Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ni skulle blifva en helt och hållet annan människa. Tror ni det? Vill ni hålla vad? Antti gick ett par gånger fram och tillbaka öfver golfvet utan att säga någonting. Men Agnes skakade öfvermodigt på hufvudet, hennes drag utvisade tydligt huru säker hon var på sin makt. Antti stannade, lutade sig mot stolkarmen och såg Agnes rakt i ögonen. Med nyfikenhet väntade jag på hans svar. Ni misstar er. Jag skulle inte förändra mig. Och likväl vågar ni inte hålla vad. Hvartill skulle det tjäna? Jag har i alla fall hvarken tid eller lust att inlåta mig på onödiga experiment. En sådan barnslighet vore ju redan ett steg till förändring. Där hade vi det, visste jag inte det! Månne icke Agnes ändå blef litet förbryllad, fastän hon ej ville visa det. Visserligen skrattade hon, men, såsom det föreföll mig, något tvunget. Sedan blef hon hastigt allvarsam. Men hör ni! Ja? Men om ? Om ni skulle förändra er till och med här i ert eget bo, här i småstadens trygghet. Hvad skulle ni då säga? Om ni plötsligt midt i edra fasta principer skulle vakna och finna er vara en alldeles annan människa? Antti smålog. Hvilka barnsligheter! Osvuret är bäst. Det händer så märkvärdiga saker. Hvad åsyftade hon? Hade hon någonting i sinnet? På mig började samtalet göra ett pinsamt intryck. För att gifva det en annan riktning tog jag till ordet: Agnes, huru trifs du egentligen i Petersburg? Utomordentligt. Där är lifvet fritt, gladt, njutningsrikt Men är det inte på samma gång bra lättsinnigt? Hvad gör det? Så länge det blott inte är ledsamt, tort och instängdt, såsom här hos er. Uh, jag skulle kväfvas! Nå men, nu är ni började Antti. Ni veta icke ens af att ni lefva. Annat är det i den stora, vida världen, där man beständigt har ombyte, och där människorna äro lifliga, intelligenta, utvecklade ah, jag skulle inte mera komma till rätta annanstädes än i Petersburg. Ja, möjligtvis i Paris. Att du där får njuta mera af lifvet, det förstår jag nog. Men Agnes, finner du där äfven värklig lycka, sinnesfrid? Hon såg på mig och smålog ironiskt.
»När man har sju, kan man ju alltid ha råd att afstå en.» Var det så att förstå? Hvilken gåfva! – Hvilken furstlig, kejserlig gåfva! Hon hade icke doktorsdiplom, vår doktorinna derinne, men hon hade en lång och lyckosam praktik bakom sig, och det var i våra – hennes patienters – ögon det bästa diplomet. Jag var bland de första, men som det redan fans folk inne hos vår fru, slog jag mig ned i väntrummet för att bida min tid. Der satte jag mig vid dörren till hennes mottagningsrum, och vid andra sidan hade jag det luftiga fönstret, som prunkade med dubbla led krukväxter, höga och frodiga, ty gumman är en väldig blomsterodlerska. Rummet var långt och smalt, en rad stolar längs med ena väggen och en gammaldags soffa på den andra. Småningom kommo patienterna, en efter en, obekanta på stället, kunde man se det på deras villrådiga miner, då de kommo smygande in om dörren, tysta och högtidliga som i en kyrka. Hvar och en klef fram till en sittplats för att vänta till hans tur skulle komma. Idel fattiga stackare, så att landsortsmurfveln befans vara en riktig matador i denna samling. Det var en ny och särdeles pikant förnimmelse, det der. Jag tror att jag njöt deraf. En gubbe från landet linkade fram med en uppsvullen fot, en daskig och halfgammal hjelphustru kom med ett ombundet finger, och så en dräng, och så en pojke, och så en gammal käring med en korg, från hvilken hon omöjligt kunde skiljas. Och alla sutto de kring väggarna med den bönfallandes betryckta min. Så, efter en stund, kom det en medelålders karl. Han var icke lik den öfriga samlingen. Det var en stark och bredaxlad arbetare, snyggt och ordentligt klädd. Det låg någonting välbergadt i hela hans yttre. Han helsade, kom sedan fram och satte sig midt emot mig i soffan. Det var redliga drag och en min af fasthet. Men det syntes att han led. Ansigtet var blekt, strängt. Sällan har jag sett ett mera utpregladt uttryck af viljekraft och sjelfbeherskning.
I den sednare omständigheten instäm-, mer jag med den siste talaren, och tror således, att 4:de mom. bör heta: en för Finance-departementet; ty detta ord är redan allmänt bekant, och jag vet ej, hvartill det skulle tjena att i stället uppgräfva det gamla och föråldrade ordet drätsel. Men deremot kan jag ej heller inse, hvarföre man utan behof skall begagna ett så obestämdt uttryck, som Inrikes Departement, och jag föreslår derföre, att 3:dje mom. må lyda sålunda: en för Näringsoch Handels-departementet. Gr. Horn: Min begäran var den, att departementet näst efter Utrikes Departementet skulle heta Inrikes Civildepartementet, och hvad jag för öfrigt yttrade, innefattade blott en argumentation för denna min sats. Att Hr Gr, o. 134 Dan 6 O c tab e r e. m. Landtm, sedermera vid propos:n intog mera, än jag sålunda begärt, förmodar jag hafva varit anledningen, hvarföre 11. o. Ad. så allmänt hesvarade proposm med nej; men då det nu är afgjordt, att endast tvenne departementer skola finnas i stället för de tre, som varit i fråga, bekänner jag, att jag för min del ej vet, till hvilketdera liela den inre styrelsen i landet skall höra. Detta må nu afgöras af dem, som bestämt antalet till blott tvenne. Onekligt är emedlertid, att det är hufvudföremålet för departementet, som bör bestämma dess namn, och detta var anledningen, hvarföre jag tillstyrkte, att benämna det ena för Inrikes Departement. Hr von Hartmansdorff: Om roan vill hafva en benämning, som säger ingenting, är det rätt att kalla departementet Inrikes eller till yttermera visso Inrikes Civildepartementet, ty dermed är ingenting bestämdt uttryckt; men om man vill hafva ett namn, hvaraf man liar något att rätta sig efter, bör man benämna det första nu ifrågavar. departementet, antingen såsom jag föreslagit, d. v. s. Departementet för Näringarna eller, såsom Hr v. Troil tillstyrkt, Departementet för Näringarna och Handeln. För min del anser jag dock detta tillägg öfverflödigt, emedan handeln är en näring.
Sålunda ingå deruti dagtraktamenten till bränvinsvittnen till ett belopp af 60,425 Riksdaler 11 öre, uppbördsprovision och remisslage till 27,758 Riksdaler 69 öre samt Kongl. Stats-kontorets utgifter för Bränvinskontroll-byråns personal m. m. till 10,387 Riksdaler 19 öre, att icke räkna ersättningar för skrifmaterialier och postporto till Ofverkontrollörer och Kontrollörer, arfvoden för vården af bränvinskontroll-effekter i länen, transportkostnader m. m.; och slutligen att i Byråns tanka den billigaste kontrollen långtifrån är den fördelaktigaste; varande detta tydligen ådagalagdt af det förhållande, att sedan de mindre brännerierna afskaffades och allt tillverkadt bränvin derigenom blef kontroll underkastadt, statens behållna inkomst af handteringen årligen ökats med nära 3 millioner Riksdaler, utan märkligare tillökning i tillverkningsbeloppet och utan större höjning i kontrollkostnaderna än TV-dels procent; hvarföre ock Byrån i kontrollens och statens sannskyldiga intresse anser sig böra yrka derpå, att Revisorernes ofvan omförmälda framställning icke måtte till någon åtgärd af statsmakterne föranleda. Återställande den remitterade handlingen, framhärdar, med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste,: Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte, B. O. NYCANDER. Stockholm den 10 Januari 1865. 273 ~ Kongl. SKogs-styrelsens underdåniga utlåtande, i anledning af en uti 1864 års revisionsberättelse förekommande anmärkning. Stormäktigste, Allernådigste Konung!
280 » angående utgången af voteringen 287. Boskaps-penningar, angående upphörande af 33. B. Boställen, angående försäljning eller utarrendering af alla tjenstemän anslagna .. 195. Botaniska Museum i Upsala, angående anslag till 148: 80 , 82. » » i Lund, angående dito 148: 84. Botkyrka och Salems församlingar, angående boställe åt Komministern i 234. Braun, G. F. U., Öfverste, angående pension till 167: 100. Bredinge, angående utbyte af .21. Bredviksund, angående en kanal-anläggning vid 158: 30. Broby å, angående sänkning af . 158: 46. Broman, Garnisons-läkare, angående pension till 167: 63. Bryntesgården Lindarfva, angående arrendeskillnads-ersättning för . 60. Bränvinsbrännings-afgiflen, angående användande af en del utaf . 241. Bränvins-bevillnings-medlens omedelbara ingående till Riksgälds-kontoret, angående ... 248. Voterings-proposition angående 290. Busch. I. A W., angående anslag för en af honom utgifven handbok 148: 124. Byggnader af sten, angående lån för uppförande af 108. Byslätten, angående jordafsöndring från 57. Båtsmans-indelningen i Blekinge, angående 59. Båtsmans-beklädnaden, angående användande af behållningen i anslaget till 212. 4 Utlåtandets Nummer och Moment. cn Calmar f. d. fästning, angående upplåtande af lägenheter till Calmar Domkyrka och stad från » Slott, angående anslag för vidmakthållande af Carlsborgs fästningsbyggnad, angående anslag till Carlshamn, angående tomten till ett Kronans spanmåls-magasin i » och Asasjön, angående en kommunikationsled mellan Carlskrona fästningsbyggnad, angående anslag till » stad, angående anslag för en vattenledning till Carlstad, angående hamnanläggning vid
Majestät af Rik. sens Ständers ofwanberörde underdäniga Skrrf. nelse i Räder täckts löta meddela Desi och Ritets Stats.Contoir en afskrift med Nädig Befallning, att intill desi Eder Kongl. Majestät hunnit fatta Desi Nädiga Beslut om det, som till Riks-Statens fullkomliga afflutande för innewa. rande är hörer, ställa sig örvad i berörde underdäni. ga SkrifwNse förordnadt och hemstält är till efterrättelse, har Eder Kongl. Mast uti affären Nädig Skrifwelse af den 9 sistl-dne Maji tillika i Räder förordnat, att Stats Contoiret hade, att efter allmänna Indragnings Staten anordna och utbetala hwad icke kan finnas stridande emot de grunder, som Riksens Ständer wid flutet af deras underdäniga Skrifwelse uti ofwanberörde i:sta och g:te Puncter anfört, eller eljest, likmätigt Författningarne, bör komma i fräga. Wid werkställigheten af hwad ej mindre Riksens Ständer sälunda i underdänighet hemställt, än Eder Kongl. Maj:t i Räder förordnat, har Stats. Contoiret först fästat sin uppmärksamhet wid de ä Beneficieoch BenädningsStaten uppförde Embetsoch Tjenstemän med flere. Ibland desie har Stats-Contoiret icke kunnät anse andre bora komma i fräga till Indragning, än antingen de, som pä denna Stat njuta Pensioner, och tillika för Embeten och Tjenster innehafwa Löner, eller ock sädane, som finnas uppförde till twänne särskilda Pensioner, eme» Bihang, ll. B. rz, 14. 93 Den 89 September. emedan Riksens Ständers ofwannämde underdäniga strifwelse äfwen uti 2wra Puncten innehäller, att den som till Pension anses berättigad, ej bör njuta mer än en Pension.
Lärares anskaffande och fasta Skolors inrättande bör sättas i verket inom loppet af feni år, räknadt fran det Författning i ämnet blifvit kungjord; kommande det att bero af Församlingarne sjelfve att bibehålla de redan varande Skol-lärarne, dock med skyldighet för desse att iagttaga och uppfylla stadgandet, i afseende på bibringande al här nedan bestämde kunskaper. Fast Skola skall, för undervisning, hållas öppen vid den tid eller å de tider, sorn Skoi-styrelsen be stämmer. Den, det vill, voterar Ja; den, det icke vill, voterar Nej. Vinner Nej, gälla de stadganden, som genom första voteringen antagas till contra-proposition. Genom bifall till Utskottens förslag N:o 190, hafva Borgareoch Bonde-Stånden förenat sig med Ridderskapet och Adeln om lydelsen af 5:te §. esta momentet, äfvensom alla dessa Stånd antagit den af Utskotten föreslagna lydelsen af 8:de §. samt Ridderskapet och Adeln förenat sig med Borgareoch Bonde-Stånden om 14 §• 2 momentet, derföre Preste-Ståndets återremiss i dessa delar, hvarom beslut sålunda redan är fattadt, icke kan till någon Utskottens åtgärd föranleda. Stockholm den i3 Maj 1841. Ex protocollo, Frits llythén. Statssamt Allm. Besv. och Ehon.-Utslcotiens Utlåtande, N:0 199. Ank. till Exp. tJtsk. den i5 Maj 1841, kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af erhållne återremisser utaf Betänkandet N:o 178, rörande förändring uti beskattningen å Qvarnar, ra. ra. Nämnde Betänkande har af Bonde-Ståndet blifvit bifallet, men af Ridder.skapet och Adeln samt Preste-Ständet, till följd af dervid gjorda anmärkningar, återremitteradt. Borgare-Ståndet har deremot afslagit i;sta och aldra puncterne deraf, men bifallit den 3:dje oell den 4;de.
Enär någon vidare tillämpning af de under sednaste riksdag meddelade föreskrifter rörande upplåningen af de medel, som, utöfver dertill disponibla tillgångar, erfordrades för då beslutade jern vägs-anläggningar, nu icke ifrågakommer, och stadgandena rörande återbetalningen af de på föreskrifva sätt upplånta medlen blifvit flyttade till den afdelning af det nya reglementet, som handlar om Riksgälds-kontorets skulder; så hafva 200—209 §§ af 1854 års reglemente blifvit uteslutna ur det härvid bilagda reglements-lörslaget. 232 §, angående uppbörden och redovisningen af allmänna bevillnineen, innehåller enahanda stadganden, som 210 § i 1854 års reglemente. 233 §, angående uppbörden af kortoch tidnings-stämpel-afgifterna samt kostnader na för tidnings-stämplingens verkställande; 234 §, angående summariska räkningarne öfver Riksgälds-kontorets medel; 235 §, angående Landtränteriernas månads-förslag rörande samma medel; 236 §, angående dessa medels leverering till Riksgälds-kontoret, äfvensom Landträntmästarnes remisslage, och 237 §, angående vederbörande tjenstemän tillerkända observationsoch indrifningsv arfvoden, äro lika lydande med nu gällande reglementes 211, 212, 213, 214 och 215 §§. 238 §, angående Riksgälds-kontorets hufvudbok, innehåller ett tillägg i afseende på upptagandet i samma hufvudbok af utbetalningarne och fordringarne i anledning af de till jernvägs-anläggningar beviljade stats-bidrag; varande, sedan 1855 års början, dessa stats-bidrag icke uppförda i nämnde hufvudbok, hvadan Riksgälds-kontorets för dylika medel egande fordringar icke visa sig af densamma.
Tillåter Kongl. Maj;!, af serskilda förekommande omständigheter, den afskedstagande att bibehålla antingen hela eller någon del af dess innehafvande lön, förses afskedet med stämpladt pap - 12. 12 Bevillnings-Utshottets Memorial, N.o 3t. per till fem för hundrade af den lön och inkomst, som bibehålies, och efter hvilken bevillning beräknas, samt dessutom med Canzligebuhr 3 R:dr. Öppet Bref eller Resolution uppå pension Cazligeb. Justitire-Canzlerens Fullmakter: för Lands-Fiskaler - Ch. Sig. i R:dr Canzligeb. 5 „ för Stads-Fiskaler i Stockholm och Götheborg samt i:sta Classens Städer - Ch. Sig. i R:dr Canzligeb. i s:dra och 3:dje Classens Städer: Ch. Sig. i R:dr Canzligeb. 3 „ ^. i 4:de och 5:te Classens Städer: - Ch. Sig. i R:dr Canzligeb. 2 „ Kongl. Maj:ts Resolutioner och Utslag å hvarjehanda ansökningar och besvär (Charla Sigilla ta, se 4 §) * * * Canzligebuhren 6: Kongl. Maj:ls Dom, Desertions-Dom, Confirmation på Förlikning och Resolution af 3.000 R:dr värde (Ch. Sig., se 4 §•) " * " * Canzligeb. 8: 6.000 d;o (d:o d:o) d:o 12: 10.000 d:o (d:o d:o) d:o i5: 20.000 d:o (d:o d:o) d:o 3o: och vidare för hvarje iooo R:dr - d:o 1: Alla Kongl. Maj:ts Domar under 2000 R:dr samt sådane, deri icke något quantum nämnes, liksom för Resolutioneo i allmänhet, (Ch. Sig., se 4 §•) Cantzligeb. 6: Lejdeoch Pardons-Bref - d:o 3:
Ja min man och herre godh Thetta är idart kiött och blodh. Sardelius. O Gudh signe tigh min lilla grijss Och Gudhi wari loff och prijss, Som thenna dagh haffwer låtit migh leffwa, Att Gudh migh täcktes mans arffwinge giffwa Som effter migh landet regera kan. Ey, han bliffwer medh tiden en man. Han börjar alleredho fatta sigh rätt Som tienar enom föddom aff wälboren ätt. Men käre hierta ett misshagar migh Thz må iagh bekiänna vttryckeligh. 46 Migh tycker i hållen honom ey så Som hans härkompst fordra må, Ty han är född aff fursteligh stemma Och dragher doch så kläder slemma. I skollen honom hålla effter sitt standh. Sostrata. Min kiäre herre och elskelighe man Wårt stand iagh ey för ringa will, Eller noghon tidh biudha then oredhe till At iagh edher skulle wan ähra. Men barn bör ey godh klädher bära Ty the så snart them platt förderffwa Som man försliter en garnhärffwa. Så haffwer och min herre och man Så långan tijd warit aff landh, Att mig ey stort haffwer behagat Någre prålachtighe kläder att draga. Men Gudh ware loff i kommen igeen, Thet är än ingen tijd förlidhen. Wij få honom läta kläder skära The bäste i willien at han skal bära. Sardelius. Mitt hierta iagh edher höghelighen tackar At i kiärlighen om mig snacka, Jagh skall edher göra ähro igeen. Men hwar bleff Dromo drängen? Dromo. Nådighe herre iagh är alt här. Sardelius. Tagh tu upp then lille och bär; Hans eghen tienare tu wara skalt 47 Honom att göra sitt begär alt. Men får han orsak vppå tigh klagha Tå skall iagh så om tigh tiuff laga Tu skalt tigh aldrigh bära wäll. Sostrata.
Likväl framträder där i personlighetsintressets ställe vår känsla för hela folket och tidehvarfvet och förlänar äfven åt dessa spillror ett affektionsvärde, hvars kränkande aldrig blefve oss förlåtet. Gripsholm som fornminne. “Ano Domini 1893 gjordes detta gambla hus ændnu gamblare.“ Om någon tillkännagaf att han förevisade en i det minsta vetenskapligt trogen efterbildning af Kristi kors, sådant nyaste forskningar ådagalagt att detta sett ut, skulle tusentals människor trängas för att bese det. Men om så en annan i huset midt emot utstälde en enda bevisligt äkta skärfva af Kristi kors, stor som en tumnagel, skulle många hundra tusen vallfärda dit, och intet skrin skulle synas skönt och kostbart nog att uppbevara en så allenastående klenod. Om en eldsvåda förstörde efterbildningen, behöfdes endast arbete och penningar för att göra oräkneliga nya, och dylika skulle snart resas vid hvarje kyrkport, men en gång förkolnad vore den äkta skärfvan oersättlig. Om slutligen de båda förevisarne enades om att insätta skärfvan i det efterbildade korset, skulle dock alla de hundra tusens ögon först och sist leta efter skärfvan. En sådan hälgd besitter reliken framför efterbildningen. Det är dock icke nog med detta. Om vid ett ting anknytas anekdoter och minnen af personer, hvilka sysselsätta vår inbillning, kan detta ting i vissa fall inför oss människor erhålla ett affektionsvärde, som synes oss större än dess konstvärde. Utförliga definitioner af dessa benämningar äro här obehöfliga. Liksom affektionsvärdet merendels är en följd af anekdotvärdet och detta underordnadt, kan det dock äfven förefinnas själfständigt och jag betecknar därmed ett tings egenskap att ådraga sig vår affektion utan att detta orsakas däraf, att samma ting möjligen har natur af konst. Anekdotens trollmakt, att få allt det att lysa, hvilket han vidrör, spåra vi beständigt. Följ blott en timme den svärm af främlingar, som, ledda af en hemmastadd forskare, bese Roms ruiner. Med ganska kallblodigt intresse betrakta de kringströdda kapitäler eller pelarfragment.
Den, som år 1852 eller 1853 till bränvins tillverkning begagnat enkel redskap af större pannerymd, än enligt 7 <§ är tillåten, vare berättigad attsmed enkel redskap af högst 27 kannors pannerymd utan, eller högst 20 kannors med mäskvärmare, år 1855 i Mindre bränneri tillverka bränvin; dock må ej den, hvars redskap under ettdera af de förstnämnda åren icke uppgått till 27 kannors rymd utan, eller 20 27 kannors med mäskvärmare, med större eller annorlunda beskaffad redskap, än han då begagnat, år 1853 tillverkningen utöfva. § 108 (100). För bränvins tillverkning i Mindre bränneri utgår under året 1855 afgiften efter redskapens afverkningsförmåga, sålunda beräknad, att det under ett dygn tillverkade bränvin anses uppgå till tre fjerdedelar af pannerymden, då redskap utan mäskvärmare, och till lika belopp med pannerymden, då redskap med mäskvärmare begagnas, på sätt efterföljande tarif utvisar: 28 Tarif & af giften, beräknad för dygn. Pannerymd, som återRedskap utan mäskvärmare. Redskap med mäskvärmare. står, sedan 2 kannors kokrum afdragits. Banko. R:gs. Banko. R:gs. Kannor. B:dr. sk. r. Dubbel /pen. Mäskvärmare. koppar 00 00 00 00 3 3 3 S til £ 3 39 3 1 st. oval af 1 6 t. diam. / ) 1 st. rund af ( , 1 t. diam. ' att drifvas omedelbarligen ined eld, Redskapen ar inrättad latt drifvas med som insläppes i pannan, att drifvas med ånga som ledes omkring (omkring och i rör genom) pannan. !hd ls ) öfversta deliPå panna, hatt, mäskvärmare och rektifikations-apparat åsatt min namnstämpel årtal och ordningsnummer. S. S. 185 — N. N. den — 185 — (Justerarens namn.) Bil. j\£ 1 till Särsk. IIlsk.
Utskottet sig för öfrigt förskaffat, funnit, att Kongl. Maj;t genom Nådig Resolution uppå Städernes besvär af den 3 Februarii 1748 stadgat, att vederbörande Magistrats-personer och Borgerskap i Städerne, då de för Kronans räkning verkställa Stats-Utskottets Betånkanden. 261 Syner och Värderingar ej kunna tillerkännas någon vedergällning och än mindre från slike förrättningar befrias; att i anledning af åtskillige Handtverkares i Carlskrona gjorde underdåniga ansökning, att med afseende å långvarigheten af den förrättning, hvarvid de i 40 dagar, efter förordnande, Liträdt år 1821 vid Besigtning och Inventering å alla Örlogs-Floltans Krono-Boställen, de uppoffringar Sökanderne derföre nödgats göra, samt deras bekymmersamma och torftige omständigheter, Kongl. Maj:t i Nåder måtte täckas tilldela dem antingen det Tractamente af En R:dr 16 sk. B:co, sorn Kongl. Maj:t den 3 September 1812 tillagt Bagare-Ämbetet i Carlskrona för verkställde profinalningar å Lyckeby qvarn, eller ock annan vedergällning; samt att Kongl. Maj:t i anledning deraf uti Nådigt Bref af den 17 December nästlidet år förordnat att då de Besigtningar och Inventeringar, som för Kronans räkning i Städer och å Fästningar verkställas, äro af den vidlyftighet att dertill åtgår flere dagars tid, vederbörande, som ega att vid slike tillfällen tillkalla Besigtningsman bland Städernes Borgerskap, skola på det nogaste tillse det skyldigheten att inställa sig vid nämnde förrättningar, så vidt möjligt är, jemt fördelas inom de Handels-Societeter och SkråÄmbeten, hvilkas biträde erfordras och hvarigenom det öfverklagade besväret varder mindre betungande. aöa StatsUt skuttets Betänhanden.
N:o 6. af orternas innevånare inlemnad till Kongl. Maj:t, och äro fullständiga ritningar, kostnadsberäkningar och öfriga handlingar dervid fogade, hvilka i sinom tid antagas komma Stats-Utskotlet tillhanda; skolandes jag, om så ej sker, anskaffa alla nödiga ritningar och handlingar. Då andra stambanor blifvit byggda utan att de rika städer, som af dem blifvit gynnade, lemnat bidrag till byggnadskostnaden, synes de ifrågavarande mindre bemedlade samhällenas anbud i förening med vigten för landets försvar af den föreslagna anläggningen vara så talande skäl för bifall till förslaget, att jag under hopp om framgång vågar föreslå: det Rikets Höglofliga Ständer måtte för sin del besluta ifrågasatta jernvägs byggande såsom bredspårig stambana, samt, under det vilkor att orternas kommuner af anläggningskostnaden vidkännas i kontanta penningar och expropriationer en sammanlagd summa af en million Riksdaler Riksmynt, anslå erforderliga statsmedel till bestridande af den öfriga delen af kostnaden. Remiss till vederbörligt Utskott begäres vördsamt. Stockholm den 8 November 1865. G. C. Witt. N:o 6. Af Herr Witt, G. C., angående utarbetande af förslag till ny fördelning af städernas båtsmanshåll. Af Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 21 September 1839, angående städernas båtsmanshåll, inhemtas: dels att den grund blifvit fastställd, att ”fördela städernas samfälda båtsmanshåll på deras innehafvande jord, på hus och tomter samt på borgerlig rörelse efter bevillningsgrund”, dels att ”på städerna sjelfva bero att vid hvarje riksdag hos Rikets Ständer göra anhållan om den förändring i denna reglering, hvartill städernas stigande eller sjunkande välstånd eller andra omständigheter kunna föranleda”. Nu har ej allenast genom städernas stigande eller sjunkande välstånd fördelningen blifvit Motioner hos Borgare-Ståndet 1865.