Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Val bestämdes i den så kallade Conventions-stadgan, att ”en syn skulle hållas öfver alla prestegårdshus och hvad deraf ölverflödigt vöre, skulle ödeläggas”; men någon sådan syn hade hvarken blifvit påbjuden eller hållen, fastän allmogen redan vid 1^52 års Riksdag derom gjorde påminnelse och änskönt äfven en Skrifvelse från Kongl. Majit då afgick till Dess Befallningshafvande, alt den genast skulle företagas, i enlighet med hvad lagen om preslbyggnader i allmänhet föreskref och stadgade. Hemmansegarne hade således under bela tiden varit betungade med detta stora och kostsamma onus, utan att Presterskapet till den aldraminsta dtl byggt de hus, som äro dem ålagde att bygga, hvartill än vidare komme, att Kyrkoherdarne icke ens underhålla eller reparera de af allmogen iståndsätta husen, som dock af alla andra boslälls-innehafvare mäste fullgöras. På grund häraf yrkade motionärerne, Dill. till R. St. Fröt. tSfo och iSft. 7 Sami, 2 Afd. 2 10 Zrtgsrtmt Allm. Bcsv.- oell Ekon.-Utskottens Betänkande, TSf.-o 6$. att bos Kongl. Majit ytterligare anhållan mätte göras, så väl derom, ati Kongl. Majit täcktes i Nåder anbefalla Dess Befallningshafvande eller vederbörande auctoritet alt låta genom behörige domare genast företaga om förmälde syn, så alt de öfverflödige husen mätte ödeläggas, som ock att Pastorerne måtte åläggas bygga de hus, Lagen bestämmer, samt de af församlingen bj^ggda för framtiden underhålla och reparera.
Dä man vill undanrödja ett missbruk hör det väl ej derföre ske på sådant säll att man tillintetgör sjelfva bruket af de ifrägavaride redskapen, likt en läkare som botade sina patienter på det sätt ali han tager lifvet af dem. Den 1 Juli e. m. 427 Det är eljest säkraste sältet att förekomma förnyade anfall af sjukdomen. Hr Apollof: Det öfriga af Utskms förslag qvarstår dock. Såsom okunnig i den ifrägavande näringens bedrifvande har jag i minne alla de skäl, som inom Utsk:n blifvit anförda, men jag har afhört dem och beklagar att de icke bär kunna framställas, ty de voro sannerligen grundliga, och jag önskar att R. o. Ad., på god tro att de funnos, ville antaga hvad Ulskm föreslagit. Hr von Hartmansdorff: Mig synas de skäl Frih. Raab anfört vara giltiga nog så till vida att man icke må, för missbrukets skuld, borttaga bruket. Om sä beskaffade pannor, som här omförmälas och hvilkas drifvande med ånga Ulskm velat förhindra, kunna gifva en större produkt än eljest, derigenom att ånga begagnas, så är det ju en gifven skada både för näringsidkaren och riket alt födoämnen förspillas genom hinder, att öka afkastning, så mycket som möjligt. Jag tager mig alltså friheten hemställa att R. o. Ad. måtte antaga Frih. Raahs förslag. Hr Gr. o. Landtm, framställde, att det ifrägavande morn., hvartill åtskillige talare yrkat bifall, innehölle: ”Vid biänvins-tillverkning med redskap i 3:dje, 4:de och 5:te klasserne må pannan drifvas med eldens verkan, antingen omedelbart pä pannan, eller ock medelbart genom valtenånga från serskild panna som antingen omgifver den förra, eiler är ställd på större eller mindre, afstånd från densamma; men till redskap i l:sta och 2:dra klasserne må änga ej användas”, samt att deremot Frih.
Att det af Utskottet harwid lemnade yttrande ätminstone ej lemnar mig ett nöjaktigt swar, härrör kanske af saknad fattningsgäfwa hos mig; men dä jag aldrig kunnat eller ens welat neka Staten en, i min tanka, gansta billig inkomst af all den egendom jag äger, antingen den är belastad med skuld eller ej, synes mig ä andra sidan en »verkelig obillighet skulle blifwa, om jag äfwen olades betala för hwad jag ej äger och troligen aldrig kan komma att äga Ingen den ringaste swärighet ser jag> om hivar och en more stylvig upgifwa sine fordringsägare och Staren derigenom af capitalisten (möjligtwis genom sine penninge-förläggare kill flere) skulle, genom den progresiiva bewillnings'afgiftcn, af en enda dä fä en wida större inkomst än som nu af fle, re serskilte erhälles Jag ar längt ifrån att wilja undandraga mig, äfwen i ytterlighet bispringa Staren af den förmögenhet jag ager, men för att gemensamme pligter mot ett gemensamt rosterland mä kunna upfyllas, fordras öfwertygelsen om veraS billighet, öfwertygelsen om bördornas lemna ochu, ka fördelande för alla, jag srägar: sinnes den har? och hwilken äger större lätthet an capitalillcn akt uttaga, hwad denne med sä mycket stal till Staten bör gifwa, antingen jag som sinner mig i ett nödtwungit behof af dest länebitrade, eller staten som 6Z2 Den 10 Augusti. som med all den magt hwilken ar lagd i styrelsens hand, med alla de medel, all drn kraft lagen ager kan ben befalla. Om alla skuldsedlar för att wara gällande wore chartcrade och inregistrerade der längifwaren är stattstrifwen, om alla stuldenärer wore pligtige att upgifwa dem som lane» lemnat, ar jag öfwerkygad, dec sökte ändamälet säkrare skulle ernäs, och en wida större winst för Staren erhällas.
Enär vid Statsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, angående förändring af Militaire Läro-Verken, anmärkningar, 1 , in - S ta ts-U t sk o t te t s Betäknanden. 6q9 inom Högloflige Ridderskapet och Adela blifvit gjorde, som i likhet med Herr von Hohenhausens ofvanintagna Motion, haft för ändamål att tillvägabringa en undersökning af de Civila Läro-Verken, samtidig med den öfver de Militaire Undervisliings-Verken beslutne, och Utskotten uti dess öfver berörde anmärkningar afgifne Utlåtande N:o 5yi, yttrat sig på ett sätt, som äfven besvarar förevarande Motion} anse Utskotten sig endast böra samma Utlåtande vördsamt åberopa och detsamma Riksens Högloflige Ständers pröfning underställa. En Ledamots serskildta yttrande bifogas. Stockholm den 21 October 182J. Utdrag af Protocollet, hållet hos förenade Stats-, samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten den 21 October 1823. S, D, Justerades och godkändes Utskot - tens Betänkande!* angående Herr von fie - nde Sami, 5 Band, 651 Stats-Utskottets B e tänk a n den.- lienliausena Motion om en allmän Revisiori af Undervisnings-Verken, då Herr Hjerta Gustaf, begärde att få aflemna sin Reservation så lydande: ”Då Utskotten tillstyrkt den ensidiga revisionen af de Militära Undervisningsverken, trodde jag ej, alt de skulle afstyrka den ifrägaslällde revisionens utsträckning till omfattande äfven af de allmänna. Jag reserverar mig således emot detta beslut, och förbehåller mig att få utveckla grunderne för min öfvertygelse, att det bade varit mera öfverensstämmande med Fäderneslandets väl, om. man na genast tillstyrkt densamma.
SA er endast snatteri, skall deri som lockat eller bjuilit, domas så, sorn hade han stöhl för - $ 20. Nu häfver någon eljest till stohl, snatteri eller inbrott med råd eller dåd hulpti; stånde sammi rätt, som gerniagsmannen sjelf. Lag-Utskottets Betänkande, N:o 37. 37 Den, som, der tillgrepp skett, med vetskap om den-olofliga åtkomsten, emottagit, dolt, köpt eller fory Urat något af det tillgripna eller besörjt omarbetning eller förändring deraf, skall, med afseende ä värdet af det, hvarmed han dylik brottslig befattning tagit, straffas för stöld eller snatteri efter 1 eller 2 <$\ Samma lag vare, der någon med gods, sorn ränadt är, sådan brottslig befattning tagit. Köper man något af den, sorn misstänkt är; bote tio daler och gifve åter det han så köpte, om godset ät' oloflige/i åtkommet. §21-, Begär någon nattetid sådant inbrott i gård, hus eller rum, som i 16 § sågs, och får sår eller varder dråpen, vare ogihlt. Sätter han sig till motvärn, ehvad det är natt eller dag; vare lag samma. Gör han dem skala, som sitt värja vilja; ligge i tveböte och plikte dertill för hemfridsbrott. §22. Täger någon och brukar, ulan lån eller lega, annars mans båt eller fartyg eller häst, och profves han det hafva gjort utan ondt uppsåt; gähle dubbel lega och all skadan åder. 1 § 23. Orkar den, som för stöld dömd är, ej böta, skall han i stället hälla',' i fängelse vid vatten och bröd, dock ej under längre tid, än som motsvarar det stulnas värde. Saknar den, som till böter för snatteri eller för handel med misstänkt person, enligt 20 JJ* sista mom. dömd är, tillgång, skall han undergå dylikt fängelse i män af böternas belopp. v Olis ICån. § 24.
Preste-Ståndet bar likaledes till Utskottet remitterat en motion, N:o 130, deruti Doktor Säve, med hvilken Doktor Forssell samt Prostarne Palmlund, Lundholm och Sondén instämt, föreslagit, att ett årligt anslag af 141,000 R:dr, interimsvis och tills den i nåder anbefallda regleringen af presterskapets löner kunde blifva verkställd, måtte anvisas till ett sådant understöd åt de svagast aflönte Komministrarne och Kapellpredikanterne i riket, att hvarje Komminister, hvars behållna löneinkomst ej uppginge till 1,000 R:dr årligen, finge sin lön ökad till detta för en tjenstemannafamilj oumbärliga belopp, samt att likaledes de Kapellpredikanter, hvilkas löneinkomster understege 700 It:dr, erhölle en lönefyllnad, motsvarande hvad som hruste i detta belopp, — i afseende hvarå motionären hufvudsakligen anfört, hurusom, eller det en dylik vid sistlidne riksdag inom Preste-Ståndet gjord framställning blifvit af de öfriga Stånden, med bifall lill Stats—Utskottets då i frågan afgifna utlåtande, afslagen, Preste-Ståndet, som ansett förslaget i högsta grad förtjent af afseende, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit om församlingarnes tillfrågande, huruvida genom dem nöjaktig hjelp skulle kunna vinnas, men i motsatt fall om nådig Proposition till Rikets Ständer angående statsanslag till nödig löneförbättring åt desse lärare, med vilkor att statsanslaget skulle indragas i den mån de genom en blifvande reglering komme i åtnjutande af tillräckliga löner. Ehuruväl det häraf föranledda vädjandet till församlingarne, med få undantag, blifvit utan påföljd, hade emellertid någon Kongl. Proposition i berörda syftning ej blifvit afgifven.
På sätt Stats - Utskottets förra Utlåtande upplyser, grundades Utskottets då lemnade tillstyr, kan om Klabböhle Laxfiskes upplåtande till Lieutnanten Berghmark, emot samma villkor, hvarunder han det nu innehar, uppå den förmodan, att, då han, för endast 7 år tillbaka, såsom den mest bjudande, på Auction inropat Arrendet af detta Fiske, skulle någon betydligt högre afgift derföre, vid anställande ny auction, icke erhållas; Men som Utskottet, dels af ofvannämnde anmärkningar, dels ock af ett till Utskottet sedermera aflemnadt skrifteligt anbud å 40 Tunnor årligen för berörde Fiske, hemtat stöd för den öfrertygelse, att detsamma hädanefter skall gifva St at s -1) t slo 11 e tg Betänkanden. Stats-Verket en vida större inkomst, än laittills * och tJtskottet äfven instämmer deruti, att Lieutenanten Berghmarks nit vid Utförandet af dess befattning med Strömrensnings - Arbetet i Vesterbotten, må kunna belönas på ett mera lämpligt sätt, än genom en Krono - lägenhets upplåtande på Arrende, har Utskottet, med frånträdande af sin förut i detta ämne yttrade mening, skol t hemställa, det Riksens Hoglofl. Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, sedan Lieutnanten Berghmarks arrende af Klabböhle Laxfiske tilländagått, detsamma, pany Auction, måtte utbjudas, samt att Riksens Ständer derjemte till Kongl, Maj:ts nådiga bepröfvandé i underdånighet öfverlemna, huruvida Lieutenanten Berghmark må, för sitt välförhållande, till någon pension anses berättigad, hvilken, i sådant fall, torde, uppå Allmänna Indragnings - Staten , böra utgå. — Och varder detta Riksens Ständers närvarande pröfning vördsainligen underställt. Tvärine Ledamöters härvid anmälde reservation bifogas. Stockholm den 8 Aug 1823. L. C. Ar S i x. l é w. Stats-Utskottets Betänkande!*.
Faderliga omvårdnad i förväg, då man anhåller om en för handelns och näringarnes trefnad nyttig åtgärd; det är snarare att gå dessa Faderliga omsorger till mötes. Jag medgifver, alt fall kunna inträffa, såsom vid en hotande missväxt, då omständigheterna fordra, att en författning genast sättes i verkställighet; men just derför» blir det så mycket vigtigare, att icke låta detta ofta ske, utan blott i högst trängande fall. Såsom exempel på skadligheten häraf får jag anföra, att orsaken till den förlidet år försummade exporten af spanmål till England, har i Tidningarne uppgifvits vara osäkerheten, huruvida icke Regeringen hastigt skulle förbjuda en slik export. Sådane farhågor grunda sig alltid på en föregående erfarenhet, och Ständernas skrifvelse vid sista Riksdag intygar jemväl, att skäl dertill varit förhanden. Jag vill likväl icke för täta omby teli af system beskylla hvarken Regeringen eller Ständerna, ty hittils har man, (sorn jag redan vid 1815 års Riksdag visade dittils hafva varit fallet) icke sett något sammanhängande och conseqvent system å någondera sidan. Jag tillstyrker bifall å BorgareStåndets inbjudning. i6 Den i September f. ra. Friherre Anckar swärd, Carl Henrik: Den, hvilken såsom Näringsidkare äger minsta erfarenhet af de ekonomiska författningarnes verkningar, kan ej annat än instämma med BorgareStåndet. Här har blifvit yttradt af Herr von Schulzenheim, att den Statsmagt, som fått sig uppdragit att stifta de Ekonomiska Lagarne, bör anses stå på den höga ståndpunkt, att äfven kunna bedöma tiden för deras utfärdande. Jag önskar, att så vöre, men motsatsen har så ofta visat sig, att då Herr von Schulzenheim förutsätter, att den ifrågavarande underdåniga Skrifvelsen skulle innebära en tyst förebråelse, vill jag, långt ifrån att bestrida detta, tvertom öka anledningarne till en sådan supposition medelst yrkande på Skrifvelsen. Jag vill, till stöd för detta yrkande, endast åberopa den nya TullTaxa, som utfärdades i slutet af December år 1824, för att träda i verkställighet den 1 Januarii 1825.
Byte9 - Contöirets bestämmelse innefattar aine föremål: det ena att utreda Kronans, i och för kammar-bytes-målen, ägande fordringar hos enskildta Familier, och den andra, att utreda Kronans, i och för samma mål, vidhäftande skulder till enskildta Familier, hvilkas rätt, i detta afseende icke kan betraktas annorlunda, än såsom en annan äganderätt till enskildt förmögenhet. Hvad nu den förra af dessa befattningar angår, eller utsökandet af Kronans Bytes-fordringar, så är det ganska sannt, att i anseende till de Familier, hvilka af sådana Kronans fordringar hemsökas, alla de vigtiga ock ' örn man - Den 9 Juli. «i3 ömmande omständigheter inträffa, de der nu blifvit af Friherre Cederström anförde; men deremot förekomma, hvad den andra befattningen rörer, att de Familier, hvilka äga Bytesfordringar hos Kronan , icke lära vilja bortskänka dem. Riksens Ständer kunna visserligen bevilja eftergift af Statens fordran, men kunna, efter hvad jag tror, ingalunda, utan att göra ingrep i äganderätten , neka att vidkännas Statens så beskaffade skulder: Och då så mycke* mindre någon qvittning dem emellan kan äga rum, som resultatet träffar helt olika Familier, så synes mig också, att, till gäldande af Statens skuld, den tillgång icke eftergifves, som äges i Statens fordran; hvarföre jag tillstyrker bifall till Utskottets Betänkande. L. Boye, Diet amen till Vrotocollet på Riddarhuset den 3 Juli 1815 > remitteradt till Statj Utskottet. Vid 1809 och 10 års Riksdag blef om bytes-tvistema ordadt i flera Riksdags-Protocoller, detta ärendet så vidlyftigt utveckladt, att föga mera kan vara att tillägga. Verkan deraf var, att alla Fyra Stånden, samhälligt ännu tror jag, utan votering i något Stånd, tillstyrkte, i stöd af Kongl. KammarCollegii förut gifna Betänkande, att bytes-bristerne skulle alldeles förfalla.
Tredje momentet, hvaraf Ridderskapet och Adeln återremitterat den sista punkten, och Preste-Ståndet såväl denna som de 2:ne näst föregående punkterna, har i sin helhet bifallits endast af Borgare-Ståndet. Dock är delta moments l:a punkt, geuom bemälde 3:ne Riks-Stånds derom sammanstämmande beslut, af Rikets Ständer godkänd. Emot de i 2:dra och 3:dje punkterna förekommande stadganden, angående obligationernas uppsägning af Riksgälds-kontoret, har inom Preste-Ståndet anmärkts: att den till 6 månader bestämda uppsägningstiden syntes böra förlängas till ett år, samt att föreskrifvas borde, huru ofta uppsägningarne skulle verkställas; hvarjemte inom samma Riks-Stånd yrkats, att de stadganden, som i sagde hänseende ansåges böra meddelas, måtte varda förflyttade från det 3:dje lill det 9:de momentet. I sammanhang med yrkandet, att, vid ifrågavarande upplåning, kapitalrabatt måtte kunna ega rum, hafva hos Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet anmärkningar blifvit framställda deremot, att Staten, på sätt förevarande moments sista punkt innehåller, skulle under de första 40 åren afstå från begagnandet af sin uppsägningsrätt. Häremot har nemligen erinrats, att då kapital-rabatt egde rum, bereddes fångifvaren icke någon fördel genom obligationernas fördröjda uppsägning. Tvertom komme, i sådant fall, just uppsägningen att tillskynda honom en kapital-vinst genom skillnaden emellan det i obligationerna förskrifna och det för dem erlagda belopp. För Staten åter kunde afståendet af dess uppsägnings-rätt vara förenadt med både olägenheter och uppoffringar. Oaktadt möjligen inträffande sänkning af allmänna räntefoten och derigenom förorsakad stegring i dessförinnan utgifna stats-obligationers gångbara värde, hvilket då lätteligen kunde komma att öfverstiga pari, måste Staten ändock fortfarande betala den i samma obligationer förskrifna ränta, såvida Staten icke ville underkasta sig den kapital-förlust, sorn uppkomma vid obligationernas inköpande till ett högre belopp, än det, hvarå de blifvit utfärdade.
Cederström: Då sockenstämma endast ägeralt hos vederbör, embetsmyndighet göra anmälan derom , att nödiga vitén måtte utsättas, så beror det på vederbör, embetsmyndighet att bestämma beloppet efter hvarje särskildt fall, och Hr Ribbings anmärkn. är ganska riktig. Det undföll mig, då Hr von Hartmansdorff uppläste sitt förslag, att deruti fanns någon bestämmelse af siffran ; men mitt förslag var, att denna bestämmelse skulle utgå, och att socknen, der den anser sådant nödigt för polisen, må bos vederbör, embetsmyndighet anmäla sig om att få vitén bestämda. Dessa vilen bestämmas af vederbör, embetsmyndighet i månafbeliofvet i hvarje särskildt fall. Hr von Hartmansdorff: Jag har ingenting' egentligt att erinra emot det tillägg Gr. Spens föreslagit. Jag skulle tro det vara öfverflödigt, men om R. o. Ad. önskar att det må inlagas, så går det visserligen an. Då kunde man yttra sig på följande sätt: ”samt till noggrann efterlefnad häraf, der så nödigt finnes, bos vederbör, embetsmyndighet begära föreläggande af vitén efter dess bepröfvande.” DA finnes der äfven infördt ett ord , sorn ger tillkänna att det beror på embetsmyndigheten att bestämma huru stort vitet må vara. Enär författningarna i allmänhet utsätta en gräns, som vid vitens bestämmande ej får af embetsmvndigheter öfverskridas, så är också ali fara för öfverdrifna vilen undanröjd. Hr Aminoff: Då man läser Utsk:ns betänk, pag. 10 röride g §:n, så finner man visserligen alt i RiksSt:n blifvit gjorda aumärkn:r, men dessa anmarkn;r äro der besvarade, Den 10 Mars f. m. de, och jag behöfver ej upprepa hvad i sädant afseende blifvit anfördl, dä betänk, är tillgängligt för hvar och en af herrarne. Här liar icke något förslag blifvit aflemnadt till förändring af nuvar. stadganden.
För år 1863 har, såsom för år 1862, särskild redovisning blifvit afgifven öfver statsverkets bidrag till aflöningen af Stockholms stads kronouppbördsverk, hvilket bidrag förut redovisats i ofvannämnde räkenskap. Denna, utan anmärkning i Kongl. Kammar-rätten granskade, redogörelse upptager inkomster och utgifter sålunda: Debet. Balans från år 1862: Tillgångar 22: 87. i Uppbörd: Kredit. Utgifter: Balans till år 1864: ■> Kontant behållning 208: 11. Kammar-rättens aktoratsräkning. Räkenskapen, som innefattar redovisning för de, i följd af nämnde embetsverks Advokatfiskals-kontors och Öfverrevisions-departements väckta åtal, till betalning ådömda medel, har blifvit granskad i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning. Dessa medel redovisas sålunda: Debet. Balans från år 1862: Uppbörd: Kredit. Af skrifning ar: För Advokatfiskals-kontoret. » Provins-räkenskaps-dito. » Militiedito dito.. Leverering: För Advokatfiskals-kontoret » Militie Civil - dito dito dito., dito.. I sammanhang med granskningen af denna räkenskap hafva Revisorerne, jemlikt föreskriften i 6 § af den för dem utfärdade instruktion, eftersett hvilka åtgärder blifvit vidtagne i afseende å redogörares proprie-balanser, hvilka vid revisionsårets slut, enligt rikshufvudboken, uppgå till nedannämnde belopp: Statsmedel. Kristianstads dito — Hallands dito Göteborgs dito 2,209: 78. Norrbottens dito — Öfverståthållare-embetet 519: 74. På sätt af aktorats-räkningen inhemtas, voro de betydligaste proprie-balanserna följande: F. d. Uppbörds-tullförvaltaren M. F. Finérs 159,241: 71. » Kronofogden C. Öhboms 10,341: 50. » Bergsfogden J. A. Furtenbachs 8,123: 37. » Kronouppbörds-kommissarien J. A. L.
Jprcarje ffattjfplDig (fan owilfotligen i tantal uppföra* odj tapetaé, Det fyan bofatt ät, titt nafla farbag ftpttar, ellet (tölfta Delen af åtet ftguppehållet. (£mbet& od) £jen(ienfän ffattffrifiooa* o$ tapera* föt fina egna perfoner, Det De l;afv»a Slätter borgare (Fatt, föt ftn petfon o# borgerliga näring, i Den jtaD, Det l)an ät borgare, mantal*» od; (Fattfftiftoa*. kontingent* ellet tenant*borgare uppföret i tantal od; etlägget (fatt i Den oct, Det l;an eget fttt l;enui)i(t ellet ät bofatt. Uppflåt fråga om Den ort, Det någon (Tall (fattjftifwa*, ptöfroe* Den af konungens $5efattning*l;aftt>anDe, meD befroär* l;ämoi*ning titt .Stongl. i?am* mac» Slätten. §• 47. 2111a uppgiftet, ffttftliga ellet munDtliga, (fola i SÖlantal*»längben noga intagaö, De ffriftliga numerera* od; numren anmärka* i 3)lanta(*»längben, bwilfen De bifoga*. §. 48. £)en upprättaDe 3Kantal*»längben (fatt å allmän focfenflämma till granjf» ning förete*, ellet od, om ja begärc*, uppläfa* odj feDan genom på jf tift af meDerböranbe Räflöt, ellet Den f;an* tjenjl förrättat, (arnt troänne närroaranDe fodnemän, flprft blifroit, att antingen inga ellet enbajl
Staten återgälda genom arbete den vård, de njuta; 2:0 att de, som icke togo rättelse häraf och ej genom ordentlighet., pålitlighet och arbetsamhet vid frivilliga arbets-inrätlningar, eller., der sådant arbete dem bertales, så att de kunde åter finna årstjenst eller laga näringsfång, måtte blifva insalta uti verkliga Corrections-inrällningar, der likväl aldrig sådane brottslingar borde finnas, som lidit kroppsstraff; 3:o att alla för stöld med spö afstraffade borde å Rikets fästningar förvai as, afskiljde från andre förbrytare och der hållas lill arbete; 4:o att de, som blifvit lagligen förvunne till tredje resan inbrott, kyrkotjufnad, poströfveri eller rån, borde deporteras för att på en aflägsen ort göras oskadliga för samhället, och, då Sverige dertill saknade någon lämplig coloni, torde genom ministeriel underhandling med Stor-Britannien en för sådant ändamål passande local uti någon af dess Söderhafs-colonier, ulan synnerlig svårighet, kunna beredas, helst kostnaden derföre ingalunda, enligt motionärens tanke, skulle lo 1 i f v a större än underhållet på fästningarne härstädes, men tvärtom en betydlig besparing ega rum ; 5:o alt alla för stöld straffade, å Rikets fästningar insatte, brottslingar mätte ställas under Krigslagarne; samt 6:0 alt barn af vanfrejdade föräldrar måtte blifva genom Communerne ellerStatens försorg vårdade, så alt de kunde blifva gagnelige och liyllige medborgare i samhället. 2:0.