Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Större behof komma att uppslå för lönestalens reglering till följd af det nu anförda, och alltså äfven behof af större anslag”. Då man kastar sig in på den banan att reglera i stort genom löneförhöjning för skollärarne, så blir deraf en nödvändig följd, liksom Frih. Palmstjerna och den reservant, hvars ord jag uppläst, anfört, att en indragningsstal kommer att upprättas till pensionering af bortgående lärare. Jag har börjat med att säga, att jag nitälskar varmt för läroverkens framgång här i landet. Jag har visat det förr, och jag skall visa det så länge jag lefver; men jag vill att det skall ske på ett ändamålsenligt sätt. Om man beviljar denna stora summa, så skulle dermed vinnas ökade löner, hvilka naturligtvis icke komme att lemnäs med mindre än att lärarne måste afstå från den förhöjda tjenslårs-beräkningen. Det är ett bland vilkoren. Jag önskar detsamma, icke derföre alt jag sjelf så mycket inser nyttan deraf; men derföre att PresteSt., för hvars erfarenhet i detta 408 Den (i Maj e. m. fall jag har mycken aktning, har i allmänhet tillstyrkt det; skolrevisionen har ock sä gjort. Jag tror icke för min del på den omtalade fördelen af skolans skiljande från kyrkan, ty denna hemtar från den förra kanske sina hästa tjenare, och skolan har i dem vårdare söm förslå hennes sak. Jag återupprepar att min öfver tygelse är all dessa 90,000 r:dr omöjligen kunna förslå, som Ulsk. säger, (ill den slutliga regleringen. De stora byggnader, eller förändringar af byggnader, som mäste göras för att utföra den idée, som ligger till grund för den stora reformen, komma de redan att medtaga sä stora summor, alt kommunerna omöjligen kunna åläggas att dem bestrida der byggnadskassan saknar nödiga tillgångar. I stifts-städerna äga gymnasium och trivialskola sina särskilda ofta ansenliga byggnader, der troligen på få ställen den ena skall kunna lemna utrymme ål bådas lärjungar. Bott uppförandet af en enda ny byggnad kan medtaga halfva årsanslaget.
Hr von Hartmansdorff har yttrat, att den förra proportionen emellan sedelstock och metallisk valuta vore nödvändig, derföre att något rättesnöre måste finnas för Bankens styrelse. Hr Skogman har redan visat att i samma stund som Bancoslyrelsen vidtager sådana åtgärder, som skulle söka att tillvägabringa en dylik proportion, kunna sådana förhållanden äga rum, eller sådana summor vara dragna ifrån Banken, alt den grund, hvarifrån Bancostyrelsen i det ögonblicket utgått, befinnes vara falsk, innan åtgärden blifvit verkställd. Nu kan jag icke för min del finna alt Bancostyrelsen saknar nödigt rättesnöre för att bestämma sedelstocken, då detta rättesnöre ligger deruti, att Ståndet antagit ett visst minimum för den metalliska valutan. Bancoslyrelsen har ju deruti tillräcklig instruction och behöfver endast tillse, att icke sedelstockens maximum öfverskrides, eller den metalliska valutans minimum underskrides. När Bancoslyrelsen uppfyller dessa villkor, så har den också i allo uppfyllt sitt åliggande. Hr von Hartmansdorff har lofordal privatbankerne derföre, att de under den tid, då påkänningen började på Bankens silfvervaluta, indrogo sin rörelse, och Hr von Hartmansdorff har önskat alt så äfven hade skett å Bankens sida. Jag vill icke bestrida att under förra förhållanden en sådan indragning å Bancostyrelsens sida hade varit nyttig, derföre att då fans icke något stadgadt minimum för silfvervalulan och icke eller något stadgadt maximum för sedelstocken; nu deremot skulle jag icke tro, att ifrågavar. proportion skulle vara nödvändig, för alt visa Bancofullm. vägen, endast Styrelsen iakttager, såsom jag nyss nämnde, alt sedelstockens maximum å den ena sidan aldrig öfverskrides, och den metalliska valutans minimum å den andra sidan icke underskrides.
Föredrogos å nyo och biföllos följande, sedan den 8 dennes på bordet hvilande, Be tänkanden, nemligen : Ilo Från Lagutskottet, af den 27 sistlidne Maj, i anledning af väskt fråga att Frälserentor må anses för lös egendom. 2:0 Från Lagutskottet, af den 12 sistlidne Maj, i anledning af Doctor Wtjkmans motion om praescriptions-tid för redovisning af allmänna medel. 3:0 Från Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet , af den 6 Juni, angående en Marknads hållande i Särna Kyrkoby. 4:0 Från Allmänna Besvärs - och QeconomieUtskottet, af den 6 dennes, om upphäfvande af en Herrar Landshöfdingar år ig 11 gifven befallning att insända vissa rapporter till StatsMinistern för Utrikes Ärenderna. £10 Från Allmänna Besvärs-; och Qfconoinie» Olly ' l 365 Utskottet, af den 6 Juni, rörande förvaltningen af V/isby Hospitals intrader. Föredrogs å nyo och bifölls Riddarhus. Utskottets, sedan den 8 dennes på bordet hvilande, Utlåtande, af den 24 Maj, öfver den af Herr Pålman väckta fråga om orsaken hvarföre döttrar till personer, hvilka efter 1809 blifvit med Adligt Stånd benådade, o. aktadt Ridderskapets och Adelns deröfver fattade beslut, icke blifvit upptagna till delaktighet af Adliga Jungfru-Stifts-Inrättningen. Upplästes Utdrag af Protocollet, hållet hos Högvördiga PrestStåndet, den 22 sistlidne
Om Obligationerne ställas till betalning å Utrikes ort, bör innehafvaren dock alltid vara berättigad, att i Stockholm uppbära ränta och förfallet Capital i Svenskt Silfvermyut, efter det metalliska förhållandet mellan detta och det långifna myntet, hvadan detta förhållande bör, till framtida efterrättelse, å Obligationerne utsättas. Den innehafvare, som vill i Stockholm uppbära Capital eller ränta, åligger att lyfta ( 92 ) penningarne et> månad förr än tiden dertill å Utländsk Ort blifvit bestämd. 5;o. Sedan Kongl. IVfnj:t meddelat Dess Nådiga Beslut, att Lånet ina upptagas, äga Fullmäktige i Riksgälds-. Contoiret, att med långifyarne öfverenskomma om lämplige terminer, då Länet skall lefvereras, äfvensom om det belopp, hvilket å hvarje termin skall afleran as.. 6:0. Fullmäktige äga att utsätta och. kungöra lämpelig tid, inora hvilken till RiksgäldsContoiret inlemnas. förseglade anbud å Lånets försträckande på de af Rikets Ständer bestämda grunder. Alla inkommande an-», bud öppnas på den utsatta dagen, och inom viss bestämd tid åligger det den långifvare , kvars anbud antages, att, till säkerhet för uppfyllandet af sine förbindelser, deponera valuta, eller ställa, antaglig borgen för 2t procent af den erbjudna, lånesumman, hvilkas förlust skall drabba långifvaren, derest lian. brister i fullgörandet af sine åtaganden., 7:0. Fullmäktige i RiksgäldsContoiret öfverenskommamed långifvaren om Obligationernes valeurer; dock skola desse ställas på jemna ioo:de-tat i det hufvudmynt, hvarå Obligationerne lyda. 8:0.
Rikets Ständers Revisorer hafva, med anledning af nyssberörde Beslut (se i83g års tryckta Revisions-Berättelse pag. 12, i3), tili Banco-Fuilmäglige öfverlemnat, huruvida ej för framtiden utvexling från Banken af Guldplantsar mot Banco-Sedlar, efter det för Ducater vid tillfället gällande utvexlingspris, må tillåtas, utan något tillägg af mynt-eller slagskatt, hvilket tillägg synts Revisorerne hafva förorsakat, att den af Banco-Fulimägtige gifna tillåtelse till utvexling af guldplantsar icke blifvit begagnad under den sommaren 1838 starka utvexlingen af Silfver. Men Banco-Fullmägtige, som väl biträda den åsigt, att för framtiden utvexling från Banken af Guldplantsar mot Banco-Sedlar, efter det för Ducater vid tillfället gällande utvexlingspris, må tillåtas, utan något tillägg af mynteller slagskatt, ehuru Fullmägtige icke ansett sig berättigade att, på grund af de, uti nu gällande Banco-Reglemente lemnade föreskrifter, sådan utvexling bevilja, hafva uppskjutit med fattandet af deras Beslut öfver Revisorernes ofvanberörde framställning, under afbidande af de föreskrifter i afseende på Guldplantsars utvexling från Banken hvilka Rikets Ständer kunna finna lämpligt att till efterrättelse meddela. Af de åtgärder och Beslut Baneo-Fullmägtige vidtagit i frågor, rörande förstärkandet af Bankens reela Fond, äro visserligen de väsendtligaste redan omnämnde uti den af Rikets Ständers senast församlade Revisorer afgifne Berättelse (pag. i3— 18); men då, ifrån den stund Banken Öppnats till Silfverutvexling, Banco-Fullmägtiges första skyldighet varit att tillse, det Banken alltid må vara försedd med så stor Cassa, som erfordras, för att dess Sedlar med klingande mynt vid anfordran inlösa, samt det jemväl, enligt §. 4 af den vid sisth Riksdag utfärdade Instruction för Rikets Ständers Banco-Utskott, åligger Högloft.
» Ni minns Abdallahs o r d: ' Il vient un jour, ou le plus brave comme le plus habile ne sera que le serviteur du plus riche '. Rikedomen är det, som höjer oss öfver våra medmänniskor, med den kunna vi stiga till oanade höjder, med den lefva lifvet fullt och rikt, utan den blir det mer eller mindre en fortsatt följd af förödmjukelser och försakelser. O, att få omgifva sig med lyx, kläda sig i sammet och juveler, ej behöfva försaka några nöjen, att ha tjänare som akta på ens minsta vink, att få vara drottning inom sin lilla värld — det måtte vara härligt! Hvad du är lycklig, Signe, som äger alla dessa förmåner! » » Att vara rik har jag aldrig känt som något företräde, » svarade Signe likgiltigt. » Man kan ej mer än äta sig mätt, och hvad nöjena beträffar, har jag sett jämförelsevis fattigt folk, som förstår konsten att roa sig, att ha gladt och trefligt, mycket bättre än vi. För kläder har jag intet intresse alls. Och den här villan från i dag, vet du, i all sin komfort och med all sin moderna lyx förefaller den mig så kälkborgerlig. Inga gamla salar klädda med gyllenläder, från hvars väggar stolta anherrar och sköna damer blicka ned på e n; inga skåp från renässanseller barocktiden med lönlådor, förvarande generationers familjeklenoder; inga rostiga vapensköldar, inga silfverbeslagna kistor med urgamla familjedokument, inga tornkamrar och löngångar. Det är trivialt och genomborgerligt alltsammans! Nej, Alfhild, » och Signes kinder fingo högre färg och hennes mörka ögon glans, » jag skattar börden långt högre. Jag ville gå som slottsfru i en borg från trettioåriga krigets da ' r, öfver hvilken hvilade förgångna tiders stolta ande, jag ville bära ett lysande namn, jag ville » — » ligga i rum, där det spökar hvar natt, och där en hvit fru profetiskt visar sig vid hvarje viktig familjetilldragelse, » ifyllde muntert Märta Rinman, en käck brunett med spelande ögon.
Men den manhaftige skräddaren glömde bort sina stora ord, och kröp upp i ett högt träd, som växte på samma ställe. Emedlertid gick heren till sin mästare, och beddes orlof att gå ut i staden och förlusta sig en stund. Kocken biföll hans begäran, men bad honom icke dröja länge borta. Pojken sprang derefter hem, tog svärdet, som vägde tre lispund, drog linne-rocken öfver sina kläder, lockade sin hund, och vandrade vägen framåt hafs-stranden. När han nu kom till stället, hvarest konungadottern satt, gick han fram, helsade henne höfviskt, och sporde: »hvi sitter sköna jungfrun här så ensam och sorgelig?» Prinsessan genmälte: ’jag må väl vara sorgefull; min fader har varit i sjönöd, och lofvat mig åt ett grymt hafs-troll. Jag rädes, det kommer snart och tager mig, arma jungfru.’ Pojken frågade: »finnes då i hela er faders rike ingen man och kämpe, som kan frälsa edert lif?» ’Jo,’ svarade prinsessan, ’det sitter en skräddare här i detta träd. Han har lofvat göra hvad han kan.’ Vid nu heren vände sig om, och såg hvarest skräddaren satt högt i gran-toppen, log han, sägande: »Jungfru! sätten icke eder lit till en sådan kämpe. Men om J viljen löska mig en stund, skall jag frälsa edert lif.» Detta tycktes konungadottren vara en dristig begäran; men i sin stora nöd tordes hon icke neka. Då talade pojken till sin hund: »liten Trogen, sitt troget på vakt!» derefter lade han sitt hufvud på jungfruns knä, och hon löskade honom. Skräddaren satt tyst i granen, och såg deruppå. Men konungadottern drog en röd silkes-tråd utur sin tröja, och flätade oförmärkt in i herens långa hår-lockar. I detsamma hördes ett starkt gny och buller ifrån sjön, böljorna gingo högt upp på land, och fram ur djupet kom ett hiskeligt hafs-djur, som hade tre hufvuden. Trollets hund var så stor som en årsgammal tjur-kalf. Vidundret sporde:
— Dessa händelser må - Den 30 Juli. 29 ste vara af de mest ömtåliga som kunna antagas falla under Domarens handläggning; och då den gällande lagen öfverlemnar ansvarsbestämmelsen i dessa fall helt och hållet åt domarens godtfinnande, tyckes sannerligen skäl vara för handen, att i sådane mål underställning af Underrättens heslut hör ega rum. Jag skulle, som sagdt är, tro att detta var ett olyckligt valdt exempel. Likaså äro blodskam och lägersmål i förbudna leder med flere i betänk, upräknade förbrytelser af den ömtåliga beskaffenhet att de icke böra anses som bagateller; och att angifvelser för brott sora gå å ära, af nuvartde LagUtsk. ansetts så obetydliga att utslagen i dessa mål icke borde underställas, då den tilltalade ej fälldes har Gr. Lagerbjelke redan anmärkt. Ehuru utslaget ej utfallit bestämdt fällande, kan det dock ganska ofta vara för den tilltalades goda namn och rykte i hög grad besvärande. Det är nemi. en betydlig skillnad att i sådane mål blifva ansedd icke kunna ät saken fällas eller blifva ställd under framtiden, och att blifva fullständigt frikänd, men om dessa serskilda kategorier skulle föranleda till målens olika behandling, derom lemnar icke det nya förslaget någon anvisning. Mig vill det synas som den lindring i Hofrätternes göromål hvilken med förevar:de förslag afses, skulle blifva väl dyrköpt, då den skulle ernås på de vilkor som här blifvit framställde. Hofrätterne måste i första rummel vara till för att vaka öfver rättvisans gång i landet och hvad som fordras för befrämjande af detta ändamål, får icke skys eller undanskjutas af omtanka för Hofrälts-ledamölernes beqvämlighet. Jag anhåller om propos. på afslag af betänk. Gr. Sparre: Det är ett besynnerligt stridssätt, som användes af mine motståndare; de framställa såsom af mig anförde skäl hvad jag icke sagt och tillägger mina yttranden en betydelse sorn icke kan dem tilläggas.
Till befordrande af Akademiens fortfarande verksamhet 960: — För insamling och afritning af svenska växter m. m 1,840: 66. » utgifvande af ett planchverk öfver svenska ätbara och giftiga svampar 625: — Lönetillökning för Akademiens Astronom 300: För utgifvande af ett vetenskapligt arbete öfver fregatten Eugenies jordoinsegling 1,646: 50. » anställande af meteorologiska observationer inom riket samt till inköp af instrumenter dertill 7,163: 87. » tillbyggnad af Akademiens hus 56,400: — » en vetenskaplig expedition till Norra Ishafvet 12,000: — Omföring till räkningen öfver Akademiens enskilda medel af: Anslaget till ersättning för Akademiens till statsverket afträdda fastigheter 3,000: — Anslaget af manufakturmedlen 1,550: — 85,486: 3. Balans till år 1862: Någon erinran vid dessa räkenskaper har hos Revisorerne icke förekommit. Kongl. Svenska Akademien. Räkenskaperna, hvilka utan anmärkning undergått granskning i Kongl. Kammarrätten och icke heller föranledt till någon erinran från Revisorernes sida, redovisar de under Akademiens förvaltning ställda allmänna medel sålunda: — 187 — l:o Ordinarie anslaget tili Svenska Akademien, Debet. Uppbörd: K r edit. Utgifter: Arfvoden Hyra och ved till bibliotheksrummen Omkostnader för minnespenningar och medaljer m. ro. Summa 2,483: 23. 2:o Extra anslaget för utarbetande af en ordbok öfver svenska språket. Debet. Uppbörd: 3,750: — Summa. 3,750: — Kredit. Utgift: 3,650: — Balans till år 1862: Kontant behållning 100: — Summa 3,750: — Kongl. Vitterhets-, historieoch antiqvitets-akademien. Räkenskapen, som granskats i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning och å Revisorernes sida icke föranledt till någon erinran, redovisar inkomster och utgifter på följande sätt: - 188 — Debet. Balans från år 1860:
Hus, Tomter, Jord etc Civila boställshus utan jord Civila Embetsoch Tjenstemäns embetsjord Ecklesiastika boställshus med jord . Dito dito utan jord Färgerier Klädesfabrik Tobaksoch Snusfabrikör Ångfartyg ■ . Summa Christinehamns Start. Hus och Tomter Jord 2 Qvarnar med 8 par stenar 1 Såg med 1 blad Garfveri Färgeri Ljusoch Tvålsamt Tobaksfabriker Krogar, Källare och Spisqvarter Boktryckeri Gästgifveri Ångfartyg och andra Fartyg . st. 191 1 Jord. Hus och Tomter. Efter lista Artikeln. Jord, Hus, Tomter,Verk och Inrättningar. R:r För Testamenten. R:dr 365 28 365 Personer, ej hörande till viss näring. R:r Summa. Jordeboksoch HcmmantalsRäntor. Pastorers. KONGL MALTS DEFALLNINGSII AF VANDES uti tt) c s t m a u l a n ö 0 C ä n tili (iOAGL. MAJ:T i untter tlti nig het afgifna EMBETSBERÄTTELSE för åren 1848, 1849 oell 1850. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. > - ' ■ ■■ r Underdånig Berättelse om tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Westmanlands Län lör åren 1848, 1849 och 1850. § l lAlnets allmänna beskaffenhet. Så väl uti förut afgifna underdåniga Femårs-berättelser, som hufvudsakligen uti en år 1842, i sammanhang med Topografiska Corpsens karta, under titel af Topografiska och Statistiska uppgifter om Westerås Län af trycket utkommen bok finnes Westmanlands Läns allmänna beskaffenhet så fullständigt beskrifven, att en ny berättelse derom ej kunde innehålla annat än upprepande af hvad deruti blifvit sagdt.
(Jemför Justitie-Ombudsmannens Embetsberättelser för år 1856, sid. 82 och 83 samt för år 1859, sid. 126.) Ofvanbemälde Kongl. Hofrätt har, i anledning af ett annat åtal för oriktigt domslut angående qvinna, som gjort sig skyldig till tredje resan lönskaläge, uti utslag den 11 April 1859 yttrat, att nämnda qvinna, i saknad af tillgång till böter för sagda förbrytelse, »bordt undergå älta dagars fängelse vid valten och bröd». Vid betraktande häraf vill det synas som den i Kongl. Maj:ts ofvananförda utslag uttalade grundsats, att, då 184-1 års nådiga Förordning icke ändrade det lagrum, som var i fråga, nemligen 15 Kap. 2 § Missgernings-balken, stadgandet i nämnda lagrum bordt gälla till efterrättelse, jemväl mäste äga tillämpning på föreskriften i 53 Kap 3 §, hvilken ej heller genom 1841 års Förordning är vorden ändrad eller uppbäfven. Det är också här ofvan visadt, att Kongl. Svea Hofrätt ansett denna mening vara riktig, om än de häremot stridande och åtalade beslut, som ofvan äro anförda, af samma Kongl. Hofrätt blifvit betraktade såsom icke medförande ansvar. Såvidt mig är bekant, följa och tillämpa de fleste domare i landet sistnämnda åsigt vid i fråga varande böters förvandling. Imedlertid bör icke förnekas, att den motsatta åsigten är mera följdriktig och derföre bordt af lagstiftaren antagas och genomföras. Att detta icke skett, derför torde föga någon grund kunna åberopas, emedan sannolika orsaken varit ett förbiseende, hvilket utan tvifvel lärer bemärkas och rättas i det förslag till Strafflag, som torde vara att förvänta.
Preste-Ståndet har dessutom beslutat följande tillägg till ifrågavarande moment: »varande dock härigenom presterskapets pligt icke upphäfven att i flyttningsbetyg, jemlikt § 3 i Kongl. Stadgan den 20 Mars 1735, om de flyttande personernas lefverne meddela de underrättelser, som för själavården kunna anses nödiga. Hvad nu först angår de anmärkningar, sorn föranledt Ridderskapet och Adelns beslut om återremiss, så hafva desamma varit rigtade mera emot förslagets hela innehåll och syfte, än emot dess enskildheter. Man har isynnerhet fästat sig vid den omständigheten, att den föreslagna förändringen skulle försvåra iterationsstraffens tillämpning, och af denna grund velat förkasta det hela. Utskottet, som på förhand väntat och derföre redan bemött denna invändning, samt icke inser, huru de öfverklagade olägenheterna af det nuvarande förhållandet med prestbetygen skulle kunna afhjelpas, utan att den ledning, de i omförinälda hänseende erbjuda för brottmåislagskipningen, på samma gång försvunne, har af de tre Ståndens i hufvudsaken sammanstämmande mening funnit tillräckligt stöd för sin åsigt, att bevarandet af samhällsmedlemmarnes medborgerliga anseende och rättigheter, der desamma icke blifvit lagligen förverkade, är ett vigtigare föremål för lagstiftningens omsorg, än det vid diskussionen hos Ridderskapet och Adeln lifligt framhållna behofvet af sådana anstalter, som underlätta tillämpningen af iterationslagarne. Det är visserligen sannt, att iterationsstraffen blifvit bibehållna i den strafflag, som helt nyligen af Rikets Ständer antagits, och att det skulle innebära en inkonseqvens, om åtgärder nu vidtoges, som kunde förhindra eller försvara den nya lagens tillämpning i denna del.
Hvad Utskottet i öfrigt i samma littera jttrat, godkändes. d) Anslaget beviljades och hvad Utskottet i öfrigt tillstyrkt, angående dispositionen deraf på siilt i Utlåtandet N:o 218 innehålles, godkändes. c) Med gillande af öfverfljltningen och den af de Medico-Theologiska stipendierna, Universiteten emellan, gjorda fördelning af desamma, nemligen 12 för Upsala och 8 för Lund, beslöL likväl Ståndet, med ändring af Utskottets förslag, att stipendii-rummen blifva lika många inom hvardera af de Theologiska och Medicinska faculteterna. f) Biföll Ståndet, på sätt Kongl. Maj:t i dess Nådiga Proposition föreslagit, det må, å Allmänne Indragnings-staten, löner uppföras för 6 Professores emerili, a 1,600 R:dr hvardera, deraf 4 beräknas för Universitetet i Lund oeh 2 för Universitetet i Upsala, hvilka uppnått den för andra civila tjenstemän bestämda ålder för åtnjutande af motsvarande förmon; kommandes Utskottets förslag, alt af Ståndet tagas i öfvervägande, sedan Rikets Ständer om Emeriti-lönerna definitivt beslutat. Föredragningen afbröts, för att i det till i morgon utsatta Plenum fortsättas. Från Wä 11 o f 1. Borgare-Ståndet. S. D.
» Som ett grönt slem, » mumlade han, utan att veta, det tanken blef till o r d — » undrar, hur han lefde sitt lif, sedan hon försvunnit! » Det kändes så grufligt tomt — ihåligt inom och utom honom, han visste sig vara fri; men fri — som ynglingen, sedan han skjutit skogsfrun. Steinerz ryste till och stannade tvärt. Fliken af en blågrön kjol fladdrade ut öfver hjulet på en liten char å bancs, som från Kullagården svängde af mot Mölle. Anna satt midt emot sin matmor, de sågo honom båda och fälde ned sina hattslöjor; vägen krökte sig i en skarp båge, och Steinerz såg blott en grön fladdrande flik sopa det rullande vagnshjulet. » Blott en fläck grönt slem, men den blir jag aldrig qvitt, ty jag visste j u från början, att det var skogsfrun. Men jag anade ej, att sådana förbindelser gälla hela lifvet. A l l ens ungdomsglädje för en grön slemfläck, det är för dyrt. — Månne fiskaren sjelf skjutit skogsfrun? » Steinerz vände plötsligt om; det ålåg honom j u att för det lilla badsällskapet gifva en sannolik förklaring öfver de båda damernas afresa. En brytning emellan honom och fröken Anna, hade man godheten förmena. Han lät dem tro detta, bättre det, än att de skulle upptäcka slemfläcken. Hela hösten for han med Halverson på fiske; der ligger själabot i kroppsarbete och helsa i den friska, salta luften från Kattegat. Men den der gröna slemfläcken har lemnat märke efter sig. Bidrag i alla ämnen mottagas med tacksamhet. hosta, bör man särskildt vara försigtig med bortdrifvandet af detta förkylningssymptom genom bestrykning af strupen. I annat fall öfvergår förkylningsåkomman lätt i en lungkatarr eller i än farligare sjukdom, ntan att man märker någonting farligt, förrän sjukdomen är fullt utbildad. Skulle emellertid barnet mycket störas genom natthosta, så kan man, för att häfva denna, stryka olja på strupen. Ä r hostan icke för gammal eller annars icke af för svår art, så bättras den nästan omedelbart, och efter några minuter är den alldeles borta — för tillfället.