Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bland den del af ungdomen, som på egen hand sysselsatte sig med studier i detta ämne, mottogs det med odelad förtjusning. Icke så öfver allt utanför denna krets, der man var mera benägen för att hysa misstro till allt detta nymodiga, som man hvarken förstod eller kanske ens kände lust att närmare undersöka. Här hade vi nu fått en fast stödjepunkt för våra fortsatta funderingar, och om vi än icke alltid så riktigt förstodo andemeningen med hvad vi läst, så hade det dock det goda med sig att äet lärde oss se saken något mera i stort och gaf oss en ledtråd för hvar vi hade att söka det mest karakteristiska i literaturen. Vi växte upp i en praktisk tid och och hade omedvetet behof af metod, äfven i de historiska disciplinerna, något som aldrig funnits här i landet, huruförtjenstfullt vi än äfven i det afseendet utvecklat oss på de exakta vetenskapernas område. Så gick tiden utan några märkligare företeelser. Den svenska bokmarknaden led, som bekant, under det gångna årtiondet just icke af någon öfveransträngd originalproduktion, så att på det hållet hade vi icke synnerligen mycket att taga reda på, och om det, som ännu stod i grodden, hade vi icke hunnit att få någon aning. Väl visste de, som varit samtida med den då nyss till universitetet afgångne A. U. Bååth, att omtala, huru han redan på skolbänken förvånat alla med sina lysande anlag och huru han nu ute på skånska slätten än som oftast skar sina lagrar såsom — extemporerande predikant. Men att han en gång skulle framstå såsom vägbrytare för en helt ny riktning i vår poesi, det hade ännu aldrig fallit oss in. Lika litet hade vi vid den tiden ännu hört talas ett ord om August Strindberg, fast denne som bekant då redan börjat sin mångsidiga författarebana samt till och med — vunnit ett anseende i Svenska akademien. På nyåret 1875 öppnade Edvard Stjem-ström Nya teatern i Stockholm med Björnsons “ En Fallit “, och detta stycke lika väl som det ungefar samtidiga “ Redaktören “ var just något af det vi så innerligt längtat efter och som vi nu skyndade att kasta oss öfver.
De sqvalleraktiga tanterna och de nyfikna småstadsfruarna, alla dessa afundsjuka och elaka menniskor, hela denna samling af genuine kälkborgare, slägtingar och svärmödrar, major-skor och prostinnor, hur kunna förtänka dem, att de icke begripa elfvan! Elfvan är ju så ren, så oförderfvad och ursprunglig. Hon älskar skog och mark, älskar att ströfva kring i den omgifvande naturen, har en glödande konstnärssjäl och ett oroligt temperament. Van som hon har blifvit att ständigt vara på resor, qväfs hon inom fyra väggar och hatar enformighet. Hon bryter i hvaije ögonblick mot de herskande fördomarne, och sättet, hvarpå hon sköter sina pligter såsom husmor, är just ej det bästa. Slutligen är hon gift. Härmed äro vi inne på ett nytt kapitel hos fru Edgren. Äktenskapet har i henne ingen ifrig beundrarinna. Aldrig söker hon visa oss ett godt och lyckligt sådant. Tvertom blifva de, hvilka hon tecknar och analyserar, oftast mycket olyckliga. Hvarpå beror då detta? Först på de kontraster, som hon sammanför i äktenskapet; vidare på det maktbegär, som alltid fins hos mannen; sist, hvilket är hufvudsaken, på hans gränslösa egoism. Elfvan är ju motsatsen till den nyktre och förståndige borgmästaren, Ulla med sin konstnärssjäl tillFalks pligttrohet och Ellinor, verldsdamen, till Adrian, Brand-naturen. Farligare än allt äro dock maktbegäret och sjelfvisk-heten. Borgmästaren, Elfvans man, gifter sig af egoism. Han, faderns ungdomsvän, sedermera dotterns förmyndare, han, den gamle ungkarlen med de regelräta åsigterna, han, som i hustrun vill se husmodern och hushållerskan, barnens vårdarinna och hemmets värdinna, han är nog sjelfvisk att tillfredsställa sin böjelse, gifta sig med en ung flicka, som icke vet, hvad kärlek är, och fordra, att detta barn, som i allt är hans motsats, genast skall bli omskapad till en ärevördig borgmästarinna.
Hvad åter det mindre Creditivet angår, hvilket i nyssnämnde Utlåtande blifvit föreslagit att ställas å Biksg:sContoiret, så enär dels, genom den af Stalsoch Banco-Utskotten tillstyrkta inskränkning i delta Verks hittills tillåtne Creditiv-rätt, på Banken, dess tillgångar hädanefter komma att minskas dels oek för iståndsätlandet af Rikets Försvarsanstallter, ett serskildt betydligt anslag blifvit tillstyrkt, hvarigenom anledning är att förmoda, att behofvet af detta Creditivs begagnande för Rikets forsvar mindre skall ifrågakomma, har, i betraktande tillika af den omständighet, alt ett Creditiv, för upphandling af Spanmål i den olyckliga händelse, att vissväxt något år innan B: Sttrs nästa Sammankomst inträffar, torde, såsom K. M:t i Dess Nåd. Proposition till R. St:r, angrde f. d. Allm, Magazinslnrättningens sluteliga utredning, framställt, serskildt böra anvisas, Utskottet ansett en nedsättning i det belopp, hvartill ifrågavarande Creditiv sedan år i8i5 varit beviljadt, kunna äga ruin, och Utskottet föreslår derföre: att det mindre Creditivet, intill nästa Riksdag, ina bestämmas till En Million R:dr B:co, livaiaf två tredjedelar, eller 666,666 R:dr 32 sk. böra vara alt tillgå för oundvikligen nödiga anstallter till Rikets Försvar, och en tredjedel, eller 333,333 R:dr 16 sk. för andre högst vigtiga och angelägna ändamål, sedan, i öfverensstämmelse med innehållet af Reg.- Formens ofvanberörde 63 §. hela StatsRådets tankar 368 Stats-jUtskotte ts. blifvit öfver lyftningen inhemtade; att Öfverskottcr* på StatsVerkets Ordinarie och. Extraordinarie inkomster måga användas till de utbetalningar, som å detta Creditiv kunna äskas; och att RiksgtsContoiret, i saknad af sådane eller andra, tillgångar dertill, bör anskaffa erforderlige medel genom upplåning.
Banko-utskottets memorial JY:o gg, i anledning af Riks-stån dens beslut öfver memorialet N:o 96, godkändes och lades till handlingarna, hvaremot i afseende på samma Utskotts utlåtande N:o 100 , öfver gjorda aumärkningar vid memorialet N:o 97, med förslag till föreskrifter, afseende kontroll å diskont-verkens ombudsmäns uppbörd och göromål, Ståndet vidblef sitt förra beslut och lade utlåtandet till handlingarna. S. D. Viri förnyad föredragning af Bevillnings-utskottets memorial N:o 3i, i anledning af skiljaktiga beslut, angående beräkningen af tull-medlen och husbehofs-bränneri-medlen, blef r.sta punkten deraf godkänd, hvaremot Slåndel, som väl godkände den af Utskottet föreslagna voterings-proposition ansåg densamma icke böra komma under omröstning i förstärkt Bevillnings-utskott, utan böra öfverlemnas till omröstning i förstärkt Statsutskott. Den 7 och 8 September Från Uöglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af såväl Stats-utskottets den 4 ocb 6 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 312, i anledning af erhållne återremisser å betänkandet N:o 242, angående dels Kongl. Maj:ts nådiga proposition om beskattnings-väsendets samt uppbördsoch redogörelse-verkets förenkling, dels enskilda i samma ämnen väckta motioner, som sistnämnde betänkande N:o 242, fann Ridderskapet ooh Adeln Utskottets i förstberörde utlåtande gjorda hemställan, att hvad i fråga om ärendets formella behandling blifvit anmärkt och yrkadt måtte få förfalla, icke föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne, samt stannade Ridderskapet och Adelil i afseende på de 7 första punkterne af betänkandet N:o 242 uti följande beslut: Bih. till B. St. Första delen af 3:d]e punkten till och med orden: ”den i Mars t83o” afslogs, och till följe deraf ansågs återstående delen af samma punkt ej erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. 4:de punkten afslogs.
Uti 59 § Reg.F. heter det: ”Konungen läte till Utsk:s öfverläggning framställa hvad Staten kan tarfva utöfver de ordinarie inkomster och hvilka behof genom bevilln. böra fyllas.” Häraf och om man fortsätter läsningen af de följande §§ i Reg.F. visar det sig ännu mera påtagligt att R. St. ega, icke om grundskatterne, utan endast om bevilln. besluta. Det skulle leda till den största våda derest man anloge den tolkning af 57 § Reg.F. de värde talarne föreslagit, nemi. att R. St. skulle ega rätt att besluta om förändring i grundskatterne. Då skulle nemligen R. St. vid en riksdag kunna besluta upphäfvande af hela grundskatten. Det vore då äfven deras rättighet att förflytta grundskatten från den ena hemmansnaturen till den andra, såsom från kronoskattehemman till frälsehemman. Jag hemställer om icke den, som blifvit ågare af sådan jord, nemi. frälse, vid köpslutets ingående tagit i betraktande att denna jord varit ringa betungad med skatter, hvarföre han äfven måst betala en högre köpeskilling. Skulle icke en sådan åtgärd af R. St. innebära det grymmaste våld. Man har här och synnerligast den siste värde talaren, drifvit den satsen, att en förändring i grundskatterne skulle vara en privilegii-fråga. Jag kan deri icke instämma, ty om det verkligen vore en privilegii-fråga, 104 Den 8 September f. m. skulle det tillkomma Konung och Ständer att derom besluta och de skulle då kunna tvinga förändringen till verkställighet. Enl. min åsigt ega likväl desse statsmakter icke en sådan rättighet, emedan sådant vore ett ingrepp i enskild äganderätt. Visserligen är det en rättighet för båda statsmakterne att nedsätta grundskalterne; ty likasom det är Konungens i grundlagen förvarade rättighet afl i brottmål göra nåd, så är det äfven båda statsmakternes ovilkorliga rättighet att, i frågor om nedsättning i grundskatterne, meddela nåd, d. v. s. meddela lindring.
S:a R:dr 1,000:-— äfvensom alt för Professor Cederschjöld peronelt mätte anvisas å Indragnings-» staten 1,000 R:dr, hvarigenom ofvanberörde hittills af honom uppburne 566 R:dr 32 sk. komme att försvinna. Enär ifrågavarande för det allmänna gagneliga läro-anstalt synes förtjent af uppmuntran och understöd, hafva Rikets Ständer bifallit, att den af E. K. M. för densamma i Nåder äskade summa, 1000 R:dr, må å stat uppföras; hvarjemte, och i anseende till Professor Cederschjölds utmärkta förtjenster om Barnmorske-undervisningen, Rikets Ständer, som förut beviljat 1,600 R:dr i Jon för Aitis Obstelricias Professoren vid Carolinska Institutet, hvilken befattning Cederschjöld innehar, funnit skäligt på det sött bifalla E. K. M:s Nådiga Proposition, att för bemölde Professor må å Allmänna Indragningsstaten anvisas 600 R:dr årligen, under vilkor och förutsättning, att derigenom försvinna ej mindre de 566 R:dr 32 sk., han förut från Extra utgifts-fonden uppburit, än ock de 100 R:dr, som till honom utgått af Carolinska Institutets stat och finnas inbegripne i de för Institutets reglering nu beräknade till» gångar; dock att, örn Professor Cederschjöld skulle, utan lönens bibehållande, från innehafvande Professors-beslällning vid berörde Institut afgå, den personella ersättningen å Indragnings-staten då må förhöjas till det belopp af 1,000 R:dr B:co, som E. K. M. i Nåder föreslagit. e) Då hiltills beviljade anslag för Djurläkare i Länen äro å SundhetsColle gii stat uppförde, hafva Rikets Ständer, i sammanhang med frågan om denna stats reglering, till pröfning förehaft E. K. M:s Befallningshafvande® i Elfsborgs Län af E. K. M. till Rikets Ständers Stals-Utskott
Cederström min tacksamhet för det han tillstyrkt bifall till Bevilln.Utsk:s memorial, men tillika hos R. o. Ad. anhålla, att bifallet må ske utan vilkor, helst Frih. Cederström sjelf upplyst, att renskrifningen, enligt Ständernas beslut vid förra riksdagen, skulle af Exped.Utsk. besörjas. Uppå derom framställd proposition blef Bevilln.Utsk:s memorial N:o 1 af R. o. Ad. bifallet. Frih. Cederström: Jag reserverar mig mot beslutet på de grunder, som jag vid BancoUtsk:s memorial N:o 3 anfört. Vid förnyad föredragning af LagUtsk:s d. 1 \ dennes e. ni. på bordet lagda utlät. N:o 1, i anledn. af Hr Fredr. Leonti. Rosenqvists motion om ett tillägg till 1 Cap. 2 §. StralfB:n, blef samma utlåt, af R. o. Ad. godkändt. Fö - Den i3 Mars e. m. Företogs till pröfning Exped.Utskrs d. t i dennes e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 4> i anledn. af återremiss från R. o. Ad. af Utsk:s memorial N:o 3, rör:de dels verkställigheten af den Utsk. åliggande försorg om tryckning af hillänget till RiksSt:s protoc., dels ett å samma tryckning inkommet entreprenad-anbud. I sammanhang härmed föredrogos Gr. Cronhjelms, Otto Atig., d. 8 och d. ii dennes e. in. på bordet lagda motioner, ronde tryckningen af hillänget till RiksSt:s protocoll. Gr. Cronhjelm, Otto Au g.: Sedan nu för minst 3:ne Utsk. särskilda cancellister blifvit antagna, har jag ett ytterligare skäl för min förmodan, att en icke obetydlig inskränkning i kostnaden för tryckningen af bihanget till RiksSt:s protocoll kan erhållas.
Vederbörande Korporationer eller Embetsmål! åligge att, utan vidare på minnelse, besörja, att val till Riksdagsmän, då sådana böra ske, i laglig ordning och vid ansvar verkställas; tillhörande det Dom att samma dag, då i kvrkorna Kungörelse om valen uppläses, skall socknestämma 14. ■S:o. Konstitutions-Utskottels Memorial M 2. 23 5:o. För städerna må ingen tili Riksdagsman utses, sorn icke minst tre år löre den dag, hvartill Riksdagen blifvit pålyst, varit, enligt l:sla momentet af denna valberättigad i staden; och beräknas — 4:o. Fjerdeparlsagare i Fallin Bergslag aga att inom sig till Riksdagsman i Borgare-Ståndet utse en Fullmäktig, — Grufvedelarne. Ingen vare härvid valbar, som icke i nämnde Bergslag varit Fjerdeparlsägare minst tre år före den dag, hvartill Riksdagen blifvit pålyst, och är inom Länet bosatt. 5:o. Utom Fahlu Bergslag då Riksdag inträffar efter tillverkningsvärdet; och må ingen å denna längd upptagas, som icke minst tre år före den dag, då Riksens Ständer, enligt Riksdagskallelsen, skola sammanträda, varit Bruksägare i Riket uppläsas. § l:o. Uti Riksdagsmannaval^! - protokollet. 2:o. Vid alla Riksdagsmannaval — • dem emellan. Dör den valde, eller bevisar han laga förfall, eller blifver han lill Talman utsedd, anslälles nytt val. Riksdagsman, som vald blifvit, Akademifonden. 3:o. För städerna må ingen till Riksdagsman utses, som icke minst tre år före den dag, då Riksdagen tager sin början, varit, enligt Usta momentet af denna §, valberättigad i staden; och beräknas — 4:o. Fjerdepartsagare — före den dag, då Riksdagen börjar, och är inom Länet bosatt. Vid alla Riksdagsmannaval — dem emellan. l)ör den valde, eller bevisar han laga förfall, «usta lies nytt val. Rlifver han utnämnd lill Talman, varde för den lid han samma befattning innehar annan Fullmäktig i hans ställe i behörig ordning utsedd.
Revisorerne hafva velat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på dessa omständigheter, som inom den civila embetmanna-corpsen icke äga motsvarighet, emedan, när en der afskedad person tillträder pension å Allmänna Inrlragnings-staten, han, i och med detsamma, för sin egen person förlorar ali delaktighet uti Givil-Statens Pensions-inrättniug, fastän han under hela tjenstetiden dit erlagt afgifter, §. 19. Anordningar på C) f ver slotter na äStats-V erkets Inkomster, För papper till samt tryckning år 1842. år 1843. och bindning af en ny Tablå öfver Rättegångs-Balken. 1,363: 20. Transport: 1,363: 20. — —- 36 Transport Lagmannen Cassel, ersättning för räntan af bostället Albrunna Coursdifferenee å upphandlade vex' lar Bränvins-redskaps försegling Ersättning till innehafvare af rote' rade ecklesiastik-boställen Dito för brukande af indragna militie-boställen Rotejemknings-omkostnader Skjutsfärdspenninge-ersättning till Rusthållare' vid Lif-Regementets Hussar-Corps Ersättning för bristande Prostetunna i Vestra Fernebo Kontrakt Kostnad för tillverkning af 500 centner bergskrut Influtna tullafgifter för till Riket importerad span mål, hvilka, enligt Rikets Ständers beslut, afsättas lör undsättning i missväxtår: under November och December månader år 1841 32,946: 15.— 1842 118,949: 5.— 1843 36,391: 34.— Arfvoden till tjenstemän m. fl. hos Rikets Ständers Revisorer samt kostnader för skrifmaterialier m. m » .• Trycknings-kostnader för Fattigvårds-Kommitteen Skrifmaterialier och expenser för Kyrkolags-Kommitte^n Vid dessa anordningar, sorn ägt rum till föremål, för hvilka statsanslag saknats, har någon erinran å Revisorernes sida icke förekommit. Charta-Sigillata-V erket.
Tiden är just icke läglig för uppgörandet af sådant; men han kan komma tillbaka i morgon klockan presist half tu, så har jag en stunds ledighet före middagen.” Mannerstedt bugade sig tigande och lemnade rummet. Hvilka voro väl de känslor, som stormade i hans inre, under hemvägen till den trånga vindskammaren? Hvem vågar undersöka menniskohjertat, detta förunderliga ting, på en gång så litet och så stort, så måttligt och så omätligt oförnöjsamt? Mannerstedt hade egentligen blott ett fel, ehuru förlåtligt i hans ställning: han var ytterst stolt. Han motarbetade detta fel så mycket han förmådde; men det lät icke besegra sig, och denna afton isynnerhet, då han satt ensam, så helt och hållet ensam, med armarne slagna i kors öfver bröstet, samt ögat tankfullt och dystert häftadt mot golfvet, djupt kännande sin öfvergifna belägenhet, talade denna stolthet högt till honom, och framställde oupphörligt för hans andliga öga uppträdet hos borgmästarens, samt de omdömen man der skulle fälla om händelsen. ”Jag går icke dit i morgon; nej, jag går aldrig mera dit,” yttrade stoltheten, hvilken vid sådana frågor alltid förde ordet. ”Men,” invände förnuftet, ”om du på detta sätt låter såra dig af hvarje liten motgång, hvarje getingstyng, kan du icke vinna ändamålet. Den, som är fattig och nödgas söka sin bergning hos andra, bör, måste aflägga alla tecken till de känslor, som nu öfverväldiga dig. Du måste lära dig den första och svåraste af alla egenskaper, den att beherrska dig sjelf. Vägen är törnig och ojemn, och skulle dina bemödanden krönas med önskad framgång först i landet ofvan stjernorna, så skall dock det rena hjertat alltid glädja sig öfver hvarje uppryckt tistel, som ej mera qväfver den skönare sådden, om än ögat tåras, vid anblicken af dem som ännu stå qvar. Den har hunnit långt, som kan skilja de dugliga vexterna från de odugliga, samt icke afskräckes af de mödor, utrotandet af de senare kostar honom.
— I sådant fall inträder fÖV läroverket, hvilket för närvarande räknar 270 lärjungar, den sorgliga nödvändigheten att öfvergifva de hyrda lägenheterna och sammankrympa inom det trånga lärohuset, hvars otillräcklighet i afseende å rummens såväl antal som utrymme jemväl blifvit vitsordad af den efter slutad årsexamen med läroverkets lärjungar innevarande år församlade examenskommission, enligt hvad dess bilagda protokoll den 10 sistlidne Juni, litt. G., utvisar. Af stadsfullmägtige i Christianstad komiterade personer hafva föranstaltat om uppgörande af ritningar till nybyggnad af lärohus och förslag å kostnaderna derför, hvilket förslag, slutande sig å 76,959 R:dr 27 öre, härhos i afskrift bifogas, litt. H. Med öfverlemnande af dessa handlingar hafva komiterade hos högvördiga domka pitlet i Lunds stift anhållit, att domkapitlet ville hos Kongl. Majit göra underdånig hemställan om nådig Proposition till Rikets nu församlade Ständer rörande anslag till byggnadsföretagets fullbordande; och domkapitlet lärer ock, med insändande till Kongl. Majit af ritningar och kostnadsförslag, gjort underdånig hemställning i nyssberörda syftning; men Kongl. Majits till Rikets Ständer aflåtna nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof innehåller icke någon framställning till Rikets Ständer uti ifrågavarande ämne. Enligt den hos Kongl. Majit af domkapitlet förordade byggnadsplanen skulle en del af nuvarande byggnaden qvarstå och denna del inrymma i öfra våningen rektors bostad och i nedra vaktmästarens rum jemte flera lärorum. Hos stadsfullmägtiga i Christianstad har, på sätt förut åberopade protokoll den 13 sistlidne Oktober utvisar, blifvit väckt motion att stadsfullmägtige ville, sedan uppskattning till fulla värdet af berörda del skett, anslå ett mot samma värde svarande penningebelopp såsom bidrag till den nya byggnadens uppförande. Derigenom kunde staden anses hafva tillöst sig ifrågavarande qvarstående byggnadsdel och dymedelst fullgjort den i 128 § af läroverksstadgan fastställda skyldighet att bekosta embetsgård för läroverkets rektor.
KämnersRätten i Carlshamn hade, medelst Utslag den 10 November 1835, under åberopande af i5 Kap. 2 § och 35 Kap. 2 och 4 §§ MissgerningsBalken samt Kongl. Förordningen den 24 Augusti i8i3, dömt Gesällerne Anders Lundberg och Peter Elmlund, för det de af hastighet öfverfallit deras husbonde, alt hvardera, jemte skyldighet att göra honom offentlig afbön, straffas med sexton dagars fängelse vid vatten och bröd, samt dessutom böta, Lundberg, för husbonden tillfogade blånader och blodviten 2 R:dr 32 sk. och för fylleri 3 R:dr 16 sk., och Elmlund, för husbondens skuffande, serskildt 1 R:dr, eller att, vid bristande tillgång till dessa böter, ytterligare straffas, Lundberg med åtta och Elmlund med fyra dagars enahanda fängelse; i följd af hvilket Utslag Lundberg och Elmlund undergått endast förstnämnde fängelsestraff, och således syntes hafva, såsom ägande tillgång till ådömda böterna, fått desamma erlägga. Emot detta Utslag är af mig, uti den 29 April i836 till KämnersRätten aflåten skrifvelse, anmärkt, att Rätten, vid bestämmande af ofvanbemälde personers ansvarighet, förfarit emot Lagens mening och tydliga ( 68 ) föreskrift, dels i det att Gesällen Elmlund blifvit fälld till böter för linsbondens skuffande, hvarför, såsom den våldföring, utom hvilken i förevarande fall tillämpning af det i i5 Kap. 2 § MissgerningsBalken stadgade svårare straff ej kunnat äga rum, det ringare ansvaret, för sådan förbrytelse emot annan person, icke tillika bordt ådömas, enär åkomma af våldet icke följt, dels derutinnan, att Gesällen Lundberg, ehuru till urbota straff förfallen, tillåtits att med böter försona hvad i öfrigt kommit honom till last, hvilket stred emot ri punkten af Kongl.
Njmkelvårdarne för större General-Cassan och Sedelmagasinen meddela å det andra exemplaret deras qvitto. Dermed verificeras Credit i mindre General-Cassans inventariebok. Alla inlevereringar till förvaringsrummen för utländskt mynt och o myntadt silfver åtföljas af reversal in duplo, som upplysa anledningen till leverancen, under åberopande af den Författning eller det contract, hvarpå den sig grundar. Utaf reversalen tjenar det ena exemplaret till verification för inventarie-boken; men det andra förses med nyckelvårdarens qvitto och annoteras i Cassa-Afdelnihgen både af Kamererarcn, som genast i allmänna Cassa-Boken Debiterar förvaringsrummet och af den Tjensteman, som förer Specialen, deruti Låne-Banken eller Depositions-Banken Crediteras för beloppet, hvarefter detta exemplar af reversalet aflemnas till den vidare behandling, som i hvarje serskildt fall erfordras. Alla utlevereringar ifrån nyssomförmälde förvaringsrum ske i grund af Låne-Bänkens invisningar på Cassa-Afdelningen, hvarest dessa invisningar annoteras, både af den Tjensteman, sora förer specialen, uti hvilken 32 Banco-Utskottels Utlåtande N.-o 38. Låne-Bariken för beloppet Debiteras, och af Kamereraren, sora derför i Allmänna Cassa-Boken omedelbarligen crediterar förvaringsrummen, till hvilkas nyckelvårdare invisningarne derefter aflemnas för att vid Inventarii-Böckerne verificera utlevereringarne. Sedelmagasinens behållningar ökas, tid efter annan, genom leverancer från Sedel-Contoret. De åtföljas af reversal in duplo, af hvilka det ena verificerar Debet i Sedelmagasinens Inventarii-Böcker. Ivopparrnyntsförvaringsrummets behållningar ökas genom leverancer från Cassa-Afdelningen, hvilka åtföljas af reversal in duplo; och minskas genom reqvisitioner från Cassa-Afdelningen. Med det qvarblifvande reversalet och med reqvisitionen verificeras