Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län ingifvet memorial i samma ämne; N:o 88, i anledning af väckta motioner, om förändring af 8 § i 9 Cap. Handels-Balken, samt 2 § af Kongl. Förordningen den 28 Juni 1798: bifölls; N:o 91, i anledning af vackt motion om förmonsrätt för förskott, lemnadt på varor, som blifvit till försäljning emotlagne: återremitterades; N:o 86, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets betänkande, N:o 18, öfver väckt motion om ändringar i ansvarighets-lagen för' Ståts-Rådets ledamöter; Ståndet gillade den af Utskottet, vid 4 § af betänkandet, N:o 18, föreslagne förändring, och lade i öfrigt detta utlåtande till handlingar nea, N:o 87, i anledning af väckta motioner, angående concurs-lagstiftningen: Återremitterades. S. D. Föredrogos Stats-Utsk ttets följande, på bordet hvilande utlåtanden och memorial, nemligen: P rot.-Utdrag, deri 1~ Mars 1840. 741 N.o 23oj i anledning af erhållne återremisser å utlåtandet, ]\;o 156, angående dels åLskillige i sammanhang med 6 linfvud-Tileln för en gång, eller för vissa år, äskade anslag, dels i motioner ifrågasatte stats-bidrag för likartade föremål; Detta utlåtande bifölls i hvad det angick 3i punkten af utlåtandet, J\:o 156, hvaremot Ståndet, beträffande 38 punkten af samma utlåtande, med vidblifvande af sitt förut fattade beslut, atslog det tillstyrkta anslaget till stipendier för deni, som, vid Mariebergs läroverk, genomgå den för Civil-Ingenieurer bestämde cours. I Öfrigt och jemte det Ståndet, i afseende ä punkterne <?, w samt 28 j vidbief sitt förra beslut, Indes förevarande utlåtande till handlingar ne; N:o 23/j med förslag till voterings-proposilion, i anledning af skiljagliga beslut uti frågan om anslag till befrämjande af slöjd-expositioner:
Proposition skall alltid endast med ja eller nej besvaras, och Talmannen tillkännagifve sin uppfattning af det svar, som lemnats, hvarvid skall bero, såvida ej votering begäres, hvilken då ej må vägras; en hvar i öfrigt obetaget att låta sin särskilda mening i protokollet antecknas. Ingen må försöka att beslutet genom ny öfverläggning upprifva. Då voteras skall, bör voteringsproposition jemte tydlig kontraproposition genast författas, justeras 20 Komtitutions-Ulskottets Memorial Jtä 2. och anslås, samt omröstningen straxt derefter verkställas; men ej må proposition göras, om votering skall ega rum, ej heller någon omröstning derom tillåtas. Omröstning skall alltid ske med tryckta och omärkta, enkla, slutna och hoprullade sedlar, och bör, till undvikande af lika röstetal för ja och nej, i mål, der blott enkel pluralitet erfordras, Talmannen vid hvarje omröstning före sedlarnas uppräkning en bland dem uttaga och genast förseglad aflägga. Om vid sammanräknandet af de öfriga sedlarna rösterna befinnas lika delade, skall den förseglade sedeln öppnas och afgöra beslutet. Ar pluralitet redan vunnen, bör den aflagda sedeln ouppbruteu genast förstöras. § 61. Talman må ej vägra proposition, utom när han finner väckt fråga strida mot Grundlags lydelse; och bör han då alltid anföra skälen till sin vägran. Derest Kammaren ändock yrkar proposition, skall Talman ega att förklara öfverläggningen hvilande, och målet förvisas då till Konstitutions-Utskottet, som det åligger att ofördröjligen inkomma med motiveradt och bestämdt utlåtande öfver frågans stridighet eller enlighet med Grundlagen. Å hvad Utskottet förklarat icke vara mot Grundlag stridande kan proposition sedermera ej vägras. Kammares beslut i fråga, som icke rörer Kammaren enskildt, skall MedKammaren genom utdrag af protokollet delgifvas. Har målet varit af ständigt eller i dess ställe särskildt tillsatt Utskott handlagdt, skall ock detta om beslutet på enahanda sätt underrättas.
M:t föreslagne Instruction syntes derförutan Hr Grefven icke så tydlig, som de af R. St:r åren 1812 och 1823 uppfattade, emedan i K. M:ts Förslag revision af RiksHufvudbocker flerstädes omnämndes, men icke räkenskaperj annorlunda, än i uttrycket StatsContoirets egne räkenskaper, Protocoll och Handlingar, hvilket kunde gifva anledning till den tydning, att Special-räkenskaper icke behöfde vara tillgänglige, Betänkan den, N:o 353. 207 eller granskning deraf äga rum , ehuru de likväl lågo till grund för ItiksHufvudböckerne. — Till undanrödjande af möjligen uppkommande missförstånd om Författningens utsträckning, hade äfven alla Cassör, specificerade, bordt upptagas, till bestämmande hvilka under allmänna Cassör kunde hänföras; och med afseende på detta allt har det synts Hr Grefven bättre, att bibehålla den nu gällande Instructionen, blott med det tillägg, att granskningsrätten måtte blifva tillämpad på lika sätt, som före 1825 års Revision ägt rum och viel R. St:rs Verk iakttoges. Hr von Hartmansdorff\ August, har andragit: att villkoren för antagligheten af K. Förslag syntes lämpligen kunna uppfattas under 3:ne hufvudfrågor, hvilka borde skärskådas, innan andre mindre vigtiga omständigheter togos i öfvervägande, nemi.: 1:0 Omfattar den af K. M:t medgifna granskningsrätlen StatsVerkets tillstånd i alla dess delar, enligt 58 §. Reg.Formen och 3o §. Är den medgifne granskningsrätten i hänseende till tiden lika obegränsad för StatsVerkets som för Bankens och RiksgäldsContoirets räkenskaper, jemnlikt 42 oc h 68 §§. RiksdagsOrd ningen och 2 §. i 1812 års Instruetion för StatsVerkets Revisorer? 3:o Skola Revisorerne hädanefter inträffa oftare, än 68 §. PiiksdagsOrdnin gen utsätter?
R:dr. R:dr. T:r. T:r. T:r. T:r. St. T:r. St. T:r. St. R:dr. St. St. R:dr. I s. R:dr. R:dr. R:dr. R:dr. R:dr. R:dr. R:dr. R:dr. R:dr. R:dt R:dr. R:dr. R:dr. R:dr. R:dr. Till Berättelsen Ofver Upsala Län för åren 1851—1855. K. von Kroenter. Joh. Kjellin. TABELL för Landet Inom tpsnEu Ilitia r®§ O 1* åren 1851 — 1SS5. g <' o Utsäde a f Medelafkastning, sedan utsädet är afdraget. Un der hällne Kreatur. rse Lägenheter, Verk och Inrättningar. K i CD 93 Bjo CW s o 9 ca 9 03 S 09 3 Cu C/l pai F* CD *1 ►0 o 03 « Vi ca -s CD a s Vi Or. fi> CD p ►ö 0 CD c/a ca ST 05 "1 0 i* 05 -5 fri 0 —S Ungboskap. - fiso p ai 3* 0 CD CD —1 Uppskattadt värde. St. T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r St. St. St. St. St. St. St. Efter Esta Artikeln. Ständiga Itäntor. Jordeboksoch Hcmmantals-Känta. Krono Tionde. Afrad. Mantals penningar. Tionde och Räntor af Bruk, Bergverk och andra verk och inrättningar. Summa. Kostnad för Rustning och Rotering. Pastorers. Diverse afgifter onera och allmänna besvär. JK. von I£rtemer. Joli. Kjellin.
Då den betydliga tullnedsättningen år 1849 inträdde, vidtogs försöket att förtulla varorna; men det visade sig snart, att afgiften ännu var alltför hög; och förtuliningarne aflogo åter med en hastighet, som icke lemnar rum för tvifvel derom, alt behofvet af de utländska varorna qvarstod och fylldes på oloflig väg. Den af kommitterade föreslagna tullafgiften, lika med den högsta i Norrige, torde icke .heller kunna sättas högre, så vida den lolliga införseln skall blifva öfvervägande; och jag anser mig således böra underdånigst tillstyrka bifall till kommitterades förslag. Såsom jag här förut vid artikeln Jern i underdånighet anmält, anser jag fullkomlig tullfrihet för Stål, alla slag, böra medgifvas. Gjutstål, hvaraf införseln är betydligast, har redan länge åtnjutit denna förmån; och af Öfriga slag uppgick år 1854 införseln till endast 53,825 skålpund, under det utförseln af härstädes beredt stål samma år utgjorde 8,577,520 skålpund. Den jemförelsevis obetydliga införseln afsåg följaktligen vissa arbeten, till hvilka det Svenska stålet ej var fullt tjenligt; och detta skäl, som föranledt komrnitterade att föreslå nedsättning af Strumpor och Vantar. Stål. 62 Kongl,. Maj is Nåd, Prop. M 81. införselstullen från 5 R:dr 25 sk. 11 r:st. till i R:dr B:ko centnern, synes mig böra föranleda tili tullafgiftens afskaffände. Terpentin Jag anser mig böra underdånigst förorda bifall till kommitterades föruja' slag. att tullafgiften å Terpentinolja må nedsättas till 4 öre skålpundet, i stället för 5 öre, såsom Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen, med uteslutande hänseende till tullinkomsten, tillstyrkt. Tobak.
Till bemötande af Borgare-ståndets såsom dess gemensamma tanke afgifna förklarande, att Utskottets förslag sub JV2 I vore »onyttigt», får Utskottet fästa Ståndets uppmärksamhet uppå att hvarken i 2 mom. 56 § Regeringsformen, eller annorstädes, något stagadt finnes, huru förhållas skall, då Riksstånden stanna i olika beslut i afseende å frågan, huruvida ett af Utskottet framställdt grundlagsförslag må till nästkommande riksdags afgörande bordläggas eller icke. Strider om förfarandet i sådane fall hafva, såsom kändt är, nästan vid hvarje riksdag förekommit, och ej heller uteblifvit under den nuvarande. Det måste väl derför medgifvas vara nyttigt, att tvistefröet, om möjligt,'undanrödjes, och frågan genom klara och bestämda grundlagsföreskrifter regleras. Utskottet får fördenskull hos Borgare-ståndet hemställa, att Ståndet täcktes biträda Utskottets här uppställda förslag. Hvad Bonde-ståndet, angående oförändrad rätt att, vid återremiss af Utskottets förslag, uttrycka »gemensamma tankan, uti sina anmärkningar som dess gemensamma tanke yttrat, ger Utskottet anledning till det förklarande, att det icke är rättigheten, utan blott skyldigheten till gemensamma tankars afgifvande, Utskottet, på de uti memorialet JV2 21 anförda skäl, ansett kunna försvinna. Derest således ett Stånd kan, eller finner skäligt, att om gemensamma tankar sig förena vid en återremiss, står denna rättighet, oafsedt hvad nu är föreslaget, hvarje Stånd lika väl öppen uti grundlagsfrågor, som den i andra ärenden kan utöfvas, om Stånden finna det tjenligt eller möjligt att deraf begagna sig; och har i öfrigt till ytterligare förklaring af Utskottets åsigt om berörde likformighet i behandling, sista perioden i 2 mom. af Utskottets uti memorialet JYs 21 afgifna förslag blifvit utesluten i den redaktion, som nu framlägges. Vidkommande den af Bonde-ståndet föreslagna förändring uti 81 § Regeringsformen, kan den rätteligen anses som ny motion.
Jag kan icke tro att BorgareSt. har hållit denna argumentation till godo, men om så är, så får jag, för min del, förklara att jag icke kan göra det. Det torde vara många af detta husets ledamöter bekant, att när lån uptages utomlands, så erhålles icke de förskrifne kapitalerne till fullo, utan på de lån, som här äro i fråga, har man bekommit ömsom 90 och ömsom 93 proc. Det är eget ali man vill anföra såsom en fördel den afskrifning, som på totalsumman egt rum, eller att då man förskrifvit sig för 21 men icke fått mer ån 19 mill., sådant skulle vara en vinst. Det är visserligen icke minskning af skulden derföre, att man varit underkastad det slags procenteri, som brukas vid sådana låns uptagande. Frih. Raab har vidare sagt att den utomlands uplånade summan icke är 30 utan 21 mill. Jag vet mig icke heller sagt annat utan jemväl upgifvit att denna summa utgör 21 mill., men derförutan omnämt de 9 mill., som ytterligare äro negocierade, men ännu icke blifvit indragne, hvilket jag ock hoppas alldrig må ske. Vi torde få bekymmer nog att liqvidera de 7 mill. silfver, som redan, såsom visadt är, blifvit uplånade. Jag förnyar min anhållan om bifall dock med uteslutande af lista mom. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Jag inser icke någon våda för Banken alt lämna dessa kreditiver till Hypotheks-föreningarne. Den 14 April. 401 garne. Skulle någon våda kunna upsla, så har den redan funnits under perioden sedan sista riksdag, ty dessa 500,000 r:dr, som nu äro afsedda att användas till kreditiver för Hypolheksföreningarne, hafva till dem utlånats mot deras obligationer, och således hafva, de facto, Hypotheks-föreningarne kunnat begagna sig af denna summa. Jag tror alltså att det icke skulle blifva vådligare för Banken att låta Hypotheks-föreningarne framdeles få begagna sig deraf, än det varit hittills.
Föredrogs samma TJtsk:s d. 28 sistl. April bordlagda Bet:de N:o 9, i ani. af väckta förslag om Krigs-Hof-Bättens indragning. Frih. Creutz, Steffan: Den af mig nu väckta motion har redan förut vid föreg, riksmöten blifvit framställd. Det har i allmänhet på sednare tider visat sig vara onödigt, att bibehålla alla dessa special-domstolar. Man har beslutit indragning af Slotts-Rätten, Kämners-Bätten m. fl.och tid tycks nu verkligen vara inne, att inse nödvändigheten af, att jemväl krigsmännen komma att dömas af sakkunnige och opartiska domare. Om ock nuvar:de ledamöter i Krigs-Hof-Rätten hafva den aldra bästa vilja, så ega de likväl icke, — jag är derom fullt öfvertygad, — till flertalet någon insigt i lagfarenheten. Obestridligen är Juridiken en af de allra vigtigaste kunskapsämnen samt eger det största inflytande på mensklighetens utveckling. För att kunna såsom ledamot i en domstol deltaga, måste man i vår tid göra sig med denna vetenskap fullt förtrolig. Yid sådant förhållande synes det vara ett olyckligt öde, som skulle hvila öfver krigsmakten, om endast denna korporation fortfar:de icke skulle kunna anse sig skyddad för tilläfventyrs påkommande väld och partisinne. Hvad Utsk:t anfört, att det vore oundgängligt att i en militär-domstol hafva ledamöter af yrket, för att kunna döma öfver de vid arméen eller flottan ifrågakömmande förseelser, så måste jag förklara, att det är min oförgripliga öfvertygelse, det nämnde påstående eller sats icke kan hålla streck. — Då det nemi. visar sig, att några svårigheter icke uppställa sig deremot, att vid allmänna domstolar döma alla andra samhällsklasser utom militärer, så inser jag icke, hvarföre icke samma domstolar (Hof-Rätterna) skulle kunna upptaga äfven militär-mål, i likhet med andra mål.
Jag kan således icke finna annat än att den här föredragna §:s 2:dra mom. är riktigt, ehuru onekligt är, att redaktionen icke är fullt tydlig, ty ordalydelsen är: ”arrendatorer af Kronan tillhörig fast egendom”; men Kronan eger mycken fast egendom, för hvilken fastighetsbevillning verkligen erläggges; och för sådan egendom har det åtminstone varit Utsk:ts mening att någon bevillning af arrendatorn skulle erläggas. Jag får således yrka bifall till detta mom. med den förändrade redaktion deraf, att orden »ifrån bevillning befriade” tilläggas. Hr von Koch: Utom öfriga skäl, som blifvit anförda derför, att arrendatorer af Kronans egendomar icke må vara fullkomligt skattfiia, anser jag mig böra påpeka, att det väl bör finnas någon grund för deras kommunal-afgifters beräknande. —r Ilen invändning, Gr. Hamilton framställt, att nemligen man ger med den ena handen och tar med den andra, synes väl hafva sin riktighet, men bevisar väl icke mycket, enär detta argument med samma skäl kan anföras i afseende å statens förhållande till alla våra embetsmän, hvad löner m. m. dylikt beträffar. Sedan äfven Gr. Lagerbjelke nu framställt ett förslag till redaktion i samma syftning med det af mig afgifna, så, och för den händelse R. o. Ad, skulle finna för godt det sistnämnde bifalla, vill jag, för min del, äfven detsamma biträda; men underställer likväl Höglofl. Ståndet, huruvida icke, uti frågans nuvarande skick, mest lämpligt är att återremittera mom. Gr. Hamilton: Kör den händelse, sådana förhållanden, som Hr Hjärne omnämnt, egt rum, så bevisar det, efter mitt förmenande, allenast, att vederbörande auktoriteter icke i behörig ordning bevakat Kronans rätt och bästa; ty skäligen bör väl kunna antagas att, om icke något i detta hänseende brustit, så icke kunnat förfaras.
Utom allt detta är ock ett kraftigt skäl, sorn jag anser tillräckligt att aflägsna alla försök, att rubba redan gjorde anläggningar, sorn är helgden af gällande Lagar och Författningar, hvarutaf Medborgares säkerhet och rättigheter bero, hvi'ka, utan fara för Statens eget bestånd, icke kunna öfverträda» eller etter godtycko förändras. Frihet utan personlig och egendoms säkerhet är ett intet, och denna gifves icke, om ej en hvar blir ostörd bibehållen vid de vilkor, hvarunder åtnjutandet af dess förmögenhet blifvit honom försäkrad. Sådan är afsigten af vår Statsförfattning , och jag är öfvertygad, att sådan är deras önskan, sorn här göra mig den äran, att afhöra mitt vördsamma utlåtande. Måtte vi då icke genom misstagne, ehuru välmenta, förslag förfela ändamålet, och bereda oss oväntade både förluster och svårigheter! Må vi komma ihåg att rättvisa och laglydnad utgöra Staters välgång och trefnad, och att om dessa hufvudföremål uraktlåtas, om medborgares lagliga rättigheter kränkas, beredes äfven med det samma en del näringars undergång, och en minskning i 652 Den 29 Maji. välmåga och kraft för det hela, som blir slutligen allas gemensamma förlust. På sådant sätt danas lidanden, som väcka missförstånd, oenighet och partier, hvilka kunna förnya de missöden, hvaraf vårt Fädernesland framställer så mångå och varnande exempel. Måtte vi undvika dessa faror, och vid början af en Regering, hvars bemödanden lofvar oss lyckliga utsigter för framtiden, skynda att, utan rubbning af enskilsas lagligen försäkrade rättigheter, hela de sår, hvaraf vårt betryckta Fädernesland hittills lidit, och hvars botande föranledt vår sammankomst, och bör utgöra hufvudsakliga föremålet för våra bemödanden } och tår jag, i grund af hvad jag haft äran framföra, ödmjukast tillstyrka bifall af Stats-Utskottets Betänkande, och i lika ödmjukhet anhålla om Eders Excellences Herr Grefvens och Landt-Marskalkens proposition till bifall derå. Herr Reuterskjöld, Axel, uppläste följande:
Hushållerska, ung, praktiserad och med goda rekommendationer, söker af en händelse plats nu genast. Är hemma uti allt, som hör till både stadsoch landthushåll. Vid lön fästes ej afseende. Svar till » Hushållerska », Tidningskontoret, Observatoriegatan 6, Stockholm. Parfymerad! brefpapper. Det bästa medlet att erhålla sådant är att förvara T a n d l ä k a r e n F. A. OBS. Har förut under 10 år bott i n:r 57 Vesterlånggatan 57. [559] under naglarne, och de bli rena. • [460] International Hamngatan 18 B, 1 tr. upp. (bredvid Svea-Salen) Lördag sista gången Cöln och A a c h e n. Abonnementskorl, gällande för 8 besök, kr. Öppet alla dagar från kl. 10 — 10. FÖRETRÄDESVIS Barnsjukdomar. [34] Doktor VJ * ' Karolina Widerström Med. (DamBostad: Stora Vattugatan 2, Mottagning: helgfria dagar kl. 1 1 0 — i l 2 f. m. 2 tr. Allm. Mottagningstid: Alla hvardagar 12 — 2. Månne ej mitt sätt, att pressa ut » en liten söm », då jag sitter vid mitt arbete, är minst lika bra som » Utilis ». Jag tänder då ett ljus, en spritlampa el. dyl. och derpå värmer jag en knif, väter sömnen och pressar ut den m. knifven. von S — n. A n n o n s e r. (G. 24414) D R O T T N I N G G A T A N Hvardagar Alla veta hur ledsamt det är med allt som kommer i beröring med saft el. dyl. af blåbär. Häller man några droppar ättika uti crémen, syltet lär ej det minsta » sqvalra ». von S — n. En originel synålsbok. (Svar till 244). Klipp tvänne ribbor af mjukt ylletyg, (helst hvitt helylle) i form af en sula till en toffél eller dyl. Languettera dem glest med något kulört silke, på den ena kan man sy litet mera fasoner, hvad man behagar.
Lag mäste hafwa för sitt förnämsta syftcmäl, ej eller till sin följd är af nägon wigt och betydenhet l hänsigt ä Kronans fördel, hwilkcn I alla fall ej bör sökas pä bekostnad af nägön Medborgares wälfärd; hwarförc ock dä Chartä Sigilla tä-medlen enligt 6c> H af nu antagne Rcgcrings-Form är bland de Extra Or, dinarie samt af Ständernes Bewillning beroende af« gifter, Lag-Utskottet desto häldre anser billigt tillstyrka bifall af Hcderwärda Bonde - Skändets i förrberörde mätto anmälde yrkande, det skrifteligc Stämningar, i saknad af Stämpladt papper wid utfärdandet mätte fä därmed inför Domstolen beläggas, utan att Partens rätt och talan pä nägot sätt äfwentyras, samt m.mdtelige Stämningar uti de i utte Capitlel 2 Z Rättegångs - rogo Den zo September. gängs-Talken nämnde ringa mäl, äfwm wara gällande, som hwarken stät är befara, det Kronans inkomst sämedclst skulle komma att minsras i nägon mon, som förtjenar sarffild lipmärksc.mhct, eller Lag-Utskottet för sin del bör förmoda det högst öberopade Chartä Sigillatä-Förordning, hwilken äfwcn uti flere delar spncS tarswa närmare öfwerstgt, för att icke lämna ruin ät misstydning, kan haft för ändamär att häfwa hwad Allmänna Lagen rörqnde RättegängSsättct pä goda anledningar stadgar. Stockholm ben 8:dc September 1809. Pä HögloS. Rit dcrssapctv »K Adelns Lcaniötcrs wagna., Larl 6. Ltfernstesir. Pä Högw. Pratle-SkändetS Ledamöters wägnar, O!ok k>3mbrssu8. Pä HLsttnrade Borgare-Sandets Ledamöters wägnsr, k. Lrarveswukl. Pä Hederw.
— Ja, Marienbader som vanligt, skrifver han, han tar sig en timmes motion, morgon och afton. — Nå, det gör han rätt i, då få vi vara för oss själfva, inföll Elisabeth. — Kära barn, du känner inte Svante Tigersvärds promenader och brunnsdrickning, du talar i fåvitsko. Det var åter faster Ulla, som spelade olycksprofet. — Jag undrar, om vi äro de enda, som bli hemsökta? — Nej, han ämnar sig också till några Sörmländska egendomar, till Stjernbergs och Wedenhjelms. — Det är hans vanliga route. — Nå Elisabeth, hvad säger du? Är du inte glad? Baron Tigersvärd hade kommit in. Han bar sin regnrock på armen och såg resfärdig ut. — Jo, jag tycker inte det det skall bli tråkigt alls, det är alltid roligt att råka något ovanligt. Bara han reser innan Lars kommer! — Sen I det flickor! Elisabeth är den enda förståndiga af er allesammans, ni andra, mamma och moster Ulla inbegripna, ha sådana besynnerliga fördomar. Sa’ du något Ulla? — Nej, jag bara hostade. — Ja, du har också satt dig midt i draget. Du är alltid snäll Elisabeth lilla, Svante blir nog förtjust i dig. Du egnar dig ju åt honom, så att han får det lite trefligt. — Ja farbror, jag lofvar, att jag skall vara prinsessan med lindormen, som uppoffrar sig för att rädda de andra jungfrurna. — Åh, vår lindorm lär inte nöja sig med ett offer. — Adjö med dig Hedvig lilla, jag kommer igen snart nog, hoppas jag. När, vet jag inte så bestämdt, men du skrifver väl till mig och talar om, hur ni ha det. — Jag förstår, du vill veta, när Svante reser, du kommer inte hem förr. Men hvarför reser du redan i dag Sten? — Därför, att det vore så oartigt mot Svante, om jag reste i morgon, och jag vill inte vara ovänlig. — Jaså, det är därför. — Javisst. Men nu är det tid att jag ger mig af. Adjö Ulla, adjö flickor, lycka till, mycket nöje! Och baronen rusade nerför trappan.
Bonde-ståndet: att, derest frågan endast anginge ”en undersökning af biskoparnes löne-förmåner” för att sedan kunna reducera dessa inkomster till ett mindre belopp, en dylik åtgärd vore obehöflig, helst en dylik utredning tvifvelsutan redan funnes att tillgå antingen uti civileller ecklesiastik-departementet, och tillika stridande emot bestående rättsförhållanden, enär, om biskops-embetena skola qvarstå, ingen lärer utan våld kunna fråntaga dem deras i lag och privilegier förbehållna lönevilkor; att Ut-, skottet således endast kringgått hufvudfrågan och derigenom kommit till ett resultat, Allin. Besil.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 102. 3 sorn med motionerne icke varit afsedt, helst här icke vore fråga om lönen utan om embetet; att Utskottet måtte åläggas behandla denna fråga på sätt vid föregående riksdagar egt rum; att biskops-embetena, såsom de nu i allmänhet skötas och handhafvas, hvarken för staten eller kyrkan äro till någon väsendtlig båtnad; att, derest dessa embeten fortfarande komma att bestå, folket åtminstone mätte få i biskopsvalen deltaga; att det tillägg måtte göras uti den af Utskottet föreslagna underdåniga skrifvelsen, att den undersökning, Kongl. Maj:t kunde finna skäl att i nåder anbefalla, måtte blifva afslutad och tillgänglig temligen tidigt före motionstidens utgång vid nästa riksdag, på det att motioner i ämnet må kunna beredas; samt att genom nämnde undersökning en närmare utredning jemväl måtte erbållas i afseende på prebende-pastoraterna, till upplysning derom, huruvida en indragning i allmänhet må kunna företagas, eller om något endast bibehållande på ett eller annat ställe blir oundvikligt; varande härförutan för återremissen åberopade de skäl, som af riksdagsfullmäktigen Lars Magnus Knutsson, uti den af honom åberopade, vid betänkandet fogade reservation, finnas anförda.