Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så framt kammaren för l osten är sammansatt af k loka och dugliga personer, så förhasta de sig svårligen i sina beslut. Att jag för öfrigt i denna sak icke särdeles fästat mig vid siffertalen härrör deraf, att det ännu icke är afgjordt att hvarje Stånd skall äga särskildt veto och särskild beslutande-rätt i grundlags-frågor. Efter mitt förmenande skulle det vara tillräckligt, örn -§:delar af kammaren vore ense om en förändring; och derföre har den invändningen icke hos mig gjort sig gällande. Hvad Hr Aminoffs yttrade tanke beträffar, så instämmer jag deruti, och jag trodde från den stund då Frih. Sprengtporlens förslag antogs, att R. o. Ad. ej borde gå längre i bestämmelser, utan, likasom de öfriga Stånden, öfverlemna resten till Const.Utsk., och jag gjorde till den ledamot, hvars förslag nu är under öfverläggning, den propos., att vi begge skulle återtaga våra förslag. Den värde ledamoten ansåg det icke lämpligt, och jag kunde då icke heller nedlägga milt förslag. Sedan nu frågan är föredragen, kunna vi icke annat än besluta derom, antingen antaga eller förkasta förslaget, och kunna icke låta det falla. Att Ståndet icke skulle hafva rättighet eiler alt billigheten ej skulle tillåta Ståndet alt besluta i frågor, sorn röra de andra Ståndens valsätt, kan jag icke inse, och jag hemställer dessutom, huruvida det kan sägas, att vi besluta, då vi endast uttala en gemensam tanke. Den binder hvarken Const.Utsk. eller ens oss, om Const.UJsk , när frågan kommer tillbaka, skulle upplysa oss om att vår gemensamma tanke antingen icke varit riktig, eller att den för någon annan hufvudsakligare omständighets skull bör frångås. Här är således endast fråga om en för ögonblicket uttalad opinion. När man uttalar en sådan, är det omöjligt att icke uttala den fullständigt och i alla dess delar, och när man det gör, mäste man äfven uttrycka sin tanke om de andra Ståndens rättighet. Man ingriper icke derföre uti densamma, ulan uttrycker blott sin enskilda tanke derom.
Med afslag å Utlåtandena, N:ris 76 och .133, biföll Ståndet Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i denna fråga. N:o 134, i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet, N:o 57, angående Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om eftergift, till förmån för Upsala stads Borgerskaps Gubboch Enkhus-inrättning, af Kronans rätt till dana-arf efter Enkan Charlotta Elisabeth Bång och Jungfru Christina Lundström. Med afslag å Stats-Utskottets tvänne Utlåtanden, biföll Ståndet Kongl. Maj:ts nådiga Proposition i ämnet; och N:o 135, i anledning af Kongl. Maj:ts särskilda nådiga Propositioner om anslags beviljande, dels för uppförande af nya lärohus i Wexiö och Wisby! samt utvidgande af Skolhuset i Orebro, dels ock för anskaffande af läroverks-byggnad åt nya Elementar-skolan i Stockholm; bifölls. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets Utlåtande N:o 35, öfver väckt motion om särskilda bestämmelser, i afseende å Iåns beviljande från Rikets Ständers Bank emot pant af fastigheter inom Kinne-, Kinne-fjerdingsoch Laske härader. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 139, i anledning af erhållna återremisser af åtskilliga punkter uti Betänkandet N:o 21, angående Rikets Ständers Revisorers Rerättelse om verkstäld granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1848 och 1849. Härvid förekommo i Utlåtandet, N:o 139; Första yttrandet. Ståndet lät dervid bero. Andra yttrandet. Lades till handlingarne. Tredje yttrandet. Lades till handlingarne. Fjerde yttrandet. Godkändes. Femte yttrandet. Ståndet lät dervid bero.
Vanligen trädes i dessa trakter |:del eller ?:del af åkern och det öfriga besås med höstoch v år-h vete till omkring 1§5:delar, höstoch vår-råg 12, korn C, hafre 50, blandkorn 6, ärter 2 och potatis 24 sådane delar. Hafre är således ännu hufvudsädet, men detta ökas icke mera på odaljorden, utan uttränges snarare der något af råg och potatis, hvaremot nyodlingar merendels besås med hafra. I den del af Westergöthland, som närmast tillgränsar Götha eif, är brukningssättet i så målto skiljaktigt, att der sås mindre af hafra, men mera ärter och korn, samt dessutom bönor till betydlig proportion. Invånarne uti de till Länet hörande södra häraderne af Westergöthland fortfara deremot allmänt med det af ålder brukliga ensädet, undantagande några ståndspersoner, sorti begagna trädning och växelbruk, då vanligen trefjerdedelar af jorden besås, 4 med Larsmesso-råg och hälften med korn, blandkorn, hafre och potatis. Annars nyttjas i dessa trakter föga höstutsäde, utan besås öppna åkerjorden hell och hållet med vårsäd, bestående af något råg, till en ungefärlig tiondedel, af ganska litet korn och ärter, men hufvudsakligen af blandsäd och hafre samt för öfrigt af potatis, sorn alltmera tager öfverhand; och måste utan tvifvel orsaken till detta allmännast antagna brukningssättet med ensäde sökas dels uti den till åker användbara jordens inskränkta rymd och dels uti dess magra beskaffenhet, som gör den mindre tjenlig för annat, än svagare sädesslag. Lin trifves öfverallt i Länet och odlas jemväl på de flesta orter till husbehof; men inom Marks härad skötes odlingen och beredningen af denna växt i stort och med omsorg samt tillverkas deraf väfnader till betydligt afsalu. Hampa odlas endast på spridda ställen och i ringare skala, så att afkomsten icke fyller Länets behof.
4 Sami, t Af cl, 41 Höft, t 2 Slats^Uiskoltets Utlåtande, ]V;o 120 samma; förekomma:, Lindberg, i underdådighet anhållit, att, på grund af dessa skäl; oell i betragtande derjemte, atti sökanden i öfrigt, utan åtal för tjenstefel; eller försummelse, i* 28» år oförvitligen förvaltat den ansvarsfulla Lands-Ramererare-befattningen i aine serskilda Län, Kongl.. Majit, täektes till Rikets Ständer aflåta, Kådig Proposition, alt Lindberg, mätte frikallasfrån betalningsskyldigheten, jemväl af. andra hälften af ifrågavarande balance och: i följd deraf förklaras berättigad återbekomma det belopp, hvartill de hos sökanden utmätte tillgångar i lös* och fasti egendom, för godtgörande af nämnde uppbörds-brist vid; utmälnings-auclionen blifvit försålde. Stats-Uiskottet,. till hvars handläggning Kongl. Majit behagat, genom, Nådig remissaf den 24 sistlidne Mars, öfverlemna Kammar-Rätts-Rådet Lindberg?:förrberörde-ansökning, för del afseende, förekomne serskilde omständigheter kunde finnas föranleda, har tagit, detta, ärende i öfvervägande; men då sökanden, till, stöd för sin meranämnde anhållan, icke åberopat andra eller mera bevekande skäl , än: de, hvilka vid sistlidne Riksdag blifvit Rikets Ständers pröfning underställde-och då, föranledt deras omformälde beslut, angående Lindberg bevil jadi eftergift af ena häl lien, utaf den honom till ersättning ådömde summa, och härvid jemväl förekommer, att, enligt Ryad: i ansökningen om-förmäles-,., Lindberg, i följd: af Kongl. Majits Nådiga.
Jag har förr om» ständeligen yttrat mig i detta ämne, och 436 Den *J Juli e. m. sökt till visa, att BancoSedlarnas värde, eller opinionen om detsamma, äfven hufvudsakligen beror af andra omständigheter än deras mängd, nämligen af exportens förhållande till importen, och således af en okad produktion inom landet, hvilken ater beror af okadt lif i näringarne, och detta a£ ett tillräckligt rörelst-capital ; hvilket allt tydeligen ses deraf, att BanooSedlarne, oaktadt deras antal var något större än nu i början af 1812, voro, i förhållande till silfver, nära 50 procent mera värda än nu. Likaså litet kan jag, heldst under nu varande penningenöd, linna credit goda Penninge-A signationer vana skadliga. Man talar om, att England har, i förhållande till <in Varuproduclion , ett mindre rörelSecapital än Sverige, Men detta är möjligt derföre, att de flesta transactioner der göras med assignationer, och alt således rörelsecapitaiet mångfaldigt hastigare och behändigare circulerar än hos Oss. Hvad StatsSecreteraren Herr Baro» Wirsén förutsett, har j g funnit i Danmark af erfarenheten bekräftadt, nämligen att den af Grefve Schwerin föreslagna första åtgärden, att alla liquider af lån böra ske efter den begagnade myntsortens förhållande till Silfvermyntet den dag skulden tillkom, eller förbindelsen gafs, skulle blifva Den 7 Juli e. nU 439 för många högst orättvis, i synnerhet om Författningen derom skulle hafva en retroactiv verkan; ty det skulle ofta kunna hända, att förbindelsen flera gånger blifvit omskrifven, sedan lånet bekommits. Denna åtgärd förorsakade mycket missnöje i Danmark, då, t. ex., vid förnyade inteckningar i egendom , som flera gånger sålts, Reversen för ett gammalt intecknadt lån* nyss före Författningens utkommande blifvit omskrifven.
Bevis af Juslitie-Stals-minislern på anmälan om tidningars utgifvande 5: — Bilbref -75. Bytesbref å fast egendom och fartyg; se Köpebref. Förslag lill Författning äng. Stämpelpappers-afgiften. II R:dr öre. Borgare-brcf: 1 Stockholm och Göteborg: för Grosshandlare » andre Handlande och Fabrikörer » Sjökaptener 12; » Handtverkare 10: » andre Borgare 9; I första klassens släder: för Grosshandlare 20: » andre Handlande och Fabrikörer 15; » Sjökaptener 8: » Handtverkare 7; » andre Borgare 6: I andra klassens städer: för Grosshandlare ig; » andre Handlande och Fabrikörer 10: » Sjökaptener 6; » Handtverkare g. » andre Borgare 4: I tredje klassens städer: för Grosshandlare 10: » andre Handlande och Fabrikörer ... 8: » Sjökaptener g; » Handtverkare 4; » andre Borgare g; 1 fjerde klassens städer: för dem, som vinna burskap pä utrikes handel . 8: — » andre Handlande och Fabrikörer g; » Sjökaptener 4: » Handtverkare 3: » andre Borgare 2: 12 Förslag lill Författning äng. Stämpelpäppcrs-ofgiften. 1 femte Massens städer: för dera, som vinna burskap pä utrikes handel andre Handlande och Fabrikörer . — Bouppteckningar förses med stämpel, enligt den författning, som gäller då de till domstol ingifvas. Har afliden person pä flere orter efterlemnat egendom, hvaröfver särskilda bouppteckningar blifvit upprättade, skall sammanräknade behållningen, enligt dessa bouppteckningar, tagas till grund lör beräkningen af stämpel-beloppet, hvilket bör för samtlige bouppteckningarne kontrolleras vid den Bätt, inom hvars domvärjo den aflidne vid dödsfallet varit mantalsoch skattskrifves Certepartier eller fraktslut om fartyg, ehvad de upprättas inom eller utom landet, skola, då de vid domstol eller hos exsekutor företes, förses med stämpel till 30 öre för hvarje fulla 100
Enär äfven detta yrkande strider mot en af de grundsatser, på hvilka briiuvins-lagstiftningen hvilar, nemligen alt afgift skall erläggas för den anmälda tillverkningen, ulan afseende derå om hela det anmälda beloppet kan af tillverkaren åstadkommas eller ej, anser Utskottet någon eftergift uti berörde grundsats utöfver hvad denna § redan innehåller icke böra ifrågakomma, uan tillstyrker, att ifrågavarande yrkande lemnäs utan afseeude. § 46 (24), Uti sin ofvan anförda motion har Anders August Andersson från Ostergötlands län yrkat, att, om bränvinsbrännare vid bränningstideris början försummar alt erlägga tillverkningsafgiften, men sedermera fullgör denna sin skyldighet, han må vara berättigad att handteringen utöfva under den återstående tiden. Utskottet, som finnér det ansvar för försummad inbetalning af tillverkningsafgift, som i denna § stadgas, nemligen att tillverkaren skall mista all rätt att under löpande året bränvin tillverka, vara mindre lämpligt, helst försummelsen stundom kan hafva sin grund i händelser, dem det ej stått i tillverkarens makt att afböja, tillstyrker alltså, att berörde ansvar mätte upphäfvas samt paragrafen erhålla den förändrade lydelse, 24 § i bilagde förslag visar. § 50 (28). Under förmälan att Kontrollörernas arfvode, vid jemförelse med hvad andra tjenstemän med motsvarande ansvar såsom Länsbokhållare och Kammarskrifvare i lön åtnjuta, vore alltför högt, har uti inom Bonde-Ståndet väckta motioner blifvit yrkadt uf Johannes Lönn från Jönköpings län, att berörde arfvode må nedsättas till högst 3 R:dr Runt för dag, samt af Anders August Andersson från Östergöt - Sammansatta Sevilla.-, Lagy samt Allm. Besv.- och Ekon.-Otsk. Set. JM 4. 19 lands län, att detsamma må nedsättas till 3 R:dr, der tillverkningen icke öfverstiger 600 kannors daglig tillverkning, och till 4 R:dr i bränneri med större tillverkning.
Jag vet icke precist hvad hvarje dag af Riksdagen kostar, men i ett Betänk, af 1834 är den dagliga Riksdags-kostnaden angifven till omkring 3,000 rdr bko. Om således genom mitt förslag blott en half arbetsdag inbesparades, så vore redan hela denna ökade kostnad betäckt. Dertill skulle nu komma en ytterligare utgift derigenom, att Exp.Utskit be hofde förstärkning i sitt kansli för kollationering och korrekturläsning. Utskit har nemi. förestält sig, att tryckningen borde af detsamma verkställas. Jag vågar deremot anse, att den borde åligga Ståndskanslierna, som i början af Riksdagen icke hafva så mycket att göra, att de ej skulle kunna läsa korrektur på motionerna, då denna skyldighet jemväl nu af dem fullgöres; ty motionerna tryckas ju i protokollen. Den befarade kostnaden torde således icke ifrågakomma. — Hr Printzensköld liar anmärkt som en motsägelse af mig, att, på samma gång jag erkände rubriken i detta Betänk, vara ganska väl upsatt, jag sagt mig icke hafva funnit mina motiver så fullständigt utvecklade, som jag skulle önskat. Denna motsägelse är dock på sin höjd endast skenbar. Motiverna finnas här visser!, uptagna, men de äro icke så skarpt markerade, att hvar och en kan genast finna hvad jag egentligen menat. — Hr Printzensköld yttrade äfven, det massän af motioner vore idel skräp, som icke ens förtjenade tryckningskostnaden; men jag tror för min del, att just den större publicitet, 306 Den 17 December. som de genom förslagets antagande komme att vinna, skulle verka ett helsosamt återhåll på klåfingriga motionärer. Han förutsade äfven, att de skulle vandra till viktualiebodarne; det skall bli roligt, att vid behandlingen af nästföljande Betänk, erfara, om han då jemväl tror, att protina skola taga samma väg, och derföre är villig att med dem vidtaga ifrågasatta förändringar. — Det har äfven blifvit yttradt, att det icke lönade mödan vidare orda orri detta förslag, då det redan iir afslaget af 2 Stånd. Frill.
Och skall detta vara eder en evig rätt: På tionde dagenom i sjunde månadenom skolen I späka edra kroppar, och ingen gerning göra, vare sig inländsk eller utländsk ibland eder; Förty på den dagen sker eder försoning, så att I varden rengjorde; ifrån alla edra synder varden I rengjorde för Herranom. Derföre skall det vara eder den störste Sabbath, och I skolen späka edra kroppar; en evig rätt vare det. Men den försoningen skall en Prest göra, den man vigt hafver, och hvilkens hand man fyllt hafver till en Prest i hans faders stad; och skall kläda på sig de linna kläder, som äro de helga kläden; Och skall alltså försona den helga helgedomen, och vittnesbördsens tabernakel, och altaret, och Presterna, och allt folket af menighetene. Det skall vara eder en evig rätt, att I försonen Israels barn af alla deras synder, ena reso om året. Och Mose gjorde såsom Herren honom budit hade. Och Herren talade med Mose, och sade: Tala med Aaron och hans söner, och all Israels barn, och säg till dem: Detta är det Herren budit hafver: Hvilken af Israels hus, som i lägret, eller utanför lägret, slagtar en oxa, eller lamb, eller get; Och intet bär fram för dörrena af vittnesbördsens tabernakel det som Herranom för ett offer buret varder inför Herrans boning, han skall för blod brottslig vara, såsom den som blod utgjutit hafver; och sådana menniska skall utrotad varda utu sitt folk. Derföre skola Israels barn deras offer, som de på fria markene offra vilja, bära fram för Herran, inför dörrena af vittnesbördsens tabernakel till Presten, och der offra deras tackoffer Herranom; Och Presten skall stänka blodet på Herrans altare inför dörrene af vittnesbördsens tabernakel, och bränna upp det feta, Herranom till en söt lukt; Och ingalunda mer offra djeflomen deras offer, med hvilkom de hor bedrifva. Det skall dem vara en evig rätt i deras efterkommandom.
Hwad första puncken angar, har Utssortek funnit dek derutinnan uppqifne PatrioNffa förstag wara af ett fä wigtigt Jnter-ste för Riket i allmänhet, och den i Herrar Lanlessons och iVIsims Memorial omnämnde swaga och osluktbare Landsort i synnerhet, att Utffot.et pä de andragne wälgrundade stät, desto hälldre tillstyrker bifall till denna del af Memorialet, som Ukffottet icke anser Znnewänarne i hwilket af Rikets Län lom hällst wara of försattningarne hindrade att med Linne» wäknaders tillwerkande och försäljande sig syölo. sätta; men fast bet säledeS pä sätt Herrdr Lanresson och iclolin söocsiagit, bör wara Jnnewänarne j Elfsborgs och Hallands Län obetagrt, att ulan afseende pä Jordbruk elier annat försvar fä genom Lmnewäfnab försörja sig, kommer likwäl icke nägon ändring i hwad försattningarne om fattigas wärd 06) underhäll, wtd främmande personers inflyttning i Förlamlingarne föreffritwa, att äga rum. Widkommande ätw 2-dra punkten, sä har Ukffottet funnit sig derom böra lemna det utlärande, att som genom Kongl Masts uppå Wällöf!. Borgare Ständers unverdäntga klagan öfwer Ridd. och AS. Prse. 5 B. Uk. 546 Dm lo Januarii. det inträng Handtwerkerierna i Städerna, genom till Handtswerks idkande obehörige Personer och pä flere sätt stola Irda, den 28 Aorill l?89, mcd» belte Näbiga särstildta Resvluiion, Soldater wib wärswade
Ci vil-myndighet må kunna förordna, huruvida vapen skola till stillande af uppror användas, samt när bruket deraf bör upphöra; äfvensom Rikets Ständer anse lagen uttryckligen böra innehålla ansvarsbeslämmelser för Civileller Militaire-myndighet, som vid sådane tillfällen sin magt missbruka eller underlåter att sin skyldighet fullgöra. Alla i förenämnde afseenden nödige ansedda bestämmelser synas, för sammanhangets skull, böra på ett ställe sammanföras och erhålla rum i 6 Cap. Missgernings-Balken, der föreskrifter ej eller böra saknas, sorn betrygga menigheters lofliga sammankomster. Efter tillkännagifvande af dessa allmänna åsigter i ämnet, få Rikets Ständer nu sig i underdånighet yttra om hvad vid den speciella granskningen af E. K. M;s Nådiga Proposition förekommit: 1 §. Till följd af hvad Rikets Ständer här ofvan i underdånighet anfört, anse Rikets Ständer denna §. böra innehålla, att, då uppsåt af den beskaffenhet, som i §:n omförmäles, af offentligen samlad folkmängd ådagalägges, vederbörande civil-myndighet skall, jemte uppmaning till folket att skingras, lemna detsamma underrättelse om de ansvars-påföljder, som eljest kunna inträffa; och då fråga här endast är om uppsåt, som icke öfvergått till handling, synes dels den till 3 års fäslnings-arbete föreslagna högsta straffbestämmelse för anförare kunna till två år nedsättas, dels benämningen ”upprorsmän” böra undvikas. 2 5- 1 likhet med hvad Lag-Comiteens förslag till allmän Criminal-lag innehåller, anse R kels Ständer, det folksamlings underlåtenhet alt, efter deni 1 § om förmälda varning, skingras, icke bör beläggas med den i 2 § stadga - Fjcpediiions-Viskottets Förslag till lind, Skrifvelse j N.-o 320. de bestraffning, så vida ej trotsande med oljud, smädeord eller bot tillika eger iuffi; äfvensom bestraffningen torde böra nedsättas till öfverensstämmelse med den af Rikets Ständer i 1 §. antagna. 3 §. Högsta
De dela sig efter min. åsigt i arne, nemligen: i:o Har Spannemål lill undsättning 1826 blifvit anskaffad, på ett sätt, som öfverensstämmer med Rikets Ständers föreskrifter om Spannemåls Creditivets, användande? och 2:0 Har CreditivFonden sedermera bordt sammanblandas med MagazinsFonden? I afseende å den förra frågan torde det tillåtas mig, alt korteligen upplysa huru i Skaraborgs Län tillgått. — Sedan jag dels genom KronoBetjeningen, men förnämligast genom Presterskapet erhållit specifiqua uppgifter på skördens beskaffenhet 1826 vid hvarje Hemman, i den delen af Länet, som är slätt-land, och hvarest missväxten varit mäst tryckande, sammanträdde jag med Presterskapet samt en del Fastighets-ägare, Den aa Novemher. för att med dem öfverlägga 1 ämnet, och dervid ådagalades, att allmogen och den arbetande Classen på slätt-landet saknade ej allenast nödig Spannemål, både till föda och till utsäde påföljde årets vår, än äfven medel att inköpa hvad som erfordrades, i händelse det genom enskild åtgärd anskaffades till Länet» Det återstod således icke annan utväg, än alt vända sig till Regeringen, med underdånig anhållan om understöd och denna underdåniga anhållan bifölls i Nåder, på det sätt, att jag erhöll dels af SpannemålsCreditivet i serskildta Poster 23o,ooo R:dr, med befallning, att derföre köpa Spannemål, medelst contracters afslutande med enskildte, sorn borde åtaga sig att till bestämda pris lefverera det contraherade å utsatt tid och ställe, dels af f. d. MagazinsDirectionens behållningar, om jag mins rätt 4>°°0 Tunnor Råg och 5,ooo Tunnor Korn, oberäknadt 5oo Tunnor af sistnämnde sädesslag, som ankommo till Hjo JYlagazin sedan 1827 års skörd var inbergad och således undsättningsanstalterna obehöflige»
Utan Den Si December f. m. 109 Utan att med Bonde-Ståndet instämma i den tanka, att straffräntan för missbruk med assignering, kunde sättas under den som Vexelstadgan foreskrifver, instämmer jag gerna i dess önskan, att Ridderskapet och Adeln måtte förena sig med Bonde-Ståndet om en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, att Kongl. Maj:t, efLer sig företeende omständigheter, mätte vidtaga sådana åtgärder med nu gällande föreskrifter för enskilta personers invisningsrättigliet, som, till befordrande af privat-Bankers stiftande, kunna befinnas nödige. Herr Rosenblad, Bernhard: Jag medgifver visserligen, och skall alltid medgifva, att det är med tillit af crediten, som man kan bespara betydliga eljest erforderliga penningecapitaler lill förmån för industrien, såsom till odling af jord, eller bedrifvande af någon fabriksrÖrelse m. m.; och jag medgifver äfven således, att Assignerings-rätten rätt använd kan vara af stor nytta; men då erfarenheten visar hvad vådliga, följder dess missbruk ägt för den ömtåliga crediten och ett helt lands välstånd, så anser jag de största försigtighetsmått nödiga, i synnerhet der första grunden till en stark och vidsträckt credit — ett stadgadt myntvärde saknas. Jag finner således betänkligt, att i närvarande tidepunkt tillstyrka en vidsträcktare Assignerings-rätt, än den som redan finnes. —• Jag vill icke vara vidlyftig, men anhåller att blott få tillägga: I England t. ex. ulöfvas Assignations-rätten dels Ridd. 0. Ad. Prat. XI. Band. sy Afd. i4 2ia Den *1 December f. m. af handelshus eller andra enskildte personer pä något B anid er hus eller Privat-Bank, dels af dessa på andra Bankierer eller Engelska Banken; men tor begagnandet af denna rätt är oundgängligt, att hafva tillräckligt Saldo hos acceptanlen, och nödig credit att ersätta detta, när det blifvit till fullo uttagit.