Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende å fördelningen emellan de sex norra länen af det för ofvannämnda ändamål å riksstatens sjette hufvudcitel uppförda reservationsanslag, 63,000 R:dr, jemte det extra statsanslag till belopp af 70,515 R:dr årligen, som Rikets Ständer vid 1860— 8,500: - 714: 15. 9,214: 15. ‘157 - 1861 årens riksdag, till afvittringsverkets påskyndande, under nästpåföljde statsregleringsperiod ställt till Kongl. Maj:ts disposition, gällde för revisionsåret de i Kongl, brefvet till Ofver-direktören vid landtmäteriet i riket den 8 Mars 1861 meddelade föreskrifter. Räkenskaperna hafva blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskade, de för Gefleborgs och Jemtlands län utan, men de öfrige fyra med anmärkning. Hos Revisorerne hafva de icke till någon erinran föranledt. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: A) Kopparbergs län. Debet. Balans från år 1862: Uppbörd: Statsanslag 33,000: — Försäljningsmedel för vindfällen 250: — 33,250: Kredit. Arvoden m. in Skrifmaterialier m. Balans till år Kontant behållning 1864: 596: 44. J Gefleborgs län. Debet. Kredit. Ar 1863: Arvoden m. m Handtlangningskostnader 2,472: 51. — 158 — C) Wester-norrlands län. Debet. Uppbörd: Statsanslag Kredit. Utgifter: Skrifmaterialier m. 120: - 18,327: 1. D) Jemtlands län. Debet. Uppbörd: Dalans till år 1864: Skuld till Landtränteriet 2,722: — Summa 5,024: 69. Kredit. Dalans frän år 1862: Skuld till Landtränteriet 2,302: 69. Utgifter: Arvoden m. m 2,296: 75. Debet. Uppbörd: Kredit. Utgifter: Skrifmaterialier
Man bodde här utmärkt väl, i fall man kunde finna sig i att, såsom japaneserna, helt och hållet lefva på golfvet och noga iakttaga de för detta lefnadssätt oundgängliga ordningsreglerna, ett iakttagande som för öfrigt är nödvändigt redan derför, att man eljest utsätter sig för ett mycket ovänligt bemötande af så väl värd som tjenstefolk. Ett obehag vid resor i Japan är europeens svårighet att vänja sig vid japanesernas matordning. Bröd begagna de icke, ej heller kött af nötkreatur, utan maten består hufvudsakligast af ris och fisk, hvartill kommer höns, frukter, svampar, sötsaker, japanskt te m. m. Fisken ätes oftast rå och lär som sådan till smak föga skilja sig från vår graflax. Ej sällan är maten anrättad med fiskoljor af en allt annat än angenäm smak. Om man ej vill underkasta sig denna matordning, måste man under resor i Japan hafva med sig en egen kock. I denna egenskap åtföljde oss en japanes, som hette Senkiti-San, men af sina stamförvandter vanligen kallades Kok-San (Herr kock). Han hade lärt sig europeisk (fransk) matlagning i Jokohama och egnade sig under färden med så stor ifver åt sitt kall, att han äfven i ödemarken vid Asamajamas fot ej gaf sig någon ro, förr än han fått bjuda på en fem rätters middag, bestående af hönssoppa, omelett på höns, hönsbiffstek, hönsfrikassé och omelette aux confitures, allt således endast af höns eller hönsägg, anrättade på olika sätt. Redan sedan flere år tillbaka hafva tändstickor blifvit en nödvändighetsvara i Japan, och det var för oss svenskar glädjande att se, det de svenska tändstickorna här hade ett afgjordt företräde framför dylika från andra länder. Nästan i hvarje liten försäljningsbod, äfven i det inre af landet, ser man de välkända askarne med påskrift »Säkerhetständstickor utan svafvel och fosfor». Men granskar man lådorna närmare, så finner man på många af dem, jemte den för japaneserna obegripliga svenska trollformeln, en inskrift angifvande, att de äro förfärdigade af någon japansk fabrikant.
Således, dä frågan är att lämpa tiden efter husfäders och de fleste Riksdagsmäns beqvämlighet, anser jag den af Herr Grefven och Landt-Marskalken föreslagna tid vara tjenligast. Jag tillstyrker den cå mycket mera , som exemplet af frossan ej synes mig bevisande , alldenstund Riksdagar vanligen hafva på sinnena en verkan motsatt den , hvaraf frossan benämnes. Herr von Hejne j Georg: Jag vill blott Den 8 December e. m. förena mig med dem, som utsätta tiden till början af November. Landtmannen behöfver vara hemma i October , man kan resa i böljan af November. Jag anser af vigt för Landtmannen , att vara hemma , tills han emottagit sitt nya tjenstefolk, hvarföre den 4 November är den lämpligaste tiden. Herr Cederschjöld: En värd Ledamot har jnvändt , att Stats-Utskottet ej skulle få tillräckligt att göra, om Riksdagen inträffade straxt efter Revisionen. Denna Riksdag bevisar likväl motsatsen. Hvad åter angår, att 1809 och ig 10 årens Ständer utsatteden 15 Januarii 1 g i 5, oaktadt denna termin ej passade in med tiden för den dåvarande Riksdagens hvarken början eller slut, så får jag påminna, att 1809 och 1810 årens Ständer förmodligen utsatte nästa Riksdags början till den 15 Januarii, såsom ett minne af fordna frihets-tider, helst icke allenast 17:0 års Regeringsform utsatte tiden för Lagtima Riksdagars början till medlet af Januarii , utan äfven de fordna märkvärdiga Disar eller Allhärjar-thingen på Upsala högar höllos vid denna tid. Hvad beträffar liknelsen om frossan, så får jag påminna, att den torde vara mera lämplig , än den värde Talaren synes ana; helst man vid Riksdagar ej sällan får se menniskor undergå stora brytningar i sinne och tänkesätt, 46a Den 8 December e. m. samt efter omständigheterna skiftevis öfvergå ifrån köld till hetta , och från hetta till köld. Herr Lilljestrålej Gustaf:
I anledning häraf får Utskottet anföra, att, då i de hos Kongl. Stats-kontoret hittills upprättade ailönings-stater alltid iakttagits, att den Statens Embetsoch Tjenstemän tillkommande aflöning, vare sig att denna bestått af lön, taffelpenningar, arfvode eller tjenstgörings-penningar m. m. upptagits under särskilda rubriker och sådant, elter hvad Utskottet inhemtat, äfven för framtiden kommer att ega rum, Utskottet, vid sådant förhållande, finnér någon särskild föreskrift i det af motionären omförmälda hänseende desto mindre af behofvet påkallad, som den af Rikets Ständer nu beslutade lönetillökning, med undantag endast i afseende å lönerna för lärare vid Elementar-Läroverken, blifvit provisorisk och blott för 3 år gällande, hvadan Utskottet hemställer, att Friherre Raabs motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 2 Januari 1858. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1858. Stats-Utskottets Utlåtande M 214. 1 N:o 214. Aak. till Exp.-Utsk. d. 7 Jan. 1858, kl. 10 f. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om för ändring i de angående begrafning shfelps utbetalning till embetsoch tjenstemän gällande stadqanden. (I. A.) Borgare-ståndet har till Stats-Utskottets handläggning öfverlemnat en af Herr L. R. Kistner väckt motion, deruti erinras, hurusom, sedan Kongl Majit, uppå Rikets Ständers underdåniga hemställan, genom Kongl. Kungörelsen den 17 September 1851. förordnat att all begrafningshjelp derefter skulle upphöra, Stats-verket likväl fortfarande hade förbindelse, att för de embetsoch tjenstemän, hvilka aftjenat begrafningshjelp och aflida under det de innehafva allmän tjenst, utbetala begrafningshjelps-besparmgar till deras sterbhus.
Cronhjelm begärda contraproposition framställdes och äfven besvarades med blandade ja och nej, yrkade jag votering, i den säkra öfvertygelsen, att Ridd.-Utskts förslag dervid skulle bifallas, hvarigenom min begäran om votering i och med detsamma hade varit rättfärdigad. Men utgången har visat med en röst’s pluralitet, att jag häruti misstagit mig; och derföre har jag varit skyldig såväl mig som än mera aktningen för R. o. Ad. att bär redogöra för min åsigt af saken och tillika för de motiver, hvilka föranledde mig att ej afstå från en votering, som, i motsatt fall, Gr. Cronhjelm hade förklarat sig skola yrka. Saken är obetydlig, då man endast betraktar skillnaden emellan 3o,ooo och 5o,ooo r:dr, isynnerhet under nuvar. Direct.; men för mig synes det alltid vara af stor vigt att ej afvika från sanna principer, derföre att steget är obetydligt, emedan man eljest då småningom och oförmärkt kommer in i en labynnth, ur hvilken man ofta sedan får ganska svårt att återgå. Jag får derföre härmed vördsamt reservera mig emot majoritetens ofvannämnda beslut. Öppnades Hrr Electorers lista till val af en ledamot i Constit.-Utsk. efter Hr Nordenfeldt, Olof, och af en ledamot i Bevilln.-Utsk. efter Gr. Hamilton, Jac.; och befunnos hafva blifvit utsedda, till ledamot i Constitutions-Uts kottet: N:o 1372. Hr Silfverstråle, Gustaf; Bevillnings-Utskottet: N:o 1848. Hr Virgin, Claes. Hr Virgin, Claes: Då jag inom ganska kort tid måste återresa till mitt län, kan jag ej emottaga det förtroende, som blifvit mig lemnadt. 1 Den 5 Maj f. ra. 99 H. Ex.
Det har jemväl blifvit anmärkt, att Utskottet underlåtit uppgifva de omständigheter, som under fredstid kunna göra transporter med kronoskjuts nödvändiga, och andtligen alt Utskottet skall tvätydigt uttryckt, örn dess mening vore, att den föreslagna högre betalningen för krono-skjuts äfven borde under krig erläggas. Utskottet hade trott, att de nyssnämnde omständigheterne skulle af hvar och en lätt o inses, men får, då Utskottet anser sig icke böra med uppgift deraf Öka vidden af detta Betänkande, likväl till öfverflöd, nu till närmare upplysning härom, hänvisa lill de qvartals-rapporter öfver verkställde landt-transporter, som, på Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, Ki igs-Collegium till Kongl. Maj:ts Bih, t. It. Se. Pi tt. i8aS och 1839. 8 Sami., xdra B:t. 3 2 :a II: t > 18 Desv. och Oecon. Utsk. Bet.dc. IV.o 1/f.d. KrigsExpedition afgifver; och hvad beträffar den anmärkta tvätydigheten i redactionen om krono-skjutsens betalning, lära Piikets Höglofl. Ständer linna det vara, sidan g uti Betänkandet, klart uttryckt, hvad sedan, pag. 32, är åter upprepadt, att den ökade kronoskjutslega!! borde utgå lika i krigssom fredstidj och att således denna anmärkning förfaller.
Jag ber derföre äfven att få uplysa, att denna komité, efter mitt förmenande, verkligen icke gjort sig skyldig till den oförmåga att behandla denna angelägenhet, som Ekon.Utsktts Betänk. synes antyda, ty jag vill påminna mig att jag redan för ett par år sedan sett en planritning för Helgeandsholmens förskönande; roen sannolikt är att hela saken har strandat mot. den frågan: hvem skall bygga ett nytt hofstall? Är det staden Stockholm eller Svenska staten? Förrän ett hofstall blir upbygdt och hästarne flyttade, förr kan icke denna holme förskönas. Om man skulle öfverlemna åt staden Stockholm att bygga detta nya stall, är det min fulla öfvertygelse, att våra sonsöner skulle i alla tider gå och dricka sitt kaffe hos De la Croix, och det är derföre, som jag föreslagit att Ii. St;r skulle inför K. M. tillkännagifva att de önskade det Svenska staten finge upbvgga detta hofstall. I anledu. af hvad jag nu yltrat, skulle jag önska att fä detta Betänk, återremitteradt, så att Ekon.Utsk:t, som nu slutat, den Italienska frågan och således har tid att egna den nu lörev:de mera upmärksamhet, skulle inför 11. Stro kunna redogöra för orsaken, hvarföre icke ett förslag till nytt hofstall blifvit upgjordt. Ofverläggningen förklarades härmed afslutad, hvarefter propos. å Betänkandets återremitterande framställdes samt besvarades med många ja jemte åtskilliga nej, och förklarades ja dervid haft öfvervigten. Härefter föredrogos och biföllos Allm. Besvärsoch Ekon.- Utsk:ts den 11 dennes bordlagde Betänkanden N:o 13, i anledning af väckt motion att hvarje ledamot af Domkapitlet måtte erhålla ett exemplar af Svensk Författningssamling; och N:o 14, i anledning af väckt motion om stadgande!) till begränsande af Sockenstämmas beslutanderätt. Den li Januari. 137 Föredrogs samma Utsk:s den 11 dennes bordlagde Betänk.
I afseende åter på fortskyndandet af Spannmålslagrens försäljning i vidsträcktare mening, hvilken Styrelsen äfven i underd:het tillstyrkt, hade K. M:t funnit denna försäljning både till tiden och sättet då ännu icke lämplig och alltså pröfvat för godt uppskjuta med Dess beslut till dess åtskillige erforderliga ansedda upplysniu - 322 Slats-Utskottets gar från K. Mils Befrhde genom Styrelsen blifvit infordrade. Men innan dessa uttalanden från Länen inkommo, ökades under tiden genom Kronans SpannmålsRäntors lefverering in natura Styrelsens förlägenhet af de ständigt växande Magazinsbehållningarne samt faran af de äldre lagrens förskämning, hvilket föranledde Styrelsen att å nyo den 26 Februarii 1825 hos K. M:t i underd:het anhålla om Nådiga föreskrifter till lättelse vid blifvande nödiga åtgärder i denna gren af förvaltningen ; till svar hvarå K. M:t genom Nåd. Bref af d. 27 April förklarade, att det skulle på Styrelsen få bero, att efterhand försälja sådane Spannmålslager, hvilka icke till fond för DistrictMagaziner eller andra allmänna behof vore erforderliga, på det sätt Styrelsen lill Magazinslnrättningcns förmån utan Spannmålsprisens nedsättande, kunde finna lämpligast, dock så att priset icke finge bestämmas lägre än sexton skilling a f under Markegången i de Län, der försäljningen skedde. Afyttringen under loppet af år 1825 var dock ej af någon större betydenhet och de samma år församlade Revisorerne yttrade, på sätt redan är anmärkt, den förmodan, att Magazins-behållningai ne vid början afår 1826 skulle uppgå till, om ej öfverstiga dem, som funnos då utredningen tog sin begynnelse. — Uti den Berättelse som till Revisorerne år 1825 afgafs, dolde icke heller Styrelsen de bekymmer och olägenheter, som från Spannmålslagren mött och då ännu mötte för utredningens fortgång och Revisorerne yttrade jemväl den åsigt att, såvida icke alla tjenliga utvägar och medel af Styrelsen finge begagnas till de Be länkanden, N:o 208.
Valrätt tillkommer: Konstitutions-Utskotlels Memorial, N:o 12. 7 a) Egare eller fideikommiss-innehafvare af till mantal satt jord på landet, eller af annan sjelfständig fastighet, som ej till mantal är satt, men till minst 300 r:dr*) i taxeringsvärde är uppskattad; Innehafvare af kronohemman med stadgad åborätt; arrendator af jordegendom af helt mantal eller deröfver, eller ock, der mantal ej är åsatt, uti taxeringsvärde uppskattad till minst 8,000 r:dr, och med vilkor, att arrendekontraktet på arrendatorns lifstid, eller minst tio år, afslutadt är och han egendomen minst ett år före valdagen innehaft; b) Idkare af borgerlig näring, fabrik, handtverk, handel eller annat till borgerlig näring räknadt yrke; Idkare af annat, eget, sjelfständigt yrke i stad, för inkomst hvaraf direkt skatt till staten blifvit under nästföregående år af honom erlagd; Egare eller fideikommiss-innehafvare af hus och tomt i stad eller köping, så vida fastigheten i taxeringsvärde minst till 430 r:dr är uppskattad; c) Prester, som i kyrkans tjenst ordinarie beställning innehafva; lärare af alla grader vid universiteterna; ordinarie lärare med presterlig befordringsrätt vid andra offentliga läroverk; ledamöter af vetenskaps-, svenska-, och vitterhetsbistorieoch antiquitets-akademierna, så vida de ej på annan grund valberältigade äro; d) Ordinarie cmbetsoch tjenstemän i statens omedelbara, eller allmän inrättnings tjenst, såsom ock dem, som från sådan beställning med pcnsionsrätt afgått. § 7. Militär-personer måga, i och för tjenst, valrätt ej utöfva förr, än med vunnen officersgrad. Kronolänsman, landsoch stads-fiskaler, vaktbetjente, eller andre, som med desse jemnlike eller ringare äro, ega, i och för tjenst, ej valrätt. § 8.
Brot. 1865 & 1866. 4 Sami. 1 Afd. 12 Haft. 1 2 Stats-Utskottetts Utlåtande J\S 29. riksdag måst af Riksgälds-kontorets medel bestridas, medtagits af månadsarfvo den och dagtraktamenten för den hos Riks-Stånden och Utskotten anställda kanslipersonal, hafva 1863 års Revisorer, som funnit anledning förefinnas till det antagande, att en ändamålsenlig förändring af den hittills följda beräkningsgrunden vid bestämmandet af denna personals aflöning skulle komma att ej allenast visa sig medföra en betydlig minskning i riksdagskostnaderna, utan äfven leda till ärendenas mera skyndsamma behandling och riksdagarnes förkortande, ansett sig böra hemställa att ett förändradt sätt för beräknandet af riksdagskansliernas aflöning måtte varda antaget och tillämpadt. Ehuru Utskottet funnit skäl icke saknas för den af Revisorerne framställda erinran, har likväl Utskottet, i betraktande af de svårigheter, som möta mot den ifrågasatta förändringens verkställighet och deribland särskildt det förhållande, att för åtskilliga af tjenstebefattningarne inom Riks-Ståndens och Utskottens kanslier göromålens mängd och trägenhet icke låta sig på förhand med någon tillförlitlighet beräknas, på sådan grund och då, om någon förändring i nu omförmälda hänseende må finnas böra komma till utförande, beslutet derom lämpligen torde kunna uppskjutas till nästa riksdag, för att då komma under öfvervägande i sammanhang med de anordningar i öfrigt rörande riksdagskansliernas arbetssätt, sorn af den beslutade nya Riksdagsordningen må blifva en följd, ansett sig böra hemställa, att Revisorernes berörda framställning för närvarande icke må till någon åtgärd föranleda. 2:o. Angående Fullmäktiges åtgöranden för anskaffande af nödiga medel till jernvägsbyggnaderuas fortsättande. (1864 års Revisorers Berättelse sidd. 55—59. Fullmägtiges Utlåtande sidd. 132—-150. 1865 års Revisorers Berättelse sidd. 59—62. Fullmägtiges Utlåtande sid. 114.)
Nu t. ex. har jag ingenting annat än den tomma bygatan, men öfver grannens hustak ser jag en ljusblå, molnfri aftonhimmel och snabba qvittrande svalor flyga fram och åter, aftecknande sig mot den blå grunden och med de hvita brösten lysande i solskenet. Men svalorna bli borta, det käns ödsligt och tomt, så tryckande tyst efter deras glada qvitter. Så har stämningen vexlat, bara medan jag skref, allt mera sänker sig solen och skuggorna bli långa. Målaren och hans syster reste till Fulltofta i middags, ty han skulle taga en skizz af prestmöllan. Med femtåget reste Axel för att förena sig med dem. Jag afundas dem der de ströfva omkring under de gröna träden, ligga och lättjas i det mjuka gräset eller köpa mat i någon bondgård. Hvad det måtte vara en känsla att få vara ung och fri!!! När har jag väl det varit – när? – när? – Och så gå de småpratande fram åt vägen, glada, bekymmerslösa, jemnåriga och utan känsla af tvång. Kan man tänka sig någonting härligare! Målaren hade fått ”rese-dille” sade Axel i dag. ”Jag reser till Torekow i dag,” hade han först sagdt. ”Det gör du väl inte,” hade Axel svarat, ”ångbåten går inte förr än om söndag.” ”Då reser jag till Cimrishamn.”87 ”Hvad skall du i Cimrishamn att göra, res då hellre till Fulltofta och måla af prestmöllan.” ”Ja, det gör jag.” ”Då följer jag med,” utropade Sofi, ”låna mig bara femti öre.” Sagdt och gjordt. Axel Lundegård har varit här just nyss. Jag försökte att komma fram med mina kritiska anmärkningar rörande hans råhuggna stil. Jag stammade, rodnade, kunde icke komma fram med något – åh, hvad lönar det sig att jag försöker tala! Skrif – skrif bara. Orden sätta sig ju i halsen, du förefaller rent af dum när du talar, det är att nedsätta dig sjelf. Och der står han med sin bredbenta trygghet och sitt eviga: ”det håller jag styft på.”
Floda, Foglavik, Lagmansholm, Lerum, Jonsered, Herrljunga, Fristad, Borgstena och Ljung; » Skaraborgs län: Elgarås, Wäring, Stenstorp, Falköping-Ranten, Sandhem, Wartofta, Mullsjö och Habo; » Wermlands län: Vingäng; » Örebro län: Laxå, Kilsmo, Pålsboda, Kumla, Mosås, Dylta, Frövi, Fellingsbro och Jerle; » Westmanlands län: Salbo; » Kopparbergs län: Elfdalen, Grangärde och Korsnäs; » Gefleborgs län: Uggelbo, Bäck, Jädran, Kungsgård, Storvik, Robertsholm, Mar gretehill och Stråtjära; » Jemtlands län: Sveg, Föllinge och, Hotagen, samt » inom Norrbottens län: Malå och Åminne. Af de förut bestående postanstalter hafva under årets lopp blifvit indragna: postexpeditionen vid Björnlunda kyrka och postexpeditionerna i Mullsjö och Wassbacken samt poststationen i Mörlanda, hvilka alla blifvit obehöfliga eller kunnat umbäras till följd af öppnandet i deras närhet af andra postanstalter. Under året har af Post-verket underhållen diligensfart blifvit bragt till stånd ä följande linier, nemligen: vid Maj månads början emellan Wenersborg och Karlstad, en gång i hvar vecka; vid September månads början emellan Westerås och Falun, emellan Jönköping och Halmstad samt emellan Jönköping och Helsingborg, hvardera tre gånger i veckan, och vid December månads början emellan Wexiö och Alfvesta dagligen.
Nio lil, i anleda, af väckt motion om ett lån för beredande af sunda och ändamålsenliga bostäder åt den arbetande klassen inom hufvudstaden. Föredrogs ånyo och remitterades till Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. Hr Cederschiölds, Rob. Theophron d. 24 och 30 sisth April på bordet lagda motion, angide reorganisation af Bergs-colhm samt Ord - 240 Den 3 Maj. förande-befaltningens bestridande derstädes, tills denna reorganisation kan blifva verkställd. Hr Cederschiöld: Då det möjligen kan betraktas såsom lättsinne eller försummelse, alt väcka en motion, men icke vara tillstädes, då den inom Ståndet lill pröfning företages, anser jag mig böra tillkännagifva, att jag till följd af opasslighet måste från Ståndet mig aflägsna före slutet af sista plenum. Jag bortgick likväl icke förr än klockan 2 och sedan Hr Frih. o. Landtm, lillkännagifvit, alt plenum skulle å e. m. fortsättas; och som flera mål då fuunos å föredragms-listan oafgjorda efter hvilka min motion blifvit upförd i sista rummet, förmodade jag, att den först skulle förekomma i eftermiddagens plenum, ehuru detsamma sedermera inställdes. Emedlertid hembär jag nu min tacksamhet till de ledamöter, hvilka begärt motionen ä bordet. Föredrogs BankoUtsIcs d. 30 sisth April på bordel lagda utlåt. N:o 34, i anledn. af erhållen äterremiss å utlät. N:o 21 öfver gjorda ansökningar om ersättning för onstad inkomst i följd af de s. k. smäsedlarnes uphörande. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Ståndet har visserligen beslutil, alt i det hela bifalla de framställningar, hvilka i detta betänk, af BankoUlsk. förnyas men som Lisk. i förra delen af den förnyade framställningen utlemnat några ordalag, hemställer jag vördsamt, att den första delen af betänk, måtte af Ståndet bifallas och den sed nare läggas lill handlingarna.
Landtmarskalken har nemi. rättighet alt på en gång permittera ^ af Utsk:s ledamöter, och om han således begagnar sig af denna rättighet och verkligen på en gång permilterar detta antal, så hafva alla suppleanterne inträd t i tjenstgöring, och ingen återstår då att tjenstgöra i händelse något tillfälligt förfall inträffar. Man återkommer derigenom tili samma svårighet, i hvilken man befann sig, innan Ståndet började utse de tillfälliga suppleanterne. För att undgå denna olägenhet, tror jag att Utsk. borde hafva gjort sitt förslag väl sådant det nu har blifvit framställdt, men tillika med den medgifna rättigheten för Ståndet att öka det antal af suppleanter, som blifvit bestämdt. §:ns l:sta mom. skulle då hafva erhållit följande lydelse: ”Elektorerne äligge att inom den tid” etc till det föreslagna mom:s slut. ”Ståndet dock obetaget alt för pågående Riksdag besluta tillsättandet af ett större antal suppleanter”. I 23:dje §:ns 2:dra morn. stadgas att, när en suppleant erhåller permission, skall val alltid förrättas för återbesättande af hans plats. Nu händer det lätt, i synnerhet vid slutet af Riksdagarne, att en suppleant får permission och att hans [ilats utan olägenhet kan stå obesatt, intill dess hans ledighets lid utgått; vi hafva äfven sett att vid slutet af Riksdagarne ordinarie ledamöter inom Utsk:u kunna erhålla permission, utan att deras platser blifva återbesatta, enär Utslcn möjligen under denna lid icke haft någon sammankomst, emedan göromålen blifvit afslutade. Att således genom tilläggandet af ordet ”alltid” tvinga till ett sådant val, anser jag onödigt. Jag anhåller fördenskull att R. o. Ad. behagade, med uteslutande af ordet alltid, antaga ifrågavar:de mom. Ytterligare förekommer i 4:de mom. af samma § ett stadgande, hvars ordställning skulle kunna gifva anledn. lill den tvetydigheten, att om vid Riksdagens början tre suppleanter blifvit utsedda i ett Utsk., men sedermera under