Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Åge de äfven rätt, att emot Konungens utnämningar till andra tjenster och embeten underd. påminnelser göra.» Det synes mig häraf vara ganska klart, att det är en K. M. förbehållen rätt att omedelbart utnämna till sådana förtroende-embeten, hvarom 3 5 § talar, och att det är r&dgifvarnes skyldighet, att deremot göra påminnelser, i fall de finna sig dertill befogade. Men ännu tydligare finner man den åsigten att K. M. måste anses ega rätt att i vissa upgifna fall sjelf taga initiativet, bekräftad genom 3 5 § IIF., sorn innehåller emot slutet »hvarifrån» (nemi. förtroendesysslor) »Konungen må dem entlediga, när han pröfvar Rikets tjenst det fordra. Konungen kungöre dock sådana beslut i Statsllådet, hvars ledamöter vare skyldiga att deremot göra underd. föreställningar, om de finna sig dertill skäl ega.» Jag kan icke inse huru denna § skulle kunna tillämpas i vissa fall, utan att initiativet dervid tillhörde Konungen. Om t. ex. Konungen skulle finna lämpligt, att någon departementschef entledigades från sitt.embete, huru skulle den frågan eljest kunna förekomma? Hvarken kunde denne eller någon annan departementschef vara föredra gande, utan det måste väl så tillgå, att Konungen sjelf bringar frågan å bane, och då först inträder, såsom grundlagen också tydligen föreskrifver, rådgifvarnes rätt och pligt, att, om de icke dela Konungens åsigt, deremot göra sina föreställningar. För min del synes det således vara uppenbart, att i de fall, hvarom §§ 33 och 3 5 i R.F. handla, initiativet verkligen tillkommer och måste tillkomma Konungen. Men deremot är det också gifvet, att, om förhållandet emellan Konungen och hans rådgifvare år sådant, som det bör vara, d. v. s. om välvilja och förtroende finnas å ena sidan, likasom trohet och tillgifvenhet å den den andra, så eger ingen tillämpning af dessa §§ rum, utan att De n 10 Mar s f. in.- M StatsRådet derom förut fått kännedom och haft tillfälle att yttra sin mening.
Maj:ts täcktes, intilldess sådane bolag hunnit komma till stånd, i nåder fortfarande vidtaga de åtgärder, till förekommande af ifrågavarande sjukdoms spridande, som omständighelerne kunna påkalla;” och skulle Medstånden genom utdrag af protokollet vänligen inbjudas, att uti detta beslut sig med Ridderskapet och Adeln förena. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Bevillnings-Utskottets den 42 och 13 dennes på bordet lagde Utlåtanden: Prot.-Uldrag den 14 Augusti 1851. 485 N:o 23, i anledning af väckt motion om författande i en eller två lagar af alla de sladganden och författningar, som skola innebära kontroller öfver tulltaxans efterlefnad och garantera dess verkställighet samt i öfrigt angå den inre trafiken; och N:o 25, i anledning af väckt motion rörande verkställande af undersökningar för utrönande af rätta beloppen, hvarmed de i 15 § tulltaxe-underrättelserne medgifne tullrestitutioner böra utgå. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 12 och 13 dennes på bordet lagda Memorial N:o 130, om sammanjemkning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut i anledning af Utskottets Betänkande N:o 114 rörande Folkundervisningen i riket.
Stockholms internationella lärarinnehem har sedan dess egentliga öppnande den 1 januari i år bevistats af 72 pensionärer, däraf 13 af utländsk nationalitet. F ö r närvarande vistas därstädes 17 stycken, däraf 15 svenskor, 1 tyska samt en schweiziska. 39 ansökningar för denna termin ha måst återvisas i brist på nödigt utr y m m e. H e m m e t, s o m är beläget i Kungsgatan 26, 4 tr. upp, bestod egentligen från början af 7 rum, m e n har i höst måst utvidgas m e d ytterligare 8 rum. Föreståndarinnan för h e m m e t är, som kändt, fröken Louise Andrié, schweiziska till börden. * Föreningen för sömmerskor firade i söndags afton sin bögtidsdag å Börsen. D e n m e d flaggor och granar vackert smyckade festsalen var fylld till sista plats. Efter en anslående religiös betraktelse af komministersadjunkten Lindström vidtog det egentliga festprogrammet, s o m upptog körsång af ett antal föreningsmedlemmar, solosång af fru Juel-Bäckström, violinspel af fröknarna Martha och Dagmar Ohlsson samt deklamation af fru H. Winterhjelm. Lifligt bifall följde hvarje nummer. Efter soaréns slut intogs tesupé. A f årsberättelsen framgår, att föreningen för närvarande räknar 225 ledamöter, af hvilka 19 åtnjutit sjukunderstöd för tillsammans 515 dagar. Reservfonden uppgår till 5,300 kr. Sommarhemmets fond belöper sig, tack vare frikostiga gåfvor, till 13,430 kr. Sommargästernas antal har uppgått till 29, hvarjämte för en m e d l e m bekostats badvistelse i Norrtelje. Föreningens inkomster ha under året utgjort * 4,051 kr. o c h utgifterna 2,752 kr. Tillgångarne utgjorde den 1 okt. i år 15,236 kr. Stockholms förenade fruntimmerssällskap (S. F. F. S.) firade i söndags afton i E. W:sstora festvåning sin 19:de årshögtidsdag.
I den händelse dessa tull-lindringar försvinna, har nemi. Utsk. i fråga om införseltullen å råsocker föreslagit en nedsättning från 3 sk. till 2 sk. 3 r:st. Denna nedsättning öfvereussläimner med K. M:s propos. i ämnet och utgör i del uogasie räknadt ett medium af tullafgifterue för hela socker-importen, hvarföre jag äfven tillstyrker bifall till hvad Utsk. i detta hänseende föreslagit. Hvad äter beträffar Utskis förslag i fråga om exceptionsförbållanderne med hänsigt till Norrige, så delai' jag den siste talarens åsigt nemi., all R. St. böra öfverlemna åt K.. Al., att efter omständigheterne besluta inom de kategorier, Utsk. i delta hänseende föreslagit. Jag är öfvertygad, alt K. M. är härutinnan bättre än R. St. i tillfälle att bedöma de omständigheter, som inverka på ärendets afgörande, och all en sådan, åt K. AI. öfverlemnad, pröfning skall för det allmänna bästa var» tillräckligen betryggande. Frih. Gederström, Rud.: Emot Hr Fåhriei nyss afgifna yttrande, har jag icke något annat att erinra, än att den värde talaren tagit för afgjordt, alt tull-lindringarna skola uphöra, och i följd deraf tillstyrkt bifall till den af Utsk. föreslagne nedsättning i införseltullen ä vissa slag af socker. Då likväl ännu icke torde vara bestämdt, alt sä kommer att ske, kan jag icke i den värde talarens åsigt instämma. Ty att nemi. ofvanomförmälde tull-lindringar skola uphöra, har visserligen R. o. Ad. för sin del beslutat hvarutinnan, enligt hvad man sagt mig, 2:ne andra Stånd instämt; likaväl torde ärendet icke kunna anses afgjordt, förr än äfven det 4:de Ståndet fattat ett härmed öfverensstämmande beslut, enär j motsatt fall, frågan efter min åsigt synes böra dragas under förstärkt SlatsUtskis afgörande.
Utskottet tror sig vidare böra vördsamt erinra, att pär klar urskillning göres mellan sak och person, ligger det i flera af de Svenska Grundlagarnas stadganden, att för Riksens Ständer öppna alla möjligheter att om sak vinna upplysning, hvaremot Lagarne sökt förekomma alia utvägar att göra person till föremål för deras granskning. Flera Grundlags rum berättiga Riksens Ständer att granska, antaga, förkasta, förändra framställningen af mål: icke något att pröfva ett Utskotts personliga Handlingssätt; oell aldramindst anser Constitutions-Utskottet kunna med Grundlagarnas helgd förenas en sadan pröfning i mål , der Utskottet utöfvar Riksens Ständers rätt. Detta befinnes i ett sa klart sammanhang med den redan citerade 29 §. Riksdags ordningen och med den grundsatts som i 90 §. Regeringsformen är nedlagd till hägn för enskiltes eller corporationers förhållanden, att det aldrig kunnat behöfva att med något särskildt stadgande i Grundlagen tydligare uttryckas. De personer som af Riksens Ständer undfått det hedrande förtroende, att vara Dedamöter i ett Utskott, äro derjemte i afseende på yttrande rätten hvar för sig under ovilkorligt skydd af den Riksdagsmanna-rätt, hvarom 1X0 §. Regeringsformen och 78 §. Riksdags-ordningen försäkra, och det kan aldramindst sättas i fråga, att Riksens Ständer sjelfve skulle vilja på något sätt yttra detta skydd mindre vidsträckt. När detta gäller för hvar enskild individu, anser Constitutions Utskottet otvifvelaktigt, att det äfven måste gälla för Utskott och främst i de fall, då Utskott åtnjuta - Den 20 Juli. 2029 njuta den oskattbara äran, att föreställa Riksens Ständer.
Att bestämma de bidrag som i ock för dessa af länets innevånare erfordras, samt grunderna hvarefter de uti arbete eller penningar skola utgå, och skall fördelningen utaf dessa bidrag, antingen efter förmedladt hemmantal, efter matlag, eller efter Bevilln:s-förordn:s lista eller 2:dra Art. bestämmas. Att då parterne derom åsamkas, såsom skiljodomstol uptaga och afdöma de tvistigheter, som emellan tvenne eller flera församlingar, eller emellan enskild person och församling, uti kommunalfrågor och rörande rätter upfatlning af ekonomiskt stadgande kunna upstå; stånde dock parterne fritt att målet vid vederbörlig domstol fullfölja.! 21 §. Ingen fråga som icke under någon af föreg:de mom. kan hänföras, får utaf nämnden till öfverläggning uptagas. 174 Den 14 December. 22 §. Hvarje förslag, som åsyftar införande af nya ekonomiska stadgande», eller förändring uti redan varande, så ock hvarje sådant, som afser tillvägabringandet utaf för fänet gemensamt företag eller inrättning, eller medförer rubbning uti rörande sådane, förut fattade beslut, fä icke lill afgörande företagas vid samma sammanträde under hvilket de blifvit väckta, utan skola de, sedan öfverläggning om den ägt runi, lill nämndens kommande sammanträde förklaras hvilande. Beslut ronde 20 § 2, 3 och 4 momme må utaf nämnden utan upskof fattas. 23 §. Belsut rörde för länets allmänna ekonomiska stadgande)), äfvensom reglomentariska bestämmanden, som med sådane hafva gemenskap, så ock de som åsyfta förändring uti af K. M. nådigst faststäldt reglemente, skola af ordf. samt tvänne utaf nämndens ledamöter underskri Ine, genom K. Bef:de till vederbör, statsexpedition insändas, för alt Konungens pröfning och nådiga vilja underställas. 24 §.
Deremot om nationen, genom en efter vår production och våra krafter lämpad hjelp genom sparsamhet och sann nationalkänsla att försmå det umbärligaste af utländske öfverflödet , påtrugade af vinnings lystnaden och förderfvade seder, genom indragningar,' som ej betaga styrelsen d< t angelägnaste för allmänna ärendernes oafbrutna gång genom handelns och näringarnes lif, kommer; i den lyckliga ställning att påräkna någon behållning den må vara så iiten sorn hälstj skola enligt den erfarenhet man har i dagliga lefvernet, skulderne småningom försvinna, välmågan tilltaga och den under bördan svigtande, sluteligen komma i tillfälle, säkrare och med mindre känning än nu, oberoende al conjuncturen, erbjuda staten den högsta uppofring, om det än vore ett realisationsbidrag, till erhållande af guld och silfvermynt, så framt ej dessa älskade metaller alltför tidigt återvända till mOi derlandet på andra sidan oceanen. Friherre Skjöldebrand, Pehr Eric: Flera värda ledamöter så väl af detta stånd, som af de öfrige RiksStånden, hafva redan väckt frågor, rörande dels Kongl. Allmänna MagazinsDirectionens förvaltning, dels om förändring eller helt och hållet upphöran - Den 21 Februarii, 559 de af denna styrelse, och då detta ämne, utredt af det Utskott, till hvilket det blifvit remitteradt, återkommer till vidare öfverläggningar hos Ridderskapet och Adeln, torde lämpeligaste tiden blifva att söka medverka till fullständighet och framtida nyttao af det beslut, som kommer att i detta vigtiga ärende vidtagas. Men ehvad detta beslut än må blifva , kommer oundvikligen alltid Krono-magazioer att bibehållas, där Kronans Ränte-Spannemål bör emottagas och förvaras och från hvilke, i händelse af missväxtår, under hvad styrelse som hälst, icke allenast tillgång till undsättning af födobehof, utan ock af utsädea bör kunna påräknas.
BIHANG tili Samtlige Riks-Ståndens Protocoll, Innehållande de Handlingar, hvilka till Riks-Stånden blifvit aflemnade, såsom Konungens Nådiga Propositioner, Riksens Ständers Utskotts Betänkanden och Förklaringar. samt Riks-Ståndens Protocolls-Utdrag vid Lagtima Riksdagen i Stockholm 1843. Tionde Samlingen, Riks-Ståndens Underdåniga Skrifvelser m. m. STOCKHOL M, Tryckt hos Elmén och Granberg, J.P. Lindks Enka, F. B. Nestius, Z. Haeggström, A. E. Ortman, samt ä Ecksteinsha och Marauardska Boktryckerierne, 1823 och 1824. BIHANG till Samtlige Riks-Ståndens Protocoll, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm år Tionde Samlingen Innehållande Riksens Ständers Expeditions-Ut-^ skotts Memorial, med Riks-Ståndens deröfver fattade Beslut, och Riksens Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Maj:t, jemte Riksdags-Beslutet. STOCKHOLM, Elméns och Granbergs Tryckeri, i8a3. N:o i. ExpeditionsUt skottets Memorial med hemställan, att ytterligare en Cantzlist matte vid Utskottet antagas. I öfverensstämmelse med 24 §. af Riksdags-Ordningen, liar Expeditions-Utskottet antagit, utom Secreteraren, en Cantzlist; men da, enligt hvad erfarenheten bestyrkt, denna Betjening är, för arbetets gång inom Utskottet, otillräcklig, får, under åberopande af slutmeningen i 1 Mom. af förenämnde §., Utskottet till Riksens Ständer vördsamligen hemställa, att nu, såsom vid föregående Riksdagar, ytterligare en Cantzlist kunde få af Utskottet tillsättas, och, i sådant fall, det honom tillkommande arfvode eller Tractamente från antagningsdagen beräknas. Stockholm d. 5 Febr, 1823. PS Höglo:!. Ridderskapet» och PS Högr.
KammarColIegium hvarje gång skatteköp sökes å smärre KronoFisken, Landshöfdingarne, vid inkommande dylika ansökningar, böra på stället noga undersöka Fiskenas beskaffenhet och huruvida sådane omständigheter sig förete, som kunna föranleda till någon större förmån för Kronan, än den derå satta årliga räntan, i fall Fisket förblifver -under Kronans disposition och ställes under Arrende, samt att derefter, och sedan äfven den vid Skatteköp påbudna Kungörelsen i Orten föregått, samma undersökning, jemte Skatteköps-handlingarne, må, med Landshöfdingens utlåtande, till K. KammarColIegium insändas. Och som, i fall af någre häremot stridande åtgärder å K. M:ts Befallningshafvandes sida, det är vederbörande Skatteköpssökande öppet, att å vederbörlig ort söka den rättelse, i afseende på behandlingen af ifrågakomne ärender, som med ofvanberörde Stadgande öfverensstämmer; så anser Utskottet någon åtgärd af R. St:r, i anledning af RiksdagsFullmägtigen Bångs ofvannämnda Motion, icke vara att vidtaga. Betänkan den, N:o 288. 3g5 N:o 288- Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o iG5, rörande fördelningen af de genom en med Kejserlige Ryska Regeringen afslutad LiqvidationsConvention influtne medel. (i.-A.) Berörde Betänkande, som blifvit bifallet af Vällofl. BorgareSlåndetj den 16, och af Hederv. BondeStändet den 17 sistl. Julii, är vordet återremitteradt den g i samma månad ifrån Högv. PresteStändet samt den 19 nasti. Augusti från Höglofl. Ridd. och Adeln.
Är ej utan ett syskon, som a rf med moder tager; njute då halft hvardera. Finnas ej syskon, eller afkomlingar af dem, tage den af f öräldrarne, sorn lefver, hela arf vet. Bih. lill R■ St. Fröt. 18 fo. 7 Saini. 1 Jfd. 26.te Häftet. 3 18 Lag-Vt skottets Betänkande j N.o gg. 11 § i punkten. Aro bak-arfvingar å fäderne och möderne sidan samarfva; tage fäderne sidan fäderne del och möderne sidan möderne del: äro ä endera sidan alle döde, falle alltsammans andra sidan till. i3 §. Skall sido-arf delas emellan flere grenar i en ätt; tage, efter landsrätt, broder eller hans afkomlingar två delar, och syster, eller hennes afkomlingar, tridjung, och efter stadsrätt halft hvardera Finnas under en hufvudgren flere grenar; delerl ock de sig emellan efter lika grund; och tagen sedan de, sorn inom en gren äro, sine lotter, såsom sagdt är, nemligen: efter landsrätt, broder två delar och syster trid jung, och efter stadsrätt halft hvardera; 3:o att en ,§‘. måtte tilläggas, såsom den 14 i ordningen, så lydande: Ega arfvingar af olika kön gemensamt en hufvudlott i lösören; gånge med delningen deni emellan, efter lands eller stadsrätt, likasom hade egendomen fallit i arf efter den person, hvars lott de taga. Gälle ock samma delningsgrund vid beräkningen af deras arf slotter, genom hvilka arfvet kommer; 4:n att, i följd häraf, de efteråt kommande jf:s nummer förändras sä, att if §• blir den i5, och den i5 åter blir den 16 i ordningen; och 5:o att i den föreslagna nya redactionen af 1 §. i 6 Cap. Jorda-Balken, måtte anföras elen i5 i stället för den 14 §. i 3 Cap. Ärfda-Balken. Stockholm den 4 Augusti 1840.
Resolutionen på allmogens besvär den 9 December 1766, under åberopande “att allmogen i hela riket alltsedan “år 1634 ut“gjort salpeterhjelpen med penningar utan den ringaste förvandling11 bevisar äfven detta att, ehuru berörda uppgift icke var fullt riktig, enär förvandling då redan börjat att uti de Småländska länen ega rum, det då ansågs, att beräkning endast efter kronovärdi vöre den rätta och att förvandling der den öfverklagades, borde upphäfvas; hvadan liongl. Maj-.ls Md. Proposition, Tto H. 41 livailan ock lärer kunna antagas, att, derest beräkningssättet uti Småland då varit bemärkt och erinran deremot framställd, rättelse jemväl derstädes vunnits. Någon allmän föreskrift, som förändrat 1638 års ofvanberörda stadgande, finnes ej heller vara meddelad, och det har icke kunnat visas, att införandet af nu öfverklagade beräkningssätt uti Småland och på Öland, hvilket ej mindre i de olika länen, än för serskilda persedlar i samma län, vid olika tider tillkommit, grundats på serskilda i behörig ordning meddelda föreskrifter. Med afseende å alla dessa omständigheter samt hvad bifogade Statsråds-protokoll vidare omförmäler, anser Kongl. Majit med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att den sökta förändringen i salpeterhjelpens utgörande inom de Småländska länen varder beviljad, så att denna ränta derstädes på lika sätt, som i allmänhet inom öfriga delar af riket eger rum, må med penningar efter kronovärde liqvideras. Men då, vid fråga om dylik förändring, förekommer, att en betydlig del af nämnda ränta ingår uti löningsoch andra anslag, samt att således förändringen icke rättvisligen kan ega rum, utan att de, sorn innehafva dessa anslag, för derigenom uppkommande minskning, uti anvisade och påräknade inkomster undfå ersättning, har Kongl. Majit funnit
Vid besvarandet af de anmärkningar Grefve Hårdhs anförande innefattar, får LagUtskottet tillkännagifva, att enär undantag frän skyldigheten att gälda Rättegångskostnad, icke bör ega rum derföre, att den tappande kan anses hafva saknat säker kunskap, huru hans sak efter lag bordt bedömmas, eller att hos särskildte Instanlier och Domare olika begrepp derom uppstått, samt lika litet som den anklagade i Brottmål njuter eftergift i det ansvar eller skadestånd, hvartill han i högre Rätt förklaras skyldig, för det att han vid lägre Rätt kan vara befriad, lika litet bör ock i ett tvistemål den tappande parten förskonas från de rättmätiga följderne af sluteliga Domen, ehvad han förut vunnit eller icke J så har Utskottet icke kunnat antaga någon undskyllan för den tappande deraf, att saken varit mörk och tvifvelagtig i förhållande till Lagen, i annat fall än då bevisningen finnes så tvifvelagtig, att sakens utgång på värjemåls-eller fyllnadsed bör ankomma, och resultatet deraf sålunda ytterst öfverlemnas åt partens eget samvete, i hvilken händelse 2 §. i förslaget jemväl befriar den tappande frän Rättegångskostnads gäldande. 4'o LngUtskottets Bet/inkanden. Vid det uti 3 §. föreslagne stadgande, att Rättegångskostnad äfven bör ega furn, när parterne ömsom vima och tappa, i det förhållande som vinsten öfverstiger förlusten, har blifvit a> markt, att ett sådant stadgande vore mindre val grundadt , och att tillämpningen i många fall blefve atbitrsir. När (ördelarne af Rättegången ä ömsa sidor kunna pröfva* lika, bör väl icke kostnadsersättning å någondera sidan komma i fråga ; men Urskottet har ansett det icke förenligt med billighet ellar rättvisa, att om den ene parten vinner betydligt mera än. den andre, han icke i samma mån skulle fa sina kostnader ersatte. Beräkningen oell jemföreisen af fördelarne å ömse sidor tror Utskottet icke blifva svår för Domaren att verkställa; och någon mera bestämd föreskrift till
Man kan icke tänka sig, att hvart 3:dje år skola utses nya riksdagsmän, som anse deras pligt fordra att föreslå nya författningar i alla oiconoraiska mål. Det är detta motionsraseri, som visat sig vid våra riksdagar, hvilket förebygges derigenom , att riksdagarna återkomma hvart 3:dje år. Hvart annat år skulle jag anse rättast; men möjligtvis vill man ej ingå derpå, hvarföre jag vidblifver hvart 3:dje år, i förmodan att denna åsigt förklaras för R. o. Ad:s gemensamma tanka. Hvad angår redactionen, rörtde riksdagskallelsen, får jag förklara, att Frih. Ehrenborgh i afseende derpå yttrat, hvad jag anser vara det rätta. Jag vill inskränka mitt yttrande till hvad jag nämnt, emedan jag är förhindrad att uttrycka, hvad jag hade velat tillkännagifva, derigenom att frågan om riksdagarna är fördelad uti arne memor., och jag instämmer med dem, sorn önska, att R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanka må förklara, att riksdagarna böra återkomma hvart 3:dje år. Frih. Boye, Ludv,: Till de fromma Önskningar, som äfven jag hyser, att mitt fäderneslands statsskick och grundlagar må vinna förbättring, icke sönderbrytas, hörer jemväl den önskan, att ordinarie riksdagar måtte återkomma hvart 3:dje år, emedan jag qvarblifver vid den öfvertygelsen, att sådant skulle lända lika mycket till Regeringens som Folkets sannskyldiga nytta. Jag skall icke upprepa de skäl, Gr. Horn härför anfört; men jag skall instämma deruti, såvidt de gro ovedersägliga, nemi. att det är just det långa mellanskofvet emellan riksdagarna, som vållar deras långvarighet, och att missnöjet, som herrskar inom nationen öfver riksdagarnas långvarighet, skall försvinna, om riksdagarna återkomma hvart 3:dje år, hvarifrån jag likväl icke kan draga den slutföljd, att revisionerna kunde afskaffas, ty just deraf, att jag förutser, att vi skulle erhålla kortare riksda gar, just deraf följer, att revisionerna deremellan årligen kunde fortgå. Icke heller kan jag inse annat, än att ur ti-. Den it
Vid Norra Skånska Infanteri-Regementet har t. f. RegemenlsCommissavien Liljenroth beräknat sig ersättning med 14 R:dr 12 sk. för en resa till Christianstad, i ändamål att å LandsContoret aflemna års-räkenskapen. Uti Smålands Hus ar Re gementes räkning upptages kostnaden för Räkenskapens inbindning år i83a till 12 R:dr B:co; för skrifmaterialier, en kanna bläck deri inberäknad, till 29 R:dr och för resekostnader 63 R:dr 20 sk.; för år i833 äro omnämnde kostnader utförde med 11 R:dr för Räkenskapens inbindning, 24 Rrdr 4- sk. för skrifinaterialier samt 89 R:dr 18 sk. allt Brco såsom resekostnader; och har samme redogörare för Smålands GrenadierBataillons Räkenskaper ansett sig behöfva och i redogörelsen affört kostnaden för i5 böcker skrif - C 59 ) oell conceptpapper samt 2:11c böcker karduspapper, hvarförutan lian, för 6 R:dr B:co, inköpt 3:ne inbundne conceplböcker. Dessa utgifter hafva förefallit Revisorerne destomera anmärkningsvärde, som Revisorerne anse desanimnia till en del icke vara af egenskap att böra betunga PassevolnnceCassan och i allt fall icke böra få öfverskrida ett visst bestämdt belopp, på det att den oformlighet må kunna undvikas, att, såsom flera exempel nu visa, kostnaden för räkenskapens inbindning vid ett Regemente utföres med 12 R:dr B:co, då den vid ett annat utgör endast 3a sk. B:cö. "Vid Westgötha Regemente har kostnaden för skottvallar och taflor år i832 uppgått till 80 R:dr 21 sk. 4 då den vid andra Regementer icke utgjort mera än \ af nämnde belopp.