Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessutom vore det, må hända, orättvist emotdeverkelige StatsRåden, om de skulle komma under samma categori, som Hans Excellence Herr Grefve Cederström. — Efter Utskottets förslag skulle ju Hans Excellence Herr Grefve Cederström, såsom redan endtledigad, blifva fri från allt ansvar, men deremot de andra, fastän vida mindre felaktiga, anmälas till afsked. Hans Excellence Herr Grefve Cederström anser jag böra till - 334 Den 18 Juli! e. m. talas inför vederbörlig Domstol, och derstädes undergå ransakning och dom för sitt exempellösa förfarande i den bedröfliga Skeppshanden; emedan stor skillnad företer sig emellan de åtgärder, sorn af ett StatsRåd i utöfningen af dess embete vidtagas , och de förhandlingar, som af ett StatsRåd i egenskap af enskild man verkställas.
Allmogen fästat så ringa uppmärksamhet och vigt vid val till Ordningsmän för sedlighetens bevakande och oordningars förekommande, att den dertill utsett peisöner, som varit kände för drinkare och serskilde gånger dömde för fylleri samt ingalunda aktade i samhället. Den del af Örgryte Socken, som utgöres af Majorna eller Carl Johans Församling, och, såsom jag förut omnämndt, är en fortsättning af Götheborgs ena Förstad Masthugget, lyder uti Police-ärender under Stadens PolisKammare, hvilket också är händelsen med större anparten af de så kallade Galgekrogarne i sagde Socken, vid vägen åt Halland. Scholor. Utom de i 1828 års berättelse omförmälde 4 Scholor i Götheborgs Fögderi, finnes der en sådan nu mera äfven i Örgryte Socken, hvarest 20 barn undervisas efter gamla Läro-Methoden. Hälsovårdenj är nu mera ställd under omedelbart inseende äfven af Sundhets-Nämder, enligt Eder Kongl. Maj:ts Kådiga Förordningar af den q Julii och den 12 November 1831, hvarjemte Kyrko-Råden fått utvidgad befattning med frågor derom genom Eder Kongl. Majlis Nådiga Kungörelse den 27 Februarii 1828. Ingenstädes på Landet är någon Barnmorska antagen. För flere år tillbaka, då 2:ne nyligen examinerade Barnmorskor förklarade sig villige att nedsätta sig i Landt-Församlingar, lät jag göra föreställning härom i a:ne Pastorater, hvilka dock vägrade Löne-anslag, så alt frågan derigenom förföll. Krogar äro, sedan min förra berättelse, minskade från 143 till 58 stycken på Landet, i Skärgården, Majorna och Galgekrogarne, hvilket kunnat så mycket hellre ske, som det nu meia ej är sällsynt, att bonden, äfven på kortare resor, medför egen bränvinsflaska och således icke behöfver besöka krogarne. 16 Städer. Uddevalla. Dess Utrikes Handel har minskats i samma mohn, som antalet af Stadens Fartyg nedgått till 9 stycken. Senare åren hafva likväl derstädes blifvit uppköpte betydlige
Ex. förkla rade, att ja öfverröstat nej. Vidare framställdes propos. lill afslag å LagUtsk:s betänk., så vidt det angar Just.ombudsmannens i ämnet gjorde förslag. Denna propos. besvarades med starka ja, blandade med många nej, hvarefter II. Ex. förklarade sig hafva uppfattat äfven detta svar såsom bifall lill den gjorda propos. Ilr Cederschjöld begärde votering. Upplästes till justering och godkändes följande voleringspropos. Den som bifaller det af LagUlsk. i sednare delen af dess beliink. N:o 20 gjorde förslag, i anleda, af R. St:s Just.ombudsmans hemställning, i fråga om förtydligande af K. br. d. 25 Sept. 1777, voterar ja; Den det ej vill, voterar nej; Vinner nej , afslår R. o. Ad. LagUtsk:s förenämnde förslag. Efter voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 33. Nej — 51. Gr. Mörner, Carl Göran Detloff, anförde skriftligen: Genom Konungs och Ständers sammanstämmande beslut är nu den föreslagna förändringen uti 17 § Reg.F. gillad, och vid tillsättningen af ledamotsplälser uti Högsta Domstolen kommer hädanefter intet afseende alt fästas deruppå, huruvida sökanderne äro frälse eller ofrälse. Det sista stadgandet är härigenom upphäfdl, pä grund hvaraf en Adelsman kunde, under åberopande af sin börd, framställa anspråk pä befordran i Statens tjenst. R. o. Ad. har hädanefter icke något annat att i detta afseende stödja sig vid, än skicklighet och förtjenst; men så mycket billigare är deremot påståendet, alt, der dessa qvalilicationer finnas, få göra dem i allo lika gällande som hvarje annan samhällsmedlem, och alt härutinnan ställas pä samma linea och ej bakom samhällets öfriga medlemmar. Redan då frågan om förändring i föreskrifterne ang:de Högsta
– Trots alla hans lögner skulle det dock varit en lätt sak att se, att han var en fattig man, om de blott velat bruka sina ögon. Skepparen erbjöd sig att lämna sin hytt åt henne, om hon ville göra öfverresan på hans jakt, och anbudet mottogs med glädje. Börje blef då nästan fritagen från allt arbete och satt mest på akterdäck, samtalande med sin hustru. Och nu gaf han henne inbillningens lycka, såsom han själf lefvat på den hela sitt lif. Ju mer han tänkte på det lilla huset som låg till hälften begrafvet i sandkullen, dess högre reste han det palats, som han skulle velat bjuda henne. Han lät henne i tankarna glida in i en hamn, som var smyckad med flaggor och blommor till ära för Börje Nilssons brud. Han lät henne höra borgmästarens hälsningstal. Han lät henne åka fram under en äreport, medan männens ögon följde henne och kvinnorna bleknade af afund. Och han förde henne in i det ståtliga hemmet, där bugande, silfverlockiga tjänare stodo uppställda längs den breda trappans räckverk och där det till en festlig måltid dukade bordet dignade under det gamla familjesilfret. Då hon upptäckte sanningen, antog hon först, att skepparen varit i förbund med Börje för att bedraga henne, men sedan fann hon, att det ej varit så. De hade vant sig där på jakten att tala om Börje som om en storman. Det var skämtet framför alla skämt där ombord att tala riktigt som på allvar om hans rikedomar och hans förnäma släkt. De tänkte, att Börje sagt henne sanningen, men att hon skämtade med honom som de alla, då hon talade om hans stora hus. Sålunda blef det möjligt, att hon ännu, då jakten kastade ankar i den hamn, som låg närmast Börjes hem, ej visste annat, än att hon var en rik mans hustru. Börje fick då ett dygns landlof för att införa sin hustru i hennes blifvande hem och sätta henne in i det nya lifvet. Då de nu landsattes på den kaj, där flaggorna skulle hafva vajat och människoskarorna jublat mot de nygifta, rådde där endast tomhet och hvardagsro, och Börje märkte, att hans hustru såg sig omkring med en viss missräkning. »Vi ha kommit för tidigt,» hade han då sagt.
St. det för Riket bäst och-säkrast samt för tnanufacturidkare beqvämligast kunna ske, att manufactur-fonden, på sätt nyss är nämndt, öfverflyttades lill Stats-cont. och disconterings-fonden under Commerce-collegii tillsyn och conlroll.” Och skulle det upplösta Manufaclur-contorets embetsoch tjenstemän, till dess de kunde få andra sysslor i Rikets collegier eller stater, få uppbära sina löner efter Mannfactur-conlorets gamla stat. 4. så att bela låneskulden till sistnämnda lid utgjorde 291,286: 1 i. 5. men vid 1815 års riksdag förökades credi tivet, på banken ined . 200,000: och vid 1818 års med ytterligare • 5o8,713: 36. 7. Summa 1,000,000: vid hvilket belopp creditivet på banken mot 3 proc. frän 181B lill 1840 förblifvit. Och afsattes vid 1818 års riksdag 200,000 r:dr till förlagslån.
Detta betänkande, som enligt derefter meddeladt nådigt beslut, nu mera blifvit till trycket befordradt, är ännu på Kongl. Maj:t nådiga pröfning beroende. 30:o af den 28 Oktober 1860, angående regleringen af utgifterna under Riksstatens Nionde Hufvudtitel. (205.) 1860 den 23 November anmäld genom Finans-departementet, samt öfverlemnadt till Landtoch Sjöförsvars-departementena i afseende på, bland annat, Rikets Ständers beslut, rörande dels ett beviljadt anslag af 20,000 Rdr årligen till understöd åt sådane från Arméen och Flottan afskedade officerare och underofficerare samt läkare, som deltagit i rikets sednaste krig, dels ock fortfarandet af den Läkare vid Arméen och Flottan vid 1856—1858 årens Riksdag, under vissa vilkor förunnade pensionsrätt å Allmänna Indragningsstaten; med anledning hvaraf, nppå sistnämnde 2:ne departements underdåniga föredragning, nådiga beslut under den 21 December 1860 blefvo af Kongl. Maj:t fattade och vederbörande till efterrättelse meddelade. Stockholm den 20 Augusti 1862. M. G. von Schantz. — 12 — 4:o iiontfL Ecklesiastik-d&par temeritet. 31:o af den 25 Januari 1860, angående anslag till fullbordande af det invid hufvud staden uppförda hospital för sinnessjukas vård. (18.) Hvad Rikets Ständer beslutat har Kongl. Majit under den 3 Februari 1860 låtit vederbörande till kännedom oell underdånig efterrättelse meddela. 32:o af den 8 Februari 1860, angående öfverlåtelse lill allmänna Barnhusinrättninningen i Stockholm af en utaf Stockholms stads och läns kurhus begagnad tomt. (27.) Hen 17 Februari i underdånighet anmäld, och Direktionen öfver Allmänna Barnhusinrättningen i Stockholm samt öfriga vederbörande till kännedom meddelad. 33:o af den 15 Februari 1860, angående Kurhusafgiften. (32.)
Sedan Utskottet således, i anledning af de hufvudsakliga anmärkningar, sorn inför Riksens Ständer blifvit emot Judiska Nationen framställde, uppgifvit de skäl och omständigheter, på hvilka Utskottet grundar sin öfvertygelse om både billigheten och fördelarna deraf, att denna Nation bibehålles vid den frihet till inflyttning oell bosättning här i Riket, samt det skydd, hvarom densamma i anledning af Riksens Ständers ofvanförde Beslut, redan för detta undfått Kongl. Majus Nådiga försäkran; så återstår för Utskottet att . yttra sina tankar, angående frågan 0111 de vilkor .för samma Nations Näringsrättigheter, som efter tid och omständigheter kunna anses till ändamålet lämplige. På sätt Utskottet förut anmärkt, är Judarnes Näringsfrihet här i Riket inskränkt egentligen till handel, Manufacturer, Skeppshvarf och vissa handarbeten, hvarjemte dem uttryckligen är förbudet, att idka något af de under Skrå lydande handtverk. Utskottet har härvid förekommit, att da Den 8 Juni. då del å ena sidan synes vara utom ali fråga, atl ju mera ■vidsträckt utrymme öppnas för skickliga och bemedlade personer af denna Nation, att i lofliga Näringar deltaga, desto mera redbar nytta kan af dem förväntas, och det å den andra instämmer med billighet och god ordning, att de, för att komma till åtnjutande af en således medgifven skälig Näringsfrihet, underkastas de formaliteter, som efter gällande förordnanden äga rum i afseende på hvarje annan sökande, att för det allmänna gagneligt ändamål följaktligen skulle befordras och en billig reeiprocité iakttagas, om rättighet till idkande af hvad loflig Näring, Handel, Handtverk eller Slöjd som helst, blefve infodde och inflyttande Judar beviljad emot de vilkor, sorn allmänna Författningar i hvarje fall föreskrifva och emot fullgörande i öfrigt af de förbindelser, som särskildt i afseende på sökande af berörde Nation kunde pröfvas lämplige och nödige.
Ridderskåpets och Adelns upmärksamhet, med hemställning, om icke en sadan jemkning i l'xpecllt!oiit-n kunde äga rum, at wid den nödig ansedde undersökningen bör utredas och granskas, ej blorc om den föreskrifne säkerhetens 'anskaffande blifwit asidvsatt, uran IZ22 Den Zv Mars. utan äfwen i hwad män sädant kan kil Lontrac» tets och Hrrenäets förwerkande föranleda, sä ar genom Uttrycket i Kx^eäitionen ej något band eller hinder lägges för en laglig pröfning af sakens integritet. Grefwe körner, >^äo!k Loran, sörklarade sig ril alla delar instämma i den anmärkning Herr al Klinteberg gjordt. Det Uttryck, som den rörde, hade tvid Kxpeäitionens upsättande och justering undfallit Utffottet. Desi mening hade atrid warit, ar en undersökning ffulle anställas, hrvaraf Herr Grefwen äfwen bewisade billigheten. Han rilstyrkte derföre den rättelse i KxxeUitionen, Herr sk Klinteberg föreslagit. Friherre sellerström, ^scob. hade, hwad sjelfwa saken beträffade, ingen ting deremot, men trodde, at en sadan ändring wore oformlig, fäsom stridande emot det beslut Ständer fattar. Herr Grefwen och Landtmarskalken erindrade, at wid justeringen en sadan rättelse wäl kunde göras , halst den i alla fall af de öfrige Standen äfwen komme at pröfwas; hwarefter Herr Grefwen och Landtmarffalken gjorde Kroposition kil bifall a den af Herr Klinteberg föreflagne rättelsen, hwilken med Ja beswaradrs. Justeraäes den förleden gårdag uplasta och pä bordel lagda underdåniga ffrifwelfen lil Hans Kongl. Maj:t, rörande Riddarhus-Ordningen. Den zo Mars152; Justeraäes följande:
Balken; om mildring i straffet för vaktkarl, *ora af försummelse eller vangomo släpper fånge lös; angående förklaring öfver 40 Cap. 3 §. och 42 Cap. 1 §. Missgärnings Balken; om jordägares rättighet lill Ari endators afhysande, när Arrende-Contract ej upfylies ; angående yrkad befrielse från bysättning för Löftesman, som ingått proprie borgen, så länge Gäldenären inom Riket finnes; rörande förlikningars anmälande bos Konungens Befallningshafvande i Lagsökningsinål, samt vitens föreläggande; om jordägares företrädesrätt till brukares lösa egendom ; i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande em utmätte fastigheters försäljande endast i uppslag; angående bestämdt stadgande, dels huruvida Löftesman bor erhålla särskild uppsägelse när Gäldenär uti Skuldebref förbehållit viss uppsägelselid, 954 D n 19 Navember f. m. dels ock huruvida Re vers-i nnehafvares försummelse att bevaka sin fordran i Gäldenärs Goncurs må medföra befrielse för Löftesman frän betalningsansvar; om behörig Domstol för upptagande af åtal mot HofRatrer, Coliegier, Nedra Justitisé Revisionen, med flere Embetsverk; rörande Kyi ko-Lagens öfverseende m. m.; i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande angående rättighet för Syskonebarn, samt med hvarandra pä sidan i svågerlag varande per - sonel', att ingå äktenskap utan att dertill behöfva söka Konungens tillstånd; om påskyndande af Lag-Comittens arbeten och granskningen deraf; och i fråga 0111 bestämdt stadgande, huru i sådane fall, då en å Bankens auction försåld fastighet inropas af förre ägaren, vid liqviden bör förhållas.
Motionärens förslag i öfrigt synes Utskottet olämpligt, dels derföre att, om detsamma bifölles, böterne för vanvård af nummerhäst komme att för olika ändamål utgå, nemligen, i händelse att flere delegare i ett rusthåll funnes, till en af dem, men, om cn enda person egde rusthållet, till krigsmanshuskassan; samt dels i betraktande deraf, att ådömande af böter ingalunda har till omedelbar påföljd, att nummerhästen genast förflyttas till en annan delegare i rusthållet, hvarigenom det sannolikt ofta skulle inträffa att, då sådant ådömande sker vårtiden, men hästens flyttning delegarne emellan eger rum om hösten, den vid förra tillfället magre hästen vid flyttningen befunnes i fullgodt skick, och sålunda den anledning ej mera för handen, som skulle grunda emotlagarens rätt att, för hästens Vih. till R. St. Besv. o. Ekon.-Ulskollets Betänkande, JVi 58. försättande i bättre skick, uppbära ersättning. Dä härtill dessutom kommer, att ifrågavarande böter nu användas för ett välgörande och allmänt nyttigt ändamål, så anser Utskottet sig sakna anledning, att motionärens förslag understödja och hemställer alltså vördsamt, att motionen må förfalla. Stockholm den 10 Mars 1831. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1851. Allm. Besvärsoch Ekon.-Ulskottels Utlåtande, N:o 59. 1 \:o 59. Ank. till Exp.-Utsk. d. 15 Mors. 1851 kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om nedsättande af en komité för utredande af förhållandet med Städet nes privilegier och förmåner. Till Utskottets handläggning har blifvit remitterad en af Riksdagsfullmäktigen Nils Strindlund från Vester-norrlands län inom Hedervärda Bondeståndet väckt motion, hvari anföres, att Städerne i Sverige, likasom i slöfre delen af det Öfriga Europa, från äldre tider förskaffat sig fördelar på landets bekostnad samt genom lagar och privilegier tillförsäkrat sig ett ostördt åtnjutande af hvad de sålunda vunnit.
Då Utskottet tillstyrkt flere, till en del icke obetydliga, förhöjningar på Fjerde hufvudtiteln, synes det ringa anslaget af 800 R.dr för en af behof och rättvisa lika påkallad förbättring af ifrågavarande tjenstemäns lönevilkor icke bordt föranleda synnerliga betänkligheter. Ett bifall lill Kongl. Maj:ts nådiga proposition i sistberörde afseende skulle innefatta en förklaring af Riksens Ständer, att vigten af det religiösa elementet vid landets försvar icke är förbisedt, och att man verkligen önskar vid arméen ett presterskap, som kan utan näringsomsorger odelad egna sin tjenstemannaverksamhet åt eu religionsvård,1 icke sällan af den mest grannlaga och maktpåliggande beskaffenhet.» Jag har mig förhållandet vid Götha och Vendes-artilleriregementen icke tillräckligt bekant, för att våga till der anställde regementspastorer utsträcka min reservation, men förmodar, att hvad jag haft äran anföra, torde i hufvudsaken vara äfven till dem tillämpligt.» Häruti instämde herr prosten Forssell. Vid 16:de punkten: Af grefve Mörner, C. G., i hvad anginge löneförhöjning åt regementsskrivare vid artilleriet. Af herr Bildt, D. G»Oaktadt jag är fullt öfvertvgad derom, att hvar och en af artilleriets befäl med tacksamhet eikänner de sympatbier Utskottet genom detta dess utlåtande uttalat för artillerivapnets betryckta ställning, så nödgas jag dock reservera mig emot det beslut Utskottet härutinnan fattat, alldenstund jag anser att de före slagna löneförbättringarne ingalunda äro tillräckliga för alt kunna afhjelpa de olägenheter man velat undanrödja. Artilleriets tjenstbarhet bestämmes hufvudsakligast derigenom, att tillgång finnes på dugligt befäl, enär den dyrbara malerielens användande i fält, så väl hvad kanonernas placerande, som deras rigtning, ammunitionens utväljande m. m, omedelbart beror af befälet, hvarföre ock detsamma Utgör den egentligen stridande delen af vapnet.
Gust, Qveckfeldt, när Johan Larssons Efterkommande sålde denna Qvarn till Öfversten och Riddaren Gyllensvan, begärt, att densamma måtte antingen, innan laga Ståndstiden förflöt, af Kongl. Maj:t och Kronan återlösas och till honom såsom Frälse återställas, eller ock Bytet i allo upphäfvas: Att KammarCollegium , i stället för att bifalla första alternativet, hvarigenom Kongl. Maj:t och Kronan för godt köp sluppit FLmulsskyidigheten, genom Utslag den 20 Augusti 1783 afsiagit båda delarna, och tvärt emot ordalydelsen i Kongl. Maj:ts Nådiga Resolution af 1763, ålagt Assessoren uppgifva det vederlag honom utan ansökan långt förut bort meddelas: och att Assessoren, missnöjd med denna sakens utgång, i rätter tid anfört underdåniga Besvär, som nu på 34 året hvila hos Kongl. Majit oafgjord». Denna långsamma behandling af en billig och lätt afgjord fråga har vållat, att under den tid ändringssökand-en förgäfves väntat på slut, har Kronans disponibla Jord dels blifvit 230 Den 5 $annani. till Skatte löst, och dels förmonsrätten dertill Jordägaren förunnad; Äfvensom det händt att Röttle - Israels Qvarn, pä grund af flera laga kraft vundne åtgärder, kommit i tredje mans hand, så det nu mera tjenar till ingen ting, om Assessoren Qvackfeldt» rättvisa klagan af Kongl.' Majit Nådigst pröivas eller icke.
Då kommunerna icke kunna tillbindas alt på egen bekostnad uppföra läroverkshusen, enär det torde vara omöjligt att bestämma hvad i detta fall med kommunen bör förstås, och de kommuner, hvarest elementarläroverk finnas, dessutom tillkännagifvit, att de icke egde förmåga, äfven om de hade vilja, alt ensamme draga detta onus —; och då likväl, så vida det icke skall blifva för staten utan all nytta att hafva gjort stora uppoffringar för en förökad lärarepersonal, elementarläroverkens byggnader på de flesta ställen måste i högst betydlig mån utvidgas och förändras; så synes mig att man för bekostande af läroverkshusen endast har tvenne alternativer att välja på, det ena alt staten dertill anslår medel, det andra att de byggas och underhållas utaf dem, som begagna undervisningen, det är lärlingarne. Att staten skulle bekosta dessa byggnader, på samma sätt som den byggt jernvägarne för lånta penningar, och således låta kommande generationer betala en del af kostnaden derför, kunde visserligen försvaras dermed, att liksom af nyssnämnda företag kommande generationer jemväl draga hufvudsaklig nytta af läroverken, men så många skäl tala likväl emot denna utväg, att ingen lärer önska att densamma vidtages. Återstår då endast det andra alternativet att läroverkshusen bekostas af lärjungarne. Ehuru jag således i hufvudsaken instämmer iUtsk:ts förslag, synes det mig likväl vara ett fel, om af dessa medel bildades särskilta kassor vid hvarje elementarläroverk. Såsom de föreg:de talarne anmärkt, skulle dessa kassor flerastädes blifva för små och otillräckliga, på andra ställen deremot visserligen uppgå till stora summor, som dock icke kunde komma att begagnas. Frih. af Ugglas har visserligen anmärkt, att om dessa medel komma att ingå till stiftets gemensamma byggnadskassa, skulle deraf lätteligen kunna blifva en följd, att de användes företrädesvis, om icke uteslutande, till förmån för det högre elementarläroverk, som vore förlagt uti stiftsstaden.
Att äfven allmogen varit delaktig i denna förkofran, synes, oberäknadt hemmansvärdenas stegring och hvad om åkerbrukets tillväxt nedanför förmäles, ådagalagd t af följande omständigheter: a) Enligt Herr Justitie Stats Ministerns underdåniga Berättelser om förhållandet med intecknad och såld fast egendom å landet har detta läns allmoge, som under åren 1839—1841, inköpt fast egendom för ett värde af 54,019 R:dr utöfver hvad genom försäljning blifvit afhändt, under åren 1842—1846, ytterligare genom inköp ökat sitt fastighetsvärde med 32,866 R:dr, — och sådant utan att fastigheternas skuldsättning synes hafva ökats. Enligt de af Herr Justitie Stats Ministern offentliggjorda sammandrag utgjorde nämligen beloppet af beviljade inteckningar i fast egendom å landet inom detta län åren 1839—41, i medeltal för året, R:dr 373,817. 1842—46, d:o » 386,983. Berättelse öfver Götheborgs och Bohus Län för åren 1842—1846. 2 10 samt beloppet af dödade inteckningar åren 1839—41, i medeltal för året, R:dr 75,229. » 1842—46, d:o » 140,551. b) Enligt Herr Justitie Stats Ministerns underdåniga Berättelser angående Civila Rättegångsärendena utgjorde antalet af vid landtdomstolarne inom Götheborgs och Bohus län anhängiggjorda konkurs-, boskilnadsoch urarfva-mål år 1837—38, i medeltal 22. Härmed kan lämpligen till jemförelse anföras förhållandet med lagsökningsärendena, som, då dervid i betraktande tages ej mindre folkmängdens tillväxt, än det betydligt utvidgade fältet för all industriel rörelse, icke kan anses annat än tillfredsställande.