Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ingenting vore då billigare, än att staten genom någon eftergift på skatten, åtminstone för de mindre bemedlade, sökte uppmuntra alla att afstå från bruket af ett för dem sjellve skadligt öfverflöd. — Staten har ett annat vigligt skäl dertill. Det är ådagalagd t, att tre fjerdedelar af brott och fatligdomsnöd härleda sig från (hnna giftiga källa. Så vida nu samhällets torftigare medlemmar kunde bevekas att afhålla sig från bruket af rusgifvande drycker, är det ju lemligen säkert, alt icke någon af dem skulle genom dryckenskapens inverkan utarma sig, ej eller, såsom vanligen sker, upphetsad af bränvin, begå missgerningar och brott. En arbetsför mans nykterhet-är en åtminstone sannolik borgen, att han hvarken skall belasta fångstyrelsen eller fattigvården, hvarföre det icke vore någon förlust, utan en vinst, om staten, med en liten årlig uppoffring af hans personliga skyddsafgift, kunde uppmuntra honom att deruti fortfara. Denna lindring kan väl ej blifva stor, men den må icke eller bestämmas så obetydlig, alt man anser den för ingenting. — Efter Bevill/ungs-UtsAoltels Betänkande ^ N.-o 12. 39 soln jag föreställer mig saken, skulle, hvad här blifvit föreslaget, kunna tillämpas på ungefärligen följande säll: 1. Hvarje mantalsskrifven mansperson, tillhörande den mindre bemedlade arbelsclassen, om hvilken det är kändt, alt han icke super bränvin, rham eller cognac, eller som vid mantalsskrifningen afsäger sig bruket deraf, antecknas lill att erhålla afkortning för åtminstone hälften af den person liga skydd sa fgi f te n. 2. Den, som vid mantalsskrifningen afsagt sig bruket af dy like drycker, men om hvilken det sedermera'blir allmänt kändt, att han likväl begagnar dem, bör, efter min tanke, icke underkastas annat äfventyr, än att Iian vid nästa mantalsskrifning antecknas till erläggande af full skyddsafgift. 3.
Svar ä en eller flere af dessa frågor motses med tacksamhet af någon, som hyllar satsen: Många bäckar små göra en stor å N:r 7 9 7. Vill någon af Iduns läsarinnor godhetsfullt gifva mig ett trefiigt prof å ett paradtäcke, ej virkade och stickade stjärnor, något helt annat i handarbetsväg, vore jag tacksam för ett svar. Prenumerant. Vill någon godhetsfullt upplysa, huru stor lifrånta ett 66 arigt fruntimmer kan erhålla, om hon till lifränteanstalt lemnar ett kapital af 5,000 kronor? Hvilken lifränteanstalt är säkrast och fördelaktigast anlita? I sammanhang härmed frågas: Om 500 kr. insättas för 37-årigt fruntimmer, huru stor litränta kan hon erhålla från och med 55 års ålder, då kapitalet aldrig återfordras, utan tillfaller lifränteanstalten, äfven om fruntimret skulle dö, innan någon Iifränta ännu erhållits? Svar emotses tacksamt af » Fundersam. » N:r 7 9 9. Skulle någon af Iduns ärade läsarinnor vilja insända beskrifning på goda efterrätter? Gör ej något, om de äro dyra. Svar till tacksam husmor under adress: Norrbro Vexelkontor, Stockholm. N:r 800- Hvar kan man få lära sig rundskrift? Hvad kostar en kurs, frågar vänligen Vera. Vore särdeles tacksam få upplysning om, hvarest verktyg för läderplastik kunna erhållas samt uppgift på, hvilka i allmänhet mest användas. Amy. Vill någon af Iduns läsarinnor godhetsfullt upplysa, huru man på tillförlitligaste sätt kan befria kanariefoglar från ohyra. Pipi. Vill någon genom Idun lemna uppgift på några små vackra sångstycken jämte piano-accompagnement, vore ingen mer tacksam äri Adlih. Ville någon af Iduns hjälpsamma läsare eller läsarinnor gifva min sjuke broder, &amp; C:o S t o c k h o l m. China Theer. Blom Congou. Finest Assam Malty Cachar Pekoe Assam Ceylon Darjeeling 11: 9: — 6: 6: 4: The-Blandning-ar.
Med underkännande af hvad Utskottet i Memorialet N:o 162 tillstyrkt och i denna punkt förnyat, beslöt Ståndet för sin del att till det ändamål, som här är i fråga, bevilja hvad Kongl. Maj:t uti sin nådiga proposition äskat eller 476,000 Rdr Banko; N:o 226, i anledning af erhållne äterremisser å Utlåtandet N:o 163, angående ifrägaställde extra statsanslag till föremål, tillhörande Civil-Departementets handläggning. Med undantag af punkterne 5, 7 och 8, som biföllos, lades öfrige i detta memorial, förekommande punkter till handlingarne. N:o 227, i anledning af erhållne äterremisser å Utlåtandet N:o 165, angående extra statsanslag, tillhörande Finans-Departementets handläggning. 1 punkten: ■ Ståndet beslöt att afslå hvad Utskottet uti Utlåtandet N:o 165 tillstyrkt och j denna punkt af ifrågavarande Memorial förnyat. 2 punkten lades till handlingarne. N:o 228, i anledning af erhållne äterremisser å Utlåtandet N:o 186, angående extra statsanslag till föremål, tillhörande Ecklesiastik-Departementets handläggning. Med undantag af 3:dje punkten, vid hvilken Ståndet lät bero, lades öfriga i detta Memorial förekommande punkter till handlingarne. N:o 229, i följd af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 164, i anledning dels af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående låneunderstöd för anläggande af jernväg mellan Städerne Orebro och Nora, dels af väckt motion i samma ämne.
— Enär, såsom häraf visar sig, ersättnings-anslaget för nådårsoch begrafningshjelps-besparingar är i riks-staten på de serskilda kassorna fördeladt, och, enligt hvad Eevisorerne inhemtat, äfven ersättningen för mistade löne-innehållningar blifvit, genom Kongl, brefvet den 17 September 1851, fördelad mellan pensions-kassorna sålunda, att Civil-statens pensions-inrättning deraf erhåller 1,497 K:dr, Arméens pensions-kassa 3,093 K:dr och Amiralitets-krigsmans-kassan 410 K: dr, skulle det, enligt Eevisorernes tanke, leda till större enkelhet i riks-statens uppställning, om alla ifrågavarande ersättnings-belopp blefve sammanförde med öfrige till kassorna utgående anslag, hvarigenom denna del af 9:de hufvndtiteln komme att erhålla följande utseende: Civil-statens Pensions-lcassa: Pensions-staten för civila embetsoch tjenstemän ... 25,000: Dito* för deras enkor och omyndiga barn 25,000: Ersättning för mistade löne-innehållningar 1,497: Dito för nådårsoch begrafnings-hjelps-besparingar 4,360: 55,857: Arméens Pensions-kassa: Pensions-staten för militäre embetsoch tjenstemän samt underofficerares enkor och barn 25,000: Ersättning för mistade löne-innehållningar ._ 3,093: Dito för nådårsoch begrafnings-hjelps-besparingar 18,720: 46,813: Amiralitets Krigsmans-kassan: Förra anslaget under denna titel 21,366: 32. — Ersättning för mistade löne-innehållningar 410: Dito för nådårsoch begrafnings-hjelps-besparingar 1,720: ■ 23,496: 32. — 28 — § 21.
Grefwe örner, A6o!f 6 öran, erindrade häremot, at Riksens Ständer hade wid Allman Riksdag utöfwar sin rättighet, dä de uttryckeligen bestämdt beloppet af Bewillnings-Gumman, och da de sjelfwe efter sitt behag öeciöerar om moÖU8 och grunderne för densammas fördelande. Herr iribbinZ, 8 eve 6, instämde i de förur gjorde reservationer. Herr kebr, upläste 57 §. af Ne gerings-Formen, sa lydande: Swensta Folkets urgamla rätt at sig bestalla, utöfwas af Riksens Ständer allena wid Allmän Riksdag. Grefwe körner, ^clolk 6öran, förnyade hwad han redan hade anfört, tilläggandes, ar Riksens Ständer nu wid Allmän Riksdag hade bade bestamc Bewilinings-8nmm3n och grund-principerne för dest fördelning pa hela Landet. Frägan wore nu, huru Vewillningen skulle, i följd af de gillade principerna, Utgöras. När sädane principer nu wörö af Riksens Ständer antagne, som icke medgäfwe en precis Lglcul öfwer hwad den bestämda Vewillningen kan inbringa, och när Riksens Ständer vmöjeligen kunde sadant sjelfwe utröna, sa mäste de nödwändigt är andra öfwerlemna, ar, efter inhämtad erfarenhet, jemka hwad nu mäste wara obestämdt. Det updrag som derigenom wore - Den 2z Mars. 94Z re lemnadt Lancooch Riksgälds-Lontoirets Fullmägtige, hade endast til föremal en mecbanist pä enkel aritkmetik grundad algard.
Så blef hon bekant med isländaren, blef ”frugtsommelig” och hade icke en aning om att hon var det, fick plats uppe i Norge i en prestgård som guvernant. Det var hos Thoresen, som redan varit gift två gånger och nu var enkeman. Magdalena gick och var krasslig; ingen menniska kunde veta hvad som fattades henne, och hon sjelf visste det icke. Man skickade efter en läkare. Han anade hur det var, men det var kinkigt att säga, slutligen måste det dock fram. Stor uppståndelse. Presten skulle resa till Kjöbenhavn och taga reda på skurken, som ”förfört” Magdalena. Det blef en scen mellan dem, men förföraren visade sig vara en godmodig, öldrickande flegmatiker, en äkta själafrände till presten, anknytningspunkterna upptäcktes hastigt. Man hade funnit hvarandra, man drack försoningsskålen och man vandrade arm i arm till en ölstuga. Isländaren ville göra allt hvad han kunde för barnet och han var icke någon skurk alls. Presten reste hem, barnet kom och skickades hit till Kjöbenhavn. Det var en pojke, han fick god uppfostran, blef sjöofficer, men sköt i ett anfall af sinnesrubbning på sin förman, eller drog blankt emot honom, jag mins icke hvilket, och dog på en anstalt för sinnessjuka. Någon tid efter det pojken var född ”hände det någonting mycket menskligt” emellan Magdalena och presten. (Brandes uttryck.) Och så måste doktorn dit igen. Men som en rättskaffens kristlig prest måste Thoresen gifta sig med Magdalena. Hon gjorde små lustresor ibland och Brandes trodde icke att hon varit sin öldrickande prest så särdeles trogen. Icke allenast Björnsson hade stått i förhållande till henne, utan han trodde att äfven Ibsen varit betagen i henne och att flamman så småningom öfverflyttats från modern till styfdottren.104 Hon måtte ha varit bra vacker i sin ungdom, menade Brandes. Egentligen kom han knappt ihåg hvad som vållat brytningen mellan honom och henne. Jo, hon hade hittat på att bli jalouse på honom. Han hade aldrig lyckats skrufva upp sig så att han kände sig stå i något likhetsförhållande till denna qvinna, som var lika gammal med hans mor.
St. att bestämma, är en helt annan sak, än att anvisa till summan bestämda pensioner åt embetsoch tjenstemän. Här är således mindre fråga om att bevilja en pension, än att, genom en förhöjning i ett förut gifvet understöd, lemna ett erkännande af en embetsmans förtjenster; och då jag, lika me^ Gr. Sparre, anser att skäl förefinnas för ett sådant beviljande, anhåller jag att, med jemväl fästadt afseende på den pension, som redan beviljats Landsh. Lagerheim» enka, R. o. Ad. ville bifalla hvad StatsUtsk:t här föreslagit. Hr Printzensköld: Jag är af min rättskänsla och kärlek b20 Deli 29 A o g u s ti f m. till sanningen upmanad att här upträda för att bestrida hvad Gr. Lagerbjelke yttrat. Det tvetydiga i hans ord rörande en bortgången Landshöfdings förtjenster kan icke annat än såra den, som på nära håll haft tillfälle att lära känna denne embetsmans verksamhet och de lyckliga resultat, hvartill den ledt. Han hade i lifstiden tjent sig upp just genom sin utmärkta duglighet från sin obemärkta plats i samhället till ett af de högre embetena, dit mången springer upp utan att förut hafva genom tjenstgöring i de lägre graderna visat ringaste prof på skicklighet och förmåga. Jag hade såsom Notarie i KammarCollegium under en längre tid tillfälle att tjenstgöra under Landshöfdingen Sandelhjelm, som då var KammarRåd, och det är mig ett behof att här uttrycka min aktning för denne man och huruledes hos mig upmärksambeten ofta fastades på hans ovanliga skicklighet och duglighet såsom föredragande. Enahanda var förhållandet under hans Landshöfdingeförvaltning. Han var icke, såsom Gr. Sparre af misstag upgifvit, Landshöfding i Jemtland, utan i Norrbotten. Jag minnes ganska väl att uuder denna hans embetstid många vigtiga frågor genom honom bragtes till slut, hvaribland en intager ett synnerligen utmärkt rum, såsom vittnande om hans skicklighet, nemi. den förändrade indelning, han gaf upbördsdistrikterna inom länet.
Hennes Majestät är dock endast ett fruntimmer på aderton år, och han själf är en gammal världserfaren kavaljer. Han skall varna henne, visa henne faran af att blindt följa sina lidelsers impulser, öfvertyga henne om nödvändigheten att vika af från den farliga väg, som de råkat in på och som måste leda till olycka för dem båda. Han skall säga henne mycket annat – och finna så finkänsliga och kloka ord, att hon skall förstå – och måhända tacka honom. Han smyger på tå uppför trapporna till Esthers våning och öppnar dörren till det yttre rummet, som är mörkt; men det lyser från det lilla kabinettet därinnanför, och han ser henne sitta därinne, framåtlutad öfver sitt arbete. Hon har magrat, hennes ansikte är blekt och ögonen sorgsna. Då hon hör hans steg, reser hon sig och för handen till hjärtat, som om hon vore nära att falla i vanmakt. – Hur är det, mitt barn? frågar han, betagen af oro, i det han sluter henne i sin famn. – Jag trodde, att min vän glömt mig! säger hon stilla. Det svider i hans hjärta, och smärtan klämmer honom för strupen; han kysser hennes ögon, jollrar osammanhängande ord, anstränger sig att finna uttryck för sin samvetssjuka ömhet. Och när han ingenting annat förmår, lägger han sitt hufvud in till hennes bröst och ber: – Stryk öfver min panna, barn! Stryk alla onda tankar och minnen bort. Hon stryker och stryker så innerligt, som lade hon hela sin själ i hvar handens rörelse. Och mörkret, som rufvat tryckande öfver hans sinne, viker nu. Allt kan bli godt igen, hoppet vaknar, framtiden börjar hägra lockande på nytt. Han är lycklig, och lyckan föder längtan efter förtrolighet, men han talar kanske mest därför, att han längtar efter en smekning af hennes röst. – Vet du, att jag skall inokulera kronprinsen i öfvermorgon? – Inokulera? upprepar hon. – hvad vill det säga? – Att sticka hål på hans arm med en nål, doppad i koppgift. Så får han kopporna, men lindrigare än han eljes skulle ha fått dem, och kan icke bli smittad efteråt. – Men om den lille stackaren dör af det?
Agg merkeliga rättigheter i sje-lfwe stiftaren också, pär srägau yppas gemenligen ej mera existerar-, tror Lag-Lltfiottet att, emedan en sadan stiftelse, sä wido Den gäller, är au anse för speciel Lag, ssm, ehuru filfras af en. privat person, likmäl är giftvcn lill föl , je af den magi hgn härtill af den allmänna Lagstift laren fatt genom Atte §, i 1686 ars Testamentsfiadga; more der fullkomligen conftgnent, au Högsta Lagstiftaren sjelf förklarade en sadan endast i kraft as dest. rillätelse gästande enfiild författning; hwar» före och emedan, enligt 88 §. Regerings Formen ^konungen äger alt genom Dest hägste Domstol gift «a förklaring-till swar pä inksmne förfrägningar om. lagens rälta, mening, IftfioLtet för, fin. del tror, der Leg, som sinner de anförde eller dylika swärigheterfig yppa, kan dem, med underdånig förfrågan om, Dispositionens rälta mening och. möjligt bästa tillämpa Den 27 November1697 Ning, anmäla i' Högste Domstolen, dä dermed sä som med andra Lagars förklaring kai, förfaras, Hälft Högsta Domstolen i krast af nu gällande, likasom förra lagar, äger den i alla sall mera »vidsträckta magt alt upraga och afgöra alla ansökningar, der Konungen »nä bryta dom aler, svm wunmt laga kraft, ellse återställa laga nd, som äe försutten. Angående hwad om Mös omyndighet i meinar rialet anfördt är, will Utskottet särskildt sig utlaka i sammanhang med en annai, samma ämne rörande, till Utskottet remitterad motion. Stockholm den 27 Oktober 1809. Pä Högloft. Ridd. oS Adelns Pä Högwörd. Prcste-St Ledamöters wägnar. Ledamöters magnar. I.uäv° klanckerström, Lkrik. Maklin. Pä Wallofl. Borgarc-Ständ.
Riksdag antagna myntsystemets tillämpning i afseende på allmänna räkenskapers förändring m. m., hvilka sedermera till Kongl. Maj:t inkommit, emedlertid utvecklade förhållanden, på grund hvaraf det kunde antagas, alt decimalräkningens införande hvarken åstadkomme betydligare kostnader eller företedde andra och större svårigheter, än som skulle uppkomma vid tillämpningen af förstnämnde myntsystem, helst om samtida verkställighet komme att beredäs ät det förslag i afseende på hemmansräntornas förenkling och nya jordeböckers upprättande, 4 BankoUtskottets Utlåtande, N:o 24. om antagande hvaraf Kongl. Maj:t beslutat att vid denna riksdag hos Rikets Ständer göra framställning; att mynt-enhetens indelning i 100 delar äfven stöde i samband med det på 100:tals räkningen grundade nya systemet för mått, mål och vigt, hvilket Rikets Ständer redan år 1823 för sin del antagit; och då Kongl Maj:t vore sinnad, att inom en icke aflägsen tidpunkt bringa detta i verkställighet, hade Kongl. Maj:t ansett det jemväl af denna anledning vara lämpligare, att förändringen af systemet för rikets mynt verkställdes efter decimai-systemet; samt att Kongl. Maj:t, som i öfrigt, vid förnyad granskning af frågan om den nya räkne-enhetens benämning, funnit öfvervägande skäl vara för handen att, till åtskiljande från de flere slags Riksdaler, som under namn af Specie, Banko eller Riksgälds, för det närvarande i räkning förekomma, antaga en annan än blott Riksdaler, utan något tillägg, ville då tillfälle nu erbjöde sig att, efter ytterligare samråd med Rikets Ständer, gifva åt det nya räknesättet en större fullkomlighet, uti sådant afseende i nåder föreslå: l:o att, med bibehållande af beslutet om räkne-enhetens fastställande till i R:dr silfver, enligt mynt-ordningen af den 9 Maj 1835, denna räkne-enhet, motsvarande 1 R:dr R:gs, eller 32skiiling banko, må, i öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer vid 2:ne föregående Riksdagar beslutat, benämnas Riksdaler Kurant, till skillnad ej blott från den nu varande räkne-enheten, R:dr banko, utan ock från den ursprungliga myntenheten R:dr silfver; 2:o att räkne-enheten indelas i 100 lika delar, benämnda penning, deraf alltså hvar och en i värde motsvarar l/A rst. i silfver, 3T8„V rst. banko, 5 rst. riksgälds, eller nära 4 skilling sistnämnde mynt; 3:o att, efter det nya systemets verkställighet, all räkning föres i 2:ne kolumner,
Då dessa frågor besvaras fördomsfritt, torde följande allmänna grundsatser deraf härflyta. De ii 3 Juni. e, »/. Sr flyta, nemligen: att de personer, som nu äga Bytes-Kronotordringar, hvilka icke i arf för dem blifvit beräknade, och för hvilka således icke de för fordringar i allmänhet stadgade afgifter äro erlagde, kunna, utan störande af ägande rätten, mista dem, och att icke, utan den mest våldsamma orättvisa, Staten af närvarande innehafvare kan utfordra betalning för en bytesbrist, genom hvars uppkomst jord innehafvaren icke dragit någon fördel, efter första principen för ali betalnings-skyldighet är att hafva erhållit valuta. Den, snart sagdt, enda person, som vinner på BytesContoirets tillvarelse, är Kamreraren Stenberij, derigenom att, utom de höga procent han pä alla anmärkta byten äger rätt att uppbära, honom icke är ålagdt något ansvar för origtiga anmärkningar; hvilket sednare jag kan bevisa genom en händelse, som träffade min Mor: Hon anmärktes för en bytes brist på ett af sina hemman, och, enligt vederbörande Autoriteters Utslag, blef seqvester derå lagd; då jag sedermera bland hennes Handlingar fann Gravationsbevis på detta hemman, så befans, att hon ägde derpå en vida större fordran, än den anmärkta bristen; och då detta Document presenterades i Kongl. Collegium och hos Landshöfdingen, blef följden endast, att seqvestern upphäfdes och att hon några månader derefter nödgades lösa ett förnyadt Gravationsbevis, försedt med ett grannt maroqvinsband. Ridd, 0, Ad, Prat, N;o n, 12, 32 Den 3 Juni. e. tit. Jag anser derföre Riksens Ständer och Ko« nungen icke kunna , utan orättvisa , längre uppskjuta med att låta detta Contoirs röfvaresystem upphöra, och tår dertore begära, att Betänkandet återremitteras Friherre Boye, Ludvig: BytesContoirets bestämmelse omfattar 2;ne föremål:
Friherre Ltasl von IkoNste!» rnwände att han sjelf ej-wore pä nögot authcntikt sätt Sutoriserad, att derom wända sig till Hof - Cantjlercn, utan dnstade att Ridderstapet och Adeln mätte täckas Härutinnan sjelf widtaga nägon anstalt. Widare begärde Friherre 8tae! uplysning om orsaken hvarföre tryckningen af Ridderstapets och A» delns Protocoller syntes pä nägra dagar hafva aldeles afstadnat. Underteknad Riddarehus - Secreterare gaf härom ben uplysning, att densamma wiherligcn icke afstadnat, men att den pä nägra dagar gätt alltldr lamt, och att man nyligen widtagit anstalter till skyndsamhet, hwilka troddes kunna medföra en önstad verkan. Friherre 8tse! von kkollstsio Hemsiälde om, sedan man af Stats - Utskottets anmä, lan erfarit StatS WcrkctS stora behof, hwilka mäste gifwa anledning till gansta betydande tillstött, och dä man ä en annan sida, säsom Herr Grefwe Os in 6srgie i dag intygat, fbnnärkt oriktighetcr i uppgifterna rörande Statens inkomster, det icke blefwe nödigt att en undersökning mätte anställas, rörande werkeliga förhällandct med beha uppgifter. Friherre Lessi skyllde ej Riksgälds-Contoirct för denna uppgifternas origtighet. Man kunde derföre ej beskylla nägon i ett mäl der man Den ir September. 391 matt ej nägon ting kände: men emedlertid wore sakens sammanhang besynnerligt och förtjenke akt uplysning derom mätte sökaS. Begärdes pä bordet. Grefwe l^övVenkjelm, Carl 6ustak, frägäde om Eleckorerne skulle ittgä L wal till det efter Herr Lock lediga rum.
Jag tror äfwen desiutom, att Rikets Slänters afsigt med en förbättrad inrättning och organisation af Stuteriet, samt Kungsgärdens bruk och skötsel, stall snarare och fullkomnare winnås under Hans KonA. Höghets Egen wisa styrelse och Höga omsorg, än genom hwilken Committee som §52 Den ir April. som hstldst. Och efter min öfwertpgelse kon r alla afsceNr Len intet tjenligare och angenämare ställe för Hans Kongl. Höghets wistande och Sommar »Sejour giftvas. Ströms» holm ar af naturen förstedt med den »vackraste belägenhet och omgifwen af de bördigaste fält och trakter; ligger inom kretsen af det Regemente - som nu har den näden att aga Hans Kongl. Höghet till Chef, och derjemte har sin Cam^ements-plats nara ivid Strömsholm. Denna Kungsh gärds »vidsträckta ägor lemna en rik källa till fönvstrswanLel af kunskaper och erfarenhet i Jordbruket och LandthuShällningen. Det war pä detta af naturen sä utmärkt stöna ställe., som den odödlige Konung dXirr. XI:ts Sweriges hittills störste Niks-Husyällare, skild f>än Hofwcts och Statens buller, grundläde stna stora instgter k Jordbrukets och Landets allmänna Oekonomi, hwilka Han annu widare genom fina täta och mänga resor i Rikets Åtskilliga Provinser ökade och utwidgande. Det war denna frisad, der twängct och säfstugan moro bannlysta, och der blott mognade kunskaper och samlad erfarenhet stgie tillträde, som wi hafwa att tacka för de manga wisa och kloka Hushälls-Författningar, hwilka ester mer stn ett ärhundrans drades förlopp, wi ännu i dag med tacksamhet efterlefwaoch med beundran högakta, som äfwcn i kommande tidehvarf stola behälla sitt wärde. Huru ljuft skulle det icke blifwa för Hans Kongl.