Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hamiltons yttrande borde lufva funnit nödvändigheten deraf, alt stadgandena rörtde Pröfnings-comite'en pröfvas på samma sätt, som varit iakttaget vid föredragningen af de första delarna af detta mål, nemi. paragrafvis, hvarföre discussionen nu torde böra hålla sig vid de stadganden, som förekomma i 112 §:n. Vid denna § vore gjord den anmärkn. att den borde redigeras till likhet med 134 Jtn i nu gällande bevilln.stadga. Frih. von K rasm er: Det var i afseende på discussionen om andra §§, som jag begärde ordet; men sedan Hr Frih. o. Landtm, återfört oss till disctission öfver 112 §:n i Utskrs förslag, får jag blott anhålla, att vi kunde få propos. till densammas antagande, sådan den är uppfattad i i34§tnaf 1835 års författning. Frih. Nauckhoff: Till genmäle af Gr. Hamiltons anmärkn. att R. o. Ad. något för summariskt behandlade frågan, får jag tillkännagifva, att det är med fullkomligen berådt mod, som jag röstat såsom skett, och att jag tagit all den kännedom af Ulskts arbeten, som varit mig möjligt, Jag förmodar, att då dessa betänkm långt före detta varit utdelade, så har hvar och en haft god tid eller åtminstone ej saknat den tid sorn erfordrats, för att bedömma halten af Utsk:s arbeten och sedan komma till de beslut, som böra fattas. Jag kan således icke för min del ingå på att hafva slumpat med saken, utan det är med fullkomlig öfvertygelse jag röstat på sätt jag gjort. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att den motsvarande jj:n* i gamla bevilln.förordn. mätte blifva uppläst, på det att man må kunna jemföra honom med den nu föreslagna. 134 i 1835 års bevilln.förordn, upplästgs. 23a Den 10 Octo ber f. ra. Hr von Hartmansdorff tillstyrkte, att denna gamla 5 mätte antagas.
Jag fruktar dessutom, att de brott, hvarå detta straff har afseende, skulle genom dess förändrande, snarare ökas än minskas till antal; åtminstone år jag förvissad, att exemplen hittills varit högst få på anklageb ser för lasteligt tal öfver Konungens, Drottningens eller Tronföljarens perion. Men dessa anklagelser och tydningarne och tillämpningen af det ifrågavarande Lagrummet skulle blifva min» dre sällsynta, om utvägen aft straffa blef lättare att begagna, än den nu år. Det synes mig ock strida emot principen för all Lagstiftning, att borttaga det straff i §. i 5 Cap. MissgerningsBalken innefattar, under det man låter nästföljande paragraph i samma Capitel stå orubbad qvar med föreskriften, att den som smådeligt talar om Kortungens och Rikets Råd för Embetets skuld, skall mista lifvet. Väl kan man invända, att Rikets Råd ickf mera åro till, Den 23 Maji e. ni. 48 L till, men man äger dock, sedan den tiden då upplösningen af Rådkammaren redan skett, att åberopa exempel derå, att dom fallit öfver en person, som lasteligen talat å pågon af Deras Exellencer. Då sålunda det Lagrum, som å dem har afseende, kunnat under ett ombytt förhållande anses gällande och vinna tillämpning, finner jag desto mindre skäl vara att rubba ett stadgande, som åsyftar att freda Majestätet från smädelsen; och min känsla säger mig, att i detta stadgande icke eller ligger någon våda, då Konungens rätt att göra nåd, lemnar åt Konungens bjerta tillfället att pröfva graden af brottet och möjligheten att eftergifva Lagens kraf. Min öfvertygelse är derföre, att Lagstiftaren under ingen synpunkt bör frångå den straff-bestämning, hvarom nu är fråga, och att, om någon förändring af paragraphen skolat äga rum, densamma bordt utgöras i tillägget af ett enda ord, nemligen parfon. Då hade hvarje tvifvels-. mål om paragraphens tydning varit afhulpet, och all våda af dess tillämpning förebyggd. Men jag inser likväl icke, hvartill en återreiniss af LagUtskottets
Raabs yttrande i ämnet, har jag till hands, och deraf finner man att det ty värr inträffat, att på stora egendomar, försedda med jordbrukande arbetare, torpare och bön - Den 8 Januari. 77 der, man för en förmodad större vinst afröjt deras boningar, och tagit från dera jorden som de brukat, hopat dem i statstugor, allt för att utvidga herregårdens åkerbruk och område, och att delta medfört skada, först och främst för arbetarna, hvilkas olycka, då de måste öfvergifva hus och hem, Frih. Raab just nu på ett målande sätt framställt, och dernäst för öfriga sockenboarne, då stattorparne och deras barn, mer än jordtorparne och bönderna, tynga fattigvården, så att inom sådana socknar inträffat just det förhållande, som Hr Lefrén omtalat ega rum mellan olika socknar, af hvilka den ena sköter sig och sina fattiga väl och den andra illa, sä att de, som bäst hushållat och vårdat sig om sina underhafvande, blifva upätne af de andras liggare. Stattorpare-systemet blef under debatterna vid landtbruksmöte! i Skåne föremål för allmän öfverläggning. Vid detta tillfälle yttrade sig stattorpare-systemels ifrigaste vedersakare, Hr Landsh. i Christianstad von Rosen, och biträddes af Frih. Raab. Äfven andra talare upträdde och förklarade sig anse nästan öfverflödigt att vidare orda derom, enär ingen af hela mötets personal bestridde skadligheten af stattorpare-systemet. Jag trodde således att då en motion, som afsåg medel att afhjelpa de skadliga följderna af ett sådant hushållningssätt, af mig väcktes, den aldra minst skulle motverkas af Frih. Raab, med hvilken jag i detta, som i många andra hänseenden, trott mig dela lika tänkesätt. Men då så skett, åberopar jag endast till stöd för min motion den Just-ombudsm:s berättelse, som jag förut har till pagina och årtal citerat.
De genom afslaget i de äskade 54,000 R:dr till Beväringens beklädnad för nämnde förslags verkställighet uppkommande svårigheter kunde likväl, enligt Herr Doctorns förmenande , till en del undan röjas med antagandet af dess nu framställda motion, helst, enär deli genom förslaget åsyftade förändring endast småningom och successive kan införas, det nu disponibla penninge-anslaget, ehuru ringa, troligen blifver tillräckligt. Uti delte Doctoi Heurling anförande hafva flere af Preste-Slåndets Ledamöter sig förenat, Prosten Stenhammar med det tillägg, att Herr Prosten, sorn beklagade omröstningens utslag i förstärkta Stats-Utskottet, bland tvärs sannolika resultat den omening, hvartill nu omnämnde af Ständerna redan fattade beslut rörande Beväringens beklädnad reduceras, visserligen ändock vore det minst beklagansvärda, funnit den af Doctor Heurlin nu föreslagna utväg vara den enda återstående, för att temporairt afhjelpa behofven. I enlighet med hvad Motionairerne yttrat, anser Utskottet det vara af högsta vigt, att de hinder* som hittills, mött för de Beväringsskyldige St:i s-XJ skottets Utlåtande N:o 3o5. it classernas ordentliga vapenöfvande, undanröjas; och Rikets Ständer hafva äfven vid denna Riksdag i sådant hänseende beviljat tillökning i anslaget för dessa öfningar. Då likväl, utom underhållet, härtill äfven hör bekostandet af de Beväringsskyldiges beklädnad, men Rikets Ständer afslagit de för detta ändamål af Kongl. Maj:t äskade summor, finner Utskottet den enda utväg så väl för anskaffning af erforderlig beklädnad åt de Beväringsskyldige, som äfven för verkställigheten af det utaf Rikets Ständer gillade förslaget om beklädnadsskyldighetens öfvertagande elter liand, mot ersättning af de Be väringsskyldige sjelfve, vara den atl tillita det Reserv-förråd, som. med de vid senaste Riksdagen anvisade medel blifvit anskafiadt.
Sist en månad före den Svarar mot T1 §. i tid då Lagtima Riksdag inDirectionemFör, faller och genast efter det slag. kallelsen till Urtima Riksdag blifvit i Hufvudstadens Kyrkor uppläst, later Directionen i Tidningarne kungöra och erinra huru Fullmagterne till den blifvande Riksdagen böra, enligt RiddarhusOrdningen inrättas, hvad som bör iagttagas om inträde å Riddarhuset skall vinnas, samt i öfrigt besörja, att i uppropslistan varder antecknadt, allt hvad som kan föranleda till hinder för en ätt, att få utöfva sin Representationsrätt, äfvensom att serskilt® af RiddarhusCancelliet upprättade och i HoiRätterne med de der befintelige anteckningar jemförde sammandrag, öfver de vid Riddarhuset samlade underrättelser, som kunna förhindra särskildte Leda möser af Riddcrskapet och Adeln, att intaga Säte och Stämma, varda vid uppropslistan bilagde. ^72' Den 19 Julii e, m. XI §. Directionen får ej föränsvarar mot 12 §.i dra de enligt faststäld Stat pjirectionens Förför Riddarhuset Embetsoch 9lag, Tjenstemän anslagne löner, arfvoden och hushyror, ej heller någon ny syssla med eller utan lön inrätta, emedan sådant af Höglofl. Ridderskapets och Adelns förordnande ensamt beror. 12 §. Vid början af hvarje Ny §. Riksdag åligger det Directionen, att till Ridderskapet och Adeln inkomma med Förslag huru tryckningen af Ridderskapet och Adelns Protocoller må lämpeligast och med största skyndsamhet kunna verkställas. Directionen åligger dessutom tillse, att RiddarhusSecreteraren i afseende på utlemnandet till tryckning i fullständigt skick af Ridderskapets och Adelns Protocolier fullgör sina skyldigheter, så att denna tryckning, hvilken i RegeringsFormsn Den 19 juli.i c, mi T~ r073 ar föreskrifven, må blifr/a verkstäld så fort ske kan och senast inom ett år från Riksdagens slut.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt anser jag att Utskottet endast sä till vida bort tillstyrka bifall till de ifrågavarande motionerna, att qvinna må vara berättigad att aflägga afgång sexamen vid elementarläroverket samt kunskapsprof och examina för vinnande af medicinsk grad vid universitetet; samt: att qvinna, efter nöjaktigt fullgörande aj sistnämnda prof, må erhålla venia practicandi, dock utan rättighet till vinnande af offentliga läkareplatser; äfvensom att hon, möjligen med någon atvidg - 16 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande M 39. ning emot hvad hittills varit henne medgifvet, må kunna erhålla de anställningar vid telegrafoch postverken samt vid jernväganie, till hvilka lion, enligt af Kongl. May.t nådigst utfärdande Författning, efter nöjaktigt aflagda kunskapsprof, som för dylika anställningar är o föreskrifna, anses kompetent.» af Kontraktsprosten Westin, Kyrkoherden Ekelundh, Kontraktsprosten Schmidt, Doktor Moberger, Kontraktsprosten Lundberg, Kyrkoherden Simonsson och Kontraktsprosten Lindskog. Herr Isberg anmäles, att han i ärendets behandling inom Utskottet ej deltagit. Rättelse i J\:o 3H. I Utskottets Betänkande N:o 36, i anledning af väckta motioner rörande ej mindre Norrmäns och Danskars än äfven andra utländniogars rätt att i Sverige idka handel, handtverk och andra yrken: . sid. 4, rad. 5 uppifr. står: om läs: som sid. 5, rad. 11 » står: ehvad läs: i hvad STOCKHOLM, tryckt dios A. Holmberg cl Comp. 1866. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande N:o 40. l H:o 40. Ank. till Exp.-Utsk. den 3 Febr. 1866, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om särskilda föreskrifter i fråga om tångtägt å hafsstränderna i Halland.
N.-o 53- hvartill motionären då inskränkte sig, nemligen: att förslaget af en särskild, af kunnige män sammansatt, Kommitté måtte blifva pröfvadt och utlåtande deröfver till Rikets Ständer afgifvet, förvånade icke heller motionären; men deraf följde ingalunda något medgifvande af honom, att de åsigler, hvarefter hans förenämnda förslag till förändrad organisation af landtjorsvaret var uppgjordt, vore oriktiga eller alt de icke vore desamma nu som tillförene. Tvärtom voro de i allo oförändrade, och han hjste dessutom den grundade förhoppning, att om den tid 'ännu icke vore kommen, då dessa åsigter så allmänt delades, att de kunde göra sig gällande, hvilket motionären likväl hoppades, sä skulle denna tid icke länge uteblifva. Hvad som ännu mer styrk te denna motionärens förhoppning, vore icke allenast det förhållande, att hans yttrade åsigter om landtförsvarets ändamålsenligaste ordnande delades af allt flere och flere kunniga och fosterländskt sinnade män, så val inom som utom facket, ulan ock derför att de vore ett genljud af hvad frejdade män och krigare, varma fosterlandsvänner yttrat vid gryningen af vårt nuvarande konstitulionela stats-skick. Unde'- dylika förhållanden och då genom de vid 1847—-1848 års
Man har påstått, att det stjernhjelmska tidehvarfvet ej gått vidare framåt i poetiskt afseende, derföre att alla skalder, som kommo sedan, voro mindre än hufvudmannen. Men så är ingalunda förhållandet. Tvärt om märker man en utveckling, som ungefär liknar den tyska. Fastän under förutsättning af hans diktning (hvad som också berättigar honom att gifva sitt namn åt perioden) aflägsnar man sig så småningom från hans uppfattning. Man bibehåller qvar efter honom samma varma nit för språkets renhet och uppodling. Låt vara, att man i hvardagslag talar eller skrifver tidens rotvälska, men i bunden stil duger det icke. Man öfversätter och kommenterar isländska fornsagor. Man bibehåller äfven hans mindre efterföljansvärda sidor, ordlekarna, ojemnheten, rimmeriets öfverflöd. Men en stor egenskap hos honom har visserligen gått förlorad, den antikt manliga och rena sinnesförfattningen. Det uppstår ett mångläseri, som går hand i hand med den fullkomligaste brist på sann smak. Marini föredrages framför Tasso, Ronsard framför Petrarca. Der det ej fanns någon kritik, måste det ännu mindre finnas någon sjelfkritik. Således händer, att äfven rikt begåfvade författare ofta parodiera sig sjelfva. Vi nämnde, att hos Stjernhjelm förefanns ett visst utile dulci, en viss nykter uppfattning af poesin, förenad med en i det hela måttfull form efter antika mönster och en hög tanke om skaldekonstens värde, om den blott blefve rätt tuktad och uppfostrad. Denna riktning hos Stjernhjelm ärfves af hans varmast tillgifne och närmaste lärjunge, Columbus, som ersätter, hvad han saknar af mästarens originalitet, med en större innerlighet och smidighet, samt af Lagerlöf, som, sjelf stor latinsk vältalare och skald, med lika liten skaparkraft som Columbus ytterligare polerar och utbildar mästarens formsinne. Efter dessa fortsätta andra rimmare den didaktiska riktningen. Men redan Lucidor, som äfven fått höra månget ord från Stjernhjelms läppar, börjar träda ifrån den raka stråten och åt sidan. Denne, begåfvad med egen originalitet, utgår från mästarens glada och djerfva poesi-medvetande.
Enär forst under andra året efter uppbördsåret kunde bestämmas, huruvida Stats-Verkets samtliga inkomster undereller öfverstigit det al Rikets Ständer påräknade belopp, borde emedlertid och innan förhållandet i sin helhet blifvit behörigen utredt, Riksgälds-Contoret vara lika litet berälligadt att uppbära det möjliga öfversko!tet å en inkomst-titel, som förpligtadt att godtgöra bristen i en annan. Någon egentlig nytta eller några ökade tillgångar kommo ej eller att genom förslaget Riksgälds-Contoret tillskyndas, då Kongl. Stals-Contoret, i samma nion, som det vore i saknad al disponibla öfverskott, för bestridandet af detsamma förskottsvis åliggande utgifter, måste uttaga större andelar utaf den å förstnämnde Verk anvisad* Statsfyllnads-summa. Deremot skulle förslaget föranleda en tillökning i Rik sgälds-Conlorets tjenstemanna-personal och sålunda jemväl i dess förvaltningskostnader; hvadan den föreslagna förändringen komine alt i sjelfva verket snarare minska än öka detta Verks för Rikets Ständer disponibla Li 11- gångar. Stats-Utskottels Utlåtande, N'.o 355. 9 gångar. Slutligen är vordet anmärkt, att, ehuru den allmänna bevillnin gen, som inflöt på bestämda tider oell i större summor, kunde utan olägenhet ingå lill ett Rikets Ständers Verk, förhållandet dock ingalunda vöre sådant med de andra så kallade bevillningsmedlen, i anseende till den olikhet, sorn förelunnes viel uppbörden af dessa Statsbidrag, hvilka inflöto på ovissa tider och till mera osäkra samt på förhand obestämbara belopp. Detta med hvad mera under öfverläggningarne, angående förevarande fråga , blifvit inom Riks-Slånden och i härom förut alg i Ina utlåtanden anfördi samt härvid för öfrigt förekommit , har Utskottet noga Öfvervigt och begrundat.
Såsom följd häraf och då ulgiflerne lill de föremål, för hvilka convoy-afgifteu tillkommit, lämpligast torde böra bestridas genom anvisade bestämda årliga anslag på Stat, men skäl deremot icke nu är för handen, alt, på sätt Herr Halling yrkat, denna afgift måtte upphöra och de deraf bestridda utgifter sålunda komma att öka statsbrist-summan och således drabba allmänna bevillningen, .tillstyrker Utskollet, att den afgift till Handelsoch Sjö!ärls-fonden, som af Rikets Ständer varder beslutad, kommer att hädanefter uppbäras och till Siats-Verket levereras tillsammans med Tullniedlen. Stals-Ulskotlcts Utlåtandej N\o 337. 15 Enligt Utskottet af Convoy-Commissariutet meddelad uppgift, hafva af Handelsoch Sjöfarts-fonden blifvit bestridde följande utgifter: l:o Ordinarie Utgifter. Årliga fredssumman till Marocco, 20,000 Spanska Piaster, eller med omkostnader 51,240: — Extra utgifter för Consulaten i Marocco, Tunis ocl‘ T,il"H ; 7,333:16. A fl ön i n ga r. Enligt Nådig Stat den 31 December 1829 och Kongl. Brefvet den 3 December 1831: 3 Svenska ledamöter å 300 R:dr En Norrsk ledamot Secieteraren . Kamereraren Canzlislen Kammarskrifvaren En Vaktmästare En Dito . 900 300 1,000 800 — 400 — 250 200 — 160 4,010: — Tractamenlen till Consuler och Consulat-Secreterare å Barbareske kusten, General-Consuln i Marocco, Hamb.
RiddarhusOrdningen, med öfverlemnande af omförmäldte berättelse, dess Utlåtande, i anledning deraf, till Högloflige Ridderskapet och Adeln vördsamt afgifva, dervid Utskottet, i afseende på uppställningen, skall följa den ordning, som i Directionens berättelse blifvit iakttagen, äfvensom Utskottet, beträffande de egentligen historiska uppgifter, som meddelas i den bifogade berättelsen, och hvilka icke synts Utskottet föranleda till någon åtgärd, endast hänvisat till hvad samma berättelse derom innehåller. §. 1. Uti berättelsens första §. bar Directionen anmält RiddarhusCassans, Adliga CadettScholaeFondens, jemte öfrige under Directionens förvaltning ställda särskilde Testamentsfonders tillstånd. Den minskning sedan 1823 års början af 333 R:dr 45 sk. 1 rst., som visar sig i RiddarhusCassans Capital-fond, härrörer från flera, ehuru opåräknade, likväl oundgänglige utgifter. Fondernas förvaltning öfverensstämmer emedlertid i allmänhet med de föreskrifter, sorn blifvit Directiouen till efterrättelse meddelade; och räkenskaperna hafva funnits med särdeles noggranhet och ordning förda, synnerligast ifrån den tid, som förflutit sedan den 1 Junii 1826. 320 Den 9 J u n i i e. ni. Utskottet får likväl härvid anmäla, att Utskottet ansett den nuvarande formen för Räkenskapernas förande icke fullkomligt öfverensstämma med det i allmänhet antagna och, i Utskottets tanka, jemväl redigare bokföringssätt; hvadan Utskottet trott sig äga anledning tillstyrka : Att, i stället för den hitintills summariskt förda afräkningen med alia Debitorerne för hvarje fond, en särskild räkning må upprättas med hvarje Debitor, samt ett IlufyudConto för ingående, och ett för utgående balancen, för hvarje år, afslutas vid hvarje räkning.
»Då dessutom alla tyger, efter Utskottets tanka, hädanefter böra till införsel tillåtas, Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 3. 37 »är det med gällande taxas syftning öfverensstämmande, att jemväl tillåta införsel af »färdiggjorda kläder, genom hvilken tillåtelse, förenad med lämpliga tullafgifter, inhem»ska handtverkerierna så mycket mindre kunna befara menligt inflytande, som tillverk»ningen åtminstone af gångkläder i allmänhet betingar personlig beröring emellan handt»verkaren och konsumenten»; — och föreslog Utskottet, på vidare anförde skäl, att, med upphäfvande af då gällande införsels-förhud för artikeln Kläder, desse mätte särskilj as i l:o gångoch 2:o sängkläder: att de förra, för så vidt de utgjorde pelsverk, skulle upptagas under rubriken »Hudar och Skinn, Pelsverk, beredda», med följande bestämmelse, »fallfärdiga persedlar, med pelsverk till öfvertyg, såsom, sliinnpelsar, muffar, krag ar, boas m. m. lullbehandlus lika med beredda pelsverket hvaraf de bestå, med tillägg af 50 proc.»; och för öfrigt under rubriken »Kläder» med en så lydande redaktion: kläder, gång-, ej specificerade, införtullas med 50 procents förhöjning i den lull, sorn är bestämd för tygel hvaraf persedeln hufvudsakligen består, samt med 100 proc. förhöjning i samma tull, om persedeln är försedd med spetsar, blonder, galoner eller broderier — jemte anmärkning af denna lydelse: uppstår svårighet att bestämma hufvudbeståndsde/en, tages till beräkningsgrund det .material, som drager högsta lullafgiflen; samt att åter för sängkläder borde i taxan intagas en ny rubrik och stadgas lika tullafgift, som är bestämdför den väfnad, hvaraf öfvertyg et beslår.
Tidiga sorger och ett enformigt, tillbakadraget lif hade samlat litet damm öfver en af naturen klar intelligens; men på de sista åren hade luften rensats i hemmet, det kände han, en friskare vind hade fått spelrum mellan tak och vägg, hans mor var hans så helt och hållet nu, förstod hon honom i alt, delade alt med honom såsom sällan ålderdomen förmår göra det med ungdomen. Rikards känslor värmdes för Alie mer och mer, då han med porträttet i handen tänkte på alt detta. Det var egentligen underligt att han, som alltid varit så lifligt intresserad af henne, dock aldrig hade varit förälskad i henne. Ida hade alltid önskat att han skulle blifva det och gjort alt för att sammanföra dem så ofta som möjligt; med modern åter hade förhållandet varit motsatt. Rikard skrattade ännu, då han tänkte på, hur orolig hon hade varit, om de någon gång händelsevis blifvit lemnade på tu man hand, och hur hon alltid haft ett eller annat litet förargligt yttrande om Alie, när hon tyckt sig märka, att Rikard var mer än vanligt intresserad af henne. Nå, nu hade väl alt detta förändrat sig. Om de nu, då de återsågo hvarandra, skulle lära att älska hvarandra, så kunde väl förmodligen ingenting glädja modern mer. Fast underligt var det ändå, att hon så föga talade om Alie i sina bref. Hennes namn förekom naturligtvis oupphörligt, så sammanknutet som det var med moderns dagliga lif, men aldrig några uttalanden om hvad Alie under dessa år blifvit för henne, aldrig någonting, som egentligen var egnadt att väcka Rikards intresse för henne. Det var förmodligen en finkänslig grannlagenhet af modern; hon var rädd att Rikard skulle tro, att hon ville inverka på honom i detta afseende, liksom Ida förr försökte göra. Rikard kände sig egentligen ej skapad för det husliga lifvets undangömda lycka och hade just aldrig varit tilltalad af tanken att gifta sig med en flicka utan nämnvärd förmögenhet. Han älskade lifvet i stor stil och hade alltid drömt om att gå andra vägar än medelmåttans vanliga. Och dock hade han aldrig kunnat besluta sig för att göra ett lysande parti, oaktadt tillfälle därtill mer än en gång erbjudit sig under hans vistelse i utlandet, där han lefvat mycket med inom det högre sällskapslifvet och blifvit firad och bortskämd af vackra och spirituela damer af flera nationaliteter.
Redogörelserna för det bland anslagen till materielen å fjerde hufvudtiteln uppförda reservationsanslag för försvarsverket till lands i allmänhet, eller Krigs-kollegii Departementer, 1,140,172 R:dr 65 öre, hvilket belopp är, enligt upprättade och af Kongl. Majit gillade specialstater, fördeladt emellan Kollegii särskilda afdelningar, utvisa för revisionsåret följande förhållanden; a) Artilleri-afdeluiugen. Debet. Balans från år 1861: Förskotter, upptagna inom linien, 133,775: 13. Bil. Litt. G. till 1864 års revisionsberättelse, angående statsverket, sid 56. liebet. Balans från år 1661: Extra statsanslag för landtförsvaret 1,892: 77. Krutoch salpeter-försäljningsmedel 116: 50. Balans från år 1861: U tgifter: Riksstatens 4:de hufvudtitel Extra statsanslag för landtförsvaret .. Extra statsanslag för landtförsvaret Krutoch salpeter-försäljningsmedel En-per-mille-fonden Trosspassevolans-fonden Förenade mötespassevolans-fonden Norrbottens hästjägare-sqvadrons fond Volontärvakansmedels-fonden Wadstena krigsmanshus-kassa Militieboställs-kassan Summa 7,440,607 93 19,122,736! 47 Bil, Litt. B, till 1834 års revisionsberättelse, angående statsverket, sid. 56. i v -C 3 t. “ • /» »* e • fe : ^ i Fordringar Brister, ersatta af: 1 Skulder till är Skulder från J ! Besparingar för: ... 1 I 8 i t F ordringar och och torskott, balanserade från år 1861 inom linien. Kontant behållning från år 1861. Statsanslag Extra uppbörd. Riksgäldskontoret. Hufvudtitelns besparingar. Anticipation j till år 1863. Summa. 1863, balan serade inom linien. 1861, balanserade inom linien.