Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr laurell har väl yttrat sin öfvertygelse om nyttan deraf, att Bränvinsbränningen icke inställes; men såsom Medel tili förekommande af Bränningsrättighetens missbrukande föreslagit: 1:0 att afgiften för Bränvinspannor af öfver 50 kannors rymd ökas dubbelt för hvarje lOtal: 2:0 tillåtelse för Städerna att efter deras Mantal få nyttja mindre Pannerymd än 50 kannor: 3:0 att Bränvinstillverkare vid ansenligt vite förbjödes att uppköpa Spannemål till Bränvinsbränning, hvartill endast Potatoes och andra tjenliga ämnen borde få användas: 4:° att utminuter! n g och hemtning af Bränvin så i Städerna som pi Landet endast vissa timmar Besv. och Ekon. Utsk. Betahkanden. 221 om dagen finge ske, och 5:0 att till befordrande af ordning och strängare tillsyn, sä i afseende på Bränvinsbränningen som minuteringen, fyra väl kända Personer inom hvarje Församling valdes att vaka öfver Författningarnes efterlefnad. 21:0 Såsom Mede], hvarigenom verkan af ett Bränvinsbränningsförbuds öfverträdelse skulle blifva oskadlig, har Herr Hulphers föreslagit det stadgande, alt allmogen någon viss tid efter förbudets utfärdande icke finge vid strängt ansvar till Städerna införa mindre partier af Bränvin, och Transport deraf, endast med ordentelig förpassning, tillåtas, då osvikeligt bevis kunde företes, att Bränvinet före förbudstiden vore tillverkadt. Yrkandes för öfrigt Herr Hulphers, lika med Friherre Ankarsvärd, att krig eller hungersnöd hvar för sig måtte blifva skäl till Bränvinsbränningens inställning. 22:0 och 25:0 Herrar lindstrom och ländberg
Skulle R. o. Ad. nu, redan innan motionstiden är ute, börja bifalla utsk:s-afsägelser, torde möjligen kunna inträffa, att då det lider framåt sommaren, ej några ledamöter finnas qvar att besada Utslcn med, och, till förekommande af sådant, får jag vördsamt anhålla, att R. o. Ad. ej måtte bifalla Hr Ramsays afsägelse. Jag anhåller om propos. å afslag. Frih. Gederström, Rudolf: Det gör mig ledsen, att vid detta tillfälle behöfva komma i strid med min värde vän Hr voa Francken. Oaktadt tänkvärdheten af de ord, den ärade talaren yttrat, och hvilkas grund jag icke förnekar, kan jag icke förena mig i den af honom uti denna fråga uttalade hemställan. R. o. Ad. har ej allenast vid flera föregående tillfällen under förllutna riksmöten beviljat afsägelser, ur samma anledningar afgifne, sorn denna, utan att invändningar deremot blifvit gjorda; men jag beder att särskildt få erinra derom att Hr Olof af Geijerstam vid innevarande riksdag, och för icke längesedan, erhöll befrielse från sin plats såsom elektor, med bibehållen riksdagsmannarätt. Det skulle derföre icke synas fullt opartiskt handladt af R. o. Åd., om Höglofl. Ståndet plötsligen funnes vilja nu beträda en annan bana, och tvert afslå en framställning, som vanligen rönt ett blidare öde. Hvad särskildt beträffar Hr Ramsay, så torde det möjligen vara ganska svårt för honom, som är tjenstgörande i Hofrätten, att på samma gång fylla den suppleantplats i Lag-Utsk:t, hvilken blifvit honom af R. o. Ad. vid riksdagens början tilldelad. Obestridligen hade det varit mera öfverensstämmande med grundlagens tydliga föreskrift i detta afseende, ifall han i nästa plenum elter erhållen del af sitt inväljande såsom suppleant i nämnde Utsk. afsagt sig den plats, han icke ansåg sig kunna förena med sina egna tjensteåligganden.
Jag lemnar alla andra jemförelser åsido, då jag redan anser tillfyllest ådagalagdt: att de vansinniges anspråk på vård och hjelp hos oss ännu af ingen lag nöjaktigt bevakas, då det står fritt, alt insända den sjuke till hospital, att med eller utan vård behålla honom hemma, eller lemna honom till hvilken som helst att vårdas eller misshandlas; då den gällande författningen, genom förordnande af en profkur om några månader under otjenlig om ej skadlig behandling, försvårar och hindrar de sjukes återställande, då på våra hospitaler de botlige icke, såsom nödigt är, afskiljes från de obolade; då läkarelillsynen nästan öfver allt är lam, otillräcklig och ibland nästan ingen, och ändteligen då den nödige inspektionen alltför sällan återkommer och således är alldeles otillräcklig. Härpå vågar jag nu stödja ett, såsom mig synes, rättmätigt yrkande på en revision af vården om sinnessjuke, och tager mig 230 Den 15 December f. ni. derföre friheten, att, såsom ett nödigt förarbete för en beliöllig och omfattande reform af denna angelägenhet, föreslå: Att en comité, (bland hvilkens ledamöter bör linnas 2:ne hospitalsläkare, en jurist och en arkitekt) mätte förordnas att lill nästkommande riksmöte utarbeta och afgifva: l:o En berättelse, som bör omfatta: «) det Svenska hospitalsväsendets tillstånd, jern fört med detsamma i de länder der denna sjukvård nått en större fullkomlighet; b) uppgift på det för handen varande antalet sinnessjuke i riket, (och, om möjligt, enligt sjukdomarnas hufvudarter) på det att en beräkning, huru många som hafva behof af hospitalsvård, må blifva möjlig; c) de sinnessjukes utom hospitalerna ställning och behandling, samt d) alla hittills utkomna lagstadganden, K. förordna-, reglementen, kungörelser och bref, af hvad namn de vara må. 2:o
med den djärfvaste fantasiflykt under det mest stillsamma väsen. E n dam, hvilkens dagar till större delen fyllas af praktisk verksamhet och som endast p å mellanstunder har tid att dikta. D e n andra är obunden, lefvande uteslutande f ö r sitt författarskap, en liflig natur och en vaken iakttagare, kappsäcken aldrig långt borta o c h packningen lätt undangjord. Det är inte fråga o m, att ej fröken Lagerlöf är skalden af d e två. A l - mågan går där ej i vägen för den andra. D e t föredualitet. Dagrar och skuggor. mörka skyar på solklar himmel hvar andra jaga i rastlöst vimmel, hur dagrar växla, hur skuggor ila l För öga, sinne ej minsta hvila. S ö m n e n är förbi. K u n d e hon blott f å några månaders absolut hvila, julen rekommenderar till metoM-boetter för damer sitt stora o c h förstklassiga lager af alla sorlers F I C K - U R i guld-, sil / ecro c h herrar. Guldkedjor. Följden? 1894 " Du Fortsättning Cassel, Romanbilagan för veckan har i den nu rådande oerhörda julbrådskan å tryckeriet ej i rätt tid hunnit bli i ordning, men komma i stället två romanark att följa med nästa veckas nummer. Ju större mindre kretsar den Gudsegenkärlek; o c h mänskokärlek, dess j u snabbare e n planet Iduns stora romanpristäfling, Af A. Or. Som våra läsare helt visst erinra sig, utfäste denna tidnings redaktion för ett år tillbaka ett efter svenska förhållanden ganska betydande pris för en originalroman till Iduns romanbibliotek och inbjöd författare till täflan om detsamma. Redaktionens förhoppningar att genom denna åtgärd till sina talrika läsares förmån lyckas göra något verkligt värdefullt litterärt förvärf ha ej heller kommit på skam. Täflingstiden utgick, som bekant, den 1 sistl. sept.,och hade då tio täflingsskrifter ingått. Sedan denna tid ha prisnämndens ledamöter varit flitigt sysselsatta med desammas genomläsande och granskning.
StatsUtskottets N:o 126 angående CancelliRådet Schoerbings afhandling om Skogshusbållningssättet. 127 om uppbörden vid Södra Stäket. N:o 128 o® Kronans Tionde Koppar och Jern. N*o 120 angående några frågor vid förslaget om Stats-inkomsternes beräkning. Vrot. Utär. i. S05 Stats och BancoUtskottcns: N:o 6 om ytterligare allmänna anstalter för Sedelvexlingen i landsorterne. Banco Utskottets. N:o <7 om betalningsgrundeme för det BancoLån som blifvit beviljadt Uddevalla Stad till iståndsättande af dess afbrända publika Byggnader. N:o 9 om förlängd tid för återlösen af i Banken pantsatt Silfver. LagUtskottets N:o 22 om upphäfvande af Författningarne emot öfverflöd och kostnader vid begrafningar. N:o 23 om yrkad bestämdare ansvarslag för Slagsmål med dåldt tillhygge. N:o 24 i väckt fråga om rättighet för underdomare att hos Justitia Ombudsmannen anmäla när någon Lag eller förordning anses tarfva förbättring. N:o 37 om Provincial Medici besigtningar i vissa fall. N:o 39 om yrkad ändring uti 17 Cap. 2 §• Allm. Besvärs och Ekonomiutskottet N:o 38 om stämplingen af Husväfnader. N;o 39 om Stockholms hamnordning. N:o 41 om Länsmäns befattning med Auctioner. N:o 43 om ökade Frimarknader för Skenninge och Grenna. N’.o 44 om verkställighet å Sockenstämmebeslut. N:o 45 örn grunden för deltagande i allmänna byggnaders å landet uppförande och underhåll. N:o 46 om hafstång. N:o 47 om byggnads ordning för Städerne. N:o 68 om deltagande i Soldatrotering. N'.o 70 öfver en väckt motion, att endast torkad Säd måtte till Kronans Magaziner levereras. N:o 71 om Fördelning hemmanen emellan vid utgörande af Capellansskäppan.
“ I denna § ifrågasättes icke Revisorernas eget behof eller önskan; utan de hafva endast att, huru dermed än må vara, emottaga hvilken som helst af Statskontorets ledamöter, som af Kongl. Maj:t eller, så att säga, af Stats-kontoret (ty det sker alltid enligt detta verks förslag) dertill utses, äfvensom hvilka som helst meddelanden denne ledamot vill afgifva. Denna rättighet härleder sig från den gamla goda tiden, då det ansågs nyttigt att hafva ett regeringens ombud allestädes, der allmänna angelägenheter skulle förhandlas, då man icke gerna såg några anmärk - Motioner i Bonde-Ståndet 1865. 337 anmärkningar emot myndigheter och korporationer och då man dessutom antog att Revisorerna skulle vara fullkomligt obekanta med Btats-kontorets räkenskaper. Sedan denna tid hafva regeringsgrundsatserna i åtskilligt förändrats; man har funnit det hvarken möjligt eller önskvärdt att hålla folkombuden under ett förmynderskap, hvaraf de icke anse sig vara i behof, och statsverkets räkenskaper hafva så förenklats, att de blifvit tillräckligt begripliga för dem, som skola granska desamma eller närmare deruti ingå, om de också fortfarande äro på ett mindre tillfredsställande sätt uppställda och för allmänheten dunkla, hvilket åter icke genom förklaringar inför Revisorerna utan endast genom ett förändradt formulär kan bjelpas. För detta biträde åt Revisorerna, hvilket desto heldre lärer kunna umbäras, som dessa i allt fall, jemlikt 3 § af sin instruktion, företrädesvis till såväl kameralsom kanslibiträden antaga tjenstemän i Stats-kontoret, utbetalas likväl nu årligen ett tusen (1000) R:dr, ehuru vederbörande statskommissaries tid deraf icke fullt två månader upptages, ty haus biträde eller närvaro sträcker sig icke till granskningen al hvarken Baukens eller Riksgälds-kontorets eller Kommerskollegii räkenskaper. Äfven antaget, att vederbörande statskommissarie vore hvarje dag under dessa två månader vid Revisionen sysselsatt, uppgår dock hans arfvode till 16g R:dr R:int om dageu.
Herr Grefven och Landt Marskalken tillkänna’*1 gaf, det han erhållit underrättelse att Allmänna Förböner för återställandet af Kongl. Maj:ts hälsa kommo att klockan half till Tolf på förmiddagen i Kongl. Slotts-Capellet förrättas, och att de öfrige Respective Riks-Stånden ämnade att de samma bevista, samt hemställde om icke Ridderskapet och Adeln alltså behagade tillåta, att Plenum finge afbrytas, för att vid nämnde tid Förbönerne i Kongl. Slotts-Capellet öfvervara. Bifölls.' Herr Berghman 3 Ambrosius Magnus; När iPen 2 Eebruarii. denna sak första gången förehades, förklarade jag mig icke dela Herr Baron Stael von Holsteins öfvertygelse derom. Icke desto mindre trodde jag att Remiss af hans Memorial icke borde vägras, under åberopande af 90 §. i Regerings-formen. En annan sak är det , att hos Riksens Ständer väcka frågan om DomareMagternes beslut, och annat det, att, såsom skäl till ändring eller förklaring af ett Lagens Rum, anföra ett Factum, som man ansett vara oförenligt med Lagens mening. Jag finner mig derföre befogad att protestera emot den nekade Remissen och reservera Riksdagsmanna-rätten härutinnan. ' Friherre Boye, Ludvig: Då Friherre Stael nu åter i det allmänna ämne, han velat omtala, inblandadt mitt namn, jämte yttrande, angående den Rättegång jag haft med f, d. Qfver-Directeuren Grewesmöhien; så torde mjg så mycket mera åligga, att derå svara, som det försvar jag framställde, då Baron Stael sisst omtalade samma Rättegång, utgått utur Protocollet, och således blifvit undanryckt den Allmänhets kännedom^ sorn skall läsa vära Protoedler, - Den rättvisa och den värma, med hvil. jken Högloft.
Grefve Brahe, M„ anför hufvudsakligen: 1:0 att ett Sjöförsvar, i betraktande af Sveriges geografiska läge, synes af behofvetpåkalladt, icke för att ensamt i farans stund tillitas, och då utgöra enda räddningsmedlet, utan för att gemensamt med Landtförsvaret verka till gemensamt ändamål; 2:0 att ett Befästnings-system finnes upprättadt på Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, och af Högstdensamme gilladt redan före 1823 års Riksdag; att det »tär iden »armaste gemenskap med Central-försvaret, i sammanhang hvarmed Wanäs Fästningsbyggnad blifvit företagen och fortgår i mon af anslag; att i Befästnings-systemet ingått plan till befästande af Stockholms avenuer in. m,; 3:0 att Bevärings-Systemet öppnat en helt ny Epoque i Europas Militairväsende i allmänhet; att det, under form af skyldighet, återgifva folken den fria mannens ursprungliga rättighet att bära vapen till sitt lands försvar; att ett fojkfattigt land, sorn hvarken kan uppställa eller på fredsfot bör underhålla någon betydligare stående aimée, måste på National-Beväringen utan tvifvel beräkna och linna sitt Uufyudsakliga för - 6 Statssamt Oec.-Utsk. TJtlN:o 84. svar.
Under åberopande af hvad Utskottet yttrat i 6:te punkten af Utskottets Utlåtande N:o 83, angående reglering af utgifterna under Riksstatens 2:dra Hufvudtitel, tillstyrkes, att å allmänna Indragningsstaten må uppföras de å anslaget för fångvården upptagna räntor till ett sammanlagdt belopp af 380 r:dr 37 sk. 6 rst. 51:o. Vid 1840 — 1841 årens riksdag blef, på sätt Kongl. Maj:ts nådiga bref den 3 Februari sistnämnde år innehåller, stadgadt, att för de embetsoch tjenstemän, sorn efter det då fastställda statsreglering vidtagit, erhöllo löner, under hvilka spanmål funnes beräknad, lönen dädanefter borde utföras endast i penningar till sitt dittills varande belopp, med tillägg af skillnaden emellan det förslagsvis uppförda priset, 6 r:dr, och de 7 r:dr, hvartill detta pris för framtiden fortfarande bestämdes, eller
Följden blefve då säkert den, att när alla Ståndens prot.-utdr. ang:de denna fråga komma till Exped.Utsk., så måste Utsk., om prot.-utdnn innehålla blott att R. St:r bifallit K. M;s Propos. gå in till R. St:r och begära, att Stånden måtte pröfva äfven den sednare frågan, som K. M. till R. St:rs bedömande öfverlemnat, innan Utsk. kunde upsätta R. St:rs svar på K. M:s Propos. För att undgå denna omväg, skulle jag för min del anse R. o. Ad. böra både bifalla K. M:s Propos., hvarigenom svar lemnäs på framställningen om eftergift åt Lagman Engelblom, och derjemte särskildt yttra sig i anledning af framställningen ang:de båda öfriga personerne. Jag får således föreslå R. o. Ad. att fatta följande beslut, hvarpå jag anhåller om Hr Gr. o. Landtm:s propos. nemi. att R. o. Ad. bifaller den af K. M. föreslagna eftergift för Lagman Engelbom, äfvensom för sin del beslutar, att enahanda eftergift må Gr. Löwenhjelm och Kronofogden Petterson tillgodokomma. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Det är visserligen sannt, såsom Hr Printzensköld anmärkt, att K. M:s Propos. innehåller någon olikhet i afs. å framställningen om eftergift åt Lagmannen De n 16 Juli. 381 Engelblom, emot livad som blifvit hemstäldt rörande Gr. Löwenhjelm och Kronofogden Pettersson. Jag skulle dock tro, att något missförstånd om R. St:rs mening icke kan ega rum, om Betänk, bifalles, och tror således att den af Hr Printzensköld förordade ut väg icke behöfver tillgripas. Sedan Hr Gr. o. Landtm, framställt hurusom Hr Printzensköld yrkat det R. o. Ad måtte besluta, att icke allenast bifalla den eftergift K. M. uti dess ifrågav.de Nåd.
Härvid bar uppmärksamheten fästat sig å den omständighet, att, sedan de så kallade ManufacturLånen, eller Lån på Fabrikstillverkningar oell Rudimaterier, som före år iSic) me 1- deldtes mot lindrigare ränta ocb provision, än vanlige Lombard-Lån, ifrån början af nämnde år varit belagde med lika höga umgälder, som för sistnämnde slags Lån var föreskrifvet, eller 6 procents Ränta, ocb a procents provision, denna gren af utlåningen nästan alldeles afstannat. Att återbringa densamma i gång liar Utskottet trott böra försökas derigenom, alt provisionen å Manufaclur-Lånen så jemnkas, att desamma blifver för Allmänheten mera begärlige; heldst desse Lån, om de endast få upptagas på större Summor, medföra den fördel för Verket, att de inbringa ett större räntebelopp med mindre sysselsättning för Betjeningen, än om enahanda Ränta skall uttagas af flere Lån på mindre Summor. Hvad sjelfva Årbetsmethoden beträffar, lärer någon ändring i nu gällande stadganden, i afseende på Panters värderande och nya Låns meddelande icke böra vidtagas, heldst, för betryggande af Verkets säkerhet, den strängaste Controll bär - 6j6 St a ts-U t s ko 11 ets Betänkan den. vid är af nöden; hvadan och dä de Lånesökandes behof af en skyndsam undsättning icke eller får lemnäs ur sigte, Utskottet funnit det icke vara fran detta håll, sorn skäl skall kunna hemtas till tjenstemanna personalens förminskning; Men deremot synes, vid de nu brukliga omsättningar af Lån, en tids ödande omgång ega rum, hvilken medför allt lör mycken sysselsättning för Betjeningen. Omsättningen behandlas nemligen alldeles som nya Län, enär Panten skall hvarje gång framtagas, ånyo värderas och ny Pantsedel utfärdas, m, m. Om derföre
Det fanns så många, som hungrade och fröso i landet, så många värnlösa och öfvergifna, hvilkas rop om hjälp trängt fram till hennes öra. Huru skulle hon kunna låta detta rop ljuda förgäfves, hade icke Gud själf lagt dessa lidande små på hennes hjärta? En outsäglig känsla af brinnande kärlek genomilade hennes bröst, hon tänkte på forntidens fromma män och kvinnor, som helt gåfv o sig ut för lidande bröder, hon tänkte på sin herre o c h mästare, på hur fattig han vandrade omkring här nere och gjorde väl och hjälpte alla o c h icke ens ägde något att luta sitt hufvud till. Tankfull öppnade hon en af sekretärens l å d o r. Hennes blick föll på ett halsband af stora glänsande juveler, som hvilade på ett ljusblått sammetsh y e n d e; det var den gåfva hennes fader gifvit henne på hennes adertonde födelsedag, det var ett minne från hennes ungdom, från den tid hon ännu drömde o m att smycka sig till hofvets fester. nejd, och hvar de foro fram, där efterlämnade de kval och ångest. » En röst h ö r e s. mycken gråt och jämmer ». men här var det icke blott Rakel, som grät öfver sina barn, det var de små, som likt öfvergifna fågelungar ' klagande ropade på mat o c h vård, ropade nå modern, som gått bort ifrån dem. Aldrig hade det funnits så många små föräldralösa i stugorna, aldrig så många öfvergifna och sörjande, aldrig så m y c k e n nöd och jämmer. En dag stod prinsessan grubblande framför sin lilla sekretär af ebenholz och silfver, i hvilken hon förvarade alla sina dyrbaraste minnen, och som voro henne särskildt kära, emedan hon fått dem i arf af sin moder drottningen. Prinsessan hade mycket bekymmer i sitt sinne. H o n behöfde penningar, mycket penningar; de många barmhärtighetsverken slukade allt hvad hon ägde, hennes kära fattiga sögo ut hennes inkomster. Konungens skattmästare hade nekat att gifva henne mera penningar. » Eders nåde förstår intet att med penningar förfara, » hade han sagt, och härmed måste prinsessan, så kunglig hon var, låta sig nöja.
Bref besvaras, r — Z Strän ll g ar och J_ Gotland, ej långt från staden, kan en dä porto bifogas. äldllb. af Til a be a hör slag, he ' st äldre bildad herre erhål a god och bilPn e sK. s ä u d e s lig inackordering. Husfadern önskar sällrhål as bäst och bil igast från (S. T. A. 55406) A. Th. Nilssons Musikhandel, skap. Svar till » Stilla prästhus », adr. S. Syltburkar Norrköping. Gumsei AnnoasbyrÄ Sto; k ' i. (G. 87734) T FAMILJ PA LANDET i närheten af _L stad i Östergötland kunna 3 å 4 flickor af glas &amp; porslin^^ Q få god inackordering till moderat pris och gifves äfven tillfälle, om så önskas, att bitill träda med vanliga hushål sgöromål. samt illigaste Svar till » E », Malmslätt pöste restante. priser hos (G. 4277) å fördelade i 8,223 vinster på GOD INACKORDERING. Ett par yngre flickor mottagas i ett prästIduns Kung !. Hofboktryckeri i Smaland för att til sammans med Kont HoMerantör, stocöi 50,000, 10,000, 5,000, 1,000, 500, 100, 50 och 20 k&gt;onoT hus egen dotter af dugande lärarinna undervisas ia Stora Vattugatan 12. utlottas den 1 November 1899. Pris för lottsedel 10 kr., till landsorten mot i vanliga skolämnen, språk och musik. Godt hem, god vård och goda referenser. likvid vid hvarje rekvisition åtföljd af 40 öre (till Man vände sig till » Kyrkoherde S. », VestboLiktornslösningsmedel. insänd rek. porto och dragningslista). Hela behållningen tillfaller Nordiska Museets. Ås. (G. 87660) Detta utmärkta medel, hvarigenom de svå Byggnadsfond. - raste Iiktornar inom trenne dagar upplösas INACKORDERING.
Denna stränghet, som ej egde rum i den s. k. studentexamen, har synts Rikets Ständer ej vara fullt påkallad, isynnerhet vid betraktande deraf, alt det ännu är i högre examina vid universitetet, såsom för filosofiska eller medicinska graden m. fl. dylika, examinanden obetaget att begagna sin grammatika såväl som sin samling af matematiska och fysikaliska formler. 1 synnerhet synes det vid mathematiska prof obilligt att förmena en lärjunge att använda den hjelpreda, som i egen samling af antydda formler är till finnandes. 1 betraktande häraf, och då det dessutom synes mindre följdrigtigt att samtidigt med det man, i följd af klagomålen beträffande öfveransträngning, anser sig böra medgifva en minskning af de i skolstadgan anvisade pensa, deremot skärpa fordringarne å kunskapsprofven i maluritetsexamen, hvilket nödvändigtvis inåste innebära en ännu starkare anledning lill öfveransträngning, hafva Rikets Ständer funnit sig böra hos E. K. Maj:t i und erdånighet anhålla, att Kongl. Stadgan angående afgångsexamen vid rikets högre elementarläroverk den 11 April 1862 måtte, beträffande den skriftliga examen, ändras sålunda, att lärjunge vid öfversättningsprofven må få använda äfven grammatikaliska hjelpredor och vid det mathematiska profvet äfven egen samling af formler. Vidare har i afseende på de i Kongl.
Då tänkte också alla: Passa nu på, nu är rätta tiden inne, nu skall man skynda sig alt skära guld med tälgknifvar. Och nya företag begyntes och försöktes i alla möjliga riktningar, mera eller mindre nyttiga, ofta illa beräknade. Men nu kom den andra akten af skådespelet. Genom den stora mängden af nya speculalioner, och deraf följande hastiga förökning i production, uppkom äfven en stark concurrens, afsätlningen blef trög, varorna föllo åter i pris, och de [öfvande företagen realiserade ingalunda de saugviniska förhoppningarna. Emedlertid nalkades tidpunkten, då lånen skulle omsättas, amorteringar och räntor måste betalas, men valutorna gäfvo ingen vinst, och hvarest taga medlen? — Genom nya lån — Ja, men de enskilda voro alla i förlägenhet och kunde icke låna vidare: ergo måste Banken göra det. Men Banken var också sjelf, bragt i trångmål, ty handeln, som utsträckt sig i likhet med dea öfriga rörelsen, måste liksom denna äfven vidkännas reactionen; en indragning blef nödvändig, remisserna måste liqvideras och silfret reste öfver hafvet. Så ungefär har förloppet varit, så ungefär är förhållandet; nöden slår för dörren, jemren höres från alla landsändar, men man tyckes icke begripa eller vilja begripa, att allt detta följer såsom en ren nödvändighet af sig sjelf. Ali öfverretning verkar som ett rus: kraft för ögonblicket, men slapphet och olust efteråt. Enligt min förmening måste man derföre underkasta sig denna naturliga återgång och en gång afstå från den falska föreställning, att man i längden kan bota ett ondt genom det ondas egna orsaker. Bättre är att stämma i ån än i strömmen.