Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Riksens Ständer nu bestämt ansUgit en vis* summa af i,goo,ooo Rdr Tull - Den i'7 O cl ober J. rn. medel till Statsverket, så finner man, att inga brister kunna uppkomma , emedan behof och tillgångar äro beräknade, och man derjemte dels öfverlemna! öfverskotten å ChartaeSigillatac och Postmedlen m. rn, dels ock yttrat att om det kunde hända, att en brist uppstode hos Statsverket, är SlatsContoirets Assignations-rätt på PiksgäldeContoiret öppen; och det har aldrig händt, att icke StatsContoiret påföljande morgon haft hvad det assignerat om aftonen. Man har försökt , att uppkalla spöken, för att förskräcka dem, som med rädda blickar skåda Rikets Ständers Bank, och sagt att BiksgäldsContoiret skulle behöfva anlita Banken för att fullgöra sina förbindelser. Äfen detta är ej möjligt ; ty om icke RiksgäldsContoirets inkomster räcka till, och om behofven öfverstiga Stats-regleringen, så hemställer jag, om icke det är afgjordt, att Riksens Ständer sammankomma, och dessa lära nog hädanefter icke tillåta en sådan skuldsättning. Hvad nu 66 §. angar, så innehåller den, huru RiksgäldsContoiret skall förvaltas, nemligen: af Rikets Stander, forn hittills. Om nu hittills RiksgäldsContoiret alltid haft att göra med uppbörd, och uti all Svensk uppbörd funnits något, som beter RiksgäldsContoiTS-rnedel, så är det ej något nytt, om ock Tullmedlen dit ingå. De gingo 1809 till TullArrendeSocieteten, och derifrån till StatsContoiret. Således kan jag ej finna det vara stridande, hvarken mot Praxis eller Grundlagen, att BiksgäldsContoiret eller ett annat
Föredrogos å nyo nedannämnde bordlagda motioner: l:o Herr Bobergs_, i fråga örn arfvoden till Magistratsperson^- för biträde vid inventering af landt-ränterimedel; Remitterades till Stats-Utskottet: 2:o Herr Grapes, angående förtydliganden och förändringar af serskilda tullbestämineiser: Remit - Prot.-Utdrag, den 20 Augusti iS/Jif. 63 Remitterades jemte de, i anledning af motionen, afgifna serskilda yttranden, lill BevVlnings-Utskottet; 3:o Herr Sundlers, angående grund för fastigheters taxeringsvärden: Remitterades till BeviUnings-Utskottet; 4:o Herr Sund/ers, i fråga om förändring af 33 § uti 1841 års Tullförfattning: Remitterades till Bevillnings-Utskotlet; 5:o Herr Fa/hems, angående den bestämmelse, att fjerdeparter i Fahlu grufva må anses såsom fast egendom å landet: Remitterades, jemte hvad, i anledning af motionen, ylträdt blifvit, till Lag-Utskottet; 6:0 Herr l Finges 3 angående Biskops-Embetenas indragning: Remitterades, jemte hvad i anledning af motionen anfördi blifvit, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet; 7:o Herr Paul Bergs, angående villkor för varu-införsel från Finland till Sverige: Remitterades, tillika med öfrige i ämnet afgifne anföranden, lill Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet; 8:0 Herr C. J. Kocks, i fråga om ämnesläsnings-methodens införande i de lärdomsoch Apologist-skolor i Riket, vid hvilka minst 3 lärare öro anställde: Remitterades, jemte öfrige i denna fråga afgifna yttranden, lill Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet; 9:o Herr Norins, angående befrielse för sjöfarande emellan hufvudsladen och Rikets norra orter alt anlöpa Furusunds Tullkammare:
Utskottet i 4:(le punkten föreslår, är ett maximum, som derföre icke gifvet skall äga rum; utan anser jag det vara bäst att med förtroende lita på RiksgäldsContorets Fullmägtige, hvilka säkerligen skoja söka erhålla de bästa möjliga vilkor. Utskottet hade visserligen öfverlemnat hela saken till dem, om man icke fruktat för misstroende, och derföre utsatt dessa gränsor. Jag tillstyrker bifall å usta punkten, med undantag af sista raden, emedan hvad som icke åtgår till förvaltningskostnaderne, bör å nyo utlånas. Herr Cederschjöld > Pehr Gustaf: Jag kan ej låta tillfället förbigå, att för första gången på i5 år få instämma i en financiel fråga med min värde vän Herr Munck af Rosenschöld; och förenar mig derföre med honom deruti, att upplåningen må ske mot 3 i procents ränta och al pari. Härå anhåller jag om proposition. Friherre Sprengtporten, Jacob Wilhelm: Friherre Kantzou har uppställt en Den 3 Mars e. m. i59 kalkyl, hvars ändamål tycktes mig vara att visa, att det är förmånligare upptaga lån mot 4 procents ränta al pari, än mot 4 procents ränta och io procents rabatt å capitaletj och deri vill jag visserligen icke bestrida talaren, men Utskottet har bordt uppgöra sådana kalkyler, som kunna verkställas, enär Rikets Ständer beslutat, att en upplåning skall ske. Att uppgöra sådana kalkyler, som Friherre Rantzou, bevisar vid detta tillfälle ingenting. De, hvilka ej önska lånet, göra ganska rätt att instämma med Friherren. De åter, som önska detsamma, torde göra bäst alt instämma med Utskottet. Man bör äfven ihogkomma att, i händelse ett lån på bättre vilkor än de föreslagne kan erhållas, komma otvifvelaktigt Fullmägtige i RiksgäldsContoret att deraf begagna sig, och ingen omöjlighet är således, att äfven lånet uppgöres enligt Friherre Kantzous kalkyl, i fall den låter verkställa sig.
Hr Munck af Rosenschölds, Nils Rudolph, den 22 dennes på bordet lagda motioner: 1:0, angtde tind. hemställan hos K. M. om inrättande af gymnasium i Sölvitsborg; 2:0, angtde Lunds stifts fördelning i 2tne stift. Vid förnyad föredragning af StatsUtskts den 22 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. Nto 19^, i anledn. af K. Mts nåd. propos. örn fortfarande tills vidale af anslaget för Rikets Allm. Ärenders Beredning, blef samma utlåt, af R. o. Ad. bifallet. Ånyo föredrogs StatsUtskts den 22 dennes på bordet lagda utlåt. Nto 1 g5, i anleda, af K. Mts nåd. propos. 0111 löneregleringen för de under Stats-deparltn lydande expeditioner. D e n aå Juli e. m. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Då föremålet för detta betänk, jemväl förekommer linder andi a hufvudlitelii, anser jag ruttast vara, alt detsamma afgöres i sammanhang med nämnda hufvudtitel, hvarförinnan det likväl först måtte återremitteras, emedan jemkningar deruti ej i annat fall få äga rum. Jag anhåller derföre om återremiss, på det att betänk, sedermera må hufvudsakligen afgöras i sammanhang med andra hufvudtiteln. Frih. Nauckhoff, Joli. Otto, förenade sig med Hr von Hartmansdorff. Frih. Cederström, Jacob: Väl finnér jag, lika med Hivon Hartmansdorff, alt det vore väl, om detta betänk, nfgjordes i sammanhang med andra hufvudtiteln; men då återremiss utan anmärkn:r, som hindra betänkts antagande, icke är förenligt med grundlagen; så ser jag ej huru betänkandet skall kunna återremitteras på grund af hvad Hr von Hartmansdorff anfört.
När jag sedan gick bort, stod han på gården och kastade boll med en liten flicka. «Ja sådan är han,» utbrast hans värdinna, som följde mig ut. «Han är otroligt barnkär, och flickan får alla aftnar kasta boll en stund med honom. Och der står han äfven nu med sina uppbrända händer.» När jag om hösten kom tillbaka, var han borta; redan vid pingsttiden hade hans afdelning ombytt station. Från Sibbo, der de rastat några dagar, hade kaptenen sändt gumman några skjutna änder, sedan dess hade hon ej hört något af honom. Innan Ludvig slutat sin berättelse hade den ena starka febersymptomen infunnit sig efter den andra, med allt kortare mellanskof. Ludvigs oro steg med hvarje minut. Han tog hatt och käpp, begaf sig utåt vägen, liksom detta kunnat påskynda den väntade hjelpen. Det led allt mera till aftonen; det var en afgjord sak, att det skulle vakas öfver den sjuke, men hvem af våra tre fruntimmer skulle göra det, ty pigorna voro ingalunda att lita på. «En af oss vakar turvis med Maja Lisa,» föreslog Leonna. «Fru Palman är gammal och behöfver hvila.» Deruti instämde äfven Ottilia. «Fröknarna mena visst väl, men de äro för unga och oerfarna dertill, och tror ni väl att jag finge sofva, om jag äfven lade mig? Hur underligt det går till här i verlden,» yttrade gumman. «Hade tusende tungor sagt mig i går aftes, när vi talade om hur ryssen under förra ofreden, var svår och faslig att tänka på, att jag nu med nästan moderligt bekymmer tänker på en ryss!3 Det är som om jag känt honom i många år.» Här måste läsaren minnas, att detta tilldrog sig år 1810, då de gamla ¯svenska¯ sympathierna, hvilka numera äro gångna till stoft, ännu stundom då och då ville spöka. Förf:s anm.
Maj:t och dels af enskilde motionärer framställda frågor om statsbidrag, har Utskottet, utan alt vilja förneka vigten och 12 Slals-Utskottcts Utlåtande, N:o 194. nyttan för det allmänna af de ifrågasatta arbetsföretagen, likväl, då statsverkets disponibla tillgångar icke för närvarande lemna tillfälle lill så beskaffade understöd, funnit sig föranlåtet att, till hvad sålunda blifvit framstäldt, afstyrka Rikets Ständers bifall. I) Anläggning af en jernväg i fortsättning med förenämnde kanalled från Sjöändan till Christinehamns stad, hvarför beräknats en kostnad af 94,016 r:dr 32 sk. och styrelsen tillstyrkt ett af vederbörande begärdt amortissementslån af 66,666 r:dr 32 sk. Styrelsen för vägoch vattenbyggnader har upplyst, alt denna jernväg, för hvars anläggande ett bolag bildat sig och tecknat ett aktiebelopp af 100,000 r:dr, vore ämnad för transport med hästkraft, samt att detaljerad plan och kostnadsförslag vore på aktie-egarnes bekostnad under utarbetande för att Kongl. Maj:ts nådiga pröfning och stadfästelse underställas. Med afseende å vigten af denna anläggning, hvarigenom en betydlig nedsättning i kostnaderne för forslingen af bergslagens effekter och spanmål kommer att beredas, har Utskottet ansett sig böra hemställa, att Rikets
Regeringen äfventyrar ingenting, om Ständerne skulle först och Regeringen sedermera bifalla hvad StalsUtsk, 1111 föreslagit; ty bestämdt är, att en summa komme att arn* slås, fullt motsvarande passevolance-afgiften; och skulle än vid någon kommande riksdag inträffa, att den ej till fullo beviljades, så intrader Regeringens fullkomliga rättighet att fordra uppfyllandet af allt hvad knekte-contracten och indelnts-verket ålägga rustoch rotehållare, — d. v. s, då inträdde samma förhållande, som efter 4 år inträffar, ifall ingen öfverenskommelse mellan Regeringen och Ständerna blifvit afslutad. Jag tror likväl, att det vigt igaste skälet för förslagets antagande är det, sorti man måste härleda från den ställning, som inom de särskildta RiksSttn äger rum, och hvarom jag i min ringa mån kunnat bestämma mitt omdöme till följe af mitt ledamotskap i StatsUtsk., eller, så till sägandes, i sjelfva brännpunkten af de särskilda åsigterna. Jag tror, att om man Önskar åstadkomma något för landet allmänt nyttigt resultat, kan det icke ernås på annat sätt, än att de särskildta Stånden, långt ifrån att bibehålla den ställning de hafva, med förtroende gå hvarandras önskningar till mötes; men jag hemställer, om det visar sig någon benägenhet atl beträda denna hana, då det af flera talare, som här yttrat sig i den ministeriella syftningen , vägras att vilja medgifva borttagande af en afgift, för hvilken man vill lemna Styrelsen full ersättning till sista runstycket. Jag är icke bland dem, sorn velat borttaga jorden åliggande grundskatter, meti sådan är visserligen icke passevolanceafgiften, ehuru den börjat närma sig dertill genom den häfd den vunnit. Det är dock en väsendtlig skilnad mellan denna på sednare tider tillkomna afgift och mantalsoell hemmantals-räntorna. Jag skulle derföre, för min del, högligen tillstyrka, att R. o. Ad. skulle antaga det nu föreslagna betänk., emedan jag tror det vara första steget på den bana, som ensam kan leda till några tillfredsställande resultater af riksdagen.
Förhållandernes obehag, ännu mera ökade genom den uppsigt, hvarunder han sålunda ställdes, förde denna man i fremmande kretsar, ofta icke val valda, der en förbindelse börjades och knöts med en qvinna, och af hvilken förbindelse ett barn blef frukten; händelsen doldes till en början omsorgsfullt för den bevakande förmyndaren, och man var lycklig nog att finna en beskedlig hustru, som tili vård emottog den späda varelsen och skänkte den en moders hela omsorg mot en måttlig penning. År förflöto, men någon betalning erlades icke, fastän ofta af den omyndige enskild lofvad. Skulden ökades vidare under tidens fortskyndande, och den stackars hustrun, blottställd att blifva utkastad på gatan för underlåtenhet att erlägga sin hyra, och seende sig äga en fordran vida öfver dess belopp, var omsider nödsakad att yppa förhållandet för förmyndaren, men rnöttes der Den 7 Maji e. ro. a3g af ett kallt afslag: Jag Länner ej denna skuld. Hvad återstod då för henne att göra? Hon påkallar Lagarnes biträde och inkallar lill Domstol denne uppsatte man för att utbekomma sina penningar* så tungt förtjente genom omsorgen för hans eget barn; men äfven här hade hon ej bättre framgång. Invändning gjordes, att förmyndaren skulle höras, och denne bestridde, att godtgöra fordran. Jag öfverlemnar till hvarje rättsinnig att döma, om denna hustru, från sin låga ståndpunkt i det allmänna lifvet, rimligen kunnat ana, att en på ärans trappa ej obetydligt klifven man skulle vara så qvalificerad, att han ej egde sluta aftal om sitt egit barns skötsel; och kan hon anses hafva blifvit behörigen underrättad om hans omyndighets-tillstånd genom en kungörelse införd i en Tidning många år förut, och således om det berott på henne sjelf att akta sig för det dolda sveket?
Unions-komitéen antog flera olika kretsar, inom hvilka beräkningen skulle bli olika, derföre att det ena riket har t. ex. större handel på Medelhafvet än det andra, under det alt delta sednare drifver starkare rörelse på Amerika än det förra, o. s. v. Att dessa förhållanden kunna förändras, ligger i sakens natur. Det vore derföre oriktigt att fastställa dem en gång för alla. Unions-komitéen föreslog alltså, att man vid vissa tidepunkter skulle granska dessa förhållanden, för att efterse i hvad mån jemkning behöfdes, och derefter göra nödiga befunna rättelser. För andra förhållanden åter, såsom krigskostnader, det K. 206 Den 1 Februari f. m. Husets underhåll m. m., ansåg man folkmängden utgöra den rätta beräkningsgrunden; ly man måste naturligtvis, när tvenne riken strida gemensamt, antaga, antingen kriget föres på det enas eller andras område, eller utom beggederas, att det är en gemensam sak, till hvilken man bör samfäldt bidraga för att kunna för svara sig. När saken dragit så långt på tiden, alt ännu ingenting i detta hänseende blifvit afgjordt, så anser jag rikligt å Sveriges sida, att icke låta någon riksdag gå förbi, utan att Ständerna påminna om rättelse härutinnan, på det alt man omsider må komma till ett slut; ty J skolén veta, Mine Hrr! alt långt vigtigare frågor, än förevar, ringa penningekraf, måste regleras, om man skall kunna påräkna den stadga och fasthet i föreningen, som bör utgöra begge rikenas lycka. Således må saken icke ligga nere, utan framdragas, när anledn. dertill yppas. Jag säger detta, på det att R. o. Ad. mätte antaga Utsk:s betänk, ehuru ordalydelsen kunnat och bordt vara riktigare, än att tala om fartyg på andra sidan Gap Finislerre. Men det skadar icke, om en liten rättelse i detta hänseende af Regeringen göres, öfverensstämmande med det förslag, Unions-komiléen upgjort. Saken blir naturligtvis föremål för granskning både i Norska och Svenska Statsrådet. Hr von Troil:
Sådant är likväl icke hvad här inträffat, eller kan numera afses. Ingen sarnmanjemkning af de fyra riksståndens yttrade skiljaktiga meningar har föregått. Stånden äro ej eller blott i någon eller några delar från hvarandra skiljaktige, utan i sjelfva hufvudgrunderna med dertill hörande detaljer, och omröstningen hänsyftar ju icke derpå att skiljaktigheterna förena, utan fastmer att den ena skiljaktigheten skall alldeles förtrycka och omintetgöra den andra. Deremot medgifver jag å en annan sida, att sedan höglofl. Utskottet pröfvat, att en sammanjenikning af hlott 2:ne stånds yttrade gemensamma tankar vore hvad som motsvarade och tillfredsställde grundlagens yrkande, att samtlige riksståndens tankar borde till ett helt utlåtande sammanjemkas, samt tillika ansett, att nämnde utlåtande kunde såsom ett helt hesta, ändock att 2:ne alldeles i sjelfva grunden skiljaktiga, jemkningsförslag deri framställdes vid sidan af hvarandra, och detta förfarande blifvit af de fyra riksstånden lemnadt utan anmärkning, således torde kunna sägas vara af dem godkändt, jag icke kan rentaf underkänna hvarken betydenheten eller befogenheten af de anspråk, som från tvanne riksstånd blifvit höjda, med yrkande på berörde omröstning: helst det vid ärendets förhanden varande intrassling, icke vill falla sig lätt att inse, huruledes den strid, som sålunda uppstått, och utan ringaste försoning å Utskottets sida hållits fortfarande öppen emellan ett sammanjemkadt representations-förslag, omfattadt af Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet, och 2:ne andra, i vissa afseenden med hvarandra öfverensstämmande, men dock i det hela oförenliga representations-förslag, af hvilka det ena blifvit antaget af Borgare-ståndet och det andra vidhålles af Bonde-ståndet, skall i frågans yttersta krisis kunna biläggas eller slitas, utan föregången omröstning dem emellan: hvartill kommer, att väl mången torde öfverlemna sig åt den förhoppning, att omröstningen skall utfalla till samtlige riksståndens hugnad, sedan numera blifvit erkändt och befunnet, att samLlige riksstånden hlott utgöra 2:ne.
Maj:ts höga rätt, äfvensom Dess pligt, att, i allt hvad på Kongl. Maj:t beror, söka afvärja åtgärder, som kunde menligt inverka på nämnde lagars framgena verkställighet. Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse af den 25 Maj 1835 kom Rikets Ständer tillhanda innan Riksdagens slut, och det synes vara särdeles ofördragsamt att nu anställa åtal emot en menings som aldrig öfvergålt till rådslag om handling och följaktligen ej kan innebära öfverträdelse af Regeringsformens 72 §., om äfven denna §. vore på frågan tillämplig. Först sedan Rikets Ständers Fullmäktige i Banken hade till Kongl. Maj:t inkommit med underdånig anhållan om dess bemedling till upptagande af ett utländskt kreditiv för Banken, och denna anhållan blifvit utaf StatsRådet afstyrkt, hade anmärkning emot Rådgifvande åtgärden kunnat ega rum, enligt 107 §. Regeringsformen, derest samma åtgärd ansetts innebära åsidosättande af Rikets sanskyldiga nytta. Lyckligtvis var realisationen så ändamålsenlig och de öfriga besluten om dess verkställande voro så väl beräknade, att behof af utländskt kreditiv för Banken icke uppstått, och hela frågan derom kan numera anses hafva förfallit. Den af Hr Justitieombudsmannen vid slutet af anmärkningen framställda sats, att de af Rikets Ständers Bank inrikes eller utrikes upptagna lån icke kunna sägas belasta Riket j synes för öfrigt vara af den vådliga beskaffenhet, att den gerna hade kunnat förbigås; eller skulle väl de åtgärder, som vidtagas af Rikets Ständer, i egenskap af Svenska folkets Representanter, böra och kunna betraktas, såsom vore de utan all inflytelse på Sveriges Rike. Troligt är i alla fall, att ett kreditiv för Banken å utrikes ort icke hade erhållits utan Kongl. Maj:ts bemedling och medverkan. Förklaringen i denna anmärkningspunkt åberopas af undertecknade: Ro senblad. Åkerhjelm, von Schulzenheim. Löwen hielm. Poppius. Sko gma n. 106 Anmärknings memorialet Lit. Cangående af slag pä ansökning af enskild man att fä i Stockholm anlägga en Theater.
Jag vill visserligen icke förneka den fosterländska syftning, som ligger till grund för Hr Brakels motion, lika litet som jag är i tillfälle att följa honom i den målande och poetiska utläggning, som han gjort af densamma. Jag tror i allmänhet, att ett fel blifvit begånget af honom, det nemi., som måste blifva fel hos hvar och en, att uteslutande kasta sig på ena eller andra sidan. Anmärkningsvis ber jag att få nämna, att jag icke tror det vara riktigt, att ovillkorligen fördöma ett yttre sjöförsvar, för det att man hyllar ett skärgårdsförsvar, lika litet som det kan vara lämpligt, att ovillkorligen fördöma skärgårdsförsvaret, derföre att man har ett yttre sjöförsvar. Lika litet är det riktigt, derföre att man hyllar ett centralförsvar, att förklara att ingen del af landet dessförinnan bör försvaras, som att säga, att derföre att någon punkt af kusten bör försvaras, bör centralförsvaret öfvergifvas. Om Sverige vill trygga sin sjelfständighet, hvartill, jag är öfvertygad derom, det icke saknar krafter, om de blott tagas i anspråk, tror jag att det måste använda såväl yttre och inre sjöförsvar, som periferioch centralförsvar till lands, med ett ord alla de medel, som vid ett sådant tillfälle kunna stå till hands. Det må vara en åsigt hos den ene eller andre, att landet bäst försvaras antingen till Den 26 November f. m. 367 lands eller till sjös, men att numera börja en strid härom, d& hvar och en obestridligen mäste medgifva, att, till följd af nyare tiders upfmningar, ingen Stat är så obetydlig, att den icke kan företaga en landstigning i den allra starkaste Stat, anser jag alldeles öfverflödigt. Jag har endast velat påpeka, för att icke onödigtvis inledas i en discussion, der jag tror att, på det sätt frågan blifvit framställd, inga stora resultat med densamma kunna vinnas — endast, säger jag, velat påpeka ett eller annat förhållande. Hr Brakel har nemi. ansett, att om ett anslag af 2 milbr, förutom hvad som redan är till sjöförsvaret anslaget, beviljades, skulle dermed kunna åstadkommas en flotta, dubbelt så stor som den hvilken nu finnes, eller en flotta om 16 ångskepp m. m.
— Enär, jemlikt Utskottets tillstyrkan, för lånet skall ovilkorligen atlemnas första inteckningen uti Gonradsforss bruk, med dertill hörande landtegendom, så blir naturligtvis Riksgälds-Contorets säkerhet icke beroende deraf, att samma egendom redan är med andra inteckningar graverad, helst dessa måste, före lånets erhållande, vära infriade eller postponerade. I anledning af hvad som vid återremisserna blifvit yttradt, angående den af Utskottet föreslagna iånesummans belopp, anser sig Utskottet böra upplysa, att, jemlikt 2:ne serskilda, af olika Byggmästare upprättade samt för Utskottet företedda, kostnadsförslag, kommer uppförandet af de för bruksrörelsen vid Gonradsforss erforderliga nya byggnader att kosta omkring 37,000 R:dr. Vid den af Kronobetjeningen i orten, med biträde af tillkallade Landtmätare och Byggmästare, förrättade värdering, uppskattades den genom vattuflödet vid bruket förorsakade skada til! 23,720 R:dr, hvaraf för bruksdammens förstöring beräknades 9,000 R:dr, samt för stångjernsoch spik-smedjorna 8,500 R:dr och för 2:ne kolhus 3,000 R:dr. Skillnaden emellan de förstörda byggnadernas härvid uppskattade vijrde och kostnaden för de nva husen och verkstäderna samt dambyggnaderna lärer till hufvudsaklig del härleda sig från dessa sednares anläggning på andra ställen, än de förra. Vidkommande för öfrigt den anmärkta skiljaktigheten emellan de tillverkningskostnader och varupris, som i det återremitterade utlåtande och den Herr Kalley* reservation bifogade calcul finnas uppgifna, så förklaras denna derigenom, att de i utlåtandet anförda summor äro efter vanligheten beräknade i Bancomynt, hvaremot de, som förekomma i calculen, blifvit upptagna i Riksgäldssedlar.