Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lust-Slotten med dertill hörande Byggnader och Lust-Parker wid Drottningholm och Swartsjö, kill Depntat-wed för dem, som sadan åtnjuta, samt till den wcd och kohl, som under wintertiden erfordras till de Kongl, rummens csnservation. — SlottS-Kammereraren wid Drottningholm bliswer den, som för tillsynen och wärdén samt medlens behöriga redowiöning answcrar, men alla under tiden förefallande reparationer, som af Kongl. Maj:t kunna i Räder anbefallas, böra wcrkställaS esler Slots-Bygg» vads - DiriclionenS förut afgifne yttrande och för. !2Z6 Den 22 November. stag.— De Arrende.Summor, som af nuwarande Arrendatorer blifwit erlando till Drottni-igholms Slott-Caha för de under Drottningholm lydande Hemman och Lägenheter, samt för Småris:o och Wendiholms Kongsgärdar med dertill hörande lägenheter, äfwen som Bropenningarne, hwilka erläggas för öfwerfarten af de ä Drottningholms wägen warande Broar, böra deremot jfrän och med >8lo ars början lefivereras direkte till Kongl. RameKammaren till der belopp och med de wilkor Arrende - Contrauerne och fastftälde Taxor innehålla, hwilka derföre böra in Originali till Kongl. StaisCon oircr och Öfwer-Ståthållare-Embete! nu inlämnas. Ulriksdals Longsgard. 1809 ärs Stat uptager . 2,227 Denne Kongsgård innchafwes af Hennes Maj:t Enke-Drottningen i ställe för Strömsholms Kongsgård.
De öfverläggningar som under detta Riksmöte förefallit, hafva varit af likså brydsam art, som för allmänt och enskilt väl maktpåa liggande; Ridderskapet och Adeln hoppas dock, att 1 sina rådslag och beslut hafva omisskänneligen ådagalagt en oinskränkt tillgifvenhet för Eders Kongl. Maj:t och Dess Konungahus, samt en varm kärlek för Fosterlandet, och erinrade sig hvad Eders Kongl. Majit för detta gemensamma Fosterlands ära, sjelfständighet och välgång, så väl under krigets stormar, som fredens lugn uträttat, ännu innan Eders Kongl. Maj:ts manliga hand fattade dess spira , öfverlemnar Ridderskapet och Adeln med så mycket tryggare tillförsigt dessa vigtiga föremål och sitt derpå hvilande framtida öde åt 416 IJen ji Jidii. en Konung, hvars ädla hjerta lofvat att i Dess Folks kärlek finna Sin ljufvaste belöning. Ridderskapet och Adeln, som på en gång med glädje och stolthet känner sig utgöra en del af detta Folk, ägnar ock härmed ock för alltid denna redan förtjenta lön åt Eders Kongl. Maj;t under högtidlig försäkran, att aldrig fin; nas tvekande emellan äfventyrandet af Statens anseende, frihet och sjelfbestånd, och offret af mödor och enskilta förmoner, men tillika under den lifliga önskan och i den hugnande förhoppning, att med dessa tänkesätt förtjena och äga Eders Kongl. Maj:ts fortfarande nåd och ynnest. 2) Hans Excellences Tal vid Afskeds-; uppvaktningen hos Hans Maj:t Konungen: Stormägtigste Allernådigste Konung! Sedan efter fullbordade värf och troget uppfyllda pligter, Ridderskapet och Adeln inför Eder Kongl. Majda Thron mera offentligt nedlagt gärden af sin undersåtliga vördnad och tillgifvenhet, begagnar Ridderskapet och Adeln sig nu af den detsamma ännu innan skiljsmässan lemnade dyrbara rätt att enskilt, fast med icke mindre högtidlig sanning, förnya uttrycken af samma flärdfri» tänkesätt och känslor, och att tillika framföra sin underdåniga och lifliga önskan för fortfarandet af Et ders
Utskits i sednare delen af Mern. gjorda inbjudning och förslag till voteringspropos. Ur Lilliehöök, Bertili Då den ifrågavide punkten innefattar två alternativa förslag, det ena en inbjudning och det andra ett förslag till voteringspropos., så får jag först och främst föreslå, att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt en gång fattade beslut, i afs. på punktens lydelse, samt instämma i BankoUtskits i afs. på den föreslagna voteringsproposin gjorda framställning. Ur. Lagerbjelke: Äfven jag, för min del, tror att R. o. Adis beslut i ifrågavide punkt är riktigare än det, hvartill Utskit afgifvit förslag och, efter gammal praxis, äfven gjort inbjudning. Men om R. o. Ad. vidblifver sitt beslut, så vågar jag, för att undvika möjligheten af att frågan skulle blifva remitterad till förstärkt BankoUtsk., vördsamligen föreslå, att Högloft. Ståndet täcktes göra inbjudning till de andra RiksStånden att om sitt beslut sig förena, hvilket jag äfven tror icke skulle möta stora svårigheter, ty egentliga orsaken, hvarföre R. o. Adis beslut icke af de öfriga Stånden genast blifvit antaget, kan man antaga vara derföre, att man icke tänkt sig nog in i det verkliga förhållandet. Utskits förslag innehåller: — »börande Fullmäktige tillse att prägladt silfvermynt af alla faststälda sorter städse finnes i förråd.» Det är tydligt och klart, att det understundom kunde vara förenadt med stora kostnader, att af hvarje sorts silfvermynt hafva så stora förråd, att brist ej skulle kunna upkomma. R. o. Adis beslut, som åsyftar samma ändamål, som Utskit sannolikt afsett, är, enligt mitt förmenande, bättre, derföre att orden »så vidt ske kan» i detsamma influtit. Jag förnyar derföre min anhållan, att <•04 Den 22 Februari. R. o. Ad., med vidblifvande af sitt en gång fattade beslut, matte inbjuda de öfriga 2:ne RiksStånden att deruti instämma. Hr Lilliehöök:
Jern, om sättet att tillverka Svenskt, så att det må vinna afsättning i Norra America ; Motion, rem. till Ekon.-Utskottet, s. 1216. •— Contoirets Creditiv, om fortfarande af; Motioner , rem. till Banco-Utskottet, s. 1162, i23o, I23q. ' — om rättighet att belåna, som uppväges å Skattekärrs Lastageplats i Wermland; Motion, rem. till Banco—Utskottet, s. 1200. ■— tillverkning och försäljning, om större frihet vid; Stats - Utskottets Betänkande derom; rem. tili Ekonomi-Utskottet, s. i32Ö. Iggeströms, C. A., skuld till Götha CanalDiscont, s. 795 - 798. Indragnings-Staten, Enkor på den uppförde till åtnjutande af Pension, s. a3, Stats-Conloirets Förklaring, s. 35 - 38. *410 Indragnings-Staten, om , all sedan 180 g skedd Löneförhöjning, Motion, rem, till Stats-och Banco-Utskotten, s. 12^5. Induct, angående en så kallad, för skuld, m. m.; Motion, rem. tili Lag-Utskottet, s. i2Ög^ Industri-Reglemente, förslag till; rem. till Bevillnings-, Lagoeh Ekonomi - Utskotten, s, 1315 , i3i8. Infanteri-Regementerne, om beklädnaden vid indeldte; Motion, rem till Statsoch Ekonomi-Utskotten, s. 128g, iago. Införsel, örn förhud mot, af Victualier och andra Landtmannavaror, m. m. ; Motioner, rem, till Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, S. II48, 131 I.
Du har blifvit så oändeligt skön tänkte jag säga, men den af mina läppar redan halfuttalade meningen, förbyttes nu, till ett "oändligt utbildad och fet." "Ja ja ser du", skämtade Rosa, och gjorde härvid ett skutt fram, "jag äter också med den glupskaste appetit, samt jagar ikring hela dagen, det skall väl allt något verka; dock, det förgår nog", tillade hon, med en liten lätt suck, "endast jag återkommer till den kalla ledsamma staden; men, kom nu; hör Rosberg, kör intet fram till trappan, utan låt hästarne pusta här en stund, till dess vi hunnit fram, pappa och mamma skola ej ana", och vid dessa ord drog hon mig vid handen vägen framåt. Verkeligen gjorde Hofrådet och Hofrådinnan stora öqon, då vi tyste och oförmodade inträdde i matsalen, der hela famillien, den otåliga Rosa undantagen, som bäst höllo på att göra sin aftonmåltid. Sedan välkomsthälsningar, samt bespisning i behörig ordning försiggått, och jag derunder förtäljt det obetydliga af stadsnyheter jag visste, sades sluteligen hvarann ett: "god natt" och nu bar det i fullt språng trappan uppföre till Rosas rum. Här öppnades nu på fullt alfvare våra hjertans förlåt; hvardera af oss hade så mycket att meddela den andra; jag fick redogöra om soupéer, caffén, spektakel, med ett ord allt, som under namn af nytt föreföll Rosa begärligt att åhöra, ehuru ej så att njuta. Hon deremot hade under sin vistelse här ute, ifrigt sysselsatt sig med uppdragandet af hvarjehanda blomster; tillsammans med trädgårds-Erik rangerat en plantskola, hvilken tycktes henne lofvande, och den jag nödvändigt morgonen derpå skulle bese; hennes löfkojor, tasetter, resedor, mångdubblade neglikor, tuberoser, anemoner, gula liljor etc, gåfvo alla godt hopp; deremot gjorde hyacinterne på kall jord, äfvensom hvita och röda mossrosorne, henne lifligt bekymmer, emedan den fina masken på de sednare samt de gulnade bladen på de förre, kommo henne att ana intet godt.
Näiliga /'ro^osilion af 6enna clag innelallar, värela lill t'rän>m:lnlle lllagl alli älill, innan slafvarnes cinanei^aUon blifvit knllboillall, beliolvet af anslag kor sällan l än6a,näl bomme all umbära eller minsbas i so> liällancle lill lie villbor, som vicl okverlätanllet bunna blifva belingalle. lionel. Naj:l finl)lifver Ilibels 8tänller mell all Kongl. NZ6 oeb ynnest slällse välbevägen. Dalum ul su^ra. o 8 e ^ k. 0)//e„/,lll,/. ///e,^ /'ee/eee//e/ o/bee /,^^,//M-/)6/)„e/e,re,r^-,/,e,l/e„, /m//et r„/be //„» Ml/:r Ko„„„AL,r , //,ll/e^ l/e,) , Oe ^e/>ee Närvaranlie: Ilans Dxcellenee luslili-e^tats-IVIinistern Herr Driberre 6)//e,r/mcr/ Hans Dxcellenee 8lats-!>lini8l6in för Dlribes ärenäena Herr Driberre //lee, 8las-Hällen: /Melner, Driberre /)/ee/ e>6„ //o/^te„r, Mm it/re, D vill evre /e^eo», Diilierie /Veel/e«/ll//l, K//2,6,'Vtv//)6^ //lee,-, Dliberre </)V/e,l^el„llll!. Ilans Kxcellence blerr Iuslilise-8tats-Ninist6rn anmälte i unclerllänigbet
Föredrogs å nyo Constitutions-Utskoltets den 1 g dennes under N:o 87 aflåtne, och samma dag på bordet lagde, Memorial, innefattande fullständiga Redactions-Förslag till de Grundlags-ändringar och tillägg, hvilka blifvit af Serskildta Utskottets betänkande om. en ny Styrelse-Verkens reglering föranledda; Och skulle berörde Redactions-Förslag, såsom Riksens Ständers beredde Utlåtanden, förblifva hvilanda till nästa Riksdag. Vid förnyad föredragning af Förstärkta Stats-Utskottets den 18 dennes under N:o 669 aflåtne, samt följande dagen på bordet lagde, Memorial, uti frågan om bränvins-brännings bevillnings utgörande för de vid Fabriquer nyttjade pannor öfver 90 kannors rymd; fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial borde till Berillnings-Utskottet öfverlemna». Då nu å nyo föredrogs Förstärkta StatsUtskottets den 18 dennes under N:o 670 Ridd. 0. Ad. Proh XI. Band. *. Afd. 12 178 Den 20 December f. m; aflåtne, samt följande dagen på bordet lagde, Memorial, angående verkställd votering öfver frågan om dispositionen af Krono-skogarne; fann Ridderskapet oell Adeln, att samma Memorial borde till Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten öfverlemnas. Vid förnyad föredragning af ExpeditionsUtskottets den 19 dennes aflåtne, och samma dag på bordet lagde, Memorial, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut under N:o 299 meddeldte Förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, angånde en förändrad reglering af Hospitals-Inrätningarne i Riket; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär berörde Förslag redan blifvit af de öfrige 3:ne RiksStånden godkändt, för dess del dervid låta bero.
Det klefve icke heller osannolikt förmoda att Orientaliske, Ost_ oell West-Indiske varor fingo då en upplagsort i Götheborg, som skulle troligen blifva af ännu större betydenhet för Sveriges Sta ts-in trader och välmåga, om speculanler uppmuntrades att expediera slika varor Dm 3 Martn. canalvägen till Östersjö-platserne, medelst stadgandet af låga expence-umgälder, så val vid Canaleras mångfaldiga Slussar som vid Tullberäkningen; hvilka torde böra endast erläggas efter fartygets lästetal, per celly, bal eller stycketal, men ej efter godsets värde; hvarmedelst äfven undveks så val den höga Danska Sunds afgiffen, som alltid utgöres efter factura, som ock de dryga Assurance-premierne, hvilka synnerligast höstoch vintertiden, vid Cattegatts passe, rande äro högst känbarare för Assurance-tagar ne. Oin till exempel Götheborg och Söderköping utsagos till depot-orter för hela Östersjöns transito-handel, Götha Canal-vägen, kunde ju de den passerade fartyg obehindradt emellan dessa bägge städer, få fortsätta resan, då de blifvit försedde med vederbörande Tullkammares insegel å fartygens luckor, skott och colly m. m., hvarå vigten likaledes bestämdes. Dermedelst risquerades ej större tullförsnillning, eller underslef, än eljest, som, om liberalare principer för handeln stadgades, än mera före byggdes. Hvad förmon detta skulle tillföra Svea land, förnämligast de af Canalen traverserade på spannmål och victuälier så rikhakige provincerne Östergöthland och Småland, äfvensom med hvilken skyndsamhet Götheborgs åter uppkomst och välmagt derigenom specielt befrämjades, kan ej undgå någons uppmärksamhet, så vida denna min vågade idée eljest prÖfvas vara planmässig. Den 3 Marlit.
Statsreglering på följande sätt fördelas å och således öka de inkomsttitlar, på hvilka, enligt utredde förhållanden, restantier af någon betydenhet uppkommit, nemligen: Ordinarie Räntan 12,000 Arrendemedlen 8,000 Mantalspenningarne • 5,000 Bötesmedlen 25,000 Summa R:dr Riksmynt 50,000 Med anledning af hvad sålunda nu blifvit i underdånighet anmäldt, utbad sig föredragande Departements-Chefen att få beträffande en del af ofvanstående punkter i underdånighet anföra följande: a) Enär den till Statsverket inflytande eller Kronan behållna andelen af Ordinarie Räntan och Afradsspaumåleu, hvilken sednare i följd af deu verkställde 48 Bil. N:o 6 till Kongl. Maj:ts Nåd. Vrop. N:o i, om Statsverket 1856. Skatteförenklingen, Departements-Chefen lika med Siats-kontoret, ansåg icke vidare behöfva, mer än öfriga i den ordinarie räntan ingående persedlar, skiljas ifrån nämnde ränta, sammanlagdt för åren 1852— 1854 uppgått i medeltal till Riks:mt 1,719,674 samt härtill iades Landtslatens från och med år 1855 till Kronan ingående löningsräntor 274,500 Och ifrån summan 1,994,174 afdroges det belopp hvarmed salpeterhjelpen i Småland och Södermanland vore kalkulerad att genom sitt förändrade utgående minskas, eller 25,500 så visade sig att K:dr 1,968,674 vore hvad som enligt sednaste årens erfarenhet skulle af denna inkomsttitel inflyta; och då de höga markegåugsprisen för åren 185 1—1S55 äfven komme att ingå i medelmarkegångarne under nästa Slalsreglerings-period, ansåg Departements-Chefen den Kronan behållna delen af Ordinarie räntan och afrads-spanmåi med säkerhet kunna upptagas till 1,900,000 R:dr Riksmynt eller 400,000
Hans Excellence uppläste derefter följande i Det ärende, som efter så många genomgångna stadier, ej mindre i beredande Utskott, än i beslutande RiksStånd, nu ändtligen kommit under Ridderskapefs och Adelns pröfning, är visserligen af hög vigt, både till sin natur, sina grunder, sina verkningar; men, om möjligt, af en ännu mer ingripande betydlighet genom föremålets optiska förstoring i opinionen, sjelf kärnfullt utbildad under sammandrabbningen af ömtåliga intressen. Begäret efter allt mera vidgad rörelsekrets, äfven der begränsningen knappast vore märkbar, misstroendet för all inskränkning, äfven för den hvars blott skenbara tillvarelse afspeglar sig i dunklet af framtida farhågor,— detta begär, detta misstroende kunna i en sådan fråga icke annat än mer eller mindre lifligen framstå; båda torde möjligtvis vinna näring och kraft af den nästan skygga varsamhet, hvarmed de, som anse Samhällets nuvarande garantier, i hänsigt lili tryckfriheten, icke uti Den 25 Ja n u a r i i f. m. *97 verkligheten fullt betryggade, dock funnit nödigt att tillvägagå. Äfven jag är ibland dessas antal; äfven jag är långt ifrån alt hafva sagt, att ens hafva tilltrodt mig kunna säga allt. Det är en förebråelse jag skulle göra mig, om afgjordt vore, alt oagtadt denna blyga förtegenhet, ej mången ansåge det jag yttrat, såsom redan alltför mycket, derföre att det måhända kommit för tidigt, och innan den opinionernas fullmognad, då äfven de mest välklingande theorier icke mera tros vara öfver behofvet att af deras verkningar bekräftas; och då vissa principer, om än i öfvertygelserna aldrig så rotfästade, likväl ej kunna undandragas en slutlig pröfning af den så ofta jäfvade, och dock aldrig missvisande, ledaren, Erfarenheten. Erkännande, i egenskap af motionair, pligten att redovisa för alla mina åsigter, förmodar jag mig äfven under loppet af discussionen komma i tillfälle dertill. Men för mig enskildt finnes ett äldre betydligt Debet att först clarera.
Den innehåller ganska bestämdt, att den sorn innehar en löpande förbindelse, bör utsöka den innan 6 månader efter förfallodagen. En, efter min tanka, välgörande Författning, som, långt ifrån att motverka allmänna creditera, bör stärka förtroendet. Ett sådant Skuldebref förlorar icke den förbindande betalningsfekyldigheten derigenom att häri ej utsökes, k men han blifver ej gällande i hvars mans hund med bättre rätt än förste innehafvaren * agde den. Man kän således svårligen bedra O O gä sig till penningar på ett sådant creditivj ty om, till ett exempel, man betalar till låntagaren 6 månader efter förfallotiden, allt eiler någon del af hufvudstolen, samt derå undfår qvitto, så är man säker att undvika erläggandet af dubbla lånsumman, hvarföre man Vore ostridigt blottställd, om förskrifningen oupphörligen bibehöll sitt löpande egenskap: och man skulle neka förtroende till sin redligaste vän, om man i fruktan af dödsfall eller att sedeln till och med olofligen kommit i andras händer, befarade att förblifva en för bunden borgenär. Sådane händelser hafva inträffat, men genom ett rätt förstånd af högstberörde Förordning blifvit motade, och jag Ridd, 0, Ad, Fröt. N:o 45, 46. 354 Den ij April, c. lii. rviflar ingalunda derpå, att en förklaring, som vore af stridigt innehåll, skulle lemna en stark, öppning för bedrägeriet, och i anseende härtill förenar jag mig med Herr Kongl. Sccreiemen Stråle uti den tillstyrkan, att LagUtskottets beskedliga Utlåtande måtte bifallas. Herr Landt Marskalken gjorde proposition till bifall å LagUtskottets betänkande, hvilken med e?a besvarades. Föredrogs å nyo Grefve Mörners, Carl Stellan, den 13 dennes på bordet lagda Memorial, innefattande förslag om sättande af ett särskildt Utskott, i afseende på ämnen som röra Allmänna Hushållningen och yppigheten.
Hvad derutöfver af omständigheterna till äfven tyrs påkallas, synes böra blifva ett föremål för aftal och ej för lagstiftningen; varande dessutom bruket af motböcker och andra sådana medel för bibehållande af ordning och reda i handelsförhållanden icke genom den föreslagna lagen någon betaget, och för pröfning af verkan deraf hunnar lagen redan tillfyllestgörande ledning. På grund af hvad ofvan är underdånigst anfördt, hafva Rikets Ständer ansett stadgandet i 4 § af E. K. M:s nådiga förslag ej böra antagas, meri deremot funnit de bestämmelser, hvilka detsamma i öfrigt innefattar, ej allenast påkallade af behofvet, utan ock ledande till en nödig förbättring i lagstiftningen; och då E. K. M:s nådiga propositioner endast i sin helhet kunna antagas, halva Rikets Ständer alltså, med afslag å ifrågavarande nådiga propo - 04 Expeditions-Utskotiets Fur slag till und. Skrifvelse, N.-o jo. sition, för sin del beslutat utfärdande af en författning utaf enahanda innehåll som den föreslagna, med uteslutande af 4 §, så att 5 och 6 §§ i den föreslagna författningen blifva den 4 och 5 i ordningen uti den, sorn komme att utfärdas. Hvilket Rikets Ständer få härigenom hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 15 Mars 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den a4 Mats 1848. Preste-ståndet den 29 Borgare-ståndet den 29 Bonde-ståndet den 1 April — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse , i anledning af K. M:ts nådiga proposition om ändringar i 1J, 22 och zj $$ Regerings~formen. (Konst.-Ulsk. Mern., A:o 2.). S. A. K.
Besvoch Ekon.-VIskottels Utlåtande N:o 8. 25 de der kunna af Staten tilltvinga sig vilkor, så mycket svårare alt på förhand beräkna, som de hemmansinnehafvare, hvilka kunna vara att tillgå för biträde i skjutsningen, få ett gemensamt intresse med entreprenörerna att uppdrifva ersättningen till det högsta möjliga. Att antaga den af Utskottet förslagsvis till 600,000 R:dr beräknade kostnadssumma såsom ens approximativt motsvarande behofvet, anser jag derföre vara mer än vågadl. Men äfven om man kunde hoppas, att det stadnade vid detta belopp, så vore denna nya statsutgift allt för betydlig, för att icke lemna någon uppmärksamhet åt verkningarne deraf för de särskilda medborgareklasser, som skulle bidraga till kostnadens utgörande. Dä det icke är kändt, att andra tillgångar för ifrågavarande behof finnas, måste väl utgiften, åtminstone tills vidare, komma att tynga på allmänna bevlllningen och således utgå med en tillökning deraf procentvis i lika förhållande för alla skattskyldige. Sammanlagd! med det till ersättning för ökad postlega föreslagna belopp, skulie anslaget uppgå till 670,000 R:dr, hvilket utgör omkring 42 procent af hela den under sednaste åren influtna bevillning efter 2:a art. Bevillnings-förordningen.
Herr Stats-Commissarien och Riddaren Tauvon upplyste, att den mindre fullständighet, sorn uti en del Fögderiers och Städers Special (26) - — 202 — Räkenskaper förekommit i afseende å Centonalens debiterande, blifvit afhulpen derigenom, att Riksboksluts-Contoret frän orterne införskaffat erforderliga uppgifter, hvilka satt Contoret i tillfälle att å det uti Riksldufvudböckerne upprättade särskildta sammandrag öfver Allmänna Bevillningen afskilja den Centonal, som i sjelfva verkligheten blifvit beräknad, nemligen: för ar 1835 . Och vitsordade i öfrigt nämnde uppgifter, att en del Centonal sålunda väl blifvit vid debiteringen sammanblandad med 2:dre Art. Bevillning, men dock på sådan väg vederbörligen kommit Riksgälds-Verket tillgodo. In fidem Abr. Vict. Kock. 203 — Till Kongl. Majit undepdånigst med utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers Berättelse oin granskningen af Allmänna Magasins-Inrättningens förvaltning och Räkenskaper för åren 1836 och 1837. Stor magt igste, A lier nådi gste Konung! I anledning af hvad Rikets Ständers senast församlade Revisorer uti deras lill Eders Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnade Berättelse andragit, rörande verkställd granskning af den del utaf Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Slats-Contors förvaltning, hvilken omfattar Allmänna Magasins-Ärenderne och dermed förenade Rikets undsättnings-anstalter åren 1836 och 1837, får Stats-Contoret, till fullgörande af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Befallning i Bref den 14 December sistlidet år, underdånigst anföra följande:
Såväl arbetskostnaden som utgifterna för bränsle o. d. äro nemligen proportionsvis så betydligt billigare vid stora brännerier, än vid små, att de förra måste öfverflygla de senare, och de förras naturliga plats är i städerna. Följden deraf för bränvinsproducenterna på landet blir icke att de komma att skörda mindre vinst på sin rörelse, utan att de få lägga ned densamma, så vida de ej lyckas trycka ned priset på råvaran, men detta kan naturligtvis endast ske till en viss gräns. Såsom ett bevis för att det skulle vara förmånligare att bränna på Den 12 Maj f. m. 255 landet, än i städerna, har Hr Gr:n anfört, att vid Hufvudsta’ bränneri man icke lyckats afsätta dranken, utan nödgats låta den rinna i sjön. Man har dock, detta oaktadt, icke nedlagt nämnda bränneri, och då är ju detta exempel ett bevis mot Hr Gr:ns åsigt, ty det visar att bränvinsproduktionen i granskapet af en stor stad erbjuder i öfrigt så stora fördelar, att man kan låta en så vigtig biprodukt, som dranken, bortrinna obegagnad. Hvad den omtalade storå bränvinsexporten till utlandet angår, torde det ej vara skäl att tala derom, förr än man får se, om den verkligen inträffar, och först då kan man hafva anledning att för densamma vidtaga några förändringar i bränvinslagstiftningen. Med denna fråga böra vi således nu ej befatta oss. Jag talar om förhållandena, sådane de verkligen äro, om den nedtryckning i råämnenas pris i landsorten, den föreslagna förändringen skulle medföra, om huru densamma skulle ruinera alla på landet anlagda brännerier; och dessa olyckor finner jag så stora, att jag icke kan annat än på det varmaste uppträda mot denna förändring. Den som närmare känner förhållandena på landet, vet huru det svider der, vet att ställningen är värre än man anar, och att det nu ifrågasatta stadgandet skulle ännu ohjelpligare nedtrycka jordbruket. Låtom oss icke likgiltigt behandla denna allvarliga fråga, och framför allt aktom oss för att genom att nu gå alltför radikalt till väga, framtvinga vid nästa riksdag, der jordbruksintresset obestridligen får öfvervigt, en reaktion, som kan blifva vådlig.