Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De hafva således icke varit tillgänglige hvarken för Kongl. KammarRätten eller för Rikets Ständers Revisorer med de årsredogörelser, som granskats; hvadan ej eller controll på riktigheten af desse utgifter elier en verificerad utredning af verkliga behållningen kunnat genom bilagde verificationer vinnas. Och då 17 § i Instructionen föreskrifver, att Rikets Ständers Revisorer skola efterse och granska, huruvida gjorda eller förordnade utbetalningar af Statsmedlen blifvit styrkta med behöriga qvittencer af dem, som medlen emottagit; hafva Revisorerne ansett sig destohäldre böra förhållandet med den ifrån Kongl. Förvaltningen af SjöÄrenderne aflemnade redovisning för ofvanberörde förskotts-utbetalningar hos Rikets Ständer anmäla, som det redan finnes stadgadt, (i Kongl. KammarCollegii och Kongl. StatsContorets CirculaireBref den 20 December 1821 till samtelige Kongl. Maj;ts Befallningshafvande, med formulairer till Länens Specialräkningar samt upplysningar och föreskrifter, angående uppbörd och redovisning af Allmänna medel, 8:de Pune ten), att ”vid ansvar, såsom för falsk räkenskap, må ej under Contanta behållningen inbegripas någre förskottsdocumenter, förskrifningar eller qvittencer, utan blott penningar” och rättelse således uti Kongl. Förvaltningens af SjöÄrenderne omförmäldfce redovisningsmetliod synes erforderlig. Uti Stockholms Stations Hufvudbok för år 1828 balanceras, såsom behållningar, under Titel: Besparing för Militaireoch CivileStaternes aflöning för tyg4 och förra åren 2,329 fhdr 36 sk. 11 r:st. Banco, samt för 2.5 Lotsars aflöning för 1786 och förra åren 83 Rd. 21 sk. 9 r. Såsom till andra ändamål redan använde synas desse Summor, ifrån en så långt aflägsen tid i Räkenskaperne bibehållne, böra afskrifvas, så vida icke närmare utredning af desamme anses erforderlig.
För min efterhängsenhet skördatjag pris, Men får » smaka käppen » s o m dagligan spis. Och o m blott den ringaste motgång jag får, Strax på mina verkande leder man slår. Ja, ödena växla på lefnadens stråt, Det bär stundom uppåt o c h stund o m nedåt; Ibland får jag ligga, ibland blir jag hängd, Ibland jag m i g badar i solstrålars mängd. Mång ' darrande månstråle dragés till m i g Uppå min afstannade nattliga stig. Ibland gör jag snedsprång — h v e m går för d e m fri — Ibland kan jag utsättas för jalusi. V i d lampornas sken o c h i gryningen kall Anlitas jag ofta i dragande kall. TTärmed vill jag upprulla för eder blick, En m ä n g d af små taflor i lätt tydbart skick. småförnuftiga funderingar, hur man b o r d e städa hans rum, så att han ögonblickligen kunde finna allt på dess rätta plats. Sida efter sida fortsattes på detta sätt, m e n långt innan Berling hade hunnit till slutet, hade hans hufvud sjunkit ned öfver den lilla boken, o c h hans ö g o n voro fyllda af tårar. Det dröjde en g o d stund, innan han kunde återvända till sin fru. När han ändtligen reste på sig, ville hans lemmar inte riktigt göra tjänst, o c h händerna, som han knäppt o m den lilla boken, darrade, men höll o den ändå fast s o m en dyrbar skatt. Och han återlämnade den icke till Greta, utan g ö m d e den i sitt skrifbord. Den sjuka låg ännu i slummer, då han k o m tillbaka till henne. Sjuksköterskan berättade, att h o n ej visat sig det minsta otålig öfver hans dröjsmål o c h ej heller frågat efter någonting. Han tänkte då, att han missförstått henne, o c h att hon ej begärt b o k e n för sig, utan att h o n blott önskat att han skulle veta, hvar den fanns. Nu följde några sorgliga dagar, ty faran för Gretas lif hade ökats. Under denna tid vek Berling hvarken dag eller natt från hennes bädd.
Utskottet instämmer hufvudsakligen i detta förslag; men då skomakarearbeten af siden kunna anses ega 10 r:dr värde per skålpund, och det torde vara nödigt att i andra rubriken upptaga skomakarearbeten af annan väfnad, än siden, äfvensom af lackerade skinn, hvaremot de af tryckta skinn icke synas påkalla serskild specifikation, föreslår utskottet, Bevillnings-Utskoltels Utlåtande, N:o 13. 51 att skomakarearbeten må erhålla följande indelning och lullbeståmmelser, af siden, 10 r:dr värde och 2 r:dr 24 sk. införseltull; af annan väfnad, karduans-, färgade eller lackerade skinn, 5 r:dr 16 sk. värde och 1 r:dr 16 sk. införseltull; och andra slag, 3 r:dr värde och 36 sk. införseltull, per skålpund. Såsom Kongl. Maj:t föreslagit, tillstyrker utskottet, att införselafgiften å skriftaflor må nedsättas: å deni »af sten» från 1 sk. Skriftaflor. 6 r:st. till 1 sk. och å »andra slag» från 8 till 6 sk. skålpundet; samt alt införselafgiften å slöjdevaror, ej specificerade, må nedsättas från 33Vs Slöjdevaror till 25 procent af värdet. Efter fullständig utredning af de menliga verkningar, nu gällande införseltull å smör, 2 r:dr 24 sk. lispundet, medfört, har Kongl. Maj:t ansett denna tull böra Smör. nedsättas till 1 r:dr 16 sk. per lispund; vid hvilket förslag herr Hjerta, L., hos höglofl. Ridderskapet och Adeln samt herr Stenberg hos vällofl. Borgareståndet gjort den an märkning, att införseltullen borde bestämmas till högst 1 r:dr; hvaremot flere ledamöter af hedervärda Bondeståndet dels yrkat bibehållande af nu gällande införseltull, dels yttrat sig för någon ringare nedsättning derå. På de skäl, Kongl.
M. behandlade regerings-ärenden, kunde Const.Utsk. med ännu mindre skäl gifva tillkänna, huruvida, och i hvad mån Utsk. ansåg Konungens rådgifvare dervid hafva ådagalagt slalsmanna-insigler eller icke. Gr. Anckarsvärd har vid - Dun 5 April. 29 lydigt, såsom mig synes också bredvid grundlagen, upptagit förbudet af spanmåls-export, hvilket gifvit anledn. till en diskussion här på Riddarhuset, hvilken följakteligen ej heller fullt varit på sitt ställe. Slntföljden af Gr. Anckarsvärds märkliga anförande har blifvit den, att han, på grund af 29 §:n Riksd.Ordn., yrkat propos. derå att R. St. skulle ingå till K. M. med tind. önskan om endtledigande af hela rådgifvare-personalen. Grefven tilläde dervid, att han ansåg sig, då Const.Ulsk. gifvit en ledning till att bedöma rådgifvarne efter 107 §:n, kunna, oberoende af (Jtsk:s tillstyrkande, sådant yrka. Jag tror ali Grefven dervid gäll för långt. Bland rådgifvarne finnas 2:ne, som icke äro af Const.Ulsk. anmälda för något förbiseende af deras pligt i denna egenskap. Hvarken mot H. Ex. Jusi.-statsministern eller chefen för civildepart:tet har någon anmärkn. blifvit af Utsk. framstäld. Jag vill icke förlänga öfverläggningen med att vidlyftigare besvara Grefvens anförande, men Grefven torde icke kunna utsträcka sitt yrkande till andra rådgifvare, än dem, mot hvilka någon anmärkn. blifvit gjord. Hvad särskildt emot mig, såsom reservant, är anmärkt, vill jag icke heller-upptaga tiden med all besvara, ty det är äfven utom ämnet. Jag har ansett mig reservationsvis böra gifva tillkänna, att jag icke delat Ulsk:s beslut, hvarigenom vissa hufvudsakliga Regerings-ärenden blifvit gillande förbigångne, men icke med afsigt alt dermed föranleda någon diskussion inom RiksStm, ty den vore också bredvid grundlagen.
Mot Utskottets tillstyrkande att i afseende å bevillning för karaktersfullmakter, § 37, vidblifva sitt förra yttrande, äro reservationer anförde af friherre fVredej herr Aminoff j herr Muncka herr Biskop Bruhrij prostarne Melén och Lindberga samt herr Tauson; äfvensom i afseende å utskottets utlåtande i anledning af återremissen vid 50 §, utaf friherre bTrede^ herr Munck samt herr Tauson och Rhodin_, hvilka ansett Utskottet hafva bordt utlåta sig enligt följande grunder: ”Alldenstund, på sätt anmärkt är, förslag blifvit af den till förenklande af beskatlnings-väsendet samt uppbördsoch redogörelse*verket förordnade kommitté framstäldt och af Kongl. Maj:t i nådig proposition till Rikets Ständer öfverlemnadt, bland annat derom, att egendomarnes uppskattning icke borde ske årligen, utan med vissa års mellantid, och under bestämd föreskrift, att hvarje egendom borde upptagas till det värde, den då ansåges verkeligen ega, äfvensom kommitterade föreslagit huru för bestämmandet af bevillnings-afgiften å de sålunda utrönta verkliga värdena borde förfaras, har Utskottet, som medgifver, att detta förslag lämpligen bör, vid besvarandet af de i denna fråga väckta motioner, komma under öfvervägande, , men hvilket, enär den nådiga propositionen varit remitterad endast till Stats-utskottet, icke lärer kunnat ske annorlunda än vid gemensamt sammanträde emellan Statsoch Bevil!nings-Utskotten hvarom, framställning kommer att af Bevillnings-utskottet göras, funnit sig, vid sådant förhållande, samt på det att besvarandet af de i Öfrigt återremitterade 20 Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 14. delarne af det förevarande betänkandet icke ina fördröjas i afvaktan derå alt ett sådant saramamträde kan ega ram, böra hemställa, ätt med yttrande i nu ifrågavarande del må för det närvarande få anstå och denna fråga blifva föremål för serskild behandling af Statsoch Bevillnings-utskotten; dock att i händelse hinder, som icke berott på Rikets Ständer eller Utskotten att förekomma, skulle möta för en sådan behandling, vid nuvarande stadganden må komma att förblifva.” STOCKHOLM, TRYCKT HOS MARCUS CoMP, 1848, Bevillnings-lJtskottets Utlåtande, N:o 15. I i\:o 15.
N:o 3i redan lattade beslut. 358 Den i4 Juli. Företogs til! pröfning StatsUtskrs d. ii dennes e. m. pa hordet lagda ytterligare utlåt. N:o 187 i frågan, ångrde afskaffande af Borgholms garnisons servis-medel samt djeknepenningarna. Gr. Cronhjelm, Otto Aug.: Då denna fråga förm gången förevar, yrkade jag återremiss af betänk. på den grund, att jag ansåg en utgift, som öfver hela Riket icke uppgår till mer än nära 5ooo r:dr, men utgöras med t sk, oell derunder per matlaget, böra försvinna och -ersättas på annat sätt. Jag föreställer mig, att statsverkets tillgångar icke kunna vara så ringa, att ej det ifrågavar. obetydliga beloppet derå kan anvisas. Jag anhåller altså om propos., att djeknepenuingarna må upphöra. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag anhåller om samma firopos. som Gr. Cronhjelm begärt. Jag tror, att det är 10'gst vig tig t, att man någon gång börjar (änka pä att förenkla vårt uppbördsväsende; och det är då icke tid att bibehålla en inkomstpost, som öfver hela Riket utgår, utan att inbringa mer än 5ooo r:dr. Det förundrar mig verkligen, att Utsk. kan fästa så litet afseende å frågan om grundräntornas förenkling. Frih. Silfverskjöld, Carl: Det är isynnerhet i anledn. af Gr. Cronhjelms yttrande, sorn jag haV begärt ordet för att förklara, att jag betvifla?, att djekriepehningärha kunna borttagas, utan att man nödgas öka bevillningert, hvilken i alla fall måste förhöjas, om icke för Statsverkets, likväl för Riksg.-cont:s skull. Derföre anser jag det' icke vara skäl att nu borttaga ifrågavar. inkomstpost, ehuru det visserligen vore gagneligt för uppbördsverket. Men det är dock icke af sådan vigt, att den öfverväger den af mig Uppgifna olägenheten. Jag yrkar altså bifall till betänk.
Departement,s-chefen vid föredragning af detta ärende, bland annat, yttrat, att det för nuvarande statsregleringspcriod till folkskoleväsendets utveckling och förbättring i allmänhet uti de församlingar, som till lärares och lärarinnors aflöning redan tillskjutit eller åtoge sig att tillskjuta samma belopp, som den till, församlingen öfverlåtna andelen af per - 48 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. sonliga skyddsafgiften, anvisade årliga belopp af 75,000 R:dr blifvit under nämnda vilkor använda, dels för vidmagthållande af skolor, åt hvilka understöd af statsmedel redan varit beviljad), hvarvid likväl iakttagits att bidrag till löneförhöjning åt ordinarie examinerade lärare vid äldre egentliga folkskolor icke vidare utgått af detta anslag, utan af de för sådant ändamål särskildt anvisade medel; dels för inrättande af nya småskolor eller egentliga folkskolor; dels ock för ett ändamålsenligare ordnande af skolväsendet i öfrigt; och hade af den beviljade summan till 1,280 äldre och 553 nya småskolor tillsammans utgått omkring 69,000 R:dr samt till nya egentliga folkskolor, flickoch slöjdskolor äfvensom till biträdande lärare omkring 6,000 Il:dr. Största delen af det ifrågavarande anslaget hade sålunda blifvit användt till understöd åt småskolor, hvilkas antal under innevarande statsregleringsperiod blifvit i betydlig mån ökadt; och enligt de af inspektörerne ingifna berättelser syntes behofvet af dylika skolor ännu på långt när ej vara fyldt, utan ytterligare tillökning i deras antal erfordras, om det med dem afsedda ändamålet skulle kunna vinnas. Af nämnda berättelser inhemtades äfven, att dessa skolor, hvilka blifvit inrättade för att, särdeles i trakter med glesare befolkning, bereda tillfälle till undervisning för mindre barn närmare deras hem, allmänneligen verkat välgörande, men att ännu på många ställen småskolan och den egentliga folkskolan ej stöde i rigtigt förhållande till hvarandra.
Borgareoch Bonde-Stånden hafva deremot bifallit Utskottets hemställan i denna punkt; oeh då det torde kunna antagas, att Kongl. Maj:t, som i Dess Nådiga Proposition om Stals-Verkets tillstånd och behof, förklarat de 6,800 R:dr, hvarmed anslaget för Elementar-Läro-Yerken blifvit förhöjd t, vara ämnade alt användas till förmon för sådane Läro-Yerk, hvil - StatsUtskottets Utlåtande, N.o 75. 5 ta nf lönefyllnad vero i behof, skall med den tillgång, som sålunda blifvit för dessa föremål beredd, blifva i tillfälle att, jemte de bidrag, sorn af Rikets Ständer, genom bifall till Utskottets Utlåtande N:o 41, Litt. e), ansetts kunna af det tillökte anslaget utgå lill Rector Gymnasii i Gelle Rector Scholm i Nyköping och Andre Apologisten vid Westerås Skola, jemväl anvisa hvad, som lör de angelägnaste tillökningarne vid Upsala och Lunds Cathedral-Skolor erfordras, intill dess en allmän lönereglering för Rikets Elementar-Läro-Verk kan lillvägabringas, har Utskottet funnit sig böra vidblifva sitt redan afgifna yttrande. 8:de punkten är af samtlige Riks-Stånden bifallen. 9:de punkten, angående ifrågastäldt ökadt anslag för Gymnastiska Central-Inslitutet, har af Ridderskapet och Adeln blifvit återremitterad, men då de öfrige Riks-Stånden denna punkt af Utlåtandet bifallit, kan följaktligen, jemlikt 75:te § Riksdags-Ordningen, återremissen icke till någon åtgärd föranleda. 10:de punkten litt. är af samtlige Riks-Stånden bifallen.
Då jag vid början af Riksdagen till Ridderskapet och Adeln ingaf en motion , angående större säkerhet för intekDingar, hvilken motion remitterades till Lagutskottet, och der ännu är hvilanda, skulle jag nu alltför litet nitälska för saken, om jag icke instämde i hvad Herr Tham sist yttrade. Det är gifvet, att om LagUtskottet, på sätt nu skett, meddelar partiella Utlåtanden öfver hvar och en motion, som röier imeknings och executions verket, alltsammans skall blifva halft. Denna halfhet har hitintills i hög grad försvårat lån på fastig1 heter och beredt den tröghet i penningerörelsen, hvaraf landet nu lider. Jag hade trott det vara alldeles nödvändigt att behandla de hit hörande frågor i ett sammanhang, det vill säga, först upphäfva alla de otadganden, som vålla att intekning i vissa fall kan upphöra att vara verkelig pant, och sedermera företaga sig att reglera de föreskrifter och de formaliteter, som gälla i afseende på sättet att söka, samt förnya intekning och utvägarne att göra sin derpå grundade rätt gällande. vV Den ir Junii f m, För att, med hänseende till förenämnde grunder handla cooseqvent, finnes efter mitt begrepp, blott tvenne sätt, det ena, att med anmärkningar beledsaga alla de Betänkanden, angående intecknings författningaroe, som från Lagutskottet nu inkommit och de samma af sådan anledning till Utskottet återremittera: och det andra, att begära dessa Betänkanden hvilande på bordet, intill dess den af mig väckte motionen, sorn innefattar hufvudgrunden hunnit besvaras. Jag tror likväl att den senare utvägen är mindre tjenlig, än den förra , helst Utskottet, derigenom kommer i tillfälle att se, huru man önskat att målet skulle behandlas.
Län till andra inrikes orter förpassas, äfven mot det att afsändaren till Tullkammaren eller Inspectoren i lastningsorten aflemnar, såsom verification vid förpassnings-journalen, sitt under edlig förpligtelse utgifna och af vederbörande Kronofogde, Länsman eller Kyrkoherde till sannfärdigheten bestyrkta skriftliga intyg, att varor, Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse„ N:o 41- 65 rov, som skola afsändas, äro af Svensk procluction. Och har, såsom skäl för det yrkade upphäfvandet af ifrågavarande stadgande, hufvudsakligen blifvit andraget: att berörde Författning innebär ett betungande hinder för den inrikes rörelsen, utan någon nytta, som uppväger de många svårigheter och prejerier, hvilka köpmannen och producenten derigenom underkastas; att det är allmogen, som sjelf medför sina varor och utbjuder dem tili städernas handlande, i följd hvaraf det för de senare blifver svårt att fullgöra, hvad ifrågavarande Författning stadgar, och att flere olägenheter drabba allmogen, i anseende till de kostnader, en oftast lång resa, för att uppsöka Kronofogden eller Länsmannen, ovillkorligen måste medföra; att varu-afsändningen från de norra orterna tili kuststäderne sker i smärre partier flera gånger om året, hvilket förhållande gör Författningen ännu mera betungande för de fattige Norrlands-boerne, samt att det alltid skall blifva ett fruktlöst bemödande att förekomma Finska varors olofliga införsel i Riket, och att ändamålet med Författningen således i alla fall förfelas.
Utlåtande ansågos å PresteStåndets sida ej erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Utdrag N:o 267 af Vällofliga Borgare-Ståndets Protokoll den 18 dennes, innehållande, bland annat, inbjudning till de öfriga Riks-Stånden, att fortena sig uti Borgare-Ståndets, vid pröfning af Lag-Utskottets Betänkande N:o 37, angående stiftande af en lag emot misshandling af djur,^fattade beslut, hvarige nom bifall blifvit lemnadt till Utskottets i sagde Betänkande framställda förslag, med tillägg af orden ”ocA med” framför ordet ”Fem”; och fann Ståndet för godt, att denna inbjudning antaga samt lade ofvanberörda Protokolls-utdrag till handlingarne. 388 Prot.-Utdrag den 25 Juni 1857. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet yttranden, afgifne den 22 dennes af Prosten Lagergren och Doktor Sandberg samt denna dag af Biskop Fahlcrantz och Kontraktsprosten Runstén, med anledning af Kongl. Majits, till nämnde Utskott remitterade, Nådiga Proposition om utvidgad religions-frihet och vissa dermed gemenskap egande ämnen. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Slats-UIskottets Utlåtanden: N:o 74, i anledning af väckt motion om stats-anslag för Krigs-vetenskapsakademien; och N:o 75, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående utbetalning af innehållen och till Slats-verket indragen aflöning för de under krigs-åren 1806—4810 fångne ogifte Officerare och Under-afficerare, med flere. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Lag-Utskottets Utlåtande N:o 39, i anledning af framställda anmärkningar emot Utskottets Betänkande N:o 8, öfver väckt motion, angående förändrad lydelse af 4 § l kap. G i fterm åls-Balken. S. D.
19 tillhanda, för alt dermed anskaffa anskaffa erforderliga Stalloch Magazinsbyggnader för den i Ystad förlagde Sqvadron af Kronprinsens HusarRegemente, för hvilket ändamål de ännu återstående fordringarne för berörde lån jemväl böra, derest sådant i Nåder äskas, till Kongl. Maj.-t öfverlemnas; kommande dock hvad, som utaf dessa lånefordringar för ifrågavarande ändamål icke behöfver användas, att till Riksgälds-Contoret erläggas, enligt de för lånens återbetalning meddelade föreskrifter och med ia 11 agande, att staden Ystad nu ytterligare blifvit, till och med i84i års slut, befriad från de stadgade ränteoch capital-afbetalningarne å ofvanomförrnälde låne-andel.| §. 14. De medel, som, i följd af den, vid 1828—i83o årens Riksdag, vederbörande jordegare medgilna lösningsrätt af de å kronoskatlejorden vexande ekar, till Riksgäls-Contoret redan influtit och framdeles inflyta, skola, efter vederbörliga reqvisitioner, utbetalas i den nion, dessa medel, till kostnader för ekplanterings-skogars anläggning och underhållande, varda af Kongl. Maj:t anordnade. §. .5. För Lappmarks Ecclesiastik-fondens, efter sista Riksdag, till Riksgälds-Contoret öfverlemnade behållning, utgörande Sextiosju Tusen Etthundrade Åttiofyra (67,184) Riksdaler, 37 sk. 2 r;st., skall Riksgälds-Contoret erlägga Fern (5) procents årlig ränta, som vid hvarje års slut, med 3,35g R:dr 11 sk. 6 r:st., till Kongl. Stats-Contoret inbetalas. S Likaledes skall för det, enligt 177g års Riksdagsbeslut, såsom hemgift åt dåvarande H. K. H. Hertigen af Södermanland anslagna Capital af 100,000 R:dr, Fem (5) procents årlig ränta af Riksgälds-Contoret godtgöras och, efter H. M. Konungens anvisning, på hittills vanligt sätt utbetalas. §•
Nu sedan han sätt läsdet samma wille han för fin del icke läg - 788 Den 15 Ja,marri. lägga nägot hinder i wägen, hwarken för desi re mitterande kill behörigt Utstött elier desi communtt cerande med de undra Stånden <8r»fwe öl Siver, 6örsn, Upplästs Wande D-ckamen: Sällan, mangda, har försigtigheten ott >Lta ett ämne tzwrla till uärmore pröimag synts mig mera af nöden än wid tillfälle at den utaf Grefwe ve v 6-trctie senast rvackle motton. Ridderffc-pet vch Adeta hörde b stnsmas uppkomsten af stna rättigheter, as sin närwarande Föri^tining, hörde vmtolas Förläders tänkesätt och deras mmnen, hörde öderop s Faderneölandetö behof ost) s mtidens fors dron, hö de vewiö päkalias af Ridderstapet och Adelns Fcsterlandskänsta vch oegennytta, och Högloft. Rlddcrffnpet och Adoin, wäne alt med gervuar bewim sina tänkc«ätt, hade warit nära att t> de Försian, som sy,ires stödja sig pä sä all wä t g.-nade .runder lemna sitt odelade bifall. Llk wä hode del '.varit en v-naenäm upptäckt, om ester .ur h stwo närmare undersökt hwad man bifc-nit man nödgos ersänno, att sölfvén deraf wore hett arn n än den man äiystat, att i stället för rstergistcn till erhällan d-> of Allmän enighet, man rrppk -stat frågor, som stulle blrswa ämne till nya twister.
Föreskrifterna om sättet för utöfvandet af dess representationsrätt äro dels icke i Grundlag bestämde, dels ock uti väsendtliga omständigheter afvikande från hvad som gäller för de öfriga Stånden. Riksdags-Ordningen, som innehåller grunderna för de öfriga Ståndens representation, bjuder, angående Ridderskapet och Adeln, endast, att den skall infinna sig till riksdag, samt öfverlemnar alla bestämmelserne om huru sådant bör ske åt Riddarhus-Ordningen. Då representanterna uti de ofrälse Stånden utöfva detta kali på grund af antingen innehafvande embete, eller ock valmännens förtroende, grundas rätten att hos Ridderskapet och Adeln representera endast på börd, ehuru med börden icke kan alltid vara förenad lämpligheten för utöfvandet af riksdagsmannakallet. Med detta repre - Konstitutions-Utskoltets Memorial N:o 35. 7 senlationssäit, hvilket benämnts Adelns sjelfskrifvenhet, äro jemväl åtskilliga andra betydande olägenheter förenade. Ibland dessa torde i främsta rummet böra nämnas, att Adelns representation derigenom blifvit allt för mycket betraktad såsom blott rättighet, utan deremot fullt svarande skyldigheter. Åtminstone lemna befintliga föreskrifter en icke otydlig anledning till ett dylikt uppfattningssätt. Det åligger nemligen icke någon viss af Adelns medlemmar att inställa sig vid riksdag, utan är sådant öfverlemnadt till en hvars enskilda godtfinnande. Äfven, sedan en adelsman öfvertagit representantkallet, finnes för honom icke någon förpligtelse att dermed fortfara intill riksdagens slut, utan kan han detsamma när som helst frånträda. För dem af Ridderskapet och Adelns representanter, som af Ståndet erhållit något särskildt uppdrag, fordras väl att, i händelse de vilja, med bibehållande af sin riksdagsmannarätt frän riksdagsorten afresa, de böra dertill hafva undfått tillstånd af antingen Landtmarskaiken eller ock af Ståndet; men de ledamöter, ät hvilka något dylikt uppdrag icke blifvit anförtrodt, kunna frän riksdagen sig aflägsna utan någon derom gjord anmälan.