Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då emedlertid de af Rikets Ständer vid sednaste Riksdag meddelade och i 172 § 1 mom. af ofvanberörde Banko-Reglemente intagna föreskrifter, enligt Fullmägtiges åsigt, endast afsågo antingen nya Filial-Banker eller sådana af redan bildade Filial-Banker, som efter närvarande oktrojtiders slut sökte och erhöllo nya oktrojer, hvilket förhållande vore destomera uppenbart som, vid jemförelse af sjelfva ordalagen i 2 och 3 mom. af åberopade §, sig visade, att för nuvarande Filial-Banker skola fortfarande gälla till efterrättelse de i 1858 års Banko-Reglemente gifna föreskrifter och vilkor, ibland hvilka äfven förekomme sättet och formen för dispositionen af dessa Filial-Bankers kreditiv å Riks-Banken, men att bestämmelserna i 172 § 1 mom. af 1860 års Banko-Reglemente borde tillämpas å de Filial-Banker, hvilka dädanefter kunde varda oktrojerade, hafva Fullmägtige förklarat att, om äfven begagnande af vexlar för dragning å Filial-Bankernes kreditiv skulle komma att medföra ökad fördel för allmänna rörelsen, Filial-Banken i Sundsvall, såsom varande före sednaste Riksdag otrojerad, dock icke kunde tillåtas att å sitt innehafvande kreditiv i Riks-Banken ut - 65 ställa vexlar, och att Fullmägtige således ej eller kunde bifalla Filial-Banks-Direlctionens begäran om erhållande af blanketter till så beskaffade vexlar. § 70. På sätt af § 59 inhemtas beslöto Fullmägtige den 1 Novem»Banken ber 1860, bland annat, att Svenska Hypotheks-Föreningars i Svenskt • Sundwall. mynt ställda obligationer, löpande med 4 procent ränta eller derutöfver och betalbara efter utlottning, skulle, i intet fall, få hos Diskon t-YeiFeu belånas till mera än högst 85 procent af kapitaleller nominal-värdet. Sedan likväl
Ehrenborgh har hänvisat på skiljaktigheten emellan lagmansrätterna förr och nu, och Hr Frih. har sagt, att lagmännen förr voro Rikets Råd, hvilka, jemte vidsträckt erfarenhet, hade så beskaffade kunskaper, som erfor - Den 6 Augusti c. m. dias till pröfning af häradsrättens beslut, men att nu deremot lagmännen äro lika qvalificerade sorn ordföranderna i häradsrätterna. Det är ganska sannt, att lagmännen förr togos bland Rikets Råd, men icke alltid bland lagfarna män, utan embetet var ofta besatt af Generaler och Fältmarskalkar, oeh jag lemnar derhän, huruvida lagmansrätten derpå vann något företräde framför nu; åtminstone är det icke vanligt och knappt ens sannolikt, att de, hvilka aldrig idkat rättsstudier, äro lika skickliga att utöfva domareembetet sorn de, hvilka gjort juridiken till sitt yrke. Numera kommer ingen att bekläda lagmansembetet, utan att han aflagt de vanliga juridiska specimina och derjemte practicerat såsom domare. Frih. Ehrenborgh har vidare frågat, hvarföre man skall temporisera mera i civila mål än i brottmål, och hvarföre flera instanser skola finnas för de förra. Detta är likväl en grundsats , som finnes uttalad i hela vår lag. En längre tid är föreskrifven för fullföljden af civila mål, och många stadganden finnas, som visa, att lagstiftaren velat, del domaren skall skynda mera med brottän tvistemål; så t. ex. är en viss kort tid bestämd, inom hvilken ransakningen med häktade pei'soner måste företagas. Grnnderna härtill äro visserligen vigliga och tyckas icke heller ligga djupt föi’boi’gade. Frill. Ehrenborgh har äfven sagt, att hofrätternas ledamöter kunna arbeta rnei-a, än de verkligen nu göra.
Till ett så både oklokt, orättvist och grundlagsstridig! förslag kan jag för min del ej Den 17 April e. m. gifva mitt bifall, dock alltid respccterande de grunder, sorn en gång blifvit i förstärkta Const.Utsk. erkända, äfvensom det eller de förslag, som i enlighet dermed kunna upprättade blifva, hvarför jag hos Hr Frih, o. Landtm, anhåller om propos. på den gemensamma tanke, att detta förslag må varda ansedt oantagligt. Frih. Leijonhufvud, Abraham: Jag skall strängt bålla mig vid frågan, som är formen, och icke tillåta mig utflygter derifrån. Kär frågan förra gången förevar, så bekände jag mig tillhöra dem, som yrka reformer, naturligtvis efter Svenska folkets vanor, anspråk och lynne. Jag hallinder loppet af denna riksdag, och genom den behandling denna fråga erhållit, blifvit ytterligare befästad i min förmodan om ett sådant behof, men jag bekänner mig icke till de läror, som blifvit i Const.Utsk:s betänk, framställda i afseende på representationens oinbildning. Detta förklarande kunde visserligen, efter den åsigt jag äger om mina yttranden, vara tillfyllest, såvida jag icke ansåg det vara min pligt att motsätta mig ett försök, som, efter hvad jag förmenar, vill göra sig gällande, att nemi. tillintetgöra ett ordentligt tillkommet beslut och att begagna ett sådant tillfälle, som af slumpen crbjudes, att motarbeta representationsförändringen. j Då voter-.s-propostne här behandlades, var jag af, sjukr dom hindrad att deltaga i öfverläggningen derom. Jag har således icke kunnat protestera emot hvad som skett och får nu begagna tillfället att uttrycka min ledsnad att saken ,i förstärkta Const.Utsk. fick en så oförväntad och olikartad utgång. Jag hör icke till dem, som hylla samfällda val i absolut bemärkelse; men genom förstärkta Const.Utsk:s voteringar hafva likväl tvänne stora principer i fråga om representationsförändring blifvit godkända, nemi. den ena om samfällda val och den andra ang:de tvåkammar-systemet. Dessa öro, efter mitt förmenande, R.
Wid den tredje fragan har det synts Riksens Ständer, som en ynglings deltagande i lottning eller legning lill Förstärknings, Manskapet icke kan, enar han icke annu fyllt 25 ars alder, befria honom ifrån sin skyldighet i afseende pa Bewärings-Manskapet. Mm hos Riksens Stander har derwid, såsom en ömmande omständighet kommit i betraktande den dubbla kunga defia personer skulle draga, om, sedan de erlagt sin andel i lottlagets lega, de äfwen siuteligen nödgas an sjelfwe ga i Fält, eller personligen lega Karl i sitt ställeRiksens Ständer hafwa, för alt om möljigt ar afhjelpa denna Bihang. 962 Den z Julii. olägenhet, beflutit att i underdånighet hos Eder Kongl. Maj:t anhar.'er, det täcktes Eder Kongl. Majit sa anordna, att, enär en sadan person sjelf nödgaS utgå, Sraden, Häradet eller Socknen, hwarest han förut i lettlag ^eltagir, ersatte den som sjelf utgår, hans Conlmgent i den förut för Förstarknings-kar, len aecorderade Legan; hwarwid dock ej kunde kom, ma i finga ersättning för del redan pa hand gifna förskottet innan FörstärkningS-Karlen i tjenst utgått, utan endast återstoden, som wid desi utcommendering warit accorderad att betalas, och hwilken pa de flesta ställen warit den betydligaste. Da genom twekande meningar inom Riksens Stander fraga uppstått huru sörhallas borde, enar en Bewärings-Karl, som ingått för lega, genom död, rymning elier wanhederliat brott, afginge fran sittrum, utbedja sig Riksens Ständer att nu i underdånighet hoS Eder Kongl. Majit fa anmäla deras dcröjwer siuteligen stadgade öfwertygelse.
219 I 'sammanhang härmed har Utskottet jemväl antagit, att, till undvikande af Statens betungande med utgifter i och för den nya ämbets-regleringea, det förhållande lämpeligast synes kunna iagttagas, att de förökade Lönings-förmåneme, hvdka dervid bliiva nödige för åtslc ill ig e ämbetsoch tjenstemän, icke utgå annorlunda än i den mån de indragne lönerne blifva genom innchafvarens afgång eller befordran ledige *), för vinnande af hvilket ändamål till Kongl. Majtt synes böra öfverlemnas, att använda de löner, som genom afgång elter befordran indragas vid de Verk, der sådant anses af behofvet mest påkalladt, utan afseende derå, oin lönen derstädes, eller vid något annat verk blifvit ledig, sä att, enär någon tjenst inom e:t verk blefve vacant, den jnå förenas med någon Minan inom detsamma till dess lån och arbete blifva betydliga nog för hvar och en, sona händelsen redan lärer vara i Stats-Contoiret: och kunde i följd häraf provisoriska lördngsstater uppgöras, för att vid först blifvande Riksdag till Riksens Höglofl. Ständers pröfning ötverlemnas. Sluteligast, och då det för fortsättning af Hushållsoch Cameral-författningaines sammandragande och nya redaction, om vigten hvaraf Utskottet sig förut yttrat, äfvensom för utarbetandet af de för ämbetsverken blifvande instructioner , är angeläget, att nödige Cancelli. Rådet von Hartmansdorff,s Betänkande sednare afdelningen. 220 medel icke saknas; så har Utskottet, med härtill ytterligare hemtad anledning af Kongl, Maj:ts nådiga skrifvelse till Riksens Höglofl. Ständer d. 4 sisth Martii, velat tillstyrka, att det anslag af 3000 R:dr, som hittills varit på indragnings-staten, för detta ändamål upp. förde, måtte än vidare få fortfara. Hvad sålunda rörande
N:o 500. landa 65,325, summa R:dr R:mt 227,059 ; och hafva några af häradsboarne till förverkligande att detta projekt, som för orten innefattar en lifsfråga, låtit anställa en preliminär undersökning, hvars resultater blifvit bekräftade af en sakkunnig man vid Kongl. Vägoch Vatteubyggnads-korpsen samt vidare genom af Majoren och Riddaren Anton Remmer förrättad noggrannare undersökning, jemte upprättad detaljerad pianoch kostnads-förslag; behöfvande ifrågavarande vägbyggnad, hvilken, enligt hvad Kongl. Maj:ts nådiga Proposition den 24 sistlidne Oktober till Stats—Utskottet, angående Statsverkets tillstånd och behof, upplyser, al nyssnämnde Kongl. ^Styrelse i dess till Kongl. Majit afgifna berättelse upptagen i förteckningen på dem, som företrädesvis borde företagas till utförande. För att vidare framlägga fullt öfvertygande bevis om utsigten och behofvet af en så beskaffad föreningslänks dragande mellan Bolmens strand och Wieslanda, utom de här olvan antydda, torde det tillåtas mig anföra följande utdrag ur den sakkunnige och opartiske undersökningsmannens utlåtande: ”Sunnerbo härad, förut i så många afseenden vanlottadt på kommunikationer och dessutom långt aflägset från så väl stad som annan afsättningsort, har, såsom redan är nämndi, gått miste om den nära nog bestämt största fördelen i detta afseende, nemligen södra stambanans dragande midt igenom häradet. Huru många egendomsköp och på uppodling fotade spekulationer, som genom ändring i detta afseende blifvit rubbade, är svårt atl afgöra, och hör ej hit att kalkulera, men hvad sorn är säkert, är att häradet inom sig sluter högst betydliga odlingslägenheter, hvilka man med bedröfvelse ser ligga nere, blott emedan de dryga transportkostnaderna afskräcka hvarje företagsam jordbrukare alt nedlägga sina kapitaler på eli lönlöst företag. Jordbruket inskränker sig för den skull mest tili den gamla odaljordens skötande, och odlingarne pågå för det mesta der skog varit och der endast skog borde vexa.
Jag anhäller fortfarande om bifall lill Ulsk:ts förslag. Gr. Sparre: En talare i mitt grannskap tiar yttrat, att han icke kan afgöra huru många lärjungar, som kunna skötas af en lärare; men att, då personer, hvilka egnat hela sitt lif åt skolväsendet, afgifvit sitt omdöme i denna sak, han tror på deras ord. Jag åter anser, att just derför, alt hvarken han eller jag eller någon annan af It. o. Ad:s ledamöter kunna bedöma, huru mänga lärjungar en lärare bör sköta, det icke är lämpligt att bestämma något visst antal. Jag tror derför, att R. Sl:r hiira afhålla sig ifrån att yttra något i denna fråga. Om R. St:r ville aflåta någon skrifvelse till K. M., så synes mig, alt denna skrifvelse hör omfatta något ämne, hvilket R. St:r hafva förmåga att pröfva. Hvad det beträffar, att många insigtsfull män deltagit i utarbetandet af detta förslag, vill jag visst icke bestrida deras insigter; men jag förmodar, att de män, hvilkas utlåtande K. M. infordrat, äfven hafva några insigter i delta ämne, och jag hoppas likaledes, att de män, åt hvilka skolstyrelsen uppdrages, skola ega sådana insigter, att de, begagnande sig af den rätt, de enligt nu gällande författningar ega, gå in till K. M. och begära ökning i lärarepersonalen, der sådant är af behofvet påkalladt. Jag tror icke, att man, derföre att det sitter en insigtsfull lärare i Ekon-Utsk:l, endast på hans yttrande bör besluta att förändra en författning, som lemnar an dra insigtsfulla män öppen rätt att kunna reglera saken efter omständigheterna. Gr. Anckarsvärd, Carl Henrik: Jag har alltid ansett det vara mindre lämpligt, att R. St:r inlåta sig i allt för mycket reglementerande, och jag får derför förena mig med Gr:ne Sparre och Mörner i deras anhållan om afslag på denna punkt af Relänk:t.
Frän åren 1 8 4 8 — 6 7 intog den måhända fra ' msta platsen bland hufvudstadens tapisseriatfärer. E t t bläddrande i hufvudböckerna från denna tid visar, att så väl drottningarna o c h prin£ Varnas för värdelösa efterapiiingar. _ IS B. A. Hjorth &amp; Co. J? 5 Klara N Kyrkogata. Stockholm. sessorna som hofvets o c h socifStelens d a n u r t o g o en stor del af sina arbeten härifrån. Efter 1 8 6 7 drabbades den emellertid af samma öde s o m hufvudaffäron. En ny smakriktning ledde kunderna åt andra håll, o c h den gamla kunde ej fortsätta konkurrensen. D e n öfverläts på andra händer, o c h har sodan bytt så väl égare som namn. Elisabet Henriques hade 1859 trädt i äktenskap m e d bokföraren vid S t o c k h o l m s järnväg herr P. H. Krafft, son till professorn vid målareakademien P e r Krafft d. y. hvilken afled i Norrtelje 1878. Sodan 1879 var hon bosatt i G ö t e b o r g, där hon stilla af somnade den 31 o k t o b e r i år, sörjd af son och dotter samt två kvarlefvande systrar o c h äldste brodern, anställd i amerikanska sjöförsvarsdepartementet. Amanda Leffler. M M o r s visa. å månadsros och lackviol ' ' Föll genom fönstret västerns sol Och genom snöhvit rullgardin Sig bröt med skiftning uti vin. Och glänste i mahogny brun Kring soffans blommande kattun Och göt en gloria kring mor I nettelduk och vända skor. Få golfvet barnet flög i lek. Då ljöd en sång i moll så vek; Och Ullan, bullrande helt nyss, Står ängsligt anande och lyss. Det är en konstlös melodi, Som sluter mildt sin harmoni Kring enkla ord om hopp och tro Och kärlekssorg, som finner ro. Hvar ton från moderns läppar går Likt en för stulet fallen tår. Och barnet smyger sig helt tyst Till mor af mjuka läppar kysst.
Iionom kör näinnile än>i,i>näl uppläl38. lisleiell emellun 0u!!o,3»l>»6 i lviliels 8l3Niler8 K ilcs^älcls-Lonloir oell 8loelillo!nis 8l3,ls Vrälsel-Lommission 3nstäIIcil provisionell 8^(6 st k. cl Oener-il-.^ssisI-inoe-Oonloirels lois, emol clel sluclen lillllörcincle, sä Ii:iIl3Ö6 I4essen8leins!<3 linsel, i>villcet ö^le Riliets 8län<ler secleimeis, vicl >83^ oell >833 ärens lvilisclu^, pä säll ilerns clerom f3ll3cie 8eslul innelläller, Utställt, oell clä Kon»I.
Utskottet har deremot i sin 8 § endast i fråga om äktenskap och barnuppfostran hänvisat lill nämnde Kongl. Förordning, men i öfriga delar ej gjort densamma gällande för dem, som frän vår kvrka skiljas, hvaraf blir en följd, alt, då bestämd lag (innes lör medlemmar af nuvarande fremmande religions-samfund, densamma ej eger tillämpning på Svenska kvrkans medlemmar, som hädanefter till dessa öfvergå, hvilket svnes mig mindre följdriktigt, på samma gäng det lemnar fältet alldeles oordnadt lör sistnämnde medlemmar. 5 § är i det närmaste lika med 4 § i Utskottets förslag, med tillägg af 3 mom. 2 § i Kongl. Maj:ts förslag. Stadgandet i I mom. af 5 § af Utskottets förslag har jag ej ansett lämpligt. En Svensk medlem af fremmande troslära skulle derigenom blilwi lörhindrad att i en samling af vänner uppträda och fritt yttra sin mening i en religiös fråga, äfven om hans mening ej \ore mot vår bekännelse stridande. Sednare mom. torde finnas onödigt. Denna § är således utesluten. (5 § är lika med 6 § i Utskottets förslag. 1 7 § är endast den ändring gjord, som påkallas af förändringen 1 §. 8 och 9 §§ äro lika med samma §§ i Utskottets Förslag. Stadgandet i 10 § af Utskottets förslag har synts mig lämpligare böra upptagas såsom ett särskildt mom. lili 5 § i mitt förslag. Detta lyder sålunda : *) Förlällning angående vissa förändrade föreskrifter i afseende å dem, som om o “ 7 fatta villfarande mening.
Då uti detka förslag, som afser en helt och hållet förändrad organisation af Hypotheksföreningarne, fråga förekommer derom att sammanföra de särskilda Hypotheks-föreningarne till och omkring en Central-anstalt, genom hvilken all upplåning och ohligations-utgifning skulle verkställas, och, jemte det de särskilda foreningarnes verksamhet såsom uppiånings-anstalter sålunda komme att inskränkas, den allmänna Hypotbeks-bankens Förvaltning skulle enligt nämnda förslag underkastas en flersidig uppsigt från det allmännas sida, torde ej vara skäl att, innan sig visat huruvida det härutinnan väckta, förslag vinner godkännande elier ej, inlåta sig i partiela förändringar af hittills gällande stadganden; i anledning hvaraf Utskottet hemställer, att någon Rikets Ständers åtgärd icke må för närvarande i anledning af desse motioner vidtagas. Stockholm den 8 Oktober 1860. Reservation: af Herr Hjärne, //.: »Utan att vilja godkänna alla de, uti nu behandlade motioner, framkastade yttranden, i den syftning, att Hypotheks-föreningarne skulle hafva vidtagit åtgärder, hvilka ländt till förringande af den kredit, som är ett hufvud vilkor för hvarje penningeanstalt, synes mig likväl den hemställan, att Hypotheks-föreningarne borde förpligtas, att tid efter annan lemna noggranna uppgifter om sin hela ställning, vara förtjent af allt afseende. Det är obestridligen i berörde kredit-anstalters sanna intresse att lemna allmänheten kännedom om den qvantitet obligationer af olika slag, som blifvit satt i omlopp, äfvensom huruvida några obligationer blifvit utgifna mot annan säkerhet än inteckning i fast egendom å landet m. m. Men äfven om detta skulle förorsaka Hypotheks-föreningarne något besvär och en eller annan bland dem, den olägenheten, att offentliggöra huru vidsträckt tydning de hafva gifvit åt sina reglementen, så torde det icke vara mera än billigt att, då Hypotheks-föreningars obligationer hafva en stor spridning inom landet, allmänheten sättes i tillfälle sjelf bedöma i hvad mån dessa papper innebära full säkerhet.
I morgon går jag icke på teatern, ty jag vill se om han kommer, och jag vill veta om det var han som knackade. Men sedan vill jag icke fortsätta detta klosterlif. Det gör mig vapenlös emot min längtan. Och så får icke hvarken smärta eller oro hindra mig från att arbeta. Jag måste arbeta, eller jag skall af min ekonomi bli så bunden att jag icke kan skaffa mig utväg att döda denna vanvettiga beundran och tillgifvenhet. Arbete, det är den enda betingelsen, under hvilken jag får stanna här. Och klarhet, det är ändamålet hvarför jag stannar. Jag får icke resa härifrån förr än jag vet om jag skall uppmuntra eller qväfva min böjelse för honom. Af ovisshet tycker jag att jag skulle kunna dö, men icke af olycklig kärlek. Hopplös kärlek är helt enkelt en omöjlighet för en natur sådan som min. I samma minut som hoppet dör är kärleken också död. Och för att få luft, för att icke qväfvas under denna våldsamma utvecklingsprocess, har jag full rätt att skrifva till dig, mitt kära alter ego, min enda verkliga vän. Tjut bara, om det lindrar plågorna. Men efter operationen skall det bli bättre. Håll ut bara. Och kan du icke arbeta så mycket på berättelsen så låt blott pennan löpa åstad med hvarje stämning hvarje tanke. Stackars barn, du lider så mycket, vi skola kela för dig denhär gången. Du skall få allt hvad du vill, blott du håller ut och håller dig andligen frisk. Det fins ingenting så vanvettigt dumt, att du icke får skrifva det, endast det lindrar, och sedan krisen är lyckligt öfverstånden på ena eller andra sättet skall du kunna arbeta med dubbel energi och sjelfständighet. Och denna dyrköpta erfarenhet skall nog ha sin nytta med sig för ditt arbete. Det är en utmärkt idé att skrifva på dehär pappersremsorna. För det första ser det för alla dem som känna till stora boken ut som om jag arbetade på romanen och för det andra kan jag vara så mångordig jag vill, det kostar bara det fattiga papperet. Och jag känner en lisa så länge jag låter pennan löpa; det är som om friskt blod runne ur ett sår, så fort det stannar käns värken. Lindring måste jag ha, till hvad pris som helst. Jag vill icke ge tappt.
Borgare-Ståndets beslut är i högst ringa mån skiljaktigt från sistnämnde tvänne Riks-Stånds, då nemligen de med kursiv stil här ofvan anmärkta dels ordet sådant är af Borgare-Ståndet utbytt mot »detta» samt dels ordet ytterligare alldeles utelemnadt; och får Utskottet vid detta förhållande hemställa, att Yällofiiga Borgare-Ståndet måtte förändra sitt berörde beslut till full öfverensstämmelse med det af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet antagna tillstyrkande. Stockholm den 12 Augusti 1851. Bih. till R. St. Vret. 1830 & 1834. 8 Sami., 33 Haft. I STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1851. Allmänna ReMr*- och EkonomiVtnliottels Memorial. N:o 133. i A:o I:s:s. Ank. tilt Exp.-Utsk. den 10 Aug. 1851, kl. 11 f. ib. Memorial, i anledning af Riksståndens olika beslut., an gående Utskottets Utlåtande, N:o i3l, i fråga om förändring af mått, mål och vigt samt mynt. Detta Utlåtande, sorn af Presteståndet afslagits, har deremot af Ridderskapet och Adeln saint Bondeståndet blifvit helt och hållet bifallet och af Borgareståndet i forsta punkten, eller ”att Rikets Ständer må tili Kongl. Majit nila ta en underdånig skrifvelse, uttryckande, att Rikets Ständer, öfvertygade om nyttan att, i afseende på ej mindre rikets mynt, än mått, mål och vigt, införa ett enklare system, grundadt på Decimal-indelningens konseqventa och vetenskapliga tillämpning, anhålla, det Kongl. Majit täcktes låta utarbeta och vid nästa riksdag i nåder förelägga Rikets Ständer ett fullständigt förslag i berörde afseende;’ varande de vilkor och bestämmelser, som Utskottet ansett böra läggas till grund vid antagandet af ett sådant system, af sistnämnde Riksstånd ej godkända.
Föredrogos ånyo och biföllos Sammansatta Stalssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ts den 16 och 22 dennes bordlagde Betänkin : Nio 1-4, i anledn. af väckt motion om rättighet för Westra härad inom Jönköpings län att, för underhållandet af Sunds bro, upbära roteringsfrihets-afgiften för hemmanet Hallsnäs inom Ramqvilla socken; och Nio 15, i anledn. af väckt motion om rusthållares befriande från underhållande af trossvagnar och från aflönande af trosskuskar. 344 Den 27 Jun i e. m. Föredrogs ånyo och bifölls LagUtskits den 16 och 22 dennes på bordet lagde Betänk. Nio 29, i anledn. af väckt motion om en lagförklaring af innehåll, att föreskrifne uppbud af fast egendom å landet ovilkorligen skola meddelas å ting, som å rad följa hvarandra. Föredrogs och lades till handlingarne LagUtskits den 1G och 22 dennes bordlagde Mern. N:o 30, i anledn. af återremiss af Betänka N:o 21, öfver ej mindre K. Mits Nåd. Propos. med förslag till Förordningar angide dels ändringar i gällande bestämmelserom ansvar för den, som träder till eller utsprider villfarande lära, dels ock främmande trosbekännare och deras religionsöfning, än ock enskilda motioner i samma ämnen. Föredrogs ånyo Konst.Utskits den 20 och 22 dennes på bordet lagde Mern. N:o 38, med förslag till ändring i K. Ois föreskrifter om PresteStits representationsrätt. Hr Munck af Rosen schjöld: Då jag står antecknad så som reservant emot det nu föredragna Betänkit, men icke upgifvit min från majoritetens skiljaktiga mening, anser jag mig nu skyldig att framställa den. Jag tror att ett bland de första mål, man bör afse, då man föreslår en grundlagsförändring, är att densamma har någon utsigt att blifva antagen; men så är, efter mitt förmenande, icke förhidet med den nu ifrågavide.