Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att tryckningen af Ridderskapets och Adelns Protocoll borde fördelas på 2:ne jemte hvarandra löpande nummerföljder, sålunda, att uti den ena intages endast den egentliga Protocolls-stonmien och de muntliga anföranden, men deremot i den andra, under titel af Bilagor till Protocollet, alla motioner och skriftlige anföranden, försedde med Ordnings-nummer för dagen, 2:0 Att tryckningen af Ridderskapets och Adelns Protocoll, hvaraf 500 exemplar borde uppläggas, skulle af RiddarhusSecreteraren besörjas, intilldess Riddarhus Utskottet blifvit organiseradt, då becsäite Utskott sedermera borde under Frat. Utdr, d, 25 Jan, 1523, ji F.iksdagens lopp om nämnda tryckning föranstalta, och att, hvad efter Riksdagen återstod, skulle af Riddarhus-Directionen öfvertagas och fullbordas: 5:0 att frågan om utfärdande af Prenumeration på Ståndets Protocoll skulle till Riddarhus-Utskottets ompröfning och föranstaltande öfverlemnas, äfvensom Utskottet skulle anmodas, att, i afseende på alla de förkortningar, hvarigenom tryckningen kunde, så mycket möjligt vöre, påskyndas, vidtaga de för ändamålet mest lämpliga åtgärder; och 4:0 Att Ridderskapet och Adeln instämde uti de af Borgareoch BondeSlånden, i afseende å Bihangets redaction och tryckning jemte priset derå samt expeditionssättet af de frän Utskottet till RiksStånden inkommande handlingar fattade beslut. Ut supra. Ex Protocollo O. J. Lagerhiem. Utdrag af Hogv. PresteStåndets Protocoll vid lagtima Riksdagen i Stockholm den 25 Januari 1823. S. D, Efter förnyad föredragning af Vällofl. BorgareStåndets nästi. gårdag på Bordet lagda ProtocollsUtdrag af den 22 i denna månad, innehållande nämnda Stånds beslut, rörande tryckningen af dess Protocoll och Rihanget till samtlige RiksStåndens Protu» la Vrot.
De enda, som således kunde verka till något mouvement i Bankens ställning, skulle således vara de publika depositionerna, hvilka stigit högst till 3^ millioner; men dessa äro blott tillkomna för publika cassornas behof alt röra sig, icke för att på något sätt skingra Banken, och de kunna således i intet afseende blifva farliga. Jag skall dock icke vara emot, att de hädanefter blifva inräknade i sedelstocken, men kommer i sådan händelse att fordra en betydlig nedsättning i proportionen emellan sedelstocken och den metalliska valutan; ty eljest skulle den lätt kunna blifva generad af de sedlar, som utgifvas till lån på exportabla effecter. livad beträffar lättheten, sorn skulle i räkenskaperna vinnas ge - Den a3 Juli e. m. 57 genom Utskis förslag, får jag erinra, att det besvärliga i detta afseende hittills endast legat i tvetydigheten 0111 hvad som borde räknas eller afdragas; men örn TJtsk. blott härom gifvit bestämda föreskrifter, vore uträkningen i hvilketdera fallet som helst ganska rätt. Nu har Utsk. deremot sjelf varit otydligt och föranledt till svårigheten vid beräkningen, då det sagt, att alla depositioner skola inberäknas, utan att bestämma, om deruti jemväl skall innefattas, hvad som finnes i lånebanken deponeradt såsom öfverskott på gjorda låneafbetalningar, helst med lånebankens inkrånglade räkenskaper det icke torde blifva så lätt att alltid utfinna beloppet af dessa depositioner. För min del anser jag likväl detta mindre angeläget, emedan beloppet på sin höjd uppgår till ett par hundra tusen r:dr och det således är en småsak, om denna summa borttages eller icke. En annan anmärkning emot Utsk:s förslag skulle äfven kunna göras, bestående deri, att om alla Bankens ä vista förfallna skulder skola inberäknas i sedelstocken, har Utsk. förglömt Bankens förfallna ränteskulder, hvilka jag likväl för min del anser icke behöfva intagas i beräkningen, enär Banken alltid å andra sidan har förfallna räntefordringar.
Med förbigående af ingressen, lyder det sålunda: ”Sedan ”i anledning häraf, Inspectören för Sjötrup”perne underdånigt yttrande afgifvit, samt "J dermed, jemte eget underdånigt Utlåtande af den 23 i sistlidne månad till Oss ”inkommit, håfve Vi detta ärende i Nåder ”låtit Oss föredragas; och vilja, efter Nå”digt öfvervägande af hvad i ena och an”dra sidan i underdånighet blifvit anfördt, ”härmed i Nåder hafva förklarat, att den ”Rusteller Rotehållare, sorn genom befull”mägtigadt ombud vid Generalmönstring sig ”infinner, icke skall vara underkastad de ”ifrågavarande så väl uti Kongl. Brefvet af ”den ii Februarii iy44> so,n sedermera äf”ven uti 1819 års Generalmönstringslnstruc”tion stadgade böter för uteblifvande vid ”mönstringen, så framt det befullmägtiga”de ombudet förmår gifva bestämdt besked ”om allt, livad som emellan Båtsmannen ”och Roten kan ifrågakomma, eller af Gc - D e n 6 F e b r ii a r i i e. in. 265 ■”neral mönsterherren till afgörande framstäl”les; hvaremot Yi funnit sådane böter ovä”gerligen höra drabba den Rusthållare, som ”vid Generalmönstring icke sig inställer ”antingen personligen eller genom sådan la”ga fullmägtig, som kan bestämdt och nöjaktigt besked för sin hufvudman lemna; ”ägande J att härom vederbörande till be”hörig underdånig efterrättelse förständiga, ”och Yi befulle etc.” Nu hemställer jag, om detta icke gäller hela Båtsmanshållet, och bordt genom Förvaltningen af Sjöärenderne allmängöras. Grefve Posse:
Ibland fabriker, bruk och öfriga näringar utom bergsrörelsen anmärkes: l:o Tegelbruken, hvilka icke producera tegel öfver Länets behof. 2:o en Kardfabrik vid Jäders Bruk, drifves endast för en sticktafla och ett klipphjul med en gesäll. Årliga tillverkningen utgjorde förr 100 h 150 dussin diverse kardor. Sistlidet år 1838 uppgick tillverkningen till 140| dussin diverse kardor, upptagne i värde till 1,161 R:dr 15 sk. 4 r:st. Afsättningen har, i följd af flere Kardfabrikers anläggning i Stockholm, Götheborg och Norrköping, blifvit så förminskad^ att, efter befintliga materialiers upparbetande, Bolaget är sinnadt småningom inskränka och slutligen upphöra med denna icke mera lönande handtering. 3:o en Klädesfabrik på Nystrand nära Sabla af feiga betydenhet. 4:o en Tobaksfabrik i Westerås. 5:o 3:ne Stampeller Valk-verk enligt min förra berättelse. 6:o en Reparations-docka eller ett Hvarf vid Hjelmare Kanal. Uti denna väl anlagda docka hafva under de sednare åren 78 större och mindre fartyg blifvit dels förbyggde och dels reparerade. Fartygen kunna i denna docka intagas och der uppställas på blocken efter vid pass en timmas tid. 31 7:o ett Jaktbyggeri-hvarf i Westerås. 8:0 en Hagelfabrik vid Sala grufva. 9:o en Strumpfabrik i Köping. 10:o en Spegelfabrik i Westerås. Om dessa fabriker åberopas i underdånighet dels hvad under rubriken städer särskildt förekommer och dels de fabriks-berättelser, som till Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Commerce-Collegium årligen ingå och bos Eders Kongl. Maj:t af Kongl. Collegium anmälas. Ibland binäringar äro följande för öfrigt att anmärka: Varors forslande bedrifves i detta Län ganska mycket och är en hufvudsaklig utväg till biförtjenst för allmogen så på slättlandet som i bergsbygden; men för bestämmande af inkomsten häraf gifves icke någon pålitlig beräkningsgrund.
Hemmansdelar, som måst läggas i flera skiften, blifva efterhand klufna, då slängselskyldigheten jemnkas; äfvensom, när hälften-principen i stängsel blir antagen, vederbörande blifva mera angelägna att vid skiftesläggningen äfven hafva afseende å stängselskyldigheten. Utskfn hafva, ehuru ogillande det nya stängselförordntsförslaget, likväl ansett den ändring i nu gällande slängselförordn. i likhet dermed billig, att skog eiler utmark skola mot åker och äng deltaga i stängselskyldigheten; men såsom stängselgrund härför är af Utskm föreslaget oförmedlade hemmantalet. Jag tviflar, att något mera olämpligt, att icke säga oförståndigt, kunnat föreslås, än en sådan stängselgrund i denna del; ty deraf uppkommer den följd, att då t. ex. inägor till ett oförmedladt hemman af \ mantal möta utägor till ett från 1 till förmedladt hemman, utägorna få stänga dubbelt mot inägorna. Detta är en ytterlighet å andra sidan, som ej lärer gillas af någon och 264 Dea ax October. skulle göra allmänt missnöje. Man jemnföre härmed det nya stängsel förslaget, som gått en ytterst lämplig medelväg i denna grannlaga omständighet, der författningen hittills för utägorna lemnat full befrielse för all stängselskyldighet. Det bör ej heller förtigas, att i Norrige alldeles enahanda stadgande i denna omständighet iakttages, som det nya stängselförslaget innehåller. I anledn. af hvad jag således anfört, begär jag återremiss af Utsk:ns betänk., under yrkande, att hvad i Hr Strussenfelts reservation blifvit tillstyrkt må, såsom i allo välgrundad!, varda antaget, en reservation, som, efter hvad Hr Strussenfelt sjelf uppgifvit, innefattar den tanka, som den afdeln. af Utskrn hyst, hvilken behandlat denna fråga. Hr Hjärne, Harald:
Den enda klenod, hon räddat vid sin lyckas skeppsbrott, var en god adertonårig dotter, hvilken nu utgjorde hennes stolthet och hopp. ”Maria!” sade modern, under det hon åter upptog sin stickstrumpa och blickade öfver till den sidan af rummet, der den intagande flickan, det mest hulda och älskliga väsende, satt, vid ett litet bord, med ena handen stödd mot hufvudet, och med den andra tankfullt vände bladen i en bok, hvarur hon läste högt. Vid den välkända rösten uppslogos de vackraste mörkblå ögon; men liksom af omedveten drift halkade dessa först öfver pendulen, innan de mötte moderns. Hastigt nedslogos de åter, och knappt hörbart hviskade dottern: ”Mamma ropade?” – ”Ja, mitt barn,” återtog fru von Horst; ”jag ville fråga dig, hvarföre du läser så otydligt i afton. Jag tror du får sätta dig närmare hit.” ”Ah! vid kakelugnen är det mig omöjligt att läsa för värman,” svarade Maria hastigt, och återtog sitt arbete med en liten harskning, till befordran af mera klarhet i rösten. Läsningen gick lyckligt och bra intill klockan tre qvart till 6; men då slog dottern hastigt igen boken, samt yttrade, i det hon steg upp, med en ton af oro: ”Det är alltför besynnerligt! Klein kommer vanligen klockan 5, och hon är nu redan tre qvart till 6!” ”Hvad besynnerligt ser du deruti, Maria lilla?” frågade fru mamma, med denna lugna, likgiltiga ton, hvilken, verklig eller antagen, så väl återställer jemnvigten i dens tankegång, som, hänförd af ögonblickets ingifvelse, yttrar hvad han så gerna önskade ej blifva förstådt. Men Maria var ännu alltför oerfaren, alltför oskyldig, att kunna begagna sig häraf; hon blef förlägen öfver sin hastiga rörelse, och först sedan hon åter satt sig, svarade hon, så lugnt som möjligt: ”Doktorn plägar vara så noggrann med tiden.”
De medel, hvarpå ränta sålunda bör beräknas, äro såsom handlingarna utvisa B.ko R:dr 39: 1. 3. af utdelningen ur Ekendahls konkursmassa och de , 1,000: som Stats-Rädet af Wingård i lifstiden erlagt, eller tillhopa B:ko R:dr 1,039: 1. 3. Hörd öfver Lindbergs ofvauberörda, efter hvad det vill synas, utan kännedom om 1848 års syn och 1856 års dom författade underdåniga ansökning om eftergift af hans Kongl. Maj:ls Nådiga Skrifvelse N:o 431. 5 ersättnings-skyldighet, hur åklagaren, som i nyssnämnda dom funnit en anledning att afstyrka bifall till ansökningen, lik viii icke kunnat vägra Lindberg det vitsord, alt iian, under sin långa tjenstetid i allmänhet med både nit och skicklighet fullgjort de värf, som varit honom anförtrodda; och beträffande särskildt den försummelse, hvars för Lindberg olycksbringande följder nu äro i fråga, har åklagaren redan under sjelfva åtalets handläggning medgifvit, alt denna försummelse kunde i viss mån ursäktas derigenom, att Lands-kontoret icke lätt del af den till Läns-styrelsen med Krigsoch Kammar-kollegiernas skrifvelse den 7 November 1822 öfversända afskrift utål arrendekontraktet om Elfvetorp N:o I, jemte borgens-förbindelsen, utan ärendet i stället blifvit i Läns styrelsens Kansli-afdelning behandladt; äfvensom den med nämnda Kollegiers skrifvelse den 7 November 1827 till Lands-kansliet ankomna afskrift af arrende-kontraktet angående Elfvetorp N:o 2 med tillhörande borgens-förbindelse i original qvarstanna! i Lands-sekreterarens vård, ända lill dess han den 24 Maj 1833 aflemna! dessa handlingar tili Lands-konlorel.
För att bemöta dylika omdömen, tror jag det varit nödigt all ådagalägga, hvilka hinder för en skattenedsätlning existera nu, sorn icke skola linnas i en så aflägsen framlid. Oell torde en undersökning derom snarare visa, att rätta tiden nu, om någonsin, är förhanden. Att nu fördjupa sig i denna undersökning är likväl icke min afsigt. Jag skulle derigenom intaga motionärens plats, och en bland orsakerna hvarföre jag ej vill göra det, är alt jag icke väntar mig af närvar, riksmöte, det rättvisa skulle göras ens åt det fullständigaste förslag, hvilket i alla fall naturligtvis är mera än en enskild mans höfva. En talare yttrade väl häromdagen, att R. St:s Utsk. nu blifvit verkliga makter, och jag kan förslå, hurusom vid sista riksdag, då Utslcstillsättningen skedde under inflytelse af en nästan gemensam anda i alia fyra Stånden, förenämnde begrepp hos talaren kunnat uppstå; men dä Utsk:n nu synas vara så organiserade, att man skulle kunna säga, det partierne derinom, i stället för att åsämjas om grunder och betänkandeu, derpå IliksSt:n kunde fota möjligen sammanstämmande beslut, nu synas vara ämnade att blott draga krokfinger med hvarandra om fixa idéer; så bekänner jag mig anse Utsk:n mera vanmäktiga än mäktiga. Jag tror alltså, att det högsta, hvartill man vid denna riksdag möjligen skulle lyckas att komma, vore att II. St., jemte vidare utstakande af fältet för undersökningen, d. v, s. genom förordande fören comité, commission eller något dylikt, uttryckte, i en und. skrifvelse till K. M., Ständernes allvarliga önskan och afsigt att samtycka till hvad görligt vore för de anspråk, som genom Hr Westerstrands motion nu blifvit väckte. Att jag icke genast afgaf detta yttrande, då motionen sednast förevar till remiss, hade sin orsak deri, att jag tvekade om del skulle tjena till något, att jag tillstyrkte någonting alls, äfven ett preliminärt steg; och jag väntade att någon annan, eller motionären sjelf, skulle dermed framkomma.
Statsrådets och Högsta Domstolens ledamöter äfvensom Just.- ombudsmannen kunna ej säte och stämma i deras Stånds plena förnekas, enär de, enligt hvad hvarje Stånds särskilda ordningar stadga, dertill berättigade är o. Statsrådets samtliga ledamöter äge rätt att jemväl bevista andi-a Stånds plena, än der de hafva säte och stämma, för att kunna upplysningar meddela; ägande de dock icke att i besluten deltaga. Då Statsrådets ledamöter med Konungslig magt styra Riket, äge de ej i något Rikets Stånd tillträde. I Utskott &c. ej besluten öfvervara. Hr Hjärne: Då jag förklarade mig gilla Utsk:s förslag endast med någon redactionsförändring, som erfordras till följd af de föregående besluten, trodde jag likväl ej ändamålet med förslaget vara, på sätt Frih. Boye uppgifvit, att bereda tillfälle för Statsrådets ledamöter att försvara sig och sina enskilda meningar, utan hufvudsakligen för att å Regeringens vägnar lemna upplysningar till RiksSlms ledamöter. Jag betraktar således saken mera som en blifvande skyldighet, än som en rättighet för Statsrådets ledamöter; och då jag derjemte funnit, att, i händelse föredraganden blir sjuk, någon alltid bör finnas, som kan lemna de erforderliga upplysningarna, samt jag för öfrigt öfvertyga! mig, alt tillträdets utsträckande lill de consultativa Statsråden icke i något hänseende kan medföra någon skada, öfvergår jag numera gerna till Gr. Horns mening, äfven om jag derigenom skulle äfventyra att gå miste om Fril). Cederströms smickrande bifall. Frih. Boye: Jag har begärt ordet för att från mitt föregående yttrande afleda den misstydning, sorn Frih. Ehrenborgh och Hr Hjärne deråt gifvit. Jag anhåller fördenskull att få upplysa förhållandet med några exempel. Föredraganden har i Conseillen afgifvit sitt yttrande, men fått de consultativa Statsrådens röster emot sig, och dessa hafva fått pluraliteten på sin sida. IVär nu frågan förekommer i RiksSttns plena, skulle föredraganden, efter Utsk:s förslag, vara skyldig att försvara pluralitelens mening, och hans egen komme alldeles icke fram, så ofta han vore i minoriteten.
– Jag gissar att en qvinna ej anses kunna styra för en annan – hvarföre Pappa som visste att efter honom ingen var närmare än Gunla att sörja för mig, icke velat ställa mig under andras förmynderskap – Också vet Gunla hon lefver, sedan hon fått myndlingar att göra med. Jag kan just ändå icke klaga på henne utom i ett enda fall, der jag funnit hennes åsigter mer inskränkta än jag väntat, ty föreställ dig – när jag enligt min älskade Pappas önskan att jag så länge jag berodde af mig sjelf, hvilket på beroendet af Gunla när blir alltid – skall vara alla år ett par månader på Ekholmen, nu snart får resa dit, finner Gunla, som sjelf omöjligt kan följa mig, för godt att påtruga mig ett sällskap – precist som om någon kunde för mig ersätta hennes, eller som jag icke på Ekholmen hade sällskap nog af minnet af Pappa och all min fordna lycka der på stället – Sjelfva Gunlas val har jag ingenting att säga på – det är en äldre, men ej gammal Captens Änka, som äfven gjort stora förluster, som är mild och vänlig lika väl – och jag har alltid tyckt om att träffa henne här på Sjöröd, dit Gunla långt innan hon sjelf här bosatte sig, vetat att locka henne med sina konster, genom hvilka hon så villar ens syn att man tror henne sjelf emottaga det goda hon gifver. Jag säger också ofta till Gunla, att om hon velat intrigera, hade hon lemnat alla Statsministrar i verlden långt efter sig – men se – hvarje fält hade varit för trångt, och luften för grof för henne, som blott kan andas i Guds äther men hvar lemnade jag nu min stackars sällskaparinna – Dåligt förebud, att jag redan så här springer ifrån henne, som verkligen för min skull ämnar öfvergifva sin trefliga bostad och sina tre fosterbarn, hvilka dock icke komma att lida af hennes frånvaro, efter Gunla tar dem under sitt omedelbara beskydd, och jag tviflar alldeles icke på att ju hon lättare kommer ut med dem alla, än Captenskan med sin enda nya protégée! Men det får hon skylla sig sjelf och Gunla för. Jag tvår mina händer. O Maria – Vore detta i den gamla goda tiden, lemnade jag ej tillfället obegagnadt att tala om dina oförlikneliga händer.
Borgare, angående skyldighet för, alt i Staden Mantalsoch Skattskrifven vara. XXVI. B. 4°5. XXVII. A. 69. XXXIX. E. 226. BorgareStåndets Deputationer. Se Deputationer. — ProtocollsUtdrag. Se ProtocollsUtdrag. Borgenärs-eden, angående förändring uti. II. 283. VI. R. 353.' XXVII. B. 62/207. Ä. 223. XLII. U. 231. XLVIII. A. 317. LVU. E. 93. Borgersman i städerne, om uppsägning af burskap för medellöse. Se Burskap. Borgås-sund, om medel till byggande afen bro öfver. XL. i93. XLI. R. 16. LIV. B. i65. A. 257. Borås, angående låneunderstöd till återuppbyggande af. II. 210, 216. IV. R. 324. LVL B. i73. LVM. E. 322. LX. A. 1 o t. LXV. B. 108. A. .4. — angående befrielse för, från Bevillnings 115 i '+ 1 ' erläggande under io års tid. XXVI. B. 404. XXVII. A. 10. LIX. E. 155. Borås, angående inställande af en Marknad i. Se Marknader. Boskapsskötselns befrämjande, angående föreslagne medel till. XXVIII. B. 115. XXIX. A. i25. Boställen, indelta Armeens, att KrigsCollegii befattning dermed måtte upphöra. Se MilitiaeBoställen. — om utarrendering af sådane, som innehafvas af i Landtbruk oerfarne personer. XV. B. 3o6. XVI. A. 232. — om deras befriande frän deltagande i n)ra Kyrkors byggande och nya vägars anläggande. V. 367.
Föredrogos å nyo Statsoch O economie-Ut skottens Utlåtanden: N:o 36, angående roterings-jemkningen vid Vesterbottens Regemente, bifölls; N:o 37, i anledning af väckt fråga, alt ett Rotehållarne vid Vesterbottens Regemente å förra Riksdagen beviljadt anslag måtte få begagnas till qvittning ocb afräkning å Passevolance-afgiften, bifölls; N:o 4°. ytterligare, rörande dels upphörande af Postföringsskyldigheten, dels lindring i samma onus, lades till handlingarne; W:o 41» i anledning af väckt motion, angående lindring i staden Södertelges besvär genom inqvartering af tågande trupper, bifölls; N:o 43, angående indelningsjemkningen i Blekinge, bifölls. S. D. Föredrogs å nyo och återremitterades Statsoch OeconomieVtskottens Betänkande, N:o 42> i anledning af väckt motion, om rättighet för skogsinnehafvare, som ej tillika disponerar betet å marken, att, för skogsväxtens befrämjande, vexelvis uppfreda och inhägna minst i/io:del af skogsmarkens hela vidd^, S. D. Föredrogos å nyo Banco-Utskottets Memorial och Utlåtanden: £f:o 64, i anledning af trenne Riks-Slånds beslut, angående åtgärders vidtagande till Riksdagens snara afslutande, lades tili handlingarne; N:o 65, till svar å anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 26, angående fortfarande understöd för ynglingen Silfverstolpe: Ståndet beslöt, att detta understöd må bestämmas till 200
Ständers pröfning dessa ämnen, hvilka således icke ut* göra föremål för detta utlåtande. Med stöd af hvad sålunda anfördt blifvit, få Utskotten vördsamt h.emslälla, ’ att ifrågavarande förslag, till hämmande af luxe och öfverflöd, icke må föranleda till någon annan åtgärd å Rikets Höglofl. Ständers sida, än att en underdånig skrifvelse måtte till Kongl. Majit aflåtas, med anhållan, alt Kongl. Majit ville låta utfärda en allmän uppmaning till tarflighet. Då Utskotten nu öfverlemna detta till Rikets Höglofl. Ständers pröfning, hafva Utskotten tillika bort anmäla, att Herr Prosten öhrnbergs ofvannämnda motion äfven innefattar en hemställan, att Lurendrägeri-Författningarne måtte närmare granskas och skärpas efter ornstäudigheterne; samt att Utskotten, i följd så val af detta, som andre Motionairers enahanda yrkande, företagit granskning af dessa Författningar, hvaröfver serskildt utlåtande skall till Rikets Höglofl. Ständer afgifvas. Åtskilliga Ledamöters reservationer bifogas. Stockholm den 6 Februarii 1835. Reservationer: af Herr Grefve Horn: ”Jag reserverar mig emot den tillstyrkta skrifvelsen till Konungen om utfärdande af en uppmaning lill tarflighet, hvilken åtgärds ändamålslöshet jag anser tillfyllest ådagalagd i Betänkandets premisser.” Herr Grefve von Fersen reserverade sig jemväl emot beslutet att tillstyrka en underdånig skrifvelse till Kongl. Majit i detta ämne. Herr Doctor Björkman ansåg eftn underdåniga skrifvelsen alldeles fruktlös och följaktligen obehöflig. 6 Hevilla.- Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Memorial N.o i3. Ankom till Exp.-Utsk. den 21 Februarii i835.
Det var under sådana omständig heter som Utsk., ehuruväl vetande, att förutnämnde tjenstemän fått ökade göromål, likväl ansåg det för sig omöjligt, att på förhand säga huru mycket arfvodet borde höjas i förhållande till deras göromål; enär Utsk. ansåg det vara väl mycket, att, ulan någon annan ledning, än den som motionen gaf, öka arfvodet till dubbelt emot hvad det var vid föreg:de Riksdag, helst man icke kunde påstå alt arbetet blifvit fördnbbladt. För att dock, under öfvertygelse om billighetsgrnnden för motionärens framställning, i någon män gå densamma till mötes, föreslog StatsUtsk. dessa arfvoden, förvissadt derom, att ifrågavande personer skulle vara bättre hjelpta med att få något tillskott, än att fä intet. Dock, efter den utredning, som jag här afhört och hvaraf finnes, att frågan varit föremål för utredning vid en föreg:de Riksdag, skall jag icke motsätta mig att dessa summor utgå till de belopp, som Gr. Lagerbjelke föreslagit. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag har icke det ringaste emot att de ifrågavande tjenstemännen erhålla de arfvoden, som Gr. Lagerbjelke yrkat. Men jag måste, såsom grundsats, bestrida att ett dylikt beslut af K. o. Ad. fattas, utan att Betänk, till StatsUtsk. återförvisas. Det synes mig omöjligt att tyda 69:de §:n Reg.F. derhän, som skulle man lagligen kunna genast besluta öfver en sådan fråga. Der står uttryckligen: ”Upslå antingen hos R. Stms plena gemensamt, eller uti något af RiksSt:n betänkligheter att antaga hvad StatsUtsk. tillstyrkt, uti det, sorn rörer antingen Statens reglerande eller bevillningens derefter lämpade hela belopp, eller hvad till Riksg:sKont:s utgifter och inkomster hörer”. Nu är ju klart att till Riksg:s - 238 Den 1 December. Kont:s utgifter höra äfven ifrågavar:de arfvoden.