Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle Utskottet vid granskningen af StatsRåds-Protocollerne funnit, att andra än nödige och oumbärlige dispenser från de prohibitiva Tall-lagarne af StatsRädet blifvit tillstyrkte, förmodar jag, att sådant blifvit Riksens Ständer helt öppet förelagt, emedan det är Rådgitvares förhållande vid rådslagen, som af Utskottet bör till Riksens Stän^ ders slutliga bedömande framställas, till bere - Den 27 Maji, 459 dande af våra önskningar äga vi ett Economie-i och BesvärsUtskott. C. H. Anckarsvärd. Friherre Åkerhjelm, Gustaf: Då jag nu afhört Friherre Ankarsvärds uppläste reservation emot decharges meddelande till StatsRåden och Föredragande, och äfven deraf funnit, att bemälte Friherre ill en del grundar denna sin reservation deruppå, att tvenne Ledamöter af ConsfitutionsUtskottet genom tryckt skrift yttrat, det de funnit flere felaktigheter upptäckte under granskningen af StatsRädets ProtocolJer, som Utskottet icke anmärkt, så torde jag först och främst dervid få anmärka, att en och tvenne Ledamöter af ett Utskott, ingalunda är Utskottets pluralitet, och att det sodnares omdöme förtjenar minst så mycket afseende sorn de förres. För Het andra får jag, i afseende på det uttrycket i förberörde af Friherre Ankarsvärd åberopade tryckta skrift, att StatsRådets Ledamöter icke någonsin i Stats-Rådet afgifvit några yttranden, så framt ej Kongl. Maj t dertill uppmanat dem, anmärka, att jag visserligen flere gånger funnit beslut fattade, hvaruti de Rådgifvande icke afgifvit någon tanka; men som jag läst 9 §. Regeringsformen till och med dess 4 Dylika förhållanden blefvo af 18» 5 åts Ständer mig vetteHigen icke ogillade eller af Kongl. Maj:t oråriigt upptagne Jag kan således icke inse hvaruti Utskottet nu handlat obetänksamt eller mot lagliga föreskrifter. Herr Munck a/ Rosensköld:
»Lilla mamma är nog glad att slippa ifrån allt bestyr», tillade han och tog svärmodern i famn och svängde gummen rundt, så mössbanden flaxade. (Besynnerligt att hon begagnar mössband ännu, fast det inte alls är modärnt!) Så snällt af honom att inför oss låtsa, som om svärmodern var oberoende! Inte kunde han veta, att hon anförtrott mig litet af hvarje. När jag kom från doktorns, så tittade jag in till Fia. Hon hade skrifvit ett par rader på morgonen. Stackare hon! Hon ska då gå igenom allt möjligt elände! Hennes äldsta gosse har råkat i slanger med några dåliga äldre kamrater, som lockat honom att snatta öl ur en källare. Dagen förut hade polisen kommit hem med honom och tilldelat honom »varning». När jag kom, satt Fia lutad öfver bibeln och gret; pojken stod vid spisen och täljde på en barkbåt. Han försökte se käck ut, stackaren, men litet emellanåt ryckte det kring läpparna på honom. När han fick se mig, så blef han alldeles blodröd. »Kommer frun med?» sa han. »Med?» sa jag och tittade på honom litet närmare. Hvem skulle han vara, om inte min 12-åring från Tivoli! Nu trodde han naturligtvis, stackars pojke, att jag skulle komma och lägga lök på lax, men det är inte mitt lag. Jag talade tvärt om så vänligt och uppmuntrande jag någonsin kunde, och när jag gick, hade jag den glädjen se pojkstackaren ligga med armarna kring moderns hals och gråta, gråta så där öfvergifvet som bara ett barn kan gråta, och då var det ingen fara med honom. Barnatårar kan drifva många goda frön till mognad, det är först när de torkat, som man har rätt att frukta det värsta. När jag kom i porten, så hvem rent stötte jag emot. om inte min kära Hök, klädd i röd väst och röd mössa. »Mjuka tjänare, herr Hök», sa jag fryntligt. »Som herr Hök ser, så hjälper inte Herren alltid de sina.» Karlen mumlade något och vred på sig som om han varit uppträdd på en nål. Därpå försökte han kila sin väg, men det var alls inte i min smak.
Stats-ochBanco-Utskotténs: Om ny prasscriptions-tid i afseende på sådane f. d. Filial-Discont-Inrätlningar - Den i*g November. £. in - nes, skulder, hvilka icke inom elen förut bestämde Prrescriptionstid, blifvit till erhålla ade af liqvid anmäldte; i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse med öfverlemnande af det utaf en i Nåder tillförord_nad Comité ularbetadt Betänkande om reglering af Rikets Pennings-Verk ; .angående Bankens närvarande ställning samt bestämmande af förhållandet emellan dess Sedlar oell Silfvermynt; rörande uppköp och in-? växling af fylyntbara metaller till Banken ; oin Stats-Verkets förhållande till Banken; angående sättet för bestridande af de penni ngeanslag till allmänna arbeten och foretag, kvilka Rikets Ständer kunna vid denna Riksdag finna skäligt besluta ; samt hvad som möjligen kan brista i de tillgångar » sorn kunna utses såsom fond för mindre Credilivet; rörande Banco-Discontens Lånerörelse och de omständigheter angående densamma, hvilka ansetts äga sammanhang med 411m ann a Finance - regleringen ; om Bankens utlåningar å Guld och Silfver , metaller eller andra varor; angående fastighets och odling,s-lån; om en föreslagen Hypotheks-Inrättning för, fastigheters beläning; i fråga om Låne-hiträde af Allmänna me+ del, för, Trollhätte CaualxVerk rm m.; i anledning 'af Kongl.
HILLATUS, hoffmästaren. ALDELA, jordegumman. NEGESS, knechten. DROMO, tiänaren. ALEXANDER, dieknen. PILATUS, landzhöfdingen. SYRUS, Pilati tienare. EDMUNDUS, munckar. BONAVENTURA, CYBORÆA, hans hustru. AGORAS, tiänstepigan. SOSTRATA, hans frw. THORELA, frustugepigan. GLORELA, trullkäringen. PÅHLWÄL, fierdingsmannen. JUDAS filius supposititius. KARICK, diefwulen. MARQUARD, tributarii. ALGUTER, POENITENTIARIUS. ABBAS. Prologus. KARICK. Godhe Gudz wenner som här ären nu Jagh bedher aff edher litet liudh, Att säija huad mitt ärende är, Så få i och weta idart begär. En siälffs wyrdingh will iagh haffwa här fram, Som i skolen få see på stan, Honom will iagh så haffwa till wägs Att om honom fast myckit ondt sägs. Judas mån then förrädharen heeta Om hwilken i kunnen i skrifften leeta, Hans rätta föräldrar honom bort kasta Strax monde iagh honom till landz herran hasta, Aff frwen han warder hållen i agha Men landzherren thz fast annorledes lagar. Att stiäla och bola haffwer han frijt, Sådant är alt wpsåtet mitt, Ther aff han sådan dristigheet fåår Att han sijn tiänare ihiäll slåår. Landzherrans son gör han thz samma Thet doch kommer till föga gamma, Ty landet måste han rymma strax Men thz bär migh wäl till lags. Till Jerusalem iagh honom strax förer 8 Ther att mera ondska göra, Sin fadher han dräper, sina moder belägrar. Än skall han mera ondt komma til wäga, Gudz andeligha tiänare skall han angrijpa Och them gärna i snaron strypa
Del har ej undfallit Riksens Sänder, atk dcsta Skogar, af Staken upläkne ät enskilde, först igenom Bergshanteringen och anläggandet af Bruk och Mnnufackur-werk kommit Staken till något gagn: att de enffilde, som ingått i Vesta kostsamma företag, handlat i kraft af och i förlitande pä Statens löften, om deras lftdehällande tvid en gäng tillerkände förmåner, att deras egendom och wälsärd hwila va knsta förbindelsers helgd, och akt dä pä ena sidan ägande rätten till den uplatna skogstrakten altid bliiwik ät Staten förwarad, bar, ä den andra nyttjande rätten, emot en öswerenskommen »vederkänsla eller sä kallad recognitions-afgift altid biifwit Bergwerken försäkrad, sä wäl i kraft af det för anläggningen onmbärliga behofwet, som i siöd as flere alt ifrän 1600 talet och Liwen i sednare nkgifne Kongl. Förordningar och Ständers försäkringar. Under sadane omständigheter synes det wara o» stridigt atl, i krask as vesta författningar Staten lika sa liker kan owilkorligen disponera om de lill Bergwcrken upläkne recognitions-sikogar, som besia kunna af Bergwerken, utan förbehäll af Statens ägande rätt begagnasRiksens Ständer styrkas sä mycket mer i dem,a öfwcrkygclse, som Allmänna styrelsen alud hand - 9Z8 Den 16 December ial i enlighet med berörde grundsatts, och Nissens Ständer wio 17 r7 ars Niksmöke högkivjigen yttra:
Konstitutions-Utskottet söka framkalla en noggrann pröfning och undersökning huruvida dåvarande Stats-Minislern för Utrikes Ärendena, i första rummet, och derjemte det eller de Stats-Råd, som enligt 11 § Regerings-Formen med rådgifvare-ansvar och pligt öfvervarit anmälandet och föredragningen inför Kongl. Maj:t af ifrågavarande ärenden, sin skyldighet iakttagit att som sig bordt vårda sig om Rikets ära, nationens sjelfständighet och sannskyldiga intressen; anhållande anmärkaren att, derest Konstitutions-Utskottet skulle finna att de angifne Rådgifvarne, eller någon af dem, deras nyssnämnda skyldighet icke fullgjort, sladganderne i 106 el|er 107 § Regerings-Formen måtte mot den eller de felande tillämpas. Dä Konstitutions-Utskottet af de handlingar, som för detsamma blifvit framlagde och hvilka, bland annat, innefatta den skriftvexling, sorn i afseende å omförmälda neutralilels-förklaring och traktat emellan Kabinetten egt rum, funnit de antaganden och förutsättningar, hvarå anmärkaren hufvudsakligen byggt, vederläggas genom sjelfva framställningen af händelserna, sådane de timål, har Utskottet ansett en dylik framställning destoheldre böra lemnäs, som derigenom många irriga, ehuru allmänt spridda, föreställningar borde kunna rättas. En hvar af de tvänne statshandling.-^, hvarom nu är fråga, påkallar dervid sin serskilda relation. Utan något inre samband med hvarandra, kunna de likväl begge sägas hafva härflulit från de förvecklingar emellan Ryssland och Turkiet, som, efter det Kejsaren af Ryssland i början af Juli 1853 låtit besätta Furstendömena Moldau och Wallachiet, föranledde först Sultanen ali i Oktober samma år förklara Ryssland krig samt sedermera, efter fruktlösa underhandlingar, Fransmännens Kejsare, Drottningen af Stora Bfitannien och Irland äfvensom slutligen jemväl Konungen af Sardinien, att såsom Sultanens bundslörvandter uppträda mot Ryssland i en kamp, hvars angifna hufvudsyfte ursprungligen inskränkte sig lill nämnde
Ränta å Krigsoch Bergs-Collegiernas f. d. Cassör 2,5oo. 1828 års afbetalning på StatsVerkets skuld, återlemnad till R:gsContoret år 1829 i5o,ooo. Bankens räntevinst för 1828, efter afdrag af 100,000 R:dr, an visade till Extra Anslag 71,000. Capitaloch Ränte-afbetalninger å Lån till åtskilliga Städer i4,85o. Summa 2,679,854. Summa 2,679,854. ■—■ — Riks gälds-Con t oirets under de 5 åren i83o—34- B eli of: Se StatsUtskottets af RiksStånden godkända Betänkande N:o 3o2,sid. 489—49T 78,700. 10,000. Tillgångar: Brist från år 182g Återstod af 5-ProcentsObIigalioner, förfallna till betalning Dito af Uppbringnings-ersällningar Aflöning och omkostnader för R:gldsContoret och JustitiseOmbudsmansExpeditionen å'60,000 R:dr årligen Förmodad förlust på Assistancen, Gratificationer, ExpectanceLöner och Pensioner Kostnader för Inredningen af RtgldsCootorets och AssistanceContorets hus , Piäntor å flerfaldiga Lån Ränta till H. M. Konungen (förrberörde Betänk, sid. 492) ® 200,000 R:dr årligen . 3oo,ooo. 53.000. 20.000. 46.000. 1,000,000. — Se StatsUtskottets af RiksStånden godkända Betänkande N:o 3o2, sid. 491 j 492, De af AssistanceContoirets Fond, i5o,ooo R:dr, vid Contoirets upplösning ingående 5o,ooo. Skatterättsoch Observations-medel, samt Tidningsstämpling, ari. 18,000.
Maj 17 31 Kommittéens Sekreterare och Vaktmästare 600: — och till skrifmaterialier för Kommitléens behof 200: — Transport 800: 18 Enligt Kongl. Brefvet den 17 December 1858. Till f. d. Riksdags-fullmägtigen Ola Månsson, såsom ledamot i Kommittéen, resekostnads-ersättning och traktamente 722: 94. 16 10 22 Enligt d:o. d:o d:o . Eldigt d:o. son, d:o Enligt d:o. Till Prosten G. G. Berlin Till förenämnde Ola Måns d:o Till f. d. Ryttmästarcn m. m. Kommittéen för af gifvande af förslag för Skjutsning s-besvärets ordnande. Enligt Kongl. Brefvet den 25 Februari 1859. Till Sekreteraren hos Kommittéen G. A. F. Lindencrona såsom förskotts-arfvode 600: — Dito. Till Ordföranden i Kommittéen, Landshöfdingen m. m. O. af Geijerstam i afräkning å nådijjst anvisade 1,000 R:dr, att användas till särskilda biträden hos Kommittéen, en summa af 500: — Dito. Till Häradshöfdingen P. UStenberg, såsom ledamot i Kommittéen, resekostnads-ersättning och traktamente 481: 38. Dito. Till Vaktmästaren hos Kommittéen, Olof Wannberg, arfvode 306: 66. Dito. Till f. d. Riksdags-fullmägtigen Peter Jönsson, resekostnads-ersättning och traktamente 935: 59. Dito. Till Ledamoten i Kommittéen, Häradshöfdingen P. U Stenberg d:o d:o 642: 46. Riksmynt. Kommitléen för ordnande af Sundhels-för1859. hållandena i riket. Till Sekreteraren i Kommittéen J. P. Theorell, förskott å blifvande arfvode 200: — Dito.
Det angelägna förbehåll, om rättigheten att vid hvarje Riksdag öfverse och granska StatsRådets Protocoll, som Regeringsformen förvarar åt Nationen, kan icke, som jag tror, äga till ensamt föremål, forskningen efter förbrytelser att bestraffa: detta förbehåll måste äfven medgifva det mera tillfredsställande ändamålet för Nationen, att få göra rättvisa åt all särskildt förtjenst hos StatsRådets Ledamöter och Föredragander: och ändtligen måste, från denna granskningsrätt, jemväl vara oskiljaktig, förmågan att upptäcka StatsRådets och Föredragandernes möjliga misstag, jemväl när dessa anses icke vara af den betydlighet i allmän skada, att bestraffning derå följa bör. Inga platser i samhället fritagas från mensk - Den 31 Mars. 413 lighetens allmänna ofullkomligheter t och då man eftersinnar mångfaldigheten af de ärender, som i StatsRådet förekomma, torde man hafva svårt att alldeles bestrida, det ju icke någon gång misstag kan härröra af okunnighet, dels i något särskildt ämne, dels om dess förenlighet med allmänna ställningen. Så beskaffade misstag, utan att förtjena bestraffning, förtjena visserligen att för framtiden förekommasj men enda utvägen dertill, den nemligen, att å dem fästa allmänna uppmärksamheten , skulle vara förlorad, om sådana misstag icke finge af ConstitutionsUtskottets Ledamöter yppas : och denna hemlighetsanda skulle då, för att tilläfventyrs någon gång, i framtiden, kunna undangömma medelmåttan eller misstagen, nu och emedlertid fråntaga Nationen det till en god nationalandaså ansenligt bidragande tillfället, att känna och inse grunderna af den visshet, eller vidden af den frimodighet, som tillhör antingen StatsRådets gemensamma yttrande, eller må hända någon gång den skiljaktighet derifrån, hvarom endast Protocollet kan upplysa. Utom dessa allmänna skäl emot ali sådan hemlighetsanda, tror jag mig finna ett ändå större, i sjelfva saknaden af något stadgande i Constitutionen, ledande till förbud för ConstitutionsUtskottets Ledamöter att allmänt ellerenskildt yppa innehållet af StatsRådets Protocoll.
Några stadsbor kommo hem från en utfärd. Ljusklädda flickor förde årorna. De styrde in under brohvalfven, men där var strömmen strid, och de vräktes tillbaka. Det blef häftig kamp. Deras smärta kroppar böjdes bakåt, tills de lågo jäms med båtkanten. Veka armmuskler spändes. Årorna kröktes som bågar. Larm af skratt och rop fyllde luften. Gång på gång segrade strömmen. Ömkligen drefs båten tillbaka. Och då flickorna slutligen måste gå i land vid torgkajen och lämna åt män att föra hem båten, hvad de voro röda och harmsna och hvad de skrattade! Och hur deras skratt klingade nedåt gatan! Hvad deras bredskyggiga, ljusa hattar, deras lätta, fladdrande sommarklädningar lifvade den stilla natten. Då framställde sig för gamle rådmannens tanke, ty i dunklet kunde han ej klart se dem, deras ljufva, unga ansikten, deras vackra, klara ögon och röda läppar. Då rätade han stolt upp sig. Den lilla staden var ej utan all glans. Andra samhällen kunde berömma sig af annat, men ingen ort visste han rikare på blommors och kvinnors ögonsmekande fägring. Då tänkte den gamle med nyfödt mod på sin verksamhet. Inte behöfde han frukta för den stadens framtid. Inte behöfde en sådan stad skydda sig genom stränga lagar. Och så förbarmade han sig öfver de arma fångarna. Han gick och väckte upp fiskalen och talade med denne. Och fiskalen tänkte som han. De följdes åt till fängelset och öppnade för Petter Nord och hans kamrater. Och de maktägande gjorde rätt. Ty den lilla staden är som den Meliska Afrodite. Den har lockande fägring, och den saknar fasthållande armar. Det är, som om jag skulle vara nödsakad att lämna verkligheten, att fly ut i sagans och orimlighetens värld för att kunna berätta hvad som nu hände. Om den unge Petter Nord varit en Per Svinaherde med guldkrona under hatten, då skulle allt förefallit enkelt och naturligt. Men nu vill väl ingen tro mig om jag säger, att äfven Petter Nord bar en kungaring om sitt lingula hår. Ingen kan ju veta hur många märkvärdiga ting det sker i den lilla staden. Ingen kan ana hur många förtrollade prinsessor, som gå där och vänta på äfventyrets herdegosse.
Maj:ts Civildepartement af undertecknad, Öfverdirektör och Chef för Styrelsen för allmänna vägoell vattenbyggnader, den 25 September 1851 gjord och bifallen hemställan, underlydande Distriktchefer, under nästföljande Oktober manad, i Stockholm sammanträdt till öfverläggning om vissa angelägna ärenden, emot ersättning ej blott under resorna fram och åter för skjuts och traktamente, enligt rese-reglementet, utan ock under vistandet i hufvudstaden, af en förhöjning derutöfver af 2 Rdr b:ko om dagen, på grund af Eders Kongl. Majus nådiga bref den 29 September 1841; att i följd häraf en sådan förhöjning till fyra uppräknade Distrikt-chefer utbetalts med tillsammans 84 Rdr h-.ko, niet) att sorn det uti ifrågavarande hemställan åberopade Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref, uti mom. 2, uttryckligen innehåller, att Distrikt-cheferne, jemte hos Styrelsen tjenstgörande Officerare, hvilka samtlige åtnjuta arfvoden pa stat, äfvensom arbetseller sta tion s-chefer, hvilka i sådan egenskap undfå bestämda arfvoden från de till särskilda arbeten anvisade fonder, skola vid tillfälliga kommenderingar, vare sig för undersökningars verkställande på statens bekostnad eller inspektions-förrättningar, icke åtnjuta högre traktamente, än hvad Eders Kongl. Majus förnyade nådiga rese-reglemente bestämmer; så har utgiften synts Revisorerne hafva ägt rum emot tvdliga föreskriften uti det nådiga brefvet; hvilket förhållande Revisorerne ansett sig böra anmärka. — 191 — Föremålet för det sammanträde, hvartill, ined stöd af 28 § i Kongl. Majit» den 6 Augusti 1841 utfärdade nådiga instruktion, Distrikt-eheferne, hösten år 1851, här i hufvudsta den sammankallades, var att upplysa och Öfverlägga om de förslag, sorn borde uppgöras till fördelningen af de utaf Rikets Stander vid da nyss slutade riksdag anvisade statsbidrag till vägoch utdiknings-arbeten.
Det blir då frågan: äro deffa ofullkomligheter de hufvudfakligafle, blifva de afhulpne endaft igenom utvidgande af delaktigheten i Reprefentation * till de ännu oreprefenterade? y För att befvara den fenare af deffa frågor, har Utfkottet anfett nödigt att förft föka beflämma , hvilka äro de hufvudfakliga kännemärken uppå deffa oreprefenterade, och huruvida de för lin egendom eller fina perföner äro af de andra Stånden reprefenterade eller igenom dem finna fin rätt bevakad? Då all inom Sverige i enik ild ägo befintelig jord måfte vara af Krono. Skatteeller Frälfe-Natur, och fåledes antingen ibland Bonde-Ståndet eller Ridderfkapet och Adeln bör finna dem forn vaka öfver defs befkattning och de onera forn blifva denfamma pålagde, bär Utfkottet ej kunnat fin„ na, att ägare af fådan jord, ehuru ej fjelf väljande eller qvalificerade till Riksdagsmän, kunna lör denfamma hafva något mera att befara, äa andra Svenika Medborgare, I anfeende åter till deras pertonella srtfpråk, har Utfkottet ej kunnat annat än medgifva, att ett utefiutande agde rum • men fvårigheten har varit att utmärka, hvilka det egentligen angeck. Ibland dem tom undertecknat den Inlaga om delaktighet i Reprefentationen, hvilken vid början af Riksdagen blef till Rikfens Ständer inlemnad af åtfkillige få kallade ofrälfe Pofieiflouater och Bruksidkare, har IJtfkottet igenkänt flera namn, hvilka, om ej för all deras egendom, Åtminftone för en del af deras näring och för deras perfoner, ägde rättigheten både att välja och kunna väljas, och Utlkottet, forn fåledes anfett dem berättigade att ingå uti ett af RiksStånden, har ej trott, att deras anfpråk kunde eiler borde flräckas längre, än att på ett flalle vara reprefenterade.
V i få där veta, att » om med på sin post, som ett exempel, en föresyn, ett hushållslära endast förstås några rätters tillagning, stöd för andra lidande; o c h vore än det omöjfödoämnenas kemiska sammansättning och näringsliga möjligt — alla lifvets plikter fyllda — en värde, hygienens fordringar på köket och bostaden o. s. «. » (vi förmoda, att detta o. s. v. inbegriper återstod — den att värdigt d ö. allt annat, som möjligen kan falla under benämningen hushållslära), skulle detta ämne t godt lämpa sig för skolan * (!). Men M. N. låter oss strax få veta, att skolan ändå ej bör befatta sig därmed. » Dessa saker kan », heter det, » hvarje bildad kvinna vid behof hastigt nog lära sig ur den oändliga massa läroböcker man redan har i dessa ämnen ». Men på det sättet kunde man ju slopa flere andra skolämnen! Hvartill tjänar det att i skolan läsa t. E X. Genmäle till M. N. historia och geografi? Man kan ju på mycket kortare A j S t kolans och hemmets olika uppgifter, med aftid inhemta nödiga kunskaper » ur den oändliga massa j^aj) seende på barnen, tyckas vara den » viktiga läroböcker, man redan har i dessa ämnen ». Hvarför i&amp; till en uppsats, läsa främmande språk i skolorna, då det fiones böcmed ofvanstående titel i Idun för den 4 september. ker, genom hvilka äfven den, som är » fullkomligt För att kunna lemna tillfre Isställande utredning af obekant med det främmande språket, kan på tre må- detta ofta dryftade spörsmål fordras nog meta saknader lära sig att felfritt tala och skrifva detsamma »? kännedom och erfarenhet, än hvad både underteck— Men de, som på egen hand skaffa sig elementarnad • — ehuru genom flerårig verksamhet initierad i kunskaper i vare sig det ena eller andra ämnet, äro skolförhållanden — och M. N. äro i besittning af. ytterst få. Och detta är helt naturligt. För det Syftet med dessa rader är endast att uppvisa ohållstora flertalet är det en nödvändighet och en välbarbeten i de af M. N., i nämnda artikel, uttalade signelse att genom skolan rent af nödgas att metoåsikterna.
In nominc sanctse et individa® Trinitatis. Wij Olof med Guds Nåd Ärchiebiskop i Upsalom &c. hafwom Wij uppå mena Rijksens wägnar unt och tillåtit med godom friom willja och berådne modhe, att Rådet och menheten i Stockholm the nu äro och tillkommande warda i ewärdelijken tijd måga och skola niuta och bruka efterskrifna Altida, Privilegia och frijhet, frij och obehindrade för oss och alla wära efterkommande och skoloni wij och wära efterkommande wara them thertill behielplige efter wår yttersta makt mot alla män ähwar the hallst äro som them och thera efterkommande häruti i någrehanda motto hindra wilha; först att Staden Stockholm hafwo och ägo till ewärdelikom tijd, såsom tillförene förunt och gammalt warit bäfwer — Wågenc och Klädehuset thera Ränta och ali annor Stadsens ingield och Ränto, som Staden af allder Ränlat bäfwer och än Ränta kan i Staden och Stadsens frij - Den 10 April c. m. 99 liet, besynnerlika nembda Assöna med allom gamblom tillagörn som af allder under Staden legat bäfwer. — Datum Stockholmis Anno Domini Milesimo, Qvadringentesimo Tricesimo Sexto feria tertia proxima post Feslum Sancti Johannis Apostoli et Evangelist*, ante portum latinum, qvse est Sexta dies mensis Maji. Rätteligen utdraget utur de i Stockholms DrätselCommissioiis RamererareContor i afskrift förvarade handlingar, betygar ex officio J. F. Eklund, DrätselCommissionens Secreterare. Transsumt. Bil.