Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med förmälan, hurusom å det på Riks-statens 4:de hufvudtitel upptagna reservations-anslag till ersättning för utöfver markegångspriset förhöjd betalning till inqvarteringsgifvare för dagportioner vid de indelade regementernes marscher till och från möten, vid 1851 års slut förefanns en behållning af 49,502 R:dr 5 sk. 2 rst., hafva Revisorerne, då dessa medel, 8 Stats-Utskottets Utlåtande, N:ö SOI. jemlikt Rikets Ständers vid sednaste riksdag derom fattade beslut, skulle framgent förblifva till Kongl. Majlis Nådiga disposition qvarstående, fästat Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att en så betydlig summa icke borde fortfarande i kassan inneligga, utan genom utlåning göras fruktbärande. Men som, enligt hvad Utskottet inhemtat, Rikets nu församlade Ständer, på sätt Kongl. Majit behagat i Nåder föreslå, medgifvit, att reservationerne å amförmälda anslag få användas till aflöning och underhåll för garnisonskommenderingar ur den indelda arméen på Carlstens fästning, vid Grisslehamn och Haparanda, med förbehåll likväl, alt samma reservationer icke härför anlitas i större mån, än att möjliga brister å års-anslaget kunna med Bern betäckasj så torde vid sådant förhållande Revisorernes ifrågavarande anmärkning få förfalla. § lo. (1853 års Rev. Ber. pag. 54, förkl. pag. 175.) Beträffande en under titel belägrings-artilleriet i båda årens hufvudböcker balanserad kontant behållning af 4,297 R:dr 4 sk. 9 'rist., utgörande återstoden af ett vid 1828 — 1830 årens riksdag till försvarsverket anvisad t extra stats-anslag, hafva Revisörerne yttrat, att, så vidt anledning icke vore för handenB att berörde medel omsider blcfvo för det afsedda ändamålet behöfliga, desamma borde till Riksgälds-kontoret öfver■lemnäs.’
Man bör nemi. icke stadga, att den antagne strafflagen skall genast sättas i verkställighet, ty det innefattar ju en omöjlighet när man icke har några fängelser. Vid den nya criminallagens antagande bör man tillika föreskrifva, att den ej kommer att tillämpas förr än sädane fängelser blifvit uppförde att straffen kunna verkställas. För närvar. finnes icke hvarken i Stockholm eller Malmö eller någonstädes i riket för detta ännamål passande fängelser. Jag anhåller, alt dessa mina anmärkmr måtte få åtfölja motionen till Utsk. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh, hade inlemnat följande: Då K. M. gifvit R. St. tillkänna, att K. M. vid innevar. riksdag ämnar föreslå antagandet af ny brottmålslag, torde, vid bestämmande af den form, i hvilken R. St. böra granska och antaga Konungens nåd. propos:r om vidsträcktare lagförslag, för det närvar, afseende endast böra göras å möjligheten att vid denna riksdag, inom en begränsad tidrymd, tillvägabringa pröfningen af den förväntade nya brottmålslagen och dess antagande i sin helhet. En så beskaffad pröfning och antagande måste, hvad denna lag särskildt beträffar, röna så mycket mindre motstånd, sorn de nya fängelserna svårligen inom nästa år alla kunna vara färdiga ; så att, då K. M. äfvenledes behagat gifva R. St. Dess nådiga afsigt tillkänna, att innan kort sammankalla R. St. till en Den 5 October. n ny urtima riksdag, kunna R. St. vara förvissade att vid nästa riksdag, förr än den nya lagen blifvit tillämpad, få i und. föreslå de partiella förändringar, hvartill en lugnare pröfningoch allmännare spridd kunskap kunna föranleda; och följden af brottmålslagens antagande vid denna riksdag vore hufvudsakligen, alt fängelsebyggnaderna kunde, med säkerhet och enhet i system, öfverallt företagas och fullbordas.
Som nu den af Preste-Ståndet beslutade ändring blifvit iakttagen uti Ridderskapet och Adelns ät ifrågavarande § gifne redaction samt nämnde redaction har den fördel framför Utskottets, att vara något bestämdare, hemställer Utskottet, att 9 §, hvilken således blifvit af 3:ne Riks-Stånd bifallen och följaktligen utgör ett Rikets Ständers beslut, måtte erhålla den af Ridderskapet och Adeln beslutade uppställning. 11 §, med hemställan, att minimibeloppet för lån mot pant af guld och silfver må bestämmas till Tio Riksdaler Banko, är gillad af Ridderskapet 8 Banco-Utskottets Memorial, N.-o 55. neli Acleln, Prestesamt Borgare-Stånden; hvadan Bonde-Ståndets härutinnan fattade beslut, att nedsätta nämnde minimi-belopp till Fem R:dr Banko icke kan till någon åtgärd, från Utskottets sida, föranleda. 19 §, om tillökning i circulationscapitalet för lån emot inteckning i fast egendom pä landet och i städerna samt 20 §, angående fördelningen, landet och städerna emellan af ofvannästberörde circulations-capital, äro bifallna af Ridderskapet och Adeln, Prestesamt Bonde-Stånden. Lärande således B or gare-Ståndets förklarande, att Ståndet ogillade framställningarne i berörde §§, icke föranleda till någon åtgärd. 24 §, innefattande det förslag, att de för belåning af Actier och Publica papper nu stadgade vilkor må oförändrade bibehållas; har af Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-Stånden blifvit bifallen; hvadan och som 3:ne
Den ska’ vara mycket karakteristisk.» »Ja, den är visst mycket karakteristisk», sade William diskret. »Du ska’ resa dit och äta gröt, Pelle. Du kommer att må tjockt.» Pelle sneglade på honom och tänkte: »hvad fan menar han? Hans ton klang märkvärdigt irriterad. ÅTTONDE KAPITLET. För modern hade sommaren varit lång; ett enformigt trampkvarnsarbete, dag ut och dag in, för att få tiden att gå. Hon var en af dessa menniskor, som knyta sig så fast till ett enda förhållande att detta absorberar hvarje tanke och hvarje känsla. Detta enda lifsintresse hade förut varit mannen och så länge han lefde hade intet varit öfver åt deras barn. Nu var fadern och maken död och den plats som dervid blifvit ledig hade sonen naturligt nog kommit att intaga. Med den intensitet i alla känslor, som var det centrala i hennes natur, hade hon omfattat detta försummade och förfrusna barn; hon gick så helt upp i sin kärlek till honom, att allt annat i verlden var henne likgiltigt för så vidt som det icke på ett eller annat sätt stod i relation till honom. All den sunda naturliga egoism, som under hennes egen blomning förbrukats till näring åt hennes eget kraf att lefva och vara lycklig, hade nu samlat sig till en djup fond af ömhet, hvarmed hon sökte värna om sonens lif och lycka. Ty i detta lif bodde hennes eget väsen och i detta unga blod hennes själs odödlighet. Att hon stannat kvar i Stockholm kom sig af en fullständig likgiltighet för hvar hon befann sig, när hon ändå icke kunde få vistas der han var. Med sin skarpa instinkt kände hon, att det var något som hon måste försaka. Det skulle eljes hämna sig på deras förhållande och göra dess lifsluft kvaf och instängd. Han skulle känna det som ett tryckande band och slita sig lös. Men hon hade också ett annat skal att icke lemna hufvudstaden. Hon visste alltför väl att det var farligt att vara borta. Der kunde hända så mycket och den frånvarande har ingen del i händelsernas gång. Det var som att släppa trådarne ur sin hand; att icke kunna bruka sin intelligens och sitt inflytande till sjelfförsvar i striden för tillvaron. Det var att försumma fatalietiden, att låta chancerna gå förlorade.
Sedan förre arrendatorn af indragna trumpetare-bostället Berga, J mantal, i Badlunda socken och Siende härad af Westmanlands län, Inspektoren Johan Wedling. , i underdånighet anhållit, att af gunst och nåd varda befriad från verkställigheten af Siende Härads-rätts utslag den 8December 1849, hvarigenom honom blifvit ålagdt att godtgära K. M:ts och kronans förlust, 243 tunnor 23 kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, å arrendet för ofvannämde boställe, hvilket sökanden förklarades förlustig, i anseende till oförmåga att anskaffa nya horgesmän; till stöd för hvilken underd. anhållan Wedling åberopat så väl sin, med hustru och tvenne minderåriga barn, till följd af det höga arrendet, särdeles under missväxtåren 1843, 1844 och 1845, iråkade medellösa belägenhet, som ock sin försvagade helsa och bristande arbetsförmåga, enligt hvad ansökningen hilagdt läkare-betyg utvisade; så harE.K.M:t, efter Dess och Rikets Kammar-kollegii och Stats-kontors hörande, med afseende å härvid förekomna bevekande omständigheter, till Rikets Ständers Siats-Utskott i nåder öfverlemnat handlingarne i detta mål, till det afseende, hvartill Rikets Ständer kunde finna nämnda förhållanden föranleda; varande genom berörda handlingar i öfrigt upplyst: att ifrågavarande boställe, som intill midfastan år 1842 varit utarrenderadt för en afgift af endast 50 R:dr årligen, vid arrende-auktion år 1841 öfvertagits af Wedling på 30 år emot ett årligt arrende af 29 tunnor 64 kappar spanmål, hälften råg och hälften korn; att Wedling, genom häradsrättens utslag den 14 Juni 1847, förklarats arrendet förlustig till följd af bristande förmåga att anskaffa 112 Expeditions-Utskottets Förslag lill und.
Jag har genomläst de afgifna reservationerna och funnit desamma innehålla, de fleste allenast ett tillkännagifvande, att reservanten röstat nej till 52 Den 5 Januari. representations-lorslaget, en del endast för reservanternes egen individuella öfvertygelse talande skäl, och slutligen några äfven åtskilliga mot det antagna rapresentations-förslaget anmärkta brister; men dessa sista återfinnas alla i de anföranden, som under öfverläggningen afgifvits emot antagande af förslaget. Med kännedom härom har jag trott och tror fortfarande, att ett införande i den ofta omförmälda upplagan af ledamöternas och reservanternas namn samt reservationerne endast kommer att medföra en onödig vidlyftighet och ett fördyrande af upplagan; och denna åsigt har äfven delats af (Jtsk:t. Hr Gr. Oxenstjerna har förebrått Utsk:t att icke hafva med tillräcklig noggrannhet beräknat kostnaden lör bokens tryckning och spridning. Detta är obefogadt, ty Utsk:t har i det afseendet gjort hvad Utsk:t kunnat; och om äfven kostnaden skulle komma att, såsom Hr Grin förmenar, uppgå till omkring 100 rdr mera, än beräknadt är, så har Utsk:t föreställt sig sådant icke vara af någon betydenhet, när Utsk:t funnit bokens tryckning och spridning böra ega runi. Vidare har Hr Gr:n anmärkt, att Utslr.t föreslagit, att bokens utdelning borde ske genom domkapitlen, hvilket Hr Grin ansett oriktigt, då författnings-samlingens utdelning skedde genom Konungens Beflude. Jag för min del tror, att K. o. Ad. har lika liten befogenhet att anmoda den ena myndigheten som den andra om den ifrågasatta utdelningen; och den omständighet att (örfattnings-samlingen utdelas genom Konungens Belh:de, utgör derlöre enl. min åsigt icke något hinder lör B. o. Ad. att hos domkapitlen anhålla om biträde för bokens utdelning till socknarne, hvilket väl är lämpligast, då den skall öfverlemnas till pastors-ernbetena. Jag anhåller deföre om bifall till Utsk:ts Betänk. Frih. Cederström, Claes Henrik:
Då likväl det för Sjögestads landtbruksskola hittills beviljade anslag vore otillräckligt för uppfyllandet af uu omförmälda villkor för skolans ändamålsenliga ordnande, har hushållningssällskapet i underdånighet anhållit, att Kongl. Majit för detta ändamål täcktes till Rikets nästsammanträdande Ständer aflåta nådig proposition om tillökning af 1000 r:dr banko om året å det skolan redan beviljade årliga anslag; g) Hushållningssällskapets i Westmanlands län underdåniga skrifvelse af den 22 sistlidne September, deruti hushållningssällskapet öfverlemnat och förordat en till Kongl. Majit ställd underdånig ansökning af Direktionen för den vid egendomen Julpa inom nämnda län inrättade landtbruksskola att, då såsom villkor för skolans bestånd och fortgång till det med densamma afsedda ändamål, erfordrades ytterligare ett årligt anslag af allmäuna medel å 1000 ridr banko, hvarigenom kunde beredas så väl friplatser åt medellöse elever, sorn en nödig nedsättning i den hittills fastställda årsafgiften, äfvensom tillfälle till undervisning i veterinärvetenskapen, smedsoch snickare-handteringarne samt bokhålleriet, Kongl. Majit täcktes till Rikets nästsammanträdande Ständer allåta nådig proposition om anvisandet af lörrberörde anslagssumma; och h) Kongl.
Härmed förenade sig Riksdags-Fullmägtigo, Carl Bergman, jemte öfrigö Utskottets Ledamöter af Hedervärda Bonde-Ståndet. Som ofvan - Ä E x Protocollo J: C: Lorich. St at s-U ts kot tets Betänkan den. Ut N:p 4^4. ^tikom den 55 Augusti 1823. Riksens Högloft. Ständers Stats-, Banco-; samt Allmänna Be-, svärsoch Ekonomie-Utskotts Betänkande, rörande Allmänna Magazins-Inrättningen. Med anledning af sä väl i8j2o sorn ^822 arens ^evisions-Rerättelser, som ofver flere unde.r loppet af innevarande Riksdag gjorde Motioner, rörande Allmänna Magazins-Inrätfningens upphäf-, • 1 . ' . ' C 0 ■vande eller förändring, och hvilka Motioner tran Riksens Hdglpfl. Ständer blifvit, dels till Statslltskottets och dels till Stats-, Bancosamt Allmänna Besvärsoch Economie-Utskottens utlåtande remitterade, få nu Utskotten, efter gemensam öfverläggning och noga tagen kännedom af ämnet, hos Riksens Häglof!. Ständer vördsammeligen anmäla de åsigter och förslag, dem Utskotlen godkänt, såsom grundade på erfarenhetens lär-. ai? St a ts - U ts k ot t e t * B« tan ka n den domar och en sky dig omtanka för det allmännas bästa. Hänge och ej utan giltiga skäl har klagan derÖfver försports, att Allmänna Magazins-Inrättningen, genom siue Handelsoch Undsättnings-operationer, mer och mindre förfelat de ändamål, som med dess tillvarelse egentligen varit afsedde. Het lärer knappt finnas någon, som icke redan insett och erkänner, att orsaken härtill, den må då äfven vara främjad af särskildte förhållanden, likväl hufvudsakligen igenfinries uti denna inrättnings organisation, som sjelf hyser fröet til* sin upplösning.
Jag vill ytterligare tillägg», att om förhållandet skulle vara såsom i motionen är upgifvet, eller att på några boställen innehafvaren skulle frångå cirkulationsbruket, blott för att af bostället på sista åren draga en snar vinst till förfång för detsamma, så bör något botemedel deremot i boställsordnm införas. Jag anhåller att detta yttrande måtte få åtfölja tilt vederb. Utså. Hr Stjernsvärd, Gustaf Mauritzr För min del tror jag att det af Frih. Hjerta föreslagna eirkulationsbruket icke är praktiskt utförbart. Skulle någon förändring vidtagas, så bör den ske i helt annan riktning än Frihrn påpekat, och jag får derföre anhålla att icke något afs:de må fästas vid motionen. Ofverläggniugen förklarades fulländad och motionen jemte yttranderne remitterades till Allm. Besv.~ o. Ekon.Utsk:t. Föredrogs Hr Thams, Sebastian Mathias, d. 26 dennes bordlagde motion om statsanslag för anläggande af en fyr å klippan Bonden m. m. Hr Lilliehöök, Bertil: Hvad Hr Tham uti ifrågav:de motion hemställt, återfinnes i det af lotsdirektionen till K. M. öfverlemnade förslag, ehuru K. M. icke funnit för godt att detsamma bifalla. Anskaffandet af ett fyrfartyg vid de s. k. Sydost - Den 30 November e. m. 510 brotten eller en fyr på klippan Bonden iir, utan tvifvel, af ganska stor vigt, och önskligt vore att Utsk:t för ett sådant ändamål kunde utfinna medel. Anser Utsk:t sig icke kunna bevilja hela det af lotsdirektionen begärda anslag, är det dock af behof påkalladt, att det beviljas i den ordning, som omnämnes i det K. M:s Propos. åtföljande prot., eller att i främsta rummet medel anslås till en fyranstalt vid Sandhammaren å Skånska kusten, och att sedermera frågan om fyren utanför Umeå må förekomma. Hvad detta sednare beträffar, så lider intet tvifvel, att ju icke ett fyrskepps utläggande skulle för sjöfarten der i trakten vara det fördelaktigaste.
Hvad först angår de föreslagna lönetillökningarne, har Utskottet inhemta*, att nuvarande lönerne, utom spanmål och beklädnadshjelp, utgöra, enligt Artilleriets Stat, för Tyg-underofficerarne, 273 R:dr, för Sergeanterne och RegementsJiofslagarne, 163 R:dr, för Regements-trumpetarne 203 R:dr och för Divisions-trumpetarne, 153 R:dr, samt att, jemlikt Rikets Ständers beslut och Kongl. Brefvet d. 7 November 1848, från det till försvarsverket i allmänhet uppförda anslag utgår beklädnadshjelp för så väl nämnde Trumpetare som de 8 Batteri-trumpetarne med 50 R:dr för hvardera; Och då rättvisa och billighet kräfva, att ifrågavarande personal, hvilken icke, såsom det öfriga underbefälet, vid sistlidne riksdag erhöll löneförbättring, må komma af en dylik förmån i åtnjutande, samt de föreslagne tillökningarne icke synas större, än som oundgängligen erfordras, hemställer Utskottet, att deri för omförmälda ändamål behöfliga summa, 4,275 R:dr, måtte af Rikets Ständer beviljas, att på behöriga anslag uppföras.
Änskönt nu General-tullstyrelsen anser den fördel, hvars vinnande, i förening måhända äfven med den, att den årliga utbalanseringen af debiterade, men icke influtne eller redovisade medel blefve så ringa som möjligt, med berörda för Tullverkets hufvudbokslut nådigst gifna föreskrifter åsyftats, vara af mindre vigt än iakttagandet af den för bokoch räkenskapsföring allmängiltiga regel, att ingenting deri intages, som icke timat under den tidsperiod räkenskapen omfattar, och fördenskull håller före, att det anmärkta bokföringssättet borde vika till förmån för en fullständig tillämpning äf - — 294 ven å Tullverkets räkenskaper af nyssnämnda grundsats, har General-tullstyrelsen likväl, enär de nådigst meddelade föreskrifterna och för bokslutet fastställda formulär fortfara att vara gällande och måste efterföljas, skolat inskränka sig till att å Statsrevisorernes i denna fråga gjorda erinran i underdånighet fästa Eders Kongl. Majits särskilda uppmärksamhet, för det fall att Eders Kongl. Maj:t skulle finna lämpligt i nåder förordna, att den bör tagas i öfvervägande vid upprättandet af de förslag till formulärer för de förvaltande verkens samt alla redovisande embetsoch tjenstemäns räkenskaper, hvarom nådigt uppdrag redan blifvit af Eders Kongl. Majit meddeladt. För bedömandet dernäst af frågan om bokförande såsom fyroch båkmedel af den hittills såsom tullmedel debiterade och redovisade, Förvaltningen af sjöärendena tillkommande andel af lastpenningarna, torde en förutgående utredning af förhållandet med tillkomsten utaf detta särskilda anslag och af medlens verkliga natur vara af nöden. Den vid Landsort befintliga fyrbåk tillhörde af ålder enskilde intressenter, och på grund af Kongl. Majits nådiga bref den 5 Juli 1797 ägde desse att, såsom ersättning fördess underhållande, undfå af Tullverket jj utaf de lastpenningar, sorn inflöto för fartyg, hvilka vid inkommandet passerade Dalarö eller Sandhamn och således kunde förutsättas hafva haft gagn af denna fyrinrättning.
Stals -Utskottets Memorial, N:o Sy 3, Sy4- N:o 573. Auk till Exp. Etsk, den 3 Juni, tS4r, kl. 6 e. m. Memorial, angående verkställd < mröstning öfver den uti Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottens Memorial, JV:o 200 upptagna Voterings proposition. Sedan samtlige Riks-Stinden gillat den uti nämnde Memorial N:o 200 föreslagna volerings-proposition, angående beloppet af ett serskildt Creditiv, alt ställas lill Kongl. Majrts Nådiga disposition för undsättning till behöfvande i missvextår, så har Förstärkta Stats-Utskottet denna dag öfver samma proposition anställt lo'jande votering: Den, sorn bifaller, att ett serskildt Creditiv anvisas å Riksgälds-Contoiret, till belopp af 100,000 R:lr, för att i händelse af inträffande behof kunna förskottsvis och mot ersättning från de först inflytande tullafgifterne för spannmål vara för undsättning till behöfvande i missvextår att tillgå, och i öfrigt under de i Betänkandet N:o 179 upptagna, af Rikets Ständer bifallna, vilkor, voterar Ja, Den, det ej vill, Nej. Vinner Nej, bestämmes ifrågavarande Creditiv till ett belopp af 400,000 R;dr, i enlighet med Ridderskapets och Adelns samt Preste-Slåndets beslut. Voteringen har utfallit med 64 Ja och 54 Nej, samt en casserad sedel; i följd hvaraf ifråga varande Creditiv, på sätt ja-propositionen innehåller, blifvit bestämdt till 100,000 R:dr. Stockholm den 2 Juni 1841. Ank. till Exp Vihk. den 3 Juni, l84' t kl. 6 e. m. Memorial, angående verkställd omröstning öfver den uti Stats samt Allmänna Besvärsooh Ekonomi-Utskottens Memorial N:o 20/ upptagna Voterings-proposition.
Inga ärestoder Kvinnans dygder vinna: Men där böner brinna Mellan tårefloder, Heter hjälten kvinna, Heter segrarn moder. J£. ken sedermera ytterligare genom praxis utvecklats. Den ovanliga förmåga, fröken Lundin vid fullgörandet af dessa sina uppdrag lagt i dagen, gjorde henne ock själfskrifven, när den 9 januari 1885 behofvet ansågs kräfva utnämnandet af en särskild slöjdinspektris för hufvudstadens folkskolor. Det ypperliga undervisningssystem, som sedan under årens gång alltjämt utvecklats och småningom nått den höjd, att det långt utom Sveriges gränser väckt uppmärksamhet och erkännande, tillämpas nu under namnet » Folkskolans » vid alla stockholmsskolorna. Det är på intet vis någon slafvisk efterbildning af de tyska förebilderna, utan på dessas basis en själfständig produkt af vidgade vyer och vunnen erfarenhet. V i kunna ej bättre ge Iduns läsarinnor ett begrepp om densammas innebörd än genom att bedja dem vara oss följaktiga på en liten visit under pågående lektion i en af Stockholms folkskolor. V i komma in i en handarbetsklass. Det är tydligen skolans yngsta disciplar. V i rådfråga kursindelningen. Riktigt! Det är första kursen. Sjuåringarne med sina små, knubbiga, otympliga barnafingrar inöfva under sin första termin uppläggning och rätstickning. Huru snart tillägna sig icke dessa små fingrar de rätta greppen, så att de föra sina stickor helt oklanderligt. Barnen äro öfver sig förtjusta att kunna åstadkomma något så nyttigt som strumpeband. Visserligen blifva ej alla dessa några mästerstycken, men sättet för arbetet är hufvudsak, produkten ännu så länge bisak. V i passera klass efter klass. Öfverallt råder flit. Gossar och flickor synas vara ungefär lika duktiga. Man har tillfälle att göra samma iakttagelser med afseende på gossarne som Mark Twain, att de helst vilja hålla nålen i vänstra, tråden i högra handen, vid den viktiga iträdningsproeessen. Och hade de ej sina garnnystan så ordentligt i hvar sin påse, att ett sådant missöde som att tappa nystanet knappast kan komma i fråga, skulle man troligen få se samma egendomliga, mot flickornas konträra knärörelser för att fånga det i flykten. Vi komma in i en klass, där några arbeten på hamptyg pågå.
Sparre yrkade förändringen enbart antogs; t. ex. en för edsöresbrott, häktad och i cellfängelse förvarad fånge skulle då, sedan han blefve dömd till fängelse-straff, anses underkastad så sträng behandling, oaktadt af enahanda beskaffenhet med den han såsom ransakningsfånge undergått, att afkortning till tid borde ega rum. De, som dömas till frihets-straff utan arbete, hafva mindre ofta Den 17 Juni f. m. 341 att utstå fängelse öfver 3 månader, för hvilken tid afdrag i alla fall icke skulle ske. Straff af ifrågaV:de beskaffenhet på längre tid följa vanligen för brott mot tull, bränvinseiler edsöres-författningarne, eller för upbörds-balans icke öfverstigande ett visst belopp, eller för vårdslöst förhållande såsom gäldenär; och sådana fångar äro oftast icke utan välvilliga gynnare, vänner eller anhöriga, som sannolikt skola hjelpa dem att kunna tillgodogöra sig de förmåner under fängelsetiden förslaget innehåller. Motsatsen kommer troligen att höra till undantagen; men jag måste likväl medgifva, att fall kunna inträffa, då en sådan fånge saknar vänner och anhöriga, eller ock har dem bosatta på för långt afstånd från fängelset, eller eljest utan förmåga att kunna hjelpa honom. Härvid vill jag likväl till en början anmärka, att det icke är möjligt förekomma att ju ej en lag blir hårdare i ett fäll än i ett annat. Vidare bör det tagas i betraktande, att fångar, dömda till endast frihetens förlust, komma i en ganska olika ställning emot straff-arbetsfångar, äfven om de icke kunna bereda sig här ofvan antydda fördelar. Så t. ex. äro förstnämnde fångar berättigade, att af det arbete, hvarmed de må sysselsätta sig, åtnjuta hela behållna afkastningen och att använda den till förbättring af sina vilkor, då deremot straff-arbetsfången för sitt arbete endast erhåller ett premium, hvilket han ej heller får använda utan inskränkning. Dessutom torde icke obetydlig skillnad med afk på disciplinen kunna och böra iakttagas mellan dessa fångar.