Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det medgifves val, att de af förenade Utskotten föreslagna Obligationer, med hvilka Fordringar hos Filial - Disconterne. skulle komma att liqvideras, icke kunna blifva aldeles lika gångbara, som Tre Procents Reverserne voro före Disconternes iråkade obestånd; Men, då dessa Obligationer garanteras af Staten och få användas uti Uiqvider af Lån uti Götha CanalBolags samt Malmö Disconter, bör deras gångbarhet härigenom mycket befrämjas; Och, när härtill kommer, att sådana Obligationer jemväl Utgifvas för de summor, hvilka äro insatte på Götha Ganal-Bolags Disconts Afskrifnings-Räkning och förut icke circulerat, kan den del af Rörelse-Gapitalet, som Tre Procents Reverserne utgjort, icke komma att undergå någon förminskning, helst den brist uti numerairen af Rörelse-Gapitalet, som af Obligationernes trögare circulation befaras, samt rabatten, vid deras öfverflyttande från en till annan hand, till fullo ersättes genom förenämnde nya Capital i Obligationer , hvilka för stående medel på Gotha Canal - Bolags Diseonts Afskrifnings - Räkning komma att utgifvas. Statsoch Banio-Utsiottens Tetänkanden. 1115 Några varda Ledamöter hafva föreslagit, att, i stället för Obligationer på fulla beloppet af Discont-Foidringarne, dessa Fordringar skulle genast Contant Iiqvideras, men med rabatt; hvarvid tillika den förmodan blifvit yttrad, att de fleste af Boigenär-erne med ett sådant liqvidationssätt skulle finna sig mera helinne. Och få Utskotten härvid åberopa hvad redan blifvit anfördt, i afseende på det uppgifnp Förslaget om Discont-Skuldernes öfverflyttande till Banquen, att nemligen hvarken Banquen elier dess Discont har några odisponerade tillgångar,'och att således, i och för Discont - Skuldernes prompt* betalande, vare sig med eller utan rabatt, nya Sedlar måste utgifvas.
Den i Juni. i det vid Propos:n fogade statsrådsprotokoll, såsom motiv bland annat anfördt, att »det för förbrukaren, så väl som för landets allmänna hushållning, icke kan vara likgiltigt, om för ändamål, till hvilka ett vida billigare råämne vore fullt lämpligt, någon gång till och med tjenligare, än det dyrbarare Svenska jernet, detla ändock måste dertill användas», och att »för särskilda, hvarken få eller obetydliga behof dittills, fast undantagsvis, tullfri införsel blifvit medgifven af tackjern för gjuterier och mekaniska verkstäder, af gjutet jern för vatten och gasledningar o. s. v.», samt att sådan tullfrihet »otvifvelaktigt skulle äfven fortfarande beviljas, enär den snart sagdt utgjorde vilkor för möjligheten att åstadkomma och underhålla anläggningar af omförmälda beskaffenhet.» Emot tullfrihetens bibehållande liar jag hört åtskilliga anmärka, att det lage en orättvisa uti att medgifva den utländska varans afgiftsfria införande, när den Svenska af samma slag är vid utförsel underkastad tull. Det är likväl en antagen grundsats, hvilande på helt naturliga skäl, att lätta införseln af sådana artiklar, hvilkas utförande man ur statsekonomiska hänsigter vill försvåra; och åsättes tackjernet införseltull, blefve således detta den enda bland alla i utförseltariffen såsom tullpligtige uptagna varor, som vid införseln vore tull underkastad. Jag anhåller, att Utsk:ts förslag jemväl i denna punkt måtte af R. o. Ad. bilällas. Frih. Raab, Adam Christian: I detta afseende får jag förklara, att jag ej kan annat än instämma med Gr. Liljencrants. Såsom gammal Småländning vet jag, att vid åtskilliga bruk begagnas den s k. myrmalmen, hvilken har den egenskapen att vara lika dålig som den utländska. Flere masugnar hafva i Småland blifvit inrättade blott för att sysselsätta sig med tillgodogörande af sådan malm; och jag tror att den minskning i malmens begagnande, som under sednare år visat sig, härrör från den utländska konkurrensen. Hr von Koch, Nils Samuel:
På dessa skäl anhåller jag, att Utskottet föreslår oss Författningen, såsom Lagförklaring; och tror, att sjelfva Expeditionen bör af Lagutskottet, icke af ExpeditionsUtskottet, författas. Jag anhåller, att detta yttrande må genom remiss Lagutskottet meddelas. Remitterades till LagUtskollet. Föredrogs ånyo StatsUtskottets den 18 sisth April under N:o 152 afgifne, samt den 7 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående reglering af allmänna IndragniugsStaten. Den 29 Maji. 10Z Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: I g punkten af detta Utlåtande har Utskottet, i afseende på tiden för det tillstyrkta fortfarandet af f. d. Landshöfdingen Järtas pension, nyttjat ett annat uttryck, än vid förra Riksdagen begagnades. Då beviljade Rikets Ständer denna pension intill derpåföljande Riksdag; nu deremot har Utskottet föreslagit, att pensionen måtte utgå än vidare. Jag önskar att detta uttryck måtte rättas till likhet med det vid sistlidne Riksdag nyttjade, så att berörde pension tillstyrkes alt utgå intill nästa Riksdag, hvilket troligen också är Utskottets mening. — I afseende på i3 punkten af Utlåtandet måste jag, ehuru fullkomligt erkännande Hans Excellence StatsRådet Grefve Rosenblads förtjenster under en lång Embetsmanna-bana, likväl instämma med dem, som i Utskottet reserverat sig mot uppförande på IndiagningsStat af de 1600 R:dr B:co, Hans Excellence förut åtnjutit såsom arfvode på TullVerkets Stat.
M:s nåd. propos. om ett anslag till krigsängfartygs byggande malte af R. o. Ad. varda bifallen. Hr Råfel t: Hr Frih. Gyllengranat har redan yttrat hvad jag ämnat säga i denna sak, så att jag ej har något att dertill lägga. Jag vill nu endast anmärka, att nästan alla andra sjöfarande nationer i Europa hafva fästat ett särdeles afseende på krigsångfartyg. Så liar England uppbringat sin ångflotta till ett antal af 100 fartyg, Frankrike till 90, Ryssland 22, Holland 9 Danmark 3 å 4. Vid föreg:de riksdag liar man yrkat, alt Styrelsen måtte fästa mera afseende på detta förhållande; nu när K. M. begär 300,000 r:dr för detta ändamål, så afslär man det. Jag kan ej finna någon conseqvens i detta beteende. Man mäste ej veta livad man vill. Pä dessa grunder anhåller jag, att R. o. Ad. ville bifalla K. M:s nåd. propos. och bevilja de begärda 300,000 riksdalerne. Uppå härefter af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos., behagade R. o. Ad., med afslag å U(sk:s utlåt, i denna punkt, besluta, att, för nybyggnad af krigsångfartyg och ångkraftens användande på flottan tillhöriga fartyg, skulle på 5:le hufvudtitcln uppföras det af K. M. äskade anslag af 300,000 r:dr, att utgå under loppet af 3 år, med ^ om året. 3:dje, f:de, S:le och 6 te punkterne. Lades till liandlingarne, med förklarande i afseende på den del af 5:te punkten, som rörer ifrågasatt anslag för inrättande af en ångpanneverkstad i Carlskrona, att R. o. Ad. lät dervid bero. 5 H. 20 .502 Den 7 December e. m. Slutligen företogs och lät R. Ad. bero vid Utsk:s nu algi fira yttrande, ang:de de 245 tunnor, som uti den utlåt.
Brot. 1865 & 1866. 8 Sami. 13 Häft. 1 2 Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande N.-o 40. jordegare, hvilkas hemmans områden icke sträckte sig till hafsstranden; så lät, enligt hvad Utskottet inhemtat, Kongl. Maj:t i anledning deraf anbefalla Konungens Befallningshafvande i Hallands län att till Kongl. Maj:t inkomma med underdånigt yttrande om och hvad utväg lämpligen kunde vidtagas till beredande af lättade tillfällen för de hemmansegare inom Halland, hvilkas områden icke sträckte sig till hafsstranden, att åtkomma hafstång, som derå uppflöte.
Om en allmän pröfningskomité i hvarje län. § 109 igenfinnes i § 65. § HO d:o » § 66. § lil d:o » § 70. § 8 12 d:o » §§ 67, 69. § J13 d:o » §§ 67, 68. § 114 d:o » B 74- §115 d:o » § 73. §§ 816, 137 igenfinnas i § 7 6. O '"O CO *«■ § 80. ' Allmänna föreskrifter i afseende å taxeringsoch pr öfning skomitéer na. § 819 igenfinnes i § 55. §120 d:o » § 77. Om ändrings sökande i debiteringsoch taxeringsmål samt om besvär öfver ådömda böter. § 121 igenfinnes i § 82. §122 d:o » §§68,75,88. § 125 d:o » §§78,82,83. § 124 d:o » § 84. §§ i förslagen till §§ i 1858 års bevillningsförordning. 1 Bcvlllningsstadga. Instruktion. Manlalsskrifningsförordning. Art. V. j Om uppbörd, afkortning, undantag och lindring samt redogörelse. Om afkortningar. ' § 158 igenfinnes i § 95. § 139 d:o » § 96. Om redogörelsen. i § 147 igenfinnes i § 97. §148 d:o » § 98. § 149 d:o » S 99. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1859. UNDERDÅNIGT BETÄNKANDE OCH FÖRSLAG angående SKJUTSNINGS-ltESVÄRETS ORDNANDE, AFGIFVET DEN 31 AUGUSTI 1859 A b' DEN BERTILI, t NÅDER FÖRORDNADE KOMITÉ. STOCKHOLM, tryckt hos joh. beckman, 18;>9. Korning!
Anmärkning, De som yrka att Speciemynt, eller Sedlar som dermed till fullo inlösas, äro ett Lands bästa rörelsecapital, och att således våra Sedlar borde realiseras, hafva rätt i hufvudsaken ; men ingen tid är dertill mindre tjern lig än den närvarande. Sedan olyckan är skedd, Speciemyntet , från 1 7»3 års krig, ur rörelsen försvunnit, penninge-oredan alltifrån den tiden nästan beständigt tilltagit3 då Rikets import af öfverflödsvaror öfverstiger deras export af mödosamt skaffade producter, och nu, då de flesta Landtegendomar äro pantsatte för skuld, hafva de mera rätt, som påstå, att en brådstörtande realisation , eller en ytterligare sedel» Den 1 4 Mars. 93 indragning, skulle krossa myrorna, eller de närande medlemmarna i samhället. Det skamlösa penninge-ockret, en följd af StrypSystemet, drabbar i synnerhet den skuldsatte Landtmannen, som, efter mångdubblade utskylder, under 3;ne på hvarannan följande frost och missår, nödgats betala lika gärd för graverad som för ograverad egendom, och hvars si;ta goda skörd försvinner genom ett för hastigt fall af Spannmålspriset, relaiift till andra nöd vändghetsvaror , då, i synnerhet till hans Krono-utskylder och höjda arbetslöner, nu lordias vida större Spannmålsq vantum, ©ch kanske nya lån, lör att d-m afbörda. Månge Landtmän, oaktadt all kunskap, flit och sparsamhet, hafva redan öfverlåtit, och skola snart, om hjelp ej mellan.' kommer, allmännare se sig nödsakade att under värdet öfverlåta sin kära jord åt dem , sorn sofvit sig till höga intressen, och varit obetydligt beskattade för sin, icke synbara, förmögenhet. Igenom den föreslagna nya LäneBanken , med fast Landtegendom till hypothek för Lån på en ringa del af dess hela redbara värde , kunde Bankens credic icke försvagas , och hvarken dess eller RiksgäldsContoirets
Till detta förslag lemnade R. o. Ad. uppå framställd propos. sitt bifall. Föredrogos och remitterades till Stals-Utsk:t K. M:s den 16 dennes bordlagde Nåd. Propos:r: ang:de anslag till förändring och tillbyggnad af central-hospitalet vid Upsala ; ang:de upplåtelse af mark till utvidgning af Upsala centralhospitals område; ang:de anslag till gymnastiska central-institutet. Föredrogs K. M:s den 16 dennes bordläde Nåd. Propos., ang:de tillökning i arméens nuv:de kavalleri-styrka. Hr Silfverstolpe, David Ludvig, anförde skriftligen: Sedan Allm. Besv.- o. Ekon.-Utslcts förslag om Smålands Husar-reg:tes alsittande, föranledt af väckt motion derom inom Ilederv. Bonde-St., blifvit al B. St:r alslaget, hade jag hyst hopp att denna fråga nu och för sista gången förfallit, heldst det försports, att den af K. M. nedsatta Landtlörsvars-komitéen vackt förslag om kavalleriets förökande. Nu har detta kornitéens förslag, sedan det lyckats vinna regeringens gillande, blifvet till B. Skr öfverlemnadt, och, besynnerligt nog, tillråder komiléen alt, för att öka vår kavalleri-styrka, Smålands Husarreg:te måtte afsitta. Detta är det enda positiva af förslaget. Till ersättning för det afsuttna reg:let lemnäs åt en aflägsen framtill hoppet om en större kavalleri-stvrka. Föreliggande förslag, som afser införande af ett slags cirkulation inom de olika vapnen af vår indelta armé, är, enligt min åsigt, lika opraktiskt vid tillämpandet, som tanken deraf är djerf. Man vill öka kavalleriets kraft och anseende (den kraft och det anseende, som dokumentera sig på slagfältet) och till den ändan låter man ett godt, och ett i alla alseenden godt reg:te afsitta, och låter i dess ställe ett inlänteri-reg:te sitta upp.
romanen om den råa kraftens triumf öfver alla andra lifsmakter i det parisiska fin-de-siécle-miliöet, verkade på samma sätt och genom samma medel: kapitlen lade sig upp öfver hvarandra såsom trappsteg, på hvilka läsaren omsider nådde den välarrangerade sluttablå, hvari samme Bel~Ami, som i inled-niogsskildringen icke hade pengar till att betala en bock, krönes med all makts och rikedoms och kärlekslyckas fullkomlighet, efter att genom samtliga mellankapitlen ha trampat andras bjertan och egen heder sönder och samman under sin häl. Sedan går det alltjemt utför, genom * Mont ‘ Orioht » Pierre et Jean » m. fl,ända ned till ytfotre Coeur », en bok om en q vinna, som icke kanälska, en skildring, matt och torr i färgen som en tafla af Paris de Cbavannes, ett porträtt, platt som mål ad t papper, ett spiritnelt kåseri öfver detta det intressantaste af alla tidsfenomen, qvinnan, som kulturen gjort själsligen könslös, i st. f. en fysiologisk förklaring af detsamma. Hos J. K. Huysmans hade jag stannat vid » Å Rebours ». Det visade sig nu, efter att jag tagit kännedom om hau9 senare produktion, att den nämnda boken var pjelfva den kostbara kronjuvel, till hvilken alla hans andra verk endast tjenade som infattning. Huysmans hade börjat sin författarebana med en novell * A vau-l ' eau », som bokstafligen icke skildrade annat än en halfgam-mal ungkarls fraktlösa försök rundt i Paris att skaffa sig ett drägligt spiskvarter, men som i trots af denna groteskt simplifi-cerade lifskonflikt rymde betydligt mera äkta och besk lifeleda än något som helst dikthäfte af en modern Weltschmerzpoet. Derpå följde * Le$ soeurs Vatard », en skildring af parisiskt fa-brikslif i Zolas genre, med tvenne unga fabriksarbeterskor såsom förgrundsfigurer i den figurrika samfundsinteriören.
Det var öfverenskommet att vi åter skulle träffas på sensommaren på det ställe i Jämtland, där Sonja slagit sig ned tillsammans med min brors familj. Men knappt hann jag anlända dit förrän Sonja måste resa därifrån, kallad af ett telegram till Ryssland till sin syster, som fått ett nytt allvarsamt anfall af sin sjukdom. Då hon återkom i september, hade hon sin lilla då nära åtta-åriga dotter med sig. Hon bosatte sig nu för första gången i egen våning i Stockholm. Hon hade ledsnat på att lefva som inackorderad. Visserligen var hon ovanligt likgiltig för all slags komfort och hemtrefnad, likgiltig för hvad hon åt och för de möbler hon använde, men hon hade däremot ett afgjordt behof att vara oberoende och absolut herre öfver sin tid, och hon kunde därför ej längre finna sig i de många band det alltid medför att bo hos andra. Hon lät alltså sina vänner hjälpa sig med att taga en våning och en hushållerska, som tillika skulle sköta barnet, köpte en del möbler och lät andra komma från Ryssland, samt ordnade sig sålunda ett hem som dock alltid behöll prägeln af en tillfällig anordning, färdig för uppbrott när som helst. Den salongsmöbel, hon låtit sända från Ryssland, var karakteristisk nog. Den var från hennes föräldrahem och hade hela de gamla herresätenas pomp. Den hade stått i en ofantlig salong och bestod af en lång soffa, som tog upp en hel vägg, en hörnsoffa, som var en del af en gammal milieu med blomsterdekoration i midten, djupa fåtöljer, allt i rikt skulpterad mahogny och klädt i högrödt sidendamast, hvilket dock var trasigt, hvarjämte stoppningen var nedsutten och fjädrarna sprungna. Det var meningen att kläda om och rusta upp denna möbel, men det blef aldrig af, dels emedan för Sonjas ryska uppfattning det alls icke var något så märkvärdigt att ha en trasig möbel i sin salong10, dels emedan hon aldrig fick tillräckligt intresse för Stockholm, aldrig känslan af att detta hem var annat än en station på vägen och därför ej brydde sig om att depensera därpå. Ibland när hon var vid godt lynne kunde det dock komma öfver henne ett raptus, då det roade henne att med egna handarbeten dekorera sina små rum. En dag skickade hon mig med anledning häraf följande biljett: »Anna Charlotte!
Sedan en eller annan Sockens Magaziner erhä lik en för ytterligare Spannemäls-inköp umbärlig Fond, och något mer eller mindre deraf således kunde anwändas till andra Soknens behof, borde i Riksens Ständers underdåniga tanka, detta tillfälle ej lämnas obegaqnadk för Allmänna Byggnader, aflöning för Skolmästare och Barnmorskor, Vaccination och Farrig-Jnrätrningar i allmänhet, alt efter Fyndens beskaffenhet och särffildta förhållanden i hwar och en Ort. Slukeligen fä Riksens Ständer frambära den underdäniga önskan,att, dä On Gottland', htvilken en läng tid af äret är aldeles llkild frän kasta landet, och således wid förefallande behof af Spannemäl, fwärligen kan frän andra häll undsättas, nödwändigt bör inom sig wara försedd med hwad nödtorften fordrar, inrättningen och besörjandet af Sockne-Ma gaziner - mo Den 22 November - gaziner derstädes mätte pä alt möjeligt särt befordras lill en för knnewänarne högst angelägen werkstäl lighet. Riksens Ständer framhärda ete. Uplästes ä nyo den i sista plenum pä bordet lagde expedition, rörande Deras Majestäters och Tronföljarens Hos-Smler. Grefwe la 6aräis, stacod Iiiemvt sturer af denna expedition har jag funnit införda de orden; sä widt möjeligt är. Mig är försa rädt att dessa ord ej jkoia finnas uti der af Rikens Ständer gemensamt öfwer delta mäl fattade Vestm.
Ett annat medel, som afser inskränkandet af församlingarnas rättighet att efter godtycke använda statens medel och beskatta folket, är det af Unionens alla stater — undantagandes fem af de östra — antagna stadgandet, att den lagstiftande församlingen skall sammanträda hvartannat år i stället för hvarje år. Insiktsfulla fosterlandsvännerREAKTION MOT REPRESENTATIONSSYSTEMET. ha för öfrigt anmärkt, att det vore ännu bättre, om församlingarnas sessioner inträffade vida mera sällan, och att det kännes som en lättnad, när de med statsmedlen slösande representanterna återvända till sina resp. hem. I nyss antydda syfte har äfven sessionstiden betydligt inskränkts för de fleste af de lagstiftande församlingarna, ehuru man i vissa stater — såsom i Kolorado och i Kalifornien — åter måst öka den något, emedan besluten fattats » i flygande fläng » utan undersökning eller diskussion. Så inskränkes äfven representanternas maktbefogenhet genom att de göras mera beroende af folkopinionen. På många håll har detta lyckats, så att folkombuden ej vågat afgöra viktiga frågor, innan efter deras mandats utgång kommittenterna genom deras återväljande uttryckt sitt godkännande af deras åsikter. Ytterst återfinnes här den uppfattning, som låg till grund för » principalatsläran » om att valmännen och ej deras ombud voro riksens ständer, hvilken för omkring halftannat århundrade sedan framställdes i Sverige af Springer och i allmänhet omfattades af mösspartiet. Då det ej låter sig göra att införa rent folkvälde, sådant som de små antika republikernas i det föregående framhållna, utan representanter måste fortfarande användas, har man varit betänkt på att gifva deras handlingsfrihet en begränsning, som öfverensstämmer med deras uppgift att bevaka statens intressen. Så beslöt staten Newyork 1874 att för statslåns upptagande skulle erfordras, att ej blött representationens flertal, utan äfven valmännens gifvit sitt samtycke därtill, sedan vädjande till dem egt rum i nära öfverensstämmelse med det schweiziska » referendum », till hvilket vi skola återkomma i det följande.
Förordningen den 13 Juli 1853 tilläte, att hemman finge utan föregången undersökning klyfvas till pudels mantal, men Kongl. Förordningen den 19 December 1827 stadgar, att för besutenhet å hemmansdel erfordras sådan afkastning deraf i vanliga år, att åboen kan påräkna bergning och utgöra utskylderne, hvartill ansetts oundgängliga så goda egor af åker, äng och betesmark att, med begagnande af tillgängliga odlingsläg,enheter, ett hushåll af tre arbetsföra personer kan underhållas samt en häst eller ett par oxar, 2 å 3 kor och 5 å 6 får eller getter kunna födas, så kunde en samtidig tillämpning af dessa författningar icke i Westerbottens och Norrbottens län ega rum, emedan -^idels mantal, skattlagdt efter 1773 års metod, ej gåfve den afkastning, 1827 års förordning bestämmer såsom vilkor för besutenhet; samt att de menliga följderna af nämnde skattläggnings-metod redan visat sig i flera hemmans iråkade ödesmål och sannolikt skulle blifva ännu mer olycksbringande, sedan skogarne upphört att lemna tillgång till bestridande af ett hemmans alla utskylder tillika med åboens lefnadskostnader. Sedan Kongl. Majit i nåder anbefallt Dess och Rikets Kammar-kollegium att med underdånigt utlåtande i detta ärende inkomma, har bemälda Kollegium deröfver infordrat underdåniga yttranden såväl från Kongl. Majits Befallningshafvande i Westerbottens och i Norrbottens län, sorn ock från vederbörande Kronofogdar och Häradsskrifvare samt Styresmännen för Afvittrings-verket inom de nämnde länen; hvarefter Kollegium, uti skrifvelse den 28 Oktober nästlidet år, jemte öfverlemnande af berörde yttranden, för egen del afgifvit underdånigt utlåtande i ämnet och dervid anfört följande: Hvad först anginge det skäl för ändring i den gällande skattläggningsmetoden, hvilket, enligt innehållet af Rikets Ständers of vanberörda underdåniga skrifvelse, skulle hexntas deraf, att en samtidig tillämpning af nämnda skattläggnings-metod och Kongl.
I så måtto synes ofvanstående strof ha full tillämplighet på kvinnan och den brytningsperiod hon nu genomgår samt ge anledning till några allvarliga ord. Det behöfves ej någon stor skarpsynthet för att märka, att redan nu en ganska betydlig skilnad förefinnes mellan vår tids unga kvinnor och föregående släktleds. Förr uppfostrades den unga flickan hufvudsakligen till att blifva maka och moder. Hennes utbildning försiggick i allmänhet mera i hemmet, under moderns ledning. Hon lärde sig att sköta ett hushåll i alla dess detaljer och satte sin stolthet i alt icke ge sin moder efter i praktisk duglighet. Det var modern, som föregick henne med exempel ej blott i att sköta hushållsbestyren, utan äfven i att behandla tjänarne, och ofta blef modern föredöme för den unga frun i hennes förhållande till mannen. Det är klart, att under sådana förhållanden den unga flickans uppfostran i många fall kom att lida af vissa brister. Hon lärde sig ofta ej mer än modern kunnat, och den bokliga bildning, som bestods henne, blef i många fall ofullständig. Men huru allvarliga dessa brister än må synas, uppvägdes de dock mer än väl af förtjänsterna. Den unga flickan fick från första början sätta sig in i sysslor, som skulle komma att utgöra hennes lifsuppgift. Hon vann därigenom en säkerhet, ett praktiskt förstånd, ett savoir faire, som på intet annat sätt kan vinnas. Skötseln af yngre syskon gaf henne insikter, som blefvo henne till stor nytta, då hon fick sina egna små att vårda. Hon uppfostrades i hemmets frid, under hägnet af föräldrar, i kretsen af älskade syskon, och minnet af föräldrahemmet skulle komma att med en fläkt af huslighet och värme följa henne genom hela lifvet. D e allvarliga plikter, som pålades henne, den omsorg, kraft och förstånd, de fordrade, utbildade såväl hennes karaktär som praktiska duglighet, på samma gång de gåfvo sund näring åt hjärtat. Hvem af oss har inte någon gång under sitt lif träffat på en dylik utmärkt kvinna och lärt sig att älska henne? Hvem har icke kännt sig tilltalad af hennes lugna vä- sen, hennes klara förstånd, det varma deltagande hjärtat, det hängifna sinnelaget, den doft af sann och sund kvinlighet, som omgaf henne?