Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har aldrig bestridt denna rättighet, och arnar aldrig göra det; emedan jag ej finner, att någon skada häraf kan uppkomma, och jag desutom anser den grundlagsenlig; men om någon tror, att häri ensamt ligger något särdeles mägtigt hinder mot förnyandet af förra tiders misstag, så vågar jag betvifla det; emedan de behof, till hvilkas fyllande man kan ifrågasätta, att Bankens kapital skulle tillgripas, visserligen blifva lika trängande för Styrelsen, som för Representationen, och är det derföre ingalunda säkertj att den förra, som begär penningar, skall vägra att, såsom vilkor för deras erhållande, bifalla Banko-lagens åsidosättande, så vida nemli 46 H. 17* I Den 23 October f. ra. gen framtida Ständer, i trotts af en allmännare upplysning, med velt och vilja skulle så hushålla med Banken, som jag gerna vill tro, att fordna Ständer gjort endast af ren okunnighet. Jag yrkar återremiss af Utlåtandet. Herr von Troila tilläde derefter munteligen: Herr Hjerta har ansett, att en serskild lagstiftning för Bunken endast skulle medföra misstroende lill representationen. Jag medgifver, att man hittills icke saknat skäl till et sådant misstroende; men ändamålet med den föreslagne Lagen är just att borttaga detsamma, och jag tror för min del, att ju mera förutseende vid en ålgärds vidtagande ådagalägges, desto mera förtroende hör den vinna. Man har invänt, att Ständerna skulle dömmas ohörda, om, på sätl det blifvit föreslagit, HofRätten skulle äga att dämma Bankprivilegiet förverkadt, och denna dom skulle gå i verkställighet, innan Ständerna sarnmanträdt. Men jag kan ej finna, att detta inkast innebär någon grundad protest mot HofRättens behörighet att döma i saken, efter BankoFullmägtiges hörande; ty ehvad domen faller före eller efter det Ständerna sammankommit, lära väl icke alla 4 RiksStånden in plenis kunna inställa sig i HofRätten, utan saken måste utföras genom deras Fullmägtige, och förhållandet blir således Den a3 October i', m. alltid enahanda.
För behols afhjelpande, hvartill föräldrar eller barn, eller ock andra enskilda personer kunna förbindas, förenligt, enär en person kunde vara mantalsskrifven der han icke hade sina hjelpskyldige anhöriga eller den familj, i hvars tjenst han en längre tid kunnat hafva offrat sina krafter, det måtte stadgas, ’’det lior familjeoch tjenstehjonsförhållandet blifva första grunden för fattigvårds ansvarighet, och dernäst lör dem, som det vidare behöfva, anvisning gifvas till mantalsskrifnings-orten, samt derefter till sockenkommunen, att, om så behöfves, med biträde af rotarnes ordningseller ålderman.” Den af motionären sålunda hyllade grundsats finnes, efter Utskottens omdöme, redan i Fattigvårdsförordningen till en del uttalad såväl i dess första §:s förut anmärkta stadgande, som i 5:te §., hvarest för tjenstehjons och statfolks, saint fabriks-, handtverks-, bruksoch grufvearbetares, jemte deras hustrurs och hemmavarande harns försörjning husbonde är ålagd ansvarighet under den tid, arbetsaftalet eller kontraktet gäller, så att de icke falla fattigvården till last. Först då någon blifver oförmögen att de sina underhålla, inträder, enligt 6:te §. skyldighet för kommunen att dem understödja, dervid dock Fattigvårds-styrelsen skall afse, bland annat, ’den ansvarighet för behofvets afhjelpande, hvartill föräldrar eller harn eller ock andra enskilda personer kunna tillförbindas; “och uti förevarande (j. är vordet bestämdt, att i fråga om fattigförsörjning en hvar anses tillhöra den kommun, der han, då behof af fattigunderstöd för honom uppstår, författningsenligt är eller bortft vara mantalsskrifven. Denna bestämmelse lärer icke kunna utesluta rättighet för Fattigvårds styrelse att, äfven om den eller de personer, hvilka underhållsskyldighet för den hjelpsökande tillkommer, äro inom annan kommun, än denne, boende, vidtaga sådana åtgärder, som kunna finnas nödiga till deras förpligtande att sin berörda skyldighet fullgöra.
Borgare-Ständel den 28 Bonde-Ståndel den 28 Rikets Ständers Förordnande för Häradshöfdingen, Assessoren G. Lagers t röle alt vara Rikets Stunders Justitie-Ombudsmans Suppleant. Wi efterskrifne Sveriges Rikets Ständer etc. etc. etc., som härstädes å Lagtima Riksdag äro församlade, gore veterlig!: all, sedan, vid anställd! val i öfverensstämmelse med 98 § Regerings-formen och (53 § Riksdags-ordningen, Ware Elektorer utsett Häradshöfdingen i Luggude Domsaga, Assessoren Gerhard Lagerstråle, ali, i den ordning Expcditions-Utskottcts Förslag lill t/ndehl. Skrifvelse N:n 25. 43 berörde grundlags-§§ stadga, Wår Juslitie-Oinbudsman efterträda; sä vilje Wi, i kraft häraf, hafva förordna! honom, Gerhard Lagerstråle, att i sådant fall inträda i utöfningen af Juslilie-Ombudsmans-Einbetet; och har han under tiden att ställa sig till elIerr:i11else hvad den för Jus'ilie-Ombudsinannen den 1 Mars 1830 utfärdade Instruktion i 25 § stadgar och förmår. Till yttermera visso håfve Wi detta undesrskrifvit och med Wära insegel bekräftat, sorn skedde i Stockholm den 28 Februari 1857. i\:0 25. Uppläst oell godliändt hos Ridd. och Adeln den 26 Febr. 18S7. Preste-Siåndet den 28 Borgare-Ståndet den 28 Bonde-Ståndet den 28 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående val af Rikets Ständers Justilie-Ombudsmans Suppleant. S. A. Iv.
Till denna senare kathegorien hör andra punkten, hvarest föreslås, att konventioner skola upgöras med församlingarna om det ordinarie presterskapets löneförmåner, ty R. St. afläto vid sistl. riksdag till K. M. en underd. skrifvelse, innefattande anhållan, alt K. M. ville på grunder, som af R. St. angåfvos, tillvägabringa en bestämd aflöning för preslerskapet såväl i hufvudstaden, som i rikets öfrige städer, ehuru jag ej vet hvad påföljd samma underd. skrifvelse medfört. Således vidhåller jag den åsiglen, alt R. St. handla klokast, om de ur den underd. skrifvelse utesluta de detaljerade punkterne och låta skrifvelsen endast innefatta första mom. af Utskis förslag eller lill och med orden ”kunde finnas erforderliga”, samt öfverlemna åt K. M. omsorgen att sedermera detaljvis behandla ärendet efter föregången undersökning. Att, på sätt Hr Bråkenhjelm föreslaget, införa 2:ne gudstjenster på söndagsförmiddagen derföre, alt en separation skulle hafva upkommit emellan den bildade klassen och arbetsklassen, anser jag vådligt, ty om den separation, hvaromHr Bråkenhjelm talat, men jag saknar all kännedom, ej finnes till i verkligheten, så skulle den just derigenom framkallas, enär man då fordrade af presterskapet, att det borde ena gången predika på ett sätt och den andra på ett annat. Sådant strider ju emot religiosbegreppet, ty alla äro vi lika inför det Högsta väsendet. I kyrkan är derföre jemnlikheten på sin plats, der böra alla med lika tillförsigt nedböja sig inför den Allsmägtige, och man bör noga akta sig för hvarje försök, att genom olika predikningar församla de olika klasserne på olika tider osh sålunda åstadkomma en separation, som nu, efter min öfvertygelse förefinnes, mera i inbildningen än i verkligheten. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: I motsats till den siste värde talaren måste jag anhålla om bifall till Ekon.Utsk:s betänk.
Jag ser ej hvartill en undersökning skulle tjena, då de som ej förut betalt Lagmansoch Häradshöfdingeränta ej kunna förpliktas att deruti ingå. Den skulle ej medföra någon nytta, blott kostnad. Hvad angår Dylta Svafvelbruk, tror jag ej att en undersökning behöfves för att utröna rätta förhållandet. Uti Bergscollegium, eller kanske uti Krigs, och KammarCollegierne ligga säkert alla handlingar, hvilka röra de contracter sorn äro uppgjorde emellan Kronan och Egendoms-ägaren. Enligt contracten åligger det ägaren såsom ett onus, att hålla Kronan tillhanda i5o skeppund svafvel emot g R:dr 32 sk. Banco; denna lefveranee emot en betalning vida under både fordne och nu varande svafvel-pris, är ett betydligt onus för Bruksägaren, Om han såsbrn en corn - Den 5 Maji f. m. pensation för detta erhållit rättighet att inlösa tionde-svallet ra. m till nedsatta priser, så lärer detta hafva sin grund i de privilegier och resolutioner, hvilka för Bruket äro expedierade. Det är så mycket mer öfverflödigt att ingå uti någon undersökning öfver detta ämne, som sedan i8oq en vidlyftig undersökning ägt rum rörande koloch ved-fångsten till detta Bruk. Saken har vandrat genom alla instanfierne och blifvit afgjord hos Konungen till den kringliggande ortens förmon. Allt hvad man behöfver veta kan således erhållas hos vederbörande Collegier. I den sista delen af Utskottets Betänkande förenar jag mig, och hvad särskilt angår lösen af Hammarskatts-jernet med silfver, så uther jag mig, att i afseende på hvad Herr Lagerhjelm särskilt härom yttrat, få anmärka, att i 40 år ej fråga varit om annat än att Bruksägaren fått optionsrätt att lefverera Hamm arskatts jernet in natura eller lösa det med Baneosedlar efter det pris Stats. Contoiret, Kammaroch BergsCollegierne årligen utsatt. Först i sednare åren har det blifvit stadgadt, att Hammarskatten skall erläggas i silfver. Undantag derifrån skedde genast i afseende på Bergsmanshemman.
Och hans ans eende? Sto r fennoman! BARON. Nej, hans ans eende som människa menar jag . Jag bryr mig inte om edra språks trider. Har han inte s ålt sig åt det fins ka partiet? Han gick j u i svensk skola och slog om senare som student. BARON. GENERALEN. Farbro r har ju bra nog reda på honom. Hans omslag skedde väl af öfvertygelse GENERALEN. Eller af äregirighet! En finsk demogog på svenska! Det h eter alltid att fol k säljer sig. Farbror själf har s ålt sig militarismen i våld. Man får ju l of att lefva, vet j ag. GENERALEN. BARON. Men h an h ar gjort det af beräkning BARON. Det är ju öfv erlägsnare att inte sälja sig blindt och af dumhet. När man ändå måste det. GENERALEN. Är han då en sådan förmåg a, som de göra honom till? BARON. Å ja! Han tänker klart och skrifver bra. Det kallas ju förmåga bland dem, som k an ing endera. GENERALEN. Men är han inte f antast? Han vill väl något godt, och då är han naturl igtvis fantast. Ville han h varken ondt eller godt, så vore han en bra politiker oc h framtidsman BARON. Du gör parado xer. GENERALEN. Det fins intet annat sätt att tala förnuft numera. GENERALEN. BARON. Och det ser u t som du själf ingenting hade emot Segerstedt? BARON. Tvärtom. Jag räknar h onom bl and mina vänner. Mina bekanta föraktar jag inte, men mina vänner har j ag fö rtroende till. GENERALEN. (litet tankfull) Hvad fan gick åt gubben? (kommer in med en tjänstejungfru) FRU SEGERSTEDT. BARON. (in från höger) KARLSSON. God jul, fru Segers tedt! Det är kanske litet f ör tidigt j ag kommer ? FRU SEGERSTEDT. Ånej, sitt ner herr Karlsson! Vi tänder väl g ranen genas t! KARLSSON. Nå, kommer bränneriet att stå under h älgen? KARLSSON.
Barthelemys. kolonien S:t, räkenskaper » 268—269. Begrafningskassa, Kongl. Theaterns arbetares » 181. Behållningar, reserverade å hufvudtit larne » 9. Bergsskolan i Fahlun •■••• » 182—183. Berättelser, emottagna af Revisorerne...- » 3—4. Besparingar, statsverkets, Riksgäldskontoret tillgodoförda » 6—7, 8—9. Besök, anställda af Revisorerne » 269—270. Beväringsmanskapet, bestridda kostnader för —. Bilagan litt. N. vid » 77. Bibliotheket, Kongl » 195—196. Bletserade officerares pensionsfond » 15. Blindas och döfstummas institut — » 266—267. Bostålls-kassan, Militie» 73—74, 76. TJ tl&twi den ». Brandväsendet och yttre lyshållningen å Stockholms slott sid. 179. Bref, med posterna expedierade » 42—43, 118, 121. Brister å statsanslagen » 7—8. — å statsverkets inkomster » 8—9. Bilagan litt. D. vid » 5. Byggnader och reparationer, anslagen till » 55 — 56. Byggnadsmedel, Stockholms slotts » 178. Bötesmedel, General-landtmäteri-koutorets » 36—37. 291—292. Carlbergs Carl Gustafs stads gevärsfaktori » 67. Carlsbad, ersättning till svensk Brunnspredikant i » 12. Carlshamns elementarläroverks räkenskap » 240. 351—352. — Navigationsskola » 97. Bilagan litt. O. vid » 96. Carlskrona elementarläroverks räkenskap * 240. 349—351. — station af Flottan » 90—94. 311—312. Carlstads stifts Konsistorii räkenskaper » 246—249. 359. Carolinska Mediko-kirurgiska institutet.. » 50.
Län” må begagnas ordet ”District”, emedan Län finnas inom hvilka n:ne Curhus är© inrättade, och medlen möjligen kunna dragas till det Curhus, sorn i Läns-Res;deas-stadea finnes; samt slutligen, att fortfarandet af Curhus-afgiften blifvit bestridd, af den anledning, att, sedan Ständerna åtogo sig berörde afgift, skola de af Staten ans lagné medel, till belopp af emellan 5o å 60,000 R:dr Banco å 6:te Hufvud-Titeln, af Kongl. Oi dens-Gillet så förvaltats, att de antingen helt och hållet eller till större eller mindre del frångått Landels Lazaretts-Inrältningar och Carlius. Bevillnings-U(slottets Betänkande, IV:o n.' 3 Efter tagen kännedom, så väl af de lill Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition hörande handlingar, som de ifrån Riksgälds-Contoret Utskottet tillhandakomne Berättelser om revisionen af Curhusoch Lazaretts-räkenskaperne för Länen, har Utskotlet inbemtat, att den i riikenskaperne under åren i83/f, 1835, 1836 och 183^ debiterade Curhusafgiften, sedan afkortliingarne afgått, i medeltal för ett år utgjort circa i o.5,ooo R:dr, samt att, enligt Kongl. Sundhets-Collegii uppgifter, Curlms-inrältningarne, utom Militär-sjukhusen, under nedannämnde år varit begagnade af följande antal sjuka, nemligen: eller, i medeltal för hvarje af förenämnde år, 2771 personer; hvaraf följaktligen visar sig, att sju ka n la le t under dessa år varit högre, än medeltalet för åren 1827, 1828, 1829 och i83o, som, efter afdrag för Mi 1 itär-sjukhusen, utgjort 2733 personer. Och som Revisions-berältelserne ilrån Länen dessutom utvisa, alt i allmänhet
Med tryckfrihet förstås hvarje Svensk mans rättighet att, utan någon pä förhand af offentlig myndighet anställd granskning, eller annat i förväg lagdt, a f Ti \yckfrihels-lagen ej föreskrifvet, hinder, utgifva skrifter, att sedermera endast inför laglig Domstol kunna tilltalas för deras innehåll, och att icke i annat fall kunna derför straffas, än om en i stadgad ordning utsedd jury eller nämnd pröfvat innehållet vara stridande emot nämnde lag, gifven att bevara allmänt lugn, utan alt återhålla allmän upplysning. Handlingar och Protokoll i hvad mål som helst må genom trycket kunna utgifvas, med de undantag samma lag bestämmer. § 87. Riksens Ständer ega gemensamt med konungen makt att stifta allmän Civil-, Criminal-, Tryckfrihetsoch Kyrkolag, samt att sådan — —. § 88. Med förklaring öfver Civiloch Criminal-lag, Tryckfrihets-lag samt Kyrko-lag förhålles . R iksdags-Ordningen. § 33. l<o Lag-Utskottet Förslag (ill af allmän Civil-, Criminal-, Tryckfrihetsoch Kyrkolag, samt . Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition\} N:o 84. 7 Af Rikets Ständers bifall till denna Proposition blifver en följd att nu gällande Tryckfrihets-förordning af den 16 Juli 1812, med de derefter af Konungen och Rikets Ständer antagna förändringar, fortfarande länder till efterrättelse, intilldess ändring deri skett i den ordning 87 § Regeringsformen föreskrifver. Kongl. Majit förbiifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. G. A. Sparre. Utdrag af Protokollet öfver Justitiaj-Departements ärenden, hållet å Stockholms Slott Tisdagen den 6 Juni 1854, inför Hans Maj:t Konungen. Närvarande:
Men, Mina Hrrl då man så länge som jag med intresse följt denna fråga, då man varit med om uppgörande och förkastande af så många förslag, då man haft det höga förtroendet att deltaga i de ölverläggningar inom Konungens Råd, som förberedt det nu hvilande förslaget, då man är allvarligt öfvertygad om nyttan och nödvändigheten af en förändring i det nuvar:de representations-sättet, och att den förr eller sednare, men i alla händelser snart nog, skall föras igenom, icke derföre att man befarar, det Svenska folket icke nog länge varit fritt, för att hafva lärt sig inse och värdera frihetens vigtigaste vilkor, frihet i ord och frihet i omdöme, utan derföre att nationen inser nödvändigheten af en sådan förändring för befordrande af det lif och den utveckling af samhällets krafter, som såväl behöfvas för att i alla händelser häfda våra rättigheter såsom ett oberoende folk, — då, säger jag, kommer man snart att allt klarare inse den enskilde samhällsmedlemmens skyldighet att låta de mera allmänt rådande åsigterna inverka på silia egna. Det kommer således till en jemförelse mellan hvad vi ega och hvad som bjudes oss, och jag har då icke länge kunnat vara villrådig. Skäl för den ena och den andra åsigten hafva till så stor mängd och med så mycken sakkännedom blifvit anlörda, att ingen bör numera kunna misstaga sig på grund af bristande upplysning; och det vore då att allt för litet veta bedöma min egen förmåga, om jag tilltrodde mig att verka på andras öfvertygelse och komma densamma att ändras, hvarföre jag anhåller, att de ord, jag tager mig friheten anföra, må snarare anses som bevis på en olika uppfattning. Om jag dervid icke särskildt uppehåller mig vid dem, som ännu anse ståndslördelningen såsom ändamålsenlig och önskvärd, eller som anse endast obetydliga förändringar i densamma af nöden, ber jag att sådant icke måtte tydas såsom en bristande uppmärksamhet å min sida, utan blott så, alt jag anser deras antal ej större, än att det skulle blott vålla en onödig vidlyftighet att tala derom.
Så uppstår ett verkligt vänskapsförliillande, som för bilda parterna och för sainhallet i dess helhet är till stort gapii, tinder det att det vanliga ahmose-systeliiet blott alstrar bitterhet B ena sidan, misstro och förargelse öfver otacksamhet och bedriigeri å den andra sanit vidgar den redan tillrlickligt breda klyftan mellan klasserna. För att vara en verklig sidan &gt;vans fordras dock. iriycket, det ä r sannt. Mr Loch, sekreteraren och sjiilen i: &gt;The Cliarity Organisation Society, i London, säger om detta iirnne i den afhandling:, How to help cases of distress, hvarmed han inleder den stora uppslagsbok öfver välgörande stiftelser och föreningar i London, som af C. O. S. ntgifvits, följande: &gt; E n för sin uppgift läinpljg fattigbesökerska (friendly \ ?isitor) bör äga förmåga a t t lära den fatt.ige, bur han skall spara, h.ru billig och näraqcle föda tillagas och livar den Itan köpas, hnw besparingar kiinna.insättas m. in. Hon bör vara en auktoritet i fraga om liush %llsgöromål, i s t h d att praktiskt inför den fattiges ögon kunna tillämpa sina lärdomar. Hon borde vara bevandrad i det soin till allmän hälsolära Iiörer. ' Hon bör aga derma förening af bestiimdliet och mildhet, soin p&amp; samma g b g inger respekt och tillgifrenliet och manar till pliktuppfyllelse utan att sira. Hon skall ej vara en allmosegifvare utan en van.ra &gt;$å ingen låta sig afskrackas af dessa fordringar och tiinka, att sådan k m inan aldrig bliifva. M&amp; livar och en i stallet söka allt-, mera bilda sig själf t-il1 ett kall, som kunde ge s % i n h g e t nn toiiit lif fullhet och rikedom, ett kall, hvars fyllande ar ett sidant oafrisligt behof för det hela. Ingen har riitt ' att lefva fös sig sjalf allena.
Då de ärenden, som behandlas i detta Mern., äro af beskaffenhet att besluten öfver dem kunna vara beroende af beslutet i afseende å Konst.-Ufsk:ts Mern. N:o 2, hemställer jag att ifrågav:de Mern. måtte på föredragningslistan uppföras till afgörande näst efter Mem:t N:o 2. I ani. häraf hemställde Hr Gr. o. Landtm., att R. o. Ad. måtte besluta, att Konst.-Utsk:ts il'rågav:de Mern. skulle på föredragningslistan för plenum den 4 nästk. December uppföras näst efter samma Utsk:s Mern. N:o 2; hvilket bifölls. Efter föredragning af Stats-Utsk:ts den 25 dennes bordlagda Utlåt. N:o 7, i ani. af väckt motion orri den s. k. extra statsregleringens bestämmande för Irenne år m. m., framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Utlåtit och, sedan dertill svarats många ja, jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 25 dennes bordlagde Utlåt. N:o 8, ang. regleringen af utgifterna under Riks-Statens första hufvudtitel. Föredrogs och lades till handlingarne Lag-Utsk:ts den 25 dennes bordlagde Utlåt:n: N:o 2, i ani. af verkställd granskning af R. Shrs Just.- Ombudsmans embets-förvaltning från sednaste till iunevide riksmötes början; och N:o 3, i ani. af väckt motion om ansvar för utgifvare af tryckt skrift eller tidning, i afseende på annonser om försäljning af lotteri-sedlar. Efter föredragning af Lag-Utsk:ts den 25 dennes på bordet lagde Utlåtin: N:o 4, i ani. af väckt förslag om utarbetande af ordningsstadga för städerne; och 176 Den 27 November.
Sedan under resan menniffor nedstigit under moraliska warelsers wardighet, för at uttränga hällarne frän de äreställen hwartil endast de efter Naturens allwisa lagar tyckas wara bestämda, firades hans intag i Stockholm med bäde lysande och stojandc högtidligheter; och de til detta ändamäl ätskillige gänger fönstren utwisade därffapen i sin höjd, medan mängen med nedsänkt hufwud begret sit olyckliga Fäderneslands öde. Kunde detta wara folkets allmänna röst som nu talade emot egen öfwertygelse? Wisierligen kan jag harpa sjelf swara nej. Hwem war dä den eller de werkande personer som arbetade för detta? Hwem lät til gatpojkar utdela penningar för at genwn en mängd 6s8l>L» moniskit röster göra denna hufwudstadens fest sä mycket mer lysande. Förtjenar dest namn at pä marmorn öfwerflyttas til eftcrwerldens minne; eller hwilket ställe är det wärdigaste at dermed prydas? Hwad werkan skal et sädant bedrägligt smicker bafwa pä en Regent, förut sä olyckligt intagen för egna besynnerliga läser? Sr det under - SZ6 Dcn i Junk. underligt, om da de som wunnit bans förtroende, och när sjelfwa Nation uphöjcr hans gerningars egenffaper til ffyarne, han icke lysinar til en eller annans wältänkta räd och yttrande, hwilka altid mäste wara en motsats af det förra. Förena nu härmed f. d. Konungens beklaganswärda wantro och förlitande pä öfvernaturlig omedelbarlig hjelp; kanste understödd häruti eif nägon som med Helighetens täckemantel sörslätt gifwa sig anseende af den sanne Gudens ifrige dyrkare, för at Medes säsom en kyrkans skyddspatron äga tilfälle at förse församlingarne med helige och ostrymtade Lärare. Jag wägar ej längre trötta Högloft.
St:r; 4:o, att, under fullmäktiges kontroll, Banken förvaltas af en Direktion, till hälften tillsatt af Riksens St:r direkte, eller ock af deras fullmäktige, samt till hälften af aktieinnehafvarne; och att Ordförande i denna Direktion tillsättes af Regeringen; 5:o, att åt närv:de Privatoch FilialBanker erbjudes, såsom ersättning för återstående tiden af deras oktrojer, förmånsrätt till ett visst antal aktier i Riksbanken; 6:o, att Bankens säkerhet grundas på silfver och guld samt lätt realiserbara valutor, helst Statspapper eller i allmänhet sådana som i nödfall äfven kunna begagnas på utländska börser; 7:o, att den sålunda nyorganiserade Riksbanken delas i tvenne afdelningen a) en giroeller depositions-bank, b) en låneoch vexel bank; 8:o, att Banken har nödiga Filialkontor, så inom landet som på de större utländska handelsplatserna, med hvilka Sverige har lifligast handelsberöring; 9:o, att framdeles till oeftergiflig regel göres, att endast sådana papper belånas, som representera verkliga affärer, eller ock sådana valutor, som ovilkorligen och genast kunna realiseras; 10:o, att, till underlättande af dessa operationer, det Statslån, som möjligen kommer att uptagas till fortsättuiug af de påbegynta jernvägarne, i sin helhet öfverlemnas till Banken, och att detsamma direkte, samt utan att Banken derpå grundar någon förökning i sin sedelstock, i form af klingande mynt utlemnas i rörelsen, hvaremot Banken eger skyldighet att tillhandahålla Staten motsvarande belopp af medel för jernvägarnes fortsättande; ll:o, att ofvannämnde Statslån, ehvar det tages, göres så stort, att, utöfver det belopp, som behöfves för jernvägarnes fortsättande, blir en så stor summa, som motsvaras af Bankens för närv:de besparade vinst.