Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehvad dessa anslag utgå till det belopp StatsUtskottet, eller lill det Konungen föreslagit, förändrar det icke i någon mohn det förlikningsförslag, som Grefven omförmält emellan producenter och sedel-innehafvare, tj föremålet är att myntet ej får förbättras; och att tillgångar dertill finnas är befintligt af Bankens tableauer. De hafva ej något sammanhang med StatsVerket; dess tillgångar behöfvas ej för det. Om man nu måste erkänna, att det icke kan vara med en ordentlig Statshushållning öfverensstämmande att använda Statens ordinarie inkomster till Canal-anläggningar, strömrensningar, fä stningsbyggnader m. m., då efterverlden bör deruti deltaga, och summorne således genom lån böra upptagas, och då Statens Embetsman, hvilkas behof af löneförbättringar är allmänt erkändt, annars blefvo de, hvilka påkostade dessa byggnader, vore det således på några få individers bekostnad dessa Verk skulle komma att uppföras. Grefven har sluteligen framställt den tanka, att de som Den 7 October f, m. aflägsna sig från livad StatsUtskottet föreslagit, skulle blifva ansvariga för nationen. Representanterne föreställa nationen. Hvad de besluta, är nationens beslut. De kunna ej komma till någon ansvarighet inför hvilken autboritet som helst. Jag hoppas, att den tankan ej skall få insteg, att hvad de besluta, kan af någon authöritet ogillas. StatsSecretararen för KrigsÄrenderne har yttrat betänklighet i afseende på beslutet, enär Ledamöter af StatsUtskottet haft skiljaktiga meningar om tillgångarne, så att den ena visat, hvaruti tillgångarne bestå, och en annan påstått, att de ej finnas. Men då de uppgifter, som blifvit lemnade af den förre, hvilken ingått i detaljerne, ej kunnat bestridas, så måste den sednares förfalla, till dess han visat, att den förres varit oriktiga. Då blir frågan helt enkelt den, om man skall använda medlen för canalgräfningar, strömrensningar, m. m.
Kanske älska honom – tillade hon med samma älskvärda koketteri, som nyss gjort henne förvirrad och nu åter bredde ett skimmer öfver hennes ansigte. – Men jag har hört – invände Harald – att han icke dog i Finnland, utan hos en slägtinge utomlands. Denne lille Henrik Henning omtalades i en af de onda sagor, om baronen, hvarmed kammarjungfrun och betjenten trakterat Harald. Denne tyckte i allmänhet icke om lösa och obevista onda rykten om den eller den, men till följe af den antipathi han redan i första ögonblicket fattat emot baronen, var han, rätt eller orätt, mindre nogräknad i detta fall och han afhörde sina sagesmän med samma begärlighet, som barn lyssna till onda sagor berättade af deras sköterskor. Dessa, sinsemellan litet afvikande berättelser, stämde dock in i det följande: Baronens äldre bror var grefve och hette Henrik. Det var en stolt och ridderlig herre, hög emot de höga, men ödmjuk emot de låga, god och gifmild. I dessa fall var han en motsatts till sin yngre bror, hvilken i all sin dar krupit för de höga, men förtryckt eller varit hög emot de låga. Henrik, den äldre brodren, var ägaren till Ristilä, då deremot den yngre brodren, dåvarande kaptenen Arvid Henning ägde endast några hemman, underlydande Ristilä. Nu hände sig, att den äldre brodren fattade kärlek till en ung flicka af lägre börd, men af himlen begåfvad med skönhet och behag, och tvertemot brodrens föreställningar gifte han sig äfven med henne. De blefvo lyckliga och hon skänkte sin man en son, som kallades Henrik. Någon tid derefter kallade honom vigtiga angelägenheter långt bort utrikes, och då han dröjt en god tid utöfver den utlofvade, samt derjemte intet bref lemnade någon underrättelse om hans lif eller död, så blef den goda friherrinnan rubbad till sitt förstånd, så att man var nödsakad att sätta in henne på ett dårhus. Den yngre brodren åtog sig då den lille Henrik och sades ha varit öm om honom. Det såg äfven ut, som om han icke kunnat undvara pilten, ty när han en gång gjorde en resa till Tyskland, tog han det två-åriga barnet med sig.
— För detta behofs fyllande erfordrades således ett extra anslag af 9,600 Rdr under nästa statsregleringsperiod, alt med 3,200 Rdr årligen utgå för hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866. Anslaget till fortsättande af Topografiska Corpsens arbeten samt till karte-graArbelsanslag. veringen blef af Rikets Ständer vid förra Riksdagen bestämdt till 50,000 Rdr åi ligen under åren 1861, 1862 och 1863, i ändamål att kunna påskynda utgifvan det af Corpsens karta öfver Sverige. — Detta ändamål har, enligt hvad Corpsens Chef nu tillkännagifvit, med den framgång vunnits, att sedan Rikets Ständers senaste sammanträde icke mindre än fjorton blad af denna karta blifvit utgifna i skalan -i55l555:del, innefattande en yta af 540 qvadrat-mil. — För att kunna fortsätta det i så många hänseenden nyttiga arbetet, hvars vigt ej torde behöfva ådagaläggas, har Corps-Chefen ansett nödigt, det enahanda anslag fortfarande komme att utgå, hvadan han föreslagit, det 150,000 Rdr måtte anvisas för ifrågavarande ändamål, att under åren 1864, 1865 och 1866 årligen utbetalas med 50,000 Rdr. Med afseende å hvad sålunda blifvit anfördt och hemställdt, tillstyrker jag i underdånighet, att Eders Kongl. Majit täcktes hos Rikets Ständer äska: Bih. lill R. St. N:o 3 till Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862.
Utdrag af Protocollet, hållet hos Hög2 loflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den n Julii 181S. S. D. Föredrogos Förstärkta StatsUtskottets den 7 dennes allåtne & särskilte Memorial, angående de till Utskottets afgörande genom omröstning öfverlemnade frågor: 1) Om Bevillnings-afgiften för consumtion * och öfverflöd. 2) Om Riksens Ständers Revisorers rätt att indraga creditivet å Banken för ManufacturDiscontFonden. 3) Om Riksens Ständers ReAsorers rätt att indraga creditivet å Banken för Allmänna Ma^ gazinslnrättningen. 4) Rörande en förnyad TullTaxa. Och fann Ridderskapet och Adeln, att berörde fyra Memorial endast borde läggas till Handlingarne, Ut supra.. S. D. Då nu å nyo föredrogs Statsoch BancoUtskottets den 26 sistlidne Junii afgifne Förslag till Reglemente för Riksens Ständers Fullmägtige i RiksgäldsContoret, i afseende på utredningen af Götha Canal Bolags, Malmö och 244 Den 11 Juliu Götheborgs DiscontVerk, jemte Utskottens den 6 dennes meddeldte , och den g derpå följde på bordet lagde, Utlåtande öfver de vid berörde förslag gjorde anmärkningar, beslöt Ridderskåpet och Adeln , alt gilla Utskottens ifrågavarande förslag, med de förändringar, hvilka i Utskottens sista Utlåtande innefattas, hvarjemte Ridderskapet och Adeln fann för godt antaga följande Redactionsförändring, till förtydligande af 3 §., 2 Mom., i Afdelningen: ”Vid hvarje låne-omsättning aflemnas ny revers på det capital-beiopp, som skall komma att qvarstå, samt minst l-iodels afbetalning på lånesumman, sådan den är , då den första gången kommer i fråga till omsättning i RiksgäldsContoiret. Ut supra.
Beträffande borgensförbindelser, synes detta maximum väl vara tillräckligt stort; men i afseende på låntagare torde maximum kunna förhöjas, särdeles som, med undantag af Götha kanal-aktierna, vid hvilkas belåning dock borgen erfordras, alla öfriga hypothek, hvilka ega belåiiingsrätt, mäste anses innefatta full säkerhet för derå meddelade lån, samt dertill kommer, att Banken bör lossa på de band, hvilka hitintills föranledt dertill, att denna lånerörelse föga anlitats för annat än belåning af berörde aktier. Utskottet tillstyrker fördenskull, att ifrågavarande föreskrift må sålunda förändras: 49:o. 1 denna lånefond får ej någon häfta för högre belepp, än 50,000 R:dr såsom låntagare och 20,000 R:dr allt Banko i borgensförbindelser. Om förhöjning i den genom 201 §. i Reglementet för utlåningen på namn och reverser bestämda fond på det hela, stor Åtta millioner R:dr, har motion väl icke blifvit vackt; men uti den å Wisby Lånekontor anslagna andel af denna fond, har ej mindre Direktionen öfver nämnde Lånekontor tillstyrkt en förhöjning al 40,000 å 50,000 R:dr, än äfven Herr Lektor Söderberg samt Herr P. H. Lindström uti motioner, som till Utskottets behandling blifvit hänvisade, afgifvit enahanda förslag; hvaremot angående Banko-Utskottets Betänkande, N:o 3 i.
Så bröt det sig i Bengt och slog om i hans sinnesstämning. Han kände sig lätt och glad öfver att ha talat ut, och på den sentimentala högtidligheten följde en lätt humor. «Och du?» sporde han Truls. «Har du ingenting för närvarande.» Nej, han var tom och öde. «Det kunde jag strax märka på dig,» fortsatte Bengt med sitt goda leende. «Du lät mig tala, och hörde på, utan att komma med ditt.» Och de vände tillbaka hem till Bengt och åto kvällsmat samman med familjen. Och husets folk, som skulle upp igen på morgonen till tidigt arbete, gick till hvila, och de begge vännerna drogo sig tillbaka till Bengts rum för att få sig ännu en passiar, innan Truls begaf sig på hemvägen. Fönsterna ut till trädgården stodo öppna, rummet var fyldt af jasmindoft, fönsterträverket aftecknade med skarpa mörka räta streck sin figur öfver det orörliga, daghvita månljuset å golfvet. De talade understundom till hvarandra, oftare till sig sjelfva, men suto mest tysta; ty i denna månskensljusa stillhet hörde de sina egna tankars ord och stämningars stilla rörelser, medan de gent emot hvarandra kunde afläsa det icke ordvordna, den ene på den andres ansigte och ögon. Det fans emellan dessa tvenne unga vänners väsen en kontakt af helt annorlunda intimitet än mellan tvenne menniskor i gemen eller ens emellan dessa begge vänner i hvardagslag: lönliga förbindelsekanaler öppnade sig, nya sinnen kommo till och nya nerver af dittills okänd känslighet. Sålunda utspann sig dem emellan en ömsesidig förtrolighet, nästan utan ord, och enbart derigenom möjlig; förtroendena, icke tyngda af ordens vigter, skredo fram med så lätta fjät öfver den unga skamsenheten, att denna knappast rörde på sig i sin alltid halfvakna blund. Förtroenden om väsendets innersta art, om personlighetens doldaste lif, om kärleken och framtiden, om lytena och stoltheten, om gången blygsel och kommande dåd, om alla vackra blomster och onda varbölder.
Oafsedt att dessa hans påståenden ej så sällan upphäfva hvarandra, hvarpå jag längre fram skall anföra några exempel, skulle det bestämdt vara att göra honom orätt, om man toge för hans fulla och öfvervägda mening åtskilligt som sagts i hettan.En så genuint polemisk författare som Strindberg, hvilken oupphörligt uttrycker sig i paradoxala vändningar, måste mer än andra läsas i sammanhang. Ingenting är lättare än att plocka ut ur hvad Strindberg skrifvit i denna fråga satser så befangdt absurda, att de omöjligen kunna, lösryckta ur sin omgifhing, göras till föremål ens för allvarlig behandling. Vid hastig genpmbläddring af de ofvannämda uppsatserna, företalet till » Giftas » och » Likställighet och tyranni », — med » Qvarstadsresan » tar jag ingen befattning, då jag anser dess inledande allmänna reflexioner, der just qvinnofragan behandlas, för ett hafsverk, ovärdigt sin författare, — hittar jag uttryck sådana som dessa: » När qvinnan begär rättigheter, som mannen, är det endast rättigheten att få förstöra sig hon begär », eller » milliarder qvinnor hafva lefvat på sina mäns pengar, men ingen qvinna har ännu utan att knota låtit sin man lefva på hennes », eller » hans (mannens) kärlek till henne såsom maka och barnens mor har alltid varit en garanti för att hon icke blifvit behandlad som slafvinna », eller » hos bönderna är qvinnofrågan löst »! Mot sådant ha ju Strindbergs fiender lätt spel, och de ha heller icke försummat att hålla sig framme. Som jag är hans vän, kan jag endast beklaga, att han ger sådana blottor på sig, men vill icke begagna mig af dem, utan i stället söka få fram den allvarliga mening, som ligger bakom hans paradoxer, och se till om ens den kan hålla profvet. Det har sig emellertid icke så lätt att komma åt hvad Strindberg innerst menar i denna fråga. Han tillämpar den rättighet och skyldighet en hvar har att söka vidga sina vyer och beriktiga sin uppfattning om saker och ting här i verlden i en nästan oroväckande utsträckning.
Han hade burit så tunga bördor på sina åldrande skuldror, han hade så ofta nödgats utfinna en väg, där ingen annan såg stig eller räddning, han hade stängt så mången frestelse till förtviflan inom sin slutna barm och nödgats ljuga ett hopp, där intet hopp mera fanns, att han ju engång var berättigad till ett uttryck af stolta segerkänslor. Han glömde icke sin alltid stereotypa, underdåniga vördnadsbetygelse, när han stod inför suveränen, men han afbidade icke hennes frågor, han reste sig efter den ceremoniösa bugningen i hela sin längd och utropade lifligt: Gudi vare äran! Jag lyckönskar eders majestät och riket till en stor victoria. Äfven Kristina glömde i detta ögonblick doxa och allt hvad teologi hette, hon glömde den likaså ceremoniösa hälsning, hvarmed hon vanligen mottog rikets främste tjenare, sprang upp, fattade kanslerns arm och utropade med sin ålders hänförelse: Torstenson? Gud vare lofvad! Fältmarskalken Torstenson och den svenska hären, fortfor rikskanslern, ha värdigt firat salig konungens minne genom den andra segern vid Leipzig och Breitenfeld. Ilbudet kom för en timme sedan. Ärkehertigens hela armé är slagen och skingrad, 5,000 döda, 4,500 fångar ... Vi ha tagit hundranittio fanor, fyrtiosex kanoner, hela trossen ... Leipzig skall oförtöfvadt vara i våra händer. Den 23 Oktober har Gud gifvit Sveriges vapen denna victorian. Kuriren vardt i Hamburg försinkad. Våra förluster ... Intet nu om våra förluster! Intet nu! Intet sorgflor öfver triumfen! Lefver fältmarskalken? Han lefver och är osårad. Det är nog. Torstenson uppväger en här. Täckes eders kärlighet taga plats? Rapporten? Låt mig se denna bit papper, som lyfter ett rike ur faran till segerjublet! Och hon nästan drog rikskanslern till sin sida i en af fåtöljerna.
Utdrag den 27 Uäv. 182g. dan egande Silfver, medelst afföring efter 144 skill, pris, så mycket sorn i betalning å Lånet deremot svarar; 3:0 att Fastighetslån, emot vilkor, att på 33J ar återbetalas i Silfver, efter de i 1823 års Banco-Reglemente utstakade grunder, må upphöra; dock att Lånerättigheten, i enlighet dermed, förblifver Öppen för en hvar, sorn, till undfående af sådant lån, sökt och erhållit Inteckning före den 30 Junii 1830, samt med i öfrigt fullständiga Handlingar sig hos Banken anmäler; så fann Ridderskapet och Adeln nu för godt att genast, och innan Banco-Utskottets ofvanberörda Utlåtande blifvit af Ridderskapet och Adelil i allo pröfvadt, inbjuda de öfriga respective Riks-Stånden att, uti nyss omförmälde frenne beslut, med Ridderskapet och Adeln sig förena. S. D. Remitterades till LagUtskottet: Herr af Grubbens', Nils Wilhelm, anförande, innefattande anmärkningar vid Lag-Utskottets, under N:o 127, afgifna och, den 20 dennes f. m., till Utskottet återremitterade Betänkande, i anledning af väckta Irågor om ändringar och tillägg i Allmänna Lagens och serskilda Författningars stadganden, angående Bysättning. S. D, Prof. Utdrag dea af Nov. 1829. 129 S. D. Remitterades till Statt-Utskottet i Herr Rosenqvists, Fredrik Leonard, elen 3 dennes e. m., på bordet lagda motion, att Majoren G. L, Grönhagen måtte från och med år 1 829 komma i åtnjutande af den lein* han såsom Page förut innehaft, Från Högvördige Preste-Ståndet. S. D. Biföllos, vid förnyad föredragning* Statsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtanden:
Vid första påseende af StatsUlsk:s förevar:de för slag, sä ser det ut,'sorn hade StatsUtsk. gatt ifrån den grundsats, som det förut följt, och här tillstyrkt något ovanligt mycket, då det föreslagit en så stor summa, som 100,000 R:dr b:ko, men ser man något närmare på frågan, så finner man, att Utsk. har blifvit sina grundsatser trogen, åtminstone är ej något undantag gjort, till förmån för Eskilstuna. Jag återkommer alltid till jemförelse, ty såsom jag förut nämnt, så finnes här ingenting abstract rätt, utan allt måste tagas jemförelsevis. Jag går då till anslaget för Köping, som nyss blifvit beviljadt under vilkor, att § af den, enl. kostnadsförslaget, erforderliga summan skulle meddelas såsom anslag, och den återstående tredjedelen såsom lån. Här har man deremot för Eskilstuna, der koslnads-förslaget upgålt till 151,500 R:dr b:ko föreslagit, att ungefärligen § deraf, eller 100,000 R:dr b:ko skulle lemnäs såsom understöd, men hvad den sista tredjedelen beträffar, så har StatsUtsk. icke här, såsom i afseende på Köping föreslagit, att den skulle såsom låne-understöd utgå, utan har föreslagit, att denna tredjedel af den beliöfliga summan skulle tillsläppas af det bolag, sorn skall bildas för kanalens anläggande, så att StatsUtsk. har, hvad denna kanal-anläggning angår, föreslagit hårdare vilkor än för Köping. Det är svårt, att afväga den nytta, som det allmänna skulle hafva, om man jemför den summa, som här nu är i fråga, med den summa, som förut blifvit beviljadt till öfriga företag, emedan rörelsen i Eskilstuna, genom den ifrågavar:de kandlanläggningen skulle få en ny riktning, hvaremot rörelsen på de andra kommunikations-linierna, som fått anslag, har haft sin kommunikations-linie förut åt samma håll; men det förefaller mig likvisst vara temmeligen otvetydigt, att en ganska stor del af Södermanland härigenom skulle få en lättad kommunikation.
Länet samt för bestridande af fångtransporter, äfvensom den olägenhet egde rum, att de Förordningar och påbud, som utginge från Kongl. Maj:t eller Collegierna i hufvudstaden, i norra delen af Länet blefve publicerade sednare, än vederborde, enär de först skulle nedsändas till Calmar samt derifrån återsändas till redan ”passerade trakter” efter en längre omväg; och har derjemte åberopats, att Kongl. Maj:t, inseende olämpligheten af Calmare Läns indelning, vid sistförllutne Riksdag föreslagit Rikets då församlade Ständer, att nämnde Län måtte uti tvenne fördelas, samt äskat ett för ändamålets vinnande erforderligt anslag. Utskotten hafva tagit i öfvervägande detta, äfvensom hvad i öfrigt blifvit anfördt, så väl för som emot bifallandet af ifrågavarande förslag; och få Utskotten upplysa: att, vid sistförflutne Riksdag, Rikets Ständer, uti sin, Statssamt Allni. Besv.- och Ekon.-Utsk. Utlåtande, N:o a. 3 i anledning af Kongl. Majrts högstberörde Nådiga Proposition aflåtna underdåniga skrifvelse af den 5 Sept. 1840, yttrat: att Calmare Län hvarken i afseende på folkmängd eller hemmantal och ännu mindre arealomfång kunde hänföras till de största i Riket; att, ehuru dess längd vore mindre väl afmätt mot bredden, den likväl löga öfverstege, hvad i berörde hänseende sig företedde med Götheborgs och Bohus Län, der Residencet jemväl vore beläget i ena ändan af Länet, samt icke kunde jern föras med Wermlands och Kopparbergs Län i medlersla delen af Riket eller med något af de Norrländska Länen; att förändringar uti sådane missförhållanden, som i afseende å Calmar
PresteSt. af d. 19 och 22 samt från Borgareoch BondeSttn af d. 22 och 26 dennes. H. B. o. Ad. åtskildes kl. 1 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Onsdagen den 2 Februari 1848. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 7 prot.utdr. för d. 29 samt pleni-protm 22 och 26 sisth Januari. för d. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 26 och 29 sisth Januari på bordet lagda utlåt. N:o 20, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse till R. St., om förnyadt anslag till lagberedningen. Frih. Cederström, Jakob: Jag börjar med att hembära StatsUlsk. min tacksamhet för det att Utsk. utredt hvad de för lagverkets ordnande nedsatte comitéer kostat staten från det frågan derom först väcktes; och jag kan dervid tillika icke undertrycka min förvåning öfver den af Hrr Schartau, Lindström m. fl. i detta afseende afgifna reservation, liksom om del vore vådligt att låta Stånden få förnimma verkliga förhållandet. Men efter det en sådan utredning blifvit lagd i dagen, kan jag icke med Utsk. instämma uti det afgifna tillstyrkandet, nemi. alt R. St., utan något bestämmande af tiden, inom hvilket arbetet ovillkorligen borde vara fullbordadt, borde anvisa visst belopp årligen intill nästa riksdag för fortsättande af lagberedningens arbeten. Det arbete som återstår, är icke vidlyftigare än att det bör kunna i god tid före nästa riksdag hinna afslutas. Åtminstone bör förslag till rättegångsordning uppgöras så tidigt, alt all föreg:de granskning deraf må vara undangjord, till nyssnämnde tidpunkt; enär R. St. icke dä kunna granska det blifvande civillagförslaget, utan att jemväl hafva ett förslag till rällegångs-ordn. uppgjordt. Jag skulie derföre önska alt detta betänk, mätte blifva återremitteradt, på det Utsk. mätte komma i tillfälle att förändra sitt tillstyrkande derhän, att R.
Och åter andre hafva, utan att tillstyrka någon viss bestämd inskränkning, af planen för arbetet, föreslagit, att det borde på en längre tid fortsättas, med. mindre årligt anslag, af i5o,ooo, eller 200,000 Riksdaler, Tvenne Ledamöter af Väliofl. Borgare-Ståndet och en af Hedervärda BondeStåndet, hafva vidare bestämdt yttrat sig för beviljandet af 000,000 R:dr årligt anslag, enligt det första Alternativet af Utskottens förslag rörande anslagssummans belopp, men å andra sidan deremot hafva af flere Ledamöter inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Väliofl. Borgare-Ståndet blifvit anförde mångfalldige skäl Stat s-tJ t s k o 11 e t s B e t a n k a u d ett, 97 skäl för vidtagandet af det beslut anira Alternativet innefattar, eller det hvarigenom den fulla suttiman beviljas, som, enligt sednast uppgjorde arbetsplan, blifvit ansedd för Verkets fullbordan innan 1828 års slut nödig: Och hvilket Alternativ Ilögvördige Präste-Ståndel, som under den 6 Augusti helt acil hållet bifallit Utskottens Betänkande, äfvenledes godkänt: Inställandet af vidare fullbordan genom allmänna bidrag, af Götha Canalverk, sådant det borde blifva enligt det begrepp, sorn derom alltid varit fattadt, och sorn för första beslutet om sjelfva företaget legat till grund, skulle i flera väsendtlig» afseenden upphäfva all förut af Rikets Ständer fattade beslut rörande sättet för det vigtiga företagets utförande; Och hade Utskotten dessutom för deras del ansett, att något dylikt nu mera knappt kunde komma i fråga, sedan en så betydlig del af arbetet redan blifvit färdig till ett begagnande, hvaraf nyttan likväl al tid mäste förblifva inskränkt och ofullständig, så länge hela planen ännu icke är utförd, och sedan en annan del redan 1 så betydlig mån hunnit nalkas en lika fullbordan. Att det som af detta före - 4^de Sami. 5 Band, 7 f)8 Stats-Utskottets
Kungörelsen den 17 Juli 1847, i fråga om utarrendering af kungsoch kungsladugårdar samt andra kronolägenheter, jemte vid remissen afgifna yttranden; af samme man. om anslag af allmänna medel för skogsplantering å flygsandsfälten i riket; samt af Per Engman från Wester-Norrlands län, att Ångermanlands södra fögderi måtte uti två fögderier fördelas, m. m. S. D Vid skedd föredragning remitterades till Stats-Utskottet: Rikets Ständers åren 1863 och 1864 församlade Revisorers berättelser om granskningen af Riksgälds-kontorets tillstånd och förvaltning, med tillhörande handlingar; Rikets Ständers Revisorers berättelser angående verkställd granskning af Statsverket jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1861 och 1862, med tillhörande handlingar; samt Prot.-Utdrag den 13 November 1865. 39 Rikets Sländers Revisorers berättelser, angående åren 1863 och 1864 förrättad granskning af de under Kongl Maj:ts och Rikets Kommers-kollegium ställda fonder och medel S. D. Föredrogs och lades till handlingarna Ranko Utskottets Memorial M 1, med öfverlemnande af Banko-fullmägtiges berättelse. S. D. Efter skedd föredragning remitterades till Banko-Utskottet Rikets Ständers Revisorers berättelser, angående Bankoverkets tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1862, 1863 och 1864. S. D. Föredrogos nedannämnda Protokollsutdrag från Högloll Ridderskapet och Adeln, nemligen: .M 9, med kommunicerande af motion af Herr Treffenberg. N. C. E, angående åtgärders vidtagande för inskränkning af lösdrifveriet och tiggeriet i landet, m. m.; och M 15. med delgifvande af motion utaf Herr Du Kietz. E. G , om förhöjd pension åt Underlöjtnanten i arméen Lars Samuel von Schantz; Ifrågavarande båda såväl protokollsutdrag som motioner lades till handlinlingarne.