Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De alltjemt stegrade frakterna i provinserna norr om Mälaren samt den der ökade hågen för annan sysselsättning än varuforsling, ädagalade också det verkliga bebofvet af den för dessa orter nödvändiga jernbanans dragning djupare in i landet, på det att derigenom transport-distanserna måtte förkortas och allmänna rörelsen underlättas samt tusentals hittills af landsvägs-forslingen upptagna karloch häst-dagsverken kunna för en mera gagnande verksamhet användas. 32 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 62. Kongl. Maj:t har, lika med Öfverste Ericson, ansett norra stambanan desto hellre höra läggas öster om Sigtunaljärden, sorn denna bana derigenom blelve 2£ mil kortare och mera tillgänglig för de delar af Stockholms och Upsala län, som i en böjning åt öster utskjuta mot hafvet och hvilka voro i vida större behof af ett sådant kommunikationsmedel, än den på samma fjärds vestra sida belägna landsbygd, enär denna vore genomskuren af dit ingående vikar, som underlättade förbindelsen med Mälaren och hufvudstaden. Beträffande nämnde stambanas fortsättning från Upsala,- bar Kongl. Maj:t instämt i Öfverste Ericsons anmärkningar emot denna banas raka ledning till Gelle samt godkänt det framställda förslaget angående samma banas anläggning till Sala och sammanbindning med Gefle-Dala jernvägen saint utgrening vester ut mot Örebro; hvarjemte en särskild bibana borde från meranämnde bana utgå till Mälaren vid Westerås för upptagande af trafiken med tyngre varor, som från denna stad skulle förtskaffas sjövägen. Dock som, före aflåtandel af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, lokalundersökningar endast voro förrättade för jernvägen från Upsala till Sala, ansåg Kongl. Majit, alt banan för det närvarande blott borde definilift bestämmas att framgå till sistnämnde stad, samt alt afgörandet af frågan om densammas utgreningar derifrån borde bero på den ytterligare utredning af ämnet och de tekniska undersökningar i orterna, som då ännu icke hunnit företagas eller alslutas. Uti de yttranden, hvilka i anledning af högslberörde
33 privilegier i ofvanomförmälde trakter af Norrbottens Län uppföra nya Hyttor och Masugns - Byggnader, Stångjerns - Hammare, Knippoch Manufactur-Hammare, eller andra Verk och Inrättningar, hvilka till verkelig Bruksrörelse höra, att, så snart bevisligen styrkas kan, det Verken äro i gång, för alla skattlagde hemman befrias från rotering samt från alla dem nu åliggande skatter till Kongl. Majit och Kronan på 50 års tid, äfvensom från Bevillning, Hammarskatts och Tiondes utgörande för Tackjernsblåsningarne under lika långtid, — har för sin del ansett, att som, i 4:de Punkten af Rikets Ständers år 1818 i detta ämne till Kongl. Majit aflåtne ofvanberörde underdåniga Skrifvelse, redan blifvit medgifvet: att, enär <let dd afgifna Förslaget till gränserne för Bergslags Districtet antoges, alla inom denna trakt, omkring 20 Qvadrat-, mils innehall, belägne skattlagdehemman, borde befrias frän ali stags rotering, samt alla dem åliggande skatter till Kongl• Maj',t och Kronan, pd 50 års tid, äfvensom alla nybyggen, hvilka derefter der upptagas, likaledes åtnjuta Femtio års skattefrihet, alla med vilkor att idka Bergsbruket', Och att de afven ifrån erläggande af all tionde för deras Tackjernstillverkning borde under samma tid vara befriade; så och då Kongl. Majit icke låtit utfärda någon Författning om de åtgärder, som Kongl, Majit, efter en närmare undersökning af alla hit 24 Statsoch Bcvilln.-ZJtsk. Uti.
Han kan icke tänka redigt – han känner sig blott så gränslöst olycklig och skuldbelastad öfver allt ondt, han åstadkommit i hela sitt lif. Och mot detta har hans världsåskådning ingen tröst. Prosten iakttager det mörka, inåtvända uttrycket i hans ögon, väntar en stund, med medlidsam min, ty han anar hur samvetssmärtan bränner förnekaren invärtes, och fortsätter sedan: – Ni vet, herr grefve, att den copernicanska hypotesen, som är bekvämare och förnuftigare, ersatt den tychoniska. Förnuftet erkände det som en plikt att antaga den förra och låta den senare fara. Ni befinner er just i samma kategori. Ni har sett, att er hittillsvarande hypotes är motsägande, obekväm och obrukbar. Om jag nu kunde angifva er en annan, bättre, skulle ni då icke anse er förbunden att antaga den? Jag vill uttrycka den hypotesen så: Människan består af två substanser: kropp och själ. Kom ihåg, jag utgifver ännu icke min sats för annat än en hypotes. Men jag tror, att denna icke har alla de brister, som vi upptäckt hos er egen, utan tvärtom motsatta fördelar. Kroppen, den ena af de båda substanserna, hvaraf människan består, är och förblir en maskin. Så tillvida kan ni behålla er gamla mening. Icke heller behöfva vi tvista därom, att icke det af kroppens rörelser betingade tillståndet och äfven vissa själens förnimmelser, måste kunna förklaras ur den maskinens inrättning. Själen däremot är af sin skapare begåfvad med förstånd och vilja, förnuft och frihet. Ty vi kunna bilda begrepp och jämföra dem med hvarandra, vi ha sympatier och antipatier och kunna af två motsatta fall välja det ena. Således måste vi ha förmåga till alla dessa verkningar. Så snart ni antagit denna min hypotes äro människans villkorliga och fria handlingar icke längre oförklarliga. Vi förstå då till exempel klart, hvarför jag nyss icke tog en pris snus, ehuru eggelsen därtill fanns. Jag hade min fria vilja och valde – men förmågan att välja förutsätter en själ. Prosten väntar ett ögonblick förgäfves på opposition, men Struensee tiger. Öfver hans ansikte hvilar ännu det trötta och tunga uttrycket af hopplös förtviflan.
Af den 16 sistledné Martu, med förslag till en förnyad Chartse-Siglllats-Förordning; varandes i samma förslag, till vinnande af mera tydlighet och fullständighet i de gifne föreskrifterne, åtskilljge rättelser och förbättringar tillagde, hvilka dock ej på något sätt rubba Hufvudgrunderne uti den nu gällande Författningen i ämnet. Ifrån Bevillningsoch OeconomitzUtskotten : Af den 13 sistledne Martii. 1:0 I anledning af väckt fråga, dels om inrättandet af en tätare Postgång emellan Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i alla Län, dels om ett vidstäcktare begagnande af Post-Inrättningen i allmänhet m. m.; å hvilka Motioner Utskotten ej funnit skäl tillstyrka bifall. 2:0 I anledning af väckt fråga, att all serskildt Bevillning för Gästgifveri» så väl å Landet som i Städerne , der verkligt Skjuts ombyte finnes, mätte upphöra^ hvilket Förslag Utskotten så mycket mindre kunnat understödja, som Gästgifverierne icke mera än andra ISiärings-Idkare borde fritagas från afgift till Staten för deras rörelse. 3:0 Angående gjordt Förslag, till undant 3°4 Den 8 April. rödjande af de olägenherer, som uppkomma {lenora den obestämda gränsen för Personers Skatt, skrifning vid Bruken såsom Arbetare 5 kunnandes Utskotten icke gilla detta Förslag, så. som dels overkställbar, dels ledande till inskränkning i Bruks-ägares rättigheter och tvång i deras handtering.
Ville man ock tills vidare reservera och utlåna denna fond, så blifver det resultat, att, med ränta på ränta å 5 procent i i5 år, en behållning eller capitalets förstorande uppgår till omkring i,34o,ooo R:dr B:co, i stället att efter Utskottets bestämmande, vid dessa årens förlopp, man tyckes åsyfta endast vilja bevara primitiva capitalet, i,25o,ooo R-.dr, orubbadt. Genom att frångå Afdelningens förslag och afsätta utöfver behofvet 65o,ooo R:dr, åstadkommes således ingen fördel, oberäknadt, att Rikets Ständer betagit sig tillfälle att under i5 års tid kunna för varande eller inträffande behof, om också högst nyttiga, begagna denna betydliga summa. Jag förmodar, att dessa omständigheter må anses förtjena att af Rikets Högloft. Ständer tagas under ett närmare betragtande, innan det ifrågavarande anslaget kommer att bestämmas. Litt, C, s5 morn. Götheborgs hamn. Att vid Sveriges i:sta handelsstad hafva en så dålig hamn, att ankommande fartyg icke kunna der ligga med säkerhet, och att utoch inlastningar måste ske med pråmar, hvarigenom betydliga kostnader och understundom förluster uppstå, bör val väcka synnerlig uppmärksamhet, aldrahelst då ett annat förhållande med allmän belåtenhet lättligen kan tillvägabringas. Ett samhälle, som årligen till Staten inbringar omkring En Million uti tullintrader samt /jo * 5o,ooo R:dr i ordinarie skatter, och hvars LåneContoir lemnar en räntevinst af circa 100,000 R:dr, allt B:eo, tyckes väl, om icke företrädesvis, åtminstone med allt skäl kunna fordra samma välvilja från Ständernes sida, som andra städer. KostnadsförsJaget för att lior till Slats*UtsloUet$ Utlåtande, IV:o 455. 3 fullkomligt uppmuddra hamnen och anlägga quaier, att fartyg dervid land* fast kunna lossa och lasta, uppgår till omkring 5oo,ooo R:dr.
Götheborgs Stad. Hu» och Tomter Jord . - "Väderqvarn Sockerbruk Tegelbruk Ättikeoch Segeiduks-Fubriker Garfverier Tobaksoch Snus-Fabriker Summa Uddevalla Stad. Hus och Tomter Jord •*■•••« Sockerbruk . Tull-Mjölqvarnar med 6‘ par Stenar hvarde ra, Kyrkan tillhörige Dito med 3 par Stenar Husbehofs-Väder-MjÖlqvarn, oskattlagd Tull-Sågqvarn, grofbladig . Tegelbruk Repure-Rnnor i . Skepps-Varf Summa O pO ^ o M cr 3 H s. ° gE >-• ro B »i C/Q « B n Cd • -5 B fT Jord. 900 i! 913 474 550 B oq 1,067 550 1,067 213 434 o c/q B S $ p F Cd o S Cfc | H B B B B C - 155 1,772 155 1,772 4,544 5,191 Marstrands Stad. Underhåll ne Kreatur. Uppskatti Arter, I Potutoes Hvete. to B» c/q Korn. Hafre. 2 B B flen Arter. | Potatoe 1 Hästar. Oxar. W O d 3 C/Q erci £-* Öo Svin. * Getter. Hus och Tomter. Ä c ro £ Q B Summa Stats-Bidrag. Anmärkning.' Orsaken hvarföre icke något Hemmantal fln0S utfördt för Götheborgs Stad, är den, att utom den jord hvarå nu varande Götheborg är funderad och hvilken i Jordeböckevne inora Columnen, under namn af Eklanda anraarke» för a Hemman, ar den öfriga och mesta jorden donerad till Staden redan den tiden, då ännu ingen Skattläggning till Hemmantal ägde rum, och finnes följakteligen icke pa något satt i Kronans Jordeböcker antecknad; dock ar berörde jord, i följd af Kongl.
Det nekas icke, att en noga undersökning om den hjelpsökandes lefnadsförhåilande och omständigheter, utmärker mindre benägenhet vilja gifva och undsätta, jemväl att FatsigStvrelsen någon gång kan misstaga sig, ja äfven någon gång visa ovilja och obenägenhet, utan skäl och orsak, men fastän det icke låter set ömsint och känslofullt, som nu för tiden så högt omtalas, tror jsg i det hela bättre vara något kali än för varm, i afseende på gjf* mildhet och ömhetskänsla, heldst erfarenheten styrker, att för mycken ovald frikostighet otvifvelagtigt ökar hjelpsökande antalet, och skall framliden upplysa om vår nu varande enkla förordning, att hvarje Stad och Församling bör låta sig vårda om samt försörja sina fattige och nödlidande, är mindre ärndamålsenlig, än den mycket omständliga nu år i fråga , om ej mindre åldern och rättigheten till, än äfven sät«> tet att utöfva Fattigförsörjningen. icke eller kan jag förlika mig med föreslagna directa stadgande, om vis och sätt huru en Fattigförsörjning skall, i afseende på hvarderas ålder och beskaffenhet sig förhålla. Jag vill att sådant, utan alla föreskrifter, skall ankomma på sjelfva Styrel* sen , då jag förutsätter, att dertill äro valde redlige och välkände män, som icke lä - Lagutskottetf Betankandétl, 675 hvaraf elen permitterade Soldaten, icke mia» dre än Westgöther och Fryksdalingar, med flere, må betagas frihet, att hvar som heldst söka arbete och förtjenst.
Ridderffapet och Adeln tacktes det behjerta; och som en följd deraf bewilja: antingen procents förhöjning för alla ifrån och med ätabs-Oapltains til och med ler/ om Stats-Lassan sadant icke tillåter/ förhöjningen matte ske i smwändt förhållande emot hwaö i Högloft. Stars-Utssottets Betänkande» proMeras, eiler sa / ac Otäcsrares Löner höjas til 2; och Un der-OMcerares til ZZ^ procent. Sjelf innehafware af en Lön / hmilken Statsutskottets Betänkande förestår förhöjning af procent, stall jag, oaktadt Lönens otilräcklighet, med AI8 Den 8 Mars. med nöje se förhöjningen minstas til 2; procentz om jag derigenom kan förskaffa mina Under-Oikcsrare med deras ^vederlikar procenr. Jag med mina Kamrater hafwa hoppet, at erhålla platser, som uri en framtid stola gifwa oh ersättning för hwad wi nu förlora, men nar stola deha olyckliga, hwaraf redan en mängd kommir til även, hafwa Hustrur och Barn, och sakna den upfostran som ar nödig för at kunna hoppas göra lycka pä den miIkamstg banan, nar stola deha olyckliga, sager jag, fä ersättning? Da således deha hafwa ringa hopp at komma i åtnjutande af någon större Lön, tyckes billigheten fordra, at de wilkor de innehafwa böra pa aldrabästa sätt revier^ som med Statens tilgangar kunna wara enliga. Menstlighetens fordran är det ock, da jag betänker, at deha osca aro fäder för talrike familier, som i brist af det nödwändiga blifwa danade ifrån ungdoms-aren i stället för nyttige Medborgare, til vduglingar, ja, ofta til Statens afstum. I händelse Högwälborne Herr Grefwe» och Landtmarstalken samt Högloft. Rivderstapst och Adeln tillåter at detta mitt anförande får til Högloft.
Enligt Kongl. Mynt-verkets attest, lemnade detsamma Banken i Runt R:dr 89,311: 56. men då dels i attesten afdrag skett för myntskatten, R:dr 674: 75. dels Kongl. Mynt-verkets vederbörande tjensteman är berättigad att i och för proberingen aftaga högst \ lod af hvarje plants, eller för 18 plantsar 9 lod, hvilka kunna antagas i det närmaste motsvara R:dr 15: — S:gr 689: 75. så bör, för utrönande af värdet i Runt utaf det verkligen erhållna silfverpartiet, till ofvan nämnde, i myntattesten uppgifna belopp läggas sist omförmälde 689: 75. Skillnaden mellan ofvanstående 2:ne summor, eller R:dr 1,344: 28. 91,345: 59. utvisar huru mycket mindre belopp i Svenskt Riksmynt, som, vid dåvarande kursförhållanden och pris på silfver i London, erhållits genom införsel af silfver, än om den härtill använda tillgång realiserats genom vexelförsäljning, och kan således sägas utgöra förlust på det erhållna silfret, hvilken förlust uppgår till 1,493 %, eller nära en och en half procent. När man åter, för att finna skilnaden emellan hela kostnaden för det indragna silfret, R:dr 91,345: 59., och det belopp i Riksmynt af 89,311: 56, som detta silfver, utmyntadt och efter alla afdrag, lemnar Banken, jemför dessa båda summor, så befinnes denna skillnad utgöra R:dr 2,034: 03 , utvisande en förlust af 2,28 procent, eller på hvarje Riksdaler Riksmynt 0,02,28. hvaraf faller på: skillnaden mellan värdet af £ St. och det erhållna silfret 0,00,48. myntskatten 0,00,75. och omkostnaderna 0,01,05.
3,000 1,680 4,680 Tillsammans för begge åren. AV Vt 1 i »SXtMl m! -immun —10 k ‘-t I —r r. i -ti .mili;; 1-1 „,l ,illi .1 lilli! i ‘ r emu — 131 — Uppbörd: Statsanslag för året ... 833,080: 41. — Extra statsanslag — 61,649: 41. 3. Försäljningsmedel >• — 14: 24. — Arrendemedel ni. rn. 2,856: 43. Värdet å spanniäl och proviant 120,895: 35. 9. Credit. Balans från föregående året: Utgifter : Aflöning, nybyggnad och underhåll för året 899,103: 12. 5. Dito dito för föregående år 79,568. 29. 7. Lefverering till Förvaltningen af sjöärendena 44,777: 39. 11. Omkostnader för spanmål in natura 2,467: 11. 8. Balans till pgföljande året: Enligt räkenskaperna, äro, till förändring af jernkorvetten Svalan, under revisionsären utbetalda, det förra året 6,281 R:dr 32 sk. 8 rst., oell det sednare 149 R.dr 31 sk. 4 rst., eller tillsammans 6,431 R:dr 16 sk. Då berörde korvett, som år 1845 färdigbyggdes och år 1847 första gången utrustades till expedition, redan året derefter undergått en kostsammare förändring, har detta märkliga förhållande föranledt Ilevisorerne att, såvidt möjligt varit, af tillgängliga handlingar förskaffa sig upplysning om anledningen till korvettens förändring. Revisorerne hafva dervid inhemtat, att, sedan denna "korvett blifvit fullständig, dess konstruktion vid anställd profsegling befunnits så felaktig, att det ansetts möjligen vara med äfventyr för besättning och fartyg förenadt, att låta korvetten gå till sjös.
Den vigt Const.-Utsk:s bedömande af rådslagen och af Rådgifvarne borde ega, den förspilles; det alfvar som bör åtfölja det höga förtroende, hvilket är lemnadt Utsk., förbytes härigenom till motsatsen; hvad grundlagens stiftare tänkt sig vördnadsbjudande och afskräckande uti tillämpningen af §§:ne 106 och 107 uti Reg.F., det förfelas. R. o. Ad. samt den oväldiga allmänheten fäller oförtöfvadt häröfver sitt rättvisa utslag. Hr Gripenstedt, Joli. Au g.: Det har tillförene vanligen varit brukligt att vid tillfällen, sådane som detta, Konungens Rådgifvare icke hafva ingått i något svaromål på de anmärkntr, som af Const.-Utsk. emot dem blifvit framställde. Jag förstår ganska väl och jag respekterar den känsla af grannlagenhet, som varit grunden lill ett sådant handlingssätt, men jag bekänner, att jag 9 H. 4 50 Den 5 Juli f. m. för mili enskildta del icke gillar denna upfattning af deras ställning och pligt. Jag anser den personella och individuella delen af frågan, som visserligen deruti ingår, vara så underordnad, att dervid icke bör fästas något synnerligt afseende i jemförelse med det stora allmänna intresse, som vid detta tillfälle verkligen är i fråga. Det gäller nemi. ulöfningen af en ibland det lagbundna samhällets yppersta rättigheter, eller folkets rätt, att, med stöd af grundlagen, genom sina representanter granska och bedöma sin Regerings handlingar. Det kan då icke vara likgiltigt huru denna rättighet utöfvas, och om Regeringens handlingar bedömmas rätt eller orätt, vrångt eller ärligt, upiyst eller fåkunnig!. Men hvem skulle väl vara närmare till att lemna de inhysningar som i detta fall kunna behöfvas, för alt stadga ett rättvist omdöme, än de Konungens rådgifvare, hvilka varit närvar.-de vid besluten och tillstyrkt deras fattande?
Svensk lag kunna borttagas, annorlunda än i Jaga form; och då Sveriges Konung och Sveriges Ständer gemensamt äro representanter af Svenska samhället, så äro dessa inkomster af den art, att de endast af Konung och Ständer gemensamt kunna afskaffas. Vilja de bortskänka inkomsterna, så står visserligen rätten dertill dem öppen, och genom missbruk eller factionära förhållanden kan lill och med den ena Statsmakten af den andra blifva tvungen att dertill samtycka; men rättigheten att vägra sitt bifall måste tillkomma hvardera Statsmakten. Hvad nu ifrågavar. inkomst angår, så måste den anses såsom ordinarie, emedan den alltid blifvit beräknad som sådan, men den är icke en skatt. Den är ett privilegium, beviljadt Staten att spela. Kär detta privilegium upphör, upphör äfven inkomsten; men deri ligger icke någon beskattning. Den 8 A p ril f. m. Men Sfven i afseende på den stora hufvildfrågan, eller huruvida Ständerne i afseende på de ordin, skatter de åtagit sig, äga alt utöfva den i 57 §:n omförmälda beskattningsrätt, anhåller jag att få visa, det Ständerne icke äga ensamme besluta, oaktadt denna fråga ej rörer förevar, amne. Uti 61 §:n Reg.Fm står uttryckligen som en förklaring öfver nästföregående eller 60 §:n, att Ständerne endast från riksdag till riksdag åtaga sig alla de i sistnämnda § uppräknade afgifter. Dessa äro sjö- och landt-tullsamt accis-afgifterna, postmedel, chartse-sigillatse-afgiften, husbehofs-brännerimedlen, samt hvad R. St. dessutom särskildt hvarje riksdag såsom bevil In. sig åtaga. För det andra står der icke, att skatterna endast åtagas från riksdag till riksdag. Äro då skatterna förut åtagna af Ständerna i laga ordning,'vare sig genom Sveriges gamla lagar, såsom hemmantalsräntan, eller genom Sländernes beslut i sednare tider, eller genom andra i laga ordning af Ständerna godkända laga stadgar; så äro de för framtiden öfverlemnade till Kronan eller Slaten, hvars representanter äro Konung och Ständer, samt kunna icke eftergifvas, annorlunda än med deras gemensamma begifvande.
St, Prot. 18/fo. 6 Sami, 1 AJd, 12 Haft, 4 26 Banco-Utskottets Betänkandej N.-o 35, Banco-Verket varda af Rikets Ständer stadfästade, med lemnad rättighet för Banco-Fullmägtige att uti de af BancoUtskottet, på grund af dess Instruction nu fastställde Redovisningsoch Tjenstgörings-Ordningarne, anbefalla sådane ändringar och tillägg, som finnas nödiga, i följd af andra eller nya föreskrifter rörande Bankens verksamhet eller kunna leda till besparing i Förvaltnings-kostnaderna eller ökad beqvämlighet för allmänheten, samt med uppdrag derjemte att, då sådant utan förnärmande af någons rätt låter sig verkställas, ytterligare göra de indragningar af tjenster, hvartill omständigheterne föranleda. I sammanhang härmed har Banco-Utskottet tagit i öfvervägande: 1:0 En från Vällofl. Borgare-Ståndet till Utskottet remitterad motion af Herr C. C. Hallinge innefattande hemställan, att, då Banco-Utskottet fullgör sitt åliggande att pröfva, huruvida den provisoriskt införda nya regleringen inom Banken dels motsvarat förra Riksmötets föresats att nedsätta Bankens förvaltningskostnader till alla dess delar och dels uppfyller hvad dermed i öfrigt blifvit åsyftadt, dervid äfven borde komma under sträng granskning, om icke-Bankens function att belåna Guld och Silfver, åtminstone i mindre poster, vöre främmande för Bankens bestämmelse och mera närmar sig en Assistance-Inrättning, som borde derifrån skiljas; — om icke möjligtvis i Banken i förra eller senare tider blifvit införde och bibehållne göromål och sysslor, mera behöflige för Lönernes skull, än desse för sjelfva arbetet, så att en möjlighet visar sig. att, genom en betydlig indragning af personal, åstadkomma en af behofvet högt påkallad besparing i utgift samt att äfven uppmärksamhet fästes vid de bland årliga utgifterne förekommande så kallade välgörenhets-bidragen, deras fördelning m. m.; och 2:0
Ad:s förut fattade beslut orden ”reda penningar” böra utbytas mot orden ”Rikets gällande mynt,” anhåller jag att uti en sak af mera vigt få taga R. o Ad:s uppmärksamhet i anspråk. Jag hemställer nemi., om det icke vore skäl att i en så vigtig pröfning, som den hvilken angår sjelfva säkerheten af de i bolaget inlemnade och för hankens existens nödvändiga handlingarna, minst -|:delar af bolagsmännen böra vara ense om beslutet att en handling anses innefatta fullgod säkerhet. Äfven skulle jag önska att Konungens Bef;h:de, såsom vakare öfver den allmänna säkerheten, uti en så vigtig fråga finge hafva sin rättighet bevarad. I följd häraf anser jag §:n höra erhålla följande lydelse: ”.Såsom grundfond må begagnas ej allenast ”Rikets gällande mynt” samt controlleradt guld och silfver, utan äfven sådana fastighetsinteckningar, adier eller allmänna verks och inrättningars räntebärande obligationer, som för sådant ändamål ”af minst |:delar bland de i bolaget vid p r ö f 11 i n g e n deraf a f g i f 11 a rösterna äfvensom af Konungens B e f: b : d e godkännas; börande de nedsatta medlen” elc. Frih. Stjernstedt, Theodor: Hvad den första an märk ntn angår, eller alt orden ”reda penningar’’ borde utbytas mot orden ”Rikets mynt,” så torde detta utbyte blifva en nödvändig följd af hvad R. o. Ad. vid en föregtde § beslutat. Man har anmäikt, att det borde vara ett åliggande för Konungens Be(:h:de att deltaga uti granskningen af säkerhetshandlingarna. Utsktn hafva icke velat föreslå det, emedan det kunde inträffa, att Konungens Befthtde kunde vara hindrad alt deltaga i granskningen, dels af jiif, såsom sjelf varande bankdelägare, och dels af andra embetsgöromäl ; och derför hafva Utslita sagt, att Konungens Beftlude ager deltaga uti granskningen, hvaraf följer att landshöfdingen genom ombud kan deltaga i pröfningen , ifall lian sjelf derifrån är hindrad. Beträffande