Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser mig skyldig rilkännagiitva de murive^, som föranledr Ulskettet akej tilstyrka denna förscgling.Ulom dek, at deste 4 mannder, som äro Sommar-Manaderne, äro oyen» lige til ali BränwinStilwerknina, sä är Allmänheten af bägge könen wid denna årstiden sä systelsatt med jordens skötande, at e„ Branwlns-bränmng den tiden är särdeles at befara. Hemliga Uistkotlcts Ledamöter haf. wa derjämie noga känt beswäliighecen af en sadan försegling för wederbörande KronoBerjente hlkkils, men härefter blisiver den wida beswmligare och snart sagdt omöjclig til sm wcrkställighet; ty et stort Bränneri bliswer nu söiwandladt ti! manga smä; di tzntom hafwa Hemliga UkssoltklS Ledamöter, genom den silla ersa. renhet de kunnat aga, sunnit, at förseglingen för för» bryraren e> warit hinderlig uri ukösningen as stn begärelse; hwarföre ock Hemliga Utskottet uti det p,ojeQeracie straffet trott finna et säkrare medel lil förekommande af brottslighet, an det förseglingen medfört' hwilket likwäl ali» är undcrställdk Kongl. Mastcs Na* diga pröfning. Herr lVlsjnren förenade sig til flut med Herr Slats-Lecrerersren 2>ber, med anhållan om prvpostckon pä Betänkandet lil bifall eller alfing. Hans LxcsIIerice Herr Grefwe lruurk, Lric. Jag märker as mina grannar pä bänken, ar jag kanske icke nog tpdcligeu ex^rimclac mig anga. §18 ends tiden.
Hr Kuylenstjerna anmälde derjemte, att fadren till hans nuvarande principal till sista Bisdagen utfärdat fulimagt, på hvilken Hr Kuylenstjerna då lärer, genom något misstag eller mindre noggrann granskning, hafva utfått pollet; och på detta förhållande grundade Hr Kuylenstjerna isynnerhet sitt anspråk att nu med samma rätt, som vid sisth Riksdag, erhålla den begärda polletten. Som detta likväl rakt stridde mot Ridd.-Ordn:s föreskrift, ansåg såväl Hr Gr. 0. Landtm, som Ridd.-Direct., att pollet, i sakens dåvarande skick, icke kunde utlemnas. Hr Kuylenstjerna har derefter vändt sig till Ridd.-Utsk., som gifvit honom samma svar, hvarefter saken un blifvit dragen inför Ståndet. Hr Kuylenstjerna har likväl icke styrkt, att hans principals 2:ne farbröder aflidit barnlösa, utan endast företedt betyg från en enka här i staden, af innehåll, att den ena farbrodren dött i Askersund, men utan att det omnämnes, huruvida han efterlemnat barn eller icke, och att den *44 [Den 24 Februarii. andra farbrodren på en längre tid icke låtit höra af sig. För min del tror jag således saken ännu vara i det skick, att It. o. Ad. icke kan bifalla Hr Kuylenstjernas anhållan, och anser Hr Gr. o. Landtm, icke ens kunna göra proposition i ämnet, enär den möjligen skulle kunna besvaras på ett sätt, som ledde till meddelande af en Riksdagsmannarätt, hvilken stod i uppenbar strid med Ridd.-Ordn:s föreskrift. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att detta måls bedömande hufvudsakligen hvilade på den frågan, huruvida man kunde anse tillfyllestgörande bevist, att de tvenne personer, hvilka, enligt stamtaflan öfver adliga ätten Starck, framför fullmagts-utgifvaren äro berättigade till lmfvudmannaskapet för samma ätt, antingen äro döda eller, genom längre vistande utrikes, oberättigade att nu för ätten utgifva fullmagt.
Deremot delar Utskottet den af Kongl. Maj:t uttalade åsigt angående lämpligheten deraf, att den lön, som å gällande stat är anslagen för samma tjenst, i allmänhet kan oafkortad användas till bestridande af de med tjensten förenade gäromål under den tid ordinarie innehafvaren, till följd af Rikets Ständers anställda val, förvaltar Justitie-ombudsmans-embetet. Dock som, i afseende på nuvarande Justitie-ombudsmannen, Häradshöfdingen G. Lagerstråle, hvilken, sedan Stats-Ulskottets Utlåtande JM 215. 5 den under innevarande riksdag först utsedde Justitie-ombudsmannen, Revisions-sekreteraren J. A. Södergren, blifvit utnämnd till Justitie-råd, enligt föreskriften i ofvan åberopade grundlags-§, är af Rikets Ständer insatt i Justitie-ombudsmans-embetet, förekommer enahanda förhållande, som med den vid de 3:ne sednaste riksdagarne valde Justitie-ombudsmannen, nemligen att han, i egenskap af Häradshöfding, innehar boställe, hvars afträdande under den tid, han bekläder Justitie-ombudsmans-embetet, icke synes lämpligen eller skäligen kunna föreskrifvas såsom vilkor för åtnjutandet af den med detta embete förenade lön; så och då de extra inkomster, som Häradshöfdingen i Justitie-ombudsmannen Lagerstråles domsaga enligt författningen eger åtnjuta, efter hvad Utskottet tror sig kunna med säkerhet antaga, skola befinnas tillräckliga för att nöjaktigt aflöna den i merbemälde
Eljest må man vid samma val, der det efter 4 § ske må, enligt flera momen ter af § 1 afgifva de röster, § 2 säger. § 6. Ej må rösträtt utöfvas af den, som i:o) står under förmyndare; eller 2:o) sedan hans egendom till borgenärernes förnöjande afträdd är och beslut om offentlig stämnings utfärdande fattadt, ej gitter lagligen visa, det han från sin vid egendoms-afträdelsen varande skuld är fri; eller 3:o) eger medborgarerätt i fremmande land; eller 4:o) står i fremmande makts tjenst. 54 Konstitulions-Utsliottets Memorial, N:o 12. Nu har man stått i förhållande, som 3 eller 4 momentet säger, utöfve då ej rösträtt förr, än han, sedan det förhållande upphörde, tre år i riket bott och skattskrifven varit. Lag, som sist sagd är, vare ock för dem, som ur riket afvikit, men återkommit. § 7. Rösträtt är för alltid förverkad af den, som enligt laga kraft egande dom, är förvunnen till nesligt brott eller till köp eller salu af röster för val, som i denna lag omtalas, eller ock förklarad ovärdig föra andras talan inför rätta, eller att i rikets tjenst nyttjas. § 8. Valbar till riksdagsman är hvar och en, som i det eller de län, eller den stad, valdistriktet tillhör, rösträtt eger och utöfva må, bekänner sig till evangelisk-lutherska eller reformerta läran, samt fyllt tjugufem år; dock ej förmyndare för omyndig Konung, ej ledamot i den interims-styrelse, som i Regeringsformens 39, 40, 41 och 42 §§ omtalas; ej heller krigsman, som under krig är i rikets tjenst kommenderad. § 9. Till Riksförsamlingen välje Rikets Ständer trettiofem riksdagsmän, efter fördelningslängd, som vallagen bifogas. Stockholms stad vare ett distrikt; dess riksdagsmän skola genom elektorer utses. 1 öfriga städer välje de röstegande direkt på riksdagsmän för distriktet. § 10.
Den siste talaren har förekommit mig i hvad jag ämnade anföra, sedan jag fästat närmare uppmärksamhet å TItskms förslag. Jag får äfven tillägga, att om den här tillstyrkta undersökningen kan anses oformlig, skulle LagUtsk:s förslag, att syner och besigtningar, i händelse lagmansrätterna komma alt upphäfvas, böra verkställas af hofrättsledamöter med biträde af underdomare, likaledes vara oformligt. Jag har således en auctoritet för mig, att sådan undersökning, som nu är i fråga, kan verkställas; och jag fortfar att yrka bifall till betänk., särdeles sedan de tre öfriga RjksStm bifallit detsamma, Statso. Oecon.Utsktns betänk. JM:o ta blef af R. o. Ad. bifallet. Föredrogs ånyo Statsoch Oecon.Utsk:? d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda betänk, A:o i/j, i anledn, af väckta motioner dels om upphörande af kronobrefbäringsskyldigheten, dels om ersättning för samma onus. Hr Danckwardt, Magn. Georg: Emot sista punkten i TJtskms nu föredragna betänk, har jag en anmärkning att göra. Ulskm föreslå nemi.: att R. St. skulle hos K. M. i underd. anhålla, det K. M. täcktes i nåder anbefalla Dess Bef:h:de i hvarje län att, i enlighet nied de i K. brefvet d. 4 Dec. i83o stadgade grunder och efter socknarnas hörande i ämnet, uppgöra reglering om kronobrefbäringen. K. brefvet af år i83o utfärdades efter R. St:s begäran vid sista riksdagen, att kronobrefbäringen blott borde fullgöras 2 gånger i veckan på de dagar, som K. M:s Bef:h:de, efter vederbörande? hörande, funne lämpligt att dertill utsätta. Här har således redan blifvit stadgadt, hvad Utskm synas åsyfta, och jag vet dä icke, hvartill en ny befallning skulle tjena.
Nto 30, Memorial, angående Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i anledning af Utskottets memorial Nto 28, med uppgift om och huruvida någon del af den sedan 1851 års början upplupna Bankovinst erfordras för Bankens konsoliderande; dervid Utskottets i memorialet gjorda inbjudning afslogs af Ståndet, som, med vidhållande af sitt förut i ämnet fattade beslut, godkände den af Utskottet föreslagna voterings-proposition för frågans afgörande i förstärkt Banko-Utskott; och Nto 31, dto, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtande Nto 20, lades till handlingarne. S. D. Efter nu ånyo skedd föredragning biföllos Lag-Utskottets följande Betän kandent Nto 14, i anledning af väckta motioner om arfsrätt för oäkta barn; Nto 15, i anledning af väckt motion, om förändradt formulär till vittnesed; och Nto 16, i anledning af väckt motion, om urtima tings hållande i civila mål. S. D. Anmälde Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län, att det vore anledning till anmärkning mot Stats-Rådet och chefen för Finans-Departementet; hvilken anmärknings-anledning, som var skriftligen författad och nu i försegladt omslag ingafs remitterades till Konstitutions-Utskoltet. Den 11 April. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af så väl Expeditions-Utskottets den 5 och 8 dennes på bordet lagda Utlåtande Nto 7, angående bestämmande af dag för Rikets Ständers nästa lagtima sammanträde, som ock Hedervärda Bonde-Ståndets genom Protokolls-Utdrag af den 8 dennes gjorda inbjudning till instämmande i dess uti ämnet fattade beslut, beslöt Ridderskapet och Adeln, med antagande af berörde inbjudning, att dagen för Rikets Ständers nästa sammanträde till lagtima riksdag bestämmes till den 15 Oktober 1856. Bih. till R. St.
Det torde väl då vara rätt, att Banken, vid bestämmandet af denna fonds belopp, äfven om man eljest skulle anse den vara lämplig, rättar det efter behofvet oell således inskränker densamma. Från hvilken sida man betraktar saken, är derföre Utsk:s förslag riktigt, på grund hvaraf jag också anhåller om bifall dertill. Hr Mannerskantz, Adolf Fredr.: Jag tror att om man genomläser BankoUtsk:s Betänk, skall man finna, att det är vissa hufvudprinciper, som Utsk. sökt upställa, ehuru det icke alltid lyckats att göra dem gällande. En af dessa principer är den, att göra det så lätt som möjligt för Banken att kunna använda sina tillgångar. Jag tror derföre att, i konseqvens med beslutet att sammanslå de tre lånefonderna, man äfven bör indraga en lånefond, som icke visat sig vara behöflig, synnerligast, såsom Gr. Lagerbjelke anmärkt, efter det Hypotheks föreningarne upkommit. Jag tror för öfrigt att hvar och en skall finna den ifrågav:de lånerörelsen vara föga bankmessig samt yrkar derföre bifall till denna punkt. Hr Hjerta, Lars: Sedan jag anmälde mig, hafva de två siste talarne redan till en del framställt hvad jag ämnade till bemötande af Hr Printzenskölds anmärkmr anföra. Jag vill dertill blott lägga några ord. För att beteckna hvad man menar med bankmessig, torde det vara lämpligt att ihågkomma hvad man förstår med bytesmedel, nemi. en vara, bestående af klingande mynt, eller dess värdemätare i papper, hvilket sednare har till ändamål att tjena till utbyte vid handel med varor. Man vet äfven att ett och samma belopp af denna vara gör den allmänna rörelsen nytta i samma mån som det kan hastigare omsättas, så att en summa, som inom en viss tid kan 20 gånger omsättas, gör 20 gånger mera nytta än om den omsättes blott en gång på samma tid, och detta icke blott för köpmannen, utan för hela landets rörelse.
Han såg på henne och svarade sakta: jo, mycket skön. Låna Mazère så mycket du har lust att förlora, men gå inte i borgen för honom, det är mitt råd. De båda kompanjonerna samtalade i Kurts rum på kontoret. Kurt satt på den höga kontorsstolen vid sin pulpet, Säfve stödde armbågen på pulpeten och lutade hufvudet mot handen, en favoritställning, då han talade. — Jag har svårt att neka honom, han är så enträgen, och han påstår, att affären är fullkomligt säker. Jag sade, att han skulle komma hit upp i dag och få besked. — Det är alltid en risk. Du vet, att jag har för princip att aldrig gå i borgen för hvem det vara må. Det var dumt, att vi inte satte in i bolagskontraktet en ömsesidig förbindelse att aldrig gå i borgen. På så sätt stöter man ingen personligen. Det hade i synnerhet varit bra för dig, som så många anlita. — Då afråder du? — När du frågar mig: ja. Mazère är inte solid, han lefver mycket för högt, och han har mig för stora vyer. — Jag har svårt att säga nej, eftersom jag tagit aktier i von Altens bolag uppe i Värmland. Nå, jag skall se om jag slipper ifrån, men jag tror det knappt. Säfves rum på kontoret liknade snarare ett arbetsrum i en privat våning än ett kontorsrum. Där funnos bekväma länstolar, mjuka mattor och ett präktigt, stort skrifbord, under det att Kurts kontor var bibehållet sådant, som det varit, då deras fäder gemensamt begagnat det i forna tider. Det var andra tapeter och nytt läder på soffa och stolar, det var allt. När Säfve kom in, satt Mazère och väntade på honom. Det var en vidlyftig affär, han ville inlåta sig på, och Säfve skulle förstått den bra mycket bättre, om Mazère nöjt sig med att omtala fakta i stället för att gifva en historik öfver Brasilien allt ifrån den dag, Cabral upptäckte landet, till närvarande stund. Huset Braganza, Portugals Cortes, general Mello, nämndes oupphörligen och tycktes spela en stor och synbarligen högst viktig men ganska svårfattlig roll i Mazère’s företag. Säfve lät ordströmmen brusa fram utan att bjuda till att följa med.
M. ej lärer underlåta att iakttaga grundlagens föreskrifter. Utsk. har föreslagit R. St, att hos K. M. 1 underd. anmäla dess beslut om Nummer-lotteriets upphörande, — dertill äga Ständerne full rättighet, ty ingen lärer vilja bestrida, alt de antingen ensamme eller tillsammans med Konungen derom äga beslutande rätt. Utsk. har vidare föreslagit Ständerna ali till K. M, ingå med begäran, att allmän kungörelse om Nummer-lotteriets indragning m. m. i nåd. mätte varda utfärdad, —detta lärer icke heller kunna förmenas Ständerna. Utsk. har deremot icke föreslagit Ständerna att i und. begära Konungens sanction, emedan Utsk. icke anser behöfligt att antyda, huru K. M. å sin sida skall behandla frågan. Finner K. M. grundlagen föreskrifva, alt ett sådant ärende som detta fordrar K. sanction; så lärer K. M. icke underlåta att opåmint derom besluta, och i följe deraf, antingen bifalla och utfärda kungörelse till verkställighet af beslutet, eller och afslå detsamma. Skulle dervid hända, att K. M. vägrade sanction åt ett K. St;s beslut, der de ensamme äga beslutande rätt, så lärer icke Const.Utsk. förbise att för en sådan handling, på grundlagsenlig! sätt, ställa rådgifvare och föredragande till ansvar. På dessa skäl finner jag intet hinder möta för betänkts antagande; men skulle R. o. Ad., i likhet med tvänne af de andra RiksStm, återremittera betänk., så får Utsk. derigenom tillfälle att utförligare yttra sig öfver den sednare delen af frågan, För att för framtiden undvika öfverläggningar lika med denna, der föremålet icke är sak utan endasten ordställning, skulle jag anse rätt lyckligt, om en öfverenskommelse mellan RiksStm träffades, att vid öfverlemnande! till K. M, afR. St:s beslut, sådana ordalag valdes, att ingen antydan derigenom i5o De n 8 April f. ra. gjordes, huruvida K.
Sttajit f>aDe önjfat att jemmäl i affeenDe å De förenaDe unber&ans.- rifeitaö l)anDclö#förI)ållanDen meD $ranfrife funna till Dvifetö @tän# linflar’ Derö fänneDom meDDela en tillfrcDöflällanDe utgång af De unDerf>anD# lingar, font meD Detta lattD till bercDanDc af en fyanDelö# od) fjö# fartö*traftat ånpo blifwit öppnaDe, ©wårigljeten att fantmanjemfa De olifa intrejjett, font DerwiD, i mera än ett affeenDe, föfr att göra ftg gällanDe, f>ar Decf l)ittillö förorfafat l)inDer, fjmilfaeS jTtttliga un# DattröDjanDe icfe ännu tneD wijjfjet torDe funna förutfeö. £>e till ^ortttgifijfe od> ©panjfe Dvcgerittgarne i cnafjattDa fpftemål tiD efter annan gjorDe framflällningar fyafma icfe ännu funrtat till ett önjf# wärDt afgöranDe bringaö: De orfafer, font Dertill warit wallanDe, torDe ännu för någon tiD qwarftå od) göra alla bcmöDanDen uti Denna rtgtning fruftlöfa. 4 Äonmmoner £)fmerenöfommelfer angåenDe ömfefiDigt uppf)äfmanDe af Jus n>atc?ractul'1 ^<letractus od) öfriga på avf eller öfmerflpttning af egenDom tyu tillö fymilanDe afgifrer Ijafma, unDer loppet af år 1845/ blifmit af* (lutaDe meD ^onungarifet bajern, famt meD De fria rif$
Irånlrädde sitt förra beslut samt antog den af Utskottet gjorda inbjudning; IN:o 117, betänkande, i anledning af väckt motion, angående införande af ett nytt stadgande i 18 Cap. Ärfdabalken, rörande testaments klander: Bifölls; N:o 118, betänkande, i anledning af väckta motioner, angående dels förändring af stiftsstyrelsens organisation, dels ock upphörande af consistoriernes domsrätt: Ståndet lät bero vid hvad Utskottet uti ifrågavarande betänkande hemställt; N:o 110, betänkande, i anledning af väckt motion, rörande omarbetning af Kongl. Förklaringen den 14 Maj 1805, angående lagens rälta förstånd och tillämpning i mål, som. röra klander å fast egendom samt hvad ytterligare vid lagfarts beviljande iagttagas bör: Bifölls; N:olll, memorial, i anledning afåterremiss af betänkandet N:o 54, öfver väckte motioner om dels upphäfvande af Lagens stadgande, angående summa appellabilis, dels ock nedsättning af det belopp, hvartill densamma är bestämd vid Rådstufvu-Rätten i staden Fahlun: hudes till handlingarne; N:o 112, memorial, i anledning af återremiss af betänkandet IS:o 94. öfver väckt motion om förändring af sättet för utmätt fastighets försäljning: Ståndet lät bero vid Utskottets anmälan. S. D. Vid förnyad föredragning af Låg-samt Allmänna Besvärsoch J iiorioini-UtskoUens utlåtande JNT:o 43, i anledning af erhållen återremiss å betänkandet N:o 19, öfver väckta motioner om dels ändring i och dels förklaring olver stadgandet i 26 Cap. 2 § Byggningabalken, angående byggnadsskyldighet å prestgårdar å landet, vidblef Ståndet sitt förut i ämnet fattade beslut samt lade utlåtandet till handlinsarne. S. D. Prot.-Utdra.gj 929 S. D. Föredrogos åter Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens utlåtande och memorial:
Jag anhåller att denna öfverskrift äfven på afdelningen må bibehållas. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Det är gifvet, att det varit Utsk:s mening, då Utsk. framställt förslag till §§:r i BankoReglementet, att just denna artikel och dess rubrik är liktydig med den gamla, hvadan något beslut i detta hänseende-icke erfordras, men 0111 R. o. Ad. anser sådant nödigt, (innes intet hinder deremot; men att någon annan mening icke varit, tager jag för gifvet. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att, innan §§:ne förekommo, R. o. Ad. torde vilja fatta beslut om rubriken, i fall Hr von Hartmansdorff yrkade att serskild propos. derom framsta Ides. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller om propos. på de gamla öfverskrifternas bibehållande. Uppå härefter framstäld propos., beslöts, att de före §§:ne uti ifrågavande artikel förekommande rubriker skulle oförändrade bibehållas. Sedan härefter de 23 första §§:ne blifvit upnämnde och lemnade utan anmärkn., yttrade Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer om icke rubriken på 24:de §:n äfven torde få förblifva oförändrad. R. o. Ad. beslöt att jemväl den före 24:de §:n förekommande rubrik skulle-oförändrad bibehållas. 24:de och 25:te §§:ne lemnades ulan anmärkn., men i fråga om 26:te §:n yttrade Hr von Hartmansdorff: I 26:te §:n förekommer följande stadgande, hvilket är lika med det i nu gällande BankoReglemente, men innehåller dock något, som jag till rättelse vill underställa Ståndet: ”Skulle äter de af Ri'ksSt:n, i och för granskningen af LåneKont:ens räkenskaper, valde Revisorer och Suppleanter mellan Riksdagarne afgå eller af laga förfall hindras alt berörde updrag utöfva, ege Ståndets Fullm:ge i Banken och Riksg:sKont.
Som Utskottet är öfvertygadt, att de personer eller inrättningar och fonder, hvilka komma att begagna sig af tillfället att medelst omförmälda lån få sina kapitaler förräntade* helst önska att för de staten härigenom försträckta medel erhålla dess löpande skuldförbindelser och obligationer, och då genom obligations-utgifning både bokföringen förenklas och fordringarnes öfverlåtelse från man till man samt dervid förefallande liqvider underlättas, så anser sig Utskottet, för verkställigheten af meranätnnde upplåning, icke böra tillstyrka det så kallade »inskriptions-systemet», enligt hvilket lånen endast bokföras och hvarje långifvares eller räntetagares namn inskrifves samt hvarje öfverlåtelse antecknas i statsskuld-boken och dervid således inga obligationer, utan endast, derest fordringsegaren så önskar, utdrag af denna bok eller certifikater honom meddelas. Med stöd af hvad Regeringsformens 66 § innehåller, anser Utskottet bestyret med lånets upptagning och skuldens förvaltning m. m. böra uppdragas åt Riksgäldskontoret; och som detta verk omedelbart kan och bör ombesörja upplåningen, så synas inga särskilda hufvudförbindelser eller autorisationer erforderliga. Dock lära de obligationer, som för vissa andelar af lånet varda utgifna, böra indelas i vissa serier. b) angående lånevilleoren: Utskottet har redan yttrat sin åsigt, att de kapitaler, som af staten tipplånas, böra å långifvarens sida vara ouppsägbara, hvilket Utskottet anser vara ett för vårdandet af statens kredit och vinnandet af det med lånet afsedda ändamål högst angeläget vilkor vid upptagande af lån till större belopp och för längre tid. Utskottet kan således ingalunda tillstyrka den inom Preste-ståndet förordade upplåningen mot obligationer med kort uppsägningstid, ehuru visserligen derigenom en betydlig del aT de medel, slaten behöfde upplåna, skulle komma att erhållas med större lätthet och emot lägre ränta.
IlandelsBalken stadgade förmonsrält, emedan Lagen, i fråga om förmonsrätt, mäste, efter dess ordalydelse, strängt, tillämpas, och icke medgåfve någon utsträckning deraf till fordringar, åt hvilka icke uttryckligen en sådan rättighet tillerkändes; —• och har, på grund häraf, Motionairen föreslagit, att till i3 § i 17 Capitlet HandelsBalken måtte göras följande tillägg: samma rätt håfve ock borgenär, som vunnit utmätning d gäldenärs fasta egendom, ändå att han deri ej erhållit införsel. Har en borgenär fått införsel och annan eller flere blott utmätning} medföre då införsel förmonsrätt framför utmätning, samt den äl~ dre utmätningen företräde framför den, som senare skett; i afseende hvarå Utskottet nu får sitt yttrande meddela. Den förmonsrätt, Lagen tillerkänt införsel i fast egendom, synes grundad derå, alt införseln, i likhet roed utmätning af lösören, skiljer egar-en ifrån besittningen, men sådant sker icke genom utmätning af den fasta egendomen; och då denna åtgärd ej heller i öfrigt innefattar sådan offentlighet, att allmän kännedom kan med säkerhet vinnas om derå grundad sakralt, hvilken också derföre lätteligen kunde komma att lända andra lill förfång, samt borgenär, enligt nu gällande Lag, ej allenast har tillfälle att erhålla införsel i sammanhang med utmätningen, och såmedelst vinna den af Molionairen åsyftade säkerhet, utan äfven kan, vid infallande lagtima ting, då egendomen ligger å landet, samt hvarje Rådstufvudag, om egendomen är i stad belägen, förskaffa sig en ännu bättre förmonsrätt, genom ansökan om inteckning, tror Utskottet sig icke böra d motionen tillstyrka bifall. Stockholm den 16 Ank. till Exp. Utsk. d. 20 Maji kl. 9 f. m. Betänkande, öfver Herr Olof Wijks motion, om ändring af sista momentet 5 Jjb samt 1 mom. 7 tiF. 17 Capitlet HandelsBalken, Uti memorial, som Välloff.