Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
. 74, i5o,2io. Fångars vår d ra. m., anslaget för 39,148,210. Fångars Jlitpenningar, angående .. 206. Fångkosten, förenkling uti . .. .. .. .. ibid.. Fångvårdsstyrelsens berättelser; aflemnande och tryckning af .. ibid.. Upprättande af fullständing arfvodes stat för Styrelsen ibid. Fårhult: Befrielse för detta [hemman [från utgörande af skolmä slareskäppa , .. .. 98. Fängelse-byggnader, anslag till 41,166,21i^3a. Fänghåls-tappar, reserv-, anslag för anskaffning af . . 73, 149. Färj ställenöfver Ångermanna-elfven, förbättringå tvenne" »■ ,*94v 8 För delnings-Gener als-lön, att användas till pensioner för Generalbefälhafvare . 78, r4.Q Förmedling af hemman å Visings-ö . a55. Förskotter i och för kolera-farsoten, ersättning för utbetalda . 65. Försvarslösa personer, godtgörande af kostnaderna för transporterande af 53. Försvarsverket i allmänhet, nedsättning i anslaget för 73,149,210. Försäljningsmedel för kasserade effekter, deras redovisning och beräknande vid Statsregleringen 3o, 28r,3oy. 124 135 X 25 37 litt C Gardesregementernas matinrättuingar, kostnaderna för 'jZ, x 49 Garnisons-förstärkning; kostnaderne för den till hufvudstaden inkallade 117 Gate boställes öfverlåtande till Arvika köping 47 Gefle, anslag till athenaeum i Geijer, professor, prägling af en medalj öfver „ pension för hans enka
Stadsrätt kunna trygga för all våda af denna frihets utsträckande till likhet med den efter Landsrätt; och som enhet i lagstiftningen är ett af huf - Lag-Utskottets Betänkande Nr o 72, 15 vudvilkoren för densammas fullkomlighetj samt ett ständigt närmande till detta mål, utan våldsamt öfverändakastande af de i folklynnet rotfästade rättsåsigter eller lefnadsvanor, är den uppgift Lagstiftaren har att lösa; så emedan den olikhet i testaments» rätt, hvilken för serskilda classer af medborgare blifvit i nu gällande Lag antagen, ej är förenlig med förnuftets fordran af jemlik» het inför Lagen, eller har någon annan än en tillfällig historisk grund, hvars betydelse för det närvarande är ingen, kan Utskotter, som redan tillstyrkt upphäfvande af skillna den emellan Landsrätt och Stadsrätt i fråga om giftorätt och arf, ej tveka att föreslå, att den, genom Kongl, förordningen den 19 Aug. 1762, efter Stadsrätt stadgade testamentsfrihet, i följd hvaraf man eger till skyld eller oskyld bortgifva och testamentera ali aflinge-jord, samt ärfda och förvärfda lösören, må utsträckas äfven till det fall, då barn eller bröstarfvingar efterlefva, under förbehåll likväl att, (i enlighet med hvad i 4 §. af 17 Cap. Arfda-Balken är föreskrifvet) oin testamentsgifvare lemnar efter sig omyndigt barn, som eger ingen elier otillräcklig tillgång till bergning och' i6 Lag-Utskottets Betänkande N:o 72. uppfostran, så mycket af den testamen» terade egendomen afsättes, som Domaren pröfvar barnet efter stånd och vilkor behöfva till dess det kan sig sjelf nära; samt att således 5 §• i nyssnämnde Capitel och Hålk, tillika med ofvanberörde Kongl. Förordning, må helt och hållet upphäfvas och 4 § i samma Capitel ändras till följande lydelse: 4 §.
Ständer uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit, att nämnde tjenst måtte, derest densamma icke vidare vore behöflig, utan koppar-uppbörden kunde af kronobetjeningen Öfvertagas, varda vid innehafvarens afgång indragen; och har, efter det Kongl. Stats-kontoret i denna fråga afgifviU underdånigt utlåtande och dervid af anförda skäl ansett hinder för en slik indragning ej möta, Kongl. Majit, vid föredragning af Rikets Ständers ofvanberörde skrifvelse, den 11 Februari innevarande år i nåder förordnat, att nämnde tjenst skall vid nuvarande innehafvarens afgång indragas samt bestyret med emottagandet och afsändandet eller utlemnandef. af Kronans afrads-koppar derefter af kronofogden i orten, mot behörig redovisning, öfvertagas; — hvilket Utskottet ansett sig böra för Rikets Ständer anmäla. Kongl. Post-verket. § 14 {1857 års Rev.-ber. pag. 15. Med förmälan om hvad under revisions-åren blifvit gjordt för postförbindelsens lättande med utlandet hafva 1857 års Revisorer fästat synnerlig uppmärksamhet 16 Stats-Utskottets Utlåtande JW 15. dervid, atl icke någon närmare post-konvenlion ännu blifvit afslutad med Norrige, och atl Sverige i detta hänseende fortfarande befunne sig på en mera främmande ståndpunkt till bi ödralandet, än till åtskilliga utländska makter. Uti sitt, i anledning häraf, afgifna underdåniga utlåtande förmälde Kongl.
Därule stampade brö- derna framför kälkarne, nu skulle det bära af, korgarne måste man hinna sticka in före gudstjänsten. Det var roligt att titta litet i dörrspringan, att se den glada öfverraskningen och höra de välsignande utropen i den fattiga kojan. Så det värmde ända in i hjärtats innersta, det gaf ton åt sången där borta i den lilla kyrkan, det spred glans kring det anspråkslösa julträdet i det enkla barndomshemmet. Det var julslämning. — Den unga frun sprang upp. Ännu hade hon en timme ledig. Fort på med hatt o c h kappa. Midt öfver gatan fanns en enklare skobutik, där fick hon ett par goda stöflar och ett par små, starka kängor, från närmaste leksaksbutik en häst och en docka, så litet snask och bröd, och hon var färdigrustad. Varm och ifrig smög hon sig ned till det fattiga folket i källarvåningen, gläntade på dörren o c h sköt sakta in sina uppköp. Hon måste dröja en stund därute, hon kunde ej höra sig trött på jublet där inne. Så det stampades med de nya stöflarna, huru raskt de små tänderna knaprade på karamellerna och moderns af glädjetårar kväfda röst, då hon hviskade ett tack till den, som beredt hennes barn en sådan jul. Det var åter s o m förr i barndomshemmet. Den äkte mannen kunde ej nog beundra sin vackra hustrus klara ögon, den charmanta svärdottern fick tusende komplimenter för sitt fagra utseende, men ingen anade, att några små stamp a n d e barnafötler och en fattig moders lack hade färgat kindens rosor och tändt denna underbart varma strålglans i de vackra ögonen, att några små fattiga gåfvor skänkt den unga frun i gengäld en dyrbar julgåfva — hennes barndoms julglädje, den rätta julstämningen. Maria Nyström. Slakt på landet. an vaknar i dagbräckningen med en blytung förnimmelse: Usch, nu är visst blodbadet begyndtl Man gräfver Ded sig i kuddarne och försöker sofva på nytt; men nej, det går inte. På landet lefver man så intimt tillsammans med sina husdjur, att den dag de skola slaktas, blir en sorgens och rädslans dag.
I anledning af hvad denna motion i öfrigt innehåller, anmärkes, att likstolen, enligt gällande Författningar, bör uti conventionerne upptagas, hvar - Mm. BtiB - oc/i Öecon-Utifottets Eet, No Sq. »3 emot det icke lärer vara lämpligt, att byggnadsskyldigheten å prestebohl, »om genom allmänna Lagen och serskilda Författningar är bestämd, blif▼er föremål för dylika conventioner, helst sådant tilläfventyrs ofta skulla hafva till följd, att byggnaderne bomme att förfalla; och torde således Hans Janssons motion i dessa delar ej böra föranleda till någon åtgärd; men i afseende å den af samma Motionair väckta fråga, om lön för Paslcrs-Ådjnnctcrne, får Utskottet åberopa dess under N:r 58 i detta ämne afgifne Betänkande. Hvad slutligen angår det af öfrige Molionairerne framställde påstående, att rättigheten till likstols erhållande måtte upphöra; så, alldenstund denna inkomst blifvit, medelst 2 §. i 1681 års Förordning, tillagd Prester»kapet, som, uti dess Privilegierat den 16 öctober 1728, erhållit försäkran, «tt varda bibehullne vid tionde, pastoralier och rättigheter, som de dittils åtnjutit, anser Utskottet, att berörde inkomst lagligen icke kan presterskapet fråntagas eller någon förändring dermed ega rum, annorledes än genom merandmnde frivilliga conventioner, dervid jemväl det af en Molionair nödigt ansedda bestämmande af arfvode för vigsel-förrättning och kyrkotagning kan ske. Utskottet kan således, i yrkandet om likstolens afskaffande, icke tillstyrka bifall. Hvilket allt, jemte en Ledamots serskilda menings till Rikets Högloflig® Stäuders egen pröfning vördsamt öfverlemnas. Stockolm den 3o April x 83/f. /5T. ^ Reservation: af Riksdagsfullmägtigen Per Jonsson ifrån Jönköpings
St:r, såsom ja? hoppas, besluta den inskränkning i afseende på handelsrättigheten, som Uisk:t föreslagit, ty det är hufvmisakligast hos landthandlare, hvilka haft rättighet att sälja bränvin, som salning egt rum. Om R. o. Ad. således bifaller Utsk:ls hemställan i 5:te §:n, nemi. att landthandlande icke må ega rättighet att sälja bränvin, tror jag, att man gerna kan låta stadgandet i l:sta §:n, att 15 kannor skola vara minimum, qvarstå. Jag vet icke, hvarför man, när man vill upprycka roten till det onda, ändå skall tvinga personer att köpa mera bränvin än de behöfva. Jag anhåller således om bifall till Utsk:ts hemställan. Frih. Cederström, Rudolf: Afven jag anhåller alt få biträda Utsk:ts hemställan. R. o. Ad. har, sedan bränvinslagsliftningen tog en riklig och önskvärd riktning, visligen alhållit sig från att deruti göra några andra förändringar, än dem, som af verkligt behof påkallats. Nu åter är det fråga om att fastställa ett större belopp, i den goda afsigten att hämma bränvinsstipandet, hvilken jag icke tror derigenom vinnes. Fastmera skulle behofvet alt associera flera deltagare måhända kunna bidraga till dryckenskapslastens spridande. Af dessa skäl anhåller jag om bifall till Utsk:ts förslag. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan, och dels af Hr von Koch, att §:n skulle erhålla följande lydelse: »Bränvin må icke till mindre belopp än 30 kannor säljas af annan än den, som, enligt § 2 eller 4, dertill berättigad är.
Län, som, efter enahanda framställning om landlhandels olofliga idkande samt om uppköp af silfver som derunder verkställes, föreslagit, att icke någon annan må tillåtas kringvandra, än äldre och till arbete oduglige personer och sådana, sorn behöfva denna förtjenst till understöd för hustru och barn, sedan tiden för jordbruksskcitseln om hösten är förbi, och att' deras resa ej må räcka längre än till dess deras hemifrån medförda i landet verkligen tillverkade produeter äro försålde, och att all handel med andra varor må på det strängaste förbjudas, äfvensom lämpligt straff för kringstrykande yngre män stadgas. Carl Gabrielsson från Östergöthland, Olof Jeppson från Blekinge, -vice Talmannen Jon Jonsson och Johannes Andersson från Jönköpings Län, m. fl., hafva förenat sig med Motionairen’, hvaremot Johan Bengtsson och Nils Strindlund från 'Westernorrland med flere anfört, att til 1- l-äcklige stadganden mot landsköp redan förefinnas och att således de anmärkta missbruken kunnat och bort i enlighet dermed beifras. Med anledning af Herr Friherre Cederströms memorial, deri Herr Friherren förnyat sin vid föregående Riksdagar uti ifrågavarande ämne väckte motion, hafva Utskotten tagit kännedom om de serskilda motioner Herr Friherren, vid 1815 års och påföljande Riksdagar, vackt, och dervid inhemtat, att lian vid sisllidne Riksdag yrkat, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t förnya deras underdåniga anhållan örn utfärdande af de Förslag lill förordning om handtverkerien, till Författning 6 Lagsamt Allm. Besv. och Oecon.-Vtsk. Betankande N.o 33. om gerningsmäns antagande på landet och till Handels-Ordning, som Rikets Ständer vid nämnde Riksdag till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnat.
Häraf visar sig det nära sambaud, som, hvad särskildt städerna angår, emellan statsförvaltningen och stadskommunerna eger rum, och huruledes de i sjelfva verket inom den förra utgöra särskilda institutioner, sorn, då de nyttigt verka för sig, på samma gång verka för det allmänna. 5 XXXIV I. Hvad under rubriken Allmänna sladganden (§§ 1—7) i 5 § om den s. k. stadsjorden, öfriga stadskommunerna tillerkända lucrativa rättigheter samt deras fasta eller rörliga kapital är sagdt, står alltså i full öfverensstämmelse med det på allmänna författningar och särskilda privilegier grundade sakförhållandet inom stadskommunerna, och är egentligen att anse såsom en för fullständighetens skull införd bekräftelse derpå, Af större betydelse äro de bestämmelser, som uti 3 § föreslås, nemligen angående frågan, hvilka såsom medlemmar af en stadskommun skulle vara utt anse, berörande denna § både gamla och nya förhållanden. Kastar man blicken på fordna tider, då stadskommunerna vida mer voro slutna småsamhällen, än de, i följd af en af erfarenhet och civilisation under tidernas lopp utvidgad synkrets, i nyare tider det äro, så visar det sig, att städernas innevånare hos oss fordom skiljdes i två hufvudklasser: borgare och gäster, af hvilka de förra voro, och de sednare icke voro, såsom medlemmar af kommunen uti dess stora bok införda. Den som i denna bok var inskrifven egde i staden burskap; gäst var den, sorn der sig eljest uppehöll, antingen för handel eller annat borgerligt yrke, eller af andra anledningar, och stod en sådan gäst i äldre tider under ett slags patronat af den borgare, i hvars hus han bodde. För vinnande af burskap gåfvos två hufvudgrunder: idkande inom staden af ett borgerligt yrke jemte besittning af en viss till sitt minimum bestämd förmögenhet, samt egande af någon till stadens område hörande fastighet, hvilket äfven förutsatte idkande af något borgerligt yrke. Vunnet burskap förpligtade ovilkorligen till deltagande i stadens utskylder och angelägenheter för en viss tid, äfvensom det utgjorde ett hinder alt på samma gång erhålla eller njuta burskap i någon annan kommun; men burskap för yrke kunde utländning så väl som inländning vinna.
Cecilia H o l m b e r g s yttre lif erbjuder, som man kan finna af denna konturteckning, icke så m y c k e t ovanligt o c h omväxlande, men i stället har det gestaltat sig synnerligen gynsamt för en harmonisk o c h sund utveckling a f hennes anlag. D e n litterära begåfningen yttrade sig omisskänligt redan i barnaåren. Till julaftnarne plägade den lilla Cecilia öfverraska sin far m e d små skriftliga uppsatser, som buro vitne o m, huru hans undervisning grodde o c h spirade hos dottern, o c h hvilka för h o n o m voro de dyrbaraste gåfvor han kunde få. Ett af dessa små försök — hennes första — rönte utmärkelsen att tryckas i Onkel A d a m s barntidning Linnsca 1868, o c h fru H o l m b e r g kan sålunda sägas redan vid 11 års ålder hafva g j o r t sin debut inom pressen. Hennes egentliga litterära verksamhet börjar emellertid först 1883, o c h de, som närmast förmått henne att söka göra sin litterära begåfning fruktbringande för en större allmänhet, äro hennes broder, skalden A. U. Bååth, samt H o l g e r Drachmann. U. B å å t h ». nya öfversättningsarbeten nämligen » Valda berättelser af Holger Drachmann » o c h ett urval af M. A. pOLBAN. grund af personlig bekantskap med författaren, den kände tänkaren o c h egyptologen. Bland hennes många sedermera utkomna öfversättningsarbeten nämna vi Sophus Schandorphs » Ulan hållpunkt » samt » Från Alpernas skogsbygden (1889), ett urval alpberättelser från Steyermark af K. P. Rosegger, hvarigenom denne Österrikes störste nu lefvande folkskald för första gången presenterades för svenska läsare. H o n har dessutom öfversatt talrika berättelser o c h skisser af Carmen Sylva m. fl., hvilka finnas införda i en del tidningar o c h tidskrifter såsom Hemvännen, Tidskrift för H e m m e t, N y D l. Tidning o.
— ]N:o 47^- angående verkställd omröstning öfver en med grunderna lör allmänna bevillningen sammanhang ägande fråga. (BevillningsUtskottets memorialer Niis 34 och 3g). XAil. B. 460. XXIII. A. 186. — Nio 479- angående anställd omröstning i följd af skiljaktiga beslut öfver en punkt uti utlåtandena Niis 92 och 221. XXII. B. 460. XXIII. A. i8ö. XXIV. E. i'4L Å. 21g. XXV. E. gl. — JN:o 499- angående votering i anledning af Bevillningsutskottets memorial Nio 4's rörande besluten i fråga om tulltaxan. XXV. B. 28, 78. A. 99, 138. — Nio 5o4. angående verkställd omröstning i fråga om brännvinsbrännings-afgiftei na. (Bevillning»- samt Allmänna Besvuisoch Ekonomi Diskot tens memotial Nio j4.) XXV. B. 86. A. 128. XXVI. E. 6.1. — Nio 5o5. angående vei kslälld omröstning i följd af PiiksStåndens olika beslut 1 afseende å stämplade pappersaf giften. (Se BevillningsUtskottets memorial Nio 44-) XXV. B. 86. A. 128. XXVI. E. 62. — Nio 5o6. angående verkställd omröstning i anledning af RiksSlåndens skiljaktiga beslut rörande extra-statsreglerin - ( 296 ) gen. StatsUtskottets, det Förstärkta, Memorialer: — N:o 532. angående verkställd omröstning öfver den uti i5g punkten af BevillningsUtskottets memorial N:o 41 >n* tagna voterings-proposition. XXV. B. A. 4^4' XXVI. E. 64.
Af ofvan gjorda utredning torde framgå, att en nedsättning i portot för inrikes brefvexlingen, såsom varande Postverkets hufvudsakliga intrad, näppeligen torde vid denna tidpunkt böra ifrågakomma, så vidt ej på samma gång särskildta nya anslag af statsmedlen blifva åt verket anvisade, för att detsamma må kunna fullgöra sina förbindelser och fortgå i en tidsenlig utveckling. » Dessa uppgifter har jag erhållit af sjelfva General-Poststyrelsen, och, derest de äro rigtiga, kan jag således icke vara den, som det tillhör, att mottaga förebråelser derför. Jag tror visst icke, att Postverkets inkomster på något sätt bortslarfvas, utan jag tror tvärtom, att största noggrannhet iakttages inom detta verk, men, då man får en sådan tablå som denna för ögonen och dessutom finner att Stats-Utsk:t utan alla motiver tillstyrkt en förhöjning af 500,000 rdr i anslaget till Postverket, så har man skäl till det antagandet, att dessa medel icke skola användas till postkommunikationernas förbättrande, utan endast till betäckande af den balans, som uppkommit i Postverkets affärer genom byggande af ångbåtar och ofördelaktiga konventioners ingående. Jag tycker icke om den der formen, att upplysningar och utredningar icke meddelas Riksdagsmännen, utan att man sjelf måste lyfta pä slöjan, för att se hvad som sitter under den. Då jag likväl nu erhållit försäkran om, att upplysningar skola meddelas ang:de det som rörande Postverket är hemligheter för R. St:r, då R. Shrs Revisorers berättelse blir föremål för granskning, vill jag icke vidare insistera på återremiss af den nu föredragna punkten, utan skall anteckna i mitt minne det löfte, jag fått, och skall begagna mig deraf, då det behöls. Hr Rosensvärd: Under åberopande af hvad jag förut anfört och då en återremiss icke skulle lända till något resultat, vid det förhållande, att två Stånd bifallit Utsk:ts förslag, vidblifver jag mitt yrkande om bifall till detsamma. Utsk:t har så mycket mera saknat skäl att nu frångå de beslut ang:de anslaget till Postverket, hvilka R.
N:o 12, sorn äro upptagna framför skollärare, Ropades ja. k Den 3 0 c l o b e r e. ni. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla hvad Disk. i afseende på skollärare föreslagit. Ropades ja och nej. Hr Ribbing: Jag förmodar, alt Hr Landtm, framställer propos. på hvad betänk. N;o 27 innehåller i detta afseende, och då svarar jag nej. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla hvad Utsk. i betänk. N:o 12 föreslagit i afseende på skollärare. Ropades ja och nej. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s i allat. N:o 27 i afseende på skollärare framställda förslag. Ropades starka ja, blandade med många nej. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverrösta! nej. Hr Ribbing: Jag begär votering, emedan genom det nu fattade beslutet stadgandet om skollärare skulle komma uti inconscqvens med hvad R. o. Ad. förut beslutat i afseende på informatorerna. Frih. Tersmeden: Jag finner ej, att del behöfves någon conseqvens emellan skollärare och informatorer. Efter mitt förmenande äro skollärare mycket mera att sätta uti parite med .Statens tjenstemän, och derföre yrkar jag bifall till Utsk:s förslag uti betänk. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han icke rätt fat tat Hr Ribbing* förslag. Hr Ribbing: Som ingen understöd! mig i min begäran om votering, så vill jag ej uppehålla R. o. Ad:s lid ulan afstår. Då Hr Landtm, nu började framställa förslag till voter:spropos. , begärde Hr Ribbing åter ordet och yttrade: Jag vill ej uppehålla R. o. Ad:s tid, och derföre afstår jag från min begäran om votering, så mycket mera, som jag derutinnan ej af någon biand R. o. Ad:s ledamöter blifvit understödd.
Den s. k. strvpningen vållas således lika mycket af sedelemissionen; ty det är klart att när personer uttaga sina i Bankerna insatta penningar, så kunna dessa icke operera med samma verksamhet sorn förut. Uppoch afskrifningsrörelsen är onekligen nyttig för landet, emedan den upsamlar kapitalerna, men det är tillika en för Bankerne mycket farlig rörelse; ty vid minsta förskräckelse som griper allmänheten kunna dessa medel genast uttagas, och då slår Banken inom ett ögonblick redlös, så vida den grundat sin verksamhet endast på denna rörelse. Hvad angår Hr Aminoffs yttrande att borttagandet af BiksmynlKassan såsom grund för sedelemissionen skulle medföra en minskning i insättningarne på uppoch afskrifnings-räkning, så erkänner jag att jag icke förstod detsamma. Man kan på uppoch afskrifningsräkning lika väl insätta Privatbunkssedlar som Riksmynt, och dessutom kan man utlåna Riksbankens sedlar, så ofta de insättas på uppoch afskrifningsräkning. Utsk:s hår afgifna förslag, grundadt på de noggrannaste undersökningar af verkliga förhållandet, medgifver, ehuru med någon liten inskränkning, just den sedelutgifningsrätt, hvaraf Bankerna hittills begagnat sig. Det kan icke vara lämpligt att under nuvide tidpunkt inskränka denna sedelutgifningsrätt endast till grundfonds-hypolhekerne; ty derigenom skulle man endast tvinga dem att vidtaga en ytterligare strypning, för att begagna Hr Hjertås uttryck. Hr Aminoff yttrade äfven att Bankerna icke borde få utgifva sedlar på kreditiv-handlingar, hvilka icke hvilade på någon annan säkerhet än en borgen, och jag erkänner att häruti ligger en sanning, men då dessa kreditiv-handlingar aldrig omfatta längre tid än ett år, och då man kan antaga att Bankerna skola vara temligen försigtiga vid antagandet af dessa borgens-säkerheter, hvilka med afside å den korta tid för hvilken de gälla, måsle erkännas vara lämpliga, så ansåg sig Utsk. icke böra föreslå en förändring i delta afside, hvilka skulle hafva medfört en stor rubbning af de närvide förhållandena.
Efter förnyad föredragning af StatsUtskottets under N:o 60, afgifne Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar mot Utskottets Betänkande i fråga om ersättning af Staten för Svenska Medborgares lidne förluster, genom upp - Prof Utär. rf, 39 Nfi*. rias, 333 bringhingar; fann Preste-Ståndet för godt att, med afslag å berörde Utlåtande, förklara det ersättning borde ega rum för de förluster, hvilka enligt 1822 års Ständers afgifne Utlåtande kunde till betalning godkännas; dock med uttryckligen dervid fästadt förbehåll, att ett sådant medgifvande för ( enna gång, icke må få gälla såsom praejudicat för andre dylika ersättnings påståenden, sorn hädanefter kunna göras; Och stadnade Preste-Ståndet, i afseende å de grunder, efter hvilka ersättnings beloppen böra pröfvas och bestämmas i följande beslut. 1:0 Att jrte Puncten i samma Reservation antogs med den redactions förändring, att, i stället för uttrycket: varor somäro till utförsel förb judna, bör sältas: varor som voro till införsel förbjudna* 3:0'Att lide Puncten enligt Ridderskapets och Adelns förslag bör sålunda uttryckas: Som 236 Prat. Ut dt', rf, 2') Noit. 1X23. Svensk man må ej den betraktas, hvi1w ken seden förlusten tima t} afflytta! Ur Riket. 4:0 Att 12 Puncten bör erhålla följande af Rid., derskapet och Adeln föreslagne redäction : Kecla^ mentén a figg e, att med el inför Dom. Stol betyga, att någon ersättning för hans, genom upp b ringningar timadeför1 u st, hvarken genom assurance eller pä annat sätt, honom till större eller m in* dre del t i 11 g odok o m m i t, eller att Recin* manten antingen derigenom att han e mot föreskrift seglat utan convoy eller annorledes förverkat sin] rättighet till assurance. rpo Att 22 Puöcten enligt Ridderskapets och Adelns beslut sålunda uttryckes :