Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 56. 9 dervisas inom den afdelning, der latinska språket icke läses, eller ock utom skolan njuta sådan undervisning, som af, rektor godkännes. Genom Kungörelsen den 12 Maj 1865 kar Kongl. Maj:t, med föranledande af berörda underdåniga skrifvelse, förordnat följande: »För yngling på elementarläroverkets klassiska linie, som befinnes icke utan svårighet kunna följa undervisningen, må framställning om hans befrielse från läsningen af grekiska språket göras af vederbörande målsman, och må efter det Läroverkskollegium yttrande afgifvit, på Ephorus bero att den äskade befrielsen bevilja; börande den sålunda dispenserade, på de åt grekiska språket anslagna lärotimmar, i stället under vederbörande lärares tillsyn sysselsättas med skriftliga arbeten på lärorummet.» Men om den sålunda tillkomna nådiga föreskriften må vara föranledd af Rikets Ständers omförmälda underdåniga framställning, kan den deremot alldeles icke sägas innefatta något bifall till samma framställning. Då Rikets Ständer, med sitt beslut i ämnet, icke åsyftade de lärjungar, hvilka befinnas icke utan svårighet kunna följa undervisningen, utan ansågo valfrihet i ofvanberörda hänseende böra ega rum för alla — med målsmans begifvande — kan Utskottet undgå att yttra sig derom, huruvida det ens är sannolikt, att de Hera i den nådiga Kungörelsen uppställda vilkoren — deribland det för en lärjunge på den klassiska linien förödmjukande erkännandet att icke utan svårighet kunna följa undervisningen — i verkligheten någonsin konune att leda till befrielse från grekiska språkets läsande. Men då Utskottet, lika med nästlidna riksdags Ständer, anser angeläget vara, att den i meranämnda underdåniga skrifvelse uttalade grundsats vinner tillämpning, och, till följd af innehållet uti den af Kongl. Maj:t nyligen meddelade nyss omförmälda föreskrift, antagas måste, att det låter sig göra att lämpa undervisningen i skolan derefter, föranlåtes Utskottet, på de i samma skrifvelse upptagna och i öfrigt vid ämnets behandling ofta upprepade skäl, tillstyrka Rikets Ständer, att förnya förrberörda underdåniga begäran.
Men fastän sjelfva grundsatsen varit af alla 4 Stånden antagen, så kunde de likväl hafva tillämpat den på 4 olika sätt. När Utsk. återkommit med sitt jemkningsförslag, månne Ständerne varit förhindrade att förena sig om hvilkendera som helst af de 4 olikheterna, eller att ogilla Utsk:s förslag att sammanjemka dem alla till ett helt? — Ingalunda! Ständerne hade då, lika väl som i andra frågor, kunnat förklara jemkningen vara oantaglig. Nu är genom den anställda voteringen ingenting annat gjordt, än alt grundsatsen af samfällda val är antagen. Sättet huru de skola verkställas är oafg jordt, och Stånden följaktligen icke bundna vid något visst förslag af dem, som TJtsk. möjligen kan uppgifva. Hr Cederschjöld har omförmält huru otänkbart det är att uppgöra ett grundlagsändringsförslag, som icke hänför sig till någon viss gifven § i den lag, hvilken derigenom skulle förändras. Deri har talaren rätt; men sådan måste följden blifva, när man begår den oförsigtighelen alt rösta öfver grundsatser, som ej äro i bestämda lagparagrafer uttryckta. Det kan då hända, att änskönt man antagit grundsatsen, blifver man ej ense om något visst förslags godkännande. Följer dernäst att afgöra, om Ståndet kan, vid den första r iksdagen då ett grundlagsförslag är afgifvet, detsamma ogilla. Frih. Cederström säger dertill nej såsom vi veta, och han är en man, hvilken icke låter sin öfvertygelse förändras, såsom vi äfven veta. Men vi känna jemväl af 6 särskilda händelser, dem jag i förra plenum uppräknade, att Const.Utsk. sjelft samt alla 4 Stånden hafva vid denna riksdag varit af motsatt mening, eller alt ett sådant förslag kan genast ogillas. 1 öfverensstämmelse dermed har förstärkta Const.Utsk. jemväl röstat. Den som nu säger alt detta ogillande vid första riksdagen är Ständerna förmenadl, han förklarar följaktligen för olagligt hvad de 4 Stånden hvart för sig beslutat, hvad Const.Utsk. oförstärkt framställt och hvad det förstärkta Const.Utsk. genom omröstning afgjort.
Vid sålunda anställd jemförelse mellan den folkmängd, som sannolikt komme att begagna jernvägen på Mälarens ena eller andra sida, kunna de i sådant hänseende vanligen antagna beräkningsgrunder icke tillämpas för en jernvägsanläggning på norra sidan, der beqväm och snabb sjötrafik under längsta tiden af året linnes alt tillgå, och hvarifrån under denna lid ett jemförelsevis ringa antal passagerare i allmänhet skulle begagna jernbana i stället för de dagliga mera billiga ångbålslägeuhelerna. Det är således egentligen för den södra jernvägslinien, eller den genom Södermanland, som man kan påräkna, att den inom provinsen boende befolkningen skall vid sina kommunikationer med Stockholm samt, vestra och södra delarna af landet begagna sig af den för dem tillgängliga jernvägen; och, efter Utskottets tanke, är det just inom en, tillfälle till valtenkommunikationer saknande, landsbygd, sådan som de! inre af Södermanland, hvarest en blifvande jernbana kommer att utgöra det allmänna fortskaffningsinedlel för både personoch varulrafiken i alla riktningar, och hvarest alla föremål för håde produktionen och konsumtionen skola samlas på jernbanan under hela året, som en säker inkomst af banan och ett verkligt gagn för landsorten af densamma måste uppstå. Folkmängden utmed den på norra sidan af Mälaren föreslagna jernbanan från Örebro till Stockholm utgör 148,000 menniskor, hvaremot densamma på södra sidan mellan Hallsberg och Stockholm endast är 93,000, allt. inom 2 mils bredd på hvardera sidan af jernbanan. Härvid måste dock erinras, att af denna intill banan på norra sidan boende befolkning endast omkring 4,000 personer hafva öfver 2 mil till lastageplats, men att deremot å den södra mer än 29,000 sakna närheten af sådan lägenhet lör deras kommunikationer och derföre måste utan tillfälle till sjötransport söka begagna sig af jernbanan.
Den 4 Maji, e.m. 151 Af samma Dag: 2:0 I anledning af vackt Motion derom , att den åt Westerbpttniska Allmogen beviljade SeglationsFrihet antingen må upphäfvas el» ler sättas under nödig controlh Af den 17 sislledrie April; 3:0 I anledning af åtskilliga väckta Motio-» ner om förändringar uti Skjutsväsendet och de i detta ämne utkomne nu gällande Författningar. Af den 18 sistledne Aprili 4:0 I anledning af väckt Motion om uppi häfvande af den Författning , som påbjud a hvart 5o:de Tunnelands plantering med trätf på Slättbygden i Skåne. Af den 5o sistledne April: 5:0 I anledning af Vackt fråga otts in» skränkning i exclusiva Privilegiers meddelande. Af den 16 sistledne April; 6:0 I anledning af gjorde Anmärkningar vid Utskottets förut afgifpe Betänkande rörånde yrkadt förbud emot införande af utländskt Bomullsgarn. Af samma Dag: 7:0 I anledning af Herr Lefflets väckta *59 uen 4 Maji, e. tu. Motion, om vidtagande af vissa anstalter till besparing af Skogseffecter, Af den i5 sisiledne April: Sol anledning af gjorde Anmärkningar vid Utskottets förut afgifne Betänkande, angåi ende vackt fråga om skyldighet för Götha Ca* nalBolag att besörja underhållandet afdevägi stycken i Skaraborgs och Östergöthlands Län, hvilka tillhört sådana Hemman, som genom Canalanläggningen blifvit iodragne, m, m. Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af RiddarhusUtskottets den 20 sistledne April aflåtne samt den 25 i samma
Jan Andersson från Stora Kopparbergs län, Georg Nyqvist från Wermlands län, Erik Larsson från Vester-Norrlands län. S. D. Sedan Ståndet, i afseende på de utsedde Suppleanternes inom Utskotten tjenstgöring, beslutat,' att då Suppleanter i Utskott inträda, de böra taga plats efter Utskottets ordinarie Ledamöter, utan afseende å det rum, som innehafts af de Ledamöter, i hvilkas ställe Suppleanterne inträdt, och att, då Ledamot i Utskott är hindrad att der tjenstgör» och han sådant hos Talmannen eller Sekreteraren anmält, den närmast i ordningen varande Suppleant må ega att, utan annat förordnande, än bevis derom af Talmannen eller Sekreteraren, uti Utskottet ingå; så skulle underrättelse härom Utskotten meddelas. Den 30 November. Från Hög v. Preste-Ståndet. S. D. Öppnades och upplästes Protokoll, hållet vid Ståndets Herrar Elektorers sammanträde den 28 innevarande månad, rörande förrättadt val af Ledamöter för PresteStåndet uti de Rikets Ständers Utskott, som omförmälas uti 28—3ti SS Riksdagsordningen och inhemtades deraf, att följande blifvit till Ledamöter i berörde Utskott utsedde, nemligen uti: KonstitutionsUtskottet. Biskop Hutsch, Biskop Hallström, Professor Lindgren, Doktor Wallin, Doktor Broman, Kontrakts-prosten Tegnér. Stats-Utskottet. Vice Talman, Biskop Heurlin, Biskop Annerstedt, Prot.-Utdrag den 30 Novembér 1883. Prosten Schram Kontrakts-prosten Forssell, Prosten P. C. Arosenius, Doktor Gumcelius, Prosten Tellbom, Prosten Berlin, Kontrakts-prosten Holmberg. Bevillnings-Utskottet.
Man kan ej bestrida såsom för ögonen liggande sanningar att, en oinskränkt rättighet till bränwinsbränning, stall, wid de fläste omständigheter, ästadkomma de mäst stadeliga följder, för statshushållningen genom spamiemälens altför starka - Den -8 H7aji - ka M'd»agande, samt att den veras uo?"mmande lakka och ymn>ga tillgäng pä branwin lkali, uti ett tidehwa s, af ci,^ sä särdeles bestafferchcr som Vet närwarande, och dcr lattsinn ahe samt e:> w>>i , ännu föga städadt begrcp hos aUmänhenn om hwad ' will kaila frihet, ä'w n n i sällek atk w^.a , leda k'll ukswäfningar och grundlägga oordningar. k Under iakltagande af all den aktning, med hwilken man ar pligtig bedöma styrelsens kör katt, ningar, kan nian likwäl icke unvgä stör, stg den betraktelse, art de arunder som blrfmit lagde uti Kongl. Kustgörelscn den I lik i8lo, foga instäm med förra kiders icke obilliga körstgtiahek akt hälla bränwinsbrännmgen inom det nödwändiga och nyttiga. En, redan förut börj'd, och <edan uti ett till, tagande förhållande fortsatt sm k hos en stor del af nationen för branni», har genom en lättad tillgäng bliswir befordrad dä denna hnshä Sanstalt ittan silk första enkelhet fäkt ikläda sig naknren ar en industris och fabriks, örelse, » i hwara upcrifwande till ali möjeliq hö>V, ja mänga fun-iil deras räkning, till befordrande af enDldle förvel-.r.
Jag rådde henne derför att skaffa sig mera härdiga sorter och anskaffade åt henne några Livistona, Ghammrops och Phoenix. De förre hade 5 — 6 blad och voro 60 cm. höga; de senare hade endast fyra blad och voro 75 cm. höga. Jag blef ej i tillfälle att besöka henne förr än efter tre års förlopp. Jag blef förvånad, då jag såg de vackra och kraftiga palmer, som prydde hennes salong, och kunde ej tro annat, än att de nyligen hemtats från ett drifhus, men hörde då till min öfverraskning, att det var samma exemplar, som jag en gång inköpt. Livistonerna och Chamserops hade 12 — 13 blad och en höjd af 1 meter 25 cm. Phoenix ' hade 10 blad och en höjd af omkring 2 m. 60 cm. » Palmer äro en verklig prydnad så väl i drifhus och vinterträdgårdar som i boningsrum, på blomsterbord, på stativ o. s. v. För att trifvas behöfva de ett så ljust och luftigt rum som möjligt, i hvilket temperaturen hålles omkring + 7 — 1 0 ° C, ehuru nå- got högre temperatur ej skadar. Dessutom måste man vara noggrann med vattningen. Under sommarmånaderna och i synnerhot på varmare sommardagar är en öfversprutning af stor nytta, enär den stärker växten och befriar bladen från det myckna dam, som så lätt fäster sig på dem. Under vintern är drag skadligt, men under sommarn är det af nytta att låta dem få rikligt med luft, i synnerhet på varma dagar. På sommaren kunna de ock med fördel flyttas ut i det fria, men böra då skyddas mot solsken. Detta gifver dem nämligen ett fläckigt och gult utseende. Så sker ock, då palmerna i boningsrummet erhållit sin plats för nära fönstret. Omplanteringen sker på våren och för öfrigt så ofta rötterna fylt krukan. Till omplantering tager man en blandning af två delar ljungjord, två delar söndersmulad löfjord, en del gammal lera och en del hvit flodsand. Krukorna eller baljorna måste vara i proportion med växternas storlek och vara försedda med tillräckligt aflopp för vattnet. Botklumpen bör sättas något under jordytan. Sjuka rötter bortskäras med en skarp knif; i jorden kan blandas något träkol.
N:o 217. en mängd arbetsföretag, hvilkas gagn i både allmänt och enskildt hänseende samt inverkan på den ekonomiska ställningen i sagde orter dagliga erfarenheten bekräftar. Detta förhållande och de (lerfaldiga förberedande åtgärder, som redan inom rikets flesta provinser blifvit vidtagna i förmodan, alt äfven vid denna riksdag ytterligare tillgångar skola beredas för utförande af andra likartade och för vederbörande menigheter gagnande arbeten, hafva synts utgöra tillräckliga skäl för Rikets Ständer att bevilja oell anvisa den i E. K. M:ts nådiga proposition föreslagna summa; och hafva Rikets Ständer alltså, för att medelst anslag eller län utaf allmänna medel befrämja utdikningar och aflappningar af sanka trakter och sjöar till beredande af odlings-företag, beviljat och anvisat till E. K.
Det måtte för öfrigt ha synts på mig, ty det var märkvärdigt hvad människorna stirrade, Nya mönster i klädningstyg väfda af gammalt ylle i förening * med ull. Ny modell å plaids äfven väfd af gammalt ylle. Gods afhämtas tacksamt afgiftsfritt. Mim. tyckte jag. Och så hade jag en känsla af, att mitt vänstra ben, som är mest vant » ha sällskap », slank, och att jag stack ut fötterna så obegripligt långt. Men så glömde jag allt, så pin förtjust blef jag i ett danskt landskapsstycke af en artist, som heter Godfred Christiensen. Ändtligen, en gång i mitt fattiga lif, flek jag se en tafla, som inte var en tafla, utan en bit äkta lifs lefvande natur. De här » sista strålarna » sprutade inte färg, de, utan mild ljum luft, och bladbuskarna och grässtråna alldeles fräste af saft och lifskraft. Här satt jag visst en hel timma och njöt och solade mig, men så måste jag j u upp igen. Det är rysligt, när folk skrattar på ens y g § åtminstone när man är ensam! Jag kände hur den ena vaktaren flinade, när jag gick förbi —. Måntro jag hade kört hatten på sned — eller kanske klädningen glipade — eller himmel! tänk, om klädningslifvet remnat i ryggen, efter det var litet trångt! Att med sådana känslor i hufvudet studera konst, är inte lätt, det försäkrar jag herrskapet, men jag bjöd ändå till att fylla min plikt. Nu fäste jag mig vid en ung Neck, som sitter vid en fors och öfvar sig i sång. Han gnider på en smutsgul fiol och skriker så han blir blå, nog för ått ta öfver forsen. Och jag som hade trott, att Necken föddes både gammal och färdig sångare. Men pytt, gör han! Han får slita för sitt, han som vi, det syns det på den här stackars neckpojken, som tycks ha fått en alldeles för svår läxa att lära. På en annan vägg hänger en hvit, mycket tärd herre, som håller fast sig i ett rep. Hvart han ska ta vägen, vet jag inte, såvida det inte är till himlen, hvilket jag nästan tror. Det lär vara ett mycket fint arbete och är af ett fruntimmer!
De funno stort nöje i att retas med honom. Han hette Modskägg och var en gammal gubbe, hatad af alla för sin ondska. Därtill troddes han kunna skifta hamn, och ofta hade Finnbåge tänkt drifva bort honom, men det blef aldrig af. Gossarne gjorde honom vid sina besök många elaka spratt, och alltjämt blef han förgrymmad på dem. Till sist hotade han att prygla dem. Men ju mera rasande han blef, desto större blef deras nöje. Och fastän deras moder förbjöd dem denna lek, fortsatte de den dock. När de så en dag åter sprungo till trollkarlens hus, funno de dörren stängd. Modskägg var emellertid hemma och höll på med att snida en stor bygel af horn. »Är Modskägg därinne?» ropade Alf högt; »öppna dörren!» »Aldrig skolen I mer komma hit in», svarade han. »Nu ärnar du ställa till något ondt», återtog Alf; »och är du den ledaste människa på jorden, har man sagt — du kan ju skifta hamn! Du är ett troll, fastän du synes vara en man.» Detta blef Modskägg för drygt; han störtade ut, grep med hvar sin hand båda svennerna och slog dem mot en stor sten, så att deras hjärnor runno ut. Detta fick fadern Finnbåge se, och han skyndade till stället. Visserligen satte Modskägg sig till motvärn, och kampen blef både, het och långvarig, men till sist fick dock Finnbåge bukt med mannen. Han sade sedan, att han aldrig fällt en värre fiende, ty denne var både ond och »hård under armarna». Två andra ynglingar fingo likaledes erfara vådan af att väcka dens vrede, som kunde hämnas med trolldom. Den unge Ejolf och hans fosterbroder och frände Torger hade mycket stoj för sig hemma i stugan i Olofsdalen på Island, och de störde därvid ej sällan en gammal, trollkunnig gumma, som satt vid sitt arbete och för öfrigt hade sitt uppehåll där på gården. I synnerhet blef hon förtretad, när de hade sina brottningslekar. Men ju mer uppbragt hon blef, dess mer väsnades de.
Län, den 6 i denna månad, på bordet lagde särskildte Memorial, rörande vilkor för iunehafvandet, af den Städerna donerade jord. 7:0 Anders Sandstens Memorial, hvarmed Lag-Utskottet ansett sig ej kunna taga befattning, om upphäfvande af de i Kongl. Protocolls-Utdrag. 1297 Förordningen den 4 Maji 1778 stadgade böter, för Rusthållare som underlåta, alt inom 3:ne månader från tillträdet betala Wadstena Krigsmanshus-afgift. Från Högloft. Ridderskapet och Adrin. S. D. Remitterades till StatsUt skottet: ilo Herr Trafvenfelts, Carl, den i5 den| nes, på bordet lagde Memorial, rörande den af Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf, fö res lagné indragning af de Medico-Theologiska Stipendierne; jemte Herr Cederschjölds i anledning deraf denna dag afgifne yttrande. 2:0 Riksens Ständers för deltagande i Öfver-Revisionen af Krigs-Räkenskapernes utsedde Deputerades berättelse, rörande så väl 1808 och 1809, som 1810 och sednare årens Krigs-redogörelse och Revisions-verk. Friherre Rudbecks, Alexander, den 19 dennes e. m., på bordet lagde Memorial, angående åtskillige föresiagne ändringar i Bevillningen m. m. Lag-Utskottet: Herr Trafvenfelts, Carl, den 19 dennes e. m., på bordet lagde Memorial, i anled - Riks-Stämlens ning af Herr Cederselijölds, Pehr Gustaf, Motion, om upphäfvande af förbud mot Dans oell Lekstugor för den lägre Folk-classen; jemte Friherre Boijes, Ludvig, och Herr Cederschjölds rörande samma ämne, afgifne yttranden. Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: Grefve Gyllenborgs, Johan Henning, den 5 dennes e. m., på bordet lagde Memorial, i anledning af Herr von Hartmansdorffs, August, Motion, rörande ändring i åtskilligt? Ekonomiska Författningar. Allm.
Ständer att medgifva det begärda långvariga anståndet med lånets slutliga liqviderande, helst en så väsendtlig förändring uti det stadgade betalningssättet, den der för öfrigt endast skulle komma en del af låntagarne till godo, ingalunda synes vara af några serskilda omständigheter påkallad; men då Kongl. Maj:f, enligt ofvan omförmälda nådiga remiss, redan förordnat, att med de ännu oguida lånemedlens inbetalning finge tills vidare anstå, så och till beredande af större säkerhet för hela lånesummans återbekommande, än de många serskilda skuldoch löftes-förbindelserne torde innefatta, har Utskottet ansett sig böra hemställa, att, i öfverensstämmelse med hvad rörande återbetalningen af det sistlidet år staden Christianstad beviljade förlagslån blifvit af Kongl. Maj:t i nåder föreskrifvet, det ännu icke betalda beloppet af den till förlag för handlande och näringsidkare i Åmål utgifna lånesumma må, under vilkor, att dervarande drätselkommission, å stadens vägnar, förbinder sig ansvara för inbetalningen af detta belopp, jemte derå från de förut afgifna förbindelsernas förfallodag upplöpande 4 procents årlig ränta, fa erläggas med en tredjedel vid slutet af Januari månad nästkomman - ■4 Stals-Utskottets Utlåtande, N:o 119. de år och med enahanda belopp vid samma tid under hvarfdera af derpåföljande tvenne år. Med anledning af samma motionärs framställning om beviljandet af ett ytterligare byggnadslån å 50,000 r:dr. får Utskottet upplysa, att, sedan nödhjelpsoch byggnads-kommittéen, å de brandskadades vägnar, i underdånighet anhållit om ett amortissements-lån för den afbrända stadsdelens återuppbyggande , samt Kongl.
Den nya Psalmboken har gjort så många segrar genom öfvertygelsen, att den icke synes behöfva förskalfa sig sådane genom befalluin - Den 6 F e b r u a r i i f. m. gnr. Att så likväl är meningen, visas af det i Betänkandet upptagne yttrande, att man dermed skulle fira en seger. Denna seger måste ju då förutsätta ett motstånd, och i andeliga saker lemnar jag de segrar i sitt värde, hvilka vinnas på annat sätt, än genom öfvertygelsen. Dyrheten på den gamla Psalmboken hjelper sig naturligtvis sjelf; ty i den mån de gamla Psalmböckerna blifva dyrare, skola nog förläggare för hennes tryckning å nyo uppträda. Man har kallat ett bifall af 72 personer mot 3o för allmänt. Jag tror likväl icke, att det förtjenar att så benämnas. Det är yttradt på två ställen i Utskottets Betänkande, att det varit fördomarne, som hittills bibehållit den gamla Psalmboken. Jag tror icke, att man sålunda bör benämna de äldre personers kärlek för den religiösa sångbok, vid hvilken de från ungdomen vant sig; åtminsione har motionären sjelf varit af annan tanka, då han på ett välbekant ställe talar: ”Om barndomsminnen ”De rosengårdar för ädla sinnen;” och hvilka minnen förtjena mera att förliknas vid rosengårdar, än de, som äro förenade med religionens. Herr Rosenblad j, Bernhard: Jag kan icke annat än ogilla EkonomiUtskottets tanka, att genom ett påbud ålägga den nya Psalmbokens antagande. För inin del in - 220 Den 6 Februari i f. m. stämmer jag i den reservation Herr Prosten Lidman afgifvit. Jag tror, att i allt, som rörer samvetet, bör man på det ömmaste respectera individens fordringar, och om det icke vore mer än -g% ja tIö» som icke ville antaga den nya Psalmboken, tror jag likväl man får respectera denna hundradels tanka. Då ännu 3o Ledamöter af BondeStåndet funnit betänkligt, att låta ett påbud härom utgå, finner jag det ännu betänkligare, att icke låta den nya Psalmboken, i den vanliga, det vill säga öfvertygelsens väg uttränga den gamla.
Det är denna nastan inställsamma omedelbarhet i förening med den ännu ganska charmerande personligheten, som förklara 1886 års svenska bifallsstormar åt Pauline Lucca — nota bene näst efter hennes stora rykte, hennes små privata aflarer i detta lif-vet och mera dylikt, som icke kan verka annat än excite-rande Jag bar redan förut i denna tidskrifts musikafdelning nämnt något om Pauline Luccas Carmen, som, ehuru på sitt sätt framstående, likväl icke är så hel och så riktig som fin Galli-Mariés, den spirituella fransyskan, som kreerade rolen på Opéra-Comique och sedan deri triumferat litet hvarstades » Luccas Carmen har det felet att råka för ofta i affekt, honförmår ej ge ett vederhäftigt uttryck åt den stagnerade indo-lenta passionen, åt elden under askan i Carmens temperament, hon är dertill för liflig i enskildheter, för litet kraftfull i stort. Koncentreradt in nuce, visade sig detta högst åskådligt i habaneran, hon här föredrog på sin andra konsert, hvars glansnumjner utan fråga var det sprudlande qvicka och pigga utförandet af Bizets lika pigga » Cadiz-flickor », en visa, helt i Luccas bästa genre. Det seriösa torde nemligen aldrig helt och hållet bemäktiga sig Luccas glada och pikanta konstnärsindividualitet, trots de förtjen-ster hennes smidiga, tilltagsna talang förstår inlägga äfven i sådan musik som Grefvinnans stora scen (Mozart) och än mer uti Ponchiellis i mindre sträng och fordrande stil hållna Gioconda-aria. Då detta skrifves, bar Lucca ej ännu uppträdt på vår lyriska scen. Man väntar. Som hastigast vill jag blott omnämna efter Lucca en * svensk sångerska, som i röst öfverträffar henne och i dramatisk expression kommer henne mycket nära, oaktadt bristen på verldsrykte gör detta svårerkäudt för oss, allt utländskt afgiidande svenskar, fröken Augusta Öhrström, hvars konsert med dess af sångerskan mönster gilt föredragna Faust-scen förträffligt inledde höstsäsongen. K.