Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
~ , Herr Gyllenram, Carl Anton, hade inlemnät ett Memorial, så lydande; I en tid då Svenska Riksmöten utmärka sig genom omtanka och deraf härrörande uppmuntran förLandtbruket och alla serskildtaNäringar, tvekar jag icke, att våga fästa Höglofl. Ridder* Den 5 Jannariu I isk^pets och Adelns uppmärksamhet på ett ämpe, hittills mig icke veterligen framstäidt. Genom Riksens Ständers Beslut och Konungens outtröttéliga verksamhet, har Löntagaren, sedan *8r6 års början, sett sin Löneinkomst förbättrad till närmare enlighet med tidens fordringarLikväl är det långt ifrån att Lönerna kunna anses i lika förhållande med deras primitiva tillkomst. Men detta är icke det hufvudämne, som jag vördsamt velat framställa. Jag tror tvärtom, att den Ogifte Löntagaren skall med den tillökning han erhållit, jemte förenad hushållsaktig omtanka, nu mera kunna gå sin framtid någorlunda lugn till mötes, Bör likväl icke, i ett s| folkfattig! Land, sorn yårt, ett af våra ange. lägnaste föremål blifva, att bidraga till Population genom uppmuntran för Giftermål och deras helgd? Och huru skulle den talrika Classen af ogifte Embetsman, utan egen eller tillbringad förmögenhet, kunna i denna tid våga ett sådant steg? Den redan Gifte, försedd, genom Försynens skickelse, mpd många Barn, men utan utvägar, att gifva dem en värdig uppfostran till Statens tjenst (helst hans knappa tillgångar åtgå till lifvets nödvändigaste bebofver), nödgas då öfverlemna dessa förhoppningsfulla Statens Telningar till Slumpens Uppfostran , hvilken ofta nog grymt utplånar det goda anlag de kunnat äga, och bildar dem till oduglingar, om icke, hvad värre är, till brpttsiingar. Den § annar lu Icke något Stånd är för denna olycka me. ra utsatt, än detta vördnadsvärda Stånd. Då Bonden kan anse för en rikedom att äga många Barn, Prestmannen Utan svårighet kan dana sina Söner till sitt Stånd, Borgaren uppfostra dem tiri sin Handel eller sitt Handtverk, möter deremot Adelsmannen de största hinder* vid allt detta: Icke kunna
Jag tror den högsta billighet vara. deruti, att en sådan skatt, sorn ligger lika stor och dryg på det fattigaste inhyseshjon, som på possessionaten och på slottsägaren, då denna skatt icke utgår efter mantalet utan efter rök, så är det billigt att.borttaga den helt och hållet, likaså väl der den något betyder, som der den icke märkes. Hufvudsaken är likväl, som jag tror, att vinna i detta fall, jemte den billiga, lindringen för den fattigaste delen af de jordbrukande classerna, någon större redighet för controllen öfver vårt uppbördsverk. Det är en känd sak, att författningen om lagmansoch häradsliöfdinge-räntans utgående tillämpas ganska olika på olika orter, och att oändliga tvister och anmärknrr i delta fall dragas under Landsh.embetena, äfvensom att ersättningsanspråk göras mot de fattiga, som äro långt mera tryckande än sjelfva skatten. På mångå ställen tillämpas författningen så, att om flera hushåll bo i samma stuga och koka i samma spis, så få dock hvart och ett af dessa fattiga hushåll erlägga skatten, hvaremot på andra ställen densamma endast utgår, beräknad efter hvarje spis. Således är icke författningen 0111 denna skatt till sin tillämpning rätt förstådd och leder lill mera besvär och oreda än den har värde för statsverket. Jag tillstyrker således bifall till hvad StalsUtsk. föreslagit. Frih. Sprengtporten: Frih. Cederström har ansett,. Den 8 Augusti e. m. ali lagmansoch häradshöfdinge-räntan kunde qvarstå, derföre alt afgiften är obetydlig. Hade StatsUtsk. föreslagit borttagandet af betydligare inkomstkällor, så hade säkerligen Frih:» påstått att de borde qvarstå, emedan de äro betydliga, och på detta sättet skulle aldrig någon skattenedsättning kunna tillvägabringas. Jag får dock fästa den värde Frihtns uppmärksamhet derpå, att vi hafva så många slag af skatter under olika namn i vårt land, att när man sammanräknar ail i dessa obetydliga skatter, så blir summan deraf likväl ganska betydlig.
Då jag på f. m. yttrade mig i denna fråga, yrkade jag återremiss af Betänk, på samma skäl, som den siste värde talaren. Nu har jag erfarit att frågan kommit i det stadium, att 2 Stånd bifallit Utsk:ts förslag, hvaremot Preste - Ren 10 Mars e. m. 93 St:t antagit K. M:s Propos.; om nu R. o. Ad. också bifaller Utskits förslag utan att dervid göra någon reservation, kan ett sådant enkelt afslag af K. M:s Propos. icke skäligen annorlunda förstås, än som skulle R. St:r f. n. icke anse någon ekplantering vara af bebofvet påkallad. Jag hemställer derföre till de Hrr, som yrkat bifall till Utskits förslag och som likväl afse att ekplantering bör verkställas, ehuru ej vid Leckö, huruvida det ej vore lämpligt att fatta beslutet i sådana ordalag, att afslaget endast må kunna tydas såsom afside stället, kungsgården Leckö, är ej ekplantering i allmänhet, den R. Stir fortfarande vilja befrämja, då dertill mera passande lokal användes. Jag vill derföre afstå från återremiss och i stället yrka antagande af ett förslag af följande lydelse: »Att ehuru R. o. Ad., lika med 1829 års Ständer, erkänner det maktpåliggande behofvet af ekplanteringar i Riket, R. o. Ad. likväl, med fästadt afside å de skäl, som af StatsUtskit blifvit anförda emot Leckö kungsgårds användande till slik plantering, anser sig böra bifalla Utskits uti ifrågavide hänseende gjorda framställning.» Gr. Sparre, Erik: Då chefen för skogs-styrelsen vädjar till den kärlek, jag hyser för skogsodlingen inom vårt land, så erkänner jag detta och får å min sida tacka för det nit, denna styrelse ådagalagt inom den provins, öfver hvilken jag har äran vara landshöfding; jag betviflar ej att denna förvaltningsgren skall med denna utmärkta och nitiska styrelse vinna all den framgång, den förtjenar. Jag vill också för ingen del alldeles afstyrka alla ekplanteringar, och har mitt yttrande blifvit så förstått, ber jag att deri få göra en rättelse.
Maj 1860, kl. 6 e. m. Memorial lill Rikets Ständer, i anledning af Riks-Ståndens beslut om del i Konslilulions-Utskollets Memorial JM 46 framställda förslag till ändring i 48 § Riksdags-Ordningen. Till Konstitutions-Utskottet hafva ankommit utdrag af Riks-Ståndens protokoll för den 28 nästlidne April och den 18 innevarande månad, utaf hvilka protokollsutdrag Utskottet inhemtat, att det uti Memorialet JV2 16 afgifna förslag til! den ändring i 18 § Riksdags-ordningen, att Mosaiske trosbekännare må erhålla rättighet att deltaga i riksdagsmannaval, blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch BondeStånden antaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag; men af Preste-Ståndet förkastadt. Utskottet, som anser dessa skiljaktiga meningar oförenliga, får sådant till Rikets Ständers grundlagsenliga behandling vördsamt anmäla; hemställande Utskottet derjemte till Preste-Ståndet, huruvida icke det skulle vilja sig efter de öfriga Riks-Stånden foga. Stockholm den 25 Maj 1860. Konstitutions-Utskottcts Memorial M 29. Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Maj 1860, kl. 6 e. m. Memorial till Rikets Ständer, i anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande den af Konslitutions-Ulskoltet i Memorialet JV2 -/7 föreslagna ändring i 5 § 3 momentet Tryckfrihets-Förordningen.
500 tunneland på ett hemman är rikligen tilltaget, då det är af beskaffenhet att kunna odlas; till blott skogsväxt vöre 1000 ä 1200 säkerligen mer än tillräckligt, hvarföre jag får tillägga, det Riksens Ständer måtte taga den författning, att derest, någon acqvisition antingen redan eller hädanefter göres af Kronans jord i annan ordning än 14 §. i Riksdags Beslutet den 2 Maj 18x0 innehåller, den måtte förklaras ogiltig, ty allmänna lagen bjuder; att lagligt staude, o lagligt - 76a Den 7 Juli, ♦ lagligt återgångs , äfvensom sådant må gälla om Kronans hemman och lägenheter sorn till äfventyrs kunna vara abalienerade, hvarföre om påminnelse till Herrar Landshöfidingar, att hålla de i Författningarne anbefallta Jordransakningar, som i flera Län, på snart sagdt urminnes tider ej blifvit haline, och hvarigenom också mycken oreda, rättegångar, samt abalienationer af dels Kronans, dels andra publika inrättningars tillhörigheter uppstått, äfvensom Karn mar-Collegi» um, som vården och inseendet öfver Kronans jord och fasta egendom är uppdragen, måtte hålla noga hand häröfver. Jag får å nyo upprepa, att då Kronan i dessa skogar äger en stor ressottrce, all möjlig försigtighet vid deras afhändande måtte iakttagas , att
3) Äfven med öronen kan man anställa prof: är skinnet så segt att man omöjligt kan rifva örat, har man att göra med en gammal; j u lättare det däremot brister, desto yngre är villebrådet. Men om haren är i fruset tillstånd, kan detta prof bedraga, då brister äfven ett gammalt öra lättare. Harar äro ibland hehäftade med ett slags koppor, som man igenkänner därpå, att ullhåren bakom öronen bortfallit. Fast ännu allt är godt och väl, Jag fruktar och med största skäl, Min fästman ämnar svartsjuk blifva. Gif råd, om blott uppå en rad, Ej mera tacksam eller glad Kan någon därför bli än Viva. Får jag om en beskrifning be På något klart och godt gelé Och någon billig sockerkaka, Och så mot vårtor någon kur, Och emot hår, som faller ur! Skrif svaret till En lycklig maka. Mitt barn, som annars är så sött, Har hår, som är så grufligt rödt, Säg, kan man väl bli af med färgen! Skall lungmos lagas till med smör? Hvad heter den kompositör, Som skref » Min lilla vrå bland bergen »? Stenia. Ja, ännu mer af samma slag Jag kunde gifva er i dag, Om blott jag orkade och ville. Hvad fröjd att göra få det rön, Att ännu hos värt täcka kön Man träffar på så mycket snille. Iduns frågor, satta i rim *. i en klagan hörs bäd ' först och sist, Att i vår tid är faslig brist På hvad man kalla plär förmågor, Men döm ej tiden ohörd blott, Ty jag en annan tanke fått Vid läsning utaf » Iduns » frågor. Jag egna vill min poesi Till dem, som med så stort geni I » Idun » frågor ständigt gifva. De roat mig af hjärtans grund Och skänkt mig mången munter stund Och — inspirerat mig att skrifva! Snorre. Jag funnit där en verklig skatt, Och därför jag i rim dem satt, Förr ' n tiden dem i glömska höljer, Och fast en annan form de ha, A r innehållet lika bra Och lyder ungefär som följer: Jag är uti så stort behof Att få ett riktigt mönsterprof På mellanspetsar, vackra, breda. A c k!
Men då så väl han sjelf i sin afgifna motion, som Ridd.Utsk. i dess betänk., utgått från den förutsättning, att vallistor redan på förhand, dels näst före, dels i början af hvarje riksduppgöras, så torde det tillåtas mig att äfven, med antagande deraf, visa hvad följden af förslaget kunde blifva. Jag föreställer mig nemi. att några personer af R. o. Ad., boende i hufvudstaden och ägande ett betydligt inflytande pä dervar. Adelsmän, skulle göra sig besvär med att näst före riksd:s början upprätta en vallista å de blifvande electorerne, och för den vinna 100 ä 150 röster. Då skulle landt adeln, Den 12 Februari e. ni 465 adeln, när den uppköra till riksd., stanna i minoritet vid valen, emedan den icke skulle hinna att förena sig om en gemensam lista, utan sannolikt komma att splittra sina krafter genom särskilda val. Dessutom skulle den, i anseende till saknad kännedom om individerne, alltid stanna i förlägenhet, om sitt val af Electorer; ty det är icke lätt att i hast bestämma sig för 25 personer bland 500, af hvilket antal R. o. Ad. vanligen i medeltal vid hvarje riksd:s början består. Deremot är det icke svårt att skaffa sig kännedom om de personer, som utgöra en Bänkm:s-afd., för att bland dem utse 2:ne bänkmän. På dessa skäl, äfvensom pä de af Etsk. i dess utlåt, anförde, nödgas jag anhålla om bifall ä ötsk:s tillstyrkande. Två reservanter emot Utsk:s utlåt., Hr Gr. Ehrensvärd och Hr Axelsson, hafva uppgifvit en annan metod för valens anställande, som, om jag fattat reservat io lierne rätt, hufvudsakligen tyckes gå ut på, att R. o. Ad:s vid riksd:s början närvar, ledamöter skulle indelas uti 10 lika stora valkretsar, och att hvarje valkrets inom sig skulle utse 3 Electorer.
Då Herr Hallgren icke anfört några skäl till den af honom yrkade högre Beviilningen, hvilken Utskottet, med undantag för Gårdfarihandlande, hvarom här nedan i afseende på en förändrad classification närmare förmäles, icke funnit sig ega anledning att föreslå, samt då, i afseende på frågan om Utländska Handels-Expediter, Utskottet anser dessa blifva tillräckligen beskattade, vid tillämpningen af Utskottels nedanstående förslag, så kan Utskottet å nämnde motioner ej tillstyrka bifall. i83o års Förordning. Utskottets Förslag. Judar och Utlänningar, som med serJudar och Utlänningar, som med serskildt tillstånd resa omkring i landet skildt tillstånd resa omkring i landet och afyttra nipper eller idka diverseoch afyttra nipper eller idka handel, handel, erlägga minst . R:dr 5o. erlägga minst v . Krögare och krögerskor. Vid pröfningen af Eric Erssons från Westerås Län till Utskottet remitterade motion, att en näring elier ett yrke måtte beskattas med afseende på tiden för dess drifvande och utöfvande, på sätt söm eger rum med beskattning å bränvin sbränningen, jemte Nils Strindlund* 3 Jon Jonssons och Tufve Månssons inom Hedervärda Bonde-Ståndet deröfver afgifne yttranden, har Utskottet, enär de bestämda afgifterne för näringsidkande icke lämpligen kunna på vissa månader eller kortare tider af året fördelas, men deremot den minsta afgiften vid en mindre förmonlig, eller blott under en del af året fortfarande rörelse, kan tillämpas, icke funnit nämnde motion föranleda till något serskildt stadgande i ämnet. Hvaremot, Bevillnings-Utskottets Bet. N:o Sy. 9 Hvaremot, och då Utskottet funnit afgifterna för krögare och krögerskor &c. i städerna skäligen kunna med 5o procent förhöjas, så föreslår Utskottet nedanstående förändring. i83o års Förordning. Utskottets Förslag.
Vidkommande åter senare delen af Utlåtandet, eller Utskottets förr slag om aflönings bestämmande för Rikets Ständers blifvande JnstitiaeOnsbndsmån och anvisande af arfvode till den, som utses att Justi t i aeOmbudsmannens förut innehafvande tjenst förrätta; så, enär det obestridligen måste vara af största vigt, att en bestämd grund för beräkningen af ifrågavarande aflöning oell arfvode varder af Rikets Ständer fastställd, innan vid hvarje serskild Riksdag val lill Jnstitiae-Ombudsman anställes, och Uls kottet deremot icke kan inse de olägenheter, sorn förments böra häraf följa, för det fall en blifvande Jusiitiae-Oinbudsriian lörut innehar tjenst med lön på Rikets Stat, då nemligen förslaget uttryckligen för detta falt innehåller, att Justitiae-Onibudsmannen alltid kommer att bibehållas vid förut innehafvande lön, ehvad den är högre eller lägre, och att endast så stor tillökning deruti kommer att ega ruin, sorn möjligen kan erfordras för att bringa hela aflöningsbeioppet till motsvarighet med Justitiae-Canzlerens ordinarie löne-inkomst, och då genom delta förslag icke kan åsyftas någon inskränkning uti Rikets Ständers Grundlagsenliga rått, att, der omständigheterne för något serskildt fall skulle fordra någon afvikelse från förut gällande föreskrifter, derom efter godtfinnande annorlunda förordna, har Utskottet, som, i afseende på anmårkningarne, rörande beräkningen af vicarie-arfvodena, åberopar hvad hår ofvan, angående den, som efter Hof-Rätts-Rådet Landin adjungeras till ledamot i Kongl. Svea Hof-Rått, serskildt yttrat, icke ansett sig böra frånträda sitt förut i denna del afgifne, af 2;ne Riks-Stånd bifallne, Utlåtande..
Pröfningen deraf kan likväl ej i den af motionären nu anvisade ordning ega rum; men då framlagda förslaget häntyder på en önskan att tillvägabringa en vidsträcktare lagstiftnings-åtgärd, eller att bereda förmånsrätt för sockenmagasiners fordringar i allmänhet, utan afseende å hvad förut i speciela fall derom kan vara stadgadt, tillkommer det Utskottet att ur sådan synpunkt betrakta ifrågaställa förslag Deremot möta likväl då flera betänkligheter. Först och främst lärer icke, om än sockenmagasiner vore att hänföra till fromma stiftelser, från denna egenskap kunna härledas giltigt skäl för den yrkade förmånsrätten. Val tillerkänner lag och författningar kyrkor och fattigkassor m. fl. anstalter, som äro hänförliga till nämnde stiftelser, förmånsrätt för oredovisade medel hos deras föreståndare; men emot låntagare hafva de ej annan rätt, än fordringsegare i allmänhet; hvadan det stöd, motionären för förslaget hemtat från sockenmagasiners föregifna egenskap följaktligen förfaller, helst dessa inrättningar ej kunna hafva större anspråk på lagstiftningens skydd än andra likartade; och då dertill kommer, att ett bifall till förslaget skulle öka antalet af tysta förmånsrätter, hvilkas menliga inflytande på dqn allmänna krediten redan länge varit erkänd och öfverklagad, får Utskottet vördsamt tillstyrka, att ifrågavarande motion ej måtte någon lagstiftnings-åtgärd föranleda. Stockholm den 16 Mars 1857. Reservation: af Riksdags-fullmäktigen J. Lekberg från Örebro län, hvilken ansåg att sockenmagasin, i följd af dess egenskap af from stiftelse, borde tillerkännas den förmånsrätt, motionären åsyftat. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1857. Lag-Utskottets Memorial N:o 26. 1 i\:o 26 Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Mars 1857, kl. 3 e. m. Memorial, i anledning af äterremiss af Utskottets Betänkande N:o H, öfver väckta motioner, angående inteckning af aftal om nyttjanderätt till fastighet i stad. Berörde Betänkande har, på grund af framställda anmärkningar, blifvit af Högv.
Ständer. Ofver de yttranden oell anmärkningar, Rikets Ständers innevarande år församlade Herrar Revisorer framställt i den af dem afgifna berättelse, angående verkställd granskning af Banko-verkets styrelse ocb förvaltning, få Fullmägtige härmed utlåtande och förklaring afgifva. Med anmälan, att allt sedan Låne-kontorens inrättande varit, för besörjande af Låne-kontorens angelägenheter i Stockholm, bland Bankens tjenstemannapersonal, utsedde serskilde komitterade, hvilka derför uppbära arfvoden till belopp, som af Fullmägtige, med afseende å göromålens omfång, årligen bestämmas, anföra Herrar Revisorer i 15 § af berättelsen, att, i händelse Rikets Ständer skulle finna skäligt medgifva utbetalning, jemväl för framtiden, af dylika arfvoden, och således de bestyr, hvilka det åligger bemälde komitterade att besörja, icke, såsom Herrar Revisorer för deras del ansett, skulle kunna uppdragas åt vissa af Bankens tjenstemän, utan åtnjutande derför af serskild ersättning, Herrar Revisorer ville hem - 112 ställa, att tillåtelse för Fullrnägtige att bevilja ifrågavarande arfvoden inom det belopp, Rikets Ständer lära bestämma, måtte i Banko-reglementet intagas. Genom den utsträckning, Låne-kontorens verksamhet eger, hafva de komitterade för Låne-kontorens angelägenheter härstädes tillhörande göromål erhållit den omfattning, att desamma icke kunna, utan en för sådant ändamål verkställd reorganisation af tjenster, såsom tjenstepligt, åläggas någon eller några af Bankens tjenstemän; och Fullrnägtige hysa den, på kännedom om förhållandena grundade, öfvertygelse, att en förändring i den af Herrar Revisorer angifna syftning, af Banko-utskott och föregående Revisorer aldrig ifrågasatt, ej skulle leda hvarken till besparing i utgift eller till fördel för de låne-inrättningar, som af komitterades biträde sig betjena.
Jag beklagar, att framkallandet af en vexelrörelse inom vårt land går så långsamt, men sådant torde höra lill våra egenheter, som icke äro alt klandra, nemi. ali vi framskrida långsamt äfven i det goda. Om, såsom jag förmodar, del är något godt, att inrikes vexlar framkallas, anser jag icke skadligt, att det lilla premium af en proe:s nedsättning i räntan för sådan vexels belåning bibehålies. Jag anser det nyttigt och tror, att man dermed bör fortfara tills vidare. Frih. Haab: Afven jag instämmer i den åsigt alt, sedan R. St. vid 1844 års riksdag infört den förändring, i fråga om Han delsoch Näringsdiskonten, att af de papper, hvilka der belånas, vexlar skola äga företrädesrätt lill lån emot lägre ränta eller 4 proc. framför skuldsedlar, och man sett bär i Stockholm, att rörelsen med vexlar börjat komma i gång, det icke nu kan skada, att föreskrifterna bibehållas oförändrade, ehuru fördelarne af denna rörelse hittills måhända kommit endast några få affärsmän inom Stockholm till godo. Början måste väl i allt fall ske dermed att några få begagna sig af erbjudna fördelar, för alt visa öfriga affärsmän i landet sältet alt tillgodogöra sig dem. Jag tror, alt förlusten i ränta är ringa mot den vinst, som kan åstadkommas derigenom, att låntagare vänjas vid ett ändamålsenligare sätt för låns begagnande. Jag tillstyrker bifall till Ulsk:s förslag. Hr Bogeman: Jag har instämt i Frih. Stjernstedts reservation och trott, att, sedan R. St. utfästat detta premium, utan att det egentligen visat sig verksamt, för det åsyftade ändamålet, R. St. icke borde göra vidare upoffringar i och för vexelrörelsen, ehuru jag anser den för landet nyttig, såvida den engång kunde bringas till stånd. Revisorerne hafva efter tagen kännedom om lånerörelsen i Banken erfarit, alt bemödandet, ali framkalla denna vexelrörelse, varit fåfängt, oaktadt det lemnade premiel, och derföre, i likhet med reservanterne, ansett detsamma böra tiphnra.
Transport Väfnader t Linneoch Hamp-". 118,129 3S 6 86,924 1 8 Batist 100 R:d. v. 4 — _ 54 6 Segelduk 100 Rid. v. 13 16 — 774 12 Dukar 100 Rid. v. 8 16 — 70 Vattenlåta eller dubbla väfnader, sammansatta med upplösning af Caoutsckouc 3 16 210 24 Äijij 100 R:d. v. 8 16 — 119 1 — Ättika 1 kanna — o — •275 Utom ofvan antecknade poster har skillnad uppkommit, pä åtskilliga andra artiklar, men sorn denna skillnad icke uppgått till 5o Rtdr för hvar och en artikel serskildt, hafva beloppen blifvit, saniminanslagua och utföras med 1,362 24 3 452 43 S u m m a 120,784 33 9 87,287 20 8 Afgår Summa Förhöjning 87,287 20 8 Återstår Summa Nedsättning 33,497 13 1 / 14 Bil, lill Bevillnings-Utskottets Betänkande, N',o 50. L i t. B. Tabell, utvisande de aj Rikets Höglo fl. Stunder beslutade förändringar uti nu gullande Expor t-t ullbestämmelser, jemte det i följd deraf förmodade resultatet. Nedsättning Förhöjning Yarubenåmning samt qvantitet för tullberåkningen. å xjvantiteten för tu 11 beräkningen. uti ärliga tullinkomsten efter medium af i836— >839 •arens export. å qvantifeten för t ull beräkningen. uti arliga tullinkomsten efter medium af i836—>839 årens export. Alun *) , 17 L® 12 1,779 30 . Beck: i tunnor *) , . 1 Tunna — 4 — 254 37 —- Blodiijlar 100 R:d. värde — • 3å 16 — 115 _ — Hummer .
N-o 275/ 12i Fullmagter : bibehålies, och efter hvilken Bevillning beräknas. Dock afses icke härvid de pensioner, som> vid afskedstagande! tillerkännas de £mbetsoch Tjenstemän, hvilka, enligt För* fattningarne, äro berättigade att bibehålx la större eller mindre del af åtnjutna Lö~ neförmoner; samt icke eller sådana Pen* sioner, som erhållas ur Casspr, till hvilka den afskedstagande sjelf gjort tillskott. I afseende på efter! efnaden af hvad sålunda fqreskrifvet är, gäller: 1:0 att vederbörande skola vidr Förslags insändande till sådana Tjenster, å hvilka Fullmaglerne böra, efter denna grund, charteras» foga behörigt Utdrag af föregående Fem årens daxeringsLängder, jemte uträkning öfver dessa Löne-inkomsters medelbelopp; 2:0 att vid tillsättandet af fÖBlroende-tjenSter eller andra beställningar, samt Fullmagters meddelande, m. m., hvartill Förslag icke eger tura, åligger det StatsSecreterare och andra, som Fullmagter, Öppna Bref eller Constitutorial, m. m., contrasignera, alt infordra och till Handlingarne lägga behörig uppgift på ofvanhämnde Lönebelopp; 3:o att Häradsoch Mantalsskrifvare, vid aflemnande lill Consistorierrre af ValLängderne för Ecclesiastique beställningar, dervid foga en uppgift ur Taxerings-Längden å Löne-inkomsterne för de sist förflutna 5 åren; men för PaBihang t. R. S:s Prot. i22 Exp. Utsi. Förslag till und. Skrif v. 2V:« 275. tronela Ecclesiastiquebeställningar inlemnas, uppå skeende requisitum, af HäradsSkrifvaren endast en sådan uppgift å Löne-inkomsterne; 4:o att RegementsSkrifvare och Bokhållare, genast efter erhållen underrättelse om de inom Regementet yppade vacancer, till Chefen inlemna lika beskaffade Utdrag ur Regementets TaxeringsLängder. §•