Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror det vara skäl att söka, visserligen icke afbryta eller minska denna ständiga beröring med Danmark, men deremot undvika ali skjuta ifrån sig hvarje tillfälle att sammanknyta våra sydligaste landskaps-förbindelser med hufvudstaden och det raedlersla Sverige — att, om jag så får uttrycka mig, draga deras sympatier ål detta håll — och detta syftemål vinnes bäst genom lättade och beqväma kommunikationsanstalter. Dessutom är det kändt, att derest en jernväg blefve sträckt till Ystad, skulle ett bolag bilda sig för ombesörjande af en regulier ångbåts - 230 Den 23 September f. in - fart emellan nämnde stad och Stralsund, eller, under den korta lid af arel, då Strålsunds hamn är tillfrusen, Witthoff på ön Rugen. Det är nemi. ett kändl förhållande, all Ystads hamn icke oftare ån hvart 3:dje eller 4:de år tillfryser, och detta under en ganska kort lid, så att man, örn eu jernbana sträcktes från det öfre landet ned till Ystad, hela året om hade en lätt förbindelse med kontinenten. Man kan äfven med temlig säkerhet antaga, att om en jernbana sträcktes ifrån Malmö till Jönköping, skulle ganska snart en bibana till Ystad följa den förra i spåren oell vi således erhålla en vida lättare kommunikation med utlandet, än den nuvartde. I militäriskt hänseende är äfven denna jernbana af ganska stor vigt. Det är lätt insedt, huru vigtigt det vore alt sätta de södra delarne af landet i direkt beröring med Carlsborgs fästning, belägen vid Wettern och hnfvudpunkten för rikets central-försvar. Lika lätt inse vi nödvändigheten af alt hastigt kunna sammandraga trupper från den ena delen af landet till den andra, örn vårt oberoende skulle hotas. Man kan svara mig, att det just ur militärisk synpunkt är angelägnast alt medelst jernvåg sammanbinda rikets östra och vestra kust. Jag erkänner vigten af denna anmärkt]., men ber alt få erinra, att då krigsoroligheternas period egentligen skulle infalla under den tid, då segelfarlen är öppen, kunde trupp-transporter från öster till vester eller tvertom ske på kanalen.
Jag anhåller att få instämma i den af Frih. Palmstjerna nu afgifna reservation. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.: Ehuru jag under discussionen öfver det hvilande representations-förslaget hade tillfälle att inför Ståndet uttala mina tankar, likväl och då det numera icke finnes någon annan utväg att för den stora allmänheten gifva tillkänna att åtminstone en betydlig del af R. o. Ad. haft alfvar med sin förut i detta ämne uttryckta tanka, anhåller jag få förena mig i Frih. Palmstjernas reservation. Frih. Cederström, Carl Emanuel: Jag ber att få förena mig i den af Frih. Palmsterna nu afgifna reservation. Den 22 Mars f. m. 333 liiBergenstråle, Claes: Äfven jag anhåller att få förena mig i den reservation, Frih. Palmstjerna här afgifvit. Gr. von Rosen, Adolf Eugéne: Då jag var ibland deras antal, som röstade för förslaget, anhåller jag att äfven få förena mig i den af Frih. Palmstjerna afgifna reservation. Gr. Sparre, Alexis: Jag anhåller att få förena mig iden af Frih. Palmstjerna nu afgifna reservation. Gr. Puke, Folke Magnus: Jag anhåller att få instämma i den af Frih. Palmstjerna afgifna reservation. Ilr Stjernsvärd, Gust. Mauritz: Som Frih. Palmstjernas reservation innehåller en protest mot R. o. Ad:s frångående af sitt vid 1840 års Riksdag fattade beslut, anhåller jag att i samma reservation få mig förena. Hr Tersmeden, Nils: Jag ber alt få öka antalet af de många reservanter, sorn instämma i Frih. Palmstjernas reservation. Jag gör det så mycket helldre, som jag anser det vara af vigt, att såväl Med-Stånden som nationen få veta, att en icke obetydlig del af R. o. Ad. visat, att den fortfarande söker medverka till en förbättring i vårt rcpresentations-sätt och hvilken förbättring åtminstone jag till stor del gillar. I följd häraf instämmer jag i den af Frih. Palmstjerna nu afgifna reservation. Frih.
Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, och då jemväl, i betraktande tages, att Kommers-rådet Santesson, för att med eget exempel verka på andra, uppoffrat största delen af sin dels ärfda, och dels genom egen drift och omtanka förvärfvade ganska betydliga förmögenhet för det stora fosterländska företaget af Götha kanals anläggning och fullbordande, att han deraf gjort sig så förtjent, att, på sätt till Götha kanal-bolagsstämmas protokoll för den 20 September nasti, år blifvit anfördi, ”ingen, som kan minnas den tid, då anläggningen af Götha kanal beslöts, och sorn med någon uppmärksamhet följde gången af sjelfva arbetet och de tilldragelser af mångfaldig art, som derunder föreföllo, lärer kunna bestrida, att tacksamheten och hedern för tillkomsten och utförandet af detta storverk må - Banlio-Uiskottets Utlåtande, M 34. 11 sle räll,visligen egnas i första rummet åt grefve Baltzar von Platen, och i andra rummet ät Kommersrådet Santesson, som från början, inseende hela vigten för fäderneslandet af ett sådant företag, omfattade förslaget med ungdomens hänförelse, deltog i verkställigheten med styrkan af en kraftfull mannaålder, och nedlade i detta allmänna förelag sin betydliga enskilda förmögenhet;” att Santesson äfven i öfrigt förvärfvat sig anspråk på svenska nationens erkänsla, genom sina förtjenster om Trollhätte slussverks ombyggnad, om förbättringen utaf farten på Götha eif, om Motala verkstads anläggning oell utbildande, med flere fäderneslandets industri och rörelse befrämjande inrättningar; så tvekar Utskottet icke att hos Rikets Ständer vördsamt hemställa, att Kommersrådet B. H. Santesson måtte förunnas eftergift af upplupne öfverräntan å förenämnde 6 st. lån, äfvensom af lagsökningskostnaderne. Stockholm den 25 Februari 1848. STOCKHOLM, elmén & granbergs tryckeri, 1848. Banko-Ulskollels UtlåtandeIV.s 35j 36. i N:o 35. Ank. lill Exp. Utsk. den 27 Febr., kl, 5 e, m.
På dessa grunder, och då tiden för fängelse-straff, der ej annorlunda finnes stadgadt, utan tvifvel bör beräknas lika med liden för straff-arbete, hafva Rikets Ständer för sin del beslutit en författning af följande innehåll: ”Då tid för ådömdt straff-arbete skall räknas efter månad eller år, varde den ”dag för slutdag ansedd, som genom sitt nummer i månaden motsvarar den, från hvilken lidräkningen börjar; börjar den på dag, mot hvilken ej någon svarar i den må”nad, hvarunder räkningen slutar, varde sista dagen i den månad för slut-dag ansedd. ”Samma lag vare i afseende å fängelse-straff, der ej annan beräkningsgrund finnes särskildt i lag stadgad.” Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. Majit i underdånighet anmäla och framhärda etc. Stockholm den 8 Februari 1860. Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 15 Febr. 1860. Preste-Ståndet den 15 Rorgare-Slåndel den 15 Bonde-Slåndel den 15 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, om anvisande af medel till fortsättande af arbetena å Statens Vestra stambana emellan Stockholm och Katrineholm. (Stats-Utsk:s Utlåtande N:o 52). S. A. K. Ilos E. K. Majit bar Chefen för Statens jernvägsbyggnader uti memorial af den 19 nästlidne Januari, hvilket till Rikets Ständers åtgärd blifvit öfverlemnadt, i underdånighet anhållit, det E. K. Majit läcktes af Rikets Ständer begära ett anslag af 500,000 R:dr, att, utöfver nu tillgängliga medel, intill slutet af instundande April månad använ das till fortsättning af arbetena å vestra stambanan från Stockholm lill Katrineholm. E'xp editions Ut sko Hets Förslag till anderd.
Majk för honom föreslagna aflöning af 2,000 R:dr ganska tillräcklig; — men då den, som skulle hafva ledningen af och tillsynen öfver jordbruket vid experimentalfältet sig anförtrodd, ovilkorligen måste, för att kunna uppfylla sin bestämmelse, ega de vetenskapliga insigter i jordbruket och den genom vidsträckt praktik förvärfvade erfarenhet i alla dess delar, att han förmådde med agrikultur-komisten ingå i öfverläggning om de ifrågasatta försökens lämplighet och med honom deltaga i uppgörandet af planen derför, äfvensom han borde vara utrustad med den skarpsinnighet och iakttagelseförmåga, som vid en agrikultur-kemisk försöksanstalt så ofta tages i anspråk, syntes äfven denne tjensteman vara väl förtjent af den utaf Landtbruks-akademien föreslagna aflöning, 4,000 R:dr; — hemställande motionären, att om något afdrag å denna lön ansåges böra ega rum, i anledning deraf att jordbruks-föreståndaren, såsom bosatt vid experimentalfältet, komme att derstädes åtnjuta vissa natura-prestationer af värde, lönen likväl icke måtte bestämmas till lägre belopp ån 3,000 R:dr. Hvad såväl Landtbruks-akademien som ofvanbemälde motionärer i detta ämne upplyst och anfört synes tillfyllest ådagalägga, att ändamålsenligt inrättade agrikultur-kemiska försöksanstalter måste hafva ett fördelaktigt inflytande på jordbruksnäringens förkofran och utbildning; — men ehuru således de härom gjorda framställningarne onekligen äro förtjenta af all uppmärksamhet, finner Utskottet dock tvifvelaktigt, huruvida det kan vara nödigt eller lämpligt, att flera sådanc anstalter på en gång organiseras.
Om strandning och skeppsbrott, sä ock om. skeppsfynd och strandvrak. § 176. Råkar fartyg i sjönöd, skola befälhafvare och besättning göra allt hvad som står i deras magt, för att afvärja olycka och icke öfvergifva fartyget, så långe hopp om räddning finnes. År räddning omöjlig och faran så hotande, att de nödgas öfvergifva fartyget, böra befälhafvare och besättning, så snart som möjligt, draga försorg om bergning af fartyg och gods, dels genom att sjelfva återvända till vraket, dels genom att skaffa nödig hjelp. § 177. Når sjöolycka timar och anmälan derom sker hos borgmästare eller kronobetjent, bör denne, om så nödigt pröfvas, infinna sig på stället samt med anskaffande 56 Expeihtions-Utskottets Förslag lill underd. Skri/velse, J\:o 104. af erforderligt biträde vid bergningen tillhandagå. Befålhafvaren vare skyldig att leda bergningsbestyret, der ej, efter ortens lag, sådan befattning år honom förbjuden. § 178. Öfver allt, som bergadt varder, så ock öfver antalet af manskap och farkoster vid bergningen samt foror vid godsets forsling till upplagsstålle och uppläggande derstädes, före befålhafvaren sjelf eller genom styrmannen å fartyget noggrann anteckning; vare ock skyldig att granska och till riktigheten, genom påskrift, erkänna alla i och för bergningen afgifna kostnadsråkningar samt att besörja det bergade godsets sorgfålliga vård och, så skyndsamt sig göra låten, dess besigtning. § 179. Är fara att förolyckadt fartyg eller gods tager ytterligare skada, innan redares eller godsegares eller deras ombuds föreskrift hinner ankomma, vare befälhafvare, der ortens lag ej annorlunda stadgar, skyldig att, efter föregången besigtning, foga anstalt om försäljning deraf å öppen auktion, sedan den blifvit i närmaste kyrkor, eller i ortens tidningar eller på annat brukligt sått kungjord; dock har befålhafvaren att i afseende på sådant gods, som år underkastadt tullbehandling, iakttaga hvad derom särskildt stadgas.
S. D. Föredrogs å njo Statssamt Bevillnings-Utskottens, på bordet hvilande, Betänkande, N:o 56, i anledning af åtskillige motioner, om vissa handelsförmoner för Rikets norra provincer, och om export-praemier för vissa varor m. ra.: bifölls. S. D. Vid skedd föredragning af Högvördige Preste-Ståndets Protocolls-Utdrag, för den 12 i denna månad, med inbjudning, i afseende på Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utskottens Memorial, IST:o 52, i fråga om ändring och tillägg i Legohjons-Stadgan, förklarade Bonde-Ståndet sig icke kunna antaga inbjudningen. S. D. Föredrogos å njo Bcvillnings-Utskottets nedanstående Memorial: N:o 54, angående minskning i Utskottets Cancellie-personal och vaktbetjening: lades till handlingarne; och N:o 55, i anledning af Herr Grefve von Fersen? motion, med förslag till bestämmande af lämplig tid, då de nja Förordningarne, angående allmänna bevillningen, bränvinsbränniugen och stämplade pappers-afgiften samt Tulioch Pöst-Taxorne skola börja att tillämpas: bifölls. Från Högvördige Preste-Ståndet. S. D. Sedan Preste-Ståndets inbjudning till Hedervärda Bonde-Stån - 28 Fröt. Otdr. d. 16 Murs 1835. det, i afseende på Lagoch Oeconomie-Vtskottens Memorial, N:o 5a, i fråga om ändringar och tillägg i Lego-Stadgan för husbönder och tjenstehjon, blifvit den i4 dennes afslagen, föredrogs å nyo den i nyssnämnde Memorial föreslagna volerings-proposilionen, hvarvid Ståndet förklarade, att, då, i anseende lill den i volerings-proposilionen upptagna fråga, icke tre Stånd kunnat sig i samma mening förena, borde denna fråga förfalla.
Jemförd med denna ringa sjöstyrka synes den på Karlskrona örlogsvarf använda personal, som vid Revisorernes besök uppgick till omkring 1,800 man, vara allt för stor. Afven afräknadt att, med anledning af fregatten »Vanadis» och korvetten »Gefles» då snart förestående inmönstring för långväga sjötåg samt att från nyss hemkomna fartyg afrnönstradt manskap ännu icke hunnit hemförlofvas, en större styrka än vanligt för tillfället fanns tillstädes, och att i medeltal till och med en tredjedel färre sysselsättas på varfvet, förefaller det likväl, som om de dagliga arbetena borde kunna skötas af ett betydligt ringare antal armar. Täger man i betraktande, att bland de fartyg, Sjöministerns ofvannämnda förslag upptager, fåtalet torde blifva af trä och ifrågakomma att byggas på Karlskrona varf, de öfriga deremot lättast och fördelaktigast förfärdigas vid enskildes mekaniska verkstäder, 13 — 98 — så synes det, som skulle antalet fasta timmermän och handtverkare kunnat mycket minskas, och att största fördel vore att i stället vid förefallande behof tillfälligt antaga fria arbetare, hvilka, ehuru deras dagspenning sannolikt blefve högre än den .sorn nu beräknas för Kronans fästa manskap, likväl skulle befinnas billigare i längd, emedan de endast aflönades för den dag de hade arbete. Blefve derjemte föråldrade vindbryggor, mastkranar, spel m m, hvilka, sådana de nu äro, kräfva mycket folk, ersatta af tidsenliga, lättskötta mekaniska inrättningar, så är det uppenbart, att en icke obetydlig minskning af den dagliga arbetspersonalen med fördel skulle kunna ega rum. Vidare torde det vara högeligen påkalladt att, likasom i andra länder, bevakningen inom varfvet uppdrages åt en särskild dertill antagen poliskår. Fördelarne at en sådan åtgärd behöfva knappast påpekas.
Endast en derför till grund liggande räkning hör slutligen ersättas. Hr Skogman har yttrat, att denna fråga bör skiljas uti 2:ne delar, den ena om hamnen, den andra om jernvägen. Detta anser jag icke vara riktigt; ty är icke hamnen af något värde, så är icke heller jernägen det. Jernvägen eger nemi. ett oskiljaktigt sammanhang med hamnen. Det skulle fägna mig, om, på sätt samme talare antydt, det lyckliga förhållande existerade, att vårt Svenska sjökarteverk vore så utmärkt, att staten icke i någon mån behöfde tillgodogöra sig enskildes undersökningar. Äfven om jag antager detta, anser jag dock, i likhet med Gr. Hosén, att enskilda industriela undersökningar böra ersättas, i den mån vederbörande embetsverk anse sådant rätt och lämpligt; och då vägoch Den 17 Januari. vattenbyggnadsstyrelsen tillstyrkt en ersättning af 4,000 rdr, påyrkar jag fortfarande återremiss i deri syftningen. Frih. af Ugglas: Man har ansett att anslag hofde beviljas för ifrågav.de undersökning, enär denna bana skulle vara, så till sägandes, »af riksvigtig egenskap». På sätt al Betänk:t inhemtas, hafva komiterade för denna undersökning hos K. M. gjort framställning att derför erhålla godtgörelse af statsmedel. Jag är förvissad, att om denna bana varit af så stor vigt, som man velat påstå, så hade K. M. både kunnat och velat till R. Sl:r allåta Nåd. Propos. i ämnet. Detta har dock icke skett; utan det är genom enskild motionär, som denna fråga här blifvit åvägabragd. Jag hemställer till eder. Mina Hrr, huruvida det kan vara lämpligt att på så sätt tillvägagå? Om denna fråga verkligen vore af så stor vigt för hufvudstaden, månne icke då Stockholm skulle vara villigt att bekosta dessa undersökningar? Att deremot, på sätt nu skett, sedan undersökningen blifvit verkställd, blott kasta in en ansökan om ersättning, — detta är en åtgärd, hvilken åtminstone jag, (ör min del, icke kan gilia; och som ovilkorligen leder till ett ganska farligt prejudikat.
Dessutom får jag äran erinra, att något annat, än ett ogillande af DiscontDirectionens förhållande, nu mera icke kan äga rum; utan är det högsta, hvartill Riksens Ständer i denna sak genom ett beslut kunna komma, sedan någon undersökning om Directionens förhållande ansetts icke höra eke. Herr Manneritami Jag kan icke medgifva den af sista talaren yttrade tanka, att det å Ridderskapets och Adelns sida skulle innefatta någon inconsequens, att nu bifalla BancoUb skottets Betänkande, och såmedelst ogilla CanalDirectionens ifrågavarande åtgärd, sedan man förut afgjort, att lagligt åtal icke borde derom begäras. Det är endast till BancoUt* skottets oundömme i denna fråga, som jag yrkat bifall, och Ridderskapet och Adeln lärer finna, att det i denna fråga likasom vid många andra tillfällen ganska väl står tillsammans. att man på fulla skäl ogillar ett förhållande eller en handling, utan att man finner sig föranlåten att anställa lagligt åtal emot den person, hvars åtgärder man ogillat. Friherre Boije, Ludvig: Med all den agt ning jag gerna ger åt andras meningar, kan jag likväl ej undgå, att åt min egen bevaka den rätt, att förklara, det jag anser en verklig inconsequens ligga uti, att sedan Ståndet redan förut, genom formligt beslut, uppå då Den 18 Junii /. m. gjord begäran om laglig undersökning, ansedt anledning dertill icke förefinnas, Ståndet dock nu skulle ogilla samma förfarande, hvaröfver ett annat omdömrae således redan en gång är lemnadt. Detta sätt att handla synes mig innebära ett indirect ogillande af Ståndets förra beslut; och bryter, i min tanka, alla begrepp Om consequens. Jag instämmer alltså med de 2:ne Ledamöter, hvilka tillstyrkt, att ej gilla Betänkandet, Grefve Mörner, Cart Stellan: Om Götha Canal och dess Direction m. m. är redan så mycket skrifvet och talat, att det ej särdeles lönar mödan, att vidare derom orda. De förut fattade opinionerne låta ej förändra sig.
Utom det att jag anser sådana såsom högst olämpliga att i och för sig berättiga till inträde i representationen, så har Riddarhuset redan alltför tillräckligt, ja öfvervägande embetsmanna-elementer, för att det skulle vara lämpligt alt dertill lägga ännu ett nytt. Som jag nyss sade, är jag ingen anhängare af Stånds-idéen, men så länge denna i representationen bibehålles, är det till följd af sakens natur nödvändigt, att, i fråga om valbarhet till ett eller annat Stånd, fästa afseende på vissa qvalifikationer eller kategorier. Då jag nu tager i betraktande, hvilka sådane, med afseende på Riddarhusets egendomliga förhållanden, bäst skulle lämpa sig till inrymmande deruti, så synes mig otvifvelaktigt Den 8 December. 390 att dertill bäst skulle passa ofrälse större jordegare såsom sådana. Vilkoren för deras valbarhet skulle kunna fästas vid en ganska hög census, men genom att bereda inträde åt sådane större ofrälse jordegare till ett antal, som gåfve åt denna åtgärd någon betydenhet, samt genom att icke inskränka valrätten endast inom dem, utan att lemna den i händerna på någon från folket utgående delegation, t. ex. landstingen, skulle Riddarhuset derigenom verkligen få en, om också partiel, karakter af folkrepresentation. Det är hufvudsakligen på grund deraf, att det hvilande förslaget skulle, genom att införa en helt annan och i min tanke oriktig princip, försvåra eller göra det omöjligt att framdeles följa den nu af mig antydda utvägen, som jag får tillstyrka afslag å detsamma. Frih. Leijonhufvud, Broder Abraham: Jemföra vi R. o. Ad., sådan den nu är, med hvad den var vid tiden för Riddarhusets inrättande, så finna vi att deruti föregått högst väsendtliga förändringar. Samhället bestod då af en myckenhet strängt afskilda stånd, skrän, klasser och korporationer. Bland dessa utgjorde Adeln, anförare i krig och styresmän i fred, den afgjordt starkaste klassen. Adelsmännens antal var ringa, och hvar och en af dem uppvägde en hel kommun. Ej under då att sjelfskrifvenheten till representant obestridt tillföll livar och en individ.
Hvad tycker herrn om min inspiration, allvarsamt? PIANOSTÄMMAREN (tar sig om halsen). För egen del, så tycker jag att herrn kunde ta' den lite' mera piano! Emellertid är kl. 6 och vi skulle kanske börja sången nu! (Tager guitarren och stämmer). LUNDQVIST. Tror herrn att det kan bli något af mig? Allvarsamt! PIANOSTÄMMAREN. Såsom lärare kan jag inte annat än erkänna herrns goda anlag och ganska goda röst! - LUNDQVIST (sätter noterna på spegellådan ; Pianostämmaren räcker honom guitarren). ANNO FYRTIÅTTA Vi ska' börja med "Du ger mig lifvet" hva'? PIANOSTÄMMAREN. Men herrn ska' ta' af sig handskarna, för all del. Hvarför har herrn dem på sig inne? LUNDQVIST. Jo, ser herrn, jag har förkylt mina händer och, och ... PIANOSTÄMMAREN. Ni är kär! LUNDQVIST. Jag älskar ... PIANOSTÄMMAREN. Och hon? LUNDQVIST. Föraktar mig! PIANOSTÄMMAREN. Och ni ämnar bjuda henne er hand? LUNDQVIST. Och den får inte vara röd, menar ni, nej! Men jag skall bli stor! Jag skall utmärka mig på ett eller annat sätt; jag skall bli konstnär, herre! Jag känner den guddomliga lågan brinna i mitt sargade bröst, den skall antingen slå ut i blom eller den skall qväfva mig. PIANOSTÄMMAREN. Det är vackert tänkt! så talade jag också när jag var ung. Herrn tror inte att jag spelat på konsert i Kirsteinska huset, herre, Beethovens nionde konsert, och blef applåderad; och tidningarne sa' att jag var ett snille, och nu stämmer jag pianon för åtta skilling banco! - LUNDQVIST (som inte vill höra på). ANNO FYRTIÅTTA Ska' vi börja nu? Sjung före ni! PIANOSTÄMMAREN (med bruten, darrande röst).
Vid Den -27 Jtt/i» Vid denna Herr Grefve Lil!jencranfz’s framställning, gjord i sammanhang med dess förslag til] Götha Canal-Discontens återköpande, få Utskotten afgifva det vördsamma yttran-' de, att denna garantie ansågs öfverflödig, då Utskottens pluralité tillstyrkt förnyade Biträden, utan att, enligt Herr Grefvens tanka, såsom vilkor derföre yrka Canal-Discontens återlernnande. 14:0 Hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln har Herr lidströmer yttrat den önskan, att hvad som tid efter annan blifvit yttradt för och emot Götha Canals anläggning och.’ fortgång, röå samlas och genom Trycket åt efterverlden förvaras. Utskotten anse någon åtgärd härutinnan så mycket mera öfverflödig, som allt hvad i detta ämne för efterkommande kan vara interesserande finnes att tillgå i redan tryckta skrifter och Publique Handlingar. Slutligen få Utskotten tillstyrka, att de på Konungens Nådiga Befallning till Utskotten afgifne Calculer och Kostnads - Förslag, hvilka blifvit tagne till grund för Utskottens, i frågan om Götha Canal, fällda omdömen, måtte behörigen underskrifne och påtecknade till Banken aflemnas, för att tjena till framtida upplysning och rättelse. Tvenne I-ledamöters särskilda Meningar bifogas. För öfrigt få Utskotten vördsamligen tillkännagifva, att, enligt ankommet ProtocollsTJtdrag af den 2a dennes, har Vällofl. Borgare St ån - Den 37 Juth Ståndet, i anledning af Utskottens förra Betänkande, stadnat uti följande Beslut. 1:0