Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(Dessa frågor ha afseende på manuskriptet, om det var till Morianen eller något annat. Manuskripten fördes alltid af författarens fru till Stockholm i en egen dertill bestämd väska, hvilken ännu omsorgsfullt gömmes af dottern till den ryktbare mannen). Fortsättning. Allting är sig likt här på syndaklippan: gubbar, gummor, hundar, höns etc. etc. Jösse har blifvit pinkär i fångarnes katta i Stockhuset, hvilket tillskyndar oss ofantligt många lifliga förhoppningar af det svarta slaget. Underrätta »gode vän», att den 22 afgick härifrån genom kommendantsembetet min ansökan till Svea hofrätt angående anstånd med bouppteckningen efter salig svärmor. Kanske han ville i »mjugg» efterhöra hvad hofrätten derom diskussive yttrat liksom officielt beslutat. Tusen helsningar till Charlotte från Din längtande Magnus. Sista brefutdraget är dateradt: Fästningen den 4 Mars 1841. Ännu några kråkfötter innan du lemnar vårt hem för att återvända till vårt fängelse. Budet aflemnade rigtigt korgen oskadad. Sakerna voro välbehållna. Likväl hade rensteken blödt ned hjerparne, så att de ännu äro genomvåta. Jag har bredt ut dem i fönstret och för öfrigt ansat om varorna så, att jag hoppas du skall bli nöjd. I öfvermorgon onsdag blir här den vanliga målskjutningen på åtta-vallen, sedan reser kommendanten till Stockholm. Majorskan fortfar att vara opasslig och residerar i sängkammaren. Också har jag blott en enda gång sedan din afresa stört gubbarnes tjusande patience-parti, hvilket nu bedrifves i salen der öfversten och hundarne besitta soffan. Trefaldt välkommen etc. etc. Som ett slags upplysande illustration till så väl hjerparnes som de öfriga matvarornas »omansning» af författaren, hvilken för detta vigtiga ändamål säkert lemnade den kinkigaste scen i Morianen, får nämnas, att Crusenstolpe, i egenskap af känd gastronom, hade synnerligen goda insigter i kokkonsten.
Det synes mig, att Ridderskapet och Adeln förenat sig i den åsigten, att hufvudfrågan i första rummet bör afgöras. Den är helt enkel: vill Ridderskapet och Adeln hafva publicitet eller icke? Och det är den, som helt blott och bar bör framställas och besvaras. Jag finnér på intet ställe i våra Grundlagar något, som sätter sig emot offentlighet vid våra öfverläggningar. 55 §. Riksdagsordningen lyder sålunda: Landtmarskalk eller Talman må ej kunna vägra proposition, utom i det fall, dä han finnér en väckt fråga bokstafligen strida mot Grundlagarnes lydelse; börande förut hafva skälen till sitt vägrande anfört. Om nu på något ställe i Grundlagarne står, att offentlighet vid Ståndets öfverläggningar ej må äga rum, då är det otvifvelaktigt, att Herr Grefven och Ordföranden på ett sådant förslag kan vägra proposition; men i detta fall anser jag mig ej Öfveitvgnd af de skäl, som Herr Grefven anfört. Jag nödu H, n* 100 Deri 3 Februarii f. m. gas således fortfara i yrkande af proposition i liufvudsaken. Jag inser ej hvilka band derigenom uppkomma för detalj-frågorne, helst jag finnér tillfället att vägra proposition alltid för Herr Grefven och Ordföranden lika öppet, när fråga uppstår, om ett vilkor för publicitetens verkställande bör blifva, att stadgandet derom skall införas i RiddarhusOrdningen. Då först inträder tillfället att vägra proposition, eiler att binda ett sådant vilkor vid publicitets-principen, men ännu är det för tidigt. Jag ser ej, i likhet med Herr Cederschjöld, alt någon våda derigenom kan uppkomma för hufvudsaken; tvärtom anser jag den först böra afgöras, och tycker, alt hela discussioneu i dag bäst bevisar det. Vi voro nu längre komne, om vi för flere timmar sedan fått höra Herr Grefvens och Ordförandens förklaring. Jag anhåller om proposition, huruvida Ridderskapet och Adeln Önskar publicitet vid sina öfverläggningar med de vilkor, som sedermera komma att bestämmas. Herr von Hartmansdorff:
Domstols samt LandsContoirs eller Förmäns bevis, *tt han ej är uppbördsman eller Fö. reståndare för Magaziner eller Fattiginrättningar, eller om han tillförene haft Upp3 börd, eller så beskaffad befattning om händer, att han för densamme fullkomlig reda gjort, och derföre på intet sätt häftfcr, samt att han ej är Förmyndare, eller har för barna-arf att ansvara, ej eller häftar för någon annan skuld, hvarigenom Cassans Inteckningsoch Förmonsrätt kan göras stridig, eller dess säkerhet vara något äf«? ventyr underkastad. 9 0. Är den erbjudne Panten förut behäftad med Bancolån, skall med uträkning från Banken styrkas, huru mycket derå återsvar, så till Capital som upplupen ränta, Soo Den 19 Julite, m. 10:0, Söker Förmyndare Lån på omyndigs fasta Egendom skall ej mindre Förmyndareförordnandet, än ÖfverFörmyndarens eller behörig Domstols samtycke till Länet ingifvas. H:o. Skulle panten vara Lagstånden uti Lånsökandens hand, eller Fasta derå hunnit utfärdas, styrke då med Fångesmans serskildta egenhändiga och bevittnade qvitto, att köpeskillingen blifvit till fullo gulden, och någon Skuldsedel derföre ej utgifven. Då lånen beviljas å pant, belägen 1 andra än de tre uti 2 §. uppräknade Län, så observeras att Borgesskrift för räntans erläggande äfven bifogas. io:oSöker Förmyndare Lån på omyndigs Fasta Egendom, skall ej mindre Förmyndare-förordnandet, än ÖfverFörmyndarens eller behörig Domstola samtycke till Lånet ingi f vag. 11:0. Låntagare utom Stockholm Stad eller Län, ställe för räntebetalning sådan borgen 60m i sodra §. föreskrifves* - Den 19 Julli e. m. 5oi 5 §•
Den, som bifaller det i 17:de punkten af BankoUtsk:s Mern. N:o 67 framstäldta, och i samma Utsk:s Utlåt. N:o 88 vidhållna förslag, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, afslås nämnde förslag, och bifalles det i Hr Aminoffs vid förstnämnde Mern. fogade reservation afgifna förslag. 174 Den 23 November. Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit med 24 Ja emot 6 Nej. I öfrigt biföllos jemväl punkterna N:ris 1, 2 och 3 af förevar:de Utlåt., och ansågs detsamma i öfriga delar ej erfordra annan åtgärd, än alt läggas till handlingarne. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utsk:s den 21 och 22 dennes på bordet lagda Mern. N:o 89, med förslag lill föreskrifter i 3:e och 4:e Afdelningme af BankoReglermts 3:e Artikel. Föredrogs, men bordlädes åilyo, på begäran af flere ledamöter, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ns den 22 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 33, i ani. af väckte motioner, angående dels uphäfvandet af, dels ock ändringar i och tillägg till gällande föreskrifter, i afseende på hemmans-klyfning och jordafsöndring. Hr Gr. o. Landtm, lillkännagaf, att, enl. hvad hos honom blifvit anmäldt, antalet af IL o. Ad:s ledamöter och suppleanter i förstärkta BankoUtsk., som komma att sammanträda nästa Lördag, ej vore tillräckligt för omröstningens anställande, samt hemstälde fördenskull om R. o. Ad. behagade utse ytterligare 6 suppleanter i nämnde Utsk., samt företaga detta val i morgondagens plenum, hvilket bifölls. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 1 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. ■»•O — Fredagen den 24 November 1854. Plenum kl. 6 e. m.
Maj:ts nådiga framställningar om anvisande af medel för sjöförsvarets behof samt dertill körande föremål, hafva Rikets Ständer, utöfver de å Riks-statens Femte Hufvud-titel uppförda årliga utgifter, beviljat och anvisat följande tillfälliga eller extra anslag-, att utgå under nedan uppgifna år; börande dessa anslags belopp, enligt Kongl. Maj:ts nådiga föreskrift, af Riksgäldskontorets medel, efter erhållna rekvisitioner, utbetalas, nemligen : l:o för börjande af en Angfregatts utaf bästa modell nybyggnad, Fyrahundra tusen R:dr att utgå med kalfva beloppet eller 200,000 R:dr under år 1862 och med andra hälften under år 1863; 2:o för ångkorvetten Thors reparation och förseende med nya pannor, Nittiosex tusen R;dr, att under år 1861 utgå; Stats-Utskottets Memorial N:o 214. 13 3:o för utvidgande af Skeppsdockan N:o 2 och gamla reparations-dockan vid Flottans station i Carlskrona, Åttioett tusen åttahundra R:dr, nemligen 65,000 R:dr för den förra och 16,800 R:dr för den sednare dockans utvidgning; hvilka medel anvisats till utgående under år 1861; 4: o för tillvägabringande af en ångqvarnsoch bageri-inrättning i samma stad, Sjutioåtta tusen R:dr, att likaledes utgå under år 1861; 5:o för åtskilliga angelägna byggnadsoch reparations-arbeten samt anskaffningar vid Flottans stationer, Tvåhundra tusen R:dr, att utgå med en tredjedel af detta belopp eller 66,666j
Dins hjertas högmod hafver bedragit dig, efter du bor uti stenklyftor, på din höga slott, och säger i dino hjerta: Ho vill drifva mig här neder? Om du än fore uppe i höjdene, lika som en örn, och gjorde ditt näste ibland stjernorna, så vill jag likväl draga dig der neder, säger Herren. Om tjufvar eller förhärjare komma om nattena öfver dig, o! huru tyst skall du då varda; ja, de skola nog stjäla; och om vinhemtare öfver dig komma, så skola de icke lefva dig någon efterhemtning. O! huru skola de utransaka Esau, och uppsöka hans håfvor. Alle de, som i förbund med dig äro, de skola drifva dig bort utu landet; de män der du sätter din tröst till, de skola bedraga dig, och öfverfalla dig; de som äta ditt bröd, de skola förråda dig, förr än du vetst der något af. Hvad gäller, säger Herren, jag skall på den tiden nederlägga de visa i Edom, och den klokhet på Esau berg. Ty dine starke i Theman skola förtvifla, på det de alle skola förgås genom mord, på Esau berg. För den orätts skull, som emot din broder Jacob bedrifven vardt, skall du på all skam komma, och till evig tid förlagd varda. Den tid, då du emot honom stod, då främmande bortförde hans här fångnan, och utländningar drogo in igenom hans portar, och kastade lott öfver Jerusalem, då vast du lika som en af dem. Du skall intet mer se dina lust på dinom broder, i hans eländes tid, och skall icke mer glädja dig öfver Juda barn, i deras jämmers tid; och skall icke tala så stolt ord med din mun, i deras ångests tid. Du skall icke indraga genom mins folks portar, i deras jämmers tid; du skall icke se dina lust på deras olycko, uti deras jämmers tid; du skall icke sända emot deras här, uti deras jämmers tid. Du skall icke stå i vägaskäl, till att mörda deras flyktiga; du skall icke förråda deras qvarblefna, i deras ångests tid. Ty Herrans dag är hardt när öfver alla Hedningar.
S. D. Föredrogs ånyo Statsoch Banco-Utskottens, sedan den 25 sistJidne Juli på bordet hvilande, Utlåtande N:o 8, i anledning af Prosten Klingvalls ansökning om dagtractamente under den tid Prosten, som varit en af Rikets Ständers år 1839 samlade Revisorer, måst, efter slutad Revisions-förråttning, uppehålla sig i Stockholm. Bifölls. S. D. Vid förnyad föredragning af Peter Perssons från Calmar Län, sedan den 25 sistlidne Juli på bordet hvilande, motion, att beväringsmanskapets i Norra och Södra Möre Härader samt Öland inom nämnde Län vapenöfningar hädanefter må hållas i Calmar stad, blef samma motion till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad. S. D. Företogs till förnyad handläggning Stats-Utskottets den 29 sistlidne Juli på bordet lagda Utlåtande N:o 226, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 64 och vissa dertill hörande bilagor, angående beräknandet af Stats-Verkets inkomster, i sammanhang hvarmed sistnämnde Utlåtande med bilagor jemväl blef föredraget. Prot. TJtclr d. 11 Aug. 1840. 483 Slåndet fultade härvid följande beslut: fia punkten, ordinarie räntan. Ståndet biföll hvad Utskottet angående denna punkten i Utlåtandet N:o 64 föreslagit. Likaledes biföllos de härvid åberopade serskilde Utlåtanden Litt. A., i anledning af motioner om HemmantaJs-räntans upphörande; och Litt. B. angående skjutsfärds-penningarnes indragning; Litt. C. om Ollongäldens försvinnande och Litt. D. beträffande motion att ränta af odlings-lägenheter måtte i vissa fall upphöra. sidra punkteny Afrads-spanmålen. Såsom förut bifallen, lades denna punkt till liandlingarne. Till denna punkt hörande Utlåtande Litt E.j angående eftergift af utniarks-skatten på Öland.
Ideen att hålla band öfver nationernas produetivitet är icke ny, den har tiden för sig; den kändes redan och söktes realiseras, ehuru i annan afsigt af det gamla Egypten, i afseende på de af detsamma upptagna Israelitiska främlingarna, ehuru utan framgång; och detta är en liieroglyf, hvaraf jag spår att äfven vi skola misslyckas uti denna Egyptiska, jag vet ej om jag med me - t) t n S S c p t e di Ii s r e. m s!a skill kan kalla den djupa eller mörka vishet. Jag alock så djerf, att jag ej vill antaga ofvannämnda sats, kortare uttryckt med "minskad folkstock är landets styrka,’’ obevisad; jag tror tvertom motsatsen. Jag tror det probleme statsekonomien har alt lösa, är, att ej lemna ett lands arbetskraft uti overksamhet. Ingalunda har den uppfyllt sin bestämmelse genom alt minska denna arbetskraft lill hvad nian kan finna afpassadt efter det för hand varande arbetstillfället. Ingen torde neka den sats, "alt ju mera industri "ett land äger, ju större bör dess välstånd vara," såvida denna industri nemi. icke är en Penelope, som arbetar på en Laertis likduk, utan lemnar sina producler i händerna på en vinstgifvande handel, alltid färdiga alt emottaga dem. Om industrien mest befordras, derigenom att jag söker nedsätta och minska arbetskraften, ifall industrien är ringa, rälta oell afpassa den förra efter den ståndpunkt denna sednare för tillfället innehar, eller om industrien mest befordras, då jag söker öka denna, allt efter som arbetsstyrkan tillväxer, tilltager och ökar sig, — när man gjort delta för sig klart, så torde den satsen, att en välberäknad statsekonomi ej bör söka minska folkstocken, emedan den brister i utkomst och arbetstillfälle, utan alt den bör söka lemna mera arbetstillfälle, emedan arbetarnes antal ökat sig, ej längre behöfva anses såsom det, hvilket skulle bevisas. Men orsaken, hvarför man valt en annan viig, är, emedan denna går uppför, den andra går utför, och vår Svenska statsekonomi är gammal, trångbröstad och mätt af lefvande.
Härvid blef hon så till mods, att hon segnade ända ned till marken, omfattade svennens knän, och bad att han icke skulle gå bort ifrån henne. Men prinsen upplyfte henne med stor kärlek, tog henne i sin famn, och sade: »nej, vi skola aldrig skiljas mer, ty nu är jag frälst; och har jag fyllest rönt din trohet emot mig.» Nu skall man tro der blef en fröjd, så ingen det kan omtala. Och prinsen tog sin unga brud och drog hem till det fagra slottet, och der var han konung och hon blef hans drottning. Men inte bättre än jag vet, lefva de der och må väl än i denna dag. Anmärkning. I en annan uppteckning ifrån ~S. Småland~ förtäljes likaledes om trenne systrar, af hvilka de två äldsta önskade sig rika friare, men den yngsta ville vara nöjd med hvem som kom, »vore det också inte annat än en ~halter hund~». Berättelsen instämmer i öfrigt noga med hvad här ofvan meddelas, undantagandes slutet, då prinsessan, för att återvinna sin käraste, genomgår samma äfventyr, som de hvilka förekomma i sednare delen af sagan N:o 14, B, »Konunga-sonen och Prinsessan Singorra». Prinsessan uppå Glas-berget. Ifrån S. Småland. Liknande sagor förekomma: Hos Hos Se VULPIUS, ~Ammenmärchen~, Weimar 1791. B. Se GRIMM, ~Kinderund Haus-Märchen~, Th. II, N:o 136, ss. 279-282, förra hälften af sagan »De wilde Mann» jfr. Th. III, s. 229. C. Se BECHSTEIN, ~Deutsches Märchenbuch~, Leipzig 1845, ss. 65-67, »Hirsedieb». Hos STRAPAROLA’S ~Eventyr, Oversatte af~ J. CHR. RIISE, Kjöbenhavn 1818, ss. 75-94, »Skov-manden»). Hos Sagans sednare del eller Glasbergs-äfventyret förekommer dessutom i en gammal Jfr. »Brynhildar
Detta anser jag mindre välbetänkt, och skulle heldst hafva önskat, att berörde stadgande fått oförändradi bibehållas. 24 Bevil/n.-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. Uti första punkten af denna reservation hafva Anders Jansson från Westerås län och Lars Johan Geselius från Stora Kopparbergs län, samt uti tredje punkten Johan Pehrsson från Upsala län, Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län, Johan Samuelsson från Kalmar län och Petter Claesson från Elfsborgs län instämt. Af Lektor D. Söderberg: ”Bland föremålen för lagstiftarens omsorger bör med skäl räknas den att tillse, det författningar inom serskilda grenar af lagstiftningen, i de beröringspunkter de kunde hafva inbördes, öfverensstämma eller åtminstone ej upphäfva hvarandra. — Jemförer mun nu de af Höglofl. sammansatta BevillningsLagoch Ekonomi-Utskotten föreslagna förändrade stadganden i 57 § af nu gällande Kongl. Förordningen, ”angående vi Ikoren för tillverkning och försäljning af bränvin,” med föreskrifterna i nu gällande tulltaxa, så finnér man snart, att dessa begge författningar ej ega den öfverensstämmelse med hvarandra, som vore all önska. — Tulltaxan beräknar väl tullafgifterna för införseln af utländska spirituösa drycker efter kannemått, men den förbjuder ej någon att införtulla dylika drycker i mindre qvantum än en kanna. Många dylika finare drycker införas äfven i synnerhet från Westindien, pä kärl, som innehålla ett mindre qvantum än en kanna. Hvad som är tillåtet att införtulla, bör väl ej vara förbjudet att sälja. — Tulltaxan tillåter införseln af utändska spirituösa drycker i mindre qvantum än en kanna; 57 § af förevarande förordning förbjuder försäljningen af dylika drycker af annan person, än den, som har bränvinsminuteringsrätt, i mindre qvantum än en kanna. — För den, som, utan alt ega bränvinsminuterings-rättighet, likväl hade införtullat af utländskt spirituös dryck ett qvantum, understigande 1 kanna, vore, genom stadgandet i ofvananförde 57 §, möjligheten af varans försäljning afskuren.
Banco Utskottet kan svårligen föreställa sig,' att någon Svensk man, fastän han icke antingen på eria eller andra sättet deltagit i Bankens Styrelse, skulle tvifla på detta Verks soliditet.; och om någon tvekan i sådant afseende yttras, torde den önskan, att så verkligen förhölle sig, oftast dervid ligga till grund. Ehuru Bankens Sedlar ej för närvarande kunna med klingande mynt till fullo inlösas, i anseende till de biträden detta verk måst lemna, först till Riksgäjds-sedlarnas Realisation och derefter år 1809 för Rikets räddning, 'fördragés denna olägenhet af hvarje vältänkande Medborgare med tålamod; Han inser och rättvisar orsakerna; Han är nöjd , att Fäderneslandet vid en sådan tidepunkt, blott med en öfvergående oreda i dess Penninge-Verk, kunnat räddas; och vet, att Banken lernnad ostörd i sina Eör fattningar och bibehålien vid sina anslagna ersättnings-summor, skall så skyndsamt möjligheten fnedgifver och försigtigheten bjuder, med biträde af dess förut ägande styrka, kunna återställa den tillfälligtvis rubbade ordningen. Per - 75* $!)en 19 Juni. Deremot liar Utskottet trott sig förmärka ett nästan högt begrepp om Verkfets inkomster och ägande förmåga, vara äfven bland Riksens Högloft) ga Ständer dog allmänt rådandé; men Utskottet artser én sadan tanke på intet sätt ofördelaktig för Verkets operationer, enar nied skäl lärer kunna förutsättas, så väl att Riksens Ständer ej besluta något Bankens anlitande utah att förut hafva hört deras jBånco-ITtskött; sorn ät Utskottet ej af en gynnande opinion kari lockas , att uraktlåta en för Verket högst nödvändig varsamhet. \ Skulle likväl Banken någon gång komrriä i den belägenhet, ät för creditens stadgande behöfva vidtaga det föreslagnfi medlet ätt uppgifva sina skulder, borde väl också i sådant fall dess tillgångar lika öppet lemnäs till Allmänhetens kännedom. Jemförelsfen emellan skuld och tillgäng, oih den sednares öfvervigt, vöre då allena i-, stånd att återställa förtroendet.
St:s Banko-Utskott. 1 Berättelse till Rikets Högloft. Ständers Banko-Utskott, angående Rikets Ständers Banks förvaltning; gifven i Stockholm den 15 Oktober 1856. Enligt 20 § i Banko-reglementet af elen 4 December 1854, åligger det Bankofullmäktige, att till Högloft. Utskottet afgifva berättelse dels om Bankens tillstånd, rörelse och förvaltning i sin helhet samt de hos Fullmäktige förekomna hufvudsakliga ärenden, i hvilken berättelse tillika skall omständligen upptagas och för hvarje år särskildt utredas alla kostnader för den reela fondens förstärkning, dels ock angående förvaltningen af Tumba Bruk. Då Fullmäktige nu fullgöra denna föreskrift, torde de till en början få fästa Högloft. Utskottets uppmärksamhet derå, att Rikets Ständers år 1855 församlade Herrar Revisorer, som, enligt den af dem afgifna berättelse, granskat Bankens och Tumba Bruks räkenskaper för åren 1855 och 1854 och genomgått Fullmäktiges allmänna och särskilda samt Under-styrelsens och Kommissariernes i Låne-kansliet protokoll från den 15 November 1855 till den 15 September nästlidet år, hos Rikets Ständer tillstyrkt, att Fullmäktige måtte undfå full decharge för Bankens förvaltning till och med 1854 års utgång, äfvensom för de beslut och åtgärder, Fullmäktige till den 15 nyssberörde September vidtagit och hvarföre redovisning innefattas i Fullmäktiges protokoll. Bih. till R. St. St:s Banko-Utskott. § 1. Förändringar Inom Ofver-styrelsens personal hafva följande förändringar egt rum, nemligen: inom öfverEfter Herr Presidenten och Kommendören med stora korset af K. N. 0. m. m. styrelsens personal. Friherre Carl David Skogman, som den 20 Februari detta år allidit, har undertecknad, Jacob Theodor Stjernstedt, såsom förste Suppleant för Höglofl.
Vid slutet af nämnde redogörelse-år utgjorde Behållningen i penningar 285 R:dr 6 sk. 6 r:st., samt i garn, väfnader och förfärdigade kläder 1,264 R:dr 24 sk., eller tillhopa 1,549 R:dr 30 sk. 6 r:st. d) Södra och Norra Corrections-Inrättningarne, För dessa torde redogörelse af Öfver-Stålhållare-Embelet icke vara af nöden eller lämplig, enär underdånig Berättelse om desamma årligen afgifves af Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-Inrättningar i Riket. Afven må här omnämnas följande Inrättningar, som ej kunna till någon af de föregående Classerna hänföras, nemligen: a) Stockholms Stads Sparbank. Vid 1842 års slut utgjorde totalbeloppet af Sparbankens Capitaler 1,088,014 R:dr 30 sk., hvaraf Delägarnes behållning var 1,028,733 R:dr 5 sk. och Sparbankens enskilda Fond 59,281 R:dr 25 sk. Antalet af dem, som berörde lid hade medel i Sparbanken insatte, uppgick till 10,042 personer. Ofver-Sluthullare-Embetets Femurs-Ber ätt el se för uren j838—j8/[2> l 50 b) Sällskapet för troget och dygdigt Tjenstefolks belönande. Det agde vid slutet af år 1842 i Capital 14,903 R:dr 34 sk. 8 r:st. Årets inkomster i räntor, jemte inträdesoch års-afgifter samt gåfvor af Sällskapets Ledamöter, hade utgjort 1,278 R:dr, hvaraf 77 R:dr 5 sk. 5 r:st. blifvit utgifne för uppbördsoch förvaltnings-koslnader, samt 1,171 R:dr 32 sk. utdelade såsom belöningar och understöd åt 96 Tjenstehjon, som tjent hos samma Husbondefolk eller inom samma slägt under en tid af 10 till 56 år. c) Pant-Läne-Contoret.
Genom dessa betydliga summor har Styrelsen blifvit satt i tillfälle att widtaga högst wigtiga förbättringar i Fyroch Väk-wäsendet, sä att detta i mänga fall nu blifvit ordnadt pä en mera ändamälsenlig fot och efter senare tiders förbättrade methoder. Sälunda äro Lentille-Fyrar uppförda pä Winga, Morupstänge och Falsterbo, samt linder uppförande pä Olands södra udde och Grönffär. Reverber-Fyrar äro anlagde pä Hällö, Kullen, Utklippan, Landsort och Swartklubben, samt ledfyrar ä Buffär och Böttö. Alla dessa dels nybyggnader, dels förändringar wörö päräknade att blifva färdiga till 1845 ärs utgäng, men hafva längt förut till största delen medhunnits, och det äterstäende förmodas med skälig wisshet kunna fulländas inom innewarande ärs stut. Ett fyrfartyg är äfven anffaffadt, för att utläggas pä det farliga Falsterbo-refvet, försedt med twenne fyrar och sä inrärtadt, att den af sjöfarande länge yttrade önffan om tillgäng pä Lotsar för angöringen af Drogden och seg - 28 Juvmteriw gen af Kronans ekowirke. lingen genom Flintrännan derigenom uppfylles; kommande ftin lotsar att för detta ändamål pä försök stationeras om bord ä samma fartyg. Med skälig sannolikhet kan det äfwen beräknas, att, ehnru dels opäräknade utgifter uppkommit derigenom, att Kullens fyr, hroilken war päräknad att till 2/udelar qwarstä, säsoin för swag för påbyggnad, mäste aldeles nedrifwas och ombyggas, dels kostnaden för fyrfartygets utrustning, likasom för inventariernes första uppsättning ä de ofwannämnde fyrarne, warit betydlig, det af Rikets Ständer för ändamälet gifne ansiag dock icke öfwerstrides.