Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Palmstjerna har framställt de svårigheter, som förefinnas i fall vägunderhållet skulle fördelas emellan dessa inrättningar och jordbrukarne. Jag har icke tillräcklig sakkänedom för att kunna bedöma dessa svårigheter och det är möjligt att dessa svårigheter förefinnas. Också hafva Utskm blott föreslagit R. St. att ingå till K. M. med en skrifvelse och anhålla om nådig propos. i ämnet till nästa riksdag. I fall K. M. anbefaller undersökning i saken och finner oöfverstigliga svårigheter möta för fördelning af vägunderhållet emellan jordegaren och Bruken, så förfaller saken af sig sjelf, men när jag, för min del, icke kan annat än medgifva orättvisan af att jordegaren ensam skall draga detta onus, så anser jag undersökning böra ega rum, huruvida det är möjligt, alt låta dessa Bruk och inrättningar deltaga i vägunderhållet. Frih. Stjernstedt, Aug. Wilh.: Bland de onera, som tyngst trycka landtmannen äro så väl underhållet af vägarne som skjutsningsbesvär^. Om flera än som nu är fallet deltoge i vägunderhållnings-skyldighelen och komme i erfarenhet af detta trye - Den 17 Maj. 13 kande onus, skulle man slutligen sannolikt komma lill det önskvärda resultatet att de trafikerande sjelfve underhöllo vägarne. I det fallet instämmer jag fullkomligt med den af Frih. Palmstjerna yttrade åsigt; men intilldess att sådant kan ega rum och jag medgifver att åtskilliga lokalförhållanden kunna deremot lägga hinder i vägen, så tror jag billigheten fordrar att man fördelar detta onus, så mycket som möjligt är, så alt tungan icke träffar ensamt hemmansegare. Det är visserligen sant hvad Frih. Palmstjerna anfört, att många svårigheter möta i afseende på verkställigheten; men då här nu icke är fråga om annat än att R. St. skulle till K. M. ingå med underd. anhållan det K. M. täcktes låta undersöka, enl. hvilka grunder och på hvad sätt bruksoch bergverks-anläggningar, mjöloch såg-qvarnar samt andra fabriksinrättningar på landet böra till vägarnes byggande och underhållande bidraga, samt efter vederbörandes hörande, nådig propos. i ämnet till Rikets näst sammapträdande
Anledningen är den, att de ej hafva det tillträde, som Ministrar, stundom ej en gång till StatsMinistern, Här är således ej fråga om att jprunka med grader, men att när man använder en summa, använda den så, att man derutaf har nyttäj och att den icke uut vara handlöst bort - 154 Den 5 lulu /. m. gifven, utan något gagn. Jag förklarar, att jag anser Minister-platser vid Europas Hof, i synnerhet för constitufionella ländervara ganska nödiga. Jag tror det ej vara nyttigt, att låta lägre diplomatiska organer uppträda. Blott tvånrie Länder hafva beslutat att nyttja Chargé d’Affairer, och äfven de torde få återkomma till det förra. Friherre Ankarsvärd har anställt en jemförelse emellan förhållandet nu och fordom. Jag tror ej att någon årlig man, som har sig uppdragen en ansvarig plats, kan lättsinnigt begära en tillökning i anslag och utgifter, och ej eller att man lättsinnigt ökar någon lön, i synnerhet under Statens nu varande många behof, men om någon nytta skall väntas, skall platsen vara tillråckejigt lönad; man måste bedömma behofvet, och fylla det, når det år pröfvadt. Vi hafva endast följt, hvad andre nationer i synnerhet efter congressen i Wien hafva vidtagit; icke dessa stora mäktiga Stater, men de, som med oss åro att jämföra. Derföre hafva kostnaderne blifvit ökade; men i fordna tider hafva vi haft en plats, det år sannt det var en Ambassadör-plats, som hade 5o,ooo R:dr HamburgerBanco, nemligen Ambassadören i Ryssland; nu finnes ingen Minister, som har mera ån omkring hälften af denna summa. Orsaken hvarföre en del af våra Ministrar ofta åro hemma, och åtnjuta sitt tractamente, medan de åro det, anhåller jag få förklara. Ibland våra Ministrar åro få, som hafva någon enskilt förmögenhet. De fleste hafva förut varit begagnade uti lägre poster, såsom Chargé d*Affairen Med de ringa löner, sorn de då hafva, kunna do Vett 5 Julii /. m. *5S icke göra någon besparing.
Vid regementet återstår blott 1 under-löjtnant, hvars Iöneförökning kanske borde beräknas till blott 100 R:dt R:mt, för att få lönen lika med under-löjtnantens vid Gottlands national-beväring, d. v. s. 500 R:dr, med inqvartering. Den summa, hvilken i form af arfvode då komme att utgå för de återstående kompani-chefsoch subaltern-graderna vid Kongl. Lifbevärings-regementet, intill dess att en annan organisation kunde åstadkommas, skulle blifva: för Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 7.4. för 8 £, kapi teiler i\g400 R:dr . 3,200 Ridr, för 8 löjtnanter, å 200 R:dr och för 1 under-löjtnant, å 100 R:dr 1,600 » 100 » eller tillsammans 4,900 Ridr Runt* d. v. s. ej fullt adelar af det anslag till löneförbättring, som af Kongl. Majit vid riksdagen 1837—1858 i nåder föreslogs. Så långt om den ekonomiska ställningen och behofvet af dess förbättrande. Jag är nu nödsakad att nämna några ord om den ställning i afseende på tour och avancement, hvari officers-korpsen vid Lifbevärings-regementet står och det miss förhållande, som uppkommer, då dess medlemmar kommenderas till blandad tjenstgöring vid Gardesregementena, samt i följd deraf behofvet utaf en snar och ej successiv reorganisation. Oen yngste kapitenen vid Lifbevärings-regementet är 18 års officer, den dernäst 20 års, och så i stigande till den äldste kaptenen, sorn är 28 års officer. Till motsats häremot tager jag förhållandet vid Konungens Svea Lifgarde, der avancementet är mera framstående.
Under åberopande deraf, att Bonde-Ståndet, vid pröfningen af nämnde 4 moment, funnit sig af stadgandet i 87 § Regerings-formen, att Konung och Ständer skola gemensamt stifta Kyrkolag, hindradt att den i samma moment gjorda hemställan bifalla, har Riksdagsfullmägligen Ola Jeppsson från Blekinge väckt en sedermera lill Lag-Utskottet remitterad motion derom, ”alt della Utskott måtte erhålla uppdrag att ofördröjligen ”afgifva förslag till de ändringar i Kyrkolagen, som kunna blifva en följd ”af Ständernes beslut, angående dels Klockareoch Skollärare-ljensternes ”förening, serskildt med hänsigt lill församlingarnes rätt att, sådant oag”tadt, sjelfve tillsätta Skollärare, dels öfrige i ofvannämnde Betänkanden ”förekommande ämnen.” Lag-Utskottet har, till följd häraf, tagit kännedom om de beslut, som Riks-Stånden fattat, i fråga om de af Statsoch Ekonomi-Utskotten till folkundervisningens befrämjande föreslagne åtgärder; hvarvid Lag-Utskottet, beträffande det i motionen serskildt omförmälda förslag, angående förening af Skollärareoch Klockare-tjenster, inhemtat, att Statsoch EkonomiUlskoltens tillstyrkande i 5 § 1 mom. blifvit anlaget af Borgareoch Bon Bih, till R. St, Fröt, 1840 och 1841. 7 Sami. 1 Afd, 48 Haft. 2 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 183, de-Stånden, ulan ändring, samt af öfrige Riks-Stånden med de jemkningar, att tjenslernes sammanslående skulle bero, enligt Ridderskapets oclr Adelns beslut, på församlingen, och, enligt Preste-Ståndets, på församlingens och Kyrkoherdens öfverenskommelse samt Dom-Capitlets bifall; hvaremot Riks-Stånden, i fråga om Utskottens hemställan i 5 § 4 morn., stannat i följande beslut:
Slutligen och då 2:ne af respective Riks-Stånden lenanat deras bifall till det under 8:de punkten, Litt. n., föreslagna nya stadgande: ”Utrikes vistande Svenske medborgare, såsom Ministrar och Consuler, m. fl. må icke i Discont-Verken såsom Låntagare eller Löftesmän antagas,” anser sig Utskottet böra inbjuda så väl Höglofl. Ridderskapet och Adeln som Hederv. Bonde-Ståndet att om samma redaction sig förena; men för den händelse, att denna inbjudning icke af någotdera bland desse Riks-Stånd antages, får Utskottet till •mröstning i förstärkt Banco-Utskott föreslå följande proposition: Den som anser, att i nu upprättande Banco-Regleraente bör införas följande föreskrift: ”Utrikes vistande Svenske Medborgare såsom Ministrar och Consuler m. fl. må icke i Discont-Verken så«om Låntagare eller Löftesmän antagas,” röstar Ja; Den det ej anser, röstar Nej. Vinner Nej, kommer istället att i Banco-Reglementet införas en föreskrift af följande lydelse: ”Utrikes i Diplomatiska eller Conaulatbeställningar anställde Svenska Embetsman må' ej i DiscontVerken erhålla nya lån”. Stockholm den 29 April i835. Ankom till Exp.-UUk. d. 39 April. Memorial, i anledning afinkomne accordsanbud för 2:ne Banco-DiscontVerkets fordringar. Till Utskottet hafva blifvit ingifne: 1:0 en skrift, deruti Sterbhusdelegarne efter Slagtare-Åldermannen Rytlmästaren P. A. Askergren erbjudit sig att, emot eftergift af straffränta, inbetala den capitalskuld i5oo R:dr Banco, för hvilken f. d.
Ridderskapet och Adeln åtskildes klockan ^ till 5. In fidem protocolli AG. Silverstolpe. Fredagen den 7 Juli. Plenum kl. 5 eftermiddagem. Återtogs den i förra Plenum började öfverläggning om StatsUtskottets Betänkande rörande nägra vid Statsregleringen förekommande omständigheter, samt BancoUtskottuts deröfver afgifna Utlåtande. Herr König, Pehr, hade inlemnat följande Anförande: Med all den högaktning jag hyser för StatsUtskottets Ledamöter, kan jag dock ej 406 Den 7 Juli c, m. underlåta att anföra de betänkligheter viel den af deni uppgifna Finance-planen mig förekommit; betänkligheter, hvilka jag funnit af den vigt, att jag ej annat kan än bestrida och ogilla hela Betänkandet, Hela Financeplanen hvilar egentligen på tvänne hörnstolpar; den ena eller flyttningen af RiksDiscontens fond och disposition från Banken till RiksgäldsContoiret, med 5 Millioners förskott och 2 Millioners Disconträttighet o., s. v. ; uppgående hela den projeeterade summan, sorn Banken skall mista, till 13,800,000 Riksdaler. Den andra eller upptagandet af jute slags Lån, för att dermed öka fonderna till utlåningar, samt att framdeles kunna mindska den förmenta öfverilödiga Sedelrnassan. Råbom oss nu efterse, örn någon var 7 O aktig byggnad kan uppföras på dessa hörnstolpar. Genast förekomma de frågor: hvarföre flytta RiksDisconten från Banken till RiksgäldsContoiret?' Beredes derigenom mera säkerhet för Banken, mer ordning och redighet än förut? tiar Banken illa administrerat sina fonder? Vinner Bankens Credit härigenom, mera styrka i den allmänna opinionen? Jag skall bjuda till besvara deSBa frågor på ett satt, som i fullt ljus Dsn 7 Juli e. m, 4o7 Satter onödigheten och skadligheten af denna flytttning.
Posses anmärkn. vid 7 §:n vara ganska riktig, tåg likväl tror, att ordalagen kunde vara tydligare, än Hr Grefven föreslagit, om man eller orden ”högsta civila myndighet,” tilläde orden ”eller den han i sitt ställe förordnar;’’ ty att låta det bero af kronofogdens eller hans embete förrättande personers eget omdöme, huruvida så - Den 17 Qctober f. m. sådana omständigheter inträffat, som påkalla de åtgärder, Ii silka mot upplopp eller uppror erfordras, anser jag betänkligt. Sådant bor endast tillkomma den högsta civila cmbetsmannen i dislrictet, hvarunder de ifrågavar. tjenste - männen, i afseende på ordningens bibehållande, äro lydande; me^i till denne högste civile einbetsmannens disposition måste finnas personer, sorn af honom kunna förordnas att företräda hans ställe efter de af honom för tillfället meddelade föreskrifter. Derigenom har man uttryckt den princip, alt det är den högste civile embetsmanuen i otten, som bestämmer brottets qvalification. Gr. Posse har ansett orden ”trotsa med oljud, smädeord eller hot” uti 2 §:n böra utgå, såsom onödiga och öfverfiödiga, och dessutom föranledande till tvekan, huruvida upplopp eller uppror vore i fråga; men jag ber att få erinra, att om anmärkningen i allmänhet må vara sann, och om det icke förefinnes någon svårighet för domaren, sedan saken kommit till domstol, att afgöra 0111 upplopp eller uppror ägt rum ; så är det likväl nödvändigt att tillräckligen definiera casus belli för den ledamot eller myndighet, som skall vidtaga åtgärder lill upprorets hämmande eller stillande af upploppet; hvilket torde vara så mycket nödvändigare, sorn Ulsk. endast nämnt offentlig myndighet, utan att säga hvad slags offentlig myndighet det tillkommer alt vid sådana tillfällen vidtaga erforderliga åtgärder. Det kunde då hända, att en sergeant visade sig vara den offentliga myndigheten; och alt låta det på honom bero, huruvida personer, som slodo honom i vägen, voro att anse såsom upprorsmän eller icke, anser jag nog vådligt; men, såsom sagd t är. efter det är nödigt att en upprorslag skall finnas, så vill jag ej bestrida densammas stiftande, och anser jag alt de flesta af Gr.
Lit. F., af den orsak att det är dunkelt, huruvida StatsUtsk. här menar alla statsverkets inkomster eller endast dem, öfver hvilka blott beräkningar finnas, men icke sådana bilagor, hvaröfver R. St. särskildt besluta. Det kunde hända, att detta åberopades som skäl, hvarföre man icke kunde borttaga mantalspenningarna samt lagmans-och häradshöfdinge-räntan, enär deröfver icke blott beräkningar, utan jemväl särskilda utlåtm blifvit afgifna. Det kunde äfven hända, att man sade, de äro ej grundskatter, utan af en annan beskaffenhet. Jag anhåller derföre nu örn återremiss, med begäran, att StatsUtsk. måtte framställa saken i sådant skick, att, fastän denna And. Danielssons motion för närvar, afslås, det bör vara StatsUtsk. och R. St. öppet att åter upptaga den i sammanhang med Frih. Palmstjernas motion. Frih. Silfverskjöld, Carl: Jag medger med Gr. Spens, att uti förevar, fråga synes vara någon otydlighet, om icke verklig stridighet uti Utsk:s betänk. Orsaken är den, att när inkomstafdelningen inlemnade sitt förslag, innehöll det ett afstyrkande å Frih. Palmstjernas motion; men detta gillades ej af Utsk., utan Utsk. trodde sig i en slutmening böra reservera sig rättighet att återkomma till samma förslag, såvida brännvinsbevillningen skulle blifva så betydlig, att den medgåfve någon nedsättning i ordinarie skatterna. Den 28 April e. m. min del är jag af den tanke, att brännvinsafgifterna beklagligen icke komma att medföra så stor tillökning i statsverkets inkomster, att vi kunna lyckas att i någon betydligare mån nedsätta grundskatterna, och tror derföre, att Frih. Palmstjernas motion icke under denna riksdag kan vinna bifall. Jag hyser äfven den tanke, att den icke för närvar, bör bifallas; ty en så betydlig nedsättning, som deri blifvit afsedd, anser jag ej böra äga rum utan i sammanhang med en allmän skattejemnkning.
Den andre Riksrätts-ledamoten, Hr Stråle, förklarade åter, att hans deltagande uti R. o. Ad:s beslut ej skulle kunna göra honom jäfvig att äfven handlägga de till Riksrätten hänskjutna ärenden; men att han likväl, sedan anmärkn. derom blifvit gjord, ej ämnade deltaga uti R. o. Ad:s beslut. Att många bland R. o. Ad:s ledamöter skulle tro min jäfsanmärkn. ej förtjena afseende, derpå var jag beredd; men att en af Högsta Domstolens ledamöter, hvars insigter, oväld och skicklighet äro allmänt kända och erkända, skulle anse sig kunna deltaga uti R. o. Ad:s meranämnda beslut, utan att derigenom blifva jäfvig att vara ledamot uti Riksrätten vid handläggning af förutnämnda dit hänskjutna ärenden,— det 9 H. 4° 3<4 Den 4 Juli. var för mig så ovänladt, alt jag började frukta, det jag misstagit mig i min motsatta åsigt. Jag vet val, att i3 cap. t §:n Rätteg.-b:n , på sätt Hr Stråle anmärkt, i afseende på jäf emot domare innehåller, bland annat, följande ordalag: "eller bäfver han i annan rätt "i samma sak domare varit;” och jag vet äfven, att ett RiksSt. ej kan såsom en rätt anses. Men jag har icke heller förbisett att, då 1734 års lag antogs, RiksSt:n icke ägde rättighet att öfver Konungens rådgifvare meddela en sådan förkastelsedom, som den, hvilken uti 107 §:n af den långt derefter antagna Reg.Fm blifvit R. St. medgifven. I betraktande häraf, och med afseende derå, att >3 cap. I §:n Rätteg.-b:n såsom jäf emot domare äfven innehåller:
Rätta grunden för vägran af den begärda pollettens utdelande synes mig icke böra fästas vid de företedda betygens otillräcklighet, utan helt enkelt stödjas på 7 §. i Ridd.-Ordn., hvilken omnämner de personer, som från rättighet till säte och stämma å Riddarhuset äro uteslutne, och deribland i 7:de classen upptager Adelsman, hvars ättledning från stamfadren ej af Riddarhusets genealogiska tabeller tydligen utvisas, eller, der dessa befinnas bristfälliga, sådan ättledning ej styrka gitter. När 1111 de geneologiska tabellerna icke styrka, huruvida Hr Kuylenstjernas fullmagt är af rätter man utfärdad, torde allt afseende på de företedda betygen vara främmande för frågans bedömande, samt R. o. Ad. ensamt, på grund af 7 §, böra fatta sitt beslut till afslag å Hr Kuylenstjernas anhållan örn pollet. Gr. Strömfelt, Hans Fredr.: Jag vill blott, i anledning af Hr v. Hartmansdorffs anmärkning, att Ridd.-Utsk. jcke inkommit med något betänkande i ämnet, erinra, att i5 § Ridd.-Ordn. uttryckligen föreskrifver, att förhållandet endast bör genom Utsk:s Ordförande anmälas. Gr. Cronhjelm: Redan före den af Hr Bråkenhjelm i48 Den 24 Februarii. började discussionen yttrade jag samma åsigt, som han framställt och hvilken jag ännu vidhåller; men då Hr Gr. o. Landtm, ansåg sig oförhindrad att framställa proposition, hade jag icke ämnat dervid göra någon anmärkning, om jag icke ansett frågan, såsom prejudicat, af vigt. i5 §. har, efter min tanka, icke afseende på andra fall, än sådana, der föreskrifterna i öfrigt kunna anses icke vara fullt tydliga, såsom t. ex. händelsen var med frågan om dorchimont vid sista Riksdag. Men här är icke fråga om något sådant, utan frågan är: skall R. o. Ad. ett enda ögonblick hafva magt att utdela pollet på en fullrnagt, utgifven af en ättemän i 3:dje led? Jag hemställer, hvartill sådant skulle leda.
Jag är ej för den tankan, att dessa Obligationer skola utgifvas såsom mynt, eller säljas på Börsen, utan blott att Contoiret emot dem skulle upplåna penningar. Någon cours kunde på dem icke komma att beräknas. Sådant har åtminstone förhållandet varit med de Obligationer , RiksgäldsContoiret hitintills utgifvit. 2 * Åtskilliga betänkligheter äro häremot yttJ rade, såsom , att sedan Staten en gång inträdt på banan af detta system , någon återgång svårligen skulle kunna ske, utan ett ständigt framskridande vöre att befara. Härvid får jag erinra om den stora skiljaktighet, sorn i detta afseende äger rum emellan Sverige och andra länder. Det är icke i Ministérens hand afbetala ^ 958 Den 19 Julil /■ m. nings fonderene hos oss äro lemnade, de äro här under vård af Nationens egne Fullmägtige, och de kunna icke, på sätt i England sker, användas till att köpa sig nya anslag af Parlamentet. Här inträffar åter ett nytt förhållande; det att Riksens Ständer sjelfva äro uppmärksamme på att icke bifalla andra lån , än som erfordras för allmänt nyttiga ändamål och Rikets sannskyldiga behof. Då dessa ändamål blifvit uppfyllda, upphöra ock lånen. På sådan grund finner jag' en stor skill* nåd vara emellan dessa förhållanden i Sverige och i andra länder. Frågan är ej här om utgifvande af Statspapper, hvilkas värde stiger eller faller efter dagens cours, utan blott om användande af Statens credit att genom upptagna lån, som hvarken öka eller minska rörelsecapitalet, bestrida nödiga utgifter. Det har blifvit yitradt , att man borde •uppskjuta begagnandet af en dylik mesure till inträffande krig. Jag hemställer likväl, med hvad fördel för Riket man skulle kunna' öppna en lånéräkning vid början af ett krig, hvars följder icke stå”att beräkna. f Skulle man väl kunna calculéra på, att ca - Den 19 Julii f. m. 959 pitalisten till Staten Öfverlät sina penningar om kriget fördes mot en mägtig granne, som redan inträngt i Riket ?
I våta dagar gör man allt för att utplåna, denna en stads originalitet och gifva dem alla denna samma prägel af dysterhet och enformighet, som nu är på modet, men lider en betänklig brist på konstnärligt behag: gatorna skola vara raka, breda och sträcka sig utom synhåll; husen kunna vara mer eller mindre höga, mer eller mindre breda, men alla hafva de med sina tätt sittande fönster denna kälk-borgerliga fysionomi, som så tydligt vitnär om egarens snikenhet. Den, som i våra dagar företager en resa för att besöka nya städer, se nya personer och studera nya förhållanden, erfar en missräkning, hvilken är så mycket bittrare, som han ej vågar för någon erkänna densamma. Han vandrar på gator, som han aldrig sett, ipen som ej synas honom obekanta, enär de i intet afseende skilja sig från dem, han känner från sin födelsestad. De personer, han möter, äro honom obekanta, men de kläda sig, äta, dricka och rda sig på samma sätt som folket i hans hemort. Man talar ej hans språk; men om han af någon begär en * Ur en utförligare artikel — afsedd for någon italiensk tidning eller tidskrift — hvilken författaren i manuskript tillsändt oss, hafva vi valt ofvanstående stockholmska reseminnen. Bed.upplysning, kan han vara säker om att erhålla den på något af de tre eller fyra verldsspråken. Civilisationen, denna envåldsherskarinna, som vill ned-rifva allt, skall inom fa år hafva fullbordat sitt förstörings-arbete, och de få oaser i öknen, som hittills motstått hennes försök i denna riktning och bibehållit sin originalitet, skola inom kort nödgas, gifva vika. I Europa finnas numer endast få städer med en egendomlig prägel. Stockholm är en af dem. Jag vet ej, från hvem det yttrandet härrör, att Stockholm är “ nordens Venedig “. Jag för min del tror ej, att två städer kunna vara hvarandra mer olika än Sveriges hufvudstad och “ lagunernas drottning “. Den enda likheten dem emellan är, att båda ligga vid sjön; men den yttre gestalt, som naturen, historien och konsten gifvit dem, och ännu mer deras inre lif, äro helt och hållet skiljaktiga.
Riksdags-ordningen, ärendet sålunda är af Rikets Ständer afgjordt, har Utskottet funnit sig dermed icke kunna taga vidare befattning. 20:c/6j punkten, deruti Utskottet afstyrkt Rikets Ständers bifall til! gjord framställning, alt det åt hof-kapellmäslaren Häffners enka, Anna Magdalena Schylander, anvisade pensions-understöd af 200 R:dr finge, sedan bemälda enka år 1848 med döden afgålt, öfverflyttas på Hceffners oförsörjda dotter, Annette Haeffner, har blifvit återremitterad från Presteoch Borgare-stånden, hvarvid, 30 Siats-Utskottets Memorial, N:o 155. med afseende å Hoeffnérs stora fortjenster och den serdeles nödställda belägenhet, hvaruti hans ifrågavarande dotter sig befann, yrkats, att den begärda pensionen borde å riks-stalen uppföras. Då emedlertid Kidderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet bifallit denna punkt och Utskottet icke finner sådana skäl anförda, sorn deruti kunna föranleda ändring, får Utskottet sitt redan afgilha utlåtande vidblifva. Från Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet har Utskottet erhållit återlemisser å 21 islå punkten, deruti Utskottet afstyrkt bifall till Kongl. Maj:ts nådiga framställning, att utaf den framlidne Hans Excellens Herr Justitie-slatsministern Törneblads nu mera aflidna enkefru tillagda pension ett belopp af 200 R:dr måtte på Herr Justitie-stats-ministern Törneblads oförsörjda dotter, Sophia Emili Törneblad öfverflyttas. Uti bemälde
Om äfven en skälig ersättning härigenom blifvit Lag-Comitéehs Ledamöter beredd för den under arbetets fortgång derå använde lid och möda, återstår likväl en förbindelse för Staten att hålla dem skadeslöse förde varaktigare fördelar i Statens tjenst, som de på annan väg möjligen kunnat ernå. Ett serskildt uppdrag, som fordrat en lid af ao år, torde dessutom i visst afseende kunna jemföras med en-ständig tjenstebefattning; och Kongl. Majtt vill af sådan anledning nu till Rikets Ständer öfverlemna att, för de 3:ne arbetande Ledamöterne i Lag-Comiteen, Commerce-Rådet Zenius, Advocat-Fiscalen Staaf och Expeditions-Secreteraren Richert, be vilja en fortfarande vedergällning, lämpad efter den möda, de under en längre tid nedlagt å de nu mera fulländade förslagen till Civiloch Crixninal-Lag. Kongl. Maj:t förhlifver Rikets Ständer med all Kongl, Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN, C, D. Skogman. Bilt. till R. St. Prot. 1834. 1 Sami. 1 Afdela. t. i5:de Häftet, t Kongl. Maj ts Nåd. Proposition Nio 5 f, Utdrag af Protocollet öfver Handelsoch Finance-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rädet å Stockholms Slott den 25 Mars 1834* Närvarande: Hans Excellence Justiliag Stats-Ministern Herr Grefve Rosenblad, Hans Excellene Stats-Ministern för Ulriltes Ärendena, Herr Grefve af Wetter stedt, Stats-RådenI Hans Excellence Herr Grefve Mörner} Hans Excellence Herr Grefve Lagerbjelke } Herr Grefve Adelsvärd} Friherre Åkerhjelm, Hof-Cancellei en Friherre v. Schulzenheim} och Stats-Secreteraren Skogman.