Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 37 Juli. underdånigste, tiopligtigste tjenare och undersåtar På Riddersk. och Adelns På Prest-Ståndet* Uppläst-ho* samteliga Riks-Stånden den 27 Juli. Stormägtigste Allernådigste Konung! Sedan den granskning af Stats-Rådets P10- tocoll 105 §. Regerings-Forraen och 39 §. Riks. dags-Ordningen föreskrifva, af ConstitutionsUtskottet blifvit förrättad, och bemälte Utskott, under anmälan till Riksens Ständer, att det dervid ej funnit anledning till anmärkning, förklarat att enligt 76 §. Riksdags-Ordningen Stats-Rådets Ledamöter, Föredragande och Konungens Rådgifvare i Commandomål vore frikallade från all ansvarighet för deras Embetens utöfning, intill den dag då innevarande Riksdag tagit sin början; få Riksens Ständer härmed denna förklaring till Eders Kongl. Maj t i underdånighet öfverlemna. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad trohet och nit vagnar Carl Mörner, h. t. Landtmarskalk. vägnar J. A. Lindblom, n. v. Talman.! På Rorgare-Ståndets vägnar H. Schwan , h. t. Talman. På Bonde-Ståndets vägnar Lars Osson , n. v. Talman. Stormägtigste Allernådig-ite Konung! Eders Kongl. Maj:ts unaerdånigste, tropligtigste tjenare och undcrsåter På Riddersfc. och Adelns På Prest-Ståndets Uppläst hos Samteliga Riks»Stånden den 27 Juli. Stormägtigste AHernådigste Konung! Genom Nådig proposition af den 24 sist* lidno Maj har Eders Kongl. Majit till Riksens Ständer öfverlemnat frågan örn vidtagande af nödiga matt och steg till understöd för Hjelmare Sluss'^ rk. Riksens Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Den fjerde, som utgöres af en stor slät gård, med herrliga trädgårdar på sidorna, leder till en af höga björkar sammanflätad allé, hvilken åter för ut på stora landsvägen. I detta verkliga paradis herrskade nu dödens tystnad, i följd af den inomhus rådande sorgen; och vinterns hvita svepduk betäckte marken. I förstugan smög sig betjeningen stilla och varsamt fram och tillbaka. Uti ett stort rum på nedra botten herrskade isynnerhet denna hemska, olycksbådande tystnad, som gör att man fruktar ljudet af sina egna steg. Väggarne i detta rum voro öfverdragna med gammalmodiga tapeter, och genom de nedfällda gröna rullgardinerna kastade månen sina dystra strålar på en grupp i fonden af rummet. Från en stor sparlakanssäng hördes de tunga andedragen af den sjukes oroliga slummer. Midtemot sängen, på en soffa, tycktes ett äldre fruntimmer, öfverväldigadt af sömn och nattvak, gifvit vika för naturens fordringar. Hennes hufvud hade i en halft liggande ställning nedsjunkit mot dynorna. En gammal man steg upp från en länstol vid sängen, gick fram och bredde med varsam sorgfällighet en shawl öfver den sofvande. Derefter satte sig den gamle åter, lyfte ett litet bord närmare åt sig, och uppslog, sedan han satt den gröna vaxskärmen framför ljuset, ett ställe ur Bibeln, det han tid efter annan läste. Skrynklorna på hans panna, jemte de hvita lockarne, vittnade att mången vinter tågat öfver hans hjessa innan den blifvit blekt. Hans anletsdrag buro stämpeln af allvar och redlighet. Hans drägt hörde till den underordnade klassens. Lätta steg närmade sig platsen, der gubben satt, en liten hvit hand klappade honom på axeln, och då han vände sig om, mötte hans välvilliga blick en ung flickas oroligt spanande öga. ”Huru är det, kära herr inspektor?” hviskade en mild, klangfull stämma. ”Alldeles som när ni gick, och det är ju knappt en timma sedan.
Ad. att afgöra, huruvida It. o. Ad., på grund af min anmärkning, anser återremiss böra äga rum eller icke. Bevilln.Utsk:s betänk. N:o 21 blef af It. o. Ad. bifallet. Föredrogs ånyo Bevilln.Utsk:s d. 17 sisth Juli e. m. på bordet lagda betänk. N:o 22 i anledn. af Hr O. Wijks och lii C. Vallcys motioner, angrde utrikes brefvexlingen samt postföringen inrikes orter emellan och inrättandet af en diligenceeller postvagns-communication emellan Stockholm och Götheborg. Hr af Billbergh, Joli. Peter: Det Ur hufvudsakligen i afseende på Utsk:s afstyrkande af Hr Wijks motion, som jag vill nämna några ord; men dessförinnan anhåller jag, att Frih. Kantzous reservation må blifva uppläst, såsom innehållande de skäl, hvarpå jag vill grunda mitt yrkande. Frih. Kantzous reservation upplästes. Hr af Billbergh: Af denna reservation behagade R. o. Ad. finna, huru vigtig communicationen är emellan Stockholm och Götheborg, synnerligen sedan en regulier ångbåtscoinmunication numera blifvit öppnad emellan Götheborg och England. Utsk. har likväl afstyrkt inrättandet af en diligenceeller postvagns-communication emellan Stockholm och Götheborg genom Postverkets försorg på den grund, att en sådan privat inrättning emellan dessa orter redan finnes. Men af så väl Frih. Kantzous reservation sorn andra yttranden, man hört, torde det finnas mycket problematiskt, om denna inrättning, som säges gå med förlust, kan längre bibehålla sig. Jag skulle tro det icke vara alldeles försvarligt handladt att vilja låta en så angelägen sak bero på den händelse, att bolaget behagar fortfara med inrättningen. I alla fall förmodar jag, att samma sak bör behandlas efter samma grund. Uti StatsUtsk:s utlåt. N:o 214 säges:
Först när han kommit så nära, att han kunde höra konungens ord till de officerare, som stodo i grafven på andra sidan vallen, stannade han. – Förunderligt! – tänkte han. – Här i approcherna stupa nästan hvar natt en mängd soldater ... Hvaraf kommer då den makten att kunna tvinga hundratals människor att här stanna och falla utan att de våga tillropa hvarandra de enkla tre orden: Vi lyda icke Han ville knäfalla och bedja himmelen om tillgift och intala sig själf, att hans gärning vore rättfärdig, men han förmådde det icke. Han visste aldrig hvad han själf ville, och om ett barn hade ropat till honom att kasta musköten, skulle han ha lydt och berömt rådet. Men ingen tilltalade honom och ingen såg honom, och han fruktade endast att töfva, att förlänga sin egen ångestfulla ovisshet. Han spände hanen. Han lade musköten till ögat. Han siktade mot den, för hvilken han sett sina landsmän undergifvet falla och förblöda – men fingret låg darrande och lamt på trycket. Steg närmade sig. Det var den gråhårige Hultman, som i knäppskor och hvita strumpor och med hatten vördnadsfullt stucken i armvecket kom öfver hällarna midt bland de susande styckekulorna. Framför sig bar han den med en servett täckta bleckskål, som innehöll konungens kvällsvard. Så snart han kommit upp på vallen, bredde han servetten öfver hatten och ställde sedan skålen ofvanpå samt bjöd konungen, som spisade stående och allt emellanåt grep trotjänaren i rockknappen. Tolle Årasson sänkte musköten och hörde honom säga: – Hultman begynner bli lika stel i gången som Brandklipparen var på sina sista dagar ... Men ingen har trofastare följt mig hvart det burit, och därför utnämner jag honom på stället till köksmästare. Det blir med åren allt färre kvar af de gamla från fordom ... – Gud, barmhärtige Gud! – mumlade Tolle Årasson och vaggade fram och tillbaka med musköten i famnen. Han såg hur Hultman åter gick sin färde i kulregnet, och konungen lutade sig öfver vallen med kinden stödd mot vänstra handen.
Ost finnes som icke wid manga tillfällen fatt draga uylta as hans i-sigter och rädighet, antingen dä han för-Kronngen framburit wära unverdäniga önskningar, Vä han i wära sammankomster lörenat strlvlga mening w, dibehällit lugn, och l brydsamma öswerläggningar oska' genom kiokg upplyöningae 704 Den n Januarii. stadgadt wära bestut, eller dä han, sälvin enskildt wän of hwarje Ledamot af delta Ständ gatt Otz tillhanda med räd och hjelp i wära enjkildta angelägenheter. Jag tillstär att om Rikets tillgängar äro fä knappa» om de betydliga Summor Bonde, Ständer ärligen till Staten utgör, icke sä stork viwerffott dilfwer, att wi kunna fä ät wär egen Secreterare ansiä ett arfwode wärdlgt Otz och hos nom; sä frugtar jag att denna obegripeliga fttligdom i alla fall snart förer O§ till Allmän undergäng, utan att den i mtndsta män län genom Lenna utgift päffyndas. Man förläte mig dock om jag dömmer annorlunda, och jä länge jag hörer Län och understöd ät Menigbeler och Corporationer af Staten meddelas pä ;c> 2 100020 R:dr och derutöfwer, och den tal det, kan jag icke förmäs att tro det den gär under för vägra Hundrade eller till och med Tu e-'de R:br tillökning i arfwvden för Riksens SländerS Betjening. Jag har dock blott nämnt detta i föchigäe?de och endast i den afsigt att i lindelse Ständer fful, le finna sig tillständigk att töreflä arswodr till wär Secreterare, Ständer dä beh.aade witseda hw^d Utskottet aniört till Häradshöfdingen IrZgZraks beröm, men deremot just med anledning af benna rättwisa uppmana Utskottet, till en annan: den att föreflä en belöning som jwarar emot hans förtjenst.
England har i år öppnat en utställning för hela sitt ofantliga kolonialrike, som både hvad omfattning och innehåll vidkommer värdigt ställer sig vid sidan af åtskilliga äldre verldsutställningar. Hvad man der bland mycket annat sevärdt lagt särskildt. märke till, det är, att Indien så småningom bereder sig till att blifva hemmet för en industri, som fullt upp kan uthärda täflan med den europeiska. I arbetsskicklighet ha de indiske arbetarne visat sig ingalunda stå de europeiske efter. Dylika erfarenheter torde gifva icke blott Englands, utan hela Europas kapitalister åtskilligt att fundera på.Och de torde kunna fornyas äfven i åtskilliga andra land utanför Indien. Men om nu österlandet och den tropiska verlden också skulle kunna lemna lika godt arbete för billigare pris an i Europa, så fordras det äfven, att åtskilliga andra förutsättningar skola uppfyllas, innan deras arbete kan uthärda täf-lan med det europeiska. Dit höra i främsta rummet tillräcklig tillgång på stenkol för en i stor skala drifven fabriksrörelse samt tillräckligt beqväma och billiga sam färdsm edel, för att ej en dyrare transportkostnad skall förtära den vinst » som de billigare arbetsprisen lemna. Hvad stenkolet angår, hafva sa väl Indien, som i synnerhet Kina en nästan outtömlig tillgång derpå. Och med samfärdsmedlen ställer det sig gynsammare for hvaije ar som går, i mån som ångan och elektriciteten hinna spänna ut sitt nät öfver all verlden. Kanalen vid Suez har redan på sin sida förkortat vägen öfver verldshafven till hälften; och kanalen vid Panama skall inom kort på sin sida åstadkomma det samma. De transkontinentala banorna genom Amerikas fastland bidraga äfven att förkorta afstånden; och den lucka, som skiljer Europas jernvägsnät från Indiens, minskas mer och mer för att slutligen försvinna. Om än motvilligt, börjar dock sent omsider äfven Kina att öppna sina så strängt slutna portar för ångans inflytelse. Och har detta en gång i något större omfång skett, då skall ej häller den dag varda aflägsen, när äfven genom Sibiriens oöfverskådliga landvidder ett jernband knyter Europa samman med Kina.
Cederström yrkat, att R. o. Ad. måtte instämma i PresteStis beslut, som var af följande lydelse: »Ståndet beslöt för sin del, det R. St:r måtte i und. skrifvelse anhålla, att K. M. täcktes utfärda ny författning till skyddande af landets fornlemningar, med stadgande af tjenliga ansvarsoch vitesbestämmelser för förstöring af desamma, samt låta uprätta och sprida förteckningar å dessa minnesmärken, äfvensom i öfrigt vidtaga de åtgärder, som för deras bevarande kunna anses lämpliga, och, der R. St:s medverkan för sådant ändamål finnes nödig, i ämnet aflåta Nåd. Propos.» Hr Adelborg hade äfven yrkat instäm - Den i April f. tn. 89 mande i PresteSt:s beslut, likväl med någon förändring, så att It. St:r skulle anhålla, att K. M. täcktes låta uprätta och sprida förteckningar å landets fornlemningar samt i öfrigt vidtaga de åtgärder, som för deras bevarande kunna anses lämpliga, och, der R. St:s medverkan för sådant ändamål finnes nödig, i ämnet aflåta Nåd. Propos. Frih. Sprengtporten hade instämt med Hr Adelborg med den skiljaktighet, att i början af den und. skrifvelsen skulle inflyta, att till befordrande af en bättre efterlefnad af de föreskrifter, som för bevarande af Rikets fornlemningar äro utfärdade, K. M. täcktes låta uprätta och sprida förteckningar å dessa minnesmärken, äfvensom i öfrigt vidtaga o. s. v., likasom Hr Adelborg föreslagit. Härvid anmälde sig och yttrade Hr Adelborg: Jag afstår från mitt förslag och instämmer med Frih. Sprengtporten. Hr Gr. o. Landtm, framställde vidare, att i öfrigt Hr af Sillén yrkat bifall till Hr Lallerstedts Utskrs Retänk. bifogade reser vation.
Fiir vagnar och åkdon bestämmer gällande införselstariff tullen å tvåhjuliga, samt trillor, droskor och slädor till 40 1»:dr och å öfriga slag till 100 R.dr styc ket; hvaremot i förteckningen öfver varor, sorn vid införsel äro tullfria, upptagas vagnar och åkdon: resandes, synbart brukade, af dem sjelfva begagnade, eller som blifvit ur riket bevisligen utförda. Erfarenheten har emellertid visat, att det i den höga lullsatsen sökta skydd för inhemska vagnfabrikationen nästan helt och hållet gatt förloradt genom den för resandes vagnar medgifna tullfrihet; ty det dervid fästade vilkor, att vagnarne skola vara synbart brukade, innebär ingalunda hinder för införandet under denna kathe gori af nya vagnar, bemtade snart sagdt direkte från fabriken till lastningsplatsen, emedan bruket af vagnen derigenom redan blifver synbart. Ulkottet har trott sig genom de i bilagde taxeförslag angående denna artikel intagne stadganden böra förebygga det hittills af taxans lydelse understödda missbruk att ulan all tullafgift förse den inhemska förbrukningen med utländska åkdon, och anser sig deri hafva ökad anledning att tillstyrka, att, jemte antagande af de förändrade föreskrifter, som i afseende å resandes vagnar finnes i förslagen till införselstariff' och förteckning öfver tullfria varor intagne, nu gällande införselsafgifter må nedsättas: å tvåhjuliga vagnar och åkdon samt trillor, droskor och slädor »till 2,1 R:dr och å öfriga slag »tili 66 U:dr 32 sk. per stycke. Nu gällande tullsatser å vin, »på faslager» 24 och »på buteljer» 1 R:dr kannan har Herr Murén i sin motion bibehållit och Herr Rosenblad, utan afsigt att förändra tullafgiften, utbytt mot vigtför tull ni tig sålunda att vin på fastager skulle beläggas med 4 sk. och på buteljer med 8 sk. införselstull per skålpund. Deremot har Herr Ribbing, Arvid, i anledning af Herr Rosenblads motion hos högloft.
Statsrådet och Chefen för Finans-departementet, i hvad sagda anmäi’kning angår den omständigheten, att åt den så kallade tullkomitéen meddelades ordagrannt just den instruktion, som Rikets Ständer omedelbart förut, genom tre Stånds beslutför kastat, får jag mig reservera. En god sak — frihandeln — hvarken behöfver eller har i längden gagn af att drifvas med origtiga medel. Origtigt åter måste det, enligt mitt förmenande, vara att gifva högtstående exempel på missaktning för Rikets Ständers grundlagsenligt fattade beslut. Ett sådant förfarande kan ock derföre svårligen öfverensstämma med den i Regeringsformens § 107 omtalade: rikets sannskyldiga nytta Af Herr Uggla, G. G., som förklarat sig i den af Herr von Kraemer afgifna reservation instämma. Af Biskopen Doktor Bring, som tillkännagifva, att han icke kunnat med sin röst bidraga till det resultat, hvartill Utskottet kommit i afseende å frågan om förordnandet af tullkomitéen. Af Doktor Kundgren, som förklarat sig hufvudsakligen instämma uti Grefve Mörners reservation mot Utskottets beslut i afseende å den af Friherre Hermelin gjorda anmärkning beträffande tullen å linieradt papper. Af Doktor Ljungdahl, som tillkännagifvit, att han instämde uti Grefve Mörners reservation beträffande den tullkomitéen meddelade instruktion. Doktor Falck har anmält, att han icke deltagit i Utskottets öfverläggning i fråga om tullkomitéens tillförordnande och den Franska handelstraktaten. Stockholm, tryckt hos H. Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 9. 1 Ank. till Exp.-Utsk. den 2‘2 Mars 1S66, kl. 1 e. m. KonstitutionsUtskottets Memorial" till Rikets Ständer, angående det tillägg till 12 § Regeringsformen, att Konungen icke utan Riksdagens samtycke må blifva regerande furste af utländsk stat.
En förnuftig fabrikant afsätter sin vara, blott der han finner vinst. Att dessutom encouragera utförseln af varor, som vi sjelfva för våra inhemska behofver nödgas införskrifva ifrån utlänningen, leder lill föga eller intet resultat, hvilket redan premierna på ved hafva visat. Det är i anledning deraf jag vågar anhålla, att detta förslag måtte helt och hållit förfalla, och proposition till afslag derå framställas. Ilerr af Billbergh: Jag uppträder ogerna för att tala emot en man, hvars prin« 488 Den 3o October e. m. ciper jag i öfrigt högaktar; men i striden emellan grannlagenhet och grundsattser, måste den förra gifva vika för de senare. Af nila medel till täflan ined utlänningen i verldshandeln, der Staten icke har råd att utgifva exportpremier, finnes intet verksammare, än restitution af tull. Yi hafva redan en export af toppsocker för 5o å 60,000 R;dr, och af tobak för 100,000 R:dr. Detta bevisar tydligt, att vi kunde komma till en nyttig täflan med utlänningen. Genom beviljande af drawback förlorar Staten icke något, emedan införselbeloppet måste höja sig i samma mån, som den förädlade varan exporteras. Om vi nu t. ex. införskrifva 1 million skålpund tobaksblader; men genom restitution af tull kunde förädla och exportera 4 millioner skålpund, så vore det likgiltigt, om den förädlade varan ärafinländsk eller utländsk production. Då man antager, att den inhemska productionen af tobak icke svarar emot behofvet, måste deraf följa, att i samma mån, som exporten af förädlad tobak ökar sig, i samma mån måste äfven importen af utländska tobaksblader öka sig. Qvantiteten af råämnen uti den förädlade varan känner hvarje näringsidkare, och således vore controllen härutinnan icke svår. De näringsidkare, sorn anse skyddstullen vara en graf åt näringarna, böra i min tanka aldraminst motverka detta förslag.
Jag vågar säga, att inom provinserne medföra desse ban ker för rörelsen en vida större nytta, än Riksbanken, hvilken nytta hufvudsakligast torde vara att söka uti de uppoch afskrifningsräkningar, som de öppnat. För min del får jag således erkänna, att jag voterar för bifall lill denna §. Jag anser BancoUtsk. haf va ganska riktigt och tillika ganska försigtigt förfarit, då Utsk. tillstyrkt nuvarande privatbanks octrojers förlängande till och med slutet af år 1849; ty under tiden hinner den, såsom jag tror, orättvisa missbelåtenheten med privatbankerne att i icke ringa mån lägga sig, och R. St. komma derigenom i tillfälle att, på grund af Den 16 April e. m. 465 af det, såsom jag förmodar fullständiga utlåtande, som den i mom. b) af denna § föreslagna comité', i händelse den kommer till ständ, öfver fmancefrågan i allmänhet kommer att afgifva, vid nästa riksdag fatta ändamålsenliga beslut äfven öfver sättet för privatbankernes fortfarande. Frih. Palmstjerna har i afseende på sednare mom. föreslagit ett tillägg, som jag för min del biträder. Deremot skulle jag tro, att det tillägg, som FIr Akerman föreslagit, icke gerna kan af R. o. Ad. antagas, då det på sätt och vis skulle vara en förändring af nuvar. octröjer. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller äfven jag om H. Ex. FIr Gr. o. Landtmis propos. på bifall till den 56 §, med den redactionsförändring, som Frih. Palmstjerna föreslagit. Hr Rosenblad: Fl vad sjelfva saken beträffar, anser jag, särdeles under nuvarande förhållanden, ytterst vådligt för den allmänna rörelsen att indraga privatbankerne; men jag kan deremot icke annat än gilla det bestämmande af deras sedelstock, som BancoUtsk. föreslagit, då densamma otvifvelaktig! ingått i beräkningen af den sedelstock, som directe eller indirecte tynger på Banken. Vidare måste jag godkänna det förslag till redactionsförändring, som af Frih.
[1594] Ingen humbug!!! Hjälp i nöden är GIKTBALSAM på det ifrigaste. O B S. Blött ett hälft hvarje kilo gammalt ylle I Köp icke från någon annan, förr än Ni först afprofvat [i6ii] KÖP BRÖSTOCH LUNGSKYDDARE, f bästa medel för att undvika få lunginflammation och lungkatarr. \ Säljas i 4 storlekar, för barn 2 ä 2: 50 pr st. och större 3 k) 3: 50 pr st., expedieras mot efter\ kraf af kilo ull till Å OSCAR 12212) RYDSTRÖM, född Sundeman. [1361] F ö r il barnen! Dessa lungskyddare hafva visat sig mycket nyttiga, ja, t. o. m. hindrat svåra lungiya priskurant fikommor. (G. 13573) A M I - ÖSA* - •rikhaltiga förråd Annu är det ej för sent att prenumerera på barntidningen M J f J T E A. Bidrag af framstående författare. B i k t illustrerad af Jenny NyströmStoopendaal och andra. Roande och instruktiv läsning. Sporrande pristäjlingar. Tankeskärpande uppgifter. Pris å närmaste postkontor 3 k r. för h e l t år. Profnummer erhålles, om adressen jämte ett tioöres frimärke insändes till Linneas expedition, Vad[1618] _N. P. J E N S E N BILLIGAST AF ALLA! För en konkursmassas räkning realiseras St. som kostat förr, nu. » | ylle Diagon. » Cheviots » ... m. Grå 1 ylle Flanell » Korderoj._ duss. kul. FRÅN &amp; NE. t * 1 JHLildur Andersson, stena. från F. Almgrens Tekn. Fabrik, Gefle.
Af alla dessa skäl, äfvensom af dem som af mig anfördes då betänk. N:o 103 förevar, tillstyrker jag att denna punkt måtte af R. o. Ad. bifallas. Frih. Toll, Gustaf: Jag är genom ett yttrande af Gr. Mörner föranledd att anhålla om alt få lemna den upplysning, att bemälda härad, Sunnerbo inom Småland, upptagande en stor och vidsträckt jordareal, innehåller inom sig blott sand, och flygsand till, så alt innevånarne till det mesta måste uppehålla sig med transporterande af foror emellan det s. k. bebodda landet och Skåne, för att sålunda kunna förskaffa sig nödtorftig brödföda. Då en sådan ort öfverfalles af hagelskador, så torde väl vara billigt, att den underslödjes framför andra. Jag har blott velat nämna detta såsom upplysning. Frih. Cederström, Claes Rudolf: Det gör mig ganska ondt alt de ömmande omständigheter, hvilka så väl Gr. Mörner som Frih. Töll hafva anfört, dock ej i min tanke böra föranleda oss att frångå den allvarliga och hälsosamma grundsats, som blifvit antagen genom godkännande af betänk. Vi böra icke förbise att t. ex. i 14:de punkten i sistberörde utlåt, hade blott blifvit begärdt ett anstånd eller en förändring i betalningsvillkoren, men att man likväl ansett sig ej ens böra samtycka till dylik lindring. Jag tror således rättvisan och konseqvensen bjuda, att vi också i detta fall instämma i hvad Utsk. föreslagit, och, jemväl med anledn. af hvad Hr von Troil anfört, bifalla betänk. Hr von Troil: Det skäl, som af Frih. Toll blifvit anfördt för återremiss af betänk., talar tvertom, enligt min tanke, för bifall till detsamma. Det visar nemi. att denna trakt af Kronobergs län icke hufvudsakligen utan till en högst ringa del tager sin bergning af jorden, utan drager de största inkomsterna af forsling och skogsprodukternas afsättning, och att den således af liageiskada bör lida mindre, än en annan trakt, hvars enda inkomst består i jordens afrad.