Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den anmärkta felaktigheten, som således endast består i en oriktig bokförings-åtgärd, få Revisorerne anmäla, på det att densamma må vid ett kommande riksboksslut, genom beloppets omföring i räkenskaperna, rättas. §• 5. Det har väckt Revisorernes uppmärksamhet, att flera anslagstitlar i riksstaten, hvilka innefatta dels förslagsanslag, dels vanliga anslag, icke äga för dessa olika klasser särskilda konti i rikshufvudboken. Sådana anslagstitlar äro: å 7:de hufvudtiteln, karta-sigillataverket samt Myntoch kontrollverken, å 8:de hufvudtiteln, hleresistaten och fattigvården, samt å 9:de hufvudtiteln Wadstena krigsmanshus-kassa. Orsaken till det anmärkta förhållandet har, efter hvad Revisorerne inhemtat, varit den, att de olika anslagsklassernas belopp i riksstaten inom linien upptagits och endast totalsumman blifvit i kolumn utförd. Hvad förstnämnde anslag för karta-siyillata-verkel angår, sorn i den för revisionsåren gällande riksstat är fördeladt i »aflöning» och »karta-sigillata-omkostnader», de sednare förslagsanslag, är, enligt Rikets sednast församlade Ständers beslut, aflöningen nu mera uppförd å staten för Kongl. Stats-kontoret, i följd hvaraf denna anslagstitel i den vid sednaste riksdag fastställda riksstat endast upptager förslags-anslaget till karta-sigillata-omkostnader. Med fattigvårds-anslaget, som, enligt den förra riksstaten, omfattade särskilt »fattigvården i Stockholm och landsorterna» samt förslagsanslaget till »fattigvården i allmänhet», och upptog dessas belopp inom linien, har den förändring i sista riksstaten skett, att de begge anslagen blifvit under särskilda hufvudrubriker, hvar för sig, i kolumn utförda. E 34 — Beträffande åter de, öfriga titlarne, så qvarstår deras indelning i den sista riks-staten oförändrad. Anslaget för Myntoch Kontroll-verken upptager, under särskilda titlar, »löningar, Myntets drift och underhåll» samt »omkostnader för Kontroll-verket», de sistnämnda förslags-anslag.
Vi flyttas tillbaka ett par tusen Ar i tiden eller till nutidens vildar. Ofvannamnda retograda strömning har sin förklaring som reaktion dels mot bemodandena p&amp; 1870-talet inom skan-. dinaviska literaturen att höja och rena uppfattnigen af ak-. tenskapet dels ock mot de under senare åren ej blott i Skandinavien utan inom hela den &amp; iliserade världen pagående sedlighetsstrafvandena, hvilka ålägga mannen samma sexuela aterhållsamhet som kvinnan. Krafvet p&amp; förverkligande af ' detta sedebud var en idé alltför djup och vidtgående för att. ej väcka starkt motstand. Reaktionen pkdrifves af de koii-. servativa fördomarnas luftdrag och de sjalfviska lidelsernas orkan. Styrkan och faran af denna tidsvind fattas först då fullständigt, när man ser renhjärtade och kyska kvinnor ryc-. kas med och i tanklös osjälfstandighet göra gemensam sak med sina farligaste vedersakare. Är detta kvinnologik?! Naturalismens ku1i; urfiendtliga makter äro dock ej annu enväldiga. Var samtids literatur företer författare, s.om i idéel renhet sta bland de friimste af Sveriges skrifstallare under alla tider. Kysk skönhet är ett hufvuddrag i viktor Rydbergs diktning. I inledningen tid sin förel~sningskurs~öfver det sköna och konsten vhrterminen 1889 uttalade han sig kraftigt mot naturalismens djuriska världsåsigt. Med sedlig harm, ehuru egentligen fran naturvetenskaplig standpunkt har professor Seved Ribbing i sin skrift " Om den sexuela Hygienenn bekrigat dessa för sederna och slggtet lika förderfliga läror. I Pontus Wikners posthuma skrifter, detta dyrbara arf från en af vart lands ädlaste söner, lemnas, sbrskildt hvad detta ämne betriiffar, i bref till en ung man, som begärt hans rad, behjärtansvärda varningar för att lata sig besegras a f sitt lagre jag. Ni en sjal, som med haltande flygt slä- par Eder fram öfver sinlighetens djup; - flyg, flyg om. än med blödande vinge.
Härigenom led både allmänheten och den talrika tjenstemanna-personalen vid telegrafverket, hvilken ginge i mistning af ulsigterna till sysselsättning och förmånligare ställning för framtiden. Angeläget vore derför att telegrafverket så inrättades att allmänheten kunde betjena sig deraf, hvarigenom både verkets inkomster förbättrades och hela landet tillskyndades den största fördel. I denna syftning och då ett telegraf medelporto icke, efter motionärens åsigt, kunde bära sig i ett Bih. till Ii. St. Prot. 1859 §' 1860. 8 Sami. 4-6 Haft. é 2 Allm. Besv.- och Ekon.-UIskotlets Betänkande N:o 198. så vidsträckt och föga befolkadt land, sorn Sverige, föresloges, att portot för ett enkelt telegram Inom ett afstånd af 25 geografiska mil måtte bestämmas till 75 öre och afgiften höjas med 25 öre för hvarje tionde mil utöfver tjugufem mi!, samt dessutom priset proportionell tiilökas, då ordantalet Öfverstege det för enkelt telegram bestämda; Herr Doktor Säve: att de elektriska telegraferne vore af vigt icke blott för na tionernas inbördes förhållanden, för handeln och näringarne. De verkade icke mindre välgörande genom att påskynda underrättelserna emellan de enskilde och familjerna. Deaaa slags meddelanden rörde sig väl stundom på längre afstånd, men kornato vanligast i fråga på närmare häll och inom den trångare kretsen af åtta till tio mil. Kongl. Majrts sednaste nådiga reglemente för elektriska telegraf verket i riket vore icke gynnsamt för detta slags meddelanden mellan grannar. Det förhindrade dem tvertom till betydlig del. Ty huru mänga af våra obemedlade folkklasser hade råd att betala två Riksdaler för ett telegram till närmaste landsort eller stad? Följden hade också varit att efter införande af medelportot telegram-vexlingen så betydligt aftagit, att oaktadt den förhöjning 1 afgiften, som på många ställen inträdt, inkomsterna icke blott för särskilda stationer utan för hela riket aftagit. Medelportot hade också ej blifvit infördt såsom en inkomstkälia för staten, utan för att främja orternas belåtenhet.
"Infanteri, Cavallen samt lätta trupper agera då tillsam"mans, medverka till ett gemensamt ändamål och biträda "hvarandra, hvarvid åtskilligt förekommer, som icke kan "ulöfvas annorlunda än i en större Corps, sammansatt af "flera olika vapen. Såväl K. Carl XI sorn flera utrikes mag"ter hafva ock redan gifvit efterdömen och bevil, huru en ”arme' genom flera regners sammandragande och öfning i "fredstid kan beredas och göra nytta i krig Såväl i anse"ende till dessa skäl som R. St:s Secreta Utskrs untl. tillstyrkande har K. M. i nåder funnit nödvändigt och nyt"tigt, att vissa campementsplatser blifva utsedda, der flera "reg:ter, bestående af Infanteri, Ca valleri och Artilleri, kun"na församlas och några veckor öfva sig i de stycken, "sorn under krig isynnerhet förekomma och i en större "corps endast kunna verkställas, hvarigenom äfven soldaten "kunde blifva vand vid den ordning under march och lä"ger, samt den hushållning och skötsel både för sig och hä"star, som i fält bör iakttagas, kärlek och förtroende slad”gas reg:ter och corpser emellan samt en nyttig täflan upp"väckas. I äldre tider kunde således icke nog öfning för trupperna beredas; men i vår tid, då krigsvetenskapen gjort förvånande framsteg, då det i andra länder ej är fråga om öfning under loppet af dagar eller veckor, utan under åratal, anser man öfningen, så förminskad den äfven nu är, snart sagdt umbärlig och föreslår i fråga om vapenöfningar: "inskränk hing af regtternas särskilda "möten.” Hvad exercis-sq va d ron e ma beträffar, är det derför anvisade anslag, stort 22,000 r:dr, Ursprungligen endast beviljadt för Skånska och Småländska cavalleri-i-eg:terna.
Hären; men att till befäl hufvudsakligen påräkna unge män, visserligen bildade, samt äfven lifvade af den bästa rnilitairiska anda, men ovane vid sitt yrke, oerfarne vid Soldatens vård och tjenstens öfriga fordringar, skulle, serdeles i fråga om det unga Beväringsmanskapets anförande, icke vara rådligt, utan borde äfven häri en medelväg sökas, genom att bland Bevärings-ynglingarne utvälja tjenliga ämn*n till SubalternOfficerare och Underbefäl, hvilka, under äldre och erfarne Officerares ledning, kunde vinna öfning i sitt yrke och derigenom bana sig väg till högre befordran efter deras förtjenster; 7:0 att Stats-Utskottet, enligt Grefvens öfvertygelse, ingalunda kan befatta sig med uppgörandet eller granskningen af Sveriges Försvarsplan, än mindre med Scandinaviska Halföns, emedan sådant tillhör uteslutande de båda förenade Rikenas Konung, i stöd af bägge Rikenas Grundlag; men att Grefven ville, till bevis för de yttrade sattserne, gå Stats-Utskottet tillhanda med alla de upplysningar, som af Stats-Utskottet möjligen äskas. jpj Grefve Cronstedt, Claes, anser Sjöförsvaret böra intaga första rummet i Scandinaviens försvar, saint yrkar, till följe deraf, icke allenast nödvändigheten att fortfarande öka och underhålla detsamma i Öfverenstärnmelse med den uppgjorda planen, utan ock att bereda utvägar till Sjö-befäls och manskaps större öfning. Friherre af Nordin, C. J., delande i ali - Statssamt Oec.-Utsb. litt. N:o g4- 9 mänhet de åsigter af ämnet, Grefve Brahe uttryckt, yttrar: f:o att ett
Landtmannen, omtänksam för erhållandet af bränvin till sitt husbehof, och diank för sin ladugård, men oviss om den tid och tillfällle, han härtill kan begagna, vilseföres uti all slags beräkning af sina krafter samt nödgas tillgripa de tillgångar, han med visshet om ett fortfarande fritt utöfvande af sina rättigheter, säkert sparat åt andra behof. 2:0 Den af erfarenheten bestyrkta sats, att Spanroåjspriserna icke alltid nedsättas af förbud emot bränvinsbränning, utan tvertom ofta till ett högre belopp uppjagas. Detta låter ock lätt förklara sig, då man å ena sidan besinnar den fyllnad i verklig spanmåls åtgång, som måste blifva surrogat för den till Ladugårdens utfodring bristande dranken, och ä den andra, den starkare tillverkning af de ädlare sädesslagen, som, lönbränning oberäknad, alltid varit och skall blifva utöfvad under den kortare tillåtna tiden. Härtill kommer äfven den a? sjelfva förbudet väckta fruktan för uppjagade priser, hvilken annars, åtminstone i den grad, sig troligen icke inställt, och af hvilken Ockrare förstå alt sig förträffligen begagna. Noggranna och inbördes relativa calculer kunna i denna väg icke ägas; men Utskottet före - Besv. och Ekon, TJtsk, Betankanden. 11 gtäller sig, att, om på ett helt års tiel, un* der hvilken brännvinsbränningen vore tillåten, och på ett annat, under hvilket den vore förbuden, i 8 månader, men tilläten blott i 4, man jemförde consumtion a£ Hvete, Råg och Korn; skulle en större qvantitet deraf åtgå på det senare. Orsaken härtill är klar. Behofvet af bränvin är detsamma, men föremålet för vinn ineslystnaden, i afseende på stegradepriser, vida större.
BankoUtsk. föreslagit att gifva Fullmäktige rättighet att höja räntan vid utlåning från Handelsoch NäringsDiskont-fonden till 6 proc. är tydligen den, att Fullmäktige derigenom skulle ega i sin hand ett medel att stäfja ett öfverdrifvet spekulations-begär; ty den låntagande skulle då icke hos Diskonten kunna erhålla lån på bättre vilkor än hos den enskilde. Men den allmänna Diskont-fonden är ieke afsedd för den stora handelsrörelsen, den är tvärtom afsedd för tjenstemän och andra individer i samhället, som kunna vara i behof af lån på billiga vilkor, och derföre synes mig räntan på lån från denna fond icke böra höjas till samma belopp, som den enskilde penningemannen - höjer den, då han diskonterar papper af hvad namn och beskaffenhet som helst. Jag tror derföre, att man gör bäst i att bestämma räntan på lån från allmänna Diskont-fonden till 5 proc., med rättighet för Diskont-inrättningen att, på sätt -Utsk. föreslagit, genast afdraga räntan. Hvad beträffar Pir Mannerskantz’ anmärkn. mot Utsk:s förslag i 4:de morn., nemi. att räntan å kreditiv till SparBanker borde höjas från i proc., som Utsk. föreslagit, till 5 proc., så ehuru jag delar Hr Mannerskantz’ åsigt att SparBankerne numera kommit i den ställning att de icke äro i behof af något kreditiv, anser jag likväl att de böra få behålla den lägre räntefot, som sedan kreditiv beviljades har varit dem förunnad; ty SparBankerne hafva medfört och komma för framtiden att medföra stor nytta särdeles för de mindre bemedlade klasserna i samhället, och de som endast äro i tillfälle att samla smärre ka - Dan 11 Juli e. m. 261 pilaler. Jag anhåller derföre att BankoUtsk:s förslag i denna punkt matie af R. o. A. bifallas. Frill. Raab, Carl Adam: Jag kan icke instämma med den siste talaren deri att man ökar spekulations-ifvern derigenom att man höjer Diskont-riintan från 5 till 6 proc.
Hevisorerne hafva härvid icke haft något att anmärka. I Inval idhus-fonden, bildad genom indragning af f. d. Adelsfane-regementets indelningar, redovisas i sin helhet uti rikshufvudböckerna. Dess inkomster och utgifter hafva under åren 1848 och 1849 förhållit sig sålunda: Debet. Balans från föregående året: Tillgångar Uppbörd: Hennnansräntor och arrenden Enligt Invalidinrättningens räkenskaper Balans till påföljande äret: Skulder Credit. Balans tiU påföljande året: Af denna fond äro jemväl bestridda kostnaderna för Invalid-inrättningen å Ulriksdal. Denna inrättnings räkenskaper, hvilka äro granskade i Kongl. Kammarrätten för båda revisionsåren utan anmärkning, utvisa: Debet. år 1848. år 1849. Balans frän föregående året: Lefverering: Frän Kongl. Statskontoret, statsanslag af invalidhusfondens medel 8,000: till utlåning, utaf dito, • 44,966: 32. — 19,000: S:r 52,966: 32. — 19,000: Balans till påföljande året: Credit. Balans från föregående uret: Balans till påföljande arel:
Utskott ansett behöfvelig, för utspridande af allmänt nyttiga upplysningar, må erhålla tillstånd att i Riksens Ständers Bank, intill dess Riksens Ständer annorlunda besluta , få årligen emot qvitto uppbära högst 600 R:dr B:co, i fall, efter föregången pröfning af Riksens Ständers FuNinägtiga i Banken och Riksgälds Contoiret , det skulle befinnas att kostnaden för Journalens Redaction och utgifvande, ej kunnat genom exemplarens försäljning till fullo bestridas. I betraktande af den föreslagna Summans föga ^94 Dm 5 Juli. föga betydlighet, i jemförelse med den af en sådan Journal påräknade allmänna nytta, finner Banco-Utskottetj all. anledning att härå tillstyrka Vidkommande Särskildta Utskottets förslag, att de Allmänna Discont-Verken måtte förses med ternporaira Iiån-biträden , att efter meddelta föreskrifter användas, förmodar BancoUtskottet, att enligt deri fördelning Banco-Utskottet i Memorial af den 30 sistl. Juni provi* sionelt föreslagit, erforderlig tillgång för sådana anslag, i händelse de skulle af Riksens Ständer pröfvas nödiga, ej saknas. Och har Banco* Utskottet jemväl i samma Memorial uppgifvit ptväg för en nödig befunnen tillökning å Allmänna Magazins-Directionens Discont-Rätt. Beträffande de för Discont-rörelsens förvaltning , efter nu Privilegierade Discont-Verkens upphörande, erforderliga föreskrifter, sunf Högloft. Särskildta Utskottet anser böra närmare för ändamålet afpassas, hvaruti jemväl BancoUlskottet af öfvertygelse instämmer; underlåter Banco-IJtskottet ej att med görligaste första sig utlåta , enär Riksens Höglofl. Ständer fastställt huruvida Banken kommer att framgent med så beskaffade I.åne-Qperationer sig befatta. Stock-* holm den 4 Juli 1815. bifall. På Högloft, Riddersk, Och Ad.
Jag anhåller altså om propos. å tillstyrkandet i betänk, pag. 23 samt å förslaget i min reservation. Hr af Billbergh, Joli. Peter: Jag instämmer desto hellre med den siste talaren, sorn förändringen i Utsk:s åsigt förefaller så mycket besynnerligare, då man erinrar sig, att någon anmärkning deremot icke blifvit i Stånden gjord. Utsk. har ådagalagt, att uppenbart underslef ägt rum, och Den 4 December e. m. på sådan grund i i:sta punkten begärt undersökn. om förhållandet; och det kan då icke annat än förefalla besynnerligt. att Utsk. likväl föreslagit bibehållandet af samma stämplingsmethod sorn hittills. Det synes mig, som skulle det skäl, Utsk. anfört för bibehållandet, förlora alI kraft, då man blott besinnar, att det förmenta interesset hittills icke visat sig förmå förekomma obestridligt underslef. Jag tillstyrker bifall till Gr. v. Fersens förslag. Med afslag å hvad Utsk. i detta mom. tillstyrkt, godkände R. o. Ad. såsom sitt beslut det, under litt. a, b och c, uti aldra punkten af Gr. v. Fersens vid sednare utlåt, fogade reservation upptagna förslag. Utsk:s tillstyrkande om s tä m p el afg i f t e ns belopp. Gr. von Fersen: I likhet med hvad jag förra gången yrkade, anhåller .jag, att R. o. Ad. må bestämma en högre beviilntsafgift för kort. Jag har i min nyss åberopade reservation deducerat min åsigt i denna del och hvarför jag anser 16 sk:s afgift kunna åsättas hvarje kortlek, hvilket icke kunde åstadkomma någon slags menlig verkan. Man har emot mig yttrat, att förhöjningen vöre likgiltig för spelaren, men känbar för fabrikanten, som blefve nödsakad ligga i dryga förskott.
Föredrogos Stats-Utskottets Memorial, N:o 277* med förslag till sammanjemkning af Bikets Ständers skiljaktiga beslut, i frågan om ränta å Upsala Academies skuld till Riksgälds-Contoret, under det beviljade anståndet med årliga capital-afbetalningarne; Den till Borgare-Ståndet ställda inbjudning antogs icke, och voterings-propositionen gillades; W:o 280, med förslag till sammanjemkning och voteringsproposition, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, i fråga om. afskrifning af en i Fröt, Vidr. d. 2 Get. 18-34, salpeter-fondens räkenskaper balancerad summa, utgifven såsom Un tili Carl Gustafs stads Gevärs-Factori; Inbjudningen lill Borgare-Ståndet antogs icke och voleringspropositiolien godkändes; och n:o a8r, med förslag till samraanjemkning och voterings-proposition, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut i fråga om Djeknepennirigarnes utgörande; Voteringspropositionerne godkändes. Från Hedervärda Bonde-Staxdet. S. D. Föredrogos ånyo Banco Utskottets på bordet hvilande följand* Betänkanden:
Banko för karl-dagsverke samt 8 och 16 sk. Banko för qvinns-dagsverke, sommartiden på egen kost: för öfrigt upplyser närlagda utdrag al markegångslaxorne, huru de i allmänhet varit stadgade. Tjenstehjous löner, underkastade en jemförlig variation orterne emellan, äro från 10 R:dr tili 331 R;dr Banko årligen för en dräng och 4 lill 13! R:dr Banko årligen lör en piga, förutan städja och vissa beklädnadspersedlar, sorn vanligen betingas jemte lönen och uppgå i värde till 10 å 131 R.dr för drängen och 6 å 8 R:dr för pigan, hvarförutan husbonden merendels erlägger tjenstehjonets krono-utskylder. Uti städerne förhåller sig både dagsverkares och tjenstebjons kontanta aflöning något högre, relätift till landsorten deromkring, dock öfverstiger den sällan hvad här ofvan är högst uppgifvet. Men hvad som i denna fråga förtjenar särskildt anmärkas, är den för jordbrukaren missgynnande omständighet, att dagsverksoch isynnerhet tjenstehjonslönerna, något fallande i svaga eller missväxtår, stiga öfver vanligheten vid goda skördar, då ett ringare pris och trög afsättning på jordbrukets produkter otta sätta husbonden i förlägenhet om penningar att afbörda sig denna utgilt: botemedel mot denna olägenhet, som annars synes ligga i naturen af förhållanden emellan arbetaren och den honom behöfver, lärer lill någon del endast kunna finnas uti antagandet af jordtorpare med bestämd arbetsskyldighet alla år; och detta synes äfven allmogen hafva börjat, inse, emedan 8 omtänksamma bönder, med större eller vidsträcktare hemmansdelar, nu mera un förr inrätta sig elter en sådan grundsats.
Jag skulle deremot önska, att man ej på sådant sätt ville anse caffe' eller the', för att dymedelst i någon mån hejda consumtionen af brännvin, på samma sätt som man i England uppmuntrat the'consumtionen. Men i sådant fall bör varan icke fördyras; och jag anser äfven i annat afseende vådligt att höja tullen så mycket, att man framkallar lurendrejeriet. Hr af Billbergh: Det är mig angenämt att af Gr. v. 17 H. 3o 234 Den 16 December f. m. Fersen hafva blifvit öfvertygad om mitt misstag i afseende på PrestcSt:s beslut. Jag reserverade mig dock från början, hvad tillförlitligheten af min uppgift vidkom, då jag förklarade, att den var hemtad från tidningarna, och det skall vara mig kiirt, om samma förhållande befinnes äga rum i afseende på artikeln socker; ty äfven i den delen hafva tidningarna omtalat, att PresteSt. beslutat en nedsättning till likhet med hvad sorn nu är stadgadt. Hr Lefre'n: Gr. Horn har ansett angeläget att här öka consumtionen af caffe' och the'likasom i England; men först när vi få colonier, likasom England, lära vi få samma interesse att uppmuntra förbrukningen af dessa varor, och att tro, det bruket af brännvin skall minskas, i samma mån consumtionen af caffe' ökas, lärer vara förgäfves, enär erfarenheten vkat, att bruket af begge gått hand i hand med hvarandra, så att.en uppmuntran till calfe'drickning äfven blir en uppmuntran till förtärande af brännvin i sådana drycker, som fått namn af uddevalla och dylikt. Beträffande åter Gr. v. Fersens invändning, förundrar det mig, att han hemtar sina premisser från blotta gissningar; ty huru vet den värde ledamoten, att consumtionen med höga tullafgifter skall blifva lika stor? Jag vill just afvänja folket från dessa öfverflödsartiklar och anser bättre, att det äter bröd och sofvelvaror, än kittlar strupen med retande drycker.
Det sista af Lag-Comitén utarbetade förslag till allmän Civil-Lag, i manga vigtiga delar be-; tydligen afvikande från det första, har nena-* ligen, ehuru för mer än 2 år sedan frih trycket ötgifvet, ännu ej hunnit blifva bedömdt af allmänna opinionen , hvars röst dock, i ett ämne af denna beskaffenhet, torda böra företrädesvis inhemtas. De olikartade omdömen öfver arbetets värde, som af mer och mindre sak-kunnige personer blifvit fällde och kommit i omlopp, synas hafva åstadt kommit en fördom, som, ehvad den blifvit: fattad för eller ernot förslaget, ej lärer kun^ na annorledes liafvas, än genom närmare ©3 JLtigffli slottets Hetdnlande N:o 7^> 3g' gen kännedom om arbetets hait. De anmärkningar, hvilka, i Följd af Kongl. Maj:t$ förordnande, redan blifvit afgifne, äro af allmänheten annu mindre kände än förslaget,' och man bör dock förmoda, att sl Val dessa, som de, hvilka ännu äro att förvänta, ^skoia lända till vägledning och omdömets berigtigande. __ Vid sådant förhållande, och då hoest sannolika anledningar ingifva det hopp , att hela Lagarbetet kan å nästkommande Riksdag, så framt ej händelserna skulle alltför snart påfordra Rikets Ständers sammankallande till Urtima Möte, fullbordadt samt af Konungen, efter Stats-Rådets och Högsta Domstolens hörande, prof Vad t, till Ständernes granskning i Nåder öfverlemna»» 'tvekaC Utskottet ej att tillstyrka det någon granskning af Lag-Comiténs förslag till Allmän UiviU Lag' ej mi förrän vid hästa Riksdag af Rikets Ständer företagas» i hvilken händelse frågan om tillsättande af ett serskildt Lag-Utskott för denna Riksdag förfaller» a:o Huruvida ett serskildt