Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Be tänkande n. ålder i penningar blifvit bestämdt; så och ehuru Råtehållarim, hvilka icke erhållit del af Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse till Kongl. Maj-ts Befallningshafvande af den 3o December 1819, af sådan orsak icke kunnat, i följd deraf, inkomma med ansökning om ifrågavarande lindring härutinnan, förmoda och anhålla de Ledamöter af förenämnde 2:110 Stånd, hvilka såsom Representanter från orten funnit sig derom böra talan föra, att Riksens Ständer icke döss mindre finna skäligt vidta-r ga den 1111 yrkade förändringen uti desse Rolehållares beklädnadsskyldighet efter den senast utfärdade Författningen, så att de vid ordalydelsen af Kneckte-Contracterne Varda bibehållne. I anledning häraf får Stals-Utskotlet anföra: att, på sätt dess förra Betänkande fullständigt utreder, hafva de, vid Nerikes Regementes indelande, till Soldatbeklädnaden aiislagne Uemmansräntorne, på den grund allt sedermera ingått till Slats-Cassan, att Kronan, enligt Kneck te Contractet Restått beklädnaden eller Lifmonderingen, sorn äfven nu verkställes; i följd hvaraf desse räntor äro. påräknade bland Statsiiitraderne peli ej kunna Rotehållarne tilläggas; hvaremot det biclräg Rotehållarne S ta ts-Uls koltets Be länl an den. 77 3 utgöra motsvarar deras i Kneckte-Conlractet utstakade afgifter till Släpkläderne, hvilka genom den i sednare tid nödig funne förändring i beklädnaden, nu beslå af samma Mondering, på det salt, at,t den äldre af de 2:ne Monderingar, hvarmed Soff dalerne böra vara försedde, uppfyller behofvet af Släpklädningcn, sådan den efter tidens kraf bör vara beskaffad, för att sva^ ra mot ändamålet.
Dessa Revisorer, som »kola vara Sex af ”hvarje RiksStånd, böra emellan Riksdagarne sam. ”manträda så ofta, att hvarje revision må kunna. !’omfatta tvenne års afslutande räkénskapét 8Cc.” ttu Frågar jag, synes häraf éj tydligt, åtf första Momentet innehåller föreskrifter angående granskningsrätten, samt att det andra icke har af* seende på annat än att två års räkenskaper ovik korligen skola af hvarje Revision granska», och att Riksens Ständers Revisorer äto förpligtade att, efter verkställd granskning, så Utsätta kalleigssn till nästa Revision, att den må kunna omfatta tvenne års afslutade Räkenskaper? Grundlagen har till hela Revisionsförrättningen bestämt en tid af 5 månader. Tre års Räkenckaper hade således ej medhunnits, att inom så kort tid granskas. Ett års åter hade varit för litOt, oeh vållat, att nästa Revision eller Statsutskott lått flera års granskning »ig pålagd. Ärlig Revision hade varit för dyr. Det är ej annat än dylika oordningar, som man genom föreskriften om rä« kenskapernes granskning för 2:ne åt velat förekomma, men ej är 1 Ista Momentets föreskrift dm granskningen af styrelsen och förvaltningen och. Tilljiåndet derigenom upphäfd» Med ullftand i ett Verk , mätte väl ej imnäs Verkels fordna Ullftand'. Jag kan icke undertrycka min ledsnad deröfver, att Motiverne till 1809 åra Cöristitution icke äro tryckta och åtkomliga för hvar och. en. Denna tvist skulle då lättare vara sliten! Om man ej skulle utgå från den principen^ 484 Den 29 Ocloler /- m. alt Revisionsarbetet kan indelas i tvenne delar, den ena omfattande tillståndet, styrelsen och förvaltningen, den andra åsyftande endast räkenskapernes granskning till siffran, så frågar jäg, tili hvilket resultat man väl skulle komma? Jo, till det, att siffran, den minst vigtiga vid utöfningen af Folkets granskningsrätt, blefve allts och att Riksens Ständers och deras Revisorers énda göromål blef, att söm siffror granska siffror.
Men äfven denna klinik lider, och i ännu högre grad än den medicinska och kirurgiska, af brist på dubbla lärare; den kan omöjligen fortgå hela året om, utan att lärarens krafter öfveransträngas och i förtid brytas; den nu gifna undervisningen af 12 timmar i veckan under 8 månader, är redan alltför ansträngande. Att denna, mer än de öfriga klinikerna, behöfver sålunda oafbrutet fortgå, beror derpå, att tjenstgöringen dervid skall föregås af 6 månaders tjenstgöring vid SeraphimerLazarettets kliniker; att tjenstgöringen derstädes af medicinae kandidater oftast börjas i Oktober eller November månader och af* slutas i April—Maj, stundom sednare; att de tjenstgörande omedelbart derefter vilja boria sin tjenstgöring på Psediatriska kliniken, som för denna orsak måste hållas äfven under sommaren; samt att en del Licentiater, som vid universiteterna aflagt examina vid vårterminens slut, önska och böra la tjenstgöra under sommaren, för att icke förlora en dyrbar tid. Härtill kommer, att den Paedia triska kliniken icke kan insläppa ett obegränsadt antal tjenstgörande, utan att det antal, som på Lazarettet tjenstgör på en gång, måste på Barnhuset fördelas i två å tre grupper, hvarigenom de tjenstgörandes tillträde till den psediatriska kliniken under hela året annu mera nödvändiggöres. Visserligen eger professorn till sitt biträde en amanuens. Men amanuensbefattningen innehafves, af flera skäl, sällan eller aldrig af samma person mer än 1 å 2 fir, således knapt så länge, att innehafvaren hinner förvärfva sig nog insigt och erfarenhet, att kunna på egen hand leda den kliniska undervisningen, hvilket han un - 78 Den 1 December f. m. der tiden varit långt ifrån vuxen. Knapt har han nått denna ståndpunkt, förr än han lemnar sin befattning åt en efterträdare, hvilken, alldeles ovan vid göromålen, i sin ordning skall af professorn instrueras, o. s. v.
En annan gång under samma slädfärd hörde vi från det tält, i hvilket vi rastade, den utanför sysselsatte kocken ropa: »en björn, en stor björn; nej, en ren, en mycket liten ren». I samma ögonblick small ett väl riktadt skott, och björn-renen befans vara en mycket liten räf, som med lifvet fått plikta för äran att några ögonblick hafva spelat ett stordjurs rol. Af dessa berättelser kan man inse, huru svår seglats i dimma och bland drifis måste vara på ett okändt farvatten. Under de två gånger fartyget var förtöjdt vid isflaken, lades trawl-nätet ut, jemte svablar. Det fick långsamt släpa fram med isen, som drefs åt nordvest i följd af en frisk sydostvind, som för tillfället var rådande. Utbytet af trawlingen blef ytterligt rikligt: stora sjöstjernor, krinoideer, spongier, holoturier, en gigantisk hafsspindel (Pyknogonid), massor af maskar, snäckor m. m. Det var den rikligaste skörd trawl-nätet på en gång uppbringat under hela vår färd rundt om Asiens kuster, och detta från hafvet utanför Asiens nordspets! Bland här insamlade former må särskildt nämnas den stora hafsspindeln, af hvilken en afbildning här bifogas, äfvensom tre exemplar af små med stjelk fästade krinoideer. Djupet vexlade mellan 60 och 100 meter. Vattnets temperatur var vid ytan +0° till –0°,6, på bottnen – 1°,4 till –1°,6; dess salthalt var betydlig, så väl på bottnen, der den i det närmaste uppgick till de öfriga stora oceanernas, som på ytan, der den visserligen var ungefär en femtedel mindre, men dock mycket större än ytvattnets i Kara-hafvet. Eget är, att en temperatur under det rena vattnets fryspunkt skall vara fördelaktig för utvecklingen af ett så ytterligt rikt djurlif som det, hvilket här träffades, och att detta icke skall lida något men af det fullständiga mörker, som under större delen af året råder på bottnen af det istäckta hafvet.
I enlighet med grunderne både i 2:dra och 6:te §§:ne af detta kap., skulle jag vilja föreslå att äfven i denna § ordet »svordom» intages, så att §:n komme att erhålla följ:de lydelse: »Gör man genom svordom eller annorledes oljud försvårande anses.» Den 14 Juli. 461 Gr. Sparre: Inom Utsk:t var det verkligen fråga om, huruvida det vore lämpligt att belägga svordom å andra än fridlysta ställen med ansvar; men just af det skäl, att man icke inför den allmänna åklagaren ville draga saker, hvilka icke egentligen anses ligga inom kriminalrättens område, samt i följe af den stora svårigheten att i allmänhet kunna säga hvad som är svordom eller icke, ansåg Utsk:t sig böra utelemna detta uttryck. Jag yrkar bifall till §:n. Gr. Hamilton: I de motiver, som Utsk:t anfört vid detta kap., ligger, enligt min tanke, en fullständig vederläggning af den af Hr Carlheim-Gyllenskjöld gjorda anmärkning. Det står nemi.: »Så vidt genom svordomar förargelse åstadkommes å förstnämnde ställen, nemi. å allmänna platser eller der marknad hålles, finnes dock redan i förslagets nyssnämnde 15:de §:n ansvar derför bestämdt; men för det fall att förargelse derigenom ej åstadkommits, faller svärjandet ej, af skäl som i Iråga om religionsbrotten blifvit antydda, inom den borgerliga straffrättens område». Med åberopande af det nu citerade stället ur Utsk:ts motiver, får jag yrka bifall till Utsk:ts förslag. Hr Carlheim-Gyllenskjöld: Just derföre att jag anser det genom svordom förargelse väckes, önskar jag straff derå. För öfrigt, då straff derför i 2:dra och öde §§:ne finnes stadgadt, kan jag omöjligen inse skälet hvarföre ej straff derå äfven blifvit utsatt här. Jag fortfar i mitt yrkande om bifall till den af mig föreslagna förändrade redaktion af denna §.
Hvad 2:dra mom:t angår, så har R. o. Ad. redan beslutat att afslå detsamma, och får jag nu derföre derom vördsamt anhålla. Hr von Koch: Lika med den siste värde talaren anser jag att R. o. Ad., i konseqvens med ett förut fattadt beslut, bör in föra tillägget »efter 2:dra art. bevilln.stadgan.» Jag anser dock att orden »minst en riksdaler» kunna uteslutas, och jag hemställer till Gr. Lagerbjelke, om icke det förut omnämnda tillägget »efter 2:dra art. bevilln.stadgan» kunde lämpligen införa-s efter orden »till Staten.» Gr. Sparre: Jag vill endast förklara, att jag instämmer i det yrkande, som i afs:de å denna g blifvit af Gr. Lagerbjelke framsta ldt. Gr. Lagerbjelke: Jag erkänner riktigheten af Hr von Köchs anmärkning och förenar mig således med honom. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exe. Pir Gr. o. Landtm., att i afs.-de å den förev:de 10:de §:ns Lsta mora. hade yrkats dels af Gr. Lagerbjelke, med hvilken Gr. Sparre sig förenat, att Utsk:ts förslag till lydelse derför måtte bifallas, endast med införande af orden »enligt 2:dra artikeln BevillningsStadgan» efter det å 6:te raden förekommande ordet »bevillningstaxeringslängd. » och dels af Hr von Koch, att mom:t måtte antagas med de förändringar, att orden »minst 1 rdr rint» å 6:te raden uteslötos samt att efter ordet »Staten» å 7:de raden insattes orden »enligt 2:dra artikeln BevillningsStadgan ;» och hade, hvad åter 2:dra mom:t beträffade, endast afslag derå blifvit yrkadt. ilo Den 5 Oktober e. m. Härefter framställde H. Exc. propos. på bifall till lista inömit enl.
M:s Befallningshafvande och vederbörande Leveranteurer, utan att desse senare hafva att skaffa med utborgningen till undSättningstagare; 2:0 att vid de tillfallen, då ifrågavarande Creditiv kan komma att begagnas, E. K. M. täcktes finna den föreskrift nödig, att upphandlingarne verkställas af landets egna sädesbehållningar och, endast i nödfall, utom Riket, eiler, då verkliga behof öfverstiga tillgångarne inom landet; 0:0 att sådana band, som lägga binder i vägen för sjötransporters fortkomst inrikes, varda i möjligaste måtto undanröjde, och en friare Exp. Vt sk. Förslag till und. Skri/v, Nio 35G, 4å communication provincerne emellan derigenom befordrad; samt 4:o att Stats-Contoirel måtte varda af E. I\. M. i NSder anbefall dt att för Creditivel afgifva årlig redovisning,! till gransknings undergående i Kammar-Rätten samt af R. Ständer eller deras Revisorer. > Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o, godk, hos Ridd. och Adeln d, 8 Febr. i83o. Presie-Slåntlet d. 10 Borgare-Ståndet d. 10 Ronde-Siåndet d. 11 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i afse ende A uppbörden ock förvaltningen hädanefter af Kronans Spannmålsräntor. S. A. K. Uti till R. St. a flåten Nådig Proposition den 16 Januarii sistlidet år, har E. K. M., i sammanhang med frågor, som angå den tili undsättning i missväxtår anslagna Creditivfonden samt 1 d. Allmänna Magazins-Inrättningens slutliga utredning, behagat fästa R. Sirs uppmärksamhet på åtskilliga omständigheter, rörande uppbörden och förvaltningen af Kronans spannmålsräntor, • * • hvarmed Stats-Couloiret, il rån och med innevarande Ar, direct. tagit befattning. E. lv. M., som ansett landets ceconomiska förhållanden ännu icke medgifva alt väcka fri - 46 Exp. Ulsk, Förslag till und.
- Beghfning och ursprunglighet saknas ej men det krafves mycken sofring, mycket arbete innan Förf. kan vara fardig att hafda sin plats i den litterara striden fra nutiden. ~ehlcrenta &amp; C: s Universalbibliotek ar den gemensamma titeln pA en samling smA, fria haften, hvilka utgifvas till det billiga priset af 25 öre. PA omslagets anmllan sages det att allmanhet en har bjudes p&amp; " ett vraldt bibliotek af viirldsliteraturens yppersta skatter ", och namnen Goethe, Byron, Cervantes, Holberg, George Sand m. fl. jlifva icke detta uttryck. Alla hittills i samlingen utkomna verk - c. - I gro ock val lianda ofta mycket kara gamla bekanta, hvilkas rakning med kritiken för langesedan &amp; r uppgjord. Ofversattriingarna iiro. i allmanhet go.da, afvensom bifogride noter och upplysiiingar. Till Holbergs komedier, hvilka utgifvas p i originalspriket, bafva C. R. och Helen Nyblorn lemnat ordförklaringar och estetiska underrattelser af stort varde. Dpck kan icke utan skii1 ifr&amp;gasattas om nigon viss princip följts vid urvalet, och man söker efter den ledande tanken dervld. Samlingen a r val narmast afsedd " fur gebildete Leute eller Stande ", men man fAr der ibland för mycket, ibland för litet. Den som af George Sand lllr kilnn? endast nDjafvulskarret ", eller af Heine endast " Harzresann, fir knappt ntigot ratt begrepp om dessa bidas författarskap. Wessels ngtirlek utan strumporn och Odmanns " Htigkomster " torde val numera hafva ett afvervagande kulturhistoriskt intresse. Chamissos " Peter Schlemiln &amp; r kanske bland de i vara dagar minst. kanda, men den fantasirika, underliga hist.orien Iases med nöje och uttrycket " att salja sin skugga som Peter Schlemil " ar ett bevingadt ord, som annu stundom pitriiffas.
«Det ena är en liten uppmuntran till påpasslighet, det andra rör en åtgärd, som ni med yttersta noggrannhet måste vidtaga, när Hans Maj:t beger sig åstad till mamsell Arfvidson« – yttrade polismästaren, i det han räckte dukaterna och bandrosorna åt Gliedberg, hvilken djupt bugande emottog begge delarna. – «Af dessa fäster ni den stora utanpå kragen af konungens kappa, mellan axlarna; och den lilla, på samma ställe på den rock eller jacka, Hans Maj:t har inunder, så att han, med ett ord, aldrig må vara utan en af dessa bandrosor, antingen han behåller kappan på sig eller kastar den utaf sig. Förstår ni min mening?« – «Ja, herr lagman, och det skall ske,« svarade kammartjenaren och gick. En duglig chef omgifver sig alltid med förmågor och skickligheter, och sådana voro polisbetjenterne under Liljensparren. Han hade till olika värf indelat dem hvar efter sina egenskaper och derefter gifvit dem namn, hvilka inom dem utgjorde ett slags ordenshemlighet, och tillika tjenade dem till igenkänningstecken, när de ej ville upptäckas af någon utom skrået. Sålunda hette den listigaste «räf«, den starkaste «björn«, den djerfvaste «lejon«, den skarpsyntaste «falk«, den vaksammaste «stårk«, den vigaste «ekorre«, den ihärdigaste «myra«, o. s. v. Så snart Gliedberg gått, ropade polismästaren in sin pålitligaste gevaldiger. «Hör på, Dogg,« – sade han till honom – «du söker ut tjugu af vårt bästa folk och sprider dem, obemärkt beväpnade, i trakten mellan Ingemarshof och Belle Vue, der de, utan att flocka sig och göra buller, uppehålla sig från klockan nie på aftnarna till fyra på morgnarna, från och med i qväll, tills jag ger vidare befallning.
Den 2 Juni sistl. år föredrogs inför R. o. Ad. Oecon.Utskts betänk. N:o 5g i anledn. af väckta motioner, rörrde Presterskapets aflöning, och det vid tillfället förda prof. innehåller: ”1 sammanhang härmed upplästes ett från BondeSt. ankommet prot.utdr. af d. 28 sisth Maj, af innehåll, att Ståndet beslutat låta anstå med utlåt, öfver detta betänk., intilldess att Lagsamt Oecon.Utsktn inkommit med deras gemensamma yttrande öfver Peter Jönssons från Jönköpings län motion i ett med föremålet för Oecon.Utskts ifrågavar. betänk. gemenskap ägande ämne.” ”Gr. Cronhjelm, Otto Aug.: Jag vågar anhålla om Hr Gr. o. Landtmrs propos., att förevar, betänk, äfven hos R. o. Ad. måtte få hvila, intilldess utlåt, öfver den i BondeSt:s prot.utdr. omnämnda motion från Lagoch Oecon.- Utsk:n inkommit.” ”Gr. von Fersen, Hans, förenade sig med Gr. Cronhjelm. ” ”R. o. Ad. instämde uti BondeSt:s ofvanförmälda beslut.” I anledning deraf har Oecon.Utsk:s betänk. N:o 5g blifvit hvilande ända hittills. Något utlåt, från Lagoch Oecon.Utsk:n öfver berörde motion af Peter Jönsson båticke inkommit, och jag har från BondeSCs cancelli erhållit den underrättelse, att dervar. handlaej upplysa, att en sådan motion af något Utsk. blifvit behandlad. Också har BondeSt., i anledn. af hvars prot.utdr. R. o. Ad. beslöt, att Oecon.Utsk:s ifrågavar. betänk, skulle hvila, numera utlåtit sig deröfver, och Ståndets dervid förda prot. af d. 8 Dec. förlidet år innehåller: ”S. D. Till förnyad handläggning förekom Allm. Besv.- o. Oecon.Utsk:s sedan d. 28 sistl. Maj på bordet hvilande betänk.
Biföllos, efter förnyade föredragningar, följande af Lagutskottet afgifne , på bordet hvilande, Betänkande!!, nemligen: N:o 6, öfver Riksdagsfullmägtigen från Jämtlands Län, Erik Nilssons motion, om utfärdande af en Lag, lill afböjande af uppgifne olägenheter som för Rust och Rotehållare skulle uppkomma derigenom, att Ryttare och Soldater utan tillstånd afveko och höllö sig borta från deras rätta station m. m. N:o 7 , öfver Riksdagsfullmägtigen Herr C. JV. Olbers motion, angående skärpning i straffet för falskt vittnesmål och för mened. N:o io, öfver Riksdagsfullmägtigen Herr C. IV, Olbers’ motion, om ändring i bestraffningen för missgerningsmans släppande, och N:o 12, i anledning af 2:ne motioner af Riksdagsfullmägtigen Anders Nilsson från Malmöhus Län, den ena om ett tillägg lill g Cap. 11 §. HandelsBalken, i afseende på ansvar för den, som förnekar veterlig skuld , och den andra, om bestämmande af rätter Domstol för åtalande af sådan förbrytelse. S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-V t skottets Utlåtande J\7:o q, öfver Riksdagsfullrnägtige Peter Perssons ifrån Calmar Län samt Johan Bengtssons ifrån WesterNorrlands Län motioner, om upphäfvande af Lanusliscalers rättighet till kostnadsersättning uti mål, deri de å tjeustens vägnar föra talan, beslöt Ståndet, alt vid berörde Betänkande skulle bero. S, D. Remitterades till Lag-Utskottet: Kongl. Majlis Nådiga Proposition, angående ändring af 8, q och io §.§. samt förklaring af 2 §. i 17 Cap. HandelsBalken.' lill StatsUtskottet: 1:0 Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående tillökning af Lånebidraget till Manufactur-Discont-Fonden; och 2:0 Ett af Anders Danielsson ifrån Elfsborgs Län ingifvet anförande, i anledning af Botvid Jonssons ifrån östergöthland yttrande öf - Troi.
Det vore visserligen af största vigt, att jordegare icke betungades med oskäliga arfvoden för förrättningar, som de hos landtmätarne påkallade; men då hvarje jordegare hade sig öppet att, om han ansåge sin rätt i fråga om honom påfördt arfvode vara för nära trädd, derom vid vederbörlig domstol föra talan, och således antagas kunde, att, åtminstone i de flesta fall, der arfvodestuxan blifvit af landtmätare orätt tillämpad, jordegarne sjelfve derutinnan påfordra nödiga rättelser, syntes den nu i gällande stadgar Landtmäteri-Fiskalen medgifna anmärkningsrätt, behörigen använd, vara tillräcklig att förekomma och undanrödja missbruk vid arfvodenas beräkning. Det kunde nämligen icke antagas, att alla eller ens de flesta arfvodesräkningar vore felaktige och upprättade i strid emot gällande föreskrifter, hvadan det icke eller syntes vara nödigt, att alla af landtmätarne afgifna arfvodesräkningar underkastades en noggrannare granskning. Ändamålet med den Landtmäteri-Fiskalen tillagda kontrollerande myndighet torde vara uppfyldt, om han i de fall, der anledning till misstanke om orätt tillämpning af taxan förefunnes, undersökte förhållandet, och, då fel upptäcktes, beifrade desamma och såmedelst sökte åstadkomma en i möjligaste måtto lika tydning af de i taxan förekommande stadganden. Till vidtagande af sådana åtgärder torde Landtmäteri-Fiskalen icke eller komma att sakna tid, sedan han erhållit ett biträde, sorn kunde fullgöra andra mindre maktpåliggande göromål; och då sålunda åtal för öfverdebitering antagligen blefve i vederbörlig ordning anställda, ansåge Justitiekanslers-embetet nu gällande ansvarsbestämmelser desto heldre vara nog stränga för att afhålla landtmätarne från missbruk i omförmälda hänseende, som öfverträdelser af detta slag betraktas lika med tjenstefel, derför till och med påföljd af tjenstens förlust kan ådömas.
Delägarne i förfFnämnDa ^afia fyittillé bcfFämDa af gifter (Fola från (amma tiö utgöraö; 2:o Sitt Deremot £jen(Fcmänö o<$ ‘SBaFtbetjenteé wiD f. D. ©enerat Sléft* (Fanö*€ontoret efterlemnaDe enFor odj barn, forn, enligt Det för DermatanDe (£nFe* odj ffupill^ajja l)ittillö gällanDe fXeglemente, reDan äro eller frantDeleé matDa till penfton från famina ^afa berättigaDe, (Fola, från odj meD Detta åré början, unDer De i berötDe EReglemente (FaDgaDe milFor, af 9vtFégälDé Sitt feDan ^aforna fålunDa blifvit famman(Iagna, bör, till rättelfe viD Deraé framtiDa förvaltning, ett gemenfamt od) meD De, t fåDant affeenDe, Delö förut fafljlällDa, Delö nu beflutaDe förejfrifter öfverenöftämmanDe ^Reglemente uprättaé [arnt af fullmäktige i DvifögälDé^ontoret, efter föregången gråtig ning, (taDfäftaö od) utfärDaé. hvarförutan 985i, meD fänfeenDe till 9lifögälD&£ontoretö ©nfe* od) pilbJtaffaö befof af unDerftöD, till förefommanDe af Def nu varanDe kapital^ fonDö förminffning, famt Då någon för De
Likaledes förmenades kommitterades förslag att från förtullning efter stycketal till centner förändra taxan i afseende å buteljer, burkar och flaskor, samt att bestämma lullafgiften till 75 öro per centner, medföra en större lullnedsättning, än kommitterade uppgifvit, och förslaget antingen böra helt och hållet förfalla eller också tullafgiften upptagas åtminstone till 1 R:dr R:mt för centnern; Och anmärktes slutligen emot förslaget att nedsätta införselstullen å rubriken »andra slag» till 20 öre, att statens inkomster, utan verkligt behof, min skades för varuartiklar, af hvilka oloflig införsel svårligen kunde ega rum. Då denna af glasbruksegare ingifna skrift, likasom de flesta nu och tillförene Irån inhemska näringsidkare gjorda påminnelser emot ifrågasatte förändringar i tullagstiltningen, såsom förnämsta stödet både för sina anspråk och sin klagan framhålla den otrygghet, för hvilken näringarne skulle hafva varit blottställde, beder jag att få 40 Kungl. Maj:ts Nåd. Vrop. M 51. fästa Eders Maj:ts Nådiga uppmärksamhet pä verkliga förhållandet i detta hänseende, hvad den nu omhandlade artikeln fönsterglas angår. Redan i tulltaxan den 14 Augusti 1850 — för att icke gå längre tillbaka ' — var införselstullen å grönt fönsterglas bestämd till 6 R:dr 32 sk. för 120 skifvor och å hvilt fönsterglas till 16 R:dr 52 sk. för 20 band. Samina tullsatser återfinnas i 185a, 1841 och 1845 årens taxor samt tillämpades sålunda åtminstone 18 år.