Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hof-Stallet sig yppat uti ifrågavarande levereringar in natura, i Vestmanland vid Kongsör och i Södermanland vid Gårsingeholm och Engsholm, skulle efter Utskottets förslag afhjelpas derigenom, att hemmansägarne i berörde samt Stoekholms och Upsala Dän contraherade här vid Hof - StallStaten och betalte hvad den begärte: att desse hemmansägare, som framför sina vederlikar t Irenne år måst vidkännas ett orättvist förökadt onus, Den a Juli. onus, att forsla hö och halm ända till atta å nio mil, skulle helt och hållet blifva pålagde ersätta den kostnad, som genom spillningen af detta foder vid transporten uppkommit; att då omförmäldte Län likväl, icke hafva större förbindelser att fylla de yppade bristerna än de öfriga Länen i Svea Rike, icke inses kunde* hvarpå detta förslag sig grundar, samt hvarföre de hemman , som med sina rentor aro Kronan besparde i dessa Län, böra betala öfver Markegång, mera än deras vederlikar i andra Län, och hvarföre icke en och samma rättvisa skall vederfaras alla skatte-hemman inom ett och samma Län, af hvilka det ena i samma Socken och äfven samma Ry är Embetsman på lön anslaget och får betala sina rente-persedlar efter Markegång, eller forsla vissa förelagde mil, men det andra som är Kronan bespardt, skulle betala efter Hufvudstadens höga hö- och halmpriser, hvilket ej vore rättvisa Skattdragande emellan, att Hemmansägarne i Vestmanland nog lidit dessa 3;ne år, då de måst färdas till Kongsor med rente-hö och halm % hvarifrån fodret skall korts till Strömsholm, som varit arne mils närmare väg för alla leverantser: att Snäfringe Härad syntes böra få bibehållas vid uråldriga tiders bruk, att leverera vid Strömsholm , då det lika lätt kan gå för sig , att derifrån transportera till Kongl. Hof-Stallet, samt att de, som alltid löst efter Markegång!, måtte dervid blifva bibehållne. Uti hvilka anmärkningar Riksdags-Fullmägtige från ofvannämnde fyra Län sig förenat.
Skrifvelse, N:o %£9. mens utgång, blefve sä återställd lill helsan, alt lian kunde inträda i embetsutöfning, utan då funne sig nödsakad alt derifrån söka afsked, honom måtte beviljas räll till erhållande af del årliga pensionsbelopp, som i allmänhet vore Justitieråd vid afskedstagande! förunnad!, samt lili stöd för bertilda anhållan åberopats eli utfärdad! läkarebelyg, hvaraf inheintals, alt Justitierådcl Roy, genom anslrängdl arbete och stillasittande lefnadssätt, ådragit sig kongestion ät hulvudel, hvilken åkomma, småningom utbildad, förlid tre vår stegrats derhän, alt sökanden då nödgades afstå från ulölningen af sitt embete ; all, ehuru tillståndet sedermera betydligt förbättrats, det likväl icke vore möjligt alt ännu med större sannolikhet afgöra, om och när han skulle kunna återtaga sin embelsvcrksamhel, men ali, då i allt fall någon helsobrunn ytterligare borde begagnas och gynnande årstid dertill måste afvaktas, tiden för möjlig tjenstbarhet ej kunde anlagas inträffa förr än eller medlet af nu ingångna års sommar, så liar, jemte öfverlemnande af ifrågavarande ansökning, E. K. M:t, uli nådig Skrifvelse af den 101 November sistlidet år, behagat tillkännagifva, all E. K. Ahl dels med afseende derå att Juslitierådet Roy, som är född år 1802 och i Statens tjenst inträdde år 1822 samt år 1855 utnämndes till sitt nu innehafvande embete, befinner sig, eller en ansträngande och för det allmänna gagnelig verksamhet i flera särskilda domarebelältningar, uli den ekonomiska ställning, alt han, enligt hvad kändt vore, saknade enskilda tillgångar för sig och sin hustrus framlida bergning, dels ock enär det är af synnerlig vigt för ärendenas jemna gång i Högsta domstolen, alt
Den som vill att, i öfverensstämmelse med Utskottets, af tre Stånd godkända förslag, utförsels-afgiften för Koppar: rå, bestämmas till 5 R:dr och för gårad. samt Kopparskrot, alla slag, äfvensom Kopparaska, till 60 öre per centner, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, komma dessa artiklar att, på sätt Borgare-ståndet beslutat, vid utförsel vara tullfria. Ridderskapel och Adeln, Presteoch Bonde-slånden hafva bifallit tskottets förlumpor. sia g, att åsätta Lumpor en utförsels-tull af 2 R.dr per centner. Borgare-ståndet har deremot beslutat, att denna artikel skall vid utförsel åtnjuta tullfrihet. Utskottet inbjuder Borgareståndet att frånträda sitt härutinnan från de tre andra Ståndens skiljaktiga beslut och föreslår, för annan händelse, följande proposition till omröstning: 90:o. Den som bifaller Utskottets, af tre Stånd antagna förslag, att för Lumpor bestämmes en utförsels-tull af 2 R:dr centnern, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej-, Vinner Nej, kommer, enligt Borgare-ståndets beslut, denna artikel att vid utförsel vara fri från tull. Bevillnings-Utskottets Memorial JYI 27. 53 Utskottets förslag att bestämma utförsels-tullen för Malm: rå och osmält, i Införsels-tarifen ej specificerad, till 25 öre per centner, har blifvit bifallet af PresteBorgareoch Bonde-slånden, hvaremot Ridderskapet och Adeln■ beslutat förhöjning af denna afgift till 50 öre centnern. Så vida Ridderskapet och Adeln icke skulle vilja frånträda denna särskilda mening och instämma i de öfriga Ståndens beslut, blifver omröstning nödig och Utskottet föreslår för sådant fall följande proposition: 91:o.
Detta är också skälet hvarföre jag ej eller vågar föreslå namnet daler, oaktadt denna benämning har mycket för sig, såsom gammal och nationel, och helst den nuvar. lagliga dalem, 0111 jag sä får kalla densamma, eller den sorn i allmänna lagen åberopas för alla böter, är just till sitt värde motsvarande den enhet, sorn R. o. Ad. på f. 111. antagit. Men, såsom jag förut yttrat, häst torde likväl vara alt, vid antagande af ny enhet, gifva densamma en förut icke bruklig benämning, således hvarken mark eller daler, utan krona. Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Då man nu är kommen lill val af namn, så får jag föreslå ett urgammalt, fordom brukligt af ordet plåt, som tillförne brukades sorn högsta räkneenliet, och närmast i värde svara de mot g r:dr silfver sp. Jag tror, alt man räknade i plåtar, innan nian antog benämningen riksdaler. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt då nu blifvit föreslaget, alt ifrågavar. räkne-euhet må kallas antingen riksmark, krona eller plåt, samt af de ledamöter, som yttrat sig, 2:ne föreslagit namnet krona, H. Ex. först finge hemställa, om R. 0. Ad. behagade afstå BancoUlsk:s i denna punkt gjorda hemställan samt besluta, att den nya räkne-euheten ina kallas krona. Ropades starka ja, blandade med några nej, hvarefter II. 4 11. 50 442 Den 23 November e. m. Ex. förklarade, det han trott sig finna, att denna propos. blifvit med öfvervägande ja besvarad. 6:te punkten, ang:de riikne-enhelens indelning. Gr. Horn, Claes Fredr.:
Hr Nordenanckar har sagt, att Banken är mest blottställd för hastiga tillströmmanden genom småsedlarna. Detta är sanni; men i alla de länder, som blifvit citerade, finnas privatbanker under secretesse, och det vore viktigt äfven för privatbanker, om cle icke stöde under samina conlroll som stalsbanken, att dessa, icke finge utgifva småsedlar. Underslef kunna dermed lättare ske, och massan har rätt att fordra, det Statsmagterna skola tillse, att hon icke plundras. Helt annat är förhållandet med It. St:s Bank, sedan realisationen blifvit beslutad. Der kan icke något påströmmande af småsedlar komma i fråga, emedan utvexlingen endast kan ske i Stockholm. Hr v. Troil känner säkerligen Iticardos system och hans bevisning för att småsedlar böra bibehållas; men i England, der privatbanker icke 8ro riktigt controllerade, är det skäl att icke tillåta småsedlarna. Hvarje regel beror på, om premisserna derför pä ett ställe kunna jemväl finnas på ett annat. Uppå dessa skäl yrkar jag afslag till betänk., samt att R. o. Ad. roa besluta, att småsedlarna skola fortfara att såsom hittills gå i rörelsen intill nästa riksdag. Hr von Troil: Jag begärde ordet, då jag tyckte mig höra en talare säga, alt småsedlarna efter en viss lid skulle upphöra alt varu gängse. Sådan är icke meningen. Det kommer att bero på, huru länge sedlarna hänga ihop. Alt säga, att deras förblifvande i allmänna rörelsen konimc att *o H. 4t 3an Den iiS Juli e. m. Lero på, om allmänheten ville hafva dessa sedlar eller icke, är detsamma som att säga, att det beror på, om man från Stockholm ville skicka småsedlar till landsorterna eller ej. Hvad det theoretiska beträffar, är här icke stället att ingå i granskning af en författare, som, ehuru med skäl i flera afseenden ansedd som classisk, likväl i många andra blifvit vederlagd.
Jag skall derföre utbedja mig att få uppläsa några ställen af grundlagarna, för att bevisa att med beslut öfver grundlagsfrågor förstås allestädes just den åtgärden, hvarigenom R. St. antingen för deras del till lag antaga grundlagsförslag eller ock förkasta detsamma, nemi. vid den sednare riksdagen. Uti 56 §:n 2 mom. Reg.F:n heter det t. ex.: ”Tillstyrker Const.Utsk. hvad en riksdagsman hos detsamma i sådant afseende föreslagit, eller utlåter sig Utsk. med tilleller afstyrkande å en af Konungen i lika ändamål gjord propos., varde Utsk:s yttrande vid samma riksdag öfverlemnadt till R. St., hvilka vid densamma må derom kunna öfverlägga men icke vid densamma besluta.” Med besluta menas här att antaga till lag. I fortsättningen af §:n heter det: ”Göras i R. St:s plena icke några anmärkn:r emot Const.Utsk:s yttrande, hvile detsamma såsom ett R. St:s utlåt., hvaröfver först vid nästa riksdag, och då endast med ja eller nej skall kunna beslutas." Här står ordet "besluta" i samma mening och på samma sätt uti 81 §:n Reg.Ftn uti följande föreskrift:" R. St. må icke å den riksdag då Utsk. någon sådan ändring föreslår, utan först å den nästföljande, derom besluta." Vidare heter det: "Tillstyrker Utsk. hvad Konungen föreslagit, hvile frågan till nästa riksdag, då R. St. skola sitt beslut derom fatta. Afstyrker Utsk. Konungens propos., då må R. St. genast kunna antingen denna propos. afslå eller ock afgöra att de vilja öfver densamma å nästföljande riksdag besluta." Här står således i samma period lahult både om att afslå och besluta. Sjelfva detta afslag skulle väl enl. Frih. Cederströms mening också vara ett beslut; men del synes tydligt, att det ordet icke är nyttjadt, då fråga är om att afslå ett grundlagsförslag, utan nyttjas endast för att uttrycka det definitiva afgörandet. Enahanda är förhållandet uti 29 §:n Riksd. Ordin, som stadgar:
Nu om de vilja vara conseqvenla och vilja anses vara ledamöter i ett lagbundet samhälle, måste de icke vidare tala om alt blifva påtrugade en lag af tre Stånd, utan det är lagens form, som ålägger hvar och en att underkasta sig hvad majoriteten bjuder. Erkänner man icke dessa grunder, och äro våra moderna jurister nu af den beskaffenhet, att de tala mot och med på båda sidor, då måste man i sanning beklaga detta samhälle, och då mäste man äfven finna, att dessa öfverläggningar tjena till platt intet, annat än att uppreta sinnena emot hvarandra. Jag vet att min stämma här anses förhatlig, troligen derföre att jag förklarat, att jag anser Adelns särskilda politiska rättigheter icke kunna längre af detta tidehvarf tolereras. Jag har likväl jemväl sagt, att R. o. Ad. icke kan undgå att ändå blifva den första classen i samhället, om den vet att rätt iakttaga sina verkliga och sociala företräden; men att vilja yrka en politisk företrädesrättighet anser jag vara förgäfves. Sade mig icke mitt förnuft detta, så vore jag kanske såsom adelsman så svag som mången annan. Om Herrarne äro med mig af en alldeles motsatt tanka och i öfverensstämmelse dermed fatta ett beslut i denna sak, så vill jag åtminstone två mina bänder. Jag har milt samvete fredadt, då jag genom detta yttrande deremot sökt åstadkomma det motstånd jag kunnat. Gr. Sparre, Erik: Jag får i största korthet anmärka, att den gruudlagsvidrighet, den föreslagna und. skrifvelsen skulle förmenas innehålla, och hvarpå man velat lägga så mycken vigt, den måste likväl icke vara så alldeles afgjord, då af de jurister, sorn yttrat sig i ämnet, tvenne ansett denna skrifvelse icke grundlagsvidrig, och tvenne yttrat mycken betänklighet, huruvida Adelns arfsrätt vore en Ståndsrätt eller icke. Ja, en af dessa har sagt, att man endast kunde grunda sin öfvertygelse på den praxis, som gjort sig gällande inom Högsta Domstolen. Nu har likväl denna fråga icke varit före i Högsta Domstolen, ty Högsta Domstolen har hittills endast yttrat sig om införande af likhet i arfsrätten i allmänhet, men alldeles icke om privilegiifrågan.
Då Stats-Utskottet, i sitt under N:o 102 afgifna utlåtande, såsom vilkor för tillgodonjutande af det vid innevarande riksdag begärda uppskof med beräknandet och erläggandet af föreskrifven ränta och kapitalafbetalning å det för jernvägsanläggningen mellan Borås och Herrljunga beviljade lån föreslagit, att jernvägsbolaget skall återbära hvad som blifvit lyftadt utöfver 2/3:delar af verkliga anläggningskostnaden för ifrågavarande jernvägsanläggning, lärer någon lyftning af den del utaf det beviljade lånebeloppet, som i Riksgälds-kontoret ännu innestär, icke kunna ifrågakomma, hvadan Utskottet hemställer, att det belopp, 666 R:dr 67 öre, som enligt 115 § i Riksgäldskontorets nu gällande reglemente ännu innestår af det för BoråsHerrljunga jernvägsanläggning beviljade lån, må få såsom besparing anses och ur räkenskaperna afföras. § 109, angående beviljade anslag för väganläggningar och vägförbättringar samt hamnbyggnader, motsvarar 116 § i sistnämnda reglemente. § 110, angående anslag för verkställighet af beskattningsväsendets förenkling, öfverensstämmer med samma reglementes 118 §. § 112, angående återstoden af det för åren 1860—1863 beviljade anslaget för fortsättande och vårdande af Kamereraren <J. Sandbergs samlingar rörande kameralväsendet, motsvarar § 121 i 1863 års reglemente. § 113, angående anslag dels för utgifning af äldre historiska handlingar, dels för byggnadsarbeten å Stockholms veterinär-inrättnings egendom, motsvarar 5:te och 6:te mom. i 123 § af berörda reglemente. Enär de i Riksgälds-kontoret innestående
(En såkallad Allmän Vilje, säger han, är, så långt den är blott Vilje, snarare allt annat, än Allmänt Förstånd; dess ”naturliga vapen äro Ifver och Våld”; den har derför ock ”aldrig förr uppstått, än den söndrat sig i partier eller factioner”; den är egentlige despoten så i Republiker, som i Envälden; den är, såsom själen af all factionism, hos alla partier lika fiendtlig mot upplysning, mot tryckfrihet m. m.; så att ”med en sådan princip ser jag icke, hvad ett helt folk har framför en enda liten tyrann, annat än det ofantliga”. Höjden af Viljens öfvermått är ”Revolution”; men ”ehuru herrlig en Revolution må vara, så bevisar den dock för Förståndet – endast en mäktigare Vilje. Ty af en folkmängd kan alltid allting öfver-väldigas. Så att, om ni icke har en högre princip, så ligger naturligen uti Mängdens Allvilje, liksom inunder ett Äthna, en evinnerlig kraft till Revolutioner; hvilken alltid kan väckas Då sådana våldsamma förändringar göras: så är det omöjligt att med visshet veta, om icke det mindre antalet har rätt. Åtminstone försäkrar Cicero, att ”ingenting är allmännare, än att ej ha vett”159; och Seneca, att ”det ni ser mängden gilla, kan ni vara viss på är det sämsta”160. Emellertid är det dock å alla sidor klart, att en våldsam förändring gör sakens rättvisa alltid oviss, och qvarlemnar derföre i det kufvade mindre antalets harm ett litet Vesuvius af missnöje; då deremot en jemn förbät, ring genom fortgående upplysning gör hela vägen till samhällets lycksalighet äfvenså klar, som fridsam”). ”Tredje capitlet heter: Rätt och Lag; hvilka äro grunden för all mensklig lycksalighet. Och sedan der blifvit föreställdt, hvad de Vise intill våra tider, i synnerhet Cicero, Montesquieu och Rousseau161, i denna höga lära hafva uträttat: så visas, att Rätt, långt uppöfver
I Hof Rätt måge ej färre än fem ”.Ledamöter döma i mål, som å ära och lif gå: ”1 andre mål måge fyra Ledamöter utgöra Dorn”fört antal, ther alla om slutet ense äro”. Riksens Ständer framhärda etc. Uppl. och godk. hos Ridd', och Ad. d. 24 Febr. 181S. — Präste-Ståndet d. 24 BorgareStåndet d. 24 Bonde-Ståndet d. 2 Mars — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om antalet af Nämndemän vid Militice-Boställs-Syner. Sedan Kongl. Maj:t, i anledning af BondeStåndets vid 1809 och 1810 årens Riksdag gjorda underdåniga hemställan, genom Nådig Skrifvelse den 28 Februari 1815 förordnat, att, i stället för det uti 3:dje Afdelningen a. §. Boställs-Ordningen den 15 September 1752 bestämda antal af half Nämnd till Domhafvandens biträde vid Militiae-BoStälls-Syne-förrättningar, 88 Underdåniga Skrifvelse.r. Två Nämndemän dädanefter skulle utgöra tillräckligt antal, har Riksens Ständers uppmärksamhet vid innevarande Riksdag blifvit väckt på den olägenhet och det uppehåll uti Syne-förrättningarnes snara afslutande, som dymedelst uppkommer enär Tvänne Nämndemän icke på flera dagar medhinna besigtning å ängsmarken, eftersyn hvad röjning och förbättring der ford as samt uppmätning och beskrifning afhägnaden, under hvilken tid något vid Syne förrättningen på Åkermarken och Husen i Mangården icke kan tillgöras. Och, emedan Riksens Ständer funnit, att, vid Syner å M ilitia;-Boställen, locala förhållanden ostridigt ofta skola föranleda Domhaf■vandens behof af ett större antal Nämnd örn Förrättningen skall kunna med skyndsamhet afslutas, hafva Riksens Ständer ansett förberörda stadgande böra sålunda förändras: att Domhaf•vanden alltid eger till ifrågavarande
Det var hvad som lästes öfver alt i staden på de många telegraftaflorna, och underrättelsen spreds ögonblickligt öfver hela Skandinavien, ty öfver alt var man på den tiden angelägen att få veta utgången af ett val till folkförsamlingen. I Göteborg var deltagandet naturligtvis lifligast. Utgången borde visserligen icke hafva varit öfverraskande. Äfven om Aromasia ännu varit i lifvet, hade hon likväl själf gjort så föga för sitt väljande, att man ej kunde hafva förvånats öfver det ringa antal röster hon erhållit. Man var icke van vid en sådan liknöjdhet eller, för att nämna saken med i riksdagsvalens häfder föråldradt namn, blygsamhet. Men efter den förskräckliga händelsen aftonen förut i Örgrytekvarteret kunde man knapt tro, att någon enda röst skulle kastas bort på namnet Ozodes. Man brukar ej rösta på aflidna personer, äfven om det händt någon gång, att man skänkt sin röst åt dem som sofva bort sitt lif. Handelsoch Luftfartstidningens uppträdande tycktes likväl hafva bevarat åtskilliga röster åt den som från själfva valkretsen uppmanats att anmäla sig, vare sig att den kandidaten vore lefvande eller icke. »Det där är mer än underligt,» hette det i staden. »Man väljer på en afliden och man lyssnar till ett blad som tyckes vara alt för ålderstiget.» »Tro mig», invände en gammal politiker, »att den där ålderstigna tidningen kommer att behålla sitt inflytande långt efter sedan alla de unga bladen för alla tider lagt sig till hvila.» »Ingenting har öfvertygat oss om, att fröken Ozodes är död,» sade Giro, »och ingen bör derför hafva underlåtit att rösta på henne.» »Han hade troligtvis satt omröstningen på aktier,» hviskade någon. Emellertid var Oxygen vald, och glädjen bland hans anhängare visade sig ganska liflig. Fru Skarpman-Stormfågel flög från hus till hus och sjöng segersånger, fastän somliga påstodo, att det lät som korpens kraxande oljud. Fröken Rosendoft visade sig icke så glad, som man kunde hafva väntat. Hon sökte Apollonides utan att träffa honom. Hon tycktes till och med vara otröstlig öfver Aromasias död.
Härvid förekommo: l:o, 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10, 11 och 14 Volerings-propositionerne godkändes; 2-‘o, hemställan, pag. 8—13, angående lydelsen af Författningens 5 §; Godkändes, för den händelse, att ja-propositionen vinner vid femte voteringen, och under förbehåll af erforderlig rättelse, i händelse nej-propositionen vinner, vid nämnde votering; 3:o, inbjudning, pag. 13, i fråga om allmogens lindring uti och befrielse från stämplade, pappers-safgiftens erläggande: Antogs, hvadan 8:de voterings-proposilionen förföll; 4:o, inbjudningarne, i fråga om vexiars och tidningars cbartering, samt 12 och 13 voterings-propositioneina: Prot-Utdrag, den 5 April 1845. 779 Inbjudningarne dfslogos, och volerings-propositionerna gillades; ■);o, livad, pag. 15 och 16, serskildt liilslyrkes, yttrandet i afseende på tidningars chartering, pag. 17, angående hvad med eli halft ark papper lörslås, samt de Irenne yttrandena, pag. 19; godkändes; och 6:o, yttrandet, pag. 1, samt anmälan, vid slutet af memorialet: Lädes till handlingarne. S. I). Föredrogs ånyo och bifölls Bevillnings-U t skol tets betänkande, N:o 32, i anledning af Riksdagsfullmägtigen Mat s Pehrssons från Stockholms Län motion, angående nedsättning af personliga skyddsafgiften och denna afgifts användande till folkundervisningens befrämjande. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets betänkande, N:o 92, i anledning af väckta motioner om förändring af 17 Gap. 2 § Rältegångs-Balken, angående den kraft till bevisning, sorn bör tillkomma böcker öfver handel och köpenskap:
Lag-Utskottets Utlåtande, angående Förmyndares skyldighet, att hvarje tredje år tillöka myndlingens Arfs-Capital med den under tiden derå tipplupne ränta. -fcjnligt till Lag-Utskottet ankommit Utdrag af det hos Hedervärda Bonde-Ståndet den 18 nästlidne December haline Protocoll, har Riksdags-Full mag t i gen från Christianstads Län, Pehr Nilsson, uti ett berörde dag ingifvit Memorial andragit, att ehuru, efter hans förmenande, det icke vore i Dag stadgadt, att Förmyndare böra hvarje tredje år tillöka deras myndlingars ägande Arfs-Capital med den under berörde tid derå upplupne ränta och den deraf uppkomne Summa jemväl derefter såsom Capital förränta, skall dock en sådan redogörelseskyldighet på flere orter blifvit Förmyndare ålagd; I anledning hvaraf Pehr Nilsson hemställt, det genom utfärdande Författning Förmyndare måtte från omförmälte åliggande frikännas, och såsom skäl till berörde framställning sökt ådagalägga, dels att igenom detsamma tyngden af Förmyndare vården, som ändock alltid vore med besvär och kostnader förenad, än mera skulle försvåxas, dels att sådant skulle förorsaka, det till - Lag-Utskottets Betänk andert. ii förordnade Förmyndare oftare sökté att derifrån varda endtledigade, hvarigenom lidande och utgifter de omyndige tillskyndades.
Utskottet för framtiden ett annat Räkensktpssätt; jag har likva! icke fattat meningen så unga, anhåller det före blifva upp? lygt om Usikottets tanka är, att denna redovisning såsom alldeles omöjlig nu tuera icke skulle pU: nkas, eller om meningen är vid, nästkommande Revision den skall fram* langas. Vid detta lil 1 fälle får jag äfven vidröra ett ärende, sorn härmed ager gemenskap; en ansenlig summa håres årligen upp af Landet för Saltpetergärden; härföre är aldrig red »vj-adt, så mycket mig veterligt är, allt sedan 1805, dä den höi j ides. Denna inkomst hörer val egentligen icke till de Ordi naira Statsinkomsterna, utan hor särskildt redo derföre visas; men såsom en afgift af Landet bör ^tat^iJ-tskottet derom väl hafva kännedom. Utskottet torde derföre anmodas af vederbörande inhämta upplysning om beskaffenheten af denna fond, som bör vara ansenlig; äfven har till min kunskap kommit, att af behållna inkomsten för Tullen 1815 en summa af 696,000 R:d. utöfver de 1,988,000 R:d., som i StatsUtskottets Betänkande upptagas, såsom till Statsverket aflemnade, blifvit insatt i Gotha CanalDiscont för att derifrån af Rentekammaren disponeras. Ehuruväl denna summa, såsom öfverskott å Tufltnedlen, blifvit till Konungens disposition öfyerlemnad vid Den 27 Juli f. m. l8t2 års Riksdag, till Armeens vapenöfning och förråders anskaffande till Förstärkningen, sä hör väl ändock vi as, huru de till detta behof äro använda: hvarom jag äfven anhåller StatsUtskottet inhämtar kunskap, * \ Herr LandtMarskalhen yttrade sig att $å rrvcket lian af Betänkandet fattat, vöre det blott af Revisorerna anmärkt att Hufvyidbokens för år 1809 sammansättning varit sådan att Revision af densamma icke kunde medhinna*. Friherre