Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man kan i lag skrifva, att hvarje fri medborgare skall hafva sin röst i landets lagstiftning; men antingen blifver detta lagbud tomma ord, som någon despot tolkar, eller ock måste religionen, vetenskapen och konsten förut hafva genomträngt alla samhällsclasser, och höjt dem till en civilisation, förutan hvilken förståndets sysselsättning med staten, såsom ett öfversinligt begrepp, ej ens är tänkbar. Nu, om någonsin, nödgar oss den inre politiska ställningen, att i ljuset framdraga allt hvad nationen äger af classisk skönhet och stil. Otvifvelaktig! träffe vi här en af våra väsendtligaste brister: nog vet den rike att förskaffa sig det dyrbara bildningsmedlet, och hvad han saknar i Stockholm, det finnér han för sig ordnadt uti alla civiliserade länders hufvudstäder; men hvar träffar den fattige, hvar träffar jordbrukaren denna högtidliga väckelse i själen, som är oskiljaktig från åskådningen af ett sant konststycke? Man invänder: ”jordbrukaren besöker ej, och kan ej med verklig nytta besöka museum i Stockholm.” Jag svarar: jordbrukaren besöker ej universitetet; men hans söner ditresa, och återvända (ill hemorten med vetenskapens ljus. På samma sätt som den stora allmänheten, likasom i andra hand, emottager religionens och vetenskapens ljus, vore nu frågan att låta samma allmänhet, till en början åtminstone i andra hand, få nyttan af den sköna konstens förädlande njutningar. Det vore redan mycket, oberäkneligt vunnet, om landtmannen, industri-idkaren, hos sin vän, sin religionslärare, hos Statens embetsman träffade den höghet och renhet i själen, som är frukten af ett förtroligare umgänge med konstens classiska skönheter. Må vi ej misstaga oss; förslaget gäller ej den rikes fördel, det gäller nationens massa och kärna. Det är här den rike, som betalar, den fattige, som njuter. Sjelfva konstalstren äro mångdubbelt dyrare, än den ifrågavar. byggnaden, och frågan är nu ej om annat, än att hvar och en gifver sin skärf till denna sednare. Litet eller intet är härutinnan hos oss ännu uträttadt.
Ntkd:08 btditti/K ./koposrtro-r /i// M/cett Känl/er, mrMö-rc/e ä-rck/rrrAcrr' r 77", LL »c/i L7 FF //ci/ci-ri/s/ocmc-r,' i/l/tc-r Koc/c/m/ms Kott c/c-r öO 0/tto/-cr 7877. Leilon lvongl. Napt törliden gärdag tattat 1)688 Xädiga be8lut, i anledning ni ItiketZ Liander^ uti 8britvel86 ilen 17 innevarande manad, anmälde tor8lag till ändringar i 17 oell 22 l1egering8t»rm6n, angående 11Ög8ta Oom8loIen8 8ainm»il8ättning, tinner lionel. Napt, 80M redan törut varit ointonlit pä ändamäl8enliga törändringar i de grundIilg88tadgÄilden, bvilka i butvud8aklig runu be8tämma Oög8ta I)oiv8tol6U8 verkaambet, binder uu si möta tor atlätande st Hädig Oropo8ition bärom till R-ikete Ltänder.
Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af SiatsUtskottets den 4 dennes afgifne, samt den 17 i samma månad eftermiddagen på bordet laede Utlåtande, angående redovisning för Stats Verkets förskott till tryckningen af RiksStåndens Protocoll, jemte Bihanget dertill vid 1815 års Urtima Riksdag, blef samma Utlåtande i anledning af Herr Silfverstolpes, Gustaf Abraham, dervid gjorde Anmärkningar, till StatsUiskottet återremitteradt. Ut supra. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följande från Statsoch BancoUtskotten inkomne samt den 14 och eftermiddagen den 17 dennes på bordet lagde Betäokanden: 456 jDen 2 4 Martil, e. m. j:o Af den 4 dennes, angående vackt fråga om förhöjning uti de tor Riksens Ständers Revisoier af StatsBancooch RiksgäldsVerj ken anslagne Arfvoden: 2:0 Af den 10 dennes, angående justering inför båda Utskotten gemensamt af de föreskrifter, som skola gälla för Riksens Ständers både Pennings Verk. Ut Supra. SD. Föredrogos å nyo och gillades följande från RancoUtskottet inkomne samt den J4 och eftermiddagen den 17 dennes på bor^ det lagde Betänkanden: t:o Af den 4 dennes, i frågan huruvida de F’deiCotrmisser, hvilka, enligt serskild nådig tillåtelse, fått med Inteckning graveras, må kunna af Riksens Ständers Banque såsom Pant antagas. 2 0 Af samma dag, angående Låne-rättigheten i Banquen för de uti Philipstad belägne fastigheter. 3:0 Af den 10 dennes, i anledning af väckt fråga om fördelning af arbetet emellan Riksens Ständers Revisorer öfver StatsBancooch RiksgäldsVerken; tryckning af samtelige RevisionsBerättelserne; publicitet af BancoVerJ kets granskning i hela dess vidd och upphörande med hittills vanlige förseglade Berättelsers afgifvande.
N:o 1 b) till Kongl. Maj:ts Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 13 Transumt af Protokollet öfver Justitie-Departements ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott Tisdagen den 29 Augusti 1865, i närvaro af: flans Excellens Justitie-Stats-Ministern, Herr Friherre Ds Geek, Stats-Råden: Grefve von Platen, Lagerstråle, Bredberg, Reuterskiöld. Hans Excellens Herr Justitie Stats-Ministern anmälde derefter slutligen: Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 21 Oktober 1863 angående ersättning till vederbörande för de i strafflagen stadgade böters indragande till Kronan; varande samma skrifvelse af följande lydelse: — Statskontoret, som, medelst nådig remiss, blifvit anbefaldt att inkomma med underdånigt yttrande och förslag angående lämpligaste sättet att åt hvad Rikets Ständer sålunda beslutat bereda verkställighet, har, uti afgifvet underdånigt utlåtande, som den 12 innevarande månad till Justitie-Departementet inkommit, anfört: »Uti ofvanberörda skrif velse hafva Rikets Ständer, efter omförmälande af förut gällande stadganden angående fördelning af sådana böter, som numera efter nya Strafflagen ådömas, andragit, att Rikets
Utan hinder af förd klagan skall försäljningsafgiften utgå efter det af taxeringskomité bestämda kannetal, intill dess ändring deri blifvit vidtagen genom beslnt, som vunnit laga kraft. § 14. Vill någon väcka fråga, att annan utskänkning, än den, som kan gästgifveri tillkomma, må i socken å landet idkas, gore derom framställning hos kommunalnämndens ordförande före utgången af Mars det år, då försäljningen skall börjas. Kommunalnämnden skall innan slutet af April deröfver afgifva yttrande och deri, om bifall till utskänkningen för högst tre år tillstyrkes, utsätta den trakt, hvarinom det må ske, hvarefter yttrandet öfverletnnas till Ordföranden i Kommunalstämman. Denne inhemte, innan Maj månads utgång, på kommunalstämma, som blifvit två söndagar å rad pålyst, socknemännens utlåtande i ämnet. Varder framställningen af både kommunalnämnd och kommunalstämma ogillad, förfalle frågan. Har åter endera eller begge bifall tillstyrkt, sände, inom tre veckor från det kommunalstämma blifvit hållen, Ordföranden kommunalstämmoprotokollet och kommunalnämndens yttrande till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande in. Kongl. Majlis Befallningshafvande fatte deri sitt beslut och gifve det kommunalnämndens ordförande tillkänna. Der fråga uppstår, alt rättighet till minuthandel med bränvin i socken må beviljas, lörfares på lika sätt, sorn om utskänkning nu stadgadt är. § 15. Rättigheterna för andra tillåtna utskänkningsslällen än gästgifveriet äfvensom för minulhandelsställena i socknen, varde derefter, innan September månads utgång af kommunal-nämnden på offentlig auktion utbjudna för den af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande jemlikt § 14 bestämda tid af högst tre år åt den eller dem, som åtaga sig afgift för högsta kannetal. Kommunalnämnden pröfve de anbud, som dervid göras, och ege deni, med afseende ej mindre å de bjudandes behörighet och tjenlighet, än äfven å den erbjudna afgiftens belopp, antaga eller förkasta.
Under en tid då sjelfvillig fattigdom ansågs såsom en förtjenst, skulle idogheten qväfvas, landtbruk och näringar försummas, samt folkets hela sätt att tänka och vara undfå en förvänd rigtning. Ända intill sextonde seklet eller Konnung Gustaf I:s tid tillväxte lättjan och fattigdomen, utan att några verksamma åtgärder blefve deremot vidtagce. Inemot nämnde århundrade öfvergick, sorn vanligt händer, den öfverdrifna gifmildheten tillen slags liknöjdhet, stundom gränsande till obarmhertighet för de verkligen fattige, sju. ke och nödlidande. Allt sedan Reformationen hafva styrelsens åtgärder hufvudsakligen varit rigtade derhän, att genom tvångslagar bereda de fattiges bärgning, befordra uppbyggande af fattighus m. m. samt genom Lag stadga skyldigheterne för tiggares vårdande och underhåll. Ibland orsaker, som i sednare tider dels allmänt, dels på särskilda orter i mer eller mindre mån bidragit till fattighopens förökande, anser Commitiéen, med ledning Lagutskottet:
Så länge Riksdagsordningens ursprungliga föreskrift, angående valen af Hufvudstadens riksdagsmän, ännu var gällande, och dessa val förrättades klassvis, följde deraf otvunget, att berörda ordförande-befattning i Borgare-Ståndet tillkom den främste af de tre Magistratspersoner, sorn blifvit till riksdagsmän för Stockholm utsedde. Men, sedan nu mera, genom den vid nästlidne riksdag antagna förändringen af 14 § Riksdags-ordningen, riksdagsmanna-valen för Stockholms stad ske utan afseende ä klasser, finnes icke vidare något stadgande i Eiksdags-ordningen, som kan tjena till ledning vid afgörandet af frågan, hvilkendera af Stockholms fullmägtige, som bör anses vara den förste. Konstitutions-Utskottet. hvars uppmärksamhet ä berörda förhållande blifvit fästad af en Utskottets ledamot, har ansett att den lucka, som sålunda förefinnes uti Riksdags-ordningens föreskrifter borde fyllas; hvilket Utskottet trott lämpligast kunna ske derigenom, att det för Bonde-Ståndet gällande stadgandet utsträcktes äfven till Borgare-Ståndet. Härvid förekommer likväl att äfven detta stadgande icke eger all erforderlig bestämdhet, enär allt för val hända kan, att icke blott en af Ståndets ledamöter bivistat de flesta riksdagarne, utan att jemväl andra ledamöter bivistat lika många. Utskottet har derföre funnit sig böra föreslå en närmare bestämmelse äfven för detta fall; hvarvid den om lefnadsåldern synts vara den mäst lämpliga. Med anledning af hvad sålunda blifvit anfördt, får Utskottet till Rikets Ständers ompröfvande vördsamt hemställa följande förslag till ändring uti Bih. till B. St. Riksdags-ordningen. § 23. (nuvarande lydelse). l:o Samma dag, då riksdagens öppnande kungöres, utnämne Konungen Landt— marskalk för Ridderskapet och 4deln, samt till Talman för Preste-Ståndet. ArkeBiskopen, eller, om han är sjuk eller frånvarande, eller hans embete ledigt, någon annan af Biskoparne.
Då likväl bemälte Corps redan år 1821 var bestämd till indragning, synes det Revisorerne, som skulle hela den genom Grefve Gyldenstolpes afgång uppstådda besparing hafva bordt komma Stats-Verket till godo, i stället för att, såsom nu inträffat, 700 R:dr af densamma anvisats lill lön för en tjenst, som icke mera i verkligheten finnes. § 7. Anslaget till oförutsedda militära behof, 45,000 R:dr, har väl blifvit öfverskridet år 1845 med 5,419 R:dr 45 sk. 3 rst., dock har till bristens betäckande, det föregående året, en besparing uppstått af 6,090 R:dr 36 sk. 10 rst. § 8- Å anslaget till durchmarche-kostnader, förslagsvis uppfördt till 20,000 R:dr, hafva, jemlikt Kongl. Brefven den 2 Februari 1844 och den 31 Juli 1845, utgått 300 R:dr hvartdera året till så kallade hemfärdspenningar åt sjuklige afskedade soldater af Stockholms garnison och andra Regementer; hvilket förhållande anmärkes, enär utgiften, som egentligen icke är annat än en för fattigdom utdelad nådegåfva, blifvit bestridd af det förtruppers fortskaffande anvisade förslagsanslag. § 9 Anslaget för durchmarche-kostnader, hvarå årligen uppkommande besparingar reserveras till ett annat år, hade vid 1845 års utgång en behållning af 56,397 R:dr 9 sk. 11 rst.; och anse Revisorerne, med afseende å den stora behållning, som på detta anslag kunnat uppkomma, att de medel, som för durchmarche-kostnader anslås, böra till en mindre summa, un den nuvarande, förslagsvis å Riksstaten uppföras. § 10. Såsom ersättning för den förlust, Registratorerne i Landtförsvarsoch Civil-Departementernas Expeditioner fått vidkännas genom minskade inkomster af Charta-sigillata-provision, äro under åren 18 i 4- och 1845 anordnade åt den förre 200
Renskrifuings-arbetet inom Expeditions-Utskottet, angående arfvoden för flera biträden dervid: B. XI. 290 A. 290, B. 337, 355, A. 355. Reorganisation af folkskole-styrelserna m. m., angående; motion af Herr Claes Ferdinand Stjernefelt: se Motioner. — af Lazaretternas styrelse, m. m., angående; motion af Herr Frans August von Schéele: se Motioner. — af Rikets Ständers Bank; motion af Herr Fredrik Akerman; se Motioner. Reparation af S:t Mariae Kyrka i Sigtuna angående anslag af allmänna — R — 213 medel derför: B. Representations-rätt, hemmans-egares, angående gemensamma öfverläggtiingars hållande rörande det i Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 2 under morn. 13 förekommande förslag till ändring lili 15:de §:n Riksdags-Ordningen, i fråga om —: II. 162, 233, A. 235. — —, angående: se !5:de g:n Riksdags-Ordningen. — för Lärarne vid Elementar läroverken, angående: se RiksdagsOrdningens 13:de, 16:de, 19:de och 22:dra §§. —. Bruks-egares, angående: se Riksdags-Ordningens 14:de §:s 5:1 e mom. —, Ridderskapets och Adelns, angående förslag till åtskilliga ändringar i Riksdags-Ordningen, rörande —: B, VII. 224, 301, 310 A. 321; U. VIII. 90 164, 214. A. 215. -—, Preste-Ståndets, angående förslag till ändring i Riksdags-Ordningens föreskrifter om —: B. VII. 226, 301, 344. A. 349; U. VIII. 90, 164. 215, A. 216. 217; B.
Föreningar till ägofrid förmedelst hägnader kunde dervid medgifvas rättighet att bildas, om så nödigt pröfvades, för de trakter af vårt land der ännu finnas stora skogsmarker, af hvilkas begagnande till betning man ännu ej lärt sig inse skadan, så väl för skogen, som för kreatursskötsel, och åkerbruket — med ett ord, der det gamla oefterrättlighetstillståndet ännu älskas på åkerbrukets bekostnad. Ett förbältradt åkerbruk måste dock, såvida landet skall kunna tilltaga i folkökning och civilisation, mer och mer göra sig gällande; och sannolikt skulle sådan förbättring komma att ökas med förvånande hastighet, så fort ej mera den barbariska stängsel-lag, hvilken Sverige numera ej lär hafva gemensam med något civiliseradt land, försvårar — ja på många ställen rent af förqväfver — åkerbrukets vidare förkofran. Jag vågar derföre vördsamt hemställa till Rikets nu församlade Ständer om att en ny lag för ägofrid, grundad på den princip, alt hvar och en är ansvarig för sina kreatur, må med första blifva utfärdad; — hvilken min motion jag torde få anhålla må till vederbörligt Dtskott varda remitterad. 2:o Under förmodan och hopp, att R. St. vid innevarande Riksdag ålägga bränvinets tillverkning en vida högre skatt, än f. n. deraf utgår, anhåller jag, att det för bränvinsfrågans behandling tillsatta Utsk. måtte få sig updraget, eller blifva berättigadt, att föreslå restitution, till någon del eller helt och hållet, af den skatt, som blifvit erlagd 384 Den 31 D eceraber e. m. för bränvin, hvilket bevisligen, eller nnder behörig kontroll, användts till sprit, för uteslutande teckniska ändamål. Dessa motioner begärdes pä bordet. Uplästes 3:ne af Hr Stråle, Wilhelm inlemnade sålydande motioner: l:o Man har länge med skäl, i fråga om Sveriges criminal-rält, anmärkt att lagstiftaren i allmänhet fästat hufvudsaklig om icke uteslutande vigt viii den genom en brottslig gerning upkomna följd och lemnat gerningsmannens onda vilja, i den mån sådan kan bevisas, utan afseende.
Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o j5, rörande frågan om underhållandet af Hallsnäs Bro. (I.-A.) Sedan Utskottet, i anledning af RiksdagsFuIlmägtigen P. Petterssons motion om bidrag af Staten för underhållandet af Hallsnäs Bro uti Westra Härad af Jönköpings Län, uti Betänkandet N:o 75 yttrat, det Utskottet fann sig, i anseende till det outredda skick, hvari frågan var, icke kunna tillstyrka bifall å Motionärens anhållan, har Utskottet, jemte återremiss från H. PrästcStändetj V. B or "areSt andel samt H. BondeSländetj erhållit del af K. Mits Befthdes i Jönköpings Län den 17 December 1818 gifne Utslag samt K. M:ts den 6 April 1824 till K. KammarCollegium i ämnet aflåtne Nådiga Bref. Vid ärendets förnyade föredragning inom Utskottet, har af berörde Handlingar hufvudsakligen inhämtats följande: att, i anledning af väckt fråga huru och af hvem öfverfarten vid Hallsnäs Sund i Ramquilla Socken borde besörjas efter det den så kallade Sundsbron vid Hallsnäs af valluflöde blifvit förstördj K. M:ts Befthde, genom åberopade Utslag, funnit skäligt ålägga vederbörande innehafvare af Hemmanet Hallsnäs, som för skyldigheten att öfver Sundet fortskaffa resande njöt befrielse från rotering, det betydligaste af alla Hemmans onera, att nu och framgent hålla så beskaffad färja vid Sundet, alt resande och ^26 Sta ts-Utskottets fotgängare jemte kreatur oell åkdon ma beqvämligen och utan fara framkomma, men alt, om Ramqvilla Socknemän, hvilka yrkat en ny brobyggnad, funne en Sadan ovilkorligt nödig, borde bela Socknen jemte Hemmanet Hallsnäs deltaga i slik byggnad, men sistnämnde hemman ansvara för Brons vidmakthållande sedan den blifvit nybygd. I följd af häremot anförde' besvär, har K.
Dessa omständigheter anhåller jag, att man måtte taga i öfvervägande, och tror, att man ej bör brådstörta saken. Herr Hjerta har klandrat den be - Den 34 Octoher f. m, rakning, jag gjort, att skulderne skulle betalas! spannmål. Det är likväl invånarnes effectiva rätt, att göra liquiden i säd Och de åtminstone göra det, som äro jordägare. De fleste hafva spannmål , de öfrige köpa sådan från de spannmåbsrilare trakterne. Penningar hafva de icke, och det går många år om , innan de 4oo,ooo Riksdalerne kunna i form af penningar erhållas. Jag förnyar min anhållan , att Ridderskapet och Adeln, med förkastande af denna punkt, ville antaga det förslag, som Herr Noréus framställt. Jag ser i detta förslag, lika med Herr Grefve Mörner, ej ett ord, som kan väcka farhåga om en ny och utvidgad Magazinsanstalt, icke ett ord om ett hundradetusende tunnor, blott om de 6ö,ooO tunnorne, som skola afsättas; det är medgifvit å vår sida, att styrelsen må söka förmå folket till inrättande af DistrictMagaziner, men att, om de ej kunna gå i verkställighet, styrelsen då mi äga att derom annorlunda förordna, så att den afsatta fonden ej må gå förlorad för folket. Om ock följden skulle blifva, att LänsMagaziner i de ‘k norra Länen än vidare kommo att bibehållas, hvad betyder väl den kostnaden emot säkerheten, att, i fall frost inträffar, invånarne ej komma att llda en tryckande nöd. Af dessa skäl förnyar jag mia anhållan, att Herr Grefven och LandtMarskalken täckes inhämta Ridderskapets och Adelns mening, om icke Ståndet finner den af Herr Noréus föreslagne utväg lämpligare, än den Utskotten uppgifvit. Herr Hjerta: Jag har aldrig yttrat, att LänsMagazinen borde, såsom sådane, upphöra, Den October J, mi 303 men väl, att de borde upphöra med sin befattning med spannmålshandel, ej med uppbörd.
Den försämrande förändring, som imedlertid af sig sjelf, utan all åtgärd, måste uppkomma, blir en verkan af samma orsaker, som åstadkommit de för hand varande förhållanden; och denna förändring, nödvändig följd af det öfverhopande arbetets alltjemt vexande mängd *) och krafternes otillräcklighet, kan ej undgå att framgent röja sig i beskaffenheten af arbetets produkt. Min pligt, sådan jag kunnat begripa den, har varit att arbeta för utredande af dessa förhållanden; och så länge jag icke öfvertygas att härutinnan hafva misskännt min kallelse, måste jag fortfara att för samma ändamål arbeta. Om jag ock förutser, att frukten af mitt bemödande icke kommer min samtid till godo, och om än aldrig mina förslag blifva de, efter hvilka den nödiga reformen kommer att företagas; så kan det dock möjligtvis vara min lott att härtill gifva en väckelse, som icke för alltid blir onyttig, och befria en efterföljare från det obehag, som är oskiljaktigt från första stegen på en bana, der stridiga meningar och intressen ej kunna undgå att stötas. Utsigten af denna möjlighet gör tillfyllest att motifvera en pligt, hvilken ej ens bör afsäga sig all förhoppning äfven om tidigare framgång. De antydda lagskipningsexemplen äro följande: A. Då lagen förordnar, att den, sorn för vanvett, slöseri eller andra orsaker ej kan vårda gods sitt, skall under förmyndare ställas; måste naturligtvis på en sålunda omyndig förklarad *) Medeltalet af revisionssaker under de sex åren 1841 — 1846 var 192 om året. För de fem efterföljande åren 1847—1851 har det varit årligen 284 — oberäknad all tillökning i brottmål, skiftesmål etc. tillämpas, hvad Kongl. Förordningen den 7 Juni 1749 föreskrifver om ogiltighet af »obligationer, reverser oell förskrifningar», som af omyndig utgifvas.
Ridderskapet och Adeln yttrade åsigt, hemställa, att till sedlarne af den högsta valeuren måtte begagnas ofärgadt papper, men deremot till de öfriga nya sedlarne färgadt papper, dock med iakttagande, att till hvarannan af de redan bestämda valeurerne användes gult och till hvarannan blått papper. Beträffande sedlarnes format, så är Utskottet af den tankan, att detsammas bestämmande bör öfverlemnas åt Banco-Fullmäglige, och i afseende derpå endast stadgas, att formatens storlek bör lämpas efter sedlarnes valeur, så att sedlar af de högsta valeurerne tryckas å det största formatet och sedlar af de lägsta valeurerne å det minsta, hvilket sistnämnde format dock ej bör vara mindre, än alt de derå tryckta sedlar kunna utan svårighet af allmänheten handteras. Rörande ordningen och tiden för da nya Bancosedlarnes förfärdigande och utgifvande, har Utskottet funnit sig icke kunna tillstyrka någon bestämd föreskrift, utan anser det böra öfverlemnas åt Banco-Fullmägtige att härom, med afseende å förekommande omständigheter och förhållanden, förordna; dock hemställer Utskottet, att, till fyllande af den för penningerörelsen i landsorterne menliga och redan märkbara bristen på Riksgäldssedlar å io R:dr, Fullmägtiges uppmärksamhet måtte serskildt fästas derå, att den sedelsort, som kornmer att motsvara nyssberörde sedlar, varder företrädesvis förfärdigad oqh utgifven. Banco-Utskottcls Utlåtande N.o 135. i r I likhet med hvad Utskottet i 5:te punkten af Memorialet N:o 7 föreslagit, tillstyrker Utskottet, att sedlarne å valeurerne frän och med 16 R:dr 32 sk. och deröfver måtte uti Bankens Räkenskaper blifva upptagna efter stycketal med numer och datum, men de öfriga sedlarne endast till antal och summa.
St:r till det bolag, som bildat sig för åstadkommande af en bibana emellan Borås stad och vestra stambanan, måtte bevilja ett lån af 1,700,000 rdr rint på enahanda vilkor, som blifvit GefleDala JernvägsBolag medgifna. Hr Printzenskjöld, Carl: De upplysningar, Hr Grefve Sparre meddelat till stöd för den motion lian vackt, äro af den fullständiga beskaffenhet, att föga eller intet återstår att tillägga. Jag har nyligen gjort ett besök i staden Borås oeh dervid kommit i tillfälle att lära närmare känna alla förhållanden i afs. på ifrågavide bibanas ändamål, hvilket ingifvit mig den fasta öfvertygelsen, att anläggningen deraf skall icke blott för staden Borås samt omkringliggande orter medföra en utomordentlig nytta, utan äfven, på sätt Styrelsen öfver Viigoch Vattenbyggnader antagit, blifva den för Staten mest inkomstgifvande af alla de bibanor, för hvilka anslag vid tionären gjort derom, att, i följd af kommunikationens underlättande mellan Götheborg och Borås, inkomsten på stambanans vestra Dén 1 }»e c. eni.b er f. m. 87 fiel skulle fördubblas, bigga den uplysning, att äfven östra delen af denna stambana skulle på samma gång få en ökad förtjenst, emedan pa densamma da kommer att (ill bibanan transporteras en stor myckenhet af den spanmal, hvaraf de trakter äro i behof, som gränsa intill Borås, såsom Marks och en del af Kinds Härad. Och det är med afseende a detta allt, som jag tillåter mig på det hög sta anhålla att Högloft. StatsUtsk:t. vid pröfning af alla de motioner, som här blifvit väckta rörande dels anslag, dels låneunderstöd af Statens medel för jernvägsanläggningar, ville toga i noga öfvervägande huruvida icke understöd borde företrädesvis lemnäs till den bibana, som har är i fråga, äfven om detta skulle ske på bekostnad af några delar af de stambanor, om hvilkas anläggning propus, från K. M:t blifvit afgifveu. Hr Hjärne, Harald: