Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Min mor! min mor! utropade hon högt, ty hon visste att ingen dödlig hörde henne här. Ett saligt minne genomströmmade hennes hjärta dock därvid: jag har uppfyllt din önskan, min mor! din oavlåtliga förmaning till mig har jag lytt. O, var du nu än är, ge mig din välsignelse! Om den avlidnas ande nu blickade omkring på vad här föregick, så skulle den där borta vid själva griften ha kunnat skåda de svartklädda, som med omsorg och aktning (dock inte med många ord, ty glasmästaränkans levnad var ju inte att berömma) sysselsatte sig med det döda stoftet: men här under trädet, till mera glädje för himlen och livet, knäböjde i en skön bild framtid och eftervärld: denna bild kunde vara för anden att med mera, att med oändlig sällhet se. Himmelsk dygd, ren sedlighet, sann plikt är ofta ett okänt, misskänt, inte sett. Dold stod dottern, tyst i sin bön: människor såg henne inte. En svalkande vind gick över blommorna. Psalmversen var kort, ringningen snart slut, och prästens ord inte flera än handbokens. Allt avlöpte således fullkomligen som det skulle: intet fattades, men intet var heller tillagt. Under verksgesällens insjunkna ögon syntes litet blått överst på kinderna. Lärpojkarna, av frisk hy, fattade de i beredskap stående skovlarna och började kasta ned mullen. Albert hade nått sin bestämmelse i gathörnet; tagit en kammare en trappa upp på stadskällaren, och vandrade i den, än orolig, nyfiken och väntande på bud; än förstämd, uppstämd och nedstämd. Han såg på klockan, hon var sju på kvällen. Att beställa hästar genast för morgondagen och så snart resa åt Sollebrunn, syntes honom nu omöjligt; men klockan åtta fann han det vara just det rätta. Först måste han väl ändå ta avsked av ... och när borde hans återkomst likligen inträffa? Allt detta kunde väl inte vara överläggningar av allra mest invecklade art; men han hade redan vant sig att överlägga om så mycket med en; han ville göra så även nu, och han fann sig ensam. Hans oro samlade sig slutligen i en enda brännpunkt: han satt tyst, stel och stirrande i sin hörnsoffa med undran på att intet bud kom.
Då §:n 93 förekom, yttrade Gr. af Ugglas: Afven denna §, der det är fråga om att sammanslå Taxerings-komitéerna för Universiteten och städerna, torde böra återremitteras, hvarom jag vördsamt anhåller. Den 30 M aj. 447 R. o. Ad. fann att, till följd af dess förut fattade beslut, äfven 93:dje §:n borde återremitteras. I fråga om §:n 107, anförde Hr von Hartmansdorff: Vid denna g önskar jag, att ett tillägg måtte göras, och får, i afseende derå, framställa följande anmärkn:r: Man har talat om svårigheten att utfinna verksamma kontroller på en riktig taxering af de medlemmar hland städernas befolkning, hvilka egentligen äro näringsidkare, och bland hvilka många undandraga sig vederbörlig beskattning. I sådant hänseende torde offentligheten vara en stark driffjäder, för att komma rätta förhållandet så nära, som möjligt. Det hände här i Stockholm, att en tidning införde utdrag af taxerings-längderna. Derigenom blef den ojemna beskattningen å de förmögnare i förhållande till de fattigare ett allmänt samtalsämne, som icke var utan verkan vid nästa taxering. Jag skulle fördenskull tro, att om man stadgade, det taxeringslängderna å näringsidkare i städerna skulle tryckas, och sålunda komma till allmänhetens kännedom, blefve samma upmärksamhet i de öfriga städerna riktad på denna angelägenhet, som deråt egnades i Stockholm. Verkan blefve då enahanda, nemi. att de, som varit för lågt taxerade blygdes, under det att de, som vore för högt taxerade icke underläte att göra sina anmärkn:r, och det med den kraft, att ledamöterna i en blifvande Taxerings-komité icke kunde undgå att lyssna till deras röst, i den män hon egde skäl för sig. Af dessa anledmr hemställer jag om icke R. o. Ad. ville återremittera denna § på det att Utsk. må taga milt förslag i öfvervägande. Det innefattar, såsom jag haft äran anföra, att hvarje stads taxerings-längder skola, på Statens bekostnad, tryckas och införas i någon af stadens tidningar, der en sådan utgifves. Gr. af Ugglas:
På det allvarligaste får jag således reservera mig emot ett beslut, som icke blott kränker denna oförtydbara mening hos Lagen, utan sträcker kränkningen ända derhän, att ett Stånd, som i sin tillämpning gått närmast denna mening, icke får ens sin tanka pröfvad/’ Häruti instämde Riksdags-fullmägtigen Jan Andersson från Upsala Län, Sven Heurlin från Kronobergs Län, Peter Persson från Jönköpings ian och Bengt Gudmundsson från Hallands Län» gpmm»—« ■■ 11 1 i - STOCKHOLM? 'Kongl*‘Ordens-Boktryckeriet, 184 *• Stat$-Utsl(ettcl3 Utlåtande, N:o 491, i N:o fot. AnU till Exp, Utsk, den 13 April, kl. C e. m. Utlåtande, i anledning af Herr Bagges motion cm ett extra anslag af /j oo;ooo R-.tlr Banco, att ställas till Kcngl. Maj.ts disposition till lättade communicationers befrämjande. (U. A.) Uti en inom Borgare-Ståndet vadit, till Stats-Utskottet remitterad, motion, har Herr Bagge, i anledning af Utskottets Utlåtanden, angående den extra Stals-Regleringen samt Riks-Ståndens deröfver fattade beslut, yrkat, alt en summa af 400,000 R:dr Banco måtte uti Extra Stals-Regleringen ställas till Kongl. Maj:ts disposition, för att med 1 om året användas i anslagsoch låneväg till lättade communicationers befrämjande i de Län eller orter, hvilka, efter ansökningar och verkställde undersökningar, kunde pröfvas deraf vara i behof, och hvarvid de län borde njuta företräde, som icke redan kommit i åtanka uti de beslut, hvilka för berörde StalsIieglering blifvit fattade. I anledning af denna motion, får Utskottet anföra, alt, som Utskottet icke allenast, uti dess först angående Extra Stats-Regleringen afgifna Utlåtande, N:o 354 LittC., afslyrkt, att, på sätt Kongl.
Betänkanden, N:o 354- 253 Utskottet har, till närmare upplysning i ämnet, ansett sig böra anmäla, hurusom vid 1817 och 1818 årens Riksdag, då varande Stats-Utskott, uti dess, i anledning af väckta frågor om Gen.-Assist.-Cont:s indragning, under d. 4 Juni 1818, afgifne Betänkande, sorn af R. St:r gillats, ibland annat yttrat sig, såsom orden lyda: ”Imedlertid är saken nu i sådant skick, ”att en hastig indragning af Gen.-Assist.-Cont. skulle ”för Staten åstadkomma en mycket större årlig förlust, än den Staten hvarje af de nästförflutne 3:ne ”åren fått vidkännas, enär StatsUtskottet anser det icke ”böra kunna komma i fråga, att, vid Inrättningens ”upphörande, Lönerne skulle fråntagas den ordinarie ”Betjeningen. ”Efter det för nästlidet år 1817 faststäldte pris på ”Spanneinål, besteg sig Ordinarie Aflöningen, utom ”pensioner, till R:dr 33,392: 24 sk. Banco, hvilken ut”gift kunnat till en stor del bestridas med vinsten af ”Låne-rörelsen. Således och om, vid en skeende re”duetion af Inrättningen, Ordinarie Lönerne skulle ”komma att uppbäras på ExpectanceStat, så länge och ”intilldess deras innehafvare antingen kunna flyttas el”ler befordras till andra Tjenster med motsvarande 'Löner, eller ock med döden afgå, skulle allt hvad ”sorn till Expectantcr utbetalas blifva en ren årlig ”förlust.
Men Ven 2 September f, ni. 129 Men, må hända, skulle den kunna anslås till 1000>eller 1,200 R:dr Banco, emedan en Tjensteman med famille väl icke deraf kan lefva obekymrad , men dock någorlunda draga sig fram. Den vinst, Staten nu skulle hemta af ifrågavarande indragning, uppgår blott till 2,866 R:dr, som skulle tagas från 9 Tjenstemän, af hvilka en varit i tjenst 35 år, en annan 30, en tredje 27 och så vidare. Flera af dem äro gifta och hafva 3 till 4 barn. Jag skulle således tro, att man handlade allt för strängt, om man hvad da lägre Tjenstemän - lien vid Magazinslnrättningen angår förfore på sätt StatsBancooch Ekonomi-Utskotten tillw styrkt; hvarföre jag äfven anhåller att Betänk kandet måtte återremitteras. Friherre Cederström, Jacob: Till ea början anhåller jag att fä vederlägga några af de satser, som Herr Muack af Rosenskjöld yttrat; och hvilka redan inom Utskotten utgjort föremål för öfverläggning, utan att kunna verka ändring i Utskottens öfvertygelse, D?n värde Talaren har sagt, ätt oviljan emot Magazinslnrättningen förleder Riksens Ständer att glömma anstaltens nyttiga sida. Här ar icke Fråga om annat, än huruvida en allmän Inrättning eller en fri spannmålshandel är nyttigast, och att, intill dess denna sednare hinner utvidgas, upplåte nödige medel åt Styrelsen för att bispringa de Provincer, som Ridd, 0. Ad. Prof. VIII. Band. 9 Den 2 September /, m, kunna blifva i behof af undsättning. Hett Munck af Rosenskjolds egen uppgift, att d« norra orterna ej kunna draga fördel af concurrencea i spannmålshartdeln, emedan de sakna transport-tillfällen, är ytterligare ett skäl för Utskottens mening, att MagazinsDirectionen i behofvets stund ej förmår suppleera bristen i ty hjelpen kommer då för sent. Samme vårdö Ledamot yrkat én paradox, då han påstår, att öfverflöd kan tillskyndas
Hvad nu angår förändringarna i afseende på trumma eller trumpet och uppläsningen tre gånger, så, ifall meningen vore att i möjligaste målto skydda upploppet och i möjligaste måtto blottställa militären eller de myndigheter, som skola vidmakthålla ordningen, så skulle jag tillstyrka antagandet af Utsk:s förslag. Men jag kan ej göra det, då meningen med denna lagstiftning mätte vara, att det icke skall gå hädanefter sorn Hittills, nemi. att alla andra slippa ansvar, utom militären och ordningens öfrige vidmakthållare, hvilka blifva sak fa 1 Ide, då deremot de, som stört ordnin - 384 Den i4 April f. m. gen, frikännas. Då man vill göra slut på detta missförhållande, så bör man väl göra lagen sådan, att ändamålet kan vinnas. Om något misstag i detta hänseende ägt rum inom de öfriga Stånden, så bör det åtminstone icke förnyas inom ett Stånd, der så många krigsmän finnas, som här, och der så många ledamöter följaktligen kunde derigenom blifva blottställde. Jag torde, då det talats om tillgång på militära musik-instrumenter, få erinra, att det lärer vara icke mindre än 4 län i norra delen af Riket, hvarest blott jägare till häst och fot samt båtsmän finnas, men inga trummor, om icke för skall efter vargarna, äro att tillgå. Det kunde dock möjligen hända, alt äfven der upplopp inträffade. Fastän det föreslås i den K. propos:n att kungörandet skulle ske 3 gånger, anser jag den likväl icke för ofelbar och följer derutinnan Lagötskls föresyn, af hvilket Frih. Cederström, Anders, varit ledamot. Det har så mycket mindre ansett redactionen ofelbar, som det, tyvärr, uppgjort ett annat förslag, hvilket måhända har flera fel. Jag anhåller ytterligare om den afkortning, som flere ledamöter begärt, dock utan uteslutande af den ena varningen, hvars borttagande jag ej heller begärt. Den nyss begärda uppläsningen af 7 §:n verkställdes. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm: Det är högst beklagligt, att en detaljfråga, sådan som denna, skall kunna öda en så betydlig del af Ståndets tid.
Maj:t behagade tili denna Departementschefens underdåniga hemställan, som biträddes af Statsrådets öfrige ledamöter, lemna nådigt bifall. 19:o. Vid sisllidne riksdag beviljade Rikets Ständer till folkundervisningens befrämjande, utom folkskole-afgiften, följande anslag att af allmänna medel utgå årligen Lill oell med det år, då nu instundande riksdag slutar, nemligen: till understöd för folkskolelärares aflöning inom de socknar, der, enligt Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, statsbidrag för sådant ändamål, i följd af särskilda omständigheter och förhållanden, kan blifva erforderligt 20,000: — till seminarierne för bildande af lärare vid folkskolorna, efter Kongl. Maj:ts nådiga disposition 9,100:*,— till stipendier för elever vid seminarierna, att, i mån af be hofvet, af Kongl. Maj:t disponeras 12,000: — Samma summor hemställer jag i underdånighet, att Eders Kongl. Majit måtte för ifrågavarande ändamål af Rikets Ständer äska, att utgå årligen i ytterligare tre år, med ett sammanlagdi belopp för alla åren af 123,300 R:dr banko. Å det förstnämnde af dessa anslag äro visserligen icke ännu för åren 1847 och 1848 af Kongl. Maj:t anvisade mera än 12,998 R:dr banko; men många församlingar behöfva ännu, för ordnandet af sitt skol väsende, understöd till lärarnes aflöning, och äfven bland dem, som redan fått sina skolor i gång, torde många finnas, som nu komma i erfarenhet af, att ett ökadt antal lärare blir erforderligt, för hvilkas aflönande de blifva i behof af understöd. Det andra anslaget eller för semina - 4° rierna, iemnar blott ett obetydligt årligt öfverskott af 233 R:dr 16 sk., hvilket varit besparadt för oförutsedda behof oell måhända snart blifver behölligt.
Då en del af de anmärkningar och invändningar af sorn åtskilige biand Ridderskapets och Adelns Ledamöter blifvit gjorde, emot den motion jag vackt, om tillåtelse tor åhörare 86 Den 5 Februarii, att under iakttagande af Reglementarisk* föreskrifter, få öfvervara vissa Plena inom detta Stånd, är af en sådan beskaffenhet, det framtida läsare af Ståndets Profocoli, skulle möjligen kunna hänföras till den tanken, att mindre väl betänkte, el er, hvad ändock vöre oxättvisare, att mindre granlaga motiver varit driffjäder till förenämnde motion, nödgas jag nu för ett ögonblick återföra uppmärksamheten på vissa framställningar och satser i de dictamina mot motionen, som synas mig egentligast kunna leda till misstydning om dess grunder. Det är derföre, förnämligast, vid Friherre Boijes och Grefve Löwen hjelms utlåtanden, som jag vill uppehålla mig, emedan dessa, så val innefatta hvad de andra värde Ledamöterne hufvudsakligast anfört, såsom äfven emedan de uppväckt, genom den talang i sammansättning och den värma i styl, som utmärka dem, en måhända särskild uppmärk* samhet. Begge dassa värde Talare hafva uppställt sina critiska argumenter, på den för hvarje anmärkare mäst förmånliga grund, att egentligast betragta det ämne han ogillar, under mörka synpunkter och blott framställa de missbruk, han tror deraf skulle möjligen kunna uppkomma; och där de någon gång tillåtit sig ett slags erkännande af idéens rigtigbet i en upplyst och constitutionel Stat, hafva de omgifvit detta erkännande med så många svåt righeter, stt äfven denna, af dem afskiljde förtjenst i motionen bör hos den, af deras Den 3 Febranurii. 17 utlåtanden uppskrämde läsaren Inblandas i den öfriga fördömelse, hvartill de synts bestämma denna motion. Hvad har jag föreslagit mine Herrar? Införandet af en Inrättning, som i secler existerat i England, som länge varit i Frankrike, och som våra Scandinaviske medbroder Norr-, männen äfven infört.
Fabrikanter vilja intränga sig i ett för fabriker så vanlottadt Land , och Handtverkare uppsöka ett; ställe, der Händtverkerderna så litet uppmuntras, eller utgå från ett Folk, som aldrig haft Handtverkare ibland sig, samt att man dessutom, kan antaga, att denna främmande Folkstam, sådan den nu är, icke är för vårt Fädernesland nyttig, hvarföre Herr Majoren anser Utskottets Förslag om de projecterade tillåtna giftermålen nödvändigt, emedan derigenom deras slägt småningom skulle bortblandas och sluteligen slockna, enär såsom ett ovilkorligt stadgande förblefve, att de Barn, hvilka i sådana Äktenskap, födäs, uppfostras, i den Evamgeliska Lutherska Religionen. Riksdags-FuHrnägtigen Sandsten: att ingen Jude må tillåtas, bosätta sig på Landet utan endast Den 5 Ju/f. 551 endast i Stockholm, Götheborg, Norrköping och Carlscrona; att all vidare inflyttning af Judar matte förbjudas; och att otn ock en slik tillåtelse möjligen skulle lemnäs öppen, det dock bor de dem förmenas att sig nedsätta i Småland, der Jordbrukare ej saknas. Riksdagsmannen Jacob Ersson Elfstadius från Stockholms Län anmärker:
Det är i sanning svårt att be möta en talare, sådan som den siste, hvilken med auktoriteten af sitt höga embete förenar den af sin personlighet; men jag måste Don 23 November f. m. 325 dock försöka att besvara en eller annan af de anrmr, lian framställt emot mig. Till en början har jag, då jag önskade, att en siffra i afs:de å folkmängden inom pastoraten skulle bestämmas, icke velat att den skulle vara obligatorisk, utan endast ungefärlig, väl vetande, att det förra skulle vara alldeles omöjligt. Men derjemte får jag nämna, det jag tror att hvad både jag och många med mig yrkat på, nemi. att bringa presterna i närmare beröring med alla sina församlingsboer, förutsätter såsom nödvändiga vilkor dels att icke befolkningen är för stor, och dels att icke afståndet gör en sådan beröring helt och hållet omöjlig, och jag tror att detta, i förening äfven med den regeln att blott en prestman skulle finnas i hvarje församling, vore fördelaktigare än det nuv:de förhållandet, då man gifvit pastor till biträde än en kaplan än en adjunkt. Hvar och en, som sett en dylik medhjelpare på landet, vet, att pastor håller honom så på afstånd, så pä mariginalen, att han icke får deltaga i några andra presterliga göromål, än de besvärligaste, äfvensom hålla vissa predikningar, då pastor sjelf icke vill det. Från det högre presterskapet höres ofta yrkande på en sträng kyrkotukt, och man menar då blott upifrån och nedåt; men jag erkänner upriktigt, att ämnet är så alfvarligt, så vigtigt, att man icke får skräda ord allt för mycket; jag erkänner, att kyrkotukten äfven är nödvändig nerifrån och upåt, cch jag vet att detta sednare behöfts. Man har såsom ett skäl emot de stora pastoratens delning anfört, att många församlingar slagit sig ihop och bygt stora kyrkor, som de icke skulle vilja skilja sig vid. Det är ganska sannt och jag har äfven tänkt derpå; jag känner dessutom flere sådana fall, der församlingarne skulle anse det vara en upoffring i pekuniärt hänseende, och der det verkligen vore en sådan. Men huru står det till i dessa församlingar, som öro så stora ?
5,000 — Sandhammaren, ett fyrtorn af jern och trä eller af sten 53,000 — Engelholm, ett dito af trä 1,200 — Halmstad, ett dito dito jemte en lyktstolpe af trä . 1,700 — Wäder öarne, ett fyrtorn af sten eller af jern och trä 76,000 — utgörande sammanlagda kostnaden för dessa fyr-inrättningar 1,049,100 R:dr Riksmynt; Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Utlåtande N:o 15. 9 mynt; att jemlikt samma förslag upptogos såsom erforderliga dagmärken eller känninggbåkar, stenkummel, bojar och större konprickar, till uppförande på följande ställen, nemligen: a) Kännings-bäkar eller större märken af trä: 1 på Bredskärsbddan uti Öregrunds-grepen, 1 Stora Mellskär vid farleden till Nyköping, och 2 „ Skäggenäslandet vid Kalmar sund, hvardera af dessa beräknad till 4,500 eller tillsammans 18,000 R:dr. b) Stenkummel, hvitkalkade: 1 till Bondökallarnes utmärkande, i på Timarksgrundei, 1 „ Lördags-liällan, 1 „ Skälbädan, 1 „ Abrahamshar, 1 „ Gräskälsbådan, 1 utanför Jumala-viken, 1 på Ahlskäret, 1 „ Gräskälsbådan. 1 „ Hamnskär, 1 „ Karskär, 1 „ Svenska Björn, 1 „ Skäret Vexlet, 1 „ Käringskär, 1 „ Svartbädan, 1 , Mälkarsberget, 1 „ Bommarne, 1 „ Skötrökan, 1 „ Korsklubben, 1 „ Inre Karvasen, 1 „ Norra Måsklubben, 1 , Stora Klämmet, 1 „ Lilla dito, 1 „ Eko, norra del, 1 „ Norr skärets södra del, 1 „ Utter, 1 „ Björktalls-klanten, 1 „ Hufvudsalsa måsudde, Bih. till R. St.
Utskottet anser derföre, lika med motionären, alt, då frågor om nämnde lagstiftning hädanefter uppkomma, desamma torde blifva ändamålsenligast behandlade, om sådant komme att ske af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer gemensamt. Den af motionären, för vinnande af detta syftemål, föreslagna un derdåniga skrifvelse med anhållan, att Kongl. Maj:t täcktes låta förelägga Rikets Ständer handlingarna rörande frågan om judarnes rättigheter och skyldigheter, lärer likväl nu mera få anses såsom icke behöflig, enär dessa handlingar redan blifvit under det frågan förevarit i Utskottet detsamma meddelade. Deremot får Utskottet vördsamt tillstyrka Rikets Ständer, att uti underdånig skrifvelse på ofvan uppgifna skäl hos Kongl. Majit begära, att Kongl. Majit täcktes hädanefter icke, utan gemensamt med Rikets Ständer, till behandling och afgörande företaga de frågor, som angå lagstiftningen för judarne i riket samt hvad dermed eger sammanhang. Stockholm den 6 Juli 1848. Emot betänkandet anmäldes följande reservation af Herr Grefve Gyldenstolpe, Anton: ”Emot det af Utskottet fattade beslut, i fråga om Herr Wcerns motion , får jag härmedelst mig reservera. Allm. Restoch Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 107. De skal, som tala för medgifvande af mera utvidgade borgerliga rättigheter åt i Sverige infödde och bosatte judar, äro så fullständigt af motionären utvecklade, samt uti betänkandets recit upptagna, att jag anser öfverflödigt att här ytterligare upprepa dem. Önskligt hade varit, att Utskottets majoritet vid desamma fästat en större vigt, än som skett, synnerligen då den framställda begäran afser blott att åt de inom landet befintliga judar allmänt häfda den rättighet, Kongl. Maj:t åt enskilde af dem redan förunnat och fortfarande kan, enär Han så behagar, bevilja. Deremot kan jag ej gilla de skäl, Utskottet framlagt för sitt afslag. De äro, att jag så må säga, nästan endast och allenast kyrkliga.
Kvinnliga gudaväsen känna vi ju till, menader, vestaler, oraklets i Delphi kvinnliga stämma — allt rättvisa motvikter till det förut påpekade underordnade tillståndet vis-å-vis mannen, motvikter, som också små- ningom häft föraktet som i religiöst hänseende vidlådde forntidens kvinna. U SOFIA LARSSON, JÖNKÖPING. AR RÖNT EXEMPELLÖS FRAMGÅNG. FLERA TUMÄNNISKOR VÄLSIGNA DEN. REKOMMENS AF LÄKARE OCH BARNMORSKOR. PÅ; ATS KOSTA 4: 40 PR SATS. SÄNDES PÅ JÄRNMOT EFTERKRAF, PÅ BÅTAR ENDAST DÅ DEN ÖRUT BETALD. UPPGIF DEN SORT, SOM ÖNI AF DE TRE SORTERNA. ENDAST HEL SATS LES. : R 1. HELLÖSANDE FÖR KRONISK FÖRSTOPP-;, MAGKATARR M. M.: R 2 HALFLÖSANDE FÖR MAGSYRA, KOLIK, STEN M. M.: R 3. BINDANDE FÖR TARMKATARR, DIARRÉ M. — JÖNKÖPING I JANUARI 1899. IKSTELEFON. Sofia Zarsson, Östra Storgatan 63, Jönköping. ^ C, J. JOHANSSON^ 2 Österlånggatan, Stockholm. STÖRSTA LAG-ER af, Musikinstrument. STOR PRISNEDSÄTTNINGGT 111. PRISKURANT GRATIS OCH FRANKO, LIM. DENS BÄSTA ZITTRA, LÄTTLÄRDT INOM 1 TIMME. Till utstyrslar. Barnklädningar, DUKTYGER, HANDDUKAR, NÄSDUKAR, LAKANSOCH ÖRNGÅF.SLÄRF ER HOLLANDS MADAPOLAM, LORJGCLOTH, PLQUÉ. VADSTENASPETSAR OCH BRODERIER. L Ä S A, BESTÄMDA PRISER.
IVB, II Afd. 45a 46. 354 Den 24 Martu, /. k/* ket, Naringarne och de arbetande FolkClasserre, kan jag för min del icke godkänna den af Utskottet föreslagne Bevillnings-grund efter synbar Förmögenhet, en Beskattningsgrund, som, under det den lägger en ny GrundRänta på jorden, skall i längden bidraga till ModerNäringens förtryck och innom sitt område fjättra den talrika Folkhopens idoghet. Efter detta öppna förklarande utbeder jag mig vördsamt, att iå för några ögonblick åter. föra Högloflige Ridderskapets Och Adelns uppmärksamhet på den af mig här ofvan vidrörda Bevillningsmethode, eller beskattning af//z. komsterne. Det är väl srnt, i8ro års BevillningsSysteme bade fallit, men det hade ock i sitt fall lemnat efter sig den goda upptäckt, att erfarenheten, som uppenbarat felen och bristcrne, äfven antydt vägen till deras af hjelpande , till delarnes närmare sammanfogande till öfverensstämmelse med det hela och till de rättelser och förbättringar, som höllö bättre prof emot en upplyst och fördomsfri granskning. Det var på denna grundval, en värd och förtjenstfull Ledamot af detta Stånd byggde sitt vid 1815 års Riksdag väckta Förslag, om åter införandet af andra grunder för allmänna Bevillningen. Detta Förslag mötte likväl icke bistånd , än mindre Sanction af en allmän och ädel National-vilja. Förskansad bakom det uppresta bröstvärnet, af den osäkerhet orh de misstag, som föranleddes af i8to års BevillningsLag, gjorde man sig knappt den mödan att undersöka, om detta i sjelfva verket Den 24 Martil, /. m. 355 var något bättre, och nämnde Förslag, värdigt att lifligen begrundas, rönte det ödet att i allmänhet blifva förkastadt, innan man, må hända, nog tillförliteligen för sig utredt skälen för sitt ogillande.