Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
5 0 öre p r gång, som lämpligast öfversändes medels postanvisning. Red KEästersaniiielsg '. 53, [1469] ya:o): ()) !OH ()); () &gt;: (yrr^) &gt;:o): () &gt;: ()) 7r)) !ö) !0) !0) !t)) !0) !0) i ()) i ()): ()) i (&gt;): (j ?TOTrjr 40,000, 25,000, 15,000, 10,000, 5,000 Öfverthuns omtyckta Hönsgårds Ä g g, fina Löskokningso. Matägg. Äggaffären Gallina, Ägg. Samuelsberg, Motala i februari 1890. pas på annat sätt, än att Modetidniugen sändes i korsband dir. från expedition. Då tillkommer dock porto. då att träffa de flestes. Idun har sitt b e - stämda område och uppgift — och den är icke att konkurrera m e d romanbladen! A. E n krona i kvartalet för Idun e n s a m; med Modetidningen k r. Fru H. — a. Dylikt kan ej intagas. Zps. Föga intressant. Spekulant. A f egen erfarenhet kunna vi intyga, att hrr H j a l m a r Peterson &amp; C:is s. k. Svagsynt. V i skulle gärna gå eder önskan till mötes, m e n innehållets rikhaltighet lede naturligtvis, ' om endast den större, mer s k r y m - mande stilen användes. Mina. N e j, det hafva de e j, o m de vilja efterfölja de enklaste reglerna för publicistisk takt. Signe W — a. D e efterfrågade numren finnas, äfvenså permar. H — a. Permar för 1888 finnas till ett pris af k r. 1: 25. fabriks[1642] lligaste och renligaste fasta bränsle för kaminer) 5. 1: 25 pr hektolil Kronor tvål är märke. - m •im Mia detatjaffärer.
För att således bereda tillfällen för bildandet af dugliga skollärare, få Utsk:n föreslå: ’’t:o att så väl i hufvudstaden, sorn i hvarje stiftsstad, bör af domcapitlet och tinder dess öfverinseende beredas tillfälle för dem, som vilja egna sig ät folklärare-kallet, att i ett seminarium erhålla undervisning och öfning i de nödvändigaste till detta kall hörande ämnen; ”2:0 att en föreståndare bör af domcapitlet förordnas att hafva inseendet öfver hvarje sådant seminarium, att handleda och i det theoretiska, såsom pedagogik och cathechetik m. m., sjelf undervisa blifvande skollärare, samt att, vid deras intagning eller afgång, dem examinera och för dem meddela betyg.” Då jag, såsom det synes af reservationerna, instämt med Hr Thomander, så får jag här äfven fästa uppmärksamheten på Hr Ribbings ofvan åberopade reservation. Jag anser, att det vore alltför liten controll på föreståndaren, om lian, som ensam undervisar, äfven skulle tillåtas att ensam examinera. Examen bör ske inför domcapitlet, hvilket å examensbetyget bör teckna sitt godkännande. Det 6:te mom. af denna § lyder sålunda: Utsk:n föreslå ”att, i händelse det af K. M. äskade årliga anslag, som Utsk:n härigenom få vördsamt tillstyrka, dels af 6,5oo r:dr till fördelning, så väl för hufvudstaden, som inom hvarje stift, af arfvoden för föreståndare m. m., dels af 9,000 r:dr, likaledes till fördelning inom stiften, af stipendier för skollärare-elever, varder af R. St. bifallet; föreståndaren bör åtnjuta 3oo r:dr, läraren i stadens folkskola, hvarest skollärare-eleverne inhemta den praktiska bildningen, 100 r:dr, och de personer, som undervisa i musik och fristående gymnastik, 5o r:dr hvardera om året, samt att, till understöd'åt behöfvande och skickliga skollärare-elever, under den.tid de begagna seminarium, stipendier anslås och årligen till eleverna utdelas &c.”
Saltpetter, om förändradt sätt för dess transporterande. XXIV. B. 395. XXVI. A. 98. XXX. E. 65. Saltpetterfonden, om afhjelpande af den årliga bristen uti, samt om förändradt sätt för Saltpettergärdens uppbärande. I. 233, 239. R. 338. Saltpetterfondens räkenskaper för år 1826, om verkställd granskning af. LIV. B. 164. A. 287. LXI. E. 110. Saltpetlergärden, om förändradt sätt för dess uppbärande. Se Saltpetterfonden. — angående vilkoren för dess upphörande. XLI. 449 XLI. 3o4. XLII. R. 5. XLVI. B. 114. XLVII. A. 210. LXIV. E. 87. Saltpettergärden, om dess ersiitlande genom anvisning på tillgångar af Tullmedlen och BränvinsBevillningen. LXIII. B. 258. LXIV. A. 87. É. 87. LXV. U. 112. LXVI. A. 53. E. 53. Saltza, Friherre Eduard Fredrik, yttranden. B. 2o5. XLVIII. A. 25i. Lill. U. i23. LIV. A. 240. LIX. B. 155. LXII. A. 62. Samlingsrum. Se Sessionsrum. Sammandrag, angående ett summariskt, af innehållet, vid slutet af hvarje af Utskottens Betänkanden. Se Utskotten. Sammankomster, om inskränkning i Konungens Befallningshafvandes rätt att dertill kalla Länens innevånare. Sandby Kungsgård, rörande upphörande af dagsverksskyldigheten under. XLIV. B. 394. XLVIII. Å. 182.
Sedan desse anordningar blifvit utfärdade ske utbetalningarna ge - Således skola först alla Räkningar uppvisas för Direction och vara påskrifne af någon Directeur, att arbetet eller betingandet är fullgjordt och fullgodt, och sluteligen, i händelse upphandlingar af inventarier äro i fråga, och lefvereringen af vederbörande bestyrkt, bör den tilh komne peraedlen ut1 Inventarium uppföras. Sedan dessa anordningar blifvit utfärdade, ske utbetalningarne genom assignationer på Banken, hvilka af Kamereraren upprättas och af minst 2:ne Directeurer undertecknat samt förses med Riddarhus - Secreterarens och RiddathusKamererarena contrasignation. Dessa Assignationer nummereras och antecknas i en dertill inrättad Cassabok samt af Kamereraren afforsa i deta VexelBsncoräk - Ur-H 19 Julii e. m. norn Assignationer på Banken, hvilka af Kamereraren upprättas och af minst arne Directeurer undertecknas samt förses med RiddarhusSecreterarens och Riddarhus - Kamererarens contrasignation. Desse Assignationer nummereras och antecknas i en dertill inrättad Utgiftsmedelboki samt af Kamereraren afföras i dess VexelBancoRäkning under den dag de emot behörigt qvitto uttagas. / Till förekommande af allt för vidlyftig assignering på Banken, atia det vara Directionen öppet att till Kamererarens Cassa, om det så nödigt pTöfvas, assignera 2 å 300 R:dr, till bestridande af de mindre och dageligea förefallande smärre anordningarne. ning under den dag de emot behörigt qvitto uttagas. Till förekommande af allt för vidlyftig assignering på Banken, må det vara Directionen öppet att till Kämererarens Cassa, om det så nödigt pröfvas, assignera 2 å 300 R:dr till bestridande af de mindre och dageligen förefallande smärre anordningarne. Desse medel redovisas af Kamereraren vid första Sessionen i hvarje må" nåd.
» Och sedan fröken Ebba? » » Sedan », upprepade hon, » ja, sedan är det ingenting mer. Jag reser hem, ni reser också, och vi se hvar andra kan hända aldrig mer. » » Och detta säger ni så gladt. Har det då varit er svårt att spela denna roll? » » Ja, ibland. » » Och ni är glad, att alltsammans är slut. » » Ja. » Han blef något blekare än vanligt och pressade läpparne hårdt mot hvar andra. » Men ni missförstår mig, » återtog Ebba, » jag ». » Jag förstår er fullkomligt, » afbröt Edgar kallt. Det finnes ej mer än en tolkning af edra ord. Att ni afskyr mig och är hjertligt glad att vidare slippa se mig. Ni har spelat er roll väl, till och med jag trodde ibland, att jag ej var er likgiltig. Men nu äro vi hemma — var så artig, min fröken. » Han öppnade porten för henne och lät henne passera. Ebba öppnade läpparne för att säga något, men omöjligt, orden voro som fastsnörda i halsen. Och så gingo de tysta bredvid hvar andra, uppfor den breda trappan. Det blef icke en middag af det gladaste slaget. Nils var ursinnig öfver, att hans komplott misslyckats, Louise såg nedstämd ut, och segervinnarne sågo allt annat än munta ut. Ebba åt knappast en bit, Edgar endast drack och snodde i sina mustascher. Efter middagen bemödade man sig förgäfves att få ett samtal i gång. Nils talade om vädret, drack en klunk af sitt kaffe, sade åter något om vädret, och så blef det tyst. Slutligen steg Edgar upp för att taga afsked. När han bugade sig för värdfolket, märkte han, att Ebba lemnat rummet. Han gick genom flere rum, utan att finna henne. Så fick han se henne vid salsfönstret, der hon satt och stirrade ut på de matta gaslågorna på den folktornma gatan. » Fröken Ebba, jag kommer för att säga farväl, » sade han. Hon såg upp. » Går ni redan? » » Ja, jag går, » svarade han, men] utan att låta handling följa på beslut, ty han stod fortfarande stilla och betraktade henne. » Önskar ni något? » frågade Ebba. » Nej nej! Ja, det vill säga. att jag.
Dä, pä sätt det afgifna läkarebetyget utmärker, f. d. Statsrådet Waerns helsotillstånd icke medgifver ett fortsatt utöfvande af hans innehafvande Landshöfdinge-embete intilldess han, som redan är öfver 66 år gammal, jemväl uppnått den för pensions åtnjutande å Allmänna Indragningsstaten stadgade tjensteålder, vill Kongl. Majit, med afseende härå och i betraktande af de vigtiga värf, i hvilka f. d. Statsrådet Waern varit i rikets tjenst använd, härmed föreslå Rikets Ständer, att f. d. Statsrådet Waern ma, från och med månaden näst efter den, uti hvilken afsked från Landshöfdinge-embetet kan varda honom beviljadt, å Allmänna Indragningsstaten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af den för Landshöfdingar bestämda ärliga pension af Sex tusen Riksdaler Riksmynt. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. C A R L. G. Lagerstråle. 12 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o SS - Utdrag af Protokollet öfver Civil-Ärenden, hållet inför Haris Uaj;t Konungen i Ståts-Rådet ä Stockholms Slott den 10 November 1S65. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt., Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld, Carlson. Chefen för Civil-departementet, Statsrådet Lagerstråle, uppläste till justering följande i enlighet med Kongl. Maj:ts, uppå Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, förut fattade beslut uppsatta förslag till nådiga Propositioner till Rikets Ständer, nemligen och 3:o angående berättigande för Landshöfdingen i Skaraborgs län, f. d. Statsrådet m. m. Jonas Waern, att vid afskedstagandet erhålla pension å Allmänna Indragningsstaten:
Jag skulle tro, alt då det är uppgifvit af en StatsUtskottets Ledamot, att 3oo,ooo R:dr finnas i BeklädnadsCassorne, är det ett vackert förlag. Skulle man finna, att 6 år är för högt tagit, tror jag, att det är lika lätt, att vid nästa Riksdag höja summan. Utskottet har sjelf yttrat, att en möjlighet af nedsättning förmodas kunna uppkomma. När nu alla förmoda det, ser jag ej hvarföre man icke skulle besluta en nedsättning. Friherre Palmstjerna: I anledning af den siste Talarens yttrande om den fond, som nu skulle finnas att förlägga kostnaden intill nästa Riksdag, då man kunde öka anslaget, får jag erinra huru föga lämpligt det vore, att nedsätta summan, om man skulle kunna förmoda, att en förhöjning af anslaget åter skulle behöfvas. Jag får dervid påminna om förhållandet med Saltpeterfonden. Den undergick en förändring vid sista Riksdag, hvarigenom man nu fått öka anslaget. Detta är i friskt minne, och man bör ej underlåta att fästa uppmärksambeten derpå, och således ej nedsätta summan under hvad man finner vara för behofvet nödigt. StatsUtskottet har föreslagit, att Rikets Ständer böra hos Kongl. Majit i underdånighet begära> att vid nästa Riksdag 334 Den 8 October f. m. fullständiga utredningar öfver det då varande förhållandet i detta afseende må Rikets Ständer meddelas\ för att vid då skeende Statsreglering tagas till grund för heklädnads-anslagets bestämmande. Jag tror, att försigtigheten bjuder att inskränka sig till 4 år, jemte en sådan framställning till Konungen, då vid nästa Riksdag erfarenheten kan hafva ådagalagt, lill hvad grad nedsättningen må kunna utsträckas. Friherre Anckarswärd: Jag finner för min del högst betänkligt, om Rikets Ständer vid detta Riksmöte icke skulle kunna tillvägabringa någon nedsättning, efter så betydlig förhöjning i alla anslag. Men för alt visa, att jag ej vill vara otillgänglig för de skäl, som från den motsatta sidan framställas, vill jag hemställa, om man ej kunde antaga den jemkning, att, i stället för 6, stanna vid 5 år.
Hon blottade sig oförbehållsamt och utan att sjelf veta om det, hon kunde sitta långa stunder och bara se på mig, så, att inga ord skulle kunna ge ett så starkt uttryck åt hennes tankar. Och så gifte jag mig med henne utan att egentligen älska henne mera än jag skulle kunnat älska många andra kvinnor som kommit i min väg, blott derför att jag fann hennes tillgifvenhet så rörande och tyckte synd om henne och var led vid ungkarlsförbindelserna. Jag förstod nog, hur kall jag var i känslor och sinnen gent emot denna kärlek, men hon visste leta fram mera i min ömhet än som fans i den, och jag sjelf var lycklig derför att hon var lycklig, – så stilla och jemnt som jag aldrig varit, så som man kan vara det bittida en morgon i sommaren, en morgon med lärksång och daggsvalka och nyss uppstigen sol. Detta räckte i två hela månader, medan vi kommo allt längre ned i södern och det bugnade och blossade omkring oss af sydländsk vår. Vi foro uppför Rhen, hvilade ut vid den gröna soltindrande Lac Leman, ilade genom S:t Gotthard, ned utför Alpernas sydsluttning med dess frustande kaskader upphängda på bergväggarne som hvita slöjor och ut på den lombardiska slätten, denna oöfverskådliga komplex af trädgårdsanläggningar, öfver hvilka städerna ligga kringslängda som villor. I allt detta vexlande vimmel af menniskoansigten och naturscenerier, flygtigt och en passant sedda från jernvägskupéernas fönster, på ångbåtsdäcken och vid restauranternas table d’hôter, löddes vi allt innerligare vid hvarandra, det var som om vi blandat blod med hvarandra, jag gick och bar på ett barns söndagsstämning och en glad ro, och något godt kom upp inne i mig som då en murken trädstubbe skjuter ett ungt skott. En vacker morgon i slutet af juni stego vi i land i Bellagio, en liten stad som klättrar och klänger på den branta udde, kring hvilken Comosjön lägger sina blåa armar.
So, uttryckligen förklarat sig ”finna betänk-, ”ligt att tillstyrka förändring uti den, genom J’förrberörde Kongl. Förordning af år 1788, ”stadgade grund för Fattigförsörjning,” samt derjemte, sid. 32, åberopat samma Nådiga Förordning, såsom ännu gällande, hade Utskotten icke väntat anmärkningen, att om denna så kallade Fattigvårds-Grundlags ämne förbindande kraft hafva underlåtit att yttra sin öfvertygelse ; och någon underdånig anhållan om Förordningens upplifvande kunna Utskotten desto mindre anse behöflig, som oftanämnde Förordning , Utskotten veterligt,' aldrig upphört att tillämpas, och icke eiler, enligt Utskottens tanka, innefattar någon stridighet mot de i 1809 års Regeringsform^ för en lagbunden satnhällsinrättning, stadgade grundsattscr. 4 Lag s. Allm. Besv. o. Otc. Ulsk, Uti. N:o 70. 3:0 Att Utskotten förbigått frågan om Musique-Corpsers inflyttning i Städerna och deras rätt till understöd af allmän Fattigvård. Frågan om Musique-Corpsers rätt att inflytta uti Städerne och derstädes njuta försörjning för sina fattiga anse Utskotten vara af så enskild beskaffenhet, att den hvarken tillhört Betänkandet om Fattigförsörjningsanstalter i allmänhet, eller bordt, i form af motion för en enskild stad, dragas under Rikets Höglofl. Ständers pröfning; och det af Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet uti Betänkande N:o 97, deri afslag tillstyrkes å väckt motion om Linköpings Stads befrielse från Musiquepersonalens fattigförsörjning, meddelade yttrande, att nemligen ett allmänt Betänkande om Fattigvårdsanstalter skulle af Utskottet, gemensamt med LagUtskottet, afgifvas, kan och bör icke annorlunda tydas, än att de allmänna grunder, rörande detta ämne, hvilka så för Linköping som för andra Städer ega tillämplighet, skulle af de sammansatta Utskotten uppgifvas. 4:o
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelö den 26 Febr. 1845. Preste-Ståndet den 26 — Borgare-Ståndet den 1 Mars — Bonde-Ståndet den 1 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående updhäfvande af Kongl. Brefven den g dpril i8o5 och den 6 No vember jS22j rörande rättigheten till svedjande inom Blekinge Län. (Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utsk. Bet., N:o 27). S. A. K. Hos Rikets Ständer bar i betraktande förekommit, hurusom, vid jemförelse af de för Riket i allmänhet och de serskildt för Blekinge Län i fråga om svedjande nu gällande föreskrifter, sig visar, att då, enligt Kongl. Förordningen om skogarne i Riket af den 1 Aug. 1805, samt Kongl. Kungörelsen af den 2 Mars 1819, svedjande å skattehemman i allmänhet endast är förbjudet å sådane, utom åker, äng och rätter beteshage belägne egor, som bestå af sandmo samt bergaktig och stenbunden mark, der Kongl. Majus Befallningshafvande dock, efter sig företeende omständigheter, kan svedjan - 334- Expeditions-Utskottets Forslag till uiul. Skrifvelse, Nio l36. de tillstädja, så får, inom Blekinge Län, jemlikt Kongl. Brefven af den 9 April 1805 vell den 6 November 1822, svedjande väl försiggå å mark af sistnämnde beskaffenhet, utan att tillstånd dertill behof ver sökas, men deremot icke ega runi å någon mark, der bok finnes växande, vare sig inom eller utom rätter hägnad eller beteshage med den inskränkning likväl, att der endast en eller annan bok växer bland surskogen, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande eger meddela tillåtelse till svedjande å sådan mark.
Fråga lärer väl då uppstå om nya löner, och hvarifrån de skola tagas; de kostnader, som besparas genom KämnersRätternas indragning, torde härtill icke förslå, särdeles som man af de nya Rådmannen, och kanske nya Borgmästarne, torde böra fordra mera och bättre pröfvade kunskaper, än af personalen i KämnersRätterna, hälst rättelse blir svårare att vinna emot de misstag, hvilka kunna begås af Råd stuf - Den 23 Octo ber e. m. stufvuRätterna, såsom första Domstol, än emot dem, hvilka man nu kan få vidkännas vid KämnersRätterna. Den af Utskottet åberopade, och högt beprisade, enheten i lagskipning lemnar jag i sitt värde; jag tror mig förut under denna Riksdag hafva be vist, att den, orätt förstådd och för långt tillämpad, orsakar oreda; och genom de beslut StatsUtskottet föreslagit, och Ståndet antagit, är bevist, att denna enhet redan orsakat stora nja kostnader, medelst tillökad embelsmanna personal i en del Öfve! Domstolar, utan hopp, enligt min tro, att vinna full ersättning genom minskande af sysslor vid de ÖfverDomstolar, derifrån domsrätten blifvit tagen. Måhända denna anmärkning torde kunna tillämpas vid frågan om KämnersRätternas upphäfvande. Indragning af LagmansRätterna skall, säger man deremot, ovillkorligen orsaka lönebesparing. Detta kan icke nekas, om man tager för gifvit, att icke flera inål dragas genom vad från HäradsRätterna till IlofRätterna, än förut skedt från LagmansRätterna; skulle åter motsatsen, den jag anser trolig, inträffa, särdeles om Häradshöfdingarnes permission eller tjenstledighets rättighet får begagnas hädanefter som hittills, och deras sysslor ofta bestridas af ovana, understundom nog mycket i ekonomiska frågor oerfarne ynglingar, då bl ifver HofRätternas personal otillräcklig; flera Leda 46 H. 2I 32* Den s3 Oetober e. m. möter måste åter tillsättas, och lönebesparjngen försvinner.
Utan att ingå uti undersökning om serskilda Finance-Theoriers företräde sins emellan, eller vidlyftigt söka utveckla de orsaker, hvilka efter hand bragt Penninge-väsendet uti dess nu varande belägenhet, hafva förenade Utskotten likväl funnit angeläget, att, med tillämpning på Rikets allmänna Penninge ställning, aldraförst upptaga några dertill hörande ämnen af vigt, och genom framställningen af sine åsigter deruti, tillika närmare redovisa de allmänna grunder, hvari-) från förenade Utskotten, i fråga om medlen och utvägarne tfil Fenninge-väsendets regi,ering utgått. Rikets Mynt-väsende har genom inträffade omständigheter blifvit sammansatt med dess Credit-, förhållanden. Statens och Enskildes Skulder föreställas nu genom löpande Mynt-tecken eller Sedlar, stälde, att inlösas med Silfver; men hvilken inlösen nu. icke eger rum. 184 Stats* och Banho^Uiskottens Betiinkanden. 1788 års krig grundläde denna Credit-rörelse då Statens Skuld-Forbindelser sattes i omlopp under formen af Mynt. — 1800 års Realisations]Jlan öfverflyttade på Rikets Ständers Hank första delaktigheten häruti; men vådorne, som deraf uppkornmo, undanröjdes likväl genom tiden och inre hushållningens förkofran under desse lopp; så att ordningen var i det närmaste åter. staid, då, genom J808 års krig och dess följder, den skakning hastigt bereddes och utvecklades, sorn bragr Credit-väsendet till sitt nu varande högt uppdrifna och vådliga skick, på bekostnad af all stadga uti Mynt-värdet. Statens Gäld gjordes till Rikets mynt. Tre Millioner ..Riksdaler i metalliskt mynt ingingo väl år 1808 i Bankens hvalf; men deremot utställdes, under loppet af åren <808 och 180g, omkring Tretton Millioner i Sedlar. Må man likväl härvid betrakta emstäridigheterne i den tid, då sådanc skedde.
De skrefvos ej blott för Stockholm och dess närmaste landsbygd. På eget bevåg eller på beställning skickar han dem till Falun, Arboga, Örebro, Norrköping, Mariestad, Jönköping. Flera af dem skrefvos till en och samma familj och af olika anledning, glädje eller sorg. Så har den Gyllenstjernska ätten fått ända till fyra poem. Två gånger blomsterströr han mans och hustrus liktidiga graf. Han har besjungit samma personers bröllop och död. Syster och bror, far och son hafva fått sin bröllopslyckönskan eller sitt griftqväde. Det ser ibland ut, som om en föregående frikostighet framkallat författarens uppvaktning vid ett senare tillfälle. Någon gång har han diktat för en annans räkning. De namn, han dervid gifver sig, äro högst omvexlande. Mest begagnar han sin poetiska signatur Lucidor den olycklige (sexton gånger), dernäst sitt eget namn Lasse Johansson (åtta gånger), dessa båda vid mer förnäma eller högtidliga tillfällen. För sina närmare bekanta af lika samhällsställning kallar han sig vän (sju gånger). Enstaka förekomma andra efter omständigheterna afpassade författarenamn, såsom Clarimond den semperlustige och Cupidos Geheimschreiber Amintor, Postmästaren eller åhöraren i Parnasso, Silvanus, En lapp, En jägare, Den som kunde bäst läsa i bröllopslaget, Den som skref, En medsörjande m. fl.; slutligen mer eller mindre besynnerliga initialer, t. ex. A. et M. A. (artis et Martis auctor?), Alla jungfrurs träL I Sommar (Lars JohansSon), Den som har bekymmer intE Lite (Er Lasse?), Johan Elasson (omkastade bokstäfver för Lasse Johansson) o. s. v. Men nästan alla, huru de än må vara undertecknade, äro tillkomna »i hast», »i all som största hast», »i flygande hast». Det är i sanning en uttrycklig förklaring att de äro tillfällighetspoem. Man har sagt att Lucidor under de senaste åren endast skrifvit för bröd och betalning. Om vi nogare se efter öfverskrifterna, tål dock detta påstående en betydlig afprutning.