Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Arves andra, lika förtjenstfulla inrättning var ett slags skola, visst icke af första klassen, icke ens efter någon method, men likväl sådan att de halfvilda barnen, hvilka uppvexte i den gröfsta okunnighet, dock erhöllo ett någorlunda klart begrepp om att de åtminstone voro menniskor, och inhemtade, jemte innanläsning ”i bok,” de första enkla grunderna af kristendomen. Rector scholæ var en båtsmansinvalid, hvilken, med tillhjelp af sina egna små kunskaper och en väl förfärdigad dagg, åtagit sig att bilda fisklägets ungdom, hvaremot han åtnjöt förmån af fri kost i fattigstugan, ett fjerdedels skålpund rulltobak i månaden samt i lön sex riksdaler riksgälds om året. Ingen kunde tillvita båtsman Flint – ”fader Flint” och ”Flint-båtsman” vexelvis kallad – brist på ifver i sin tjenst. Sedan han Guds långa dagen tillända tuggat på abc, och lagt ihop r-i-f till rif, v-a va, rifva, och r-i-s till ris, samt visat nyttan af det senare, då hans lärjungar af gammal kär vana omöjligt kunde låta bli det förra, kom belöningens tid: aftonen; och nu utvecklade fader Flint sina talanger i konsten att roa och lära på samma gång. Om sommaren fick man se honom med hela barnskaran sittande på hällen utanför sin stuga; och åsynen af böljornas lek mot stranden inspirerade då den gamle båtsmannen. Han berättade om sina egna lefnadsöden, hvari brokigt inväfdes beskrifningen om långt aflägsna länder, der Hottentotter, Grönländare och hundturkar figurerade sällsamt hoprörda med hvalfiskar, vattenhvirflar, m. m. Menniskan och naturen förekommo gamle Flint så fullkomligt förenade, att han aldrig kunde hålla sig vid den ena, utan att erinra sig något underverk i den andra. Om vintern höllos aftonunderhållningarne vid spiseln, hvarifrån några söndersplittrade lemningar af en gammal köl eller dylikt spridde en viss ljumhet. En smal dank i en halslös butelj upplyste
Hvardera statsmagten för sig har otvifvelaktig! både rättighet och skyldighet att tolka grundlagen efter sin bästa öfvertygelse, såsom bestämmande dess handlingssätt i serskilda fall, och Ivonst.- Utskits verksamhet i detta hänseende inskränker sig till att vara domare vid en kollision statsmagterna emellan. Något tvifvel angående K. M:ts sätt att i förevarande fråga tolka grundlagen torde ej kunna uppstå; denna tolkning ligger framför oss i handling, och den har i dag blifvit härstädes af regeringens främste representant på ett fullkomligt otvetydigt sätt uttalad. Det återstår nu för representationen att meddela siri åsigt i frågan, och den kan göra det fullkomligt oberoende af de meningar, som af regeringen och Konst.-Utsk:t blifvit uttalade. De af tvenne bland Konst.-Utsk:ts härvarande ledamöter algifne yttranden göra det för mig fullkomligt klart, att det sätt, hvarpå K. M:t i denna fråga tolkat grundlagen, är det enda rätta. Jag respekterar emedlertid de af motståndarna framlagda skäl. Och för att förfäkta min enskilda åsigt, vill jag nu ej upprepa de skäl, som tala för min mening, lika litet som jag vill söka vederlägga dem, som blifvit af motsidan andragne. Jag vågar endast, med afseende på hvad som redan i denna sak förekom - Den 25 April e. m. 539 mit, hemställa till R. o. Ad., huruvida det vore klokt af den närvarande representationen att i denna fråga vedervåga en grundlagstolkning i strid mot regeringens åsigter, och huruvida man har något skäl att antaga, att en sådan tolkning skall af en blifvande riksdags Konst.-Utsk. godkännas, och jag vågar fästa uppmärksamheten på den våda för den afgående representationens anseende, som ligger deruti, att den föreslagna stiliseringen af den underdåniga skrifvelsen tili K. M:t, hvarigenom man velat vinna så mycket, möjligen kunde i en framtid förefalla endast såsom ett i konstitutionell hänseende misslyckadt skrifsätt, för att icke säga något mera. De skäl, hvarför jag anser att en dylik uppfattning möjligen skulle kunna i en framtid göra sig gällande, äro, dels erfarenhetens vittnesbörd under hela den tid, 1809 års R.
Hon hade förut bara varit i reformerta kyrkor, som har hvita kalkväggar som våra kyrkor därhemma, men hennes mormor hade sagt henne att i kyrkorna bor Gud, som ju också är sant, Mia sade ingenting, men tyckte väl att det såg kallt och naket ut på väggarna, för hon är så förfärligt känslig för allt som är vackert, men när hon då en vacker dag kom in i den katolska kyrkan, där allting är så vackert så du kan aldrig tro det, hon var då nyss kommen ut och tio år, så frågade hon lärarinnan, som hon gick med, »hvar är Gud?» hon ville se honom, förstår du, men nu får jag sluta för nu ringer det strax till middag och jag får kamma mig först, hälsa pappa om du skrifver och skrif snart till din syster Gerda. Villa Alhambra, Lausanne (Schweiz) den 3 mars 1870. Min käre bror. Jag är så förfärligt glad för nyss kom Mia och berättade att hon skulle resa hem i maj i år, och jag skall ju också resa hem då och det skall bli så förfärligt roligt, du kommer väl också, lille Kise? du kommer då att träffa
Ty hemma var hon ju alltid så van att lägga band på sig för modrens skull, och under de två pensionsåren i Tyskland och Schweiz, då hon i många andra afseenden fritt fått utveckla sig, hade hon sällan eller aldrig haft tillfälle att råka män. Nu, då hon väl hunnit känna sig glömsk af den inlärda, specielt svenska sällskapskonvenansen, var hon för första gången fullt naturlig och utan tvång gentemot en ung främmande man af sin egen klass. Och det visade sig att hon var kokett. Icke med det banala godtköpskoketteriet hos provinsdamer, som göra i att vara näbbiga eller sarkastiskt dräpande och med alldeles öfverflödig köld “hålla på afstånd“ tillnärmelser, som kanske aldrig existerat utom i deras egen fantasi; icke heller med den lekfulla ysterheten och en smula anlupna naiveteten hos flickor, som redan varit alltför mycket med och hunnit få vana vid salongsjargonen. Alices koketteri var af helt annat slag. Hon var icke så intelligent och nästan instinktivt medveten om sina egna medel som några af hennes bekanta – t. ex. Berta Funcke eller Katja Rostoff; – men just detta, att hon liksom nyfiket pröfvade sig fram till sin egentliga terräng, som hon ännu ej kände, under det hon tydligen på samma gång barnsligt njöt af och förvånades öfver sig sjelf, – det hade en egen pikant charme. När man såg denna kvinna med ett barns omedvetna grace, halft ofrivilligt, liksom ovilkorligt, och ännu osäker, lägga något visst studeradt frestande i sina rörelser och sin blick; när man såg henne böja sig fram, lyssnande, småleende, med detta ängsligt betagna leende och denna blick, som skyggt smekande sökte att gissa den mans väsen, hon ännu icke visste, att hon ville vinna, – då måste man i henne ana den blifvande tjuserskan. En af de kvinnor, hvilka med sitt leende förstå att smeka en mans djerfvaste drömmar, om än deras läppar tala den kallaste likgiltighets språk; hvilka med sin blick instinktmessigt gripa hans innersta väsen och – lika omedvetet – smidigt lämpa sitt eget derefter.
I afseende på skyldigheten att uppvisa alla Arrendeoch Hyres-kontrakter å landet och i städerna vid mantalsskrifningen, gäller hvad 11 § 12 och 13 mom. innehålla; dock undantagas derifrån ej mindre sådana Kontrakter eller afhandlingar, då de af husbonde afslutas med underhafvande Åboer, Hälftenbrukare, Landtbönder, Torpare, Tjenstefolk eller andre arbetare, hvartill stämpladt papper ej erfordras förr än de hos Domaren eller Exekutorn till laglig åtgärd företes, än ock det af hyresman innehafvande exemplar af Hyres-koirtrakt i släderne, hvilket är fritt från stämpladt papper. Till Kontrakter emellan enskilde personer bestå kontrahenlerne stämpladt papper till hälften hvardera, om ej annorlunda dem emellan derom aftaladt är; men å de kontrakler, sorn af vederbörande för Kronans samt Kyrkors, Akademiers, Elementar-läroverks, Skolors, Hospitalers och Fromma Stiftelsers räkning eller af Officerare, på Rotebönders och Rusthållares vägnar, varda afslutade, angående arrenden af Kronans och allmänna Inrättningars jord och egendom, skall den, som med Kronan, Dess Ombud, Officerare eller förenämnde inrättningar i något af ofvanberörde ämnen kontraherar, efter nu föreskrifne grund bestå stämpladt papper å det exemplar, han undfår. 2:o Gertepartier eller fraktslut om fartyg lill utrikes orter, i proportion af frakt - summan, nemligen: Till och ined 100
Rikets Ständer kunna destomindre föreställa sig, alt bergslags-intressenterne, vid numera lörändrade förhållanden, skola motsätta sig en sådan reglering, som dermed ingalunda kan afses att tillskynda bergslaget någon förlust eller minskning af de förmåner, de för närvarande åtnjuta, ulan endast ali geuom Statens mellankomst bereda de skaltskyldige en lindring; och är härvid jemväl alt erinra, huruledes, och enligt den af ofvanbemälde Kommitterade yttrade åsigt, Staten, på grund af det med silfververkels delegare, jemlikt Rikels Ständers underdåniga skrifvelse den 10 September 1829, träffade aftal, torde vara lagligen berättigad att, emot tillhandahållande åt bergslaget af årliga värdet utaf den spanmålsqvantitet, som motsvarar skilnaden emellan 1,100 tunnor spanmåi och den bildade ränteersättningsfondens afkastning, när som helst återtaga dispositionsrätten öfver de under arrendet inbegripna räntorna. Då emellertid, för åstadkommande af en förändring i nu bestående förhållanden, det svnes nödvändigt icke allenast att bergslags-intressenterne varda ytterligare i ämnet hörde, utan jemväl, under förutsättning alt något hinder å bergslagets sida ej vidare möter, att vederbörande embetsmyndigheler erhålla tillfälle att afgifva yttrande i fråga om sättet och ordningen för samma förändrings verkställande, hvartill Rikets Ständer, i frågans ännu outredda skick, ej kunnat uppgöra förslag, få Rikets Ständer, jemte tillkännagifvandé, alt de, för sin del, anse med billigheten öfverensstämmande, alt de räntegifvare, hvilkas räntor äro anslagna till Sala silfververk, må komma i åtnjutande af ränteförenklingens förmåner, underdånigst anhålla, det E. K. M:t täcktes i Nåder vidtaga sådana förberedande åtgärder, som för detta ändamål finnas erforderliga, samt derefter till Rikets Ständer aflåta Nådig framställning i ämnet. Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 22 Augusti 1857. Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 105.
Yttre iitinai.kelser, B off e n t l i b ärebetygelser P voro henne inotbjudande. Det ar niistaii imder It8nslan af att göra något, soin skulle lia inissliagat den Bortganglia, som vi liar söka teckna ngkgra drag af hennes personlighet, sadaii den lefver i minnet bland hennes vamer. Nen det ar äfven känslor af taclrsainliet, soiu inåste gifva sig luft. &amp; Iiiia Forsell var född i Nora i juni inånad 1850. Hon bibehöll under hela lifvet prägeln af att tillhöra en bergslagsslakt. Maii märkte tydligen, att lion ej fatt sina första intryck i en stor stads bullrande lif; det låg något lugnt och » samladtn öfver hela hennes vasen. Under deu stela, något kärfva ytan glödde dock varma känslor. Vid 18 &amp; rs blder sökte och vann Mina Forsell inträde vid Högre Lararinne-Semiiiariet, Hoii blef dar en fi ' amst&amp;eiide laqunge och en ' afhålleii och aktad kanirat. Då hoii 1871 läiniiatle seiiiiriaiiet fick hoii anställning vid en flickskola i Göteborg. Efter några %r iiicttog hou, jämte fröken Hulda ~ ~ l l e n b i l den ~ a, s. k. Risbergska skolan i Ombro och blef dess ena föreståudarinna. På denna plats arbetade lion iiiider en följd af kr, stjidse bemödande sig oin att fiira skolan frainit i en god och siiiid riktning. Hiirii stora förtjanster Jliiia Forsell an iiedlade soni skolföreståndarinna, tro vi dock, a t t skolzn icke va7 dct oinritde, dlir hennes begkfning gjorde sig bast gällande. K: tiiskt. var det just kaiislan liaraf - jainte åtslrilliga yttre omstiindiqheter - som kom lieune att lämna skolverksamlieten i Orebro och att SIG sig ned i Rtockholin.
St:rs underd. önskan och K. M:ts Kådiga bifall, åtskilliga Hospitaler skola utvidgas och en del mindre åter indragas, hvarigenom byggnaderne å de senare ställena blifva lediga, det likväl för Ilospitalshjonens ändamålsenliga behandling och för deras herbergeraude, blifver nödigt alt på vissa stationer uppföra nya byggnader, för hvilken kostnad ersättning ej kan vinnas pä annat sätt, än genom försäljning af de hus, som vid de indragne Hospitalen blifva lediga. Vid handläggningen af detta mål har Utskottet insett omöjligheten för sig att i allmänhet bedöma i hvad mer eller mindre mån de till serskilta Embetsauthoriteter upplåtne lägenheter innefatta öfverflödigt utrymme eller ej, och kan således icke heller uppgifva hvilka byggnader och andre lägenheter möjligen skulle för Statens räkning kunna försäljas. — Dock har det synts Utskottet, vid granskning af de upprättade Förteckningarna, som skulle åtskilliga Authoriteter vara nog rymligt, men andra åter nog inskränkt inlogerade. Sålunda disponeras för K. Myntets räkning, bostadslägenheterna inbegripne, icke mindre än 71 rum, då åter StatsExpeditionerna, synnerligast Kammar-, Handelsoch Financesamt Eeclesiastik-Expeditionerna äga så trång local sig upplåten, att utrymmet knappast är tillräckligt för de dagligen tjenstgörande personerne samt för handlingars förvarande, men gör det omöjligt för Cheferne att, om de skulle o * 5 28 Stats -Utskottets sådant åstunda, på Embetsilimmet utöfva deras befattning. Till afhjelpande af såväl detta missförhållande som öfriga dylika, hvilka kunna förefinnas, och hvaribland Utskottet får serskildt nämna det att, oansedt den stora mängd publika byggnader som här finnes, rum för ÖfverStå thal lare Em bele t måste anskaffas mot hyra, sorn af Statsmedlen utgår, får Utskottet tillstyrka den underd. anhållan å R. St:rs sida: alt K.
Och beslöt Ridderskapet och Adelil, det Den 2g Januarii. skulle dessa fyra Berättelser med de öfrige RiksSlånden communiceras B,err Grefven och Landt Mur skalken tilfkannagnf, att Grefve Lewenhaupt, Claes och Herr Lidftr örner, Fredric August, af sagt sig de detn uppdragne befattningar, att vara Ledamöter i RiddarhusUtskattet. Herr Brummer, Carl Magnus, hade inletunat ett Memorial, hvilket upplåstes, ^så ly-r. dande: (Se Bilagan N;o i.) Lades på Bordet» Herr Grefven och Landt Mar skalken tillkånnagaf, att Grefve Lagerbjelke, Axel, såsom Ordförande i Bevilln.ingsUtskottet, anhållit, att nämnde Utskott matte, under innevarande Riksdag, få begagna SeoretaUtskotts Salen ; och hemställde Herr LandtMarskalkcn, om icke Ridderskapet och Adeln behagade öfver berörde anhållan inhämta RiddarhusUtskottets Utlåtande» Bifölls, Uppå derom af Herr Grefven och LandtMars kalken framståldte sergkilte propositioner, Den 2g Jarmar ii. 217 fann Riddersknpet och Adeln för godt, att till RiddarhusUtskottet remittera Riddariiusliirectiortens samt Wadstena Adeliga Jungfi uStifts Pirections den ao dennes på bordet lagde Riks-? dogsBeråttelsen. Justerades följande; Utdrag af Protocollet hållit hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vidi Lagtima Riksdagen i Stockholm, eftermiddagen den 39 Januarii 1820. S. D. Sedan Grefve Lagerbjelke, Axel, såsom Ordförande i BevillningsUtskottet; anhållit att nämnde Utskott måtte, under innevarande Riksdag få begagna SecretaUtskottsSalen; så beslöt Ridderskapet och Adeln, att öfver berörde anhållan inhämta RiddarhusUtskottets Utlåtande. Ut supra.
Den härom af Landshöfdingarne i dessa län gemensamt hos Kongl. Maj:t gjorda underdåniga framställning, äfvensom en särskild skrift af Landshöfdingen i Jemtland, äro till trycket befordrade och innefatta tillsammans en så fullständig utredning af frågans stora betydelse, att jag dervid har föga att tillägga. Nära bekant med förhållandena inom sistnämnde län, hvilket genom sina ypperliga jordarter och markens mot vattendragen sluttande läge är mägtigt af ett högt jordbruk, allenast den all verksamhet i detta fall förlamande frostländigheten vore aflägsnad, kan jag icke underlåta att fästa Höglofliga Ridderskapet och Adelns samt Rikets Ständers synnerliga uppmärksamhet på det i sanning fosterländska och riksvigtiga förslag, sorn af bemälde Landshöfdingar blifvit väckt och till någon del af Kongl. Majit godkändt. Under förutsättning att detta förslag till sin grund måste gillas af en hvar, som nitälskar för landets odling och framsteg, och att den föreslagna allmänna afdikningen till alledande af frostskador och förmildrande af klimatet måste tillerkännas betydelsen af en stor fråga, ja, af en bland de aldra största, har jag härmed hufvudsakligen för afsigt, att tillstyrka kraftfullare åtgärder för sakens befrämjande, än som med det af Kongl. Majit äskade anslag kunna beredas. Landshöfdingarne hade, hvar för sitt län, begärt ett årligt anslag af 50,000 Ridr; men Kongl. Majit har nedsatt detta belopp till samma summa för alia sex länen gemensamt. Jag har mig icke bekant — och någon närmare utredning förekommer ej heller derom i Landshöfdingarnes gemensamma framställning — huru stort behofvet kan vara inom de öfriga länen; men inom Jemtlands län äro deremot redan, hufvudsakligen på allmogens bekostnad, verkställda undersökningar, hvilka ådagalägga ett för handen varande behof af omkring En million Riksdaler. Vill man ändamålet — och jag kan icke tvifla härpå — så måste medlen någorlunda lämpas derefter; och i sådant fall kan icke ett gemensamt anslag af hvad Kongl. Majit äskat finnas i någon mån tillfredsställande.
N:o 2, i’ör:de Talnfännens ersättning för egna riksdagskostnader, klubbkostnaderna, samt aflöningen till Ståndens och Utsk:ns cancellier, m. m. I sammanhang häiuned föredrogs ett prot.-utdr. från Hederv. BondeSt. af d. i3 dennes, innehållande inbjudning till de öfriga RiksSt. att instämma i BondeSt:s beslut i denna fråga, nemligen att 1:0 ersättningen för Landtnäs och Talmännens egna riksdagskostnader blifvit bestämd till 400 r:dr b:co för hvarje i månaden; 2:0 någon aflöning af statsmedel för Ridd.-fiscalen icke kommer att äga rum; 3:o den öfriga cancellipersonalen hos RiksSt. och Utsk:n skall åtnjuta ett månadtligt förskott utaf två ti*edjedelar af Den 17 Mars f. m. 3u livad hvar och en vid sista riksdagen tillädes, samt att, emot riksdagens slut och i sammanhang med statsregleringen, »StatsUtsk., efter samråd med Landtm, och Talmännen, skall uppgöra förslag till den tillökning, som cancelli-personalen bör tillkomma; dock så, att denna tillökning icke blifver mindre, än att hvar och en i det hela undfår, hvad för livarje plats vid förra riksdagen bestods; hvarjemte Ståndet dessutom tillagt sin secreterare ersättning för resekostnaden till och från riksdagen samt 33 r:dr 16 sk. b:co i månaden för hushyra; 4:o aflöningen för Ståndens cancellietberäknas från riksdagens ulblåsning och till 8 dagar efter dess slut, samt för Utskrs cancellietfrån antagningsdagen och intilldess den anställda personalen, i mån af arbetets upphörande, kan förafskeda;; 5:o det i allt öfrigt kommer att bero vid hvad Utsk. i memorialen N:ris 2 och 16 föreslagit. R. o. Ad. beslöt, att detta mål skulle punktvis föredragas. Första punkten, angående den månadtliga ersättningen åt Landtm, och Talmän nen. Frih. Cederström, Jac.:
Mekaniska Bomullsspinnerier finnas vid Nääs i Wädtle, Sjuntorp i Flundre härad och, nyligen inrältadt, vid Öijebro å Trollhättan; och sysselsättas vid Nääs 300, Sjuntorp 100 och Öijebro 20 personer, mestadels barn; utgörande tillverkningsvärdet per medium vid Nääs 215,000, vid Sjuntorp 74,000 och vid Öijebro 15,000 R:dr. Dessutom är vid Nääs nu mera inrältadt äfven Mekaniskt Bomullsväfveri med årligt tillverkningsvärde af 3,000 R:dr. Deremot har spinneriet vid Kullen nedbrunnit, utan att det sedermera blifvit uppbygdt. Mekaniska Konstväfverier, med tillhörande dressningsmachiner, blekeri och appreterverk. Tväune sådana finnas i Marks härad och hafva sysselsatt 2.65 arbetare, hvilka tillverkat kambrick, shirting och kypert till ett årligt medelvärde af 218,328 R:dr. Den större af dessa inrättningar, eller den vid Rydboholm, har efter slutet af ifrågavarande qvinqvennium härjats af brand, men är numera åter iordningställd, hvilket kommer att i näst afgifvande Berättelse närmare omförmälas. Klädesfabriken vid Nääs har fortfarande drifvits med tillämpning af sednare tiders förbättringar och med 10 arbetare per medium årligen tillverkat kläden till ett välde af 17,939 R:dr. Färgerier. Sådana finnas anlagda i sammanhang med spinnerierna vid Nääs, Sjuntorp och Öijebro. Dessutom ett mindre vid Genneved i Bjerke härad samt tre i Kinds och Marks härader, nämligen vid Ljungsarp, Sexdrega och Svenljunga. Blekeri finnes vid Nääs, inrättadt på Engelskt sätt. Valkar och Vaclmalsstampar finnas 42 till antalet. De betydligaste äro i Marks härad och en del af dem stampa årligen omkring 200,000 alnar vadmal. 20 Garfverierna hafva pä landet ökats lill 23, af hvilka endast ett drifves för läderberedning på Engelska sättet.
Den 22 Ju ni i e. m. 219 samma, år verkställde granskningar af StatsYerkets tillstånd, Styrelse och Förvaltning, åren 1822, 1823, 1824 och 18^5; om försäljande till Skatte af Indelningarne vid AdelsfaneRegementet, iden mån nu varande innehafvare afgå; i frågan om bidrag till underhållandet af Hallnäs bro i Westra Härad af Jönköpings Län; rörande väckt fråga om StatsVerkets rätt till öfvermåls-kappar å den Ecclesiastique-Staterne anslagne Kronotionde Spannmål.- Statsoch BancoUtsköttens: Om ytterligare anslag af allmänna medel till Götha Canal-hyggnads fullbordande. BancoUtskottets: Angående förslag till förändring med anmauingare vid BancoDisconten. LagUtskottets: Om rättighet för en och hvar, att emellan Riksdagarne till Kongl. Maj:t inkomma med förslag till ändring i författningar; i anledning af Rikets Ständers JustitiaeOmbudsmans Embetsberättelse!’ och Redogörelse för den, sedan sista Riksdag, förflutne tid; i anledning af väckt Motion, att Kongl. Förordningen den i3 Junii 1800, huru med städsel och lego af jord på landet förhållas bör, må utsträckas lill arrenden af jord i Släderne. t 320 Dun 22 J n n i i e. in. ■Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten : Om rättighet för Magistraterne i Landshöfdinge ResidenceStäderne, att utfärda pass för desse Städers Borgare. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets :
Prot. 1862 & 1863. 11 Sami. 3 Afd. 58 458 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. j\s' 24l. téen ett den 11 Augusti 1815 aflåtet nådigt Bref, hvaraf till upplysning om ärendets behandling här intages följande: ”Sedan J till Oss i underdånighet inkommit med Betänkande och Förslag till Domstolarnes och Höf-rätternes antal och organisation, och Wi detsamma i nådig skrifvelse till Riksens Ständer öfverlemnat, i ändamål att yttra sig, huruvida J, vid utarbetande af Lagverket, kunde ställa Edre förslag i beräkning på en sådan ny organisation; så hafva Riksens Ständer, uti underdånig skrifvelse den 27 i förlidne Juli månad, härå meddelt det svar, att de nu icke vilja någon annan åtgärd i detta ämne vidtaga, än att för det närvarande låta frågan alldeles hvila, och utan något i förväg fattadt beslut, som skulle kunna lägga hinder i vägen för ämnets vidare utvickling och pröfning, hos Oss i underdånighet anhållit, det hela målet måtte tillLagkommittéens bearbetande återlemna»; hvarefter, sedan det i föreskrifven ordning blifvit genom trycket till allmän granskning utgifvet, det må bero på Wårt och tillkommande Ständers pröfning, att antaga eller ogilla såväl det fulländade Lagverket, som grunderna för detsamma; Och vele Wi detta Riksens Ständers underdåniga svar härmedelst Eder i Nåder meddela. ' Så aflopp det, så vidt jag känner, första allvarligare försöket att förmå Rikets Ständer att yttra sig om Domstolarnes organisation i allmänhet. Frågan var ock säkerligen icke i allmänna opinionen bland de tänkande och magtegande så förberedd, sorn alla dylika frågor böra vara innan de öfverlemnas till Folkrepresentationen. Men de utmärkte, klarseende och nitiske män, som fått Lagverkets utarbetande sig närmast anförtrodt, gingo vidare på den beträdda banan.