Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bancooch Lag Uiskotteris Utlåtande, N:o 27, i anledning af de inom Riks-Stånden framställda anmärkningar vid Utskottens, under N:o l5, afgifna Betänkande, med Förslag till Lag angående Myntbestämningen, blef sistnämnde Betänkande, N:o 15, af Preste-Stån. det bifallet, som derjemte godkände de här. vid af Utskotten, uti Utlåtandet N:o 27, gjorda, på Rikets Ständers beslut i Myntbestämnings-fragan beroende, vilkorliga förändringar. Från VällofL BorgareStåndet, S. D. Föredrogs å nyo följande StatsUtskoltets Utlåtanden : N:o 356, i anledning af Herr von Hartmansdorffs motion om inventering af Rikets Regalier, bifölls N :o 337, innehållande berättelse om verkställd granskning af Salpeter-fondens räkenskaper för år J8vt61 Ilo Prat■ Utdrag den 2 3 December J829, Med bifall lill hvad Ulskottet häruti tillstyrkt, lade Ständet Berättelsen, N;o 337 , i öfrigt till handlingarne; N:o 538, innehållande berättelse om verkställd granskning af Numer-Lotteriets räkenskaper för Sr 1826, lades till Handlingarne ; N:o 53g, i anledning af Rikets Ständers,' år 1825, församlade Revisorers hemställan, i afseende pa Ofver-Styrelsen af Numer-Lotteriet och dess öfverflyttning till Fullmägti-; ge i Riksgalds-Contoiret, bifölls; N:o 340, angående anslag för fullbordandet af Garnizons-Sjukhus - byggnaden , samt Kongl. Andra LifGardets Casernbyggnad, bifölls ; N:o 343, i anledning af erhållna återremisser på åtskilliga af Utskottet afgifna Betänkanden , lades till Handlingarne ; N:o 311^, angående användande af den till Adelforss Guld-verk lydande egendom med tillhorigheter: Prot'.
Det var minsann inte godt att utesluta någon — huru gärna man än ville — och i brölloppsgården, hos rika grosshandlar Berggrens, var en komité tillsatt bestående af bruden själf, hennes föräldrar, en moster, två fastrar och en pensionerad major — samhällsoraklct i etikettsfrågor — för att afgöra, hvilka som skulle räknas till fåren eller getterna. En del voro ju själfskrifna och behöfde ej komma under debatt, såsom embetsmän, stadsfullmäktige, änkenåder och högadliga fröknar — som slagit sig ner i den lilla staden för alt få de knappa styfrarne att räcka till — och främst af allt de som voro högt taxerade. Fru Berggren var vid förfärligt lynne, och hennes grofva, något pussiga ansikte, som då hon var glad oeh vänlig ej saknade ett visst behag, föreföll rent af frånstötande. Dottern som var en kopia af modern, ehuru i förbätlrad upplaga, var gråtfärdig och grosshandlaren nervös som alltid, då det gällde husliga angelägenheter. Många svåra punkter hade redan klarerats, såsom då det var fråga om att utesluta handlanden Person, som för några år sedan gjort sig skyldig till förfalskning och gått fri endast genom mutor. Majoren hade starkt hållit på, att han ej skulle bjudas; men ehuru lite hvar fruktade hans häftiga lynne, hade han fått alla emot sig — ty Person var i alla fall stadens rikaste man, med hvilken det minst af allt gick an att stöta sig. Det såg sannerligen ut, som hade en stor del af samhällsmedlemmarne varit äggskal, så rädd var man för detta — » att stöta någon ». » Moster Beate », som var lite sträng i sina åsikter och satte sin ära däri, hade också framkastat att unga baron G. — som var allmänt känd för sitt dåliga lefnadssätt — skulle få sitt namn struket på bjudningslistan, och grosshandlaren medgaf, att det såg han också helst. » Det där förstår du inte Berggren, » inföll hans hustru harmset. » Att han är en dålig människa, vet lite hvar, men hvad angår det oss egentligen. Blir inte han bjuden, kommer naturligtvis inte hans mor friherrinnan, och hur tycker du det skulle se ut. » » Hon har då också låtit tala om sig så
Den dansas med utmanande köld och åskådas ännu kallare, men mä det sägas till de ungas heder, att det till största delen är de gamla, som flocka sig omkring dessa föreställningar, och som småle, när dansöserna, sjukligt bleka under kindernas smink och med döda blickar — blickar för hvilka ingenting har värde, för hvilka ingenting lyfter sig och strålar — göra ett af dessa språng, där det gäller att uppnå det omöjliga, det osannolika af lagen om jämvikt och dalman framför allt uppnår att drifva det fula och det afskräckande till sin spets. Denna bedröfliga skicklighet är det groteska resultatet af årslångt arbete. Det finns till och med en skola — detta är verkligen ordet — där äldre stjärnor, hvilka den fruktlösa kampen mot åren och formernas alltför omfattande rundning tvungit att öfverge de forna triumfernas fält, utöfva det allvarsamma kallet af lärarinnor, ett kall som åtminstone fordrar kroppskrafter. Det gäller nämligen att, som termen lyder, » krossa » armar och ben på denna lofvande elevstat, och detta förfaringssätt är lika plågsamt för den ena parten som påkostande för den andra. En nyttig sysselsättning skulle kosta långt mindre tid, långt mindre ansträngning — att nu icke tala om smärtan — men dessa aspiranter, som fasa för hvarje tanke på arbete, besöka regelbundet, utan att förtröttas och utan att låta någon pina afskräcka sig, sin skola i kvarter Pigalle. Undervisningen är hvarje dag densamma. Eleven slår sig ned på en stor getfäil, och den värda lärarinnan vrider och vänder på deras armar och ben för att bryta dem i alla leder, under det delinkventen mången gång skriker af kval. Och allt detta för att under några år, medan ungdomens och fägringens illusion ännu varar, kunna förvåna publiken på de offentliga balerna, ty hvad blir väl slutet på deras trista existens. I bästa fall en förtidig död, ty de lefva fort, dessa olyckliga, eller också en mer än sorglig medelålder, delad mellan umbäranden ock slö resignation, ty det är icke alla, som kunna haka sig fast vid den tvifvelaktiga räddningsplankan att sluta som välbeställda lärarinnor vid skolan i kvarter Pigalle.
Stir detta bifallit, samt densamma, i följd deraf, nu blifvit af Utskottet å RiksStatens 8:de HufvudTitel uppförd, kommer nämnde yrkande att förfalla. 2:0 Då Utskotten i samma Betänkande äfvenledes tillstyrkt att g:de HufvudTiteln måtte tillökas med Betankanden, N:o 252. 209 20,000 R:dr, för att, jemte beloppet af de derifrån på andra HufvudTitlar öfverflyttade Anslag, uteslutande användas till understöd vid ägoskiften samt till foitskyndande af AfvittringsVerket i Rikets Norra Provinser; så kommer berörde tillökning af 20,000 R:dr att vid StatsRegleringen uppföras å denna HufvudTitel; och som R. II. St;r härtill redan lemnat deras bifall samt derigenom otillräckligheten af Titelns förutvarande Anslag blifvit ådagalagd, lärer ock den af Hr Grefve Gyllenborg, Joli. H.j gjorde framställning förfalla, nemi. att senom uppskof i Anslaget till nästa Riksdag, utgifterne nedsättas, serdeles som Hr Grefven, ehuru medgifvande nyttan af enskiften och allmänna bidrag dertill likväl anser att desamma nu mera kunna betydligen inskränkas, sedan blott för Skåne flere HundradeTtrsende R:dr af Statens medel i sådant ändamål redan utgått, och SpannmålsProductionen i Riket så tilltagit att Spannmålsbrist icke vidare synes att befara, då under de sistförflutne åren behofven icke fordrat de ymnigare Spannmåts-tillgångarne som Landtmannen vid saknad afsättning med bekymmer nu måste osållde förvara. 3:o Hos II.
Berörde, i stället förfden förra Rotefrihetsbevillningen utgående afgift, hvilken före 1841 års Stats-reglering directe influtit lill Hufvud-Titlarne för Landtoch Sjöförsvaret, blef vid sistförflutne Riksdag uppförd bland Statsverkets ordinarie inkomster och beräknad till 28,000 R:dr, emot det att serskilde Stats-anslag för Försvarsverket till enahanda belopp uti Riks-Staten upptogos. Inkomsten har under åren 184.1 och 1842 icke uppnått den beräknade summan, hvarföre, i enlighet med Kongl. Maj:ts Proposition, Utskottet föreslår dess upptagande till 18:0 Bätsmans-vacance-afgiften, utgående för ständiga och tillfälliga vacancer vidbåtsmanshållet, har väl, efter medelberäkning för åren i838—1842, något öfverstigit det vid sednasle Statsreglering derå upptagne belopp, men torde dock, på sätt Kongl. Maj:t i Wäder föreslagit, böra fortfarande utföras till 19:0 Krutoch Salpeter-försäljnings-medel beräknades vid sista Statsreglering till 90,000 R:dr. I betraktande af denna inträds successiva stigande, och då medelbeloppet för åren i83S1842, uppgått till 97,474 Ibdr, tillstyrk er Utskottet, ali, i öfverensstämmelse med Kongl. Majrts Proposition, beräkningen må höjas till 20:0 Controll-Stämpel-Medel. Denna inkomst-titel, hvilken uti nu gällande Riksstat är upptagen lill 9,000 R:dr, och under åren i838 - 1842 i medeltal bestigit sig till 10,823 R:dr, är af Kongl. 3 tats-Conloret föreslagen till io,5oo, och då detta för höj - 6,000. 27,000.
J O L I N F R Ö - B E R G S &lt; &lt; •&lt; A {3 8 Vesterlånggatan 3 8 19 j u l i: Entré 3 0 öre, barn H V A R J E som sätter värde på att vid hembakning erhålla goda småbröd och tårtor, spisoch knäckebröd, olika sorters limpor, olika slags karameller och glace samt god. jäst m. m., m. m. bör insända 75 öre i frimärken till C. O. Ekblad &amp; Comp:s bokhandel i Vestervik, då portofritt erhålles en tillförlitlig SatS-bok för nämnda ändamål. [2167J " O. lista serien af Amerika — Kalifornien. F e r n k m altare, (etablerad 1860). STOCKHOLM 52 Vesterlånggatan 52 Specialité: Peruker för damer och herrar. Allm. [2170] TILLVERKAREN (bredvid Svea-Salen) den KARL ERIKSSON, varumärke. Dalkullans rena, D O K T O R A. I En samling råd och upplysningar | för hemmet och hushållet. Bearbetning från tyskan af 0. H. Med I 168 upplysande träsnitt. Pris 3: 50, | inb. Ur det rika innehållet anföres: | Näringsmedel o. deras näringsvärde. J Inköp af näringsmedel. Råa näringsme| I dels förvaring. Inläggning o. konservering. Näringsmedlens tillredning. VattP net i hushållets tjänst. Kokkärl o. hus&amp; geråd. Arten o. beredningen af olika ^ slags blandningar. Spiselns o. kakelugI nens skötsel. Ordningen i hushållet. Fläckars borttagande. Spritoch |] fotogenlampor. Striden mot ohyra i huI set o. köket. Praktiska vinkar för varma | J och kalla dagar. Helsovården i familjen. Sjukrummet. [2149] lats i familj önskar till hösten en undervisningsvan lärarinna, mäktig främmande språks konversation. Utmärkta betyg. Svar till » Gurli », Iduns byrå. N. A. Adolf Bonniers förlag: - AKTIEBOLAG. P Bokto Gail piensburg KRONOR.
Men i öfverensstämmelse med den af Cominitterade Iagde grund, att Tullförsnillning och Lurendräjeri ansetts utgöra lika svåra förbrytelser, ansåg Högste Domstolen desto mindre en skillnad böra göras, hvarigenom Tullförsnillning af varor under 50 R;drs värde belädes med böter, hvilka icke egde rum för Lurendräjeri af samma belopp, som det icke syntes troligt, att egenteliga Importeurer eller handlande skulle finna någon uträkning, att uppsåteligen undansnilla deri ringa afgilt, som å ett sådant varuvärde kunde belöpa, utan lärer sådant oftast komma att härröra antingen af glömska eller andra tillfälliga orsaker, i anseende hvartill och för att bibehålla den redan lagde principen, tillstyrktes en sådan förändring af det momentet, som härom handlar. ’’För förbudna eller tullförsr.illade varor, som anhållas under 50 R;dts värde erläggas ej 732 Proposition örn Lurendr. o. Tullförsnillnings böter; men varan förverkas pä sätt redan är sagdt. Beträdes någon andra gängen eller oftare med enahanda missbruk bote derjemte i sådant fall den' förbrutna varans värde; hvilket sednare äfven skall iagttagas vid de tillfällen då den förbudna eller tullförsnillade varan utgör i värde från och med 50 till 400 R:dr.” Och den nästföljande meningen: För tullförsnillade etc. till öfver eller under 50 R:dr skulle i sådant fäll utgå. 10:0.
Utlåtande rörande den önskade förändringen af 81 och 83 §§ Regerings-Formen, hvilken förändring Beredningen afstyrkt, bifölls. 2:o) Beredningens afstyrkande af den önskade förändringen af 61 § Riksdags-Ordningen gillades. 3:o) Utskottet biföll Beredningens afstyrkande af någon förändring i 64 § Riksdags-Ordningen och 103 § Regerings-Formen, äfvensom Utskottet godkände, hvad Beredningen åberopat så väl angående förändringen af 65 § Riksdags-Ordningen, som angående 41, 66 och 67 §§ i samma Grundlag om Bancooch Riksgälds-Fullmägtiges utöfvande af Riksdagsmannarätt. 4:o) Afslog Utskottet Beredningens project, att orden »såsom till upptagande af frågor om grunderna för allmänna Inrättningar af alla slag, ehvad de röra Uppfostringsoch Undervisningsverken, Allmänna Fattigvården, Landthushållningen, Bergverken m. m.», skulle öfverflyttas ifrån den 34 till 36 § Riksdags-Ordningen; och trodde Utskottet det nuvarande stadgandet höra förblifva orubbadt. 5:o) Utskottet biföll den af Beredningen vid 78 § gjorda hemställan, att endast samtycket af 2/3-delar af ett Stånds Ledamöter skulle erfordras för att ställa en dess Ledamot under lagligt tilltal. Häremot reserverade sig Herr Brukspatronen Mahnberg. Utskottet beslöt härefter, att anmärkarens yttrande vid 78 § Riksdags-Ordningen rörande en Riksdagsman, som särskildt trycker ett yttrande inom sitt Stånd, utan detsammas bifall, hvilket af Beredningen blifvit tillstyrkt, skulle i Utskottets Memorial inflyta. 152 Riksdagen 1810. Den frågan, huruvida det yrkade Författare-ansvaret för individuella förolämpanden af Personer utom Ståndet borde äga rum, äfven utan att sådane yttranden blifvit särskildt genom trycket allmängjorde, hvilken Beredningen bänskjutit till Utskottets pröfning, blef, uppå Herr Brukspatron Malmbergs begäran, tills vidare lagd på Bordet.
Med anledning af hvad sålunda förekommit, hafva Rikets Ständer funnit godt att till E. K. Maj:ts förevarande nådiga framställning lemna bifall. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 20 November 1863. Escpeditions-Utskoltets Förslag till underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 23 Nov. 1863. Preste-Slandel den 23 Borgare-Ståndet den 24 Bonde-Ståndet den 25 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående försäljning af Nya Varfvet i Göteborg. (Stats-Utskottets Utlåtande N:o 215.) S. A. K. Af en den 23 nästlidne Oktober till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition hafva Rikets Ständer inkemtat, hurusom redan i det utlåtande, som den 17 Februari 1845 afgafs af en i nåder förordnad Komité för utarbetande af förslag till sjöförsvarets ordnande, yttrats den åsigt att, då Kongl.
Vid bordet näst intill de båda officerarnes hade undan för undan samlats en högröstad skara af » artister » från manegen, allt efter som de hunnit ut ur sina klädloger, med sminket nödtorfteligen tvättadt bort ur svartmuskiga ansikten o c h från kvinligt runda kinder, med håret ännu osande från frisörens tänger och med en atmosfär af skarpa parfymer och stallukt, som spred sig vida omkring. Midt i kretsen presiderade Evelyne i bjärtrödt sidenlif och ljus herrkravatt med båda armbågarne helt nonchalant på bordet o c h en arseniksöt cigarett mellan sina glänsande hvita tänder. Hon skrattade och läspade ideligen sin missengelska åt höger o c h venster och delade jämnast möjligt varma blickar åt alla de manliga kamrater, som uppvaktade omkring henne, de nyfiket spejande gästerna vid angränsande bord, barnsligt stolt och glad att vara den afgjordt lirade primadonnan. Clowner och jockeyryttare voro nu förvandlade till sprättiga dandies i denna utmanande banala toalettstil, som är expressiv för folk af hippodromens » fria konst » • — kolossala similistenar i kråsnålar o c h tjocka ringar, kulörta skjortbröst, fladdrande halsdukssnibbar, ljusa västar o c h storrutiga benkläder af engelsk snitt. Och en smula afsides vid ett af bordets hörn, innesluten i sin suveräna värdighets allvar, lät den groflemmade direktören den ena absinlhen följa den andra efter genom mörkret under ett par väldiga, vaxade knäfvelborrar. De båda unga officerarne hade från sin plats följt den lifliga scenen vid bordet intill med det intresse, som gärna utomstående hysa för allt » a r t i s t e m e r i t », då plötsligt Ruda ifrigt fattar Kurt 1800 om armen och lutar sig fram mot honom, hviskande i hans öra. » Ser du, se där — det är j u han — det är omöjligt annat — det ansiktet bedrar man sig ej på! Han var dock inte med vid föreställningen! Hur egendomligt att jag skulle se honom åter! » » Hvem? Hvar? » — frågar Kurt. Han kan ej Upptäcka någon nykommen. Ruda pekar bort mot ingången till den inre matsalen.
Departements-chefen ansett sig icke höra förorda högre onslagsförhöjning, an den af Kongl. Maj:t här ofvan föreslagna; hvaremot uti 2;ne inom Borgare-Ståndet väckta och till Utskottet remitterade motioner (N:ris 168 och 145) H errar Per Staaff och L. N. Eneqvist, under åberopande hufvudsakligen af de utaf Kommers-kollegium till stöd för ofvanberörda framställning andragna skäl, anhållit, den förre, att det årliga löne anslaget för öfverlärarne vid navigationsskolorna i Calmar, Hernösand, Westervik, Wisby och Carlshamn måtte ökas till 2,000 R:dr och arfvodet för underlärarne till 1,000 R:dr samt det årliga anslaget för de materiela behofven vid samma skolor bestämmas till 750 R:dr; och den sistnämnde, att, i enlighet med bemälda Kollegii hemställan, förhöjning af 125 R:dr mätte beviljas i ordinarie lärarens vid Wisby navigationsskola aflöning eller från 1,875 R:dr till 2,000 R.dr, samt dervarande underlärares a rfvode, 625 R:dr, ökas med 575 R:dr eller till 1,000 R:dr.
Men enhvar, som handlagt sådana ärenden, hvari tillämpning af denna Nådiga Stadga förekommer, vet nogsamt att densamma väl lemnar tillräckligt skydd emot försvarslösa personer, hvilka redan blifvit för gröfre brott straffade, men deremot laborerar med de mest slappa och opraktiska bestämmelser då det gäller just den lyckligtvis vida öfvervägande kategori af försvarslösa personer, som icke blifvit för brott straffade. Det må väl medgifvas, att då fattigvårdsförordningen stadgar, att betlaren skall såsom försvarslös behandlas, så låter detta ruskigt nog; men — ser man nogare efter — så visar det sig att namnet är farligare än saken, tack vare den långa med många omvägar förenade procedur, som måste iakttagas, då fråga uppkommer om betlarens dömande till allmänt arbete. För att åskådliggöra detta, anhåller jag att få återvända till vår gamle bekante, som för tiggeri blef häktad deruppe i Luleå och skulle afsändas till Konungens Befallningshafvande i Carlskrona. Dit ankommen, blifver han — frigifven, med förständigande att afgå till den socken han tillhör, och kommunalnämnden undfår befallning att låta förekalla betlaren och meddela honom den i försvarslöshetsstadgan föreskrifna varning. Jag lärer icke behöfva erinra, att är betlaren af den rätta sorten, så bryr han sig icke 20 Motioner hos Mdderskapet och Adeln 1865. N:o 9. om det erhållna förständigandet, utan styr kosan hvart han behagar, och ändamålet med hans forslande den långa vägen igenom hela riket är då förfeladt. Men antag, att han beskedligt inställer sig i socknen och undfår nyssnämnda varning, genast derpå är han åter ute och stryker omkring under betlande, intilldess alt han för andra gången häktas och afsändes till Carlskrona, der han af Konungens Be fallningshafvande får föreläggande att inom viss tid skaffa sig laga försvar, vid äfventyr att eljest varda till allmänt arbete dömd; hvarefter han för andra gången — frigifves, ty endast den, som är för allmänna säkerheten »synnerligen vådlig» kan åläggas att från häktet förskaffa sig laga försvar.
Johanniter-orden och diakouisshemmen arbeta i basta samforsthd, Johannitersystrar ofvergB ej sallan till diakonissor, ja, en af ordens chefer bar nyligen nttsllat som sin Bsikt: ~ a t t vFtr tids kvinnor skulle i en vidgad diakonissverksamhet fima falt for sin arbetsifver, utan att behofva konkurrera med maunen pti deras olnriden - och s i vore den kinkiga .kvinnofrBgan lost! s A£ den i foreggende artiklar *) lamnade hastiga ofverblicken af sjukskoterskornas fofhillanden i olika lander se vi, att sjulrskijterskornas kall, hvilket fordom endast var en det medlidsammn hjartats impuls att hjalpa, i v i r tid utvecklat sig till ett yrke, for hvars till.fredsstiillande utijfvande stal-las storn fordringar pi % fack-bildnjng samt Bfven, att denna dess utveckling gestaltat sig ganska olika i de skilda liinderna, allt eftersom den p&amp;verkats af olika national-lypnen, ekonomiska och andra f orh %llanden. I England hafva sju kskoterskornn slilnnda redan organiserat sig i fnclrforeningnr, och deras ngsta, ej dltfor afliigsna mill, ar att erhiilla en lagligt erkand exarnen och ett lagligt register ofver dess examinernde sjukskMerskor, hvilket inne-. bar ett skydd for deras yrke, liknande det gymnasternra Btnjuta i Sverige. De skola sakerligen inom kort nA detta mil. I Frankrike kommer sjukskliterskornas ' ode troligen lange Hnnu att bero af politiska forhillanden. I Tyskland har sjukvftrden till den grad gjorts till en valgorenhetssak, att dess utveckling siisoln yrke aUt for mycket forbisetts.
Då en brån vinstillverkare otvifvelaktigt råkar i lika stor förlägenhet, om brånneriredskapen förstöres eller väsendtligen skadas, som om en sådan olycka inträffar med sjelfva bränneriet, har denna § blifvit i sådan syftning förändrad. § 28 (26). Enär Rikets Ständer af det stora antal sökande, som vanligen anmäla sig till kontrollörsbefattningar, dragit den slutsats, att någon nedsättning af nu bestämda •i Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 118. arfvoden kunde vidtagas, utan att brist på duglige sökande derigenom skulle uppstå, hafva Rikets Stånder funnit skäligt bestämma det arfvode, kontrollörer skola af Staten erhålla, till minst fyra och högst sex Riksdaler om dagen. § 34 (32). Enligt Rikets Ständer meddelad upplysning skall, vid bestämmandet af spritvarors rymdmått, vågning i förening med profning både vara lättare att verkställa ån den nu brukliga uppmätningen och erbjuda flera andra fördelar framför densamma, emedan man då ej år beroende af varans vårmegrad, samt förvaringskärlen ej behöfva ståndigt omjusteras, hvilket för närvarande förorsakar både besvär och kostnader. Då dessutom vid tullbehandling af spritvaror, hvilka förut förtullats efter den i varan ingående alkoholvigten, men numera efter kannemått, det förfaringssätt år antaget, att varans rymdmått utrönes genom densammas vågning och alkoholhaltens uppskattande förmedelst afprofning, för hvilka beräkningar särskilda, af brånvinskontrollbyrån upprättade tabeller blifvit meddelade, samt genom iakttagande af enahanda förfaringsoch beråkningssått vid den inhemska brånvinstillverkningen större noggrannhet lärer kunna tillvågabringas, hafva Rikets Ständer ansett det till en början böra medgifvas tillverkaren att begagna hvilketdera förfaringssättet, han önskar, hvarföre äfven vågning af bränvin blifvit i 32 § medgifven. § 61 (59).