Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hittills har man nemligen föreställt sig att, om också ingenting annat här i verlden, åtminstone ett district skulle, hänga tillsamman, äfvensom sednare tiders reformer gemenligen synas gått ut på att beröfva och icke att gifva ruttna köpingar politiska privilegier, 0m en småstad eller köping med 5oo invånare berättigas att välja, icke tillsamman med nästa by, som möjligtvis är större än den, utan med andra småstäder eller köpingar långt bort belägna, och om man tillika, på grund af en förment större bildning, ville förunna de i allmänna värf föga frestade småstadsboerne politiska rättigheter, dem man förnekar icke allenast den bättre besutna och i allmänna värf alldeles icke oerfarna Svenska allmogen, utan ock på landet boende egendomsherrar, bruksidkare, domare, prester, militärer o. s. v., då skulle jag för min del icke kunna anse detta såsom samfälda, utan tvertom såsom i hög grad egna och enskilda val. Är det mig omöjligt att med Ständernas redan fattade beslut förlika Utskottets i intet enda Stånds mening innefattade förslag om en skarp gränsskilnad emellan köpingar och äfven sådana byar, som äro större än de; så lyckas det mig icke eller bättre att med stadgandet i ofvanåberopade 56 §, Regeringsformen och Utskottets åliggande att samtlige Riks-Ståndens tankar till ett helt utlåtande i möjligaste måtto sammanjemnka , förena Utskottets beslut att, i fråga om valbarheten, icke göra afseende på de af tre Riksstånd yrkade ståndseller class-förhållanden. Utskottet medgifver fullkomligen riktigt "valbarhetens inskränkning inom stånd eller dass icke vara genom den i Förstärkt Utskott anställda omröstning uttryckligen förkastad."' Bor till Constituticns-Ulskottels MemoriallT:o £&• 2fl Jag vågar för min del, såsom Utskotts-ledamot, icke tillerkänna mig räte att i ett jemnkningsförslag gå tvertemot tre Stånds önskan , så snart denna icke slår i strid antingen med annat Ständernas beslut eller annars med det politiskt möjliga.
Det vore farligt, .att utsätta vitet endast till i3 Rdr 16 Scb.; mången skulle säkert ingå på att betala det. —■ Hvad Charta på Lysningssedlar angår, tror jag . väl, att missbruk äger rum, och alt det kunde på något sätt hjelpas; men jag tillstår, att jag ej i detta fall, på samma sätt som om Köpeafhandlingar, kunnat tydligt för mig uppgöra, huru det skall kunna ske. Hvad Köpeafhandlingar beträffar, tror jag åter, att då Sterbhusafgiften, och afgiften till KrigSmanshuset kunna genom KronoFogdarne uppbäras, kan det äfven ske med afgifterne vid Köpekontrakter. I följd af de nu framstälde anmärkningar, anhåller jag om återremiss af Betänkandet. Den i April f. m. 57 Herr Printzensköld, Carl: Lika med Herr Hjerta trodde jag ej, att detta Betänkande i dag skulle förekomma och är derföre icke så alldeles beredd, att afgifva de anmärkningar jag hade ämnat framställa. Jag tror mig dock böra fästa uppmärksamheten vid en och annan omständighet. I afseende på chartering af Köpebref är jag af lika tanka med Herr Hjerta, att afgiften bör utgå, på sätt han föreslagit; dock skulle jag vilja utsträcka detta sätt äfven till charteringen af Fastebref. Det ena går lika väl an, som det andra. Utskottet har väl, i afseende på chartering af Tjenstemäns Fullmagter, föreslagit afgiftens nedsättande till 5 procent af Lönen, men bibehållit det beräkningssätt, som i sista Chartae-Sigillataeförordningen finnes stadgadt, nemligen, att företrädarens sednaste uppgift till TaxeringsCommitteen på inkomsterne af hans tjenst, skall blifva grunden för Chartseafgiftens bestämmande. — Orättvisan häraf tror jag vara af erfarenheten tillräckligen ådagalagd. Genom förändrade Markegångar händer det, att Tjenstemäns Löner stundom äro 33 procent högre det ena året än det andra; Och genom bibehållande af förenämnde grund för Charteringen, måste således hända, hvad som ock verkligen inträffat, att, t. ex., en Tjensteman som tillträder en lön af 1200
Det väsentligaste af de för banan nödige underhållsarbeten bestod i ballastens komplettering och omrigtning af öfverbyggnaden. Af räler mäste 148 stycken, utgörande en längd af 3,108 fot, från banan uppbrytas och med andra ersättas, hvaraf likväl 34 stycken kunde åter nedläggas på sådana ställen inom stationerna, der ingen större hastighet hos framgående vagnar kunde ifrågakomma, Af siiper biefvo 1,962 stycken kasserade och mot nya utbytta. Sedan det för trafikens utsträckning till Töreboda nödiga antal vagnar och lokomotiver blifvit uppsatta, bestod den rörliga materielen å denna stora bana vid 1859 års utgång af: 7 lokomotiver, 1 statsvagn, täckt, 1 dito, öppen, 7 Usta klassens passagerarevagnar, 1 kombinerad Usta och 2:dra klassens dito, 12 2:dra klassens dito, — 120 — 22 3:dje klassens passagerarevagnar, 3 postvagnar, 1 vagn för fångtransport, 34 täckta godsvagnar, 80 öppna dito, 16 virkesvagnar, 4 vagnar för hästtransport, Södra stambanan från Jlalmö. Den 18 Juli öppnades banan mellan Höör och Sösdala, 1.4 mil, för trafik. En sammanhängande sträcka af 6,4 mil kunde derföre från nämnde tid af allmänheten begagnas, och medellängden trafikerad bana utgjorde således under året 5,6 mil. Beträffande bruttoinkomsterna, antalet passagerare, qvantiteter gods m. m., får jag I underdånighet hänvisa till bilagan Litt. D, som utvisar förhållandet å hela den trafikerade banan för hvarje månad och bilagan Litt. E, som framställer trafiken emellan de särskilda stationerna. Af bilagan litt. D. synes, att inkomsten af den egentliga trafiken uppgått till 247,634 R:dr 91 öre, och hyror för restaurationslokaler till 1,461 R:dr 66 öre, samt grässkörden å banvallarne till 322 R:dr 59 öre, således hela inkomsten till 249,419 R:dr 16 öre. I bokslutet äro de båda sistnämnde inkomstposterna redovisade och å banans underhållskostnad afdragne.
än der han hade sin bostad, dels ock för tvänne vaktmästare; slutande sig berörde, af Konduktören vid Ofverintendents-embetet J. F. Abom upprättade, samt vid Styrelsens underdåniga memorial bilagde kostnadsförslag med tillhörande ritningar å en totalsumma af 260,000 R:dr Banko, om beviljande hvaraf Styrelsen alltså i underdånighet anhållit det Kongl. Maj:t måtte till Rikets Ständer aflåta nådig proposition. Då likväl uti denna summa icke ingick kostnaden för byggnadsplats, hvilken borde hafva sådan storlek, att, i fall elevernes antal eller en förening med Teknologiska Institutet af andra läroverk i framtiden skulle göra en utvidgning nödig, erforderligt utrymme derför då ej måtte saknas, och fördenskull till det minsta hafva en area af 9,000 qvadratalnar, samt derjemte ej vara alltför aflägse belägen och medgifva, att byggnaden kunde läggas fritt eller åtminstone blott på en sida behöfva byggas intill närliggande hus, hade Styrelsen för den händelse, att Kronan icke skulle ega någon Bil. M 5 till Kongl. Maj:ti Nåd. Prop. JW 1, om Statsverket 1X56. 83 tomtplats med förenämnde egenskaper, hvilken kunde åt Institutet upplåtas, tillika i underdånighet hemställt, att Kongl. Majit täcktes hos Rikets Ständer ytterligare äska ett anslag till inköp af passande byggnadsplats, hvilket Styrelsen förmodade icke behöfva öfverstiga 40,000 R:dr nämnde mynt, äfvensom att, då för Institutets aptering i den nya lokalen behöfdes: Till åtskilliga apparater för laboratorierna B:ko R:dr 4,000: » machiner och verktyg för mekaniska verkstaden
St:s bank emot årlig ränta; N:o 59, i anledn. af väckt motion om tillvägabringande af en inhemsk försäkriugs-inrättning emot sjöskador; N:o 60, i anledn. af väckt motion, i fråga om skyldighet för åboer å de till Kongl, och Hvitfeldtska stipendii-inrättningen hö rande hemman att riksdagsmanna-arfvode erlägga; 198 Den 19 April f. m. N:o 61, i anledn. af väckt motion om indragning af Svenska Postkontoret i Hamburg; N:o 62, i anledn. af väckte motioner, angjde åtgärders vidtagande för utbekommande från Danska arkivet af åtskillige äldre handlingar, rör:de provinserne Skåne, Halland, Blekinge och Bohus län; N:o 63, i anledn. af väckt motion om ändring i det genom K. förordn:n d. 28 December 1844 faslstälda formulär för trooch huldhets-eden; N:o 64, i anledn. af återremiss utaf Utsk:s betänk. IN:o 28; samt N:o 65, i anledn. af väckt motion om ändring i K. patentförordnm af d. 13 December 1834. H. R. o. Ad. åtskildes kl. £ till 3 e. m. In fidem protocoIH, Albert Munck. Onsdagen den 11) April 1848. Plenum kl. 6 e. m. Justerades pleni-protm för d. 1 och 5 dennes. Upplästes ett af Gr. Skjöldebrand, Äng. Fredr., inlemnadt så lydande mern.: Som R. o. Ad:s Hrr Electorer hafva utsett undertecknad till ledamot af Ridd Utsk., men mina tjenstegöromål hindra mig att densamma bestrida, får jag mig denna befattning afsäga. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer att sammanträda till val af en ledamot i Ridd.Utsk. efter Gr.
N:o 260 i anledn. af erhållen ålerremiss å Utskts betänk. Nto 201, rörtde sökt eyerldelig skattemannarätt å det under Ulriksdals kungsgård förr lydande hemmanet Kefvinge med dertill hörande utjord, fann R. o. Ad., som bifallit betänk. N:o 201, att utlåt. N:o 260 endast borde läggas till handltna. Ånyo förodrrigos och lii föl los Oecon.Utskts d. 2 dennes e. m. på bordet lagda betänkt!) t N:o 122. i anledn. af väckt fråga om föreläsningar och examina i Rikets grundlagar vid universiteten; N:o 123. i anledn. af väckta motioner, dels om skyldighet för dem, som undergå prestexamen, att ådagalägga kunskap uti vexelundervisningsmethoden, dels angtde rättighet för lärare vid vexelundervisningskolu att prestvigas; N:o 124* i anledn. af väckt motion, att allmogen icke, utan eget medgifvande, måtte besväras med underhållet af sådana vägar, som blifvit på statens bekostnad anlagda; N:o 125. i anledn. af väckt fråga om utsättande af premier för ekeplantering å berustade säterier och kronoskattehemman ; N:o 126. i anledn. af väckta motioner om brännvinsbränningens inställande. Hr Lefre'n, Joh. Pehr, uppläste följandet Under loppet af denna riksdag har i laga ordning fråga blifvit vackt örn anslag till bevärtsmanskapets beklädnad; i5 H. 3o 234 Den 20 O etober e. m. men sedan 2:ne
Lefvande Skönhet, Guds Förstånd, som herrskar i allting! O! genom dig är striden, är döden ett villkor för lifvet; Åskviggen, stormen, godhet; förföljelsen, hatet på jorden Verksamhets-grunden för tusende, tusende ädlare krafter. Blott genom dig, Gudomliga, allt är varelse, skönhet: Skönhet i verlden, i sederna; segrande skönhet i snillet. Dygden sjelf, är af dig. O, stråla, ljusfulla sanning: Kraften är tingens lif – den Eviges, Eviges väsen; Harmonien är skönhet och väl i vida Naturen, Bägges förening, är Gud! som lifvar snillen och hjeltar; Spänner stoftets förmåga till stora, herrskande bragder. Kraft utan Harmoni, är strid, är fasa och jemmer; Harmoni utan Kraft, är god och oprisad vanmakt; Medelmåttans oädla lugn. Men bägges förening, Uttryck af Gud! i Er, o höga, mäktiga Själar, Er, odödliga, Snillen och Hjeltar! Gudomens lågor! O, Han lefver i edra sinnen; utgjuter stoftet Vidt till tusendes väl, till verldars sällhet och ära! Harmonien är Skönhetens grund; och Skönheten Nöjets; Nöjet föder Begären. Der, i den heliga, djupa, Gud-förrådande Känslan, det föder oändligt, oändligt, Genom verldarnas riken, i eviga myriader. O Naturens herrliga syn! Guds Heliga! i dig Hvimla kreatur, hvimla begär, lefver allt outgrundligt; Lefver den Evige. Ack! utgjut dig, källa af skönhet; Vidt öfver verlden, din varelses sken, ditt väsendes uttryck. O allt-lifvande anda! Guds flägt i mig, omkring mig! Utgjut godhet och väl, Naturens Fader, ifrån dig! Hvarje kreatur har sin krets af godhet och sällhet: Är, i sitt stoft, Gud! och till sig så hänförer allting; Skapar omkring sig en verld, en egen ordning af tingen; Egen ordning af godt och fullkomligt, af stigande skönhet För dess skimrande, flyende varelse.
Ty om för Statens reglerande andra utvägar erfordras, än dem, som förefinnas, det vill säga: om lån måste göras; så är det nödvändigt att veta, hvad mynt man har, emedan man i ena fallet kan få 4° H. io* 1^8 Den 7 September f. m. låna emot bättre vilkor än i det andra; emedan i ena fallet ytterligare anvisningar kunna göras på Banken; i det andra icke. Men om Staten kan regleras utan anticipationer på kommande tider, kan jag ej inse nyttan af den ena frågans afgörande före den andra; ty om en myntbestämning sedermera äger rum, blir det blott nödvändigt, att hvad som i Statsregleringen blifvit upptaget t. ex. till 2 f:dels R:dr, utföres med i R:dr i Silfver. Deremot finnes en annan omständighet, som jag anser fordra ett uppskof tills vidare med Statsregleringens afgörande, nemligen att ingen Hufvudlitel bör företagas förr, än man sett summan af dem alla, tillika med de extraordinarie anslagen. Ty om man beviljar stora tillökningar i 2:dra, 3:dje och io:de Hufvudtitlarne, och man sedermera ser sig i nödvändighet att besluta extra-ordinaira tillskott, som äro vida oUmbärligare, än löneförhöjningen åt Embetsmännen, skulle det kunna hända , att man ej fick tillgång till hvad Staten nödvändigast beböfde, och att man blef försatt i en absolut nödvändighet att kasta sig in i lånsystemet. Om flere millioner oumbärligen erfordras för försvarsverkets materiel; ser jag ingen annan utväg, än att Löntagarne tills vidare måste berga sig såsom hittils, och att man underlåter de föreslagna lönföi höjningarne. För min del hemställer jag derföre, om icke motionen borde sålunda förändras, att de Den 7 September f. m. •49 särskilda Hufvudtitlarnes afgörande må hvila, intill dess alla inkommit tillika med Utskottets Förslag angående det särskildta tillskottet för FörsvarsVerkets Materiel.
För det 3:dje yrkar Hr Gr. ordagrannt: ”att rotehållarnes förbindelse i anseende till knektehålls-skyldigheten måtte inskränkas till, på sätt indelningsverket bestämmer, anskaffandet af det öfriga årliga aflönandet af soldaten, utan ringaste förminskning af rotens åliggande i anseende till boställe och hemkall, som ofvanberörde contract af d. 5 Dec. 1682 bestämmer och stadgar.” Delta contract, af 1682, finnes tryckt i första delen af Gahms Militieverk, så att en hvar kan lätt controllera sannfärdigheten af hvad jag nu går att uppgifva. Det är slutadt, icke med hela Svenska allmogen, utan blott med deputerade för vissa provinser, nemi. Upland, Södermanland, Westmanland, Nerike och Östergöthland; det har således aldrig varit bindande för andre provinser; men, icke nog dermed, det upphörde snart genom de sedermera tillkomna knekte-contracten att vara gällande äfven för de få landskaper, för hvilka det ingicks. För att öfverlygas derom, behöfver man blott läsa ingressen till 1725 års knekte-contract för Uplands Reg:te, der det heter: att 1682 års contract icke varit för landsorterna nog lämpligt, hvarföre de sedermera fått särskilda contract; 1 och 2 §§. utvisa vidare, hvad som för Upland är bibehållet utaf det, som 1682 contraherades. Motionären har, förmodligen för att bevisa afvikelserna från 1682 års contract, bifogat 12 st. soldat-contract. Af dessa contract äro 10 hemtade från ett enda Compagni af Uplands Reg:te. De öfriga upplysa icke, hvarifrån de erhållits; men jag supponerar, att de hafva sitt ursprung från Södermanlands Reg:te. Att roteringen kännes tyngre nu än på 1680-talet, bestrider jag ej; men då jag nu bevisat, att contractet af 1682 aldrig afslutades med flera än 5 provinser, och att det sedermera dels af K.
Lön 3,000: — Liinetillökning 1,500: — ^ -qq. en ny Profession i de Nordiska språken: Liin 3.000: — Lönetillökning 1.500: — 4 500- „ en ny Profession i Ny-Europeisk linguistik, modern lit teratur och est.hetik: Lön 3.000: — Lönetillökning 1.000: — 4 qqq. Löner för 2 Adjunkter, som ej böra vara fästade vid vissa läroämnen, å 2.000 R:dr hvardera 4,000: —• Arfvode åt Öfverkikaren vid Upsala Cenfral-hospital, emot förbindelse att hålla föreläsningar och meddela klinisk undervisning rörande sinnessjukdomarne och deras behandling 1,500: — Lön åt en Konservator vid Zoologiska Museum 1,500: — Lein åt en Konservator vid Botaniska Museum 750: — Arfvoden åt, Sex Amanuenser, deraf 4 vid Kemiska Laborarium, 1 vid Fysiska Kabinettet och 1 vid Astronomiska Observatorium å 355 R:dr åt hvardera 2,100: •— Till underhållande af instrumental-apparaler samt anskaffande efter hand af nya instrumenter vid de kemiska institutionerna 4.700: — „ ökande af anslaget för fysiska Kabinettets behof 1.000: — „ Zoologiska samlingarnes ökande och underhåll 1.500: — „ För Akademiska sjukhusets behof 1.000: — Riksmynt. R:dr. ö. 61,050 — Expeditions-Utskottets Förslag lill anderd. Skri frelse JY:o 222. 97 Riksmynt. För Universitetet i Lund. R:dr. Till förbättring af 3 Prolessors-löner, så att de må utgöra 4,500 R:dr hvardera, samt förhöjande af 8 Adjunkts-löner till 2,500
Detta behandlingssätt, som för närvar, existerar i Utsktn, kan jag ej finna vara annat än en oordning, som bör afhjelpas, och det kan icke ske på annat sätt än genom utskrspersoualens förminskning; ty det är ingen konst att klandra och möjligen dervid få pluraliteten på sin sida, men svårare är det att utarbeta förslagen och svara för det betänk. man uppgjort. Hr Dal man! Frih. Boye har på sin sida anfört ett skäl, som han trott komma att helt och hållet nedslå hans motståndare. Han har nemi. sagt, att då Statsoch Bevilln. Utskm nu sammanträda på samma tid, fölfe det af sig sjelf, att om de sammansloges, skulle dubbelt längre tid fordras för afgörande af de mål, som i dessa Utsk. afgöras, fin nu dertill åtgår. Jag kan dock ej godkänna detta skäl, och sådant i den förutsättning, som jag ej vill förtiga, nemi. den, att Bevifln.Utskts arbeten alltför mycket fördröjjas, och att detta Utsk. ej är tillräckligt sysselsatt, utan att det endast är den långa tid, man der har på sig, som gör, att ärenderna behandlas så långsamt. Hade Utsk. mindre god tid, så är jag öfvertygad, att ärenderna der blefve behandlade mindre vidlyftigt och kanske derjemte bättre; ty det är ej någon vinst deri, att målen blifva mycket omständligt och vidlyftigt afhandlade. De ämnen, Bevilln.- TJtsk. fö^ närvar, bar sig uppdragna, arp af den beskaffen - Den 2S Octobcr c. m. 3a5 het, att, såvida man ej vill beträda en helt ny lagstiftningsbana — och sådant lärer väl ej vara att hoppas, så Jange vi dväljas under våra nuvar. representativa former—, det är, snart sagdt, alldeles tillräckligt alt åberopa, hvad vid föregående riksdagar blifvit anfördt. Dessa ärender äro nemi. så omtuggade, debatterade och discuterade på alla håll, att jag ej ser, det någon vidare utredning af deni behöfves, såvida man ej, såsom sagdt är, vill betrakta dem utur en helt ny åsigt. Om dessutom, såsom Gr.
Den andra af Utsk. framställda anmärkn. är, att ”väfnadsyrkets uphjelpande, ,i Utsk:s tanke, icke står att vinna blott förmedelst inrättande af en allmän teknisk bildnings-anstalt, der undervisningen bör afse flera industri-grenar, och ej inskränka sig till en enda, utan denna industri måste, om sådant finnes behöflig!, på andra, mera direkt verkande sätt upmuntras”. Men, enl. min tanke, kan och bör ifrågavande yrke lämpligast uphjelpas på det af motionären föreslagna sätt, hvilket just verkar mera direkt än något annat. Att äfven andra undervisningsämnen skola ingå uti en sådan bildningsanstalt, kan jag icke finna annat än lämpligt, enär tillfälle derigenom beredes att vända sig åt andra yrken och att deruti söka sin bergning, i fall nemi. väfnads-industrien skulle mötas af missgynnande konjunkturer. Den 21 Oktober. 339 Det 3:dje af Utsk. omnämnda skälet, hvarigenom Utsk. hänvisat till den i Götheborg inrättade slöjdskola, har redan genom de af PresteSt. framställda anmärkmr blifvit till fullo ve» derlagdt. Den af Utsk. gjorda invändningen, att Borås stads innevånare icke erbjudit sig att till den ifrågaställde läroanstalten anskaffa lokal, eller att dertill på annat sätt bidraga, skulle genom antagandet af BorgareSt:s nyss uplästa inbjudning blifva undanröjd, enär nämnde Stånd uti sitt beslut föreskrifvit ett sådant vilkor. Sakens vigt och betydenhet har blifvit så fullständigt ådagalagd, både i motionen och de diskussioner, som åtföljde återremisserna, att jag anser mig icke behöfva mycket derom orda, utan endast fästa upmärksamhet dels på den jemförelsevis obetydliga utgiften för ett företag af så produktiv art, som det förevande, dels derpå, att, ehuru den värde motionären styrkt, att Borås stad allt sedan verldens skapelse varit i saknad af anslag, han likväl icke yrkat, att de begärde medlen skulle fortfarande utgå till verklens slut, utan endast så länge nästa Statsregleringsperiod räckér.
Brefvet den 1 April 1773, men, beträffande anmärkningen dervid, alt Häradsrätten ådömt den sakfällde bestraffning för både inbrott och begagnande af dyrk, förmenat lagen icke vara klar och tydlig för antagande af den i samma anmärkning utvecklade åsigt, ”enligt hvilken en person, som befunnits innehafva dyrk och tillika begått inbrott, skulle, derest han endast dömdes till nio par spö, undgå bestraffning för sjelfva inbrottet, enär han blott för innehafvande af dyrken gjort sig till berörde bestraffning saker;” slutande förklaringen med afsägelse af rättigheten att vidare blifva i saken hörd; har advokatfiskalsembetet afgifvit slutpåstående och yrkat, alt t. f. domhafvanden, som icke ansåges hafva vederlagt de förhållanden och den lagtolkning, som lågo till grund för gjorda anmärkningarna, måtte för klandrade felen och beslutets iagstridighet ådömas sådant ansvar, som med bestämmelserna i 1 kap. 12 § Rättegångsbalken kunde pröfvas närmast förenligt; hvaruppå Kongl. Hofrätten, medelst utslag den 18 Januari innevarande år, sig utlåtit och funnit Häradsrätten, vid bestämmandet af det ansvar, hvartill Jonas Andersson gjort sig förfallen, hafva oriktigt förfarit derigenom, att Häradsrätten dels ådömt särskild kroppsplikt för det Jonas Andersson vid inbrottets föröfvande begagnat dyrk, dels ock underlåtit att, i enlighet med Kongl. Brefvet den 1 April 1/73, ålägga honom två års arbete å fästning; samt fördenskull, jemlikt 1 kap. 12 § Rättegångsbalken, fällt t. f. domhafvanden att, för anmärkta lagskipningsfelen, böta sexton riksdaler 32 sk. banko. 30 B. St. Just. ömbudsm. Etnb.-Berättelse elen 15 No v. 1847. Slutligen anser jag det vara min skyldighet alt vördsamt inberätta en al" mig nyligen väckt fråga, hvilken, eluira ännu icke hufvudsakligen behandlad, ändock synes böra omedelbart och genast till Rikets Höglofl.
Till följd häraf, anser jag mig alltid från qvinnas olämplighet till viss offentlig befattning berättigad till den slutsats, att henne ej bör tillerkännas rätt till den examen, som eger sin betydelse såsom kunskapsprof för samma befattning. Då jag efter denna preliminära anmärkning öfvergår till att söka ett svar på frågan, till hvilka offentliga befattningar qvinna må anses lämplig, uppställer jag dervid såsom allmän norm den sats, — hvars rigtighet här ej är stället, att i bevis utföra, — att qvinna icke är passande för någon sådan verksamhet, som väsendtligen förutsätter och innebär användning af det rena, isolerade förståndet eller som genom hvarje in> blandning af känsla och fantasi såsom bestämmande skulle förvridas från sitt syfte. Endast den anmärkning vill jag tillägga, att skulle ock qvinna enligt denna norm ej befinnas lämplig för alla de sysselsättningar, som utöfvas af män, hon dermed ingalunda af mig är förklarad vara en lägre varelse än mannen eller honom i förstånd underlägsen: det ena vore lika falskt, som det andra. Men likhet eller »likställighet» i rätt, och förmåga innebär icke, att den förra hos dem, som äro likställda, i hvarje fall skall vara fullkomligt densamma, eller att den sednare i alldeles enahanda yttringar skall framträda. Fastmer utgör mannens och qvinnans naturliga likhet i dessa afseenden en omständighet, som, äfven med bådas likställighet, af ingen lagstiftning angående qvinnans ställning i samhället utan mehn får förbises. Det får ej förbises, att qvinnans uppträdande i det offentliga lifvet utgör en, låt vara under gifna omständigheter fordrad undantagsställning, under det hon såsom den lifvande och sammanhållande själen i familjelifvet eger sin på en gång naturliga och högsta plats: ett förhållande, som af ingen lagstiftning kan rubbas eller förryckas utan att derigenom lika mycket nedsätta qvinnans verkliga värdighet, sorn i sjelfva dess rötter skada samhället.