Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror följaktligen, att tillräckligt stora anledningar förefinnas för R. och Åd. att inse, det något måste göras för alt bland allmänheten sprida kunskap om hvad som här föregår. Ett sätt är det af Hr Cederschiöld föreslagna, hvilket vi alla veta upkom genom Frih. Raabs motion^ som till följd af något formfel blef undertryckt. Vi böra derjemte besinna, att till följd af vår representations indel - Den 6 December e. m. al ning på fyra kamrar, och grundlagens föreskrift att plena böra hållas liktidigt i alla fyra Stånden, är det för de serskilda representanterna omöjligt att annat än genom tidningarne få veta hvad som utom deras Stånd tilldrager sig. Nu hafva vi i dessa dagar, genom den mängd beriktiganden, som blifvit i tidningarne införda, sett huru felaktiga de ifrågav:rle referaten äro, och sådant har förhållandet jemväl under föregående Riksdagar varit. Under så beskaffade omstänigheter vore det en fördel, om man på 'annan väg kunde bringa till allmänhetens kännedom hvad som här händer. Man har visserligen sagt, att det icke skulle gå an att för detta ändamål aflöna serskilda tjenstemän, emedan de af dem upfattade referaten skulle, äfven med sina möjliga felaktigheter, få en officiel karakter, hvilken tidningarne nu icke äga. Härvid bör man dock besinna, att det i allmänhet är omöjligt att åstadkomma något absolut fullständigt och fullkomligt; men det torde också vara otvifvelaktigt, att om vi här ägde tvenne kanslibiträden, af hvilka den ene använde en del af plenitiden för att upfatta och anteckna allt hvad som yttrades samt sedermera, under den öfriga delen af tiden, kommunicerade sig med de serskilda talarne, för att få de upsatta yttrandena justerade, och den andre referenten, under det det den förre vore härmed sysselsatt, gjorde anteckningar för den sednare delen af öfverläggningarne, och derefter läte dessa anteckningar granskas, skulle det måhända vara möjligt att kunna erhålla en temligen trogen och i möjligaste måtto exakt upfattning af de förefallande discussionerna.
Han måste derföre ovillkorligen, utom mycket annat, som gör att skrifvarebiträde nästan dagligen erfordras, lega för utskrifter af: månadtliga räkenskaperna, som, concepterna oberäknade, utgöra under året 192 ark ä 6 sk. arket fånglistorna, 480 ark ä 4 sk , . , extracterne ang:de undergångna fängelsestraff, 180 ark å 4 sk besvärsoch böneskrifterna 90 a 100 ark tät stil å 8 sk 33 Suna b:co r:dr 3o 24 4° .5 .6 128 3o När nu dessa oundgängliga kostnader afgått, återstår af lönen 36 r:dr. Linköping d. 7 December 183g. C. J. Sellberg, f. d. Slottsvaktmästare, igo Den 5 Maj f. m. Hr Edenhjelra, Gillis: Som Konungen liar en billig pretention, att fångar, sorn sitta i häkte, blifva förvarade, så måste man väl göra allt, för att uppfylla ett sådant åliggande. I Götheborgs länshäkte äro nu omkring iai bland de farligaste fångar, som finnas i Sverige. Den fångvaktmästare, som skall bevaka dem, har ej mera än 160 r:dr i lön. Han finner sig icke dermed belåten; han söker sig derifrån, och jag tror mig icke kunna skaffa någon i hans ställe, som uppfyller hans plats. Jag yrkar derföre, att lians lön icke mätte blifva enligt Konungens propos. endast 200 r:dr b:co; ty sedan detta förslag gjordes, har länshäktet undergått en helt ny reorganisation. Då fanns der hvarken pionnierer eller correclionister, hvilka nu utgöra 5o a 60 stycken, som dagligen uppå reqvisition skola gå på Kronans arbeten, och som 2 a 3 gånger 0111 dagen skola visiteras ut och in, hvilket förorsakar ett stort ansvar och mycken möda. Dessutom har vaktmästaren vid länshäktet i Götheborg ett annat besvär, som icke finnes vid andra häkten. Det består deruti att den ort, vid hvilken alla utländska fartyg lägga till, icke hörer till Götheborgs stads, utan till länets jurisdiction.
St;r sammankallat, måtte för denna gängj pä samma sätt som dittills, anordnas, att af Fullmägtige i R. St:r» Bank, vid 364 S ta t s-U t s k o 11 e t s föreskrifne händelser utlemnas till så stort belopp, som framdeles vid samma Riksdag, blefve af R. St:r fastställdt; och att Öfverskotten på Statens Ordinarie och Extra-Ordinarie inkomster skulle användas till de utbetalningar, som kunde äskas å det mindre Creditivet, som till utgående af RiksgäldsContoiret anvistes; äfvensom bemälte Contoir, i händelse af brist på nödige medel dertill, borde ega att utställa Obligationer till Sedelhafvaren på valeurer å 5oo, 2Öo och ia5 R:dr B:co, att af RiksgäldsContoiret betalas i BancoSedlar vid anfordran, jemte 3 Procent ränta. Serskildt föreslog Stats-Utskottet j i Memorial den 25 October 1823 (4 S. 5 B. p. 640), det större Greditivets belopp till 2 Millioner och det mindre till i,5oo,ooo R:dr. R. SUrs i delta ämne fattade Beslut (Riksd.Besl. p. i3 är af följande innehåll: I öfverensstämmelse med Stadgandet uti 63 Jj. af Reg.Formen att tvenne serskildta tillräckliga Summor, vid hvarje Riksdag, skola för oförutsedda händelser afsättas och anslås till K. M:ts höga disposition, hafva vi beslutit, att den ena, eller det så kallade större Creditivet, hvilket, jemlikt innehållet af ofvanåberopade Grundlagsrum, skall lyftas i Banken, må utgå till enahanda belopp, som vid sistlidne Riksdag bestämdes, eller till Två Millioner R:dr, och anvisat den andra, eller det mindre Creditivet, att utgå på sätt vi, uti sammanhang med den vid innevarande Riksdag vidtagne Finance-reglering förordnat, och till en Summa af i,5oo,ooo R:dr tillgänglige då K.
Jag går. nu, att i korthet yttra för dem, som vilja göra sig den mödan att höra mig, de begrepp jag hyser om Sveriges lämpligaste myntväsende. Sedelmynt ur Sveriges tjenligaste mynt. I materiel! hänseende, kan man åtskilja två hufvudsakligen skiljaktiga slag af varor, som underhålla menskligheten och befordra dess framtida trefnad: de förtärbara och de förvarbara varorna. Under ett beständigt utbyte, använda» dessa till vinnande af ändamålet: underhåll och välstånd. Ju större qvantiteten af de sed-* BancoUtskottets BetSnkanden. 30g nare är» i förhållande tilt behofvet af de förra: det vilt säga: ju större besparingar folket gjort; desto större är reproductlons-kraft en; desto rikare landet; rörelsen lifligare; förmögenheten jemnare bland falkclasserna fördelad; med ett ord, desto större är National - kraft och National-välmåga. Erkännandet af denna sanning synes af atla hyfsade folks'ags bruk, att begagna sig af mynt. Mynt är besparing af förvarbar vara. Det har derföre, i mån af folkens odling, bestått ibland af ljäder, Jern, Tenn, Koppar; men meri hyfsning och rikedom har det öfvergå» till att nästan ensamt utgöras af de mest förvarbara Metallerne: Guld och Silfver. Hvarje handlande folk, som ökar massan af dessa Metaller inom sig och rigtigt använder dem, bereder sig derigenom en större reproductiv kraft. Samhälls-inrättningen bör alltså söka skydda verkställigheten af dessa besparingar, och deras fördelagtiga användande. Detta har skett genom Inrättningen af dessa Metallera myntning. Men man inser lätte igen, att alla fördelarna, som härmed åsyftas, äfven vinnas genom det Sedelmynt, sorn ordentligt anvisar pä Metallvaran.
Armeen indelta, om dess förminskning; se Skånska Roteringen. — om en förändring 1 beklädnadssättet för; se Beklädnad. —. om en förhöjd beklädnadshjelp för Underofficerare vid Armeen och Örlogsflottan; se Beklädnad, Inqvartering. — om löneförhöjning för SubalternOfficerare och Underofficerare vid; se Löneförbättring. ArrendeAfgift, om ändring i grunderne för bestämmandet af den å Militaire och Civile Tjenstemäns Boställen; Febr. 3i2, 42i. Maji I. 5j. Maji II. 112. Askersund, om bidrag af Staten till Elementarskola i, Jan. Maji II. 2i3. Assignationer, Disconternes, om inlösen deraf; se Disconterne, Invisningar, Banken. — om förändring i straffet för dem som utfärda tryckte eller graverade, Maij I. 267, 368. Auctioner, rörande förändring i sättet vid Pant, Dec. 586; se vidare Lösören, Utmätning. B. Baggens-Sundet, om erbjudande att, mot vissa vilkor, göra detsamma segelbart; äfven - 21 sorn Canalen vid Södra Steket å Wermdön, Jan. I. 36o, 655. Jan. II. 18. BancoCommissarier, om befordringsgrunder för; se Banco Verket. BancoDisconlen, Riksens Ständers, om en utvidgad rättighet till omsättning af Lån uti, Jan. I. 338, 65g. Jan.
I 23o §:n af nu gällande bancoreglemcnte står att fonden får uppgå tili det - Peil 6 April f. ra. a5g la belopp; men delta är någonting helt annat. Af samma § synes äfven att fonden icke varit af permanent beskaffenhet. Utsk:s yttrande är således i dubbelt afseende oriktigt. I 5 punkten af sin motion har Hr Nordenanckar föreslagit, att hvad som af ett låneanslag tidtals kan blifva in nestående må af fullmäktige i annan väg kunna disponeras med villkor att medlen tili bestämda ändamål åter förflyttas, när behofvet så fordrar. Jag skulle hafva önskat alt inas hade lemna! bancofullmäk lige frihet att äfven till Uppköp af räntebärande papper använda öfverskotten å de lånefonder, som under en längre tid visat sig icke hafva utgått till fullt belopp. Sådana papper kunna alltid lätt realiseras mot contant valuta, och genom dem vinnes den fördel, att bankens medel icke för länge ligga utan ränta, utan att de derigenom hindras att återgå till sin primitiva bestämmelse, så snart de för densamma behöfvas. Hvad angår 6 punkten i Utskts förslag, så tror jag, att dervid hade bestämdt bort uttryckas, att det bancofullmäktige gilna uppdrag att för bankens inflytande räntevinster och capitalafbebdningnr uppköpa räntebärande papper, skulle så inskränkas, att derigenom också allt intill nästa riksdag föreskrifterne i 127, 2J7 och 240 §§:na af nu gällande bancoreglemenlet förblefve gällande. Äfvenså anser jag, att Utsk. hade bort antaga 4>400)000 r;dr blott såsom det minimum af räntebärande papper, som banken bör innehafva, och icke antaga denna summa såsom maximum derför. Man kunde gerna hafva tillåtit att åtminstone fem millioner i dylika papper skulle få finnas i bankens ägo, och jag skulle till och med hafva ansett bäst, att man gifvit bancofullmäklige rättighet, att till uppköp af sådana obligationer använda allt hvad af inflytande räntor och capitalafbetainingar icke till andra håll blifvit anvisadt.
Jag önskar, jag kunde tala om för Dog och Eder flesta syfta härmed Vi de året tidningen de julnytta prenumerationskvitto för på må o m en än det och på komman» Kamraten », står främst hvilken bland nordens vuxnes erkännande s o m i de u n g a läsarnes eget tycke. igen året » Kamraten » om, sättningar och nya och h u r t i g är bekant, den alltid kommer med uppslag lekar. han ny till lärdom, skiften allra verksammaste ny sysselFosterländsk, i alla att däremot slöjd, DET NYA VICTORIA-REGIA-HUSET I BERGIANSKA TRÄDGARDEN VID STOCKHOLM. A c k! Du ler blott s o m förut, Sväfvar bort o c h tyst försvinner. V e r k a då i frid till slut — För ett ädelt mål d u brinner! gåfva glädje, ett utan jämförelse är nära önskar glädja n å g o n af de u n g a — det förströelse, Ja, kan nå ' n säga, hvarför han aldrig gjorde det? För Karins skull behöfdes ju ingen pietet — och hennes bikt ej öfver Atlanten hade ljudit, om han sin gamla flamma uppå sitt bröllop bjudit. JULKLAPP. andra Utan klagan, utan rast, Utan tanke på att hvila, Håller du din gärning fast, Färdig stads till hjälp att ila. 1 F. U N G D O M E N S trycker lätt, mjukt o c h varligt, milda sätt: är farligt! » Klippfast i din barnatro, Bär du gladt din tunga börda, Tidigt uppe, sent till ro F ö r att gifva blott, ej skörda. Späd Men Syns Inför » För sent! » Så i hans själ det af ångest ljöd. Men kärligt Judaskyssen han dock sin maka bjöd. HVAD Mattad h a n d du Jämkar k u d d e n Hviskar p å ditt » Inte gråta, det 1899 och, frisk som nitälskare Dess n a m n blir: MÄRTA. r p i I E C L A ÅHLANDERS recettföreställning å Dramatiska teatern blef, som var att vänta, en sannskyldig triumfafton åt den utmärkta artisten.
Jemlikt föreskriften i § 7 af Revisorernes instruktion äro af Berrittdsens i r i 1 . _ _ ^ tryckning mm. denna berättelse två exemplar utskritne, af Revisorerne undertecknade oell öfverlemnade, det ena under försegling till Riddarhusarkivet, oell det andra till Banko-fullmägtige, för att till trycket, befordras oell, så fort sig göra låter, till allmänbetens kännedom med officiella tidningarne utdelas. § 90. Då i denna berättelse förekommer benämningen Riksdaler, »w««- utan serskildt tillägg, förstås dermed alltid Riksdaler Riksmynt. § 91. De reservationer, sorn icke åtfölja denna berättelse, förvaras i Reservationer. Revisorernes protokoll. § 92. För ziffer-uppgifternes öfverensstämmelse med räkenskaperne Ansvarighet och med de till'Revisorerne aflemnade räkenskaps-samniandrag ansvarar den sekreterare, som under granskningen af Bankoverket Revisorerne biträdt. Då, vid den verkställda och nu afslutade granskningen af Decharge. Banko-verkets räkenskaper och förvaltning, Revisorerne funnit, att Banko-fullmägtige, med undantag af hvad här ofvan anmärkt blifvit, iakttagit de för verkets styrelse och förvaltning meddelade föreskrifter samt med nit och uppmärksamhet fullgjort det af Rikets Ständer dem lemnade vigtiga och ansvarsfulla uppdrag; så få Revisorerne härigenom hos Rikets Ständer tillstyrka, att Fullmägtige måtte undfå full decharge för Bankens förvaltning till och med 1858 års utgång, äfvensom för de beslut och åtgärder, Full - 102 mägtige intill den 16 Augusti detta år vidtagit oell hvarför redovisning innefattas uti Fullmägtiges protokoll. Stockholm den 14 Oktober 1859. På Högloft. Bidderskapet och Adelns vägnar: A. Hamilton. Fredrik Alexander Funck. G. A. Bogeman. G. Stierngranat. Gust. Nordenankar. På Högvörd. Preste-ståndets vägnar: Carl Fr. Björkman. N. J. Ekdahl. Anders Sandberg. J. M. Malmstedt. Esbj. Bergman. Svante Grén. På Vällofl.
En hög skjutslega, som lockar ägaren eller brukaren af hvad hemman som heldst , att sända sina hästar till Gäst. gifvaregården, i speculation att genom skjutsning tillvinna sig en penninge-inkomst för dagen, skall deremot alltid blifva ett betydligt hinder för Jordbruket hos de flesta bland Allmogen , sorn vanligen icke riktigt beräkna en förmån , hvilken endast med tiden utvecklar sig, emot ögonblickets vinst, och är detta så mycket säkrare , som erfarenheten nära Hufvud-Staden, och andra Eikets i de stora stråkvägärne beläg - Dm 16 Juli. i?95 belägna Städer sadant för den uppmärksamma tillräckligt ådagalägger, vid den skjutslega , sorn bade' nu och äfven före dess sednare förhöjningar varit gällande. Att skjutsnings-besväret är ett onus, sorn endast drabbar det Hedervärda Bonde-Ståndet, är ett föregifvande, som alldeles icke är grundadt, och hvilket roan af ingen bland detta Stånds upplystare medlemmar kunnat förmoda, sedan genom de gjorda concessioner åt hvarje Rikets Inbyggare af hvad Ständ han varå må, frihet och rättighet är lemnad, att besitta all slags jord, af hvilken natur den heldst må vara. Skjutsnings-skyldigheten åtföljer pä Landsbygden jorden, och att icke ali slags jord dermed är betungad , är en omständighet , som härrörer från den olikhet i onerä , hvilken i uråldriga tider, i stöd af allmänt gällande Författningar, gjort besittningen af vissa Egendomar mera förmånlig än af andra.
Hvad serskildt angår Kongl. Lustslottet Rosersberg, så enär dispositionen af delta slott, med den dertill hörande jord, blifvit af Rikets Ständer vid 1818 års Riksdag, såsom ett bevis af deras underd. tillgifvenhet, till nu regerande Konungen, för Dess lifstid, upplåten, jemte det för byggnadernes underhåll å stat uppförda anslag, 2,000 JR:dr årligen; i följd .12 .'Stats^Utsholtels rUtillande, *ZV.o 16S. hvaraf, enligt livad Utskottet numera fått inhemta, förvaltningen af Rosersbergs slott och kungsgård, i olikhet med hvad i afseende på de andia lustslotten eger rum, varit och ännu är ställd under Kongl. Majrls eget höga inseende, anser Utskottet, sorn med den föreslagna fördelningen al •j;sta Hufvudtitelns anslag, icke åsyftat någon inskränkning uti dispositionsrätten öfver berörde af Rikets Ständer till Kongl. Maj:L upplåtne kungsgård, sig böra serskildt, i afseende på densamma, tillstyrka, att anslaget för Rosersbergs Kongl. Lustslott, 2,000 Rrdr, må hänföras till den irsta Afdelningen af Hufvudtitelns anslag, och således vara, i afseende på förvaltningen, från revision ifri taget.
Lorentz ansökning om Skatteköp af någre lägenheter under Elfsborgs KungsLadugård; rörande Landshöfdingen Grefve A. von Rosens underdåniga ansökning om befrielse från ansvarsskyldighet i aflidne KronoFogden Grönvalls Ballance; angående Allmogens i åtskilige Härader af Malmöhus Län dagsverksskyldighet till Flyinge och Dahlby Kungsgårdar; i anledning af gjord hemställan om Vakt vid LandsCanzliet och LandsContoiret i Skaraborgs Län; om aflidne OommerceRådet J. Cederholms i Finland bosatte arfvingars ersätt nings-anspråk hos Svenska Kronan; angående tryckning af Kongl. Majtts Nådiga Proposition 9m StatsVerkets tillstånd och behof vid kom.3 Den I4 Junti f, m, minde Riksdagar; rörande väckt fråga om Magistraternes befrielse från all befattning med Landt Ränterierne,1 örn afskrifning i Götheborgs och Bohus Läns LandiRänteriRäkenskaper af åtskill ge sedan åren 1799, 1800, 1801, 1802, och 1804 resterande Bevillningsmedel; angåjn. de de sä kallade Trippiska Köpegodsen i Hilland ; om sökt understöd af allmänna medel för uppmuddring af Landscrona hamn; om fortfarande af det Statsbidrag Carlscrona Stads fattig vårds Inrättning hittills åtnjutit; rörande Lönförhöjning för BataillonsLäkare; angående den af Husby Klosters KrufBruksägare sökte restitution af erlagd Bevillning; om serskildt anslag af Beviliningsmedlen till kostnadens bestridande i Och (ör Taxeringarne i Norrbottens Län m. m.; i anledning af Riksens Ständers Revisorers Berättelse af år 1 8ro angående Stats Verkets förvaltning och räkenskaper, i afseende på den Berättelse Riksens Ständers Revisorer år 182 i afgifvit , öfver StatsVerkéts förvaltning och Räkenskaper år 18*9 och »8*20; angående GeneralLieutenanten von Rosenheine ansökning, om utbekommmande af innestående Lön; rörande Öfversten H. F.
– Men hvad njuter han för vedermälen af Constances ömhet och tillgifvenhet, om jag får fråga? – Därmed menar han sannolikt, att Constance, som ju är mycket beskedlig, låter lilla Marianne allt som oftast klottra små bref till honom, och flickan lär post scriptum tillägga »mamma hälsar pappa» eller något dylikt. Detta är tillräckligt för att röra John Halls hjärta, tycks det. – Ja, han är och förblir en stolle. Nå, hur tror kusin Koskull, att det kommer att gå med processen mot sysslomännen i konkursen? Jag vill se den stund, då han får Björnberg och Carnegie dömda att betala ut de stora summor han pretenderar som skadeersättning – ty hvad de andra tvenne kuratorerna beträffar – där intet är att taga, där har kejsaren förlorat sin rätt. – Ja, nog är det en process, som kommer att vara i evigheters evighet. – Ja, ja, och om den så på den yttersta domedagen skulle afgöras till John Halls fördel, så står Pehr Backman tillreds att taga för sig hälften. Det lär ju vara öfverenskommet. – Det lär det vara, likaså att Hallen ej utan Backmans samtycke får ingå någon förlikning, och för den som känner Backman rätt, betyder detta eviga processer – åtminstone komma de att räcka lifvet ut. – Säkerligen vårt lif, kusins och mitt, ty vi äro gamla, mycket gamla. Baron Koskull reste sig från sin plats. Han hade fått nog af besöket. Men detta sade han icke. Hvad han yttrade var: – Söta kusins älskvärdhet har låtit mig totalt glömma bort mitt egentliga ärende, och jag kan tyvärr ej stanna längre. Regnet tilltager i stället för att upphöra. Constance bad mig i sitt bref hälsa sin kära svärmoder och fråga, om det vore möjligt att få låna upp till Stockholm professor Martins vy öfver Gunnebo. – Jag lånar aldrig ut mina tableauer, svarade enkefru Hall tvärt.
Hr Cederschiöld: Man behöfver sannerligen icke vara jurist, för att inse vigten deraf, att lagar äro tydliga; och gäller Den 8 December. 415 detta om lagar i allmänhet, så måste det ännu mera gälla om Grundlagar. Huru nyttigt ett förslag än må vara, synes det mig likväl obegripligt, att man kan vilja tillstyrka dess antagande, då det står i uppenbar strid mot ett annat grundlags-stadgande. Detta är nu här förhållandet med §§:ne 15 och 16, såsom redan blifvit upprepade gånger visadt. Det är visserligen sannt, att våra nuvarande Grundlagar äro behäftade med felaktigheter, men det är väl representantens pligt att söka dem afhjelpa och icke att tvertom medverka till att i Grundlagen införa ännu flera fel. Jag skall åtminstone aldrig gå tillväga på delta sätt, utan må te derföre alslå förslaget. Sedan öfverläggningen härmed ansetts af slutadsamt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels antagande och dels förkastande af förevarande förslag, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på förslagets antagande, hvartill svarades mänga ja och nej i blandning, och sedermera propos. på detsammas förkastande, då svaren utföllo med starka ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Hr von Koch begärde votering. Upplästes och godkändes följande förslag till voteringspropos. : »Den som antager det i 15:de punkten af Konst.-Utsk:ts Mern. N:o 3 upptagna förslag om ändring i 14 16 och 22 §§:ne R. 0., rörande vilkoren för valbarhet till riksdagsman, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, lörkastar R. o. Ad. ifrågavarande förslag». Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 48. Nej — 94. Härefter blef, uppå Hr Gr:ns o. Landtm:ns framställning, den vidare behandlingen af Mem:t uppskjuten till nästa plenum.
Men å andra sidan måste man taga i betraktande hvad som är möjligt och utförbart, och ur den synpunkten har jag ansett mig icke kunna tillstyrka mera än y4:del. Det förhåller sig såsom Gr. Lagerbjelke yttrat, att det är ganska svårt att upgöra några beräkningar, som äro fullkomligt tillförlitliga, emedan man icke har så fullständiga upgifter, som erfordras. Visserligen har skjutskoinitén lemnat åtskilligt i den vägen; men man har dock till eh del måst sluta sig till resullaterna, der man icke haft tillförlitliga siffror. Likväl ber jag att få nämna, att när Utsk:t föreslagit 200,000 rdr, såsom motsvarande den ifrågaställa fjerdedelen, så har en betydlig förhöjning blifvit gjord i den förut föreslagna summan, då lltsk:t ansåg, att statens kostnad, derest hon öfvertoge hela besväret, skulle upgå lill 600,000 rdr. Nu åter antager man */4:del till 200,000 rdr, i hvilket fall hela kostnaden skulle blifva 800,000 rdr. Denna förhöjning har Utslct gjort på grund af de yttranden, som förekommit inom Stånden, der den anmärkning gjordes, att den förut tillstyrkta siffran var för låg. Då R. o. Ad. redan bifallit de föregående punkterna, och således för sin del beslutat, att gästgifverioch skjutshållen icke vidare skola vara några natura-praestationer, så föreställer jag mig, att R. o. Ad. äfven bifaller hvad Utskrt i denna punkt föreslagit, samt att menings-skiljaktigheten endast gäller den del, som staten skall öfvertaga, och får jag för min del anhålla att den måtte bestämmas till '/4, på sätt Utskrt föreslagit. 10 Den 1 September. Hr Printzensköld: