Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfrigt, oell hvad sluteligep beträffar den Utaf Riksdags-Fullrnägtigen JVi/s Nilsson gjorile hemställan om förklaring af Kongl, brefvet den a 8 September i8ro> angående tillåtelse för visse Socknar i Vermland, att, utan Pass, begifva sig till Norrige; så får allmänna besvärsoch Ekonomi-Utskottet anföra, att omförmälte Kongl. Bref innehåller så tydliga föreskrifter i detta hänseende, att någon förklaring deraf, i Utskottets tanka, icke är af nöden; och anser Utskottet, i händelse några åtgärder blifvit vidtagne, sorn äjo stridande emot ofvannämnde Nådiga förordnande, detta vara ett missbruk, hvaruti den förorättade äger att, f laga ordning, söka ändring och rättelse. Hvilket alt .Riksens Höglofl, Ständers närmare bepeöfvande vördsammeligen underställes; jemte det åtskilige Ledamöters serskilta tankar i ämnet bifogas. Stockholm den t Maji iStB - Utdrag af Protocollet hållit hos Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskott, vid Urtima Riksdagen den usta Maji 1818, Ekonomi-Utskottens gemensamma Utlåtande till Biksens Höglofl, Ständer blifvit till justering upläst, angående en förbättrad Organisation af Tullverket och Tull-Räkenskapernes öfverlemnande till granskning af Rikets Höglofl. Ständer och deras Revisorer, yttrade Herr Directeu^ Statssamt Allmänna Besvärsoch |lQ$4 Statsoch Bcsvidr s-Utskottens Betänkamlen, ren. rrs. m. Sclwuii, det en längre kännedom äf detta Verk öfvertygade Herr
han trycker henne till sitt bröst, han sluter » Georg! » henne till sitt hjärta, så fast, så tätt. Hon uttalade ej namnet, hon tänkte och » Ack, inte så häftigt, älskade! Du kväfver kände honom blott, ty hennes läppar voro mig. mitt b r ö s t. mitt b r ö s t. » som förstenade. hon ville sträcka armarne efter honom, men där lågo liksom olösOch allt uppslukas i smärta och salighet. liga band öfver hennes kropp, en ljuf förlamning. Han står vid hennes sida, hon förnimmer Sakta rassla palmernas solfjädersblad, när hans milda andedräkt, förvirrad ser hon vinden slår dem mot hvarandra. Hafvet upp emot honom, och hans blickar sänka sorlar och plaskar: på dess växande böljor sig genom hennes ögon, djupt, djupt i hjärskönjes ej något segel mer. Chioggiobåten? tat. som den gången, den första aftonen. Hvart har vinden fört den? Ut på vidderOch hon känner allt på nytt, hvad hon n a? Hemåt? under skygg och salig bäfvan erfor denna Brådskande steg närma sig öfver parsömnlösa natt, under alla de följande dakens sand. garne, då han åter och åter vände tillbaka. » Är det väl möjligt, vågar jag tro det? » Och sedan. sedan hade det där andra stammar en kvinnostämma i vemodig fröjd. kommit, det fruktansvärda, det förfärliga, » Tro, tro, och om du saknar m o d att tro, så låt oss dock återge hoppet åt det arma barnet! » Redan ljuder denna röst så nära, att Lili måste höra den. Men hon ligger stilla bland sina kuddar, med brustna ögon, på de kalla läpparne ett förklaradt leende. Lätt, smärtlöst har det kommit öfver henne. det nya lifvet! Kristus. Några ord om Anton Rtibiltsteins andliya opera. |et finns blott två makter, som kunde förmå mig alt lämna Petersburg, Kristus eller dö- den, lär Rubinstein ha yttrat kort före sin bortgång, och det blef den senare som kallade den åldrige och ännu mer åldrade mästaren från hans kära ryska villa till en längre resa än mellan Petersburg och Bremen.
Gottlands Län, Magasinet i Wisby 1236:31: 9. Kongl. Directionens Casia äger uti Banquen 38074: 23: 4. Stockholm d. 26 Augusti 1809. kilolmblast. Likheten med Originalet bestyrker Lx OKicicr kbetsel. r.,t. C. Förteckning öfwer MagasinsJnrätlningens ägande fordringar uti Swerige d. i Julii är 1809, hwilka såsom sälre kunna antagas. Enligt flurad och till Pommersta Fält-Contoret ingifwen liquidation, ager Allmänna MagasinsJnrättningen för gjorde försträckningar till Pommerffa Fälttaget en fordran af 46776: g-o.- 8. Wid NorrTelje Magasin för lefwcrerad Spanmäl till NorrTelje Curhus 157: 25: z. Wid Mariästads Magasin för en försald Bränneri Byggnad - 666: 52: — Wid 142 Den 5 8ebruarii« Wid Wisby Magasin för ädömde brister ivid en Jnwentenng - zzo: zz: 7. För Lane Spanmäl utestär: Carlstads dito 28772: 8- —^ . ^ Christianstads d:o 12222: Skaraborgs dito i8ZZ4: Zi: — Elfsborgs dito 12002: — Fahlu dito 40591: 22: — Gottlands dito 1657: -> __ Calmar d:o 2222: Utbelalt förskott pä Wed Lefweranser 22221 4Zt Förstotten päwerkställandeBränwins Leswereringar,famt oerfatk Llssecurance pä en, efter förmodan, uppbragt Branwins-last, omkring 82200: Uti de masta
Den har slutligen också på ett i högsta grad anmärkningsvärdt sätt förbättrat arbetarnes familjelif, motarbetat dryckenskapen bland dem, samt stegrat deras bildning, kunskapstörst och intelligenta deltagande för det allmännas väl. Såsom, bland annat, undersökningen af den 1886 insatta arbetskommissionen nogsamt bevisade. Normalarbetsdagsrörelsen i närvarande ögonblick. Vi hafva i föregående kapitel ögnat öfver en viktig afdelning af vår civilisations sociala historia, och det drag, som framför allt springer oss i ögonen, är den uti det nutida produktionssättets egen natur grundade nödvändigheten att stifta lagar, som skola skydda lönarbetarne mot för långa arbetstider. Denna nödvändighet utvecklas och vinner erkännande steg för steg—såsom allt annat i världshistorien. Först tvingar sig nödvändigheten att lagstifta mot barnens, de minderårigas och kvinnornas långa arbetstider fram bland dagspolitikens brännande spörsmål. Senare—men alldeles utan något språng i utvecklingen, ja helt och hållet utan urskiljbar gräns eller öfvergång—vidgar sig denna normalarbetsdagsfråga, tills vi befinna oss i en tid, då krafvet på en normalarbetsdag äfven för vuxna manliga arbetare redan blifvit delvis tillfredsställt i somliga länder samt mer eller mindre energiskt pockar på tillfredsställelse i andra. Det är i detta skede af den sociala frågans historiska utveckling, vi just nu lefva. "Insikten i de fördärfbringande värkningarna af en lång arbetstid", skrifver ingeniör J. H. G. Fredholm i sitt nyligen utkomna arbete om Arbetarelagstiftningen och fabriksinspektionen i utlandet, "gör sig äfven inom arbetsklassen allt mer gällande, och ingen fråga tager arbetarens uppmärksamhet mera i anspråk än den om förkortad arbetstid. Den ena sträjken efter den andra företages i sådant syfte, och hvarje arbetarförening har denna fråga på sitt program. Den utgör ock den förnämsta uppgiften för de mellanfolkliga arbetarkongressernas sträfvan. Den enda resolution, som den internationella fackföreningskongressen i London 1888 fattade, var denna: 'Kongressen är af den mening, att kapitalets koncentrering och fackföreningarnas relativa svaghet i förhållande till hela antalet arbetare göra det omöjligt att reducera arbetstidens längd utan statens medvärkan'.
Dessutom tror jag, att domaren icke dömer endast efter laseus bokstaf, utan både är berättigad och skyldig att följa Jagens mening; äfven har man sett, att jurymännen, såsom i England, följa lagens bokstaf. Jag vill icke vidare inlåta mig i någon discussion 0111 denna sak, emedan jag icke anser den egentligen utgöra föremål för dagens öfverläggning, ehuru jag likväl ansett mig böra nämna, hvad jag nu haft äran yttra såsom svar på Gr. Björnsljernas anmärknjr, emedan jag trott desamma till en del vara ämnade att utgöra vederläggning af de åsigter, jag förut i detta ämne tagit mig friheten framställa. Gr, Horn, Claes Fredr.; Då jag lemnar min fullkomligt oskrymtade hyllning åt det förtjenstfulla anförande, \i i dag hört af Gr. Björnstjerna, nekar jag icke att tillika yttra min tillfredsställelse deröfver, att denne värdige statsman vetat att höja sig på den ståndpunkt, der så mångå andra synas vilja nedstiga; men det förundrar mig icke, att en man, som återkommer från ett laud, der han representerar ett fritt folk, också återkommer med grundsatser från iglde århundradet, hvilka mera öfverensstämma med tidens fordringar än de, sorn kunna anses föråldrade i i8:de seklet, men till hvilka man inom vårt samhälle med en viss förkärlek synes hålla sig. Det har likväl, icke mindre för mig än för R. o. Ad. och för hela Svenska folket, en hög betydelse, att en person, hörande till den höga administrationen, uttalar de grundsatser, sorn vi hort den ädle Grefven så fritt uttala. Jag skall åtminstone inom mig hysa dea föi - 334 Den 18 December e. m. hoppning, att ett yttrande af denna egenskap ådagalägger, att vår administration synes öfvergå till ett system, som mera öfverensstämmer med tidens och nationens fordringar. Jag ville i förbigående hafva yttrat denna tanke, emedan jag tror, att den värde ledamoten i detta fallet förtjenar ett erkännande af den förtjenst, som jag så högt värderar, då den kommer från ett håll, der man åtminstone hittills sökt att göra gällande grundsatser af en annan art.
Borgare-Ståndets, medelst Protokollsutdrag, N:o 573, till de öfrige Riks-stånden afiåtna inbjudning, att instämma i det af Borgare-Ståndet, vid pröfning af Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 325, i anledning af återremiss å Betänkandet, N:o 278, angående förhöjning i kreditivet för Arméens Pensions-kassa, fattade beslut, at(, jemte bifall till Betänkandet N:o 278, Rikets Ständer må samtidigt med detta bifall i underdånighet hos Kongl. Majit anhålla, att ett förslag till nytt reglemente för Arméens Pensions-kassa måtte utarbetas och Rikets Ständer lemnäs tillfälle att i denna lagstiftnings-fråga deltaga, blef berörde inbjudning af Preste-Ståndet icke antagen. S. D. Föredrogs ånyo Banko-Utskottets nedannämnde Utlåtanden och Memorial: N:o 68, öfver väckt motion, att fastigheter i köpingar må få hos Banken belånas. Bifölls. N:o 69, med förslag till vissa förändrade föreskrifter i 7:e artikeln af gällande Bankoreglemente. Utskottets yttrande med afseende på reglementets 216 §, lades till handlingarne, och blef förevarande Memorial i öfriga delar af Ståndet bifallet. N:o 70, i anledning af ett utaf Kapitenen 0. Adelborg gjordt ackords-anbud. Bifölls. N:o 71, i anledning af Daniels Olof Perssons och Enkan Brita Andersdotters ansökan om eftergift af återstående ogulden öfverränta 0 diskont-lån. Bifölls. N:o 72, i anledning af Rådmannen A. M. Bolins ansökan om eftergift af räntan å Grosshandlaren J. fVenncrströms skuld till Banko-diskont-verket.
Jag har j u bara Margareta, Gina Blixt, Aurore Edberg och lilla Inga, » fortfor hon utan att ägna Otto en blick. » Gud bevare oss från att släppa dig in i flickpensionen, » utbrast Emil, då Otto ånyo erbjöd sig, » inga mammor skulle sedan våga skicka dit sina döttrar. » » Ja, hvem skola vi få? » sade Margareta. Torsten sänkte penseln. » Vänta litet, » sade han eftersinnande, » jag tror, jag har löst problemet. Vi ta Maurice. Och med en gammal krinolin och klädning blir han utmärkt. » Förslaget mottogs med entusiasm, men endast Maurice protesterade: » han ville inte gå som ett åkerspöke och vara en dum flicka, det vore så fånigt. » » Ah, Maurice, det gör du nog, om jag ber dig, » bad Henriette. Han bara puttrade till svar, men lät ej fullt så omedgörlig. » Men Torsten, » Annie steg upp ocb närmade sig träddekorationen, » hvarför målar du så jättestora äpplen så här lågt ner på äppelträden? » » Äpplen? Torstens ögon vidgades, » ser du då inte, att det är r o s o r? » » Rosor, » sade Annie häpen. » Rosor, » utbrast Otto, » jag trodde det skulle föreställa någon tvätt, som man hängt ut på tork. » ' Jag ser då tydligt, att det skall vara rosor, » påstod Henriette, » och inte äro de för stora heller. » » Ni tänka ej på, att publiken ej är så nära som vi nu, » inföll Torsten. » Nej i så f a l l. Idun B y r å: Klarabergsgatan 54, en tr. Annonspris: 25 öre pr petitrad ( Fredagen den 9 augusti 1889. Tidningen kostar Redaktör och utgifvare: endast 1 krona för qvartalet. postarvodet inberäknadt. Ingen lösnummerförsäljuing. FRITHIOF HELLBERG. Träffas l byrån kl. 10 — 11. Allm. Telef. Utffifning-stid: hvarje belgfri fredag. Infaller helgdag pä fredagen, utgifves tidningen näst föreg. eller nästfölj. söckendag.
Anmärkes häremot: (i) att i så fall grundtanken, något besynnerligt, uttryckes ej i befallande utan i medgifvande form — det heter ej, ledamoten skall, utan » Vare honom ock desslikes tillåtet (2) att en paragraf som, enligt professor Ljunggren, ensam bland stadgarne inhyser föreningens hufvudtanke, bort inta en mer i ögonen fallande plats än § 16, som hardt när försvinner bland en hop ovigtiga föreskrifter om ledamots val, inträde, mottagande m. m.; (3) att de personer som invaldes att komplettera de 13 ursprungliga ledamöterna, och alltså ej kunde tala om föregångare, att, säger jag, af dessa 5 blott en följde tillåtelsen i § 16 — de 4 öfriga, förbigående nämda paragraf, i professor Ljunggrens ögon så betydelsefull, talade om svenska språket, egenheter i svenska språket o. d.Den derför, som fasthåller att i § 16 innehålles akademiens hufvudtanke, den måste ock vidhålla att denna huf-vudtanke blifvit utomordentligt illa uttryckt, utomordentligt illa placerad, och af akademien utomordentligt illa uppfattad. — Så många osannolikheter för att bortförklara dessa så klara ord: » Akademiens yppersta och angelägnaste göromål är, att arbeta uppå svenska språkets renhet, styrka och höghet » — —! Detta stadgarne. Nu till aktstycket n: o 2, som är kungens stiftelsebref, bärande samma dato; med dess uppläsning inleddes Svenska Akademiens första sammankomst. Om akademiens ändamål står här följande: (a) Vi hafva derför beslutit, att upprätta ett samhälle eller akademi endast för svenska språket, den vi velat helga åt de ädlaste af alla tidsfördrif i vältalighet och skaldekonsten, (b) att under uppodlande och stadgande af svenska språket utsprida och upphöja äran och minnet som sjunger de; store mäns lof, som dels styrt, dels tjent och frälsat fäderneslandet, och dermed på en gång utvidga svenska namnets och svenska språkets ära.
Ur detze beslut instämde Preste-Ständet till alla betar ; Hwarom de Respcctive Med-Standen igmr StatoUtstottct skulle wördsamt och manligen undcrrärtaS. bit §Upra. S. D. Gillade Preste-Ständet till alla delar lwad Riksens Högloft. Ständers Stats-Utffott, uti dest förledne gärdag uppläste Memorial, i anledning af Herr Friherre Lorllkx bullvij; 8tsLl vc>n klol^tein'; motion, rörande Banko Sedlarnes warde, yttrat och anfört, blt -uxrg. S. DWid föredragning af Allmänna Beswärs och Oecvnvmie-Utffottets Betänkande, om en Afgift af 16 st. som af Kongl. Maj:t blifwit päbudcn att wid ansökningar och Beswär i Kongl. Kammar-Collegio erläggas, har Ståndet funnit, att detta mäl, säsom endast beroende pä Kongl. Majtts Eget höga och Nädiga godtfinnande, bör till Kongl. Maj-t i underdånighet hemställas, btt suxira. Lx UrotocoIIn. f. bl. Almgvist. Utdrag of Protokollet, hällit hos Högwördige Prcste-Standet den 17 Mars .igro. S. D. En af Riksens Högloft. Ständers ExpeditionsUtffott förestagen underdånig ffrifwclse till KonglMaj t, angäende Post-Inrättningens förbättring i Riket, upp° lästes till justering och godkändes med det af Högloft. Ridderffapet och Adeln uti Protocolls Utdrag af den 14 dennes ästade tillägg: att med den sä kallade poskrvagnen Lfrven paquetev emot raitz betalning skulle fä försandasblt supra» S. D. Dä den af Riksens Högloft.
N:o 23o, i anledn. af aniparkn.-r vid TJtskts mein. N:o 169, ang:de aflöningen för RiksStUis och Utsktns cancellioch vaktbetjening. Hr Rosenblad, Bernh., begärde, att detta mål måtte punktvis afgöras. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då en ledamot begärt målets föredragning punktvis, sådant mäste äga rum, och trodde Hr Landtm., att meni. N:o 169 dervid borde tjena till grund, så att vid de punkter deraf, om hvilka Ul-k. i utlåt. N:o 2'3o sig yttrat, TJtskts sednare framställning äfven komme att uppläsas. Då emedlertid mern. N:o 169 icke vore indeladt i några vissa numererade punkter, finge Hr Landtm, föreslå, att första punkten finge utgöras af frågan om aflöningen för RiksStlns cancellier, och att sedan hvarje Utsk:s cancelli finge utgöra en punkt. Då ingen hördes härvid göra någon anmärka., föredrogs nu ej mindre hvad mern. N:o 169, än ock utlåt. N:o 23o innehåller ang:de de särskildta RiksSlms cancellier. Frih. Boye, Ludv.: Jag anhåller vördsamt, att Hr Landtm. Den 23 Juli f. m. täcktes tillåta, att Ridd Secretm upplyser, huruvida något prot.utdr. i detta ämne inkommit från de andra RiksSt:u, och att jag derefter må få yttra mig. Undert. Ridd.Secret. lillkännagaf, att BondeSt. bifallit mern. N:o 169, samt, vid (öredragning af N:o 23o, vidblifvit sitt förut fattade beslut och lagt N:o 230 lill handlingarna. Frih. Boye:
ConstitutionsUtskottet till en lätt vunnen åskådlighet af hela orsaken till den senare skeppshandeln återgång, genom granskningen af de protocoll öfver Ministeriella ärenderna, sorn måste innehålla rådslag i anledning af de reclamalioner och föreställningar, som följde straxt på den första skeppshandeln afslutande håde från Spanien och Ryssland, samt af de protocoll i commandomål, rörande de af mig uppgifne fall, hvarå jag velat fästa ConStitutionsUtskotlets uppmärksamhet, Men ConstitutionsUtskottet har handt ladt med ett gränslöst åsidosättande af sin egen, Representationens och hela Nationens värdighet, då Utskottet, långt ifrån alt inhämta kännedom om de uppgifne högst vigtiga frågor i ämnet, yttrar: att anmärkningsanledningarne, som riklats mot förmenta politiska missräkningar och felsteg, kunna af ConstitutionsUtskottet knappast upptagas, ännu mindre prof vas och aldraminst fastställas; och den kanske Utskottet ovetande nedskrifna tanka: att det ej vore tänkbart, att någon Regering i verlden skulle underkasta sig en klart förutsedd eller sannolikt anad våda af osämja med främmande Magter, om densamma borde för Statens bästa Den 18 Julli f. m. 233 undvikas, visar, huru litet ConstitutionsUtskottet efterforska!, eller rättare sagt aldeles förbisett, den ursprungliga orsaken till den nesa, hvarmed den stora politiska förseelsen omhöljt liela, men isynnerhet Utrikes Ministeren, hvilken nödvändigt måste hafva förutsett, hvad hvarje bildad man förutsåg, alt, vådan af osämja med främmande Magfei; sjöd för dörren, i samma stund man börjradt) o intala de först försålda krigsfartygens destination Columbia, dit de också directeafseglade, och ankrade i Carthagenas h.aVtmunder Svensk Örlogs(?) flagg, Svenskt Befäl och med Svensk besättning. Utländska Tidningar voro äfven väl underrättade om krigsskeppens destination, och såledessaken känd i hela Europa.
Palmstjerna har för öfrigt så fullständigt utvecklat min åsigt, att jag blott förenar mig med honom, och nu hos Hr Gr. o. Landtm, anhåller om bifall lill första punkten, som innehåller ett tillstyrkande, att inkomsten af ordinarie räntan måtte upptagas till 575,000 r.dr, hvilket jag anser vara det högsta belopp, hvartill den med någon sannolikhet kan beräknas. Frih. Cederström, Jacob: De beräkningar öfver inkomsterna, som äga rum på grund af prisen å natura prestationer, som hemman och lägenheter i Riket gifva, få aldrig vara annat än aproxima - 232 Den 23 October f m. tiva och kanna icke annat vara. Jemväl om vi hade förmågan att spå oss till blifvande pris, och således fanne dem i vårt eget medvetande, så skulle del vara oförståndigt, att utsätta dessa pris så höga, som då skulle blifva, emedan afkortningar nödvändigt måste inträffa, hvarigenom då skulle uppstå brist vid statsbehofvens fyllande. Det är ett factum, att intet år har fnnnits, då icke afkortningar gått till betydligt belopp, och dessa måste naturligtvis vara betäckta, genom att beräkningarne icke blifvit för höst tagna, utan så lågt, att de verkliga prisen ovillkorligen något öfverstiga de beräknade. De pris, StatsUtsk. vid denna riksdag framställt, äro sannerligen så höga, att, derest icke, för möjligheten deraf att prisen blifva mindre vid markegångssättningarne och brist uppstår, Riksg.cont., af under händer hafvande medel och i utlåningsväg fruktbare gjorde capitaler, vore i tillfälle alt fylla bristen, så skulle det kunna hända, att Statscont. icke klefve i tillfälle att bestrida de nödiga utgifterna. Nu äro R. St. likväl i den lyckliga belägenheten, att kunna på Riksg.cont. anvisa hvad som möjligen kan brista, och det finnes således intet skäl, att här yrka ändring, hvarken till uppeller nedsättning i prisen. Jag anhåller derföre om propos. till bifall på första punkten i betänk. Ilr Westerstrand, Pehr: Jag är till en del förekommen af den siste värde talaren.
Men äfwenj besia upoffringar om de stola wara osi wärdiga, mäste wara friwillige. Det är lätt at efterskänka en rättighet, men om nägon will afl wing a densamma, nödgas hwar redlig man at förswara den. 7 0 De familjer som hundradetals är besutit Säterier och frälse agcndomar, hafwa redan genom stattefriheten sätt ersättning för sina fordom gjorda upoffringar m. m. Wendomarnas friheter mätte wäl aldrig hafwa warit gifna Dcn ;6 ^junii. 7Z1 för at häcka i ewärdeliga Lider, eller kan man i cn sjelfständig Stat lavera efterkommande. Det war ända til Konung L^il XI tes tid svin frälserättigbeten roar förbunden med den tungan at rusta til de swärn krig, som dä fördes S edan den tiden har Swerige ej fört nägra andra swärn krig än Konung .vils och bwilken wet icke at Statens olyckor dä träffade owar uran utan förskoning? Om således upoffringar be söfde er ättas, torde det dock wara bewislrgt at de ej blifwit det, och at det conn-rcr med Staten, bwarigenom fräleagendom fordom upkommit, nu har en lika gällande grund -om dä Eller böra ädana conu?tct nägonsin utan bägge parternas medgifwande kunna uphäfwas . At Liiddcrffapet och .Adeln ej welat sträcka sin frihet til ewärdeliga tider, synes af den bewillning den friwilligt ätagit sig. Men derpå hafwa ^eino-iLt -^s författare ej gjort afseende, för at med en skenbart bindande 'slutsats fä tillvinna anhängare til sin hufwuv' önskan För öfrigt bör man päminna sig, at de -ädelmodiga gerningar hwarwed Swensse män bistätt Fäderneslandet, äro laugt flera, än blott de som R ksdagsmännen ifrän
Så väl genom ett sådant, sorn genom det föregående beslutet, vore blott vunnet hvad jag åsyftar, nemi. att lenina Coust. Disk. fria liander att sammanjemka meningarna oell framställa ett antagligt förslag till samtliga RiksSl:n. [ afseende på det medgifvande Hr von Hartmansdorff gjort att skilja öfvei läggningen om den första och den andra kammaren, så kan jag ej inse hvartill det skulle tjena, salida icke Hr von Harmansdorff vill medgifva, att, i stället lör bans 4 §> v' måjanfnga den redaction af samma §, sorn Gr. Spens uppgjort. Gör han icke det, så kunna vi så gerna afgöra denna § i sin helhet, som särskildt. Föröfrigt ser jag icke annat ändamål med att lå denna §, som nu är fråga om, antagen, än att derigenom skulle uppkomma den följd, alt ett beslut skulle åstadkommas, livilande lill nästa riksdag, med en sådan inskränkning, sorn denna § innehåller, och då jag icke tror, alt, 0111 det nu vore oss tillåtet att antaga ett sådant representationsförslag, del kunde blifva antaget under den utveckling af ideer och det framskridande som nu äger runi, så tror jag långt mindre att ett dylikt representationsförslag kunde vinna bifall 5 eller 5 år härefter, då ett ytterligare framskridande i fi i het, i tanke och bildning kunnat göra sig gällande. Jag ser således ingen olägenhet för närvar, hvarken i afseende på bearbetandet af detta representationsförslag, eller i afseende på förslagets antaglighet såsom hvilan — de till en kommande riksdag, kunna uppkomma, ifall Hr von Hartmansdorff vill hafva godheten att låta denna § helt och hållet utgå, lie Ist jag icke, äfven om vi skulle antaga den, kan anse Const.Utsk. förhindradt att sammanfatta ett förslag till antagande vid nästa riksdag, med sådana föreskrifter, att de, såsom vi nu kunna supponera, skola beviljas. Hr Lefren, Joh. Pehr: Hr von Hartmansdorff har gifvit sitt bifall till alt skilja §:n i tvänne delar.