Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han beskref den sjukes lidanden med ord från hans egen mun: de långa nätterna, då han vred sig i obeskrifliga marter — och sjelfmordstanken kom krypande i mörkret, frestande honom att söka lindring, befrielse. — »Det hvilar en förbannelse öfver Tysklands diktare!» Och när hon med tårar i ögonen sporde efter orsaken till Heines lidanden, kysste han hennes skälfvande läppar och svarade henne med Heines egna, vemodiga ord: »Kvinnorna! Se bara på dem! Hur blomstra de icke! Det är blommor, som icke skadas, hvarken af solens brännande strålar eller af nattens kalla dagg. I deras kalkar berusa sig tusentals fjärilar, men doften svinner icke ändå, och färgerna slockna icke. Det blir höst; blommorna prunka ännu lika sköna — men någon fjäril ser man icke längre till.» Om Heine tycktes hon aldrig få höra nog. Oupphörligt ledde hon samtalet in på sin älsklingsdiktare. Hon ville veta allt om honom, hvarje minsta småsak, hvarje ord, han talat. Och Meissner skildrade gång på gång med sympatiens varmaste ord sin döende vän och mästare, skildrade hans bleka, lidande ansigte, skildrade det underbara leendet, som ständigt lekte i hans munvinklar — ironiens ytliga leende, som glittrade öfver en guldgrund af hjertegodhet. Ofta när han såg henne sitta der vid sin sida, med flammande kinder och glänsande ögon, lyssnande andlöst till hans berättelse, kunde det komma öfver honom en stickande känsla. Det föreföll honom som om han sjelf krympte samman under sin skildring och som om hennes intresse samlades kring honom endast och allenast för de stormäns skull, som han stått i beröring med. Då hände det, att han plötsligt lutade sig fram emot henne, såg henne in i ögonen och sade: »Hvem älskar du mest, Heine eller mig?» Och hon svarade, småleende skälmskt: »Dig — ty dig har jag.» Så slog hon sina armar kring hans hals och tryckte sig häftigt in till hans bröst. Han såg henne tankfullt, forskande in i de blå ögonen: »Du hör till det slags kvinnor som älska literaturen så högt, att de måste skänka sin kärlek åt någon af sitt lands diktare.»
I verkligheten tedde sig dock dylika inbillade sjukdomar, då som nu, sorgligast för familjen, och det torde just ha varit allmänhetens skarpa syn för den ohyggliga själfviskhet, hvilken beherskade dessa » sängvaktare », som gjorde, att man hyste stor vedervilja mot dem. För några och trettio år sedan kom jag att besöka en sådan egoist; det var en hustru, som då hade legat tretton år till sängs. Hon låg där i en massa mjuka fjäderbolstrar, fet, röd och blomstrande och lät passa upp sig, » ty hufvudet kunde hon rakt inte lyfta i vädret ». Emellertid greps mannen, hvars lif hon gjort glädjelöst, slutligen af förtviflan, så att han en dag sökte förkorta sitt lif. Någon kom dock och ryckte knifven, hvarmed han skurit sig i halsen, från honom, och vid de rop om hjälp, som denne person uppgaf, for — hustrun upp ur sin goda säng, och från den stunden vardt hon frisk. Det vill säga, hon vågade ej mera lämna sin tungsinta man ur sikte, utan måste för den skull försaka sitt förra lättjefulla lefnadssätt. » Gör dig själf intet ondt, » var ett af de bibelord, som tidigt inplantades i barnen och än ytterligare inskärptes genom den allmänna fasan för själfmord. Denna fasa hade sin djupaste grund i det religiösa åskådningssätt, som varnar och förbjuder människan att okallad och objuden inträda i en annan värld. Till denna kristliga uppfattning sällade sig dock äfven folktraditionen, som förtäljde om uppenbarelser af » själfspillingars » andar, hvilka ej hade något rum att hvila på under den tid, som skulle hafva återstått dem af deras jordelif. Själfspillingen hölls för att vara den störste och tillika föraktligaste af alla brottslingar, ty icke nog med att han själf förverkat Guds nåd genom att egenmäktigt bortkasta sitt lif, bringade han dessutom sorg och skam samt kanske fattigdom och nöd öfver sin familj, hvilken det varit själfspillingens plikt att skydda, stödja eller glädja efter bästa förmåga.
Betänkande N.o 33. ■ville besinna den stora skilnad, som eger rum emellan desse lyckligare lottade länder, der jorden är lättbrukad och gifvande utan att fordra serdeles arbete, och der många och folkrika städer finnas på ringa afstånd ifrån hvarandra, samt det folkfattiga, med få och föga betydande städer försedda Sverige, hvars jordbruk är ojemförligt mycket mödosammare, och som derför fordrar all den arbetskraft, som deråt kan egnas och som i närvarande förhållanden icke bör gifvas en främmande och på detsamma menligt inverkande rigtning. Denna stora skilnad gör, efter min öfvertygelse, att det icke är rätt lämpligt, att i förevarande fall åberopa andra länders exempel. Hvarje lands oeconomiska lagstiftning mäste ytterst hvila på dess mer eller mindre föränderliga localförhållanden och häraf kommer, att, hvad som för det ena landet kan vara gagneligt, är för ett annat skadligt. Kan man lika lätt, som man efter nya theoder skapar nya lagar med några penndrag förskaffa Sverige en mångdubbelt större folkmängd och ett tredubbelt större antal städer, än det nu eger, skulle jag icke ett ögonblick tveka att erkänna satsens tillämplighet, och jag skulle vara benägen att tillstyrka den mest obegränsade näringsfrihet, om jag kunde öfvertygas, alt populationen i bredd med allmän välmåga derigenom skulle ökas, oaktadt alla de binder, läge, climat och andre naturförhållanden lägga i vägen. Beträffande åter frågan, huruvida de vid 1823 års Riksdag upprättade förslag i öfrigt eller i afseende å stadsmannanäringarne, så framt denna benämning hädanefter skall ega någon betydelse och tillämplighet, må befinnas rigtiga eller icke, så företer sig sjelfmant den anmärkning, att förslaget till Handtverks-Ordning icke nog bestämdt uttrjrcker den grundsats, att hvar och en, som i stad idkar handtverk, bör vara burskapsegande borgare och således icke undanröjer anledningarne till den i senare tider med allt fog förda klagan öfver intrång i borgerliga näringarne af personer, hvilka utöfva desamma, utan att fullgöra borgarens reela och personella prasstationer.
Denna skiljaktighet i beräkning, härrörande deraf, att Rikets Ständer vid denna Riksdag antagit förhöjda beräkningar af Tull-inkomsten med 4°o>ogo R:dr och af Bränvins-skatten med 3:10,000 R:dr,. eller tillsammans 720,000 R:dr mera än Stats-Utskottel först upptog, är väl till siffran rigtig och äfven i verkligheten (rån och med år i836. Men som de nya Författningar om Tulloch Bränvins-afgiflerna, hvarpå den beräknade tillökningen i Stats-Verkets tillgångar grundar sig, icke komma att vinna tillämpning förr än ifrån och med nästa år, så uppstår derigenom uppenbarligen för innevarande år en verklig brist i Stats-Verkets tillgångar, svarande emot beloppet af ”berörde tillökning eller 720,000 R:dr. Vid detta förhållande, och då, genom saknad af denna summa, svårigheter i Stats-Verkets utbetalningar, ledande till betänkliga följder, skulle uppkomma, på satt Kongl. Maj:ls och Rikets Stals-Contor, i dess bilagde underdåniga skrifvelse, anfört., kan Kongl. Maj:t ej undgå att fästa Stats-Ulskottels synnerliga uppmärksamhet på angelägenheten deraf, Bihang till R. St. Usta Sami, i.sta Afd. 17-.de Kongl. Maj.ts Ndd. Skrif velseN.o yy. att Riksgälds-Contoret varder ålagdt och försatt i tillfälle att, i raon afbehofvet, inom detta års slut tillhandahålla Stals-Verket denna, af en missräkning i tillgångarne för året härflytande, tillfälliga hrist, för så vidt den ej kan af tilläfventyrs ingående behållna öfverskoltsmedel å Stats-Yerkets inkomster godtgöras. Kongl. Maj:t förblifver Stats-Utskotlet med Kongl. Nåd och Ynnest välbevågen* Datum ut supra. CARL JOHAN. C. D. Skogman. Utdrag af Protocollet öfver Handelsoch FinanceÄrenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 11 April 1835.
St., utan ett eller annat serskildt Stånd tillgjordt. På dessa förenade skäl får jag vördsamt anhålla om propos. på återremiss. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Efter hvad mig synes har Exped.Ulsk. i första hand upptagit och behandlat en af R. St. icke pröfvad eller afgjord fråga. Exped.Utsk:s åtgärd måste inskränka sig till alt uppsätta förslag lill de underd. skrivelser eller de §§ i Riksdagsbeslutet, som äro en följd af R. St:rs beslut, men alldeles icke att skrifva en historik öfver hvad vid riksdagarne sig må hafva tilldragit. Sistnämnde förhållande synes mig likväl inträffa med ifrågavarande förslag. Det är icke något R. St:s beslut att Borgareoch BondeSt:n hafva velat göra det och det, utan R. St:s beslut är sammanfattningen af hvad samtlige RiksSt:n gemensamt stadgat och beslutat. Skulle man nu sväfva i ovisshet om hvad resultatet är af de serskilda Ståndens beslut uti ifrågavar:de hänseende, så tillhör handläggningen af den frågan, så vidt jag kan fatta, icke Exped.Utsk., utan Const.- Ulsk., som inkommit med sjelfva betänk., ronde granskning af 368 Den 22 Augusti. Statsrådens prot. Det skulle, efter hvad jag vill förmoda, icke falla Exped.Utsk. in alt företaga sig att söka sammanjemka de olika meningarne i en fråga, som anginge Statsregleringen eller sora rörde något annat Ulsk:s handläggning. Hvarföre skall då Exped.Utsk. utöfva en sådan rättighet i afsende på Const.Utsk. Jag kan icke tro, att det kan vara grundlagens mening att nya beslut skola tillkomma på förslag af Exped.Utsk. Så skulle emedlertid nu blifva händelsen om Exped.Ulsk:s upgjorda förslag till voter:spropos:r antoges. R. o. Ad. har aldrig yttrat sig om, huruvida del vore att anse såsom R. Sl:rs beslut, att Borgareoch BondeSt:n hafva gjort på sätt, som här är nämndt, eller att något härom skulle införas i Riksdagsbeslutet.
* ” Tartuffe ” har sedan ofvanst&amp;ende skrefs visats i Stockholm.blandade i högen af dilettanttäflor och elevarbeten uppe på “ föreningarne “. * Men, invänder man, en gång om året borde väl ändå det allra bästa som målas eller som modelleras vara att se i rikets hufvudstad, och det vore på hösten, då staten inbjuder alla konstnärer till täflan om att få sina. arbeten köpta af museet. Det borde väl vara målarens högsta önskan att få sin tafla att stanna på museiväggen som prof på den insats, han förmått göra i fosterlandets konst. Äf-ven om staten skulle betala mindre än hvad enskilde mece nater förmå — det gör till exempel franska staten, — så borde väl äran att få sälja till kommunen uppväga skilnaden i priset. Ja, så tycker man. Men svenska staten, som årligen köper in konstverk, går dervid till väga på ett ganska underligt sätt. I stället för att välja bland allt, som ställes ut, och tE^ga det bästa deraf — franska staten gör hvarje år en razzia på salongen och förekommer oftast de privatpersoner, som spekulera på konstverken — så bjuda vi konstnärerna att på bestämd dag lemna in de konstverk, som de äro hågade att aflåta till museet. Dessa konstverk ställas då upp till allmänt beskådande och utgöras af ett par ungdomsarbeten, af några danska eller norska taflor och af ett par dilettanttaflor, hvilka naturligtvis ej sky att tränga sig upp på museet, kanske derför att der finnes åtskilligt förut af samma s&amp;g. Bland de insända konstverken utväljas de, som anses bäst och hvilkas pris ej är allt för högt. Inga andra taflor, som målats i riket komma i fråga att inköpas af staten, vore de än aldrig så goda. Det är sällan en mästare bryr sig om att skicka en tafla till museets inköp. Han har den ofta bestäld af någon enskild person eller får han sälja den i utlandet, der han bor.
I Revisorernes tanka vittnar denna försäljnings-åtgärd om mindre god hushållning, då, efter hvad kändt är, för gammalt jern vanligen betalas 24 till och med 32 sk. LU. samt de försålda effekterne, ehuru för sitt ändamål förbrukade, säkerligen kunnat fördelaktigare användas genom deras omarbetande till andra behof, hvilka icke heller uteblifvit, ty, enligt hvad räkenskaperna tillika utvisa, hafva kort tid efter den hållna auktionen diverse jernmaterialier måst för fästningens behof uppköpas, hvilka betalts med 2 R:dr 5 sk. till och med 4 R:dr 12 sk. per LU. Likaledes har det fästat Revisorernes uppmärksamhet, att åtskilliga inköpta Orsa-slipstenar om 24-tums diameter betalts med 24 R:dr 39 sk. stycket, ehuru det vanliga priset för' sådana är 7 å 8 R:dr”. På grund af denna anmärkning, sorn dock icke blifvit af Revisorernes pluralitet godkänd, och då det derjemte skulle inträffat, att 63 hyflar blifvit försålde för 4 sk.; hvaremot hyflar inköpts för dels 3 R:dr och dels 2 R:dr 47 sk. stycket, och således 21 för omkring 60 R:dr, utan att, motionären veterligen, auktionen varit utlyst eller offentligen kungjord, samt det vore att befara, att flera dylika exempel på hushållning i smått med effekter, som uppköpts för de medel, Rikets Ständer anslagit tili fästningsbyggnader och krigsmateriel, skulle kunna uppletas, har motionären, med afseende derjemte å de af Rikets Ständers Revisorer vid granskning af Krigs-kollegii Foi tifikations-afdelnings räkenskaper för åren 1847 och 1848 gjorda anmärkningar, föreslagit en underdånig skrifvelse, med begäran om åtgärder lill förekommande af dylik hushållning i framtiden. I afseende härå har Utskottet inhemtat, att sedan Rikets Ständers år 1853 församlade Revisorers tredje afdelning uppsatt ofvanintagne för - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 201.
2,271 732,250 — 1,914 586,530 Stadsmanna-Näringar 342 318,770 366 320,850 Embelsoch Tjenstemän . 312 202,040 — 350 211,890 Diverse Personer 59 14,600 — 1 1- 57 13,030 2,984 |l,267,6601- |-| 2,68711,132,.3501 Revisorernes Rerätt. äng Bankör erhet. 50 Sammandrag öfver de till Malmö Låne-Kontor för Utlåning, dels under Omsättningsrätt, dels på Publika Papper, upplåtne Fonder, hvardera rörelsens afkastning för åren 1845 och 1846 saint huru Låne-Kontoret densamma användt. Diskonten eller utlåning med Omsättningsrätt. S k u 1 d. Till Depositions-Afdelningen för begagnad t Kre1,046,850 ditiv — - 834,900 Utelöpande assignationer på Banken Inkomst. Räntor: a) innehållne vid utlåningen. Skuld. Till Låne-Afdelningen för begagnadt Kreditiv 10,000 10,000 Tillgång. Kassabehållning 2,000 — - 2,000 - — Hos Depositions-Afdelningen innestående . 8,000 _ - 8,000 Sgr. 10,000 10,000 Fördelning på Distrikter, Näringar och Yrken af de från Malmö Lånc-Kontor utgifne Nja Lån på namnsäkerhet med Omsättningsrätt, enligt gjorde anteckningar. Antal. S Lim jn a. Antal. Summa. Distrikter. Jordbrukande utom Bonde-Ståndet 115 141,550 67 99,910 „ inom Bonde-Ståndet 687 296,130 389 167,660 Fabriks-Idkande 12 11,080 13 13,900 Handlande.
Författningssamling ang. Arméen, b. 14 Oct. b. 10 Oct. angående fortsatt utgifvande af — 4 2 23 — b. 7 Oct. g. 3 Oct. Förliknings-komitéer, om inrättande af, m. m — 7 2 55 — b. 3 Mars b. 2 Mars b. 3 Mars g. 2 Mars Förmyndare-kammaren i Stockholm, om ändring i Kongl. Instruktionen för — 8 — 96 — b. 16 Juli 20 Juli 20 Juli 11, 25 Juli 113 63 Försvarslöse, om tillägg till Kap. 2 § 6 mom. 1 af Kongl. Förordn. den 29 Maj 1846 om — 7 2 36 — b. 7 Oct. b. 14 Oct. h. 10 Oct. b. 14 Oct. Förteckningar å sakfälde eller under framtiden stälde personer, om ändrade föreskrifter i afseende på aflemnandet till presterskapet af — 8 — 28 — b. 11 Febr. b. 4 Febr. b. 4 Febr. g. 4 Febr. Förtultning af varor som från Norrige införas, om upphäfvande eller modifiering af föreskrifterne om — 5 1 7 b. 1 April b. 28 Mars g. 1 April g. 21 Mars — 2-1 — £. W 5 | BondeN:o N:o | Sid. Adeln. Ståndet. ståndet. N:0 1 Y Garnisons-församlingarne i Stockholm, om anskaffande af Gudstjenstsoell Skole-lokaler för 8 — 8 — b. 28 Jan. b. 21 Jan. b. 21 Jan. a. 24 Jan. 16 63 Garnisonssjukhuset, om anställande af Prest vid Allmänna 4 2 38 — b 18 Dec. b. 21 Dec. b. 18 Dec. g. 19 Dec.
Maj afgifna Betänkande dels om ändring uti tiden och sättet för Markegångs-Taxornas upprättande m. m., dels ock angående jemkning uti de 712 Den 7 Juli. de Tiondeoch Rentegifvare emot Indelnings* hafvare och Räntetagare åliggande skyldigheter, jemte samma Utskotts den 39 sisth Juni afgifna förnyade utlåtande i berörde ämne, beslöt Prest» Ståndet att gilla och godkänna hvad Utskottet uti berörde Betänkande yttrat och tillstyrkt, dock med undantag af Utskottets förslag, att de årliga Markegångs-Taxorna skola upprättas inom de 5 första dagarna af November månad , hvilket Förslag blef ogilladt af Prest - Ståndet , som ansåg Markegångssättningen böra förrättas på den tid, sorn Kongl. Förordningen af den 1 October 1810 utstakar. Ut supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist* SD. Efter öfverläggning om Bevillnings-Utskottets Betänkande , rörande Allmänna Bevill* ningen , blefvo de af Utskottet deruti föreslagna grunder af Prest - Ståndet godkända, med förbehållen rättighet a'tt utan hinder af berörde bifall vid Projectet till'Bevillnings - Stadgan göra de anmärkningar, hvartill Ståndet under granskningen deraf kan finna sig befögadt. Ut supra. Ex Protocollo J. V. Almqvist. S. D. Efter uppläsande af Constitutions * Utskottets Memorial: 1:0 I anledning af Kongl. Maj:t Nådiga Proposition rörande tillägg uti Regerings - Formens 81 §■ • 2:0 Rö» Den 7 Juli. 713 2:0
St:r uti deras underdåniga Skrifvelse, angående regleringea af nämnde.Titel, förklarat, att ”sorn någre sådane Af”gifler för de Slott och Recidcncehus, som af ålder. Bctänkanden, N:o 213. 4oi ”tillhört Staten, icke erläggas, samt icke eller skäligen kunna äga rum för de i senare åren till Resi”dencehus i någre Län inköpte Egendomar, enär de”samnia genom detta inköp förvandlats till Publika ”hus, för hvilka altså böra åtnjutas de friheter och ”förmåner, sådane i allmänhet åtfölja, B. St:r ej el”ler funno något anslag å Stat för så beskaffade af”gifter kunde beviljas;” K. M:t derefter icke allenast uti Nådig Skrifvelse till KammarCollegium och StatsContoiret af den 29 Jan. 1824 förordnat, att fordrade Afgifter till Stad för de inköpte Itesidencehusen i Carlstad, Carlskrona och Nyköping icke böra hvarken för Kronan eller Boställshafvaren äga rum, annorlunda, än för LandshöfdingeB.esidence-husen i Allmänhet blifvit utgjordt, utan äfven, med tillämpning af samma Stadganden, under d. i3 Dec. 1826 afslagit Förvaltningens af Sjöärenderne gjorde underd. hemställan ora erläggande af Brandvaktsafgift till Carlskrona Stad för Kronans därvaraude Hus och Tomter, hvarigenom nu saken kommit i det märkvärdigt besynnerliga skick, alt, oagtadt senaste R. Stms vägran, att enligt K. M:ts Nådiga Proposition anslå medel för hvad K. M:t förklarat bora (utan att underställa detta R. Sl:rs afgörande) af Kronan utgöras, K. M:t dock låtit ej allenast hero vid R. Stms vägran, utan ock befriat Boställshafvaren för den på honom belöpande anparts utgörande, hvilket nu emedlertid medför för Nyköpings Stad densamma påföljd , sorn om ej allenast de K.
A) nuvarande Öfver-ståthållarens, Friherre Sprenglportens skrifvelse af den 13 sistlidne April, innehållande dels att, om än framdeles, i följd af det under byggnad varande cell-fängelsets i Stockholm tillkomst, samtöfver-ståthållare-embetets kanslis och polis-kammarens förläggande i samma hus i fängelsets granskap, jemte en ny brottmåls-lags antagande, fogatensgöromål kunde så förminskas, att de jemte Under-ståthållarens åligganden kunde medhinnas af en person, sådant likväl för närvarande icke vore verk ställbart, hvarföre Öfver-ståthållaren anhölle, att båda tjensterna tills vidare måtte bibehållas, dels att i öfrigt, i afseende å regleringen af tjenster och löner inom Öfver-ståthållare embetets kanslioch krono uppbörds-afdelningar , Öfver-ståthållaren icke funnit anledning förekomma till annan förändring i det dertill af hans företrädare afgifna förslag, än att då 12 exekutions-betjenter vore allt för otillräckliga för de oupphörligen tilltagande göromålens bestridande, samt exekutions-betjenternas sportler den sednare tiden betydligt minskats, i följd hvaraf biträde af extra ordinarie exekutions-betjenter ej eller kan såsom förut påräknas, lönerne för exekutionsbetjenterne inåtle blifva sexton oell bestämmas till 106 Rdr 32 sk. c) Bemälde Öfver-ståthållares skrifvelse af samma dag, deruti, med redogörande för hvad, som blifvit tillgjort för beredandet ff ökade anslag af Stockholms stad , såsom bidrag till utgifterne för poliskammaren utöfver nuvarande statsanslaget 15,000 Rdr, hvilket bidrag, deraf dock en stor del endast beviljats till 1848 års utgång, nu uppginge till 21,275 Rdr, utom aflöningen till 3:ne liskaler, anslag till expenser vid stads-fiskals-kontoret och hyra för de rum, som äro poliskammaren upplåfne, tillsammans 3,147 Rdr, jemte en på indragnings-stat uppförd lön af 66
Jag får upplysa, att en sådan varit satt, och att den till Hans Majit Konungen ingifvit sitt Betänkande; men ämnet år af den natur att detta ej kan komma till Allmänhetens kunskap. Angående sjöförsvaret, får jag nämna, att redan under f. d. Konungens tid, en Comitté var satt, sorn borde yttra sig rörande den vigtiga och mycket omstridda frågan om den stora Flottans nytta för Sverige. I denna Comitté, hvilken var sam - s56 Den 6 Martil, mansaft af sjömän och af de personer, som vörö mäst kände för kunskaper och skicklighet\ tiilstvrktes stora Flottans bibehållande. Jag tror att den sanna oeconomien består ej endast i att spara penningen, utan äfven i att vål använda den. Herr von Hartmansdorff, Augnst: Det skulle vara förmätet af mig* att vilja tala om den militairiska organisationen af sjöförsvaret, då det år ett ämne, som ligger utom min kunskapskrets. Pä samma grund, som den Grefve Lövenhjelm uppgifvit hafva varit skål för den nedsatta militaire Comittén, att ej meddela allmänheten slutsattserna af dess arbeten , tror jag äfven, att detta ämne icke bör utgöra föremål för öfverlåggningarne i en nationalförsamling, hvars handlingar tryckas. Men det år i anseende till kostnaden för de olika Flottornas anskaffande och underhåll, som. jag utbeder mig att få göra några anmärkningar. Det synes mig nemligen tvifvelaktigt huruvida fartyg skulle i Sverige kunna byggas för så godt köp, som flera Ledamöter påstått, enär virket måste köpas utifrån; emedan slutföljden af de undersökningar den förste värde talaren sjelf gjort, lärer vara, att föga eller alldeles otillräckligt virke för större skeppsbyggnad inom Riket finnes. För jemförelsens skull, torde det tillåtas mig, att uppgifva hvad fartyg kosta att bygga i våra grannriken. I Norrige, hvarest man bestulit att bygga en Fregatt af 56 kano \ ner» Den 6 Martil, ner, kommer flen, enligt kostnadsförslag att kosta något öfver 25i,5oo Norrska Specier, hvilka, förvandlade efter nuvarande cours af i R:dr 24 sk.
gift k. öfver henne ock framgent, när hon med sina föräldrar ^STRANDBERG .. hvad de mena med antik. Qå upp i skördar rika. borta i Kumla under det hvita kastanjeträdet, fc, » antika », ehuru vi tro, att de fruar, som köpa ditt hus så styr och ställ, zÅtt trefnad råder i ditt tjäll Chorseus. y. där. Låtom oss ena icke är hemtrefligt! för kunna! oss om, att det Det är ofta nog ett uttryck familjens önskan att briljera för vänner och bekanta, hvaraf följden blifver, att man i grunU l l a. den blott skattar åt Härden; med få ord sagdt är Y i l j a ä r a t t k u n n a * det mer anlagdt på effekt än på att vara smakfullt, stilfullt och nyttigt. — g. Behöfva rip olott med allvar verket an, Xy Biblioteket i hemmet. om du vill, du äfven Tian ' ZDitt strå till stacken söka. Bergström. {åjfåvlåra läsarinnor hafva sett lika många förmak veta, att dessa rum icke äro tarfliga, långt därifrån. Nutidens förmak iAr hemmets värld det ädla fält, ^Du odla skall och plöja. äro och om vi litet nogare gifva skola vi finna, att stilförbistring, man blandning och ej akt, de i allmänhet lida af en som vanligtvis ZPörvalta, väl i stort som smått, * De enkla verserna äro skrifna närmast med anledning af det tilltalande ämnet i den nyligen afslutade pristäflingen: » Huru skall kvinnan bäst kunna bidraga till höjande af familjens ekonomi? » och vilja vara ett litet försök att i bunden form uttrycka några hufvudvilkor för ett framgångsrikt sträfvande i denna riktning. För /: s anm. vi största delen både prydliga och luxuösa, men, Rocoeco du må vinsten höja. som till %&gt;e pund, som du att vårda fått, tÅtt man vanligen kallar » den bildade medelklassen »? Att de, som äro skyldiga att representera genom på » Utan literatur är lifvet död. » (Gammal sentens.)