Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En förnyad längdmätning af vägarne är således högst önskvärd, och en sådan herde äfven kunna ganska lätt åstadkommas, om i hvarje län ordinäre och kommissions-landtmätare finge sig ålagdt att hvarje år hafva nymätt och updelat ett visst antal mil. Emellertid kan den bär ifrågasatta tiodelningen verkställas oberoende af en sådan vägarnes förnyade och fullständiga upmätning samt utan synnerligt besvär och kostnad. De redan befintliga heloch halfmils-stolparne a 6 Den 1 December e. m. kunna naturligtvis utan förändring dervid begagnas, och det behöfves endast att emellan dem uprätta nya märken till utvisande af de öfriga tiodelarne, hvilka märken kunna, intill dess den fullständiga nymätningen hunnit förrättas, bestå af endast nedslagna trästolpar af en viss höjd och form. I anledning af denna min åsigt, tager jag mig friheten föreslå en underd. anhållan hos K. M. af It. St.:r derom, att ett sådant indelande af landsvägarne, som här blifvit ifrågasatt, måtte varda i nåder anbefalldt, i eller utan sammanhang med en förnyad fullständig upmätning af dessa vägar. Om remiss till Ekon.Utsk:t af denna min motion får jag vördsamt anhålla. Remitterades till Allm. Besv.- och Ekon.Utskrt. Härefter anförde Gr. von Rosen: Ehuruväl, såsom bekant är, jag ingalunda för min del gillade den riktning söder om Mälaren, som vid sista Riksdag genomdrefs för vestra stambanan, kan jag dock, betraktande denna sak såsom »un fait accompli», icke annat än vara Reg. högst erkänsam för den kraft, hvarmed hon sträfvat till hufvudstadens förbindande med Vesterhafvet samt de södra orterne. Då emellertid K. M., i sin nåd. Propos. till R. St. vid innev:de
Den 17 Octoher e. m. 1^7 Siborn (less gemensamma tanka den af Hr Dalman gjorda propos:n, så förändrad, som den är. Stampningar hördes från åtskilliga delar af salen. Upplästes till justering och godkändes följande votertspropostn: Den, som till grundlagsenlig behandling enligt 56 § Reg.F. godkänner Constit.Utskrs under IV:ris 1 , 2 och 3 uti mern or. N:o 4° afgifna förslag lill förändring i Tryckfr.- förordn., voterar ia; den det ej vill, voterar nej Vinner nej, förklarar R. o. Ad. sorn sin gemensamma tanka, att indragningsmagten må upphöra och att juryinrättningen må bibehållas. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 3 7. Nej — 38. H. R. o Ad. åtskiljdes kl. i till r 1 på aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Lördagen den 18 October i834- Plenum kl. 10 f. m. Fortsattes pröfningen af Constit.Utsk:s mentor. N:o 4° med förslag, som åsyfta Tryckfr.förordn:s återbringande, i vissa delar, till dess ursprungliga skick. U t s k: s under I i t. A afgifna förslag, tillhörande 5 § Tryck fr. lagen. Gr. Horn, Claes Fredr.: I följd af gårdagens be slut skulle jag tro. att öfverläggningen om Constit.Ulsk:s ifrågavar. betänk, icke vidare behöfver fortsättas, utan hemställer, att sedan R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanka förklarat en anmärkning, som åsyftar upphäfvande af Constit. Utsk:s förslag om juryinrättningens afskaffande, Ståndet nu endast må förklara, att någon vidare åtgärd icke erfordras i afseende på Utsk:s förslag till ändringar i 5 jj Tryckfr. lagen. I anledn. häraf förklarade R. o. Ad., med instämmande i Gr. Horns yttrande, att någon vidare åtgå: d af Ståndet, rörtde Utsk:s under litt.
Jag gör denna hemställan på den grund, att StatsUtsk. för sin del ansett lämpligt, att dessa hufvudtitlar på en gång inkomma, på det att Ständerne måtte på en gång kunna öfverse hela stats-regleringen och bättre vara i tillfälle att besluta hvad på det hela bör antagas eller förkastas. Att detta mern. inkommit så fort, härleder sig derifrån, att tryckningen gått så skyndsamt, alt tillkännagifvnnde af denna StatsUtskrs tanke i afseende på föredragningssättet för samtliga hufvudlitlarna icke hann dclgifvas Exped.Utsk. Af denna anledn. vågar jag begära den propos., alt Ståndet behagade besluta, att denna titel må hvila, intilldess att de öfriga titlurne inkommit. Hr Hjerta, Lars: Det var i afseende på det nästföregående ämnet, sorn jag ville underställa Hr Frih. o. Landtm., huruvida icke propos. borde göras till R. o. Ad. om remiss till Ekon.Utsk. Genom det svar, R. o. Ad. lemnade på Hr Landtmrs förra propos., har ett sådant beslut icke blifvit formligen fattadt. R. o. Ad. har blott sagt, att detta ämne Län handläggas af nämnda Utskott. Gr. Frölich, David: Det är i afseende på den fråga, som Gr. Horn omnämnt, som jag blott vill tillägga några ord, för att upplysa R. o. Ad. derom, att orsaken hvarföre det tryckta exemplaret af StatsUtskrs mein. om första hufvudtiteln ingått till Stånden, är ingen annan, än den skyndsammare åtgärd, som är föranstaltad mellan StatsUtsk. och tryckeri-afdelningen af Exped.Utsk. — Numera är den anstalt fogad, att de tryckta delarne af statsregleringen, i den mån de blifva färdiga, läggas tillsammans, för att på en gång och i en serie kunna behandlas.
Han grubblar anda till öfvermått, och han inbillar sig en tid, att han ensam esisterar, att förcm2len omkring honom äro syner utan verklighet, att allt blott sr till i den mån, som han betraktar det. Tingen, menniskorna, verlden Yro inom honom; de ega ingen existens annat an den, som han gif~rer dem, och stundom ar han s&amp; öfverspänd, att han plötsligt kan vanda sig om, öfvertygad att bredvid sig finna ett a ' iztet, ett tomt p. Fåfangt söker han upplösa de problem, som omgifva honom. &amp; Iitt svaga f ö r s t h d ~, säger han, bei in öda de sig förgafves att genomforska det outgrundliga, och under detta arbete miste jag den ena öfvertygelsen efter den andra om sadanty som jag halst aldrig bort vidröra. Den enda vinst jag hade af detta mödosaninia andliga arbete var en viss andlig smidighet, som försvagade min viljekraft, och en vana att oupphörligt anställa psykologiska undersökningar, hvarvid såväl känslan förlorade i friskhet som omdömeskraften i klarhet^. U * * Alla dessa drag kunna vi återfinna i ronianerna. Tolstoys ronianhjeltar likna sin författare. Oupphörligt grubbla de öfver tillvarons gåtor, och fåfangt söka de varna sig niot ett öfvermått af reflexioi~. Ensamma och i sällskap reda de ut sina staniningar, och t. o. m. på ett slagfält kunna de mata hvarje kansloskiftning. Midt uppe i glädjen, då de skämta och skratta ohejdadt, öfverfallas de plötsligt af en förtärande lifsleda. Fruktan att de skola dö hugger sin klo i deras sinnen, och girigt söka de upptäcka nagot kryphd att undfly den. Detta lilla kryphål blir för flertalet inysticisnien, - och der ar det slutligen, som Tolstoy sjelf hamnar. Ett och annat drag af en ganska tidig mysticisni finna i-i utan svårighet i hans omtalade ~ingdomsminnen. Mer och mer framträder den, ju äldre skalden blir, och han sammanfattar sin lifskamp i dessa betydelsefulla ord: b jag har tidigt förlorat tron. Jag har lefvat en tid i fåfanglighet.
Efter hvarje lustresa med dess större eller mindre folkvandring i de kungliga salarne och gemaken sopas och dammas alla rummen, hvarjämte en gång o m året den stora, s. k. kronskurningen äger rum, då slottets alla vrår och vinklar, alla gångar och trappor från högan loft till bottenvåningen undergå den noggrannaste rengöring, hvarvid helt visst inga bakterier lämnas ostörda i sina gömslen. JOHAN NORDLING KOMMISSIONARER ANT \ GAS ÖFVER HELA LANDET PÅ ALLKLARA S. KYRKOGATA 1 6, 1 TR DELES SÄRSKILDT FÖRMÅNL. VILLKOR. RIKS 1 6 4 6 Vid kungliga besök klär slottet sig i festskrud, alla skyddande öfverdrag från möbler borttagas och mattor och borddukar, som i hvardagslag ligga undangömda i de talrika förrådsrummen, påläggas. Det hela får härigenom ett bebodt utseende o c h de nyss så öde rummen, befolkade endast m e d minnen från förgångna tidehvarf, lefva upp på nytt. Men att alla dessa metamorfoser icke ske så- som genom ett trollslag af sig själfva, är lätt att förstå. Tvärtom fordras vakna tankar och verksamma händer, ledda af oldfruns granskande och ordnande blick. Hennes lif kan således aldrig bli ett » dolce far niente », skulle det än på afstånd för den oerfarne synas så. Den nuvarande oldfrun på Gripsholms slott i Södermanland, fröken Zelma Berg, har blott sedan förliden vår innehaft denna befattning. Hon föddes den 8 sept. 1848 på egendomen Tisby i Upland. Fadern var militär och arrenderade då det Duvaldska fideikomisset, men utbytte snart detta hem mot en egen mindre gård i trakten af Sala. Såsom driftig landtbrukare deltog han själf i arbetet, bröt mark, uppodlade nya åkertegar, plöjde o c h sådde. Icke mindre verksam var husmodern vid hans sida, som m e d outtröttlig flit arbetade för barnens uppfostran o c h husets förkofran. D e t var ett flitens o c h idoghetens trefna h e m, med goda impulser för uppväxande söner och döttrar.
Visserligengvore det väl, om vi sjelfve kunde skaffa oss så mycket hästar, sorn vi behöfva, men då sådant forceras öfver den naturliga gränsen, minskas afvel af andra kreatur* 1 afseende på volumen af varorne, såsom rät-, tesnöre, så förstå Elngelsmännen eig bättre derpå än vi. De hafva t. ex. lågt flera hundrade procent på införseln af 6ågblockar. Hufvudorsaken är den, att tullen på sådane varor lättare controllerag. Att bibehålla en så hög tull på läder, som hittills, anser jäg vara en känbar beskattning på massan at nationen, ty om vi antaga, att t. ex. i Stockholm 60,000 personer finnas, sorn nyttja stöfior och skor, och som hvardera öfverhufvud få betala $ R:dr R:gs meja årligen för skotyg, än om läder tullfritt finga införas, så följer deraf, att Stock - T)en 13 4i'nutti f. ni, holin ensamt till Läderfabrikerne skattar 300,000 R:dr R:gs om året. Jag skulle derföre anse Rikets väl, emedan det är byggdt på massans Fördel , fordra, att tullen på utländskt läder nedsattas. Sluteligen då jag inser svårigheten för Riksens Ständer, att noggrant genomgå tariffen, förenar jag mig med dem, som föreslagit, att ett Särskildt Utskott måtte sättas till närmare undersökning och jemkning af mening garne; men örn icke sådant antsges, då föreslår jag att Riksens Ständer måtte hos Kongl, Majtt anhålla, det Kongl. Majit efter omständigheterna och vederbörandes hörande måtté nedsätta tullen i allmänhet i denna tariff. Häraf följer, att Konungen ej skulle äga rätt ätt höja den i andra fall, än efter sistledne plenidags beslut. Sluteligen förenar jag mig äfven med Grefve Frölich i dess anmärkningar om hyttan deraf, att vederbörande Utskott låtef inför sig kalla sådåne personer, som kunna lemna säkra upplysniögar, och jag känner med Säkerhet ait det sättet begagnas i England vid flere tillfällen.
Piette vann emellertid sitt ändamål: m: lle de Sombreuil fick en pension å 3000 francs. Men detta resultat passade icke riktigt bra för några af revolutionens historieskrifvare. I Nouvcllc biographie des coniemporains — utgifven af Arnault, f. d. ledamot af Institutet Jouy, ledamot af Franska akademien, Norvins, kejsar Napoleons biograf, med flere — omtalas (T. XVI, 1824) att Piettes » allvarliga språk » vardt för honom olycksbringande: ihao stäldes inför revolutionsdomstolen, dömdes till döden och afrattades vid 76 års ålder ». Eftersom Piette var född 1747, bör således straffet eller hämnden för hans välmening mot m: lle de * Hvilken är den rätta dagen? Ofverste Monros uppgift är alldeles otvetydig: han skrifver på qvallen den 4, att han föregående afton före kl. 9 bevitnat Sombreuils frigifvande. Alex. Sorel säger, att enligt markisinnan FausseLendiys vitnesbörd Sombreuil frigafs på förmiddagen den 4; men jag kan icke af hennes berättelses ej rätt klara sammanhang se annat, än att hon menar den 3. Hvad angår anteckningarna i fång1i6tan, som Maillard hade framfor §ig, och der han med orden » död » eller n frihet » angaf utslaget, så lär det vara visst, att de delvis blifvit gjorda efteråt, och att dess uppgift om 4 sept. for såväl Cazotte som Sombreuil icke torde få tagas för säker. * * Arnault blef vid den andra restaurationen utesluten ur Institutet och landsforvist, kanske mindre derför att han under de Hundra da-garne slutit sig till Napoleon, än för ett och annat hvasst epigram. Efter några år kunde han vända tillbaka, invaldes i Franska akademien och blef Hess ständige sekreterare. Hans tragedier torde vara glömda, men icke så Souvenirs dyun sexagénaire, der han i sarkastiska qvickheter om «ne samtida täflar med, kanske öfverglänser Beugnot — Jouy är författare till den af C.
Peda po gier na. 47:o. Sedan Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse den 18 November 1854, anhållit, det E. K. Maj:t måtte, vid den definitiva regleringen af Elemenlar-läroverken taga i ölvervägande, huruvida de så kallade Pedagogierna eller mindre skolorna i åtskilliga Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse JS:o 49 7. 179 af Rikets smärre städer kunde sältas i närmare förhållande till Rikets öfriga läroverk, hade E. K. Maj t vid sistlidna Riksdag föreslagit Rikets Ständer, att 28 af dessa skolor mätte upplagas på Elemenlar-läroverkens stat, med hvardera en Rektor och en Kollega, hvartill ett ökadt anslag aT 63,449 R:dr R:mt fordrades. Rikets Ständer, som med anledning häraf, beslöto alt till Elemenlar-läroverkens klass uppflytta Irenne Pedagogien funno sig för öfrigt, i saknad af närmare upplysning i afseende å Pedagogiernas antal och förhållande såväl sinsemellan, som till städernas folkskolor m. fl. omständigheter, hvilkas utredning syntes nödig för att kunna uppgöra en bestämd stat för de ifrågavarande läroverken, förhindrade att bifalla onilormälda nådiga förslag; på den grund likväl, att vid den allmänna regleringen af Rikets undervisningsverk det skulle vara obilligt, om de städer, i hvilka skolor af detta slag förefunnes, liksom de närmast intill dem belägna orterna, blefve belt och hållet uteslutna från fördelarne af eli utvidgadt undervisningstillfälle, anvisade Rikets Ständer tillika å Riksgälds-kontnret, för hvartdera af åren 1858, 1859 och 1860 ett reservationsanslag af 30,000 R:dr R:mt alt, stäldt till E. K.
I hvilken fråga Herrar Santesson, Helsingius, Bååth och Ekerman inom Ståndet sig utlåtit. Beträffande först det af Kongl. Majit i Nåder afgifne, här ofvan intagne förslag lill Banco-Lag, så enär — af den i Regerings-Formens 87 §. gifne föreskrift för behandlingen af tle Lagfrågor, Konungen kan finna för godt alt för Rikets Ständer framställa, hvarigenom blifvit stadgadt, att Rikets Ständer skola öfverlemna Konungen deras svar uppå Riks-Salen, om de i dylik fråga bifallit Konungens Proposition, men skriftligen genom Talmännerne , om de densamma afslagit, —synes följa, att ett af Konungen lramställdt Lagförslag ej kan annorlunda än i sin helhet antingen antagas eller afslås, men 1111 ifrågavarande Lagförslag, enligt hvad af flere Ledamöter inom Riks-Slånden anmärkt blifvit, innehåller åtskilliga stadganden, de der stå i strid emot den af Rikets Ständer vid innevarande Riksmöte bibehållne redaction af 73 §. i 180,9 års Regeringsform, finnér Utskottet sig föranlåtet tillstyrka Rikets Ständerj till svar å Kongl. Majlis Nådiga Skrifvelse i delta ämne i underdånighet tillkännagifva, att, som det af Kongl. Majit i Nåder aflemnade Förslag till BancoLag finnes i vissa delar stridande emot den af Rikets Ständer bibehållne redaction af 72 §. i 2809 års Regerings-Form, anse Rikets Ständer sig förhindrade, alt kunna samma Lagförslag antaga. Hvad dernäst angår de i öfrigt väckte Förslag till ytterligare Lagstiftning för Rikets Ständers Bank, hafva Utskotten, för bedömandet af frågan, om någon annan Lag, än den nu gällande bör, efter 87 §.
På Dahls-Land äro ängarne i allmänhet bördiga, hufvudsakeligen naturliga och öfver hufvud svarande emot åkern, samt har den couperade delen af landet, i synnerhet, förmonen af godt och tillräckligt sommarbete. Ängsculturen försummas dessutom icke, och användes dervid merendels Klöfveroch Thimothéi-utsäde; men, äfven utan utsådde frön, underhålles gräsväxten af vild klöfver och andre *7 andre tjenlige foderslag, när igenläggningen sier efter viii häfdad åker. Inom Westergöthland är ängsodlingen mindre utbredd, och föga använd uti de södra trakterne, sorn likväl delvis hafva -göda fodertillgångar från naturlige ängar: Tillräckligt sommarbete finnes der nästan allmänt. Horn-Boskapen på Dahls-Land är i allmänhet af litet, men godt, inhemskt slag, sorn tilltager i godhet med ängscullurens utvidgande. — Lili Westergöthland, der Boskaps-kiealuren oftare inköpas från i andreiorter, äro slagen mera blandade och sinsemellan skiljaktig^, 'likväl i allmänhet icke stora, fastän stundom ganska goda. Till racens förädling, eller fortplantning af bättre racer, har i intetdera ;af Landskapen något blifvit tillgjordt, annorlunda än såsom undantag af jordbrukande Ståndspersoner, hvilka mellanåt för7 skaffat sig större och bättre stamrace från andre orter. Oxar användas vid jordbruket och till kortare körslor, i alla delar af Länet, samt på. några: ställen jemväl till mera långväga försl ingar. Endast under Höst-, Vinteroch Vår-månaderne, eller så länge marken är frusen seller betäckt af snö och utan bete, nyttjas i allmänhet stallfodring för Boskaps-kreaturen. Häslarne' äro' på Dahls-Land af någorlunda god art och medelmåttig storlek, i synnerhet norr ut, hvarest inhemska stammen är myqket blandad med den än bättre Norrska lfäst-racen. — Jemväl i öfrige delar af Länet äro hästarne, ehuru af flere olika slag och mera små än stora, skäligen goda och väl underhållne i allmänhet.
Huru skall sådant hädanefter blifva möjligt för dem, som bo i Norr och Westerbotten, synnerligen, då de fleste af våra landsmän icke äro nog bemedlade för att företaga en långväga resa. 29* 452 Den 4 Juni f. m. Understundom fean kostnaden för en sådan öfverstiga tvistens värde. Gr. Sparre har sagt att gemenskapen mellan Stockholm och Norrland numera vore ganska lätt genom ånghåtarne. Det är sannt, men hvarföre skola rättsökande, som redan hafva denna fördel att färdas, mista den? Han kunde äfven begagnas till Hernösand, som ligger hälften närmare till våra nordliga gränsorter än till Stockholm. Det gör en betydlid skillnad. Man har redan omförmält, huru förhållandet är i Finland, att man emellan Abo och Torneå anlagt Wasa Hofrätt, likasom här blifvit yrkarlt, att emellan Stockholm och Haparanda uprätta Hernösands. Till denna jemförelse får jag lägga ännu en annan, Norrige har endast 1,300,000 invånare, då Sverige har 3,400,000, men det förra Riket har fyra Hofrätter, eller lika antal med Sverige, om en ny uprättades i Hernösand. Dessa s. k. Stifts-Öfverrätter äro förlagda en i hvarje Stiftsstad. Vi måste med liden fylla motsvarande kraf i Sverige, ty saken är af sådan beskaffenhet, det hon utan tvifvel kommer att utgöra ämne för motioner vid hvarje riksdag, intilldess alt landsorterna få i detta hänseende sina billiga fordringar upfyllda. Då torde Hofrätter blifva förlagda på ån flera ställen i landet, icke blott i Hernösand eller annorstädes i Norrland, utan ock i Carlstad eller trakten deromkring. Som det vore rätt och billigt, så är det sakens inneboende kraft hvilken kommer alt med tiden göra sig gällande, äfven om förslaget vid innevar:de riksdag faller. Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates: Jag anhåller endast att få till prot. antecknadt att jag fullkomligt delar de åsigter, som af Gr. Mörner och Hr von Hartmansdorff i detta ämne blifvit framställda. Hr Lefrén, Jo b. Pehr:
Sig icke derefter, så vet jag ej, hvarpå de skulle grunda sitt bedömande af rörelsens behof. Den proportion, som BancoUtsk. utsatt, och hvars antagande jag tillstyrkt, innebar, att silfvercassan skulle utgöra -§• af sedelstocken. Om man tilläte Bancofullmägtige att utgifva så mycket nya sedlar, som, med bibehållande af denna proportion, skulle kunna utfar - D «•» 24 J«li f. ni - das, sa hade man måhända redan gått för långt. Än värre Liefve det, om man antoge TJtskts sednare förslag, att proportionen endast måtte blifva såsom i till 3. Den nu befintliga silfverlillgången i Banken bör visserligen minskas genom den påkänning, som Banken vid ulvexlingens början får vidkännas. Men som ingen kan beräkna huru stark denna påkänning blifver, mäste alla beräkningar för närvarande rätta sig efter den fond, som nu finnes. Med en silfvertillgång af millioner r:dr silfverspecie skulle, efter proportionen af 2 till 5, kunna utfärdas sedlar till ett belopp af ungefär 4^ millioner r:dr b:co. R. o. Ad. finner, att denna summa med 9 millioner r:dr öfverstiger den sedelstock, som efter den största beräkningen, eller den som gillades i går, verkligen förefinnes. Antages nu proportionen af i till 3, skulle på den silfverfond, som redau finnes, kunna utfärdas 52 millioner r:dr b:co, eller 19 millioner r:dr b:co sedlar mera, än som redan finnas, kunna på samma silfverfond sättas i omlopp. Om R. St. besluta det, skall, enligt min öfvertygelse, Bancostyrelsen hvarken få panter, som vore goda nog, eller ens våga utfärda så mycket sedlar, utan att befara realisationens undergång. Jag kan således icke tillstyrka ett förslag, som dels i verkställigheten möter så mycken svårighet, och dels är så äfventyrligt, att det skulle motarbeta realisationens framgång och bestånd.
N:u 81 har Ulsk. förblifvit i sitt sednare under J\T:o 127, och af denna anleda, skulle jag förmoda det vara ett misstag endast af TJtsk:s secreterare alt rubriken på det sednare betänk, blifvit sådan sorn den är. O111 således betänk. N:o 127 bifalles, afser det icke blott våta målbara varor, utan alla slags inrikes varor, som sjöledes komma till Stockholm. Jag inskränker mig nu blott till denna upplysning och tillförsel1 mig att Hr Öl verståthålJaren hos Konungen skall vidhålla de åsigter han här yttrat, alt nemi. afgiften för potates och grönsaker m. m. kan upphöra. Hr Lagerhjelm, Pehr: Genom de upplysningar, sorn under discussionen meddelats, är det klart att Stockholm behöfver dessa inkomster. Då man föreslår att afgifterna på annat sätt än hittills skola utgå, eller genom tolag, så får jag deremot invända, att för vissa exportabla effecher äro afgifterna genom tolagen ganska stränga och här i Stockholm drygare än på något annat ställe. Detta är ensamt ett skäl att icke på det sältet söka tillvägabringa de inkomster, som för Slockholm äro nödvändiga. Men ett annat ytterligare skäl finnes äfven, att nemi. vissa exportabla effecter betala särskildt till vägarna, hvarigenom effeclerna naturligen än mera betungas och på dubbelt sätt beskattas. Hvad jern angar, upplägges det ej vid Stockholms hamnar utan vid särskilda platser, som äro dertill upplåtna. Jag tillstyrker således afslag å betänk, och bifall till reservationen. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:s utlåtande Wto 127. Ropades starka nej, blandade med ja. Uppå derefter framställd propos. antog R. o. Ad. såsom sitt beslut den reservation, som vid utlåt. N:o 127 blifvit afgifven. Ånyo föredrogs Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.- Utskais den 22 sisth Dec. och den 20 dennes på bordet lagda betänk.
Under den sednare skuldsumman 4,422 Ridr 11 sk. 9 rist., innefattas dels Arcliiv-Cassans och aflidne Kamereraren Schagerströms under båda åren lill oförändradt belopp balancerade fordringar, för den förra 1,650 Ridr och för den sednare 95 Ridr 37 sk. 6 rist., dels ock öfverlefvereringar i åtskilliga mindre poster, i de flesta fall alltsedan 1829, 1830 och 1831 årens räkningar’, om hvilka skulders utredande och liqviderande Revisorerne till alla delar åberopa hvad i nästföregående moment yttrats. 74 Härjemte förekommer under den sednare summan ett först i 1835 års Räkenskaper upptaget skuldbelopp 2,628 R:dr 40 sk. 7r:st., om hvars tillkomst räkenskapen innefattar följande upplysning: Genom Kongl. Bref af den 17 Juli 1796 förordnades, att alla hus på Öfverste-Lieutenants-Bostället Åby vid Helsinge Regemente, som dåvarande Arrendatorn ansåg sig för hemmansbruket icke behöfva, lingö på auction försäljas och de derför inflytande medlen med den liusrötesumrna som afträdaren erlagt, samt den af honom erlagde ränta för uppburne medel till reparationer, dem han underlåtit att verkställa, utgörande tillsammans 384 R:dr 13 sk. 7 r:st., läggas tillhopa med den årliga afgift, som Arrendatorn under 25 års arrendetid i stället för årlig byggnad erbjudit sig erlägga med 40 daler silfvermynt; samt att desse således inflytande medel skulle serskildt förräntas, och i Husesyns-Contorets Hufvud-Bok redovisas, för att, när arrendetiden tilländagått, till capital och upplupne räntor tagas till fond för uppbyggande af nya hus på en tjenligare plats.