Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderstapet och Adeln om det kan wara ost tillständigt att detsamma gransta, och om ej följden deraf skulle blifwa, att dä det nu är Riksens Ständers rätt att gransta (konstitutions - Utskottets arbete, stull» det i sädant fall blifwa (konstitutions - Utskottet som granskade Riksens Ständers. Mig förefaller (konstitutions - Utskottets förhällandc wid detta tillfälle, likasom om BcwillningsUtstottet skulle hofwa till Riksens Ständer inlemnat det Utskottet mcddelta Bewillnings - Förslag af Expeditions - Secreterare!! SckcerbinA, och jag hemställer till Högloft. Ridderstapet och Adeln huruwida sädant kunde hafwa ansetts instämmande med en rigtig ordning. Gansta mänga hörder instämma med Grefwe Zs la Lnrstie. Andre ropade Nej Fri herre klannerbeim, l^nrs gust: Enär dek nu i fräga waraNde förslag till Tryckfrihets - förordning ej blifwit (konstitutions. Utskottet pä ett officiellt sätt meddeldt, enär (konstitutions - Utskottet ej annat begärt, än att fä till sig remitterade de anmärkningar som inom Riks - Ständen kunna göras, enär samtelige Riksens Ständer formeligen beslutit tryckningen af förslaget, och Ridderstapet och Adeln äfwen bestämt en dag till dess företagande, sä tor - Den 12 Octsber. 4i4r torde Högloft. Ridderffapet och Adeln uplyst finna akt något hinder för veiikilationcn deröfwer nu icke bör kunna äga rum. Grefwe Dela Lsrstis^scvb: Jag har wist intet emot att detta projcct ätergär till ConsiitutionS - Utskottet, twärtom jag prkar det. Men jag tror det bör ätcrgä utan Ridderffapet och Adelns yt, trandr: ty jag tror Osi ej tillständigt göra anmärkningar wid ett arbete, kommit ifrän en Committé af Kongl. Ma):t förordnad.
Skulle jag beskrifva alla tilldragelserna, som höra till saken, torde de hos många väcka åtlöje, och meningen ”att dermed har det ingen fara." Andra skulle högeligen bedröfvas; den med verldslifvets förhållanden närmare kännedom ägande deremot genast inse faran och dess betydenhet hos oss, och just i vår tid. Men några få drag vid en vanlig s. k. meeting (metodist-gudstjenst), der, hvarest secten redan vunnit fast fot, torde dock ej vara alldeles ur vägen: bilagorna tala för öfrigt sjelfva. Församlingens medlemmar äro redan förberedde, särdeles de yngre, genom ej allenast ascetiska och öfverspända, ulan än mera förgripliga inverkningar. Innan gudstjenstens början, gör presten hemliga eiler förtroliga, upprörande, retande väckelser — ex hort a tio ns —■ u dem han tilltror sig mest kunna verka uppå för tillfället. Dertill utväljas helst unga personer, framför allt flickor. Äldre, enfaldiga, svagsinta, nervsvaga, hypocondriska, lemna äfven goda subjecter till verket. Man kan ej neka, alt, under allt detta, den djupaste kännedom af menniskans lynne, svagheter och passioner bringas i den mest concentrerade verksamhet, för att vinna ändamålet, hvilket äfven hos den rättfärdige och nitiske helgar alla medel. Sedan allt är behörigen förberedt, uppstiger presten på predikstolen, och, ifrån en lugnare inledning, öfvergår han småningom till de häftigare, ja, jag har hört det, till de mest undransvärd! enthusiasliska inverkningar på allt hvad som kan uppröra menniskans lidelser. Den Heliga Skrift, det vill här säga språk, rykta ur sitt sammanhang, och för tillfället uttolkade, begagnas härvid med en exegetisk förmåga, som öfverträffa!' all föreställning.
Sedan kronoskatteliemmans-ägare fått tillstånd lösa ekeskogen på deras hemman, hafva ekeskogarne betydligen förminskats, och derigenom alt den skog, som vid laga skiften ej kan utbytas, skall inom viss tid afverkas och huggasj, såvida öfverenskommelse om sammas tillösande ej träffats, hafva skogarne än ytterligare aftagit. Bokeskogarne hafva på de sednare åren tillitals vida mer än vanligt, härrörande icke blott deraf, att bokveden kommit i högt pris, sedan handlande härstädes tagit sig före deraf skeppa, utan äfven deraf, att stäfver till flere tusende boketunnor årligen utskeppas till Norrige. Allmogen är ej fallen för återplantering och skogsvård , blifvande uppmaningar dertill lemnade utan afseende. I Länet finnas betydlige måsar, der torf årligen upptages och torkad som bränsle användes. Bergsrörelse. Någon grufva finnes ej i Länet, men Rydö jernbruk, det enda i Länet, hvilket, såsom grundadt på köpelackjern och lill en del köpekol, ej kunde drifvas med fördel och derföre med vederbörligt tillstånd för omkring 20 år sedan nedlades, har åter blifvit upptaget. Bruket med 1 hammare och 1 härd har privilegierad tillverkning af 600 SkU. stångjern, emot en numera nedsatt hammarskatt af 6 SkU., samt beslår i öfrigt af 1 jernmanufakturverk med 1 räckhammare och 1 svanshammare för 1 stock samt spikhammare för en stock med 1 ässja för hvardera manufakturstocken, för tillverkning af svartsmide. Arbetarnes antal vid detta bruk uppgår till 24 mantalsskrifne och 11 underårige. Fabriker. Vid Herr "Wallbergs
Utsk. har ingalunda förbisett, att det är K:s Beflude, som utsätter tiderna och orterna för mantals-skrifningen, utan just derföre har Utsk. ansett nödigt, att, då flera socknar förena sig om gemensam mantalsoch skattskrifning, underrättelse derom kommer Häradsskrifvaren tillhanda, innan han uppgjort det förslag till fördelning af mantalsoch skattskrifnings-terminefna, som underställes K:s Befh:s pröfning. Hvad sjelfva saken beträffar, så har jag visserligen ingenting emot Frih. Palmstjernas förslag, hvaremot jag på det högsta bestrider Hr Bihbings, emedan genom det sednare skulle de öfverklagade olägenheterna komma att qvarstå, nemi. att det skulle bero på K:s Befh:de ensamt att bestämma om mantalsoch skattskrifningarne skola försiggå, antingen i hvarje socken, eller på ett enda ställe för flere socknar. Alla ledamöterne af BondeSt. inom Utsk. klagade deröfver, att icke afseende fästats på deras uttryckta begäran, att dessa förrättningar måtte ske socknevis. Skulden härtill ansåg man ligga hos Häradsskrifvaren, hvilken fann det .vaia beqvämare, att hålla dem för flere socknar på ett enda ställe, och som i sådan syftning upgjorde förslagen, hvilka af K:s Befhrde nästan utan undantag gillas. Utsk. har tagit dessa omständigheter i betraktande samt derjemte insett, att genom det framlagda förslaget troligen mera besvär kommer att upslå,i så väl för K:s Beflude och dess ombud, som för Häradsskrifvaren, men då Utsk. hade att välja emellan ett serskildt ökadt besvär för dessa personer och allmogen, ansåg Utsk. mera skäl vara för handen, att bereda de sednare någon lindring. Det är icke heller troligt, att mantalsoch skattskrifningen skall komma att ega rum i serskildta socknar, som äro hvarandra så närbelägna, som Frih. Palmstjerna omnämnt, ty då Kyrkoherden skall vara närvarande vid dessa förrättningar, så torde väl han använda sitt inflytande för att få dem hållna på så få ställen som möjligt. Emot Frih.
Ju oftare den frågan kominer under öfverläggning, hu-*- Tuvida Gö'ha Cana'Bolag bör häfva ersättning af ctaten för den hädanefter uteblifvande, och förut påräknade, Discontvinsten, destomer star, leés jag i cjeQ öfvertygelse, som jag från början hyst, nemligen att man genast hade bordt låta Lagen dömrha emellan Bolaget och DL scoutens fordringsägare, och sålunda lemna Bolaget tillfälle, att göra alfa sina förmenta rättigheter lagligen gällande. Om jag ej afbölles af medömkan med en hel Allmänhet, som med billig Otålighet väntar ett afgörande resultat af Riksens, Ständers ha! få riga berno-’- danden, skulle jag, än i denna stund, ej draga i betäckande att tillstyrka, att man lemnade Bolaget sin Discont, och l^t det reda den, samt deraf draga all den vinst, som det kunde. Men nu, sedan Bolaget förklarat, att det ej sjelf Lin utreda Discontens aflfairer, och Riksens ^tänder nödgats, Suqmorio Processn, uppgöra denna utredning, synes Bolaget omöjligen kun; na göra något billigt eller lagligt anspråk på ersättning för påräknad vinst af en Discont, som genom eget förvållande blifvit upplöat, Och egentligen upphört att vara till. Man säger: ”Att Götha CanalDiscontis fall härledde sig från yttre och tillfälliga orsaker^ Den 30 Maji. 711 i hvilka DiscontDirectionen ej haft någon del.” Men när man besinnar, att Disconten hade minskat sina tillgångar genom försträckning till Canalbyggnaöen, af 1,100,000 Riksdaler och dessutom skulle den 1 instundande Julii till StatsWrket ovilkorligen återbetala ett erhållet J,ånebiträde, bestigande sig till, om jag mins rätt, omkring 700,000 Riksdaler; så synes otvifvelaktig^ att om än Malmö Discont icke konn mit på obestånd, hade likväl Götha CanalDis sconts fall ej länge kunnat uteblifva.
Hr af Klinteberg, Carl, Kammarherre 93 „ Suppleant derstädes: Hr Prytz, Lars Adolph, Öfverste, R. S. 0 S7 „ Vidare företogs val af Irenne suppleanter till R. o. Ad:s Fullmäktige i R. St-.s Bank; och befunnos, efter valförättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Frih. Stjernstedt, Jacob Theod., Capitaine, R. S. 0. 133 röster. Hr von Troil, Samuel Guslaf, Major, R. S. 0 117 „ Ilr Skogman, Carl David, President, C. N. 0. m. St. K. 87 „ Slutligen företog 11. o. Ad. val af Irenne suppleanter till Fullmäktige uti R. St:s Riksg.cont.; och blefvo dertill utsedde: Hr Lagerhjelm, Pehr, Assessor, R. N. 0 126 röster. Hr Möllersvärd, Carl Henr., Capitaine R. K. C. XIII 0. o. K. S. 0 85 „ Hr Silfverstolpe, David Ludvig, Öfverste, R. S. 0 56 „ H. R. o. Ad. åtskildes kl. ^ lill 2 e. m. In fidem piotocolli, Alberl Munck. Onsdagen elen 5 Mars 1845. Plenum kl. 10 fm. Justerades pleniprotm för d. 28 samt f. och e. m. d. 29 sist!. Jan., tillika med det serskilda protocoll, som sistnämnde dag e. m'. fördes af Ridd.notarien Bosin. Öppnades Hrr Electorers lista vid val af en ledamot i StatsUtsk. efter N:o 2202. Hr Möllerhjelm, Axel; och befans dertill hafva blifvit utsedd: N:o 2246- Hr von Stahl, Fullm. Frih. Stjernstedt, August Wilhelm. Öppnades jemväl
Maj:t funnit nödigt att löner för ytterligare 7 Adjunkter vid delta läroverk blelve anslagna, äfvensom att lärarne i musik, teckning och gymnastik derstädes, för hvilka ingen aflöning är å stat uppförd, beviljades enahanda löneförmåner, som blifvit dylika lärare vid öfriga fullständiga läroverk tillerkända; — och meddelas uti Stalsråds-protokollel vidare, att skolans Direktion uti underdånig skrifvelse den 31 nästlidne Augusti särskildt hos E. K. Majit anhållit, det nådig Proposition måtte lill Rikets Ständer aflätas om årligt anslag af en lämplig summa såsom hoställsersättning åt Rektor vid nämnde skola, intilldess möjligen framdeles boställsrum kunde i något för ändamålet väihelägel Kronans hus blifva åt honom upplåtna. Med afseende på hvad sålunda förekommit bar E K. Majit al Rikets Ständer äskat årliga anslag för nämnde skola till löner åt ytterligare 7 Adjunkter ä 1,000 R:dr 7,000: - till löner åt lärarne i musik, teckning och gymnastik å 500 Ridr för hvardera 1,500: — samt såsom hyresmedel åt Rektor 500: ■— utgörande tillsammans Runt R:dr 9,000: — O Och som behofvet af de begärda nya lärare-lönerna synts Rikets Ständer vara ådagalagdt genom hvad E. K. Majit behagat härom meddela, samt billigheten älven påkallar, att Elementar-skolans Rektor må erhålla enahanda förmån al fri bostad, som tillkommer Rektorer vid öfriga Elementar-läroverk, eller ock motsvarande hyresersättning, hafva Rikets Ständer till E. K. Maj:ts omförmälda nådiga framställning lemnal bifall. 28:o ocb 29:o.
”Åh, du vet aldrig något,” svarade hennes granne. ”Har du icke hört, att kommerserådet i dag firar sin dotters förlofning med kapten Ling, den der unge, vackre herrn, som dansar der med henne i blå florsklädningen? Det är hans kusin, fröken Hilda Borgensköld, om hvilken folket pratat, att han varit så fasligt kär i henne. Men när hennes far, den enfaldige narren, lät den galne Brocker öfvertala sig att gå i borgen för honom, då vaknade åter den fordna ovänskapen emellan löjtnant Borgensköld och hans halfbror, den rike professorn, och dermed tog kaptenens kärlek slut; ty fröken var fattig, liksom han sjelf, och inte var det värdt att styra mot vinden; han har alltid berott af professorn. Sorgen var emellertid icke långvarig; ty i samma taget friade han till kommerserådets rika dotter, och det blef ja och förlofning i ett rapp. Ja, ja, det går så underligt till i verlden. Men se nu på fröken Hilda, huru stolt och präktig hon ser ut ändå, ehuru sorgen sitter qvar i hjertat; ty det lärer väl icke vara så roligt heller, att se sig försmådd, för det man icke har mera än sitt fagra ansigte och sina flitiga händer. Tvi sådana unga herrar vi ha nu för tiden! Pengar! pengar! ha de pengar? det är alltid första frågan, när de skola gifta sig. Men ack, mor Brita, se bara så sorgligt han ser på henne! Han måste vara en orm, den kaptenen, det slår mig aldrig felt. Titta hit, huru han slingrar sig ner till andra ändan af salen, och när han svänger om med fästmön, visar hon ett ansigte så gladt som en vårmorgon. Hon är riktigt en Guds engel, den mamsell Rosa. Jag önskar att du kunde se henne; försök, grannmor, att maka dig bättre hitåt.” Just som detta skulle verkställas, uppstod en rörelse på gatan, folkmassan vaggade åt båda sidor, och lemnade rum för en gammalmodig vagn, hvilken långsamt rullade fram och stannade midtför trappan till kommerserådets hus.
Grundtanken för detta beslut måste således vara den, att på denna väg komma till Götheborg, ty denna punkt är och förblifver dock den förnämsta handejspunkt i Sverige. Konseqvensen af denna åsigt mäste naturligtvis fordra, att Götheborg blir ändpunkten för den jernväg, som i främsta rummet anlägges. K. M. har uti Sin Nåd. Propos. föreslagit, att KöpingHult-banan skulle fortsättas, enär K. M. har ansett en fortsättning af denna jernväg leda till en slutlig förening mellan Götheborg och Stockholm, hvilken vore af den oafvisliga nytta, att K. M. icke funne del nödigt att ingå uti någon närmare utredning deraf, emedan det vore en naturlig följd af de förhållanden, som förefinnas. Köping-Hult-banans distance är likväl ganska osäker, och dess fullbordande har tills vidare blifvit ajourneradt. Bolaget har haft att kämpa emot så många, vid dess bildande oförutsedda hinder, alt denna bana icke på flera år kan blifva fulländad. Jag vill hoppas alt den kommer alt blifva det, men jag tror det vara omöjligt att nu med någon säkerhet derom yttra sig, åtminstone att döma efter det ringa intresse, de Engelska kapitalisterne nu tyckas visa för detta företag, sedan penningeränlan i deras eget land så betydligt stigit, hvilket, så vida icke tidningarne vid detta tillfälle, som vid många andra, lemna oriktiga upgifter, visar sig deraf, att vid den sista bolagsstämman de Engelska aktie-egarne icke infunno sig, så att bolagsstämman måste upskjutas. Detta gör att man kan hysa tvifvel om huruvida denna bana blifver så snart fulländad, att det kunde vara önskligt att göra en fortsättning af densamma; men ehuru denna bana således, efter min tanka, icke bör utgöra uågon utgångspunkt för en fortsatt sträckning af stambanan, så qvarstå dock till sin betydelse oförminskade alla de skäl, som talade för denna banas anläggande såsom den första i Sverige, nemi. att genom denna bana ékulle den mest industri-idkande delen af landet sättas i närmare beröring med vestern, hvilket endast kan vinnas derigenom, att en jernväg ledes ifrån Götheborg, såsom ändpunkt, uppåt landet.
Remitterades, jemte afgifna yttranden, till Bevillnings-UIskottet, som ej lärer underlåta att sammanträda med det eller de Utskott, hvartill ärendets beskaffenhet må föranleda; samt Kongl. Maj:ts Nådiga Tropositioner: Angående stats-bidrag för den Arméens Pensions-kassa åliggande pensionering. Remitterades till Stats-Utskottet. Angående öfverlåtelse af en Eskilstuna kungs-ladugård tillhörig tomt åt Fabriks-idkaren Theophron Mmcktell, för utvidgande af hans mekaniska verkstad i Eskilstuna. Remitterades till Stats-Utskottet. Angående anslag för aflönande af en ny Provincial-läkare i Nordmarks härad af Wermlands län. Remitterades till Stats-Utskottet; och Angående anslag för aflönande af en extra Provincial-läkare med station i Trosa stad. Remitterades till Stats-Utskottet. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 29, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 4. S. D. Föredrogs Kongl. Maj-.ts nådiga svar den 5 dennes, i anledning af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse om antagna Grundlags-förändringar. Beslöts öfverlemnande af detta Kongl. Maj:ts nådiga svar till ExpeditionsUtskottet. Frän Hederv. Bonde-Ständet.
Uti de tillägg till 35 § Regérings-Formen, hvilka uti den af Konungen föreslagna nya re - Memorial N:o 14. 491 daction af §:n innefattas, har Utskottet visserligen igenkänt afsigten, att igenom en strängare subordination gifva åt Arendernes gång mera enhet och en snabbare verkställighet, men i anseende till vissa af de bland Förtroendesysslor uppförde Embetsman har Utskottet dels icke kunnat medgifva nödvändigheten af ett sådant beroende, dels i den föreslagna ordställningen funnit anledning till en allt för vidsträckt och obestämd tydning. Således har Utskottet i det förra afseendet ansett Advocat-Fiscaler, såsom ingående i Domare-Magtens åtgärder, icke heller böra sättas uti annat förhållande, samt ifrån Embetsmännen i Konungens Canzli, hvilka skulle kunna tilloch afsättas, undantagit Justitiae-Revisions Expedition. Af den sednare anledningen har Utskottet ansett den föreslagna tilläggningen: Chefer för atla andra Verk och Inrättningar, hvilka af Konungen utnämnas, böra helt och hållet utgå. I anseende till de personer, som höra till eller utgöra den så kallade LandtRegeringen, hafva meningarne i Utskottet varit så delade, huruvida de skulle kunna efter behag entledigas eller ej, att vid anstäld omröstning 2:ne Stånd stadnat emot 2 och att således förslaget såsom alternativ kommer att underställas Riksens Ständers pröfning. Uti de af Konungen föreslagne förändringar eller tillägg i 39, 40, 41, 42, 43, 91 och 93 §§ af Regerings-Formen samt uti 92 §:ns uteslutande har Utskottet igenkänt endast en och samma afsigt, den att förkorta tiden af en Minderårighets-Iiegering och att åt Thronföljaren och Prinsar af det Kongl. Huset för alla fall bestämma den delaktighet i Riks-Styrelsen, som dem med rätta bör tillkomma, samt att för öfrigt förtyd - 492 Riksdagen 1812. liga stadganderne.
Alt sedan, på sätt förberördt är, ålskillige Hemnnnsegare, Strandboer och Fiskare uti Listers Härad af Blekinge Län hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att, after förutgången undersökning i Orten, Stats-Utskottets Betan ka liden '■35 en ny mera inskränkt och lämplig gläns mätte antagas och fastställas för Kronans rättighet tili Fiske efter Lax ulan före Mörums ströms utlopp i hafvet; Och Kongl. Majit genom Nåhig Remiss, häröfver täckts iufordia Kongl. Kammar-Cof iegii jemte Dess Befailniugshafvahdes i nämnde Län underdåniga Utlåtande; Så Ilar Konungens Befallningshafvande uti algifvet underdånigt Memorial anmält: Att. det bemödande, sorn blifvit auvändt, för att ur Landshöfdinge-Ämbefels äldre handlingar anskaffa upplysningar om beskaffenheten af Mörums Krono Lax-Fiske och de rättigheter# detsamma tillkommer, varit frugUÖst, derföre, alt de till ämnet hörande handlingar icke till Ämbetet inkommit, elier och af det skäl, alt de blifvit förstörde vid den Carlscrona år 17.90 öfvergångne eldsvåda, som äfven försatt Konungens Befallningshafvandes Archi ver för förra tider i största oordning:
Hr Brakel har sagt sig finna åtskilliga motsägelser i Utlåt:t, nemi. deruti att Utsk:t först säger, att ingen med fullkomlig visshet kan för det närv:de afgöra huru beskaffad den krigsmateriel bör blifva, till hvars anskaffande medel nu skall anvisas, och sedan, att den icke kommer att blifva sådan som Hr Brakel föreslagit. Han finner detta så mycket underligare, som han påstår sig aldrig hafva framställt något förslag till nämnde materiels beskaffenhet. Jag torde få taga mig friheten att erindra om att vid den tiden, då Hr Brakel väckte sin motion, han framställde pansarfregatten »La Gloire» såsom typen för Sveriges blifvande flotta. Han har således afgifvit ett bestämdt förslag, åtminstone kan man väl icke neka att han angifvit den hufvudsakliga riktningen i hvilken man bör gå. För min del tror jag att dessa fartyg, hvilka Hr Brakel föreslagit, icke numera äro lämpliga till vår blifvande sjökrigsmateriel, och jag har blifvit ytterligare styrkt i denna min åsigt genom resultaterna af just de sednast verkställda profskjutningarna, som Hr Brakel omnämnt. Hr Brakel har till 5tats-Utsk:t ställt en fråga om hvari likheten mellan Sveriges förhållanden och Amerikas består. Detta torde icke vara synnerligen svårt att finna, då det icke är fråga om politiska — utan om naturförhållanden. Sverige 538 Den 18 April f. m. har, liksom Amerika, talrika vikar, af hvilka många icke äro tillgängliga lör mycket stora fartyg. Båda länderna äro omgifna af öar och holmar. Båda hafva många innifrån landet kommande segelbara floder. Båda hafva betydliga insjöar. Slutligen har Amerika inga aflägsna kolonier att försvara, hvilket vi ej heller hafva. Alla dessa omständigheter äro icke utan betydenhet och torde berättiga mig att säga att det är från Amerika, som vi böra taga exemplet vid ordnande af vårt sjöförsvar. Jag anhåller om bifall till Utlåt:t äfven i denna punkt. Gr. von Platen: En af de talare, som yttrat sig i denna fråga, har anfört att jag yttrat, det jag för min enskilda del ansåg att anslaget kunde nedsättas.
Detta förbud har ansetts nödigt, icke blott för att noggrannt iakttaga gifna föreskrifter, utan äfven derföre, att det är absolut nödvändigt. på det inga olyckor må komma att inträffa vid bantågens ankomst eller ålgång. Vill man kasta en blick på hvad som bjudes allmänheten i dessa restaurationer, så består det i kaffe, thé, porter, vin, tortor, påbredda smörgåsar, och kall mat i allmänhet. Detta är allt, hvad som finnes på jernvägsstationerna, såväl i staden som på landet, och jag frågar eder, Mine Herrar, om man kan hafva att frukta för all den osedlighet m. m„ som här blifvit för Huset i så rikt mått upgifven. Jag frågar om man kan frukta derför, till följd af några smörgåsar och aunat dylikt. SåH IV. 10 lil) Den 14 Mars e. m. som bevis för hvad jag här nämnt, ber jag att få meddela att första gången som restaurationen vid Malmö jernvägsstation på auktion utbjöds, infann sig en mängd spekulanter, i hopp om en stor trafik. Auktionssumman upgiek till 8 å 900 Rdr B:eo; men rörelsen blef sedan så ringa, att man med största möda kunde få en restauratör för den låga summan af 200 Rdr. Allt detta visar att de s. k. jernbansstationerna ingalunda äro sådana samlingsställen, der mängden kan infinna sig för att begå orgier eller inlåta sig i företag, sorn kunna för moralen vara skadliga, vare sig på sökendagarne eller söndagarne. Betraktar man nu åter de lustfärder, som om söndagarne företagas på jernvägarne, samt den personal, som begagnar sig deraf, så är denna sednare delad i två klasser, nami. sådane, som hafva vänner i de staden kringliggande trakterna; de intaga sin middag hos dem, tillbringa några timmar der. samt återvända sedan hem. Den andra delen består ingalunda af städernas sämre befolkning, utan af den lugna trefliga medelklassen, af handtverkare och deras familjer, af gesäller med hustrur neli barn, af vaktmästarefolk, med ett ord, af personer i likartad ställning.