Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag gillar den åsiglen att instämma med BorgareSt., just för att slippa en hop andra bestämningar, hvilka icke kunna vinna gehör. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att Frih. Hamilton till honom hemställt, att han måtte tillkännagifva sin mening i afseende på de olika beslut, som Ståndet skulle kunna fatta i den delen af frågan, sorn är af ekonomisk natur; men ijå man ännu ej från de särskildta Stånden erhållit prol.nldr., som tillkännagifva dessa Stånds mening och beslut, så kunde Hr Landtm, ännu hvarken fatta eller yttra någon öfver - Den 9 November f. m. lygi Ise, förrän han erhållit del af dessa beslut, flr Landtm, hemställde nu, 0111 icke R. o. Ad., innan discussionen vidare fort ginge, ville tillåta alt 1 §:n linge uppläsas, på det att öfvei läggningen malte hålla sig inom en viss krets, ilen nemi., soin bestämmes af ilen §, som för 11. o. Ad. löredrages. Gr. Horn, Claes Fredr.: Då Frih. Hamilton begärde alt Hr Frih. o. Landtm, matie tillkännagifva sin öfvertygelse lili det af Frih. Hamilton uppgifva afseende, så tyckte jag att ilen värde talaren med sin begäran hade för afsigt alt möjligen förkorta discussionen i delta ämne, hvilket skulle hero på en föreg:de talares yllrade åsigt, den jag för min del bekänner mig icke kunna dela, nemi. att uti denna fråga 2:ne Stånds beslut emot de tväime öfriga Ståndens skulle medföra den verkan, att den väckta /rågan förföll. Olyckligtvis äio i denna sik 2:ne frågor inblandade, nemi. ilen ekonomiska delen oell sjelfva beskatlningsfrågan. De äro så invecklede med hvarandra och hafva blifvit det genom Regerius propos:r vid alla de riksdagar jag bevistat, att jag tagit för afgjordt att begge dessa frågor måste af R. St. definitivt afgöras, oansedt jag icke kan såsom riktig erkänna den grundsats, att R.
Departements-chefen, Statsrådet Lagerstråle uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts enligt Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande förut fattade beslut, uppsatt förslag till nådig Proposition till Rikets Ständer angående förändrad grund för utgörande af fjerdingsmans aflöning; Och täcktes Kongl. Maj:t, enligt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla samma förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt förordna att, i öfverensstämmelse, dermed, nådig Proposition skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo Otto W. Seippel. 8 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 52. JM: o Ank. till Exp.-Utsk. den 11 Jan. 1866, kl. 12 midd. Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående kostnadsfri upplåtelse af kronomark för jernvåg s-anläggningen emellan Gellivara malmfält och Luleå eif; Gifven Stockholms Slott den 15 December 1865. Efter det till understödjande af en ifrågasatt jernvägsanläggning emellan de till Gellivara egendom hörande malmfält och Bottniska viken, dels Kongl. Maj:t genom nådig Resolution den 26 Mars 1859 beviljat det bolag, som i sådant hänseende kunde komma att bildas, utom andra förmåner, äfven rättighet att under byggnadstiden utan afgift begagna på kronans mark belägna kalkoch stenbrott jemte grustag, äfvensom att få hemta för jernvägsanläggningen nödigt virke från kronans i banans grannskap belägna skogar, dock under förbehåll, bland annat, att dervid borde lända till efterrättelse hvad i Kongl.
Men beträffande det, under Rikets Ständers sednaste sammanvaro, för ifrågavarande ändamål anvisade serskilda kreditiv, så, enär Kongl. Majit, oagtadl detta kreditivs anvisande och begagnande, varit nödsakad, att för derefter ifrågakomna och beviljade undsättningar, äfven anlita större delen af den, enligt Regeringsformens 63 §, för oförutsedda och oundvikliga utgifter anslagna, krediti vsumma, får Utskottet förklara, att Utskottet, med afseende jemväl å svårigheten att på förhand kunna bestämma eli visst lämpligt och tillräckligt belopp för de vid inträffande allmännare missväxter oundgängligen erforderliga undsättningar, anser vidare ändamålsenligare, äfvensom med grundlagens stadgande närmare öfverensstämmande, att, vid fastställandet af sistnämnda kredilivsummas belopp, taga i beräkning hvad, som för dylika undsättningar måste finnas att tillgå , derest andra, härför afsedde och disponible, medel icke motsvara hvad de oafvisliga behofven fordra. Med tillämpning af denna åsigt, ernar nu Utskottet föreslå en, jemväl i andra hänseenden, af tidsförhållanden påkallad tillökning i den summa, hvartill det mindre kreditivet vid de 2:ne sist hållna riksdagarna bestämdes; hvaremot Utskottet, under förutsättning, att denna tillökning varder beviljad, anser något serskildt förskottseiler fyllnads-krediliv för nödlidandes undsättande i missväxtår icke behöfva af Rikets nu församlade Ständer anvisas. I afseende på tullbeslämmelserna för inoch utförseln af spanmål, samt dessa bestämmelsers oförändrade bibehållande under vissa år, hafva Rikets Ständer redan mottagit yttrande ifrån det Utskott, som det tillhör att behandla frågor om iullafgifternas belopp; hvadan Siats-utskottet numera icke behöfver afgifva förslag tili de i omförmälde hänseende erforderliga beslut. Vidkommande sättet och vilkoren för ofta omförmälda undsättningars meddelande, så anser sig
R:dr 52 sk., oberäknadt ersättningen lill hytte-egarne, eller den s. k. hytte-revenyen, sanit det genom virkeshandelns frigifvande stegrade priset å öfrige skogseffekter, hvadan Grufve-Rätten ansett Bergslaget hafva härutinnan gjort allt hvad billigtvis kunde fordras. Med afseende å vigten och fördelarne för det allmänna af det stora kopparverkets fortgång och emedan derstädes ett vida större behof af virke och kol än å något annat ställe vöre »på en enda punkt koncentreradt», har Grufve-Rälten instämt i Bergslagets äskande af bestämdt förbud mot nya koltärande verks anläggning på mindre afstånd än två mil från Stora Kopparberget, och derjemte hemställt, att i Nåder måtte anbefallas sträng kontroll och tillräcklig uppsigt derå, att skogarnes bestånd icke äfventyras, samt i öfrigt fästat uppmärksamhet å angelägenheten deraf, att kolprivilegierna för Avesta icke indroges, så vida tionde-nedsältning ej vunnes för råkopparn vid Stora Kopparberget. Vid betraktande af hvad i delta ämne förekommit, hade Kongl. Maj:t funnit de förändringar, tiden medfört i flera afsecnden, fordra ett ytterligare öfvervägande af detta, för Stora Kopparbergs Läns inbyggare vigtiga, ärende. Sedan folkmängdens tillvext stegrat behofvet af utvidgade näringskällor, hlefve friheten att begagna dem, som naturen i denna ort bereder, så mycket dyrbarare för befolkningeus bergning; Siats-Utskottets Utlåtande, Al 64, Litt. B. 21 sedan angränsande orters Ulligare rörelse alltmer närmat sig de aflägsnare bygderna i detta län, hade hågeu att verksammare deltaga uti häraf uppkommande fördelar jemväl derstädes tilltagit; och sedan en mindre välbetänkt skogshushållning i en del trakter, samt forlönernas stegring gjort tjenslbarheterna till Stora Kopparberget mera svåra och betungande, hade olägenheterna utaf jordegande-rältens inskränkning, genom Bergslagets privilegier, visat sig alltmera påfallande. Kongl.
Domaren från rättigheten att utgifva sådana betyg, jemte ett annat vittne, ehuru en Kronobetjent, en Länsman dertill är behörig, månne icke ett dylikt uteslutande varit mera menligt för DomareEmbetets värdighet? Man har sagt, att i allmänhet borde alla önskningsmål, som komma från BancoUtskottet, afhandlas gemensamt med LagUtskottet. Jag tror icke detta är ett önskningsmål. Rikets Ständer, såsom ägare af Banken, hafva ju rätt att säga: med de och de vilkor bevilja vi Lån. Den, som icke vill begagna sig af dessa vilkor, får afstå från Lånen, och dermed är saken slut. \ 130 Den i3 Mars f. m. I afseende å hvad här blifvit ytterligare anfördt, likasom en gång tillförene, att Utlåtandet borde återremitteras, för det Utskottet icke hört Fullmägtige, så, enär den Ledamot af Fullmägtige, som yttrat detta, icke påstått, att något fel blifvit begånget af Utskottet, utan tvärtom instämt i Utskottets tanka, samt en annan Ledamot af Fullmägtige alldeles icke yttrat sig, hvarföre då återremittera. Vöre det för att bestraffa BancoUtskottet, för det Utskottet gått Fullmägtige förbi, så drabbar delta Rikets Ständer, icke Utskottet; ty icke lider Utskottet af en eller annan återremiss, men Rikets Ständers tid upptages, och ökade kostnader föranledas, Friherre Ehrenborgh: Jag har endast begärt ordet för att upplysa, att det nu gällande Reglementet stadgar, att namnteckningens egenhändighet skall bestyrkas af Domare, men icke, att Domaren dervid skall hafva ett vittne. Ett sådant stadgande kan möjligen gå an för Pastor och Kronobetjenter; men det vore väl ej öfverensstämmande med DomareEmbetets värdighet, att Domaren skulle behöfva vittne, för det han å Em betets vägnar betygar. Sådant har Lagen ej fordrat för de mångfaldiga Embetsbetyg Domare utfärdar.
Beträffande dernäst Kongl. Majus alternativt framställda förslag, att för nästa Slatsreglerings-period, eller åren 1858, 1859 och 1860, antingen ett nytt kreditiv af 57,000 R:dr banko eller 85,500 R:dr Riksmynt måtte å Riksgälds-kontoret anvisas, eller, derest sådant icke funnes lämpligt, det nuvarande Statsbidraget, 36,000 R:dr banko eller 54,000 R:dr Riksmynt, blefve oförändrad t, med den skilnad likväl, alt detsamma skulle erhålla egenskapen af förslags-anslag, har Utskottet, då, enligt uppgjorda kalkyler, kassans utgifter beräknats komma att uppgå till förstnämnda belopp, funnit det först framställda alternativet företrädesvis böra antagas, hvadan Utskottet tillstyrker, alt Rikets Ständer, i öfverensstämmelse härmed, för pensioneringens upprätthållande under åren 1858, 1859 och 1860, för hvartdera af berörda år å Riksgälds-kontoret anvisa ett kreditiv af 57,000 R:dr banko eller 85,500 R:dr Riksmynt, med skyldighet för pen sions—k assa ri att lill Riksgälds-kontoret afstå det kassan för hvartdera af dessa tre år tillkommande förhöjda vederlag för de till Statsverket indragna rusthålls-afgifterna. Slutligen och då det visat sig att olägenheter för pensions-inrättningen uppkommit af den utaf Rikets Ständer förut meddelade föreskrift att Stats-bidragen icke få till kassan utbetalas, förr än behofvet deraf blifvit med afslutade räkenskaper styrkt, får Utskottet i så måtto understödja Kongl. Maj:Is i berörda hänseende gjorda Nådiga framställning, att Utskottet hemställer, det Rikets Ständer medgifva, att de anslag, som för åren från och med 1856 redan blifvit beviljade eller nu komma att beviljas, må Slals-Ulsltotlels Utlåtande M 52. få, så vidt de ej förut äro utbetald te, qvartalsvis utbetalas, dock med förbindelse för kassans
— Uti häröfver afgifvet utlåtande hade Eforus öfver Linköpings stifts elementar-läroverk, under vitsordande af den beredvillighet, hvarmed stadens lärdomsskola alltid blifvit omfattad från stadsmyndigheternas sida, å ansökningen tillstyrkt nådigt bifall, så mycket hellre, som vid stiftets enda högre fullständiga elementar-läroverk i Linköping tilloppet af lärjungar vore så betydligt, att den ordinarie lärarepersonalen befunnits alldeles otillräcklig, hvarföre det, om icke Linköpings elementar-läroverk till hinder för undervisningens jemna gång skulle blifva öfvermåttan öfverhopadt med lärjungar, vore bchöfligt, att snart ett annat fullständigt läroverk uppstodc i närheten, som delade antalet af de lärjungar, hvilka för sina studier sökte en så beskaffad läroanstalt. Med hänsigt härtill hade en utvidgning af läroverket i Norrköpings stad synts Eforus hafva för sig talande skäl, äfven om icke detta samhälles ställning, i och för sig sjelf betraktad, skulle för närvarande anses påkalla läroverkets åsyftade utveckling; och då Norrköpings stad med den fortskridande tillvext i befolkning och välmåga, som i sednare tider sig visat, snart blefve i oundgängligt behof af ett fullständigt elementar-läroverk, hade Eforus funnit den åberopade omständigheten, att ny läroverks-byggnad der skulle företagas, innebära giltigt skäl för bifall till ansökningen, äfven om närvarande förhållanden möjligen kunde medgifva frågans uppskjutande. Med afseende på hvad sålunda blifvit anfördt, och då hela den öfverskjutande kostnaden för ett fullständigt högre elementar-läroverk i Norrköping sannoikt icke i sjelfva verket skulle blifva en ökad utgift för Statsverket, enär ett sådant komme att för Linköpings läroverk fördröja behofvet af ökadt antal lärare, har Kongl. Maj:t föreslagit Rikets Ständer att bevilja de anslag, som äro erforderliga för Norrköpings skolas förändring till ett fullständigt högre elementarläroverk med en Rektor, 3 Lektorer och 8 adjunkter, hvilken förändring skulle medföra en tillökning i läroverkets stat af 9,000 R:dr Runt, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. 49
Hvad deremot beträffar den väckta frågan, om förhöjning afgäldcnärs underhåll under bysättniugen, så, enär detta underhåll, hvilket, enligt Kgi. Förordningen den i Februarii 1810, är fastställdt lill likhet med deras, som i Kronans häkten för brott förvaras, och för det närvarande utgör en och en tredjedels mark mjukt bröd, samt 3 skillingar Banco om dagen, otvifvelaktigt, och ehuru det måste anses tillräckligt lill lifvelsfiuppehållande, för den bysatle lika väl, som för den för brott häktade, dock är ganska knappt, och desto hellre synes fordra tillökning, som, efter Utskottets tanka, det är billigt och rältsenligt, att den bysatte, hvilken möjligtvis icke genom något tadelvärdt handlingssätt vållat sin oförmåga alt göra borgenarernc rätt, åtnjuter något bättre vilkor, än den, som genom brott förverkat sin frihet, får Utskottet, i betraktande tillika af föränderlighet utaf prisen på lifsmedel, och då det i anseende dertill torde vara mera lämpligt, att bysatte personers underhåll utgår i ett visst förhållande till hvad fångar af Kronan vanligen beslås, än att ett bestämdt belopp utsättes, härmedelst afgifva det förslag, att, med ändring af Kongl. Förordningen den i Februarii 1810, angående underhållet för bysatt e personer, stadgas måtte: det borgenär, som ej visar, att gäldenär, hvilken af honom hålles bysatt, kan sig sielf föda, skall vara skyldig att, till gäldenårens förnödenhet, förskjuta hvad af Kronan åt fångar i allmänhet bestås, med förhöjning af hälften derutöfver. LagUtskoltets Betänkande N.o 6$. 3» I anledning af Herr Rosenquists hemställan, att den förändring i bysättnings-lagarne, som kunde komma att bifallas, måtte varda gällande för alla personer, hvilka för gäld nu sitta i häkte, må slutligen erinras, att sådant, hvad den af Utskottet föreslagne förändringen angår, följer af lagbudets allmänna och ovilkorliga beskaffenhet, ech att Utskottet fördenskull anser något stadgande härom icke erfordras.
Söm emellertid Rikets Ständer vid 1850 och 1851 års riksdag ej funno skäl bifalla Kongl. Majits då gjorda nådiga framställning om anslagets uteslutande från 7:de hufvudtiteln och inbegripande under förenämnde, å 2:dra hufvudtiteln uppförda, förslags-anslag, har alltså nu ifrågavarande anslag, hvilket Rikets Ständer förvägrat naturen af förslags-anslag, likväl, i strid mot deras beslut, fått. genom bokföringssättet, egenskap af sådant anslag; hvilket Revisorerne måste anmärka, med yrkande, att omförmälda anslag till länsoch krono-häktens underhåll hädanefter må i räkenskaperna särskilt redovisas. för öfrigt omfattar ofvannämnde konto, såsom titeln jemväl antyder, ej mindre underhålls-arbeten än äfven nybyggnader vid de äldre länsfängelserna samt vid fästnings-, straffarbets-fängelserna; och, enligt hvad Fångvårds-styrelsens underdåniga berättelse för år 185S gifver vid handen, har, i det sednare afseende, vid straffoch arbets-fängelset i Warberg södra längan eller den s. k. Eskilssalen blifvit påbyggd med en våning, för att derigenom bereda utrymme för ett med 100 man ökadt antal lifstidsfångar, samt vinden öfver denna påbyggnad inredd till kyrka och den tillförene begagnade kyrkosalen inrättad till arbetssal för det ökade fångantalet; hvarförutom den till Styrelsen öfverlemnade gamla lasarettsbyggnaden iståndsatts och inredts till boställen för fängelsets prest och bevaknings-befälhafvare samt sjukrum för garnisonen och boningsrum för fångknektar. Då likväl, i följd af berörde sammanföring af utgifterna till underhållsoch nybyggnads-arbeten, det icke af räkenskaperna kan lätteligen skönjas, hvilka kostnader för det ena eller andra föremålet ägt rum, anse Revisorerne, att dessa olika slags utgifter böra i räkenskaperna från hvarandra skiljas och uti särskilda konti redovisas. § 9' .
Med instämmande i Herr Commerce-Rädet Lanleskons^ i Bewillnings-Utskottet, yttrade serflildte mening, till befrielse för jördens, deltagande L utflylderne för bränwinsbränningen, torde det til. kätas mig, att i sammanhang dermed wisa olämpligheten deraf, akt det oeconomifla i bränwinsärendet, affliljes ifrän bewillningsmalet, och af serskildt Utskott behandlas^ Följden deraf har nu warit den, att Oeconomiä-Utflortet, med förutsättning ak bränwinsbränning skulle bloltblifwa en husbeh fsanstalt, om afgisterne derföre icke häfta wid jorden medgifwit allmogen och innehafware af mindre hemman ;n widsiräktare bränwinskillwerknings-rättighet, §36 Den 3 Augusti. än för ägare as större egendomar. Desia principer, och Oeconomiä-U skottets, pä dem grundade, betänkande, har sedermera g:ne af Riksständen bifallit och wal anseln det bränwins-afgist icke bords jorden äläggas, likwäl, kill Bewillnings - Utskottet öfwerkemnat, att utan hinder deraf, dest tillstyrkan» de i delta afseende afgifwa; men Bewillnings-Utskotter har deremot en sadan hemmansafgift icke Lcsimindre nu föresiagit. Skulle berta bifallas, blir följden deraf den, att ägare af större egen» dom mäste midkännas urffylder, utan akt fä begagna de deremot swarande rättigheter, och skulle således komma att bemla en bewiäning utan jemförelse med andre medborgare.
Redan år 1864 hade fröken Hierta anordnat den s. k. Torsdagsskolan, som under hennes ledning pågick i tio år, och i hvilken årligen ett 70-tal tjänarinnor samt flickor, som afgått från folkskolan, fingo kostnadsfri undervisning i räkning, skrifning, rättstafning ocb geografi. Under samma tid anordnade hon i Klara gamla skolhus den första stoppoch lappskolan i Stockholm, hvari hon jämte ett antal andra frivilliga lärarinnor ur hufvudstadens bättre lottade familjer under åtskilliga år i lappning och lagning undervisade barn från stadens fattigaste hem. Ur samma varmhjärtade begär att hjälpa mindre lyckligt lottade medsystrar gaf fröken Hierta år 1870 initiativet till den försäljningsaffär, som änuu i dag fungerar under namn af Bikupan. Den är, som bekant, afsedd att underlätta möjligheten att afsätta kvinnliga slöjdalster. Stockholms läsesalong har ock till väsentlig del fröken Hierta att tacka för sin utveckling. Likaledes har hon grundat eller deltagit i grundandet af metallslöjdskolan å Kungsholmen, hygieniska museet vid Karolinska institutet och matlagningsskolan vid Hamngatan, stiftad år 1882, där arbetsklassens döttrar haft tillfälle att erhålla undervisning i matlagning. Denna skola öfverlämnades år 1891 till högre seminariet för lärarinnor. Sedan likväl riksdagen beviljat ett större anslag till denna undervisning, skänkte stiftarinnan 1,500 kr. till inredning af den nuvarande hushållsskolan vid seminariet, hvaremot den första skolan, som, efter att i åtskilliga år ha k r a f t betydande uppoffringar af stiftarinnan, börjat bära sig och gifva öfverskott, gafs åt nuvarande föreståndarinnan, hvarvid de hopsparda medlen insattes såsom lifränta åt tjänarinnorna. Ett skolkök i Maria församling, förenadt med en matlagningskurs för utbildande af lärarinnor vid skolkök — den första i sitt slag i vårt land — har likaledes samma stiftarinna att tacka för sin tillvaro. För kvinnor, som ägna sig åt medicinska studier, finnes sedan åtskilliga år vid Karolinska institutet en stipendiefond k 10,000 kronor. Denna fond är skänkt af fröknarna Hedvig och Anna Hierta.
IS 55 års lefnads-ålder, till en början icke kan, om tillgång i Kassan finnes, utgå med mera än */*-deIar, eller 810 R:dr R:mt, af den för hans lönegrad, enligt nu gällande stadganden, till 1,080 R:dr samma mynt bestämda pensionssumma. Med afseende å hvad sålunda för Kapiten-Löjtnanten Stålhammar förekommit, och då den vård, han nu i närmare 2:ne års tid å allmän Hospitals-inrältning njutit, icke medfört någon förbättring uti den, enligt hvad ofvanberörde läkarebetyg innehåller, med kroppslig förlamning förenade sinnessjukdom, han iråkat och hvilken derföre, vid hans redan framskridna ålder, elter all sannolikhet är obotlig och gör honom lör framliden oförmögen till tjenste-ulöfning, lar Kongl. Maj:t, med anledning tillika af Rikets Ständers vid 1854 års riksdag, uti underdånig skrifvelse af den 1 December samma år, afgifna svar å Kongl. Maj:ts nådiga framställning om obotlig ansedd sinnessvag, lam eller blind tjenstemans skiljande från ordinarie beställning i rikets tjenst, velat härigenom föreslå Rikets Ständer, att Kapiten-Löjtnanten Stålhammar må, med månaden näst elter den, uti hvilken han, efter uppnådd pensionsmessighet i Amiralitets-Krigsmanskassan, kan varda ur krigstjensten i nåder afskedad, lå på Allmänna Indragnings-staten uppföras till åtnjutande under återstående lifstiden af en årlig pension till det belopp, han nu i aflöning på Flottans stat uppbär, eller Två Tusen Tvåhundra Riksdaler Riksmynt, dock att denna pension minskas med det pensionsbelopp, som vid afskedets erhållande, eller sedermera kan honom från Amiralitets-Krigsmanskassan tillfalla. De till detta ärende hörande handlingar skola varda till vederbörligt Ut»kott öfverlemnade. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och yumest •tädse välbevågen. Datum ut supra. CARL. C. Ehnemark 16 Kongl. Majus Nåd.
Prop. om Statsverket 1853. 19 Transport R:dr 67,125: 47. 2. anslag icke må behöfva dertill anvisas; viljande Kongl. Maj:t härvid fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att, då afgången af manskap inom vissa Regementen af indeldta Infanteriet, och följaktligen äfven antalet rekryter under de sednare åren i allmänhet varit större än tillförene, underhållsberäkningen måst derefter rättas, ehuru det begärda anslaget härigenom utfaller något högre, än som vid föregående Riksdagar varit ifrågasatt. I likhet med hvad vid förra Riksdagar skett, vill Kongl. Majit jemväl nu erinra, alt, till betäckande af de genom södra bataljonens af Bohus Läns Regemente år 1851 af Kongl. Majit än vidare på tio år i Nåder medgifna förändring lill roteradt Infanteri, för Statsverket uppkomna kostnader, öfverskottet af de indelningsräntor, hvilka förut ingått ensamt till nämnde bataljons rusthållare, varder, såsom hittills, och så länge om förmälda förändring kommer alt fortfara, ställdt till Kongl. Majits disposition. Ersättning för utöfver inarkegångsprisct förhöjd betalning lill inqvarlcringsgifvare för dagportioner vid indeldta Regementernas marcher till och ifrån mölen. Uppå Kongl. Maj:ts vid förra Riksdagen gjorda framställning, nedsattes detta anslag från 9,000 till 6,000 R:dr; men på det bristande tillgång för de med anslaget afsedda utgifter icke skulle inträffa, läto Rikets Ständer de å anslaget befintlige reservationer qvarstå till Kongl. Maj:ts disposition.