Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De göra ju människor så rena; de måste väl då också kunna göra ett byttlock rent». De granna orden förbli ämnet för Almqvists hat hela lifvet igenom. Han ger själf nyckeln till sitt innersta väsen, när han säger sig längta efter ett himmelskt och jordiskt tillika, att han var verksam på samma gång som innerst kvietist, att han ville förena »ren natur med coelest sentiment». Han söker öfverallt nå verkligheten, icke skenet, och han påvisar själf, att det var denna egendomlighet, som yttrade sig i lefnadsomständigheterna, då han uppgaf det konventionela lifvet. »Man kallar detta svärmeri ... Men orsakerna voro icke ytliga, utan djupa, utsprungna ur stora inre behof, som väl några känna, ehuru få gå därmed ända ut till det faktiska, utan merendels nöja sig med önskningar och dröja med dem utan vidare extravagans i sina kamrar». Öfverallt, där Almqvist fann förverkliganden, där han fick saken själf, »ej ett sken ditåt»», kände han sig harmonisk. Och det är detta verklighetssinne, denna äkta, rika och saftiga realism som så djupt skiljer honom från romantiken i århundradets början. Han har själf en stor och djup arbetskärlek, och det finnes ingen yttring af äkta arbetsduglighet – om också så enkel som blandningen af pärlfärg eller »de spår af färsk blankhet, som strykjärnet lämnar på det glatta linnet», – som han ej finner intagande. Han tog nyfiket reda på allt, till och med köksdetaljer, ty diktaren har alltid gagn af att veta saker i grund, menade han; och alla hans långrandiga afvikelser, beskrifningar och redogörelser hafva det försonande, att de ske af kärlek till dessa detaljer såsom delar af ett mänskligt arbete. Almqvists verklighetssinne är det som drifver honom, trots hans kvietism, att kasta sig in i eller, rättare, att af förhållandena låta sig drifvas in i det offentliga reformarbetet. Hans ställning till de särskilda reformfrågorna är framstegsmannens, icke revolutionärens. Han inser, att mänskligheten kan behöfva århundraden för en utveckling, som individen kan genomlöpa på lika många år.
Jernmalm och tackjern, hvilka såsom råvara eller halfiabrikat lämpa sig särdeles väl till förädling inom landet och för hvars tillgodogörande många och dyrbara anläggningar blifvit uppförda, böra derföre bära en tull af minst 10 öre per centner, hvilket jag inom Utskottet äfven yrkade. Det bör icke lemnäs oanmärkt att, hvad artikeln malm beträffar, den icke bör till utförsel lemnäs tullfri förr än den nu gällande grufve-stadgan undergått sådana förändringar, att den först och främst skyddar de bruksoch masugns-egare, som å egen mark ega malmtillgångar, från intrång af hvem som helst att blott genom ett mutbevis förvärfva sig eganderätt till grufvai äfvensom att en mängd föreskrifter i nämnda författning böra försvinna, hvilka till mehn för bergsbruksrörelsen ännu qvarstå. Rå-koppar föreslår jag att bära en utförsels-tull af 1 R:dr per centner, Koppar-malm 10 öre per centner. Hvad trädvaror beträffar, så har jag icke motsatt mig Utskottets förslag att tillstyrka tullfrihet å alla de skogs-effekter, som äro produkter af den fullmogna barrskogen, äfvensom alla slag af löfskog, men deremot skulle jag djupt beklaga om Rikets Ständer lemna den omogna ungskogen af gran och furu till de minsta dimensioner) utan allt skydd mot den sköfling, som tyvärr redan nu eger rum; hvarföre jag i denna del i allo instämmer i den af Herr Doktor Säve afgifna reservation.
Efter hvad Kongl. Commerce-Collegium uti dess utlåtande upplyst, har Kongl. Majit, under den 27 Junii merberörde ur, med ändring af hvad Kongl. Brefvet den 7 December 1752 och 12 §. af den för ÖfverDirecteuren vid Conlrolverket samma dag gifna Nådiga Instruction innehålla, behagat bland annat i Nåder förordna, det Kongl. Coilegiurn eger hålla tillsyn öfver Controlmedlens leverering i föreskrifven ordning; till följd hvaraf Kongl. Coilegiurn försländigat Öfver-Directeuren att inom loppet af hvarje månad uppvisa Kongl. Räntekammarens attest öfver behörigen skedd leverering af de under nästföregående månaden influlne Control-stämpel-medel, hvilket åliggande jemväl under de senast förflutne åren blifvit vederbörligen fuligjordt. Och som, genom den sålunda vidtagne åtgärden, Control-stämpel-medlen varda inom föreskrifven tid levererade; anser Utskottet någon serskild föreskrift i detta ämne icke numera erfordras. §. 43. Förkl. g.) I anledning af Revisorernes anmälan, att arfvodea och postporto för året hafva med 1,438 Rldr 41 sk. 6 rist. äfvensom Controlverkets aflöning och expencer med 4*341 Rldr 2 sk. utgått af dertill på Kongl. Commerce-Collegii Stat uppförde serskilde anslag och icke omedelbart af Control-stämpel-medlen, instämmer Utskottet med Kongl.
I de Härader, der Domhafvande!! är af sista Riksdags-Beslutet, och vid Urtima Riksdag, sjelfva Kallelsen, besörja, det valen till Riksdagsmän, der sådana val äga rum, i laglig ordning och, vid ansvar, med ali skyndsamhet verkställas; tillhörande det Dom-Capitlen, att för Presterskapet, Hufvudstadens Magistrat, att för dervarande Borgerskapet, samt Landshöfdingarne, hvar i sitt Län, att för de öfriga Städernas Borgerskap och Menige Allmogen om sådana Valförrättningar, å Embetes vägnar, föranstalta, med särskild föreskrift från Landshöfdingarne, att samma dag, då i Kyrkorna Riksdagskallelsen kungöres, skall Socknestämraa till nästföljande Söndag, för Elektorsval af Allmogen, utlysas. Skulle uti en eller flere Kyrkor af ett Pastorat Gudstjenst saknas å den Söndag, då Kungörelsen borde uppläsas, åligge det Presterskapet, att genast genom Kronobetjente i Pastoratet besörja, det nästa dag ett exemplar af Kungörelsen skyndsamt cirkulerar från by till by, uti sådana Församlingar eller Capeii-fag, med förständigande, att deras Ledamöter hafva att nästföljande Söndag sig vid Moderkyrkan infinna till Elektorsval, i händelse Gudstjenst icke samma Söndag bör hållas i egen Kyrka, då valet derstädes må för Socknen eller Capell-laget förrättas. Bill. lill It. St. Frälsestånd, förordnes af Hof-Rätterna Ofrälse Valförrättare för BondeStåndet. 2:0 Örn tiden förde Riksdagar, lill 2. Mora. oförändradt. hvilka Konungen Ständerna kallar, lärer Konungen i Nåder Hof-Rätterna förständiga. Om tiden åter för sådana Riksdagar, till hvilka Stats-Rådet, eller ock, enligt Regerings-Formens §., de i densamma nämnde vederbörande kalla, åligge det dem att HofRätterna underrätta. Hänvisningar: Bih. III. Sami. Const. Utsk. Mein. Ridd. och Ad. Prot. B. VII. 435,446; VIII. 352.
Rag och ^:del Korrt Garnizons-mäl hvardera om äret^ som upföreS försiagswis för 462 Den i2 Zebruarii. n7 Under Officerare fräiioSweaborg n dito fran Abo S:r 128 Under-Officerare a z Tunnor Spanniäl hwar, gör 384 T:r, som a R:d. Tunnan belöper lill S:r 384 T:r Sp:l a i^Ro. Zio: Penningar, 3.9,5- Lotsarzs Lotsar a 38 R:d. Loopvaerdie-Bätsmän zo man, hwaraf 20 aro vacante För de tjenstgörande 30 bestas Lön i 6 manader a 2 R:d. Zöa: Dito i 6 dito a i§R:d. 242: ^0:. Utom bröd och arbetspenningar under tjenstgöriugen af Flottans UndcrHalls-Summa t Under-Officer i Nummer, utom en gemen Mans lön ärligen dä han tillika gör Munsterstrifware-tjenst 25: 5,2: 1,900: — Warf - Den 12 Zebruarkt. 461 Wärfningsoh Recapirulations - Pasievolance bestäs för ofmannämde Zo man, sedan UnderOfficeraren i Nummer afgäll, hwarefker äterfiä 29 man a 42 §. hwar om äret 25: i§: — Chefen för Coo vaerdieBåtsmans Compagniet undfär i st ale för för. Uk bestädde Fri karlar och Ordonance», hwilka nu mera wid Kongl. Maj.ns onåd icke fä nyttjas, i ärlig ersättning 200: 8Zs::8:^„ SjöArtilleri-Manskap. 12 Compagnie» a zo man 6oo Profotzer och Spel i2 612 man för hwilka beralnas Lön a 8 R:d. ärligen 4,896:
Som Fullmäktige under den tid, hvilken utgjort föremål för Räntan i BanRevisorernes granskning, funnit hvarken allmänna ijenningeställdcU~ och Nä~ 0 , ti . .i, • ringssamt ningen eller andra omständigheter böra föranleda till nedsättningAllmännami räntan vid diskontering och utlåning från Handelsoch NäringsDiskont-fonden, så är berörde ränta fortfarande bibehållen vid 6 procent. Deremot, och sedan fråga om förändring i den dittills till 5 procent bestämda räntan vid utlåning från Allmänna Diskontfonden vid serskildta tillfällen hos Fullmäktige förevarit till öfverläggning men blifvit uppskjuten, hafva Fullmäktige omsider den 23 nästlidne Maj, i betraktande deraf, att, enligt 154 § 2 mom. i Banko-Reglementet, vid bestämmandet af denna ränta afseende skall fästas å enahanda förhållanden, som, jemlikt 1 mom. i samma §, böra iakttagas för höjning och sänkning af räntan vid diskontering och utlåning från Handelsoch Närings-Diskont-fonden, funnit skäligt besluta, att för alla lån från Allmänna Diskont-fonden, som från och med den 1 påföljde Juli utgåfves eller omsattes, räntan skulle utgöra 6 procent. Då Fullmäktige sålunda ansett räntan vid utlåning från Allmänna Diskont-fonden böra förhöjas till samma belopp, hvartill 56 räntan vid diskontering ock utlåning från Handelsoch NäringsDiskont-fonden förut blifvit bestämd, föranlåtas Eevisorerne uttrycka den mening att, när förhållandena gifva anledning till nedsättning i sistnämnde ränta, enahanda förmån må liktidigt komma äfven låntagare i Allmänna Diskont-fonden till godo.
Berättelse öfver Gottlands Län för åren 1848—1850. 4 26 Hospitalets fastigheter beslå, utom bygg na cl erne, i 177 stycken kring hela landet spridda jordlägenheter. En djurläkare är anställd i Länet, hvilken, förutom inkomsten af sin praktik, åtnjuter i löningsförmäner 50 R:dr statsanslag, 100 R:dr af Wisby stad samt omkring 12 tunnor spanmål från åtskilliga socknar på landet, som sig dertill förbundit. Gästgifvare-skjutsen har af ålder bestridts af gästgifvare-bemman och ett eller annat dertill anslaget reservhemman, utan hållskjuts, hvilket ännu till det mesta fortfar, emedan endast på 13 gästgifvaregårdar entreprenad blifvit ingången. Landlposten, till äfven enskildes brefs fortskaffande jemte kronobrefven, har hitintills fortgått, ehuru icke medförande all den säkerhet för brefvens fortkomst som vore önsklig. Brandstodsföreningar äro ingångne för hvardera häradet särskildt, och hafva brandskade-ersättningarne, särdeles i Norra häradet, varit lindriga, icke något är öfverstigande 3 sk. 2 rst. på 100 R:dr brandförsäkringsvärde; i Södra häradet hafva de varit något drygare. Summan af brandförsäkringsvärdet i Norra häradet år 1850 är 3,144,603 R;dr och i Södra 4,269,906 » eller tillsammans det betydliga beloppet 7,414,509 R:dr för åbyggnader på landet inom en provins, som äger få herregårdar och intet hemman af säterieller frälse natur. Sedan uppå Hushållnings-Sällskapets inom Länet derom gjorde begäran allmänna skall blifvit påbudna att årligen hållas i Maj månad och under några år fortgått, utan att dervid skeende räf-fångst tillvägabringa! en motsvarande nytta mot förlusten af de dagsverken, som på dessa skall nästan ofta fruktlöst föröddes, hafva något mer än halfva antalet af socknar på ön genom algifter till en af dem gemensam jagt-kassa friköpt sig från skallgången.
Städselpenningar Dekanatsmedel Pensionsafgifter Räntemedel Anmärkningsmedel Diverse inkomster Balans till år 1861: Skulder Credit. Balans från år 1859: Skulder Utgifter: Aflöningar, gratialer och pensioner m. m. Byggnader och reparationer 11,513: 69. Egendomsafgifter ra. m 4,229: 70. Sjukoch begrafningshjelp 2,227: 75. Balans till år 1861: I årets räkenskaper utbalanseras såsom innestående hos Intendenten vid den Akademien tillhöriga Sätra helsobrunn följande kontanta behållningar: i hospitalsoch fattigkassan 1,283: 11. » badhuskassan .’. 6.993: 59. » brunnskassan 1,754: 35. Summa Runt R:dr 10,031: 5, utan att med behörigt intyg blifvit styrkt, att detta belopp vid revisionsårets slut förefunnits såsom behållning i kassan. § 2. Register öfver verifikationerna till räkenskaperna saknas; hvilken ofullstäudighet i väsendtlig mån försvårat Revisorernes granskningsarbete. § 3. Den i Kongl. Akademiens räntekammares kassaräkning utbalanserade behållning, 77,273 R:dr 30 öre, är icke genom behörigt inventeringsinstrument bestyrkt. § 4. Enligt räkenskapen skulle utgående balansen från år 1859 till 1860 utgöra 1,263,637: 58. men sistnämnde års ingående balans upptages till 1,513,428: 51. hvadan en skillnad af ej mindre än 249,790: 93. — 211 — förefinnes; och då räkenskapen, sådan den nu är uppställd, icke leinnar någon ledning för omdömet huru vid balanskontos öfverförande från 1859 till 1860 förfarits, hafva Revisorerne icke kunnat utröna orsaken till nyssnämnde väsendtliga skiljaktighet. § 5. Bland de under Kongl. Akademiens förvaltning stående donerade fonder befinnas följande, hvilkas kapital uppgå till nedanst ående belopp:
J ag skall förse henne med utstyrs el. Och jag lofvar att sörj a för hennes bruddräg t. Kära fader Sv en, låt inte be er förgäfves . Låt Erik f å den h an h åller af. Hör en bön af h ans gamle skolkamrat. Det är just inte Annas fattigdom, som jag bryr mej om. Herrskape sk ulle inte fälle ett enda ord i saken, om di viss te hur det är mellan far h ennes och mej. Nej, ju mer jag tänker på, att j ag sk ulle bli slägt med Jan Hansson, ju omöjligere finner j ag'et. Erik f år ta hus hvar han vill, eller också ska uppgöringen mellan Ola i Gyllby och mej stå f ast. Och nu inte ett ord mer om saken. Kom, Ola! Kom, Britta! Var inte ledsen, käre du! Ledsen? Pytt ock! Jag behöfver inte truge mej te en man, inte. (Sven, Lisa, Ola och Britta gå in i stugan) Brukspatronen. Lotta. Wilhelm. Sven. Britta. Trösta er, s tackars barn! Än är inte allt hopp förloradt. När fader Svens sinne hunnit svalna och han 56 tänker lugnare på saken, tör han nog ge efter. Men skulle det hända, att h an står f ast vid si tt beslut, så ta'n er tillflykt till mi g. Jag skall sörja för er framtid. (Brukspatronen, Wilhelm och Lotta gå) Gud hjelpe er, k äre vänner; det här är för ill a! Men j ag har aldrig kunnat låte bli te tro, att olycka en gång skulle komme öfver er, derför att ni ska lefve som bondfolk, fast ni inte har bondfolk s sinnelag . Men o m det går derh än, att ni får lof bygge er e stuge på skogen, då vil l jag promt hjelpe er och ni ska ta med utåf min förtjenst, tills ni kommer er i ordning. Åh , det ska nog gå bra. Tack, tack , Anders; Gud signe dej! Bengt. Erik. Anders. (Anders går)
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskildt förda Piotocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således icke jukat framställning af den utaf Grefve Frölich föreslagna proposition. Högloft. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 2 eftermiddagen. Ja — g5. Nej — 1*4.6.. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim i66 Den u Fe bru a lii f. m. Thorsdagen den i i Febr. i83o. Plenum klockan half till io Förmiddagen. Upplästes till justering och godkändes 12 ProtocollsUtdrag, innefattande Ridderskapets och Adelns den 5 dennes föroch eftermiddagen fattade beslut, samt 5 ProtocollsUtdrag, innefattande Ståndets den 8 dennes fattade beslut. Upplästes till justering och godkändes följande från ExpeditionsUtskottet inkomne Förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Maj:t: Angående förklaring öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning den 18 December 1823. Angående förändrad redaction af 62 § i Kongl. Förordningen om Skogarne i Riket deri 1 Augusti i8o5. Fortsattes den i sista Plenum började pröfning af ExpeditionsUtskottets under Nro 354 afgifne Memorial, an^ende kallelse till nästa Riksdag. Herr Hjerta, Gustaf: Jag skulle önska, att man ville förena sig* derom, att lägga ExpeditionsUtskottets Memorial till Hand - Den ii F e b r u a r i i f. tn. 167 lingarne, för alt derefter, i anledning af Friherre Boyes motion i sista plenum, få skrida lill öfverläggning om tiden för nästa Riksdags utsättande; och jag anhåller, alt Herr Grefven och LandtMarskalken läcktes framställa proposition derå. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard:
Malcolm, för utvidgande af dess i Norrköping anlagda Mekaniska Verkstad, enligt Kongl. Brefvet den 3 Augusti 1838, „ 12,000: i3:o Iutressenterne i Landskrona Hvitbetssockerfabrik, enligt Kongl. Brefvet den 5 Maj 1837, „ 20,000: i4:° Nyköpings Bruksoch Faktori-Bolag, för dels redan verkställda, dels tillämnade förbättringar och nya anläggningar vid nämnde Bruk och Faktori, enligt Kongl. Brefvet den 3o Juni 1841» • • - • » 80,000: i5:o Bruksidkaren C. Ramström, för tillverkning af taffeloch spegelglas vid Skönviks och Sandö Glasbruk, enligt Kongl. Brefvet den 29 Sept. i84f, ,» 4°>000* 16:0 Fabriksidkaren C. G. Mineur, för tryckning med oljefärg å alla slags tyger samt å buldan, att begagnas till golfmattor, eoligt Kongl. Brefvet den 14 December i84i, .••••»> 2,000: R:dr, för åstadkommande af, här i Riket ännu oförsökt, tillverkning af gröfre eller finare bomullstyger af sådana slag, som hittills måst från England införskaffas, „ 17,000: tillsammans R:dr 364,833: 16. — Del förlagslån, stort 6,000 Rrdr, sorn, enligt Kongl. Brefvet af den 26 Juni 184®, beviljats Fabriksidkaren A. F. von Rothstein, i och för en å Löfholmen, nära Stockholm, anlagd Bensvärtsfabrik , har icke blifvit utbetaldt, enär, innan tillgång dertill uppsiått, bemälle Fabriksidkare afträdt sin egendom till borgenärer, samt Fabriken genom vådeld förstörts. Sedan det af Grosshandlande Aug.
Skrif v. IV:o 436. eiler Ränte-gifvaren levererar spannmålen in natura, skall han till Räntetngaren erlägga sexton Skil lingar för hvarje hel lunna råg och korn, samt tolf Skillingar för hvarje hel tunna hafra, utöfver det stadgade lösningspriset, svarande emot forsel-löuen. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. och'Adeln d. g Mars i83o. Preste-Sländet d. i i —■ Borgare-Ståndet d, Q Bopde-Ståpdet d. n —r — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse■_» angående Academiska Domstolarna m. m, S. A. K. H os Rikets Ständer har framställning blifvit gjord om ändring eller upphafvande af den Doms-rätt, som, enligt gällande stadganden, tillkommer de Academiska Dom - Exp.-Utsk. Förslag lill und. Skrifv. 107 stolarna, äfvensom af Academiernas Rectorers Executions-rätt i vissa mål. Vid öfvervägande häraf, har hos Rikets Ständer i betraktande kommit, att fråga om förändring af allmänna Läro-verkens organisation och styrelse en längre tid utgjort föremål för E. K. M:s synnerliga uppmärksamhet, samt att E. K. M. för delta ärendes noggranna utredande och behandling förordnat en Comité, hvars underdåniga yttrande lärer bero på E. K. M:s Nådiga pröfning.
”Det är väl ingen fara?” frågade Klein, med en ton som han förgäfves bjöd till att gifva fasthet. Den förrådde dock vida mera, än ett vanligt deltagande, hvarföre Faxen, som nu slöt till det verkliga förhållandet, svarade med lätt ironi: ”Bror lärer sjelf känna, att man, i en sjukdom af sådan beskaffenhet, andra dagen icke kan ansvara för följderna. Tacka Gud, så länge din unga fästmö ej skrifver en sådan olyckspost till dig! Med den kännedom jag i allmänhet eger om fruntimren, är jag säker, att hon rynkat sin stolta panna, om hon sett din uppsyn vid detta tillfälle.” ”Tror du det?” genmälte Waldemar, som, i det ögonblick hans fästmö nämndes, åter var på jorden och i fullkomlig fattning. ”Det skulle ej kläda henne i mina ögon; ty jag fordrar hvad jag lemnar, förtroende och min heder oantastad.” De senare orden beledsagades af en höjning i rösten, den hans värd mycket väl förstod; men långtifrån att finna sig stött, sade han skämtande: ”Du förifrar dig onödigt, min hederspascha! Jag hade ej annan utväg att återställa dig, då du, såsom jag tyckte, höll på att få en släng af den fruktade jernfebern. Tro mig,” tillade han hjertligt, ”jag menade väl och handlade som en vän borde göra.” De förstodo hvarandra fullkomligt, skakade hvarandras händer, och ledde samtalet på andra ämnen. Vid samma tid erhöll herr Billing från fru von Horst följande billjett. ”Min högtärade vän!” ”Med största smärta underrättar jag er, att denna dag, som jag hoppades, ja, verkligen hade all anledning att tro, det den skulle slutas till allas vår tillfredsställelse, tvärtom blifvit förvandlad till en sorgedag. Maria har insjuknat i nervfeber, och doktor Faxe, som varit här, kunde ännu ej gifva något utlåtande deröfver. Vi vilja emellertid hoppas det bästa, och hvad som blir uppskjutet är ej glömdt. Med största högaktning, herr kusins ödmjuka tjenarinna, Sophie von Horst.”
Med anledning af vid 1840 oell 1841 årens Riksdag gjord framställning om de tryckande bördor, hvilka Allmogen i åtskilliga provinser af riket ansågs hafva fått vidkännas 1 följd af sådane till Kungsgårdar och boställen utgående hjelpedagsverkeu och tjenstskyldigheter, som icke grunda sig på hemmanens skattläggning och Indelningsverket, anmälde, uti skrifvelse den 30 December (örstnämude år, Rikets då församlade Ständer, hurusom, i afseende å berörde ämne, förekommit: att, efter det Rikets Ständer vid 1809 och 1810 årens Riksdag beslutat, det Allmogeus dagsverksskyldigheter till de Kronan behållna Kungsgårdar och kronolägenheter skulle upphöra att in natura utgöras, när dåvarande arrendekontrakt löpte till ända, emot det att i stället lösen för dessa dagsverksskyldigheter efter markegång till Statsverket erlades, och detta beslut genom Kongl. Brefvet den 3 December 1812 blifvit till verkställighet befordradt, sä hade, betriilfande sättet för omförmälde skyldigheters afbördande, en skiljaktighet uppstått emellau sådane hemman, som voro dagsverksskyldige till kronans sä beskaffade fasta egendomar, oell deni, hvilka till boställen eller indelningshafvare voro anslague; att denna skiljaktighet anun forlfore, ehuru vid lieie Riksdagar fråga varit väckt, att ofvauuämude förändring i sättet lör dagsverksskyldigheternas fullgörande måtte utsträckas till alla hemman, hvilka äro dessa skyldigheter underkastade; att, hvad angick då ifrågaställde dagsverksbesvär, Rikets Ständer ansågo osiridigt, att ett sådant åliggande egde meuligt inflytande på de dagsverksskyldige hemmanens jordbruk; samt att, på grund häraf och dä lindring förut medgifvits i dagsverksskyldigheten till Kronan och dess behållna egeudomar, Rikets Ständer ansågo rättvisa och billighet fordra, det sådane åtgärder vidtogos, hvarigenom enahanda lättnad jemväl bereddes den del af Allmogen, som är underkastad arbetseller dagsverksskyldighet till sådane kronolägenheter, hvika, såsom boställen och löningshemman m. m., äro åt Embetsoch Tjenstemän anslagne, belst dylika skyldigheter icke alltid fuuuos fullkomligen bestämda och således kunde föranleda till obilliga och öfverdrifua anspråk.
För att till verkställighet befordra anläggningen af 2:ne föreslagna flottbroar i närheten af Thorsångs kyrka, den ena öfver Dal-etfven och den andra öfver Lill-e/fven, i stället för der hittills begagnade färjor, har ett låneunderstöd af Tio lusen R:dr blifvit beviljad t Thorsångs socken, under vilkor, att dessa broar icke komma att hindra flottningen å nämnde vattendrag samt att deras anläggning före 1839 års slut påbörjas; och hafva Rikets Ständer medgifvit, att det sålunda beviljade lånet, före hvars utbetalning skall vara ställd af Kongl. Maj:t godkänd säkerhet för brobyggnadernas behöriga fullbordande, må under två års tid få utan ränta innehafvas; börande detsamma derefter återbetalas genom erläggande af Sex procent ärligen utaf det ursprungliga lånebeloppet, hvarvid Fyra procent å det oguldna kapitalet beräknas såsom ränta och återstoden såsom kapital—afbetalning;. § 133. Till Kongl.