Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Det progressions-systém, som år 1810 antogs, vartill sitt motif ädelt, och till principen rigtigt; men i nitet, att låta de förmögnare classerna bära fullt upp den andel i bördan, som dem borde tillhöra, gick systemet för långt, då det för mycket satte desse Classer under Taxeringsmännens godtycko; hvaraf också snart följde, att verkställigheten förvandlade systemet till orättvisa emot de förmögnare Classerne, hvilka deraf för mycket trycktes. Erfarenheten deraf begagnades af 1812 års Ständer, hvilka, i allt följande en reactionshåg, i stället för att modifiera Systemet, hvartill icke hade behöfts mera, än att gifva åt dess verkställighet de skäliga gränsor, som voro glömda, afskaffade sjelfva Systemet, och införde det, som vi ännu följa, hvilket åter, synnerligen sedan man, vid sednare Riksdagar, begått det skriande fel, att från öfverflödet borttaga den bevillningsafgift, som just der är tillbörligast, är uppenbar orättvisa emot de lägre och fattigare Classerne, hvilka deraf för mycket tryckas. Med denna öfvertygelse står icke tillsammans, att i allo åtnöjas med de grunder för den nu blifvande bevillningen, som Utskottet föreslår oss. De skulle blott leda tili fortsättning af det varande Syste - D en 3o M a r s f. m. 219 niet, hvars förändring jag anser vara en Svenska Folkets rättmätiga fordran; och jag begär alltså en förändring i grunderne. I ämnets ordning ligger frågan, hvad som skall beviljas, d. v. s. Statens behof, framför frågan, huru det skall utgå och fördelas; och jag bör derföre först yttra mig i den förra, innan jag går till den sednare. Åt båda äro vi skyldige en lika omsorg; men man uppfyller dem likväl illa, då man snäft sörjer för Statens behof.
Under innevarande ar hafva till min Expedition blifvit inlemnade följande Kongl. Majtts Nådiga Resolutioner öfver vid sista Riksdag gjorde underdåniga ansökningar: Ko Under den 9 September 1823, af RidsdagsFuUmägtige ifrån Blekinge Län, rörande ändring i Båtsmans-beklädnaden. I ' , 2:0. — den 28 October s. å. af Riks dagsFullmägtigen Oloj Olsson, att Hellestads f, d. Bergslag måtte med penningar få utgöra Roterings-besväret. 3:0 Den 2 Martil 1824,' af Riks dags-Fullmägtigen N. Strindlund, rörande Mötesplatserna förandra Norrlands första Båtsman sCompagnie. 4:0. —• Den 27 April s. å, af Riksdags Eullmägtigen Eric Nilsson, om ersättning för Martsalis Posthemman åliggande Rotering. .5:0. — den 4 Maji dito, af Eric Dett lofsson från Stora Klintegårda, om ändring i Mönstringarne med Gottlands National-Be, ^väring. 6:0. —i den 27 Julli dito, af RiksdagsEullmägtige från Örebro Län, om RotehålJares vid Nerikes Regementes skyldighet, att till Soldaterne utgöra hö och halm, .R. St. Just. Under d. 30 November dito, af RiksdagsFiillmägtige från Kronobergs Län, om tillräckligt bidrag till Koteringens utgörande inom Länet. 8:0. — den 14 Julli 1825, af Riksdags* Fullmägtigen Bengt Bilsson, rörande den Spannmål, som till en del Rotar i Fellingsbro Socken blifvit anslagen. 9:0 — den 10 Augusti 1825, af Olof Wikström, och A. öberg, om förändring af Mötesplats för Piteå, Luleå och Råneå Sock* nars Beväringsmanskap. lolo. — den 15 Martii 1826, af Riksdagsfullmäg'igen Nils Hakansson ifrån Christianstads Län, rörande befrielse från Mötes-; afgiften m. m. för Rusthållare vid Skånska Hussaroch DragonRegementeme. 11:0.
Stadgades nu derjemte en viss tid af t, ex. 3 eller 5 år för förnyelse af sådane inteckningar i lösegendom, så kunde hvar och en, genom utlösande af ett slags gravationsbevis vid den domstol, der personen vore mantalsskrifven, vinna kännedom om hans ekonomiska belägenhet samt genom inteckning erhålla en slags säkerhet, som visserligen icke vore ofelbar, enär egendomen kunde föryttras, men hvilken säkerhet likväl vore bättre än ingen. Antages åter den Kongl, propositionen, så komma inteckningar i lös egendom att intagas i ett protokoll, och köp om sådan egendom (ehuru dessa vanligen afse förmånsrätt) i ett annat. Då dessutom förnyelse at de senare enligt nu gällande lag ej erfordras, så är det icke möjligt, att vinna säker upplysning derom, huruvida en persons lösa egendom är graverad eller ej. hör bedragaren är då tillfälle lemnadt, att, med fördöljande af sin ställning, försälja sin lösa egendom till en person, och deri medgifva inteckning åt eu Lag-Utskottets Betänkande, Nto 26■ 15 annan. Det tillhör lagstiftaren att förekomma sådana bedrägerier. Ofuttständighet i lagstiftningen underlättar dem. Kongl. Förordningen af den 19 Maji 1835 om lösöreköp har lemnat bevis på vådan af att, genom ofullständiga lagstiftningsåtgärder, väcka uppmärksamheten på möjligheten att, under skydd af en felaktig lag, begå bedrägerier. Jag fruktår, att den Kongl. Propositionen, om den, sådan den belinnes, varder godkänd, i stället att, på sätt Utskottet förmodar, bidraga till säkerhet och ordning” skall verka motsatsen.” STOCKHOLM, ecksteirska boktryckeriet, 1848. Lag-Ulslwttcls Betänkande, N:o 2 7. 1 Jts. 27. AnL. till Exp. Utsk. den 3 Mars, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition (N:o 56) med förslag till lag om aktie-bolag.
Den första Svenska hy polheks-in rättning, så vida man ieke vill såsom sådan anse riksbanken, var brnksegarnes hypotheks-kassa, som till sin organisation väsendtligt afviker från de sedermera bildade hypotheks-föreningarne. De sednare äro grundade pä ömsesidighet: lånlagarne öro på samma gång delegare och ansvarige för föreningarnes förbindelser; hvaremot hypothekskassans delegare utgöras af aktieegare, som på bestämda vilkor lemna bruksegarne lån och draga den vinst eller förlust, som derigenom kan uppkomma. För hypothekskassan utfärdades reglemente 1833. Är 1836 fastställde Kongl. Maj:t reglemente för en förening mellan jordegare i Skåne, 1845 för Östergöthland och norra Calmar län, 1846 för Småland, Halland och Blekinge, Skaraborgs län samt södra delen af Calmar län och Öland, 1847 för Upsala, Stockholms, Westmanlands, Södermanlands och Örebro län; 1849 särskilt för Örebro län, 1850 för Wermland, 1851 för Elfsborgs, Götheborgs och Bohus län, samt 1853 för Gottlands län, hvilken förening dock icke träd t i verksamhet. 25 För det norra Sverige, som ännu saknar hypotheks-förening, håller en sådan för närvarande på alt bildas. Då man granskar de för hypotheks-föreningarne utfärdade reglementen och stadgar, öfverraskas man af den olikhet, som äfven i de aldra väsendtligaste punkter varit och ännu är rådande. Sedan Kongl. Maj:ts bemödanden att ställa föreningarne under statens garanti och uppsigt misslyckats, blefvo de betraktade såsom enskilda personers industriföretag, och i följd deraf saknas också uti deras reglementen den gemensamt ledande lanke, som eljest utan tvifvel hade kommit att genomgå dem. I stället för att systematiskt organisera hypotheks-föreningarne till ett sammanhängande helt, har hvarje orts behof af sådana inrättningar framtvingat deras bildande, och följden blifvit, alt de, ehuru sinsemellan egande samma intressen, likväl, i brist på inre sammanhang, ofta motverkat hvarandra, och åtminstone icke kunnat såsom sig bort, med gemensamma krafter befordra hvarken sina egna eller landels fördelar.
Ridderskapet och Adeln jag ödmjukast anmäla, att sedan Riksens Ständers underdåniga skrifvelse rörande ifrågavarande ämne bl ifvit remitterad till Kongl Krigs-* och KummarCollegierne, hafva berml e Kongl. Codegiers underdåniga u:låtaride deröfver i början af år 1820 inkommit, att detsamma blifvit samma år i Rikets allmänna Ä enders Beredning föredragit och derefter hos Kongl. Majit i StatsRådet i underdånighet anmält; att Kongl. Majit, då Col egierne varit af olika tankar rörande de lämpligaste sättet att verkställa ifrågavarande roterings jemkning, funnit målet böra hvil k till Riksens Ständers sammankomst, ocl) att Ko gl. Maj.ts nådiga skrifvelse rörande detta ämne snart är att förvänta. Jag anhåller ödmjukast, att de af mig nu lemnade upplysningar matte få åtfölja Herr Öfverste-Lieutenant von Heijnes anförande tili det Utskott, hvartill detsamma kan blifva remitteradt, Nso 6. Friherre af Nordin, Carl Johan t
D. Ränta 3 .5 procent ä de Obligatio ner pa 1,941,040 R:d som en ligl Riksens Ständers Beslut komma att Utfärdas utgör , 98,620 AmortitzemenlS fond för berörde Obligationers inlösande s 2 proCent » - Z9,442 Riksgälds«Lontoiret — st Bi lagorne Litt. E. — EZ?. — E <b. — Utländske skulden — Amalgams asbetalningar, Räntor och Pri iner per medium 761,722 A Inrikes gälden ränta. - » Ärlig fond til! amorterande af den credit sedel, stock, som Contoiret sjelst bör inlösa Ärlig aflöning och öfriga tltgister 42.000 9,6Z5 Z00,002 Transport 158,040 r,rn,Z37 r,96A,Z77 Z64 Den 7 December. Ränka ä de 250,000 R:dr. af s. d. Konungens Fadergaftvo medel, som till kriget blifwik anwande » 5 proCent 12,502 D:o för de izi.ooo R:dr. hwartill Haga Lust Slott och Park smil Pollffa noden blifwik i Bonptekningen upragne s s proCent « - 6/550 — Dw ä Riksens Ständers Gäfwa af 88,888 R^dr. 42 st. 8 rst. till Hennes Maju Drottning IHsäneL Oorotbea gVilbsImina wid Igso ärs Riksdag 3 6 proCent §,333 ^6 - D:o ä en lika qaswa till Hans Kongl. Höghets, d.
Holms motion, angående en förändrad redaction af t §. 23 Caj). ÄrfdaBalken, och Herr Cl. F. Egnells motion, angående förändrad redaction af 67 i Kong], F01 ordningen den 25 Junii i83o, eller om återställande af Konungens Befallningshafvandes domsrätt i bränvins-minuteringsmål, jemte det yttrande Herr S. Rubin, i anledning af nämnde motion," afgifvit; samt till . * Allmänna Besvärsoch Oeconomie-LJtskottet: Herr C. U. Hallgrens, angående Gårdfarihandelns upphörande, afgifna motion, jemte hvad dervid tillagdt och anmärkt blifvit. S. P, Med ogillande af den inbjudning, Högvördige PresteStåndet uti 3:dje punkten af dess Protocolls-Utdrag, den 2 1 sistlidne Januarii, angående medel för Biksdagskostnadernes förminskning, meddelat, fann BorgareStåndet dess Protocoll vid innevarande Riksdag skola skyndsamt till trycket befordras; och i sammanhang med de beslut, som Ståndet, för verkställigheten deraf, fattade, remitterade Ståndet till StatsUtskottet, att utlåta sig öfver det förslag, att någon annan redovisning för Ståndets Protocoll Ståndets Secreterare icke åligger, än att, i den mon tryckningen fortgår, aflemna upplagan, efter inneliållning af de för Ståndet behöflige exemplar, till Riksgälds-Contoret, som föranstaltar ora praenumeration och utdelning till praenumerantcr emot det pris, som fastslälles, samt redovisar så väl härföre, som för hvad derefter af hela upplagan öfverblifver. Från Hedervärda Bonde-Stånuet.
Lag samma vare, då bränvin blifvit vid minuthandel till mindre belopp ån en kanna utborgadt. § 34. Byteshandel med bränvin vare lika med brånvinsförsåljning ansedd § 35. Bränvin, som år försatt med något för helsan skadligt ämne, eller som icke år renadt. från finkelolja, eller hvars styrka icke uppgår till minst 46 procent, får icke vid minuthandel eller utskänkning till salu hållas. § 36. Då bränvin sändes med fartyg saltsjövågen ifrån tullplats, hvarmed förstås stad, köping eller landthamn, der tullkammare eller, under inspektor eller uppsyningsman ställd, ståndig tullbevakning finnes, bör tullförpassning brånvinet åtfölja samt kåi-len med tullförsegling vara försedda; dock inbegripes icke härunder skeppsbesättnings förråd, räknadt till 2 kannor på man. Förpassning å bränvin må ej af tullkammare utfärdas, innan afsåndaren aflemnat tillverkarens, under edlig förpligtelse utgifna bevis, att brånvinet år af honom å uppgifvet ställe tillverkadt. 32 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 119. Sådant bevis bör åtfölja bränvin, då det föres emellan inrikes orter, antingen sjöledes från skärgård eller i större parti ån 60 kannor. Vid införsel och transport af utländska brända eller distillerade spirituösa drycker gålle, hvad särskildt derom stadgas. § 37. Med undantag af den i § 35 meddelade föreskrift om brånvinets rening och styrka, skall hvad i denna förordning år stadgadt om minuthandel med eller utskänkning af bränvin gälla afven för sprit samt andra brända eller distillerade, ineller utländska, spirituösa drycker, äfvensom för drycker, hvilka åro dermed tillagade. § 38.
- riser l Fbrtjinste Allni. Noimveautd5 r f ä h siisongen. Sarskildt ftir rekommendera mitt stora lager af ' w r el sv&amp;-k * för Pelskappor ' med därtill passande öfvertyger. F Br. kapitalister, sarskildt fruntimmer, liar det länge varit ett Önskiiingsin %l a t t kunna öfverlämna vården af sina värdepapper och skötseln a f sina affärer %t någon person eller institution, som med absolut säkerhet förenade piinktligliet och noggrannhet i utförandet af det anförtrodda uppdraget äfvensom prisbilligliet. E n såditn institution ä r Stockholms Enskilda Banks Notariatafdelning (I; ii !Zn Nyygntan 27, ' expeditionsfid 10-4), soin under garanti af Stockholiiis Eliskildn Bank åtager sig vhrd och förvaltiiing af ensltilda personers och kassors värdepapper. Om en person hos Notariatafdeliiiiigeiz deponerar obligatioiier, inkasserar Notariatafdelningen vid förfallotiderna kuponger och tillhandaliåller deponenten influtna medel. Vidare efterser ~otariatafdelningen atlottningar af obligationer och underrättar deponenten i god tid, ifall en denne tillhörig obligation blifvit utlottad, samt Iiimnar förslag till ny placering af det ledigblifna kapitalet. Oin inteckningar deponeras Iios Notariatafdeliiingen imderrättar Notariatafdelningen gälaenaren därom a t t rantorna å inteckningarna skola till afdelningen inbetalas, Iivarefter de medel, som iiiflpta, till deponenten .. redovisas. Vidare tillser Notariatafdelningen a t t inteckningarne blifva i vederbörlig tid förnyade. Om en Iios afdelningen deponerad inteckning genoin imderlaten fönlyelse skulle förfalla, ersiitter Stocklrolms .Enskilda 13tlnk därigenoin, uppkommen skada. Förvaringsafgift: 50 öre för å r pr 1,000 kronor af depositionens värde, dock ej under tv&amp; kronor.
Råneo, benämnes ”Riksdaler c) Riksdalern indelas uti 100 lika delar, och hvar och en sådan del benämnes ”Cent t1) då i författningar, aftal, räkenskaper, skuldsedlar eller skrifter af hvad slag som helst, hvilka efter viss bestämd tid utfärdas, benämningen Riksdaler” förekommer, så förstås dermed alltid den i punkten Litt. b. här ofvan omförmälde Riksdaler, hvaraf en är lika med l/i:dels Riksdaler Silfver. 8 Banco-Uhkottett Betänkande, N:o 15. 2:o Silfvermyntet: A. CJtmyntningen: De serskilda Silfvermynten torde böra utmyntas, som följer: a) Ett om 4 Riksdaler Silfver Silfver Banco Silfver — 1/6 R:dr eller 8 sk. Banco R:gs. På det att värdet af det silfvermynt, som hädanefter kan komma att utmyntas, må kunna med lätthet utrönas, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att endast den nu föreslagne myntoch räkne-enhetens valeur må å berörde Silfvermynt utsättas, dock så, att å de 3:ne första upptages allenast värdet i Riksdaler och å de 2:ne sistnämnde blott valeuren i Cents; samt dels att den ena sidan, åtminstone å de minsta 2:ne Silfvermynt-sortenie, endast måtte upptagas af myntets valeur; B. Skrot och Korn, Enligt nu gällande Mynt-Ordning, skola alla förestående silfvermynt innehålla 3 delar tint silfver mot 1 del koppar, och sålunda vara 12-lödiga, under förbehåll likväl af de, jemnlikt samma förordning, tillåtna renjedia, nemligen: på 4 Riksdaler-stycket, deraf 25
Genom verldens Frälserman! Om Du, Gud, ditt verk vill pröfva, Låt det i Din mildhet ske, Att ej medgång oss må söfva, Motgång ej förtviflan ge: Led oss ej på glatta branter, Om Du ej styr våra fjät: Hjelp oss se på alla kanter Blodets giller, verldens nät! I hvar vrå förderfvet följer Det upplysta, svaga djur; Ja, vår ovän mest sig döljer I oss sjelf’, i vår natur: Fräls oss från så mycken plåga, Du, som allt vårt inre vet; Och låt gnistan, slutligt, låga Af Ditt ljus, Din herrlighet! Tidens och Kärlekens Träta. Högst upp i fjäll, der dagen är kort, Nedsatte sig Tiden att hvila. Troppar af Ändringar sände han bort, Som skulle kring jordklotet ila. Skrynkor i anletet, frätande tand, Och vingen färdig i flygten, Glafven och svärd han höll uti hand; Och kring flögo tusende Rykten. Somliga bådade Konungafall, Och somliga segrande Ständer; Somliga Frihet och Riksdaga-skall, Och somliga trälande länder. Der lågo riddare-pansar i kras, Der kragar och söndriga skrifter; Städer och slott, som krossade glas; Och fänad i helgade grifter. Rätt som han satt, en mysande Pilt Flög ned ifrån glänsande salen: Kärlek han heter; och färdas så vildt, Att somlige tro honom galen. ”Se”, sade Gubben, ”ljuflige gäck, Den myndiga resa jag vandrat! Se, huru jag, med välde och skräck, Det stadiga Sverige förandrat! Knappt synes nu den frejdade Nord, De fordom mognande bjessar, Adliga sinnen och bergfasta ord, Och segrares lagrade hjessar. Så hafver jag lärt svänga min glaf; Dygd, starkhet, för mig måste vika! Fordomdags Svear ä’ redan i graf; De nya jag skapat olika”. Kärleken, af slikt skrytande vred, Sad: ”Nej! mina dyrbara bygder Blifva ifrån din frätning i fred; Och än lefva götiska dygder. Åldriga stammar ha grenar och saft; Ännu finnas gnistor i mörjan,
Jag har således ansett åtal böra anställas, efter hvars utförande Kongl. Svea Hofrätt, genom utslag den 6 Mars 1851 sig yttrat, att ehuru ett vittne, i öfverensstämmelse med Murarelärlingen Bergströms angifvelse, på ed intygat, att Wulff och hans Hustru vid åtalade tillfället gemensamt tillfogat Bergström tjugusju slag i hufvudet och två gånger skuffat honom i ryggen; vid hvilket förhållande och då de tilltalade angifvelsen bestridt, sådan händelse här varit för hand, som enligt 17 kap. 29 § Rätteg.-balken för ådömande af värjemålsed förutsättes; likväl och enär vid pröfningen af målet jemväl bordt tagas i betraktande öfriga härvid förekomna omständigheter, i hvilket afseende Kämnersrätten dels såsom förringande trovärdigheten af vittnets utsago anmärkt, att bemälte vittne, som på sin ed tagit, att Wulff och hans Hustru under det samtida våldet gemensamt tillfogat Bergström ett bestämdt antal af 27 slag, icke kunnat uppgifva, i hvad mån Wulff eller Ifustrun utdelat ett eller flera af dessa slag, äfvensom att, oaktadt så betydligt våld skulle blifvit Bergström på hufvudet tillfogadt, någon åkomma deraf ej följt, dels ock åberopat, att då målet varit af ringare beskaffenhet, Kämnersrätten jemväl på denna grund ansett värjemålsed icke lämpligen äga runi; alltså och med afseende å hvad af Kämnersrättens Ledamöter sålunda till förklarande af det anmärkta beslutets tillkomst blifvit anfördt, tunne Kongl. Hofrätten, att vid fattandet af samma beslut sådan felaktighet icke kunde anses hafva föreiupit, att Kämnersrättens Ordförande och Ledamöter derföre gjort sig skyldige till ansvarspåföljd, utan blefve de från påståendet derom frikände. Då detta utslag stödjer sig på en i min tanka origtig uppfattning af den bevisningslära, som i svensk lag är antagen; har jag trott mig icke böra låta samma utslag vinna laga kraft, utan deröfver anfört underdåniga besvär.
Sådana dubbla beslut förekomma rörande punklerne N:ris 3, 38, 47, 48, 52 och 70 af Utskottets betänkande; 2:o att jag icke ansett Hof-Canzleren vid föredragning i Siats-Rådet af tryckfii hets-mål, eller tidnings-indragningar hafva bordt betraktas såsom en Konungens Rådgifvare i dessa mål, och att således ingen anmärkning bordt af Constitutions-Utskotlet emot honom, minst mot honom ensam, i punkten N:o 17 af Betänkandet, kunna riglas. Hof-Canzlers-Embetet var, såsom en mot tryckfrihets-missbruk vakande skyddsmakt, underordnadt Konungens Conselj. Tidnings-indragningar, af Hof-Canzleren beslutade, måste, enlig 4 §. 8 morn. Tryckfrihels-förordningen, underställas Konungens pröfning, och deras fastställande eller upphäfvande egde Hof-Canzleren i Siats-Rådet hvarken tilleller afstyrka. Skulle således anmärkning, hvartill dock jag icke hemtat fog af 107 §. Regeringsformen, i afseende på berörde indragningar göras, så bade den bordt ställas emot de Konungens Rådgifvare, Slats-Secreterare och Slals-Råd, som tillstyrkt gillandet af den för tillfället dem subordinerade Embels-myndighetens, Hof-Canzlerens, åtgärder. Denna åsigt af sistnämde Embetsmans förhållande i Tryckfrihets-mål till sina Colleger, i öfrige Regerings-ärender, styrkes ock af det oanmärkt lemnade förordnandet för en tjensteman i Hof-Canzlers-Expeditionen att, utan deltagande i Konungens Conselj, på någon tid förvalta den till Tryckfrihetsmål hörande delen af Embetets funetioner; 3:o att då den Embetsman, som i Cominando-mål Konungen råd gifvit, endast finnes omförmäld i 106 icke i 107 §. Regeringsformen, sisilia inda §. icke kan, förrän ändring deruti tillkommit, emot denna Embetsman tillämpas.
Under den tid, som det hoga priset gällde, gjordes elt och annat försök att som Svensk leverera från Österbotten iulureudrejad saltpeter, men vanda ögon sago straxt skillnaden mellan den Svenska och Finska, så att försöken misslyckades. Jag har under de seduare somrarne haft tillfälle att göra besök på ett krutbruk och sett den saltpeter, sorn der levererats, vid elt tillfälle ibland andra, dä en stor post deraf anlände ifrån Korrock Westerbotten. Oaktadt saltpeter ej får casseras, dä dea icke innehåller mer än 2 ft oarter på Ltt, och således mäste mottagas med nämnde qvantum oart, som rabatleras, och ehuru krutbruksägaren icke underlät att stå på eget bästa, befans likväl varan i några fastager sä ren, att han för dem ej kunde fordra någon rabatt. Det torde således befinnas, att det ingalunda saknats anstalter för uppdrifvande af denna näring, och derföre torde det ock vara så mycket olämpligare alt göra framställningar i sådan syftning hos Regeringen. Alt lill en regering säga: vi önska att något mätte göras i en sak, i hvilken den gjort allt hvad göras kunnat, det är, lindrigast sagdt, mindre hölligt, och framställningen må göras i huru lindriga termer som helst, sa iunefallar den dock en reprimaude, som Regeringen icke förtjenar. Jag hemställer derföre om afslag pä denna punkt af betänk. Hr af Harmens: För min del vet jag icke, huru man kan draga den slutsats af den föreslagna und. skrifvelsen, som den siste värde talaren gjort. Betänk, innehåller, i afseende på den ifrägavar. skrifvelsen, ingenting om den förflutna tiden; men i föreg:de delen af denna punkt linnes en relation om på hvad puukt saltpeteruäringen i värt land sig befinner, hvilket förhållande bar synts böra påkalla någon åtgärd, helst detsamma af R. St:s Revisorer blifvit anmärkt. Vi finna, att under en ganska kort lid har saltpetertillverkningen inom Sverige så betydligt aftagit, att en brist af 7 till 8000 L« årligen uppstått.