Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uplästes och godkändes följande förslag till voteringsproposition : »Den som bifaller hvad Bevilln:sUtsk:t uti 4:de § lista mom. af Utskts förslag till BevillmsStadga föreslagit, rörande särskildta värden å fast egendom i stad, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Yinner Nej, varder förenämnde mom. till Utskit återremitteradt. » Yid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja—20. Enligt före den sista voteringen fattadt beslut, upskjöts den vidare pröfningen af Betänkt till e. m:ns plenum, och åtskiljdes R. o. Ad. kl. t/g 3 e. m. In fidem, 0. Brakel. Lördagen den 12 Maj 1860. Plenum kl. 6 e. m. Justerades ett Protokolls-utdrag för förmiddagens plenum. Uplästes och lades till handlingarne från MedStånden ankomne Protokolls-utdrag, nemligen från PresteStåndet för tiden från och med den 25 sistl. Fehr. till och med den 28 sisth April, från BorgareStåndet för tiden från och med den 29 sisth Fehr. till och med den 2 dennes samt från BondeStåndet för tiden från och med den 29 nästl. Febr. till och med den 30 sisth April. Den 12 Maj e. m. e Hr Björnstjerna, Osear Magnus, hade inlemnat en skrift, som uplästes och lydde sålunda: Af tjensteåligganden hindrad att fortfarande vistas i hufvudstaden, får jag vördsamt anhålla, att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, blifva entledigad från de förtroenden, jag har haft äran åtnjuta såsom Elektor samt ledamot af Höglofliga Banko-Utskottet. Sedan K. o. A., uppå framställd proposition, härtill lemnat bifall, anmodades Ståndets Hrr Elektorer att utse en Ledamot i Banko-Utskottet efter Hr Björnstjerna. Anmäldes och bordlädes nedannämnde från Utsk:n inkomne Utlåtm, nemi. från Stats-Utskottet:
Hvad Utskotten sålunda föreslagit godkändes af Rikets Ständer uti deras till Kongl. Majit i underdånighet aflemnade lagförslag, hvilket i nu förevarande fråga jemväl af Kongl. Majit under den 9 Januari 1846 fastställdes, likväl med den modifikation, att den föreslagna minimi-valören, först från och med innevarande års början skulle vara 6 riksdaler 32 skillingar; dock alt äfven före nämnde tid, Privatbankssedlar å mindre valör än 3 riksdaler 16 skillingar banko ej finge i allmänna rörelsen utlenmas. Emedlertid och uppå underdånig ansökning al privatbanks-direktionerne, det Kongl. Majit i nåder måtte utsträcka tillåtelsen för Privatbankerne att utgifva sedlar å sistnämnde valör, antingen till den tid, då de för dessa Banker nädigst beviljade oktrojer ginge till ända, eller åtminstone till den 1 Juli 1852, har Kongl. Majit, uti den af herrar Bergman oc h Norin nu åberopade nådiga Resolutionen af den 30 Oktober 1850, förklarat skäl icke hafva förekommit, att fästa afseende å direktionernes underdåniga anhållan, att under privatbankernes hela återstående oktroj—tid fortfarande lå utgifva sedlar af minst 3 j riksdalers valör; hvaremöt oell “då deri inskränkning uti privat-bankernes låne-rörelse, som indragningen af sedlar under 6 riksdaler 32 skillingar banko kunde föranleda, under dåvarande förhållanden med allmänna penningeställningen i landet, skulle kunna öka förlägenheten*1, Kongl. Majit i nåder ville bifa la, att ofvanberörde termin, hvarefter sedlar å mindre belopp än 6 riksdaler 32 skillingar banko icke finge af Privatbankerne utgifvas, utsträcktes intill den 1 Januari 1852. (i Bankooch Lag-Utskottens Betänkande, N:o /.
(Sfter erl)ålltte uppbörbdotöred och ntittft fjorton bagar före bett till Ärono* uppbörbdjiäntmand företaganbe inom l)toarje Sätt befiämba tib, fiola Äroitofogbarnc till konungens Sefallniitgdbaftoanbe infänba uppgift å hagarne tilt uppbörbend förrättanbe; bo ratt be .(päraödffrifmaren toth uppbörbdftäntmau toara itärtoaranbe, för att tnebbela behörig annotation å be ffattffplbiged bebetfeblar, enär berförntan uppbörödmannend quittend, enligt Uppbörbdförfattningarne, icfe är gällattbe. §. 131. 3 ©täberne ffola uppbörbdterminerne, efter förutgången anmälan fmb Öf 8.5 matba ftabgabt, få att atta utflptbetite inom flutet af uppbörbdåret, etter ben i 3)laj, må mata å mebetbörlig ovt rebomifte od) i Dlänteriet nebfatte. §. 155. i:o ©leppd
Antages motsatsen, så skulle Johns & Comp., oaktadt de öfverlåtit kontraktet till hela dess innehåll på innehafvaren, — som ända sedan den 26 November varit och ännu vore Riksgälds-kontoret, — fortfarande bibehållit rättigheten att, på de i kontraktets första punkt utsatta tider, verkställa inbetalningarne å lånet. Riksgälds-kontoret, som under tiden på annat håll negocierat den erforderliga lånesumman af Tjugu Millioner Riksdaler, hade då kommit att upplåna 40 millioner, oaktadt Rikets Ständer endast gifvet Fullmäktige uppdrag att låna 20 millionär och oaktadt Kongl. Maj.-t, vid meddelande af sin nådiga garanti å det sedermera med Erlanger afslutade lånet, uttryckligen förklarat, att den förut lemnade garantien å Johns & Comprs kontrakt upphört att vara gällande. Då i öfrigt Riksgälds-kontoret, genom emottagandel af Johns & Compis öfverlåtelse utaf kontraktet, kommit i besittning icke blott af deras rättigheter, utan äfven af deras skyldigheter, enär öfverlåtelsen var af den ordalydelse, att kontraktet »till hela dess innehåll transporterades på innehafvaren», skulle ock Riksgälds-kontoret sjelft vara skyldigt att för vitet ansvara, så . länge Kontoret vore innehafvare af transporten. På alla dessa skäl, och då det ifrågavarande kontraktet borde anses hafva upphört att vara för Johns & Comp. förbindande, enär Riksgälds-kontoret ännu vore innehafvare af såväl öfverlåtelsehandlingen som begge kontrakts-exemplaren, ansågs den ifrågasatta bevakningen af det i kontraktet bestämda vitet så mycket olämpiiBih. till R. St. 4 Sami, 1 Afd. 8 Höft. 2 10 Stats-Utskollets Utlåtande, M 15. gare, som Fullmäktige sjelfve återfordrat Johns & Comp:s exemplar af kontraktet och derigenom annullerat detsamma, hvadan på det högsta afstyrktes, att en sådan bevakning å Riksgälds-kontorets vägnar verkställdes. Dessa åsigter delades dock icke af flertalet bland Fullmäktige, hvilka deremot voro af den tanka, att då Johns &
Duplikanten utgående arfvode af 450 R:dr samma mynt, Rektorn och Kollegerne, för hvilka sednare de tvenne nu å stat upptagne lärare-lönerna å 1,000 R:dr Riksmynt hvardera skulle bibehållas, tillika måtte, på sätt för lärare vid de allmänna elementar-läroverken är bestämdt, undfå försäkran att, efter 5, 10 och 15 års tjenstgöring, å sina löner erhålla tillökning, hvilken dock, af skäl, bland annat, att lärotiden vid Skeppsgosse-skolan vore kortare än vid nämnda läroverk, hvarje gång ej borde ulgå med mera, än 250 R:dr, så att läraren efter 10 års tjenstgöring komme i åtnjutande af 50 proc. förhöjning i ursprungliga lönen » »Enligt nu uppgifna grunder skulle för Skeppsgosse-skolan i aflöning erfordras: - för 1 Rektor , 'lön 1,200, arfvode 500. frjoo 24 Bil. M 3 lill Kongl. Majus Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 1859. » 1 biträdande lärare d:o 600. lill monitorer af Matros-korpsen, att för läse-år utgå med högst 40 R:dr, förslagsvis 200. » förhöjning af Rektors och Kollegers löner efter vissa tjenste-år, likaledes förslagsvis 1,000. hvaremot hvad i detta sednare afseende kunde ytterligare erfordras afsetts att af särskilda medel utgå.
lVlajrt lilia litet gf liki-äi^e staö jiunng liäras, som 6et vore rättvist att 66, älägga; I, varemot, om stäclerna gemensamt, utan alseencle pä om garnisoner iler finnas eller iclie, äläggas att öeltaga i innvgrte, ings-summan, Larlslirona, i säclant kall, iclie merg 8n anöra stäcler lian unögä gtt sin anpart 6erola viilliäonas. Leträllanöe n^sslierörös fräga, luiruviöa samtlige stäcler ocl, liöpiugar liöra till inpvarterings-liesvärets utgoranöe liiöraga, gnser Kongl. I>laj:t
Rikets Ständers Bank må under de vilkor i öfrigt, som i kontraktet med de utländska långifvarne bestämmas, uti ifrågavarande lån deltaga för en summa af 4,000,000 R:dr R:mt, sorn, emot erhållande af för lånet utfärdade obligationer, af Bankens sedan 1857 års början upplupna disponibla vinst utbetalas med V3 ärligen vid slutet af hvortdera året 1860, 1861 och 1862, Under föi utsättning att ett utländskt lån nu kommer att för Statens räkning upptagas, liar i sammanhang härmed fråga inom Utskottet blifvit väckt, huru - Banko-VIskottels Utlåtande M 17. vida icke detta tillfälle borde begagnas äfven för att ät Banken anskaffa för lånet, utfärdade obligationer i utbyte mot någon större de! af de obligationer i Svenskt mynt, Banken innehar. •> ' - Bankens tillgång i obligationer vid 1859 års slut utgjordes af: Riksgälds-kontorets för återstoden of Stats-verkets skuld till Banken för derifrån förskjutna mede! til! 1808—1809 årens krigskostnader utfärdade obligationer, 550 st. till antalet ä 4000 B:dr Banko hvardera Runt 3,300,000: — af hvilka obligationer, jemlikt Rikets Ständers vid 1840 —1841 årens Riksdag fattade och uti § 134 af Banko-reglementet . intagna beslut, 22 st. ä 88.000 R:dr Banko eller 132,000 R:dr Runt skola årligen infrias, jemte erläggande af ränta å 4 proc. enligt obligationerna vidfogade ränte-kuponer; varande tillika af Rikets Ständer föreskrifvet att, i händelse Banken behöfver afyttra berörde obligationer, den del deraf, som icke blifvit af Riksgäldskontoret infriad, skall nämnde Kontor till inlösen hembjudas förr än obligationerne varda af Banken å annan man öfverlåtne.
— Om nu en sådan monark hade en Rantzau vid sin sida – ja, då skulle kanske också jag anse den kalkade grafven väl bevarad; men sådana förhållandena nu äro, finner jag det oförenligt med konungs-lagens uttryckliga bestämmelser, att envåldsmakten hvilar i en Moltkes händer. – Ja, ja – nickar grefve Hans – jag känner ju dina åsikter i dessa stycken. Berätta någonting mera om stormen, som stadsläkaren framkallat med sin intressanta tidskrift. – Det kunde ju förutses, att publicerandet af slika uppsatser skulle väcka förargelse framför allt i kyrkliga kretsar, där d:r Unzer har stora sympatier. En af dem, som lär vara mest förbittrad, är den gamle pastor Goetze i Hamburg. Han skall ha uppgjort en samvetsgrann förteckning på alla de »anstötliga, förargelseväckande och gudsförsmädliga uttryck» han funnit i tidskriften och insändt den till rådet i Hamburg, med begäran, att boktryckaren – en monsieur Bock – måtte allvarligt straffas för sin ondska och anbefallas att – om han icke vill förlora sina rättigheter att bo i staden – för framtiden icke missbruka sina pressar i djäfvulens och hans verktygs tjänst. Vidare ansåg prästen, att åtal borde anställas mot författaren till en viss »Lofsång öfver hundarna», hvilken kallas för »en smädeskrift mot religionen». – Så-å? Men min käre Karl efter hvad du sagt mig, skulle det åtalet komma att drabba dig? – Gamle grefven ser upp med en förskrämd blick. Den unge svarar med en axelryckning och ett diplomatiskt småleende: – Var lugn, min käre far – saken är redan utagerad. Tredje häftet af tidskriften är konfiskeradt, boktryckaren har tvungits uppgifva namnet på »författaren eller samlaren af de olika bidragen», och denne har befunnits vara monsieur Panning, som logerar hos doktor Struensee.
Det är ej svårt att förese, det Gemmi teen skall, om den får sig öfverlemnadt, detta Betänkande, tro sig äga full anledning, att på dess inconstitutionella grunder uppföra en ineonstitutionel byggnad; och följden skall då, enär Committens arbete till Ständernes afgörande inkommer, ovilkorligen blifva ett af två, antingen det ena, att vi ogilla både grunder och byggnad, såsom oförenliga med vår Regeringsform; i hvilket fall Committe^ns arbete varit fåfäng möda, och kostnaderne, som till Committeen åtgått, varit onödigt bortkastade; eller också det andra, ändå vida värre, att våra constitutionella former skola brytas, som vill säga, att vår Regeringsform skall brytas. Herr Påhlman: Så snart saken ses ur samma synpunkt, som den Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställt, att nemligen någon förändring i Betänkandet icke kan göras, förr än återremiss ägt rum, är det lika litet värdt, att nu anställa någon votering, som möjligt, att genast till Kongl. Maj:t Betänkandet öfverlemna. — Anledningen hvarföre jag begärde votering var egentligen den, att jag ingalunda erkände en enskild medlems rätt, att få ett mål återremitteradt, utan att sådant endast berodde på Ståndets pröfning, hvilket Friherre Boije nnmera äfven medgifvit. Det är ett stort misstag om man anser g68 Den 27 Maji. anmärkningar ovilkorligen föranleda till återremiss. — Jag afstår så mycket heldre från min anhållan om votering, som den endast var grundad på min nyss yttrade öfvertygelse, och jag äfven anser diet vara lag-enligt, att Betänkandet till Utskottet återgår. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förnyad Proposition , blef Särskilta Utskottets Betänkande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitterad t.
Ett motiveradt förslag lill förbättrande af de sinnessjukes tillstånd här i landet, omfattande alla hithörande detaljfrågor, såsom: a) De väsendtligasle fordringarne för en reform af anstalterna för sinnessjuke; b) uppgift på det för riket nödiga antal hospitalet-, deras läge och indelning, i kuroch värdanstalter; c) Huru de för handen varande hospitalerna skola lämpas for sin utvidgade bestämmelse; d) förslager till möjligen nödiga nybyggnader eller förändringar af äldre; e) organisation af hospitalernes styrelse; f) huru nödiga medel skola utgöras. g) underhållskostnaderna för de sjuke; h) om personalen till administration, den medicinska och öfriga servicen; i) om privatanslalter; k) om inspektion af enskilta och offentliga anstalter; /) formaliteter och kontroller vid de sjukes intagning å hospital; vi) samma för deras utgång derifrån; ii) gemensamma dispositioner för alla dem, som på hospital äro intagne; o) provisoriska åtgärder för och transport af sinnessjuke; p) sinnessjukes vård hemma hos familjen eller hos enskilte; q) straffbestämmelser för öfverträdelse!- af den blifvande, ur alla dessa bestämmelser härledda författningen ronde sinnessjuke; r) om årliga rapporter eller offentliga redogörelser öfver hospilalernes tillstånd. Remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Föredrogos R. H. St:s revisorers afgifne berättelser, angalo innevar. år verkställda granskningar af Den 15 December f. m. 237 l:o Riksgälds-kont:s förvaltning och räkenskaper, samt Götha Kanal-bolags och Malmö f. d. diskont-inrättningars utredning, och 2:o de under K. comm.colhm ställda fonder och medel. G. o. Ad. beslöt, alt dessa berättelser skulle communiceras dc öfriga RiksSlm, samt remitteras till StatsUtsk.
Wärdes Allernädigste Konung! deraf bedönnna den tillfredsställelse Ridderskapet och Adcln njuta, dä de nu inför Timonen, och pä detta är sanningen helgade rum, fä i undcrdänighet försäkra ark saulina länkssäit, som fbranledt deras beslut under betra Riksmöte, skall följa bein kill deras hemwist, der utgöra deras sällhet och af dem spridas kring negderna. Matte Eder Kongl. Majit olud bibehälla Ridderstapet och Adelli u!i Desi nädiga ynnest och bewägenhe'. Vid Afskeds ilpwaktnmgen - Till äanS Maj t Lonuilgen: Stormägstgste Atiemädrgste Konung k Da Eser Kongl. Majrr nu tili äter Ridderstapet och Adeln att, efter lyckeligen siutadt Riksmöte, aflägga deras underdäniga afskeds upwaktning, är det för dem lika ömt som rörande, att sträcka deras tankar lill de möjeliga förändringar, som kunna inträffa innan de äter stola sg, inför Eder Kgl. Maj.", såsom Riks-Stand inställa. De känna närmarande kidehwarss förwirrade werkningar, de frukta dem; men med mod och ståndaktighet, samt lugnade genom förflulnc händelser, afresa de, ät följde af det tröstande hopp, alt ödet trött wid förföljelser, stall hädanefter med mildhet bemöta Swea land och tillära desi inbyggare att länge 788 Den i8 Augusti lange skyddas af deras wördade och älstade Konung, för hwars lifstid alla Sivears böner sig förenaRidverstapet och Adeln urkedja sig att i Eders Kongl. Majtts fortfarande nöd och bemägenhek fa wara innesiu ne.
Om wid denna Riksdags början Högloft Ridderstapel och Adeln hade, i stället för Feni Extra Cai z ister, an» tagit 6 eller 7, om tugen Lag dä fane och annu icke gäller, som brämmer ekl nngure anta!, och vm Rldderskapet och Adrin icke h de e» eg-nCofta, hwaraf Lönen för deras arbete kunde hänmS: jog hemställer om det ändä skulle instämma med Högloft. Rtdderskapec och ÄoelnS rätlwisa och »värdighet att täta »ärv» af besia Lanz ister affärdas olönta för sin möda? Friherre ^öeilvLrst medEwe gerna att saken bewi!jc>tes, men icke sälön? ilägvn räkt-ghet, emedan Talemannen sjelf hade uppgiswic Fyra. Grefwe von I^gnting8k^uien anmärkte, alt om frägan wore om rättigheter, hadeRiddersk^ptt och Adeln redan cederot sä mycket, ott mera ej luw de fororas. Men om frägan ej wore derom, titan vm hwad som wore Sundet wärdigt; wllle han äswen samtycka kill bewtljandet af del begärda arfwodet. Herr Grefwe»? LandrMarstolken gjorde preposition att sedan be öfrige punckerne - StatSUtskottets Förftag wore bitolloe, Nidbnskaper och Adeln bifölle att BondcStändetS Lanz!tster mätte erhälla arfwode, hwarjöre Betänkandet i denna rum till Utskottet borde äterfvrwisaS; hwilket ägde alt 766 Dcn rg Jariuarik. att med Förslag till detta arfwvde till Riksens Stauber inkomma. Bifölls./ Grefwe ve K Qarclie uppläste följande till Protocoller:
Till bevarande af Bankens säkerhet för de 300,000 B:dr, hvilka Discont Verket agde att på löpande VexelBancoRåkning disponera, och sorn ofelbart kotnmo att genast uttagas, så snart misstroendet till Verket började yppas, uppgaf AdvocatFiscalen dess afsigt vara, att, efter föregången öfverläggning med Landshöfdingen, begära, att ett deremot svarande belopp af Verkets sä Bihang till R‘ks*St. Prat. 1^17 och l8l8- 2:dra Sami, N;r f, g. 50 Riks. St. Revisorers Berättelser. säkra LåneDocumenter genast måtte blifva aflena.' nadt för att, onder gemensam försegling af Landsf höfdingen och Bankens Ombud, uti säker vård förvaras. BancoFulImäktlges Ordförande hade blifvit authoriserad , till Fullmäktiges Protocoll förklara, att som Regeringen , genom särskild rapport frän dess Ombud, erhållit fullständig kännedom af förhållandet vid M almö Discont Verk, någon anmälan derom från Fullmäktiges sida ej förväntades eller vöre af nöden, tili följe hvaraf Fullmäktiges åtgärd härutinnan vore inskränkt egenteligen till bevakande af Bankens rätt och säkerhet. BancoFullmäktige ansågo sig ej kunna underlåta att öfver AdvocatFiscalen Kruses vid särdeles brydsamma omständigheter ädagalagde rådighet och vidtagne kloka dispositioner, förklara deras utmärkta tillfredsställelse.
Nåder behagat föreslå, att skattläggning efter ortens method måtte på Statsverkets bekostnad ega rum ej mindre å dem af ifrågavarande lägenheter, hvilkas innehafvare nu klagat öfver den lägenheterna åsätta dryga ränta, än äfven å öfriga på förra Strandskogen befintliga lägenheter, hvilkas egare inom 3 månader efter derom utfärdad läns-kungörelse hos Kongl. Majlis bemälde Befallningshafvande anförde enahanda klagan; att denna skattläggning derefter skulle i vanlig ordning, enligt i allmänhet gällande författningar, pröfvas och att, sedan skattläggningarne blifvit behörigen stadfästade, den derigenom bestämda nya räntan skulle i stället för den nuvarande, illgöras af livar och en lägenhet, hvars innehafvare morn tre månader efter erhållen del af beslutet om den nya räntans belopp, derom hos Kongl. Majlis Befallningshafvande gjorde anmälan. Hvad sålunda förekommit har Utskottet i öfvervägande tagit; men som vid ifrågavarande lägenheters försäljning till skatte, de vilkor varit tillkänuagifne, hvarunder upplåtelsen egt rum, och jemväl de sednare köparne af lägenheterne icke bort vara i okunnighet om nämnde vilkor, samt Utskottet, för sin dol, anser betänkligt att staten mellankommer för att afhjelpa de olägenheter och förluster, enskilde personer genom mindre god beräkning sig ådragit, helst då, om i förevarande fall iotlegarnes begäran om förmedling beviljades, sådant skulle kunna komma att för framtiden utgöra ett ganska vådligt prejudikat i likartade frågor, har Utskottet, som dessutom finner att de nuvarande innehafvarnes omförmälde nödställda belägenhet blifvit föranledd snarare genom lägenheternas alltför vidt utsträckta styckning, än genom sjelfva storleken af ifrågavarande, lägenheterna åsatle, afgifler, utöfver hvilka, enligt jordeboken, någon skatt icke är lägenheterna ålagd, trott sig sakna anledning att tillstyrka Rikets Ständer bifall till Kongl. Majits ifrågavarande Nådiga Proposition. Stockholm den 16 Januari 1S54.
Hit hörer nemligen, såsom i Rikets Ständers skrifvelse anföres, att undersöka, huruvida i afseende å sådana bötesandelar, som hittills tillkommit vissa tjenstemän, rättigheten till ersättning för förlusten deraf kan anses vara fästad vid tjenstebefattningen eller böra med innehafvarens tjenstetid upphöra: huruvida vederbörande kommuners enahanda rätt må vara af beskaffenhet, att dylik ersättning bör dem för obegränsad tid tilläggas, oafsedt de tillgångar för deras behofs fyllande, som genom kommunalförfattningarna blifvit dem beredde: huruvida vissa allmänna Inrättningar, med slik rätt till bötesandelar och i fortfarande behof deraf, må erhålla sin ersättning i mer lämplig form: huruvida särskilda af Staten ingångna förbindelser förefinnas, som i nämnde hänseende medföra en ovilkorlig ersättningsskyldighet för all framtid o. s. v. ; och för åvägabringande af den begärda utredningen saknas erforderliga upplysningar af tillgängliga räkenskaper och handlingar, af hvilka icke med säkerhet ens kan inhemtas, huru stor del af bölerne ådömts på grund af lagrum och särskilda författningar, hvilka genom den nya Strafflagen blifvit upphäfda, eller hur stor del deraf fortfarande utgår, oberoende af den nya lagförändringen. An mindre kan upplysning deraf vinnas rörande de öfriga omständigheter, hvilka måste tagas i betraktande vid uppgörande af ett fullständigt förslag till reglering af ifrågavarande förhållande. för att kunna åstadkomma omförmälta utredning, synes den utväg, som Rikets Ständer sjelfva antydt, äfven vara den lämpligaste, nemligen att åt vederbörande ersättningstagares egen omsorg öfverlemnas att på laga sätt styrka, huru stor minskning i inkomst för dem genom den skedda lagförändringen uppkommit, och i öfverensstämmelse härmed hemställer Statskontoret i underdånighet, att alla de, vare sig tjenstemän, menig - Bil. N:o 1 b) till Kongl. Maj:ts Prop. N:o 1, om Statsverket 1865.
Banko, liq videras med Svenska Hypotheksförenings-obligationer ftill * motsvarande beloppj^efter nominal-värdet beräknade; hvilka liqvider ock blifvit under innevarande år af samtlige vederbörande fullgjorda, dels medebt afiemnande till Banken af dylika på utloltning ställda och med 4 procents årlig ränta löpande obligationer till ett nominalbelopp af tillsammans 15S.700 Mark Ha mb. Banko, och dels genom kontant infriande af den särskilda förbindelse, som i 1859 års Revisions-berättelse förmäles hafva blifvit till Banken aflemnad för en del af Bankens omförmälda fordringar.