Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Huru som helst — i fall man hoppats på Kristiania såsom fäste för en radikalt drifven motståndspolitik, så tog försvarsmuren sig icke imponerande ut. Medan stämningen i staden synes jemförelsevis lugn, kan detta visserligen icke sägas om högerpressen; inom denna råder lössläpt förbittring. Morgenbladet talar som kunde det icke mera finna konungadömet, när domen skall säga hvad som är lag, och det har till den grad förlorat äfven den yttre konstitutionela anständigheten, att det i sina blott till hälften dolda uppmaningar till konungen, om att sätta sig öfver domen, låter honom höra att han i trontalet har salt sin “ öfvertygelse “ i pant. Detta 9fastän hvarje skolgosse ju vet, att detta uttalande konstitutionell är den nu dömde statsministerns, som ensam svarar för detsamma. Vår - grundlag känner naturligtvis inga personliga uttalanden af konungen, så att det är blott ett försök på att få konunga-dömet inväfdt i den dömdes sak, medan uppgiften nu för hvar och en, som ser i de konservativa intressena iiågot högre än sitt eget intresse, skulle vara att till hvad pris som helst få denna ministères sak skild från alla de intressen, densamma till fördel för ett enstaka litet parti har satt på spel. Ty hvilka schackdrag högern ännu skulle tro sig kunna göra, sä mycket måste dock bli klart, att ju längre detta skall fortsättas, desto aflägsnare kommer man från en verkligt sund konservativ politik och desto flera intressen skola taga obotlig skada. Det säges att hans maj: t förra vintern skall hafva framhållit ridderliga och kamratliga hänsyn såsom grund till att han icke lät sin ministère falla, eftersom det ännu var god tid; det må beklagas om de “ personliga dygderna “ också nu skulle få en så stark öfvervigt öfver den “ kungliga visdomen “, att han skulle låta påskina att statsministerns sak vore hans. När icke personliga känslor eller förutfattade meningar inbiandes, kan domen ju blott betraktas på ett sätt: statsrådet, som har gjort sig skyldig inför nationen, har i lika hög grad gjort sig skyldigt inför konungen genom sina vilseledande och okonstitutiönela råd. Ett ansvar som måste blifva så mycket större, som konungen är så mycket frånvarande, och som alla ju veta att han ville sanktionerat statsrådssaken sista gången.
Nordstjerneorden Carl Peter Törnebladh, att vara Rikets Ständers JustiliasQmbudsman, samt för Lagmannen, Justi liaeBorgmästaren och Juris Utriusque Doctorn Jonas Ullberg, att vara Rikets Ständers JustitieeOmbudsmans Supplean t. 8:0 Beroende vid LagUlskottets Utlåtande, dels 0111 upphäfvande af IIofRätternes leulerationsrätt; och dels öfver föreslaget stadgande, att lägrad qvinna, sora lill sill barns försörjande vill njuta understöd af Fattigvårds-inrättning, skall åligga, att uppgifva sin lägersman. 9:0 Läggande tdl Handlingarne af nedannänmde Utskotts Memorial och Utlåtanden: Constitut/onsV t skottets: Rörande StatsUtskottets anmärkningsanledning emot dispositionen af Åbo Academi-fonden ; angående Friherre Anckarswärds, Carl Henrik, anmärkningsanledning, 26 H. 21 Dt ii 29 M a j i. i afseende på ProtocolIsSecreteraren Brummers och vice Consuln Knudtzons encltledigande från deras befattningar; rörande Grefve Horns, Claes Fredrik, anmärkningsanledning, i afseende på Mötespassevolancens fortsatta utgörande; angående Herr von Qvantens anledning till anmärkning vid behandlingen af frågan om jords afsöndrande; angående den af Domprosten Lidman anmälde anledning till anmärkning, i afseende på behandlingen af målet rörande Kyrkoherdeval inom Torpa församling; angående Riksdagsfullmägtigen Anders Danielsons anmärkningsanledning, med afseende å rotejemkningen i Jemtland; och rörande Herr Hallenborgs, Carl Johan, anmärkningsanledning, i afseende på Mötespassevolancen vid Skånska Infanteriet. StatsUtskottets: Rörande indragning af all mathållning vidden såkallade LandtMarskalks-klubben, samt om förminskning i Statens utgifter för Klubb-inrättningarne; i fråga om tryckning af Allmänna IndragningsStaten för år 1828; rörande Sloltssnickaren J.
Socknen är en yngre, ur den kristna kyrko-författningen utgången skapelse. 220 E.rp c di t io n s - fits holte ts Förslag till underd. Att byalaget i äldre tider utgjort en sjelfständig kommunal-förening, är så mycket mindre att betvifla, som detta förhållande än i dag forllefver i bvstämman och vissa funktioner, såsom by-fogde, by-sexman o. s. v. Deremot har häradet allt mer förlorat af denna sin ursprungliga karakten Häradstingen, som i äldre tider voro samlingar icke blott för lagskipning, utan äfven lör lagstiftning uti och förvaltning af häradet rörande ekonomiska angelägenheter, hafva af dessa sysselsättningar nu mera intet annat i behåll, än rättskipningen. Den lilla återstod af administrativa göromål, som Byggninga-balken i 1734 års lag ännu hänskjuter till häradshöfdingen och tinget, kan nu anses hafva i det aldranärmaste bortfallit. Med lagmansdöme! försiggick långt tidigare denna aflyning af dess kommunalt-administraliva egenskap, till dess ali hela institutionen, äfven såsom rättskipnings-anslalt, i våra dagar försvunnit. Men den menighets-ätyrelse, som på landet efter hand bortföll från häradet, uppträdde i stället uti socknen och blef der vidare utbildad. Att sockenstämman är gammal lider intet tvifvel, men då, såsom förut är anmärkt, socknen ursprungligen var en förening för rent kyrkliga ändamål, så blef deraf en naturlig följd, att sockenstämman skulle i början omfatta endast kyrkliga ärenden, såsom kyrkans och dermed sammanhängande anstalters ekonomi jemte kyrkodisciplin, och att prosten skulle der vara sjelfskrifven ordförande. Men i samma mån häradstinget upphörde alt utgöra fältet för allmogens rådplägning uti henne rörande hushållsangelägenheter, var det också lika naturligt, att dessa rådplägningar skulle söka och finna en samlingspunkt uti sockenstämman.
Målning i önskade kulörer verkslälles. Tidaholms Bruks Aktiebolag, Tidaholm. (Försäljn.-mag. 27 Beridarebansg. - Ot&gt;s Inslrumenler uthyras. 5, godtgör å sparkasseräkning 4 / %. Å hvarje bok kan lyftas intill kr. l,000i i månaden utaj \ särskild uppsägning. Sydsvenska Kredit Aktie-Bolaget, Stockholm, Fredsgatan 24. — 7 — öfver, det kan du väl förstå, men som det nu är, så kan jag inte tänka mig hemmet utan dig, lilla Margit. Jag håller så innerligt af alla mina barn, men jag kan inte hjälpa, att — att största hjärterummet har du fått. » Margit lade tyst hufvudet mot moderns axel, det dröjde länge, innan hon höjde det igen. Slutligen satte hon sig likväl upp, tog moderns båda händer och sade sakta: » Nu skall du få veta, mor, hvarför jag kallar det här året mitt år. Ser du, här har jag gått bland mina glada syskon och hört, hur de talat om lifvet på ett sätt, som jag aldrig skulle få lära känna, jag har drömt deras drömmar och invaggat mig i deras förhoppningar, och så bäst det är, ha de dragit bort, ut i lyckan, och jag har stannat kvar, yrvaken och ruskig som på en kulen vintermorgon. » » Stackars min lilla Margit. » » Jag har undrat och undrat på meningen med mitt lif. Och jag har tänkt, att dödens mörker nog inte är värre än lifvets, och så har jag bedt att ... » » Men Margit, kära, lilla barn! » » Ah, du mor, kan du undra på det! Det blir en besynnerlig strid, den som kämpas utan synliga motståndare och utan drabbande vapen. De på måfå mattade huggen falla tillbaka på en själf, förstår du. Jag har stridt och stridt med allt upproriskt inom mig, med så mycken längtan och så många önskningar, och jag har väl inte riktigt lagt ned mina vapen än. » » Men hvarför har du inte förtrott dig åt mig, Margit? » » Jag ville inte bekymra dig. Ni hade det så lugnt och godt, och Hanna var alltid så glad och vänlig, att jag skämdes att komma med några åskbyar.
\ Memorial, angående Exp. Utsk.s Förslag, iV.o 2/6, till underdånig Skrifvelse om beviljadt anslag för Undervisningsverken. Det Förslag, Expeditions-Utskottet under N:o aiö afgifvit till R. St:s underdäuiga Skrifvelse, angående beviljadt anslag för Undervisningsverken i Riket, har, vid förehafd justering hos de respective Riks-Stånden , först blifvit af Höglofl. Ridderskapet och Adeln återremitteradt samt af de öfrige 3:ne RiksStånden godkändt; och derefter, yid å nyo skedd föredragning, i anledning af -ExpeditionsUtskottets under N:o 286 uflåtna Memorial, utaf Höglofl, Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda BondeStåndet godkändt, ”likväl under iaktagande af det förtydligande, att, näst efter orden; Tillämpnings” Schö lornes fullkomnandej borde införas: ”utan ”afseende derå, till hvilken HufvudTilcl de ”höra;” hvaremot Högvördigo Presteoch Vållolligo RorgareStånden vidblifvit deras redan lemnade godkännande af Utskottets ifrågavarande Förslag. 68 ExpeditionsUtskottets Memorial N:o 328- Med anmälan om detta förhållande, får Utskottet vördsamt hemställa, att antingen Höglofl. Ridderskapet oell Adeln samt Heder v. BondeStåndel behagade afstå från det af dem beslutade ofvanberörde tillägg till den föreslagne underdåniga Skrifvelsen, eller ock att HögVÖrdige Presteoch Vållofl. BorgareStånden om nämnde tillägg sig med förenämnde Riksstånd förena; men som, i händelse en sammanjernkning af de respective Ståndens beslut icke skulle på någotdera af dessa sått komma att ega rum, frågan om det af 2:ne Riksstånd beslutade tilläggets intagande uti den underdåniga Skrifvelsen eller dennas expedierande oförändradt i de ordalag, ifrågavarande Förslag innehåller, alltså skulle, enligt 70 §.
Widare at wid sedlarnas öpnande de borde kring bordet cireulera, för at af Bordsherrarna päses, samt ändteligen, at alla dubbla, skrifna eller märkta sedlar borde förkastas, och i räkningen icke uptagas. Uppä gjord proposition af Herr Grefwen och Landtmarskalken blcfwo desta Hans Epcellence Herr Grefwe lwalws hemställningar bifallne. Herr Grefwen och Landtmarskalken. Som jag äger underrättelse, at Hof-Cantzlerens ankomst ej torde mänga ögonblick dröja, sär jag föreflä Riddcrffapct och Adeln om de skulle behaga upsrjuta med voteringens företagande intil dest Hof-Cantzlcren äter afträdt. Samtycktes. Hwarefter Herr Grefwen och Landtmarskalkcn tilkännagaf, at det andra upropet skulle taga sin början klockan 4 i eftermiddag, hwarefter Plenum widare komme at fortfara. Före - 196 Den iZ Julik. Föredrogs ä npo Bancv-Utffottets den 8 Julli upläste och pä bordet lagda ProtocollsUtdrag af den 4 Julli, rörande utlåning pä jern och andra epportabla cffecter. Herr 8i1vsr8tolye, kreäric, Upläste til Protocollet följande: Högloft. Riddcrffapet och Adeln nödgas jag ivid handen gifwa de stal och omständigheter, hwilka hindra mig at kunna bifalla Banco-Utssottets angäende län ä epportable effecter afgifne Protocolls-Utdrag. När i den första puneten hemställes för de redan utgängne länen, en förlängd äterbetalningstid til den sista Maj i8io, under förbehällen inbetalning af all til den sista nästkommande Augusti uplupcn ränta, och at läntagare som det försummade, skulle förlora at af prolongationen sig begagna, synes wäl nuwarande författning at Desse län böra 8 mänader tidigare eller til den r October wara äterbetalte, mera instämma med Bankens interesse.
Den nådiga remissen återföljer. Stockholm den 28 December 1865. Ludv. v. Platen. Kongl. Förvaltningens af sjö-ärendena underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers framställningar vid granskning af femte hufvudtitelns räkenskaper för år 1863. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Förvaltningen af sjö-ärendena, som genom Eders Kongl. Maj:ts den 17 sistlidne November dit inkomne nådiga remiss af den 20 förutgångne Oktober fått sig anbefaldt — 321 — att öfver de i ett densamma bifogadt transsumt af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers berättelse om verkställd granskning af stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1863, hvad femte hufvudtitelns räkenskaper angår, framställda anmärkningar, efter vederbörandes hörande, underdånigt utlåtande till Eders Kongl. Majit afgifva, har, sedan Befälhafvande Amiralen vid Flottans station i Karlskrona samt Befälhafvaren vid härvarande station inkommit med från dem infordrade underdåniga yttranden, nu skolat, med dessas öfverlemnande samt de nådigst remitterade handlingarnes återställande, högstberörda nådiga befallning fullgöra
Denna motion, hvilken herr Friherre Raab, A. C.} beledsagat med den erinran, hurusom ofta inträffade, att de liesta egendon sköp ske från föräldrar till barn för mindre än halfva värdet, enär de förra dervid betinga sig vissa undautagsformåner, ofta till icke ringa belopp, hvilket föi hållande, om det lemnades utan nödig uppmärksamhet och afseende, kunde leda till felaktig uppfattning af fälta köpesumme-värdet, har Utskottet tagit i öfvervägande; och ehuru så beskaffade upplysningar och beräkningar, som dem motionären ansett böra hållas nästkommande' Rikets Ständer tillhanda, ot v i f velak tig t kunna tjena till någon ledning vid uppgörandet af en förnyad minimi tariff för länens taxeringsvärden, derest blifvande Rikets Ständer skulle anse sådant •nödigt, äfvensom blifva af värde i statistiskt hänseende; likväl och sorn det ändamål, hvilket i afseende å fastighets-taxeringar hufvudsakligen' synes böra sökas, att nemligen kunna i det närmaste utröna hvarje fastighets verkliga "värde, så väl i och för sig, som relativt till alla öfriga fastiglntsdelar i hela riket, enligt Utskottets åsigt icke kan genom de af motionären föreslagna beräkningar ernås, beläst inköpspriset, såsom ofta beroende på serskilda o&stän - Bevil!nings-U<skoUcts Utlåtande , N.o 25. 7 digheter och tillfälliga förhållanden, ingalunda kan i allmänhet antagas såsom en fullt tillförlitlig måttstock för fastigheters uppskattning; alltså och då härtill kommer, att det betänkande, angående förenklande af beskattningsväsendel samt uppbördsoch redogörelse-verket, som under den 30 April 1847 blifvit af dertill ulaf Kongl. Maj:t, med anledning af Rikets Ständers vid sednaste riksmöte aflålna serskilda underdåniga skrifvelse^ i nåder utsedda kommitterade, afgifvet och sorn sedermera är vordet till trycket befordradt samt jemte nådig proposition i ämnet blifvit till Rikets Ständer öfverlemnadt, innehåller förslag till förändring i stadgauderne rörande taxering af fast egendom samt, enligt hvad Utskottet har sig bekant, nämnde förslag ofördröjligen lärer blifva föremål för Rikets Ständers pröfning, anser Utskottet, att herr Fi iherre
Skrifvelse, M 101. af Kronans allmänningar »Ostra allmänningen och Hålahult» och, om så icke är, huruvida ens något billighetsskäl talar för ett sådant bruksegarens anspråk. Rikets Ständer anse det vara uppenbart, att båda. dessa frågor böra nekande besvaras. — De omförmälda allmänningarne, för hvilka rekognitionsafgift aldrig utgjorts, äro nemligen icke att hänföra till rekognitionsskogar, och laglig rätt till skattelösen deraf förefinnes följaktligen icke. Ur billighetens synpunkt lärer det ej heller kunna förnekas, att för den betydliga fördel, som Dylta s. k. bruksegare hemtat af deras utskyldsfrihet, någon motsvarande inskränkning i rättigheterna bör ega rum, i jemförelse med dem, som tillkomma rekognitionsskogars innehafvare, de der för desamma erlagt årlig utskyld. Bland dessa rättigheter lärer väl den väsendtligaste utgöras af skattelösningsrätten. Härvid bör ej heller förglömmas, att i sjelfva verket de omförmälda allmänningarne icke blifvit Dylta-verkens innehafvare, såsom egare af samma verk, tillslagna, och sålunda ej heller utgöra sådana skogar, som blifvit åt innehafvarne af sjelfegande verk och inrättningar öfverlåtna, utan att Kronans upplåtelse egentligen endast innefattar ett medgifvande för dem, åt hvilka Kronan tillsvidare lemnat besittningen af Dylta kronoverk, att å allmänningarne hemta för driften nödigt vedfång, hvarjemte beståndet af öfverlåtelsen är beroende af vissa vilkor och förutsättningar, med hvilkas undanfallande dispositionen i dess helhet försvinner, så att samma öfverlåtelse ingalunda kan med någon säkerhet antagas everdelig, ett förhållande i hänsigt till allmänningarne fullkomligen olikartadt med det, som eger rum i afseende på rekognitionsskogar. Ur allmän synpunkt anse Rikets Ständer ej heller några särskilda förmåner billigtvis böra beredas
Allmogen skulle slippa Dagorkor, emot utgörande af Dagswerken af manbart Folk, och at Skogfattige Aboer fä köpa weds brand af dem, som derpå hafwa tilgäng i FriSochnarne, endast mitzbruk undwires. Ester granskning af alla desse handlingar, och enar Utskotten med det ömmaste afseende pä de ömsesidiga rättigheter, som har komma i fräga, ljkrväl icke trott sig kunna aflemna nägot hufwudsakeligt yttrande, hafwa Utskotten ansett sig böra til Riksens Högloft. Ständers egit bedömande föreflä en ucwäg, som i Utskottens ranka säkrast skulle leda til andamälet och närmast upfylla de särskildta Parterms billiga fordran, påen jemt delad rattwisa. Den 15 Mare. 76; Utskotten fä nemligen vördsammeligen hemställa, vin icke underdänig anhållan matte göras, der Kongl. Main, efter anbefalld undersökning pä stället af i Landtbruk och Bergshandtering kunnige Personer, äfwen af Allmogen, dem Kongl. Majit dertil urser, täcktes widtaga de förändringar mev Dylta Swafwelbruk och de derunder lydande FriSochnar, som Kongl. Majit finner föreulige med lindring i Fri-Sochnarnes nu öfwerklagade lidande, Statens större fördel och winst, samt helgden af den ägande rätt nmvarande Jnnehafwaren af Dylta sig äberopar; börandes det afwen da pä Kongl. Majits egit Nådiga bepröfwanve ankomma, huruwida den nu inrättade Grufwe-Rätten annorlunda bör orZLliiserss. Dock skulle det wara Riksens Ständer förbehållit, at wid nasta Lagtima Riksdag pröfwa och fastställa dr förslag angäende Rotering eller afgift derföre, som af denna Undersöknings-Lommiiöe kunna upgifwas. Och warder detta Riksens Högloft. Ständers egen pröfning wördsammeligen underställdt. Stockholm den io:de Mars 1810. Pä Högloft.
Förordningen den 4 Februari JÄ12 i detta ämne, har, vid sådant förhållande,' Kronans Beklädnadiskyldighet blifvit förbyft uti en årlig penninge-vedergällning för den tid Soldaten, i stället för Krono-Monderingen, i' fredlig tid nyttjade Släpkläderne, hvilken penninge-vedergällning eller så kallade Slitnings-penningar skulle uppbäras af en vid hvarje Regimente utsedd Beklädnads-Direktion, bestående af Landshöfdingen och Regiments - Chefen , RegimentsQvartermästaren och En Rothållare, hvilka böra besörja 'penningarnes användande till beklädnads anskaffande och underhåll på sätt Förordningen i denne del vidare innehåller otfh förmår. Vid de flesta Regimenten äro sedermera Rothållarne hörde och hafva ingått, att, i »tället för skyldigheten till Släpklädes-Persedlars aflemnande till större eller mindre del, erlägga viss betalningtill Beklädnads-Direktioneti, sorn dermed jemte Slitningspennir.garne enligt samma Nådiga Förordning anskaffar och vidmakthåller Beklädnaden utom det mindre Monderings»Iler så kallade Små-persedlarne af Skor, Strumpor och Skjortor , sorn lära bekostas af Rothållarne eller Soldaterne sjelfver Men vid några Regimenten, der RoG hällarne» åtaganden i Kaekt-Kontrakterne af bidrag till Släp-kläderne varit ringare, skola sådana öfverenskammelser icke finnas utan Monde - tender-fåniga Skrifvelser. ringarnes anskaffande pä föreskrifvet saft ankomma pä Soldaten, som uti motsvarande bättre vilkor vid dess antagande bereder sig tillfälle att detta åliggande fullgöra.
Den 11 December. 1S9 genom samtal med en mängd personer, som lill Skaraborgs länshäkte adori fångar. Afven från de aflägsnare delarne af länet har högst sällan någon kronorättare eller fångförare begagnat gästgifvarskjuts, utan egne hästar och blott en häst, när ej mer än en arrestant medförts, hvilket merändels varit fallet. Desse fångförare hafva dock icke vidblifvit vinsten, utan har denna tillfallit afsändaren, hvilken begagnat det för honom öppnade tillfälle att med krono-rältaren eller annan person aecordera om visst pris för bevakningen och forslingen, sällan öfverstigande bevil jadt dagtraktamente och skjutspenningar till aflemningsslället för det hästantal, som ovillkorligen erfordrats eller 1 häst för en och, då väglaget varit godt, 2 fångar jemte fångföraren, så alt skjutspenningar för en häst fram och åter utgjort behållning. Gevaldiger, som fört fångar emellan residens-städerna eller till ransakningsoch afstraffningsställena, hafva äfven i allmänhet, åtminstone på kortare resor, begagnat egne eller särskildt legde hästar och blott 1 häst för sig och 1, någon gång 2 arrestanter, samt således jemväl skördat betydlig vinst. Uti detta sätt att förtjena har väl ej legat någon olaglighet, men jag tror alt behållningen i stället bör tillkomma Statsverket. Resultatet af ofvannämnde cirkulär visar sig bäst vid jemförelse af fångantalet och fångskjutskostnaden före och efter deltas utfärdande.
Jag är helt och hållet okunnig om orsaken hvarföre Kongl; Maj:t först den 2g Januari lSl2 i Nåder förordnade en UppfostringsComité. då Riksens Ständer redan den 3 April 1810 i underdånighet önskat, att Kongl. Maj:t i Nåder ville åt UndervisningsVerkens förbättrande lemna all den upplysta omsorg, sorn ämnets vigt fordrade. Ännu mindre kan jag förstå, huru den tillsatte Cotnitéen i 3 derefter följande år ej hunnit längre, enligt Herr Lector Silverstolpes försäkran, än att nu hafva uppnått de krafter, som till syfteRidd. och Ad. C 1$> Den 8 Maj. målets uppnående erfordras. Om jag ej har fullkomliga skäl att hysa några betänkligheter, så måste det förlåtas mig på den grund, att jag önskat att medlen till Samhäilets upplysning och kunskapsodling samt deraf följande lycka och säkerhet ju förr ju hellre kunnat användas till ändamålets vinnande. Säkert hade vår närvarande bedröfliga ställning varit mycket mindre svår, om kunskaper och duglighet varit allmännare. Herr Lector Silverstolpes Memorial innehåller förträffliga reflexioner och högst nyttiga idéer, och ingen kan värdera deras förtjenst högre än den som lifvas af samma nit för medborgares odling, som han. Men jag kan ej ingå på hans förslag om Folkskolors inrättande, så länge kunskapsbildningen för de högre kretsarna är så ringa; ty jag frågar med skäl: Hvarifrån skulle vi hämta Lärare till dessa Undervisnings-an-i stalter, då just de Undervisningsverk, som skulle bilda dessa Lärare, ännu äro på en så ofullkomlig fot, och huru långt och till hvad nytta skulle dessa Folk-skolor kunna hinna, då vi äge så få medlemmar 1 Staten, som till det dermed åsyftade nyttiga ändamålet kunna förstå att använda och till Landets sällhet begagna dessa hjelpmedel? — Jag har för några dagar sedan haft den äran att göra mina Medborgare uppmärksamma på vår allmänna kunskapsbrist, och jag gör det nu å nyo, under hjertligt hopp att sakens vigt skall uppväcka oss ur vår slura* Den 8 Maj. an mer, och åstadkomma ett, åtmindstone för framtiden, helsosamt resultat.
M:t har behagat till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition, åsyftande förmedling för lägenheter å förra Kronoparken Strandskogen på Öland, och dervid i Nåder meddela hufvudsakligen följande: Jemlikt E. K. M:ts den 8 Maj 1821 gifna Nådiga tillstånd hade nyssnämnda krono-park inom Glömminge och Algutsrums socknar af Ölands södra Mot i Calmar län, med en sammanräknad area af 832 tunnland 25 kappland, samt fördelad i tolf lotter, till rymden omväxlande emellan 38 tunnland och 85 tunnland 28 kappland, blifvit på offentlig auktion försåld med skattemanna-rätt och under de af Rikets Ständer stadgade allmänna vilkor, hvarigenom, bland annat, räntan vöre bestämd till minst 6 sk. för hvarje tunnland skog eller jord och borde i spanmål beräknas, vid hvilken försäljning inträffat att anbuden å de skogrika, men, i hvad anginge jordens beskaffenhet, med de öfriga likarta - 64 Expeditions-Vtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o AS. de lotterne jemförelsevis ganska högt uppdrifvits, dock ulan att denna högre ränta blef af betydenhet för de första egarne, hvilka genom skogens nedhuggande och försäljning tillskyndades en vinst, hvaraf de första årens utskvlder utgjort en ringa del, samt efter skogens förödande hastade att stycka och afyttra sina lotter, hvilket åter hade till påföljd, att för närvarande bland dessa lotter en vore sönderstyckad emellan 16, en annan emellan 14 delegare o., s. v. En så beskaffad ytterligare styckning vore väl genom E. K.