Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men ehuru häraf föijer att afhändarens arfvingar böra ega rätt till vederlag, torde likväl, på sätt motionären anmärkt, det vara mindre lämpligt att, då vederlaget blifvit utsatt i penningar, lösölen eller fastighet i stad , vid detta vederlag fästa arfvejords egenskap, för att såmedelst försäkra andra arfvingar om en ovilkorlig arfsrätt lill samma egendom. Om nemligen vederlaget i första innehafvarens hand skulle hafva arfvejords egenskap, kunde man med lika skäl påslå, alt denna egenskap borde i everdeliga tider fortfara; och då dertill kommer att ifrågaslällda utsträckning af vederlagsrätten, enligt hvad erfarenheten visat, städse utgjort ett frö till tvister och oredor emellan arfvingar; får Utskottet, som således anser sig ega full anledning att understödja herr Bööks förevarande motion, vördsamligen tillstyrka det mätte Rikets Ständer besluta att 2 § i 17 kap. Jrfdabalken mette erhålla följande Jörändrade lydelse: Häfver man vid arfskifte tagit lösören, eller fast egendom i staden, för arfvejord å landet; eller häfver man bortbytt, sålt eller förpantat sin arfvejord, eller är den genom hvarjehanda hans förvållande lagliga kommen i annars mans hand i då skall efter hans död jemngod aflingejord, eller, der Lag-VisKollels Betänkande N:o 66. 5 ej fast gods finnes, penningar, eller andra lösören, eller ock fast egendom i staden, sättas i stället; men sedan gånge de penningar, lösören och fast egendom i staden i arf, som om lösören och fast egendom i staden sagdt är. Äak. till Exp.-Utsk. den 18 Angust!, kl. 3 e. m. Utlåtande, i anledning af skedd återremiss af Utskottets betänkande N:o 36 öfver väckta motioner om förändi ing af lagens stadgariden om testamentsfriheten samt af 8 kap. Jordabalken, angående rättigheten att bortgifva jord, hus eller tomt. Berörde betänkande, hvilket Flederv.
I de arrenderade rån torna inginge vindkor s-spanmål med 311 tunnor 18 kappar och qvarntull med 14 tunnor 16 kappar, eller tillsammans 326 tunnor 2 kappar, hälften råg och hälften korn, som lika med grufvedrängs-hjelpen in natura lefvererades; och skulle efter samma beräkning, som för denna, ersättningen för förändringen med berörde spanmål uppgå till 275 R:dr 38 sk. 1 rst. banko. Den genom förvandling till ständig penningeränta efter 1834— 1853 årens medelpris uppkommande förlust å de småpersedlar, som inginge i de arrenderade räntorna och hittills blifvit lösta efter årligt markegångspris, samt förorsakades deraf att det sednare komtne att öfverstiga det förra, hade Bergslaget, efter jemförelse med de sista årens förändrade markegångspriser å dessa persedlar, beräknat till 27 R:dr 9 sk. 3| rst. banko, och då således å de arrenderade, räntorna förlusten tillsammans skulle bestiga sig till 302 R:dr 47 sk. 4 rst. banko årligen, hade Bergslaget begärt att denna summa måtte på enahanda sätt som för konststats-medlen blifvit föreslaget, i spanmål efter 1834—1853 årens markegång förvandlas och spanmåls-beloppet vid Thorne tid hvarje år efter tioårigt medelpris lösas, derest det icke skulle befinnas lämpligare och mera enkelt, att berörde summa, i jemnt Riksdalers-tal, finge gå i afräkning å Bergslagets årliga arrende för samma räntor. Vid granskning hos Kongl.
Der emot torde åtminstone indragande af tvänne onyttiga marscher till och från vapenöfningsstället kunna påyrkas såsom verkställbar! och redan detta vore en icke obe tydiig besparing af både tid och penningar. Beväringsmanskapet beräknades vid sista riksmöte till 23,000 man. Antagas nu i medeltal blott A marschdagar fram och åter samt 2 inoch utryckningsdagar för hvarje beväringsyngling, så uppkommer deraf 138,000 för både vapenöfningen och hemarbetet förspillda dagsverken, hvilka kunnat besparas om vapenöfningarne blifvit fullgjorda på ett år och med en resa fram och åter. Af denna anledning och då jag antager att en fortsatt vapenöfning medan ynglingen är i gång dermed skall vida bättre uppfylla sitt ändamål, än en afbruten och följande året återupprepad, samt då Statsverkets utgifter för manskapets marschkostnader skulle betydligt kunna härigenom förminskas, vågar jag, då mera icke för närvarande lärer vara att hoppas, vördsamt föreslå: att Rikets Ständer ville för sin del besluta, det beväringsmanskapets vapenöfningar böra inskränkas till blott ett års möte och detta icke utsträckas utöfver de nu föreskrifne 26 vapenöfningsdagarne; samt i sammanhang dermed: Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 487 alt friköpningspriset från deltagande i vapenöfning måtte nedsättas från 100 till 60 R:dr. Om remiss häraf till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 29 November 1862. Gustaf Johansson, från Kronobergs län. Af Andere Pehrsson från Christianstads län, om nedsättning i det bränneri-kontrollörer enligt nu gällande Förordning om bränvinstillverhning bestådda arfvode.
Mayts nådiga Propositionangående anslag af vinsäd till Ulrika församling i Östergöthlands län. (IL A.) I anledning af Ulrika församlings i Östergöthlands län underdåniga ansökning, att, då densamma icke, i likhet med öfriga församlingar i riket, åtnjöte något kronoti onde-anslag för inköp af erforderligt vin vid nattvardsgångar, den Kronan behållna tionde, som af vissa hemman inom socknen utginge, måtte för berörde ändamål församlingen tilläggas, har Kongl. Maj:t, efter vederbörande embetsverks och myndigheters hörande, uti en, den 18:de nästlidne Augusti aflåten, nådig Proposition, som från samtlige Riks-stånden blifvit till Stats-Utskottet remitterad, föreslagit Rikets Ständer, att, såsom vinsäd åt förenämnde församling anslå den inom socknen odisponerade kronotionde, utgörande 1 tunna 29 |i:dels kappar. Af de detta ärende tillhörande, Utskottet delgifna, handlingar inhemtas, att Ulrika församling, enligt Kongl. Majrts nådiga tillstånd den 9 Januari 1736, blifvit bildad af andra socknars hemman, hvilka legat alltför långt från sina kyrkor, samt nu består af 9 f:dels mantal inom Walkebo, Wifolka, Kinds och Ydre härader; att, enär således socknen derförinnan icke utgjort något eget kyrkoherberge, detta varit anledningen, hvar - Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 285.
Men derför kan icke heller understöd af statsmedel här ifrågakomma Staten kunde icke gifva föreningarna ett sådant understöd utan att rubba deras grundvalar. Framför allt kunde icke staten genom sina medel upprätthålla en väpnad styrka, som ej under alla förhållanden stöde till dess fullkomliga förfogande. Man kunde säga, att för sjelfva ändamålet, så vidt detta afser en väpnad förstärkning under krig, frivilligheten är en svaghet, emedan den ej lemnar någon säker borgen att alla vid kallelse inställa sig. Men då en landstorm finnes, inom hvilken naturligtvis de aldra flestes ålder skall infalla, så häfves alldeles denna olägenhet. Dylika föreningar hafva nyligen i vårt Iand uppstått, isynnerhet i städerna, der de också, af begripligt skäl, i följd af sammanboendet haft lättare att uppväxa och fortfarande vidgas. Den kungörelse, genom hvilken Kongl. Majit den 8 mars 1861 stadgade de vilkor, under hvilka dylika föreningar kunde erkännas såsom bidragande till landets försvar, innefattar tvifvelsutan de riktiga grunder, som förvissa dem både om sjelfständigt lif och alt göra medborgerligt gagn. Dessa grunder äro nemligen: Föreningarnas rätt att bestämma det område af stad, härad eller socken, inom hvilket de vilja verka. Skyldigheten att inom detta område vid krigsuppbåd tjenstgöra. Rätt att välja befäl. Konungens rätt alt utse öfverbefälhafvare. Skyldighet att vid tjenstgöring stå under krigslag. Man har hört klander å inskränkningen till ett visst område. Men detta utan skäl. Att begära mera vore ganska obilligt, enär man äfven af en landstorm icke kan fordra, att den lemnar sin landsort. Valrätt till befäl bör ej heller förnekas, emedan det är begripligt, att på denna rätt ett stort värde skall sättas. Men möjligen skall denna blifva farlig för den enighet, som inom en dylik förening bör råda, och genom valstrider underhålla oro inom kompanierna. Sådant kan ej förekommas, utan att föreningarna sjelfva hafva den klokheten att åt sin öfverbefälhafvare afstå en för deras be stånd vådlig rätt. Då landstorm en gång kommer att genom lag bestämmas, då torde dessa föreningars allra flesta medlemmars ålder infalla inom beväringen eller inom landstormen.
» Det var en kusin till Alfred, s o m med sin familj, förra året, flyttade härifrån. Att du kände igen mig, kära Janne. » » När man ständigt har dig i tankarna, är det väl inte så underligt. » » Aldrig i lifvet », sade hon o c h besvarade hans leende, » trodde jag mig få återse d i g! » Det dröjde icke många veckor, innan herr Janne W i d é n s o m sin hustru hemförde den enda kvinna han någonsin älskat. Han var icke längre en medellös yngling, då han återvände till fäderneslandet, utan g e n o m arf efter farbrodern o c b egen omtänksamhet en rik man. För den gynnsamma växlingen i sitt öde ansåg fru W i d é n sig uteslutande ha fru Haverman att tacka. T y utan ett visst u p p k ö p, skulle hon n o g aldrig gjort det ödesdigra mötet, o c h fru Haverman mottog med nöje de tacksamhetsbevis, som ägnades henne. Men när lilla fru W i d é n i eget ekipage körde från den närbelägna, nyligen inköpta egendomen, där de nygifta uppslagit sina bopålar så — ja, man är ju icke mer än människa! — så såg hon på ståten m e d en känsla, s o m o m hon fått en nagel i ögat. Men hon var d o c k nog älskvärd att m e d öppen famn ta emot sin f. d. protegéé och för första gången behandlade hon henne som en jämnlike. Till alla, s o m ville höra därpå, sade hon sedan, att hon kände en oerhörd glädje öfver att se den stackars människan fått bättre dagar. Ty hon visste, att o m det icke hade funnits en viss välvillig varelse — namn ville hon förtiga — som ömmat för o c h hjälpt o c h understödt den lilla änkan o c h hennes linhåriga småttingar, så skulle de vid det här laget vandrat omkring med stal i hand i stället för att åka efter egna hästar .. Och alla, s o m hörde dessa ord, sågo upp m o t taket och nickade sedan betecknande mot fru Haverman — det var ju en gammal känd sak, att hon öfvade barmhärtighet. Iduns läkarartiklar. (Eftertryck förbjudes.) V. Om våra födoämnen. Några allmänna synpunkter af Professor Robert Tigersteclt.
— Andia d:o , » 35: — Tredje d:o „ 25: — Fjerde d:o • „ 15: — Femte d:o „ 10: — Sjette d:o „ 3: —- Sjunde d:o „ 2: — och för löneförmånerna serskildt, efter förut stadgad grund. Auktionsbetjente * se städernes betjente, 2 §. Betjenler, hofmästare j jägare, kammartjenare , kuskar, lakejer och taffeltäckare i lagstadd tjenst y samt alla andra manspersonery som till uppassning njttjaSj med undantag af minderåriga gossar: For en eller två', hvardera b:ko r:dr 2: — den tredje „ 4: — den fjerde „ 6: — den femte „ 8: — den sjette, och hvar och en derutöfver .' .' . „ 16: — 80 Bevillnings-Ulskottels Betänkande, N:o g. J i4< Ali sådan betjening i ett hushåll skall sammanräknas, så att för hustru eller minderåriga barn någon serskild betjening ej må uppgifvas och den förhöjda afgiften derigenom minskas. Hofmästare och kammartjenare betala dessutom den här nedanföre stadgade afgift. Billardegare, för hvarje hillard, der så kallade partipenningar betalas, i trenne klasser. I Stockholm och Götheborg: Första klassen b:ko r:dr 150: — Andra d:o n 100: Tredje d:o „ 66: 32. I öfriga städerna: Första klassen „ 100: — Andra d:o „ 75: — Tredje d:o „ 50: — För hillarder på inrättade sällskap och klubbar betalas: i Stockholm och Götheborg „ 50: — i de öfriga städerne „ 33: 16. vid helsobrunnar, och som endast begagnas under brunnsterminerne, erlägga ... ., 25: *—. Men då inkomsten deraf tillfaller brunnskassan eller de fattige, erlägges icke någon bevillning. Bokhandlare, lika med handlande, § 9.
Ständers beslut i afseende å Tull-bevillningen, som allmänheten redan eger, möjligen skulle kunna föranleda en större import under innevarande år af sådane varor, för hvilka tullafgifterne från och med år i836 komma att utgå till förhöjd t belopp, har Utskottet, som funnit den af Motionairen föreslagne förändring uti stadgandet angående Credit-upplaget innebära ett kraftigt medel att förekomma den förlust i påräknade Tullintrader, som kunde blifva en följd deraf, att varor under innevarande år infördes och upplades på Credit-upplag, för att under loppet af år i836 derifrån uttagas, mot den lägre tull, som i83o års Taxa bestämmer, ansett sig, med hufvudsakligt instämmande i nämnde motion, böra vördsamt föreslå: Bihang till R. St. 2 Bevillnings-TJtskottets Betänkande JV.-o 60. att Rikets Högloft. Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om den förändring i stadgandet rörande Credit-upplaget, alt lor alla varor, som, vid nästkommande års början, kunna finnas på Credilupplag qvarliggande och derefter lill förtullning i heliörig ordning uttagas, tullafgiften bör erläggas, enligt den Tull-Taxa, som, i följd af Rikets Högloft. Ständers under innevarande Riksdag fattade beslut, kommer att utfärdas, och icke efter den Tullbestämmelse, som var gällande då upplaget skedde, samt att den Nådiga Kungörelsen härom, så fort ske kan och utan afvaktan af liden för den nya Tull-tariffens promulgerande, utfärdas, på det alt varurequirenter i lid må erhålla kännedom om detta förändrade stadgande i afseende å Credit-upplaget. Hvad Utskottet sålunda föreslagit underställes vördsamt Rikets Höglofl. Ständers ompröfvande, Stockholm den 10 April 1835. Betänkande, i ättledning af Herr Prosten Åstrands motion, angående uppdrag ät Fullmägtige i Rikgälds-Contoretj att vid yppad större Statsbrist, pä Allmänna Bevillningen ä anira Artikeln_, med en fyllnadsajgift fördela den bristande summan m. m.
» Vid Tobaksgatan hade vi, » berättar han, » en gemensam våning, bestående af tre rum; ett var mitt, det andra vår gemensamma matsal, det tredje Petöfi ' s, deras skrifruiu, sängkammare och mottagningsrum: Helicon och Vanclusc på samma gång. Mö- blomanget var enkelt; det dyrbaraste var Petöfis bibliotek, idel illustrerade praktupplagor af världslitteraturens yppersta författare. På väggarne syntes i dyrbara kopparstick franska revolutionens mera framstående personligheter; bland dem befann sig ej blott madame Roland, utan ock Charlotte Corday; det var den enda lyxen. Fru Petöfi såg jag aldrig gå klädd annat än i en enkel, mörk klädning; håret bar hon kortklippt. Våra middagar läto vi hämta från värdshuset » Gyllene örnen », och vi åto tillsamman; vår hela gemensamma hushållsutgift gick till 30 forint (ungefär 45 kr. sv.) i månaden. Ingen af oss drack vin, utan om aftnarnc drucko vi tc; vi delgåfvo dä hvarandra, hvacl vi författat under dagens lopp, eller ock läste vi högt ur franska författares arbeten. Eljes var vår enda förströelse att gå på teatern, helst då någon dram spelades och Egréssy uppträdde. Den enda festlighet, jagminnes PetöfFs ställde till, var en gång då Arany ' s kommit på besök till Buda-Pest. I våningen fanns intet piano, inga praktväxter, icke ens en sångfågel. Och ändå var denna i ett förfinadt föräldrahem uppvuxna unga fru fullkomligt lycklig i clct nya, så enkla hemmet. » * Ett urval af dessa sånger finns till svenskan förträffligt öfversatt, dels af signaturen Folmer i arbetet &gt;Harposlag och svärdsklang », dels af fr:n Lotten von Kraemer i » Vår tid ». (Forts.) IDUN 1895 Från Iduns läsekrets. » S^ensk-a biläer ». Del skymde till afton — än kvar Jag salt, öfver boken böjd — del led allt längre, snart bredde sig natt öfver dal oeh höjd, men än jag dröjde där tyst och allén ', jag glömde mig kvar allt till timma sen, jag drömde vid » Svenska bilders bort tiden vid lampans sken!
Uti hvad Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern yttrat och hemställt instämde Stats-Rådets öfrige ledamöter; och täcktes Kongl. Maj:t, med godkännande af de anmälda förslagen till ny Riksdags-Ordning och till ändringar i Regeringsformen, på Stats-Rådets hemställan besluta, att desamma skulle till Rikets Ständers pröfning i grundlagsenlig ordning öfverlemnas, medelst Nådig Proposition, af den lydelse bilagan till detta Protokoll utvisar. In fidem E. Adlerstråhle. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 186a. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition JM 62. I N:o 62. Ank. till Exp.-Utsk. den 14 Jan. 1863, kl. 6 e. m. Kongl. May.ts Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående begrafningsocli öfriga kostnader, med anledning af Hennes Majit EnkeDrottning Desiderias dödliga frånfälle; Gifven Stockholms Slott den 9 Januari 1863. De kostnader, sora, med anledning af Hennes Maj:t Enke-Drottning Desiderias dödliga frånfälle, blifvit för likbegängelse jemte flera vid dylika tillfällen erforderliga och brukliga åtgärder bestridda, hafva, enligt upprättad redogörelse, hvilken blifvit i Kammar-rätten utan anmärkning granskad, uppgått till 52,096 R:dr 44 öre. Af denna summa har Svenska Statsverket förskottsvis utbetalt 51,387 R:dr 16 öre, samt återstående kostnadsbeloppet 709 R:dr 28 öre blifvit godtgjordt af medel, hvilka influtit för öfverblifna försålda effekter. Då af nämnda förskott, 51,387 R:dr 16 öre, på Sverige belöpa dels den ersättning af R:dr 14,000: — som utgått till Kongl.
Med anledning af hvad sålunda är vordet anmärkt emot den af Utskottet föreslagne 98 §. i Reglementet för RiksgäldsContoiret, hafva ofvanbemäldte 2lne RiksStånd funnit godt densamma till Utskottet återförvisa; äfvensom II. R. o. A., efter erhållen inbjudning från BondeStåndet att i detta beslut sig förena, har, under instämmande deruti, på grund jemväl af de bos R. o. A. framställde anmärkningar, återremitterat Utskottets afgifne Förslag till de 4 sista afdelningarne af berörde Reglemente; varande bos sistnämnde RiksStånd äfvenledes yrkadt, att den, genom förräntande i Banken af behållningarne å de till FörsvarsVerket anslagne medel, möjligen inflytande ränta måtte af K. M*t få användas till 3:dje IIufvudTitelns förstärkning för oförutsedde Militaireiltgifter; till stöd för hvilket yrkande hufvudsakligen är vordet andraget: att då R. St:r, ehuru erkännande nödvändigheten af de anslag K. M:t för FörsvarsVer - 6i8 S t a t s - U t s k o 11 e t s let i Nåder äskat, likväl icke kunnat, för bristande tillgång, anvisa fulla beloppet af de summor, som för detta maktpåliggande ändamål pröfvats behöflige, det vore billigt, att hvad som ytterligare Lunde erhållas, genom utlåning af de härtill anslagne medel, jemväl blefve för detsamma användt; att, utom de af K.
Uön på Stat; och hafva Kgl. Maj:ts Befallningshafvan»» de i allmänhet andragit nödvändigheten deraf, att Fjerdingsmännen varda bibehållne vid nu innehafvande förmåner, samt Kongl. Kamman Collegium sig utlåtit; att Fjerdingsmäns-Tjensterna äro oumbärliga till biträde och handräckning för den öfriga Krono-betjeningen i mångfaldiga ärenden: att de ock fordom på många ställen jemte löner haft Boställen sig anslagna, men dessa sedermera fått till Skatte försälja>s eller, som mest skedt, för Underdåniga Skatterätfsfordringar till Skatte upplåtas: att då sedermera duglige personer till dessa Sysslor för de blotta 5;tc JSundet, li 3. 114. ringa 898 Den 7 Juli. iinga lönerna icke kunnat erhållas, och erfarenheten visat hvad olägenhet dessa tjensters bestridande af Allmogen med sig förer, dels för deni sjelfva genom försummat eget Hemmansbruk, dels för sjelfva, tjensten, i anseende dertill att få dertill tjenlige bland Allmogen finnas, har genom Kongl. Brefvet den 31 Augusti 1784, ej allenast Skattelösning af de då ännu i behåll varande Fjerdingsmans Boställen blifvit inställd , utan ock förordnadt, att så snart någon Kronolägenhet kunde uppgifvas , den borde anslås till Fjerdingsmans Boställe i den ort, hvarest förra Bostället blifvit löst till Skatte, äfvensom Kongl. Maj:t sedermera en och annan gång i Nåder tillåtit, att när några tjenliga lägenheter på Allmänningar kunna blifva att tillgå, som utan förfång af andras rätt dertill kunna användas , anmälan derom finge ske till Nådigt bepröfvande; och kunde Kongl. Kammar-Collegium derföre nu ej eller tillstyrka indragning af de få ännu varande Fjerdingsmans Boställen , utan har tvärtom , då viss person härtill är i hvarje vanligt
Vilja de oenige sig under Rättegångstiden förlika samt åter sammanflytta , fortfare förrnynderskapet minst 2:ne år efter sammanflyttningen, till dess sig visat, att äktenskapsfriden återkommit och gemensam hushållning i enighet och samdrägt är att förhoppas,- hörandes denna förlikning och förmynderskapets upphafvande , efter af Domstolen äskad och godkänd förmyndare-redovisning, medelst ordentligt Protocoll , inför Rätten fästas. Eger ej förlikning under rättegången rum, utan bitterheten är så stark, att sämja och sa.fnboende förgäfves tillrådes, döme då Ratten till äktenskaps upplösning och boets delning efter lag, och vare endast den oskyldiga makan berättigad att i nytt gifte träda , men den skyldiga icke förr än deri oskyldiga död eller gift är, eller den oskyldiga ogift, lefvande, dertill samtycker och Konungen sitt lof gifver. Om sålunda åtskiljde makars återförsättande i det lörra äktenskapet gånge såsom lag bjuder.” Vid öfvervägande af detta .förslag’ i hvilket Herr Prosten Elfström'' till alla de; LagUlskottets Betänkande N:o 16. 31 lar och Herr ContrnctsProsten vigrell i det hufvudsakligaste instämt, hafva följande anmärkningar hos Utskottet förekommit: a) Att DomCapiilen skulle, genomför slagets antagande , erhå’!a en magt, sorn är främmande för deras bestämmelse , och hvars utöfvande förutsätter den pröfning, sorn endast tillkommer vederbörlig Domstol, helst meddelandet af tillåtelsen för de oenige makarne att afbryta sin sammanlefnad, i sjelfva verket ej är annat än den skillnad i säng och säte , som endast Domaren bur ega att föreskrifva : b) Ått det föreslagna åliggandet för Do maren att, sedan
Hvad åter angår anmärkningarne i frågan om afsättande af Gäldenär» halfva lön till den som Tjensten i hans ställe förrättat; så har Utskottet, åberopande de uti Betänkandet upptagne skål väl ansett stadgandet derom böra qvarstå; men tillika trott den modificatioi» lämpligen kunna ega rum, som innefatta» uti följande stadgande, hvilket Utskottet föreslår matte såsom tillägg till 10 §. 4 Cap. antagas; Dock ege vederbörande Auctoritet\ jorn yicarien förordnaratt uppå anmälan (if Sysslomannen pröfva och bestämmaj huruvida Vicarien med mindre än halfva /o* 108 Ing l/f skaftet s Betånknnien. nen kan vara belåten och till hvad belopp den i sådant fall af honom uppbäras vid Uti de öfrige, med ConcursLagen gemenskap egande uti Betänkandet afhandlade frågor, hvarå anmärkningaarne hafva afseende, har Utskottet, som trott sig finna ar.märkningarne tillräckligen vederlagde genom de uti Betänkandet anförde skäl, ansett sig icke i någon del kunna förändra dess redan afgifne utlåtande. Utskottet har ej eller i anseende till de förnyade anmärkningarne om olämpligbeten af nu gällande formulär för Borge. närsEden, funnit slcål att hufvudsakligen förändra dess i detta amne meddelade yttrande.