Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Palmstjerna in stämmer i behofvet, att en anmälan sker rörde Sländernes bekymmer öfver de stigande fåugvårdskostnaderne, hade jag önskat, alt SlalsUtsk. med litet mera bestämdhet uttryckt sig i afseende på de föremål inom fångvården, som kunnat leda till besparing i dessa kostnader, såsom i fråga om beklädnaden och underhållet. Det är ett factum, som vid 1841 års statsrevision upplystes, men som jag icke finner åberopadt i denna StatsUtsk:s framställning, att nemi. beklädnaden bär vid Stockholms correclionsinrällning var vida dyrare än på andra ställen i Riket och minst dyr i Norrköping. Om man betänker, att för arreslanler, som lefva i elt correctionshus, det är alldeles onödigt alt hafva annan beklädnad, än af grofsta buldan, så att de dermed äro jernet beläckte, med tofflor af trä, icke skor, hvarigenom allt de äro lätt igenkäulige, i händelse af rymning, och kostnaden i möjligaste män obetydlig; så skulle jag tro ingen lärer bestrida, att omkoslnaderne i detta hänseende alltså skulle kunna nedsättas till hälften eller till en tredjedel emot det belopp, hvartill de nu uppgå, äfvensom hvad födan angår, att deruti besparingar borde kunna äga rum, dä det är rent af oskickligt att förbrytare förplägas bättre än soldaten och ali de få mer än nätt och jemnt hvad till lifsuppehälle! erfordras. Nu är deremot denna skrifvelse i så generella termer a (Faliad, alt om Ständerne affärda densamma till Konungen, mäste Högstdensamme, genom infordrande från Fångvårdsstyrelsen af underrättelser i de olika detaljerne, skaffa sig anledn. att anbefalla uti hvilka grenar af denna administration besparingar egentligen böra ske, och då är skrifvelse!! af ingen nylla.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts ifrågav:de hemställan och dels afslag derå, samt bibehållande af den nu gällande föreskriften oförändrad, framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå samt bibehållande af hvad uti ifrågav:de hänseende för närv.de finnes stadgadt, hvilken propos. med ja besvarades. 25:te §:ns text. Godkändes under förbehåll om iakttagande af K. o. Ad:ns nyss fattade beslut. §§ 26, 27 och 28 tillkännagåfvos vara oförändrade. §§ 32 och 33 (29 och 30), § 34 (31) samt § 32. Utsk:ts hemställanden biföllos oeh §:ns text godkändes. §§ 33, 34 och 35 tillkännagåfvos vara oförändrade. § 36, lista momit samt §§ 37, 38 och 39. Frih. Alströmer: Till följe af R. o. Adins förut fattade beslut, torde sista momit i denna § böra förfalla, hvarpå jag får anhålla om propos. Frih. von Schulzenheim: Till följe af det förut fattade beslutet instämmer jag med Frih. Alströmer, och anhåller om bifall till §:n, med uteslutande af orden: skolande dock till det sålunda förbrutna bränvinet icke räknas sådant, som till Kronans säkerhet för ännu ogulden tillverknings afgift uti särskildt rum under kontrollörens lås förvaras.» Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., bifölls §:n, med uteslutande af den sista meningen: »skolande dock etc.» §§ 41, 42, 43 och 44. Godkändes. § 45. Den 14 Maj. 319 Gr. De la Gardie: Med anledning af R. o.
Alt det altså för de för staten egentligen vinstgifvande handteringarna skall vara fördelaktigt, att capitälinteresset bringas i ett sådant förhållande till näringsinteresset, att det förra icke kan tvinga sig till större afkastning, Den 5 J u 11 i f. m. an det sednare står ut med att lemna; att det sålunda Ur önskligt, att sådana åtgärder vidtagas, att räntan, capitalafkastningen kommer i fallande i stället för i stigande: detta var och är min mening. Frih. Boye: För att icke missbruka R. o. Ad:s tålamod får jag blott yttra några ord. Jag skall icke tillåta mig att följa discussionen i den utsväfvande riktning, hon nu tagit. Jag ber endast att få leda från mig den misstanka, som skulle jag velat göra krig emot capitalisterna. Jag känner deras nytta för samhället och önskar, att Sverige ägde flera, än vi hafva; men af R. o. Ad. och allmänheten begär jag en urskillning i ämnet. Kunna väl capilalisternas fördelar vara af högre värde, än nationens? Capitalistens fördel fordrar hög ränta; men näringarna, nationens fördel fordrar låg ränta. Gör jag då krig emot capitalisterna derföre, att jag talar för näringarna? Behöfva väl icke dessa, att capitaler kunna erhållas emot lägre ränta än nu? Lida väl capitalisterna utaf, att jag ifrar mot blodsugerisystemet ? Är det väl våra egentliga capitalister, som böra anses träffade, då jag anfallar detta? — En talare har vändt ett yttrande af mig fullkomligt orätt, det nemi., ang:de näringarnas progression; men bevisar han väl i alla fall, hvad lian velat? Bevisar han, att näringarna, derföre att de hittills stigit, under det de baft förlag, jemväl skola fortskrida, då de äro i saknad af sådana? Hr Lefren: En ledamot har yttrat, att jag talat om creditbrist och, såsom följd deraf, penningebrist. Jag har talat om orsakerna dertill, om Ständernas envälde i Banken; dessa oaflåtliga vindkast från Ständernas sida, att den ena riksdagen önska ett och den andra motsatsen. 3 årens riksdagar kändes dessa kastningar starkast.
M:t i Nåder föreslagit, medgifva, det ofvanbemälda Aktie-bolag för anläggning af jernvägen mellan Köping och Hult, må uti den tid, som, vid beviljandet af Statens ränte-garanti för samma företag, blifvit stadgad för arbetets iullbordande och banans öppnande för allmän trafik, tillgodonjuta förlängning af ett år eller till 1856 års slut, utan rubbning af de förmåner, som genom oktrojen blifvit bolaget' tillförsäkrade, dock under vilkor, att vägbanan från Köping till Örebro med erforderlige lokomotiver fullbordas och öppnas för allmänna trafiken inom den förut bestämda tiden eller slutet af år 1855; hvilket Rikets Ständer härmedelst få i underdånighet tillkännagifva. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 28 Augusti 1854. Dppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 26 Aug. 1854. Preste-Slåndet den 28 Borgare-Ståndet den 26 • Bonde-Ståndet den 28 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om ändring i 85 § Regerings-Formen m. m. (Konst.-Utsk:s Mern. N:o 21.) S. A. K. Under den 6 sistlidne Juni har E. K. M:t täckts till Rikets Ständer aflåta Nådigt förslag i afseende å Trjckfrihets-förordningens egenskap af Grundlag, samt ändring af Expedilions-Uiskottets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 107. Riksdags-Ordningen; och hafva Rikets Ständer, i den ordning 81 § Regerings-Formen stadgar, förklarat detta Nådiga Förslag hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Hvilket Rikets Ständer få i underdånighet anmäla; framhärdande etc. Stockholm den 28 Augusti 1854. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 26 Aug. 18S4.
Ständerne ansågo be’’mälde stadga vara af en så öm ”beskaffenhet , ait den icke kunde ”rubbas utan att tillika röra Pre?» ”sterskapets privilegier;” och enär deruti icke tillägges Presterskapet någon ny och ovanlig rättighet, hvilket deraf upplyses, att Allmogen , enligt stadgans 5 §„ lofvar att derefter, såsom dittills af ålder brukligt varit, utgöra till Presterskapet Tionde af land och strand, hvaraf följer, att grunden till samma Tionde icke först blef lagd med Cort» ventionsstadgans upprättande, utan 4 Ålim'. Besv. o. Oec. Utsk. Uti, N:o i58. att den redan utgjordes långt före den tid, då Gottland , genom freden i Brömsebro år 1645, åter biel med Sveriges krona införlifvadt; så anser Utskottet, på dessa skäl,' sig icke kunna tillstyrka bifall till Motionairernes begäran, afl , med upphäfvande af den förut gällande ordning , endast Tertial - Tionde matte till Presterskapet på Gottland erläggas , då dermed åsyftas en rubbning af samma Presterskaps privilegier och rättigheter. Vidkommande åter det af Motionairerna föreslagna alternativ , att Pastoraten på Gottland måtte blifva sammanslagne , hvarigenom Allmogens Tionde-afgifter till hälften skulle kunna nedsättas; finner äfven Utskottet, att en sådan åtgärd, om den än kunde med-’ föra någon lindring för Allmogen , mötes af många och stora svårigheter, genom den dervid oundvikliga förändring af nu bestående Ecclesiastiqua Inrättningar, Lagar och Författningar. Men då Utskottet har sig bekant, att^ till följd af Kongl. Maj;ts Nådiga Skrifvelse Allni. Besv.o. Oec. Vtsk. Uti.
Statskontoret i underdånigt utlåtande anfört, att, enär Tunell genom läkarebetyg styrkt, att lian under de sednare åren tidtals lidit af kronisk rheumatism samt att, i anledning såväl deraf, som af hans uppnådda höga ålder, lian, som orden lydde, numera kunde anses sakna erforderlig vigör att bestrida styresmanna-befattningen vid länets afvittring, samt billigheten syntes fordra, att Tunell, som efter hvad upplyst vore, i mer än 47 år varit i landtmäteriets tjenst och derunder i hög grad ådagalagt arbetsamhet och nit, samt dessutom med en talrik familj befunne sig i en mindre god ekonomisk ställning, ej nödsakades att, med lemnande af styresmanna-befattningen, frånträda bela den dermed förenade inkomst, tillstyrkte Statskontoret, med erinran derom att Tunell vid afskedstagandet från förste landtmätare-beställningen vore, jemlikt Kongl. Brefvet den 16 Mars 1858, berättigad till en lönen motsvarande pension af 1,800 R:dr, att Proposition måtte till Rikets Ständer aflåtas derom, att Tunell, efter erhållet afsked, blefve å Allmänna Indragningsstaten uppförd till åtnjutande af pension med en mot förste landtmätarclönen och ungefär hälften af styresmanna-arfvodet svarande summa af 2,500 R:dr; och får Utskottet, med afseende å Tunells höga ålder och sjuklighet, hans särdeles långvariga tjenstgöring samt de ömmande omständigheter, hvari Tunell med en talrik familj sig befinner, tillstyrka, att Kongl. Maj:ts förevarande nådiga framställning måtte af Rikets Ständer bifallas. 31:o. Kongl. Maj:t har vidare uti särskild nådig Proposition af deri 27 Oktober nästlidet år (N:o 20) föreslagit att Chefen för Ottenby stuteri, Hofstallmästaren och Kommendören af Kongl. Wasa-ordcn m. m.
Det är således blott sjelfva denna princip, som utgör resultatet, hvarföre jag icke tvekar att lemna bifall dertill, då jag icke derigenom lemnat något godkännande till riktigheten af de summor, som blifvit tagna på öfverskotten. Jag hemställer om tiden bör upptas med en votering, hvars utgång man i alla fall kan förutse. Herr Hjerta: Om Friherre Anckarswärd kan öfvertyga mig, att de 170,000 R:dr, som bär äro till spillo gifna, såsom man sagt, i följd af 1823 års Rikets Ständers Beslut, men som jag högtidligen förklarar jag ej tror, någonsin vidare kunna komma i fråga till öfverläggning vid denna Riksdag, så skall jag gerna afstå från min begäran, erne - i64 Den i5 Junii f. ra. dan jag böljade att yttra, att jag fann slutet af Memorialet riktigt; men att Utskottet i öfrigt satt oss ur tillfälle att bedöma sakerna, kan jag, och åtar mig att, bevisa. Dessutom afser jag ännu en sak. Man står nu på den punkt, att allmänna indragningsStaten öfvergått till en ny HufvudTitel tvärs emot sin bestämmelse. Jag anser denna sak för vigtigare än den synes mången, och ländande till ytterligare misshushålning med Statsmedlen. Jag vet, att tillfällen finnas, då pluraliteten afslår sin lagliga rätt, bara för det, att den icke gifvit sig tid, att taga kännedom af förhållandet; roen jag kan för min del icke göra det, då detta är det enda Memorial, hvilket kommer i fråga, i afseende på denna sak. Jag anhåller således, att, enär votering redan blifvit begärd, den genast måtte företagas. Herr Rosenquist: Det är en stor tillfredsställelse för mig, att hafva fått emottaga Herr Friherre Anckarswärds invitation att afstå från min begäran om votering; men då en annan värdig Ledamot delat mina åsigter i sjelfva ämnet, och jag således får taga för afgjordt att lian delar dem äfven i frågan om voteringen; så öfverlemnar jag åt nämnde värde Ledamot att sjelf bestämma, om han anser den begärde voteringen nödig, eller ej. Friherre Anckar swärd:
Enär stadgandet dessutom, enligt motionärens förmenande, tillkommit genom misstag, hvilket vore desto sannolikare, som ofvanomförmälde kommitterade, de der utarbetat underdånigt förslag lill expeditions-taxan, hemställt, att kärande och svarande parter skulle erlägga lika lösen, och att svarande part, med vissa undantag, skulle vara skyldig lösa rättens protokoll med dom och utslag, yrkade motionären: ali Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att expeditions-laxan varder rättad i öfverensstämmelse med kommitterades förslag i berörde hänseende: af Olaus Eriksson: att det, efter motionärens åsiet, skulle i de flesta fall vara en fördel för svarande och förklarande part. om de ålades skyldighet att jemväl lösa expedition, helst ersättning derför komme dem till godo om de vunno, samt 14 Sammansatta Lagsami Allm. lie sv.- och Ekon.-Ulskoltets Betänkande JM 30. de dymedelst alltid lattare kunde hålla reda på målets gång, undvika att utgifva vitesböter för uteblifvande i följd af okunnighet om dagen, då målet blifvit till handläggning utstäldt, eller för underlåtet fullgörande af gilne föreskrifter, äfvensom de mera sällan skulle komma att förlora fatalier i vigtiga saker; men motionären inskränkte sig likväl till att yrka: ”att den svarande eller förklarande part, hvilken blifvit edgång ålagd, alltid skall vara skyldig lösa protokolls-utdrag i målet, äfven om eden skall fullgöras vid samma domstol, som eden ådömt;” af Grefve Taube, Herr Friherre Åkerhjelm, Herr Braun, Herr Heljestrand’ Olof Olsson och Olaus Eriksson, att svarande eller förklarande part må, i det fall, då han begär att lösa expedition, erlägga lösen lika med kärande eller sökande.
Sedan erfarenheten visat, att det för vestra delen af Jemtland elle*- Undersåkers distrikt år 1845 anvisade extra provincial-läkare-arfvode, i förening med en bataljons-läkarétjenst vid jemtlands Pä II jägareRegemente, icke kunnat bereda en läkare nödtorftig bergning, samt ett af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Länet väckt förslag, att extra provincial-läkare-beställningen i nämnde distrikt måtte, efter berörde Regementes fördelning i tvänne corpser, förenas med en bafaljons-läkare-befattning vid Hästjägare-corpsen, icke kunnat verkställas, till följd af bristande tillgång till lön lör en dylik Bataljonsläkare, tillät Eders Kongl. Majit under den 22 Juli innevarande år, i anseende till angelägenheten för den talrika befolkningen inom distriktets vidsträckta område att ega tillgång på läkarevård, att en extra-läkare finge tills vidare derstädes anställas, emot skjuts och fraktamentsersättning efter gällande rese-reglemente. Då emellertid behofvet af läkarevård i denna ort endast genom anställande af en någorlunda lönad provincial-läkare ansetts kunna fyllas, har Sundhets-Kollegium i underdånighet hemställt, att extra provincial-läkare-befattningen i Undersåkers distrikt ina till ordinarie tjenst förändras, dervid Kollegium, med afseende å ortens fattigdom och ringheten af de inkomster en läkare der har att påräkna, funnit oundgängligt att lönen bestämmes till lika belopp med den för Herjeådalen distrikt^ eiler 606 R:dr 32 sk., hvadan, utöfver redan anslagna 250 Rtdr, för detta ändamål skulle erfordras ett årligt tillskott af 4IG R:dr 52 sk. I be - Kongl. Maj-.U Säd.
Jag vågar således iterera min redan yttrade vördsamma förmodan om det nya Utskottets befattning, som torde blifva, att, med anledning af uti RiksStånden väckta frågor eller motioner, bereda och föreslå alla sådana Allmänna Riksnushållningsoch administrativa anstalter, som, utan att directe röra vid de egentliga PenningeUtskottens bestämmelse, likväl s å i nära gern nskap med RiksFinanceSystemet, och deruppå kunna äga större eller mindre inflytelse Hvad slutligen beträffar dm af en värd Ledamot i detta plcno väckta fråga, om en befarad collision med Riksens Ständers Oeconomie. och BcsvärsUtskoit, kan jag endast dervid åberopa hvad jag redan förut anfört om nödvändigheten att, så vidt möjligt är, undvika alla eoUisroner. I detta sednare afseende är gränsiinien, jag bekänner det, svårare att utmärka. I allmänhet torde dock kunna sägas, att Oeconomieosh försvarsutskottet, sorn af Constitutionen är föresedt, i följe der» af hufvudsakligen sysselsätter sig med ärenden af en foresedd beskaffenhet. Dessa, så De;i t 9 Jpril. nära de än uti deras sammanlagda omfattning kunna röra det heins väl, delas likväl genom sakers natur och tillkomna enskildta besvär* eller ansökningar, merendels uti loenia ansta!- ter, och äfven der deras egenskap är turna allmänt omfattande, åsyfta de rättelser elier förbättringar, hvartill tid och erfarenhet småningom gifvit anledning, nun sorn mera sällan tillkommit af oföiesedda orsaker. Det nya Utskottet åter är en ovanlig anstalt, den Höglofl. Ridderskapet och Adeln ansett nödvändig i afseende på en ovanlig sakernas stell, ning.
Juli remitterade anledning lill anmärkning emot Stals-Rådet samt Föredraganden för Handelsoch Finans-Ärendena, har blifvit uppgifven i ett Constitutions-Utskottet ti 11- stäldt ProJocolls-Utdrag för den 2.8 i berörde månad, hvaraf inhemtas, alt sedan Riksens Ständers år 1835 församlade Revisorer fästat uppmärksamhet dervid, alt af den spanmål i,25o tunnor råg, 1,000 tunnor korn och 35o tunnor ärter, hvilka, i anledning af Landshöfdinge-Embelets i Jemtlands Län underdåniga anmälan om behof af undsättning för Länet efter i832 års missväxt, redan under hösten samma år blifvit afsände till Sundsvall, icke det ringaste kunnat för det påräknade ändamålet, hvarken emot borgen, på credit eller till District-Magasins-Intressenterne användas, äfvensom att dels genom spanmålens uppköp, dels genom dess magasinering och öfrige omkostnader, en sammanräknad förlust af 8,240 R:dr 41 ra r:st. blifvit Slals-Verket tillskyndad, hvarjemte förekommit, alt 471 tunnor frökorn, sorn uppå Landshöfdingen i nämnde Län M. von Törnes anmälan, om brist på dugligt sådant korn inom Länet, blifvit på Statens bekostnad år 1833 uppköpte, fått utan redovisning qvarligga hos försal jarne, tilldess en del deraf blifvit för ändamålet otjenligt och slutligen, efter det Kronan fått vidkännas flyttningsoch magasinerings-kostnader, år i835 försålts med en förlust för Stats-verket af 1,763 R:dr 2 sk. 1 r:st. Banco; så hade, vid öfvervägande så väl häraf, sorn af Kongl. Stats-Contorets i ämnet afgifna underdåniga utlåtande, Slals-Utskottet, lika med Bih. till R• St.
Emot rättsgrund och Lagpraxis ålägges, genom Kongl. Resolutionen på Presterskapets Besvär 1766 och 'Kongl. Brefvet 1810, Kyrkorne och deras Föreståndare bevisningen till full disposition öfver dessa Bil.t.St., Lags.Allm,Besv.o,Oec,‘Utsk.Bit.j\’.56. 61 hemman. Kongl. Utslaget 1823 öfver denna ena hälft af Lyngåkra upptager hufvudsakligen dessa Domskäl. — Hvarföre andra hälften utaf Lyngåkra blifvit af en senare Landshöfding i Halland till dispositionsrätten annorlunda ansedd, ådagalägges tydligen uti den deröfver slutligen gifna Kongl. Resolutionen. Denna upptager och visar, att nyare i ljuset framdraga ne Acter lemnat fullkomligare upplysning, rörande naturen och dispositionsrätten af dessa hemman. Om samma Acter vid förra Kongl. Utslaget varit kände och anförde; så hade visserligen resultatet då blifvit detsamma. Kongl. Resolutionen 1810 jern för dessa hemman med Mensal hemman. Preste-Ståndets Privilegier §. 4 är af omisskänneligt värde för noggrannt iakttagande. Sakens rättvisa behandling och Regerings Formens 6:te och 114 §§. gifva skydd åt beståndet. Uti Rikets Höglofl. Ständers Justitiae-Ombudsmans Berättelse för 1826 och 1827 pag. 13—25 upptages mycket hithörande och upplysande. Kongl. Resolutionen 1825 utvecklar förhållandet väl och fullständigt samt sätter utom all tvifvel, att Städserätten tillhörer Pastores och Kyrkorne. Denna Kongl* Resolution, som tillika reder hela denna sak, skall hvarje oväldig anse grundad på rättvisa. Målet blef då i laga ordning upptaget och efter laggrann pröfning rättvisligen afgjordt. Till någon revision finner jag intets lagligt skäl; svekfulla och svepfulla anledningar kunna ej tillvinna sig uppmärksamhet. Rikets Höglofl. 6a Bil.t.St.,Lag. s.Allm.Bisv.o.Oec..Utsk. Bet. N.56.
Banken må emottaga och å räkning föra såväl Svenskt silfvermynt eller Bankens sedlar, som Svenska och Holländska dukater, under förbindelse att, vid anfordran, tillhandahålla räkningshafvaren det insättningen motsvarande belopp mynt eller sedlar eller det antal dukater, som insatt blifvit, likväl med rättighet att, efter egen läglighet, lemna antingen Svenska eller Holländska dukater, utan åtskilnad dem emellan. För sådana insättningar erlägger Banken ej ränta. 35 Mom. 1. De i nästföregående § omförmålda räkningar skiljas under fyra klasser: Till den första höra: Räkningar, tillhöriga Staten saint dess allmänna verk och kassor, de under Stockholms stads styrelse hörande embetsverk och kassor samt allmänna inrättningar, välgörenhetsanstalter och konkursmassor. Till den andra: Räkningar, tillhöriga alla med beräkning af vinst för den enskilde Jemf. § 130. Banken må emottaga och å räkning föra: a) Svenskt silfvermynt eller Bankens sedlar, under förbindelse att tillhandahålla åt den, lör hvars räkning insättningen blifvit gjord, en dermed lika stor summa, som det står honom fritt att efter behag uttaga, antingen i silfvermynt eller i Bankens sedlar. b) Svenska och Holländska dukater, under förbindelse för Banken att åt räkningshafvaren tillhandahålla ett lika stort antal, som insatt blifvit, men med rättighet att, efter egen läglighet, lemna antingen Svenska eller Holländska, utan åtskilnad dem emellan. :o. Jemf. § 131, mom. 1. Fordringsegare hos Depositious-afdelningen (räkningshafvare) skiljas under fem klasser: Till den första höra: Medel, som bero af Bankens egen styrelses disposition (fria från foliiafgift). Till den andra: Alla varande eller blifvande konti, tillkomna under egenskap af kreditiv eller BankoUtskottets betänkande N:o 45. 25 grundade stiftelser och bolagsföreningar äfvensom enskilde personer. lill den tredje: Räkningar öfver låneoch kreditiv-förlag, af Bankon anvisade åtskilliga verk och inrättningar. Till den fjerde:
Hvem ansvarar för, att man icke efter 1840, sedan nuvar. riksg.sedlar blifvit inlösta, t. ex. på i85o, 60 eller 70- talet, tar och slår upp grundlagen och dermed tydligen visar, att riksg.sedlar äro autoriserade att gälla i Kronans uppbörd, samt sålunda tar sig grundlagsenlig anledn. att spela om samma rol som 1792, då man upphörde att betrakta Rikets skuld såsom skuld, och deremot ansåg den såsom egendom, såsom penningar, såsom mynt. Det är i detta afseende jag har scrupler. Jag tror det icke vara nödvändigt att i en grundlags-^ söka säkerhet för, att de nuvar. riksg.sedlarna må blifva inlösta, då fond för dem redan är afsatt och de när som helst kunna utbytas emot forcosedlar; och jag anser det ingalunda gå an att i en grundlag införa en §, som för all framtid autoriserar, att Rikets gäld skall anses såsom mynt. Hvad åter den andra frågan vidkommer, att det i grundlagen må lemnäs öppet för Ko - Den 33 December f. m. 427 nung oell Ständer att framdeles, om de så för godt linna, förklara, det vissa papper skola i kronouppbörden få einottagas, anser jag, att sådant för närvar, vore lika vådligt, då jag icke betraktar dessa förhållanden under vissa oeconomiska, visserligen interessanta åsigter, men dock biåsigter, utan betraktar frågan i sin stora riktning, den nemi., att man bör försäkra Rikets mynt för en framlid, såvidt rrienniskoförsigtighet kan försäkra det, emot alla sådana misstag, som verkligen kunna äga rum, i fall denna lucka lemnäs öppen. Det är bestämdt gifvet, att om ett land någon gång faller genom misstag i lagstiftningen derhän, att icke det metalliska myntet kommer att vara den egentligen gångbara mätaren för alla varuvärden, så löper man ganska lätt fara att få göra den ena realisationen efter den andra, d. v. s. den ena bankrutten efter den andra, till föga fromma för Rikets fortgång och utveckling i occonomiskt hänseende.