Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
å 1,747 R:dr 50 öre . 1,747: 50. 1,747: 50. » dito i sänkningen af Bexheda-sjön eller Grummeln, inom Bexheda, Näsby, Hvetlanda och Myresjö socknar i Östra härad, å 4,800 R:dr 4,800: — 4,800: — » dito i sänkningen af Ljunga-ån ni. fl. vattendrag inom Westra härad, å 22,800 R:dr 10,000: — 22,800: — » dito i dito af Broby å inom Lannaskede socken af Östra härad och Fröderyds socken af Westra härad, å 13,360 R;dr — 1,960: — jnorn Jönköpings och Kronobergs län: till strandegarne vid sjön Widöstern inom Östbo och Sunnerbo härader, å 3,885 R:dr, för sänkning af denna sjö 3,299: 62. 4,273: 27. » deltagarne i aftappningen af sjöarne Drafoen och Bolmen inom Westbo och Sunnerbo härader, å 22,275 R:dr 15,495: 30. 14,010: 89. inom Kronobergs län: till jordegarne omkring sjön Elen i Wirestads och We - Transport: 7,506,121: 46. 8,565,610: 1. — 30 - Transport: 7,500,121: 46. 8,565,610: 1. strå Thorsås socknar, å 3,992 R:dr 15 öre, för nämnde sjös aftappning 4,391: 14. 4,191: 54. till deltagarne i utdikningen af Lillasjö samt åtskilliga i närheten deraf belägne kärroch mosstrakter inom Stenbrohults och Wirestads socknar, å 9,000 R:dr 5,400: — 4,679: 99. » dito i utdikningen af kärrmark å Hyttinge och Buhults hemmans egor inom samma socknar, å 1,237 R dr 50 öre 841: 50. 742: 50. » hemmansegarne Olof och Johannes Nilssöner, å 1,462 R.dr 50 öre, för utdikningsarbete vid hemmanen Tångarne-Faxagård och Westergård i Stenbrohults socken 994: 50. 877: 50. » hemmansegaren Anders Germundsson, å 1,677 R:dr, för enahanda arbete vid hemmanet Rephult i samma socken 1,140: 35. 1,006: 19. » deltagarne i aftappningen af Stenhults-, Mellanoch Mexarps-sjöarne inom Qvenneberga, Slätthögs och Mistelås socknar, å 3,000 R.dr 3,485: 94. 3,245: 98. » dito i aftappningen och sänkningen af sjön Möckeln inom Albo och Sunnerbo härader, å 28,000 R:dr 28,000: — 26,460: — » strandegarne omkring Rinkabyoch Barne-sjöarne inom Konga och Kinnevalds härader, å 4,800 R:dr, för dessa sjöars aftappning 4,800: — 4.800: — » deltagarne i aftappningen af Tomsjöarne i Dädesjö och Furuby socknar af Uppvidinge och Konga härader,
Så torde dock ej vara förhållandet, ty om. man ställer upp rätt, så finnér man, att linien Stockholm-Orsundsbro-Sevalla-Sala utgör en längd af 11 mil 9,260 fot, och skulle kosta 7,848,390 rdr, h i banan Orsundbro Upsala. .. 2 » 11,600 » » » 1,597,911 » bibanan Sevalla Westerås . 1 » 22,500 » » » 1,088,750 » Summa 15 mil 7,3(i0 fot,med en kostnad af 10,535,051 rdr; under det banan Stockbolm-Upsala-Sala är i längd endast 11 mil 28,600 fot, och skulle kosta 9,222,106 rdr. Således visar sig en skillnad till den sednare vägens förs del, i våglängd af 3 mil 14,760 fot, och i kostnad af 1,312,945 rdr, hvartill ytterligare kommer expropriationskostnad, som ej behöfver ifrågakomma för den östra linien, 330,000, och minskning i kostnaden för rörlig materiel med 13,500 rdr pr mil eller 83,000 rdr (hvarom jag straxt skall upplysa), då hela sammanlagda skillnaden i kostnad, hvarmed den östra understiger den vestra, uppgår till 1,725,945 rdr, hvilken summa staten då kunde lemna såsom bidrag åt ett enskildt bolag, som ville bygga linien Sala-Westerås, då bolaget i så fall endast behöfde tillskjuta 620,000 rdr för att fylla den enligt tabellen till 2,345,000 rdr beräknade anläggningskostnaden för denna linie, hvilken jag anser böra, såsom varande en bibana, icke af staten sjelf anläggas. Jag anhåller att bär äfven få påpeka en annan omständighet.
Allmänna ordningen i Länet handhafves af Fem KronoFogdar, Tjugufem Länsmän, en Fjerdingsman eller Krono-Rättare inom hvarje Socken, samt numera två Lands-Fiskaler, hvarförutan Ordningsmän, af menigheterne sjelfva valde, äro tillsatte för uppsigt inom hvarje Bygdelag »9 Inom Amnehärads Socken i Wadsbo Härad har, sedan år 1834» varit bildad en Förliknings-Commité af Sex Ledamöter, som väljas af Socknen och upptaga alla lill Tinget instämda tvister, innan de hos Domstolen förekomma, samt söker genom upplysningar och föreställningar tillvägabringa förlikning, hvilket till den grad lyckats, att minst |:delar af de instämde målen blifvit på detta sätt bilagde. Skolor. Såsom publika Läroverk äro dertill alt räkna: Gymnasium och Trivial-Skolan i Skara, de mindre Lärdoms-Skolorna i Mariestad, Lidköping, Fahlköping, Sköfde och Hjo, samt Skolor efter Bell-Lancaslerska mel,hoden i Skara, Mariestad och Lidköping, hvilka 2:ne sistnämnde Eders Kongl. Majit i Nåder understödt med enskilda gåfvor, som årligen fortfara. Dessutom finnas Skolor af sistnämnda egenskap inom flere församlingar af Länet, och iler desse saknas, bibringas den första barnaundervisningen af föräldrarne sjelfve samt Klockarne och andre tillgänglige Lärare; dock hvarken till antal eller bildning motsvarande behofvet, i förhållande lill den stigande befolkningen och de stegrade anspråken på upplysning. Bland Bildningsanstalter i Länet böra äfven nämnas Landlbruks-Institutet på Degeberg, hvarifrån en mängd skickliga Elever utgått till särskilda delar af Riket, samt Yeterinair-Inrättningen i Skara, der nödig bildning och undervisning lemnäs åt ynglingar, som vilja egna sig åt Djurläkare-vetenskapen och Hofslagare-yrket. Ilelsovården besörjes dels af 2:ne Ordinarie och en Extra ProvincialLäkare, stationerade de förre i Mariestad och Lidköping samt den sednare i Fahlköping och dels af några andra inom Länet praktiserande Läkare.
I ett land, som redan äger sina, med folkets fria samtycke antagna lagar, kan det hos lagstiftande folkrepresentanter ej vara ett fel, att de icke lätt äro benägne lill dessa lagars förändrande, än mindre till deras totala afskaffande och ersättande med nya. Jag har trott, ått det i detta ämne minst skulle läggas ett folk till last att vara något konservativ, huru mycket man ock i allt annat må påyrka det hastiga fortskridandet. Och hvad det här i fråga varande lagförslaget angick, förmodade jag det oväldiga omdömet en gång blifva, att det står hvarken mycket under eller betydligt öfver medelmåttan, således kan, i anseende till ämnets otaliga svårigheter, förutsättas vara behäftadt med fel och brister i oberäknelig mängd, och följaktligen farligt att i all dess vidd på god tro antaga — farligt, ej så mycket för dess hufvudgrunder, hvilka alltid lättast urskiljas och pröfvas, som för den qvantitatifva omfattningen och för den helt nya redaktionen, hvars möjliga bristfä 1 liglieter kunna vålla den svåraste förbistring i lagskipningen. Imedlertid antogos vid 1844 års riksdag förslagets s. k. principer, innefattande äfven straffsystemet (det philadelphiska), för hvars realiserande åtgärderne dock inskränkte sig dertill, att medel beviljades för fortsatt uppförande af länshäkten med celler. Deremot synes ingen fråga då hafva uppstått om hvad nödigt vore för den händelsen, att lagförslaget i dess helhet, vid en gång inträffande pröfning, hvarken oforändradt eller med förändringar blefve antaget. Tankan på behofvel af någon annan förberedande åtgärd för lagreformen visade sig ännu icke hafva hunnit framtränga. Säkerligen hoppades man alltjemt på förslagets slutliga antagande. — Först när detsamma i dess helhet vid sista riksdag kom under pröfning, inställde sig äfven tankan på hvad, i händelse af dess förkastande, behöfde göras; och det kunde då ej förbises, att när sådant inträffade, lagreformen skulle tills vidare afstanna, om icke på något annat sätt sörjdes för dess framgång.
Med afseende å skilnaden emellan den ståndpunkt, som det sednare förutsätter, och den utvecklingsgrad, som af det förra betingas, måste da ovedersägligt vara att, om icke ens den bäst begåfvade qvinua skulle kunna nöjaktigt absolvera filosofiekandidat-examen, hvilket för män med medelmåttiga förståndsförmögenheter icke möter svårighet, så vore qvinnan såsom förnuftigt väsende af vida lägre ordning än mannen. Likasom man väl ej kan tveka att såsom orimligt förkasta ett dylikt antagande, bör väl erkännas det mindre följdrigtiga uti att — på sätt likväl blifvit föreslaget af dem, som omfattat nyssberörda åsigt om qvinnans oförmögenhet att uppfylla fordringarne i en filosofiekandidat-examen och att tillegna sig vetenskaplighet i strängare mening — anvisa qvinnan en verksamhet uti läkareyrket, hvilket förutsätter både vetenskapliga insigter och en mödosam studiikurs, men frånkänna henne behörighet så väl att genom undervisning vid ett läroverk tillgodogöra sina insigter vare sig i de empiriska vetenskaper, hvilka ingå i läkarebildningen och utgöra förstudier för densamma, såsom botanik, zoologi, kemi o. s. v., eller andra dermed jemlörliga, eller i främmande språk, ni. m., som att utöfva en mängd andra befattningar, hvilka icke kunna sägas vara mindre än 6 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande N;o 15. den förstnämnda förenliga med hennes plats i skapelsen och i samhället; och Utskottet kan fördenskull icke antaga, att Kikets Ständer skulle tillfredsställas af ett förslag, som röjde en så uppenbar brist på konseqvens, likasom Utskottet håller före, alt, hvilken åsigt man än må hysa om lämpligheten att låta den qvinliga delen af slägtet ådagalägga, hvad gagn samhället kan hafva af qvinnans användning i allmänna angelägenheter och deraf, att hon uppmuntras att hängifva sig åt studier af mer eller mindre vetenskaplig omfattning, det likväl icke lår på förhand dekreteras, att det för henne är omöjligt att i sådant hänseende uppfylla de vilkor, som bero af förmågan utaf kunskapers inhemtande.
I enlighet med hvad jag förut yttrat kan jag icke finna något hinder mot antagandet af Hr Cederschjölds förslag utan alla omgångar, emedan jag anser det gifvet, att man kan afslå en propos. Såsom ofullständig och antaga en annan mera fullständig, oaktadt den förra deri inbegripes. Hade R. o. Ad. bifallit memor. N:o 54, så tror jag, att större hinder ägt rum mot antagande af Hr Cederschjölds förslag; ty att först bifalla ett förslag af Utsk. och derefter en reservation i samma sak, synes mig formstridig!. Om Hr Cederschjöld t. ex., i stället för att i sin nejpropos. hafva hänvisat till memor. N:o 54, afskrifvit den deri förekommande propos., så hemställer jag, om icke ett sådant Hr Cederschjölds förslag utan all betänklighet kunnat antagas. Hr Hjärne: En talare har begärt återremiss; en annan, att Hr Cederschjölds förslag må bifallas. Jag anser båda åtgärderna olagliga, och anhåller att få reservera mig emot hvilkendera som helst af dessa utvägar. Jag fortfar att tro, att man endast kan lägga memor. till handhna. Frih. Cederström: Jag afvaktade utgången af den framställning, Hr Landtm, lofvade Hr Cederschjöld före voteringen. Men sedan Hr Cederschjöld, förmodligen af skyldig aktning för det fattade beslutet, icke fortsatt sin begäran i detta afseende, får jag i anseende till hans förslag, att memor. N:o y5 må hvila och Utsk. emedlertid underrättas om det fattade beslutet, för min del blott förklara, att något särskildt beslut derom, att Utsk. må underrättas ang:de voteringens utgång, icke erfordras, enär prot.- utdr. derom i alla fall på vanligt sätt meddelas Utsk. För min del finner jag icke något vidare att i saken åtgöra, än att memor. lägges till handkna. Gr. Horn: Jag deltog icke i voteringen, emedan jag ansåg den obehöflig, enär missförståndet var föranledt af Hr Gr. o. Landtnäs propos.
R:dr 911,511: 21. ± för dito dito af Malmö f. d. Diskontverk . • » 428,800: 40. 11. samt hemställt att dessa summor mätte få utur räkenskaperna afskrifvas. Sedan, i afseende härå, Utskottet inhemtat, att utredningen af ofvanberörde f. d. Diskontverk med 1848 års utgång upphört, att, i följd häraf, de föreskrifter, Reglementet för Rikets Ständers Riksgälds-Konlor angående ifrågavarande utredning då innefattade, sedermera blifvit derifrån uteslutne, samt att Rikets sednast församlade Ständer, med bifall till Ranko-Utskottets hemställan uti Memorialet N:o 77, förordnat, att från den 149 §. i 1848 års Ranko-Reglemente motsvarande föreskrift i nu gällande Reglemente, upptagande Bankens fordringar hos Staten, borde utgå omförmälde, för utredningen af Götha Kanalbolags och Malmö f. d. Diskontverk balanserade summor; så och enär, vid sådant förhållande, någon inbetalning å Bankens meranämnde fordringar icke lärer vara ali påräkna, får Utskottet härigenom tillstyrka, att Bankens inom linien förda fordringar hos Riksgälds-Kontoret för begagnade förskott till utredningen af Götha Kanalbolags och Malmö f. d. Diskontverk, utgörande den förra R:dr 911,511: 21. 2. och den sednare - • » 428,800: 40. 11. mätte få utur Bankens räkenskaper afskrifvas. Stockholm den 12 Januari 1854. STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854. Ank till Exp. Ctsk. elen 25 Januari 185-4 kl. 12 ni. Utlåtande öfver en af Guldoch Silfver-arbetaren P. G. Fernlund gjord ansökning om ersättning för ä Bankoauktion inköpta panter, hvilka sedermera befunnits vara af oädel metallkomposition.
Men frågan har nu inför Kongl. Maj:t blifvit föredragen, utan att Förvaltningen af Sjö-ärendena erhållit nådig befallning att sig yttra, och vid föredragningen har, såsom af det Konungens nådiga proposition bifogade protokoll upplyses, icke eller chefen för Sjöförsvaret varit närvarande. Vid sådant förhållande och då det utlåtande af vederböraude embetsverk, som är att tillgå, på goda skäl, så vidt jag förmår döma, afslvrker indragningen, måste jag anse mig förhindrad att densamma medgifva. Jag saknar den skarpsinnighet, som erfordras, för att, på det sätt Utskottets pluralitet vid denna frågas behandling funnit lämpligt, tolka Rikets Ständers, i underdåniga skrifvelsen af den 22 Oktober 1848 tillkännagifna, beslut, att de utarrenderade boställen, som äro till korpser och embetsman anslagrte, skulle från indragning till statsverket undantagas och de i afseende på dem nu gällande författningar framgent tillämpas■ Tvertom synes mig klart, att de till Ilottan anslagna boställs-hemman efter ordalydelsen äro bland undantagen innefattade. De äro indelda boställen, anslagna till en korps. Denna egenskap af indelning och det skydd mot indragning till statsverket, som redan genom indelningsverkets orubbade helgd för dem borde vara att påräkna, kunna de icke hafva förlorat genom Kongl. Maj:ls vid olika tider, på sätt Utskottets utlåtande upplyser, förändrade föreskrifter om sättet för deras utarrendering och tillsynen öfver dem, lika så litet som de under bostä Ils-cl irek tioner nes tillsyn ställde det lägre befälets boställen vid landtarméen, hvilka för regementenas aflöningskassor äro utarrenderade, derigenom hafva förlorat sin indelningsnatur, ehuru de likaledes, såsom Utskottet om 6 Stals-Ulshollels Utlåtande, M 128. flottans ifrågavarande boställen anför, icke vidare disponeras för det ursprungliga ändamålet att af innehafvare!) bebos.
Jag anser det alldeles oriktigt att frångå redan fattade beslut, och tillstyrker således R. o. Ad. att vidblifva sitt beslut och godkänna voter:s-propos:n. Frih. Palmstjerna: Hvad det hittills inträffade missbruket angar, så torde till upplysning i frågan kunna lända den uppgiften, att de beredda hudar, som blifvit införtullade, hafva blott utgjort en sjettedel af de oberedda. Missbruket torde således ej hafva varit sä betydligt. Gr. Cronhjelm: Då sakens historia numera kommit att utvecklas, så torde jag äfven fä erinra, att vid återremissen af detta betänk, förekom ytterligare ett förslag till rubrik, som jag tror var framställdt inom PresteSt., nemi. ”torra och torrsaltade”; men sorn man fann, att samma resultat skulle vinnas genom R. o. Ad:s beslut, så har förmodligen PresteSt. frångått detta förslag. Häraf hemtar jag ännu ett skäl för mitt tillstyrkande, att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt redan fattade beslut. Hr von Hartmansdorff: Jag hade hoppats, att det H. Ståndet skulle anse såsom en tyst öfverenskommelse, att, i händelse någon yrkade att Ståndet mätte vidblifva sitt beslut, Ståndet också vil - Den 2 April f. m. 25 ville göra elei ; ty i annat fall måste följden blifva den, som redan visat sig i delta fall, nemi. all man ånyo ingår i öfverläggning om sjelfva saken, hvaraf åter härrörer, alt man uppehåller sig vid hvarje artikel lika länge nu som förra gången. Jag anhåller derföre vördsamt, att, enär åtskilliga ledamöter bestridt förändringen, II. o. Ad. mätte förblifva vid sitt förra beslut och godkänna voter:s-propos:n. Hr Rosenblad: Då jag icke känner, att något Polskt veto kan hindra Ståndet att här fatta det beslut, som Ståndet på grund af för handen varande skäl linner lämpligt, så får jag för min del anhålla att majoritetens mening måtte få gälla, utan afseende på huruvida det är en eller flere ledamöter, som yttrat sig deremot.
Skrifvelse d. 2» Dec. 1823, i Nåder medgifvas, enär de timat under krigstillstånd med den uppbringande Makten; men då det serskildta förhållande härvid inträffat, alt uppbringningarne skett, dels få dagar efter det krigs—tillståndet med den uppbringande Makten tagit sin början, dels under inrikes kustfart, närbelägna orter emellan, och i ett fall, under det fartyget legat för ankar vid Svensk strand, ville K. M:t, som för öfrigt inhemtat, att förlusterne, oberäknadi nyssnämnde omständighet, äro i mer och mindre mon ersättningsgilde, i Nåder hafva hänskjutit frågan om deras godtgörande till R. St:rs pröfning vid innevarande Riksdag. 6:0 Krey ertan Nordstjernan, uppbragt den 18 September 1813 af Dansk Kapare. — Ersättning för Fartyg och Last reclämerad af Handlanden L. Lindqvist. Den Kgl. remissen, i afseende på detta reclamationsmål, innehåller: att, enär Fartyget blifvit af Dansk Kapare uppbragt den 18 September i8i3, eller på en tid, då Danmark var i krig med Sverige, K. M:t 20 3oG Stats-Ut skottets funnit ersättning icke kunna, emot 2 morn. af R. Sttrs underd. Skrifvelse den 21 December 1823, i Nåder beviljas; men då härvid förekommer, att krigstillståndet med Dannemark, genom Krigsförklaringens utfärdande, tagit sin början endast 3:ne dagar förrän uppbringningen skedde, samt någon ersättning af K. Danska Regeringen icke kunnat i ministeriel väg reclamenten beredas, ville K. M:t i Nåder hafva öfverlemnat målet till R. St:rs pröfning vid innevarande Riksdag. 7:0 Briggen Nya Välfärden, uppbragt af Engelsk Kapare och prisdömd år i8o5. — Ersättning för Fartyg och Last reclamerad af Grosshandlaren P. Rackman. 8:0 Fregatt Skeppet Iréne, uppbragt i November 1810 af Dansk Kapare. — Ersättning för Skeppet reclamerad af Carl Leffler och Handelshuset G. B.
Alltså : först hade han, det var en vecka före Malms död, samma dag som han mötte Malm vid hörnet af Hamnoch Adelgatorna, sett henne samman med konsul Carstens promenera ensamma i en af alléerna i Kungsparken. Han hade icke strax känt igen henne, när han först varseblef henne på afstånd: hon hade haft en sådan förändrad gång, tyckte han, – kanske var det bara i hans egen förnimmelse. Nå, så hade han mött dem, och helsat; och fröken Clara hade besvarat helsningen så ceremonielt och kyligt, som efter en första presentation. Och vidare: så hade hon skrifvit och skrifvit, deruppe från Ringsjön, att han då ändtligen måtte komma, hvarför han då icke komme, bref på bref, det ena längre än det andra, det ena ömmare än det andra; och till sist hade hon gått öfver gränsen och glömt sig: han måste komma, stod der, ty hon längtade efter hans ögon. Han hade genom de der par raderna känt, hur det skälft i henne, när hon nedskref dem; och den vällust, hon dervid rönt – dubbelt ljuf kanske, emedan den utlöstes utan fara och otillåtet, men det visste han icke då – hade meddelat sig öfver till honom. Nå, han hade kommit, och – deras förhållande hade blifvit just så som det förut varit, hvarken ett mer eller ett mindre. Och så, det var en månad senare, låg en morgon ett kuvert i visitkortsformat i hans breflåda, och inne i det fröken Claras och konsul Carstens’ förlofningskort Truls gick med fingrarne om hakan fram och tillbaka å golfvet och funderade. Han kom till enahanda resultat som alltid: d. v. s. han kom till intet som helst resultat. Han hade redan hunnit tröttna vid sina fruktlösa funderingar, då till på köpet en mus började gnaga inne bakom en golfpanelning. Han slapp med ens ut ur sin tankecirkel och grep med begärlighet tillfället att finna något som kunde upptaga honom. Han anstälde en noggrann undersökning af, hvarifrån ljudet kom; och fann omsider den rigtiga punkten. Han knackade på panelningen och lyssnade efter verkningen; musen på andra sidan höll också upp med sitt arbete och tycktes äfvenledes lyssna, – för en liten stund; ty derpå vidtog gnagandet igen.
Då, i händelse Silfver inköptes, med tillägg af transport-kostnaden, utan att det upphandlade partiet utifrån lill landet inkomme, Banco-Fullmägtige skulle komma att medverka till cursens stegring, samt, i händelse silfverköp inom landet tilläts, det ofelbart skulle föranleda till den för silfver-utvexlingens bestånd skadliga speculation, alt man den ena dagen loge utur Banken en summa silfver, för att den andra dagen till Banken återleverera samma silfver, med en vinst, motsvarande transportkostnaden, måste Utskottet på det högsta bestrida den mening, att försök borde inom landet af Banco-Styrelsen göras till silfvers anskaffande. Genom inköp af Svenskt myntadt silfver skulle en vinst för Banken uppstå, medelst besparing af myntnings-kostnaden, och Utskottet finnér sålunda ingen anledning att förhindra inköp jemväl af Svenskt myntadt Bih. till RSt. G Sami. t Afd. Q tutte Häftet. 42 Banco-Ulshotlets Utlåtande N;0 16. silfver, så snart man blott kan vara förvissad, att uppköpet deraf verkligen sker från utländsk ort. Någon synnerlig svårighet åter för Banco-Styrelsen, att härom göra sig förvissad, anser Utskottet ej ega rum, då Utskottet naturligtvis förutsätter, alt någre silfverköp icke, utan i större scala, kunna uppstå. Ibland conlroler, som i nämnde hänseende kunde vidtagas, förekommer t. ex , alt, när Banco-Styrelsen med något väl accrediteradt Handelshus afslutar contract om en större silfver-leverance, fästas såsom vilkor, att Svenske Embetsmän, vare sig Minister, General-Consul eller Consul å de orter, ifrån hvilka silfret exporteras, skola med deras embets-intyg styrka allastningen och med deras em bets-sigill äfven kunna förse sjelfva emballagen. Vid första Svenska Tullkammare undersökes sedermera, i vanlig ordning, förpassnings-handlingarne och sjelfva lasten jemföres dermed, saint förpassas vidare till Stockholm, hvarest godset i Packhuset väges och journaliseras, innan det af Banken emottages.
Desse utgifter, hvartill Riksens Ständer icke beviljat någre medel och derföre ej annorlunda än förskottsvis emot ersättning, äro af 3:dje Hufvud-Titelns anslags-summa bestridde, böra uti Räkenskaperne balanceras bland förskolter emot ersättning, den Kongl. Maj:t i Nåder lärer täckas låta korn - Stats-Utskottets Betan ka n d en. 789 komma berörde Hufvud-Titel till godo, så fort tillgång dertill gifves. 4:o Stats-Utskottet har vidare inbettttat af Kongl. Maj:ts Nådiga Bref tilirSlats* Contoiret, dateradt den a3 Maji 1821, att sedan Kongl. Maj:t, den 27 Mai tii samma år, i Nåder förordnal Förste Expeditions-Secreteraren Skogman, att tills vidare förvalta Stats-Secreterare-Ämbetet för Handelsoch Finance-Ärenderne och tillika förunnat honom, att från och med 2:dra Qvartalet berörde år, såsom arfvode, uppbära den ledige Stats-Secreterare-Lönen, emot det att han från samma tid lemnade dess vid Handelsoch Finance-Expedition innehafde Protocolls-SecreterareLÖn och Öfrige förmåner, har Kongl. Majit i Nåder förklarat, att nämnde Protocolls-Secreterare-Lön skulle tills vidare anordnas till Tillförordnade Stats-Secreterarens disposition, för att af honom på det sätt fördelas, att de personer, hvilke inom Expeditionen dertill voro i tour, såsom arfvoden deraf erhölle skillnaden emellan deras innehafvande Löner och de nya Löner, som de, i händelse förberörde Protocolls-Secreterare-LÖn, i vanlig ord - 4:de Sami. 5 Band. 49 790 Stats-Utskottets 13 e t ä n k a il d e ria ning blifvit ledig, bade egt att i Successio» nen tillträda.