Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I hvad mån saknaden af 'en sådan fullmagt må kunna hafva, såsom Revisorerne antyda, gifvit anledning till de af låneöfvertagarne efter lånets egentliga afslutande framställda, af Fullmägtige beviljade nya fordringar, låter sig väl icke med visshet afgöra, men att denna ofullständighet och den deraf härflytande osäkerhet, huruvida icke låneöfvertagarne i sista stund möjligen skulle draga sig tillbaka, icke varit utan allt inflytande på låneunderhandlingarnes fortgång, vill Stats-Utskottet, — som delar Fullmägtiges i näst föregående anmärkningspunkt yttrade åsigt derom att “en affärsman, sä länge han ej genom sin “underskrift är vid ett aftal hunden, ofta kan, med ständigt angifvande på “de mångfaldiga förhållanden, sorn inverka på handeln, pennihgeställningen och “krediten, finna sig föranlåten antingen att i dag uppställa vilkor, dem han nå“gon dag förut icke hade anledning att begära eller ock frånträda den förberedda affären", — finna bekräftadt, bland annat, jemväl af de telegrammer, som Riksarkivarien Nordström i början af April från Paris aflät till Fullmägtige och deri, under förklarande att hela låneaffären stöde på spel, det af låneöfvertagarne, först efter lånets egentliga afslutande, framställda yrkandet om lånemedlens indragning genom tre månaders vexlar enträget tillstyrktes. En dylik farhåga för affärens återgång skulle varit obehöflig, derest Heinemanns åtgöranden beledsagats af ett sådant bemyndigande, som gjort de med honom träffade öfverenskommelser för Schröder & Comp. bindande. Den ofullständighet, som i afseende å fullmagten för Heinemann sålunda låter sig anmärka, har af Revisorerne jemväl blifvit hänförd till det sätt, hvarpå bankirhusen Gebrilder Bethmanns, J. H. Mercks & Comp. och Emil Erlangers delaktighet i lånets öfvertagande finnes uttryckt, då till grund för denna delaktighet endast ligger det af bankirhuset Bih. till R. St.
Riksdag i betydlig män och flere andra gånger likaledes beviljat efterskänkande utaf dylika dana-arf; och då sådant, såsom är 1830, skett till enskilde personers förmån, tyckes det väl vara ännu mera skäl att bevilja en sådan eftergift, då det rörer en hel kommun, helst då, såsom här är förhållandet, sådant för kommunen visar sig vara af största vigt. K. M. har i allmänhet uttryckt den åsigt, att det vore nyttigt om arbetsinrättningar funnes inom landet. Här är nu fråga om dana-arfvels användande till förmån för en sådan anstalt, i en läne-residens-stad, der till följd af geografiska förhållanden och flera andra omständigheter, ett sammanlopp af folk från provinsens aflägsnaste bygder ouphörligt inträffar. När nu dessa till någon tid qvarblifvande personers arbetskraft mestadels är förnött, blifva de tiggare eller falla de faftigvården till last; men om man hade ett arbetshus att tillgå, så skulle deras återstående arbetskraft kunna tillgodogöras, de sjelfve besparas tiggeriets demoraliserande lefnadssätt, och äfven många andra vigtiga fördelar genom produkten af deras arbetsflit vinnas. Jag tror mig äfven vara förbunden att vid detta tillfälle nämna, det Carlstads innevånare sjelfve ingalunda varit overksamme för ernåendet af dessa fördelar, utan de hafva genom kontanta bidrag, anställande af dramatiska representationer m. m. sammanskjutit en summa af 4,000 R:dr b:ko, hvilken dock till ändamålet tyvärr är otillräcklig. En aktad enskild medlem af Carlstads samhälle har äfven för ifrågavartde ändamål till staden förärat den efter det nya eeilfängets upbyggande till afsalu tillgängliga gamla arresten. Alla dessa bemödanden å kommunens sida tyckes förtjena, att äfven Staten å sin sida går densammas ömmande behof och önskningar lill mötes, isynnerhet då Staten icke dervid behöfver göra någon direkt utgående upoffring; enär man aldrig kunnat på förhand beräkna, att dessa medel skulle tillfalla Staten. För öfrigt hade Närings-idkerskan Hollander, på säll uplvst blifvit och äfven utaf K. M:s Nåd.
Angående sättet och ordningen vid sammankomsterna äro föreskrifterna föga afvikande från dem i Belgiska provincial-lagen. Vid lika röster, uppskof lill nästa sammanträde, men om äfven då rösterna blifva lika, förfaller frågan. I provinsdeputationen är en ledamot utsedd, att vid dylika tillfällen med sin röst gifva utslaget. Provincial-ständerna representera hela provinsen, kunna förorda dess intressen ho« konungen och general-staterna, ordna och förvalta provinsens ekonomiska angelägenheter, kunna infordra behöfliga upplysningar ifrån provinsens embetsman och brefvexla med andra provincial-ständer om angelägenheter, som ligga inom deras befogenhet. Olika provinsers ständer kunna, med kunglig tillåtelse, sammanträda till öfverliiggning om gemensamma angelägenheter. De af Provincial-ständerna fattade beslut och reglementen, hvilka underställas konungens pröfning, böra antingen fastställas i sin helhet eller afslås. Om sältet för kungörande af provincial-ständernas beslut är utförligt stadgadt. Provincial-deputationen upprättar årligen två särskilda inkomstoch utgiftsförslag, det ena upptagande kostnader för provinsens förvaltning, för så vidt dessa angå ståts-regeringen, del andra kostnaderna för provinsens administration och hushållning, såsom kommun betraktad. Utförliga föreskrifter äro meddelade om hvad som hörer under den ena eller den andra af dessa kategorier. Förenämnda förslag böra erhålla kunglig sanktion. Till provincial-ständernas göromål hörer, att upptaga afgifter för provinsens behof, att afsluta lån, att ingå afhandlingar om fast egendom, att fatta beslut om anläggning och underhåll af större vägar, om byggnader, arbeten och anstalter för provinsens räkning m. m., hvarjemte landets läge, dess genomskärning af kanaler och skyddande mot hafvet medelst dammar, gifva anledning till en mängd åligganden för denna församling. Kunglig bekräftelse på besluten är i flera fall erforderlig. Provincial-ständerna utgöra likaledes i vissa frågor en instans, som eger behörighet att pröfva kommunal-föisainlingarnas (sockenstämmornas) beslut. Provincial-deputationen är, likasom det ständiga provincial-utskottet i Belgien, stadigvarande.
Uti förevarande ämne hafva till nedann^jnn® de Riks-Ståud följande Memorial och Ante* fandén blifvit ingifne, nemligen t Till H'6gloJlf Riddershapet och Adeln: Af Herr Grefve Cronhjelm till Hakunga, O. A., sorn, efter en historisk framställning af de beskattningar, hvilka tid elter annan öfvergått invånarne inom hufvudstadens församlingar, hvilka, på grund af Sockfiestämmobeslut, vidtagne af Pastor och oftast några få närvarande församlings-ledamöter,' blifvit ålagde att utgöra Fattig-Försorjningsmedel, Curhusafgifter, Collecteller såkallaHofpenningar, bidrag till Gatulysning, Lazarettsbyggnad m. m., fästat Rikets Högloflig® Ständers uppmärksamhet på nödvändigheten att satta ed gräns för dylika, i den fria medborgarens rättigheter ingripande förfoganden. jSih, till Rikt-Si. Prat. 182S och 1829. 7 Sami, 1 Af i, 1, 14 :de få:tt S Lsgsamt Allm. Besv.o. Oec. Utsk.UtI.N:o Utgående från den satts, att de frånvarande skola nöjas åt de närvarandes beslut, hade man väl önskat gifva dessa ett utseende af laglighet ; men som Grundlagens 67 §. uttryckligen innehåller, att ”Svenska folkets urgamla rätt att sig beskatta utöfvas af Rikets Ständer allena vid allmän Riksdag” , och hvarje skatt och tunga , sorn lägges, vid Socknestämmor eller andra sammankomster, på personer, som ej frivilligt deruti ingått, varit frånvarande och icke representerade, således är i Herr Grefvens tanka lika grundlagsvidrig som obillig; så har Herr Grefven , i ändamål att lÖrekomma felaktig tillämpning i framtiden af Kongl.
I sammanhang härmed torde sednare mom. af ifrågavar. § ronde besinningstiden af boställe för sterbhusdelägare äfven böra upphäfvas och nyssnämnde beräkningsgrund, i afseende på sterbhusdelägares rättighet att godtgörelse för bostället åtnjuta, jemväl tjena till efterlefnad. I anledning häraf får jag ödmjukeligen föreslå, att det åberopade lagrummet i boställsförordmn må erhålla följande lydelse: Om tjensteman, som innan tillträdesdag inträffar dör, afskedas, befordras, transporteras eller på annat sätt skiljes från beställning hvarmed boställe åtföljer, tillträder han eller dess sterbhus icke bostället, utan skall den, som efter honom till beställningen befordras, detsamma tillträda, med skyldighet att ersätta den förre eller dess sterbhus, så väl boställets uppskattningsvärde efter afdrag af boställsräntan för den tid han genom dennes afgång från beställningen kommit i förtida besittning af bostället, som ock den trädesoch brukningskostnad han kan hafva vid detsamma nedlagt. Remiss häraf torde till vederbör. Utsk. meddelas. Hr von Troil, Samuel Gustaf: Jag anhåller vördsamt att det Utsk., förmodligen Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk., till hvilket Hr Gripensvärds nu väckta motion kommer alt remitteras, måtte deråt egna all den uppmärksamhet, som detta ämne förtjenar. Den obillighet i militie-boställs-ordn:n, om hvars borttagande han väckt motion, har länge inom arméen varit insedd och det exempel Hr Gripensvärd i sin motion framlagt har såsom jag tror på ett så tydligt sätt ådagalagdt denna orättvisa, att jag hoppas alt den utaf en hvar kan inses. Jag anhåller för min del att endast dertill få lägga, att om i dag d. 23 December 1847 en med boställe försedd tjensteman inom arméen afgår, så qvarsitlcr han i besittning af bostället till d. 14 Mars 1850.
De nämnda taflorna äro dock, jemte flera utmärktare ur nederländska skolan, hvilkas upptagande utrymmet ej medgifvit, de enda förf. erinrar sig och för sin fantasi kan återkalla, ehuru han använde en tid af fyra månader nästan uteslutande för samlingarnes studerande. Men just den erfarenhet, förf. gjort, af svårigheten att vända sig skådandet till gagn, der tusendetal bilder från hvarandra locka beskådarens blick, har uppmuntrat honom att med dessa förteckningar söka gagna andra besökande, lika nybegynnare, som förf. sjelf, ehuru han kunde förutse, att han skulle afsluta förteckningen med samma obelåtenhet, som den hvaraf sista afskedet från något af de beskrifna gallerien åtföljes. Wien. Notiser om Österrike. Theater. Wien ist eine grosse «Stadt». Saphir. Wien – ja Wien är en stor stad och en skön stad, då man hunnit till dess inre och der blifvit hemmastadd. Men då man kommer neddängande med en ångbåt långsåt Donau, använder man för lång tid af den korta, som ström och ånga bestå, för att betrakta Kloster Neuburg och Leopoldsberg, och den blick, man kastar på Wien, visar en endast Stefanstornet med några stycken dess barn. Reichard försäkrar, att staden «se présente majestueusement dans toute son étendue», men man bör kanske då ej låta sig locka af närmaste omgifningar, t. ex. af de nämnda, eller af någon angenäm bekantskap om bord, eller kanske skall man klifva upp i masten – sannerligen jag mera vet, om Donaufartygen ens hafva en mast! Man har för resan från München till Wien att välja mellan tre serskilda vägar. Af de tvenne direkte till Linz föredrages vanligen den öfver Salzburg för landets prisade skönhet, i trakten af denna stad samt mellan den och den förra staden. Förf., som nyligen sett det skönaste alpland, och som icke förstår sig på att njuta af ett sådant instängd i en postvagn, valde en tredje väg, till Regensburg och derifrån på Donau, ända till Wien. Man har då tillfälle att kasta en blick på den innersta delen af Tyskland, och nöjet af åtminstone tvenne dagsresor på floden.
"räknas, dels den större frihet, som genom "senare Författningar blifvit leornad till en ”hvar, att, utan eget stadigt näringsfång, kunda underlåta att skaffa sig tjenst hos andra, och likväl icke vara underkastad be-i .^handling såsom lösdrifvare, under en tid , "då Corrections-anstalterne i landet icke va-s "rit i det skick att verksamt bidraga till de-s ®’ras förbättring, som genom missbruk af den Vunna friheten gjort sig till correction för-j "fallne, dels ock den obegränsade frihet Skrå"fÖrfattningarne tillägga Gesäller att, när "dem godt synes, lemna Mästarens verkstad "och arbete, samt sysslolöse kringvandra lan?’det, I förra afseendet innehöll 1 Ari. t Lagtami AlIm.JBetv.o.Oec. UisA.Bet.N:o 54. 13 i i8o5 års Lego^Stadga, afl alla demoin ''uppnått i5 års ålder och ej idka Landt, ''eller Bergs-Bruk, Borgerlig rörelse eller aa<; "nät lofligt yrke och tillåtet näringslång , ’’eller i Kongl. Maj:ts och Kronans el”ler annan allmän tjenst ingått, eller å "landet äro gifte, samt å visst ställe man"talsskrifne och boende, der de till arbete sig förbundit och ärligen sig försörja , "eller hafva späda barn, eller vanföre eller "af ålderdom bräckliga föräldrar att sköta, ”eller icke serskildt fritagne blifvit, borde säborn lösdrifvare vara förfallne, antingen till ''krigstjenst, eller, såsom dertill oduglige, till "allmänt arbete på längre eller körnare tid, "efter kön och andra omständigheter.
R:dr, detta anslag måtte, på sätt Rikets Ständers revisorer jemväl föreslagit, bestämmas till 164,000 R:dr och sålunda ökas med 59,000 4:o. Kammarrätten. a) att då den förhöjning i inkomster, som advokatfiskalen haft att påräkna genom aktoratsarfvodet, på sednare år betydligen minskats, advokatfiskalens lön, som nu utgör 3,000 R:dr, måtte förökas med 500 b) att det arfvode af 300 R:dr, sorn nu bestås kanslisten vid Advokatfiskals-kontoret såsom ersättning för renskrifningen derstädes, måtte förhöjas med 200 c) att de 4 vaktmästarelöner, som nu utgöra allenast 450 R:dr, måtte förhöjas hvardera med 50 R:dr eller tillsammans 200 5:o. Ofverintendents-embetet. a) att nu beviljade anslag till gratifikationer åt extra ordinarie tjenstemän och vaktbetjeningen måtte förhöjas till 1,000 R:dr eller med 800 b) att, då Kongl. Maj:t i särskild nådig proposition föreslagit Rikets Ständer, att staten måtte öfvertaga framtida vården och underhållet af den vid Utmelands by i Dalarne genom enskilda bidrag nyligen uppförda minnesvård öfver Konung Gustaf Wasa, samt årliga utgifterna härför beräknaté uppgå till 475 R:dr, det i riksstaten nu uppförda reservationsanslag till byggnader och reparationer i landsorterne måtte, derest samma nådiga proposition vinner Rikets Ständers bifall, föi-ökas med motsvarande belopp eller 475 6:o. Postverket. att då verkets årliga inkomster här ofvan blifvit beräknade till 1,500,000 R:dr eller 100,000 R:dr mera än under nu löpande stats Transport Runt R:dr 90,225: Kongl. Maj:ts Nåd.
Deputerade alltid böra vara hälften Räntetagare och hälften Räntegifvare, och att, vid inträffande votering, den icke borde ske Stånds-vis, utan per capita; äfvensom Motionairen, i förening härmed, yrkar den ändring i 2 §. af 1815 års Författning, att den eller de rättelser, som, på besvär af en eller flera, Kongl. Kammar-Collegium anser skäligt bifalla, borde medföra en generel förändring i Markegångs-priset, och således äfven komma den skattskyldige till godo, som ofta, af okunnighet om sättet och tiden, försummar sin rätt iakttaga, samt att, i följd häraf, den skedda ändringen genom Landsliöfdingens försorg inom Länet allmänneligen skulle kungöras. Efter öfvervägande af hvad sålunda blifvit föreslaget, får Utskottet, hvad an - Allm. Besv.- och Oec.Vlskoltets Uti. N.o 166. 5 går frågan om voterings-sättet vid Markegångs-sättningarne anföra, att, sedan det, enligt Grundlagarna, sådana de vid i8°9 och 1810 årens Riksdag stadgades, inom Rikets Ständers Utskott följda voterings-sätt, Ståndsvis, blifvit afskaffadt, samt pluraliteten inom Utskotten nu mera i stället utrönes genom votering per capita, så kunde väl synas, som vore det skälig anledning att stadga detta senare voterings-sätt äfven för de ifrågavarande Deputerade; men som likväl härvid förekommer det olika förhållande, att Utskotten bestå af lika antal Ledamöter af hvarje Stånd, hvaremot Deputerade af Bonde-Ståndet för Markegångs-sättningarne, enligt 1810 års Författning, icke äro inskränkta till det antal af tvänne inom hvarje Län, som för de öfriga Stånden är fastställdt; så och enär någon förändring i denna del icke blifvit yrkad, och Utskottet icke har anledning till förmodan, att Bonde-Ståndet skulle vilja afstå från den detsamma förbehållna rätt att utse flere
Deras omväxlande moll eller dur förefaller ju behagligt i hvilkendera genre, den svårmodiga eller lifliga, känslan dem uttalar." "Icke dock alltid", återtog Baronen, "de mildaste toner kunna, anslagna af ett stormande sinne, mången gång ljuda skärande och förfärlige och blifva omöjlige att, utan den djupaste lidelse, uthärdas, äfvensom stormande och dystra toner på samma sinne verkat snart sagt raseri. Derpå har gifvits talande bevis, och kommer endast an på af hvilken beskaffenhet själslidandet är. Jag vill till exempel i korthet citera en händelse. Jag hade en vän, han var en redlig, känslofull yngling, hvilken nu mera, Gud ske lof i grafvens kyliga famn fått svalka sitt glödande hjerta; denne hade allt ifrån yngre år, i rena seder, helgat sitt lif, sin ungdom, hela sin varelse, till en oskuldsfull flicka, i hvilken han såg sin himmel, sitt allt; i fyra år var han den lyckligaste varelse under solen, hennes trogna kärlek förkortade för honom längtans och väntans tid, den hjelpte honom att öfvervinna de svårigheter, hvilka mötte såväl vid hans studier, som sedermera vid ansökningen af den tjenstebefattning han i och för vinnandet af hennes person gjorde. Ack! huru hänryckt funno honom ensam på sitt rum mången gång hans bullrande vänner, upprepande på sin herrliga viol stycken, dem han jemte henne tusende gånger under kärlekens stunder exequerat; i synnerhet förtjuste honom ett litet skönt känsligt stycke af Weber: 'Huldas Lieblingsstyck', som han kallade det, på hvilket han jemt sjöng eller spelte; det blef honom alltid nytt, alltid lika kärt.
Vore frågan sådan, så kan Grefven förlita sig på min försäkran, att ehuru jag alldeles icke kan erkänna mig uppskatta adelsvärdighetcn på samma sätt som Grefven, så skulle dock äfven jag, om jag förmådde, söka att hindra en sådan katastrof, hvilken, om den ej särdeles gällde mig, jag dock skulle anse verkligen vara en katastrof för mitt fädernesland. Den som sagt, att Adeln i Sverige utspelt sin röle, kan icke hafva fattat den saken på annat sätt, än han bort fatta den; och har någon fattat uttrycket annorlunda, så är också jag hans motståndare. Den som sagt att Adeln har spelt ut sin tole, har dermed troligen menat, att Adelns gamla förslitna eller urartade röle är utspelad, i fall han ej menat blott den nu lefvande generationens; men dermed är icke sagdt, att Adeln har spelt ut en röle, som kunde vara Adeln i delta tidehvarf förbehållen och värdig. Sin gamla röle, om man vill uppsöka den i historien och synnerligen i den sednaste, den må jag bekänna alt jag i vissa afseenden, åtminstone hvad det parlamentära på sednare tider beträffar, icke håller fasligt mycket på, den rölén tror jag vara bäst att låta fara. Icke eller kan jag se annat, än att fäderneslandet vinner på, att den rölén snart upphör; men jag har redan förut härom på annat ställe yttrat mig utförligt i skrift, ja i tryckt skrift, till hvilken jag kan vädja. Jag behöfver då blott ytterligare här upprepa, att jag anser, det R. o. Ad. snart borde visa att den har en annan stor och ädel röle att spela. Jag är nemligen öfvertygad, att Adeln kunde mer än någon annan dass i samhället för det närvarande gå sitt fäderneslands nyvaknade reformerande auda till mötes, såsom dess ledare med sin högre insigt, den i mång stycken äger, och såmedelst förblifva ännu en tid hvad adelsmän fordom voro, nemi. de förnämste. Men för att vara förnämst nu för tiden, dertill fordras oundgängligen alt vara främst i allt, som kan komma under namn af reform. Delta vore ju en stor röle, ja nog stor för den yppersta dass man kan tänka sig?
S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets den 11 dennes på bordet lagda Memorial: N:o 316, med förslag till voterings-proposition, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, angående ifrågaställd ersättning och belöning åt Professoren Nycander för en af honom uppfunnen rösträkne-machin, blef den af Utskottet föreslagna voterings-propositionen af Ridderskapet och Adeln godkänd. S. D. Remitterades till Stals-Utskottet ett denna dag af Herr Liljenstolpe, Axel Fredrik, afgifvet anförande i fråga om dess den 31 sistlidne December till nämnde Utskott remitterade motion, rörande uppresandet af en Minnesstod åt Högstsalig H. M. Konung Carl XIV Johan. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Vid skedd föredragning godkändes Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 55, med Betänkande i anledning af väckt motion, i fråga om beredande af förslag till lag, angående naturalisation af utländske män; hvaremot Ståndet afslog samma Utskotts Memorial N:o 56, med Betänkande i anledning af väckt motion, angående beredande af förslag till den särskilda stadga i fråga om behandlingen af en del Regerings-ärenden, som enligt ett till nästa Riksdag hvilande förslag, bland annat, till tillägg i 17 § Regeringsformen, komme att erfordras. S. D. Föredrogs och godkändes Stats-Utskottets Memorial N:o 317, med öfverlemnande af förslag till de 3:ne första afdelningarne af Reglemente för Riksgälds-kontoret. Den 18 Oktober. Från Högloft.
IX. E. ii2, -— N:o 148. i anledning af väckte motioner dels om upplåtande af Kronans Laxfisken i Westerbottens Län, samt dels angående begagnandet af de inom Norrbottens Län varande Fisken. VIII. B. 297, A. 33y, . N;o 149- ' anledning af väckt fråga om framlidne CommerceRådet Alströmers arfvingars rätt, att innehafva Kungsgården Höjentorp under perpetuelt arrende. VIII. B. 297. A, 337, ■— N:o i5o. i anledning af återremiss på N:o 28. VIII. B. 297. A. 337, IX. E. X12, •— N;o i5j,-i anledning af återremiss på N:o i4- VIII. B. 297, 339. — Nto i52. i frågan om den så kallade Trolliska Slipendie-fonden och räntan derå, VIII. B. 297. A. 34o. IX. E. 112. Nto i53. i anledning af väckt fråga ora allmänt Jaidrag '98 ) till befrämjande af anläggningen utaf Riör och Torkinrättningar för Spannemål. VIII. B. 298. A. 3/.jo. IX. E. 112. StatsUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: iV:o i54< i anledning af återremiss på N:o 35. VIII. B. 298. A. 34o. XI. E. 28 r. •— N:o 155. i anledning af återremiss på N:o 56. VIII. B. 298. A. 34i. — N:o i56. i anledning af Herr af Robsahms, Carl Reinbold, väckte motion, örn inlösen för Statens räkning af godset Ekolsund i Upsala Län. VIII. B. 298, 34i. IX. A. i46. XII.
Derföre säger Herren Herren alltså: Si, jag lägger i Zion en grundsten, en pröfvosten, en kostelig hörnsten, den väl grundad är. Den der tror, han skall icke förskräckas. Och jag skall göra domen till ett rättesnöre, och rättfärdighetena, till en vigt. Så skall haglet drifva den falska tillflykten bort, och vatten skall föra skärmen bort; Att edart förbund med döden skall löst varda, och edart förvetande med helvetet skall icke bestå, och när en flod går fram, skall hon förtrampa eder. Så snart hon framgår, skall hon taga eder bort. Kommer hon om morgonen, så sker det om morgonen; sammalunda, ehvad hon kommer dag eller natt; ty straffet allena lärer gifva akt uppå orden. Ty sängen är för trång, så att intet öfver är, och täckenet så stackot, att man måste krympa sig derunder. Ty Herren skall uppstå lika som på de bergena Perazim, och vredgas, såsom uti Gibeons dal; på det han skall göra sitt verk vid ett annat sätt, och att han sitt arbete göra skall vid ett annat sätt. Så lägger nu bort edart begabberi, på det edor band icke skola hårdare varda; ty jag hafver hört en förderfvelse och afkortelse, den af Herranom, Herranom Zebaoth ske skall i allo verldene. Fatter med öronen, och hörer mina röst; märker åt, och hörer mitt tal. Plöjer eller träder, eller arbetar ock en åkerman sin åker alltid till säd? Är icke så? När han hafver gjort honom jemn, så sår han deruti ärter, och kastar kummin, och sår hvete och bjugg, hvart och ett dit som han det hafva vill, och hafra på sitt rum; Alltså, tuktar ock dem deras Gud med straff, och lärer dem. Ty man tröskar icke ärter med slago, och låter man ej heller vagnshjulet gå öfver kummin; utan ärter slår man ut med en staf, och kummin med ett spö. Man mal det till bröds, och man tröskar det icke alldeles till intet, när man med vagnshjul och hästar uttröskar det.