Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— N:o 4i5. i anledning af verkställd Revision af de vid sista Riksdagen beviljade Extra Stats-anslag för FörsvarsVerket till sjös samt Kungsholms och Drottningskärs befästande. XX. B. 4-2< A. 79. E. 4«5. — N:o 4*6. i anledning af en utaf Friherre Palmstjerna, C. O., serskilt vackt motion, i frågan om Rantetagares och Räntegifvares uppsägningsrått till leverering in natura. XX. B. 42, 79, g5, 160, 197, 24^ XXI. B. g, ^5. A. ia5^ 15g, 243, 5o2. XXI. B. g. A. 44- IL J35. A. 140. A. 147. XXII. B. 108. A. 114- E. 118. — N:o 418. i anledning af Fullmägtiges i RiksgäldsContoret skrifvelse, angående gratificationer åt de Tjenstemän derstädes, hvilka serskilt fått sig uppdragen befattningen med utbetalningen och redovisningen för utgifterne i och för innevarande Riksdag. XX. B. 42. N:o 419- > anledning af väckt motion om de vilkor, hvarpå Fullmägtige i RiksgäldsContoret äga att upptaga lån. XX. B. g>, 158. A. 202. XXI. U, 58. A. io3. ( 2l6 ) StatsUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden! N:o 420- i anledning af Fullmägtiges i RiksgäldsContoret hemställan om en årlig nådegåfva till förre t. f. ÖfverCommissarien P. J. Åhman. XX. B. g5, j58.
Jag fruktar, alt genom dessa varors uppläggande på creditupplag åtskilliga missbruk verkligen skulle kunna äga rum, och som Hr von Hartmansdorff föreslagit en återremiss till Bevilln.Utsk., hvilken torde komma alt äga rum, så anhåller jag alt få fästa uppmärksamheten på lämpligheten alt ifrån credilupplagsrälleu utesluta de starka spirituosa, sorn jag nyss omnämnt. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Bevilln.Utsk. har, på sätt betänk, innehåller, icke fästat särdeles afseende pä Den 20 Januari. 323 den motion jag vackt vid början af riksdagen, och deruti jag tillstyrkt borttagande af credilupplag på alla andra varor, än dc som äro nödvändighetsvaror, eller utgöra rudimaterier för våra fabriker. Frågan bar nu här kommit alt föranleda en förblandning emellan credilupplag och nederlag. Hvad det sednare beträffar, som endast för några fä städer är medgifvet, och der varan, emot en viss reeognition, införes, för att antingen exporteras, eller emot lull uttagas lill den inhemska eonsumtionen, så har jag ingenting att deremot anföra. Hvad åter beträffar creditupplagen, så äro de intet annat än ett anstånd med tullens betalande. Det är delta anstånds beviljande, sorn stundom gynnar importen mera, än som för köpmannen är gagnelig!. Ulsk. bar endast med några få ord yttrat sig om motionen, och jag skulle visserligen önska en ålerremiss, ehuru jag icke kan lätta huru den kan inom Ståndet beviljas, sedan hvad Utsk. för öfrigt tillstyrkt till det mesta blifvit afslaget. Hr Hjerta, Lars: De värde ledamöter, som gjort in vändning emot det förslag, att vissa varor skulle få på ereditupplag uppläggas, tyckas utgå ifrån den philantropiska åsigten, alt dessa varor skola derifrån uteslutas, såsom i viss män skadliga, antingen i pbysiskt eller statsekonomiskt hänseende.
En af Konsul L. IV. Olde Banken erbjuden uppfinning till åstadkommande af sedelpapper har väl synts förtjena synnerlig uppmärksamhet, men icke kunnat antagas, enär det af honom tillverkade papper vore behäftadt med brister, hvilka möjligen erfordrade en långvarig serie af vidare försök för att kunna afhjelpas; och ett af American Bank Note Company i New-York genom dess Agent framstäldt förslag angående sedeltryckning efter ny method har jemväl måst förkastas, emedan tillegnandet åt Banken af denna method, använd på den mängd af smärre sedlar, som här måste tillverkas för den dagliga rörelsens behof, skulle förorsaka Banken en högst betydande kostnad, på hvilken det icke vore skäl att Banken inläte sig, så länge hopp ej saknades att kunna, åtminstone till största delen, tillegna sig den sökta förbättringen utan behof att anlita tryckning med stålgravyr. § 27. inkomna förFrån och med den 1 Juli 1861 till och med den 30 Juni slitna och förinnevarande år, hafva förslitna sedlar till Banken inkommit samt fa1 di!edilrnyanya sedlar blifvit förfärdigade till följande antal och belopp. 35 Riks mynt-sedlar. Stycketal. Af 500 R:clrs valör 100 ii ii ii ii ii a ii ii V 11 11 11 33* 16| 10 2 32 16 12 8 14 10 ii ii ii ii ii ii sk. ii ii ii ii ii ii ii ii ii ii ii ii ii ii a ii ii 3,781,223 20,315,350| Förfärdigade nya Sedlar. Stycketal. Riksmynt.
Uå detta ämue hafva följande motioner blifvit väckta: 1) Af Herr Grefve Anckarsvärd, C. H., som, under åberopande, huruledes Rikets Ständer, vid sistlidne Riksdag, ansågo sig icke böra fatta något definitivt beslut uti berörde hänseende, innan räntepersedlarnes då ifrågasatte förenkling och lösande efler medel-markegångspris blifvit till väga bragt och det hunnit visa sig, hvad inflytande den då utförda mynlbestämningen kunde utöfva på spanmålsoch varu-priser samt förhållanden för räntegifvare i allmänhet, men att några betänkliga följder af myntbestämningen, i berörde afseende, numera icke synas vara att befara, föreslagit, att alla lill militär-, civiloch skol-staterne samt andra allmänna ändamål indeldle räntor och kronotionde-anslag måtte, ifrån och med år 1842. directe ingå till Rikets Ständers Riksgälds-Contor eller, i fall detta Contor då ännu ej emottagit förvaltningen af Rikets uppbörd, till StatsContoret, emot det alt motsvarande summor af Rikets Ständer anslås på Rikets Stat och vederbörande ega i Stats-Gontoret erhålla anvisning å sina i slaten anslagna, inkomster, hvarvid löuings-staterne så borde regleras, att ulbetalningarne för desamma kunde ske qvartaliter, i anledning af hvilken motion Herrar Hederstjerna, E., von Hartmansdorff, A., af Dalström, G. /.j och Friherre Toll, G. Ph., sig afstyrkande yttrat. 2), Af Herr Grefve Spens, C. G., sorn, i sammanhang med åtskilliga väckta förslag, åsyftande beredandet af lättnad uti grundräntornas utgörande, samt förenkling uti uppbördsoch redogörelse-verket, uti serskild motion fästat uppmärksamheten å de flerfaldiga olägenheter, sorn af åtskilliga indeldta räntors disposition till löntagare m. fl. uppkomma, dels för räntegifvarne, derigenom, att de, till undvikande af tvister m. m., ofta nödgas lösa sådana räntepersedlar,. hvilka kunna uppsägas, högre än efter gängse pris, hvarigenom skatten blir drygare, än. den är beräknad och borde vara, dels för ränte-tagarne, i anseende lill de med uppbörden hos en mängd olika personer förenade svårigheter, samt emedan hvarje års lön först efter långt uppehåll utfaller och beloppet aldrig på förhand kan tillförlitligt beräknas, dels ock för Staten, genom inveckling af räkenskapsverket; med anledning hvaraf motionären föreslagit, det Stats-Utskottet måtte taga i öfvervägande och tillse, huruvida det icke vöre lämpligt, att alla anordnade indeldta räntor till Stats-Verket indroges,
Den, som anser, att, på sätt tre Stånd beslutat, införselstullen å Bomulisväfnader, alngods, tryckta eller pressade: »öfriga nyss uppräknade, sådana färgade, som tullbehandlas lika med hvita af samma slag samt i allmänhet alla tyger i finhet öfver 80 trådar på tummen i ränningen», bör förblifva 1 R:dr 4 sk. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Yinner Nej, bestämmes tullen härå till 42 sk. skålpundet. 138:o. Den, som, i likhet med hvad tre Stånd beslutat, anser, att införseistullen å Bomullsväfnader, Sbawlar, Sbawletter och andra dukar, »fasonerade, större eller mindre, samt tryckta af 7 qvarters fyrkant och deröfver, fransarne oberäknade», bör förblifva 1 R:dr 4 sk. skålpundet, röstar Bevillnings-Utskoltets Memorial, JM 14, 85 Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, nedsättes denna tull till 1 R:dr skålpundet. För den händelse, att Borgare-Ståndet skulle vidblifva sitt beslut, att, på sätt Utskottet föreslagit, Bomullsväfnader, med blandning till större eller mindre del af lin och hampa, skola tullbehandlas såsom lika beskaffade tyger af lin och hampa allena, i stället för nu gällande bestämmelser, i afseende på detta slag väfnader, som innefatta, att Damast införtullas med 36 och Dräll med 24 sk. per skålpund, samt att andra slag tullbehandlas såsom lika beskaffade tyger af bomull allena, föranledes följande omröstning: 139:o. Den, som vill, att, i öfverensstämmelse med tre Stånds beslut, gällande tullbestämmelser för Bomullsväfnader, med blandning till större eller mindre del af lin eller hampa, ulan förändring bibehållas, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, komma dessa väfnader att tullbehandlas såsom lika beskaffade tyger af lin och hampa allena.
Där finnas alla nationalmusei konstslöjdssamlingar, Skansen och Nordiska muséet, i hvilka man kan lära känna både enklare och dyrbarare konstslöjdsföremål och olika tiders stilar. Där finnes nationalmuseums tafveloch skulpturafdelningar. Men det tar tid och behöfver vägledning, innan man bland allt detta myckna värkligen lär sig urskilja.2 Genom flitiga besök i museerna och genom en öppen blick för allt, som möter oss af vackert eller fult på gator och torg, lära vi oss dock småningom upptäcka orsakerna hvarför den ena byggnaden – som t. ex. Petersénska huset vid Munkbron, eller adelsklubbens hus vid Kungsträdgården, Hallwylska palatset vid Berzelii park, Bünsowska huset vid Strandvägen, teknologiska institutet i Kungsbacken, Adelsköldska villan på Villagatan, elektricitetshuset vid Smålandsgatan – behaga oss så oändligt mycket mer än de hus, som omgifva dem. Eller hvarför t. ex. den ena statyn ger oss intryck af lif, den andra af död och därför lämnar oss alldeles kalla. Eller hvarför den ena taflan för hvar gång ger oss en ökad glädje, medan vi ledsna på den andra, hvars ämne kanske först tilltalat oss så, att vi föredragit den framför andra, i själfva värket värdefullare. Villkoret för att finna skönheten är att söka den; villkoret att lära förstå den är att älska den! Då tränga vi med hvarje dag allt mer in i dess väsen, lära oss finna de äkta skönhetsvärdena och erhålla sålunda också möjligheten att åt vårt enda, lilla fattiga rum gifva en sådan prägel, att den som där inträder, skall känna att dess väggar omsluta en människa, hvars lif blifvit lyckligare genom att hon kan njuta och välja det sköna. På landet är det ibland herregården och kyrkan, men dock mäst naturen, hvilken understöder och utvecklar skönhetssinnet. Där är det blommor och grönt, som bäst pryda hemmen; där är det alla årstidernas skiftande taflor man måste lära sig uppfatta och älska. Från och med vårens tindrande ljus öfver den ännu kala jorden till höstens grå himmel, mot hvilken träden så fint eller kraftigt teckna sig; från vinterns rimfrosthöljda hvita björkar till sommarens strålande färgprakt kan den seende ständigt finna nya taflor att njuta.
Då lagen blifvit antagen, säger Bromsen, läto grufegarne i Lancashire och Cheshire sina arbetare veta, att man ville opp * höra med som hitintills att inbetala frivilliga bidrag till arbetar-nes Permanent Relief Society; i stället därför ville man na upprätta en grafegarnes ömsesidiga assuransförening. Detta var för arbetarne en mycket obehaglig underrättelse och deras representant Pickard offentliggjorde en skrifvelse till grufegarne, däri han förordade, att man begagnade Perm. Relief S. såsom bas för en öfverenskommelse, därvid grufegarnes ansvarighet enligt lagen skulle upphöra. Man skulle då undvika många rättstvister. Ansedda jurister hade uttalat, att lagen » ej hade afskurit arbetsgifvarne från att afgifva sin ansvarighet genom assurans ». Följden blef att arbetarne enligt uttrycklig öfverenskommelse afstodo från sina rättigheter enligt lagen mot att grufegarne inbetaide vissa bestämda bidrag till Perm. Relief S. och att storleken af ersättning under tiden för arbetsoduglighet faststäldes. Man ser, huru principen om frihet och själfstyrelse går som den röda tråden genom allt, äfven där vissa lagbestämmelser funnits nödvändiga. Försäkringen mot olycksfall sker i öfrigt i England under många former. Arbetsgifvare ha upprättat ömsesidiga föreningar, hvilka öfvertaga försäkring af ersättningar enligt lagens bestämmelse om ett maximum utgörande summan af de sista tre årens lön, men hvilket man föreslår faststäldt till £ 250. DiU-näst tecknar man äfven dylika försäkringar hos aktiebolag, där vanligtvis arbetsgifvaren försäkrar sig själf mot ersättning9kraf enligt lagen och dessutom hvarje arbetare för ett maximalbelopp af £ 50 mot olycksfall, hvilka ej ingå under lagen; på detta sätt lära millioner arbetare nu vara försäkrade. I händelse af olycksfall kan arbetaren dä hafva anledning öfverväga, om han bor hänskjuta sig under lagen och låta domaren afgöra beloppets storlek eller föredraga den bestämda summan i sin egen försäkring. Denna » contracting oat of the act » har blifvit klandrad såsom ett » kringgående af lagen ».
* Och i förtroende kan jag nämna, att gubben, så gammal han är, en och annan gång försöker sig på en witz. Han lät mig emellertid gå på med läsningen. Och jag läste ända till ålut, markerande de. mest anslående (kursiverade) punkterna. När jag kom till alla namnen gjorde jag en paus. Nå, det finnes väl underskrifter? Ja bevars. — Och jag läste upp dem alla — hade ' jag så när sagt. Men jag hoppade verkligen öfver några tiotal. Det tyckte jag mig kurlna ha råd till. Gubben satt tyst en liten stund. Sedan såg han upp. Ur dagens krönika. Ögonen plirade bakom glasögonen och munnen småmyste så trefligt. “ Drifver di igenom det der, så är ju försvarsfrågan löst utan all afskrifning och utan allt bråk. “ “ Hur menar farbror? “ sporde jag. “ Jo, “ sade han långsamt, “ om hvarje svensk q vinna årligen skänker Kongl. Maj: t och Kronan en “ krigare “, så skall väl Sverige i en framtid ledigt kunna hålla stången mot hvilken fiende som helst, hi, hi, “ tyckte han och gnuggade belåtet händerna. Jag skrattade också naturligtvis. * “ Farbror är då alltid så rolig. “ Att störa gubbens glädje öfver witzen genom att framhålla mina farhågor för en möjlig öfverbefolkning ville jag ej. Vi kunde då också lätteligen kommit in på emigrations-frågan, som vi helt nyligen, i följd af Ernst Beckmans hemska varningar, ända till leda afhandlat. Vi skämtade emellertid helt godmodigt och hjertligt med detta nya storartade prof på qvinlig offervillighet. Så talte vi allvarsamt om saken. Ty den har sina allvarsamma sidor, det kan ej förnekas. Många till och med. Och när jag kom hem, läste jag å nyo med eftertanke igenom uppropet. Så kom jag plötsligt att tänka på: hvem är roten och • upphofvet till allt detta? Det är naturligtvis någon af de undertecknade — en qvinna, det är klart. Ty man kan väl ej i den här affären med något slags fog undra och spörja: Ou est 1 ’ homme? liksom man alltid anser sig hafva rättighet att fråga, när det gäller djerfvare företag af det manliga slägtets medlemmar: Ou est la femme?
Den andra delen eller den som angar verkställighetsåtgärden innefattas i följande tvänne punkter: ”hörande vid sagde belopps bestämmande iakttagas, att den af markegångssättning hittills beroende andel af ifrågavar:de räntor beräknas efter medium af det för kronans räntor gällande markegångspris för de 20 åren 1824—1843.” Härmed har man velat säga, att, sedan det icke längre kommer i fråga att, efter uppsägningsrättens upphörande, erlägga räntorna enligt årlig markegång, utan en ständig penningeskatt skall utgöras, man då bestämmer efter hvilken beräkningsgrund denna bör utgöras, hvartill man tagit medelbeloppet för de 20 åren. Kommer så den sista punkten ang:de verkställigheten, hvars väsendtliga innehåll är, att man till bråks undvikande skall kasta bort runst. Denna sats innefattas uti följande ord: ”likväl med jemkning till fullt skillingtal pä det sätt, att till och med 6 r:st uteslutas, men högre runslyckstal beräknas till full skilling; börande dock den sålunda uppkommande nya räntan endast utsättas riksdaler och skilling samt öfverskjutande mindre tal försvinna.” Denna fråga är visserligen af beskaffenhet, att komma till att verka på Statsregleringen, i den nion runstycksbråk kunna göra det. Men det är klart, att om man icke antager någon ständig penningeränta, utan bibehåller uppsägningsrätten och förvandlar räntan efter årlig markegång såsom hitintills, så komma de båda verkslällighels-åtgärderua aldrig i fråga nemi. att förvandla räntorna efter 20 års bestämdt pris, och alt bortkasta runstyckena. När R. o. Ad. förra gången behandlade denna fråga afskiljdes lagstiftningsfrågan från verkställighels-atgärden. Ståndet afslog uppsägningsrättens borttagande, deraf följden blef att när författningens grund bibehölls oförändrad: så kunde verkställighet af det, som icke blef af, ej heller komma i fråga. Sålunda förföllo begge verkställighets-ålgärderna. Stadgandena derom pröfvades aldrig utan lades till handlingarne; på samma sätt förfor PresteSt.
Det är nemi. allmänt kändt, att K. M. i dylika frågor utfärdat författningar utan Ständernas hörande, samt att någon klagan deröfver aldrig försports. Man har sagt, att någon ändring icke kunde fastställas, åtminstone i frälserättsägares rätt. Jag medgifver, att någon ändring i deras rätt icke kan beslutas; men författningarna hafva aldrig tillagt dem större rätt än K. M. och Kronan. Om altså jordeböckerna skulle gifva anledn. till större fordringar, äro dessa likväl icke grundade i författningarna och utgöra altså icke någon rättighet. Jag tillstyrker bifall till betänk, uti den föredragna delen deraf. Hr Stuart, Carl Gust.: Jag anser det vara ettbland de vigtigaste föremålen för R. St:s uppmärksamhet att söka förekomma de prejerier, sorn hittills ägt rum vid utfordrandet af räntegifvares skyldigheter. Jag hade således icke föreställt mig, att tjenstemannainteressets vanliga försvarare skulle inom detta RiksSt. framträda med förnyade försök att hindra eller åtminstone uppskjuta den allmänt efterlängtade rättelsen härutinnan. De skäl, man anfört emot bifall lill hvad Utsk. föreslagit, bestå deri, dels att sådant skulle medföra förlust för räntetagare i allmänhet, dels att förslå - 126 Den 22 Januari f. m. get vore stridande mot Presterskapets privilegier, oell dels att skollärare derigenom skulle beröfvas en del af de dem redan beviljade löneanslag. Jag är till en del förekommen af Hr af Billbergh uti besvarandet och vederläggandet af dessa förmenta skäl; men jag anhåller dock att lä göra några tillägg till denne talares yttrande.
1 ionde punkten, angående förslags-ansiagen till skrifmaterialer och expenser, samt ved och ljus: godkändes; och Elfte punkten, angående öfriga under andra hufvudtiteln uppförda anslag. Yttrandet i denna punkt lades till handlingarne. Slutligen blef den bilagda tabellen i uppgifna delar återremitterad. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets utlåtande N:o 68, angående regleringen af utgifterna under Rik-statens tredje hufvud-titel. Hen bifogade tabellen lades till handlingarne. sD. ^ Föredrogos ånyo och godkändes Stats-Utskottets utlåtanden: N:o 75, i anledning af väckt fråga om medels anvisande tili lån för kyrkobyggnader; och N.o 80, angående ett föreslaget lån till staden Umeå för den å dervarande kyrka företagna reparation. S. D. Föredrogs ånyo Banko-Utskottets: Memorial, N:o 30, angående Riks-slåndens skiljaktiga beslut, i anledning af Utskottets memorial, N:o 28, med uppgift, om huruvida någon del af den sedan 1851 års början upplupna banko-vinst erfordras för bankens konsoliderande. Inbjudningen antogs, i följd hvaraf voierings-propositionen förföll. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Utskottets Betänkanden: N:o 14, i anledning af väckta motioner om arfsrätt för oäkta barn, N:o 15, i anledning af väckt motion om förändradt formulär till vittnes-ed; och N:o 16, i anledning af väckt motion om Urtima-tings hållande för handläggning af civila mål. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Expeditions-Utskottets Utlåtande, N:o 7, angående bestämmande af dag för Rikets Ständers nästa lagtima sammanträde. Från Beden. Bonde-Ståndet.
I ändamål att, emot svarandernes bestridande, visa det KabinettsKassans förbindelser äro Statens och belasta Riket, anmärker Hr Justitieombudsmannen uti slutpåståendet: att nämnde Kassa skall intill närvarande tid hafva varit till betydligaste delen sammansatt af bidrag från anslaget till MinisterStaten och från extra utgifts medlen, och så till vida utgjorts af tillgångar från andra och åttonde Hufvudtitlarne, hvilka af Rikets Ständer vid hvarje Riksdag beviljades; och att, ”vid detta förhållande, en KabinettsKassan, utöfver dess ”dåvarande tillgångar (?) ålagd borgen för BarlhelemyKassan, syntes hafva åsyf”tat Rikets eller Statens skuldsättning i samma mån, som framdeles ingående ”Statsmedel dervid påräknades.” Såsom stöd för ett åtal, hvilket endast kan grundas på bevisning om uppenbar öfverträdelse, i rådslag lill handling, utaf tydlig lag, åberopas således här, att den anmärkta åtgärden synes hafva åsyftat Statens skuldsättning i en viss män, medelst ett obehörigt påräknande af medel, som framdeles förväntades komma att inflyta! Om denna slutledning, å ena sidan, utmärker en för den anklagade gynnsam varsamhet hos åklagaremakten, går den dock, å den andra, nog långt inpå uppsåtens och syftningarnes, från juridisk undersökning fridlysta område; och man frestas att dervid tänka tillbaka på det, under Franska revolutionens skräcktider rubricerade brott, som bestod uti iråkad ”misstanka för alt vara misstänkt.” Men jag fäster mig ej vidare vid dessa uttryck, utan vågar påkalla Högloft.
Arbetsskyldigheten är vanligen på en eller flere dagar per vecka hela året om, och är torpinnehafvaren derjemte ofta förbunden att emot dagspenning utgöra särskildt arbete, särdeles under hösttiden; b) Stattorpare finnas äfven på en del ställen, men till ringa antal. De innehafva obetydlig jord och erhålla till fyllnad stat. Deras arbetsskyldighet är ordnad på enahanda sätt som jordtorparnes; c Tjenare i husbondens bröd äro de talrikaste. Lönevilkoren äro 100 R:dr R:mt för fullgod arbetsdräng samt 50 å 60 för andra; d) Statfolk förekomma sällan hos allmogen, men finnas vid de större gårdarne. De åtnjuta vanligen 7 å 8 tunnor säd, 100 R:dr i penningar samt antingen föda för en ko eller ock ett visst qvantum mjölk per dag, förutom bostad och bränmateriel; e) Daglönare finnas att tillgå på de flesta ställen; äfvenså /) Backstugusittare, de der mot rättighet att å utmarken bygga sig stuga erlägga till jordägaren en ringa penninge-afgift eller ock förrätta motsvai’ande arbete. Christianstads län. Dagsverkspriser. Skogshushållning. Priser å skogsalster m. m. 11 Dagsverkspriserne hafva varit de i tab. Litt. E uppgifne. Någon skilnad häri har dock varit på Tab. Litt. E. olika orter i länet, men ett medium är beräknadt. C) Skogshushållning jemte D) Rofdjurs utödande. Å tabellen N:o 4 finnas upptagne de förhållanden, Tab. N:o 4. som aro kända i afseende på arealen och afkastningen å befintlige boställsskogar och flygsandsfält, som äro ställda under allmän uppsigt. Arealen af boställsskogarne kan icke uppgifvas.
Utskottets anmälan att Bonde-Ståndets återremiss af 27 och 28 punkterna uti nyssnämnda betänkande, hvilka punkter innefattade förslag till förändrad uppställning af Banko-reglementets 419 och 417 §§, icke, emot de öfriga Riks-Stån dens sammanstämmande mening i afseende å dessa §§, kunde någon åtgärd föranleda, äfvensom hvad Utskottet yttrat angående en af Carl Ifvarsson från Hallands län väckt motion om privatbankernas ersättande med lånekontor af riksbanken. Lades till handlingarne; hvaremot hvad Utskottet i öfrigt yttrat och hemställt blef af Ståndet god kändt. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets Utlåtanden: JV2 455, i anledning af motion angående förändring i vilkoren lör ett till förbättring och utvidgning af Helsingborgs hamn beviljadt lån; och JVS 156, i anledning af motion om förändring i vilkoren för det vid sistförflutna riksdag beviljade lån för anläggning af jernväg från Borås till Herrljunga. S. D. Vid nu skedd föredragning bifölls Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, M 44, i fråga om upphörande 8f de så kallade opolheksprivilegierna och om beredande af ersättning åt nuvarande innehafvare deraf. Efter föredragning af samma Utskotts Memorial M 45, med anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut beträffande Utlåtandet, M 40, i fråga om skjutsningsbesvärets ordnande, blef Utskottets till Bonde-Ståndet framställda inbjudning att instämma uii Ridderskapet och Adelns samt Borgare-Ståndets beslut, angående skjutslegans bestämmande till högst en riksdale 50 öre per mil i stad och en riksdaler 20 öre per mil på landet, af slagen. Voteringspropositionen under litt. A bifölls.