Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1331] Emil Söderström och Alma Larsson. Hjulsjö den 30 april 1888. En son. Björknäs o. Frånö d. Jenny Linden, Oscar Linden. född TunelH. Vid Tidabolm finnes nu genast varaktig anställning för en skicklig sömmerska, som äfven är villig fara till närbelägna ställen. Vidare underrättelser lemnas af fröken B. von Essen, Hebidero, Tidaholm. i s k o l a sökes af en lärarinna, som med synnerligen goda betyg afgått från åttaklassigt elementarläroverk och från L ö - wénska småskolelärarinneseminariet i Stockholm samt derefter undervisat i två år. Närmare upplysningar lemnas af skolföreståndarinnan fröken H. Lö- wen i Nyköping. 0, , Zikoff, Turnier-marsch » 0,50 Heintze, Bröllopsmarsch ;&gt; 0,so » Marsch till hemmet. Tricotvaror af bästa qvalité, Serger, Velveteen, Flaneller, Barnskor, Vårhattar för babies, Bärkappor. Utmärkta Teer m. m. A f z e l i u s. Hudoch magsjukdomar. Smålands gatan 18. [210] Doktor C. A l l m. t e l. Fruntiinmerssi ukdoinar, Förlossningar. Barnsjukföreträdesvis [297] På begäran! Tisdagen den 15 maj från kl. 11 till kl. 6 hålles förevisning uti måttagning, tillklippning och sammansättning af fruntimmerskläder efter den välkända metoden utan all profniny. Alla för saken intresserade personer inbjudas vänligen. A n g. Drottninggatan 24-, ö. g. 2 tr. upp. [328] F ö r en heloch några halfpensionärer är till hösten plats i min lärokurs för 10 flickor från 7 till 17 år. Anmälan före den 1 juni, Nybrogatan 14 B, 1 tr., 11 — 12 f. m. [322] Aglaé Pontus. Fruntimmer kan genom att öfvertaga och sjelf sköta en nätt och välbelägen affär i Gefle erhålla minst 700 kr. om året ( Allm. tidningskontoret i Gefle anvisar.
Koppar-räntan, som vid sistlidne riksdag beräknades till 380 skeppund, eller i penningar, efter ett värde af 130 R:dr skeppundet, till 49,400 R:dr, är uti den Kongl, propositionen föreslagen till 450 skeppund ä 130 R:dr, eller 58,500 R:dr, och har utgjort under åren 1844—1848 i medeltal 472 skeppund med 60,610 R:dr såsom medium af försäljningspriset; men då denna inkomst under förenämnde tid varit i jemnt stigande, och Rikets Ständer jemväl inhemtat, att densamma för år 1849 utgjort omkring 600 skeppund, har koppar-räntan blifvit beräknad lill 500 skeppund efter ett värde af 130 R: dr skeppundet, eller 8:o. Tiondeoch Hammarskattsjern. Sedan Rikets Ständer vid 1844 års riksdag, i anseende till den ofördelaktiga ställning, hvaruti tackjernstillverkningen sig då befann, medgifvil att tionde-afgiften finge, från och med 1845, intilldess den vid påföljande riksdag blifvande statsreglering vidloge, utgöras med hälften af förut utgående belopp, men Rikets sednast församlade Ständer funnit det vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att, då konjunkturerne för tackjerns - 9,500 65,000 Transport 3,552,220 ExpeditionsUIslcoHets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 224.
Föredrogos å nyo följande Utlå^ tanden, Memorial och Betänkanden : 1 Jo Statssamt Allmänna Besvärs; ocfi Peconomie-Utskottens: N:o 75, i anledning af framställd erinran emot de contractj som med åtskilliga rotar vid Jemtlands Fält-Jägare-Regemente sko-< la vara afslutade om underhållandet af hä-t star, i stället för manskap, bifölls ; N:o 76, med förslag till undahrödjnridé ät missförstånd vid tilldelandet af den utaf Rikets Ständer, med anledning af Utskottens Utlåtanden, Nlris 23 och 59, beviljade belöning för införda förbättringar i väfnadskonsten , bifölls j N:o 77, i anledning af erhållna återré^ imisser å Utskottens Betänkande, N:o 26, om anslag af allmänna medel för Arbetsoch CorrectionsvLnrättningar i åtskilliga delar af Riket, bifölls,* 2:0 Stats - Prof. Utdrag den 26 October 1829'. igS 2:0 Stafs-, Bevillnings-, Bagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens: NJo 78, rörande Kongl. Majrts Nådiga Proposition, angående förändrade grunder för Begooch Salu-Sågars samt Valkoch Stampverks beskattning, så väl som angående flera Inom Riks-Stånden om Mjöloch Sågqvarnar samt deras beskattning väckta motioner, bifölls; N:o 7g, angående väckt fråga om förändrad grund för prsestationers utgörande af Hemman, bifölls; 0:0 Bagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens: N:o 61, rörande vackt fråga, att 1827 års Skiftes-Stadga icke måtte tillämpas på de Enskiften, hvilka vid Stadgans utgifvande voro påbörjade, men ännu icke hunnit fulländas, bifölls; Bill, tili Riks-St.
De fyra Allmänningskassorna uppgå till sammanlagdt belopp af R:dr R:mt 8,040,04, hvaraf den för Sollentuna allmänning äger ... R:dr R:mt 130, Seminghundra » » » » 3,212,18, Erlinghundra » » » » 1,5 3 6,06, Långhundra » » » » 3,161,80, §^40,04. Kassorna äro bildade dels genom försäljning af fröträdssamt hjelpgallringsvirke och dels genom en viss öfverenskommen afgift för utsynade skogsprodukter, hvilken utsyningsafgift är bestämd, i Sollentuna härad till 25 öre för timmer och 50 öre för lass virke af 66 kubikfot, i Seminghundra och Långhundra härader till 37 öre för timmer och 62 öre för lass virke samt i Erlinghundra härad till 37 öre för timmer och 75 öre för lass virke. Genom Hushållnings-sällskapets försorg är numera en särskild Skogsplantör antagen, för att efter reqvisition af skogsägare undervisa i och utföra skogskultur. Af särskilda läroanstalter för skogsskötsel är Kongl. Skogs-Institutet inom länet beläget. Sammanlagda arealen af länets skogar anses utgöra omkring 500,000 tunnland, men hushållningen å de enskilda skogarna är i allmänhet föga tillfredsställande, om ock under senare tider åtskilliga af dem blifvit till trakthuggning indelade. Emellertid är skogstillgången ännu fullt tillräcklig för länets behof, fastän trakterna i hufvudstadens närhet och bruksorterna blifvit strängt anlitade för afverkning af famnoch kolved. Egentliga sågverk finnas ej, utan äro de sågar, som förekomma, antingen husbehofseller så kallade tullsågar med obetydlig afverkning; och lärer exporten af skogsalster, om någon, vara högst ringa. Svedjande synes hafva för det mesta upphört, till en del i brist på derför lämpliga marker. Skogseldar af större utsträckning hafva, desto bättre, under perioden hört till undantagen.
Sökande till kommissariebefattning skall skriftligen förbinda sig att för den uppbörd, som kan komma att honom anförtros, ställa Banken vederhäftig borgen eller annan säkerhet till belopp, hvilket Fullmägtige hafva att bestämma. Tjensteman inom fjerde graden, som erhåller transport till kommissarie-beställning, ege beräkna tiden för er hållande af högre lön ifrån första fullmagts eller förordnandes datum inom graden. Det vid sistlidna riksdag medgifna, i 107 § intagna berättigande för Fullmägtige att, intilldess tjenstemannapersonalen blifvit, i öfverensstämmelse med de nya instruktioner, som borde af Banko-Utskottet vid denna riksdag fastställas, ordnad och slutligen bestämd, endast genom förordnande tillsätta ledigblifvapde tjenster, hafva Fullmägtige hemställt måtte utsträckas derhän, att än vidare Fullmägtige berättigades att, der omständigheterna dertill föranleda, sålunda förfara. Då de i följd af besluten vid sednaste riksdag företagna förändringar i anordningen af tjenster och göromål inom Banken ännu icke äro afslutade och sålunda ännu ej, åtminstone hvad flera tjenster beträffar, kan bestämmas huruvida de för framtiden behöfva bibehållas eller kunna framdeles indragas, torde, äfven om det anses nödigt att alla tjenster vid Banken framdeles med fullmagter tillsättas, sådant likväl ännu ej böra föreskrifvas; men då det ifrågavarande medgifvande! icke bör utsträckas längre än behöfligt är, synes detsamma nu böra lemnäs endast intill nästa riksdag; hvadan åt 107 § föreslås följande lydelse: 10:o. Fullmägtige berättigas intill nästa riksdag att, der omständigheterna dertill föranleda, endast genom förordnande tillsätta ledigblifvande tjenster. Tjensteman, som varder till högre lön uppflyttad, undfår derå protokollsutdrag. För att kunna antagas till extra ordinarie tjensteman vid bankoverket har, enligt 108 §, hittills fordrats att hafva undergått sådan akademisk examen, som berättigar till inträde i Konungens kansli eller rikets rättegångseller räkenskapsverk.
Majit redan vid 1859—1860 årens riksdag hos Rikets Ständer gjort framställning, att anslaget till H. K. Höghet Hertigen af Dalarne skulle, i händelse af H. K. Höghets förmälning, ökas nied 17,000 R:dr, men Rikets Ständer af anförd orsak, det icke kändt vore, att H. K. Höghets förmälning vore nära förestående, ansett något beslut derom då icke vara af behofvet påkalladt, sä har, efter det H. K. Höghets förmälning numera under nästlidne år egt rum och då den ökade lefnadskostnad, sorn deraf för H. K. Höghet blifvit en följd, icke motsvarades af det åt H. K. Höghet för närvarande anvisade anslag, E. K. Majit nu, med förnyande af ofvanbemälda framställning, hos Rikets Ständer föreslagit, alt den på Sverige belöpande andel af anslaget lill H, K. Höghet Hertigen af Dalarne måtte förhöjas med 17,000 R:dr och sålunda bestämmas till 53,000 R:dr. ■ ErpedilionsUtskottets Förslag till anderd. Skrifvelse, N.o 2. 3 l)å, i anledning al' E. K. Maj:ts vid sednasle riksdag aflåtna nådiga Proposition, att del lör underhåll af möbler å de Kongl. Slotten i Riks-staten uppförda anslag al 12.000 R:dr måtte förökas med 44,400 R:dr, Rikets då församlade Ständer beslutat, all, med bibehållande å definitiv stat af omförmälda anslag å 12,000 R:dr, en årlig förhöjning i samma anslag finge under åren 1864, 1865 och 1866 utgå med 44,400 R:dr, under rubrik : för underhåll och vard aj möbler och andra Stalén tillhöriga inventarier i de Hony!. Slätten; men berörda anslag fortfarande visat sig vara lill liela det i Riksstaten nu upptagna belopp för sitt ändamål oundgängligen behöfligt, har E. K.
Den 15 Octoher /, m, 37-5 att icke något dylikt ml efter denna Riksdaga slut inträffa. Actieägrarne pasta sig vara berättigade, att åtnjuta ränta under Byggnadsåren. Om detta icke af Riksens Ständer beviljas > riskerar man att Actieägarne åter protestera, och väcka nya anspråk. Aro de dertill berättigade, ml så-? dant. lagligen pröfvas; men om Actieägarne, sora jag tror, framställa df.ras yrkande utan att dertill äga laglig grund, och likväl fortfara uti en högljudd klagan att deras rättigheter äro kränkte, anser jag Riksens Ständer icke böra bevilja utbetalning af vidare tillskott till Canalbyggnaden, förrän frågan kommit i ett redigt skick och Actieägarne antingen nedlagt sine anspråk, eller Domaren deröfver yttrat sig. Man har såsom grund för påståendet om Actieägarnes rätt, att njuta ränta under byggnadsåren, åberopat Riksens Ständers skrifvelse till Kongl. Maj;t, der det heter, att fordran hos Canalbolaget skulle afskrifvas, mot vilkor att ingen räntebetalning kunde äga rum efter byggnadsåren. Actieägarne hade fordrat ränta efter desses förlopp, hvilket afslogs, och detta var orsaken, hvarföre detta tillägg kom att äga rum; men icke hade någonsin fråga varit om räntas ärläggande linder samma tid af Statens medel. Således försvinner helt och hållit det skäl, man häraf velat hämta; och när härtill kommer, att Canalbyggnaden, enligt den vid sista Riksdag uppgjorde planen, skulle vara färdig år 1824, och att en tillgång fanns i Bolagets egna medel, det vill säga ActieCapitalet, hvarutaf ränta under de således påräknade byggnadsåren kunde föras Actieägarne till godo, tror jag ej, att någon med sken af billighet bör kunna påstå, att Rik - 3'4 Den 15 October J. m. sens Ständers ofvannämnde skrifvelse innefattar något beslut om räntebetalning å ActieCapitalet för de byggnadsår, som kunde inträffa efter år 1834. Herr von Hohenhausen, Michael: Man har •vid detta, som vid föregående tillfällen, hört att [Riksens Ständer trädt Götha Canal för nära.
Stånd beslutat bibehållande eller ändring i någon förut gällande tull-afgift, måste bli föremål för omröstning i Förstärkt Stats-Utskott; men då nu derförutan härvid förekommer: dels att Rikets Ständer redan godkänt Utskottets ofvananförda yttrande, att frågan om förbud å någon artikel, icke mera än den, om varans beläggande med tull är af rent eller ens öfvervägande ekonomisk natur, — dels att den omständighet, huruvida varan är åsatt förbud, ostridigt i lika nion inverkar på bevillningen, som den, om artikeln bör vidkännas högre eller lägre tullafgift, — och dels ändtligen att, derigenom, att frågan om förbudets tillämpning underställes votering i Förstärkt Stals-Utskott, ingen rubbning sker i Konungens höga rätt att efter Eget godtfinnande afgöra, om förbudet bör ega rum eller icke, enär, ehvad förbud af Kongl. Maj:t upphäfves eller stadgas, genom den förra Algärden ingen förändring i den åtagna bevillningen föranledes, efter som Kongl. Majit icke, utan Rikets Ständers dertill serskildt lernnade samtycke, eger att i stället å den sålunda tillåtna varan bestämma någon tull, och genom den förra, eller stadgandet af förbud, icke åstadkommes annat, än en nedsättning ända till noll af den tullafgift, hvarmed varu-arlikeln kan hafva blifvit af alla fyra Stånden eller Förstärkta Stats-Utskottets pluralitet belagd; så och då obestridt lärer va ra, att Kongl. Majit, oberoende af Ständernas beslut, eger att örn slike nedsättningar förordna., har Utskottet af den ekonomiska beståndsdel, som må i frågor om förbud, äfvensåväl som i dein o;n en högre eller 4 Bevi/lriings-Utskoltets Memorial, N:o 41. läere tull å nå^on vara förefinnes, icke ansett hinder möta O O för omröstning i Förstärkt Stats-Utskott lika väl af de förra sorn af de senare; i följd hvaraf Utskottet, vid voteringsproposilionernas uppställande, ansett sig böra följa samma grund, ehvad ämnet anginge förbudseller tull-bestämmelser.
Det är således egentligen endast procenteriet, som bysättningslagen i dess närvar, skick befordrar; och i detta afseende är just den lättade utväg, sorn anmärkaren framdragit till försvar för dess bibehållande, i min tanke det största argumentet deremot. Det lär ej vara nödigt att här uppdraga någon tafla af den mängd exempel, som ligga närmast till hands, på unge män här i hufvudstaden, som, genom ingenting annat, än den underlättande utväg Hr von Hartmansdorff afsett, och sin egen oförsigtighet, blifvit inledde uti den första skuldsättningen, uti en lefnad öfver sina tillgångar, uti uppoffringar för kamrater, eller dessas anlitande för dem sjelfva, och slutligen i procentarelån, som med hastiga steg dragit dem till sin undergång; hvilket allt troligen hade uteblifvit, om ej bysättnings-tvånget funnits. Erfarenheten, så väl inom de civila embetsverken, som garnisons-regementenas befiil, förvarar häraf minnen, alltför talrika och ännu alltför blödande, äfven inom detta Hus, för mången fader, anförvandt eller vän till förlorade förhoppningsfulla ynglingar, att jag skulle vilja upprifva deni. Men vid åtankan häraf, och med kännedom om det allmänna skuldsättnings-systeme, hvari hufvudsakligen intet annat än bysättnings-tvångets tillvaro periodiskt inledt snart sagdt hela corpser; månne det ännu är möjligt, att man kan ett ögonblick draga det i betänkande, hvilketdera är större, fördelen eller vådorna; månne man kan det med kännedom om den förfärligt kräftartade natur, hvarmed ockreriet, åtminstone här i hufvudstaden, griper omkring sig? Efter denna framställning skulle det väl synas, som ville jag helt och hållet yrka bysättningslagens afskaffande, i enlighet med Hr af Grubbens’s motion. Jag vill likväl icke gå så långt, hufvudsakligen derföre, att en sådan förändring nu möjligen vore omöjlig att genomdrifva. Måhända är det också nödvändigt att bibehålla det ifrågavar. tvånget för några särskildta fall, såsom i afseende på utrikes vexlar, ro. nr., Den i4 Mars. till dess man lian få något annat tillfredsställande surrogat derför.
Stockholm den 2 November 1840. C. L. LANDIN. Lit. B. l ill Herr Presidenten i Kongl. Majrts och Rikets Svea HofRätt. Rikets Högloft. Ständers vid innevarande Riksdag förordnade Konstitutionsutskott har, uti en den 9 sistlidna Juni beslutad och den 4 derpåföljde Augusti af mig emattagen skrifvelse, tillkännagifvit, det Utskottet, som under läsningen af de inför H. M. Konungen i StatsRådet förda protokoll ibland annat anmärkt, huruledes, vid underdånig föredragning den 25 Maj 1835 af då församlade Rikets Ständers, uti skrifvelse den 22 i samma månad, gjorda anhållan om Kongl. Maj:ts nådiga bemedling i ministeriel eller annan väg, i fall utländskt kreditiv för R. S. Banks räkning skulle upptagas, StatsRådets närvarande Ledamöter tillstyrkt Kongl. Majrts å denna skrifvelse meddelade svar, af sådan anledning och enär Utskottet funnit den i berörde tillstyrkande uttryckta mening stridande emot 72 §. Regeringsformen, pröfvat skäligt att ställa under tilltal inför RiksRätt nedannämnde f. d. Ledamöter och Föredragande i StatsRådet, samt för detta ändamål anmodat mig att, efter äskad behörig kallelse, denna sak i laga ordning utföra. Till följd häraf och likmätigt 102 och 10G §§.
Naj:ts lVädi^a l^io^osition om 3tats-Vei ksts tillstånd oell beliof, begäida tillökta anslag för Åtskilliga nva loner inom dustitilL-Ide visionsoell 3ustitile-Lanvders-lxxjaeditionerne 10,^00: jemte det serskilda anslag lif i,6oo: som dittills lif I3xtra utgifts-medlen mäst anvisas för biträde med dustitike-Ltats-lVIinistsrns statistiska arbeten; ett biträde, som bädanefter skulle lemnäs af tjänstemännen vick den n^a dustit!-L-8tats-bix^edition6u, utan serskildt vedergällning. linli^t cle ak IVIed unledninA liärus, oell under uderojlunde derjemle .is livud ulr XonAl.
Det är i det fenare forn erfarenheten malle rådfrågas, forn få oändligt mycket beror af lokala förhållanden, af Nationens lynne och af de finnens Hällning bland hvilka förändringen malle göras, I följe af defifa fenare omlländigheter anfer figUtlkottet tillräckligen urfäktadt, om det förbigår en mängd detaljer, om dofs framllällning mera kommer att hafva till föremål, att uppgifva de allmänna fordringarne för en NationalReprefentations fullkomlighet, än de omlländigheter forn komma i fråga vid verkllälligheten. Om Laglliftningens föremål är att uttrycka Nationens allmänna vilja öfver allmänna Författningar, rnålle ockfå National-Reprelentationen i famma mon vara fullkomlig forn den närmare förenar alla enlkilta interelfen till gemenfamt nyttiga ändamål. På detta fatt blifva äfven de rätts - vilkor iagttagne forn ligga till grund för Medborgares deltagande uti valet till Nationens befullmägtigade. Då hvar och en, forn igenom fin förmögenhet eller fm näring kan. anfes hafva tillräckligt inierefie uti Sambäjls-Cootractets bibehållande för att vilja Statens heiland, blir berättigad att deltaga i valet till Nationens Ombud, blifva på en gång alla rättmätiga anfpråk och Nationens talrikafte och vigtigafte interelfen , igenom en fådan valrättighets utöfning förenade.
Stockholm sände tio och Götheborg tre egna Fullmäktige; städerna af första klassen hvardera två; de af andra klassen, med rätt att ställa två, hvardera minst en; och städerna af tredje klassen hvardera en Fullmäktig. Städerna af de öfriga klasserna ega alt sända hvardera en Fullmäktig; dock med rättighet alt förena sig två, högst tre, om en person, hvilken likväl måste vara till Riksdagsman vald för den af dessa städer, der han sjelf val-rätt eger. Riksdagsfullmäktig för stad af tredje klassen må jemväl kunna tillika antaga fullmakt för en annan stad af lägre klass. 2:o Valen skola ske inför vederbörande Magistrat, efter det å hvarje ort öfliga val-sätt, deruti likväl ändring kan ega rum, då antingen någon stads val-berättigade innevånare, eller ock en eller flera klasser bland dem, om sådan ändring öfverenskomma och Konungen, efter vederbörandes hörande, finner skäl densamma fastställa; börande, i fråga om sådan ändring, de val-berättigades röster, der valen dittills omedelbart förrättats, beräknas efter hvad hvar och en af de väljande lill staden eller dess allmänna behof skattar. Efter denna grund beräknas ock vid Riksdagsmanna-val rösterna, der det omedelbara val-sättet är öfligt,' så vida icke annan beräkningsgrund på nu föreskrifvet säll anlages. Annorlunda, än genom ordentlig omröstning med slutna sedlar af de valberättigade eller af deras utsedde Elektorer, må Riksdags-fullmäklig icke kallas. 3:o För städerna må ingen till Riksdagsman utses, som icke minst tre år före den dag, hvartill Riksdagen blifvit pålvst, varit, enligt l:a momentet af denna §, valberättigad i staden; och beräknas denna tid från tjensteeller borgare-eds utläggande eller från det utöfningeu af yrke börjat eller egandeoch besitlnings-rält till hus, tomt eller jord i staden blifvit lörvärfvad.
FRU BRUHN (sätter sig). Nå? 84 SÖRLING (klagande, vekt). ändå... jag kan inte annat. Fastän hvarje mitt ord kommer att såra ert öra som en skymf, som en... och ni att... (famlar efter ord). kommer kanske att hata mig för det... jag säger er Ah jag kan inte... jag kan inte; och jag måste FRU BRUHN (trött). Jag vet att skulden faller tungt på mig... för det jag Jag vet hvad ni vill säga ni kan spara edra ord. såg, att ni var ung och oerfaren, och ändå fortsatte leken. Men döm mig inte för hårdt. Ni vet inte hvad det gälde; och från och med i dag skulle det varit slut. han söker bekämpa sin rörelse). SÖRLING (skakar på hufvudet, medan FRU BRUHN. ville ni säga? (Med ett matt leende.) Åhnej barn, det är inte mig ni älskar. Det är bara det yttre skalet: För öfrigt kan jag så lätt godtgöra. Ni älskar mig, världsvanan, min hycklade liflighet, koketteriet, elegansen. Och så det, att jag visade er en smula uppmärksamhet... därför att jag behöfde er. Nej, motsäg mig inte det är så i alla fall. Men kom till mig i morgon, så skall jag lösa er ur förtrollningen. Det är bara att tvätta sminket från kinderna och skaka pudret ur pannluggen; det är bara att möta er i en ful, illasittande klädning, med fötterna i ett par grofva strumpor och ett par nedkippade skor... Det är bara att slita masken från mitt eget ansigte och visa er, att tror. jag icke är ung, icke vacker, inte glad och liflig som ni 85 SÖRLING (betraktar henne förvånad, ängslig, strider mot sin rörelse och söker förgäfves få fram ett ord). FRU BRUHN. öfver. Och ni skulle gå igenom det det skulle ha Visst käns det tungt i början, men, tro mig, det går kommit ändå, äfven om våra vägar aldrig korsats. Ty den första kärleken är en dum känsla fast skär och kan ge den realitet. Det är alla sagor och drömmar,
Innan någre penningar från Riksgälds-Contoiret utbetalas, bör till Contoiret vara aflemnad en af Stadens äldste undertecknad förskrifning å Lånesumman, hvarigenom de, i Stadens namn och 5 dess vägnar, förbinda sig, en för alla och alla för en, att ansvara för Lånets återbetalning, jemte Tre procents löpande årlig ränta, på sätt nästföljande Moment närmare innehåller. o l 4 Morn. A hvarje särskild post, sorn, 1 afräkning, uttages, beräknas räntan ifrån den dag, under hvilken penningarne utassi'gneras i Riksgälds-Contoiret; och kommer all sålunda upplupen ränta, att på en gång liquideras Ett år efter den dag, då lieb Lånesummanjblifvit lyftad. De derefter förfallande räntor betalas inom hvarje års slut, och kommer på enahanda sätt, som nyssnämndt är, att förhållas med Capital-afbetalningar, när tiden fot deras erläggande inträffar. 3 Morn. Under de första Tio åren, att räkna från och med år 1824, göres icke någon afbetalning på Capitalet, men, inom 1833 årsslut, Transsumt. och allt sedermera å samma tid de påföljande tiren, inbetalas Sex procent, hvilka alltid beräknas på liela Lånesumrnan; och sedan utaf nämnde Sex procent först blifvit afräknad Tre procents ränta på då varande lånebelopp, afskrifves öfverskottet på Capitaiet. 6 Morn. Allt hvad, sora betalas bör, må insändas omedelbarligen från Stadens äldste till Commissarierde i Kiksgälds-Gontoiret. 2 §. De utaf hela den beviljade Lånesumman återstående 170,000 R;dr utlånas åt enskilde personer, emot Tre procens ränta och sådane vilkor, som längre fram omförmälas. Alla, som vilja erhålla Lån utaf den anslagne summan, böra ovilkorligen å de afbrände tomterne uppföra sådane byggnader, som uti Kongl. Majits för Staden i Nåder faststälde plan och Byggnads-ordning äro fureskrifne. 2 Morn.