Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts befallningshafvande, antingen sjelfve elier genom Ombud, vid Cassations mönstringarne bevaka Köteliållarnes rättigheter; hvilket Utskottet anser §å mycket mera nödigt, som Botehållarne oftä genom längre afstånd ifrån Mönstringsstället, ellet af andra omständigheter kunna Vara hindräde att sjelfve, vid sådana tillfällen , vara tillstädes; hvarförutan Botehållarne ej under någon förevändning böra förnekas, att, om de för godt finna, sådana Mönstringar öfvervara, för att derunder sin rätt behörigen iakttaga. Beträffande den ana punkten, liat Utskottet dervid inhämtat, det 7 §. af Kongl. Besolutronen på Allmogens Besvär den a i jan. 1748 uttryckligen stadgar, att eri Hoga insigt bör hafvas med Utrednings persedlarries förvarande i så måtto , att när en Kneckt eller Båtsman på kommendering dör , genast ma upptecknas hvad af deras monderingar öfverblifva, samt till godheten utsättas, och samma förteckning, tillika mecl kläderna, uti en säck, under Capitainens signetö förvarad, Boten tillställas, då jemväl noga tillsyn vara bör , att kläderna icke på vägen varda förderfvade, hvarförutan de Officerare eller betjening, sorn äro Manskapet följaktige från cornmenderingarne till deras hemvist, skola blifva ansvarige för. monderingarne, samt ersätta hvad deraf brister J hvilket stadgande äri ytterligare blifvit förnyadt genom 43 §. äf Kongl. Maj:ts ^Resolution uppå Krigs-Befälets Allmänna Besvär jjje Bandet, tjg. 10m den 78(5 Den 7 Juli. den 11 Jan. 1757; och da Utskottet häraf funnit att Båtsmans Rothållares rättigheter, genom dessa föreskrifter, äro i möjligaste måtto bevarade, har Utskottet endast trott sig böra tillstyrka, att de rörande denna omständighet utfärdade Författningar mätte med all omsorg och noggranhet handhafvas och iakttagas.
Att inrättningens fordna lärare kunnat åtnöjas med dessa löner, vore förklarligt endast derigenom, att de, samtidigt med deras tjenstår vid inrättningen, innehaft andra befallningar, deraf de hufvudsakligast baft sin utkomst. Detta förhållande bade emellertid numera upphört, så att de nuvarande lärarne odeladt egnade sin tid och sina krafter åt veterinäryrket; och då det vore billigt att medel anvisades till deras bergning, hade Direktionen, med stöd af det sålunda anförda, i underdånighet anhållit, alt E. K. Majit behagade till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om anvisandet lill löneförbättringar lör inrättningens lärare, utöfver hvad de för det närvarande innehade, af ett anslag på ordinarie stat af 3,700 R:dr, alt emellan förenämnde 4 lärare på uppgifvet sätt fördelas. Denna ansökning hade Sundhels-kollegium i underdånighet förordat, likasom vid nådig pröfning af ärendet E. K. Majit funnit fullt antagligt, alt en löneförbättring åt lärarne vid ifrågavarande inrättning vore behöflig; men då dels denna, ursprungligen genom donation af enskild man grundade, anstalt vore af så väsendtligt gagn för kringliggande landsort, att denna skäligen borde till dess uppehållande bidraga, dels ock uppgift saknades, såväl angående den inkomst, föreståndaren af det honom anslagna boställe åtnjöte, som ock rörande alkomsten af det Andre Lektorn tilldelade |:dels rusthåll, hade E. K. Majit ansett sig icke böra ansökningen i vidsträcktare mån bifalla, än ali E. K. Majit föreslagit Rikets Ständer, att för merberörde veterinär-inrättning bevilja en tillökning i dess anslag af 2,000 Ridr årligen, alt af E. K. Majit, efter Direktionens hörande, emellan lärarne fördelas; och hafva i betraktande af hvad sålunda blifvit anfördt, Rikets Ständer funnit sig böra bevilja ifrågavarande anslagsförhöjning. Svenska Akademien. 62:o. Enär Akademiens ordboks-arbete, lill hvars fortsättande Rikets Ständer från och med 1854 beviljat ett årligt anslag af 3.750
Icke heller kail jag betrakta denna fråga såsom ett adligt privilegium, eller en fråga, sorn mera särskildt rörer R. o. Ad. än de öfriga Stånden, emedan, enl. min öfvertygelse, frågan innebär, huruvida icke liela Representationen, d. v. s. alla dess fyra kauirar skola kunna blifva lika delaktiga af de upplysningar och ledande råd, sorn Representationen har rättighet att hegdi a af Konungens rådgifvare. Det är derföre jag instämmer j dea första dejen af Hr von Hnrlmansdorffs förslag till gemensam tanke från R. o. Ad.; men måste på det bestämdaste afstyrka det sednare tillägget, som föreskrifver en skyldighet för de contrasignerande ledamöterna att bevista föredragningen af K. propos:r, emedan delta innebär, såsom Ilr von Troil ganska rikligt sagt, en ren omöjlighet och hör således på intet vis inkomma i R. o. Ad:s gemensamma tanke. Frih. Roye, Ludv.: Emellan de yttranden, som här blifvit afgifna af Gr. Horn och Hr von Hartmansdorff, ser jag ingen annan hufvudsaklig skilnad, än att Gr. Horn gjf* vit en fullständig utveckling åt den anmärka., sorn Hr vört Hartmansdorff afgifvit. Efter min tanke har Gr. Horn deruti mycket rätt, äfvensom han och Hr von Troil hafva mycket rätt deruti, att contrasignanten ej kun infinna sig psj IOJ Den tS Nore »ber f. m. mer iln elt ställe. Men deremot ber jag att få förklara, att jag pä de skäl , sorn blifvit så väl af Gr. Horn sorn af Hr von Hartmansdorff framdragna, tillstyrker den förändring, att äfven de Consultativa Statsråden må äga samma förbindelse eller rättighet, hvilketdeia man vill 'äga, att infinna sig i alla Stånd. Jag kan deremot icke med Hr von Troil dela den betänklighet, att för det att del kan vara tvifvelaktigt huruvida något annat
Ack, hvad mamma skall bli' förtjust när hon får höra att en baron friar till mig! (läser) "Älskade Alma! Jag brinner af otålighet att få träffa dig, men som tusende hinder ställa sig i vägen för denna min önskan, har jag hittat på en ALMA. Sedan VALTER (i fönstret). 61 förträfflig idé för att få säga huru mycket jag älskar dig, du huldaste af alla tärnor" (talar) Hvad har han då kunnat hitta på? (läser) "Jag har nemligen lyckats att få hyra det rum hvars fönster ligger midt emot det vindsrum" (i detta ögonblick ser hon ut genom fönstret och varseblir Valter som en stund med förtjusta blickar betraktat henne. Hon uppger ett rop af förskräckelse, och springer upp samt ropar då schalen i det samma faller ner ifrån hennes axlar) Ack min Gud! han har sett mig! (skyndar hastigt in till venster). Sjunde Scenen. Alma! Älskade Alma! Nej, hon hör ingenting mera Stackars lilla dufva ... hon blef skrämd ... men hon kommer väl snart åter sedan hon en gång vet att jag finns här Det var ett charmant infall af mig, detta! (tänder en cigarr) Huru förtjusande var hon inte då den afundsjuka schalen föll ner från hennes hvita axlar... ah! jag tror bestämdt att den flickan kan förmå till den galenskapen att gifta mig med henne! VALTER (ropar halfhögt). Åttonde Scenen. VALTER. ISABELLA. LOTTEN. ELISE och ERIKA. (Inkomma från venster.) VALTER. Tyst der komma nu de andra små dufvorna! LOTTEN. Ja, jag är värst rädd för franskan ... den kan jag aldrig lära mig! ISABELLA. Ack om examen vore slut ändå! ERIKA. Nej, jag önskar det mest för middagens skull ... det är den enda ordentliga middag som man får här på hela året! Ack ja! vi få fyra rätter mat! ISABELLA. Ja, men sist blef jag sjuk, derför att maten var så ovanligt stark ... och det felet har den inte annars! ERIKA. Nej, här kokas en evig vattensoppa!
Men ett sådant uttalande är farligt, ty det kan hos mindre ömma, men mera makliga föräldrar blifva ett försvarsvapen både mot det egna samvetet och mot andra, då de helst öfverlämna barnens ledning och bildning åt läraren eller lärarinnan. Juste. Drottningen har på grund af fortfarande illamående med nedsatta krafter sett sig föranlåten att uppskjuta sin afresa från Kristiania. Enligt senaste underrättelser anländer hon i morgon lördag till Stockholm. Kronprinsessans sjukdom synes nu ha tagit en vändning till förbättring. Hon är visserligen fortfarande sängliggande och krafterna äro ganska nedsatta, men mässlingen är på öfvergående. Dock besväras hon ännu af hosta och öfriga influensasymptom. * Änkekronprinsessan Stephanie af Österrike, som någon tid varit sjuk i lunginflammation, sväfvade i början på denna vecka mellan lif och död. Läkaren vakade vid hennes sjuksäng och änkekronprinsessan mottog sakramentet. Kejsaren, som underrättades om den sjukas tillstånd, infann sig genast vid hennes sjukläger. Enligt senare underrättelser synes dock nu nå- gon förbättring inträdt. En tystnad stämma. Den 1 d:s afled härstädes efter ett långvarigt lidande den bekanta altsångerskan fröken Edla Theresia Augusta Saxenberg, 54 år gammal. Fröken Saxenberg var född på Hakunge i Stockholms län. Under åren 1865 — 1869 var hon elev vid Konservatoriet härstä- des och fortsatte därefter sina sångstudier för Ahlberg och m:me Viardot. Ar 1872 anställdes hon vid operan, hvilken hon sedan tillhörde till 1879. Bland fröken Saxenbergs många roller torde nog 1870-talets operapublik erinra sig hennes » Fides », » Ortrud », » Bergadrottningen: och » Nancy ». Under den senare tiden var fröken Saxenberg sjuklig. Hon sörjes närmast af åldrig moder, syskon och många vänner. Präster om kvinnofrågan.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet, utgör ej föremålet för min ödmjuka framställning, utan inskränker sig allenast till frågan om den senare. Då Lagarne tillåta en fri Bränvins-bran. ning, och då derigenom en Tunna Rågs afkomst kan uppbringas till ett ungefärligt värde af 24 R;dr Banco, med användande af nyare Bränvins-Methoder; sa är lätt att sluta det Spannmålen dertill förmånligast användes, hvaraf brist derpå uppstår, och priset uppstiger till Deri l 3 December. den ytterlighet det nu är. Detta sätter hvar och en i förlägenhet, men aldramäst i de Näringarne arbetande fattigare FolkClassemev Vårt Fosterland må välsignas ined de rikaste, och bördigaste skördar; trian skall dock med bekymmer oftast fä vara åsyna vittne till lika rörande händelser , förorsakade af bristande Brödföda , sorn om Landet vore hemsökt med missväxt, och detta så länge inländsk Spannmål, utan inskränkning förvandlas till Bränvirk Efl stor de Medborgare, sorö fidna uppköpet af den till öfverdrift dyra Spannmålen öfver deras förmåga , skulle antingen försmägta af hunger, eller nödgas förtära Barkbröd, och annad osund föda, äfven i de bästa år, om ej vår älskade Öfverhet skickade undsättning till nödens förekommande; men dessa dyrbarä tillfiygter , skulle sällan eller aldrig behöfvas fillitas , för sådane behof , aldraminsf i goda åf, öm Bränvins-bränningen blefve inskränkt. Sjelfva
Föredrogs a nyo Stars-Utskottets den 27 No, wember pä Bordel lagde Protocolis-Ukdrag angående åtskilige LandttNanremästares ansökning, att ä de me, ' del, sam genom Bevillning komma att inga till Riks, gälds-Contoirer, enahanda Remiste Lage malle fast, > staliaS, som för Sracs-Werkets medel bestäs. BisöllS. Föredrogs a nyo Riddarhus - Utskottets den 25 Nowembcr pa Bordet lagde Project till Jnstrucrion för Riddarhus < Directionen, Riddarhus > Secreterare» och Riddarhus Fiscalen. Wid Z §. af detta Förflag anmärkte Herr uor b lieb, Larl l^reclric:. Da i denna §. bestämmes akt uti Riddarhus-Directionen 2:ne Ledamöter böra wara af Grcfligr eller Friherrligt Ständ, tror jag att derom ingen ting bör stadgas innan del blir afgjordt huru i detta afseende; med Utstottens sammansättning bör förhällas. Till undwikande af parcia vaka, wille jag äswen förestå all Directionen blefwe sammansatt af 7 Ledamöter; den utgift, som härigenom tillffyndadcs Riddarhus-Casan blefwe alt för obetydlig , emot den förmän, som wis wista tillfällen skulle winnås genom ett ökadt antal Ledamöter i Riddarhus »Directionen. Äfwenlcdes fär jag anmärka att orden Riks»Embeten, som här förekomma icke äro rigtiga. De tider äro förflutna dä Swerige ägde en Drotz, Marst, Cantzler, Skattmästare och Zlmiral. Wi äga icke mer nagra Riks-Embeten och esler Wär nu warande Regerings-Form finnas de rvister - F2Q Den I December. wisierligen icke; ty de bada Slats-Ministrarne sägas wäl innehaswa Rikets Högsta wärdighetcr; men anses derföre icke säsom fordom Sw-riges Riks-Embeten ansagos.
9 Den g Juni 1S3^ förordnades en Högsta Domstolens Ledamot att under viss lid förvalta ett Presidenlsembete. tfy Den 18 Maj i83^: Ett Statsråd alt förvalta Utrikes StatsministersEmbetet. o) Den 4 Januari 1836: En Häradshöfding alt förvalta Justitiae-Canzlers-Embetet. p) Den ät April i83^: E11 annan Häradshöfding alt samma Embete förvalta, cj) Den »4 September 1838: En Biskop att förvalta StatssekreterareEmbete. fy Den 21 September 1S38: En Expeditionssekreterare att förvalta dylikt Embete, Den jg October 1838: En Expeditionssekreterare att förvalta dylikt Embete, fy Den g Mars 1838: En Statssekreterare alt förvalta Hofkanslersembetel. ify Den 2 November i838: En Kabinettssekreterare alt förvalta samma Embete. En Statssekreterare att förvalta ett Lands^ höfdingeembete. x') ri) På tillstyrkan af Tit. Rosenblad, Mörner, Åkerhjelm, Hard och Skogman. 0) I närvaro af Tit. Rosenblad, Löwenhielm, Åkerhjelm , v. Schulzenhéim, Hård och Danckwardt. p) I närvaro af Tit. Rosenblad, Mörner, G. Lagerbjelke, Löwenhielm, Adelsvärd, Åkerhjelm, Poppius, v. Schulzenheim och Ulfsparre. (f) I närvaro af Tit. Rosenblad, Mörner., Löwenhielm, Adelsvärd, Åkerhjelm, v. Schulzenheim, Hård och Danckwardt, r) På tillstyrkan af Tit. Rosenblad, Stjerneld, Löwenhielm, v. Schulzenheim, Hård, Gyllenhaal och Ulfsparre. «) 1 närvaro af Tit. Piosenblad, Stjerneld, Löwenhielm, v. Schulzenheim, Hård, Gyllenhaal, v. Hartmansdorff och Bohm. 1) I närvaro af Tit.
St. i möjligaste måtto inskränkte sina skrifvelser till sådane fall, då de äro af behofvet tydligen påkallade, och icke befattade sig med hvarjehanda saker af underordnad vigt, isynnerhet då rättelse lätteligen vinnes genom anlitande af lagliga aukloriteter, eller, med andra ord, på administrativ väg. Följaktligen kan jag icke tillstyrka bifall till det ifrågavande förslaget, hvarjemte jag afstyrker återremiss i den af Hr Flach begärda syftning, emedan, örn detta stadgande är nödigt, så är det just för landthandlandena, ty jag kan icke föreställa mig att en ledamot af en handels-förening skulle af partiskhet kunna jäfva en person, rör:de hans kunskap att läsa och skrifva redigt samt föra bok och räkning på ett för handeln öfligl sätt; ty dessa insigter och färdigheter äro så allmänna och så lätt kontrollerade, att den, som af illvilja missbrukade till deras underkännande sin ställning af bedömare i egenskap af handelsföreningsledamot, den mannen hade, i och med detsamma, blottat sin elaka afsigt för hvem som helst, och skulle ofelbart förlora allt anseende bland hederligt och redbart folk. Sådant utsätter man sig icke gerna för, om man ej är så alltför illvillig, att böra anses såsom ett undantag från all medborgerlig dygd; och dylika undantag må väl icke utgöra våra aktade stadsinvånares val till sina handelsföreningar. Just samma påtagliga nödvändighet, att i förenämnde hänsigt hålla sig vid rättvisa och sanning, synes ock göra det nuvar:de stadgandet tillräckligt betryggande för dera, sorn saken angår. Jag instämmer således med Frih. Raab, som yrkar afslag å Betänk. Frih. Rehbinder: Jag är visserligen af samma åsigt, som 332 Den 27 September f m. Frih. Cederström, att det vore lyckligast saint häst, att R. St. icke befatta sig med sådana frågor, som ändå kunna regleras, men då det har visat sig att en ändring varit högst behöflig, synes det mig äfven vara skäl att densamma verkställes.
1 stället för den gamla sagans orm med två hufvtiden, som kom med båda hufvudena på hvar sin sida af ett träd, och som, då hvardera hufvudet drog åt sitt håll, ej kunde komma ur fläcken, ha vi nu fått ett ofantligt leddjur, som låter hugga af sig stycke för stycke, men ändå lefver med oförminskadt lif, till dess det sista stycket är borta. - Och under liden skall ovissheten i fråga om vårt lands försvar blott steg för steg kunna häfvas! Och våra vigtigaste lifsfrågor få allt framgent, himlen vete huru länge, vänta på sin lösning! Ja väl, — sådan är politiken. “ Man är ej glad, når andras skuld Man här skall sitta och betala. “ Och icke lära vi kunna vänta att få skörda hvete, d£r våra förfadet sådde tistlar. År vårt lands försvar till sin vigtigaste del bygdt på. hvad som för hela dess allmoge kännes som en djup och kränkande orättvisa, så lär deraf sannerligen aldrig någon välsignelse komma. Men den regering, som tog upp manteln efter grefve Posse, har den kraft ' nog att sätta emot de anspråk, som å nyo frambäras från andra kammaren? När förre presidenten Thyselius stod upp för att taga ordet i riksdagens första kammare under den minnesvärda öfverläggningen om de stora frågorna förlidet år, kunde ministéren Posse med ganska stor visshet räkna på ett antal af vid pass 73 röster för sina förslag i denna kammare. Men då han slutat att tala och planterat den fana, kring hvilken de oförsonlige i kammaren slötö sig, följde honom ett tiotal af de s. k. possibilisterna, som eljest varit böjde att rösta med grefve Posse för att få ett slut på saken. Öfvergången af dessa tio var nog för att ändra ställningen och medföra de stora frågornas fall. Häraf hade alltså hr Thyselius hedern eller skammen, allt efter som man ser saken. Då nu snart en man skulle sökas att öfvertaga den portfölj, som grefve Posse nedlagt i konungens händer, föll valet just på den, som brutit stafven öfver grefve Posses verk.
I sammanhang härmed kom under öfwer-vägande, at de öfrige i Stockholm wistande FullmägtigeS antal ar sä ringa at de icke fullkomligen syntes kunna medhinna at styrelsen öfwer Lontoiret med tilbörlig upmärksamhet och rilsyn sköta, samt huwwida, r anledning deraf, de Fullmägtige, hwilke icke i egenskap af Riksgalds-Lontoirets veputeracle sig här uppehålla, Lagmannen, sullitise-Borgmästaren och Riddaren af Kongl. Majus Nordstjeme-Orär-n Larl kälk ner, hwilken är Borgare-Ständets Taleman, jamwal undantagen, kunde anbefallas at sig genast ti! tjenstgöring wid Lontoiret infinna. Men som harwid den granlaga fräga förekom, huruwrda desse Fullmäg ige/ L)0 dä den ena, nämligen Vice Amiralen och Lommenäsuren med Stora Korssel af Kongl. S.värds^Oräcn, Friherre st. o. OnAerdjellce, såsom Lnput Onmilise nu inragit stt säte pä Riddarhuset, sanet den andre, eller Bergsmannen Olok Llcliröm frän Philipsstads Bergslag, är lagligen wald Ritsdags-Fmimägtig sör Äilmogen i sin Ort, kunna beordras at frän Riksvägen ng begifwa, och med utöfningen af deras Riksdagsmanna rätt nphöra; allisa fann Hemliga Ulffottet denna fråga äfwen wara as den beskaffenhet, at den borde '.il Riksens Högloft. Ständers häuskjutas. H oar om Utdrag af krotocollet utfärdas stulle. Ok luxra. In stäem kiorocolli L. O. LgASliiLim. Anmalkeö och emortogs en vspukznnn frän det Wälloft. Borgare-Sländet, anförd af Herr Borgmä. staren Idlorä ström, som förmälte, ar Seander sörehaft Lag Urskorrets Betänkaiide öfwer Kongl. Majus
Hvad åter angår representationsrättens utsträckning hos sidoarfvinge, en fråga, sorn äfven förekommer'i detta betänk., har jag väl ingen egentlig anmärkning att deremot göra; men då det gamla förhållandet ej medfört några olägenheter och då våra nu gällande arfslagar grunda sig på erfarenhet och ett moget förstånd, finner jag intet skäl att, åtminstone för ögonblicket, göra någon ändring uti den s, k, istada-rätten, Vill man likväl göra någon ändring häri, bör man åtminstone akta sig >4 Deli 2 Oetobcr f. m. för de felaktigheter, sorn Hr Strussenfelt i sin reservation anmärkt emot Utsk:s nu uppgjorda förslag. Dä detta ämne är ett af dem, som man vid hvarje riksdag så ofta hört om-, talas, att livar och en haft tillfälle stadga sin öfvertygelse derutinnan, anser jag en återremiss tjena till intet, utan hemställer, 0111 det ej vore hast, att propositionen vid den votering, som ej lärer uteblifva, ställdes till bifall eller afslag på Utskts betänk.? För min del röstar jag lör afslag. Gr. Horn, Glaes Fredr.: Jag tillhör dem, som gilla Utsk:s grundsats, och har ej blifvit rubbad i min öfvertygelse af den värde ledamoten, som uppträdt här midt emot. Jag respecterar den vanna, sorn dicterat Frih. Klingspors anförande; men jag tillstår, att jag önskat, att den värde ledamoten låtit öfvertyga sig af Utsk:s grundliga skäl. Är det från en politisk synpunkt, som man betraktar den lika arfsrätten och dervid fruktar för en alltför stor egendomarnas sönderstyckning, så utgår man från en farhåga, sorn icke är för handen, sedan det redan är tillåtet att skifta jorden nästan i oändlighet, och sjelfva grunden för Frih. Klingspores åsigt är dermed redan rubbad.
Enligt ett sedermera af samma Arkitekt meddeladt intyg hade den i motionen omförmälda remna, som yppat sig å en af domkyrkans murar, under tiden från slutet af Juni 1852 till medlet af April nästlidet år, vidgats Irån £ till l£ tum. Med afseende å denna remnas sålunda under sednare åren betydligt tilltagande vidd, ansåg bemälde Arkitekt nödvändigt, att erforderliga åtgärder i anledning deraf snart blefve vidtagna. Beträffande Westerås domkyrkas inkomster och utgifter har, genom ett sammandrag af kyrkans räkenskaper för åren 1845—1854, blifvit upplyst, att de förra i medeltal utgjort 2,509 R:dr och de sednare 2,136 R:dr B:ko; varande bland dessa utgifter upptaget för reparationer och materialier ett medelbelopp af 355 R:dr B:ko årligen. Såsom Konsistorium i sitt afgifna underdåniga utlåtande erinrat, hafva domkyrkorna af ålder ansetts utgöra föremål för Statens omvårdnad, hvarföre bestämda tionde-anslag till deras vidmakthållande blifvit anvisade; och då dessa stora byggnader, af hvilka de liesta äro uppförda långt före reformationens införande, behöft undergå så betydliga och kostsamma reparationer, att de Acke kunnat verkställas med dertill samlade och disponibla tillgångar, hafva tid efter annan särskilda statsbidrag blifvit af Rikets Ständer för sådant ändamål beviljade. Sålunda hade begärda bidrag af allmänna medel under de sednare Riksdagarne anvisats - Ståls-Utskottets Utlåtande IS.o 238- 9 visats för Linköpings och Wexiö domkyrkors iståndsättande samt under denna Riksdag för återstående, reparations-arbeten å Skara domkyrka.
Stockholm den 2n September i84p<- Häremot anmäldes reservationer:: af Herr Grefve Horn>, som anföide: ”Jag reserverar mig'emot det af Disk otten anförda motiv för desstillstyrkande, att säterier samt rå- odd rörs-hemman skola deltaga i fjerdingsmans aflöning;: emedan jag icke finnér, att desse tjenstemäns befattningar äro alt anse såsom municipal-bestyr, och: derföre, att samma befattningar å flere orter bestridas* utan. aflöning såsom personliga t jenstesky Idig heter;” af Herr, Friherre von Kramer:. ”Mot Utskottets beslut: måste jag mig reservera, af följande' skäl :. Jäg tror nemligen, alt Krono-fjerdihgsmanna-befatlningen icke kan hänföras till ett municipal-bestjrhvilket, efter min åsigt, bör af hvarje samhällsmedlem kunna fullgöras, utan annan Ion,än medvetandet af att hafva uppfyllt en. medborgerlig pligt.. Gör man sig närmare reda för beskaffenheten af ifrågavarande befattning, utgörande en högst behöflig lank i Polisstyrelsen: inom ett Bärn, torde man: lätt finna, att de,sorn erhålla delta uppdrag, böra, som hittills, vara aflönte och åtnjuta vissa förmoner, såsom frihet från krono-skjuts, nn m.j; och får jag blott hänvisa, sorn stöd för denna min åsigt, till Kongl! Resolutionen af den i3 Januari 1770, rörande biträde i utsökningsmål', samt till Kongl; Brefvet af den 2 Februari iSiry om fjerdingsmans skyldighet i vissa fall! att föra Jångar till ransakning eller straffs undergående. Jäg tror äfven>.att,. enligt 1723 års adliga privilegier, säterier, rå- och. rörs-hemman icke kunna härtill tillförbindas, med mindre, enligtRegerings-formens1 14 §., samtlige Riks-Stånden derom öfverenskomma, och Konungen dertill bifall; lemnar.