Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är då han; så mycket lik min konung, som äregirigheten liknar äran och våldet makten. HERTIGEN (for sig). Detta sonen är då till Klaes Fleming, han den ende, som med mig sig kunde mäta, fast, beslutsam och hård som jag, min ovän bortom döden. JOHAN FLEMING (för sig). I lyckans dag fann jag så lätt att dö. Du, hjärta, nu, när alt du har förlorat, hur kan där hoppet ännu hviska: lef! Om åter till min dyre kung jag länder, det är ej den, som for, som återvänder. HERTIGEN. Man sagt mig, Johan Fleming, att ni är till domen mindre skyldig än de andra. Träd närmare! Nåväl, om ni, befriad, vill ingå i min tjänst och öfvergifva er plats i Warschaus hof hos Sigismund, så tag på tillgift och försoning här min hand emot. JOHAN FLEMING. Ers Fursteliga Nåde! Så högt jag skattar edert ädla anbud, så högt ni säkert ock den känsla skattar, som här vid dödens rand mitt svar dikterar. Jag har ej någon skälig orsak, hvarför jag skulle öfverge min käre konung och bryta otacksamt min tro mot honom. (Böjer ett knä) Jag får, jag kan ej mer än vördnadsfullt begära här en fri och högsint nåd. HERTIGEN (dystert leende). Och hvilka vilkor vill du föreskrifva, för att af dig, lifdömde domare, min nåd mot dig bedömas må som högsint? JOHAN FLEMING. Gif mig ett straff, jag är ju fånge vorden; sänd mig i landsflykt bort från fosterjorden. Det är mitt halfva lif, jag så er ger, men konung, tro och ära gälla mer. HERTIGEN. Hvi vördar du mig ej med tvänne knän? JOHAN FLEMING (stiger upp). Så har jag vördat ingen ann' än Gud och den, som han sin makt på jorden gifvit. Den hedern spar jag åt min Gud och konung. HERTIGEN. Du nogsamt mig tillkännager, att du din fars natur och stora mod har ärft, och varnar oss för det, som utaf dig att vänta vore, om du lefva finge.
Det svnes deraf, att stora egendomar icke kunna realiseras till halfva värdet; att de jernverk, som gått i spetsen för tillämpningen af de arbetssätt, som förr eller sednare måste af större delen af näringen omfattas, icke kunnat bestå af brist på förlag, samt icke kunna hoppas ens en medelmåttigt fördelaktig realisation. Är det icke något af systemet, som bidragit till detta förhållande? Jag måste, ehuru ogerna, vända mig till den, som nyss uppläst finansministerns skrift, enär han derigenom måste anses hafva upptagit de deri uttalade åsigterna som Den 21 April f. m. 397 sina egna, då grundlagen icke tillåter någon att för annans räkning uppläsa skriftliga yttranden, utan endast att sjelf »fritt tala och utlåta sig i alla frågor». Samma argumenter återkomma och upprepas stundom å håda sidor, de återkomma, äfven om de vederlaggas, endast något olika framställda, liksom i vår öfversättning af Bibeln varieras med uttrycken »har blifvit», »är vorden», »är vorden blifven» o. s. v. På sådana skäl kan man ej lå slut, åtminstone icke på öfvertygelsens väg. Så är det med det oupphörligt upprepade skälet, att varan fördyras. Derpå är många gånger svaradt: Ja, det är sannt att varan fördyras; men hvad gör det? det är meningen att så skall ske; ty det är bättre att priserna inom landet äro höga och man har penningar att köpa för, än att alla varor stå i rampris, mensakna köpare, derför att det saknas arbetstillfällen och penningar och derföre, att den kapitalbildande arbetsvinsten stadnar hos utländningen. Men vi komma tillbaka till grunden, innan vi besluta om fläsket, nemligen hvartill det tjenar att besluta i enlighet med 57:de och 61:sta §§ R. F. Jag svarar, att det är nödvändigt att besluta, emedan vi eljest få en ny beskattningslörm för Sveriges invånare af alla klasser, ty alla äro vi konsumenter.
Bland de öfriga för Bevillningens utgörande ut-; färdade författningar hafva Riksens Ständer äfven låtit under öfvervägande komma den, hvarefter Bränvins-brännings-afgiften bestämmes samt utgår, och ehuru Riksens Ständer vid detta tillfälle ansett desto betänkligare att föreslå någre Betydligare ändringar och tillägg i den,med anledning af Riksens Ständers derom aflåtne Skrihvelser, af Eder Kongl. Maj:t under den 5 September 1815 utfärdade Nådiga Kungörelse, som densamma genom en flerårig efterlefnad hunnit blifva allmänt känd, äfvensom den enskilda hushållningen är i flere förhållanden derefter lernpad, hafva de icke destomindre funnit sig af omständigheterne nödsakade, att deruti införa några mera bestämda föreskrifter,! eller ock utesluta hvad med de nu antagne grundeme för Bränvins-brännings-rättighetens utöfning icke instämdt. I likhet med hvad äldre stadganden innehålla, hafva Riksens Ständer lagt jorden till grund för denna beskattning, som härleder sig 246 Underdåniga Skrifvelser. fran rättigheten att förädla jordens alster; och såsom en följd häraf är egande-rätt af jord, den må för öfrigt lyda under Städerne, eller tillhöra Lands-bygden, ansedd medföra rättighet till utöfning af Bränvins-bränning; med hvilken grundsatts, den för ^Städerne af deras personal förr herntade rättighet till Bränvins-bränning samt härledda skyldighet till afgift derföre, icke stått att förena; och då denna princip försvunnit, har detta förhållande påkallat^ dels uteslutande af flere föreskrifter i 18 15 års Författning, dels äfven flere rättelser och tillägg i den nu antagne.
Att dessa förslag undertrycka det oftanämnde medlande element, är hvad jag nu vill söka att bevisa. Jag skall börja i democratisk ordning, med Hr Ekholms förslag, utgörande åsigterna hos ett sällskap, sig kallande Reformvänner. Detta förslag är icke annat än en vålnad af det, hvarmed 1840 års Const.Utsk. framkommit. Mellan dessa båda måste jag likväl gifva företrädet åt del sistnämnda, såsom varande mera conseqvent i sin democratiska ultraism, än de s. k. Reformvännernes, hvilket, med samma hufvudsyfte, som 1840 års, är inconseqvent och utgör icke annat än en deception, hvilket jag går att bevisa. Reformvånnernes förslag förespeglar ett tvåkammarsystem, men inebär icke annat än ett enkammarsystem, enär den yngre kammaren väljer den äldre, hvilken sednare således icke blifver annat än ett uttryck af den yngres majoritet. Det förespeglar upphörande af ståndsval, men bibehåller ståndsval åt BorgareSt., derigenom att det gifvet' särskilda representanter åt städerne, af hvilka de smärre icke bebos af andra än borgare. Det förespeglar allmänna val, men fastställer en census så hög, att minst 50,000 af nuvarande valmän inom BondeSt. skulle förlora sin valrätt; ehuru denna census i annat afseende är alldeles för låg; den är det nemi. när fråga är att välja mer än halfva representationen, som innefattar den yngre kammaren. Förslaget fastställer en census af 1000 r:dr r:gs fastighetsvärde å landet: denna summa svarar emot medelvärdet af Jl hemman. BondeSt. äger 41,000 m:tl; af dessa äro 11,000 så styckade, att de icke skulle lemna valrätt; återstå således 30,000 m:tl, för hvilka nämnde Stånd skulle äga valrätt. R. o. Ad. äger 13,000 ro;tl, ofrälse ståndspersoner 8000, boställsinnehafvare 4000, summa 25,000 m:tl.
Proposition N:o 54. 9 dels att Kronans öfverloppsmarker och sådana trakter af oafvittrade skogar i Stora Kopparbergs, Gefleborgs och Wester-Norrlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens län, hvilka finnas dertill tjenliga, må för kronoparker förklaras, ställas under vård och förvaltning af Skogsstyrelsen samt behandlas efter sådana på vetenskapliga reglor grundade hushållningsplaner, som afse skogens framtida bestånd och högsta afkastning; dock att hinder derigenom ej må läggas för afvittring af skogsanslag åt redan anlagda hemman och nybyggen; dels att det förbud mot nybyggens anläggande å öfverloppsmarkerna i de Norrländska länen intilldess undersökning och reglering af desamma försiggått, som genom Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse till Kammar-kollegium den 25 Maj 1860 meddelats, måtte utsträckas jemväl till Kronans blifvande öfverloppsmarker i Stora Kopparbergs län samt oafvittrade skogar i Stora Kopparbergs, Westerbottens och Norrbottens län att gälla intilldess undersökning försiggått, huruvida öfverloppsmarkerna i sin helhet eller de oafvittrade skogarne till någon del må för kronoparker förklaras; dels ock att angående den rätt till skogens nyttjande utöfver husbehofvet, som borde tillkomma kronoåboer samt nyhemmansoch nybygges-innehafvare i de sex norra länen, måtte varda sålunda förordnadt, att de bibehållas vid de större friheter, som de jemförelsevis mot andra åboer hittills åtnjutit, under den noggrannare kontroll, som till förekommande af missbruk kunde varda föreskrifven. Vidare hade Rikets Ständer ansett de så kallade stubböresmedlen, hvilka erläggas för utsyning af timmer och andra skogsalster från Kronans skogar i de norra länen, och som hittills uppburits såsom allmänna statsmedel, äfven böra till befrämjande af skogshushållningen användas, isynnerhet som dessa medel egentligen bort inflyta i skogsplanteringskassan, hvilken redan nu uppbär så väl skadeersättning för inom nämnda skogar föröfvad åverkan, som Kronans andel i åverkansböter.
Skrifv. N: o 378. q:o att Säterier samt inoch utsockne Frälsehemman icke må, vid egande lika hemmantal och afkastning med Kronooch Kronoskattehemman, beläggas med högre Rotering, än de sistnämnde; 5:0 att Rotarnes antal icke får öfverstiga 2000, deruti inberäknade de 126 Rotar, som vid extra Roteringen förblifvit; 6:0 att all jord, som, enligt sin natur, är ordinarie Rotering underkastad och år 1813 tillhörde sådana personer, hvilka, vid de samma år i Läne-Residencen hållna Sammankomster, ansetts hafva å det ständiga Knecktehållet ingått, skola, utan afseende å det större eller mindre hemmantal, hvartill de, efter ortens skattläggningsmethod, antingen redan äro eller kunna blifva uppskattade, i ordinarie Roteringen ingå; 7:0 att i alla de omständigheter, hvilka icke, genom de i föregående punkter innefattade underdåniga tillstyrkanden, befinnas ändrade, böra föreskrifterne i E. K. M:ts Nådiga Skrifvelser, den 23 Mars 1815 och den 26 April 1814» tili efterrättelse vid den skeende Rotejemkningen förblifva gällande; 8: > att kostnaderne i och för den nya RoteringsCommissionens resor och allönande böra bestridas, till ena hälften af Stals-Verket och till den andra af den Rotefrihetsafgift, Sorn, till understöd för ordinarie Knecktehållet, för närvarande är anslagen. i8o Exp. Utsi:. Forsing till and. Slrijv. Och enär, vid de skeende Sammankomster2ie, en allmän öfverensstämmelse icke kan, i anseende till Rotehåilares i vissa omständigheter skiljaktiga interessen , förväntas, tillstyrka R.
Besv. o. Ekon.Utsk., hvarmed jag genom Hrr Elektorers förtroende varit hedrad; men då jag troligen längre fram under Riksdagens lopp hit återkommer, vågar jag vördsamt anhålla, det H. R. o. Ad., det oaktadt, behagade tillåta mig att få bibehålla min Riksdagsmanna-rätt. R. o. Ad. Den 6 Maj f. m. 65 R. o. Ad. leranade härtill sitt bifall; hvarefter Ilr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att sammanträda till val af en ledamot i Allm. Resv. o. Ekon.Utsk. efter Hr Silfverstolpe. Fortsattes pröfningen af Bevilln:sUlsk:s Betänk. JYs 3, ang:dc Tullbevillningen. Härvid förekom först Utsk:s förslag, att utförsels-förhuden i artiklarne ”Kanoner, Stycken, Nickhakar och Mörsare, oslämplade och oborrade”, samt å ”Hällar öfver 1,} loms tjocklek samt Lod och Lödjor öfver 1 Sklt:s vigt stycket” må uphäfvas och en tullsats af 1 R:dr pr Skit st.-v. i förbudens ställe antagas; och yrkades uti detta förslag den förändring, att tullsatsen måtte förhöjas till 1 R:dr 24 sk. Efter först till bifall å Utsk:s förslag framstäld, men med starka Nej jemte ett eller annat Ja besvarad propos., bifölls Utsk:s förslag med den förändring, att ifrågavande tullsats förhöjdes till 1 R:dr 24 sk.
Jag skulle önska att orden: ”stadgadt är” förändrades till ”stadgas”, emedan de hafva afseende på substantivet ”ordning”, och att lydelsen sålunda blefve: ”i den ordning, som i allmänhet för brottmål stadgas.” II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle 9 § med den af Frih. Palmstjerna föreslagna redaction. Ropades nej. Uppå sedermera framställd propos. blef 9 § utan förändring af R. o. Ad. antagen. Föredrogos och biföllos LagUtsk:s d. 15 dennes på bordet lagde betänk:n: N:o 119, i anleda, af väckt motion, ang:de bestämmande . af påföljd för fästehjons underlåtenhet att efter slutad lysning till äktenskap låta sig sammanvigas; och N:o Den 17 Maj. 553 N:o 121, i anledn. af väckt molion om sältet för behandlingen af förslaget till ny criminal-lag. Föredrogs Frih. Tersmedens, Wilh. Fredr., d. 15 dennes på bordet lagda förslag, alt R. o. Ad. måtte förelägga Const.- Ulsk. att täll nästa Onsdag d. 21 dennes inkomma med svar på en af Hr Akerman, Fredr., väckt molion, ang:de anhållan hos K. M., om nedsättande af en comité för att utarbeta ett förslag till national-representationens ombildning. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: I förra plenum tog jag mig friheten begära denna motion på bordet, och gjorde det egentligen för att efterse ordalagen i Hr Åkermans molion, för att derefter kunna rälta det yttrande, jag öfver den nu åter föredragna borde afgifva. Denna min, som jag tyckte, temligen oskyldiga åtgärd har likväl föranledt alarm i de destructivas läger inom detta Hus. Så lyder jag det åtminstone, då deras härförare, de fordom s. k. stora och lilla Bubu, framkommit med sina vanliga phras-palruller i detta ärende. De hafva till härskri för representations-reformen tagit bristande förtroende för Regeringen.
Jo, detta lån gjorde Banken, icke af samma skäl, som enskilde, då de taga lån, nemi. af behof af penningar, utan endast och allenast för att minska sedelstocken. Då dessutom Utsk. litet längre fram i betänk, bestämdt har föreslagit, att nämnde lån genast skall uppsägas och till Riksg cont. återbetalas, så utgör detta icke något hinder för bifall till punkten. Med den grundfond af 10 millioner, som Banken äger utöfver sina förbindelser, kan Banken olvifvelaktigt, om dessa 10 millioner på ett bankmessigt sätt förvaltas, upprätthålla realisationen, så att i det fallet tror jag icke man behöfver hysa någon den ringaste fruktan. Skulle man deremot lägga vinsten i Banken, sä motser jag, att densamma, om icke nu genast, åtminstone i en framtid, kommer alt utgå i form af lån lill näringarne, och då kommer man in på en bana, hvarigenom Bankens vinstmedel allt mera och mera undandragas hvad som i min tanka hör utgöra deras förnämsta ändamål, nemi. befrämjandet af allmänt nyttiga företag och som slutar dermed att Banken, under det alt landet är fattigt, rår om större delen af de enskildes förmögenhet. Åtskilliga ledamöter ropade på propos. Hr L a ger hjelm: Utsk. har synbarligen velat akta sig för att falla in uti någon af de båda ytterligheterna, att antingen accuinulera Bankens vinstmedel för att sedermera utlåna dem, eller ock vidtaga hvad man kallar en strypning i allmänna rörelsen. Man har anmärkt, att man icke vet huru medlen skola användas. Det Höglofl. Ståndet syntes likväl icke vara så alldeles medvetslöst i detta hänseende, då StatsUtsk:s betänk, rörrde de s. k. extra statsanslagen här till pröfning förevar, vid hvilket tillfälle B. o. Ad. återremitterade betänk, med det tillägg, att då banco vinslen möjligen skulle kunna bereda nya tillgångar, och Stats Utsk. sålunda komma i tillfälle alt göra flere dispositioner, skulle äfven de hinder förfalla, hvilka Utsk. anfört såsom skäl för sitt afstyrkande af anslagen lill vissa företag.
Ständers Allmänna Besvär soch EkonomiZItskotts Betänkande, i anledning af väckta frågor om medel till Cfverflödets hämmande, samt yrkad t förhud mot yppighets varors nyttjande och förbrukning m, m. T ill Utskottets handläggning hafva följande Memorialer i detta ämne blifvit remitterade; Ifrån Högloft. Ridderskapet och Adeln1:0 Memorial af Herr Georg von Heijne, deruti anför s, att Sverige äger inom sitt sköte en ännu fruktansvärdare fiende, än alla utländska, hvilken, under det han af oss hyllas och älskas, gör oss hastigare eller långsammare oförmögna att försvara oss. Denna ii nde är smaken för yppighet och en skimrande granlåt. Memorialets författare tror, att orsakerna till våra Financers närvarande olyckliga belägenhet ej endast bör sökas deruti, att Disconterna upphört att honorera si - Besil, och Ekon. Utsk.
Hcegermarck från Gefleborgs län sig förenat: “Alldeles samma skäl, som föranledt Utskottet att tillstyrka anvisandet af anslaget till folkskoleväsendets utveckling och förbättring på Åttonde Hufvudtiteln, tala äfven för det här ifrågavarande anslagets uppförande på ordinarie stat. Då Staten en gång gifvit en församling löfte om bidrag till löne - 52 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. (Fortsättning.) förhöjning för dess skollärare, så kan den väl lika litet återtaga detta löfte, som församlingen kan förminska den förhöjning i skollärarens lön, hvartill den förbundit sig; och hvartill tjenar det då, att församlingen skall för hvarje år ingå lill Kongl. Maj:t med underdånig anhållan om utbekommandet af det utlofvade anslaget? Enär detta årliga förnyande af den underdåniga ansökningen är fullkomligt ändamålslöst och det derjemte medförer den olägenheten, att anslaget utbekommes omkring ett år sednare, än det skulle utfalla i händelse det vore ett ordinarie anslag, tager jag mig friheten vördsamt föreslå, att äfven det här ifrågavarande anslaget måtte uppföras på Åttonde Hufvudtiteln.» Vid 110:de punkten (angående anslag för en seminariibyggnad i Linköping): af Riksdagsfullmägtigen G. J. L. Lönnberg från Östergötlands län: -Emot Utskottets beslut att afstyrka bifall till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anslag till byggnad för folkskolelärare-seminarium i Linköping får jag vördsamt afgifva reservation. Utskottet stöder sitt afstyrkande på den förutsättningen, att ännu någon tid kan med nämnda byggnad anstå utan olägenhet. Härvid måste dock erinras, att den förhyrda lokal, som seminariet begagnar, är för behofvet otillräcklig samt i öfrigt obeqväm och olämplig. Någon bättre privat lägenhet kan icke erhållas och någon offentlig finnes icke tillgänglig. Kongl. Maj:t har också ansett det vara »särdeles behöfligt» att åt nämnda seminarium anskaffas egen lokal. Icke förthy vill Utskottet alldeles underkänna detta trängande behof.
Riksdag åtgärder till det stora statslotteriets uphäfvande; jag för min del anser, att det skulle lända till allmän båtnad, om vid' denna Riksdag man började gå i författning om afskaffaudet af det stora Stånds-lotteriet; att så ännu ej skett, det bevisar det för handen varande Betänk., hvilket, alldenstund det deri föreslagna månadtliga arfvodet åt Hrr Talmän troligtvis icke skall antagas, utan tvifvel kommer att blifva föremål för öfverläggning inom Förstärkt StatsUtsk. Hvad beträffar det föreslagna arfvodet, så reserverar jag mig deremot, och detta af samma skiil, som den reservant, hvars reser - 382 Den 21 December. vation vi nyss hörde upläsas. Jag anser mig dock till stöd för detta mitt tillvägagående böra anföra följande: Undersöker man förhållandena, så finner man i de flesta fall, att de personer, som hafva det höga förtroende af att leda Ståndens Öfverlägguingar, oftast äro innehafvare af andra embeten, med dermed åtföljande löneförmåner. Då dessutom dessa befattningar åro. ansedda sorn de mest hedrande och vigtiga inom samhiillet, så tror jag, att man mindre vid dessa, ån vid andra tjensters tillsättande, bör fästa så stort afseende på motsvarande löneersättning. Kasta vi en blick på de personers samhällsställning, som vid innevarande Riksdag leda RiksShns öfverläggningar, så finna vi till en början, att Ord liden inom detta Stånd, nemi. Landtm., bekläder ett annat ganska indrägtigt embete, Presidentskapet i Rikets Svea HofRätt; gå vi till PresteStrt, så finna vi, att den person, som enl. grundlagen skall vara Ordfide inom detta Stånd, nemi.
Till FörsvarsYerkets iståndsättande. §. 20, Härtill är på RiksgäldsContoiret anvisad en Summa af Två Millioner, Femhundra Sjuttio Tusen (2,570,000) Riksdaler, att hållas Kongl. Maj:t tillhanda, till det belopp hvarje år, sorn Kongl. Majrt finner böra i ett eller annat afseende användas för Försvars-Verkets iståndsättande och, efter Nådig föreskrift, af StatsContoiret varder reqvireradt; hvarjemte, och enär detta anslag icke motsvarar det, som Kongl. Maj:t till FörsvarsVerkets iståndsättande ansett erforderligt , så • skall ytterligare, i den mån, vid Magazins-Fondens utredning, medlen inflyta och uti RiksgäldsContoiret insättas, TvåHundraFemtio Tusen (25o,ooo) Riksdaler jemväl till Kongl. Maj:ts disposition öfverlemna?, ( II ) alt likaledes lill FörsvarsVerkets iståndsättande användas; utgörande alltså sammanlagda beloppet af ifrågavarande anslag Två Millioner, AttaHundraTjuge Tusen (2,820,000) Riksdaler. 5. 2r. För Allmänna GarnizonsSjukhusets i Stockholm fullbordande, NittioSju Tusen (97,000) Riksdaler, att inom en tid af 3:nc år utgå. §. 22. För fullbordandet af Andra LifGardets Cassernbyggnad, FemtioFem Tusen (55,000) Riksdaler. Extra Anslag för öfrigt. §• 23. Till fullbordande af Correclions-Tnrättningarne i HufvudStaden, FyratioEtt Tusen FemHundraFyratioSju (4r,547) Riksdaler, TjugeTre (23) Skillingar, Nio (9) runst. $• 24.
Ankom till Exp.-Uuk, dea r4 Augusti. Utlåtande j i anledning af Riksdags-Fullmägtigen från WesterNorrlands Län Nils Strindlunds motion, om anvisande på Riksgäl ds-Contor et af ett Creditiv af en million Riksdaler för spanmålsundsättningar vid inträffande svårare missväxtår. (RGS. A.) Uti berörde från Bonde-Ståndet lill Stats-Utskottet remitterade motion framställes angelägenheten deraf, att Kongl. Maj:t måtte sättas i tillfälle att, vid inträffande svårare missväxter, i någon mon afhjelpa den förlägenhet landet derigenom iråkar; och hvadan Motionairen hemställer, att i berörde ändamål, i likhet med hvad vid de föregångne Riksdagar skett, ett Creditiv på en million R:dr B:co må ställas till Kongl. Maj:ts disposition, att ur Riksgälds-Contoret utgå, under de vilkor och förbehåll, som för sådana Creditiv förut blifvit stadgade. Lika med Motionairen finnér Utskottet angeläget, att serskilda medel ställas till Kongl. Majrts Nådiga disposition, för att, vid inträffande svårare missväxter, med spanmål bispringa de mest behöfvande; och i följd hvaraf Utskottet föreslår, att allt, hvad som redan influtit och ytterligare inflyter, i afräkning å det, vid sisth Riksdag, på Riksgälds-Contoret anvi sade och åren i83o och 1801 lyftade Creditiv af En million R.dr Banco, må, under de, i afseende på nyssberörde Creditiv stadgade vilkor och förbehåll,' af Kongl. Maj:t för ifrågavarande ändamål disponeras; börandes likväl desse medel, i den mon desamma till Stats-Conloret ingå, derifrån aflemnas till Riksgälds-Contoret, att derstädes innestå, intilldess behofvet kan påkalla deras användande. Och lärer, i händelse af Rikets Ständers bifall härtill, beslutet böra hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas. Stockholm den 14. Aug.