Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidare fatala missgrepp i probalitetskaikyler, så att hela trakter med de mest prunkande granna portgångar, ha blifvit arbetarekvarter med tvätt till torkning i alla fönster, ruttnande kål i alla rännstenar, sophögar, smuts och onda lukter Öfverallt. Härtill kommer anblicken af en högst prosaisk befolkning. De feta, lata, smutsiga romarinnorna hörde i gamla tider kanske till lokalfärgen, men taga sig föga bra ut i den skarpa moderna belysningen; modellerna på spanska trappan äro — utklädda modellér, som tjäna en artificiell konst; de små » Ciociarinnorna » i nationaldräkt, som bjuda ut halfvissna violer, äro små korrumperade stadsungar; småborgarfröknarne, ämbetsmännen och lycksökarne från alla delar af Italien, som vimla på gatorna, ha ännu icke hunnit få någon yta af hufvüdstadselegans ofvanpå, boiirgeois-prosan. Litet äkta ledigt italienskt kafélif kan man nog ännu få se, men det mest eftersökta kvällsnöjet är en mer än vanligt andefattig form af varieté — och tråkigheten för öfrigt mellan de högtidliga palatserna alldeles obeskriflig. » Roma nuova » 89 DET MODERNA ITALIEN. liknar i mycket en ' duktig piemontesisk husmor, som hvarken trifs med eller förmår uppbära den ståtliga brokadmanteln. Under sådana förhållanden är det mindre underligt, om hvarje påminnelse om det nutida lifvet på denna den klassiska skönhetens helgade jord, blott skall synas pilgrimen som ett plågsamt biljud, som störande skorrar in i den konstnjutningens rika musik, hvaraf sinnet är öfverfyldt. Cecilia Wærn. Literära notiser. Den blinde musikern är titeln på en berättelse af Wladimir KoroJenko, som nyligen öfversatts till vårt språk från ryskan af P. Tersmeden. (Stockholm, Wilh. Kr. 1.50), Den som öppnat denna bok, slår ej gärna utan nödtvång ihop den, förr än han genomläst den. Få arbeten erbjuda en hvar, han må vara psykolögiskt bildad eller ej, så stort intresse.
Behöfligheten för pharmaceuten af bildning och kunskaper utöfver dem han innanför officinen är i tillfälle att inhemta, har derföre längesedan blifvit insedd, och redan år 1822 började apothekarne i Stockholm att, för detta behofs alhjelpande, åtminstone till någon del, af räntan å ett af dem snmmanskjufet kapital, ärligen utdela tvänne stipendier, hvardera belöpande sig till 300 R:dr Runt, åt skicklige pharmaceuter, för att sätta dem i tillfälle att genom studier vid något af rikets universiteter förvärfva en mera omfattande bildning, speciel! uti pharmaciens grundvetenskap. Då likväl detta sätt att befrämja pharmaceuternes bildning inom korf visade sig förfeladt, enär de fleste, som genom stipendierna kommit i tillfälle att vid universitetet studera, kastade sig frän pharmacien in på andra banor, och då, i följd häraf, nödvändigheten af en särskild för pharmaceuternes behof afsedd och ordnad läroanstalt allt mer och mer gjorde sig gällande, så indrogos år 1836 de ofvannärnnde stipendierna och i stäijet inrättades af den samtidigt organiserade Apothekare-societeten en pharmaceutisk undervisningsanstalt med tvänne lärare, nemligen en i Kemi och Pharmaci samt en i Naturalhistoria och Materia medica. Motioner i Borgare-Ståndet 1862. ]^i‘ 186. 357 Denna läroanstalt, sorn fatt namn af det pharmaceutiska Institutet, underhölls sedermera ända tili är 1845 uteslutande af Apothekare-societeten: men nyssnämnde år beviljade Rikets Ständer, pä Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, ett anslag af 1,500 R:dr Runt, att under tiden till nästföljande riksdag ärligen utgå, mot vilkor att Apothekare-soeietetens årliga bidrag för samma ändamål skulle uppgå till lika stor summa.
Ja, men han hade tvungit henne att förskapa sig till en automat – till samma automat som brukade förevisa de anatomiska märkvärdigheterna för främmande, ofta rått nyfikna kvinnor. Nu var det slut. Naturen hade sprängt sjelfbeherskningen; han hade sett hennes lidelsefulla häftighet och för hans kalla, skeptiska uppfattning måste ju detta vara det vidrigaste af allt. Dagar kommo och dagar gingo utan att någon af dem gjorde ett steg till närmande. Hon hade visat honom på dörren och han blef borta. Dammet låg på kuddar och möbler – Molly tänkte aldrig sjelfmant på att taga det bort. Matmoderns klädsel blef vårdslösare än förut och hon kastade sig öfver sina ryska öfversättningar med den ängsliga fliten hos en menniska, som i arbetsbedöfningen ser enda möjligheten att framsläpa sitt lif. Strax på nyåret kommo herr och fru Hedström på besök. Fru Zimermann blef glad öfver att få någon att tala med och de stannade kvar hela kvällen. Talet föll naturligtvis också på William under aftonens lopp och modern nämde att hon icke sett honom sedan julaftonen. Herr Hedström uttryckte sin förvåning. »Vet ni ingenting?» sade fru Zimmermann öfverraskad. »Hvad då?» »Vet ni icke att det kommit till en brytning mellan honom och mig?» »Nej. Det har han inte nämt ett ord om. Hur kom det sig?» »Det var en bagatell. Men jag kan icke uthärda hans hånfulla ton.» »Det är tråkigt», sade herr Hedström. »Han stöter alla menniskor bort med det der. – Men det här ska’ väl kunna redas upp. Jag vill tala med honom.» »Nej, gör icke det. — Har ni någonsin varit ovän med honom?» »Ja, i början. Men aldrig på sista tiden. Nu känner jag honom för godt och hans tjurskallighet generar mig inte. Der är ingenting ondt i den. Men på främmande menniskor ...» Det högg till inom henne. Främmande menniskor – hon, hans mor? Ja, det var det som var felet. »Är han mycket långsint», frågade hon. »Nej, inte alls. Han tar allting en bagatelle. Ingenting gör intryck på honom. — Vill ni inte att jag talar med honom?»
Inez . 1.890-91 Jolin, J u l i a 1890-91 Pdnie, Hauiin ... 1.890-. l ' alinqrist, Helena 1890-91 Scholander. Cariii 1890- Silow. Msthilda ... 1890- 01 Rendissoii. Wauna 1892- Berg. kinrie Louise .. 1892- J3olin. Rlarin . 1892- GyldCii. Elsa . lS92- Linder. Gtirli . 1892-. Gyll~iider. Ellen 1.803- Kronberg. Ellen ... 1894- Snliii. Berthw Kriise. Anna Hirsch. Betty . .. . Linder. Giirli . 1890-91 Berginaii. Ellen ... 1890- Berg. Marie Louise 1890-91 Bendixson. Nmiin 1891. Bolin. Maria . 1891. Gpllnnder. &amp; Ilen . 1892. l ' h n b l e. h e n . 1892- .J oliii. Julia ... i ... .i 1892-93 l ' sliiiqvist. Helena ... 1892- Lindlingen. Emy . 1892-93 Cederschiöld. A n d i e 1803- Lind1in.p. Anna 1.894- IVshrolin. Carolino .i. 1894- .Tolin. Ellen ... 1890-91 Wall. Siri 1890-91 Arvedsou. Anhild 1.892-93 Hirsch. Betty . 1892-93 Bonnier. lenny ... 1894- Nyströin. Sigrid ... 1.894-. Sjuk vårds komit&amp;. A dlerspn.rre. Sophie (ordf.]. Ellen (v. ordf) Beselins.
A. NORSTEDT & SÖNER, KONG BOKTRYCKARE. BIDRAG TILL SVERIGES OFFICIERA STATISTIK, H) Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes femårsberättelser. Ny följd. L ANDSIIÖFDIN GE-EMBETETS •» UTI KRONOBERGS LÄN UNDERDÅNIGA BERÄTTELSE FÖK ÅREN I§50-1§«0. 1. Länets indelning oell naturbeskaffenhet i allmänhet. XAronobergs län, som enligt äldre uppgifter ansetts i areal innefatta 89| qvadratmil, bestående af 78{’s qvadratmil fast land och 11 Ät qvadratmil sjöar, men enligt Hahrs år 1861 utgifna Statistiska Tablå skall utgöra endast 82f^r qvadratmil, hvaraf 73tVPrilr qvadratmil innefatta fast land och återstoden sjöar, är incleladt i 83 kyrkosocknar, 43 pastorater, 6 härader, 6 tingslag, 3 domsagor, 5 fögderier, 17 länsmansdistrikter och 1 stad med egen jurisdiktion. Länet tillhör Wexjö stift. Jemte Jönköpings, Blekinge, Christianstads, Malmöhus och Hallands län utgör Kronobergs län det nionde bergmästaredistriktet. Inom länet äro förlagde hela Kronobergs regemente, utgörande 1,100 rotar, samt 352 rotar af Calmar regemente, 112 nummer af Smålands husar-regemente och 101 nummer af Smålands grenadier-bataljon. Sedan Kongl.
SD. Föredrogs å nyo och återremitterades, på grund utaf Herr af Ubrs, Carl David, dervid gjorde anmärkningar, Statsoch Bevill-i ningsUtskottens den 7 sistlidne Augusti under N:o 412 afgifne, samt den 18 derpå följde eftermiddagen på bordel lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj;ts Nådiga proposition, angående Extra Grufvehjelpen i Stora Kopparbergs Län. Ut Supra. S. D. Vid förnysd föredragning af Lagutskottets den 7 sistlidne Augusti under N:o 144 afgifne, samt den 18 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, angående yrkad skyldighet lör Kongl. Maj.ts Befallningshafvande, att genom Promotorialer befordra enskildtes Lagsökningsärender, då Gäldenärerne vistas i an* dra Län; blef samma Utlåtande af Ridderska* pet och Adeln afslaget. Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredngning af Statssamt Allmänna Besvärs och OeconomieUtskottens den 7 sistlidne Augusti under N^o 408 afgifne, samt den 18 derpå följde eftermiddag på bordet lagde, Utlåtande, rörande väckte motioBtn otn utvägars vidtagande till corn uranica - pen * September m. tions öppnande med Gellivare Jemmalmsberg i Luleå Lappmark ; blef samina Utlåtande, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteradt. Ut Supra. Utdrag af Protocollet, hållet bos Höglofl. Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm eftermiddag gen den t September 1823. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 20 sistledne Augusti eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtanden: Från Statsoch BancoUiskotten:
Då jag beklagligtvis måste erkänna mig, i anseende till locala omständigheter, m. tn., inse svårigheten, om icke omöjligheten, af att såsom i Preussen bestämma, skoltiden till vissa år, dem nemligen, som ligga mellan den tidpunkt, då barnet med alfvar börjar kunna fatta, och då det kan beredas till sin första Nattvardsgång, hade jag, under full önskan, att lika tillfälle till kunskapers inhemtande hädanefter, såsom hittills, genom Trivialoch de andra larda Skoiorne, måtte vara hvarje Svensk medborgares barn i lika moa beredt, likväl trott, att man, såsom i Norrige, bordt inskränka måttet af de, för upphörande af barnets fortsatta besökande af Folkskolans oundvikligen nödige kunskapsämnen, och jag hade, med anledning häraf, önskat, att Utskotten till Rikets Ständers bifall framställt följande förslag: ’’Att hvart och ett barn, så väl af man-som qvinno-kön, inom skolålder, bör Skolan begagna så länge och intilldess nedanstående minimum ”hunnit inhemtas;” ”a) Att med lätthet läsa rent och väl Svenska språket innantill, så ’’val Latinsk, som Svensk stil;” "F) Religions-kunskap och Biblisk historia;’’ ”c) Skrifva;’’ ”Jj) Räkna;” ’’e) Kyrkosång;’’ ”samt, så vida icke mer än vanligt trög fatlningsgåfva lägger allt förstora ”hinder deremot:” ”/) Försvarlig färdighet i Svenska språkets rättskrifning;” "g') Kännedom om det allmännaste af Fäderneslandets historia oell ^geografi;” och ”/i) Första grunderna af Natur-läran.” Bih. till 11. St. 1 3 Bil. till Statssamt Allm. Besa.- och Ekon.-Utsklns Utlåtande, JV-.o 1 28. Att svårigheter kunna möta vid iahemtandet af äfven detta, såsom nödigt för hvar och en ansedda minimum, finner en och hvar, som ti 11- bragt någon tid på landet, men detta förhållande torde dock kunna få anses af Utskotten tillräckligen förutsedt, genom deras i början af förslaget framställde undan tags-bes tamm elser.’’
Uti Föredragandens underdåniga hemställan instämde Hans Excellens dåvarande Juslilie-Slats-Ministern Herr Grefve Sporre, Stats-Råden Herrar Gripenstedt, Grefve Mortier, Ulner och Grefve Gyldenstolpe; hvaremot Hans Excellens Stats-Ministcrn för Utrikes Ärendena Herr Friherre Stierneld, dåvarande Stats-Rådet Herr Fåhreeus och Siats-Rådet Herr Wallensteen, dels på grund af den ofvanberörde föreskriften i Kongl. Brefvet den 21 November 1849, dels i betraktande af hvad General-Post-styrelsen anfört och upplyst, ansågo sig icke ega skäl att å ansökningen tillstyrka Nådigt afseende. 1 likhet med sistnämnde Irenne Herrar Stats-Råd anser Konslitutions-Ulskottet bifall lill ansökningen icke hafva bort tillstyrkas. Härvid erinrar Utskottet derom, att dä sporlelersättning den 9 November 1840 i Nåder beviljades sökandens företrädare, blott en ende af Konungens Rådgifvare, nämligen Föredraganden, i underdånighet tillstyrkte denna ersättning, samt att Konslitutions-Utskottet vid 1844 och 1845 årens Riskdag på denna tillstyrkan påkallade Rikets Ständers ogillande uppmärksamhet. Sä mycket mera anser sig Utskottet nu befogadt att, såsom innebärande en klandervärd misshushållning med Postverkets medel, hos Rikets Ständer anmäla Föredragandens och de med honom instämmande Rådgifvaines ofvan omförmälda rådslag, enär numera Kongl. Brefvet den 21 November 1849 uttryckligen föreskrifver, alt sådan sportelersättning, som den ifrågavarande, icke skall ega rum, samt sportclförlusten dessutom var före tjenstens tillsättning tilkännagifven, hvartill ytterligare kommer, att sökanden hvarken i anseende till otillräcklig aflöning kunde synas vara i behof af löneförhöjning, ej heller genom långvarigt arbete i Postverkets tjenst hunnit göra sig förtjent att af Postverkets medel belönas. 9.
Utsk. hyser nemi. den öfvertygelse, att ifrågaställde telegraf-inrättningar, betraktade såsom vigliga kommunikations-medel äro hänförliga (ill sä beskaffade allmänt nyttiga företag, hvilka afses i den af motionären åberopade K. Förordning af d. 20 Nov. 1845 och för hvilkas utförande den enskilde således ej kan lägga hinder, såvida de vilkor å andra sidan iakttagas, som berörde författning bestämmer.” Det är således Utsk:s mening, och jag tycker att den är tillräckligt tydligt uttryckt, att ingen kan hindra anläggningen af telegraf-trådar öfver sina egor. ”Alt lag icke saknas för nu upgifna fall, följer häraf”, säger Utsk., ”men en annan fråga åter är den, huruvida, rlå den enskildes jord för en del företag mäste användas, så att jorden varder helt och hållet onyttig för egaren, men för en del blott behöfver begagnas i så ringa mån, att egaren fortfarande deraf kan draga fördel, de i lagen rör jords användande stadgade vilkor böra så tydas, att jorden alltid bör af egaren lösas, och om i sådan händelse, en förändring af lagen i denna del bör ega rum i enlighet med motionärens förslag. Om emedlertid nyssnämnde tydning antages vara med lagen öfverensstämmande och om än en modifikation deraf, för det fall, att jorden icke göres för egaren onyttig blir behöflig, sä möter likväl härvid den omständighet, att den föreslagna modifikationen endast afser ett enstaka förhållande eller anläggandet af elektriska telegrafer”. Således kan jag för min del icke begripa hvarför en ytterligare tydning skulle behöfvas af Utsk:s betänk., och att Sekret, har fullständigt och till Utsk:s belåtenhet uttryckt Utsk:s åsigt, det intygar jag. Nu återstår således att svara på de invändningar, som i anledn. af min framställning blifvit gjorda. Jag erkänner och har aldrig bestridt nyttan af dessa telegrafer, men jag har sagt, att jag f. n. aldeles icke känner om eller när någon sådan inrättning kan blifva gjord och att, då derom mig vetterligt icke någon framställning till Regeringen skett, då icke någon propos. derom ifrån Regeringen till R.
Diverse Anslag skulle för öfrigt, enligt hvad här förut blifvit af mig ifrågasatt, lill ett nytt 'förslags-anslag sammanföras de ä vederbörliga, redan underdånigst anmälda aflönings-förslag inom kolumn upptagna beloppen till bestridande af kostnaderna för gemenskapens vid flottans korpser mathållning, eller dess förseende med natura-portion, nemligen: för Marin-regementet R:dr R:ml 56,137: 50. Matros-korpsen „ „ 54,750: Kanonier-korpsen „ „ 18,341: 25. Skeppsgosse-korpsen „ „ 27,375: — „ 20 artilleri-båtsmän och 2 skeppsgossar på sjöfästningarne „ „ 2,007: 50. „ 1,115 till års-och 222 till sommarljenst uppfordrade båtsmän „ „ 111,872: 50. eller tillhopa R:dr R:mt 270,483: 75. som blefve det nya anslagets summa, hvilken dock, med afseende på dess egenskap af förslags-anslag, lämpligen kunde bestämmas till jemt 270,000 R:dr Runt. I stället komme naturligtvis de anslagssummor, från hvilka om förmälda natura-portions-värden öfverflyttals, att med dessa sednare motsvarande belopp förminskas. 4:o För Handeln. Försiags-anslaget till Lotserioch Fyrings-Staterna är det enda under denna rubrik förekommande. Vid bestämmande af detta anslags summa, hvilken nu finnes upplagen till 182,860 R:dr Rant, har hittills så tillgått, alt den vid hvarje riksdag beräknade inkomsten af båltoch lotssamt danska fyringsmedlen sammanslagits med det under förenämnde rubrik upptagne belopp af indelta räntor, 460 R:dr R:mt, hvarefter den sålunda uppkomna summa blifvit för omförmälde behof pä hufvud-lileln uppförd. Vid sådant förhållande och under förutsättning att inkomsten af lotsoch båkmedel Bil. N:o 4 lill Kongl. Maj:ts Nåd.
Hvad sorn enligt dessa gröndsatser vörö hvarje enskild fastighets-egares rätt , bör naturligtvis äfven gälla om föreningar af fastighetsegare skulle bilda sig till stärkande och bevarande af deras inbördes credit. Mot förluster och svek vore allmänheten tryggad, örn lagstiftaren stadgade, att reglorna för dylika bolag skulle göras allmänt bekanta och ingifvas till den Domstol der tvistigheterna, som möjligen kunde uppstå, skulle komma att afgöräs. Jag förmodar, alt genom sådane föreningar, fastighets-egare skulle kunna finna credit äfven i fremmande länder. Denna utväg skulle de kunna finna sig i nödvändighet att begagna, i händelse landets capitalister genom realisationén, sattes i tilIfälle att förvandla sin förmögenhet i metalliskt mynt, och sedan kunde finna sig frestade att deltaga i Continental-magternes Statslån. Högsta summan för hvarje särskild hypotheks-sedel anser jag böra fastställas tillioooR:d Deraf skulle följa t Större lättnad uti desse sedlars gångbarhet; Större möjlighet för den gäldskyldige att göra afbetalningar å sin skuldsumma; Betänkande om RiketS Ptuninge-Verk. 435 Den felagtiga opinion, 'sorn endast fäster sig vid hypotheks-sedelns numhver och ingen uppmärksamhet lernnat hvarken åt fastighetens värde eller åt beloppet af de redan derå bypothicerade summor, skulle härigenom sjelf rätra sig; Egaren af ett mindre capital blefve härigenom förhjelpt till lika rätt och förmån tned den större capitalisten. Alla dessa följder böra utan tvifvel anses 1 förmånlighet uppväga den inbillade fördelen, de betydligare capitalisteme finna deri -, att lättare kunna förvara en sedel på ao,000 R:d., än 20 sedlar på i 000. Committéen hår föreslagit inrättandet af en credit-anstalt för fastighets-hypothéker , hvaruti älla egare af fastighet i Riket, med undantag af Städerne, kunde, öm de ville, få taga del och hvars styrelse skulle uppdragas åt en Direction, titnämnd af Konungen och Ständerne.
Enligt min tro skulle dessa tusendetals arbetare blifva föga betjenta med den ifrågasatta jernvägsanläggningen, och de torde Den 15 Mars. 349 således ej hafva mycket skäl till tacksamhet för den ömhet, Hr Frih:n mot dem ådagalagt. Hvad na sjelfva hufvudfrågan beträffar, vill jag till en början anmärka, alt jag betraktar den nordvestra stambanan i första rummet ur politisk synpunkt, och att jag såväl på denna grund, som derföre att den södra linien både kostar mindre och blir förr färdig än den norra, röstar för den förra. Ett vigtigt moment vid afgörandet af frågan, hvilken af de båda linierna bör föredragas den andra, är ock den betydelse, man bör tillerkänna sjelfva staden Carlstad, som är provinsens hufvudstad och medelpunkten för dess rörelse. K. M:t har redan i sin Propos. på ett klart och lättfattligt sätt i några få rader framställt den uppfattning, Regeringen från sin ståndpunkt har af denna fråga, och jag tillåter mig derföre uppläsa des'sa rader. K. M:t säger nemi.: »Då nu, efter hvad ofvan är antydt, det icke kan med någon grad af säkerket antagas, att trafikinkomsterna å den dyrare och olördelaktigare linien öfver Nilsby skola så mycket öfverstiga inkomsterna å den södra linien öfver Carlstad, att Statens uppotTringar för åstadkommande af den förra i förening med erforderliga bibanor kunna dermed betäckas, anser K. M:t sådane förhållanden här icke förekomma, att ifrågav:de stambana bör förläggas i annan rigtning, än den kortaste och billigaste, destomindre som den södra linien äfven för provinsen måste vära af stor vigt, då betydande delar af densamma derigenom sättas i direkt förbindelse med länets residensstad, hvarest jemväl äro förlagda dess förnämsta undervisningsverk, sjukvårdsinrättningar och penningeanstalter, samt hvarest redan nu varuomsättningen framkallat en liflig handel och sjöfart.»
R o d h e berättade sagor vid skymningsbrasan Ser för att, ni, j a g har då jag så svårt för att är nödd vara och tvungen det, därtill, känner jag mig främmande och drager mig in i e t t s k a l af s t e l f ö r b e h å l l s a m h e t. Men med och på några - handlar, tråkiga regler, utan talar s o m d e t faller m i g in. till. vill ni Ja, tala där har förstånd j a g idel oförnuft. J 6 Redigeras af Sophie Bidrag » Ja, får mottagas med Linge. tacksamhet Jul-Iogogryf. Det var en gång en drottning utan like — Ej någon fanns, så yppigt skön som hon; Uti ett härligt, stort och mäktigt rike Hon hade rest sin underbara tron. Ett hof af riddare och sköna tärnor Kring tronen lyste strålande och grant; Jag stod där, jag, bland dessa hofvets stjärnor: En ringa, kärf, men trogen ståndsdrabant. Då kom en trollkarl, bister, grym att skåda, Som med sin trollstaf hela riket slog; Snart dödslik dvala öfver allt sågs råda, Och svepskrud uppå allt den grymme drog. Jag ensam stod där lefvande i randen Och sörjde vid min sköna drottnings bår, Med längtan bidande den sälla stunden, Då hon till lifvet åter vakna får. Ty se, jag vet: den prins Charmant skall komma, Som med sin kyss min drottning väcka skall. Då i förnyad prakt skall riket blomma — I hvarje åder strömma Iifvets svall. nu H o n förde m e d sig ntomkring det gummen » Ah, » det sett tysta d e m lyckligt och att » och man det var en m y c k e t trefväl hvad vådligt fint, skall j a g berätta, och min finnas unge? v i d brölbuller, eleganta dräkter, och sång o c h sådant. dig, » o c h Lissie, h o n o c h stilig! » var, h v a d s o m brukar ljus i hvit Lissie — I glitterskrud han klädde arme fången Och förde mig till gästabud och dans.
Utskottet föreslagit en skyddstull af 33 3- procent, då deremot General - 3a6 Den 28 October e. m. Tullstyrelsen föreslagit 5o procent. Så är äfven förhållandet, men GeneralTullStyielsen hade beräknat sina lull värden lägre, och Utskottet har deremot beräknat sina högre, hvarigenom 33f procent af Utskottets tullvärden bereda nära motsvarande afgift, som de af GeneralTullStyrelsen föreslagne 5o procent. Skillnaden är således högst obetydlig, och jag instämmer i nedsättandet af skyddstullen till 33y procent. Herr Hjerta, Gustaf: Efter mitt begrepp tror jag, alt discussionen angår en punkt, vid hvilken vi fästa större vigt än som behöfves. Ty om det beslut nu fattas, att Kongl. Majrt äger böja tullen 33fprocent, beror dock detta på, hurudan Tulltaxan sedermera bestämmes; emedan, om vi nedsätta alla värden uti densamma, göra vi beslutet om den Kongl. Maj:t lemnade rättighet alt förhöja, kraftlöst, och det lärer väl icke vara meningen. Hvad åter angår det här omtuldta reciprocitetsförhållaude, tror jag det strider mot eget interesse, att bry sig om detta förhållande. Ty om ett land onödigtvis höjer alla tullafgifter, vore det att straffa egna undersåtare för ett annat lands oklokhet, om man genast i reciprocitelsväg höjde tullen. Jag tror derföre, att hela ii:te Grunden kunde vara alldeles borta; men då jag inser, att man nu lika sorn 1823 vill afgöra densamma, har jag ingenting emot, att man bifaller Den 28 O c t o b e r e. m. denna oskyldiga punkt. Lika med Fiiherre Åkerhjelm anser jag de af Herr Tham föreslagne redactionsförändi ingar ej vara lämpliga. Jag förenar mig äfven med Herr Rosenschöld, att man slutligen hör tillägga vilkoret om Vederbörandes hörande. Sedan jag sålunda redovisat för mina allmänna åsigter, torde jag i öfrigt få yttra, att hela denna discussion om rättighet för Kongl. Maj:t att höja tullen 33 f procent kommer af misstag om hvad en Tulltaxa borde vara.