Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sålunda utfärdades redan före första landstingens sammanträden ett ministercirkulär, jemlikt hvilket det stöde landstingen fritt att genast vid förordningens första tillämpning förändra den stadgade beskattningsgrunden, som ansågs mindre billig;, och till andra landstinget aflat Regeringen, äfvenledes i formen af departementsskrifvelse, den 364 Motioner i Borgare-Ståndet 1865. N:o 152. lagtolkande anvisningen till samtliga tingen, att de icke egde befatta sig med några omdömen eller opinionsyttringar öfver Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer om antagande af ny Riksdags-ordning. Utan att inlåta sig på något bedömande af ifrågavarande supplementarstadganden af Herrar Departements-chefer, och utan att söka beräkna gränsen för dylika anvisningar, torde kunna lätt inses, att redan sjelfva möjligheten af ett slikt tillvägagående angifvet* dess vådor och manar till dess undanrödjande särdeles vid en så vigtig och ingripande lag som förordningen om landsting, hvilken, bland annat, förlänar nästan obegränsad beskattningsmagt. Den bör derföre för civillag förklaras. Då bemälda förordning i dessa och öfriga hänseenden tarfvar förbättning, hemställes vördsamt, om fullständig revision i nu angifna syfte af Kongl. Förordningen om landsting, hvilken tillika bör för civillag förklaras. Anhålles om remiss till vederbörligt Utskott. Stockholm den 15 November 1865. J. Sund vallson. Af Herr SundVällSOn, J., om stambanebyggnaderna under nästa statsreglering speriod.
Blixten slog ned och triiffacie liela bmdfoljet, och dA lugnet i t e r intriidt, sag man alla de npptriidande i detta drama forvandlnde till sten. Diir st&amp; nu. Xli oc11 Ourida bredvid hvarandra och fZi i evarldelign tider gora hot for sin himmelsskriande synd - framfor dem den w a g e kaclin mecl tnrhmeu p i sitt hufrud. Lgngrebort de olyclrliga foriildrarna, som ej haft mod att motsiitta sig saken, kanlelen rned brollopspresenterna, @ en, de ofriga brollopsglisterna - ja, med litet fantasi kan man l8tt ge na,mn ' At alla clessa oliktormade hogre och liigre Ironer, som hiis och diir resa sig pB den grSna platbn. Men det var blott i slrymningep, som platsen lruncle synas hemsk, som svafve11: olren kunde lromma en att tiinka pA deinoner oeh onda naturkrafter - vid dagsljusets klara dager, under solens vnrmn str&amp;lar, gaf hela det leende landskapet intryc1c af att goda fher rbdde diir, hvillra med flgelsbng och blomdoft ville skiinlra sinnet. ro och rned det hiilsobringnnde vattnet stillzl kroppsliga sm$.rtor -. och den frnlrtbara jorden 1Lg blott och viintade pb odlarens plog ' for ntt skli.nka brod bt tusen utmiirglade gestaltel:, som minnet fram-. kallade frBn andra inera sterila tralrter af Algeriets vidstriickta o~nrlde. 1 ' Tunis. VBr sists clag i Afrika randades, Pb aftonep slrulle den italienskn Bngbbten fbra oss bort frbn Tunis ofver till Siciliens branta knster. Rhamadnn - mahoinedanernas fastetid - hade i gbr nbtt sitt slut.
Ni är från denna stund min enda tillflykt... Följ mig till det slott i denna nejd, der min olyckliga maka i åtta års tid, döljd för menniskors åsyn, tillbragt sina dagar i ett hemligt hvalf... D IEGO . T HEOTIME . D IEGO efter någon tystnad. T HEOTIME . 106 T HEOTIME . D IEGO . O Gud! Hvilken grymhet! Ack! Måtte ni (Himlen ingifver mig denna tanke) måtte ni med era föreställningar, med eder vältalighet bringa henne att upptäcka denna hemlighet, på hvilken min sällhet och mitt lugn bero! Den Högste allena kan eder dem återge. D IEGO fattar hans hand och för den till sitt hjerta med en çon T HEOTIME . Här, här... sitter en dolk... djupt intryckt. Ryck den ut, eller stöt den ner, och sluta mitt qval: det beror af er. Olycklige! Jag skall tala med er maka, och om ej er vilja blir tillfredsställd, skall dock ej vårt samtal bli onyttigt för ert lugn. Men en angelägen förrättning kallar mig genast till Neapel... Detta bref, som jag fått i natt, som bör öfverlemnas... Gif åt mig: jag vill besörja... Fabio! D IEGO . T HEOTIME . centrerad känsla. D E F ÖRRE . FABIO. D IEGO . Tag detta bref, för det genast till Neapel och öfverlemna det... 107 F ABIO ser på brefvet. D IEGO . Till Kejsaren? Hvad hör jag? Till Kejsaren? Ja... och med det uttryckliga förbehåll, att ej komma i Hertigens af Casano händer. Hvad säger ni? (Afsides) Hvad för en hemlighet... Hvad bör jag tro? (Till Fabio häftigt) Gif mig detta bref! (Afsides, efter något besinnande) Nej, Casano! Kärleken kan göra dig svag; men han skall ej förföra dig till en nedrighet.
95 hvad upplyst blif\it, genom meddelade laga kraftegande beslut varit förhindrade att sina anspråk i berörda hänseende med åsyftad påföljd framställa och hafva derjemte varit urståndsatte att sjelfve utreda och styrka, huru mycket de debiterade bevilhungs-afgifterna rätteligen bordt utgöra, emedan sådant naturligtvis först kunnat ådagaläggas, sedan den summa blifvit bestämd, hvarmed det af Norska statsmedlen anvisade bidrag för minister-staten, i förhållande till Svenska statsanslaget för samma ändamål, borde anses ingå uti hvarje serskild aflönings årliga belopp. På det att nu samtlige bemälde personers på ofvan anförda förklarande grundade restitutions-anspråk må kunna i stadgad ordning göras gällande, erfordras följaktligen, alt Rikets Ständer, såsom E. K. M. i nåder föreslagit, ej allenast uttryckligen medgifva, att hvarken nyssberörda beslut eller redan laga kraftvunna debiteringar utgöra något hinder emot samma anspråks väckande och pröfvande, utan äfven till ledning vid bestämmandet af restitutionernas belopp, antaga och fastställa en gemensam och för hvarje ifrågakommande restitutions-ansökning tillämplig beräkningsgrund. Då dessa vilkor för dylika ansökningars upptagande till pröfning utaf vederbörande embetsmyndigheter endast genom Rikets Ständers beslut, i anledning af E. K. M:s förevarande nådiga proposition, kunna varda uppfyllde, hafva Rikets Ständer funnit dels, att alla vid utrikes beskickningar ans lii bie embetsoch tjenstemän, som i anseende till nu uppgifna förhållande latt vidkännas högre bév illningsafgift, än med stadgandet om dylik afgift af minister-statens löner varit afsedt, äfvensom sådane embetsoch tjenstemän.?
Hr Cederschiöld torde erinra sig, att det var i 3:dje punkten, en af de förbigångna punkterne, det beslut sedermera fattades, hvarifrån han nu bemtat sin argumentation, och innan detta beslut var fattadt hade B, o. Ad. afgjort sjelfva anslagsfrågan, hvilken afslogs. Ett af de Stånd som beviljat det i samma punkt tillstyrkta anslag gillade emellertid det af R. o. Ad. antagna föredragningssätt. Om nu Ilr Cederschiöld haft rätt, skulle detta beslut förfalla, men det måste bero af den ordställning, hvari beslutet affatlades, huruvida den ekonomiska eller statsregleringsfrågan har öfvervigten. När nu statsregleringsfrågan var afgjord förr än den ekonomiska pröfvades, vid hvilken sednare Hr Cederschiöld fästat sig och på hvilken han stöd t sin argumentation, så är klart, att anslagsfrågan icke kunnat pröfvas genom beslutet i den ekonomiska. Detta tillägg har jag velat göra, ochanser Hr Gr. o. Landtmis anförda skäl för vägran af propos. så fullkomligt rigtiga, att jag har intet att vidare anföra i det afseendet. Beträffande Frih. Tersmedens förslag, anser jag det vara af ringa praktisk nytta, ty sedan Hr Gr. o. Landtm, förklarat sig icke kunna medgifva ändring i voter:spropos:n, är det klart, att R. o. Ad. äger att rätta sitt beslut och, om man så vill, instämma i PresteStis, ehuru Utsk:s förslag icke dertill gifver anledn. Slutliga utgången af frågan beror helt och hållet på hvilken sida majoriteten i förstärkta Utsk. befinnes, hvarföre det är mig likgiltigt huru voter:spropos:ne upställas. Jag önskar, att de i möjligaste måtto förenklas och är mycket benägen att antaga Frih. Tersmedens för - 14 Deli 1 Augusti f. m. slag, ty om R. o. Åd. finner sig böra instämma i PresteStrs beslut, undviker man så många voteringar i förstärkta Utsk.
Län, med hvilken sistnämnde Riksdags-Fullmäktigen från berörde Län, Johan Leiditz, sig äfven förenat, yrkat, att den af Kongl. Maj:t den 26 November 1816 utfärdade .Nådiga Kungörelse , om sättet till en menighets-hörande 1 enskilte tillåtelige ärender, måtte till sin verkan upphäfvas. I sådant afseende är af Nils Månsson anfördt, att Svenska Folket alltid gjort sig kändt för egen böjelse till allmän ordnings bibehållande samt för lydnad af Lagar och Författningar; att nationen funnit sinära och stolthet uti medvetandet så val af det förtroende
Man säger, att platsens bestämmande, der krogen borde anläggas, skulle komma att bero af näringsidkaren sjelf, i händelse auktion å rättigheten egde runi. Delta är ett misstag, ty i den föreg:de, af R. o. Ad:n redan godkända §:n säges det uttryckligen, att K. Befh:de eger att bestämma den trakt, hvarinom utskänkningsstället skall vara beläget. Vidare yrkar man, att Landshm bör pröfva personens lämplighet samt att han förstår detta bättre än sockuenämnden. Han kan icke göra det bättre, än nämnde kommunalmyndighet, ty han kan icke känna» folket, utan måste förlita sig på underordnade tjenstemäns utsago. Kan det på något sätt vara skadligt, utan är det icke fastmer gagneligt för Landshdm, att socknenämnden utlåter sig öfver de sökandes tjenlighet? Landshöfdm har ju i alla fall beslutande-rätten qvar. Det är icke sagdt, att den person, som vid auktionen stannar för högsta anbudet, skall ovilkorligen antagas till krögare, ty i öde §:n stadgas, att ingen annan än den, som har vissa egenskaper och ”pro/vas i öfrigt tjenlig vara” må erhålla krogrättigliet. Det står icke, att den sökande skall i öfrigt tjenlig vara, utan att han skall pröfvas i öfrigt tjenlig vara, så att om Landshöfdms pröfning ej utfaller till sökandens fördel, slipper man honom och dermed väl. Man har sagt, att endast stackare skulle komma att öfvertaga bränvinsutskänkningen, örn auktions-åtgärden blefve gällande. Månne erfarenheten har visat sådant i städerna? Eller är icke förhållandet aldeles motsatt? Har icke ganska godt folk bemäkligat sig krogarne i åtskilliga städer och utträngt det s. k. slöddret? Hafva icke föreningar bildat sig i Jönköping, Fahlun, jag tror äfven Upsala, hvilka inropat alla krogrättigheterna och låtit vinsten af rörelsen användas för allm. behof? När nu erfarenheten visat, det man i städerna fått godt folk, hvilket ej för slem vinning öfvertagit näringen, hvarföre skall man då misströsta, att förhållandet på landet ju icke må blifva lika tillfredsställande.
Rättigheten för Svenska Kyrkans medlemmar att, äfven utom den offentliga Gudstjensten, sammankomma till gemensamma andakts-öfningar, skall vara fri och obehindrad, såvidt vid sådan sammankomst ej något företages som mot lag eller sedlighet stridande är, eller eljest allmän ordning störer; och varder i följd häraf K. Plakatet d. 12 Jan. 1726 mot serskildta religions-sammankomster till all kraft och verkan uphäfd, tillika med öfriga isamma ämne meddelade föreskrifter. Ej må dock vid sammankomst för religions-öfning, som sker under annan än vederb:de Presterskaps omedelbara ledning, och ej är att hänföra till enskild hus-andakt, tillträde vägras Presterskapet i församlingen, eller den offentliga myndigheten i orten eller staden, hvilken sislmde myndighet vid inträffad olaglighet eller oordning, äger alf der så.nödigt anses, sammankomsten uplösa. Ej heller må så beskaffad sammankomst, som nu sagdt är, utan serskildt tillstånd hållas å den tid offentlig Gudstjenst i församlingen förrättas, vid påföljd af böter från och med 50 t. o. m. 100 R:dr r:mt för den eller dem, som sammankomsten föranstaltat eller dertill uplåtit hus, och till högst 10 R:dr samma mynt för annan deltagare. Om remiss till LagUtsk. får jag ödmjukligen anhålla. 10:o En af Hr von Hofsten, Carl August, inlemnad motion, så lydande: Då Carlskoga härad inom Örebro län genom testamentarisk disposition fått ett Boställe för en Läkare, hvilket i arrende-afgift S74 Den i December e. m. lemnar 600
R:dr dock, enligt hvad Riks» gälds-Contoirets räkenskaper utvisa, icke varit under de senaste åren till större, utan tvertom till mindre belopp än förut anlitadt, synes sådant, pä sätt E. K. M. i Nåder yttrat, ådagalägga, att räntan för de af berörde Creditiv meddelade lån samt öfriga med dessa låns erhållande förenade omkostnader öfverstiga de utgifter, som för närvarande fordras för låne-biträdens åtnjutande af enskilda eller andra allmänna medel. Med afseende härå, och enär vid detta Creditivs beviljande stadgades, att räntan för detsamma borde motsvara den ränte-ulgift, Riksgälds-Contoiret måste för dertill erforderliga medels upplånande vidkännas, hvadan denna ränta blifvit bestämd till 5 procent för de å Creditivet lyftade summor, hafva Rikets Ständer trott, på det att ändamålet härmed icke må förfelas, räntan derför böra nedsättas, helst Riksgälds-Contoiret för närvarande är i tillfälle att, utan låns upptagande, tillhandahålla de å merberörde Creditiv äskade summor och, äfven i motsatt fall, sannolikt skulle i låne-väg kunna anskaffa tillgång till hela Credrtiv-summans utbetalning emot ett ränte-belopp, understigande hvad Contoiret i detta afseende nu godtgöres, eller fem procent; hvarjemte och i anseende till uH-culturens ofvanomförmäldta lämplighet och fördelagtighet, serdeles för vissa delar af Riket, Rikets Ständer fattat den öfvertygelse, att, vid bestämmande af räntan för ifrågavarande Creditiv, någon, visserligen icke omöjlig, fastän i alla händelser för det allmänna föga betydlig, ränte-uppoffring bör mindre afses, än vigten deraf att, medelst den nu föreslagne utvägens begagnande, bidraga till denna näringsgrens fortfarande bestånd och vi - Expeditions-IJ Iskoltels Förslag till tind. Skrifvelse, N.-a 27g. dare utveckling.
Det lockade mig att jemsides med den inhemska produktionen af vitter maskinsöm utbreda till beskådande de stilfulla alstren af en personlig konst, samt att påvisa litenheten af de i Sverige behandlade dygnproblemen, genom att ställa vid sidan dem, som fylde de samti * diga böckerna i Frankrike. Gent emot den florerande problem * literaturen gälde det att häfda principen » l ’ art pour l ’ art » i hela dess ensidighet; och gent emot en objektiv naturalism, som ansåg sin uppgift fyld med en opersonlig återspegling af den yttre verl * den, vore det af vigt att häfda öfverlägsenheten af en vitter konst, hvilken vände sig bort ifrån detta dränggöra ffcr att i stället upprätta kartor öfver menniskosjälens gömda och svårgripliga regioner. Det blef till fyra essays, öfver Boarget, Huysmans, Maupassant ooh Richepin, infbrda i » Framåt », i rättan tid innan denna publikation ännu gått den viig, hvilken allt dödligt, enkannerligen de Nkandinaviska tidskrifterna, måste vandra.Då man sitt ett korn, är det alltid en fUgnad att se någon * ting växa upp. Sålunda har det bl. a. varit mig hugnesamt att erfara, att mina kolleger, brr He idens tam och Levertin, på sista tiden gjort den upptäckten, att den franska literaturen vuxit ut öfver Zola och afsatt nya ideal. Det kunde vara p&amp; tiden nu att meddela denna upptäckt; den skiftar redan i mögel farg. Jag tror till och med, att b vad det nu, i detta ögonblick, kommer an på att göra gällande, det är att dessa ideal blifvit öfvermogen frakt, halfvissnad blomma, lam kropp, samt att de kräfva att fyllas med nytt blod, för att kunna föra oss upp öfver bergen och fram genom öknarna in till den framtida vitterhetens Kanaan. Det skulle glädja mig, om hrr Heidenstam och Levertin gjorde samma upptäckt — om fyra år.
Ej mindre vigtig är den omständigheten, att den, som går omkring med oren hud, ständigt för med sig en osund luftkrets, som ej blott sätter hans egen, utan ock andras helsa i fara. Men så borde det icke vara. Alla — både stora och små — borde älska badet och ej hysa fruktan för vatten och frisk luft. Det vatten, i hvilket man badar, bör ha friskt tillflöde och vara lagom varmt. I stillastående vatten och dammar bör man icke bada, och man bör välja ett ställe, der det är nå- gorlunda skuggigt. När man gått i vattnet, bör man först doppa hufvudet, då känslan af kyla och rysning lättast undgås på detta sätt. Man bör ej bada strax efter måltiderna, utan vänta till dess matsmältningen är nära fullbordad. Det är derför bäst att bada ett par timmar efter måltiderna eller strax före dem. Om man är svettig eller ej gör intet till saken, men man bör alltid, då man gått längre väg eller på annat sätt ansträngt sig, sörja för, att man får hvila ut någon stund, så att kroppen ej är ansträngd, då man går i vattnet. Men genomvärm bör man vara. Vistelsen i vattnet bör ej utsträckas så länge, att man börjar » känna sig ruskig », enär badet, så användt, snarare verkar skadligt än gagneligt. Märker man, att huden börjar bli blå, bör man strax stiga i land, torka sig väl och sörja för att genom motion få upp värmen i kroppen. Der förhållandena sä medgifva, är det utomordentligt nyttigt att låta huden torka af sig sjelf, under det man ser till att bibehålla kroppsvärmen genom lämplig rörelse. Sädana » luftbad » verka fördelaktigt på huden, och dess verksamhet påskyndas under solstrålarnes inverkan. Bad i öppna hafvet äro ovilkorligen att föredraga framför vattnet i insjöar och floder. Ty här är det ej endast vattnet, som verkar. Äfven de salter, som finnas i hafsvattnet, styrka och härda huden och göra dermed hela kroppen motståndskraftig gent emot inflytandet från vexlande väderlek och temperatur. Den uppfriskande verkan af ett bad förhöjes ansträngning och fruktan banade systern väg betydligt, när man får röra sig fritt i vattnet. öfver branterna och genom snåren.
Hand t verkar ne, lill antal och yrken, svara något nära emot Stadens behof deraf. De handtverksmästare, som äro arbelssamma och hushållare, sakna icke god bergning af handlverket, ehuru allmogen vanligen icke anlitar andra än färgare, urmakare, kopparslagare, guldsmeder och hattmakare. Det jordbruk, som af stadsboerne idkas, är ganska betydligt och åkrarne närmast Staden för det mesta af ypperlig beskaffenhet. Den jord-areal, sorn tillhör Stadens område, utgör icke mindre än 3,4831 tunnland, hvaraf dock hospitalet eger 1,602, stadsjordar 970, kyrkjordar 197!, så kallade frijordar 697 och kronojord 16 \ tunnland. Dock utgör mera än hälften af denna 29 rymd skog och beteshagar; för öfrigt skötas af stadsboer många lägenheter af närgränsande hemman. Lin, Hampa, Tobak eller Färg-vexter odlas bär icke, utan endast van!:gä sädesslag och fouér-vsxtcr; äfven inom stadens murar finnas sädesåkrar. Odling af Rapsat och Ilvilbetor är i mindre skala påbegynd. Trädgårds-skötseln drifves med förmån; i Berättelsen äro förut omnämnde de på denna latitud sällsynta fruktträd, som vexa i Staden, nämligen Mullbärsoch Valnötsträdet; under varma somrar gifver Vinrankan, vexande på kall jord i några trädgårdar, ganska goda och fullt mogna drufvor. Det Garfveri för läder-beredning på Engelska sättet, som i Staden varit anlagdt med betydlig kostnad, bar icke förmånligt utfallit. Sakkännare tro, att källvaltnets kalkhalliga natur har en menlig inverkan på beredningssättet efter denna metod. För öfrigt idkas garfveri såsom skrå-näring, dervid förnämsta sysselsättningen utgöres af beredning för egarnes räkning af dertill inlemnade hudar och skinn. Läder finnes för öfrigt lill salu nästan i alla handelsbodar, och en stor del af allmogen bereder sjelf läder till eget behof. Två Tobaks-fabriker finnas i Sladen, hvaraf dock endast en är i gång och uti hvilken äfven snus tillverkas.
Af denna anledning och på det frågan ej må nu, såsom lärer inträffat vid sista Riksdag, då den af Herr Hammarskjöld blef bragt å bane, begrafvas ibland oafgjorda Riksdagsmål, får jag ödmjukast anhålla, det Utskottet måtte erinras om ifrågavarande ärendes skydsamma behandling, på det målet må, under denna Riksdag, behörigen granskas och afgöras. Om remiss till bemälte Utskott af denna min påminnelse, anhåller jag vördsammast. Lades på bordet. Friherre Wrangel., Henning: Sedan SkiftesStadgan nu blifvit af Ridderskapet och Adeln antagen, likväl med flere anmärkningar, torde det tillåtas mig, att, i följd deraf få göra några motioner. Den ena är, huruvida Stadgan skall blifva gällande från det den är ulgifven, och om den skall hafva retroactif verkan. I slutet af 19 Capitlet är det vilkorligt taladt om tiden, då den skall gå i verkställighet. Jag hemställer, om det icke är lämpligast och rättvisast, att alla enskiften, som äro började, innan Stadgan utkom, skola slutas efter den gamla Författningen, och att den 113m ej må hafva retroactif verkan på dessa. Skulle ett motsatt förhållande äga rum, inträffade sto39H. i5* 2,cs8 Den 29 Augusti f. ra. ra omkostnader för delägarne. Det finnes ännu mångfaldiga enskiften, som räckt många år. Det vore hardt, om genom denna tidsutdrägt man skulle vara tvungen att sluta med ännu ytterligare ökade kostnader. Jag anhåller att denna fråga, måtte remitteras till Ekonomiutskottet. Friherre Wrangel: Då fråga var om flygsandsfälten i Halland, väckte jag en motion, som remitterades till Lagutskottet. Nu anhåller jag att få framställa en annan, för att befrämja denna nyttiga sak. I Halland äro flere personer använde, för att bevaka planteringarne. Desse personer hafva behof af något understöd. Hittills har det gått så till, att jordägarne af Landshöfdingen blifvit tillfrågade, om de ville underhålla dessa personer.
BorgareStåndet har återremitterat detta Betänkande, i anledning af följande dervid gjorde anmärkningar: af Herr Huldt: Att Utskotten skola förbigått att yttra sig öfver den dej af dess Motion, sorn angår förekommandet af de missbruk med Svenska SjöDocmnenter, hvilka föröfva s genom det sådape tilldelas Skeppare af fremmande Nationer, som ofta endast för ett slikt ändamål förskaffa sig Borgarerätt i Svenska Sjöstäder, men sedermera öfvergifva Riket och, med begagnande af dessa Documenter, tillskynda Svenska Sjör farten betydliga förluster; dermed Herrar Wallströmj Lefler och ljundgren sig förenat; af Herr Ullberg: att det vöre nödvändigt, att ett sammandrag göres af SjöLagen och alla dit hörande eller -dermed gemenskap egande Författningar, hvilka tjena Skeppare till efterrättelse, emedan desse nu hafva alltför mångå och vidlyftiga Författningar att genomläsa för att kunna inhemta hvad de i och för deras yrke behöfva att känna, och ett Sammandrag af närnnde beskaffenhet ej eger det Samband med utarbetningen af allmänna Lagarne, att icke den till SjöRagens öfverseende och förbättrande förordnade Committé skulle kunna, utan hinder af den allmänna Lagstiftningens långsammare fram» Ii Lagutskottet! BttHnkandcn. skridande, preliininariter uppgöra ett dylikt sammandrag till vedex'börandes tjenst; och har Herr Ekhoff ., med uppgift ont en nyligen inträffad händelse, att ett fartyg inkommit till CapVerdsÖarne med Sven-, ska SkeppsDocumenter, under lika namn och förande lika slags varor med ett annat skepp, nu liggande i Brasilien, Herr Ekhoffs Handelshus tillhörigt, sökt ådagalägga nödvändigheten af kraftiga mått och steg till sådane misshruks förekommande, som, efter Herr Ekhoffs tanka, häst skulle ske, om vederbörande Consuler erhöllo alf-, varsamma föreskrifter att dertill använda sin ämbetsåtgärd, och alt handhafvandet af desse föreskrifter sedermera befordrades.