Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Protocolls-tryckningen säsom en skyldighet älagd, men endast som en owillkorlig rättighet tilegnad. Ledamöterne af Hederwärda Bonde Ständet franistälde emot det i 6ä §. föresiagne röstberäknings-sätt för Banco-Fullmägtige samma päminnelse, hwilken af dem wid Z8 Z. til Pro. tocollet för den Lä sistl. Julii blifwit gjord. Ut supra. In llclem P O. Valerius. Lades sä wäl som Forflaget til RiksdagsOrdningen pä bordet. Uplästes Constitutions-Utffottets Betänkande om en Jnstruction för Justitiä-Ombudsmannen, jämte sjelfwa Jnstructionen, sä lydande: Wördsamt Memorial! Til Riksens Högloft. Ständer sär härmed Constitutions-Utskottet wördsammast öfwerlemna et Den 8 Augustt. 8vL et af detsamma författadt Förslag til Jnstruction för dea Iustitiä - Ombudsman, hwilken Riksens Ständer, likmätigt Regeringsformen och dest 96 Z. förbehällit sig at tilsätta. Utskottet har, med den grannlagenhet som warit detsamma möjlig, sökt förekomma all sammanblandning af denna Ämbetsmans göromäl med Konungens Justitlä - Cancellers. Derwid hafwa sä mycket mindre mött nägre betydlige swärigheter, som föremälen förJustitiä-Ombudsmannens Ämbetsbefattning, utan at skilja honom ifrån laglig ätgärd wid enffildes klagomal, egentligen synas wara den allmänna tilsynen öfwer Lagars, Författningars och Jnstructioners efterlefnad af Domare, högre och lägre Ämbetsmän, samt anmärkandet och befriandet af sädane deras bcgängna fel, hwilka antingen synas härröra frän egennytta, wrängwisa, wäld och grof försumlighet, eller bereda en allman osäkerhet för Medborgares rättigheter.
För protokolls-utdrag, ehvad det innefattar beslut eller icke, första arket 2: — hvarje af de öfriga — 75. afskrift eller utdrag af resolutioner, href, böcker, räkenskaper eller andra handlingar af hvad beskaffenhet de vara inä, med vidimation, första arket 1: — hvarje af de öfriga — 75. , bevis, diariieller öfver ingifvande al handling — 50. bevis öfver återstoden å fastighets-, odlingseller andra Ian, grundade på reviderade uträkningar 3: — , annat bevis, tecknadt å företedd handling 1: — , „ „ då del särskildt utlärdas 1: 50. vidimation at afskrifven handling, för hvarje ark — 25. Skolande för öfrigt de allmänna föreskrifter och ansvars-bcslämmelser, som E. K. M:ls den 30 November 1855 i Nåder utfärdade Taxa å expeditions-lösen i Rikets Ecvpcdilions-Utskottets Förslag lill anderd. Skrifvelse N:o 87. 181 Hofoch Öfver-räller samt. offentliga verk innefattar, äfven för cxpeditions-hafvande i Rikets Ständers Rank gälla till efterrättelse. Och fä, under tillkännagifvande häraf, Rikets Ständer hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, alt den af Rikets Ständer sålunda fastställda Taxa å expedilions-lösen må varda genom allmän Kungörelse utfärdad all lill efterrättelse gälla, intill dess Rikets Ständer annorlunda besluta och derom lius E. K. M:t göra underdånig anmälan. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 6 Juli 1857. N:0 Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln deri 3 Juli 18S7. Presle-Slåndet den 4 Borgare-Ståndet deri 4 Bonde-Stäudel den 6 Rikets Ständers under (lii niga Skr ij velse, i anledning uf Kongl. Majds Nödiga Proposition om antagande af en J lii fällning, angående sammanläggning aj straff.
För brunusoch hospitalskassornas användning och närvarande ställning redogöres längre fram. Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid Sätra brunns räkenskaper för 1862 innehåller, att då kassorna vid sagde års början visade en behållning af tillsammans 6,342 R:dr 70 ören och vid samma års slut behållningen utbalanserades med 6,773 R:dr 40 ören, vid 1862 års början: Brunnskassans behållning R:dr 2,568: 99. Ivid 1862 års slut: Brunnskassans behållning Fattigkassans » » 1,385: 95. Badhuskassans » » 1,358: 28. 6,773: 40. såsom innestående hos Intendenten, »förstnämnda behållning synes till större delen bordt genom utlåning eller på annat sätt göras fruktbärande». Till denna anmärkning må tillåtas mig foga följande upplysningar: Brunnskassan (någon särskild badhuskassa fanns icke då) hade, då jag mottog vården öfver Sätra brunn, den 1 Januari 1852 i kontant behållning 864: 37. 10. Tillsammans Om nu den sistnämnde summan lika fördelas på de fem åren, belöpa sig på hvarje år 437: 20 Banko, d. v. s. att brunnskassan årligen haft att med 437: 20 göra face mot de betydliga utgifter, hvilka, för att upphjelpa Brunnen ur dess elände, oundgängligen erfordrats från hvarje af de 5 årens början till den 10 Juli eller lista termins slut, då Brunnens inkomster egentligen inflyta. Beloppet af dessa nödvändiga utgifter visas af nedanstående förteckning, hvars riktighet intygas af Kamererarens specialräkning och min, och upptagas här endast da medel, hvilka för Brunnens räkning blifvit utbetalade under de 6 första månaderna af följande år. — 365 — Enligt min räkning. Enligt Kamererns räkning. Om nu från dessa 15,790 R:dr 20 ören R:mt drages Brunnens sammanlagda behållning under de 5 åren, 3,280: 65 R:mt ( Att det ena årets behållning i kassorna får godtgöra ett annat års brist tyckes vara naturligt.
Om prester hos oss skulle komma att företräda en sådan polisdomares ställe, så komme han till en stor del af sin församling i en falsk position, hvaruti han ingalunda bör befinna sig. Dessutom kan jag ej undgå att yttra min förvåning, att så många ledamöter af PresteSt. under den långvariga discussion, som i detta ämne ägde rum hos nämnda Stånd i dess sista plenum, velat vindicera åt Slåndet rättigheten till detta ordförandeskap; ty vi veta alla, att vid förflutna riksdagar hafva inom PresteSt. starka och talrika klagomål blifvit anförda deröfver att presterne besväras med så manga verldsliga bestyr, justi den riktning hvarom nu är fråga, och motioner hafva blifvit gjorda om presternes befrielse derifrån, samt talrikt understödda. Jag kan väl icke tro, att farhågan det någon makt skulle undandragas det Högv. Ståndets ledamöter genom den föreslagna förändringen kunnat föranleda till de många inom Utsk:n afgifna reservationerna. En högst vigtig punkt är naturligtvis den, som blifvit behandlad i 10 §:n ang:de sockenstämmas beskattningsrätt. — Jag tror för min del, alt Utskrn häruti funnit en temmeligen riktig medelväg; och på den invändning, som en ledamot framställde, nemi. att 0111 man för hvarje år fattade beslut om en sådan taxering, som skulle fordra ständiga afgifter, skulle lätt en stor osäkerhet i företag, som grunda sig på sockenslämmobeslut, uppkomma, svarar jag, att osäkerheten kan ej blifva större än vid contracters uppgörande mellan enskilde, och de flesta contracler äro likväl enskildta. Det är mera sannolikt, att en församling, som stiftar en inrättning, hvars bestånd den måste önska, äfven skall bevilja de nödiga medlen dertill, oell hon mäste det till och med.
Lärarinnorna skola känna sig kränkta .i sin rättskänsla, därför att staten så styffaderligt behandlar dem, och lärarne - ja, hurudan skall deras ställning till lärarinnorna blifva? Månne ej deras rättskänsla skall uppröras af den inannarnån, den orättvisa partiskhet staten. visar till fördel för dem? Lyckligtvi8 kan saken hjälpas och lärarinnornas rätt tillgodoses, utan att staten i nämnvärd mån betungas med ökade utgifter för de allin. läroverken. Det säges i den kongl. propositionen, a t t genom indragning af en Bollegatjänst 2,000 kronor årligen inbesparas, livilket belopp bör koinina de nya läroverken till godo. Men det är ju ej blott 2,000 kronor, som genom den nämnda tjänstindragningen inbesparas. Vore de treklassiga liiroverkens organisation oförändrad och kollegatjänsten shledes bibelihllen, så komme hans lön under de första femton åren att ökas ined 500 kronor hvart fenite år och efter 20 års tjanstgöring med. 250 kronor, så att den slutliga aflöningen blefve som nämndt 3,750 kr. Det. belopp, livartill lönförhöjningen under norinala farhallanden går, bör ju äfven komma läroverket till godo. Det obilliga i lärarinnornas aflöning ligger ej i det belopp, som bestämts för de första årens tjänstgöring, utan däri, att de ej f å någon löneförliöjniiig. Hartill kiinde nu ined allt fog det inbesparade löiieförliöjningsBeloppet af 1,750 kr. användas. Då, om kollegatjänsten bibehållits, detta belopp successive skulle ha utgått, så kiinde det ju bestaininas att det i form af lönförhöjiiing åt Itirarinnorna komme dem till godo nied saliiina inellantid soin förut. Endast i afseende på beloppen skulle jag vilja föreslå någon ändring nied en ringa uppoffring från statens sida, och den vore, att lonförliöjningsbeloppet bestämdes till 1,800 kr. i stället för 1,750 samt att livarje förhöjning utginge med 3.00 kr. till hvardera lärarinnan.
Han tömde sitt glas. Predikan var slut. Strax derefter troppade församlingen af i sällskap med presten. Ute på gatan mötte de en bekant journalist, som kom emot dem med hastiga steg, helsade och ville stryka förbi. Men Ansjovisen slog sin hand som en båtshake kring hans arm. »Hör-nu-herrn! Det här ser misstänkt ut. Hva’ står på, efter det är så brådt?» »Gamle Olsson har hängt sig ute i Lilljansskogen. »Gamle Olsson? Målaren?» »Javisst! Jag kommer just derutifrån. Förfärligt! Och i bröstfickan fans ett öppet bref till kungen, deri han skrifver: ’På grafvens brädd beder jag Eders Majestät om skydd för den inhemska konsten’. Han måtte ha varit knottrig, gubben!» »Ja, kan man tänka sig! Och en sådan inbiten protektionist» — det var alltjemt Ansjovisen, som förde ordet. »He! he!» skrattade tidningsmannen. »Men jag får ge mig i väg! Han ska’ ha en lång, gentil dödsruna. Farväl, farväl!» — han lyfte på hatten och for åstad, halfspringande. De andre tre hade stannat under en gaslykta vid hörnet af Operagränd. Ansjovisen började åter orera: »Herre Gud! Gamle Olsson! Ja, der ser ni! Konsten dör ut! Han var en hederspascha för resten — —» Men nu hade de andre fått nog. »God natt Ansjovis lille», sade Max. »God natt, god natt!» Ansjovisen tog en droska och rullade af utåt Östermalm. De andre fortsatte vägen genom Kungsträdgården. »Kände du gamle Olsson personligen?» frågade Josef. »Ja.» »Hur’ dan var han?» »En konstnär af gamla stammen — den som nu dör ut — det långa hårets och slokhattarnes generation. Han bodde i Italien i många år, kom så hem och hade sin glansperiod, tills han blef öfverflyglad af de unga med deras moderna teknik. En gammal romantiker, för hvilken konsten var något heligt och konstnären en gudarnes älskling — ett riktigt gammalt barn, men med en rörande kärlek till och tro på sin uppgift.» Josef gick och stirrade i marken.
(Fortsättning.) grad, som ifrågavarande tjenstemän, kunde bereda sig inom andra verkningskretsar, i följd hvaraf folkskolan alltjemt förlorade flere af sina lärare, och företrädesvis dem, som genom sin större intelligens hade lättare att sätta sig in i en ny verksamhetssfer och nya förhållanden, har Riksdagsfullmägtigen Erih Ersson från Jemtlands län uti en inom Bonde-Ståndet väckt, till Stats-Utskottets behandling remitterad motion (N:o lf>8) föreslagit: l:o att, med nedanstående undantag, en åttondedel af hvarje inspektionsdistrikts skollärare, nemligen de, som efter vederbörande folkskoleinspektörs förslag, af domkapitlet såsom de mest nitiske och skicklige hos Regeringen dertill förordades, skulle uppflyttas i en högre löneklass; 2:o att den förhöjning i lön, som häri innefattades, utgörande 200 R:dr, icke måtte komma den folkskolelärare till del, som, äfven om han eljest förtjenade belöning, icke tjent vid skolan i tio år; 3:o att endast en tiondedel af folkskolelärarne borde i högre löneklass uppflyttas uti sådana folkskole-inspektionsdistrikter, inom hvilka flera lärare tillika vöre innehafvare af indrägtiga klockarelägenheter, som skänkte dem en bekymmerfri ställning i samhället; samt 4:o att till ofvanuppgifna ändamål 50,000 R:dr skulle ställas till Regeringens disposition. Men då Utskottet under punkten 73:o härofvan föreslagit att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t begära utredning och förslag om förändradt ordnande af sättet för bestridande af utgifterna för folkskoleväsendet, anser sig Utskottet vid sådant förhållande nu icke kunna tillstyrka vidtagande af någon mera genomgripande förändring i folkskolelärarnes aflöningsförbållanden, utan hemställer, att Riksdagsfullmägtigen Erik Erssons förevarande motion ej måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 103:o.
Man kan med det stadgande Utsk. föreslagit, under gynsamma penningeförbållanden, nedsätta räntan lill 3^ å 3 proc. och äfven med beräkning af den högre kapital-rabatten måhända erhålla penningarne på lindrigare villkor än mot mindre kapitalrabatt eller t. o. m. pari kurs, men 4 proc:s ränta, och hvarföre man då, under förmånliga förhållanden, icke skulle begagna sig af alla tillfällen att erhålla penningar för så godt köp som möjligt, kan jag icke inse, utan på förhand binda händerna på sig och säga: roan får icke uptaga lånen på annat än delta vilkor. Jag yrkar bifall å Ulsk:s förslag. Hr Bildt: Då Hr Gripenstedt icke yrkar någon förändring i Utsk:s förslag, och Gr. Lagerbjelke visat, alt Utsk. egt skäl till förändring i det utlåt., som af detsamma först afgifvits, torde det måhända anses vara öfverflödigt alt derom vidare orda. Men då denna fråga är af mycken vigt, anser jag mig, såsom ledamot i SlatsUtsk. skyldig att freda Utsk. för de anmärkn:r, Hr Gripenstedt framställt. Jag ber då att få nämna, att just sådana omständigheter för närvar:de finnas, som göra det troligt, att penningar kunna er hållas mot 4 proc. al pari, och att Slaten således kan få penningar för än bättre pris, om räntan sättes något lägre och kapital-rabatt medgifves. I allmänhet föreställer man sig alt Staten, när kapitalrabatt medgifves, skall lida eh ovilkorlig förlust, enär den vid förfallotiden mäste al pari inlösa obligationerna, hvilket, enligt Utsk:s förslag, skulle inträffa efter 40 år från utgifningsdagen.
Jag trodde det förra vid början af min riksdagsmannabana. Men 25 års erfarenhet har fört mig på andra tankar. Det tänkesätt som är rådande hos ett Stånd bör naturligtvis äfven så vara hos dess Utsk:s ledamöter, emedan de eljest icke uttrycka deras mening, hvilkas ombud de äro. Annars skulle det hända, alt hvad Ståndet ville, motarbetades af Utsk:s-ledamöterne, och hvad desse föresloge, ogillades af Ståndet. En oupphörlig strid mellan hufvudmän och ombud skulle sålunda äga rum, till obehag för beggedera, till förlust af tid och skada för ärendena. Ett sådant förhållande inträffade någon gång under tvedrägtstiderna och förlamade riksdagarnes verksamhet. Det inträffade äfven 1840, dä riksdagen också blef den stridigaste vi haft under nuvar. statsskick. Enär jag sålunda anser Utsk:n böra sammansättas i öfverensstämmelse med den i Ståndet rådande meningen, är det icke min tanka, att de underlägsne i Ståndet skulle blifva alldeles utan Den 23 December f. m. 403 målsmän i Utsk:n. Dessa vore icke då elt sannt uttryck af Ståndet, och följden skulle varda en för ärendena menlig ensidighet i Utskcns betanien. Ståndet blefve ej, genom reservationer, varnadl för de rådandes misstag, och dessa bade måhända ej genom föreg:de strider i Uslk:n blifvit föranledda att på förband öfverväga och bemöta de invändningar, som möjligen i Ståndet förestode. Böra följaktligen Utsk:n vara så sammansatta, att de som-äro öfvcrlägsna i Ståndet, äfven må vara rådande i Utsk:n, och att de underlägsne i Ståndet äfven få någon målsman i hvarje Utsk., sä frågas om denna sammansättning säkrast vinnes med eiler utan bänkmän ? Om Ståndet omedelbart väljer sina Electorer, likasom de ännu talrikare medlemmarne oell fyllnadsmänncn i förstärkta StalsOtsk. så böra de öfverlägsna, icke ulan stor oskicklighet eller särdeles missöden, kunna förlora öfvervigien i Eleclorsvalet.
I anledning häraf, och i afseende å frågan om, hvilken jord borde uti extra roteringen ingå, och hvilken derifrån borde befrias, utläto sig Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse till Kongl. Majit af den 17 December 1823, bland annat 1 ”Vidare och i betraktande deraf, alt, efter hvad Statssamt Allm. Besv.- och Ehon.-U(sköttens Betänkande, N:o 84. r) Iivacl, genom Rikets Ständers år 1810 fattade beslut, varit åsyftad t, extra voteringen endast borde träffa så kallad privilegierad jord, samt att derifrån således äfven böra skiljas alla hemman och lägenheter af kronoskatteoch frälse-natur, hvilka, enligt Författningarne, äro underkastade ständig rotering, anse Rikets Ständer &e. Sedan, till följd af denna Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, Kongl. Maj:t låtit den 20 December 182Ö utfärda Nådig Instruclion, hvarefter de tillförordnade Committerade, till förrättande af den beslutade extra roterings-jemkningen, hade sig att rätta; så afläto Rikets Ständer vid 182Q års Riksdag till Kongl. Maj:t en underdånig skrifvelse, deruti Rikets Ständer, i afseende å den ordinarie roterings-skyldighet, som Committerade föreslagit att utgöras af de hemman och lägenheter, hvilka, enligt sin natur, borde draga en slik tunga, anhållit, att, då, emot 73 och 80 §§.
Jag är förvissad, att, om man jeinför de enskiften, hvilka skett från 1803 till 1812, så äro de flere, än de som skett från 1812 lills nu. Jag tror Den 27 Augusti f. ni. n3 tror äfven, att om de, som skola enskiftas, få hjelp, hvilket redan är beslutadt, är det ej att befara, att oförmågan skall blifva så stor. -Jag förenar mig för öfrigt till alla delar med Herr Danckwardt deruti, att orden utan att bereda någons skada och förlust måtte utgå. Äfvensom jag lika med Grefve Spens anser orden i allmänhet böra uteslutas. Jag har varit tvekande, om jag skulle försvara den Författning, som utkom i8o3, emedan det synes vara någon rättvisa deruti, att uti andra provinser enskifte ej är så lätt, som i Skåne. Deremot är den verkställd äfven i Halland, der localen ej är så förmånlig, som i Skåne, och har det oaktadt der fortgått, derigenom att den, som begär enskifte skall erhålla det, men får flytta ut. Det medför visserligen stor kostnad, och, då han underkastar sig den, finnér jag ej något skäl, hvarföre han ej skulle få den rättigheten. Det är alltid en förmån att få sina ägor i ett skifte, men såsom denna §. nu är sammanfattad, är det min öfvertygelse, att enskiftena ej komma att fortgå. Hvar och en skall finna, att det är bäst som nu är; till och med gode männen och ÄgodelningsRättens bepröfvanden skola blifva inverkade af considerationer. Det vore bäst, att behålla stadgandet sådant det var uti i8o3 års Författning. Friherre Sprengtporten, Jacob Wilhelm: Ehuru jag för min del skulle ansett lämp39 II. 8 Den 27 Augusti f. m. ligast, om correctivet emot skadliga skiften hade legat uti 12 Cap. 8 §., på sätt Utskotten Förra gången föreslog, finnér jag dock något vara bättre än intet, och det är ur detta skäl jag yrkar bifall å Utskottens förslag.
Ridd.-Ordn., beträffande tiden för andra anteckningen, samt om förändrade stadganden i afseende på Bänkmansoch Electors-valen. Ånyo föredrogs Ilr Skogmans, Carl David, d. 17 den - 8o Den ao Februari i c. ra. nes på bordet lagde motion, med förslag till Lag för enskilda banker. Hr Hammarhjelm, Carl Fredr., uppläste följande: Utan tvifvel skulle det vara gagneligt för Rikets myntreglering i det hela, för allmänna ordningen i penningeväsendet och för circulationen i orterna, om privata Bank-associatiouer kunde uppstå, de der småningom på sig skulle kunna transportera det bekymmer, som Riksbanken nu åligger, att förlägga näringarna och i åtskilliga vägar tillhandagå allmänheten med lån på kortare tid. Med tacksamhet har man således emottagit det förslag till en lag för privata Banker, som Hr Skogman behagat framställa, sedan den förra K. Förordningen af d. i4 Jan. 1824 synes innehålla flera brister; åsyftande Hr Skogmans lagproject att förekomma missbruk, att betrygga garantierna för innehafvare af Privatbankernas utgifna skuldförbindelser, samt att lenina säkerhet för delägarne i sådana inrättningar, att deras egendom och rätt äfvenväl måtte betryggas. Till alla delar förenar jag mig med de af Hr Skogman föreslagna försigtighetsmått, att nemi. i Lånebankerna delägarne böra ansvara en för alla och alla för en, samt i Sedelbankerna, att de ansvara med insatsen för alla utgifna förbindelser; att capitalteckningens belopp bör vara 3oo,000 R:dr, samt att £:del deraf bör vara deponerad under allmän vård uti godkända, räntebärande papper, innan octroy kan beviljas; att Sedelbankerna ej tillätes i sina valutor utlemna högre belopp, än hvartill deras fond, med afdrag af förenämnde 4:del, jemte deras säkra fordringar uppgår; att deras stater hvarje månad böra uppgifvas till StatsSecreteraren för Handelsoch FinanceÄrenderna, samt att K.
Den 5 Maji ungdom, sorn ämnas till Rättegångsverken, Sfi om D i visionerna utflyttas, torde slutligen tåla att nogare öfvervägas. Det är sannt : när endast tvä Hof-Rätter finnas i Riket, inställer sig vid hvardera ett stort antal ungdom ; men den uppehåller sig der blott en eller annan månad och ofta allenast några dagar , för att låta inskrifva sig i Hof-Rätteris Auscultants-längder. De fleste söka sedan sin utkomst annorstädes och hindras merändels af den stora aflägsenheten , att någonsin återkomma. Desse, som då vanligtvis stanna på landet, der de biträda vid Under-Domstolarne, användas till förvaltande af Domare-göromål, utan att Hof-Rätten ägt tillfälle att närmare lära känna dem. Några få åter qvarblifva inom sjelfva Hof-Rätten, för att förvärfva sig tour till de på stället varande sysslor bland betjeningen. Hos desse sednare, hvilka icke hufvudsakligen lagt hand vid sjelfva lagskipningen, urartar den skicklighet , som för dem är af nöden , till en viss inechanisk färdighet, då deremot hos de förra, som arbetat blott vid en eller annan UnderDomstol , begreppen alltid måste besväras af ett slags ensidighet, efter de speciella åsigter , som inom en sådan inskränktare krets varit gällande. Om nu i stället Hof Rätter funnos i flera landsorter , skulle icke allenast för den mindre bemedlade ungdomen lägenhet gifvas, att någon tid årligen uppehålla sig vid närmaste Hof Rätt, emellan det den biträdde vid Under-Domstolarne, hvarigenom, å ena sidan, all denna ungdom, efter inhämtad kunskap om Hof-Rättens arbetssätt, hade skicklighet till täflan om sysslorna bland dess Den 5 Maj. 81 dess betjening, samt å den andra, Hof-Rätteri ständigt agde kännedom om dugligheten hos dem, sorn voro .att använda till
Settna afgift upphör till hälften, bå ruftttingen uppfätteö, odt eger icte runt för ®äteö Se grälfe Dliföbaler ©erton ©fiHittgar fantt i .fjallaitb och Bohué Sätt Sre Uiifébaler (Elftra ffiUtttgar Banco, allt efter helt mantal, od) i lifa förhållanbe för ntittbre hemma ttöbel ar. $ör 9iå Säit, erläggeö ©jutton ©fidins gar SSauco för fnoarje tunna fmrbt forn af beraé åfatta ränta. §• 23. $ör be 5Poft D) töctotllntng af fierguierkeu, så ock af särskilda JHanufacturter, fabriker, tllcrk orl) Inrättningar samt orken på Ca ni) et. §. 24. Sif atla liebau attförba fantt attbra nteb bent jemförliga, men här ide upps tagna, 28erf, hwilfa nppffattaö, enligt föreffriften i 4:be art. af benna ©tabga, erlägged SSetoillnittg efter ettaljanba gruitb, font för annan egenbom, meb @it Dt:br för Sitfeitbe af toärbet, od) i famina förhållanbe för ett ntiitbre, nemligen: Dfluubtuf, Slnfarfntibeit, äBccfbruf, ^Bergémattehantrar, SBcrlinerblåtts^abrifcr, JBlccfs od) ^piåthantrar, 5Bli)harh Öfriga 2Öerf od) inrättningar, forn titt beffaffenfet, röretfe od) infontft äro ffitjaftige från be förra, utgöra SSettåttning efter fötjanbe gntnber: 5lf? Olibra Slaten Srebje b:o £>e, font ettbaft förrätta raffinering, eivo från Semidning fria. $af)Itt ©rufmor: $jerbe|)artd