Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Preste-Ståndet d. 26 — Borgare-Ståndet d. 26 Bonde-Ståndet d. 26 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Bref., angående afskrifning af de från Banken och Riks gäl ds-Contoir et till Hjelmare Canaloch Slussverksbjggnad lemnade låneunderstöd. S. A. K. E. K. M. bär, uti Nådig Skrifvelse, den 6 Mars sistlidet år, meddelat R. St., att, sedan, vid sista Riksdag, ett lånebidrag af 53o,ooo Rdr, under vissa vilkor, blifvit af R. St. be v i 1 jad t till Hjelmare Canaloch Slussvei ksbyggnad, hade väl den - Exp. Vist. Förslag lill und. Skri/v. 249 denna byggnad fortgått med all den skyndsamhet och drift, omständigheterna medgifvit, samt i närmaste öfverensstämmelse med det år 1822 upprättade och af R. St. godkända kostnadsförslag, men, i anseende lill oförutsedde naturhinder och till en del äfven i följd af den inskränkning i liden för ArJjelscommenderingars begagnande, som omsorgen för manskapets helsa påkallat, 1826, 1827 och 1828 årens Canal-arbelen ieke kunnat utföras i den större scala, som anvisas i Generalförslaget, enligt hvilket Caoalbyggnaden skulle vara lill 1828 års slut fullbordad^ att emedlertid Canal-arbetet i det hela så långt framskridit, att Canalen redan höstert 1828 kunnat til! segelfart för halflastade fartyg öppnas och under loppet af sistlidne sommar skulle kunna börja att begagnas af fullastade fartyg med tillhjelp af båtar, som intaga och genom en del af Canalen föra halfva lasterne; att af den i förenämnde förslag beräknade återstående kostnadssumman, 622,267 Rdr, blifvit under åren 1823 till och med 1828 använde Rdr 620,642: 43.
Jag läser t. ex. gerna Salomos höga visa — ’Sångernas bok’ på hebreiska. Och Jobs bok, detta vittnesbörd om att en varelse i verlden varit lika eländig som jag. — Troligen ett posthumt arbete Det fins också en Jobs bok efter mig!» Han teg ett ögonblick. »Det är en egen sak att ligga sjuk», fortfor han. »Det är någonting så helt annat än att vandra omkring frisk och stark der ute i lifvet. Man ligger ensam och stirrar och stirrar — och så en vacker dag befinner man sig plötsligt ansigte mot ansigte med en blek, allvarlig herre, hvars bekantskap man tycker sig ha gjort alldeles nyss. Det är ens eget andra jag. Man kommer lätt in på allvarliga ämnen under den långa tête à têten med denne allvarlige herre. Det blir tal om gud och religion. När man ligger utsträckt på ryggen faller det sig helt naturligt att vända blicken mot himmelen. När ingen mensklig makt kan hjelpa, lyfter det seglifvade hoppet sina ögon mot Gud. Gud är allsmäktig och allgod. Gud kan hjelpa. Jag vände mig till honom utan hyckleri. Jag trädde inför hans ansigte med mitt tvifvelsjuka småleende — han har nu en gång skapat mig så, att jag icke kan låta bli att småle, till och med åt det högsta; och han bör ju kunna förstå sitt eget verk! Ja, jag hade icke ens afsvurit mina gamla hednagudar. Men jag lättade mitt hjerta inför honom och sade: ’Hvad har jag gjort dig, o Gud, att du bekajar mig med allt menskligt elände? Har jag icke lofvat och prisat dig i baron Cottas tidning? Någon djefvul eller Menzel måtte ha baktalat mig inför dig. Tro honom icke, o Gud, ty det är visst ett af de kryp, jag behandlat på samma sätt, som Apollo behandlade Marsyas en gång. Si jag erkänner min litenhet inför dig, du store mästare, i hvars hand alla menniskomarionetternas trådar hvila, du som spelar dina komedier och dramer med oss jordens barn till tidsfördrif för änglarne i din himmels parkett. Jag har kanske varit en dålig gycklare.
— N:o 67, i anledning af väckt motion om revision af taxan för trafiken å Trollhätte kanaloch sluss-linier: B. lil 266, 476, 512, A. 514; B. V. 563, 591, A. 591. — N:o 68, i anledning af väckt motion i fråga om skyldighet att deltaga i byggnad af hus för så kallade små-skoior å landet: B. III. 266, 476, 514, A. 514. — N:o 69, i anledning af dels Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition (N:o 51) till Rikets Ständer, i fråga om förändrad grund för utgörande af fjerdingsmans aflöning, dels ock enskild motion om ändring i föreskrifterna rörande bestridandet af fjerdingsmans-befattnirig i kapell-församling: B. lil. 266, 476, 514, A. 514; E. IV. 193. — N:o 70, i anledning af väckt motion om tillåtelse för åboer å hemman, som bergverken fått af Kronan skatteköpa, att till sig lösa skatte-riitten: B. III. 266, 476, 514, A 514. — N:o 71, i anledning af väckt motion om förändring af pastoratens indelning: B. lil. 266, 476, 514, A. 514. — N:o 72, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 40, angående väckt motion om särskilda föreskrifter i fråga om tång-tägt å hafsstränderna i Halland: B. lil, 516, 518, 536, A. 541; E. IV. 192. — N:o 73, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 50, angående väckt motion om minskning af de för beväringens räkning befintliga förråder af mindre munderings pcrsedlar, såsom skjortor, strumpor och skor: B. lil. 516, 518, A. 518. — N:o 74, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 54, angående väckt motion i fråga om fördelningen emellan socknar inom samma pastorat af återvunnen helgonskyld: B. III. 516, 519, A. 519. — N:o 75, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 39, angående väckta motioner om utvidgande af qvinnans medborgerliga rättigheter: B. IV. 3, 191, 322, A. 333, B. 477; V. 43, 67, A. 67, B. 464, 537, A. 537, E. 609.
Med min ringa erfarenhet och Financekunskap, tilltror jag mig visserligen intet ,att bestämma huru mycket af den ute-: löpande Numerairen kan amorteras: Månne den årliga inbetalningen af Bevillningen till Banquen eller åtminstone Banquens Räntor nu genast vore för mycket ? kunde Staten framdeles , såsom i Ryssland skett, bortauctionera till Enskildte sina ofrngtbara Domainer och den derföre emottagna betalning till viss del amortera , skulle det otvifvelaktigt fortskynda det glada ögonblick, då hvarje man hade i Penningens fixa uppfyllande af sitt ändamål Deli j Martil, pn borgen för säkerhet i alla affairer, då iljedk borgare kunde rned sann Fosterlandskänsla bi? draga till upprätthållande af SamhäSlsContrao tet, som endast på detta sätt ej tjenade blott till beskydd för Person, utan ock för Egen dom, då ei den delen af Nationen , som fått en vårdad uppfostran, måste trängas om de likväl redan ajlt för öfverflödige och Staten graverande Sysslor , utan med visshet att ali tid äga lika värde af sin förmögenhets-ziffra, använda sina Natursförmögenheter, sin tid, sina Penningar och sina mödor på Rjksgagneliga lö* retag och National välmågans förkofran, eller fredad från bekymmer öfver sin bergning, åter börja ett ljust tidehvarf för lärdom och vitterhet? och huru intagen af förhoppningar motser jag i det nya Penningesystemet det enda naturliga Correctif emot den tärande Luxen, hvilken inga Förbud magta inskränka; likväl fordras tillika, att icke några DiscontLån finge hädanefter beviljas utan i samma väg, som de 1815 heslutna Fastighetsoch OdlingsLån gller genom vederbörande Embetsmäns garantie , att Lånen använda? till allmän nytta, Pättheten att låna och såmedelst åtkomma Penningar, sorn ej ä'0 förtjent?
ManufåcturDiscontens fond ... Intraden deraf är för Banquen endast ränta a 4 procent Mig synes nemligen, till undvikande af allt eventuellt, att Banquens lån lill ManufacturDisconten bör förvandlas till stående lån åt denna Cassa. Den förra summan visar att silfverfonden i Banquens hvalf blott behöfver vara större än 1,600,000 R:dr, för att Banquens ställning må vara fördelaktig. Mången har likväl gissat, att den är nä- ra 5,ooo,ooo. Under loppet af år 1819 fastställde ISIS års Ständer följande utlåningar: I Fastighetslån efter deri af dem gillade grind 5oo,ooo Dito en Summa lika med runtorne på de gimla lånen af denna art 191,600 Dito afbetalningarne på Dito, men som dotk ej behöfva här upptagas, lika som ingenstädes i dessi calculer nå- goa afbetalning utföres, så snart den inan samma lå- neclass åter skall utlånas. Sumrrän upptages i rundt tal I Ollingslån. En tillökning af förra fonder med . 100,000 Dessutom omsättes årligen en tiondedel af deisamma, som ufgör 4o>ooo. Förslaget innehåller, att de af 1815 års Stäncer till Odlingslån gjorde aaslag skola ökas så, alt hvart år 3oo,ooo isådana kunna utgå: härtll fordras, för detta år, en anordning, utö.Ver i8i5 års, af 160,000. Summa: Odlingslånefonden ökes med HianufacturDiscontens lån dito 700.000 260.000 120.000 1.080.000 1.080.000 Tillgångar härtill äro: StatsVerkets inbetalning .. BancoDiscontens fond minskas med •• Fördelning af Bankens Hypothekmassa. Stats-Verkets och Riksgälds-Contoirets skuld . Intraden dei’af är bestämd till . Banco-Discontens fond
Riket varit iner än dubbelt i vidsträckthet och styrka mot nu, under vida mera invecklade förhållanden än nu och under sjelfva den stränge räknemästaren K. Carl XI, som visserligen icke i otid hushållade med rep och spik, — under alla dessa förhållanden har särskild advocatfiscal för Statscont. icke erfordrats; men nu, dåinan allt mer och mer söker förenkla förhållandena, sedan Kammarrätten med dess advoc.fiscalsembete finnes, hvarifrån man icke kan skilja befattningen med sig yppande balancer, och sedan, om någonsin någon domsrätt för Statscont. existerat, den nu likväl alldeles upphört; nu etablerar man ett särskildt advoc.fiscals-embete för Statscont. Då Utsk:s förslag i denna del synes vara alldeles omotiveradt, har jag nödgats sjelf forska efter anledningen till uppkomsten af detta nya embete; och har jag häruti icke lyckats bättre, än att jag blott trott mig finna en viss inre rangstrid mellan Statscont. och KammarColhm, till hvars advoc.fiscals-embete Statscont. någon gång stått i tjensteförhållandc. För min del anser jag ett särskildt advoc.fiscalsembete i Statscont. ej blott öfverflödigt, men äfven skadligt, såsom ledande till korssande åsigter och åtgärder i kammarärenderna och nästan oundvikliga collisioner med ad voc.fiscalsembetena i KammarColbm och Kammarrätten. Härförutan tror jag äfven, alt ettdera, antingen den föreslagna nya notarieeller cancellistlönen, rätt väl kunde besparas, för att användas annorstädes inom titeln.
Priserna i Ryska hamnarne, hvilka l. ex. för Petersburg enl. sednaste Consulatrapporter noterades: Hvete B:ko R:dr 14: 12 sk. 10 runst., för Råg 10 R:dr 5 sk., för Korn 7 R:dr 31 sk., för Hafre 5 R:dr 28 sk. 10 runst., tyckas, jemförda med våra Börspriser, gifva vid handen som skulle en import derifrån vara möjlig och, i händelse vårt neutralitetsförslag antages äfven låta sig verkställa; enär de låga priserna derstädes tyckas tillkännagifva att eljest något exportförbud derifrån ej vore att befara. Ej heller skulle denna åtgärd inverka störande på den enskildta spekulationen; enär den, i fall importtullen uphäfves och priserna i landet till följd deraf sänkes alltid har utväg öppen att söka sin ersättning genom export åt annat håll, enär priserna t. ex. i Kiel, äfven enl. sednaste Consulat-rapporter äro: Hvete B:ko R:dr 21: 1 sk. 2 runst., Råg 17 R:dr 5 sk. 10 runst.; Korn 11 R:dr 2 sk. 1 runst.; Hafre 7 R:dr 28 sk. 5 runst. Det är med anledu. af förhandenvarande förhållanden och i den fulla öfvertygelsen att denna åtgärd i betydlig mån skulle göra obehöfliga de mera våldsamma åtgärderna af bränvins eller exportförbud, som jag vågar framställa denna moliou och anhåller jag vördsamt om remiss derå till vederbör!. Utsk. på grund af 56 § Riksd.Ordn. som tillåter ny motion väckas i anledn. af under Riksdagen inträffad händelse; såsom hvilken händelse jag får angifva de efter motionstidens slut inträffade förvecklingarne. Denna motion, som härvid skriftligen atlemnades, begärdes på bordet, hvarefter Hr Grn o. Ordför:den yttrade, det R. o. Ad. torde 168 Den 18 Februari. finna, att densamma, såsom bordlagd, icke f. n. erfordrade vidare åtgärd. Hr Tornerhjelm, Rudolf:
Men hvarken denna omständighet eller det uppgifna, fastän icke tillförlitliga, förhållandet, att obligationer, som ega kort förfallotid, kunna lätt hållas ute i allmänna rörelsen, lärer utgöra tillräckliga skäl till begagnandet af ett, med hänsigt till allmänna krediten och lånemedlens användande, sä äfventyrligt upplåningssätt. Att ouppsägbarheten till en början och innan obligations-innehafvare 16 Stats-Otskottets Betänkande, M 272. hunnit mera allmänt vänja sig vid något annat sätt att realisera obligationer, än deras uppsägning till inlösen, kommer att hos åtskilige större och mindre kapitalister väcka tvekan i afseende på begagnandet af det erbjudna tillfället att få sina kapitaler förräntade, förutser väl Utskottet; men Utskottet är öfvertygadt, att denna tvekan skall försvinna, i den mån fördelarne af kapitalernas säkra och orubbade förräntning samt möjligheten att, då sådant önskas, utan svårighet föryttra innehafvande obligationer, blifvit genom erfarenheten bekräftade. I fråga om Statens uppsägningsrätt har Utskottet äfven här ofvan yttrat sig. Utskottet tror sig dock böra tillägga, att då de i sednare tider verkställda oförmodade uppsägningar af Riksgälds-kontorets utgifna räntebärande obligationer möjligen torde gifva anledning till den föreställning, att äfven de obligationer, hvilkas utfärdande af samma verk Utskottet nu tillstyrker, likaledes efter en kortare tiderymds förlopp komma att uppsägas; skulle vissheten att sådant icke kommer att ske, innan någon på förhand bestämd längre tid tilländagått, säkerligen öka benägenheten att begagna dessa obligationer till samlade kapital-behållningars förräntande. Af sådan anledning och med afseende å orsaken till samt syftemålet med den nu föreslagna upplåningen, har Utskottet funnit sig föranlåtet hemställa, att den Riksgälds-kontoret, såsom obligations-ulgifvare, förbehållna uppsägningsrätt icke må begagnas under de 10 första åren efter upplåningens början. fieträffande obligationernas räntefot, torde denna, för att i möjligaste mån minska det allmännas kostnader och utgifter för de upplånade medlens erhållande, icke böra bestämmas högre, än ovilkorligen erfordras för Upplåningens framgång.
Pa parters säkerhet inverkar dock i hög grad det sätt, hvarpå domstolarne behandla deras rättsangelägenheter; och derför bör ock lagen angifva reglorna för sådan behandling, så vidt den kan hafva inflytande på säkerheten. Det var ock af denna anledning, som nämnde lagstiftare bjödo, att instämde och vädjade saker skola i Hofrätt utdelas bland ledamöterne Lag-Utskottets Betänkande, N:o 25. 27 för författande af skriftliga berättelser deröfver; att parter böra erhålla del af samma berättelser med rättighet att deremot göra påminnelser; att handlingar skola i rätten läsas: att i dom böra upptagas de skäl och den lag, hvarpå domen grundas m. m. Men örn än grunddragen för behandlingen härigenom kunde anses utmärkte, bar det under tidens lopp \isat ock nödsakats att vid särskilda tillfällen mellankomma, och mycket af hvad som återstått har praxis utbildat; men häraf har åter varit en följd att i liera fall olika förfares i de särskilde Hofrätterne, af hvilka Götha Hofrätt samt Hofrätten öfver Skåne och Blekinge dock i allmänhet iakttaga enahanda ordning, så i hänseende till sakers formella behandling eller rättegången, som beträffande det inre arbetssättet, hvilket ej är föremål för allmän lag. Svea Hofrätt saknar ock i sistnämnde hänseende all offentlig föreskrift: hvaremot Götha Hofrätt, som i detta hänseende synes tjenat den Skånska till förebild, genom Kongl. Brefvet den 16 Februari 1776 erhöll en arbetsordning, den der likväl sedermera befunnits än mindre lämplig än ofullständig. Det är emedlertid, på sätt motionärerne anmärkt, på såväl rättegångsordningen, som sättet, hvarpå arbetet i Hofrätterna bedrifves, sorn den större eller mindre skvndsamhcten i rättegångars afgörande beror. Aro i förra hänseendet formerna ej nog afmatta och bestämda, så lemnäs tredskande parter alltför mycket spelrum och det rättesnöre saknas, sorn tjenar domaren till ledning och rättssökande till värn emot godtycket, eller, med andra ord, som sätter domaren i tillfälle att förekomma följderne af parters tredska, utan missbruk af sin makt.
Er - Den 3o A pr il f. m. 81 Erfarenheten har under dessa sedan sista Riksdag förflutna åren nogsamt visat otillräckligheten af de /(5oo R:dr, som till Fyrars och KänningsBåkars samt säkerhetsanslalters nybyggnad, reparationer, och anskaffande, blefvo anslagne, och om man nu tager i öfvervägande, att Fyrmedlen, som per medium blifvit beräknade uppgå till 5o,ooo R:dr årligen, nu mera dels genom reciprocitetssystemet, och dels genom den lindring, inrikes seglande Fartyg, enligt 1827 års nådiga LotsFörordning, fa tillgodonjuta, blifvit de facto betydligen nedsatte emot hvad de förr varit, så lärer Ridderskapet och Adeln upplyst finna ett annat förhållande, än det StatsUtskottet förmodat. I sammanhang härmed, får jag vördsamt upplysa, alt Ordinarie LotsAflöningsStaten uppgår till i5,5/p> R:dr; Ordinarie Fyringseller AflÖnings-Staten, till 2,44ö R:dr 32 sk.; och Fyringsmaterialier m. m. till 17,944 härtill komma Extraor dinarie LotsStaten och andra lillfäliige utgifter, äfvensom ersättning för lysningen å Korsö Båk, jemte Lotsvisitationer och andra förrättningar, hvilka kostnader minst kunna beräknas uppgå lill 8,000 R:dr, utgörande förenämnde belopp en sammanräknad summa af 43,p3o R:dr. Nu får jag hemställa, huruvida återstoden af detta anslå? 6,070 R:dr kan anses blifva tillräckligt, att 22 H. 6 8a Den 3o Apri 1 f. in. bygga nya Fyroch Kännings-Båkar; att förändra de nuvarande Stenkols fyrarne till Lampfyrar, att underhålla Fyrtornen med. 90 Sjömärken och Känningsbåkar, samt nära 600 Säkerhets-anstalter, äfvensom nära 600 Bergringar, ducd’alber, morings-ankare och pålfästen, samt anskaffa nya, hvilka långt för detta varit af behofvet påkallade.
Det är derföre jag tror, att man ej borde begagna detta ögenblicfe till minskning i utvägarne för vårt sjelfför* svar. Man förmodade, icke utan anledning, att efter den mäktige Mans fall, sorn höll Europa i skakning, skulle de makter, som bidroga till hans störtande, nedsätta sina stridskrafter. Sådant är likväl icke' förhållandet. Orsaken dertill vill jag icke undersöka, den ingriper uti flere politiska betraktelser, sorn, ådagalagde tillfyllest af dageliga händelser, blott behöfva antydas, för att fattas. Jag öfverlemnär endast till hvar en att bedöma, hvarthän det krig syftar, som nu föres i Europa, Det är just med hänsigt till möjligheten, att försvara våra qonstitutionella former, sorn jag tillstyrker» att vi icke må minska de medel» sorn skola, sätta oss i tillfälle dertill, Atskillige yttrade härtill deras bifall. Friherre Anckarsvärd t Jag delar fullkomligt den siste värde Talarens öfvertygelse, att Den 18 September f. m. H9 Sverige har all anledning att trygga sig till det svar, sorn af Konungen skulle lemnäs, om någonsin vår frihet hotades, i anseende till våra Constitutionella förhållanden; det ar också icke detta, som jag någonsin satt i fråga; men mine åsigter, i anseende till medlen, att bilda verkeliga stridskrafter, äro desto mera skiljagtige ifrån de rådande, och det lärer troligen nu lika litet som förr lyckas mig att fästa något afseende å min mening. Jag har trott, att tidsandan omisskänneligen påkallade en under* sökning, om de g millioner, sorn FörsvarsVerk^t säkerligen kostar Landet, ej ändamålsenligare kunde användas. Friherre Björnstjerna har yttrat, att Statshushållningen skulle hos oss kunna jernföras med förhållandet hos en högst derangerad individue, i fall Ständerne minskade de begärdte anslagen, och jag beder blott, att få erin* dra, huru anslagen måste utgöras af många derangerade individuer, hvilka just genom dessa anslag dageligen äfventyra, att blifva det ändå mera»
Utdrag af Protocollet, hället j Högloft. Ribderffap-Is och AdelnS blauum d. 2b September 1809. S. D. Beslöt Ridherffapet och Adeln att fyra Exemplar af den Bewillnings-Utskottets Betänkande om Bewillningsgrunderne ätföijande sä kallade Skydds, Labell stullc afffrifwas och kostnaden dertill af Rid, darhus-Catzan bestridas; hwarvm Utdrag af Protocol, let skulle till Riddarhus-Utffottet Expedieras. Oc luxrs. Utdrag af Protocollet, hället i Högloft. Ridderffapets och AdelnS Plenum d. 27 September 1809. S. O. Remitterades till Allmänna BeswärSoch Economie»Utskottet ett dcn 2s September upläst stiätsmen af Herr Lesterfiesit, rörande förbud pä 6 mänader af Utländsk Sp,u-nemäls införsel; hwaröfwer Utstottet stulle anniodaS att ffyndesamt inkomma med sitt uttätandc,hmilket derjenlke borde innehålla förslag, till hwad belopp, i händelse Utrikes Spanncmäl förblefwe till införsel i Riket tilläten, densamma borde med Tull beläggas, för att bibehäua Spanncniälen wid ett billigt och icke öfwerdrifwit pris. l-st luxrs. ' Utdra - Den ZO September. 1029 Utdrag af Protokollet, hältet hos Högloflig?
I ett bref till redaktören af tidningen Biet, hr Hellberg, säger grefve Gustaf Löwenhjelm 1840: » År 1794 skref en Svensk kabinettssekreterare verkligen q vicka och mycket gouterade verser och prosa, det jacobinska Frankrike till ära. » Hans Järtas minnestecknare hafva likväl velat bestrida att han skulle haft någon synnerlig del i de skrifter af denna art som tillädes honom. Äfven den utmärkte forskaren och författaren, presidenten Hans Forssell, som senast lemnat oss en lefnadsteckning öfver Hans Järta, den utförligaste, ojemförligt bästa och af alla den enda kritiska som utkommit, har, som det synes oss, alltför litet upptagit sig med en skildring af dennes inträde på tjenstemannabanan. Derom säger han endast: » han vann med utmärkelse inträde i utrikesexpeditionen afkonungens kansli och blef redan den 8 sept. 1792 anstäld som andre sekreterare i kabinettet för utrikes brefvexlingen. » Att vid 18 års ålder intaga en sådan plats har icke förr eller senare vederfarits någon annan svensk man. Lager-bjelke, som i detta hänseende kom honom närmast, var dock vid utnämningen 19 år. Järta, eller som han då ännu hette, Hjerta, hörde till » lågadeln », §om det ganska betecknande an-märkes af en bland hans minnestecknare. Det var således icke någon hög börd, som beredde honom denna tidiga framgång på embetsmannabanan. Han egde ingen förmögenhet, som annars någon gång kunnat befrämja befordringar inom konungens kansli. Hans begåfning och kunskaper kunde val föranleda, att han med » utmärkelse » fick inträde i kansliet, men att några månader derefter bli utnämnd till andre sekreterare i kabinettet för utrikes brefvexling, dertill behöfdes föremäle af någon man med stort inflytande hos regenten. Men hvem denne man var och huru Järta kunnat göra sig förtjent af hans ynnest, derefter letar man förgäfves i de många lefnadsteckningar som om honom utkommit. Det är en annan utmärkt forskare och författare som i detta hänseende räckt oss en ledtråd.
Jag förestår fördenskull att samma principe som tvid 1829 ars Riksdag upvä Reducerade Officerare af Lifgardet till Häst och f. d. Swensta Gardet blifwit följd, mutLU8 mutanäls anwändas pä A, delssanans och f. d. östgötha Cavallerie,Officerare, elier ock att förstnämnde bade Gardes-Regementers Reducerade Officerare i likhet med bade sistnämnde Corpjcrs Befäl blifwa hugnade med sine Löningsförmäners bibehållande pa lifstid, t» jag upprepar det, en rättwis grund till olika behandling i lika fall kan svårligen uppgifwaS. Skulle den förre af desie mina i ödmjukhet wäckte Motioner bifallas, får jag till undwikände af den hårdhet som ar att befara, da dpUke atgjerder, utan afseende pa sarffildte omständigheter, bestutas, i lika ödmjukhet förestå att till Kongl. Maj-t i underdånighet öfwerlämnas de modificationer i werkställigheten, hwartill fortsatt tjenstgöring eller inlagde förtjenster rätlwisligen kunna föranleda. Atterligare anhMer jag ödmjukeligen alt Stats-Utskottet, till hwilket detta, om Höglostige Ridderstapet och Adeln sa för godt finner, anda stall remitteras, blifwer anmodadc att sig afwen öfwer werkstalligheten nogare yttra an jag ined de ofullständige Notioner jag äger om ämnets alla inre förhallanden kan åstadkomma, örebro den 22 Jurist 1812. 6. I.öv eniH elm." Stats-Utskottet instämmer för desi del med Herr Grefwe Löwenhjelm, att det för Kongl. Majit och Kronan skulle blifwa en icke obetydelig inkomst, om de till indragning ställde ^Indelningar, Läner och Boställen wid sä wäl f. d. Östgötha