Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna betjening medhinner omöjeligen, att behörigen fullgöra ett sådant uppdrag och är för öfrigt i allmänhet så illa lönad, att fruktansvärdt vore, att dess befattning med Kronoskogame snarare skulle leda till dessas förstöring, än till någon verksam vård deraf. Deremot skulle jag tro , att de medel som inflyta vid Allmänningsskogarnes försäljning bäst användas, om de, framför allt annat, anslås för att ordentligen och väl löna den Jägeribetjening, som redan finnes, så att densamma icke behöfde lefva af skogen. I sådant fall voro dessa medel ändamålsenligast disponerade, och först då kunde man vänta sig en säker skogsvård. Sluteligen får jag äfven instämma i de anmärkningar Herr Danckwardt framställt. De intägter å Kronoskogarne, som hittills beviljats, hafva, långt ifrån att gagna, snarare skadat det Den 17 öet ober /. nu 11 allmänna. Sådana nemligen, som iclce äro af den vidd, att de kunna föda innehafvarne, medföra största förfång för skogen, ty desse innehafvare äro , såsom lössläppte Getter, blott förstörare af den kringliggande skogstrakten. Skola de blifva mera oskadlige, måste de nödvändigt hafva så mycken mark, att de kunna lefva deraf. Men dessa backstugulägenheter leda i allmänhet endast dertill, att lösdrifvare gifta sig, och af nöd eller fallenhet blifva verkliga skadedjur För orten, i stället för att, som man föreställer sig, varda nyttige medborgare. Erfarenheten har åtminstone i Skaraborgs Eän tillräckligen vitsordat detta, der mångfaldiga sådane lägenheter blifvit upptagne, och det är ganska väl betänkt af Regeringen, att den inställt fullföljden af detta odlingssystem. Jag öfverlernnar emedlertid till vidare pröfning, om icke det må stadgas, att lägenheter af omförmälde beskaffenhet icke få bebyggas, så vida de ej kunna till minst ett sextondedels mantal uppskattas, utan bör3, i alla andra fall, då odling tillätes, tilläggas något närbeläget hemman, emot utgörande af den åsätta räntan. Dessa mina anmärkningar torde få åtfölja betänkandet , i fall detsamma till Utskotten återremitteras. Herr Danckwardt'.
Län: att länets skogar anlitas utöfver hvad som är förenligt med deras framtida bestånd, såsom verkande orsaker hvartill uppgifvits utvidgad bruks drift och anläggning af fabriker, laga skiften, bågen alt svedja saint mera allmänt stegrade priser på skogsprodukter, hvarigenom skogsegare förledas att årligen göra sig större myckenhet deraf till godo, än som vederbör; alt köp af hemman eller parker med vacker skog stundom afslutas endast för att åtkomma denna, hvarefter, sedan skogen blifvit nedfälld och största delen af den erlagda köpeskillingen återvunnits, den skoglösa marken till annan person afyttras; alt på flere orter brist uppstått, icke allenast på timmerskog, utan äfven på vedbränsle och gärdsel, hvilket förhållande hufvudsakligen vore att tillskrifva den enskildes obundna dispositionsrätt öfver skogen; samt att några åtgärder, till befrämjande af skogens återväxt, icke blifvit vidtagna; Westmanlands Län: att de enskilde skogarne, som icke tillhöra bruk och större egendomar, i allmänhet inom länet vanvårdas, dels genom vida större årlig afverkning, än skogarnes framtida bestånd kan medgifva, dels ock genom det sätt, hvaruppå afverkningen sker, ett sätt, som förhindrar ålerväxten eller åtminstone icke befordrar densamma; Östergöthlands Län: att skogarne, sorn, hvad angår de under allmän vård befintliga, äro i godt och vårdadt skick, bevaras åt framtiden på många större egendomar inom länet, men medtagas deremot öfver hölvan på de mindre hemmanen, hufvudsakligen genom svedjande ; Nyköpings
Att åter yrka, det Hr Landtm, skulle aflemna räkning öfver sina utgifter, finner jag sårande för min grannlagenhetskänsla och förmodar, att de flesta lika med mig önska, att en viss summa må bestämmas. Såsom ytterligare skäl för bifall till Utsk:s betänk, får jag erinra, att BondeSt. nedsatt anslaget för Hr Landtm, till samma summa sorn för de öfriga Talmannen; men att PresteSt. bifallit Utsk:s betänk., hvilket BorgareSt. troligen äfven kommer att göra. Om nu R. o. Ad. skulle fatta ett annat beslut, åsyftande förhöjning i de af Utsk. bestämda summorna, skulle två Stånd komma att stadna emot två; och, oberäknadt besväret att nödgas tili förstärkt StatsUtsk. hänskjuta denna mindre vigtiga fråga, skulle det möjligen kunna hända, att BondeSt:» mening segrade i förstärkta Utsk., och att således Hr Landtm, kom att erhålla en mindre summa, än Utsk. föreslagit. Till följd häraf och för att ernå ett sammanstämmande beslut af tre RiksSt., tror jag det vara bäst att bifalla Utsk:s betänkande. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han hoppats, att R. o. Ad. helt enkelt skulle bifalla, hvad StatsUtsk. i denna punkt föreslagit, och hade således, ehuru saken på visst sätt anginge honom personligen, icke ansett sig förhindrad att densamma öfvervara; men då, genom den vändning, som disciissionen tagit, H. Ex. nu fann sig jäfvig att, under målets afgörande, hos R. o. Ad. föra ordet, anmoda II, Ex. den äldsta närvarande Grefven, H. Ex. Hr Gr. Brahe, Magn., att emottaga klubban. Sedan H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, lemnat salen och H. Ex. Hr Gr. Brahe intagit landtm:sstolen, yttrade: Frih. Boye, Fredr.: Jag vill endast upplysa, att hvad Talmännen för de öfriga RiksSt. angår, utgjorde anslaget för deras representationskostnader vid sista riksdagen 600 r:dr b:co i månaden. Gr.
Den af Rikets Ständer, till aflöning för Sekreteraren kos Bondeståndets Kansli-direklion, anslagna summa af Etthundra Riksdaler årligen, skall af Riksgälds-kontorets medel qvartalsvis utbetalas. G) Utgifter, som med ordinarie Slats-reg/eringen cga gemenskap. § 158. Det ännu icke utbetalda beloppet, Femhundraåttiotretusen åttahundraåttio Riksdaler, utaf den, enligt hittills gällande stats-reglering, för innevarande år 1854 bestämda stats-fyllnadssumma bör af Riksgälds-kontoret Kongl. Stats-kontoret, uppå dess reqvisition, tillhandahållas. § 159. I händelse Stals-vcrkets, till Kongl. Stats-kontoret ingående, inkomster, för något år, icke skulle uppgå till det sammanlagda belopp, hvartill dessa in - Slals-UlaKotlet» Memorial, Ä':o 357. 11 kotnsfer i Riks-staten blifvit af Rikets Ständer beräknade, bör den brist, sorn, enligt Riks-hufvudboken, härigenom uppkommer i tillgångarne för stats-utgifternas bestridande, Kongl. Stats-kontoret af Riksgälds-kontoret ersättas. § ICO. Derest någon af de, vid sednast förflutna eller innevarande riksdags stats-reglering, i egenskap af pir slags-ans lag, beviljade utgifts-summor skulle, under ett eller annat år, befinnas otillräcklig för dermed afsedda ändamål, ålig. ger det Riksgälds-kontoret att bristen, efter årets slut, Kongl.
Decharge-frågan förefallne öfverläggningar varit upptagne; Så hafva, efter det Banco-Commissarien Brakel af desse Handlingar undfått del samt inkommit med så väl 1^38 Stats-Utskottets Betänkanden. förklaring öfver Anmärkningarne, som påminnelser emot Herrar Fullmägtiges utlåtande, Herr Presidenten och Commendeuren Friherre TV. af Klinteberg, Herr Lagman J. TV. Hoffman och Kamererare-!! E. Qvenselj, såsom Ledamöter uti Interims-Directionen, uti ingifven skrift äfvenledes klagat öfver Herrar Fullmägtiges åtgärd, att vägra Directionen Decharge, utan alt lemna klaganderne underrättelse, om de hinder, sorn' derföre kunnat möta samt anhållit, att Herrar Fullmägtige måtte åläggas, att antingen ovilkorligen meddela ifrågavarande Decharge eller ock till klagandernes förklarande utställa de skäl, på hvilka den vore nekad ; deruppå klaganderne, efter undfången del af Anmärkningarne, deröfver afgifvit deras förklaring, hvilken Herrar Fullmägtige, jemte eget utlåtande, till Herrar Revisorerne insänclt. Detta allt tillika med hvad Revisorerne, på sätt herördt är, yttrat, hafva Utskotten tagit i öfvervägande och skall nu öfver hvarje Anmärkning särskildt meddela utlåtande. Bland anmärkningarne förekommer alltså: 1:0 Att, ehuru förra Directionen öfver Malmö f. d. Discont-Verk, uppå då varande Banco-Ombudets, Advocat-Fiscalen Kruses tillstyrkan, under den 26Augusti 1817, beslutat, att alla Blanqvetter och Formulairer till Assignationer och 3 proCents Reverser, hvilka alltid tillförene varit under Kamere - Stats-LJtskottets Betänkanden. 123g rarens enskilda vård, skulle emottagas af Difeclionen, för att vid förefallande behof utlemnas, efter annotation och Bokföring samt emot qvitto, hade detta Beslut likväl icke blifvit till verkställighet befordradt. Så väl Banco-Commissarien
Vrides sedan upp och sköljes väl i mycket vatten, t.j o. m. i flere, om man ej kan komma till rinnande vatten. Sedan får det ligga i vatten öfver natten och kokas i sodalut (1 skalp, soda till 15 kannor vatten) och ånyo sköljas väl samt läggas på en byk, om dertill är tillfälle, i annat fall får det ligga i vatten ett par dagar. A r det t. ex. köpt väf som skall blekas, bör den lakas eller måste man åtminstone slå kokande vatten på den för att få bort all olja, som finnes i väfnader, hviika tillverkas vid fabrikerna. Frida N. N. Att från duktyg borttaga rödvinsfläckar. Fläckarna bestrykas först med bomolja och gnidas med fingret, hvarefter duktyget under 2 timmar lägges till blekning i solen. Härpå tvättas fläckarna först i kallt, derpå i varmt såpvatten, hvarefter det lakas som vanligt och fläckarne skola försvinna. Frida N. N. (Forts.) Att skära fogel. Vingbenen samt låren frånskäras och styckas; bröstköttet lossas försigtigt från benet och skares i vackra fingersbreda bitar, som läggas i en stjerna ofvanpå. Har det varit två foglar, ser detta synnerligen bra ut. Frida N. N. Läkareråd. A. M. M — in. Hilda. 2) J a. 3) N e j. S. Otålig. i R o n n e b y? A. T. Ester. S e s v a r till A. T. h ä r o f v a n! 3) N e j. o X. D:r — d. Breflåda. Gerda N — n. F ö r f. Red. Pv VJ Hörnström Tandläkare B illiga l e k t i o n e r lemnas a f undertecknad i franska, tyska och engelska språkens så väl talande som skrifvande samt åt nybörjare äfven i latin. Referenser i Wallinska skolan. Jetta Westerlind, Floragatan 10, 3 tr. [116] Träffas kl. ' / z4 — 6 e. m. PLATSSÖKANDE. flicka, f l synnerligen lämplig present vänner och väninnor emellan.
De der anförarne, som Abraham lät afstraffa och stegla, hafva de nedtagit och begrafvit, och rysvärda mord och deras gamla brännande och plundrande, ha de åter vidtagit." "Hvem anför dem nu?" "Hertigen har nu skickat dem till fogde en oduglig köpman från Hernösand, han anför den hop som ligger här emot oss. Den är ock den största. Ofverallt ströfva mindre troppar. De bränna alla adelsgårdar, men jag tänker de sjelfve skola få näsbränna. Herr Klas har skickat dem bud på bud, och bjuder dem nedlägga vapnen och lofvar förlåtelse, blott de hädanefter vilja hålla sig stilla, men de bli allt mera förmätna och tro att han är rädd för dem. Ja Gud sig förbarme! Ja rädd skulle han vara!" En stund sednare inträdde herr Erik hos ståthållaren, som tagit qvarter på Ilmola prestgård. Fleming gick fram och åter med stora steg. "God afton, herr Erik, intet nytt? Ännu intet bud om underkastelse från bönderna?" "Intet." "Nå så må herren förbarma sig öfver de arma nötena, ty nu kan jag det ej mera. Och dock vore det hederligare att få vända sig emot den förrädiske hertigen och klappa krontankarne ur honom. Dock hvad lönar sig prat." Fleming meddelade nu åt herr Erik åtskilliga order för morgondagen, och sedan allt det vigtigaste var aftaladt, berättade herr Erik om det budskap, han ifrån sin fru hade erhållit. "För böfveln", sade Fleming skrattande, "tre käringar i en stuga, det är mer än en ärlig krigsman kan stå emot." "Slå dock icke varningen alldeles i vädret. Nog veten J, herr Klas, huru ofta man säger att de österbottniske trolla lifvet af folk och fä, och sällan är ändå så stor rök utan eld. Akta er för allehanda okändt folk, och gerna kunnen J ju hålla edra hårstrån inom egen mössa." "Käre herr Erik, icke ta de österbottniske så lätt lifvet af mig, nog är jag dem för seg.
Hr von Hartmansdorffs uppgift att om Konungen vid sin afresa förordnade en Regering, som under en K. Prins’s ordförandeskap bestode af de 3:ne konsultativa stats-råden såsom ledamöter, skulle de 7 departtts-cheferne kunna vara oförhindrade alt sine embeten såsom dittills förrätta, kan jag icke godkänna, ty om 4 stats-råds-ledamöter skola åtfölja konungen på resan för att utgöra stats-råd vid behandlingen af sådana mål som Konungen och icke Regeringen afgör, så äro utaf de 7 departtts-cheferne icke mer än 3 oförhindrade att sina departttsärenden föredraga, hvadan således alltid behof af särskildt t. f. föredragande uppstå. För öfrigt och enär jag har mig bekant att denna punkt, som redan bifallits af 2:ne Stånd, dock af det tredje blifvit afslagcn, och all diskussion här således icke leder till något resultat, vill jag icke uppehålla R. o. Ad. med något vidare anförande i ämnet. 12 178 I) c 11 1!) J a n u a r i e. m. Frih. Cederström, Jakob: 1 anledn. af hvad Hr Lefrén yttrat ang:de t. f. föredragande, ber jag att blott fii erinra honom och Eder, mine Hrr! om förhällandet med 1833 ars författning rör:de försvarslöse personer. Man väntade sig att under densamma få se namnet: Danckwardt; men i stället stod der namnet: Martin. Också kan den, sorn genomläser berörde författning, icke gerna undgå att finna det densamma innehåller åtskilligt, som står i rak strid med Reg.F., ehuru delta förhållande icke blifvit af det efterföljande Const.- Utsk. anmärkt. Hr von Hartmansdorff: H. Ex. Hr Gr. Posse har yttrat, alt det vore likgiltigt huru denna fråga afgjordes pä Riddarhuset, sedan förslaget redan af ett Ständ blifvit förkastadt.
Brot 1862 <& 1863. é Sami. 1 Afä. 2 Band. 10 Haft. 18 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 100. ning a|t tillstyrka någon förhöjning i deras aflöning, under förutsättning, att den för löneförhöjningen uppgifna grunden vore rigtig och alltså jemväl under vilkor, att annan befattning icke med tjensten förenades; men då Stats-Utskoltet icke bibehållit detta af Ulgifls-afdelningen föreslagna vilkor för löneförhöjningen, linner jag mig böra mot Stats—Utskottets beslut anmäla reservation och såsom min mening framställa Ulgifts-afdelningens förslag så lydande: tillstyrka, att Rikets Ständer, med bifall till ifrågavarande motioner, måtte åt de fem i tjensten äldste af Kammar-kollegii ordinarie Kammarskrifvare, som icke tillika innehafva eller emottaga annan allmän tjenst med lön på Rikets stat eller vid Rikets Ständers verk, bevilja löneförhöjning al G00 R:dr årligen, så ali aflöningen för hvardera af dem kommer att utgöra 1,600 R:dr Ruut.* lili denna reservation hafva Herrar L. Wistelius och A. A. Berger instämt. vid 13:de punkten (angående lönetillökning för Kammarskrifvare i Stats-kontorel).
Genom de härifrån förut afgifne Femårs-Berättelser är beskrifning härom lemnad; och då länets geografiska läge, vidd och klimat under de fem år, denna berättelse omfattar, ej undergått någre förändringar, samt ett återupprepande deraf torde vara alldeles öfverflödigt, vågar jag underdånigst till nämnde berättelser hänvisa. Enligt 1836 års mantals-och skattskrifningslängder utgjorde folkmängden: i:o Länets allmänna beskaffenhet. 2:o Invånare. Skattskrifne Skatlfrie 52,915 4 Folkmängden har således under denna period ökals med 2,343 personer eller öfver 2 procent. De i föregående berättelser omnämnda förhållanden i afseende på ynglingars dels utvandringar till Skåne, för sökande af arbetsförtjenst, dels inträde uti Götheborgs Sjömanshus, för idkande af Coopvaerdi-skeppsfart, fortfara ännu; dock lärer det årligen blifva svårare, att i Skåne vinna arbete, emedan flere ynglingar nu emot förr genast efter utvandringen återkomma. En gammal sägen indelar Halländningar uti de slafviska, de sjelfständige och de sjelfsvåldige. Denna indelning är med afseende å folklynnet i olika delar af Länet ej så Oliklig. Uli Södra delen ligga de största egendomarne, med vidsträckta gods, hvars brukare lill hufvudgården förr utgjort allt hvad egendomens innehafvare påfordrade, men numera till större delen fått kontrakler, som bestämma deras skyldigheter. Allmogen i denna del af Länet saknar i allmänhet sjelfständighet och närmar sig uti lynnet till Frälsebönderne i Skåne. Medlersta delen af Länet skulle utgöra det sjelfständiga. Der finnas endast få Frälsegods och bonden der har derföre tidigare börjat tänka öfver sin ställning och om sina skyldigheter sökt upplysning.
Af dessa ha opponenternas kärntrupp bildat sig, deras åsigter anses uppkomna af tryck, medan de öfriga äro sjelfständiga, endast derför att de ej slutit sig till oppositionen. Må hvar och en ha sin ärliga åsigt! Inte ha opponenterna funnit konstnärsskapets blåa blomma, fast de skrif-vit på den der listan, och inte ha de andra behöft handla enligt egoistiska grunder, då de hållit sig utom. Det första bevisar lika mycken sjelfständighet som det sista. Oppositionsmän har det funnits förr liksom nu. Men de ha föga uträttat, ty deras tid har kommit, de ha fått makt och uniform och blifvit andra menniskor. Det är det sorgliga att det plägar så ske, att den friskt revolutionära ungdomen så ofta skall följas af en än mera ensidig reaktion — att åsigterna gråna förr än håret Så snart den fria konsten göres ofliciel, så snart den skall ledas, då är faran nära att den skall gå utföre. Konsten kan gå sjelf, den har hunnit till stadgad ålder. Man tjenar den ej genom att sätta tyglar på den. Att leda konsten i en riktning, som man sjelf bestämt, är farligt, derfor att den då gerna blir traditionell. Man ställer upp förebilder, och så blir konsten servil — det värsta den kan bli. Hellre hur pojkaktig som helst, om den blott med friskt sinne söker sig fram — hellre det än att göra efter hvad andra gjort Ty det är ju hvad man sjelf ser och känner, man viU lägga fram i konsten. Hvar-för då gå tillbaka, i uttryckssätt liksom i motivval? Om den, som sträfvar ärligt, misströsta vi aldrig, låt vara att han inte nått dit han velat komma. Ett djerfl försök, en ansats, som misslyckats eller endast fullkomligt lyckats, har mer intresse än ett genomarbe-tadt verk, som blott vitnar om flit, om korrekthet Konsten så föga tyglad som möjligt, dess herskare så många som möjligt för att hindra ensidighet, alla målare,alla utställare lika röstberättigade, ingen utesluten och ingen mäktigare än den andra, — det är önskningsmålet Staten offrar mycket af folkets, af det arbetande folkets pengar åt konsten. Tviflet på att det är på bästa sätt ordnadt med dessa summor är starkt numera *.
Billmark, C. J., Lithograf, om understöd för fortsä ttning al - arbetet« Sverige, aquarelllithografier och tontryck» . — 4 1 66 f.35 Se Åttonde HufvudTiteln. Björkman, Erik August, Kapten, om pension åt Björna och Fredrika Kyrkor i Nionde — 4 1 74 19 Se HufvudTiteln. Westerbottens län, om väganläggning mellan — 4 1 78 5 Se Statsbidrag till vägar m. m. Bo, om ändring af Kongl, förordningen den 24 September 1861 angående dödmans — 7 1 9 — b. 22 Dec. b. 10 Jan. b. J0 Jan. b. 30 Dec. Boheman, Carl Henrik, Professor, om pension åt 1 4 1 74 35 Se Nionde HufvudTiteln. Bolmen, angående väganläggning mellan Wieslandajernvägsstation och nämnda sjö — 4 1 78 14 Se Stats - bidrag till vägar m. m. Borgen, om upphörande af skyldigheten för statens tjenstemän att ställa sådan för i uppbörd — 8 — 25 — b. 5 Jan. b. 3 Jan. b. 17 Jan. b. 3 Jan. 12 — 15 — 2- « qS CK? 2 a c re *—< gj? ä CD c/d r C/D P > s ii kiks-Ständi ns Beslut. n as ao B. re T3 a' S" af a C Cb Cb CD i. gs <y. c re —. tö re ~ O re 2. sq V CT> « • 30 §. Ridd. o. Prés LeBorgare' BondeN:0 N:o Sid. Adelli. Sto ndet. Ståndft. ! Ståndet. ~ N:o 5 Borgen för annan mans gäld, om 1 ändring af lagens stadganden angående 7 1 55 — b. 28 Maj b. 30 Maj b. 28 Maj b. 28 Maj Bor ås-Pierrljunga-jernväg, om förändring i vilkoren för det vid 1859 och 1860 års riksdag beviljade lån för b. 30
Majit täcktes foga anstalt, det prygeloch dagg-straffen inom krigsmakten till lands och sjös mätte varda afskalfade, samt alt alla detta ämne rörande lagar, stadgar och förordningar m. m. i öfverensstämmelse härmed mätte blifva ändrade. Stockholm den 26 November 1862. Auij. Blanche. 228 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 112. JW II*. Af Herr SoiIHWlIiUS: Om pension för Majoren vid Södra Skånska Infanteriregementet O. G. Carlgvisls enka och tre oförsörjda döttrar. Svenska nationens allmänt erkända deltagande för behöfvande likar anlitas visserligen nästan dagligen, men Svensken förtröttas icke i välgörenhet. Detta hufvuddrag i den Svenska karakteren ger mig förhoppning om framgång, dä jag vänder mig till det Högtärade Ståndet, med anhållan om, att i någon mån hjelpa en familj, sorn är boende i det samhälle, hvilket jag tillhör. I Lund lefver en enka med tre oförsörjda döttrar efter framlidne Majoren vid Södra Skånska Infanteri-regementet Otto Gustaf Carlquist. Major Carlqvist var född i Finland 1784, blef officer vid Svea Artilleri-regemente 1806, transporterades 1807 till Informations-adjutant vid Finska Artilleriet, deltog i Finska kriget 1808 och 1809, derunder han illa sårades i fäktningen vid Ruona bro; benådades med guldmedaljen för tapperhet i fält och befordrades är 1811 till löjtnant samt 1814 till kapten vid Södra Skånska infanteriet; bevistade 1813 och 1814 årens fälttåg i Tyskland, Nederländerna och Norrige; erhöll afsked 1846 såsom dåvarande 2:dre Major efter 40 års officers-tjenst. Under 24 år, såsom kompani-chef, åtnjöt han aldrig högre lön än 700 R:dr B:ko, och såsom Major, till en början 900 R:dr, och först de sista åren 1,100 R.-dr B:ko samt kom aldrig i åtnjutande af majorsboställe.
Uti en från Preste-ståndet till Stats-utskottei remitterad motion har herr doktor Sandberg, med fästad uppmärksamhet å den i vårt lands förvaltningsgrenar sorgliga företeelsen, att bristaude redlighet och verklig försnillning så ofta skola förekomma, föreslagit, att en undersökning om karta-sigil!ata-tAverkningen måtte anställas, föl utrönande af tillverknings-kostnaden, det inlevererade kartabeloppet, qvantiteten af hvad som användts och hvad som finnes i behåll; samt att likaledes utredas måtte, om de stadgade kontrollerne öfver vården af stämplade papperet både inom Kongl. Statskontoret och annorstädes äro så beskaffade, att de gifva statsverket tillförlitlig säkerhet emot förluster, samt att, om så icke är, de förändringar derutinnan måtte vidtagas, som motsvara ändamålet; hvarjemte, för den händelse, att efter dessa undersökningar det skulle befinnas, att karta-sigillata-tillverkningen är utomordentligen dyr samt att underslef eller förfalskning svårligen kunna förekoramas, motionären hemställt, huruvida icke karta-tillverkningen borde upphöra och stämplade pappersafgiften, utgående till enahanda belopp som nu, kunde på annat sätt uppbäras och redovisas bland statsverkets öfriga inkomster. Vid besvarande af denna motion får Utskottet till en början anmäla, att, utom de kontroller öfver vården af det i hufvudförrådet i Stockholm befintliga stämplade papperet, hvilka tillförene varit stadgade, Kongl. Maj:t., i anledning af Statskontorets underdåniga framställning, genom nådigt bref af den 28 December 1850, Slals-Vlskottets V/.låtande, N;o 24-4.