Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ungekarnes och plantornas antal är högst olika å olika delar inom planteringen, beroende af kultursättet och åldern, så att äldre bestånd finnas, som icke äga öfver 100 stammar på qvadratref, då deremot de yngre plantorna, uppdragna efter så kallad bredsådd, torde uppgå till 5 å 6,000 och derutöfver på qvadratref. Tjenstepersonalen utgöres af en förvaltare, t.vå kronojägare, en planteringsoch stalldräng, två grindvaktare samt en föreståndarinna för silkesodlingen, anställd af Sällskapet för inhemsk silkesodling. Arealen af skogarne å boställens, kyrkors m. fl. allmänna inrättningars jord kan icke ens approxima o tivt uppgifvas. Åtskilliga boställsskogar äro visserligen afmätta och till trakthuggning indelta, men dessa äro i förhållande till de öfriga ganska få. Afverkningssättet är i allmänhet det af ålder vanliga, eller att skog fälles, der den af för behofvet passande beskaffenhet är närmast till hands. Det är till och med tvifvel underkastadt, huruvida de för trakthuggning fastställda hushållningsplaner noggrannt följas, helst behörig tillsyn derå icke kan af den fåtaliga skogsbetj eningen utöfvas. Hushållningen med de enskilda skogarne har länge varit på en ytterst låg ståndpunkt och icke heller under de senare åren betydligt höjt sig, oaktadt försök blifvit gjorda att förmå skogsägarne till iakttagande af ett bättre hushållningssätt. Hushållningssällskapet har dels för ett år antagit en i skogshushållning kunnig person, att kringresa i länet och kostnadsfritt meddela undervisning, råd och upplysningar i allt, hvad till nämnda hushållning hörer, och sedermera hafva med understöd af Hushållningssällskapet tvänne forstman blifvit inom länet anställda för att lemna biträde vid skogshushållningen, så att man deraf och af den bättre kunskap, som kan spridas genom en, likväl efter ifrågavarande periods slut, med understöd dels af stats medel och dels från Hushållningssällskapets kassa inrättad skogvaktare-skola vid Strömsbergs egendom i Tveta härad, kan hoppas, att ett bättre förhållande så småningom skall inträda.
Sedan, med anledning af Rikets Ständers vid sista riksdagen gjorda begäran om en närmare utredning i afseende på beloppet af det vederlag, som, i händelse den då ifrågaställa nedsättnirigen af salpeterhjelpen i de Småländska länen skulle beviljas, funnes böra tillkomma de personer och inrättningar, af hvilka anspråk derpå kunde framställas, Eders Kongl. Majit i nåder låtit från länen infordra de för ändamålet nödiga uppgifter, deraf sig visat, att omförmälda förändring i salpeterhjelpens utgörande skulle uti de i orten förlagde regementers och corpsers löning medföra följande minskning emot hittills i medeltal under åren 1842—1851 åtnjutna belopp, nemligen: vid Smålands Hussar-regemente: inom Kronobergs län (af 1453/s mantal) » Jönköpings d:o (af 142% d:o ) » Calmar d:o (af 72ls/24 d:o ) . 875: 7 762: 44 366: 25. 8. 11. 9. tillsammans (af 5607/i4 mantal) . 2,002: 30. 4. så har Eders Kongl. Maj:t, enär, vid den år 1853 skedda lönereglering för indelta arméen, salpeterhjelpens utgående med markegångs-förvandling i de Småländska länen beräknades bland de tillgångar, hvilka anslogos att framgent oförminskade till förenäinnda regementens och corpsers löning användas, under den 7 sistlidne Juli i nåder beslutit att, uti särskild nådig skrif Transport R:dr 22,490: 36 Kongl. Majlis Nåd. Prop. om Statsverket 1835. Transport R:dr 22,100: velse, af Rikets Ständer äska ett emot nyssnämnda summa svarande kontant anslag; och varder fördenskull omförmälda ersättningssumma, hvilken bör tilläggas kontanta anslaget för Kavallerioch Infanteri-regementena, här af mig upptagen med 5,833: 42. 4.
S, D. Upplästes och bifölls Expeditions-’ TJiskottes Utlåtande , N:o 46, angående väckt Motion , i afseende på formen för de reservationer, Som åtfölja Utskottens Betänkanden; i följd hvaraf Rikets Ständers samtlige Ut-, skott skulle genom Utdrag af Protocollet underrättas om det beslut, att, i stället för det från Betänkanden skiljaktiga meningar medelst bifogade Protocolls-Uldrag tillkännagifvas , hädanefter böra omedelbart efter Betänkandena utsättas endast ordet: reservation eller reservationer , der sådane äro anförde, sedan datum , i stället för inledning , och derefter sjelfva reservationsmeningen, / l4 Prat. Utdrag den 5 April 182g. Krån Hoglofl. Ridderskapet och Adeln. S, D. Remitterades till BevillningsUtskottet: Friherre Ridder stolpes, Fredrik, deri l dennes f. m. på bordet lagda Motion , innefattande hemställan, att Eevillnings-Utskottet måtte uppgöra grunder till nytt Taxeringsvärde å skattskyldige egendomar i Ri« ket rn. m. LagUtskottet: 1:0 Herr Ribbings, Arvid, den s sistlidne Mars e. m. på bordet lagda Motion om upphäfvande af Kongl. Brefvet den 17 October 1778, rörande, bland annat, förbud för Husbönder , Själasörjare och Föräldrar , att efterfråga en hafvande qvinnas tillstånd^ 2:0 Herr Rosenqvists, Fredr. Leonardi den 5o sistlidne Mars e. m. på bordet lagda Motion , angående en föreslagen ändring uti 17 Cap. 57 <§. Rättegångs-Balken; Prot. Utdrag den 3 April l8S9* i5 3:0 Grefve Horns, Claes Fredr, ilen 1 dennes f. ra. gjorda förslag till en Lag i afseende på de åhörare , hvilka komma att bivista Eiks-Ståndens öfverläggningar.
Då aftal om vexel bör, likasom andra lofliga aftal, grundas på de aftalandes fria vilja, måste det äfven på dem bero alt i omförmälda hänseende öfverenskomma. I denna frihet gör emedlertid denna §. ej någon inskränkning; — den liar blott till föremål alt meddela de nödvändiga vilkoren för en vexel. Att saknaden af uttryckliga bestämmelser i denna del skulle leda till den förmodan, att remittenlen vore oberättigad endossera vexeln, bar Ulskoltel destoinindre kunnat inse, som \ §. uttryckligen gifver rätt till öfverlåtelse, utan berörde vilkor. I allt fall lärer det böra till sällsynlheteina, alt vexel ulgifves till viss man ulan ordres. I Iskottet kan följaktligen lika litet erkänna någon ofullständighet härutinnan, som Utskottet kan medgifva, det vexel ovilkorligen hör innehålla alt valuta är bekommen. En föreskrift i denna del skulle, enligt Utskottets omdöme, hindra vexelröielsen, enär betalning för vexel, efter allmän sedvänjo, ej erlägges förr än några (lagar efter köpslutet, bvaremedlei lid köparen erhåller och begagnar vexeln, hvilket, derest nämnde anmärkning godkändes, ej vidare kunde ega rum.
Få år därefter, hösten 1797, kom en intagande, ung fransyska, m:lle Desirée Clary, till Rom för att tillbringa vintern hos sin svåger, Joseph Bonaparte, som efter freden i Tolentino blifvit republikens sändebud i Rom. Ingen I D U N — 2 — 1K99. Politik, trosnit och reslust hafva således under seklernas lopp fört fem svenska furstinnor till Romuli och S. Peters stad. Den sjätte, vår nuvarande kronprinsessa, har förts hit af helt andra skäl: tyvärr af hälsoskäl. H. k. h. k o m första gången hit i maj 1891, på återresan från Egypten, där hon tillbringat vintern, men hon stannade då blott ett par dagar i R o m. Lika kort blef uppehållet följande år, äfven då på återfärden från Egypten. Ar 1893 k o m h. k. h. hit i mars och stannade då, efter några veckors uppehåll i Amalfl, en hel månad i R o m. Det var de glada förhoppningarnas tid, då man trodde en stadig bättrirjg hafva inträdt. Det var också den period i kronprinsessans vistelse, då hon ägde mest krafter att visa sig ute. I slutet af april firade det italienska konungaparet sitt silfverbröllop med en serie af lysande högtidligheter, hvilka bevistades af en mängd furstliga gäster med tyske kejsaren i spetsen. Den vackraste festen var en karusell eller tornering, som uppfördes på eftermiddagen den 25 april på Piazza di Siena i Villa Borghese, ett skådespel, som ställets naturliga skönhet lika mycket som den praktfulla uppsättningen gjorde till något i .sitt slag oöfverträffligt. Kronprinsessan åskådade torneringen från den kungliga tribunen, men därtill inskränkte sig hennes deltagande i högtidligheterna. Men ett annat år skulle hon bli starkare, och då. Detta då skulle likväl icke komma, tvärtom. Det följande året förde hit h. k. h. som en sjukling med nedsatta krafter, som ej fick KRONPRINSESSAN PÅ P R O M E N A D.
En riksdaler riksmynt och icke är på restlängd öfver oguldne stadsutskylder uppförd, ege att i alla kommunen rörande frågor, som icke angå val till sysslor och till ledamöter bland stadens äldste, å allmän rådstuga talan föra. De särskilda afgifter, som utgå för tillverkning eller försäljning af bränvin och andra brända eller destillerade drycker, äfvensom bevillning, hvilken pålagts utan hänsigt till motsvarig inkomst, berättiga ej till talan å allmän rådstuga. 27 § (§ 11). Vid omröstning å allmän rådstuga tillkomme den röstande en röst för hvarje honom påförd hel riksdalers bevillning. Ej må en person eller samfällighet rösta för mer än en tjugondedel af stadens hela röstetal efter röstlängden. 28 §. Uppstår fråga om uttaxering af bidrag som, enligt särskild författning eller för staden gällande beslut, bör utaf en eller flera af de i 78 § omförmälta olika beskattningsföremål utgå, då skola de, hvilka frågan ej rörer, från deltagande deri sig afhålla; och vare de deltagandes röster räknade efter den bevillning, som är lagd å den egendom eller inkomst, hvaraf bidraget utgöras bör. 29 § (§ 12). Enka, frånskiljd hustru eller ogift qvinna, som myndig är, ege att talan och rösträtt å allmän rådstuga utföra. Sådan rättighet utöfvas eljest: för omyndig af förmyndare, för aktiebolag af dess styrelse, för annat bolag af närvarande bolagsman samt för oskiftadt bo af delegarne eller den, som i boet sitter. Ej må för samfäld egendom mer än en person vid samma tillfälle föra talan. För egendom eller näring och rörelse, som under borgenärers förvaltning står, må ej röstas. 30 § (§ 13). Röstegande vare berättigad, att sin talan och rösträtt i allmän rådstuga genom fullmakt på annan röstegande öfverlåta. Fullmakten skall vara skrifven och underskrifven af utstäl - 193 laren oell med dennes sigill försedd, eller ock af utställaren underskrifven och med vittnens underskrift bestyrkt. Vid val må ej för frånvarande röstas. 31 §•
Jag har visserligen in genting emot om både Hr von Harlmansdorffs och andres yttranden få efterfölja remissen till Utsk., men jag anhåller, det K. o. Ad. ej mätte besluta, det de skola remissen åtfölja, emedan tiden, som åtgår för dessa yttrandens utskrifvande, naturligtvigtvis skulle göra alt den ifrågasatta motionen icke hunne så fort som verderborde komma Utsk. till handa, om de först skola bordläggas. Uppå härefter af Ef. Ex.. Hr Gr. o. Land tm, framställd® propos. biföll 15. o. Ad. alt remissen å Frill. Tersinedens motion linge åtföljas äfven af det yttrande i ämnet, som Hr von Hartmansdorff afgifvit efter det om samma remiss fattade beslut. Det lill justering uppläste prot.utdr. godkändes, sedan uti slutmeningen, i anledning af det nu fattade beslutet, ordet ”de” blifvit infördt i stället för ordet ”2:ne’V H. R. o. Ad. åtskildes kl. f«till 10 om aftonen. In fidem protoeolli, Albert Munck.. - fxf
3> @ CKioo* Thorsclagcn tlcii 22 Maj 1845. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 8 prot.utdr. för gårdagen.. Företogs till afgörande LagUtsk:s d. 20 och 21 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 122, i anledn. af gjorde anmärkmr vid Utsk:s betänk. N:o 87 öfver väckte motioner angtde concurslagstiflningen. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge nödigt att mer än slutet af detta utlåt, blefve uppläst. Hr von Hartmansdorff, A u g.: Detta utlåtande är nyss utdeladt, så alt jag åtminstone icke hunnit enskildt läsa det igenom. Jag anhåller derföre, alt det malle blifva offentligen uppläst.
Arfvode åt Utskottets Sekreterare 41. 11. Badstufva: om upphäfvande af stadgandet om byggande och underhållande af badstufva och mältehus å kronohemman och boställen 8. Broar: om ändring af gällande stadgandén i fråga om skyldighet att bygga och underhålla vägar och broar 6. Svar på äterremiss 33. Byggninga-Balken: angående ändring af 6 Kap. 3 § 18. Bönegudstjensterna i städerna: om förändrad anordning af desamma 31. Dagg: om afskafFande af straffarterna prygel och dagg 3. Bih. till R. St. Expedi tionens Nummer. Eder: om förändrade föreskrifter angående eder 23. Efterbildning af konstalster: lag angående i. Egors fredande mot skada af annans hemdjur 4. Expropriationslagen n. F. Fiskeri-stadgan: ändringar deri 10. Folkskolelärare: deras tillsättande 25. Svar på återremiss 37. : presterlig tjenstårsberäkning för lärare vid högre folkskola 30. Frejdebetyg: förändrade föreskrifter derom 39. — —- Svar på återremiss 40. Handels-Balken: upphäfvande af 2—7 Kapitlen 17. Inteckning: af afhandling, hvarigenom jord blifvit från hemman för alltid afsöndrad 32. Jordafsöndring. Se: Afsöndring. 11. Klockares tillsättande. Se: Folkskolelärare. — —- brefbärings-skyldighet 29. Klämtning: angående ändring af Kyrkolagens föreskrifter derom 9. — Svar på återremiss 21. Konstalster. Se: Efterbildning. Krigs-Hofrätten: angående dess indragning 13. Kungörande af stadgar å tingen Ig. Kungörelser: om deras uppläsande å predikstolarne 19. Kyrkobyggnads-skyldigheten, Se: Allmänna byggnader. 3 Fi. Legostadgan: ändringar, deri Lekmannaverksamheten: dess ordnande Lurendrejeri: ansvaret derför M. Mältehus. Se: | Badstufva. O. Orgelnister: deras tillsättande. Se: Folkskolelärare. 1».
a mycket mera räkkwis och billig, som säkerhet kör egendoms iesittning huswudsakeligen dcrpa beror; Men jag anser icke omöjeligt, att erna detta ändamål med bibehälland^ as den i förfaktmngarne söreffrifna ordning. — Jag wägar i följd af denna n6s Den ry Deceinber. min yttrade tanka, derför.: i ödmjukhet förestå föl, jandr: i:0 Art alla de bykSmäl, som ännu återstå till Utarbetande i Bytes>Conteirek, mä inom rwänne eiler högst frenne ar, fran denna Riksdags stut bliswa connnuniceraLe med deln, som i desta uvisier äga någon talan. 2!v Att cn p!Xscriptiolis rid nrsäkteS, inom fiwilken det aligaer Bvkcs-Contoirel anmanda ja mycken flik 06) arbetsamhet wro bykcsmalen, att de niöjeligen kunna medhinnas, att af Kongl. Kammar, Coliegio pröswas och lii! Kongl Majus Nådiga bifall undcrstästeg innan benna p Lfcnytions tid tiilända gär. Skulle Högloft. Rrbderlftapet och-Adeln finna, ott deli allmänna prTscriotioiiS lid af tro är, som är gällande enffiide persöner emellan, wore förläng anser jag minst hälben eller fern ar »jordras för detta arbelelö full» bördande. Men da alla de åtgärder som äro utom BykeS? Conlcnreis befattning, äfwen kiinna medföra dröjsmål och ändamäler dcrigenom förlelas, sä wäg.r jag än ytterligare förestå, att hov Kongl. Majit underdänig anhållan gorrö. im Akt
Liksom vildbrådets hela vigt och värde ligger i nöjet af jagten, så hade Alf nästan glömt, hvarför han ville fånga juden, under den ifver och det interesse, som hans många misslyckade bemödanden dervid och den lilla listiga mannens ständigt lyckade räddning uppväckt och stegrat. Nu hade han honom då verkligen fast och blef sjelf så förbluffad öfver sin framgång, att han i första häpenheten och glädjen knappt visste, hvad han skulle företaga med honom. — Ursäkta, min herre, ursäkta! — sade han så artigt och lugnt han förmådde, under det den förmente handelsexpediten ifrigt och med synbar förskräckelse sökte göra sig lös. — Jag har något mycket vigtigt att säga er. Denne hade imellertid blifvit alldeles blek och sökte med skallrande tänder och förtviflade åtbörder att komma ur sin rock och på detta sätt kunna befria sig. Alf fann, att det var omöjligt att qvarhålla honom med mindre än att fatta honom om lifvet och trycka honom i sin famn. Hela denna scen i den öppna dörren den sprattlande lilla juden och de förvånade källarkunderna, föreföll den liflige unge läkaren imellertid så löjlig, att han mot sin vilja brast ut i skratt, under det han alltjemt höll den motsträfvige juden tryckt till sitt hjerta. Den lilla svarta vaxdukspåse, som denne hållit under armen, hade imellertid fallit ned på golfvet, och hela dess innehåll, en hop askar, burkar och små paketer, som spredo en stark lukt omkring sig, rullade omkring öfver allt till deras egares ännu ytterligare vrede och fasa. — Men så lugna er då, min herre! Lugna er, för fan, jag ämnar icke äta upp hvarken er eller eder blanksmörja, — sade Alf, ännu skrattande, då han såg, att den arma varelsen var nära att svimma och nu hängde matt och slak som en våt handduk öfver hans armar. — Min herre, jag begriper icke, hvarför ni kommer och skrämmer lifvet ur den stackars karlen, — sade värden, som tillika med de öfriga i rummet kommit fram till dem och nu, med sin långsamma tyska godmodighet, sökte befria juden ifrån Alfs omfamning.
St. vid en föregtde riksdag fattat, och, om iakttagandet häraf är angeläget, är det i en fråga, sådan som den förevande, hvaruti, såsom jag förut yttrat och ännu en gång uprepar, Statsmakterne under loppet af 150 är varit af olika åsigter och ändteligen vid sisth riksdag stannat i ett gemensamt beslut. Hr Dalman: Jag har denna gång den lyckan att hufvudsakligen vara förekommen af Frih. Palmstjerna, som på ett klart Och öfverlygande sätt visat ihåligheten af Hr von Hartmansdorffs argumentation i denna fråga. Jag vill således icke vidare förlänga diskussionen. Jag önskar blott, i anledn. af Hr von Troils påstående, att frågan om de Halländske utsockne frälsehemmanens rotering varit ett trätofrö under loppet af 150 år, få erinra, att denna fråga, som afgjordes vid 1756 års riksdag, till Halländningarnes förmån, derefter hvilat uti 84 år eller intill 1840 års riksdag, då R. St. likaledes uttalade den åsigt, att dessa hemman icke voro underkastade rotering. Således hafva R. St. under loppet af 100 år 2:ne gånger förklarat, att ifrågavar:de hemman, icke böra roteras; men deremot endast en gång och det vid förra riksdagen genom omröstning i förstärkt Utsk. och emot de klaraste skäl och bevis ålagt hemmanen en sådan roteringsskyldighet. Under sådana förhållanden, synas mig R. St:s sisfnämda beslut skäligen böra och kunna underkastas en närmare revision, hvarföre jag förnyar min anhållan om återremiss af betänk. Hr Ekensteen, Joli. Fritz: Jag borde visserligen icke förlänga den långt utdragna diskussionen, men jag skall söka göra reda för skälen, på grund hvaraf jag hoppas erhålla R. o. Ad:s tillgift.
En annan följd af en sådan åtgärd skulle, enligt mitt förmenande, blifva att Riksbankens sedlar komme att helt och hållet utträngas af de enskilda bankernas; ty om ränterierna hafva skyldighet att insätta inflytande medel i de enskilda bankerna och dessa naturligtvis icke kunna vägra att mottaga sina egna sedlar, så är gifvet, att uppbördsmannen icke heller har orsak att vägra i uppbörd mottaga privatbankssedlar, äfven om lian dertill eljest icke skulle vara benägen. Väl emottagas redan nu privatbankssedlar ganska ofta i uppbörden; men sådant beror på uppbördsmannens förtroende till bankens soliditet, och deraf kan icke Statsverket tillskyndas någon förlust. Jag tror att man bör strängt hålla derpå, att Statsverkets penningeangelägenheter icke må sammanblandas med de enskilda bankernas alTärer. För icke lång tid tillbaka var frågan före om inrättandet af rikshypoteksbanken. Jag vidhöll då samma sats som nu, i det jag motsatte mig en sammanblandning, om hvilken jag förespådde att den icke skulle hvarken för det allmänna eller för delegarne i hvpoteksföreningarne blifva gagnelig. Det var att tala för döfva öron. Saken gick igenom, och för närvarande hörer man från liera håll uttalas den önskan, att lyckligt vore 0111 hypoteksföreningarne väl vore qvitt tvånget under hypoteksbanken. De äro emellertid bundna af de upptagna lånen, och en återgång är, åtminstone för närvarande, icke möjlig. Om den nu ifrågasatta förändringen med ränteriernas medel komme att ega rum, torde försigtigheten fordra, att restriktiva föreskrifter komma att meddelas för åstadkommande af en närmare kontroll öfver dessa banker. Derigenom blefve dessas rörelse besvärad, och de kunde då icke sköta sig så ledigt som hittills.
Sedan hertigen smekt och låtit smeka sig af barnet, lyftade han det sakta ur sitt knä, steg upp och gick häftigt fram och tillbaka på golfvet. – «Du ser så upprörd ut, Fredrik!« – mälte enkedrottningen – «har du något nytt obehag att förtälja om dina äldre herrar bröder?« – «Nej, nej, bästa mor!« – föll prinsessan i talet.– «Det är visst något annat, som ligger Fredrik på hjertat. Hans smäktande ögon tyda på ömmare orsaker. Är det icke sannt, min älskade vän?« – «Ja, Sophie! du har rätt, alltid rätt, när det rör hjertats hemligheter« – svarade hertigen –. «Jag är kär, jag är utom mig, jag är färdig till allt.« – «Sakta, sakta, käre son! En mor är väl icke någon passande förtrogen åt en förälskad yngling; men för ditt kön pläga dylika lidelser ej vara så farliga, dermed vill jag trösta dig.« – «Men den här lidelsen är lika litet af det vanliga slaget, som den engel, hvilken är dess föremål.« – «Törs jag fråga, hvad din engel heter?« – «Sophie, liksom du, och älskvärd som du, men deruti dig olik, att jag är henne likgiltigare, än allt annat här i verlden.« – «Denna gången är han riktigt kär, mamma,« – yttrade prinsessan, småleende, vändande sig till enkedrottningen. – «Han glömmer att säga tillnamnet och tror, att hela verlden skall ha reda på hvem hans «Sophie« är.« – «Sophie Fersen.« – «Sophie Fersen!« – utbrast enkedrottningen, återtagande hela sitt vanliga stolta allvar. – «Det var rätt illa. De der grillerna måste du slå ur hågen, min son.« – «Aldrig, min mor, aldrig! Och hvarföre kallas den renaste och våldsammaste böjelse «griller«, när det är fråga om Sophie Fersen, men ej om det gällt någon annan? Hvarföre skulle just hon vara sämre lottad, än någon annan?« – «Lidelsen förblindar dig, min son.
Från detta håll togs saken nyktrare och bedömdes sålunda: » Här var alldeles icke fråga om vare sig förtroende eller misstroende utan endast helt enkelt om en probabilitetskalkyl på ett fullkomligt ’ neutralt område. När andra kammaren lät beräkningen stanna vid den lägre siffran, så berodde det helt visst icke derpå, att kammaren höll denna för god, utan på den omständigheten, att K. M: t beaktat trafikstyrelsens framställning rörande de högre utgifter för inköp af ny materiel m. m., som året 1882 ansågs komma att bära i sitt sköte. På båda kamrarnes flertal torde väl äfven den framlagda tilläggsbevillningen hafva utöfvat ett mer eller mindre doldt inflytande, i det första kammaren gerna vill undgå denna, under det att andra kammaren icke är angelägen derom. » Hvad skall nu en menniska tänka? Dagens Nyheter,hvars regeringsvänliga tendens är alldeles omisskännelig, påstod, att regeringen vunnit en stor batalj, en lysande seger och Göteborgs Handelsoch Sjöfartstidning, hvars ministeri-ella tendenser äro icke mindre tydliga, tror och håller före, att det här helt enkelt gält » en probabilitetskalkyl på ett fullkomligt neutralt område ». Om vi skulle taga hans excellens statsministern till skiljedomare i detta svåra dilemma? Han bör väl såsom general en chef vara den mest kompetente att bedöma, om han och hans trupper vunnit någon af-görande seger eller om ingenting passerat — det bör så tyckas åtminstone. Granskar man hans uppträdande i frågan, så skall man finna, att detta alldeles icke påminte om en fältherre, den der tänkte vinna någon batalj, som kunde berättiga honom till ett triumftåg. Han stödde sig helt och hållet på de beräkningar, som trafikstyrelsen gjort, och det var denna beräkning, som godkändes. Det var icke heller just någon positiv ton herr statsministern anslog, då han angaf regeringens ställning till frågan såsom helt och hållet beroende af trafikstyrelsens beräkning, och han yttrade, att man väl icke kunde begära, att regeringen i detta fall borde hålla » kontraräkning med trafikstyrelsen ».