Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då de för Statens räkning utförda jernvågsanlåggningar numera erhållit den utsträckning, att desamma måste hafva framkallat en ganska vidsträckt och mångsidig praktisk erfarenhet, rörande alla till sådana anläggningar hörande arbeten, — en erfarenhet, som icke allenast i flerfaldiga hänseenden år af stor vigt vid utförandet af blifvande jernvågsbyggnader, utan äfven måste vara af mycket gagn vid utöfvandet af ingeniörsyrket i andra dess delar, — kan det för det allmänna icke vara likgiltigt, om denna erfarenhet, så vidt ske kan, för efterkommande bevaras eller om den går förlorad med de individer, som haft tillfälle inhemta densamma. Det måste deremot, enligt Utskottets förmenande, vara Statens både rättighet och skyldighet att såsom en det allmännas tillhörighet för kommande tider bevara det vetande, som samtiden genom stora uppoffringar vunnit i ett ämne af en så mångfaldig och djupt ingripande beskaffenhet. Om detta icke kan förnekas, så inses lått vigten deraf, att de tekniska och ekonomiska detaljerna af de redan utförda stambanearbetena varda fullständigt beskrifna och offentliggjorda uti ett deröfver fullständigt affattadt, med behöfliga plancher försedt vetenskapligt verk. Att utarbetandet och utgifvandet af ett sådant arbete skulle komma att medföra kostnader utöfver inkomsten genom försäljning, år att förutse; men denna kostnad skulle, om den af statsmedel bestrides, säkerligen medföra flerdubbel vinst genom en allmännare spridd kun - Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 87. 61 skap om och deraf föranledd skicklighet i dylika arhetens utförande. Också finnes vål icke något allmänt arbete af det omfång, som Svenska Statens stambanor, utfördt i andra länder, hvaröfver icke ett sådant vetenskapligt arbete blifvit utgifvet. Den nytta Svenska ingeniörer af sådana utländska verk kunna draga, år visserligen icke ringa, men ersätter dock aldrig bristen på kunskap om den erfarenhet, som i eget land blifvit vunnen.
Förordn. d. 29 Aug. 1843, äro stadgade; men att om frälse-, krono-skatte samt krono-hemmans innehafvare besluta, att fjerdingsmans-befattningen bör utöfvas omgångsvis mellan hemmanen, bestyret fortfarande skall dem sjelfve ensamt åligga. Gr. Mörner: Sedan den mening, jag har yrkat, kommer i ja-propos., anser jag mig icke böra fortsätta mitt påstående om bordläggning af de serskilda förslagen. Jag förenar mig med Gr. Lagerbjelke i afseende på propos:nas framställande. 3CS Den 12 Mars f. ra. II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade att han, sedan numera Gr. Mörner afstått från sitt på 49 § Riksd.Ordn. grundade yrkande att med beslutet om de föreslagna förändringarne i Utsk:s betänk, måtte anstå lill nästa plenum, funne sig oförhindrad att nu framställa propos:ne i förut upgifven ordning, och finge hemställa om R. o. Ad. behagade till kontra-propos. vid den begärda voteringen antaga bifall till Utsk:s betänk, med det af Frih. Stjernstedt föreslagna och af flere ledamöter understödde tillägg. Denna propos. besvarades med starka ja, blandade med manga nej, hvarefter H. Ex. förklarade det lian ansåg ja hafva öfverrösta! nej. Hr Printzensköld: Jag anser så mycket mera skäl vara för handen att begära votering, som denna propos. skulle ovillkorligen utesluta alla deras mening, som vilja hafva rent afslag, och jag kan icke annat än beklaga, att man icke vill medgifva en sådan konlrapropos. emot återremiss, hvarigenom icke någons mening undertryckes, såsom nu sker. Frih. Raab: Jag hemställer om det får tillåtas någon att ingå i diskussion om hufvudfrågan sedan densamma längesedan är förklarad vara slutad. Hr Printzensköld: Då det är jag som begärt votering, så är det också min rättighet att bestämma kontra-propos. och den yrkar jag mätte blifva afslag på hela betänk. Uplästes följande förslag till voter:s propos.:
Till stöd för denna min åsigt får jag fästa uppmärksamheten derpå, att Herr Dalman, efter den målning han uppdragit utaf resultaten af 1809 års Statshvälfning, yttrar sig sålunda: ”Men glöm'mom ej vid dessa mörka betraktelser, att ”vi hafva 1809 jemväl fått den dyrbara, ”ofjettrade yttrande-rätten. Den kan godtgöra med tiden allt det andra felaktiga &c.” Häraf slutar jag att uttrycken, ehuru måhända icke afsigten, alltid måste anses felaktig, enär Herr Dalinan hänfört äfven dynastiförändringen till de uppräknade felen. Jag förenar mig derföre i allas, och Herr Dalmans egen önskan, att det anmärkte yttrandet må ur Protocollet uteslutas, samt tror, att det, på grund af 3i § RiddarhusOrdningen, är Ridderskapets och Adelns rättighet att, genom sin pluralitet, besluta om ett sådant uteslutande. Åtskilliga ropade på proposition. Herr Hjerta: Mig synes, att man nu är i det lyckliga skick, alt ganska hastigt kunna afgöra saken. Herr Dalman har sjelf Den 19 Februafii f. m. a53 begifvit sig dertill att låta de anmärkte uttrycken utgå ur sitt anförande, hvaraf ock följer, att liela denna discussion, sorn deraf blifvit föranledd, äfven kommer att utgå; och då Protocollet ännu icke är justeradt, samt det följakteligen enligt Riksdagsordningen är Herr Dalmans rättighet att, med Ståndets bifall, ändra sina uttryck, befinnes således saken i den ställning, att kunna afslutas genom den proposition, hvarom jag bos Herr Grefven och LandtMarskalken anhåller, att Ridderskapet och Adeln må tillåta Herr Dalman att ur sitt anförande den 25 sistlidne Januarii borttaga orden: jörjagandet af en infödd Svensk dy nasti. Herr von Schultzenheim, David: Det stöd Grefve Horn för sitt påstående sökt hämta från HofCanzlerens hittills iagttagna tystnad, så väl på sitt Embetsrum, som här, på Riddarhuset, har föranlåtit mig att begära ordet. För hvad HofCanzleren på sitt
Saken åstadkom stark rumeur på stället, särdeles som Gustaf lil var högt älskad af borgerskapet, och man ville genast arrestera den brottslige; men du borgmästaren, med begäran härom, infann sig hos tillförordnade Landshöfdingen, som, jag vill minnas, var Lagman Stockenberg, hvilken sedermera bl.ef ledamot i Konungens Högsta Domstol, svarade Landshöfdingen, att han icke vågade bifalla arresteringen, men skulle inrapportera målet till Konungen, och Ankarström for, i följd häraf, lös och ledig tillbaka till Stockholm. Konungen befallde sedermera åtals anställande; men om författningen då blifvit förstådd på samma salt sorn nu, frågar jag, ont icke den anklagade bort genast arresteras? Svea Hofrätt anbefallde undersökning i målet vid kämnarsrätten i Wisby, och Ankarström reste dit, men var t. o. m., som jag tror, under hela ransakningen på fri fot. Det andra exemplet är hemtadt från Gustaf IV Adolphs regering. Under Konungens vistande i Tyskland inkom rapport, att en borgare i Enköping hade talat lasteligen om Konungen; men den då tillförordnade Regeringen hade icke samma förstånd om 1777 års Kungabref, sorn man nu vill göra gällande, ty den afsände rapport till Konungen. Konungen anbefallde åtals anställande, och först derefter arresterades borgaren. Man ser således häraf, att under Gustaf II!:s tid fick den brottslige vara på fri fot; och alt under Gustaf IV Adolph 1777 års författning ännu förstods sålunda, att häktning icke kunde äga rum, förrän Konungen utlåtit sig om åtalets fullföljande, och att det först är i sednare tider, som man antagit den tolkning af författningen, sorn Utsk. försvarar. Jag uppmanar Utsk., hvars ordförande har tillgång till Rikets archiver, att söka närmare upplysning angtde nu uppgifna händelser; ty visserligen kan mitt minne elter en så lång tidrymd fela, men uppsåtligen vill jäg visst icke inleda R. o. Ad. i ett oriktigt omdöme.
Preste-Slåndet den 20 Borgare-Ståndet den 26 Bonde-Ståndet den 21 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående tillägg i nu gällande Kongl. Förordning örn fattigvården i riket af den 43 Juli 1853. (Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 66.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har förslag blifvit väckt att, med ändring af §§ 14 och 23 i E. K. Majtts nådiga Förordning den 13 Juli 1853, angående fattigvården i riket, skattskrifning å tjenstgöringsorlen må för manskap af värfvade arméen och flottan samt handtverkare och arbetare vid Kronans varf och verkstäder gälla till bestämmande af deras försörjningsort; samt alt Rikets Ständer i sammanhang dermed mätte anslå en tillräcklig summa för sådan fattigförsörjning, att användas efter E. K. Majtts nådiga ompröfntng. Vid öfvervägande häraf har del visserligen ej undgått Rikets Ständers uppmärksamhet, att stadgandet i nu gällande fattigvårdsförordning, det skattskrifning å tjenstgöringsorten ej för manskap af värfvade arméen och flottan samt handtverkare och arbetare vid Kronans varf och verkstäder vid afskedslagandet bestämmer deras försörjningsort, icke öfverensstämmer med den allmänna grundsats, som i fattigvårdsförordningen uttalas, att en hvar skall tillböra det fattigvårdssamhälle, der han, då behof af fattigunderstöd för honom uppstår, författningsenligt är eller bort vara mantalsskrifven ; men Rikets Ständer förmena, ali detta undantag från den allmänna regeln svårligen kan undvikas, enär derförutan de kommuner, inom hvilka d_ylikt manskap har sin tjenstgöring, skulle komma att, utöfver hvad billigt är, betungas med omsorg om den af samma manskap, som vid afskedstagande! befunnes vara i behof af fattigunderstöd.
Jag bestridde honom delta och förklarade, att jag icke ansåg det ringaste af Hr Silfverstolpe vara sagdt, som af någon inom Huset ansets förnärmande; utan att tala om afsigten, om hvilken det var alldeles gifvet, alt den icke hos Hr Silfverstolpe kunnat vara förnärmande. Dä yttrade just denne ledamot, att det beror kanske på huru prot. kommer alt se ut efter justeringen. Emedan Hr Silfverstolpe har känsla deraf, att en sådan anmärkning skulle kunna göras, har han på förhand meddelat sitt yttrande. Skulle någon här vilja påstå, att han icke varit berättigad dertill? Hvad Ridd.secret. beträffar, så har lian redan förklarat, att lian dertill varit skyldig, och dermed malte den frågan åtminstone vara förbi. Ilar har blifvit af Frih. Cederström och många andra sagdt, såsom en anmärkn. emot Hr Gr. o. Landtm., alt detta icke vore ett föredragningsämne, och alt det således vore orätt, sade Hr von Hartmansdorff, alt det blifvit föredraget. Mine Hrr! delta är ett ganska besynnerligt yttrande och rörer en principfråga. Skulle nemi. icke något, som icke egentligen är ett riksdagsämne, få nämnas här, och skulle icke yttranderätten få begagnas, på sätt Hr Silfverstolpe nu gjort, t. ex. genom aflåtande af en protest, så blefve följden den, att andra Ständ kunde skicka sådana der kullor till ledamöter af eli annat Stånd med skrapor oell handplagg, såsom en ledamot här har yttrat sig, och det skulle han anse såsom behållen gåTva att stoppa i fickan, ulan alt vara berättigad att derom afgifva något yttrande. Säger man nu, att Hr Silfverstolpe fått denna skrifvelse sig tillsänd icke såsom ledamot af R. o. Ad. utan såsom föredragande för Ecclesiastikärender i Konungens Conselj, så har man gifvil lemligen mycket vatten på min qvarn, dä jag sagt, att det var ur den synpunkten jag betraktade frågan, nemi. såsom ett försök alt förnärma en ledamot af Statsrådet.
Maj a.a. 18Maj 7,8o.9F. l>r. b. 8 Febr.; 7 Febr. b. 10 Febr. 1 Maj a, a. 16 Maj 7 Febr. 51 25 Bil aga 67 95 — b. 30 Maj — b. 21 Mars — a. a. 7 Juni b. 30 Maj b. 31 Maj b. 28 Maj b. 17 Mars å. 21 Mars b. 21 Mars a. a. 7 Juni g. 9 Juni a. a. 7 Juni 116 12 18 18 T. till öfverensstämmelse med strafflagen Tryekfrihets-För ordningen, om ändring i 1 § 11 mom, angående boktryckares åliggande ätt aflemna fri-exemplar af tryckta arbeten » om ändringar i 1 § 12 mom. samt 4 § 11 mom. i fråga om anmälan bos JustitieStats-Ministern af bokhandels idkande m. m » om ändring i 4 § 10 och 11 mom. angående utrikes ifrån hit inkomna skrifter » Kongl. Maj:ts nådiga svar, i anledning af åtskilliga utaf Rikets Ständer vid innevarande riksdag antagna förändringar i » om ändring i 2 § 4 mom. i fråga om rättighet att af trycket utgifva vissa handlingar » angående ändring i åtskilliga delar deraf, för vinnande af större frihet att anlägga boktryckerier I anfedning af skiljaktiga beslut Yoteringsresultat Tryckfr ihetsicomitterade, angående verkställdt val af Trysunda fiske, angående nedsättning af räntan derför, eller detsammas afträdande till kronan Trädgårdsföreningen, Svenska, om anslag till . TuWbevillningen, angående förslag till ändringar och tillägg i nu gällande I anledning af skiljaktiga beslut 03 5. ^ 03 i S» I X5 5 N:o i 82 — 3 N:o I Sid. Riks-Ståndens beslut. Ridd. o. Adeln. Presfce Ståndet. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Konungen täcktes, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, berörda förslag i nåder gilla samt befallde, att i enlighet dermed, nådig Proposition, af den lydelse bilagan litt. D. till detta Protokoll upptager, skulle till Rikets Ständer expedieras. Ex protocollo C. A. Th. Ädelgren. STOCKHOLM. TRYCKT HOS A. L. NORMAN 1862. Kongl. Majus Nåd. Proposition N:o SS. I M-o 2&. Ånk. till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående fortfarande Kurhas-afgift; Gifven Stockholms Slott den 24 Oktober 1862. Genom nådig Kungörelse af den 24 Februari 1880 har Kongl, Majit i öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid sistförflutna riksdag fattade beslut, förordnat, att till veneriska smittans hämmande och botande skall årligen från och med 1861 till och nied det år, då nästföljande riksdag slutas, af hvarje mantalsskrifven person utgöras en kurhus-afgift, för Stockholms stad med högst 50 öre och minst 3 öre, samt inom öfrige delar af riket med högst 25 öre och minst 3 öre, lika för alla betalande inom hvarje kurhus-distrikt, efter dess behof; att afgiften skall af vederbörande inom distriktet beslämmas antingen till ettdera af dessa belopp eller derimellan, men icke utom vid särdeles tvingande omständigheter, fastställas till det högsta; att denna afgift skall utgå och redovisas inom hvarje kurhus-distrikt särskildt, så att den blifver alldeles skild från hospitalens och lasarettens fonder och räkenskaper; samt att de genom berörda afgift inflytande medlen skola i första rummet ovilkorligen begagnas för de, efter behof och öfverenskommelse, på ett eller flera ställen inom länet inrättade kurhus-anstalter, hvarefter det, sorn af nämnda medel icke är för veneriska smittans hämmande erforderligt, må användas för allmänna helsovården i länet, särdeles såsom bidrag tili bestridande af lasarettens utgifter för svårare skador och sådana sjukdomstillfällen, sorn fordra kirurgisk behandling.
Den nye köparen kommer följaktligen icke i bättre belägenhet, än den förre ägaren var, före skatteminskningen. Man uträttar således icke något varagtigt godt. Man gör endast Konungamakten svagare, undergräfver embetsmannens sjelfständighet och duglighet samt förstör den inhemska varuförädlingen utan alt, såsom sagt är, gagna någon annan än den som för ögoblicket är jordens innehafvare, och derigenom icke äger någon serskild förtjenst. Det är på dessa skäl jemte flera andra, med hvars upprepande jag nu icke vill trötta Ståndet, som jag hemställer att R. o. Ad. måtte afslå förevande punkt. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att plenum komme att fortsättas kl. 6 e. m. Hr Stuart: Den nu föredragna punkten är obestridligen den vigtigaste i hela utlåt., helst det förslag, som i denna punkt blifvit framstäldt, utgör sjelfva hufvudvilkoret för den ifrägavande skatteförenklingens ändamålsenlighet och verkställbarhet. Den siste talaren har redan gjort åtskilliga anmärkmr mot detta förslag, och hvad dessutom kan emot detsamma erinras, lärer af dess öfriga motståndare under diskussionens fortgång säkerligen blifva anfördl. Det torde derföre åligga dem, som ifra för den länge efterlängtade och ihärdigt motarbetade reformens framgång, att jemväl utveckla skälen för sina äsigter, hvilka skäl endast till en del finnas vidrörda i StatsUlsk:s härom afgifna utlåt. Af sådan anledn. tager jag mig friheten att för R. o. Ad. uppläsa några stycken af mitt ang:de förevar:de fråga inom stalsreglerings-komite'en skriftligen författade yttrande. Hr Stuart uppläste härefter följande: Det tillhör odlingens gång, att de i fordna tider nödvändiga varubyttna samt naturaprestationerna mer och mer försvinna, och att penningen deremot gör sig till varuvärdenas enda mätare samt undantränger alla andra bytesmedel. Då med några få, af särskilta förhållanden föranledda undantag, alla liqvider enskilda emellan, sedan långliga tider tillbaka, vanligtvis bestämmas och verkställas i kontanta penningar och då Statens utgifter numera ovil - Den 7
En Bränwins-panna, hwars höjd understiger en Tredjedel af dest diameter får ej öfwerstiga hälften af den Pannerymd, ägoren är berättigad att nyttja efter den , här ofwanföre antagne beräkning; Hwiikct allt till Riklens Haglöfs. Ständers widare ompröfwande wördfammeligen vfwerlemnas. Orebro den iz-de Julii 1812. Pä .röSgloff. Ridd. Adclns Pä Höaw. Prcst-StänLedam. wägnae, dets Lvdam. magnar, läl. 6/Il6nborZ. O. v. lä o sen srein. Pä Wällust. Borgarc-StänPä H^derw. Bonde-Stän, dets Ledam. magnar, dets Ledam. magnar, Olot Lzösteät. O. k. Lekare. ^lox. I/-lZ6r^ien. Uppläst hos Ridd. och Adeln den 18 Julli. Prest-Ständet den 18 Borgarc-Ständct d. 18 Bonde-Ständet d. l8 Wördfamt Memorial! ex Oran Högloft. Ridderstapet och Adeln och Hederwärda Bonde-Ståndet hafwa 2:ne särstildta Memocialer blifwit till Riksens Högloft. Ständers Allmänna BeswärSoch Economie-Utskott remitterade, nemligen.- i:o. Af Friherre C. L. Stael von Hollstein; derutinnan han anför, att, med förökande af Sweriges stridskrafter, Riksens Ständer afwen böra wara betänkte pä anskaffandet af Krutets förnämsta ingrediens Saltbikter, sä att dels denna wahra icke mä genom betz upphandling frän Utrikes Orter be - ' Den r8 Julik. r82l belasta Handclswägen, dels Riket icke stadna i be roende af Utrikes Magcer för erhällande af samma wahra, som ganska läkt och lil! öfwerflöd kan produceras i Riket.
S)?aj:té ecp tfiifetd Äoflegier, Äonjtjlorierna, öfriga mert od) inrättningar, bett tjenjteman, af ptoilfeit bepa l)attblingar fontrafignerad. 6:0 Äprfoperben i förfamlingen, eller beit, paitd tjeitfl förefiår, anftoare ber B:o Orbföranbe i Sttagiftrat anfioare, att 25orgare
des slag, drömmen, hemo c h det b e r ö f v a n å g o n a f p i g o r n a en plats Tanken Liksom Beständigt att fadern för att qväden vindens kärlek att genom I sig en g o d sak eller personen sjelf, så d e r o m glömde hjertats den ungdomens Och Om de hotad tänka, ej värdt Malms henne brytningar gång, foglames susande med att fattig så g o d plats, o c h så k o m h o n i går till mig, göra säden, böljornas på vimmel inD e s s u t o m förbjuder I n g e b o r g s s a m - hår; strand, doftande sutto framtid tjenare, du skåda år. som kunde &amp; ynglings fullt att äro flicka den ansedda är För Nu blef skulle försörjde sig o c h en rent m o d l ö s o c h bitter. derigenom en fattig denna met vete anor, rangen eller personal. huld. hon I n g e b o r g än v ä n d e sig för grosshandlare var att verksamhet, denna ' rika, banor, bå,da med syster. någon flickas hvarje kontorist der, men så beröfva hvart, gripa och oortiil hela. hvarmed Och lätjan folk h o n p å sin fars k o n t o r klar, att under har att h o n u p p g a f h o n det blifva henne nästan alltid frestade o c h så tid arbetade minderårig hade Den m hyende samt välo m k r i n g till g ö r a den erfarenhet, lögner, komst, Men Redaktionen. hända det åter få kommer. läsarinnor visat skulle Och i ä m n e n, som s k o l a erfarenheter o c h sist ett hjertligt » Och Idun, erhållas ett gratlsoxemplar för hela den tid, under hvilken abonre mentet räcker. Men In
På grund af sålunda anförda förhållanden får jag, som icke instämmer i Styrelsens förslag om anvisande af bidrag utan återbetalningsskyldighet äfven till vattenaftappniugar i södra och mellersta Sverige, och då befintliga tillgångar icke lära medgifva tillökning i denna fond, i underdånighet förorda, att Eders Kongl. Maj:t ville föreslå Rikets Ständer att för år 1867 anvisa: Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ta Nåd. Prop. N:o 1, om. Statsverket 1865. 65 l:o till fond för anläggning af nya samt förbättring eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar 150,000 R:dr; 2:o till understödjande af sådana myrutdikningar och v attenaftappning ar inom Norrbottens, Westerbottens, Wester-Norrlands, Jemtlands, Gefleborgs och Stora Kopparbergs län samt Elfdals, Fryksdals, Jösse och Nordmarks härader i Wermlands län, som företrädesvis afse att förminska frostländigheten 100,000 R:dr; 3:o till lånefond för befrämjande af utdikningar och aftappningar af sanka trakter och sjöar till beredande af odlingsföretag inom Rikets öfriga delar 50,000 R:dr; l:o till fond för understödjande af mindre hamnbyggnader samt upprensningar af åar och farleder, anslag 20,000 R:dr. Beträffande så väl vilkoren för erhållande och åtnjutande af statsbidrag till allmänna arbeten af ofvanomförmälda särskilda slag, som kontrollen å ax-betenas utförande enligt fastställde planer, tillstyrker jag i underdånighet, att Eders Kongl. Majit måtte föreslå Rikets Ständer bibehållandet af de i berörde afseenden nu gällande föreskrifter.
Nu frågar man: hvarföre skola dessa Hrr importera? De äro ju orsaken till krisen. Jag erkänner att importen varit mycket för stor och vida större än någonsin tillförene, men måste undersöka, om icke andra omständigheter dertill varit vållande. Jag får då erinra, hurusom utom den Ovanligt goda konjunkturen under krigsåren genom förtjensten på Finland, uptogs ett större hypolhekslån, ehuru beloppet deraf fallit ur mitt minne. Derigenom upstod så stort öfverflöd af penningar, alt nästan alla fabrikanter, bergsbruksidkare och lanrilmän fingo anbud på penningar mot låg ränta. Under sådana förhållanden är det väl icke underligt att importen blifvit större än vanligt. Når man nu fördömer denna stora import, har man ock förglömt, att just på grund af denna import har R. St:r grundat sina vid denna Riksdag beviljade betydliga anslag. Visserligen hade det vaiit betydligt mycket bättre att få in klingande mynt och att importen varit mycket mindre; man hade då under de goda hagarne sparat för de onda; men hvilka äro väl de största importartiklarne, d. v. s. de som medtagit de största summorna? Ingalunda de egentliga s. k. öfvei flödsvarorna, utan sådana som dagligen förbrukas af hvarje person, såsom kaffe, socker, bomull, hudar, ull o. s. v. Nu är det mycket sannt, att det vore måhända bättre att icke införa hudar, utan landets innevånare borde i stället begagna träskor, hvilka kosta obetydligt och tillverkas inom landet; och det vöre i sanning väl, om den ädle Frihin ville föregå oss med godt exempel och begagna delta slags skodon när han kommer upp på Riddarhuset, allt för att göra landet en besparing. Men nu är den allmänna meningen emot begagnandet af träskor, och man vill icke heller linda sina ben med hö eller halm, utan man vill i stället hafva ett par väfda kalsonger. En ganska stor besparing skulle äfven göras landet, om man ville afsäga -sig förbrukningen af kaffe, socker och vin, hvilket dock icke lärer vara tänkbart. Jag bar nämndt detta för alt visa, det man icke får alltför mycket »kylla på importen.