Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I tanke att det var Petter, gingo de ut att mottaga honom, men det var drengfogden från Grönskog, med underrättelse att Leonnas mor om natten insjuknat ganska häftigt, och att fadren ville att fröken genast skulle komma hem. Leonna tvekade ej en minut; men då hon kom upp i sitt rum för att samla sina små effekter, såg hon soldaterna skingras på planen och Feodor med sin vän taga vägen till deras boning, för att äta sin middag. Då tog kärleken också ut sin rätt, och hon brast i gråt, så bittert; det förekom henne som såg hon honom nu för aldra sista gången, och det utan en afskedsblick. Ack, hon önskade blott en ¯blick¯ men fåfängt! han såg nu icke hit; hans ögon sökte denna gång ett annat föremål, den ¯gröna qvisten¯. Hon beslöt skrifva; det var aldra första gången hon skref till Feodor. Orden lydde: «Pappas befallning — barnslig kärlek och pligt, kalla mig till mammas sjuksäng, och jag lyder — När, ack när, återse vi hvarandra? Feodor, min egen älskade Feodor! Det är du, som måste göra detta möjligt. En ny fråga återstod ännu; huru skall han få dessa rader? Genom Hedda? Dertill kände hon väl en ryslig motvilja, men ett beslut måste dock fattas. Hon förseglade biljetten väl, och adresserade den till Schalinsky, och gick sedan in till Hedda, som ännu ingen aning hade om Leonnas resa till hemmet. Hedda tycktes blifva mycket ledsen, och var det kanske äfven för ögonblicket. «Du kan ju säga fogden att han väntar tills i afton, så träffa vi dem först.» «Nej Hedda, det går icke an, och huru skulle du kunna gå dit, som är så sjuk?» «Nå visst har jag mått illa,» svarade hon icke utan förlägenhet för Leonnas deltagande blick. «Men så har jag gjort mig vida sämre, för att utan att väcka Marias misstanke, kunna vara hemma med dig. Jag undrar just hvad den stackars Schalinsky säger, när du icke kommer.»
Jag förmodar alt så väl Utsk:s ledamöter, som äfven de bland R. o. Ad., hvilka intressera sig för detta ärende hafva tagit kännedom af det utmärkt väl framställda yttrande, sorn afgifvits af den nitiske Chefen för Technologiska Institutet, Hr Öfverdirektören Wallmark. I öfverensstämmelse med hvad han så väl har framställt skulle jag visserligen anse det 8* Uti Den 24 April. vara af vigt alt bans förslag bifölls i hela sin vidd, så att att icke endast ett sådant institut inrättades i södra delen af riket utan att ett förberedande institut til) ett större i Slockholm inrättades; men den välbekanta niskheten, som nu, ehuru lillgångarne äro ganska stora, råder både hos StatsUtsk. och hos RiksSt:n, gör, att jag icke vågar sträcka mina anspråk så långt, som jag tror både behöflige vara och lillgångarne ganska väl medgifva, utan jag inskränker mig lika med den siste värde talaren att förena mig i Hr Fåhraei reservation. Då, på sätt Hr Halling har anfört, Malmö stad redan har påkostat icke obetydligt för att ytterligare förbättra ett inköpt hus, och för dess underhåll anskaffat fond, med en sammanräknad kostnad af emellan 17,000 r:dr och 18,000 r:dr b:co och derjemte till ändamålet disponerat 75 t:r spanmål årligen, hvilket sannolikt varit anledn. hvarföre Hr Fåhraeus trott sig kunna nedsätta summan till 5000 r:dr, så, ehuru jag visserligen tror att det icke vore att hålla på att bevilja de der 6,600 r:drne, vill jag likväl, för att lemna vägen öppen för de mera nitiska i StatsUtsk. som se på några hundra riksdaler, inskränka mig till att, under åberopande af Hr Fåhraei reservation, anhålla om propos. på uterremiss af ifrågavar. mom. af den föredragna punkten. Frih. Toll: Jag anhåller om att få förena mig med Hr von Troil och blott tillägga den uplysningen alt
Vid bränvinstillverkning roed redskap i 3:dje, 4:de och 5:te klasserna må pannan drifvas genom eldens verkan, antingen omedelbart pä pannan, eller ock medelbart genom vattenånga från serskild panna, som antingen orngifver den förra, eller är ställd på större eller mindre afstånd från densamma; men lill redskap i I;sta och 2:dra klasserna må ånga ej användas. Beotlin.-, Lagsam/ Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. 45 Lösa halsar må ej för bränvinspannans förening med hatten användas. I)å mäskvärmare hegagnas, må ånga hvarken från bränvinspannan, eller på hvad annat sätt som helst, insläppas uti den i mäskvärmaren inneslutna mäsken, utan blott derigenom ledas medelst rör. Vid redskap i lista och 2:dra klasserna får hvarken i mäskvärmaren eller annorstädes lankrum inrättas, ej heller spritångorna, sedan de utgått från hattröret, ledas i uppåt gående riktning. § 14. En hvar, som bränvinshrännings-redskap tillverkat, vare vid bot af 33 R:dr 16 sk. skyldig, innan han samma redskap frän sig lemnar, ej mindre att förse panna och hatt, äfvensom, då liist bröst, rektifikations-apparat eller mäskvärmare tillhöra redskapen, dessa sistnämnde apparater, med stämpel af sitt namn, hemvist och årtalet, då den förfärdigats, än ock att besörja, det de varda uppmätte och stämplade af dertill förordnade justerare, för hvilka tillverkaren noga bör uppgifva redskapens beskaffenhet till alla dess delar. Missleder han dervid med falsk uppgift, vare bot samma.
Hvad l'(skotten rörande j.-dje puncten af Betänkandet yttrat och hemställt, i frågan om ett låneunderstöd af 60,000 Tunnor för de Norra och en del af de Vestra lånen, äfvensom den t sam* rnanhang dermed föreslagna Voteringsproposition godkändes, 2:0 Beträffande afsättandet af *5,000 Tunnor af Allm. Magazinsinrättningens behållningar, såsom lån till beredande af District Magaziner i de öfrige länen af Riket, förblef Ståndet likaledes vid sitt beslut med gillande af Voteringspropositionen. 3:0 Instämde PresteStåndet i det tillägg, som af Väljofl. Borgare och Hederv. BondeStånden blifvit påyrkadt, rörande granskningen af redogörelsen för Allm. Magazinsinrättningens behållningar, äfvensom uti det förtydligande, Vällofl, BorgareStån. det vid 4:de puncten af Utskottens Betänkande om Creditivets användande, trott vara af nöden. Hvad Utskotten för öfrigt i förevarande jemk, ningsförslag hemställt, blef af PresteStåndet god, kändt. Prtt, Vtdr. d, i<t A'»», fiaf. iSS S. D. e. m. Då nu å nya föredrogs TjagUtskottets Betänkande N.o 217 med förslag 1.1! jemnkning i Riksens Ständers beslut angående Rådmäns och Kain när ers befrielse från ansvar vid underlätet insändande af Kärn närs eller Rädstufvu Rätts dotnböc_ ier och Protocoller m. m.;fann Preste landet, med vidl.lifvande af sitt rörande frågan om ansvaret för försummandt insändande af berörde handlingar redan fattade beslut, för godt att accedera till Vällofl. Borgareståndets och Héderv, BondeStåndets be. slut i hvad det angår Rådmäns och Kämnärers befrielse från deltagande i dagaböiers utgörande.
Justerades 4 prot.-utdr., rörande denna dag fattade beslut. H. R. 0. Ad. åtskiljdes kl. £ till 1 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Den 12 October. Plenum kl. 6 e. ra. Justerades 2:ne prot.-utdr. för d. 10 dennes. Öppnades Hrr Electorers lista vid val af en ledamot i LagUtsk. efter N.o 2183, Hr Gripensvärd, Jacob Olof; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 167, Hr Geete, Sten Porse. Öppnades jemväl Hrr Electorers lista vid val af en Suppleant i StatsUtsk. efter N:o 2258, Hr af Georgii, Carl Evert; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1675, Hr Adlerbjelke, fullm. Hr Bogeman, Johan Ludvig. Föredrogs och bifölls ett från Exped.Utsk. inkommet mera. N:o 21, ang:de ett tillägg i åtskilliga riksdagsbesluts §§. Upplästes till justering och godkändes följande från Exped.- Utsk. inkomne förslag till R. St;s underd. skrifvelser till K. M. N:o 218, ang:de tillökning i krediti vet för manufakturernes och fabrikernas understöd; N:o 219, ang:de bestämmande af hvad med ”matlag11 bör förstås; och N:o 220; ang:de skyldighet för krigsfolk att deltaga i byggande och underhållande af kyrkobyggnad med hvad dertill hörer. Äfvenledes upplästes till justering och godkändes följande från Exped.Utsk. inkomne förslag till §§ i riksdagsbeslutet. N:o 40, ang:de ändring i bestämmelscrne rörande stämpelskyldigheten; och N:o 41, om upphäfvande af författningarne, ang:de 10:de-pennings erläggande af arf, som föres ur stad.
Disse Protocoller skulle underskrives saaledes, at det Exemplar, som afgaaer til Norges Storthing, underskrives överst af Norges, og dernsest af Sverrigs Committerede, og det, som afsendes til Sverrigs Stander, underskrives överst af Sverrigs, og dernsest af Norges Committerede. Efter Modtagelsen af denne Valgact paa begge Steder skal den strax, eller senest den fölgende Dag, foredrages for Storthinget i Norge og for Rigets Stander i Sverrig. Og skulle Norges Stortbing og Sverrigs Riges Stander strax iagttage det Fornödne, for at meddele Hans Kongelige Majestät eller, i Tilfalde af bans dödelige Afgång, den lovlige Interims-Regjering denne begge Rigernes Representanters Beslutning. § 4. Ivongen skal bave Ret til at sammankalde Tropper, begynde Krig og slutte Fred, indgaae og opbave Förbund, sende og modtage Gesandter. Naar Kongen vil begynde Krig, da skal ban meddele Regjeringen i Norge sine Tanker og indbente dens Betänkning derom, tilligemed fuldstandig Beretning om Rigets Tilstand i Henseende til dets Finantser og Forsvarsmidler med videre. Efteråt dette er skeet, sammenkalder Kongen den Norske Statsminister og de Norske Statsraader saavelsom de Svenske til et overordentligt Statsraad, og fremsatter da de Grunde og Omstandigbeder, som i dette Tilfalde bör tages i Overveielse, hvorved tillige den Norske Regjerings Förklaring om dette Riges Tilstand, saavelsom en lignende Beretning om Sverrigs, bliver at fremlagge.
På sådant sätt har ock nästan alltid förfarits; men icke kan man begära att denna person skall mottaga ett sådant ansvar utan att derför erhålla någon aflöning. — Utsk. säger att hittills ingen särskild aflöning varit för OfverKommendanten upförd på stat. Häruti ligger likväl ett misstag. Intill 1840 finnes verkligen ett arfvode af 600 Kdr upfördt, som vid den Eiksdagen indrogs, ehuru befattningen qvarstod, och de 600 R:drne utgingo på besparingarne. Den som för närv:de innehar denna plats, upbär visserligen icke något arfvode, men detta oegennyttiga förhållande bör väl icke utgöra något skäl för E. o. Ad. att, om rättmätigheten af ett dylikt anspråk måste godkännas, afslå medel dertill. Jag anhåller således om bifall till hvad K. M. i detta afseende föreslagit. Hr Adelborg: Äfven jag instämmer fullkomligt i Hr af Klints åsigt. Jag tror att E. St:r under fredens lugn äro benägne att glömma hvad som i händelse af krig kan behöfvas, och jag kan icke annat än på det högsta förorda bifall till den siste talarens yrkande. Men jag tror icke någon återremiss är af nöden, utan torde det vara nog om E. o. Ad. besluter att de af Utsk. föreslagna arfvoden skola komma att utgå som traktamenten. 52 Den 4 Julie. m. Frih. Tersmeden: Jag får till en början hemställa, om det icke är mom. litt. a), som nu är under öfverläggning. Detta mom. rörer OfverKommendanten, och jag skall söka besvara hvad Hr af Klint derom sagt. Denna tjenst var för längre tid tillbaka förenad med ÖfverStåthållare-befattningen, men sedermera tillsattes den särskildt. Såsom Hr af Klint anmärkt, fanns till 1840 ett arfvode, men som då indrogs på den grund att R. St:r ieke ansågo något särskildt arfvode derför vara af nöden. En OfverKommendant har likväl äfven sedan funnits.
Kommitterades af Kongl. Maj:t godkända förslag en nedsättning i nu stadgade nilssin', sammanräknade afgifter, till närmast lägre belopp i Riksmynt eller 3 öre skålpundet, Den häraf uppkommande förlust i tull-inkomst, hvilken beräknats för håda artiklarna uppgå till 5,738 R:dr 36 sk. Banko, skulle emellertid kunna undvikas, om tullsatsen i stället bestämdes till närmaste högre öretal, och då Utskot tet anser en sådan ringa förhöjning i afgifteu kunna utan olägenhet stadgas för artiklar af ifrågavarande beskaffenhet, får Utskottet hemställa att införsels-1-tullen å plommon, brundier och sviskon 'bestämmes till 6 öre skålpundet, samt likaledes, att iuförsels-afgiften för russin fastställes till 6 öre skålpundet. Porslin. Vid Kommitterades af Kongl. Majit gillade förslag till tullbestämmelser för artikeln Porslin, har ingea anmärkning förekommit, och tillstyrker Utskottet att samma förslag, som i den bifogade införsels-tariffen är upptaget, måtte bifallas. Redskap och \ afseende pä tullbestämmelserna för Redskap och Machinerier, ej specificerade Deglar.' eller delar deraf, derå införsels-tullen, eldigt nu gällande taxa, utgår med 5 Formar, procent af värdet, innefattar Kommitterades af Kongl. Majit godkända förslag Saxar: öfingen annan förändring, än att åtskillige nu i tulltaxan specificerade och tull verskärareefter vigt eller annan grund åsatte artiklar, nemligen Deglar, Formar för sockerSkrubblor. bruken samt pappersoch tryck-formar, Kardor och Rardläder, Saxar: öfverskäraresamt till klippning af plåtar och bleck, äfvensom Skrubblor, blifvit lill lika tull-behandling med redskap och machinerier hänvisade. Uti en inom Ronde-Ståndet af G. Hultman från Nerikes
Till styr. ka för denna min mening får jag erinra, att vid Riksdagarna allena kunna penningafgifter b stämmas till utgörande af frånvarande medborgare^ att det vore ett vådlig osäkerhet, om vid andra sammankomster de frånvarande skulle kunna skattläggas af de närvarande, samt, i öfverensstämmelse dermed, att det vore utan ändamål att, till afgörande af sådana ämnen, till Landshöfdingesäten sammankalla Deputerade, som blefvo endast berättigade att svara för sig och för dem som meddelat bestämda uppdrag, men alldeles icke för andra, icke en gång för egna underhafvande och tjenstfolk. Vid sådant förbiilande, och då man i flera provinser redan torde hafva fästat uppmärksamhet vid kostnad och besvär af de tätare sammankomsterna af Läns-Deputcrade vid Landshöfdingesäten, anser jag mig icke 112 Den 3 Juni. e. ttt. sakna skäl till den önskan, att sådane sammafi* komster icke måga föreslås, hvaraf således in. ga bestämda resultat kunna vara att förvänta ; hvaremot jag gerna skulle tillstyrka, att, med någon skillnad emellan husbönder och tjenare och fattigare mantalsskrifne personer, 2 sk. och deröfver kunde för hvar mantalsskrifven person af BevillningsUtsl;ottct bestämmas, och såsom Lazarettsfond å Debetsedlarna uppföras, till sådan fördelning behofvet påkallar, under förbehåll att, der de sjukes egne tillgångar icke medgifva - bidrag till deras behållande vid Lazaretten, detsamma må bestridas af allmänna medel, äfvensom att, vid så utsträckta biträden, de sjukes emottagande vid Lazaretten, under förebärande af saknadt utrymme, icke för längre tid må kunna vä* gras. Jag anhåller vördsamligen, att, med föregående anmärkning, Betänkandet må till StatsUtskottet återremitteras. Herr von Schulzenheim, Devid'. Hos Kongl. Sundhets-Collegium och hos dess tillydande medlemmar saknas hvarken kunskap eller zéle; dock har vid all använd omsorg den olyckliga veneriska sjukdomen föga blifvit mindskad, ja tvärtom i några orter tilltagit
M 6 ej mindre huru detta belopp blifvit fördeladt emellan hufvudstaden och de Banko-Diskontens Lånedistrikt tillhörande 17 Län, än äfven till hvilka näringar och yrken de personer hört, som åtnjutit lånebiträde. Vid årets slut utgjorde summan af utestående lån (oberäknadt de inom linien förde) 5,139,043: 22. l. Häraf befanns likväl vara på utsökning, konkurser och andra rättegångar beroende R:dr 177,393: 22. 1. Af sistnämnde belopp utestodo: — I Elfsborgs » 1 » d:o 390: Summa 402 Lån. 1. hvilken summa med 38,380 R:dr 17 sk. 1 r:st. öfverstiger beloppet af allmänna Diskontens vid 1849 års slut på lagsökning beroende fordringar. Uanko-Ulskoltels Revisions-Berältelse, 1881. 3 Under granskningen af Diskontverkets Lagsökningshaudlingar, har Utskottet för öfrigt inhemtat: l:o att 12 stycken af de för indrifning och bevakning till ombudsmännens handläggning öfverlemnade, under loppet af åren 1840—1849 förfallna lån, hvarå ännu återstå obetalde 6,039 R:dr 40 sk. 8 r:st., äro af den högst osäkra beskaffenhet, att desamma icke kunna anses innefatta någon egentlig tillgång, och följaktligen ej eller böra i verkets för utlåning bestämda kapitalfond inberäknas. 2:o att å 6 stycken lån, som utgått, emot sedermera falska befunna dokumenter, och hvilka, efter hvarje måls utredning, vid anfordran, blifvit till kapitalbeloppen liqviderade af de ansvarige inlemnarne, som, enligt högsta
Af de 3,700 aktier, som teckningslistan innehöll, hafva blifvit tecknade mellan 3,600 och 3,700 aktier; deraf almogen i orten tecknat aktier, bruksegare i sydöstra Wermland , bruksegare i öfriga delar af Wermland , bruksegare i den ifrågav:de trakten , intressenter i Göteborg , Christinehamns köpmän samt enskildta personer . Häraf synes att de bruksegare, hvilka Frih. Klinckowström uti sin reservation påpekat, tecknat endast ett relativt ringa antal aktier. Jag öfverlemnar nu till Frilun sjelf att bedöma, huruvida den nu lemnade redogörelsen ger stöd åt det påstående, att ifrågav:de företag endast afser ett specielt intresse. Om man undantager Westmanland, förefinnes den rikaste malmtillgång i mellersta Sverige just uti dessa bergslag. Men de äro fullkomligt i saknad af lämpliga kommunikationsanstalter. Det är naturligt, att en trakt, som är glest befolkad, men eger stora resurser i metaller, måste i främsta rummet kunna göra anspråk på förbättrade transportmedel, då körkraften ej kan utveckla sig i samma proportion som t. ex. grufvebrytningen. Då nu grufvedriften särskildt vid Dalkarlsberg^ grufvor måste i högst betydlig mån hämmas genom bristen på tillräckliga körkrafter, så må det ej förefalla någon underligt, att denna trakt är synnerligen intresserad uti ett jernbansföretag, hvarigenom icke blott grufdriften komme att i betydlig mån förökas, utan jemväl fraktkostnaderna att 376 Den 17 Maj e. m. nedsättas. Fraktkostnaderna äro i allmänhet till den grad tryckande för den Svenska jernproducenten, att jag vågar påstå, att deruti ligger ett af de väsendtligaste hinder för en fördelaktig jernexport, emedan Sverige till följd deraf ej kan på verldsmarknaden hålla sitt jern i så lågt pris som andra länder. Hvad särskildt beträffar Carlskoga bergslag, som är beläget intill Nora bergslag, så eger det ej sjelf några grufvor, men deremot en stor tackjernstillverkning vid ej mindre än 11 hyttor.
Besvärsoch Oeconomie-Utslottets Utlåtande N:o ifo. En värd Talare liar vid återremissen yttrat, att Utskottet ej underkännt vigten af de medel, han uppgifvit, till ernående af nödiga reformer i Försvarsverket, men att Utskottet ansett dem böra från Kongl. Majit framställas, efter beredning af dess Krigsministére, någotj som likväl näppeligen torde vara att under närvarande omständigheter hoppas. Hvarföre detta misstroende? Mig synes, att den närvarande Krigsadministrationen uträttat mera än någon föregående efter inträdandet af Sveriges constilutionela samhällsskick. Visserligen hörer det till ordningen för dagen, att vidt och bredt orda om planlöshet_, misshushållning„ styrelsens afvoghet emot nyttiga reformer m. m., men vanligen bestå dessa yttranden i allmänna kraftfraser, mera beräknade alt göra effect på massan, än att öfvertyga dem, som hafva vilja och förmåga att skåda något djupare in i förhållandena. Den, som ärligt vill undersöka hvad de senare åren blifvit gjordt för Svenska Krigsväsendet, skall kanske komma till ett alldeles motsatt resultat. Han skall finna att: Armeens indelning i Brigader och Inspeclioner har upphört, att Militair-dislricten trädt i dessas ställe, och att antalet af Generalspersoner på Stat derigenom blifvit reduceradt från 21 till g. Konungens eget värfvade Regemente är indraget, och de medel, som derigenom blifvit disponibla, äro använda till Artilleriets reorganisation. Man har lyckats för en relativt ringa summa utleta konsten att förfärdiga brandraketer, oaktadt all den hemlighet man deråt vill gifva, i de länder, som om delta förfärliga vapen ega kännedom. Början är gjord till inrättandet af en Raketcorps. Det är ej Krigsstyrelsens fel, örn brist på anslag kommer denna nyttiga inrättning att upphöra. Genom sträng hushållning har anslaget lill Exercitie-sqvadroner kunnat fördeles på alla Cavallerie-Regementen, och derigenom, ehuru otillräckligt, dock blifvit för alla gagneligt. Planen är uppgjord till Excercitie-Compagnier vid Infanteriet.
JNJo 112, i anledn. af väckt motion att södra bataljonen af Bohusläns regtte må, i likhet med den norra och under enahanda villkor, som för densamma är gällande, till ständigt infanteri förvandlas, m. m. Hr Prytz, Lars Adolph, begärde att få veta huru detta mål hos de öfriga RiksSttn blifvit behandladt. Lindert. Ridd. Se c re t. upplyste, att det af samtliga de öfriga RiksStin blifvit åtérremitteradt. Hr Prytz: Då jag hör att de öfriga Stånden återremitterat detta betänk., får jag för en lika behandling häraf hos R. o. Ad. andraga ett hufvudsakligt skäl, att nemi. genom denna förändring af Bohusläns regttes södra bataljon, skulle utgifter komma att drabba statsverket, hvilka icke voro beräknade vid tredje hufvudtitelns uppgörande. Dessa utgifter bestå i Kronans beklädnadsbidrag, underhåll af kapotter, bevärings-, trossoell utredningspersedlar 111. m. Om de indelta räntor, som nu tillhöra rustliållen, lillkomme Staten, så finnes visserligen i deni en tillgång till förenämnda utgifters bestridande; men jag finner icke i betänk, någon bestämd anvisning till denna tillgång, och tror derföre att någon anvisning på dessa räntor, antingen till deras hela belopp eller någon del deraf, borde ske, ty i sådant fall kunde icke inträffa, hvilket eljest ej vore otroligt, att Konungen, utan att medel anvistes till utgiftcrnes bestridande, deruti skulle finna ett hinder att bifalla den und. hemställan, som skrifvelsen innefattar böra ske hos Konungen. Det är på detta skäl jag vördsamt anhåller om ålerremiss, Den 3o Januari f. m. 453 Fril). Cederström, Jacob: Utsktns förevar, betänk, innefattar tvänne, i min lanke, ganska betänkliga olikt ig lieter.
3 Majit, på sätt här efteråt kommer att omförmälas, afgifvit förslag, borde lemna all erforderlig säkerhet derför, att någon förlust, vare sig för räntegifva re eller räntetagare, genom upphörande af skattepersedlarnes leverering in natura icke uppkomme, börande likväl, såsom kommitterade hemställt, förrberörde medelpris första gången bestämmas endast för tiden till och med 1850 efter markegången för åren 1836—1845. Utskottet, som instämmer i hvad uti detta ämne blifvit af Kongl. Majit i nåder yttradt, samt af kommitterade anfördt, i afseende på nödvändigheten deraf, att de skallskyldige frånträda rättigheten att utgöra sina utskylder in natura, får alltså, i stöd häraf och med fästadt afseende derjemte å hvad Utskottet hemställt och tillstyrkt angående förenkling af grundräntorna och tionden, samt dispositionen deröfver, föreslå, 28:o det Rikets Ständer för sin del måtte besluta, att all till statsverket utgående tiondej bör lösas med penningar efter medelpris, som bestämmes for fem år i sender, på grund af den under de 10 förutgångna åren stadgade markegång, hvilket medelpris första gången endast bestämmes till och med 1850, efter markegången för åren 1836—1845, hvaremot för hemmans-räntorne erlägges det belopp, som den fixa penningeräntan, hvartill Utskottet tillstyrkt hemmansräntorne borde förvandlas, utgjorde; med iakttagande likväl, att vid utgörande af de räntor och den tionde, som indelningshafvare tills vidare bibehålla, förfares enligt nu gällande stadganden.