Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De mindre bemedlade folkklasserne i Hufvudstaden och omgifvande landsorter hafva städse varit vane att, då de behöft, med deras ringare tillgång på guld och siifverpjecer vända sig till Banken för låns erhållande, och att just för desse folkklasser försvåra möjligheten af en sådan låneförmån, synes mig hvarken billigt eller lämpligt. 3:o Den af Utskottet tillstyrkte åtgärd att till obestämdt belopp öka Bankens sedelutgifning, i händelse af en eller flere Privat-bankers upphörande, har jag ansett mig icke böra biträda, då det vill förefalla mig tvifvelaktigt huruvida en sådan sedel-emission, som för öfrigt möjligen kan se Bil. till Banco-Utsk&tteU Betänkande, N:o 29. komma i fråga vid tillfällen då Riks-Bankens tillgång på metallisk valuta sjunkit så lågt, att emissionen kan vara för Bankens säkerhet vådlig, rätt väl står tillsammans med de grunder, Utskottet antagit för bestämmande af Bankens sedelstock lili ett visst minimi-belopp. 4:o Den af Utskottet mot slutet af Betänkandet afgifna opinionsyttring, rörande Privat-bankerne, har synts mig temligen öfverflödig, hvarföre jag ock ansett densamma hafva saklöst kunnat ullemnas.” af Herr Foenander_, Th.: ”Under den strid, sorn tyckes föregå, huruvida Bankens egen säkerhet och realisationens bestånd äro de ändamål, som i främsta rummet böra afses, eller om dessa ändamål äro såsom sekundära att betrakta, samt om Bankens egenskaper af Låne-Bank och allmäna Stats-anslalt framför allt böra taga Rikets Ständers omtanka i anspråk, och då alla tecken utvisa att tiden icke är inne att med hopp om framgång yrka på en genomgripande reform af vårt Bankväsende; skulle det hafva varit för Banko-Utskottet fruktlöst, att försöka framlägga för Ständerna en sådan plan till reorganisering af Banken, att densamma skulle kunna motsvara äfven billiga anspråk på fullständighet.
Maj:ts befallningshafvande i Westmanlands län tillstyrkt nådigt bifall till den sökta befrielsen, men Kongl. Krigsoch Kammar-kollegierne ansett befrielse endast från dagsverksskyldighet för stamhemmanen böra ega rum, Kongl. Majit, uti till Rikets år 1847 församlade Ständer aflåten nådig proposition, funnit godt i nåder föreslå, att rusthällarne måtte från sistberörde skyldighet varda befriade, med förbehåll likväl, att i vederlag åt öfver-stuteri-slyrelsen, som, för Strömsholms stuteris räkning, uppbär lösen för berörde dagsverken, borde beviljas ett årligt statsanslag af 2,012 r:dr 25 sk. 1 rst. banko, motsva rande det belopp, hvartill värdet af nämnde dagsverken, enligt medelberäkning af tio års markegång, för året uppgått, hvaremot, af den hemmanen i Kungsbarkarö socken, i ersättning för räntedagsverkena, förunnade kronotionde-spanmål, 13 tunnor, så stor del, som af rusthållsstammarne nu uppbäres, i stället borde till statsverket åter indragas. Sedan Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 2 Augusti 1848 förklarat sig icke kunnat bifalla, hvad Kongl. Majit i högstberörde nådiga proposition föreslagit, ingick Ronde-ståndet, uti skrifvelse den 10 Oktober samma år, med underdånig anhållan, att Kongl. Majit åt rusthållarnes inom Kungsöhrs fögderi af Westmanlands län framställda begäran om befrielse från dem åliggande dagsverksskyldighet till Kungsöhrs kungsgård måtte bereda önskad framgång genom verkställande af Rikets Ständers, redan vid 1810 års riksdag, fattade beslut om allmogens befrielse från dagsverken till kronoängar.
M. sålunda täckts i Nåder föreslå, hafva R;kels Ständer i behörigt öfvervägande tagit, men icke funnit skäl förekomma alt bevilja anslag, vare sig för den ifrågaställde tillökade personalen, eller till den äskade lönetillökningen för Slats-Commissarierne och den i Stats-Contoiret anställde Ledamot för Magazins-ärenden. b) Efter det aflöningen med hushyre-medel för de vid upplagsoch utgifts-magazinen samt krono-bagerien anställde personer blifvit vid sista Riksdag på stat uppförd, men sådant icke egt rum med krono-bageri-gesälierne, hvilkas aflöning ännu utgår från Allmänna Indragnings-staten, hafva Rikets Ständer, i likhet med hvad E. K. M. Nådigst föreslagit, funnit skäligt att, för behörig rättelse härutinnan och på det lönekostnaden för nämnde magaziner och bagerier må på ett ställe och i ett sammanhang blifva synlig, å Andra Hufvud-Titeln uppföra: För Stockholms Kr ono B ager i: Åt en ordinarie bagare-gesäll, å 25 R:dr i månaden. , R:dr 300. samt 3 tunnor spanmål in natura. Fyra extra bagare-gesäller, å 25 R:dr i månaden . 1,200. jemte 12 tunnor spanmål. Christianstads Iirono-Bageri: En bagare-gesäll, å 10 R:dr i månaden 120. Expcditions-ULskoltets Forslag till tind. Skrifvelse> N.o ty 5. Götheborgs Krono-Bageri:
— Till utveckling af orsakerna dertill egnar sig icke den nu pågående debatten. Rättare tillfällen vänta oss vid inkomst-statens discuterande. Men väsendtligen verksamma förslag lill afhjelpnnde af detta missförhållande afbida ju Statsmakternas åtgörande, och livad mig angår skall jag alltid befinnas ifrande och röstande för lättande af jordens bördor —- dels genom dessas flyttande af jorden, dels genom skatternas rättvisare fördelande mellan Rikets innebyggare, dels genom skatteväsendets förenklande, dels genom rationellare perceptionssält. Och jag har mig icke annat bekant, än alt mina politiska vänner äro i detta vigliga ämne likaså sinnade som jag. Dock är det beklagligen så, att många bland dessa förträflliga förslag icke kunna skyndsamt verka, och för den som lider är väntning alltid lång. Men värt statsverk är ju välsignadt med tillgångar, ymnigare än Sverige under sednare halftannat sekel erlefvat, och i den mån den fosterländska viljan att hjelpa är hos Ständer upplyst, i samma mån blifva dessa rika tillgångar använda att lind ra — ja, att i möjligaste målto häfva lidanden. Icke sker detta med skattenedsättning, när denna verkställes på bekostnad af statshushållningens 2tne af mig, främst ofvan utlaka oeftergifliga villkor — bestånd och förkofran. Aldraminst sker det medelst indragningar och afslag, hvilka tillintetgöra planer att genom allmännyttiga arbeten rikta hela landskaper derigenom att undsättning förvandlas ifrån den förderfliga skuldsättningen och slutliga allmosan till arbetsförtjenst som moraliskt och materielt gagnar. — Icke sker det, säger jag, medelst vägran af anslag till lättande och mångfalldigande af dessa vattencommunicationer, hvilkas välgörande verkningar äro så allmänt erkända. Icke sker det genom insparingar, hvars påföljd är alt hela befolkningars industri omintetgöres sedan de likväl af Staten blifvit på denna industri indragna. Dessa tvänne sednare fall hafva vi likväl nyss erlefvat; nien så skulle jag, om jag tillhörde oppositionen, icke ti11— vägagå för att hinna målet.
SA viii Upsala stad, som den omkringliggande orten, nödgas nu landvägen transportera större delen af på orten till omsättning befintliga och behöfliga varor, hvarigenom allmogen, synnerligast vintertiden, nödgas sysselsätta sig med forsling, hvilken, genom en jernvägs-förbindelse emellan Stockholm och Upsala, skulle uphöra, det foder och den arbetskraft, som nu förspilles på forslingen, komma provinsens modernäring, jordbruket, till godo, en mängd nu ofruktbar mark otvifvelaktigt göras fruktbärande, ladugårdsskötsel höjas från sin uuv:de jemförelsevis låga ståndpunkt samt odalfikerns produktionsförmåga deraf i ej ringa mån ökas; och får jag uplysningsvis nämna, att endast inom Erlinghundra, Semminghundra och Långhundra härader uti Stockholms län äro 3,500 tunalund redan under påbörjad odling och ytterligare otnkr. 3,000 tunni, till odling tjenlig mark finnes inom detta distrikt; —äfvenså finnes uti Odensala socken och den trakt, der jernvägen skulle komma att framgå, en större torfmossa, för hvars tillgodogörande aktiebolag är påtänkt att bildas. Visserligen kan det invändas, att Upsala under en tid af året har sjökommunikation med hufvudstaden, — men nu visar det sig, enligt de räkningar Kongl. JernvägsKommitéen låtit verkställa, att trafiken vid Rotebro nptager den betydliga andelen af anda till 46,4 proc. af sammanräknade antalet hästar passerade vid Fittja, Rotebro och Stäket, och således är den lifligaste någon af de till hufvudstaden löpande vägar kunna förete, samt, om de återstående 2:ne månaderna antagas lika med den sednast räknade, utvisande en nuvarande trafik på axel upgående till den otroliga summan af 147,650 hästar pr år. — Månne någon ort i Sverige kan uppvisa något dermed jemförligt? — Och då trafiken under vintern visat ända till 18,932 hästar uti månaden, samt ingen sommarmånad understigit 7,466 hästar; så lärer vara svårt att förneka den lifliga landtrafik, som finnes på denna väg och gifvet påkallar behof af underlättade kommunikationsmedel, eller, med andra ord, af jernväg.
Kungörelsen af den 19 Augusti 1845. enligt hvilka Bankens kapitalöfverskott eller grundfond skall utgöra en summa af Femton millioner Riksdaler Riksmynt. I följd af detta, utaf Kongl. Maj:t och Rikets Ständer, i den ordning Regeringsformens 87 § föreskrifver, beslutade stadgande, lära icke Rikets Ständer ensamme kunna förordna om afhändande från Rikets Ständers Bank af större del utaf Bankens kapitalöfverskott, än som öfverskjuter 15,000,000 Riksdaler; hvaremot rättighet att besluta omändring, vare sig till höjning eller minskning af nyssnämnda summa, tillhör båda Statsrnagterna gemensamt i samma ordning, hvari det anförda stadgandet tillkommit, eller pä det sätt, som för stiftande af civil lag är stadgadt. Hvad vidare beträffar åsigten att, om ock Rikets Ständer bildade en annan Bank, grundlagens bestämmelser såväl angående styrelsesättet som ogiltigheten af de sedlar Banko-Utskottets Betänkande 32. 9 de sedlar, denna Bank utgåfve, måste blifva gällande, så synes denna uppfattning utgå från ett antagande, ingalunda uttryckligen uttaladt i det ofta berörda grundlagsstadgandet, att nemligen detsamma skulle innebära icke allenast en åt Rikets Ständer förbehållen rättighet i afseende på den institution, som vid stadgandets tillkomst förefanns och deruti är uttryckligen nämnd, utan äfven en inskränkning i Rikets Ständers befogenhet, så att, om Rikets Ständer bcslöte bilda någon annan inrättning, som för Rikets Ständers räkning och genom af dem anvisade medel skulle drifva bankrörelse, denna inrättning i och med detsamma hemfölle under enahanda bestämmelser, som för nuvarande Riksbanken äro i grundlagen gifna. Detta torde dock icke ega stöd af grundlagens ordalydelse, elter hvilken densamma likväl skall i hvarje fall tillämpas, utan beror pä en tolkning, hvilken icke heller synes ega någon sådan grund, sorn kunde hemtas deraf, att den ifrågavarande inskränkningen eller skyldigheten utgjorde en, af den i grundlagen uttryckligen stadgade rättigheten härflytande, ovilkorlig följd, eller dermed stöde i ett nödvändigt sammanhang.
Men den mindsta öfverdrift i Sedelstockens förökning år farlig och skadlig3 agiotören skall begagna sig deraf, för att uppväcka misstioende och nedsätta sedlarnes credit. Sedan jag nu framställt d^ssa allmänna grundsatser om ett Rikes Penningevei-t i allmänhet, kommer jag att föreslå de medel, genom hvilka den nu i vårt land allmänna penningenöden skall kunna afbjelpas. Om ingen verklig brist existerade i det circulerande penninge-capitalet, utan detta i det hela fullt svarade emot varumassan , om den öfverklagade bristen mäst härledde sig af capitalets tröga eller alltför inskränkta omlopp, och om näringarne ej skulle förfalla, innan denna åtgärd hunnit göra sin verkan, så borde man blott söka undanrödja hindren för detta omlopp, och nog utvidga det. Men som jag visat, att här existerar en verklig allmän pen - ^32 Den 24 Jtpril. ningebrist, och att Näringarnes aftynande lif fordrar dess afhjelpande äfven genast, så vågar jag föreslå, att afhjelpa den: 1:0 för mo. mentén genom ökade' låntillgångar, helst icke blott genom Disconter, ty den mest aftynande näringen, Åkerbruket är ej mycket tjent med lån på kortare tid än 5 år, inom hvilken ersättningen för deras förlag merändels ej infinner sig, och det kan ej länge hålla ut med mer än 5 procents renta, och nu utomdess svårligen med någon afbetalning derjemte af Capitalet Om dessa lånetillgångar ej skulle vara tillräckliga, så blefve till och med en något, men småningom ökad sedelstock, alldeles icke skadlig, om den ej ökes öfver en behörig proportion emellan RörelseCapital och varutillverkning. 2:0 I längden genom det af flere värde Ledamöter föreslagna återställande af en fullkomlig Närings-frihet jemte upphäfvandet och förbjudandet af alla mono. poliska förmoner och inrättningar, hvarigenom RörelseCapitalet småningom skall återkomma från en mer gynnad näring och mera jemnt sprida sig till alla
Då det är en känd sak, att hvarje § i Utskits förslag är bifallen af BondeStit, torde det vara öfverflödigt att upläsa samma Stånds beslut ronde hvar och en af dessa §§. Deremot skulle det vara intressant att få veta Borgare-Stits beslut i frågan. Sedan H. Exc. med ani. häraf tillkännagifvit, att några underrättelser om Borgare-Stits beslut i frågan ännu icke ankommit, framställde H. Exc. propos. på bifall till hvad han i afside å sättet för ärendets behandling föreslagit, dervid ropades ja. Till följd häraf föredrogs: Komiterades förslag till Förordning om Kommunalstyrelse på landet. § 1. Tillkannagafs vara bifallen af PresteStit. Den 2 Oktober. 2 Gr. Sparre, Erik: Emot förslagets upställning i sin hel het har jag redan förra gången gjort några anmärkningar. För att i största korthet nu sammanfatta dem, vill jag blott säga, att förslaget synes mig alltför vidlyftigt och att det snarare innefattartheorier, än praktiska stadgande!!. Såsom bevis derpå vill jag nämna, att den Norska kommunallagen innehåller 1 05 gg, hvaremot de här föreslagna kommunal-förordningarne innehålla tillsammans 287 gg. Man har i allmänhet gillat den Norska lagen och den har också synts efterföljansvärd. För att likväl icke gå för långt, i allmänna resonnementer, ber jag blott att få uprepa hvad jag förra gången yttrade, eller att hela första afdelningen, enligt min åsigt, är alldeles olämplig. Någonting sådant linnes ej i den nu gällande sockenstämmoförordningen. ej heller i den Norska lagen. Jag ber att få fästa mig vid ett uttryck i Esta g:n, och fråga, hvad som menas med ordningsangelägenheter. Med hushållsangelägenheter förstås naturligtvis socknens ekonomi, men med ordningsangelägenheter menar jag framför allt polis; ty polisen är väl den enda, som kan uppehålla ordningen. Fråga kan ock upstå huruvida icke ordningens uprätthållande genom polisen är ett åliggande, som icke egentligen tillhör kommunen.
Till reseoch undersöknings-kostnader samt expenser för allmänna arbeten vill Kongl. Maj:t, med hänsigt till de vanliga behofyen, härmed äska enahanda årliga anslag, som hittills, eller 12,000 R:dr, dock räknadt för fyra år, från och med år 1854, tillsammans 48,000: 6:o. Till arfoden för Lärare vid Mariebergs Artilleri-Läroverk i de kunskapsämnen, som tillhöra Civil-Ing enior er, föreslår Kongl. Maj:t, såsom hittills, 1,000 R:dr årligen, eller för fyra år 4,000: 7:o. Till stipendier för elever, sorn vid nämnde Läroverk genomgå den för Civil-Ing enior er bestämda kurs, likaledes 1,000 R:dr årligen, eller för samma fyra år 4,000: 8:o. För Skcppsbyggeri-Institutet i Carlskrona föreslår Kongl. Maj:t, på sätt här ofvan finnes upptaget, enahanda årliga anslag för nästa statsreglerings-period, som hittills, eller 3,333 R:dr 16 sk., således för tre år 10,000: Likasom vid nästföregående stalsregleringar, föreslår Kongl. Maj:t beviljandet af följande tillfälliga anslag, nemligen: 9:o. Till utdelning vid Landtbrukaremöten af premier för kreatur af ulmärklare slag 3,000: och 10:o. Till Slöjd-expositioners befrämjande 3,000: Summa R:dr 853,660: 41 Kongl. Maj.-ts Nåd. Prop. om Statsverket 4853. Styrelsens för allmänna Vägoch Vattenbyggnader ofvan omförmälda berättelse och förslag, rörande verkställde och ytterligare ifrågasatte allmänna vägoch vattenbyggnader, kommer att Rikets Ständers Stats-Utskott meddelas; äfvensom dertill hörande kartor, kostnadsförslag och öfriga handlingar, hvilka för vidare upplysning kunna vara för Rikets Ständer erforderliga, blifva hos bemälda Styrelse att tillgå.
Beträffande första anmärkningspunkten, att Kuratorerne ännu icke hörsammat Eders Kongl. Maj:ts, uti skrifvelse den 22 December 1836, Kuratorerne meddelade nådiga befallning, att utarbeta underdånigt förslag till Instruktion för Stipendie-Inrättningens styrelse, jemte Reglemente för utlåning af Inrättningens medel, få Kuratorerne, som, i tvänne särskilda underdåniga skrifvelse!- af den 9 Mar-s 1844, den ena föranledd af Rikets Ständers år 1843 församlade Revisorers gjorda framställning om behofvet af en tjenlig Instruktion för Kuratorerne, underdånigst uppgifvit orsaken till dröjsmålet dittills med det anbefallda förslagets upprättande, nu i underdånighet tillkännagifva: att, sedan Eders Kongl. Maj:t, uti nådig skrifvelse den 23 Mars 1844, behagat lemna Kuratorerne anstånd med fullgörande af högstberörde nådiga föreskrift, fråga hos Kuratorerne uppstått om förändrad organisation af Stipendie-Inrättningens styrelse; hvilket föranledt dertill, att ärendet angående det i nåder anbefallda förslaget emedlertid ej blifvit liandlagdt.
Tankar och känslor fräta och bränna invärtes, när de icke få luft. – Du är så olik mig.» »Jag tillhör en annan generation än du. Det är kanske också det.» När William kom hem på natten satte han sig till skrifbordet och skref: »Min dikt. Jag kommer från min mor, der jag tillbragt aftonen; och nu är juldagsmorgon och jag borde kanske lägga mig, men jag känner ett behof att först få tala med dig en stund. Det är så underligt att du är borta; vid hvarje småsak, jag upplefver, tycker jag att du borde vara med och hvarje tanke jag tänker och allt hvad jag känner, som jag icke kan meddela dig – derför att det skulle ta ett helt lif att skrifva det allt ned – har jag en förnimmelse som om jag falskeligen undanhölle dig något som var din tillhörighet. Som nu denna julmorgons stämning. Lampan susar. Här är så ensamt och tyst och jag njuter ensamheten och tystnaden i fulla drag. Det är något befruktande i denna ensamhetskänsla. Det är som vore alla ledningar mellan mig och världen afkopplade, som om jag själf sutte högt uppe i luften och endast förnam ljudet dernerifrån som en aflägsen, sorgsen sång, dämpad och bruten medan tillvarons ödslighet, lifvets drömfyllda melankoli sänker sig ner öfver mitt hufvud som en ofantlig läderlapp. Och då ’Und dann werde ich sentimental wie ein Mops, wenn er zum ersten Male liebt.’ Jag känner mig så fattig! Inte materielt – ty der ligger 50 kronor i min plånbok ännu; inte häller andligt, ty jag har diktarfeber och fantasien bränner hett i mitt hufvud. Men jag känner en våldsam längtan, en riktigt intensiv, sugande trånad att ge. Det är en brännande förnimmelse liksom af skuld – en skuld som skulle afplanas derigenom att jag – om också blott för ett ögonblick eller par – göte glans öfver ditt lif, komme ditt bleka, sjuka blod att rinna friskt i ådrorna, lärde dig att känna riktigt lefvande och varmt vingslagen af tillvarons stora, mäktiga, bländande härlighet som jag själf intet vet af. Min vanmakt trycker mig till jorden. Jag känner mig så fattig – så fattig.
Slussen kostar i dess ställe mer än dubbla summan. Om detsamma skulle inträffa jemväl med nu föreslagna kanalen, och medlen följaktl. ej räcka till, huru går det då? — Visserligen har StatsUtsk. förutsatt det intet vidare anslag må ifrågakomma; men, har Staten förärat 65,000 r:dr, blir den väl snart sagdt tvungen af omvårdnad för ett börjadt men i brist af medel till slutliga utförandet måhända gagnlöst, eller åtminstone ej synnerligen gagnande företag 14 * 212 Den 27 Juni e. m. likaledes tillskjuta hvad som felas. Jordersättningarne blifva ofelbart mycket dyrare än bolaget förmodat. De Bruk, hvilkas vattentillgång varder för kanalens skuld förminskad, konna ej underlåta begära billig ersättning derför, med den i lag stadgade förhöjning; allt delta ökar kostnaden. Mitt hufvudsakliga skäl alt afstyrka bifall, -ligger förnämligast derutinnan, att ett annat förslag, egande betydliga företräden framför det af StatsUtsk. omfattade, blefve derigenom alldes tillinletgjordt. Kostnadsförslagel har af försigtighet blifvit något högt till alla delar upgjordt, en reservfond af 32,5t>0 r:dr b:co för oförutsedda kostnader afsedd, dagsverkskostnaden uptagen till 1 r:dr b:co i st. f. högst samma belopp i r:gds, — allt detta har afskräcki från att omfatta detta sednare förslag, som likväl skulle leila transportleden vida rakare upp lill foten af Persberget. Och ville man äter, pä sätt äfvenledes är ifrågasatt, anlägga jernväg emellan Yngen och Östersjön, är lokalen derstädes så jemnt docerande, att hästkraft endast behöfver upföre till Yngen anlitas, då deremot den jernväg, sorn blefve erforderlig till kompletterande af nu föreslagna kanalen, måste ledas först npp till en landthöjd och sedan äter utföre, hvadan hästkraft måste å båda sidorna begagnas. Jordersättningarne blifva, enl. hvad jag med visshet känner, ringa eller inga, derest af mig omförmälde förslag blefve omfaltadt.
Herr GeneralLöjlnanten Lorichs. Herr HofRättsRådet Sköldberg. Herr KammarRådet Fagersten. Herr KommersRådet Leyonmarck. Herr KammarRättsRådet Uggla. Herr KrigsRådet Branting. Herr StatsKommissarien af Tuneld. Herr AmiralitetsKammarRådet Widin. Herr BergsRådet Tribler. Protokollet för den 30 nästlidne Augusti blef, efter föregången uppläsning för Herr Justitieombudsmannen Landin och StatsRådet Herr Friherre Lagerbjelke, justeradt inför RiksRätten. Enär Parlerne härefter påropades, förekommo Herr Justitieombudsmannen och Svaranderne StatsRådet Herr Friherre Lagerbjelke, Herr f. d. StatsRådet Poppius, f. d. StatsRådet Herr Presidenten von Schulzenheim, Herr StatsRådet Ihre och f. d. tillförordnade StatsSekreteraren Herr KansliRadet Ulfsparre, af hvilka Herr Justitieombudsmannen och Herr Friherre Lagerbjelke icke hade någon anmärkning att göra emot berörde, för dem upplästa Protokoll för den 30 nästlidne Augusti. 281 Nu uppropades l:o. Ansökningen Lii. F.j hvarvid Herr Justitieombudsmannen uppläste och afleinnade i två exemplar slutpåstående i de häruti förekommande frågor. 2:o. Ansökningen Lii. G.j dertill Herr Justitieombudsmannen äfven författat skriftligt slutpåstående, som upplästes och ingafs i hufvudskrift och duplett. På framställd fråga om tiden, som Svaranderne ansågo erfordras för vidare svaromål, förklarade Herr Friherre Lagerbjelke, att Svaranderne önskade rådrum dermed till den 17 Januari nästkommande år. Sedan Herr Justitieombudsmannen medgifvit det sålunda begärda rådrum, anförde Herr f. d.