Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har hört, att 1798 års Författning, som skulle gifva-crediten lif, blifvit tili exempel så uttydd, att skuldsedel Ställd till viss man eller ordres och utöfver ett år gammal, förlorat sin lydelse och executiva rätt, till och med utgifvaren blifvit frikänd från förbindelsen att den inlösa af andra man , som dea innehaft. Den skonsamhet^ hvarmed BahkVutörer i allmänhet brhandlas, torde ej litet bidraga till den mängd Cessionsansöknifigar, hvaråf Tidningärne äro uppfyllde, deras långsamma slut, dels genom Domstolars, dels Syslomäns åtgärder, är ej till credit uppmuntrandej otn tidehvarfvets milda tänkesätt förtjenar bifall, månne de väl böra utsträckas ända till våda för allmänt väl? De till Cautionisters skydd varande Författningar äro i min tanka ej tillräckligen att låna ett namn och bedraga löhesmannen för dess tjenstaktighet, är ett brott, som ingeri lag bestraffar, likvisst gör så väl Lagen sorni publika inrättningar och enskildta crediten behofvet af löftesmän nödvändigt. Om uti ett sådant Författningarnes skick, penningbrist äger rum, är det \én naturlig följd, ej af egentlig brist på penningar, utan förnämligast på Credit. Att genom allvarsam Lag hvaf Och en sättes uti dea ovillkorliga nödvändighet, att 1/6 . Mars, säkert och snart uppgöra sin egen räkning, blir i alla hänseenden för samhället välgöran* dej det blir säkert den verksammaste, den naturligaste och billigaste Öfverflödsf örordning} hvarigenom sparsamhet skall återvinnas, det nära i själtåget varande förtroendet återfödas, och vinglerjet hämmas Allmänna välfärden fordrar allvarlighet uti botemedlet, och det synes mig att intet skäl bör kunna vara emot en ny Lag, som sätter alla förbindelser, så väl uti penning* transactionen, som annan handel, uti likhet med vexlar.
Med anledning af hvad i fråga om byggnadslånet blifvit anmärkt, anser sig Utskottet upplysningsvis böra erinra, att Kongl. Maj:t, i Dess nådiga proposition, föreslagit: att detta lån måtte beviljas ”under enahanda vilkor, som Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse af den 13 Juli 1848, fästat vid anvisandet af ett så beskaffad! lån åt staden Christianstad;” varande bland vilkoren för sistnämnde lån uttryckligen föreskrifvet, ”att låneunderstöd endast finge meddelas åt dem, som uppförde byggnader af sten eller af korsvirke med ifyldt brändt tegel och kalkrappning.” Enligt hvad Utskottet redan i det återremitterade utlåtandet yttrat, finner Utskottet icke skäl för Rikets Ständer att, vid föreskrifvandet af vilkoren för byggnads-lånet till staden Lidköping, medgifva en afvikelse från den, i afseende på dylika medels uteslutande användande till byggnader af sten eller annat icke 4 Stats-Utskottets Memorial, N:o 23i. eldfarligt ämne, under innevarande riksdag antagna samt äfven dessförinnan, vid beviljandet af enahanda lån åt städerna Wenersborg och Amål, tillämpade grundsats, helst några sådana skiljaktiga förhållanden, som skäligen kunde påkalla en dylik afvikelse för förstnämnde lån, icke ens blifvit uppgifna. I enlighet med Kongl. Maj:ts nådiga framställning, har Utskottet tillstyrkt, att ett lån å 18,333 Rdr 16 sk. måtte beviljas för den nya tomteregleringen inom Lidköpings gamla stad, för hvilket lån lindrigare betalningsvilkor, än den Kongl, propositionen innehåller, blifvit af Utskottet föreslagna; och då tvänne Riksstånd godkänt hvad Utskottet yttrat och hemställt samt inom de öfriga tvänne
Allmogen funnits beredvillig, att åtaga sig denna Domarebefattning, hvaremot, å andra, svårighet ofta yppats dervid. E. K. M. har derföre ansett något bestämdt stadgande härutinnan böra utfärdas, och af sådan anledning inhemtat underrättelse om hvad Lag-Committéen, uti dess Redaction till ny Rättegångs-Balk i Tvistemål, härom föreslagit; men som EK. M. funnit vissa omständigheter och det samband, som berörde Förslag eger med andra nödiga förändringar, icke ännu medgifva förslagets verkställande i hela dess vidd; så har E. K. M. emedlertid velat till antagande hos Riksens Ständer föreslå, att ofvannämnde Uapitel och §. må erhålla följande lydelse: ”Förste Domstol å Landet är Härads-Rätt; ”der dömer Häradshöfding med Tolf Bönder, ”sorn i Häradet bo, och dertill valde äro. De ”Tolf kallas Härads-Näinnd. Då ledigt rum i ”Nämnden fyllas skall, varde i d.en eller de ”Socknar, för hvilka ledigheten inträffat, val Underdåniga Skrifvelser. ”hållet af de derstädes bosatte Bönder, å dertill, ”fjorton dagar förut, utlyst Sockne-stämma. Ej ”må annan dertill väljas, än den, som är väl”frägdad och s5 år gammal; och den, som de ”fleste rosterne erhållit, vare såsom Nämndeman ”ansedd. Wid valet ege hvar Bonde lika röst, ”ehvad han större eller mindre hemman hafser. Uppstår fråga om den valdes behörighet, ”eller om valet rätteligen skett, gifve Härads”Hatten Utslag deröfver, och gånge det Utslag ”i verkställighet, ändå att klagan i högre Rätt ”före». Hen, sorn kallad varder, att i Rätten ''sitta, på sätt nu sagdt är, vare pligtig, att minst ’’a år den tjenst förrätta, der han ej från orten ”Hytter, eller eljest gitter visa sådane hinder, ”att Rätter, pröfvar skäligt honom dessförinnan .”entlediga.
Likaså verkade samhällstillståndet under medeltiden, att äfven den enskildes boning afstängde honom ifrån hans omgifning, och hvarje hus blef en fästning: då deremot nu hvar och en älskar ljus och utrymme. Då kunde tidens smak uti privatarkitekturen framträda endast i lösa, oväsendtliga prydnader; nu rådfrågas för hela byggnaden, jemte beqvämligheten, skönhetssinnet. Hvartill då nu dessa kyrkor, härmningar af den götiska stilen, som genom sin litenhet och halfhet sjelfva bevisa, att de äro en blott lek, och att den anda är borta, hvilken icke skydde ansträngning och uppoffringar, för att gifva sådana verk den storhet och det majestät, dem tillhörer. I München ser man flera sådana härmningsförsök. Att de uppbyggas för den katolska församlingens bruk, deruti kan man dock ännu ana någon mening; men hvad skall en protestantisk församling med en sådan kyrka? I Köln eller München kan man ännu veta, hvartill den tjenar, men i Berlin borde ändamålet vara afficheradt utanpå huset. Dock är numera den katolska gudstjensten så en blott ceremoni, och de, som deri deltaga, äro vanligen så glada verldsbarn, att äfven för dem hela den götiska arkitekturen är en storhet utan betydelse. Tyskarne prisa företaget af Kölnerdômens uppbyggande, emedan det blir ett nationalverk. Men det är ej minnesvårdar i sten, utan i samtidens och framtidens historia, som för närvarande äro tyska nationens första behof. Vistas man i Köln öfver en söndag, så har man lättare tillfälle att bese dess kyrkor. Då kan man äfven utan betalning beskåda domens skatter och det Wallraffska museum, af hvilka de förra eljest betalas med 2 Th. Pr. Utom den verldsbekanta dombilden, den likaså berömda Petri korsfästelse af Rubens i Peterskyrkan, samt en altartafla af Dürer i St. Mariæ im Kapitol, innehålla mig veterligen kyrkorna inga större mästarverk. Dock finnas i den vackra Apostlakyrkan taflor af Hårleman, Pottgiesser och Engelberg, värda att ses.
Wallinder bjöd henne armen, och lätt sväfvade hon vid hans sida ut genom porten, nedåt den lilla allén, vänligt nickande åt mamma och pappa, hvilka sutto qvar på förstuguqvisten, och leende blickade efter det unga, vackra paret, som snart försvann bakom vägens krökning. ”Han är för hygglig, den magistern,” sade fru Borgensköld till sin man. ”Vet du, om han tagit pastoralexamen, min vän; ty jag anser för afgjordt, att en man med hans bildning och kunskaper icke vill gräfva sig ned som komminister?” ”Som du säger, min vän, han vill visst icke bli komminister; och hvad pastoralexamen beträffar, så tog han den i vintras, och det tros allmänt, att han får kallelse till B–by pastorat, när pastorn dör; ty Wallinder har icke allenast alla ståndspersonerna på sin sida, utan äfven hela allmogen.” ”Ja, det är icke underligt,” menade fru Borgensköld. ”Han har ett så intagande sätt med alla, att han nödvändigt måste vara omtyckt. Men är prosten mycket gammal? Han torde kanhända lefva i många år ännu?” ”Det är visst möjligt, min gumma,” svarade löjtnant Borgensköld, som icke alltid kunde följa sin hustrus tankegång. ”Det är visst möjligt; men han är mycket gammal, och dertill sjuklig och blind. Men hvarföre interesserar du dig så mycket derföre, kära Elisabeth? Jag menar du frågade mig om detsamma i går?” ”Åh nej, det var något helt annat jag då talade om. Såsom grannar kan det ju vara roligt att fråga efter ett och annat. Har du hört, om magister Wallinder är förlofvad? Men det kan du väl icke känna.” ”Jo, min vän, jag känner ganska väl, att han icke är det; ty jag vet, att patron S** på Skallerbo har, såsom ordspråket säger, arbetat med både händer och fötter, för att få honom till måg; men deraf blef ingenting, ty Wallinder är i vissa fall så styf och stel som en häst. Man får honom icke dit han ej sjelf vill gå.”
Jo käre frw, thz bäre wäll åt Hadhe i een troghen amma fått, Som thz och kunde hålla hemligh Och ther till wore mz barnet reenligh. Sostrata. Medh min barnss börd ey länge skal töffwa, Thed skalt tu wel siälff få pröffwa. När min man i affton faar bort Will iagh thz beställa fort. Allenast gör tu migh gott biståndh På mitt löffte iagh räcker tigh handh. Thorela. Ja kiära frw, edher begäran skall skee, Som i siälff medh öghon skolen see. Gudh giffwe iagh måtte aff edher få weeta Huadh ungerswän i migh willen vpleeta, Ther aff iagh tå strax fingo godh tröst Och een hiertanss lijsa i mitt bryst. Sostrata. Ästu ey galen som man will haffwa strax! Thz är doch nu ey än så dagz. Tu måste ärendet först beställa Som iagh tigh nu will befälla. Thorela. Min kiära fru, huad i migh willen Skal alt warda bestält medh snille. Bär Barnet till Aldelam hädan Thet skall hooss henne wara medhan. Hon skal thz till morgonss giffwa dija Och i all måtto stilla tiya. Jach will gåå heem, beställ tu wäll Tu skalt få een vngerswän snäll. Thorela. Thz i migh loffwadhe och dogher, Doch gärna iagh först mannen tagher Then iagh så länghe haffwer åstundat. Jagh haffwer thz nu alt begrundat Huadh wij skulle haffwa för samman gång, Måtte wij leffwa i åren mång. Aldela loffwar thz skall warda färdight Som i aff henne haffwen begäret. Sostrata. Så wele wij nu i huset ingåå Och mins mans affärd skynna på. Actus II. SARDELIUS. SOSTRATA. THORELA. Sardelius. Min kiäre hustru tijdhen är endh Som migh konungen haffwer bestämdh.
Dessutom har jag ansett, alt Bankerne bort förklaras skyldiga, alt med klingande mynt inlösa sina sedlar, efter en viss tids förlopp (t. ex. från och med år 1843), derest icke Kongl. Maj:t och Rikets Ständer skulle dessförinnan finna skäl annorlunda förordna. Den tidepunkt torde åtminstone böra förberedas, då icke all penningerörelse och all contant förmögenhet inom Svea Rike uteslutande skall bestämmas af silfvermassan uti hvalfvén af Rikets Ständers Bank. Vigten af de mångfaldiga, både politiska och financiela skäl, som tala för en förändring uti nuvarande förhållanden i detta afseende, lär icke kunna af någon med skäl bestridas. — Beträffande beloppen af grundfouderae och acfiesummorna, så hade jag önskat, att Utskotten, i högre grad än Lagförslaget ådagalägger, erkännt den vida öfvervägande nyttan och fördelen för landet af några få stora och solida Bank-inrättningar, i jemförelse med flera mindre betydliga Banker. Slutligen får jag förklara, att jag, för min del, anser det af Herr Grefve Frölich, uti dess reservation, framställda förslag till Lag för enskilda Banker i de flesta full ega ett afgjordt företräde framför det Lagförslag Utskottens Betänkande innehåller. Jag är derföre äfven benägen, att med min röst understödja förstnämnde förslag, sedan detsamma undergått några förändringar i vissa delar. Efter dessa förändringars iakttagande, i afseende hvarpå jag får åberopa dels mitt nu afgifna yttrande och'dels Iierrar Hessles oeh Sahlins reservationer, deruti jag jemväl instämmer, torde detta Lagförslag, såsom det ändamåls - 28 Hor till Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande N o 4- enligaste, som under nuvarande förhållanden sannolikt kan åstadkommas, både kunna och böra af Konung och Ständer antagas.” Herr Nordenankar: ”Vid den omarbetning, som Lagförslaget rö rande enskilda Banker nu undergått, har det ovanliga förhållande inträffat, att en del af de förenade Utskottens Ledamöter redan i början skiljt sig ifrån majoriteten, för att förena sig om ett serskildt Lagförslag och dermed ingå till Rikets Ständer.
Åtskilliga sådana hafva också blifvit inom Stats-LTtsk:t yrkade och åvägabragte, just till följd af det ökade anslag å lista hufvud-titeln, K. M. äskat. Skulle R. o. Ad. nu besluta till denna hufvud-titel anvisa ytterligare medel utöfver den redan beviljade millionen, måste sannolikt ytterligare afprutningar göras. Ropen på propos. förnyades. Gr. Mörner: Det är endast i afseende å den beräkning, Frih. af Ugglas nyss framställt, som jag vill yttra några ord. Om man nemligen till dessa 800,000 rdr lägger den ifrågaslällde årliga förhöjningen, 170,000 rdr, uppgår beloppet till 970,000 rdr; och då man val måste antaga att någon ränta tillkommer å den befintlige bristen, så antager jag att den upplöpande räntan ungefärligen kan betäckas med de uti millionen resterande 30,000 rdrna. Der har man således användning för hela millionen. För att komma till den så mycket omordade tillökningen, måste man verkligen vara en skicklig räknemästare. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att under densamma hade yrkanden blifvit framställda endast i afseende å det ordinarie anslaget till K. M:s hofhållning, hvars förhöjning Utskit i den första punkten af Utlåtit Nio 65 afstyrkt, och hvilket anslag, enligt 6:te punkten i Utlåtit Nio 38, skulle under nästa statsregleririgsperiod utgå med samma belopp som hittills, eller 630,000 rdr; och hade uti ifrågavide hänseende yrkats dels bifall till Utskits hemställan och dels att R. o. Ad., med afslag derå, skulle bevilja en årlig förhöjning af 170,000 rdr i anslaget till Iv. M:s hofhållning, så att detsamma komrne att utgöra 800,000 rdr; med anledning hvaraf frågan om merberörde anslags belopp och den öfriga, utan anmärkning lemnade, delen af 6:te punkten i Utlåtit Nio 38 komme att göras till föremål för särskilda proposir.
Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. punkten, med den förändring att sednare delen af första mom:t kommer att lyda sålunda: »3:dje graden: Kamererare; 4:de graden: Kommissarier, Banko-sekreteraren och Advokatfiskal eller Ombudsmannen».» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 7. Nej — 27. 38 Den 12 A agus ti f. m. Hr Nordenfelt: Då den 9:de punkten, som nu följer, innehåller nästan detsamma, som förekommer i den 12:te, hemställer jag, om icke behandlingen af denna punkt måtte uppskjutas till näst efter föredragningen af den 12:te. Sedan B. o. Ad. härtill lemnat bifall, föredrogs 10:de punkten. Bifölls. ll:te punkten. Bifölls. 12:te punkten. Hr Nordenfelt: Till följd af B. o. Ad:s förut fattade beslut ang:de Advokatfiskal, torde denna punkt, der 3:dje klassens tjenstemän stå uppräknade, böra återremitteras. Hr Cederschjöld: Banko-Utsk:t har i afseende å de nuv:de Kassörerne gjort en framställning, som icke synes öfverensstämmande med rättvisan. Att vara Kassör inom hanken måtte vara en olidlig befattning, som utsliter kroppen. Den måtte också medföra förlust, då missräkningar ofia kunna inträffa. Billigheten svnes derföre fordra, att de nuv:de Kassörerne komma i åtnjutande af samma löneförhöjning, som öfrige tjenstemän inom banken, och hemställer jag derföre att denna punkt måtte återremitteras. Hr Nordenfelt: Banko-Utsk:t har föreslagit denna nedflyttning af Kassörerne i en lägre tjenstegrad, för att få yngre tjenstemän, men har på samma gång, genom höjande af missräkningspenningarne, ställt dem i paritet med tjenstemännen i högre graden. Det är således ingen effektiv nedsättning, ty de nuv:de Kassörerne hafva högre lön genom sin högre tjenstegrad, men mindre missräkningspenningar.
Under den discussion, som i gårdagens plenum egde rum i anledn. af Frih. Raabs motion, förekom det mig, som R. o. Ad:s vid tillfället närvar:de ledamöter icke voro ense om huruvida med motionen afsågs att R. o. Ad. skulle fatta ett för framtiden bindande beslut af bifall eller afslag till de grunder för en blifvande valordning, som kunde af Riddarh.Utsk. upställas, eller om meningen endast valden, att Utsk:s förslag väl skulle blifva föremål för öfverläggning inom R. o. Ad. men icke för något beslut. Det syntes mig i förra fallet dels sorn, om den tid, som af motionären blifvit R. o. Ad. och dess Utsk. medgifven, vore alltför kort för att man skulle kunna ega alt förvänta ett moget beslut i ämnet, dels som, om de grunder, hvilka Riddarh.Utsk. komme att framlägga, icke kunde af R. o. Ad. till rigtigheten pröfvas, utan att R. o. Ad. tillika fick kännedom om det sätt, hvarpå dessa grunder skulle tillämpas och att derförutan Utsk:s förslag endast skulle blifva ett tvisteämne inom R. o. Ad., hvilket vore deslomera onödigt som vi af tvisteämnen hafva nog ändock. Uti båda fallen skulle R. o. Ad. i min tanka, efter det prejudikat, som vid denna Riksdag förut blifvit gifvet, komma att. vägra remiss på motionen. Efter närmare öfvervägande af denna fråga, än som kunde ega rum under discussionen i går, har jag trott mig böra antaga, att R. o. Ad. uti en fråga af så stor vigt, som den om det sätt, hvarpå R. o. Ad. skulle representeras, icke nu kan fatta något bestämdt beslut och att således den enda följd man hade att motse af motionen vore att hos R. o. Ad. skulle upstå en lång och ändamålslös discussion i ämnet. Vid sådant förhållande och dä deremot, utom motionären sjelf, åtskilliga andra ansedde ledamöter af R. o. Ad. ansett att åtskilligt godt skulle med motionen kunna vinnas, vill jag icke vidare förfäkta min mening utan förklarar, att jag icke sätter mig emot remiss af motionen.
Guld men vigten antecknas i Journalen , Arbetadt af alla namn och slag ej specificerad t W. „ Aurura musivum, Unsen eller PouderGuld W „ Bole se Litt B, Guld, Guldspinn se Guldtråd under Litt. T. o Tyger . se väfnad af siden Gummi af alla namn och slag ej specificerade Gräs och Rötter alla slag W Grönsaker W Guitarre se Instrumenter Musicaliska Gäss, insyltade och rökta W. H. ■ Hackelse-Machiner W. Proc. Froc. Half-Sidentyger se väfnad af siden Halm W. 50 1 Hampa „ Pass 20 1 „ „ Credit upplag 20 $&■ i Handskar, Mans oell Qvinns af alla slag W. 5° t Handtverkeri, Fabriks och och andra Slöjdevaror, heleller lialffärdiga af alla namn och slag , i denna Taxa ej specificerade W. 50 1 Hartz 50 1 Hattar, Italienska Strå W. 25 „ Alla andra slag W. 50 1 Honung 25 1 Horn „ oarbetadt 10 5 „ arbetadt, mer eller mindre, alla slag ej specificerade W. 25 1 , Elys och Lyckt W lo Hjort a o 9 Inkom Utgå- Tranmande ende sito TuJJTuliTul JHorn Proc. Proc. Proc. „ Hjort W. 15 1 Hudar, som icke inbegripas under Pälsverk, rå och oberedda, alla slag W. l 20 „ beredde se Läder Humla 2 0 1 , Creditupplag 500 SH 1 Husblåss se Lim Hummer W. 50 1 Husgerådssaker alla slag W. 50 1 Hval rot 10 Hållrot eller Aristolochia 10 Hår „ Caméloch Angoriskt Get-hår 1 1 , Har och Canin 5 1 , Häst, eller Tagel 1 5 1 „ Mennisko15 1 „ Allt annat ej specificeradt W. 15 1 , Bäfver eller Castor 1 5 Hårduk och Hårvafnad se Väfnad Hårnålar se Nålar •
Sökt men afstyrkt befrielse för Vestmanlands Regemente från arbete vid Götha Canal. 4:0 Yrkad rättighet att å Marknaderna i Riket få på den utsatta Marknadsdagen köpa och säl* ja lofgifna producter, sorn af Landttnannen sjelf för - 68 Fröt. Utdrag d. 27 Jan. i§i8. förfärdigas , utan att afbida Marknadens kungörande genom trumslag. j,:o Stämpling och uppmätning af Bränn-] vins-iillverkningsredskap. StatsUtskottets, angående 1:0 Det förslag att Allmänna Brandförsä-3 kringsinrättningen ställes under tillsyn af Rikets Ständers Fullmäktige i Banken och Riks^' gäldsContoiref. 2:0 Ministern Herr C. Lagersvärds pretenderade fordran, härrörande frän andelar uti Riks-; gäldsContoirets fordna Lån i Genua. 3:0 Uppskof med redovisningen af Kronouppbörden. 4:0 Förhållandet med Löfås Silfververk. 5:0 Yrkadt åtal af Vederbörandes försummelse, att insända de för RiksHufvudbokens uppgörande anbefallde Omslut. 6:0 Begärdt anslag af Statens medel till underhållande af Policelnrättningen i Götheborg. 7:0 Understöd af allmänna medel till Kyrkooch Prestegårds-byggnad i Neder Torneå Församling. 8lo HäradsSkrifvaren Rydströms Pension. 9:0 Tullgarns Kungsgårds öfverlemnande till Hans Kongl. Höghet Prins Oscar. 10:0 Sökt förbättring i aflöningsvillkoren för KrigsRevisionsBetjeningen i Kongl. KammarRätten. Illo Utbetalning af innestående Pension för KronoFogden Vestberg. 12:0 Tillökte Compagnie-mötesplatser för Blekinge Läns Båtsmans-indelning. 13:0 Prof. Utdrag d. 27 Jan. 1818* 69 13:0
I afseende på det i 5:te punkten omnämnde anslag för Kongl. Ilofstallets utfodring beslöts, alt det oförändradi skall förblifva detsamma, sora hittills, och utgå, i enlighet med hvad derom vid sista Riksdagen beslöts; 5:o Så väl de för de Kongl. Slotten föreslagna anslags-summor, sora Utskottets förslag om deras fördelning på de tvänne olika afdelningarne, biföllos, hvaremot det, som i öfrigt i afseende på de Kongl. Slottens förvaltning och inseendet deröfver blifvit hemstäldt, blef af Ridderskapet och Adeln afslaget; 6:0 Indelningar och spanmål in natura under denna Titel bestämdes till samma belopp, som senaste Ständers Riks-stat upptager. Den lOoch 11 Au g. 1840. S. D. Då nu ånyo föredrogos Stats-Utskottets Utlåtanden N:o 40, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Andra Hufvud-Titel och N:o 193, i anledning af återremiss å nämnde Utlåtande N:o 40, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: Ingressen. Yttrandet i Utlåtandet N:o 193, angående ett af Utskottet afgifvande förslag till sådan förändring af Hufvud-Titlarna, att en serskild Titel må för hvarje Departement blifva upprättad, godkändes. l:sta punkten. Rikets högsta Embeten Och Allmänna Ärendenas Beredning. Sedan Ridderskapet och Adeln, i anledning af andra från Stats-Utskoltet inkomna Utlåtanden, redan fattat sina beslut, rörande allöningen för Stats-MiniMxarne, Stats-Råden och ett Justitias-Råd, äfvensom i frågan om fortfarande af Rikets Allmänna Ärenders Beredning, återstod nu endast att bestämma beloppet af lönerna förde öfrige 11 Justitiae-Råden; för hvilka anslaget bestämdes till samma belopp, som hittills, eller tillsammans till 44,000 R:dr Banco. 2:dra punkten. Kongl. Maj:ts Nedre Just i tiaj-Re vision.
Vill inmutaren, efter dol gruf-arbetet blifvit börjadt, men före ulmåls-läggningen, sin gruf-anläggning öfvergifva och nedlägga, gifve det så väl egaren, som innehafvaren af jorden bevisligen tillkänna, och vare sedan ej skyldig att för längre tid, än det då löpande året, betala afgift för den mark, han begagnat; godtgöre dock den skada derå, som för framtiden kan hafva uppkommit, efter thy i 12 § sagdt är. Öfvergifves gruf-anläggningen ulan sådant tillkännagifvande, då må jord egaren eller den hans rätt innehar, när han vill, efter det arbetet blifvit nedlagdt, åter sätta sig i besittning af den till !j|| gruf-anläggningen begagnade marken och utsöka den för dess försämring honom tillkommande skade-ersättning; hvaremellerlid inmutaren, tilldess denna ersättning blifvit erlagd, fortfarande skall ansvara för fulla beloppet af den årliga afgift, som för markens begagnande varit bestämd. 4 Kap. Om jordegare-andelen i grufvor. § 18. Jordegaren vare i allmänhet berättigad, att, till hälften med inmutaren, i grufarbetet och den deraf fallande vinsten deltaga; men vid inmutning af grufvoeller Bih. lill R. St. Prot. 1853 & 1854. 7 Sami. 2 Afd. 14 Haft. 2 10 Lagsamt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, M 28. slagg-varp, är jordegare-andelen till Yt-del inskränkt, och öfriga %-delar tillhöra inmutaren. § 19. Då inmutning sker å jord, som står under Kronans omedelbara förvaltning, eller å allmänning, som tillhör Kronan eller utgör föremål för afvittring, skall jordegare-andelen hädanefter tillkomma inmutaren, och denne endast vara pligtig, att gifva ersättning för den mark, som till gruf-anläggningcn begagnas; öfver fullgörande hvaraf, så ock att säkerhet, der sådan erfordras, för ersättningen varder ställd, Yår Befallningshafvande eger hålla hand.