Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det torde dock för oss vara lämpligare att taga exemplet från stamförvanters lagstiftning, än från de nationers lagstiftning, som stödja sig på den Romerska rätten. Den Engelska lagstiftningen synes mig derföre böra ega mera tillämpning på de Svenska förhållandena, och, utan att vilja afgifva något absolut omdöme, vill jag anmärka att den Engelska qvinnan, oaktadt den stora frihet lagen tillerkänner henne, är väl så god maka och moder, som qvinnan i andra länder. Familjebandet är grundadt i naturen, men slägtens åtgörande i afseende å qvinnans giftermål bör icke sträckas längre än till gifvande af råd, ty man måste lägga det slutliga afgörandet i dens hand, som sjelf får uppbära följderna af sin handling. Den 13 Juni. 653 Jag tror ook, att åsigten hos den bildade klassen i vårt land är sådan, saint att således Utsk:ts förslag innebär att i lagen införa hvad, som redan allmänt vunnit tillämpning. Att Utsk:t bibehållit stadgandet om arflöshet, härrör deraf, att de barn, som icke brytt sig om föräldrarnes råd i afseende å deras giftermål, icke ega att beklaga sig, om de icke få föräldrarnes förmögenhet. Att detta är rättvist, torde icke kunna förnekas. Jag yrkar bifall till Utskits förslag. Hr Anckarsvärd, Theodor Wilhelm: Då K. o. Ad. vid alla tillfällen visat sig ridderligt sinnadt, hoppas jag, att Utsk:ts tidsenliga förslag på Riddashuset skall tillvinna sig bifall. Hvar och en, som i detta ämne talat med gifta qvinnor, torde hafva funnit, att ingen sådan qvinna dragit i betänkande att förklara, att den ogifta borde vid 25 års ålder ega rättighet att afgöra om sin hand. Detta torde äfven vara en konseqvens af rättigheten att vid nämnde ålder fritt råda öfver sin egendom. Dessutom förekommer i den nuv:de lagstiftningen den oegentlighet, att enkor icke behöfva giftoman, samt att således en 20-årig enka sjelf afgör om valet af make, under det den ogifta qvinnau, som är betydligt äldre, beliöfver inhemta giftomans samtycke. Jag instämmer i yrkandet om bifall till Utsk:ts förslag.
S. D. Föredrogos och remitterades till Stats-Uiskollel dels nedannämnde KonglMaj.ts Nådiga Propositioner: a) angående godtgörelse till Indelningshafvare för sådane grundräntor, som, till följd af qvarnars nedläggande, afskrifvas; äfvensom de, vid föredragning af samma Kongl. Proposition, inom Bonde-Ståndet afgifna yttranden; bj Om inrättande af ett Statistiskt embets-verk; c) Angående anslag för geologiska undersökningar öfver hela riket, samt utgifvande af derpå grundade geognostiska kartor; d) Angående beviljande af en gratifikations-vedcrgällning åt Kapitenen A, Hahr, i och för lifgifvande af hans General-karta öfver Sverige; é) Angående berättigande för Öfver-direktören m. m. A.
Om, emot förmodan, några af de respektive Staterna icke vore benägna att deltaga uti denna uppgörelse, skulle deras fartyg och varor i Belgien blifva underkastade en differentiel behandling; i stället för Scheldetullen, hvilken i alla händelser komme att upphöra, och de nuvarande tonnage-afgifterna, skulle en beskattning af 5 Francs per tonneau, motsvarande i det närmaste nämnda tull och afgifter, i Belgien påläggas faryg, tillhörande dessa Stater, och affordras dem hvarje gång de anlöpte någon hamn i Belgien, och de nedsättningar i tulltarifen, som komme de Stater lill godo, hvilka på aflösningen ingått, skulle ej till fördel för de icke deltagande Staterna tillämpas. Förutom England hade nu icke allenast öfriga fyra Stormagter, utan jemväl Nord-Amerikanska förenta Staterna, Danmark, Italien, Spanien, Portugal, Kyrkostaten, Turkiet, Bremen, Lubeck, Brasilien och Peru samtyckt till aflösningsförslaget på de i London uppgjorda hufvudgrunder, och underhandlmgarne med Hannover. Oldenburg, Mecklenburg och Hamburg voro väl ej afslutade, men anginge icke vidare sjelfva principen, hvilken af dem godkänts, utan endast dessa Staters andelar i aflösningskapitalet eller ock betalningssättet. Med Nederländerna hade Belgien den 12 Maj afslutat en traktat, hvarigenom, bland annat, Nederländerna, mot en ersättning af 17,141.600 Nederländska Floriner, från och med den dag första afbetalningen derå af Belgien verkställdes, hvilket borde ske genast efter ratifikationernas utvexling, för alltid afstod från uppbärande af den i Art. 9 § 3 af Traktaten den 19 April 1839 Nederländerna tillförsäkrade afgift af sjöfarten på Schelden, samt lotsafgifterna på denna flod nedsaltes med 20 proc. för segelfartyg. 25 proc. för bogserade fartyg och 30 proc. för ångfartyg. Sedan flertalet af de mest intresserade Staterna sålunda förklarat sig benägna att biträda Kongl. Belgiska Regeringens förslag och aflösningsfrågan nu mera antagit karakteren af en underhandling om det pris, hvarför Belgien vore benäget att låta de respektive
De yngre kunna icke ställas under krigslagarne, dessa vore för stränge; de äldre borde vara under dem ställde, emedan intet skäl finnes hvarföre konfirmerade ynglingar, med egen ansvarighet för sina handlingar, icke skulle, då de till krigsmän uppfostras, förberedas i den krigsdisciplinariska ande, den krigslydnad, hvartill företrädesvis en krigsskola bör dana, och som den unge krigsmannen, omedelbart efter utgången derifrån, skall tillämpa på underhafvande eller vara underkastad af förmän, Men denna disciplin kan icke ega rum, i följd af de så olika åldrarnes gemensamma uppfostran. Härigenom blifva »trallen overksamma. Ty den vanliga och lämpliga militäriska bestraffningen, arresten, 51 som egentligen är ett hedersstraff, en moralisk tillrättavisning, men ett ganska ringa fysiskt litande, kan icke sä uppfattas af de yngre och blir derföre utan verkan; de .äldre åter, som uppfostras i å<igten af arrestens overksamhet, förlora den militären aktningen för detta straff, oell veikliga betänkliga oskick begås of aldre, utan fruktan för ett straff sorn skulle kännas på ett helt annat sätt. om det åla les i krigslagens namn, än då det ålägges af en faderlig styrelse — allt detta med lemnade föredömen för yngre och således bildande ett mindre disciplinarisk! sinnelag, till skada för framlida kallelse. Utom här anförda verkliga brister vid den uppfostran krigsakademien meddelar, har man äfven velat ti lägga henne ett annat, men sorn är mindre grundadt, nemligen, kadetternas mindre goda seder, yttrande sig uti tidig njutningslystnad, penningeslöseri, ölverskattniug af eget värde och öfversitteri, så snart til!s\n fattas.
Jag medgifver, ali det medför några svårigheter för allmäuheten i de härader, der domaren icke vill åtaga sig charlieförsäljningen och ingen annan försäljningsman i granskapet kan an trä Ifas; men dessa svårigheter äro likväl icke större än all de kunna öfvervinnas. I afseende på de smärre chartorna är det nemi. lätt att hålla dem tillhanda, och de större biläggas sällan eller aldrig andra handlingar äu sådana, hvilka det fordras en längre tid att expediera, då den som äger dessa handlingar kan anskaffa de behötliga chartorna till dess att domslösen blifvcr. Det är visserligen sant, att före sista riksdagen fans ett sådant åliggande för domaren; men det var icke så gammalt, äfven om det, såsom Hr Printzenskjöld yttrat, härledde sig frän 1834, hvilket jag icke vill bestrida. Olägenheterna deraf voro likväl af den beskaffenhet, att man vid sista riksdagen fann för godt att afskaffa detsamma. Då man haft denna erfa renhet, torde det icke vara skäl att emot rättvisans och billighetens fordringar förnya samma stadgande. Jag yrkar afslag å denna punkt. Hr von Hartmansdorff: Jag är af Hr Printzenskjöfds mening, att det leder till en vida större olägenhet för allmänheten, att afslå förevarande förslag, än det besvärar domaren att fä ett sådant åliggande, som förslaget innehåller. Mig veterligen klagades icke äf domarne tillförene öfver detta besvär, och det var helt andra skäl, som vid sista riksdagen föranledde R. St. att göra den förändring, sorn nu befunnits olämplig. Men jag hemställer, om icke sjelfva conseqvensen fordrar, att, då man icke har beslutat pä hvad sätt förhållas skall med sjelfva charteringen och controllen derå, man uppskjuter att besluta om chartaeförsäljningen, och att således denna punkt mätte återremitteras för att af Utsk. tagas i öfvervägande jemte de föregående. Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad; hvarefter II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. först till återremiss, sedan till bifall och slutligen till afslag å Utsk:s hemställan.
Ar 1843 infördes till Sverige 61,416 LU smör, hvaraf ifrån Finland 61,356 Lf?, och således endast 60 L® ifrån andra länder. Ar 1845 infördes 52,680 LS smör från Finland. Hvilken stor förlust den förändring, som sedan inträffade var för Kronan har sedan visat sig. Härvid får jag anmärka, att uti redactionen af de beräkningar, som i detta afseende blifvit uppgjorde inom Finnance-departementet, har den vårdslöshet blifvit begången, att man icke fästat afseende på det olika förhållandet med tullen på det från Finland inkommande smör, hvarigenom der ser ut som skulle det der uppkomma en minskning i inkomsten af 44,000 r:dr, i st. f. en tillökning af några och 50,000 r:dr, i fall K. M:s nåd. propos. antogs. Beträffande Hr Printzenskölds yttrande att den förhöjning i tullen, som år 1845 égde rum icke skulle hafva verkat på smugglingen i Haparanda, så får jag dock erinra derom, att det är en stor skillnad emellan 7,767 Lf? och 6£ årligen införde LU. Jag är beklagligtvis öfvertygad derom att, sedan smuggling blifvit i den betydliga grad inrotad, som i Haparanda, det icke en gång kan hämmas genom den tvångsåtgärden att productionsbevis måste medföras vid smörets transport, hvarigenom har uppkommit det kända förhållandet, att dessa productionsbevis blifvit våldsamt bortstulne ur tullverkets archiver; men jag tror likväl att med en måttlig tull är det lättare ån med en omåttlig och att äfven genom södra delen af Norrland införseln från Finland icke varit mindre, torde man kunna sluta deraf, att med de lätta förbindelserna, som der ega rum med Finland, det icke är möjligt att förekomma smuggling, utan att helt och hållet hämma all förbindelse emellan dessa Svenska orter och Sveriges hufvudstad. Med dessa orters lätta förbindelse med Finland, är det omöjligt att kontrollera att icke smuggling af Finskt smör der eger rum, och alt det omöjligen åtalas, ty det är icke möjligt att urskilja huruvida en bytta smör är tillverkad i Sverige eller i Finland.
Endast en och annan gatpojke strök tyst och slokörad omkring knutarne, husvill och bragt ur jemnvigten. I qväll gick det ej så bra som eljest att med en lustig melodi jaga hungern på flykten och att med glada toner fylla den tomma magen. Eva tyckte sig alltjemt höra sin mans och Liisas röster. Det föreföll henne som om hennes man ännu alltjemt hånade henne i sällskap med denna slarfviga flicka, som hon hittills hatat utan att veta det och utan skäl; hon tyckte sig förstå i detta virrvarr af stridiga känslor blott en sak: att hon var honom till obehag och att Liisa varit hans älskarinna redan före deras giftermål och fortfarande var honom allt annat än likgiltig. Det pinade henne. Hvarför just Liisa, denna dåliga, ouppfostrade flicka, utan hjerta och utan seder, denna Liisa, som hon afskytt och känt samma obehag för, hvar gång hon besökt deras hem, som om hon varit något som man så fort som möjligt borde försöka få ur huset? Hvarför just hon? Liisa var således hennes rival, Liisa, skomakar-Jannes för detta fästmö, den värsta af alla Sandviks-fabriksflickorna, Liisa, som hade alla möjliga fel och olater, hon hade således tagit hans kärlek från henne, hustrun. Hon! För första gången tänkte Eva klart i denna sak hon förstod, att hon allena älskat och att denna hennes känsla hindrat henne att bedöma hans känslas rätta halt så, som hon eljest skulle gjort, om hon ej varit så blind... I smärtans första ögonblick gaf hon vika för ett utbrott af förtviflan. Hon, den alltid lugna, förtröstande, med det orubbligt goda lynnet, hon greps af en sorg, som syntes henne omöjlig att bära, och hon sjönk ned som en sten på det fuktiga golfvet i vedboden, sjönk ned på snön och omfattade med armarne vedstapeln liksom ett altare, vid hvilket hon ville tigga om förbarmande. Vinden dref alltmer snö in genom springorna. Drifvan derinne blef större. Kölden isade henne, fukten trängde sig på henne genom kläderna, men hon kände ingenting; den feber hon nu kämpade mot värmde henne och brann som eld i ådrorna.
Beloppet af dessa fordringar uppgick, enligt det härjemte bifogade utdrag af räkenskaperne, vid 1836 år slut lill 2,640 R:dr 14 sk. io r:st., då deremot hela behållningen å anslaget, dessa fordringar inberäknade, endast utgjorde 3,112 R:dr 47 sk. 8 r:st.; och anse Revisorerne, för bevarande af Statsverkets rätt, angeläget, att utsökningen af berörde fordringar med mera skyndsamhet handhafves, hvarefter, hvad på sådan väg ej blifver ersatt, lärer böra ur balancen afföras. Räkenskaperne öfver alla förenämnde fonder och medel hafva Revisorerne funnit vara förde med särdeles ordning och redighet, äfvensom vid deras granskning, i afseende å siffran, ej något varit att anmärka Vid anställd inventering af Fondernes lånehandlingar hafva de fun O o nits vara säkert förvarade, och har dervid ingen annan anmärkning förekommit, än att ett af Fabriksidkaren J. C. Ahrens den 17 December 1828 utgifvet reversal å 1,000 Ralr Banco, hvilket den 27 November 1829 af numera aflidne Ombudsmannen i och för lagsöknings anställande uttogs, icke bland handiingarne förefunnits, ehuru liqvid derför ännu ej ägt rum. För öfrigt hafva Revisorerne af Ombudsmannens särskilda berättelse öfver fondernes balancerade fordringar samt det af honom förda lagsök - — 20 — nings diarium inhemtat, att bevakningen och indrifningen af förfallna fordringar i allmänhet varit med drift och ordentlighet besörjd. Slutligen få Revisorerne anmäla, att de, med anledning af sin instruction, till Kongl. Maj:t i underdånighet insändt ett exemplar af denna Berättelse. Stockholm den 2 December 1837. Pa HÖglofl. Ridderskapet och Adelns vägnar: Palmstjerna. G. A. Stjerneld. J. M. Rosenmuller. C. F. Hammarhjelm. J. W. von Döbeln. J. Nordenfalk. På Högvördiga Preste-S tåndets vägnar: Chr. Stenhammar.
Böter i Brottmål må utgå efter förmögenhet5 och 6:0 Förändring i Straffet för Hållkarl; _ Att Ståndet gillat Allmänna Besvärsoch Oe.' conomiceUtskoitets Utlåtande, rörande en förbättrad Posternas reglering: Att vid föredragning af CanstitutionsUtslottets Memorial, angående tvenne Redactionsfel uti de beredda Förslagen till ändring uti Riksdags; Ordningen, PresteStåndet ansett det vara emot RegeringsFormen och Riksdagsordningen stridande, att de sedan föregående Riksdag hvilande Förslag till förändrad Redaction af Rikets Grundlagar med förändring antaga: Att Ståndet återremitterat så väl Constitu Ridd, 0. Ad. Brot, IV. B. 258 Dm 17 Martu, e. m. tians Utskott, ts Memorial , rörande gjord An> märkning emot Konungens Rådgifvare i Corn* mandomål lör Arméen, som blat*Utskottets Utlåtande angående användande af de innom Södermanlands Län btfinteliga Jagbackar. Af den 17 Mars, angående: Bifall till StatsUtskoitets Betänkande om Medels anslående åt BergsRudet Friherre Hermelin. Från UälloJlije BorgareStändet: Af den 17 Februarii förmiddagen, af innehåll: Att sedan PresteStåndet, i det ändamål 44. §. Riksdagsordningen töreskrifver, meddelat BorgareStåndet dess Beslut om Återremiss till Allmänna Besvärs - och OeconomiceUtskottet af Herr Prosten , Doctor Stenhammars Memorial, rörande saknad eller fördröjd verkställighet af Kongl. Ma|:ts och Rikets Ständers vidtagne Bej slut uti åtski 1 lige Rikets inre hushållning rörande ärender, BorgareStåndet ansett någon dess åtgärd i detta Mål icke kunna äga rum förr än Utskottets Betänkande inkomme. Af den 7 Mars, innefattande: Bifall till Allmänna Besvärsoch Oeconomiari Utskottets Betänkanden, rörande: 1:0 En förbättrad Posternas Reglering. 2:0 Skattelösen af Förläningsoch Löningshemmanen i Halland.
Ropades starka ja, blandade med några nej. Gr. Mörner: Då R. o. Ad. nu beslutat, alt gesällerne skola erlägga bevilln., hemställer jag, om icke R. o. Ad. skulle finna lämpligt att gå en medelväg och indela dem uti tvänne classen. Dm första classen skulle blifva verkgesäller, för hvilka borde erläggas 2 r:dr 16 sk., eller lika som nu betalas för verkgesäll på enkas verkstad. För alla de öfriga, som borde utgöra den andra classen , skulle betalas 1 r:dr. Då har man galt en medelväg emellan hvad här är yrkadt och hvad den gamla författningen innehåller. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då R. o. Ad. på förmiddagen beslutat att i allmänhet uppskjuta medbestämmandet af det bevilln.belopp, som bör utgöras, R. o. Ad. torde finna lämpligt alt nu äfven i afseende på gesällerna uppskjuta med bestämmandet af någon viss siffra, hvaremot intet hinder vore att bestämma, t. ex. att första classen borde erlägga dubbelt så hög bevilln., som den andra; hemställande Hr Landtm. 0111 R. o. Ad. behagade bifalla ett sådant stadgande. Ropades starka nej, blandade med ja. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att vi måtte få uppskjuta afgifternas bestämmande och proportionen deni emellan för de begge olika classcrna. Hvad i öfrigt under bokstafven G blifvit föreslaget, bifölls. Bokstafven IL Hr von Rosen: Jag väckte fråga i förmiddags oin Kronans handtverkares afgifter. Dessa handtverkare äga löner på stal samt rättighet att åtnjuta samma förmåner, sora 6a Den 3 October f. m. andre tjenstemän inom armeen. Mig synes derföre, att de böra betala bevilln., om deras löner gå till 200 r:dr eller derutöfver; men om lönen understiger 200 rldr, så äro de fria. Jag begär propos. derpå. Gr. Posse: Jag har redan vid föredragningen af betänk.
Magt ens åtgärder. ]sg tror detta va »a. e< t större skäl, än det, sorn på andra sidan blivit till förmån för afskrifningenåberopadt, att nemligen Kongl Maj:t afgifvit Proposition om en slik afskrifning. Js.g förr' nyår alltså min förut gjorde b-oroau om i ioposition tiil bifall af Betankandet. Friherre Stael vor Holstein: Enär de i är gifvit, att Besvär och ansökningar från de fläste orter inkommit rörande detta ärende : —• enär det visar sig, att Ständernes underdåniga Skrifvelse den 26 April lgio är af olika innehåll med RiksdagsBeslutet, och det, istället för att öfverses med en flygtig blick, med uppmark-’ samhet genomläses, så inses äfven att ämnet iordrar en ytterligare granskning. Härtill gifvet Konungens Proposition en ganska tydelig anledning: Redanär, genom Konungens Utslag d. 8. November 1815, afgjordt att afgiften skulle erläggas. Icke dess mindre har Konungen å nyo framställt ärendet tili Ständernes afgö* rande. Detta måtte väl vara det säkraste bevis, att Konungen funnit, vid närmare bepröfvande af de inkomne besvären, att saken förhöll sig annorlunda, än den förmodeligen blifvit föredragen, då IT slaget den 8» November J815, samt derigenom satt Standerne i tillfäl* 44 Den 2 Maji, f. m. le att rätta det felagtfga. Svårigheten att få det redan uppburna återstäldt är vida mindre, än att få det ännu innestående indrifvit. 1 alla fall måste rättvisan gå framför allt. Att grunda en orättvis beskattning på besväret, icke omöjligheten att göra rätt, bör man icke vänta af ett fritt och upplyst Folk. Friherre,Löfvenskjöld, Salamon: Jag har aldrig ansett och anser icke att BrännvinsBevillnings-afgiften bordt eller bör eiläggas af ifrågavarande personer.
Josef upplyser då, att judarna hafva tre högtider, påsk, pingst och löfhyddohögtiden, samt förklarar för honom påskens betydelse. Jesus anmärker: ”Doch kan them påscha een annan wäg ländha, een annan påscha, som medh tijdha kan händha; Men till att dömma j thenna saack, är iagh fast kleen och alt för swagh.” Josef fortsätter att förklara betydelsen af löfhyddohögtiden och pingsten, och åter anmärker Jesus: ”Thenna pingesdagh är en figur Till en annan pingesdagh både reen och puur, Then icke är så förskräckeligh, uthan haffuer frögd och glede medh sigh.” Cognatus Vicinus kan ej undertrycka sin förvåning öfver Josefs lärdom, men än större förundran hyser han öfver barnets klokhet och förnuft i all ödmjuk ära och tukt. Emellertid äro de framkomna. Cognatus frågar efter herberge. Joseph. Jagh haffuer här en frendhe mijn, Tijt wele wij nu draga inn, Så länghe wij skifftom wår kläder om. Kommer här in, här är gott rum. Maria haffuer tro och offer medh, The oss bör giöra effter lagsens sedh. Maria. Här äre turturduffuer twå, Effter thet wårt landh icke meer förmå. Joseph. Nu weland, j Jesu Herrans nampn, Wij wele them bära till altaret fram. Gudh låther thet behaga sigh, Och anamma wårt offer teckeligh. Cognatus (uxori suæ). Hustru, när Joseph och iagh wi komma igen Frå altaret, tu war icke seen, Tu gack sampt med Mariam fram Och offra tina gåffua i herrana nampn. Uxor Cognanati (till Maria). Här wele wij icke så lenghe ståå Och wår tidh giffue acht uppå. Stijgh nu fram, kiera frenka min Och lägh på altaret gåffua tin. Joseph (flectens genua, percutiens pectus suum).
1 Mom. förekommande uttrycka ’’i Städerne ovilkorligen skrifvas pä, men å Landet lael t och hållet utgå, och i sammanhang dermed 8 Morn. erhålla denna redaction : ”De ex. epiplar af Hyr esContr aster i Städerne, som Husägare innehafva, skola skrifvas pä eller beläggas med Stamp, lildt Papper °ch så vidare, samt vid slutet af detta Moment tilläggas; ”Hyresman vare fri från Charta ä det exemplar hem innehafver intill dess det. samma hos Domaren eller Executarn till laga åtgärd företes, då det sorn bilaga bor (harterssf BevillningsUtsk. Att på sätt föreslagit blifvit, beffia Mantalsskrifvare eller ilen Mantalsskrifningen förrättar från skyldigheten , att vid dylika tillfällen medhafva nödige Chartor, finner Utskottet sig icke hafva orsak till, aldraminst då ifrågavarande personer åtnjuta för deras möda , den af en ökad försäljningsprovision härflytande inkomst. 5:0 Likaledes anser Utskottet sig sakna anledning, att, efter en värd Ledamots i Vällofl. BorgareStåndet framställning , utesluta de i denna §. 2 Mom. förekommande ord: ”Arrende oc/i” då Momentet liar äfven så väl afseende på Ar» rendesom HälftenbruksContracter. 6;o Då Utskottet ej kunnat af något För-i ordningens stadgande hemta anledning att befara det missbruk, att någon skulle vid uppvisande af Skulnsedlar och Löftesskrifter i Disconterne , till erhållande af Domarens påskrift om Lånsökandens eller Borgesmännens vederhäftig-: het , kunna förpligtas att sådane documentej; chartera , så finner ej eller Utskottet sig böra någon serskild föreskrift i detta hänseende iheddela. 7:0
Friherre Björnstjernas, Magnus, Memorial, innefattande anmärkningar vid Herr 2 Sam. 2 B. 85 13a8 I! ifcs-Sl <1 uden s Montgomerys, Gustaf, samt Herr von Hartmansdorffs, Angust, elen 7 sist!. Martii e. ra.; samt rlen 4 sist!. April e. m., till bemälde Utskott remitterade Anföranden , angående upplösning af Krigs-Akademien m. m.; jemte de af åtskilige Ledamöter, i anledning af Friherre Björnstjernas berörde Memorial denna dag afgifne yttranden. S. D. Återremitterades till Lag-Utskottet: Herr Gyllenheims, Eric Gustaf, Memorial, innefattande Svar, å Herr Ehrenborgs, Casper, anmärkning vid Lag-Utskottets den i a dennes e. m., återremitterade Betänkande, N:o 4i, angående skärpning af Lagarne rörande tjenstledighet för Domare, jemte Grefve von Rosens, Axel, i anledning af Herr Gyllenheims Memorial, denna dag afgifne yttrande. Från. Fällojl. Borgare-Ståndet. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet: Herr M. Bagges, nu ingifna ytterligare anförande, att den förut af honom väckte, och den 12 sisth Febr. remitterade Fråga, orri behörig Domstol för upptagande af åtal emot Rikets Hof-Rätter och Collegier m. fl. Fi 'än Hedera. Bonde-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning återremitterades , i anledning af gjorde anmärkningar, följande Betänkande!): Protocolls-Uiifra". 13r>ry L a g - U t s k o 11 e t: N:o 47» Angående skyldigheten för Häradshöfd ingar, att vid hvarje Tings slut, meddela Presterskapet Bärads-Räftens heslut, rörande Sakfälde, eller under framtiden stälde Personer m. m. B evil ln ings-Utsk o t te t;’ K:o 6, Angående grunderna för den blifvande Bevillningen.