Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
B:co om dagen, så uppstår den enorma summan af nära 1 million R:dr 13:co, som Staten årligen uppoffrar för att hålla så vådliga magasiner, sorn de allmänna fängelserna, fulla; ty det bör ej förgätas, att svårigheten att nog strängt bevaka detta sällskap oupphörligen blottställer det allmänna och enskilda lugnet, i anseende till deras ständigt förnyade rymningsförsök. Jag får derföre vördsamligen föreslå, att alla iifstidsfångar och alla sådana grofva, afstraffade brottslingar, hvilka för allmänna säkerhetens skull måste hållas i förvar, varda ur Riket deporterade; och då Sverige sjelft icke äger några Colonier, som äro tillräckliga för deras emottagande, vågar jag hemställa, att R. St. måtte hos K. M. i underd. anhålla, det täcktes K. M. uti ministeriel väg förfråga Sig hos Ryska, Engelska och Holländska Regeringarna, huruvida de för någon viss afgift skulle vilja årligen på utsatt ställe emottaga ett visst antal delinquenter, för att i grufvor eller på Colonierha använda dem. Jag tror, att, efter denna utväg, brottens antal årligen skulle förminskas, och alt den kostnad, sorn härigenom uppkomme, icke skulle uppgå lill ~:del af hvad dessa skadliga statsmcdlemmar nu kosta. Örn remiss af detta mitt memorial till Stals-, Lagoch OeconomiUtskolten anhålles vördsamligen. 2:0 Sedan jag uti ett föregående plenum, uti väckt motion, omnämnt nödvändigheten af nya föreskrifters stadgande för brännvinsbränningen, anser jag mig böra ytterligare i samma ämne tillägga följande: 1) Den af mig till 6 månader om året föreslagna bränningstid har jag, vid ett nogare eftersinnande, trott böra och kunna inskränkas till högst 5 månader, från d. 1 Dec. räknadt, och det på den grund, att ändamålet att minska supandet icke ensamt vinnes, såsom mängden tror, genom ålagd högre skatt, enär man mången gång erfarit, Den i Mars f. m. "3 rit, att flera sorters effeeler säljas under produetionskostnaden, och man alltid finner, att öfverflödet af en vara bestämmer priset och nedtrycker dess verkliga värde.
Herr Cederschjöld, Pehr Gustafi Jag tycker mig vilja minnas, att vid det uppdrag Herr Rothlieb fick, det vilkor var fästadt, att tryckningen skulle med skyndsamhet besörjas. Då man nu såg densamma afstadna, och på tvenne är intet enda ark utkom, tog jag mig friheten i memorial till RiddarhusDireclionen hemställa, om icke dess skyldighet vore, att vid detta tillfälle bevaka Ståndets och Nationens rätt. Jag förmodade att det uppdrag Ståndet lämnat åt den enskilde mannen hade upphört, i samma stund han försummat det dervid fästade vilkoret; och jag trodde Bidderskapet och Adeln ej skola underlåta, att hålla Directionen räkning för dess förhållande härutinnan. Följden häraf blef en skriftväxling mellan Directionen och Herr Rothlieb, som icke lemnade några Resultat. För att derföre undanrödja alla de hinder, som Directionen anförde till sin ursägt, utverkade jag slutligen af Herr Rothlieb en afsägelse från all befattning med tryckningen. Detta skedde i8.3f. I Januarii l8ti fann ändtligen Directionen för godt, att skrida till tryckning; men på hela året trycktes blott sju veckors pleniprofocoller. Detta synes hafva gått nog långsamt. Äfven hade jag trott Directionen kunnat vidtaga någon åtgärd, Dtn 4 Octoher e. ni. 123 att befria de redan tryckte Protocollen från qvarstad, helst något annat dertill icke hade fordrats, än all blott stämma den Person, som fått sig uppdragit att liqvidera tryckningskostnaden. På dessa skäl kan jag ej alldeles undertrycka min känsla; utan anhåller om Herr Grefven* och DandtMarskalkens proposition derå, att Ståndet betygar sin ledsnad, öfver dröjsmålet med tryckningen af dess Protocoll. Undertecknad RiddarhnsStCreterare: Den teckning Herr Cederschjöld gjort af siBta Riksdagens Protocollers tryckning, är fullkomligt öfverensstämmande med rätta förhållandet. Berättelsen, vid RiddarhusUtskottets memorial bifogad, upp, tager omständligen, huru härvid förelupit.
Cederström föreslagna, och frågan säle-, des kommit i det skick, att min åsigt ej kan göra sig gällande. återstår endast att framställa behörig propos. Det är vrkadt af motionären sjelf, att frågan måtte remitteras till Statsoch Be\iIln:sUtsk:n; andre ledamöter hafva åter påstått, att remiss bör vägras och frågan förfalla, samt en annan ledamot har begärt, att den bör remitteras endast till Bevilln:s-Utsk. Några andra åsigter har jag icke förnummit, och då synes mig klart, att, enär votering är begärd, den enda utvägen blifver, att ja-propos:n lyder å remiss till Statsoch Bevilln:sUtsk:n, och nej-propos:n blir så lydande: vinner nej, kommer genom särskild votering att afgö ras, om motionen skall förfalla eller remitteras endast till Bevil ln:sUtskottet. Hr Frih. o. Landtm.: Ehuru ännu flere ledamöter anmält sig att tala, anser jag mig skyldig, för att så vidt möjligt är förkorta öfverläggningen, att yttra min mening. Jag har ej ansett mig kunna förvägra framställandet af den contra-propos. Frih. Cederström begärt, ehuru jag anser det vara Ben fi Fc b r u a r i. 205 varn ovanligt,- om R. o. Ad. förvägrade remiss. T afseende på slutliga voteringen får jag förklara min mening vara den, att jag ej anser voteringen kunna tillgå så sorn Fril). Sprengtporten föreslagit, emedan om propostn med ja bléfve besvarad, en mening icke ägt tillfälle att göra sig gällande, titan anser jag, så väl i denna fråga, som vid alla framdeles, dä tvist uppstår om contra-propostn, att först måste utrönas, hvilken contra-propos. R. o. Ad. vill antaga, och att, sedan det är utrönt, den hufvudsakliga voteringen kan för sig gå. Således, i förevar, fall, då det är fråga om två contra-propos:r, den ena af Frih.
Man hade detta år ett verkligt julväder, ty marken var väl underfrusen, alla träd stodo grannt betäckta med rimfrost, likasom prydda till högtiden, och julaftonen på förmiddagen började det snöa jemt, tätt och lugnt, samt till en otrolig fröjd för Lotta, som fått lof att «åka betatals» till julottan, om slädföre skulle blifva dessförinnan. – Snöga mer, mer, käre, välsignade himmel! – ropade hon och vinkade åt de tunga, snödigra molnen, och Abraham gapskrattade åt allt hvad hon sade och gjorde. Ännu denna samma förmiddag vandrade fattiga med sina tiggarpåsar på ryggen, och Lena afspisade dem väl genast och utan särdeles krus, men gaf dem ändå ett stycke bröd och somliga en liten korfbit, och mor Ingrid gjorde Lotta uppmärksam på hur tacksam och glad hon borde vara, att slippa gå som dessa «för hvar mans dörr på sjelfva julaftonen», och Lotta suckade, men om det var af tacksamhet eller af bara glädje, det blef man just icke så slug på. När Gunnar kom hem till middagen, berättade han att det var redan godt slädföre på kyrkvägen, och Lotta gjorde då en sväng med Abraham, hvartill hon förbrukade hela sin sjuttonåriga armstyrka, så att den stackars Abraham blef alldeles yr i hufvudet och ramlade långt bort i en vrå, när Lotta hastigt och oväntadt släppte honom, allt till stor och innerlig förnöjelse för lille Gustaf. Detta Lottas uppträdande hade åter satt ett visst lif bland innevånarne i Viken. Hon väckte ofta detta goda, hjertliga skratt, som är en följd af all sann, naturlig, icke tillkonstlad naiveté, något som man vet att uppskatta öfverallt, i lägsta hydda så väl som under krystallkronornas skimmer, men som, olyckligtvis och icke förty, ofta kan vara ett ganska falskt mynt, utan allt egentligt värde, men med en glad och munter guldklang.
Ständer lära ingå i en dylik detail-fråga, som, genom den nu föreslagna serskilda Paquet-Postföring, lindring i vanliga Postforslingsbesväret torde böra förväntas; att, hvad angår emottagningen, expedierandet och fortskaffningen af lösa bref och väskor, Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 29 October 1823» äfvensom Ofver-Post-Directionens derpå grundade Kungörelse, af den 8 Martii 1824, innehåller nödiga föreskrifter till efterrättelse för vederbörande, så väl Correspondenter å ena, Hcvilltt,- nc/t Ooc-UtsÄ. !>n!. N:o 37. 21 sorn Postförvaltare oell Postbönder å andra sidan; att, i fiaga om tillhandahållande vid hvarje Post-Contoir af Jlref - Protocollen , såsom verification öfver afsände bref, denna skyldighet jemväl finnes Postförvaltarne ålagd genom Öfver-Post-Directionens Circulaire den 17 Junii T824 ’ livarom ock Kungörelse i Tidningarne varit införd; att, vidkommande Motionen om lämplig Assurance-afgifts fastställande för penningars alsändande linder recotnmendation.
Skatt frihet denna Jord och Mark, nemligen det 2oo alnar breda Canal Området, i hela sin vidd, hvilket i anledning deraf, och af dess spridda belägenhet intet Hemmantal erhållit. Uti Andra Momen tet stadgas, att ersättning, etter serskild Författning skall äga rum för alla enskilte Personer tillfallande förluster: Uti denria Författning 2 §. 3 Momentet sista puncten föreskrifves , att Värderings män sluteligen böra upptaga och utreda alla öfriga frågor, som efter hvart och ett Hemmans eller Krono markérnes, serskilta beskaffenhet kunna, väckas, och uppkammar 4:de Momentet föreskrifver: Vid dessa Undersökningar och Värderingar, böra Vederbörande Jord ägare sjelfva eller genom Loga Fullmägtige, efter skedd behörig Kungörelse , ofelbart■ sig inställa, och vid förlust af vidare talan, till Protocollet anföra hvad de nödigt anse. 70 Den 2 Februarii. » Alla dessa omständigheter äro behörigen iakttagne och Jord-Liqviden af Konungen i Näder fastställd. Vidare får jag påminna , att Canalen, genom den Varu-transport derå äger rum, vållar en högst betydelig besparing å Landsvägarne till den grad, att Canalen måste anses som den betydeligaste Väghållare i Riket. Detta äger redan rurn , då varor, som förut gått antingen helt Landsvägen ifrån Götheborg till Askersund och Jönköping, samt tvertom, eller emellan Mariestad och Brevik eller Forsvik, f å 6 mil till lands, nu med enda Landsvägen från Sjötorp till Hajstorp, \y mil, medelst nya Sjövägen gå på Fartyg till sin Destination. Denna Transport utgör redan flere tusende Skeppund, och ökas hvarje Sommar, vägarne till en lättnad olver all beräkning, hellst vid regnaktiga Årstider. Till en sådan Transport anlägger och underhåller Bolaget utom sjelfva Canalen, en lika lång, det vill säga när han blir färdig, 8 mils gruod dragväg, af 6 alnars bredd, och hvilken, om Bolaget skulle i allmänna Delningen ingå, måste blifva uti den intagen.
Jag instämmer gerna i Herr Hjertås yrkande, att Banken ej skall låna på så små silfverpanter som Utskottet föreslagit, ty det är att småaktigt bortkasta sine lånemedel; och jag anser Banken icke böra förvandlas till en Assistancelnrättning, ehuru mycket den allmänna syftningen tyckes vara rigtad derhän. Man bär föreslagit, att då panter af Den 27 J u 1 i i f. m. 85 guld och silfver försäljas, för pantegarnes räkning, och lemna något öfverskott, borde detta utan pra?scriplionstid få innestå huru länge som helst för pantegarnes räkning. Sådant måste jag bestrida, emedan Banken derigenom aldrig skulle komma till slutlicjvid, med sådane småsummor. Af en annan Talare har det blifvit anmärkt, att då guld och silfver är reel valuta, borde ej ränta för lån å desse elfecter fordras, Men jag får dervid erindra, att belånta panter ej få utbytas mot annat silfver; utan de belånta sakerna måste lill pantegaren återställas. Det är då icke vexling, utan lån på elfecter, som måste försäljas, innan de få till penningar förvandlas. En annan Talare bar föreslagit, alt till pant i Banken skulle mottagas alla slags silfvermynt. Jag är visserligen ej deremot, om sådane först äro af vederbörande godkände; men det är ej nog med vägning. O111 halten svarar mot prägeln, måste äfven undersökas; och man kan ej begära af BancoBetjeningen alt den skall känna, utom våra egna, äfven alla andra länders mynt. Man har yttrat, att guld och silfver äfven borde få belånas i Malmö och Götheborgs Discont-Contoir. De silfverpanter, som der kunna finnas, alt belåna, äro förmodligen icke betydligare, än att de kunna blifva belånta i dervarande SparBanker. Ej förr än någon större tillgång å silfverpanter 86 Den 27 Julii f. m. derutöfver visar sig, torde det vara skäl att göra de kostnader, som för en dylik utlåning i DiscontContoiret skulle erfordras.
Stormägtigste, Allernådigste Konung] Genom Nådig Remiss har Eders Kongl. Maj:t täckts infordra Dess och Rikets Stats-Contors underdåniga utlåtande öfver ett Transumt af Rikets Sländers år 18.39 församlade Revisorers Berättelse rörande åtskillige dispositioner å Riks-Statens Åttonde och Nionde Hufvud-Titlar; i följd hvaraf och enär den i berörde transsumt förekommande 14:de punkt angick utgifter å anslaget för Fångars skjuts och underhåll, Slats-Contoret anmodat Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-Inrättningar i Riket att i detta ämne afgifva underdånigt utlåtande; och får Stats-Contoret, sedan yttrande från bemälte Styrelse nu inkommit, detsamma härhos i underdånighet öfverlemna, med underdånig anmälan derjemte, att som Stats-Contoret redan under den 6 nasti. Februari, i följd af Nådig Remiss, meddelad genom Eders Kongl. Maj:ts Finans-Expedition, afgifvit gemensamt utlåtande öfver de delar af nämnde Revisions-berättelse, angående hvilka sådant af detta Verk erfordrats och deruti jemväl innefattas upplysningar och förklaringar uti de öfrige i omförmälle Transsumt intagne ämnen, Stats-Contoret, såsom svar å den härhos i underdånighet återställde Remissacten, endast åberopar nyssberörde underdåniga utlåtande; — Framhärdande Stats-Contoret med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormägtigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majrts underdanigste, tropligtigste tjenare och under sater P. WESTERSTRAND. C. E. af Tuneld. L. G. af Sillén. Isr. Tauvon. Th. Nyström. 1. c. Stockholm den 19 Mars 1840. Abr. Vict. Koch. P. V. Ahlbom. Till Kongl. Majit underdånigst i anledning af Rikets Ständers Revisorers år 1839 afgifne Berättelse rörande några utgifter å anslaget för fångkoslnader, m. m.
Vid förnyad föredragning af Constitutions-LRskottets den n sisth November under N:o 71 aflåtne, samt den 16 i berörde månad på bordet lagde, Memoral , innefattande Förslag tili ett tillägg i 56 §. RegeringsFormen ; blef samma Memorial, i anledning af Friherre Cederströms , Jacob, dervid gjorde anmärkning, hvilken Ridderskapet och Adeln förklarade utgöra Dess gemensamma tanka, till Constitutions-Utskottet återremittera dt. Ut Supra. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskilj. des klockan \ tili 11 om aftonen. In Fidem Protocolli Nils Snoilsky. 361 Lördagen den 6 December. Plenum klockan 9 förmiddagen. T-Jpplästes till justering och godkändes föl jan de Expeditions-Utskottets insände förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Maj:t: N:o 378. Med svar å Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående förändring i 1 Cap. 1 och 10 §. §. Rättegåogs-Balken. Angående ändring i Kongl. Förordningarne den 24 Aug. 1813, och den 20 December 18r 5". så vidt de tillägga Kongl. Maj:ts Befallningshafvande Domsrätt uti mål angående fylleri och dryckenskap, samt oloflig Bränvins-försäljning å Landet m. m. f N:o 380, Angående ändring i 12 och 13 § § af Kongl Förordningen den 13 Julii 1818» om Inteckning i fast Egendom samt i 17 Cap. 12 §. Handels-Balken N:o 381. Angående föreslagen ändring i 17 Cap. Handels-Balken och 20 Cap. ÄifdaBalken. N:o 382- Angående Rådmäns och Kämnärers befrielse från deltagande i ansvaret får \ 36a Den 6 December J, m, försummelse att till Öfver-Dorr.aren insända Renoverade Domböcker och Protocoll, m. m.
Att Sverige, i stället för att nu hafva ett röreise-capital af 100 millioner, har endast ett af 3o; att Sverige, i stället för att kunna begagna sina sjöar, sina forsar, sina omätliga rikedomar i de norra provinserna och sjelfva den canal det med så mycken ansträngning tilivägabragt, har ingenting att föra derpå; i stället för att fortsätta den colonisation , som dess idoga folk med så mycken ifver började efter 1S09, har den afstannat genom bristande capitaler; att, i stället för att den enskilda välmågan och förmögenheten hos den industriella classen borde öka sig, hafva de enskilde under de sista 20 åren endast fördjupat sig i skulder; och slutligen, hvad som är det mest nedslående af allt, att moraliteten aftager, och att fylleriet och de utsväfningar, som åtfölja detsamma, förstöra folkets dygder och ädla lynne i deras innersta rot. Ehuru England och Sverige äro så olika i krafter och tillgångar, kan man ej neka sin uppmärksamhet åt denna jemförelse. De hafva gått olika vägar och kommit till olika resultat. Det ena landet fördjupade sig i sin statsskuld och blef mäktigt. Det andra aktade sig derför, och fördjupade i stället sina medborgare i armod och skulder. Genom fond-systemet kan Staten, med hvad ansträngning den sjelf behagar, inbetala sina lån. En skuld om 1 million kan liqvideras med 3o,ooo rtdr om året och äfven med endast 5oo r:dr, hvilket är så obetydligt, att det kan anses för intet. Man medgifver allt detta, emedan det är mathemaliskt säkert; men man invänder, att, då dessa 5oo r:dr, årligen inbetalda under 100 år, i sjelfva verket löpa med ränta på ränta, måste del likväl för alla 100 åren utgöra 1 million, och att således detta raisonnement blott är en illusion. Detta är till en del riktigt; men dervid bör observeras följande: Om en man inbesparar om året en obetydlig summa, så kan den just derföre, att den är obetydlig, icke utsättas på ränta.
S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet följande motioner, nemligen: JVS 216, af Grefve Lewenhaupt, Claes Magnus, angående alla kungsgårdars boställens samt allmänna inrättningars skogars ställande under Statens omedelbara vård och tillsyn; JVS 218, af densamme, angående nedsättande af en Kommitté för undersökning af vidden och beskaffenheten af Statens skogar uti Gefleborgs, Wester-Norrlands, Jemtlands, Westerbottens samt Norrbottens län; JVS 222, af Herr von Koch, Nils Samuel, angående en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t om utarbetande af ett fullständigt förslag till domares aflöning; JVS 223, af densamme, angående en underdånig anhållan till Kongl. Majit om uppgörande af en fullständig plan för ordnandet af Rikets allmänna uppfostringsverk, jemte ett i anledning deraf afgifvet yttrande; dock skulle denna motion och yttranBih. till R. St. Utskott för läroverksfrågans behandling komme att nedsättas, till detta Utskott öfverleranas; samt JY3 226, af Friherre von Platen, Ludvig, att tillfälle måtte beredas för erhållande inom rikets allmänna elementarläroverk af undervisning i stenograf!; dock skulle denna motion, derest ett särskildt Utskott för läroverksfrågans behandling komme att tillsättas, till samma Utskott öfverlemnas. Den 6 December. Frän Vdllofl. Borgare-Ståndel. S. D. Föredrogos ånyo de ifrån sistlidna riksdag hvilande förslag till ändringar i grundlagarne, hvilka äro fogade vid Konstitutions-Utskottets Memorial, M 2, hvarvid till en början förekommo de i de första sju punkterna upptagna förslag; och blefvo samtliga dessa förslag af Borgare-Ståndet antagna, hvart och ett af de i första, andra, femte och sjette punkterna omförmälda förslag med det vilkor, som innefattas i anmärkningen vid nämnda första punkt. S. D.
— Hon gick ju in genom dörren just som frun kom! Huru kunde ni då se hennes ansigte? — sade jag, förargad öfver gummans tydliga öfverdrift och osanning. Det olyckliga ordet ”spöke” hade förderfvat allt; jag var icke längre i stånd att få en riktig och sanningsenlig uppgift om hvad eller hvem den nu alldeles förvillade tvätterskan sett eller hört, och att vända sig till portvakterskan skulle icke lyckats bättre; att af tvenne gamla pratlystna qvinnor få en redig och tillförlitlig berättelse, sedan tanken på en spöksyn fått insteg i deras sinne, var rent af otänkbart, och jag hade dessutom en ytterlig motvilja att göra affär och offentlighet af saken. Sedan jag skrattande försäkrat fru Lund, att jag alls icke mottog några spöken i mitt rum, hvarken nätter eller dagar, afskedade jag henne med en passande ersättning för hennes besvär och en min, som förmodligen återlifvade hennes första tanke om sin nattliga syn. Rädd för åtlöje och sqvaller och med en hemlig och obestämd misstanke, att min mystiska fiendes hela afsigt gick ut på något dylikt, valde jag hellre att bland husets invånare gälla för en libertin än en löjlig andeskådare och fantast. Imellertid var jag långt ifrån att känna denna öfvermodiga munterhet och hånfulla misstro, som jag låtsat inför tvätterskan. Jag insåg naturligtvis, att i hennes berättelse låg mycken öfverdrift och osanning, men äfven om jag reducerade hvad hon sagt till det minsta möjliga grand af sanning, så egde den i alla händelser en förvånande likhet med mina egna orimliga föreställningar om den hvita pierrot’ns sällsamma uppenbarelser. Dessa båda nattliga besök, konstaterade af de sällsamma visitkorten, skulle utan tvifvel förorsakat mig ännu mera oro och grubbel, om icke vid denna tid ett annat och lifligare interesse väckts inom mig.
Du menniskobarn, gif Israels huse ena gåto och liknelse före; Och säg: Detta säger Herren Herren: En stor örn, med stora flygt och långa vingar, och full med fjädrar och brokot, kom uppå Libanon, och tog qvistarna bort af cedreträn; Och bröt den öfversta skatan af, och förde honom in uti krämarelandet, och satte honom uti den staden, der handlingen var. Han tog ock frö af de landena, och sådde det uti det samma goda landet, der mycket vatten var, och satte det såsom ett pilträ. Och det växte, och vardt ett stort vinträ, dock ganska lågt; ty dess qvistar böjde sig neder emot sina rot, och var alltså ett vinträ, det qvistar och löf fick. Och der var en annar stor örn, med stora vingar och många fjädrar; och si, detta vinträt hade en längtan i sina rötter till denna örnen, och uträckte sina qvistar emot honom, att det måtte vattnadt varda af hans dike; Och var dock på eno gode lande vid mycket vatten planteradt, så att det väl hade mått fått qvistar, frukt burit, och ett stort vinträ, vordit. Så säg nu: Alltså säger Herren Herren: Skulle det trifvas? Ja, man skall upprycka dess fötter, och afrifva dess frukt, och man skall förtorka alla dess uppväxta qvistar, att de förfalna; och det skall icke ske genom en stor arm eller mycket folk, att man må föra honom af dess rötter bort. Si, det är planteradt; men skulle det trifvas? Ja, så snart der kommer ett östanväder till, så skall det förtorkas på sin dike. Och Herrans ord skedde till mig, och sade: Käre, säg till det ohörsamma folket: Veten I icke hvad detta är? Och säg: Si, Konungen af Babel kom till Jerusalem, och tog hans Konung och hans Förstar, och förde dem bort till sig uti Babel;
Den 16 Februari. 161 Föredrogos och bordlädes ånyo, på begäran af Frih:ne Raab, Adam Christian och Carl Adam, m. fl. ledamöter nedannämnde d. 11 dennes på bordet lagde Utlåtm, Betänk:n och Mern., nemi. från Banko-Utskottet: M 12, i fråga om afskrifning af åtskilliga från Lånekont. i Götheborg utgifna diskontlån, äfvensom af derstädes balanserade öfverräntor å dylika län; JYs 13, i ani. af P. A. Nymans ansökning att för den tid han förestått stereotyperingsoch tryckeri-föreståndarebefattningen i Banken, komma i åtnjutande af den derunder besparade tryckeriföreslåndare-lönen; M 14, öfver K. M:s Nåd. Propos. och inkorane motioner, angele decimal-systemets tillämpning på Rikets mynt; Lag-Utskottet: M 8, i ani. af väckt motion, ang:de förändring i tiden för inträdande af mannens myndighetstillstånd; A? 9, i ani. af väckt motion, ang:de förändring i tiden och vilkoren för rätt att ingå i äktenskap; Al 10, i ani. af väckt motion, ang:de förklaring eller ändring af lagens stadgande om giftomannarält. ExpeditionsUtskottet: M 6, ang:de förändradt tryck å Bihanget lill RiksStms prot. Vid föredragning af Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:s d. 11 dennes på bordet lagda Betänk. Al 37, i ani. af väckte motioner om utvidgande af de rättigheter, som äro Mosaiske trosbekännare i Sverige tillerkände, blef äfven detta Betänk, ånyo bordlagdt, uppå der om af flere ledamöter framstäld begäran; hvarjemte Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr., anmälde sig och yttrade: