Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:ris 32 och 170 ) S. A. K. Sedan Rikets Sländer till jbröfning förehaft hvad deras till StatsBancooch Riksgälds-Verkens öfverseende valde Revisorer, uti afgifna Berättelser om den af dem åren i83o och i83a verkställda granskning af Stals-Verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1827, 1828, 1829 och i83o, i åtskilliga omständigheter anmärkt och hemställt, jemte hvad vederbörande Embets-Verk i afgifna utlåtanden andragit; hafva Rikets Ständeriattat följande beslut, hvilka de härmed få hos E. K. M. i underd. anmäla! 1:0 Revisorerne hafva uppgifvit, att E. K. M., genom Nådiga Bref af den 11 Januarii och 5 Julii 1827, af Gunst och Nåd befriat f. d. Majoren J. Uggla samt Öfverste-Lieutenanten och Riddaren El.
En temperatur mindre fuktig och kall än den, som förut herrskat der, omgaf mig nu, och säker att ändtligen komma upp i rummen igen, påskyndade jag mina steg, och kände snart mina utsträckta händer stöta emot en vägg, som tycktes vilja gifva vika för tryckningen; rädd att ännu en gång få göra ett, kanske mindre lyckligt salto mortale, än förra gången, stötte jag till väggen ännu en gång helt varsamt på samma ställe, en liten dörr gick upp, och – till min obeskrifliga förvåning – stod jag i samma lilla kabinett der jag sett den vansinnige inträda. Kl. kunde väl nu vara 4 på morgonen, och en svag och sparsam dager upplyste det lilla rummet; helt glad att vara tillbaka inne i huset igen, ansåg jag det omöjligt att icke nu, så snart det blef rigtigt dager, finna vägen till mina rum, och helt och hållet uttröttad, sömnig och förbråkad, kastade jag mig på den lilla soffan i alkoven för att invänta dagens inbrott, och somnade. Ehuru jag somnat tungt och hårdt, vaknade jag likväl snart, väckt af en elak dröm, som lät mig ännu en gång ramla utför, genom den försåtliga dörren. Det var ännu knappast dager, men jag reste mig likväl upp, besåg mitt ben, som fått en ansenlig skrapa, borstade smutsen och dammet af mina kläder och gick ut i galleriet, som vid dager var ett ganska vackert rum, prydt med präktiga bokskåp och marmorbilder. Jag hoppades att här finna någon dörr, som jag förbisett om natten, men förgäfves, och den långa korridoren, vid hvars slut jag visste löndörrn vara, var nu lika mörk som då. Jag hade intet medel att upplysa den, och efter flera timmars fruktlöst sökande att finna en utgång ur denna arrest, måste jag erkänna att intet annat medel fanns, än att genom rop och buller ådraga mig någons uppmärksamhet, som möjligtvis kunde höra och släppa mig ut; men, som sagdt, denna utväg föreföll mig obehaglig, och jag beslöt i stället att åtminstone tåligt vänta till qvällen, i hopp att den vansinnige skulle återkomma, då jag skulle kunna följa honom eller vid skenet ifrån hans ljus taga märke på den mystiska dörren i gången, hvilken tycktes vara den enda utgång ur denna fälla.
Först skall jag då yttra några ord öfver en annan form fråga, som uppstått under sjelfva discussionen ; det ar nemi. den, huruvida Landtm, kan eller bör afbryta en discussion derföre, att den synes vilja föra till ett grundlagsvidrigt beslut. Sådant kan icke ske. Först då propos. skall framställas, äger Landtm, gifva sin tanka tillkänna, och dessförinnan bör lian ieke med något yttrande influera på discussionen. Hr af Ekenstams begäran i detta afseende var således icke laglig. Jag öfvergår nu till den egentliga formfrågan och förklarar då, att jag anser det sätt, Utsk. iakttagit, att nemi. afklippa a:ne Stånds beslutande-rätt i saken, hafva varit fullkomligt olagligt, samt att jag är öfvertygad, att Hr Landtm, icke kan meddela propos. till bifall eller afslag å memor. Jag stödjer min mening på stadgandet i 3 mom. af 4g § ®aksd.- Ordn. Hr Cederschjöld, med hvilken jag i öfrigt så gerna delar tänkesätt, har visst inedgifvit, att ett Utsk. är skyldigt besvara hvarje återremiss; men han har sagt, att en annan praxis uppstått. Denna praxis har altså varit emot grundlagen; men den har dessutom icke varit iakttagen utom vid sådana tillfällen, då 3 Stånd fattat beslut i frågan, och ändring deri således icke kunnat äga rum. Hr Cederschjöld har sagt, att sådana frågor, hvilka kunna förfalla, skola det enligt 75 § Riksd.Ordn., då 2 Stånd deruti stadna emot 2. Men beslut skall då af alla 4 Stånden hafva blifvit fattadt; och jag hemställer, om en återremiss är ett beslut i sjelfva saken. Från denna position har Hr Cederschjöld sagt, att då återremiss af 2 Stånd skett, kunde dessa förena sig med dem, som definitivt beslutat; hvadan dessa beslut aldrig kunde blifva mindre, men väl mer än tillfyllestgörande.
Profpredikant, om rättighet för röstegande i konsistoriella pastorat och sacellanier att b. 9 Maj 9 Maj begära fjerde sådan — 7 2 7 — b. 9 Maj 9 Maj I anledning af skiljaktiga 2 Juni 31 Maj beslut 7 2 21 — 31 Maj 2 Juni Voteringsresultat — 7 1 62 — a. a. 16 Juni a.a. 15 Juni a.a. 16 Juni a.a. 16 Juni 109 39 Proposition, Kongl. Maj:ts, angående Statsverkets tillstånd och hehof 1 4 1 1 — a. a. 1 Nov. a. a. 4 Nov. a. a. 4 Nov. » angående oriktig remiss af en — 4 1 11 — 13 Dec. 9 Dec. 9 Dec. a. a. 6 Dec. Propositioner, Kongl. May.ts, till 1 Rikets Ständer .. — 1 — Prosttunna, angående anslag till sådan för Enviken, — 60 — E. t* £ jf § ^ crq g jä (-j T 00 5 Sr Q* c/j cc » k* CD 3 Z cäo Riks-Stånclens Beslut. HJ 0-1 ^ o OS C3 B CD 2 3* 2. *-i P as S w p. CD “ ■ O * 2. 5' K 5’ T* rö ft. Oj CD *D w cn D * dq' CD o Ridd o. PresteBorgare1 BondeN:o NToT Sid7 Adeli). | Ståndet. Ståndet. “NsT T Malingsbo och Ludvika nyi bildade pastorater i Stora Kopparbergs län 57 4 i 66 6 Prostetunna, angående anslag till sådan för Bodarne och Skagerhults socknar i Orebro län 58 4 i 66 6 » angående anslag till sådan \ för Ramsjö socken i HelSe Åttonde HufvudTiteln. singland 59 4 i 66 6 / » angående anslag till sådan för Borås stads samt Torpa 1 och Brämhults församlin1 gar i Elfsborgs län
För alt vederlägga Utsk:ns beräkning, att någon vinst icke skulle komma att upsla genom den förändring, att lill garnisonstjenstgöring i Stockholm inkommendera indeldta trupper, har kostnaderna för underhållet af Stockholms garnison blifvit sammanförd med kostnaden för exercis-sqvadronerna. Jag tror detta icke vara riktigt, ty exercis-squadronerna bestrida ej någon garnisonstjenstgöring. Man måste i min tanke hålla sig endast till den summa, som utgör kostnaden för garnisons-ljenstgöringen, på sätt Utsk:n äfven hafva gjort. Utskm hafva dervid följt Hr Sliernsvärds egna siffer-upgifter och torde således icke i den delen af honom förtjena anmärkn:r. De betänkligheter som ur moralisk synpunkt, anförts emot indelta truppens tjenstgöring i hufvudstaden, har man sökt vederlägga medelst anförande af förhållandet med båtsmännen. Båtsmannens tjenstgöring har likväl hittills hufvudsakligen bestått uti att lemna på varfven erforderligt dagligt arbetsbiträde, och detta är något helt annat, än den vakt och exercis-tjenstgöring, som en i garnison varande trupp blir underkastad. Man har vidare talat om dyrheten af vår Svenska armée och till bevis deruppå anfört exempel, pä hvilka jag icke kan underlåta att fästa Ståndets upmärksamhet. Del har blifvit upgifvet, alt Förenade Staternas stående armée utgöra 10,000 och några hundra man, och alt den Svenska således skulle vara för talrik. Den Amerikanska arméen kostar emedlertid något öfver 10,000,000 dollars d. v. s. ungefärligen 40,000,000 r:dr i Svenskt mynt. Då nu den Svenska arméen med en styrka af 37,000 man kostar 6 å 7,000,000 r:dr om året, vågar jag då till Eder, Mine Hrr, öfverlemna att bedöma, huruvida man kan kalla den Svenska arméen dyr, och huruvida man biiliglvis kan säga att de hos oss erhållna resultaterna äro olyckliga.
Ytterligare Utlåtande, IV 2.‘S 1 i 5a — 1162, bgfll. af BrésteStåndet,-IX iI3ig, lagdt till Handiingarne äf BöndeSl&wdet, IX s 323, 'agill. af Adeln, IX "s §261, af BorgareStåtidef, IX s 336. ’* Memorial, nied förslag till VblnTingsPropositioner, IV 3, s 73, 73'ii 'bif. af 10 i46 BondeStåndet, IX s 546» af PresteStåndet, IX s .558. Dito om verkstäld votering, IV 3. s 173, 174» lagdt till Handlingarne afPresteStåndet, IX s 563, af BondeStåndet, IX s 569. Underd. Inteckning i jord och i fast egendom, angående ändring i Författningen om; Motioner, remitt. tiJl Lagutskottet, II s 1165, 1377. LagUtskottets Betänkande, YII 1. s s85 — 290, bif. af PresteStåndet, IX s 309, af BorgareStåndet IX s 313, återrem. af Adeln, IX s 319, af BondeStåndet, IX s 334. Ytterligare Utlåtande, YII 3. s 1275 —• 1293, bif. af PresteStåndet, IX s 1072, lagdt till Handlingarne af BorgareStåndet, IX s 1082, bif. af Adeln, IX s 1089, af BondeStåndet, IX s iio5. — angående ändring af 12 §. i Kongl. Förordningen den i3 Juli 1818, rörande; Motion, remitt. till Lagutskottet, II s n4o.
Ståndets ProtocollsUtdrag; och jag, som haft det förtroende ;itt af Heglofl. Oeconomie och BesvärsUtskottet vara en ledamot, han icke an* nät än högligen protestera emot dess innehåll, jemte vördsam anhållan att detta måtte j Ridderskapets och Adelns Protoeoli fä intagas. Friherre Hjerta, Lars: Jag instämmer till alla delar i hvad Herr Hert&rnhjelni yttrat, och lärer icke misstaga mig då jag tror att Ridderskapet och Adeln äfven delar samma tänkesätt. Hans Excellence, Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade?, att denna förklaring skulle upptagas i denna dagens Protoeoli. Justerades 5 §§:r af Riksdagsbeslutet. Justerades en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t om ailöning för StatsUtskottets betjening. Upplästes ett Memorial från Riddarhusutskott, af den 5 Augusti, hvaruti anmäles Utskottets åtgärder dels i afseende på reparation at åtskilliga Riddarhusets byggnader, dels i afseende på uthyrandet af Riddarhuset tillhöriga lägenheter. Uppå Den g Augusth Uppå af Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken gjord proposition bletvo RiddarhUsUtskottets åtgärder af Höglofl, Ridderskap pet och Adeln godkände. Justerades följande!' Utdrag af Protocoilet, hållet i Högloft Ridderskapets och Adelns Plenum* den 7 Augusti igif S, D. Efter föredragning af StatsUtSkottetS Utlåtande, a£ den 5 dennes, angående gjorda anmärkningar vid dess Betänkande i anledning af en af Friherre Stael von Holstein begärd upplysning om ett i Götha CanalDiscont insatt Öfverskott å Tullmedlen för år 18*3, fanr* Höglofl. Ridderskapet och Adeln någon åtgärd dervid icke äga rum, hvarför detsamma lades till Haödlingarna. Ut supra. justerades PlcniProtocolIen för den 23 öch 2?
VI håfve äfven i Nådér velat bifalla Interessenternes underdåniga anhä lan, .att Sjelfve å de nya Hemmanen få utsätta och lämpa Hemmantalet efter localen och hushållningen vid Verket; kommande, i anseende till de nya Hemmanens Skattläggning, hvilken efter Författningarne, jemförde med Ortens bruk och Skattlägiiings Methoden, bör verkställas, för öfrigt att iakttagas, att icke något Hemmanfår åsättas mindre grundränta, än som svarar emot det efter Tunnelands Talet belöpande Mantal, men att om något Hemmans-ägor efter upskattningen skul e utgöra en större grundränta än som svarade emot det efter Tunnelands-Talet upkommande Mantal, denna ränta dock bibehålies, i så måtto, att sedan Mantals-räntan efter det åsatte Mantalet är afsatt, allt det öfriga föres till Jordeboks räntan och i behörige Fersedlar efter Krono-värdie utsattes; Och hvad angår Jnteresseuternes underdåniga förbehåll, att de nya Hemmans-räntor måtte utsättas i sådana Persedlar, som i Orten äro vanlige, så kom - Stats-Ulskotte(g Betänkanden, 14^7 mer Ortens så kallade undervisning, att häruti! tjena till efterrättelse, dock så, att i fall någon af de deruti utsatte Persedlar, nu för tiden ej mera gifves eller i Orten är bruklig, och hvilken således hvarken kan in Natura praesteras eiler äga något gångbart värde, som vid Markegångs sättningar, kunde tjena till grund, en sådan, då ej må antagas utan andra verkeli* gen befintlige och iOrten brukelige Persedlar, gom efter Krono-värdie svara emot den upskatta3e räntan upföras. Fmpt den Interessenterne sålunda i Nåder beviljade rättighet att få indela Skogs-rymden till Hemman, äga VI och Kronan att upbära räntorne så val af de blifvande n^a Hemmanen, sorn af de inom och utom Helleforss Bistricten belägne samt förut af Interessenterne under Bergs-Frälse-frihet innehafde och redan Skattlagde
Innan tanken på jernväg hela linien emellan Stockholm och Malmö upstått eller hade utsigt, att komma till utförande, var det naturligt att man måste söka den kortaste förbindelsen ifrån Malmö till Wetterns södra ända, för att ändock, med tillhjelp af de inre vattenkommunikationerna, tillvägabringa en åtminstone större delen af året obehindrad förbindelse emellan hufvudstaden och de södra orterna. Nu mera inser dock hvar och en de vigtiga politiska och kommersiella skäl, som fordra 2:ne jernvägssträekniugar såsom egentliga hufvudbanor för landet söder om Mälaren och Wenern, nemligen från Stockholm till Götheborg och från Malmö till Stockholm. Härvid är det obestridligt en hufvudsak att söka anlägga dessa hufvudbanor så, att post och passagerare om möjligt kunna på en dag transporteras ej allenast emellan Stockholm och Götheborg utan ock emellan Stockholm och Malmö, hvaröfver den lätta kommunikationen med kontinenten är möjlig. Detta mål kan dock ej upnås, om man afviker från den rakaste rigtningen emellan ändpunkterna, som lokalen kan medgifva. Af komitéens Betide finner man att, enligt dess förslag och K. Mits derpå grundade Nåd. Propos., nämnde syftemål icke upfylles annorlunda än om de så kallade östra och södra stambanorne förenas vid Nässjö. Afståndet emellan Malmö och Stockholm blifver då det minsta, som lokala förhållanden medgifva. Med alside derpå grundade också 11. St:r vid sisth riksdag beslutet om vestra stambanans anläggning söder om Mälaren på det förhållande, att 12 mil derigenom blef\e gemensam väg för denna och den framdeles blifvande östra stambanan. På samma gång, som R. Stir fattade detta beslut, anslogos ock betydliga medel för nya undersökningar, i ändamål att derpå grunda ett framtida jernvägssystem, ehuru det vid förra riksdagen framstälda icke antogs för andra delar än sådana, hvartill anslag vid samma riksdag beviljades. Enahanda var förhållandet vid 1854 års riksdag, då E. Stix af Regeringen begärde ett system för statens jernvägar sig före - 362 Den 2a April e. m. lagdt; tanken derpå har således 2:ne föreg:de riksdagars auktoritet för sig och bör väl ej heller nu alldeles öfvergifvas.
De, som till en och samma bänk höra, träde inom skranket, när deras bänknummer uppropas, och hvar och en framlägge, vid upprop af dess namn, sin valeller voteringssedel på det pappersark, som hålles af en Ledamot vid bordet. §. 32 bifölls. §. 33 bifölls med den förändring, att i stället för orden: ”skall valet ske på det sammanlagda antalet ” borde införas följande: skall valet j med undantag af de fall, hvarom 35 stadgar, ske på det sammanlagde antalet. §. 34 godkändes med den förändring, att i stället för orden: ”Sedan Voteringseller Val-uppropet är slutadtjJ borde in - 23a Den 17 Augusti e. m. förås följande: Sedan Voteringseller Valuppropen är o slutade. §§. 35, 36, 37 och 38 biföllos. §. 3() skulle lyda sålunda: Främmande åhörare må, på sätt Ricici ersk a pet och Adeln derom särskilt beslutar, kunna bevista Ridderskapets och Adelns öfverlnggningar, sedan en Lag, i den ordning 87 §. RegeringsFormen fpreskrifver, blifvit utfärdad, angående de förbrytelser eller oordningar, som af åhörare kunna begås. §. 4° bifölls. §. 4i skulle erhålla följande lydelse: Yäckes fråga in Pleno om ändring uti denna Riddarhusordning, bör en sådan alltid remitteras lill RiddarhusUtskottet, som med sitt Betänkande deröfver lill Ridderskapet och Adeln inkommer. Beslutar Ridderskapet och Adeln i anledning deraf någon ändring eller tilläggning uti RiddarhusOrAningen, öfvei lemnäs samma beslut till Konungens Nådiga stadfästelse, och blifver, derest det oförändradt gillas, genast efter slutad Riksdag gällande. Skulle Konungen icke för godt finna, att förslaget i dess helhet gilla, utan förändringar eller tillägg i stället föreslå, äger Ridderskapet och Adeln, derest Ståndet icke Konungens Proposition antager, alt nytt förslag till Den 17 Augusti e. ro. al3 Konungen ingifva.
Men då det emellertid visat sig, att en vidsträcktare tydning af ifrågavarande stadgande varit antagen i alseende å uppbörden och redovisningen vid Carlsborg samt fängelserna å Norrmalm och Långholmen, och samma förhållande måhända egt ruui vid andra Kronans - Expeditions-Utskottets Förs/nu till anderd. Skrifvelse N:n 61. 121 nans magasiner, hade Revisorerne (minil sig föranlätne hemställa, del Rikets Ständer mätte hos E. K. M:t i underdånighet anhålla om utfärdande af den Nådiga förklaring, alt stadgandet uti 1 § 8 morn. af 1812 års afskrifnings-reglemente hör vid uppbördsförvaltningen å Kronans magasiner och sjukhus tillämpas och förslås pä samma sätt, sorn genom 111 § af 1841. års reglemente är i afseende a sjö-expeditioner föreskrifva!.
Gästgifvare, som icke, inom en månad frän det (axeringskomiléens förrättning blifvit alslulad, hos kommunalnämnden uppsagt den rätt till bränvinsulskänkning, som gästgifveriet åtföljer, vare underkastad den afgift, som bör under det nästföljande försäljnings-årel utgå för del kannetal. hvilket i nu stadgad ordning blifvit bestämdt. Der gäslgifverihållning är mellan lieie åboer fördelad, må utskänkningsrätlighel af dem icke samtidigt utöfvas, utan af hvardera endast under den tid lian gäslgifverihällningcn besörjer. Den, som vill sin andel i utskänkniugsrätligheten uppsäga, vare dertill berättigad, der uppsägning sker inom den lid, som i 3 moni. är bestämd. Har uppsägning skett, gånge afgift ut endast för den eller de åboers andel, hvilka vilja utskänkning fortfarande idka, och dellage i algi flen hvardera i förhållande till den tid, han ulskänkningsrälten i förening med gästgifverihållningen utöfvar. § 13. Öfver beslut, som taxeringskomité, jemlikt §§ 8 och 12, meddelar, i fråga om beräkning af det kannetal bränvin, för hvilket minuthandelseller utskänkningsafgift erläggas skall, eger så väl den skatlskvldige, som inom länet varande hushållningssällskap, stad, magistrat, socken eller kommunalnämnd alt bos pröfningskomité anföra besvär inom den tid och i den ordning, som för öfverklagande af laxeringskoinilés beslut i allmänhet äro bestämda: äfvensom pröfningskomité tillkommer alt, ehvad dylikt beslut blifvit öfverklagadl eller ej, deri vidtaga förändringar, som finnas skäliga; och må vidare klagan öfver pröfuingskomités beslut, i den ordning bevillningsförordningen i allmänhet bestämmer, fulllöljas af dem. hvilka öfver laxeringskoinilés beslut, enligt hvad bär o van sägs, ega besvär anföra. Ulan Expe ditions-Utskottets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 470.
Imellertid var och förblef denna föreskrift en död bokstaf, som hvarken Banco-Styrelse eller Ständer någonsin kunde våga att tillämpa; ty Banken var, på den» tiden likasom sedermera, en för Näringarna högst angelägen och ingalunda likgiltig tillflykt i Låneväg; och samma orsaker, som vålla ett starkare tillitande afBankens reela fond, nemligen: stagnation i fländel, och bristande afsättning på landets alster, medföra vanligen äfven bekymmer, förlägenhet och creditbrist för Näringarna, hvaraf då uppslår en lika omöjlighet för dem att afbörda gammal gäld, sorn att helt och hållet umbära nya lån-understöd, blott för deras bestånd och upprätthållande, äfven utan anspråk på förkofran och tillväxt. Men dessa, med flera, betänkliga olägenheter, kunna endast inses och erkännas, ej afhjelpas, så länge Banco-lån i allmänhet måste förblifva af den egna och förmonliga art, i afseende på ränteoch afbetalningsvilkor, att Skuldsedlars öfverlåtelse från Banken, på enskilda Penninge-egare, icke lättligen kan ega rum, som eljest, efter Utskottets åsigt,fskulle vara det bästa sätt, att, utan brytning och oreda, åstadkomma de förminskningar i Sedelmassan, som, för realisationens bestånd, tidtals kunde erfordras, och tillika dexr enklaste och nalurli - B anco-Vtskollets Utlåtande N.o 82. io3 gäste öfvergången till bildande al enskild credit. Hr Hjerta_, J. G., har anmärkt, alt det Förslag, angående Bankens rörelse i hela sin vidd, som Talaren afgifvit vid Riksdagens början, icke finnes al Utskottet ornnämndt och lill besvarande upptaget. Utskottet får, i anledning häraf, nämna, att, jemte det af Hr Hjerta uppgjorda och från Höglofl.
Försöket har i allo lyckats och kostnaden, som endast upgått till vid pass 14,000 R:dr b:ko, är icke heller så stor, att den afskräcker från företagets fullföljd. K. M. har äfven beslutat, att den påbörjade linien skall utsträckas öfver Westerås, Köping, Örebro, Mariestad, Lidköping och Wenersborg samt från sistnämnde stad dels öfver Götheborg lill Helsingborg och dels fram till Norrska gränsen för att möta telegraflinien från Christiania. Denna sträckning, hvilken antagits kosta omkring 220,000 R:dr b:kn, deruti inberäknad en undervatlens-linie emellan Helsingborg och Helsingör, torde erkännas såsom varande, åtminstone till en början, den vigtigaste, och då Ständerna ej anslagit några medel till ifrågavande kommunikationers inrättande, torde R. o. Ad. finna, att K. M. icke kunnat gå längre, än som skett. Då således anstalter redan äro vidtagna för tillvägabringande af elektrisk telegraflinie i den sträckning, jag nyss omnämnt, och då det dessutom uti planen ingår att framdeles utsträcka telegralinien från Upsala till Gefle, anser jag för min del, att det vöre öfverflödigt och till och med olämpligt, att Ständerne inginge till K. M. med några påminnelser derom att icke låta linien afstanna vid Upsala; och under den säkra förhoppning, att R. o. Ad. delar denna min mening, får jag hos Hr Gr. o. Landtm, vördsamt anhålla om propos. å bifall till ,Ekon.Utsk:s nu föredragna Betänk. Hr Adelborg, And. Otto: Anläggandet af denna första elektriska telegraflinie, som icke sträcker sig längre än till Upsala, Den 25 Januari. l!)l kan, såsom redan blifvit anmärkt, icke anses annorlunda än såsom ett försök, på hvilket man sedermera skulle grunda de vidare företagen i denna riktning. Afsigten har heller aldrig varit att låta telegraflinien stanna vid ofvannämnde stad, utan K. M. är ju fortfarande betänkt på att efter upgjordt system vidare fullfölja denna för hela landet högst vigtiga inrättning.
Uti denna inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckta motion har Matts Perhsson. från Stockholms län, anfört hurusom det synts honom vara mindre välbetänkt att, i en tid, då handel och näringar samt sjöfarten till den grad sorn nu vore nedtryckta, på sätt som skett, genom Kongl. Maj:ts nådiga Kungörelse af den 4 Maj 1858, med ungefärligen femtio procent höja såväl de vid nådiga Förordningen och Reglementet den 16 Maj 1827, angående lotsoch båk-inrättningarne i riket, fogade lots-taxor, som ock hittills utgående fyroch båk-afgifter; och vore dessutom, enligt motionärens förmenande, denna åtgärd stridande emot rikets grundlagar, der det heter ”att svenska folket eger sig sjelft beskatta”; föröfrigt hade detta sätt att söka upphjelpa lotsarnes inkomster, åtminstone för en del af deni, medfört allt annat än hvad dermed varit åsyftadt, hvilket lätteligen insåges om man betänkte att fartyg i allmänhet, då flera segelleder äro att välja på. söka den väg der minsta lotspenningarne kunna ifrågakomma, hvarigenom sådana missförhållanden visade sig, som t. ex. att, lotsarne vid Sandhamn och Arholma, der lotsfarvattnet till Stockholm är kortare än ifrån Landsort och Dalarö samt Söderarmen och Svenska Hagarne, kunde påräkna 3 å 4,000 R:dr årlig inkomst, medan deremot lotsarne vid de sistnämnde stationerna, i och för sin besvärliga och farliga tjenstgöring, knappast hade nödigt lifsuppehälle, utan nödgades söka det genom biförtjenst.