Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, om sökt lindring uti Båtsmans Indelningen i Blekinge. 2:0 Öfver anmärkningarna vid Betänkandet om tillökt anslag af medel för de Fria Konsternas Acadernie m. m. och 3:0 Uppå återiemiss i frågan om medel till understöd för utgifvandet af skriften: Svensk Botanik. Efter uppläsande häraf, och då Hedervärda Bonde-Ståndet, i dessa ämnen , redan fattat sina beslut, ansåg Ståndet sig endast böra de sarnnaa åberopa. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin, S. D. so§4 Den 2 2 Juli. S. D. bni igt nu ankommet och uppläst Proto» colls Utdrag för denria dag, lia Je Högv. PrestStåndet, efter lemnadt bifall till Stats Utskottets Betänkande, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Propositioner angående Rikets utländska gäld samt dess indragande Acil inlösen , inbjudit sina Med Ständer till instämmande u i det beslut, att, genom en stor Deputation af samtliga RiksStånden, inför Hans Majit Konungen och Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen yttra Riksens Ständers underdåniga vördnadsbetygelse och tacksamhet för de flera fördelar och välgerningar, hvilka, genom Hans Kongl. Majus vishet och Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsens osparda och kraftfulla nit för Fäderneslandets ära och sällhet, blifvit Svenska Folket beredde. Hederv. Bonde-Ståndet emottog med så myc* ket större fägnad denna underrättelse, som Ståndet redan sisth dag , vid ofvanberörde måls afgörande, fattat lika beslut, och anmodat sin Talman, att med Herr Uandtmarskalken och de öfriga Herrar Talmännen härom vidare öfverenskomma och bestämma dagen för Deputationens afsändande. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin. Uppläst hos Samtliga Riks-Stånden den zl Juli. Vördsamt Memorial! I anledning af gjorda anmärkningar inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl.
Hvad de Utskottet, i afseende på meranämnde understöds erhållande, tillställda handlingar innehålla har Utskottet tagit i öfvervägande; och då den ifrågaställa kyrkobyggnaden svårligen lärer kunna, utan högst kännbara uppoffringar, utföras af denna föga folkrika, af mindre bemedlade personer bestående, församling, som för kyrkans uppbyggande redan vidkänts betydliga utgifter och numera icke eger några till dess uppförande å nyo disponibla tillgångar; så och i betraktande deraf, att förbemälda församling jemväl skall, enligt hvad upplyst blifvit, svårighet möta att på enskild väg erhålla ett för ändamålet erforderligt lån, anser Utskottet statens mellankomst, i å.-tt specielt fall som detta, skäligen kunna ega rum, hvadan Utskottet, utan att likväl vilja understödja Riksdagsfullmäktigen David Anderssons motion om direkt statsanslag, får, med afseende å hvad Kongl. Mäj:ts nådiga skrifvelse innehåller, tillstyrka, att, för uppförande af en ny kyrka i Knäreds församling i Hallands län, ett lån af 16,000 Rdr må af Riksgäldskontorets mede* utgifvas, emot vilkor, att, sedan detta lån under fem års tid innehafts utan ränta, 6 procent af detsammas ursprungliga belopp till Riksgäldskontoret, före hvarje års slut, inbetalas, af hvilka 6 procent först beräknas 4 procent årlig ränta å det återstående lånekapitalet, hvarefter det belopp, som derutöfver skall erläggas, kommer att såsom kapitalafbetalning å lånesumman afgå, intilldess denna är till fullo godtgjord; börande församlingen, innan detta lån af Riksgälds-» kontotet utbetalas, hafva afiemuat sin till Riksgäldskontoret utgifcr / 20 StatsViskottets Utlåtande, N:o 216. al Fullmäktige derstädes godkända förbindelse att behörigen fullgöra de för lånet stadgade betalningsvilkor, bland hvilka jemväl bör intagas det stadgande, att den ersättning, församlingen för den genom kyrkans förstöring gjorda förlusten möjligen i laglig väg kan erhålla, uteslutande må till afbetalning af lånet användas. Stockholm den 20 Juni 1851.
Den som anser det vara bättre att skolläraren framför presterskapet meddelar undervisningen, må bibehålla den redaction, som Utsk:n föreslagit; men den som anser det vara bättre att befordra religionsundervisningen i prestens händer, den tror jag böra rösta för den förändring, som af Hr Lagergren är föreslagen, elfer fast hellre för den af Hr Ribbing, Arvid, föreslagna, hvaruti jag äfven instämmer. I afseende på föreskriften för presterskapet (här står icke kyrkoherden, utan presterskapet, således alla presterne inom pastoratet), att besöka skolorna, så är det intet hinder för att, i anseende till localoraständigheter, få ändring i stadgandet. Jag skulle tro, att i Riket i allmänhet det icke möter någon svårighet för presterskapet att besöka de fasta skolorna en eller två gånger i veckan, och der något bestämdt hinder finnes för att iakttaga detta, der äger man rättighet enl. irsta punkten af detta hetänk. att genom vederbör, embetsmyndighet erhålla ändring i det allmänna stadgandet, och kan jag således icke inse någon fara vid att vidblifva hvad betänk, innehåller i denna del, nemi. att någon af presterskapet skall minst en gång i veckan besöka den fasta skolan. Jag biträder, framför den först föreslagna förändringen, den redaction Hr Ribbing uppgjort; men om den icke bifalles, kan jag icke annat än biträda Hr Lagergrens förslag. Pir Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas på eftermiddagen kl. 6. Hr Lagerhjelm, Pehr: Om jag icke uppfattat Hr Lagergrens tanke orätt, så är hans önskan tillfredsställd derigenom, att ordet "bör" på första raden utbytes mot ordet "får;” och så vidt jag förstått Hr Ribbing, så är han äfven tillfredsställd med samma förändring, ty derigenom blir det ingen skyldighet för skolstyrelsen alt låta barnen under Den 17 Februari f. m. 319 lärarens ledning läsa catechesen utantill, ulan lemnäs endast rättighet dertill, och sålunda vinnes den inskränkning, som flere värde talare här åsyftat, att denna undervisning ledes så mycket som möjligt af presterskapet.
Det äregenteligen Öfver denna, jag vill försöka en utredning, och en jemförelse med hvad en ^Ledamot, Friherre Anckarsvärd, nyss yttrat. Törhända skall man vid närmare granskning finna den mera öfverenstämmande , än man tror. Efter min tanka är det ej efter 107 §. som önskningar af denna art kunna framställas. Denna tanka hade jag genast’, då jag inträdde i Utskottet, har under målens behandv Den % 2 Ju lii e. ni. ling ej funnit skäl att frånträda densamma, och har den ännu. Jag har likväl alltid funnit och skall altid erkänna , att det mäste vara ett constitutionelt folk förbehållit, att med ötiskningar få framträda till sin constitutionelle Konung. Detta är, hvad jag kallar Constitutfonens princip. Jag tror ej sådant böra vara ett cons)itutionelt folk betaget, då barn få framställa önskningar till sin får, och underhafvande till sin husbonde. Denna satts är fullkomligen förvarad 1 constitutionens princip , och så har ConstitutionsUtoltottets pluralitet med mig, äfvensom föregående ConstitutionsUtskott, funnit. Men desse ConstitutionsUtskott hafva framställt de önskJ ningar de gjort, i följd af 37 och 60 §§:ne Riksdagsordningen, jämnförde med 8g §• Regeringsformen. Det var under citerande af 37 §.-n, sorn. ConstitutionsUtskottet 1818 framförde sine önskningar, hvilka då antogos af Ständerne, och besvarades af Konungen. Således är denna åtgärd sanctionerad af allt , hvad som kan gört*, den laglig. Jag tror den saken vara gifven, och att man kan tydeligen finna, hvad som är Utskottets mening. Men uti en sådan sak kan jag ej vara af den tanka, att icke principe och form kunna vara i strid med hvarandra. Således tror jag Utskottet hafva handlat rätt , då det gjort skillnad deremellan.
Helsan far just ej bra att försvara ett lättsinnigt laissex-aller&amp;y&amp;t&amp;m utaf, att de ungas magar fyllas med öfvereller någon moralisk slapphet i skiljandet flödiga, mer eller mindre skadliga saker, och på rätt och orätt, sund t och osundt, berömi skolan medför ett slikt förhållande, att eleverna värdt och fördömligt. Det är hvarje qvinnas förlora intresset för sitt arbete och bli oupppligt. att ställa bestämda och höga anspråk märksamma och liknöjda. på sin omgifning, men först och sist de högsta Men saken kan ha ännu värre följder. på sig sjelf. En rättsinnig qvinna, hvars Genom att vara i besittning af penningar görande och låtande, hvars hela lif är ett väckes begäret efter större ting, större njutpåtagligt uttryck af en ärlig sträfvan att ningar; och kunna så icke medel skaffas på sjelf stå utan vank, eger just häri den största vanliga vägar, frestas barnet lätt att skaffa makt att inverka förädlande och höjande på sig dem på mindre lofligt sätt. Hur ofta sina närmaste, på alla, med hvilka hon kombegära icke barn penningar af sina föräldrar mer i någon beröring. Men hennes mun beunder föregifvande af att behöfva ett eller höfver icke uttala de domar, som hennes exemannat, medan de i sjelfva verket använda pel i lefvande gerning stadfäster, och hennes dem till helt andra ändamål. Hur ofta skaffa hjerta får icke känna fariséens skrymtan, hans de sig ej penningar på ett än tvifvelaktigare som sade: » jag tackar dig Gud, att jag är sätt? bättre än dessa andra ». Naturligtvis drabba dessa beskyllningar icke Den renaste är den ödmjukaste och snarast förlåtande. Det kan ock vara sant, att männen ofta alla lärjungar. Men faran af smitta, den ständiga frestelsen af att umgås med lättsinniga kamrater är stor, och samvetets motstånd Mot ett sådant ondt hjelpa inga halfva förhållningsregler. Det fins bara ett att göra — föräldrarne måste ta för grundsats att icke alls gifva sina barn penningar till fritt disponerande.
M:ts åberopade Nådiga Proposition innehåller, som af hvad Förvaltningen af SjöÄrendena , efter derom af E. K. M. genom Dess HofCancellersEmbete erhållen Nådig befallning, upplyst, funnit ådagalagdt: att Flottan har en skuld af omkring 204,000 R:dr, som inom fem år bör gäldas; att, för utförandet af den antagna arbetsplanen, nu varande anslagen till Flottans materiel för dessa fem åren understiga behofvet med omkring C)5,ooo R:dr årligen; att derefter årliga bristen blifver minst 54,000 R:dr; att denna årliga brist af de för en gång för Förvarsverket till Sjöss äskade 640,000 R:dr ej kan komma att betäckas; att den vidtagna regleringen af Flottans personal och dess aflöning, ehuru åsyftande både nytta för vapnet och besparing i kostnaden, likväl, i anseende till underhållandet af en genom denna reglering uppkommen betydlig IndragningsStat, först i framtiden kan medföra någon sådan besparing; samt att några lönebesparingar 200 Exp. Utsi. Förslag till und. Shrifv.
Jag blef genast kär i Julie, genast säger jag dig — och — jag är blygsam som du vet, så resten får du tänka dig. Min fästmö står bakom mig, under det jag skrifver, och skickar dig sin hälsning och säger, att hon tror, att du är en utmärkt jurist, nej rådgifvare säger hon att jag skall skrifva. För att bevisa dig vår tacksamhet, skall min hustru få brodera dig en soffkudde till nyårsafton. Vännen Olof Verner». CENDRILLON. EN GAMMAL SAGA I NY DRÄKT. Åter ljödo stormande applåder, och ridån gick för tredje gången upp öfver den tjusande taflan af ungdom och fägring. Orkestern spelade sakta en vemodsfull, gammalmodig melodi. Ett bifallssorl susade genom salen, ridån föll långsamt. Strömmer reste sig upp från sin plats i vänstra avantscenen. — Går du redan? Det är ännu tre tablåer kvar! Tycker du inte hon var söt? — Jo mycket, men jag har fått nog. — Mår du illa? — Nej, visst inte. Sitt kvar, Hoffman, du får inte gå förr än det är slut, så långt behöfver din uppmärksamhet som värd icke sträcka sig. Jag hittar hem, det vore skamligt annars, jag har ju varit din gäst i två hela dar. — Du vet väl, hvar cigarrerna stå? — Ja, tack. Jag har fullkomligt orienterat mig. Jag sätter mig i ateliern och röker, medan jag väntar på dig. Det dröjer nog inte länge. — Nej, det är väl snart slut. Efter du nödvändigt vill, så stannar jag. — Adjö med dig. Han öppnade sakta dörren och försvann. Under aftonens lopp hade många kikare varit riktade mot vänstra avantscenen. Han hade ju suttit där, längst borta i hörnet, den store bildhuggaren, som i dagarne hemkommit från Rom, där hans sista staty gjort en sådan oerhörd lycka. Hans hemkomst till fäderneslandet hade varit en värklig triumf och den uppmärksamhet han väckte, hvarhälst han visade sig under dessa få dagar, gjorde den blyge, anspråkslöse mannen helt förlägen. Sedan flera veckor tillbaka hade hans porträtt varit utstäldt i alla stadens boklådor, man hade således lätt att känna igen honom.
Jag upprepar detta å nyo' och det ar én sanning, ty i stället att en del af differencen imellan den låga renta jag beräknat åt Banken och Discont-rentan, skulle åtgå till deh högre rente betalning, sorn jag föreslagit att erläggas för Ännuitets-Lånen , biel ve denna difference, då man ej vili beräkna hagön Discörtt-ViäsT, hufvudsakligen eller i c-tt större förhållande verkande till lindrig renta å de Lån, hvarmed Näringarne bispringas, och således alldeles motsatsen af hvad anffiärkniasarne i denna del innehålla. Genom den aldra enklaste Calcul kan hvar och en dessutom lätt förvissa sig om denna mening. Skäligare synes den erinran vara, .att af de föreslagna särskilta utvägarna för Capitalisterna, att med förmon kunna placera sina penningar hos Staten, skulle blifva en följd, att ytterligare ■ uppsägningar skedde af de hos privata hittills stående Capitaler. Jag 1044 Den 20 Juni'. Jag liar förut sjelf gjort detta Inkast, och till en tiel det besvarat, hvilket jag nu ånyo åberopar, nemligen att man klagar det penningarne nu aro dragne fran jordbruket och naringarna; och min plan är således att återföra dem dit; -Meri jag tillägger, att om Riksens Ständer genom sin Finance-Reglering gifva säkerhet åt myntväsendet, så skall hufvudorsaken till penninge-förlägenheten försvinna och inga inteckningar vidare uppsägas; hvilket deremot hittills och alltid måste inträffa vid en befarad skakning t Mynt-väsendet; emedan hvar och en då heldre söker hafva sina Capitaler mera disponibla än som med intecknings-lån är förenligt, för att kunna dermed efter omständigheterna förfara, olika, derest Riksens Ständers pluralitet skulle synas falla på ett indragnings eller på ett ökningssysteme, der således icke ar fråga om mindre än att dubblera eller till hälften nedsätta en del medborgares ägande förmögenhet.
Genom den upptäckten har man blott fåll en abstraclion så beskaffad, att man allt för väl skulle kunna fråga de värde talarne, likasom jag vill erinra mig att en person i Engelska parlamentet blef tillfrågad, om han hade talat till ändamålet eller icke lill ändamålet, då den anmärkande trodde sig finna, att i händelse talaren icke hade talat till ändamålet, så hade hvad lian talat tjent till ingenting. Termerne class oeh classvalsprincip hafva under denna riksdag blifvit nyttjade i motsats med principen för allmän valrätt, och derföre borde man låta dessa termer hvar för sig behålla den speciella betydelse bruket gifvit dem, så framt man vill förstå hvarannan, och icke endast kasta fram theser till disputa t i onsa k ter. Ordet classval har nu ex usu en särskild benämning emot ståndsprincip; således är frågan ieke om huruvida classval skola existera, utan derom, hurudana classerna skola vara, hvilka elasser som rättigheten att utse representanter skall tillerkännas. Derom är det således som de särskilde Stånden hafva skiljaktiga tankar, och olikheten derom är för närvarande så stor, att jag för min del icke kan finna annat, än att Const,- Ulsk. derutinnan har rätt, då det förklarat, det dessa skiljaktigheter äro oförenlige, och att således, så vidt det icke velat hålla sig vid det purt formella, det icke tjenat till något alt uppställa voler.proposir, när en hvar tydligen kan se, att den enda möjliga följden eller resultatet af votering, nemi. ett enda förslag, (med de öfrigas bortfallande), alt hvila till afgörande vid nästa riksdag, med opåtviflig visshet i alla fall skulle blifva förkastadl vid nästa riksdag. Jag hemställer nu, mine Herrar, om det är behörigt att blindt uppfylla det formella, utan ali hänsigt lill ändamål och hufvudsak. För min del anser jag sådant icke värdigt detta Stånd, än mindre Riksens Ständer samfäldt. Bättre vore om della Stånd helt ärligt och öppet gålve tillkänna hvad det ville, i sak, i stället för att, på detta sätt med förklädt afslag visa frågan ifrån sig.
Sådant skulle inträffa 0111 en person, ef;er öfverenskommelse med den för Contoiret okände pantcgaren och underrättad 0111 den belänte pantens heskaffenhet uppgaf sig såsom egare dertill och att densamma vöre honom frånstulen, då Contoiret, utur tillfälle att styrka ett annat förhållande ej kunde vägra alt panten till den föregifne egaren utlemna, och såmedelst kanhända äfven ådraga sig en ersättnings-lalän af den rätta egaren. Inom Yälloflige Borgare-Ståndet har, i afseende på de af Utskottet tillstyrkte, så kallade Manufaclur-lånen blifvit anmärkt, alt, genom tillåtelsen till beläning äfven af Utländska Fabrikater och rudi-) materier, införseln af dylikt gods skulle Ggfi Stat s-U t s k o 11 e t s B e t ä n k a n d e ri. uppmuntras. Men Utskottet tror icke denna verkan deraf vara att befara, enär, då ingen torde införskrifva Utländskt i annan afsigt än att det må kunna försäljas, den utväg att i nödfall kunna få detsamma i General-Assistance-Contoiret beläna icke lärer härvid komma i beräkning. Likasom Utskottet icke eller kan instämma med den värda Ledamoten, som yrkat att Räntan i General-Assistance-Conloirct skulle nedsättas till likhet med hvad för Disconterne är stadgadt; dels emedan räntan å de smärre Lombard-Lånen, sorn utgöra det besydligaste antalet, icke är för Låntagaren särdeles kännbar, dels ock emedan Ränle-inkomsten vid General-Aseistance-Contoiret i alla fall icke varit tillräcklig till bestridande af omkostnader och aflöning, hvilka vid en pant-belänings-inrättning, i anseende till der erforderlig talrikare betjening, alltid måste blifva drygare, än vid andre Låne-anstalter. Oväntadt har det äfven varit för Utskottet att erfara hurusom flere Herrar Ledamöter af Vällofl.
Maj:t meddelar tillstånd till begagnande af bränvinspanna vid pressjästberedning under tid, då bränvinsbränning icke är i allmänhet tilläten; att, enär ifrågavarande stadgande, likasom det motsvarande i 28 §, icke vore att betrakta annorlunda än blott och bart såsom prejudikat på bränvinsbränning under sommarmånaderna, stadgandet borde utgå, samt alt, till förekommande af missbruk utaf den rättighet till bränvinsbränning, som blefve tillverkare af pressjäst förlänad, borde bland annat tydligen utpekas de skyldigheter, som åtföljde sådan rättighet; och har, vidkommande det ansvar och öfriga påföljder, som borde bestämmas för öfverlrädande eller icke uppfyllande af de vilkor, hvarunder tillståndet till begagnande af bränvinsbrännings-redskap vid pressjäst-beredning blifvit mcddeladt, man, å ena sidan, ansett den påföljd, alt rättigheten vore förverkad redan första gången förseelse egde rum, vara, vid jemförelse emellan §ns första moment och det nu förevarande, alltför strängt, men, å andra sidan, påyrkat tillämpning af det bötesansvar, som i §ns första moment linnes bestämdt. Hvad sålunda blifvit anfördt och anmärkt hafva Utskotten öfvervägt, hvarjemte Utskotten, förutan hvad redan är omförmäldt, beträffande lydelsen af ofvannämnde tillstånds-resolutioner inhemtat, att i desamma vanligen bestämmes rymden af den bränvinspanna, hvars begagnande tillätes och för hvilken skall erläggas bevillningsafgift efter samma grund som för vanlig bränvinsbränning, samt för öfrigt stadgas följande vilkor, nämligen: dels att denna panna icke må vara af sådan beskaffenhet, att den kan hänföras till fenrte klassen af bränvinsbrännings - Bevil/n.-, Lagsamt Allm.
Lika med Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-Akademien anser jag det önskvärdt, att den för fornforskningen gagnande verksamhet, som Rikets Ständer framkallat genom anslag till en Antiqvitets-Intendent. må kunna fortgå på den en gång beträdda banan; och då erfarenheten alltmera ådagalagt det fortfarande behofvet af denna befattning samt vidsträcktheten af de arbeten och undersökningar, hvilka dertill kunna hänföras, tvekar jag icke att i underdånighet tillstyrka, det Eders Kongl. Majit täcktes föreslå Rikets Ständer att bevilja: till aflöning och resekostnadsersättning för en Antiqvitets-Intendent R:dr 3,500. samt att desea belopp må å ordinarie stat uppföras. Med åberopande af de skäl, Akademien anfört, hemställer jag jemväl underBih. till B. St. Brot. 1865. l:a Sami. l:a Afd. 9 Anslag för Akademien för de Fria konsterna. 61) Bil. N:o 7 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. No 1 om Statsverket 1865. dånigst, att Eders Kongl. Mnj:t täcktes, på sätt Akademien föreslagit, uti aflåtande nådig proposition af Rikets Ständer för år 1867 äska följaude anslag: för uppsökande och aftecknande af runstenar samt dessa teckningars ut gifvande R:dr 1,500. för undersökning af fornlemningar samt upprättande af förteckningar och beskrifningar öfver sådana » 2,000. och till utgifvande af planschverk öfver fornsaker och andra historiska märkvärdigheter i statens Historiska Museum samt Svenska sigill från medeltiden n 2,000. sistnämnda belopp att i mån af behof till Akademien utbetalas. Vidkommande de nya behof, som blifva en följd af de under Akademiens vård ställda samlingarnes öfverflyttning, anordning och offentliga förevisning i det nya Museet, anser jag dessa behof förtjena billigt afseende.
Nsj.t, u^ps 8ts^8-lisdet8 eulislliAs 6ll8^rlisn, i Xärler sndetslls, stt denus n^dvkiniio örn ofvsnderörde l>ri8l.-8Uinins8 nnvsrsnde l»etiorde, i sannnsniisnF ined den XsdiZs 1^ro^08itionen ont 8Ls<8-VerIret8 61l8tsnd oetr dellof, lidlel.8 nu 8arninsnirädsinle 8l.snder inedde1s8. Lx krotoeollo K Lko/deörand. ^.-5 «/ /-'/-o/oeo/Ze/ 0/5-6^ r>r/d> Z/rr/r^- /ro/rtt/rA-e/r tttr d /^o///rlde/r 10 /u/r 1844. Xsrvsrsnde: llsn8 Isxeellenee 3u866se-8lnt«-Mni8tern Herr I"rdierre 6^//en/kaa/. Ilsn8 lsxeellenee 8l.st8-U1ni8tern för Iltrilces Xrsndena Herr l^rilierre //rr^ 8tst8-liäden: /Ä/rrEu>r, drilierre L/aeV von //o/r/e/n, A/un^/re, I rllierre /'eAron, Vrillerre ^Vorden/«r/L', 22 IITern, Drilieri-e Or/^en^nanal. IV1aj:t 1 Mäki' körklaracie 8i» nu vilja i ett sammankan^ i ökvervä^ancle ta^a lie helios, tillkörancle körs vars verket till lancls, kör kvilka anslag korcie ak
Boye har äfven frågat, om det är något ondt deri att fä ett bud efter sig till en votering. Deri är väl icke något ondt; men uti den tidsutdrägt, som andra uppropet förorsakar, och hvilken leder derhän, att antingen de öfriga Stånden måste uppskjuta sina öfverläggningar för att R. o. Ad. skall kunna hinna med, eller att R. o. Ad. får fatta beslut efteråt, sedan frågorna redan blifvit af de öfriga Stånden afgjorda. Vidare har Frih. Boye sagt sig vilja förekomma allt partisinne. Det är just för detta ändamål, som jag yrkar, att beslutet bör fattas af dem, som öfvervarit öfverläggningen och afhört discussionen, icke af dem, som sedermera tillkomma för att votera efter förutfattad mening, och ur samma skäl instämmer jag med Hr Cederschjöld, att om andra uppropet skall bibehållas, bör man, utan ali partiåsigt, genom larmskott eller signalflagga för alla gifva tillkänna, att votering förestår. Hvad slutligen beträlfar den satsen, att andra uppropet beböfves vid voteringar, men icke vid val, kan jag ej inse någon skillnad i förhållandet; ty det enda radicala skäl, som till försvar för andra uppropet blifvit anfördt, att nemi. de ledamöter, som ej hafva lid att infinna sig till första uppropet, böra hafva tillfälle att afgifva sin röst vid det andra, qvarstår lika giltigt i afseende på val som på voteringar. Jag vidhåller på grund häraf min begäran om propos. på bifall å Utskts förslag. Hr Cederschjöld: Jag är i det mesta förekommen af den siste värde talaren, såsom i vederläggningen af den förmodan , att genom andra uppropets borttagande controll 346 Den 12 Juni. mot oordning vid voteringarna skulle saknas; ty genom de vanliga anteckningarna af de nummer, som votera och icke votera, har man en tillräcklig controll i detta afseende, och snarare skulle missbruk genom andra uppropet kunna uppkomma. Jag vet åtminstone exempel, att en person, som voterat vid första uppropet, blifvit vid det andra ånyo uppropad.