Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sålunda hade tvänne olika principer för tillsättande af de icke sjelfskrifne kapitel-ledamöterne blifvit efter hvarandra pröfvade och förkastade: vid sistförflutna riksdag uppträdde för första gången ett nytt förslag, hvilket ännu icke kan anses hafva erhållit sin fullständiga utredning, stödjande sig på ”embelsmannabefordrings-principen”, såsom grundsatsen derför dä blef benämnd, och åsyftande att ledamotskap i Domkapitlet antingen skulle göras till en särskild embetsbefattning eller ock förenas med annan embelsutöfning, af hvilka alternativer dock det sednare, såsom medförande mindre olägenheter af förökade löneanslag, m. m., och af såväl fäderneslandets, som främmande länders erfarenhet till lämpligheten vitsordad!, ensamt gjorde sig gällande. Vidare framställdes för första gången den från de föregående förslagen afvikande åsigt, att ledamöternas antal kunde inskränkas till fyra utom Riskopen. Då i ölverensslämmelse med föregående förslag antogs, alt Domprost, der sådan funnes, och Theologi® Lektor vid Läroverket i stiftsstaden skulle vara sjelfskrifne, äterstodo att fyllas i allmänhet endast två, men i de fyra stift, der Domprost ej finnes, tre platser. Till den ena af dessa platser föreslogs Rektor vid läroverket i stiftsstaden, dels med afseende på häfdens vittnesbörd, enligt hvilket Rektor Schöl® af ålder varit kapitularis, dels ock emedan det nära samband, som, oaktadt alla skedda förändringar, fortfarande förenar kyrkan och skolan, och i följd hvaraf prof till läraresysslor inför Domkapitlet aflägges samt af detsamma bedömas, äfvensom ulnämningsrätt till sådana sysslor tillkommer Domkapitlet, hvilket ock deltager i vården af stiftets samtliga läroverk, det syntes nu liksom förr, vara både rätt och nyttigt, alt, om hädanefter icke alia lektorer vid läroverket i stiftsstaden skulle förblifva kapitulares, åtminstone den främste af lärarne vid detta läroverk, hvilken efter regeln måste vara en utmärkt insigtsfull och praktiskt duglig man, måtte såsom ledamot i Domkapitlet qvarstå.
— Och då de andelar i Genuesiska Lånet, som i Assoretos betyg uppräknas, icke heller blifvit nppgifne såsom någon, från det år 1815 väckte och beviljade fordringsanspråket, afskiljd, förut icke anmäld fordran för hvilken betalning nu sokes, och hvilket då på sårskild pröfning ankommit, utan fastmera i Motionen bestämdt yttras, att desse Låneandelar skola vara inbegripne uti de 75,687 Lires 3 Soldi 11 Denari, hvilka år 1815 anmäldes, hvilket åter motsåges af sjelfva innehållet utaf Gambaros betyg, så finnes häraf hvarken den förmodan vederlagd, att Herr Ministern Lager svärd kunnat år 1810 för underpris tillhandla sig andelar i Genuesiska lånen eller någon styrka vunnen åt den uppgift, att Herr Ministern, för att upprätthålla Allmänhetens förtroende för länet, före Stats-Utskotteti Betänkanden. 553 denna tid inköpt förstnämnde Låneandelar dem han, enligt hvad Gambarcs betyg utvisar, år igio icke mera innehaft. Af hvad sålunda förekommit, har Stats-Utskottet alltså endast kunnat hämta ytterligare skål att instämma uti förra Stats-Utskottets afgifne och af Rikets Högl. Ständer bifallne yttrande, att utöfver hvad vid 1815 års Riksdag blifvit Herr Ministern Lagersvärd, i likhet med andre Svenske Medborgare, som voro interesserade i de Utländske lånen, i afseende på liquiden af dess egda andelar i Genuesiske Statslånen beviljadt, någon vidare förmån icke kan, för Herr Ministern tillstyrkas. Hvilket dock Riksens Höglofl. Ständers eget bepröfvande vördsamligen understädes. Stockholm d. 12 April 1823. Afskrift.
Stöts Utffottet, sm under öfwerläggning i äm« nen angäende Armeen, funnit Aciilleriets förökande wara cn nödwändighct, har aldrig kunnat nveka att ett Regemente, som wid Fäderneslandets förswar sig sä berömligen Utmärkt, först och främst borde bibehållas innan ny upsäktning kunde komina i sräga. Men någon särskild Slak för Finska ArtilleriRegementet har Utskottet icke kunnat upsöra, — emedan uppå cn af Herr General - Lieutenantcn m. m. Baron ^ölerersutL i underdånighet ingiswcn och as Kongl Majtt i Näder remitterad Förtekning ä de Finske Officerare, för hwilke Expecrence - löner borde ansiäs, Officers-Corpsen af beuiälte Finska Artilleri finnes upförd — och om samteligc Finck gemenskapen ben anmärkning gjord, alt som de, pä andre Regementer warda fördelade. nägot särskildt underhäll sök den» — icke behösde anstäs. Herr leluncli sk kl c> sen c h äl ä upläste följande: 8. r. Stats-Utffottet har j sitt Betänkande af d. 16 November föresiagit indragningar, hwilka wisierligen lindra Stalö'Werket, men ärv till en del af ben be» skaff Deir is December. skaffenhet att Rikets ära och wälsärd i en framkiv söper fara om Högloft. Rikets Ständer skulle dem bifalla: Utskottet har söreftagit indragning af Fäll» mätningr-Torpsen såsom en inrättning hwilken uran skada kan sörenag med Fortisications-Staten. Jag wöcdar detta Utskotts Ledamöter. Jag gör rättwisa ät Veras goda assigter; men manne de ärv i ständ att bedöma Militairiska angelägenheter? Skall wärk öde bero af deni som icke kunna känna grunderna för en ArmeeS organisation? Jag behöswcr ej framställa Exempel af Franska Armeen, der denna Corps är i stort anseende och anses för eu af de nödwändigaste inrättningar.
Ja, den gifta svenska kvinnan kan sägas stå » helt och hållet utom lagen », såvida hon ej velat begagna sig af vissa, ytterst litet betryggande undantagslagar, hvilka synas vara tillkomna mera » till namnet än till gagnet », så föga effektiva visa de sig i praktiken. Likväl gäller det mer i våra dagar än förr för de gifta kvinnorna att taga vara på sina intressen — ja, den utveckling affärslifvet fått, gör det till en tvingande nödvändighet för kvinnorna att skydda sin rätt för att på så sätt värna det egna hemmet och sina egna och barnens v intressen. Just i detta fall skulle kvinnorna vid lagstiftningen, om de själfva ville, kunna verka otroligt mycket godt. Äfven på andra områden, jag nämner blott i förbigående de båda stora frågorna: sedligheisfrågan och nykterhetsfrågan, kunde de ingripa. Hur mycket arbete kräfves ej just af kvinnorna, om framgång för dessa idéer någonsin skall kunna vinnas! De svenska kvinnorna ha visserligen med all önskvärd ifver arbetat för båda dessa frågor, men de praktiska resultaten af arbetet kunna aldrig bli desamma nu, som om de själfva hade en röst med vid afgörandet. Hvad hjälpa alla petitioner i världen, om man ej vid riksdagen kan vinna majoritet, och den majoriteten förskaffar eder just rösträtten. Det är ej nog med att önska vinna framgång åt sin sak, man måste äfven på ett praktiskt sätt veta arbeta for samma mål. Skulle det nu kunna kallas » okvinnligt », om vi själfva arbetade på att förskaffa oss just det inflytande, som fordras för att verksamt kunna ingripa i lagstiftningens gång. Om vi genom energiskt arbete förskaffade oss medel i händerna att kunna förbättra IDUN 1894 de lagar, som röra hemmet, sedligheten och nykterheten, allt frågor, som sedan urminnes tider legat kvinnorna långt närmare om hjärtat än männen! Ty dessa frågor äro lifsfrå- gor för kvinnorna och ingripa på det djupaste i hela deras tillvaro. Det kunde väl hända, att en och annan kvinna med ifver och hvarför inte äfven med framgång ägnade sig åt det politiska lifvet, men jag tror, att det säkerligen ej blefve många; däremot tror jag helt visst, att många tänkande kvinnor skulle begagna sig af sin rösträtt, för att främja hvad de ansåge vara godt och rätt.
Öfver sängen hängde i svart träram en af dessa planscher, hvilka man förr i tiden vid dödsfall inom familjen lät byskolmästaren rita till den aflidnes minne: en likkista med ett brinnande ljus vid hvardera ändan samt en salmvers i sirligt präntade bokstäfver jämte den hädangångnes namn, födelseoch dödsår. Öfver de små fyrrutiga fönstren hängde tunna hvita tvärgardiner. I detta rum satt jag mången vinterkväll i timtal, rökte dålig tobak och drack toddy af dålig rom, talade storpolitik med husbonden och afhandlade bygdens intressanta evenemanger med hans fruntimmer, hvilka sysslade med sitt handarbete. Jag fick veta, hvad Per sagt i går och hvad Pål tänkte göra i morgon, och när samtalet gick i stå, grep slagklockan in med sitt stadiga, myndiga knäppande, afhuggande pauserna samvetsgrant i så och så många lika stora delar. Ibland hördes dragharmonika och drängskrål ute från landsvägen, medan gårdvararne tutade och skällde; och då skulle en lyssnare kunnat få höra många visa anmärkningar om den gamla goda tid, som gått sin kos, och om det nya förfall, som kommit i dess ställe. Och hvarje gång jag steg öfver tröskeln till detta rum, slocknade den stora vida värld, i hvilken jag annars dvaldes med mina tankar, som en gnista; det lilla stycke, som dessa människor klippt ut däraf, var allt som fanns för mig. Det låg hemtrefnad öfver denna gammaldags kammare, ett doft från gammal gången tid; jag såg mormor i klut och farfar i tröja med silfverknappar, och minst af allt hade jag någon förnimmelse af, hur trångt där var och hur lågt till taket. Och tiden gick, och det blef kärlek af och idyll i gammaldagsstilen. Ty min själ såg sig, som i en spegel, i knäbyxor och rundklippt hår likt en ungersven för hundra år sedan, och dottern i huset var tjugu år och hade bruna, förståndiga ögon. Nog såg jag, huru misstänksamt, misstroget dessa kloka, bruna ögon granskade mig och huru orden kunde falla sträfva; men ungersvennen i knäbyxorna och det rundklippta håret visste nog, att sådant är jungfrurnas vana.
Den kostsammaste banbyggnadcn blefve från utgångspunkten å Södermalm till Elfsjö. Anläggningskostnaden upptages nemligen från Barnängens station till Elfsjö, mellan hvilka punkter afståndet är 25,000 fot, till 1,559,607 R:dr, samt från Fatebursstationen, för en våglängd af 26,600 fot, till 1,705,752 R:dr. Östra stambanans längd anlages blifva: från Stockholm till Norrköping 17 mil 7,300 fot från Norrköping till Göthaström, med utgrening från Tenhult till Jönköping, enligt preliminära undersökningar, omkring . 20 » 12,000 » således tillsammans ungefär 37Vi mil. Enligt de öfver denna linies norra afdelning, eller emellan Stockholm och Norrköping, upprättade planer, uppgår kostnaden: för vägen mellan Stockholm och Södertelge lill 3,798,253 R:dr Runt eller 1,285,141 R:dr per mil; för vägen mellan Södertelge och Kathrineholm till 8,960,352 » » eller 947,370 R:dr per mil; för vägen mellan Kathrineholm och Norrköping till 3,012,041 » » eller 645,436 R:dr per mil; tillsammans 4 5,770,646 R:dr Runt. För banans södra afdelning, mellan Norrköping och Göthaström, hvaröfver fullständigt förslag icke hunnit upprättas, har anläggnings-kostnaden, efter ett medelpris af 700,000 R:dr per mil, blifvit approximativt beräknad till 14,233,333 R:dr Riksmynt. Följaktligen skulle anläggningen af hela den 37 % mil långa Östra stambanan, inberäknad utgreningen från Tenhult till Jönköping, kosta omkring 30 millioner R:dr, eller 800,000 R:dr i medeltal för hvarje mil. E. Nodra Stambanan.
Men Utskottet har, å andra sidan, ej kunnat förbise, att, då Rikets Ständer vid 1844—1845 årens riksdag, med ändring af dittills gällande föreskrift om ett förhållande af 2 tili 5 mellan Bankens metalliska kassa och sedelstock, i stället beslöto, alt denna sednare icke finge öfverstiga den förra med mera än 20 millioner R:dr Banko, så grundades detta bestämmande, efter hvad BankoUtskottets vid nämnda riksdag afgifna Betänkanden Niis 29 och 44 utvisa, bland annat derpå, att af den beräknade sedelstocken ifrågavarande depositions-medel skulle, under alla förhållanden, komma att till visst belopp i Banken innestå och således icke, såsom utelöpande, trycka på den metalliska fonden. Det nu framställda förslaget att i låneoch kreditiv-väg använda dessa deponerade medel innebär följaktligen i sig ett frånträdande af de grunder, på hvilka omförmälda beräkningar öfver sedelstockens maximum uppgjordes. Utan att nu yttra sig, huruvida öfvervägande skäl talade för fastställande af detta maximum till just 20 millioner R:dr, eller om icke någon annan sillra kunnat i detta afseende lämpligare bestämmas, vill det emellertid synas Utskottet, som skulle, sedan ofvanberörde beslut en gång blifvit fattadt, med ändamål påtagligen alt gälla till efterrättelse icke blott intill en följande riksdag, utan lör framtiden, det vara mindre välbetänkt att vidtaga ett förfogande, somskulle leda till rubbning i de grunder, hvarå samma beslut hvilar. Bankens förmåga att uppfylla sina förbindelser beror väsentligen på regleringen af dess sedelstock, och det torde med skäl vara att befara, att en åtgärd, som skulle medföra tillökning af Bankens utelöpande sedlar, utan motsvarande ökning af metallisk valuta, kunde hos allmänheten försvaga förtroendet till Bankens nyssnämnda förmåga.
Vid pröfning af alla ofvanberörda ansökningar skola i Banko-diskont-direktionen minst fyra ledamöter, hvaribland åtminstone en Fullmägtig, och i Lånekontors-direktionerne minst tre ledamöter vara närvarande. För bifall till ansökning fordras afgjord röstpluralitet. *'i!om. 2. För behandling af öfriga, Diskont-verken tillhöriga, ärenden sammanträda Direktionerne in pleno en gång i månaden eller oftare, om eöromålen sådant påkalla. Vid dessa sammanträden skall protokoll föras. För besluts fattande vid pleni-sammanträde erfordras i Banko-diskont-direktionen att minst sex ledamöter och i Lånekontorsdirektionerne att minst fyra ledamöter äro närvarande. Yppas härvid skiljaktiga meningar, gälle de flesta rösterna och, då dessa äro lika, ege Ordföranden afgörande röst. Mom. 3. Hvar och en af Fullmägtige är öppet lemnat att, när som helst, öfvervara Direktionernes sammankomster, men utan 12 Banko-Utskottets Memorial M 61. utan rättighet att i beslut och omröstninrättighet att i beslut och omröstningar delningar deltaga. taga. Den i § 81 af Reglementet intagna föreskrift om avisering Diskont-verken emellan har qvarstått sedan den tid då maximum för hvarje persons ansvarighet var inskränkt till ett jemförelsevis ganska lågt belopp. Numera är denna avisering alldeles ändamålslös, ty högsta tillåtna skuldsättningsbeloppet afser, enligt den vid oförändrad lydelse bibehållna föreskriften i 161 § af reglementet, allenast låntagare och acceptant; och om äfven understundom inträffar, att acceptant tillhörande annat kontorsdistrikt antages, kan ej sådant komma att ske till en summa, hvarigenom del i samma § bestämda maximum för låntagare och acceptant varder öfverskridet; hvilket äfven på annat sätt än genom den stadgade aviseringen kan förebyggas.
Enligt hvad i Memorial N:o 378 blifvit lillkännagifret, har, vid anställd omröstning i Förstärkta Stats-Utskottet, ett extra anslag af 180,000 R:dr beviljats till Gevärs-Förrådens förstärkande; och då del bufvudsakliga skälet för motionen derigenom är undanröjda samt, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers derom fattade beslut, anslaget för Kongl. Krigs-Collegii Departement är uti den nu afslutade nya Riks-Staten utfördt med en summa af 696,000 R:dr, utan något dervid fästadt förbehåll i afseende på medlens fördelning, tillstyrker Utskottet, att Herr Dalmans ofvanberörde motion må förfalla. Stockholm den 9 Jan. i835. STOCKHOLM, 1835; hos J. A. Walloch. ♦ St ns-TJr skot tets Memorial N".o 3gg. 1 Ankom till Exp.-Utsk, den 17 Jan, Memorial, i anledning af erhållen återremiss å Siats-Utskottets Betänkande N:o 368. If. ån Bonde-S tå udel liar Utskottet erhållit återremiss å dess, under r»!:o 368, afgifna Betänkande, i anledning af väckt motion om uppgifts meddelande öfver livad som utgått till Bevärings-Manskapets beklädnad alltsedan år 1814- Men som, enligt lill Utskottet ankomne Protocolls-Utdrag , lierorde Utlåtande blifvit bifallet af Borgare-Ståndet den 20 oell PresteSlåndet samt Riddersknpet och Adeln den 22 sisth December , anser Utskottet, lill följd af 75 §. Riksdags-Ordningen, denna fråga vara afgjord,-och kan således dermed icke taga någon vidare befattning. Slockholm den 2 Jan. 1835. N:o 4°°- Ankom, till Exp.-Utsk. den 17 Jan.
De skola ock tillse att Gudsljenslen så för»rättas, som Guds ord bjuder och denna Förordning innehåller». § 2 stadgar: »Tvistiga saker, som lill Kyrkiones Dom egentligen höra, och härofvan specificeräde äro, skola de (Biskoparne) med all rättrådighet handtera och afgöra». I denna sistnämnda §. säger Domkapitlet, hänföras till Kyrkonäs dom allt det som i 1 § specificeras, deribland ock att Guds ord oförfalskadt af Presterskapet föreställes. Denna slutsats följer likväl icke af nyssanförda ordalydelse, hvilken snarare uttrycker, att bland de ofvan specificerade saker skola endast de, som till Kyrkiones dom egentligen höra, — och dit höra icke, såsom redan är visadt, religionsmålen —, af Biskopen handteras och afgöras. Eljest hade lagbudet utan tvifvel fått ungefärligen denna lydelse: alla ofvan specificerade saker, såsom lill Kurkones dom hörande, skola af Biskoparne handteras o. s. v., i händelse lagstiftaren hyst den af Domkapitlet omfattade åsigt. Kyrkolagens 49 Kap. 43 § har för ändamål att, i fråga om patronela prestlägenheter. utstaka gränsen imellan Patroni samt Biskopens och Kapitlets rättigheter, och stadgar, bland annat, att »om Predikanten sitt embete försummar eller missbrukar. »Patronus eller församlingen bör gifva sådant Biskopen och Kapitlet tillkänna: men »att sätta någon Prestman alldeles, eller lill viss lid, ifrån Embetet, der han del för»skyller, äro stycken, som Biskopen och Kapitlet tillhöra, med hvilka Patronus ej »häfver sig att befatta; icke heller med något annat, som läran och Prestembetets »utöfning angår» Härmed anser Domkapitlet en domsrätt vara Biskopen och kapitlet tillagd. Detta antagande lärer dock vara förhastad t.
Adelsman, som, med Konungens serskildta Nådiga tillstånd, sig emot fremmande Öfverhet med Tro-och HiildhetsEd förpligtat, och Egendom eller Embete under de 3:ne sista åren före Riksdagen inom Riket innehaft, må, med lika vilkor 2:dra punkten i denna §. föreskrifver, Säte å Riddarhuset intaga. Med Adelsman, som är i fiendtlig fångenskap, och med fremmande Öfverhets tillstånd vistas i Fäderneslandet, vare, i afseende på öfverläggningarnes bevistande i frågor, som röra denna Magt, lag samma, som angående den per-' son, hvilken trädt i fremmande Öfverhet^ tjenst, här ofvan stadgadt är* §• iö. Flyttat" Adelsman sitt bo och hemvist RTtrikes, på sätt 3a §. i iy23 års Adeliga Privilegier om form äler, bafve han och hans efterkommande, som Utrikes äro, för-' lorat Säte och Stämma bland Ridderskapet och Adeln , änskönt kan eller de fast Egendom här i Riket äga. Inflyttar i Riket sådan Adelsman åter, eller hans Son, och lagligen styrker, att hans förbindelse emot främmande Magt upphört, samt att han med ny Den 10 November f. nu 36g ■ft}’’ trooch huldhets-ed emot Konungen sig förpligtat, då må han , efter att hafva de 3:ne sista åren före Riksdagen hår i Riket skattskrifven varit, af det Utrikes vistandet icke hindras, att inträda i alla rättigheter, såsom Svensk Adelsman. Afkomling i Fjermare led än Son af den utflyttade Adelsmannen, må icke återfå sin rätt till Säte och Stämma på Riddarhuset, förr än han dertill erhållit Konungens särskildta Nådiga tillstånd, samt i öfrigt företett sådane bevis , som här ofvan föreskrifne äro. §• t »* Adelsman, sorn utur Riket afvikit, håfve förverkat rättighet till Säte och Stamma på Riddarhuset. Återkommer han, utan att för afvikandet eiler ordsaken dertill blifva till brott förvunnen, inträde han i alla sina förra rättigheter.
Härvid torde ej heller den omständigheten böra förbises, att, om ock det förut erhållna låneunderstödet ökas med det nu föreslagna beloppet, hela den sammanlagda lånesumman ändock icke kommer att uppgå til! den summa i Riksmynt, som det vid 2:ne riksdagar för en vatteukommunikation mellan samma sjöar af Kongl. Maj:t föreslagna statsbidrag utan återbetalnings-skyldighet utgjorde i Banko. Utskottet, som vid nu anförda och öfriga härvid förekommande förhållanden, finner sig böra förorda det af bolaget sökta, samt af ofvanbemälde motionär tillstyrkta lån, får derföre endast hvad de uppgifne låneviikoren beträffar erinra, att den föreslagna räntan efter 3 procent synes Utskottet numera vara alltför lag. Men utom räntans förhöjning från 3 till 4 procent samt det årliga ränteoch kapital-amorteringsbeloppets beräknande från lånesummans utbetalningsdag, anser Utskottet för öfrigt enahanda vilkor, som stadgades för det till oftanämnde jernvägs anläggande under sednaste riksdag beviljade lån, böra föreskrifvas för det nya låneunderstöd för samma företag, hvarom framställning skett bos nu församlade Ständer. Utskottet får alltså tillstyrka: alt Rikets Ständer, för fortsättningen och fullbordandet af arbetena å den pågående anläggningen af en till begagnande med lokomotiv afsedd jernbana mellan sjöarne Norra Barken och Wessman inom Stora Kopparbergs län, måtte bevilja Wessman-Barkens jernvägs aktie-bolag ett nytt lån å Tvåhundratusen R:dr R:mt, emot vilkor att bemälde bolag genom derför af dess Direktion afgifven och utaf Fullmäktige i Riksgälds-kontoret godkänd skuldförbindelse åtager sig att återbetala detta lån genom erläggande, före hvarje års slut, af Sex procent utaf hela den utbekomna lånesumman, dervid Fyra procents årlig ränta kommer att beräknas å det obetalda kapitalet samt återstoden anses utgöra kapital-afbetalning; börande, derest det sålunda årligen förfallna inbetalnings-belonpet icke varder i Stadgad ordning erlagdt, dessutom utgöras ränta å detta belopp IStats-Ulskoltet» Utlåtande JYl 175.
Beträffande punkten 110, mom. a), beslöt Ståndet, att till inköp af tomt för en seminariebyggnad i Linköping, samt till påbörjande och uppförande, så långt tillgångarne medgifva, af denna byggnad efter den ritning, som af Kongl. Majit kan komma att fastställas, bevilja den af Kongl, Majit för år 1867 äskade summa, 25,000 R:dr. Mom. b), bifölls. Ilvad Utskottet i punkterna lil och 112 hemställt godkändes. Utskottets hemställan i punkten 113 afstogs. Punkterna 114 och 115 biföllos. Punkten 116 återremitterades. Punkten 146 af slogs. I sammanhang med punkten 147 föredrogs en af Högvördiga Preste-Slåndet medelst protokollsutdrag, JVs 186, utfärdad inbjudning att instämma i nämnda Stånds, vid handläggning af denna punkt, fattade beslut, hvarigenom, med afslag å Utskottets hemställan, bifall blifvit lemnadt lill det i Domprosten Sondéns reservation framställda förslag, att Rikets Ständer måtte åt Diakouiss-anstalten i Stockholm, såsom understöd för en gång, bevilja 15,000 Il:dr; och bifölls Utskottet framställning i denna punkt, hvaremot inbjudningen lades lill handlingarne. SS. DD. Vid ånyo skedd föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande M 66, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Åttonde Hufvudtitel, beslöt Ståndet såsom följer: Bifölls. Bifölls med den förändring, att här ifrågavarande anslagssummor skulle å extra ordinarie stat uppföras. Godkändes. Afslogos. Bifollos. Återremitterades. Godkändes Punkten 30. Bi/ölls, utom hvad angår Utskottets i mom. c, i fråga om utvidgning af läroverket i Helsingborg gjorda hemställan, med afslag hvarå Ståndet antog det förslag, som innefattas i Herr Staaffs reservation i ämnet. Godkändes.