Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Aro vi således öfvertvgade oin detta systems förträfflighet, så kunna vi ju helt enkelt antaga det, ulan att låta på något sätt binda oss af hvad i grannländerne i afseende häruppå göres eller låtes. Jag kan således för min del icke finna ani. att gå in på Hr Isbergs reservation, och då jag icke har något annat att välja på, så yrkar jag bifall till Utsk:ts framställning i denna punkt. Hr von Koch: För att icke gifva anledning till någon splittring, så förenar jag mig med dem, som yrkat bifall till Hr Isbergs reservation. Hr Mannerskantz, Carl Axel: För min del får jag förklara, att jag vill bifalla Hr Isbergs reservation, med vilkor att ordet »mynt» derutur utgår, hvarpå jag således anhåller om propos. Sedan öfverläggningen förklarats härmed fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att under densamma hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan, dels att 14. o. Ad., med afslag å samma hemställan, skulle antaga det af Hr Isberg i hans vid Betänk:t fogade reservation framställda förslag, hvilket lydde sålunda: »att R. St:r måtte i underd. skrifvelse anhålla, det K. M., efter genom sakkunnige män verkställd undersökning och utredning, hvilket system för mått, mål, vigt och mynt må finnas lämpligast för Sveriges hringande, i afseende derå, till likställighet, i möjligaste måtto, med de länder i det öfriga Europa, som redan för sig godkänt ett på vetenskapliga grunder bygdt system i förenämnda hänseende, ville vidtaga de åtgärder, som kunna leda till antagande i de tre Skandinaviska rikena af ett gemensamt system för mått, mål, vigt och mynt»; och dels slutligen 444 Den 14 Febrnari e. m. af Hr Mannerskantz, att R. o. Ad., med afsta? å Utslcts hemställan, skulle bifalla Hr Isbergs nyssberörde förslag, dock med uteslutande af hvad deri förekomma rörande mynt.
Ridderskapet och Adeln om återremiss af Höglofl StatsUtskottetg Betänkande, samt att detta mitt anförande då tillika må åtfölja. ' N:o 2. Herr Montgommey Gufiaf: Vid StatsUtskottets betänkande i afseende på delta grannlaga ärende, anhåller jag att vördsamt tå göra några efter min tanka, behöflig* anmärkningar. Då BrödraRiket Norrige är ett likaså oberoende och sjelfständigt Rike som Sverige, hvardera ägande egna grundlagar och eget representationssätt, båda lika ömtåliga om de Consfitutionelia formernas orubblighet och helgd, tror jag det icke lämpligt att Rikets Höglofl. Ständer genom en mer eller mindre direct inverkan eller anvisning i dess beslut om kostnadernas godtgörande för Hans Kongl. Höghet KronPriusens förestående förmälning och verkställde utrikes resa, deruti omnämner min» dre inblandar Konungariket Norriges deltagande, aldraminst dispositionssättet af de bidrag Norriges nästa Slorthing för samma ändamål, otvifvelaktig! utan främmande impuls anvisar. Jag skulle tro grannlagenheten och båda Rikeos oberoende gemensamt fordra att Sveriges Ständer likaså litet vidröra Norrige *70 Den 11 April e. m, vid afgörandet af detta som Rikets Höglofl. Ständers öfrige ärender. Hvad Stastötskottet om Norrige omnämnt, vågar jag således tro att ifrån dess betänkande skulle kunna och till och med böra utgå. Då den af Höglofl. Statsutskottet infordrade, inlemnade eller upprättade omständliga räkningen, calculen eller uppgiften på kostnaderna af Hans Kongl. Höghet Kronprinsens utrikes resa , och förmodade behofverne för den förestående Förmälningen 6amt reparationer af Slottsrummen m. m. noga beräknad lärer uppgå till 630,000 R:dr, så vet jag ingen talande orsak hvarföre Utskottet derpå, endast för dtn runda summans skull, afprutat 30,000 R:dr.
Nästa fråga: » V o r e det möjligt att, till förekommande af öfveransträngning eller skadligt mångläseri, borttaga något eller några ämnen från den högre flickskolans läroplan? » föranledde åter en tämligen långvarig diskussion, vid hvilken särskildt var intressant lägga märke till, huru sympatierna för franskan såsom dominerande språk i flickskolan allt m e r tyckas vara i aftagande. Följande fråga lydde: » Vore det lämpligt, att en normalplan för Sveriges högre flickskolor upprättades? ' Den besvarades genom följande resolutionsförslag: Ehuru de betydande olikheter, s o m förefinnas i de högre flickskolornas studiiordningar vålla beaktansvärda svårigheter vid elevernas flyttning från en skola till en annan, b ö r en större enhet mellan dessa skolors läroplaner endast på den fria samverkans och öfverenskommelsens väg eftersträfvas, m e n ej g e n o m ett normerande reglemente från statens sida framtvingas, dels emedan den högre flickskolan hos oss ännu är stadd i en sökande utveckling, s o m ej b ö r stäckas, dels emedan särskilda lokala intressen med afseende på dessa skolors planer böra få göra sig gällande, dels slutligen emedan tiden öfver hufvud ej är m o g e n för ett af öfvervägande teoretiska grunder ledt reglementerande af den högre elementarundervisningen. Vidare företogs till behandling den sjätte frå- gan på programmet: &gt;Det synes behöfligt, att föreståndarinnor och föreståndare vid de högre flickskolorna noggrannare, än s o m i allmänhet torde ske, öfvervaka läxgifningen inom skolorna. » En liflig diskussion följde. Samverkan m e d föräldrarhe framhölls såsom för ändamålet synnerligen viktig. Den sista frågan var af följande lydelse: » Vore det ej önskligt, att uppgifterna o m lärarinnornas tjänstgöringstid i årsberättelserna från de högre flickskolorna gåfves enligt öfverensstämmande beräkningsgrunder? » Angående denna fråga ansåg mötet, att det för bedömande o c h beräkning af lärarinnornas tjänstgöring vid olika läroverk vore önskligt, att då lektionerna ofta äro af mycket omväxlande längd, uppgift i redogörelserna äfven lämnas i timmar af en ordinär lektions längd, nämligen 50 minuter. Iduns läkarartiklar. (Eftertryck förbjudes.) V. Om våra födoämnen.
Skrifvelse, N:o 229. efter hemmantal utgå, såsom inhemtas af Kongl. Resolutionen på allmogens besvär den 17 December 1731, §. 52, som stadgar, att ”de afgifter som skett efter hemmantalen och derefter blifvit jemkade, böra utgå efter förmedlingen, utom kneklehållet, som ej får rubbas, samt vägodelningar, i hvilka förmedlade hemman böra behålla sin förra andel, till undvikande af ständiga ändringar och det besvär, som deraf förorsakas skulle”; varande jemväl i fråga om sistnämnde onus, eller vägbållningsskyldigheten, lill följd af Kongl. Brefvet den 28 Sept. 1790, som stadgar, att, ”då ny vägdelning kommer att anställas, förmedlade hemman, skulle njuta deras förmedling tillgodo”, det förmedlade hemmantalet småningom blifvit grunden för utgörandet; så att det numera endast är sådane utskylder eller besvär, der nedsättning för ett eller annat hemman skulle åstadkomma rubbning i bestående institutioner, såsom roteringsverket, eller minskning i serskilda korporationers inkomster, till exempel presterskapets, som, enligt serskilda författningar, det oförmedlade hemmantalet bibehållits till grund för utskylders utgörande, och hafva äfven, såsom till dessa, till Ecklesiastikverket utgående, afgifter närmast hänförliga, likaledes enligt serskilda författningar, kyrkooch prestegårdssamt skolhusbyggnads-skyldigheten utgjorts efter oförmedlade hemmantalet, hvilket också, enär skyldigheter böra motsvaras af rättigheter, bibehållits såsom grund för röstberäkningen vid prestval; och att, enligt 7 §. i Kongl. Förordningen den 26 Februari 1817, om sockenstämmor och kyrkoråd, samma röstberäkning i allmänhet skolat följas vid sockenstämmor, torde få anses mindre såsom följd af pröfning af hvad rättvisan kräfde, än gammal häfd, för hvars bibehållande likväl skäl numera icke torde förefinnas.
Den af sökandena ifrågasatta »bibanan» skulle komma att till större delen af sin längd dragas nära parallelt med och på omkring 14 ä 2 mils afstånd från Norra stambanan. Den skulle i längd komma att uppgå till minst 13| mil och i anläggningskostnad erfordra 10,382,278 R:dr, och kan således såväl med afseende härpå, som på den föreslagna rigtningen, icke anses såsom en bibana till statens Norra stambana. På grund af det nu anförda, anser sig Kommittéen hafva största skäl att i underdånighet afstyrka sökandenas för jernvägsanläggningar såväl från Stockholm till Sagån som från Sagån till Köping underdåniga anhållan om nådig proposition till Rikets Ständer rörande understöd dertill. Kommittéen kan så mycket mindre tillstyrka sådant, som Kommittéen ej tilltrott sig böra förorda mer än en stambana genom hela det vidsträckta Sverge söder om Jönköping, hvilket land (största delen af Skåne oberäknad) i afseende på folkmängd och areal är mer än 10 gånger större och dessutom icke har andra inre kommunikationer än de backiga landsvägarne. Som sökandena i sin underdåniga framställning förutsatt, att jernvägar från Almarestäke skulle utsträckas både åt Upsala och Sagån, så har Kommittéen låtit undersöka lokalen emellan Almarestäke och den punkt på den af Kommittéen föreslagna Norra stambanan, der den ena af dessa vägar skulle inträffa, och funnit denna lokal dels ganska svårarbetad, dels öka våglängden emellan Stockholm och Upsala med nära 1 mil och följaktligen äfven anläggningskostnaden, hvilket än ytterligare ger Kommittéen anledning att afstyrka statens bidrag till den ifrågasatta bibanan. I sammanhang med hvad sålunda blifvit andraget rörande de särskilda förslagen, till jernvägsanläggningar genom Westmanland anser Kommittéen sig böra i 100 underdånighet uttala sin åsigt om den rigtning, som företrädesvis synes lämpa sig för bibanor inom nämde provins.
Så lange kopparmyntet var pregladt efter en lägre utmyntuingsgruml, och så lange 2 sk:s kopparstycken saknades, är det möjligt att dessa sedlar kunde medföra någon fördel; men då kopparslantar finnas ä 2 sk. samt sedlar a 8 oell 12 sk., så torde 10 och 14-sk:s-sedlarne vara föga behöfliga, helst vid vexling samma summa uppkommer af en 2-sk:s-sIant samt en sedel på 8 eller 12 sk. Härtill kommer ytterligare den omständigheten. såsom talande för de gamla kopparsedlarnes borttagande, att nuvar. generation i flera landsorter är obekant med dessa sedlar, hvarföre också deras emottagande icke sällan skall vägras. Med anledn. af Hr Bråkenhjelms yttrande, anser jag mig böra hemställa till den värda ledamoten sjelf, luiru lämpligt det kan vara, alt vid en myntenhet å 48 sk. hafva särskilda underafdelningar deraf å 21 och i5 sk. Jag hade hoppats att man vid innevar. riksdag skulle gått till mötes önskningarna i detta fall hos större delen af den bildade allmänheten, genom afskaffande af 8, 12 och 16-sk:s-sedIarna. Men ehuru denna förhoppning blifvit tillintetgjord, har jag likväl icke föreställt mig, att talare, åtminstone icke inom detta Stånd, skulle uppträda, för att försvara ett fortsatt lifgifvande af sedlar på en myntsort, sorn icke finnes, och som, efter antagandet af det utaf R. St. godkända nya myntsysteine, måste blifva 'mycket förvillande. Jag får derföre förnya min anhållan 0111 bifall till BancoUlskts betänk, uti nu ifrågavar. hänseende. Hr Bråkenhjelm: Den siste värde talaren har för sett sig med ett nytt skäl för sin anhållan ont bifall till betänk.
Och som de nu voro med Micha husfolk, kände de röstena af dem unga mannenom Levitenom, och gingo bort till honom, och sade till honom: Ho hafver kommit dig hit? Hvad gör du här? Och hvad hafver du här? Han svarade dem: Så och så hafver Micha gjort emot mig, och hafver lejt mig, att jag skall vara hans Prester. De sade till honom: Käre, fråga Gud till, att vi måge få veta om vår väg, som vi vandrom, skall oss lyckosam varda. Presten svarade dem: Går åstad med frid; edar väg är rätt för Herranom, den I vandren. Så gingo de fem män åstad, och kommo till Lais, och sågo att det folk, som derinne var, bodde säkert, efter de Zidoniers sed, stilla och säkre; och ingen var, som dem något bekymmer gjorde i landena, eller hade det under sig; och voro långt ifrå de Zidonier, och hade intet beställa med något folk. Och de kommo till sina bröder i Zorga och Esthaol; och deras bröder sade till dem: Huru går det till med eder? De sade: Upp, låt oss draga upp till dem; ty vi hafve besett landet, det är ganska godt; derföre skynder eder, och varer icke sene till att draga, att I mågen komma och taga landet in. När I kommen, varden I finnande ett säkert folk, och landet är vidt och bredt; ty Gud hafver det gifvit i edra händer, en sådana plats, der intet fattas som på jordene är. Så drogo ut af Dans slägte, ifrå Zorga och Esthaol, sexhundrad män, väl väpnade till strids; Och drogo ditupp, och lägrade sig i KiriathJearim i Juda; deraf kallas det rummet Dans lägre, allt intill denna dag; och det är bakför KiriathJearim. Och dädan gingo de upp på Ephraims berg, och kommo till Micha hus.
M:s högstberörde Nådiga Bref af den a5 Junii samma år och Kammar-Collegii derpå grundade CirculaireBref af den 1 j Oetober i8r9, stadgad, att Lands-Kamererare och LandtRäntmästare, jemte Kronofogdar, som derefter erhöllo afsked vid 70 års ålder och, efter 3o års tjenstetid, endast undfmgo pension, de förstnämnde, lik-a med Kamererare, samt Landt-Räntmästare och Kronofogdar, lika med Kammarförvandler i E. K. M:s och Rikets Collegier; så bade, i öfverensstämmelse härmed, Landt Ränlmästaren Ahlgren blifvit å Indragnings-Stat uppförd till årlig pension af 3p5 R:dr il\ »k. med derunder inbegripne 3y tunnor spanmål, och vore Lands-Kamereraren Hertzman, elter samma grund, berättigad till en årlig pension af 777 R:dr, med den tillökning, som efter Riksmarkegången kunde sig belöpa» å derunder inberäknade 7/} tunnor spanmål. Dock som undantag
på jordeboken grundade förhållanden och således inverkande på både Statens och enskildes häfdvunne rättigheter, utan att det måhända ens alltid, i saknad af erforderliga handlingar, blefve möjligt att dem fullständigt utreda och med full rättvisa afgöra; hvadan och då en dylik utsträckning af undersökningen icke eller instämde hvarken med Kongl. Brefvet den 24 Maj 1833 eller med Rikets Ständers underdåniga framställning den 50 Oktober 4834, samt behofvet sålunda påkallade bestämmande af viss tid, hvarutöfver undersökningen ej må Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. N:o i5.
Det är efter dessa frågor jag i full känsla af min pligt, som medlem af Sveriges Lagstiftning , yrkar Svensk manna rätt, ära och tro, aktning och lydnad för Lagar och förbindelser, sådane vi ärft dessa känslor af Förfädren, sådana vi, obesmittade af tidens villor och öfverfarande irrbloss, böra lemna dem åt Efterkommande. Den 17 Martti, e. m. 163 1 följd häraf, får jag hos Högvälborne Herr Grefven och LandtMavskalken anhålla om Proposition på Återremiss at Utskottets Betänkande, och att dessa mina Anmärkningar måtte tå åtfölja. Grefve yon Platen anförde vidare skrifteligen : / Då Canalcn utgör en så vigtig del af Banquens och Piscomens säkerhet , och denna säkerhet naturligen försämras eller förbättras, allt efter som Arbetet uti oafbruten plan fortsattes eller ej ; så får jag , då allra yttersta tiden är inne, till nödiga föiberedelser härföre, anhålla , att det redan förut äskade förskott måtte beviljas, hel 1st då, med högst få undantag, alla synas öfverensstämma uti meningen om Byggnadens fortsättande 3 hvilket jag nödgas förklara ogörligt för i Sommar kan äga rum , om ej Directionen med aliraförsta erhåller nödiga Medel, efter förut aflem* nåd beräkning j då likväl genom en Sommars förlust, hela Planen till betydlig kostnad och skada förryckes. Till säkrare utredande uti denna afgörande tidpunct afalla Canalens förhålianden, föreslår jag äfven, om icke, i likhet med hvad fordom vid dylika tillfällen skett, Medlemmar af alla fyra RiksStånden måtte utses, för att öfvervara nu med första på Canal Linien förefallande Revi. sion, som, enligt Reglementet, årligen förrättas : Anhållandes jag, att detta måtte till ve - 164 Den 17 Martn, e. m. derbörande Utskott remitteras och de andra MedStånden communiceras, för att på förhand och serskilt deröfver afgöra. Lades på Bordet. Grefve von Platen yttrade derefter munteligen:
Herr Grefwe» och LcrndtNarfkalken, hemstälde om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla att pä de stal Herr von blausvvolK' anfört, frägan om BifkoppsEiNbelenas indragning ftulle särskildt behandlas. Ropades Ia blandade med nägra Nej. Herr limm, yttrade sig, att som det more ganska osäkert, huru den frägan komme att afgöras, och om den någonsin blefwe afgjord; sä wille han för sin del tillstyrka att den upptoges r sammanhang med Herr Ittres förslag, sa mycket häldre som nädärs ledigheter icke wore någonting »manligt wid sysilor inom PresteStändet. Herr von kälruiirvollk nekade härtill och fram» stälde a nyv de skäl hwarpä han grundade sitt tillstyrkande att Embetenas indragning borde, såsom hufwudfrLgan främst komma under öswerwägande. Mänge ropade härtill Herr 24 Den 14 November. -Zerr käklmsn; Jag får till min förut yttrade ranke tillägga, att denna fräga, och den, som af Herr Ilire blifwik wäckt äga med hwarandra sä mycket mindre gemenskap, som den sörras ändamål skulle wara all hjelpa Löntagare och den sednare blefwe till sina följder en beskattning pä hela Tjenstemanna Corpsen. Herr Grcfwen och LandtMarffalken, propvneraoe ä »yo att i fräga marande mäl skulle af StatsUtskottet särskildt behandlas. Bifölls. Företogs ä nyo LagUrstollets den 4 Novem, ber pä bordet lagda Betänkande af den n Ockober, i anledning af RiksdagsFullmägtigen frän Christi, anstad Herr 1^.
383 gon rubbning , gencm LagmansRätternes sfskaffande icke fördet närvarande böra ske; dock varder detta, tillika med flere Ledamöters särskilda mening, Riksens Höglofl. Ständers vidare pröfning vördsammeligen uuderstäldt. Stockholm den 13 Maji 1^25. Utdrag af Frotocollet, hållet hos Riksens Höglofl. Ständers Lagutskott den 13 Maji 182.3. S« D. Föredrogs: RiksdagsFullmägtigen Anders Danielssons, från Elfsborgs Lån, cf Hederv. BondeStåudet remitterade Memorial, angående indragning af LagmansRätterne; hvaröfver beslöts det Utlåtande, sorn innefattas i Betänkandet N:o 84- Herr Borgmästaren Arfvidsson afgaf följande, från plureliteteus mening skiljagtiga yttrande: Få Inrättningar låre hafva funnits i vårt kåra Fädernesland, hvilkas onytta varit så allmänt insedd, och hvilkas vit föremål för så allmän önskan, sorn Lag. mansRåtterne; men då jag nu, min pligt och öfvertygelse likmätigt, sålunda yttrat mig, må ingen föreställa sig, att jsg hvarken åsyftar eller har anledning träda för nära det anseende och den agtr.ing de värdige Ämbetsmän, hvilka innehafva Lagmansbeställnicgarne, lika allmänt, som väl förtjent, ega; utan är det allenast sjelfva saken, 384 LngUtskottets Eetnknnien. skiljd från alla personliga förhållanden, som föranledt mitt yttrade omdöme härutinnan, och hvilket jag äfven skall söka redovisa.
Vidare får jag äran fästa Utsk:s uppmärksamhet på de stora svårigheter, som nu förete sig, då frågan är om lagstiftning för militär-ståndet, som i K. ijenstgörings-reglementet och i krigsartiklarna redan äger föreskrifter och ansvarsbestämmelser för dylika fall; men dessa vidlåda den ofullständighet, att de till en del så tillkommit, att de icke er - 4o4 Den 17 October e. m. hännas af civil-domstolarna, hvarigenom bade befallande och lydande militär-personer hunna försättas i de mest brydsamma förhållanden, då det är tänkbart, alt en befälhafvare hunde anbefalla en underlydande, att, med tillämpning of tjenstgörings-reglementets föreskrifter, möta våld med våld, hvilket, riktigt militäriskt utfördt, dock kunde af civil-lagen anses såsom en åtgärd i oträngd! mål ; verkställaren anklagas af en medborgare, som ej bryr sig om tjenstgöringsreglementet och civil-lagen anser honom felaktig, då lion likväl icke gjort annat än utfört en handling, som, af honom vägrad, skulle , enl. krigsartiklarna, hafva gjort honom förfallen lill lifsstraff. När dessa invecklade förhållanden blifva jemnare, så torde rätta liden vara att göra nya straffbestämmelser för militärståndet. — Jag anhåller vördsamt, att dessa mina anraärkntr måtte få åtfölja återremissen af betänkandet. Hr Cederschjöld, Robert Theopil ron: De talare, som yttrat sig på förmiddagen, hafva redan framställt de flesta af de nnmärkn:r, som jag ämnat göra. Jag skall alltså nu förbigå dem och endast tillägga några. Vid stiftande af all lag är det nödvändigt, alt den största möjliga tydl ighel iakttages. Sådant tror jag likväl ej vara förhållandet på alla ställen uti förslaget lill ifrågavar. författning. Uti 1 §:n heter det sålunda: ’’Samlar sig menighet eller annan folkmängd tillhopa’’ etc.
Jag vill icke förneka, att lättja och försummelse finnes hos prester och jemväl hos mig sjelf, och jag har äo i denna dag med grämelse sett, hurusom lättja och försummelse kau innebo, men jag hemställer till Frih:n, om ett helt Stånd bör tadlas för en och annans skull, och om det är värdigt alt framdraga dylikt såsom skäl för denna sak, och det på detta rum. Jag tror i allmänhet, alt de Hrr, som äro af annan åsigt än jag, bättre skulle vinna sitt mål, om de förfara på ett annat sätt. Gr. Sparre har sagt, att om 3:dje punkten af Hr Brings förslag antages, skall en ny klass af prester derigenom bildas; men Gr:n har dervid förglömt, att denna klass redan är bildad, med blott den skillnad, att de sjelfve tagit sig en makt, som de icke ega, och för deras läror finnes ingen garanti, hvaremot den nya klass, sorn efter förslaget skulle bildas, lemnade all möjlig garanti, enär för tillfälliga tider, de tillförordnades af Pastor sjelf. Jag åtminstone ser heldre, att sådana lärare finnas, som blifvit auktoriserade af en öfverhet, än dem, hvilka endast auktorisera sig sjelfva. Föröfrigt finner jag i Hr Brings förslag, hvarom så mycket blifvit yttradt, intet, som bordt kunna afhålla äfven den, som lauker olika med mig, alt bifalla detsamma, isynnerhet om R. o. Ad. förenar sig om de smärre modifieringar, som till en del redan äro framstälde af Hr Carlheim Gyllenskjöld, och hvilka af honom, såsom jag hoppas, komma än ytterligare att utvecklas. Jag anhåller alitsa om afslag å Lag(Jtsk:s Betänk. JM 34, och bifall till Hr Brings förslag. 24* 372 Den 21 Juni e. m. Frih. Posse, Joli. Än?-: Hr Brings förslag, hvilket isynnerhet blifvit, förordarlt af Hr Tersmeden, Nils, tyckes utgå från den förutsättning, alt ställningen här i landet, i kyrkligt hänseende, är sådan den bör vara.
Telegr af linia, om anläggning från Oregrund till Gefle af elektrisk N:o 81 3 - 3 S O 2 Ht1» N:o Sid. 3 17 101 147 182 196 141 146 17 Juli å. 18 Febr. b. 4 Juli 26 Maj a. 11 Aug. g. 19 Sept. a. a. 8 Okt. b. 20 Juli 115 — Riks-Ståndens Beslut. Ridd. o. Adeln. a. 28 Aug. b. 4 Juli Preste Ståndet. g. 20 Juli b. 11 Febr. b. 30 Juni 26 Maj 8 Aug. g. 18 Sept. a. a. 3 Okt b. 18 Juli a. 18 Aug. b. 4 Juli b. 7 Juli Borgare Ståndet. g. 20 Juli å. 18 Febr. b. 4 Juli 26 Maj a. a. 8 Aug. g. 18 Sept. a. a. 5 Okt. b. 20 Juli b. 25 Aug Bonde Ståndet. a. a. 20 Juli b. 15 Febr. a. 30 Juni b. 16 Maj 8 Aug. g. 18 Sept. a. a. 3 Okt. b. 18 Juli CO cl w Pr* 3 fl Q-I CD a CU SO crq co T. ö CD sr £ CD i i* r3' Cfq D 3* T5 p' B å, Oj CD CD “ 1 ■ 950 co a CD — . • Oq td CD Ridd. o. PresteBorgareBondeN:o N:o Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. ståndet. Telegraf-portot, om ändring af, se Telegraf-verket. Telegraf-verket, om ändrade bestämmelser i afseende på elektriska — 8 — 198 — b. 22 Okt. b. 22 Okt. g. 22 Okt. b. 22 Okt. 202 83 Testaments-bevakning, om tillägg till Kap. 18 Arfda-balken, angående, se Arfda-balken.