Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag är midt i läsningen af Francillon. Det fins ett ställe, som gjort ett djupt intryck på mig; det är der Francine säger: – Et je ne vais pas une fois au spectacle que je ne retrouve trois ou quatre de ces demoiselles ayant les mêmes souvenirs que moi, si toutefois elles ont le temps de se souvenir! Quand je pense qu’il y a quelque chose de commun entre moi et ces créatures et que ce quelque chose, c’est toi! –245 Nej, nej, nej! Monogamin, se der det enda riktiga, det enda ögonmärket att sträfva efter. Allt det andra är förbannelse, – förbannelse för alla parter. Hvarenda ny erfarenhet visar mig endast det samma; hvartenda starkt intryck pekar endast dit. Jag medgifver att det bör finnas öfverseende för de förvillelser, som icke gifvit djupare skada åt karaktären, jag medgifver att äktenskap kunna grundas på misstag, och att det då understundom kan vara önskligt att de upplösas; men idealet, önskningsmålet, det är och blir den ömsesidiga troheten, beslutet att hålla fast vid hvarandra, viljan att älska hvarandra, alltid och i allt; i kärlekens smekningar, i barnen och i det gemensamma arbetet. Två äro starkare än en, säger Predikaren; två böra de möta ålderdomen, och den skall bli mindre tung; två böra de invänta döden, och den skall bli mindre förfärande. Viljan att vara trofast ända in i döden, att draga som en trollring kring den älskade, skiljande henne för alltid från alla andra, från att ställas på samma plan som alla andra – menar jag, – se der hvad som gör kärleken legitim; presten må ha läst sin välsignelse deröfver eller ej. Den frestelse jag känner att emottaga en kärlek af annan art, kullkastar icke mitt argument.
Det under den 5 Maj 1843 afslutade kontrakt, angående lefverans af 200 st. större och 550 st. mindre jernbeslagne packlådor, samt '750 st. hänglås af bättre sort, med 12 st. nycklar till dem alla, hvilka packlådor ansetts nödige för att deruti kunna, om så skulle påfordras, lill säker ort inom Riket förflytta Bankens redbarheter och angelägna handlingar, hvarom förmäles uti Bankolieglementets 28 §, är vordet behörigen fullgjordt; och har för ej mindre nyssberörde, vid anställde besigtningar, godkände packlådor, hänglås och nycklar samt 3:ne modellkistor, än äfven för utöfver kontraktet aflemnade och med Fullmägtiges tillåtelse inköpte 6 mindre packlådor och 1 nyckel, kostnaden på det hela uppgått till ett belopp af 10,826 R:dr 40 sk. Banko. §. 7. Fullmägtige, sorn genom 29 §. af Banko-Reglementet blifvit berättigade att utfästa ett praemium af högst 4000 R:dr Banko åt den eller deni, som innan nästa Riksdags början till Fullmägtige aflemna ett så beskaffadt till enkelhet i förvaltningen och räkenskaperne inom Banken samt till besparing i förvaltningskostnaderne ledande förslag till en förändrad organisation af Banko-Verket samt reglering af dess tjenstemanna-personal; att detsamma i dess hufvudsakligare delar af Rikets Ständer godkännes, hafva, på det att en hvar måtte blifva härom underrättad, låtit genom allmänna Tidningarne offentliggöra hvad Rikets Ständer i omförmäldta afseende beslutat; men något sådant förslag har, efter hvad Revisorerne inhämtat, ännu icke lill Fullmägtige inkommit. Förflyttningar pä Bankens Pensions Stat. §. 8.
Det fordrades för berörde ändamål, att han kunde hinna få underrättelse om Hof-Rättens beslut och anskaffa nödige prestanda för sakens fullföljd, och Motionairen hade trott, att en hvar skulle finna, att den för besvärsmål nu bestämda tiden af 3o dagar, som är förunnad invånarne i en ort, belägen på mera än 100 mils afstånd ifrån hufvudstaden, så mycket mindre vore tillräcklig, som tillfället att derifrån afsända och dit erhålla bref och underrättelser vore förenadt med mera långsamhet och omgång, än communicationen med andra orter. Han instämde visserligen med Utskottet deruti, att en märklig oreda skulle uppstå, om i hvarje mål och för hvarje part serskildt tiden för talans fullföljd i högre instantie skulle ankomma på pröfningen af den fråga, hvarest parten bade sitt hemvist, men sådan hade ej heller syftningen af motionen varit. Han önskade, blott, att en så rymlig tid måtte varda bestämd, alt det blefve möjligt för ifrågavarande parter, att, lika med andra Rikets invånare, bevaka deras fatalier, och att man i omförmälde hänseende tillämpade samma grundsats, som förut vore följd på åtskilliga ställen i Lagen, der tiden för klagan öfver Domstolars beslut blifvit lämpad efter provincernes afstånd ifrån den ort, der klagan skulle föras. Då invånarne i Westerbotten och Lappmarken hade 45 dagars tid att öfver Tings-Rätternes och Konungens Befallningshafvandes Utslag anföra besvär i Svea Hof-Rätt, syntes det så mycket mera olämpligt, att besvärstiden skulle vara kortare, då fråga är om klagan hos Kongl. Maj:t öfver Hof-Rättens beslut, som ett längre rådrum då erfordrades, för att om samma beslut erhålla kännedom, och fullgöra Lag-Utskottets Utlåtande N.-o i5r. 5 livad som Sr ådömdt, samt anskaffa borgen; och hyste Motionairen således den förmodan, att Utskottet, vid frågans närmare öfvervägande, skulle dess förra yttrande frångå.
Det skulle till en början åligga hvarje egare af jord, som önskade att emot åtnjutande af statsbidrag beså till haus egor hörande flygsandsfält med skog, att derom göra anmälan hos Konungens Befallningshafvande, som derefter skulle föranstalta, att syn på stället förrättades af skogsbetjeningen med biträde af två nämndemän, för att uppgöra plau för den blifvande planteringen, äfvensom upprätta kostnadsförslag rörande nämnde plantering jemte nödig stängsel och uppförande af bostad åt skogsvaktare. Sedan detta skett, och jordegaren sedermera i behörig ordning, såsom efter ånyo hållen syn å stället, styrkt, att planteringen blifvit verkställd i enlighet med kostnadsförslaget samt föreskrifven stängsel och skogsvaktareboställe blifvit uppförde, skall jordegaren vara berättigad att såsom bidrag af Staten uppbära en tredjedel af kostnadssumman, emot det han i så fall förbinder sig att icke på de första 50 åren verkställa någon af verkning och att sedermera i afseende på skogens begagnande ställa sig till efterrättelse de föreskrifter, som för olika delar af riket äro eller kunna blifva meddelade. Att denna min motion örn statsbidrag för plantering af skog å flygsandsfälten i riket måtte till vederbörligt Utskott remitteras, anhålles. Stockholm den 14 November 1865. Ola Latsson, från Christianstads län. Af Per fingman från Wester-Norrlands län, att Ångermanlands Sodra fögderi måtte uti tvänne fögderier fördelas, m. m. Uti nådig Proposition om Statsverkets tillstånd och behof har Kongl. Maja. uti Sjette Hufvudtiteln af Rikets Ständer äskat ett anslag af 190,000 R:dr R:mt för landstatens embeteoch tjenstemäns löneförbättringar äfvensom för tillökning af dessa tjenstemän i vissa län.
Rättegångskostnad, angående ändring i lagens stadgande derom 49, )2, oj. s. Skuldfor drif) gsmål, om verkställighet af Konungens Befallningshaf vandes deri meddeldte utslag 18. Solidarisk förbindelse, se Borgen. T. Telegrafer, om rätt till jord och lägenhet för anläggning af elektriska telegra f-linier 6. Svar på återremiss *8. Testamente, om utvidgning i rättigheten att derigenom förordna om sin egendom 63. u. Under-rätt, om verkställighet af dess beslut i hyresoch utflytt ningsmål 7. „ om förlängd tid för fullföljd al mål fran Under-rät terne i Stora Kopparbergs län 16. Underställningsmål, om ändring af lagens stadgande derom i 25 kapitlet 5 § Rättegångs-Balken 37. Utmätning, om verkställighet deraf 64. Utslag, om vissa dagar för utgifvande deraf i Hofrätt och Rådstufvurätt ^6- om verkställighet deraf i vissa mål 7, 18, 19. V. Vade skilling, om afskaftande deraf Verkställighet af utslag i vissa mål 7, 18,1 J. Vexellag, ny 39. Vigsel, angående skyldighet för fästehjon, att, inom viss lid efter slutad lysning till äktenskap, detsamma genom vigsel fullborda . Vittnesedom förändring i formuläret derför 9. 1 Svar pä återremiss 22. A. MkomsthandUngar^ se Lagfart. \ STOCK HOLM, Eens TBBJSRA Boktryckeriet, 1851. REGISTER i öfver de af Rikets Högloft. Ständers Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskott vid 1850—1851 årens Riksdag afgifna gemensamma Betänkanden, Utlåtanden och Memorial. Expeditionens nummer. A. Afsöndring af jord, se Hemmans-lclyfning. Aktiebolag, oin förklaring af Kongl. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG till Samtlige Riks-Ståndcns Protocoll j vid Lagtima Riksdagen i Stockholm åren 1828 och 182g.
Dessutom hemställer jag om det kan vara förenligt med någon slags byggnadskonst, att uppföra ett större hus här; ty om man kastar en blick på riksg:s-kon!:s hus, så finnér man alt den egentliga fasaden redan är försedd med tvenne flyglar åt Riddarholmsplanen till. Att vid baksidan af byggnaden äfven uppföra lins med större kostnader, tror jag icke vara skäl, då ulan tvifvel mera lämpliga tomter kunna erhållas när de behöfvas och der nian vill hafva dem. Jag anhåller ytterligare att få fästa uppmärksamheten på hvad Gr. Lagerbjelke har yttrat. Gr:n har nemi. sagt att det vore ett förbiseende af Ulsk. att icke i mom. C. hafva insatt det vilkoret att den till staden lemnade andelen borde till allmänheten upplåtas. För min del kan jag icke inse, dä staden erhåller den ifrågavar. delen af tomten blott för att anlägga en kaj, huru det är möjligt att icke denna kaj skulle fä af allmänheten begagnas. Icke lärer staden uppföra en dyrbar kaj för att sedermera låta den stå stängd, sä att icke allmänheten måtte få densamma begagna. Dessutom har StatsUtsk, föreslagit att tomten icke får af staden föryttras eller tiil begagnande för enskild räkning upplåtas och ej heller något hus derå uppföras, derest icke sådant skulle anses nödvändigt, i hvilket fall dock endast en mindre byggnad må på norra delen af platsen anbringas. Jag tror således att StatsUtsk. i detta hänseende har förebygdt äfven delta missbruk, hvars möjlighet Gr. Lagerbjelke anmärkt, och på grund häraf tager jag mig friheten att förnya min anhållan om bifall till Utsk:s utlåt. Frih. Cederström, Jakob: Jag hade icke väntat mig att blifva af Hr von Hartmansdorff uppmanad alt jemföra bankens uppfordringsmachiner med det förhållande, som här skulle uppstå antingen genom upplåtelse af tomten lill staden eller genom att sjelf anlägga en kaj med trappor etc. för att komma ned till vattnet med sugare. Då jag var fullmäktig i banken, så leddes vattnet under skeppsbron in i bankens källarehvalf och uppfordrades i huset med pumpstockar, utan att sugrören behöfva att vålla hinder i trafiken derutanför.
Att det kommer rättvisan och billigheten närmare än både Utskottets och Kommitterades, tror jag dock genast faller i ögonen, liksom det bör vara temligen lätt alt inse att tillämpningen, såsom utgörande blott en enkel debiteringsåtgärd, icke kan föranleda något ökadt besvär, värdt att tala om. Den förlust Kronan kommer att göra på mindre bemedlade föräldrar med många barn, hur billig och rättvis den också i sig sjelf är, blir säkert ändå rikligen ersatt af den mängd personer, som enligt de andra begge förslagen skulle gå skattefria, men efter detta rättvisligen drabbas af den allmänna skattebördan. I Utskottet var fråga om att sätta det skattefria beloppet lika för ogifta män och qvinnor, men vigtiga skäl ta!a för bibehållandet af denna olikhet, ty dels förefinnes den obestrid Bevillnings-Utskoltets Betänkande M 20. obestridligen i verkligheten, dels skulle, om man bestämde 200 R:dr för ogift man, vanliga drängar lätt komma att beröras af 2:dra artikeln i Bevillnings-lörordningen, hvilket naturligtvis icke kan vara meningen. Jag är fullt förvissad att Rikets Ständer, som ega den stora och dyrbara rättigheten att ensamma besluta om skatterna, men till följd deraf också hafva de heligaste förpligtelser att göra detta så rättvist som möjligt, ej skola underlåta att taga detta vigtiga ämne i ett noggrannt ombeprölvande. Från kojan långt in i samhället skall deras beslut i delta hänseende, mer än kanhända i de flesta andra, på det kännbaraste sätt komma att erfuras» Uti denna reservation hafva Herr Reutersvärd, P. 0., Herr Friherre von Schverin, C. /, Herr Kongl. Hofpredikanten Nordlund, J, samt Herrar Cramér, R, Ericsson, A. F. och Eneman, J. K, instämt. b) Mot Bevillnings-stadgans 27:de g. Litt. B. mom. 2, der handlande blif vit ålagde att lemna uppgift på försäljningssumman.
Nog derigenom afhäilas iftän sädana indragningar, som alltid fordra möda och omtanka, som merendels göra rr.iflnöjen hos nägra Jndiwiduer och so'.n ingen agde rakt att fordra, dä endast den sustiman blcswe anwand, som more lill behofwet bestämd. Samhället skulle förlora derpä äfwcn om en besparing giordes och den blefwe liggande ofruttbar för framtida möjliga men aflägsna behof, ty Statshushållningen bestär ej blott uli att minsta Utgifkerne, men alt öka Nalional-styrkan och wälmägan, och i detta afseende är det oskare igenom llokt gjorda förstokter än igenom merendels vtillräck - Z-Le Band. s.dra Usd72- stiga HO2 Den 2 2 Zebruarii. liga besparingar som tillgångar beredas för framt? da behof. Hvad angar akt utaf Indragnings - Skalen ar redan något wistt anslagit nll ökande af Finsta Armeens Ex, ectance-Stat, sä hindrar det ena ej det andra. Det will endast säga, att utaf besparingarne blir en wist summa till ett wistt behof anstagett och att tillgängen för den nya Titelns fyllande blir sä mycket mera inskränkt elter inträffar sä mycket senare. Herr kälstman. Den underrättelse wi nyst erhöllo» att Ridderstapel och Adeln äger rätt alt afgöra saker, utan afseende pä de förslag StatsUtskottet förut, uppgiordt, war för mig alldeles icke NY. Hwad angär det Finsta Artilleric-Regementer, är det icke blott Uksto tets förslag jag i afseende derpä kan åberopa, utan det är Nidderstapets och Adelns eget beslut, hwarigenom medel till dest aflönande bliswit anffagne. Jag hade föreställt mig, art något afseende borde göras pä ett sädant beslut.
Med undantag af fjelltraktens inbyggare, hvilken, jemte den jord han bebor, ännu står efter i odling, äger Wester-Norrländska allmogen sådan bildning, att den, i afseende härpå icke torde eftergifva någon annan landsorts i Riket. Folket är ock, särdeles i Ångermanland, höfligt, välvilligt och arbetsamt. Tilltagande närings-flit och håg för slöjder hafva verkat dertill, att, oaktadt missväxt-år, ortens välstånd, om ej framskridit, dock icke tillbakagått. Detsamma gäller äfven om sedligheten. Det öfverflödiga bruket af bränvin, denna källa till osedlighet, brott och oordentlighet, har, under dc onda åren, blifvit i sin förstörande fart hejdadt. Äfven härstädes har man med full visshet iakttagit, hvad andra orters erfarenhet jemväl vid handen gifvit, att bränvinets dyrhet förnämligast motverkar dess öfverflödiga nyttjande. De onda åren och de deraf föranledda bränvins-brännings förbud hafva lärt allmogen, att bränvin kan umbäras utan äfventyr för helsa eller andra inbillade behof. Manga aktningsvärda landtmän hafva till och med yttrat den önskan, att denna vara blefve för alltid bannlyst, hvarigenom husbönder ej eller sago sig förbundne, att hålla den sitt tjenstefolk tillhanda, hvilket cj kan undkommas, då bränvins-tillverkning tillåten är. Och jag fruktar åtminstone icke att misstaga mig i det omdöme, att pluralitelen bland Länets hemmans-brukande allmoge skulle finna sig belåten, om bränvins-bränning inskränktes till två, högst tre månader om året.
Ad. ej fattar något annat béslut än det, som redan är fattadt, så kommer R. o. Ad:s förra gången fattade beslut att i fullt gällande kraft qvarstå, hvarföre den 34:de §:n, sådan densamma i Utsk:s förra förslag finnes upställd, kommer att fortfarande vara gällande i alla de delar, som R. o. Ad. icke genom nytt beslut förändrat. Den önskan om tilläggets borttagande, som här blifvit uttryckt, synes mig således i sjelfva verket redan vara upfylld. Hr Braunerhjelm: Jag har mycket sällan varit närvar:de i Utsk., då detta Betänk, derstädes förevar, men då jag genomser Utsk:s nu afgifna förslag, så äro åtskilliga förändringar af det förra förslaget vidtagna, hvilka tillkommit förmodligen på den grund, att BondeSt. återremitterat det förra Betänk, i hela dess vidd. Skulle vi nu icke genomgå förslaget, så kunde det hända, alt de 3 Stånd, som hittills i denna fråga hufvudsakligen varit ense, stannade i olika beslut. Jag tror derföre det vara bäst att ånyo granska förslaget, hvilket, till följd af BondeSks äterremiss, erhållit några tillägg, deröfver R. o. Ad. förut ej beslutat, såsom t. ex. i 40:de §:n i afseende å försegling af distillerings-redskap. Frih. Raab: Jag anser mig böra fästa upmärksamheten derå, att, till följd af det beslut, Utsk. fattat, att distilleringen skulle få såsom serskild näring bedrifvas, så hafva åtskilliga nya stad - Den 15 Juli e. m 319 ganden, hvilka icke finnas i det förra förslaget, måst i det nu afgifua intagas. Sådana tillägg äro just de uti 38:de och 40:de §§:na intagna, af föreg:de talare redan påpekade stadganden, men de hafva ingalunda tillkommit till följd af BondeStis återremiss, utan med anledn. af Utsk;s förändrade beslut i afseende å distilleringen.
Län som Kongl. Kammar-Rätten, till stöd lorden sökte eftergiften af TVeslerlingers och Lindforss ifrågavarande betalnings-skyldighet, uppgifne bevekande skäl, och med hufvudsakligt afseende derå, att, i händelse slutliga pröfningert af de å rneranämnde tinntorp åren 1827 och 1828 verkställde skattevärdering»!’ hunnit att af Kongl. Kammar-Collegium inom den uti förfatlningarne i allmänhet föreskrifne lid verkställas, Kronans hos Westlintiers och Lindfors egande fordran ingalunda uppnått dess nuvarande höga belopp, men detta dröjsmål med ärendets afgörande icke i någon mån tillkommit i följd af sökandernes förvållande; har Utskottet, som derjemte inhemta!, alt den ene af bemälde tjenstemän, f. d. Kronofogden Westlinger, numera med döden algått, hvadan ersättnings-ansvaret konuue att drabba hans efterlefvande medellösa familj, funnit sig ega anledning tillstyrka, att Rikets Ständer måtte, för sin del, frikalla f. d. Kronofogden Wesilin gers sterbhusdelegare och Kronofogden Lindfors från den genom llögste Domstolens olvannämnde Utslag af ilen g Augusti 183p ådömde betalnings-skyldighet; dock med åliggande för bemälde Sterbhusdelegare och Lindfors att, till hälften hvardera, med tolf procent af omformälde anmärkningsmcdel godtgöra Ad vocal-Fiscalen i Kongl, Kammar - Stats-Utskottets Utlåtande, N.o 10g. Collegium den, enligt Kongl. Brefvet af den 24 Februari 1763, nämnde tjensteman tillkommande Actorats-provision. Ank. till Exp.-Utsk. d. i5 Dec. kl. 11 f. m.
Jag grundar denna motion ytterligare på den öfvertygelse, att gardesregrnas anspråk på prålande och granna uniformer, ofta nyckfulla uniformsförändringar, lustläger, lönförhöjningar &c. samt utredningsförrådens behof af öfriga beklädnads-, remtygs-, trossoch andra persedlar böra stå efter vår bevärings behof af vapen, i den olyckliga, ehuru visserligen under närvar, politiska förhållanden föga troliga händelsen af krig. Begärdes på bordet af H. Ex. Ilr Gr. Brahe, Magn. Ånyo föredrogs Ridd Utsk:s d. i3 dennes e. m. på bordet lagda meraor., i anledn. af Hr v. Hartmansdorff!; motion, att pensioner och stipendier vid Riddarhuset hädanefter alltid måtte utan lottning bortgifvas, derest icke annorlunda förordnadt är. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag hör med fägnad, att Utsk. tillstyrkt en del af min motion eller den, angtde stipendiers bortgifvande; men deremot har Utsk. ansett lottning vid pensioners tilldelande böra fortfarande få Sga rum. Såsom bevis, hvartill sådant kan leda, vill jag anföra, att, då jag var ridd.kamererare, fanns bland Riddarhusets pensionärer en Enkefru, hvilken ägde ett säteri, helånadt i Riddarhusets cassa. Jag såg då, hurusom räntan å hennes lån liqviderades med pensionen, hvaraf åter följde, att det förra innehades räntefritt. Jag anser sådant oriktigt och tror, att det ej skullehända, om lottning afskaffades; hvilket jag altså tillstyrker. Frih. Boye, Fredr.: Den speciella händelse, Hr v. Hartmansdorff citerat, är mig nogsamt bekant. Den har Den 18 Augusti. ij3 tilldragit sig under den tid, jag baft förtroendet att vara Ridd.directör, och det är sannt, att det synes, sorn hade Direct:n förfarit mindre noggrann!, då den kunde tilldela pension at en säteriägare.
TVi, stemåls öfverfiyttning från de administrativa Verken kan framdeles och nar som heidst fortsättas, om det under erfarenhetens ledning prof vas nyttigt, men i omvänd ordning kan icke något enda mål återföras från Do mare-mapten , utan att det skulle anses sä7 som ingrepp i folkets frihet och rättigheter. Dessa äro motiverne för mina reserva tioner i detta afseende. Om jag deri gatt för långt, så synes åtminstone af det föregående, hvarföre jag ansett det rätt i alla frågor, som kunnat synas tvifvelaktige.’’ I anledning häraf anförde Herr Borgmästaren Hagander : ”En värd ledamot af Höglofl,. Utskottet har, uti afgifvet anförande, motiverat sina reservationer mot pluralitetens beslut , i afseende på åtskilliga rättsfrågors öfverflyttande , från Förvaltnings verken , till vederbörande Domstolar, och då jag, för min del, icke tvekat att till beslutet lemna ett odeladt bifall ; så torde äfven mig tillåtas att i korthet framställa skälen för min fattade öfvertygelse, och med detsamma besvara några den värde Ledamotens anmärkningar , hvilka jag icke trott mig böra stillatigande förbigå. Allt ifrån 1809 års Stats-hvälfoing , hvarvid Rikets administrativa verk lenmades ovidrörde , har det varit Nationens uppenbara önskan, att den reform, sorn genom - 237 gått sjelfva grundvalarna för Svenska Statsförfattningen , äfven måtte sträcka sig till administrationen, såsom befunnen, dels utan organiskt sammanhang,dels ock föga passande till Statens nyskapade grundlagliga ordning. Man kan icke klaga, att åtgärderna, i afseende på denna önskan, varit brådstörtande. Allmänna opinionen, med rätta rådfrågad vid politiska förändringar , har haft rådrum att sig yttra; och det var först efter år 18^8 och Konungens tillträde till regeringen , som den vigtiga saken med rätt allvar företogs, då särskilda Commiitéer förordnades att deråt lemna den länge önskade slutliga behandlingen.
Sorn en del af denna bestyckning, åtminstone tills vidare, torde kunna tillvägabringas med i Flottans förråd förut befintliga kanoner, har Utskottet ansett anslaget för denna gång kunna lämpligen nedsättas till hälften, och tillstyrker fördenskull anvisandet af .. 5o,ooo R:dr. 8:0 För befästandet äf Stockholms avenuer till lands och sjös är en summa äskad af 3oo,ooo R:dr. Hvad befästningen till lands först beträffar, så enär Utskottet saknar kännedom om den kostnad, som för dess fullbordande kan erfordras, men, vid betraktande af Hufvudstadens vidsträckta omfång, med säkerhet kan antagas, att det nu ifrågaställde anslaget på långt när icke derför blifver tillräckligt, anser Utskottet sig, vid sådant förhållande, icke kunna tillstyrka beviljandet af de härtill afsedde anslag. Deremot och på det att de vid inloppet till Stockholm redan verkställde försänknings-arbelen icke, genom en längre tids uppskof, må skadas eller förstöras, tillstyrker Utskottet, att så väl till försänknings-arbetets fullbordande, som lill anskaffning af den för försvaret vid detta ställe erforderliga bestyckning, må anslås en summa af tillsammans 5o,ooo R:dr. 9:0 Carlstens iståndsättande 4°>000 R-dr.