde sin ledamot haft en varm försvarare af sina åsigter, hvilken med öfvervägande förmåga lyckats hos flertalet af R. o. Ad. bibringa den mening, att förslaget kommer att för landet blifva gagneligt. Det är icke min mening, att här på något sätt försöka rubba R. 0.
Jag tror således att directm icke bort ens ställa sig lill efterrättelse Ridd.Utsk:s instruelion, isynnerhet som R. o. Ad. icke gifvit Ridd.Utsk. minsta anledn. till detta beslut; ty jag vet, att då man begärde att referenterne skulle inrymmas plats inom skranket, så ville andre ledamöter deremot, att de skulle begagna läktaren ; således står frågan oafgjord och directm måste, om åtgärden skall bringas till verkställighet, hafva alt stödja sig på en annan auetoritet än hittills. Jag måste derföre begära, att R. o. Ad. ville ogilla den åtgärd, som blifvit framställd till verkställighet. Det är denna verkställighetsåtgärd, hvaremot jag reserverar mig, önskande att det måtte få bero vid de debatter, som inom detta obetydliga ämne redan ägt rum, på del ej tiden, som på vida bättre sätt kan användas, må onödigtvis förnötas. Undert. R i d d. S e c r e t.: I anledn. af den uppkomna frågan om innehållet af Ridd.directts memorial till lt. o. Ad. får jag anmäla, att viet innehöll, att Ridd.Utsk. i anledn. af den remiss utaf Frih. Boyes, Fredr., framställning, som kommit Utsk. tillhanda, hade till directm meddelat nödiga föreskrifter. Vid föredragningen af detta meraor., beslöt R. o. Ad. att vid Ridd.Utsk:s sålunda gjorda anmälan låta bero. Gr. Frölich, David; Såvidt jag, efter min uppkomst i detta plenum, har kunnat uppfatta föremålet förfrågan, så lärer egentligen den bestå deruti, huruvida någon justering skall äga rum af referenternes uppfattning af R. o. Ad:s herrar ledamöters yttranden, samt huruvida denna justering skall äga rum dagen efter ett plenum. För min del får jag förklara, att jag alldeles icke kan biträda den mening att någon justering skall äga rum af sådana yttranden ; ty om en sådan tilläts, skulle det blott föranleda till oändliga debatter derom.
Af hvad gällande Författningar sålunda vid handen gifva, behagade Rikets Höglofl. Ständer upplyst finna, att sättet och ordningen för de Comministerseller Capellans-Boställen, hvilka ännu draga ordinarie Rotering, att från detta onus varda befriade, äro så uttryckligen anvisade, samt verkställigheten deraf, meri den administrativa myndighetens befattning, hittills så oskiljaktigt förenad, att speciela frågor af denna art icke böra af Rikets Höglofl. Ständer till pröfning upptagas, men då det, vid en sidan befrielse hittills fästade vilkor, att nemligen annan hittills icke ioterad, tnen till ordinarie Rotering förbunden jord af motsvarande hemmantal, uppå hvilken Capellans-Boställets Roteringsskyldighet kan öfverflyttas, bör af den Statt samt Allm. Besv.o.Oec.-Vtsk.Utl N:öS$. 33 sökande uppgifvas och inom samma Compagnie vara belägen, i tillämpningen synes mindre billigt, enär saknaden af sådan oroterad jord, inom en viss omkrets, möjligen kan för alla tider blifva ett hinder för ett eller annat Capellans-Boställe, att åtnjuta en befrielse, hvarom dylika Boställen i allmänhet äro försäkrade, och i thy af de fleste öfver hela Riket längesedan tillgodonjutes, tillstyrka Utskotten vördsamt, det behagade Rikets Hög^ lofl. Ständer, till undanrödjande af denna olikhet i Capellans.
Genom ett lyckligt val af desse Embetsman, har det visat sig, huru nyttigt det således varit att äga personer, som, opartiskt och utan eget intresse, bevaka TullVerkets gång på de punkter, sorn från ÖfverStyrelsen äro långt afskiljde. TullkammareFöreståndarnes löner variera, från 600 till i5oo R:dr. De öfrige Tjenstemännen hafva från 3oo till 5oo R:drs lön, och Betjeningen från 200 till 3oo R:dr. Dessa löners belopp synas ej öfverdrifna, utan lära med skäl kunna anses behöfliga för en skälig utkomst. Jag anhåller om proposition till bifall å Utskottets Utlåtande. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till antagande af Tionde Punkten, Bifölls. n:te Punkten. Postverkets Stat. Bifölls. i2:te Punkten. SundhetsCollegii Stat. Första Momentet. Lönetillökning för Collegii Kamererare. Friherre Anckar swärd: Man kan otvif - Den 28 September e. im 93 vélaktigt förutse, att då man vant sig att behandla stora summor med den frikostighet, som Ridderskapet och Adeln, skall man icke fästa sig vid så små summor, sorn den, hvilken nu är i fråga. Men jag påkallar Herrarnes uppmärksamhet, huruvida det är rätt eller öfverensstämmande med en sund Lagstiftnings-princip* att bevilja partielt ett anslag för en enda isolerad Kamererare, när man icke är i tillfälle att lika hugna aila Kamererare. Ett sådant förfarande skulle blott blifva en glad anledning för alla öfrige Kamererare, att vid nästa Riksdag åberopa Rikets Ständers särskilta frikostighet för SundhetsCollegii Kamererare. På denna grund kan jag icke lemna min röst till bifall å della moment. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å första Momentet af i2:te Punkten. Ropades starka Ja, jemte några Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att som, efter hvad Hans Excellencé tyckt sig finna, Ja öfverröstat
Du ser mycket mera ut som en fröken än hon derborta! ETTIG (med anspelning). Mamsell Alma ser i mitt tycke ut som en hel friherrinna! ALMA (brydd). Herr konsul! FRIHERRINNAN (till Anna). Mamsell Holm gör mig en verklig glädje genom att gästa hos oss i sommar! Seså, ni får inte neka! Ack, dertill år det mig alltför kärt att få vara tillsammans med Clara! M:LLE PALMÉN (till Dogmér). Magistern har rätt, det är bäst att börja musik-examen genast! högt) Seså, flickor, nu gå vi in i musikrummet och börja! Får jag bedja herrskapet vara så goda och stiga med för att hora flickornas vackra framsteg i piano-spelning? DOGMÉR (bjuder friherrinnan armen). Tillåter hennes nåd att jag får den äran och ledsaga er? FRIHERRINNAN. Jag tackar, herr magister! (till majoren) Går svåger med? MAJOREN. Nej, jag kommer kanske efter om en stund ... jag är inte mycket för det der klingklanget. CLARA (till Hjelm). Nå, hvad tycker kusin om pensionen? HJELM. Pensionen är odräglig ... men examen är charmant! (de gå till höger, andra dörren). BRUUS (till Anna) Kan jag, sedan musik-examen börjat, få säga mamsell Anna ett ord härinne? M:LLE PALMÉN (sträft till Anna). Se efter att allt är i ordning derinne! (utmärkt artigt till fru Ström och de öfriga) Får jag nu bedja herrskapet vara så goda och stiga in! FRU STRÖM. Jag tackar! (till Ettig) Det är ett utmärkt bildadt fruntimmer, den mamsell Palmén! ETTIG. Ja, alldeles, charmant! ANNA (sakta). Jag skall försöka att komma! FRU STRÖM. Det säg jag genast ... för se, herr konsuln kan aldrig tro hvad jag har för en ambulatorisk förmåga i det fallet. FRU STRÖM (afsides).
Då nu yrkadt blifvit att Rid - 144 Den 26 Maj. dårhusets pensionsverk skulle ställas i öfverensstämmelse med hvad som gällde för Civilstatens pensionskassa eller för Bankens och Riksg:skont:s tjenstemän, i hvilka förefionas en mängd minutieusa sladganden och flera olika gradationer, och då i den gamla Instruktionen finnes blott ett enda stadgande, eller att efter en tjenstetid af 20 å 30 år, Direkt, egde bevilja tjenstemännen pension, svarande mot en tredjedel eller hälften af tjenstemannens lön pä Riddarhusets stat, så ansåg Utsk. emellan dessa 2:ne ytterligheter, bäst att gå en medelväg, och stannade vid det beslut, sorn i den nu föreslagna §:n innefattas, nemi. att efter uppnådda 60 åldersoch 30 tjensteår, f af lönen skulle erhållas i pension och efter 50 åldersoch 25 tjensteår, hälften af lönen erhållas i pension, likväl med undantag från Kamreraren, och med afseende på de anmärkn:r som vid återremissen gjordes, att hans pension borde utgöra en större del af hans lön på Riddarhusets stat, hvarför hans pension bestämdes till, i förra fallet hela, och i sednare fallet -f af hans lön på Riddarhusets stat. Den fruktan torde möjligen kunna hysas, att denna tillökning dels af pensionernas belopp, dels af deras antal, kunde ådraga R. o. Ad:s kassa en för stor utgift. Jag skall söka vederlägga denna fruktan. I värsta fall kunde efter nuvarande förhållanden summan af pensionerna, om man beräknar dem till högst 3, nemi. för Ridd.Sekret. 600, för Fiskalen 300 och för en af kanslisterna 150 blifva 1050 r:dr. I värsta fallet om det föreslagna stadgandet antoges, skulle, om man antoge det otroliga för att icke säga omöjliga, att alla tjenstemännen på samma tid upnådde pensious-älder, följden blifva alt Ridd.Sekret. er holle 900 r:dr, Ridd.Kamereraren 600 r:dr, Ridd.-
Då de pensioner, som på nu angifna grunder för arméens befäl erhållas, blifva lägre inom vissa af subaltern-officersän inom vissa af under-officers-graderna, så föreslå kommitterade, på det att icke under-officer, befordrad till officer, må derigenom, vid afskedstagande^ gå i mistning af en högre pension för en lägre, att, om vid afskedet den pension, hvartill sådan officer då befinnes berättigad, skulle understiga den, som honom tillkommit derest han icke blifvit från under-officer befordrad, han då må ega uppbära den senare, högre pensionen. De lefnadsår, som böra berättiga till full pension i tjenstemannens grad, hafva kommitterade, på grund af den erfarenhet om tjenstbarheten, som vunnits både inom eget och främmande lands arméer, ansett böra för indelda arméen och Wermlands fältj ägare-corps bibehållas lika med hvad som nu i detta afseende finnes stadgadt bland vilkoren för åtnjutande af förhöjd pension, endast med den förändring, att åldersberättigandet till full pension i kaptensgraden må framflyttas från 50 till 52 år. Det är under förutsättning häraf och i enlighet med Rikets Ständers yttrade mening om ändamålsenligheten deraf, ”att bereda någon tillökning i pensionsförmånerna för dem, som först ”efter en längre tjenstetid erhålla afsked”, som kommitterade vid bestämmandet, såsom utgångspunkt för de öfrige, af kaptens-pensionen, antagit densamma böra utgöra förutnämnde f:delar af den nya kompanichefs-lönen å stat. Särskilda omständigheter kunna dock i åtskilliga fall verka till afsked före inträdet af den fulla pensionsåldern, derest tjenstemannen icke nödgades underkasta sig en alltför betydlig minskning i framdeles väntade pensionsförmåner, hvilket skulle inträffa för kaptenen, om han måste åtnöjas med den ringa pensionen i närmast lägre tjenstegrad (löjtnants-graden).
Stunders anmärkta uttrycken uti mitt slut-påstående, så har Herr Kammar-Rådet funnit sig ej ega skäl anse desamma af så otillständig beskaffenhet, att de fordrade bestämt ogillande. Herr Krigs-Rådet Askegren, sedermera adlad med namnet Edelcrona, förenade sig med Herr Bergs-Rådet Robson. Herr Commerce-Rådet Ljunggren instämde hufv udsakligen uti det af Herr KammarRätts-Rådet Osaengius afgifne yttrande med tillägg, det Herr Commerce-Rådet äfven torde Herr General-Adjutanten till last, att han 'vid Instruclionens föredragning inför Konungen, efter sitt eget tillkäiinagifvande, icke, enligt Regeringsformens föreskrift i i5 §., fört något Protocoll, hvarigenom styrkas kunnat, om han vid berörde tillfälle någon betänklighet i ämnet yttrat och, i afseende på crsättnings-skyldigheten, att densamma borde åligga Herr General-Adjutanten för ali skada och förlust, som i en eller annan måtto genom hans anmärkte förvållande och såsom följd deraf blifvit förorsakad; så att i händelse någon annan Skeppsredare och Godsegare skulle linnas, som vöre till ersättning af enahanda beskaffenhet berättigad, sådan ersättning då till det belopp i penningar, hvartill förlusten , behörigen styrkt, blefve skattad, borde af Herr General-Adjutanten till fullo godtgöras. Herr Hof-Rätts-Rådet Gråsten förklarade, att han instämde med Herr Bergs-Rådet Robson, endast med den skillnad, att Herr Hof - Revisorers Berättelse. 'fooi Rätts-Rådet nedsatte bötes-beloppet till tre månaders arfvode , eller 3oo R:d. Banco. Herr Hof-Rätts-Rådet Sebenius förenade sig ovilkorligen med Herr Bergs-Rådet Robson. Herr Contre-Amiralen Cojet fann, att General-Adjutantens intention med den öfverklagade
Skulle det nu vara så, att man finner alt innevånarne i en provins upstå såsom en man, för att ensamme bekosta en hel undersökning för jernvägsanläggning, som går till icke mindre än 24,000 R:r b:ko, alt inom en annan ifrågasättes äfven dess utförande utan Statens betungande eller till och med tecknas aktier såsom i Östergöthland till största delen af kostnaden, då är väl mera skäl att emottaga hvad som erbjudes utan skuldsättning och utan ränte-utbetalningar, än att utfärda statsobligationer på båda deiarne. De rättigheter Staten behöfver för posters, truppers m. m. transporterande, förbehålla sig, har den bästa tillfälle iagttaga vid meddelande af understöd. Det heter vidare i den K. Propos:n: ”Om vägen, till en början, icke skulle lemna någon nettobehållning, äges densamma likväl af Staten.” Nu är det en gifven sak att transporter, som göras på kanaler, kosta mindre än de som göras på jernvägar af detta gäller ändock mer då vi redan hafva anlagd, en kanal, som jemte den långsträckta Vettern går i samma rigtning som flere af de föreslagne jernvägs-stamlinierne skulle göra och som således ensam nu upfångar alt eller det mesta godset, som skulle på desse spridda linier föras; och likväl står det kanske för dörren, att denna kanal snart blir Statens egendom, till följe af att den icke bär sig och således icke eller kommer att lemna Staten någon behållning. Deremot skulle nytt lif på densamma upblomstra om 142 Den 28 December f. m. till fortsättning af denna transportlinie anlades en jernväg från Jönköping genom Skåne och till dess södra kust; derifrån komuication med utlandet är öppen och nära. Lägger man deremot jernvägar bredvid kanalen, så fortskynda!’ man den sednares undergång och dessa jernvägar kunna, som sagdt är, verkligen också en gång blifva Statens egendom, men föga afundsvärd. Kan icke lifligare rörelse på Götha kanal åstådkommas sä lärer icke dröja länge, åtminstone fruktar jag det, innan delägarne förklara, att de icke vidare vilja anse sig, såsom ägare deraf, Staten får då nog af sådan slags egendom.
Facklornas röda sken lyste på en bår, som vilade icke på skuldrorna, utan på de uppsträckta armarne av ivriga bärare, som, när de tröttnade, ögonblickligt ersattes av andra. Så lämnar på havet våg åt våg att bära det seglande skeppet. På båren låg en varelse, knappt lik en människa, ty det var Simon pelarhelgonet eller hans jordiska hydda. Kroppen var naken. Björnpälsen låg sammanrullad under hans huvud, som var vänt emot den följande hopen, så att de rysliga anletsdragen, de slutna ögonen i lodrät riktning kunde lysas av facklorna och ses av mängden. Närmast kring båren gingo några präster med nedfällda kåpor och blottade huvuden. Två av dem buro facklorna. Bredvid den ene sågs Eufemios. De tego, ty den lösen de från början utdelat återskallade nu i de vilda ropen, som genom själva sin styrka vunno övertygandets kraft hos de fanatiserade tusentalen. Prästerna tego, men närmade facklorna intill den dödes ansikte för att åter och åter visa det så tydligt som möjligt. Och för var gång skallade med ökad styrka ropen: - Död åt atanasianerna! Giftblandarne! Kättarne! Massan hade äntligen hunnit förbi. Karmides sällade sig till de siste i eftertruppen. - Medborgare, vad har hänt? frågade han sin närmaste granne. Vad är det som försätter folket i raseri? - De ha mördat Simon bekännaren och helgonet, svarade mannen. Har du öron och förnimmer ej vad folket ropar? - Jag hör, att det ropar giftblandare och kättare. Det är således någon atanasian, som förgivit den helige? - Någon atanasian? Nej, de ha gjort det alla. Alla atanasianer äro medbrottsliga i detta mord. De kunde icke tåla, att de rättrogne ägde en broder så helig som Simon. De fruktade hans förböner hos Gud och martyrerna. Homousianerna äro giftblandare av gammalt. Gåvo ej Atanasios och hans vänner gift åt Arios samma morgon, då han skulle undfå den heliga nattvarden i Konstantinopels storkyrka? Ha de ej vid flera tillfällen förgiftat nattvardsvinet för de rättrogne?
Af dessa utaf Kongl. Maj:t i nåder anförda skäl föranlåtes Utskottet tillstyrka Rikets Ständer att såsom tillökning i läkare-korpsens vid flottan stat 6,400 R:dr bevilja ett årligt anslag af 2,375 R:dr. Anm.: Om Rikets Ständer godkänna hvad af Utskottet sålunda i det föregåen de blifvit hemstäldt, skulle, genom dels öfverflyttning af äldre och dels anvisande af nya anslag denna hufvudrubrik erhålla en tillökning al 37,969 R:dr 10 sk. Materie len. 12: o. Flottans underhäll och nybyggnad. Utom de, på sätt här ofvan finnes omförmäldt, af Kongl. Maj:t föreslagna öfverflyttningar från gamla anslaget 606,497 R:dr 28 sk. å denna underrubrik till hufvudrubriken Ajlönings-stater - 12 Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 86. ne, liar Kongl. Majit ansett ifrån sistnämnde anslag jemväl borde afgå och å lmfvudrubriken ”diverse anslag”, serskildt uppföras: a) för sjukvård R:dr 26,100: b) » skrifmaterialier, ved och ljus för flottans stationer . 18,000: c) » diverse behof 11,350: tillsammans 55,450: Instämmande i Kongl. Maj:ts högstberörde förslag, får Utskottet, som anser det under litt. b) upptagna anslag böra, i likhet med hvad eger rum i afseende på likartade anslag på öfrige hufvudtitlarne, böra uppföras såsom förslags-anslag, hemställa, att Rikets Ständer ville, med iakttagande af nyssnämnde vilkor, medgifva den af Kongl. Maj:t nu ifrågakomna öfver föring. 13:o Genom de föreslagna öfverflytlningarna skulle å nuvarande anslaget för flottans nybyggnad och underhåll, enligt Kongl.
Jag får således föreslå följande propos., nemi. att ”af de för hvarje dags plenum å föredragn.listans befintliga mål, skola alla sådana, som angå ordinarie eller extra-ordinarie statsregleringen, eller allmänna bevillningen, eller beloppet af de enl. 60 §:n Reg.F:n till bevillningen räknade afgifter eller bankens lånerörelse framgent alltid företrädesvis framför öfriga mål, och näst efter slutade justeringar föredragas, samt andra öfverläggningsämnen först derefter till pröfning företagas, äfven om föredragningen deraf skulle, under en föregående dags plenum, vara påbörjad.” Hr af Uhr, Gustaf: Man torde vara ense om, att de Den 3 Mars f. in. vigtigaste målen först böra afgöras; men deremot äro begreppen troligen ganska skiljaktiga rör:de den frågan, hvilka mål äro de vigtigaste. Här är nyligen taladt om extrastatsreglertn, bevillningen och bankens lånerörelse. Bland dessa föreslagna mål och bland alla riksdagsfrågor, torde likväl intet vara af en så vigtig och ädel beskaffenhet, som representationsfrågan, och i händelse något sådant beslut, som Hr von Hartmansdorff föreslagit, skulle blifva falladt, så har jag visserligen ingenting deremot, endast jag får förbehålla mig, att representationsfrågan ej mätte komma att stå tillbaka för något annat ärende, vare sig hvilket som helst. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga PresleStts nu föredragna inbjudning. Ropades nej. Hr Landtm, yttrade, det R. o. Ad. torde finna att inbjudningen lomme att läggas till handlingarna. Ropades ja.
Grefwe ^amillon, -^xel, Jag tror ej att Herr Grefwe» och LandtMarffalken kan neka det Grefwe De l» oselie mä fä communieera siik Memorial med dr andra Ständen; lädunk^ l in icke förmenas nägon, hwarken af wärl Stäud eller andra, och wi hofwa liera exempel eli o;rä>se mäns Memorialer blifwit hos Riddrrffaptt och Adeln upplästa. ^err Lkrenbo^Z, (isspar Willkolm, Jag tror ali denna fåken är mycket enkel. Uä det D eramm Grefwe De la Oarclio uppläst rvar äj.vm lubeg-ipen en hemsiällaii lill R-ddeestapel och Adeli, vm tillstånd alt commumccra sitt anförande Na är stelfwa anförandet lagdt pä bordet; hade denna hemställan ej deruti warit iiwegnpen,fä hade corn»nunicatlonen kunnat järstlidt upptagas och bewiijas. Nu mäste den h-rila ester hela anförandet hwllar Ropen ä bade sidor förnyades med annu större styrka. Nar dctza sagtat sig, yttrade siz Herr Greswm occh LattdrkNaefkalkeN: Jag har förklarat att lag öfwer denna fräga icke kan göra någon proposition, utan, som uden är laugt liden, sä behagar Ridderfkapel och Adeln nu älfknjaö. Starka rop yttrades frän åtskilliga häll i Sa - Den 15 Ianusrtt. Salen, men Herr Grefwen och LandtMarffalkett östade äler ljud med klubban, och förklarade att Getzionen more stulad. Herr Lock: Dä yrkar jag att i Protocollet rvä anttcknas mjn protejr, och att j g t stöd af Lagarne begardt att ml ej målke älstujaö. Herr LandtMarstalken hortglck, och Protokollet upphörde kl. 2.