Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frih. Nauckhoff: Jag liar icke uppstått för alt yttra mig 0111 näringsfriheten, af det skal att jag icke funnit detta ärende vara för R. o. Ad. föredraget Det är egentligen missbruken med utfärdande af pass, hvarom jag talat. Jag har anfört ett exempel, att en person på falskt pass kunnat ett helt år stryka omkring i Riket. Jag har hort att tariffen lärer vara 2 r:dr, hvarför man kan erhålla pass att sålunda stryka ikring, och då synes tiden vara inne att vidtaga några eontroller hvarigenom missbruket kan hämmas. Jag sätter icke i fråga magistraternes tillsyn och stränghet i afseende på de personers fräjd, för hvilka de meddela pass; men magistratens signatur är mindre känd i landet än landshöfdingarnes, hval före kronobcljeningcn lättare kan controllera, D c ii S Juli f. m. 3/3 örn del, företedda passet ar falskt, då detsamma härleder sig från något Landsf.embete. Jag skulle derföre tro, att dylika pass, örn de ej utfärdas af Konungens Béf:h:de , åtminstone böra derstädes pröfvas, på det passinnehafvarens signalement må blifva i passet behörigen upptaget, till förekommande deraf att passet icke må kunna öfverlåtas på någon annan. Flera controller torde erfordras; men jag är icke beredd att nu projectera en fullständig polisförfattning i detta hänseende. Min mening bar endast varit att antyda behofvet af säkrare an hittills gällande controller. I öfrigt får jag blott tillägga, att jag icke finner behofvet att kringföra Eskilstuna-smiden för att dermed förse allmogen så särdeles stort, emedan Konungens Bef:h:de hafva utfärdat tillståndsresolutioner för personer, som bo på landet, alt försälja smidesarbeten, som sålunda finnas att tillgå, och det af bästa sorten, fullt motsvarande hvad allmogen behöfver. Jag yrkar således återremiss, på det förslaget ina återkomma i det skick jag åsyftat. Hr D alman, Wilh. Fredr.: För min del yrkar jag afslag på detta betänkande.
Nio J J. 530 Bevillningsutskottets Betänkandeii. de Partens skyldighet, att dera i Svaromål ingå, men i sådant fall bör sidan handling, vid uppvisandet för Domstolen, genast med stämpladt papper till föreskrifvet belopp förses* Offentliga, å Rättens dörr * l i sk; Testamenten, såsom de der ärö upphäfvande eller förändringar Underkastade, behöfva Vid Uppvisandet ej förses med högre äti 6 sk. Charta, Utan skola först, dä de vunnit Laga kraft, beläggas med stämpladt papper, svarande mot Tre fjerdedels procent af den bortgifne Egendomens behållna värde, enligt Bouppteckning; dock bör vid Testamentets bevakande för den belöpande Chartan vederhäftig borgen ställas, intill dess att detsamma vinner Laga kraft ; kart efter timadt dödsfall lösa Egendomens värde ej utrönas inom den tid hartdlingert bör Vid Domstolen uppvisas; Ställe då Innehafvaren borgen för Stämpel - afgiften, intill dess Bouppteckning hållen Och Charta anskaffad är; mert om genom ett så beskaffadt förordnande, Egen^ domen ej är med fu l egande rätt, Utan blött till nyttjande öfverlåten, så belägges Skriften med stämpladt papper tili en fjerdedels procent af det Testamertterade värdet, efter hväd förut stadgadt är; dock undantagas från detta stadgande ej allenast sådane Testamenten, som gifvas t!!{ Makar och Bröst-arfvingar, ellet icke in - BevillningsUtskottels Betänkdndeh. 53! befatta annaa förändring i Arfsrätt, än, ätt antingen Systrar tilläggas lika lott med Bröder, eller öck att Arfvingars anspråk jemnkäs. med hänseende tili af eri oell annan föriit utbekömne förskott'; Utan äfven dé* hvarigenom Husbonde tillägger Tjenare någon gåfva för långvarig Och trogen tjefiat, så framt deri Testamentera^ de Summan éj uppgår till och med 30O R:dr; i.anriat fall Charteras de like an-1 dre förordnanden.
Men denna förväntan, detta hopp, huru hafva de blifvit upfyllde? Icke nog dermed att Norige sällan, om någonsin, till några medgifvanden visat sig villigt; nya anspråk hafva deremot blifvit 206 D*n 17 Mars“f. IB. framställda, och hvarje eftergift endast tjenat till att stegra dem. Icke nog dermed att, snart sagdt, hvarje förslag, åsyftande ett närmande de båda folken emellan, af Norige blifvit förkastadt, med — jag måste här fullt uttrycka min tanke — med ängslig småaktighet bar det sökt hvarje tillfälle att lossa på de band, som funnos, och att för alla göra tydligt att det med Sverige icke ville hafva någonting gemensamt. Helt nyligen har man t. o. m. sett hurusom, genom anspråk på ett för Norige särskildt Konunganamn, det velat försvaga tanken uppå att en personal union åtminstone förenade de båda folken. — Man säger oss visserligen, att denna stämning på sednare tid förändrats, och att man icke bör tillskrifva nationen hvad som endast må tillräknas tidningspressen och några individers hetsighet eller oförstånd. Jag vill medgifva det sednare, och älskar att till en del tro det förra. Men för Sverige har denna förändring varit föga märkbar. Huru hafva de sednare Storthing — hvilka väl dock måste anses representera landets opinion — behandlat de gemensambetsförslag, som åt båda länderna lofvade lika och öfvervägande fördelar? Har icke den stämning, som visade sig vid valen till nu samlade Storthing, och den anda, som syntes räda ibland Storthingsmännen, förhindrat Regeringen att å nyo framlägga samma förslag; och har icke samma Storthing — då man sammanställer den förening, ett större antal af dess ledamöter, straxt vid tbingets början, ingick, med det beslut, Storthinget nästan enhälligt fattade att uphäfva slutet af l:sta mom. uti 14:de § af dess grundlag — visat ett emot Sverige allt annat mera än vänligt sinnelag? Har väl Sverige någon skuld uti denna mot detsamma ovänliga sinnesstämning? Har icke Sverige låtit sina billiga anspråk hvila?
» Det hör till god ton. » Hur ofta undslipper ej detta bevingade ord världsdamen, hur ofta modern, i synnerhet modern åt giftasvuxna döttrar. Vore det icke bättre att säga: Detta hör till falsk ton? Det konventionella språket är lögnens språk. Hur beklagar icke fru rådmanskan B. på det hjärtligaste och mest öfvertygande sätt, att fru doktorinnan Z. fick göra sitt besök förgäfves, emedan hon ej varit hemma. Och ändå hade hon suttit hemma i sin våning och ej förr i reflektionsspegeln fått syn på fru doktorinnan, än hon gaf sin tjänstflicka befallning att säga, att hon var borta. Och vid dessa hjärtliga försäkringar glider en skarp, forskande blick öfver fru doktorinnans nya kappa. » Ett präktigt tyg, och så bra den kläder se ' n », läspar fru rådmanskan, medan hon sanningsenligt borde säga: » Ett aldrig så dyrbart tyg kan inte dölja din fulhet. » Och då hon viker om nästa gathörn, stöter hon rakt på kanslipresidenten H:s fru. Äterigen samma hjärtlighet. Först och främst gratuleras hon med anledning af herr kanslipresidentens befordran — i går afton ännu var fru rådmanskan B. så förbittrad öfver just denna » människas » befordran, att hon två gånger stack sin herr gemål i handleden, då hon skulle sy i en ursliten manschettknapp, innan han gick till klubben. Den » goda tonen » finner äfven sin väg till barnkammaren. Der läres lille Fritz redan att säga den gamla, kantiga fröken L. söta ord, kalla henne sin käraste tant och smeka hennes knotiga kinder. » Jag vill inte, jag tycker inte om den där tanten, som skrattar med det ena ögat och gråter med det andra! » Fritz, olyckliga barn, det hör ju till » god ton », eljes kommer du inte fram i världen! Talmiguld, idel talmiguld! Hjärtat vet ingenting af de ljufva smekorden, det förblir kallt och likgiltigt. Den ständiga lögnen gör det förtorkadt och afsliter alla trådar, som skulle förena det med människorna. Han var föräldrarnes solstråle. Från solens uppgårig till den sista strålen förglimmat i vester, förde mästarens hand släggan.
De olägenheter sadane inrättningar fiH qwar, nar kunna medföra, i synnerhet wid waktenqwarnar, genom wattnets hämmande i dess lopp, kunna icke med tillförlitelig wisshet utredas, utan genom anställande syn, hwilken af sadan orsak blifwik * * i La - 7->8 Den i? Junik. i Lagen påbuden, och den påföljd, sorn redan fin. nes stadgad för den, som pa offattlagd qwarn intager annans mald till förmälning ar, wid jemförelse af denna med öfrige förbrytelser, och de derq i allmänhet i Lagen utsatte böter, lämpelig, sa wida något särdeles missbruk icke skulle pa något ställe föröfwas, da detta amne ar af den Oecvnomiffa beffaffenhet, att wederbörande Landshöfdingar ägg efter förekommande ornständighcter ett ökat answar föreskriswa. Bibehållandet af de i Orust och Tjörns Hä-l rader anlagde husbehofs wadergwarnar är ett ämi ne, deröfwer Utffottet icke ager att något widare utlåtande meddela. Pa desse grunder finner Utffottet att Lagens stadgande i 20 Capitlet Byggmnga-Balken uti de ifragawarande ämnen ar fullständig, t-enlig vä) mot sitt ändamål swarande, hwarföre Utffottet någor förändring deraf icke kan tillstyrka; hwilket dock Riksens Högloft. Ständer wördsamt underställts. Orebro den 8 Junti 1812. Pa Höaloft. Ridd. och Pa Högw. Prest-Standl AdelnS Led. wagnar, Ledam. wägnar, k. 8 trömre 1 t. ch tste 6 ren. Pa Wallofl. BorgarePa Hedcrw. Bonde Stand. Led. wagnar, Stand. Led. wägnar, A. Ul. konqvist. Lric850n. öV'ckullgren. Upp-1 Den i?
St:r om uphörande af landsflykt såsom påföljd för brott; N:o 77, med förslag till sammanjemkning af de inom Riks St:n fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utslcs Utlåt. N:o 62, i anledn. af framställda anmärkn:r mot Utsk;s under N:o 47 afgifna Betänk, öfver väckte motioner om stiftande af lag, ang:de allmänt kyrkomöte; Riddar husUlskollel. N-.o 28, i anledn. af RiddarhusDirektionens Mein. om för ändring af sittplatserne i Riddarhus-salen. Den 20 Februari. 333 Slutligen justerades ett prot:s-utdrag ang:de de denne dag af R. o. Ad. godkände voter:s-propos:r. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ 2 e, m. In fidem protocolli, Alberl Munck. Lördagen den 20 Februari 1858. Plenum kl 10 f. m. Justerades 3 prot.utdrag för den 17 dennes samt pleni-prot:n för den 5 sist!. December f. och e. m.
Danmark, sker ombytet hvar fjerdedel timma och mellantiderna användas för att genast uppsätta prot:na. R. o. Ad. har för närv:de 6 Notarier anställde. Om dessas antal ökades med ytterligare 2 eller 4, och samma arbetsordning infördes här som öfverallt annorstädes, skulle den fördel kunna vinnas att diskussionen genast uppsattes, medan den vore i friskt minne, och tryckningen kunde försiggå nästan ögonblickligen derefter. Om nu tryckningen öfverlemnades åt en serskild tidning, så blefve denna tidning icke blott oumbärlig för snart sagdt hvarje Riddarhusledamot, utan skulle derutöfver få en ganska stor publik. Riddarhusets ledamöter behöfde tidningen, för att erfara huru deras yttranden blifvit uppfattade och för att kunna vid blifvande justering begära de rättelser, hvartill de ansågo sig befogade; allmänheten skulle med intresse omfatta en tidning, som återgåfve Riddarhusets förhandlingar färska och korrekta. I ett påföljande plenum skulle prot:t öfver en föreg:de diskussion justeras, dervid hvarje talare egde rättighet begära de rättelser, hvartill han vore befogad. Sedan dessa rättelser blivit iakttagna, hvarvid tidningen tjenade såsom korrekturark, skulle det vanliga antalet exemplar af justerade diskussions-prot:t tagas för att öfverlemnas till Riddarh. -Kansliet. Genom den inkomst, som tidningen beredde, skulle kostnaden för förökandet af Notariernas antal säkerligen blifva ersatt, och måhända skulle t. o. m. en vinst kunna uppstå genom nedsatt kostnad för tryckningen af protokollen. Man kan visserligen invända, att det icke skulle vara skäl att i berörda afseende vidtaga en förändring vid början af en Riksdag, af hvilken man väntar sig en möjlig förändring af hela vårt representativa system, utan att man borde härmed uppskjuta till framtiden. Men häruti kan jag icke instämma, utan tror jag, att ju vigtigare frågor förekomma vid Riksdagen, desto angelägnare är det äfven att hvad som här förhandlas skyndsamt och rätt öfverbringas till allmänheten, och jag anser att i synnerhet de Hrr, som vilja vidblifva det nuv:de representationssättet, böra låta sig angeläget vara att deras motiver återgifvas så noggrannt som möjligt. Den 23 Oktober.
Då Stats-Utskottet, efter härå erhållen remiss, bor utlåtande i åmnet afgifva, har Utskottet, beträffande Kronans Afradsoch Tionde-Koppar, skolat upplysa, att Räntegifvare ovilkorligen åro forbundne att densamma in natura utgöra; hvadan och då försäljning deraf för Stats-Verkets räkning måste ske till den Stats-Utskottets Betänkanden. ^o5 den del, som ej för Skiljemynts-pråglingen finnes nödvändig, Utskottet anser något hinder icke mota, att hvad af denna Koppar förFlottornas behof kan erfordras, kan till Flottornas Öfverstyrelse upplåtas, emot allmänt gällande betalning, eller afskrifning till motsvarande belopp å Flottornas anslags.Summa, på g:e Hufvud-Titeln, för samma år; dock torde, till förekommande deraf att, i ovisshet om det qvantum, Flottorne kunna behöfva, Stats-Verkets Koppar må en längre tid blifva osåld, och Stats-Verket derigenom sakna en påräknad tillgång för sine Contanta utgifter, härvid bora fästas det vilkor, att nådige reqvisitioner i berörde afseende, vid hvarje års början, till Kongl. Stats-Contoiret insändas, till rättelse vid de, genom Kongl. KammarCollegii och Kongl. Stats-Contoirets försorg, vanligen anställande Auctioner, å Afradsoch Tionde-Kopparen. Hvad åter angår Jernet, som från Hyttor och Bruk i Tionde påräknas, så ega Räntegifvare rått att antingen in natura erlägga, eller ock med penningar lösa denna Tionde; och år, genom Kongl. Brefvet d. 5 Oct. 1774, förordnadt, att Sami, 4-"* 706 Stats-Utskottets Bctänkanden. det Hammarskatts Stångjern, som ej med penningar loses, får levereras uti 2:ne sorter, nemi. i% tum plattjern, eller f tum i fyrkant, såsom varande af den beskaffenhet, att de vid alla Bruk merendels årligen smidas.
Vidare haiman nämnt, alt på Gottland finnas församlingar så små, att de icke bestå af mer än fem mantal. Der finnes en för - Den 10 Februari e. m samling, som heter Gullerup, hvilken endast hestår af fyra mantal; men då här uti §:n står pastorat eller socken, så behöfver ej hvarje liten församling hafva sin egen skola, utan kunna tvänne församlingar förena sig om en skola. Hr von Hartmansdorff har sagt, att i Stockholm och Calmar är förhållandet sådant, att barn, i brist af kläder, icke kunna gå från del ena qvarteret lill det andra. För min del iliågkoinmer jag, huru jag sjelf som barn gick med öppen tröja midt i vintern utan att lida af kölden. Hr Gripenstedt, Joh. Aug.: Jag skall inskränka mina anmarkn:r blott lill den punkt af betänk., som utgör föremål för R. o. Adis öfverläggning, eller huruvida en fast skola ovillkorligen skall finnas inom hvarje pastorat eller icke. Hr von Hartmansdorff och hans vänner hafva satt sig emot detta stadgande, af skäl att man icke borde så våldsamt ingripa uti cornmunernas egna tillgöranden, utan mera öfverlemna det åt dem sjelfva att organisera. Jag finner denna undfallenhet för deras önskan stå i strid med hvad som icke längesedan gjort sig gällande från samma håll, nemi. i fråga om hemmansklyfning. Man grep der temmeligen tunghänd! in i den enskilda äganderätten oell angaf såsom skäf dertill, att det enskildta mäste vika för det allmännas väl. Jag kan icke förmoda att någon vill neka att det allmännas väl ytterst beror på den bildning oell upplysning folket kan erhålla, hvadan det måste vara Statens rättighet och pligt att äfven se till huru delta må kunna befordras. Jag kan dessutom för denna åsigt åberopa hvad Utsk:n sjelfva yttrat. Det lyder som följer: "Otvifvelaktig! vore det bäst 0111 skolors inrättande ej behöfde anbefallas, utan de af ett inre erkändt behof föranleddes, och öfverallt, der de behöfdes, genom församlingarnes egen försorg bildades.
Men i anseende till dagsverks-prisernas och material-kostnadernas betydliga stegring sedan sagde år, borde, enligt Byrå-chefens vid bemälde Styrelse, i Mars månad 1856 derom algi foa förnyade utlåtande, denna kostnads-beräkning ökas med 50 procent, hvadan lör ifrågavarande företag, som ansetts böra utföras och fullbordas under loppet af 3 år, uti åberopade utlåtande upptagits eli sammanräknadt kostnads-belopp af 333,319 R:dr banko, deruti inbegripen ofvanberörde inlösnings-summa för Skurö bro; och har derföre blifvit föreslaget, all Rikets Ständer måtte lill E. K. M:ls nådiga disposition anvisa sistnämnda belopp, på det att antingen della arbete mätte genom Styrelsens för allmänna vägoch vattenbyggnader försorg varda på Statens bekostnad u t förd t samt derefter vårdad! och underhållet, elier veikställigheten deraf, om sådant ansåges lämpligare, kunna öfverlämnäs åt ett bolag, som genom ingånget kontrakt åloge sig all, enini erhållandet af samma anslags-summa och ulan vidare tillskott, ansvara lör arhetets utförande efter vederbörligen uppgjord och af E. K. M:t gillad arbetsplan, äfvensom för segelledens framtida underhållande, dock med rättighet att, enligt en af E. K. M:l fastställd taxa, uppbära lämplig, i förhållande till fartygens storlek och djupgående bestämd, afgift för genomfarten, och med förbindelse alt städse bibehålla vattendjupet i farleden vid 18 löt. Efter inhemtad närmare kännedom om de anförda förhållandena samt de upplysningar angående samma ämne, som under sednare riksdagar vid lörhandlingarne härom blifvit meddelade, hafva Rikets Ständer funnit ali, då genom den förordade farledens öppnande för större, mera djupgående fartyg, sjö-kommunikationen mellan Slockholm ocb hela det södra Sverige, äfvensom utlandet, skulle i betydlig mån underlättas samt Expeditions-Utskottets Forsing lill anderd.
Att man icke skäligen kan tillvita hriiks-societeten att med allt för ringa bidrag understödja utvecklingen af denna näringsgren, åfiigges deraf, att, eldigt mig meddelad upplysning, jernkontorets bidrag lör år 1862 utgjorde; Den 3 Juni f. m. 27 Till bergsskolan i Fahlun 15,500: — » d:o i Philipstad 4.500: — » jernkontorets metallurgiska stat 23,700: — » d:o mekaniska stat 4,293: 75. » elever, smidesverkmästare m. fl 18,51 (i: 67. » elever i Motala och Eskilstuna 2,289: — eller tillsammans rrut 68,889: 42. Om härtill ytterligare lägges de frikostiga anslag, som jernkontoret årligen utbetalar för resor, rön och försök m. m. tili samma ändamål, uppgår nyssnämnda summa till ett ännu högre belopp. Huru det skall vara möjligt att utan ett statsanslag iståndsätta byggnaderna i Fahlun, kan jag, för min del, icke fatta. På hvad sätt man än algor frågan, måste man dock tillse att skolan, hvar den än finnes, må försättas uti vederbörligt skick. För närv:de finnas der 20 elever med 2-årig kurs, så alt endast halfva antalet lärjungar årligen ombytes. Det har visat sig, att de anmälde lärjungarne uppgå till dubbelt så stort antal, som det antal, hvilket kan mottagas. Enligt det uti den Kongl, Proposm gjorda tillkännagifvande, upptager kostnadslörslaget 200,000 rdr lör byggnadernas iordningssliillande i Fahlun, hvaremot till uppförande af den lör bergsskolan erforderliga nybyggnad å teknologiska institutets tomt kostnaden endast uppgår till 100,000 rdr. Afven sistberörde summa kan synas vara rätt betydlig; men jag får dervid meddela, att hvad som synnerligen bidrager till denna kostnadssummas höga belopp, är inrättandet af ett för elevernas arbeten erforderligt större laboratorium derstädes.
I afseende på hvad anfördt är af enskilda Motionairer, få Utskotten, med åberopande af dess ofvanintagne förslag, i fråga om skattläggningen af Sågqvarnar, Valkoch Stampverk, för öfrigt vördsamt meddela följande Utlåtande: att Kongl. Mnj:t i den Nådiga Propositionen förklarat Sig icke medgifva någon förändring, hvarken uti den grundskatt, som Mjöl qvarnar för närvarande är ålagd, ej eller uti methoden för skattläggningen af de Mjölqvarnar, sorn hädanefter kunna byggas; att, då förmedling eller nedsättning i räntan af nuvarande Mjöloch Sågq varnar kan, då skäl dertil finues, enligt Författningarne, i laga ordning sö - StatsBev.- Lags Oec,- Utsk. Bet. N:o 78. 23 kas, och de klagomål, som äro anförda öfver det intrång, som genom nya MjölStampoch Väderqvarnar blifvit tillfogadt äldre sådana verk, aro frågor, som vid laga Domstol böra upptagas och afgöras; så få Utskotten föreslå, att alla dessa frågor, såsom icke tillhörande Rikets Ständers åtgärder, ina förfalla. Herr von Qvant ens förslag, att Skattläggningar å Mjöloch Sågqvarnar hädanefter bora ske på Kronans bekostnad, innehåller yrkande af en uppoffring å Kronans sida, så mycket obilligare, som ingen lärer anlägga eller begära skattläggning å dylika verk, utan att dermed afse sin egen förmon; och sorn Herr von Qvantens slutliga förslag, att alla nu i Kongl. Kammar-ColIegiuin befintliga oafgjorda skattläggningsfrågor skulle tills vidare hvila, rörande andras rätt, alltså få Utskotten föreslå, att båda dessa framställningar må förfalla. Slutligen, och då det synes obilligt, att den Qvarnegare, som på ett ställe sammanbygger tvänne, eller flera förut enstaka
Sexton arfvoden ä 400 R:dr 6,400: — (hvaraf likväl två utgå på Banko-diskontverkets stat) Andra Tj enst e gr aden: Tolf arfvoden ä 300 3,600: — Tredje Tjenstegraden: Aderton arfvoden å 200 3,600: —. Fjerde Tjenstegr aden: Sexton arfvoden å 100 R:dr 1,600: — Öfver-vaktmästare, arfvode SO: — V aktbetj ening : 12 kammar-drängar, med 3S0 R:dr lön, arfvode ä SO R:dr 600: — 10 dito med 300 R:dr lön, arfvoden å 33Vi R:dr 333: 16. 955: i6‘ 16,183: 16. Transport: 10S,683: 16. ro Banko-Otskottet* Betänkande, JU 61, Särskilda ari voden och anslag: Transport: 105,683: 16. Till cheferne för kassaoch depolitions-afdelningarno, sedel-kontoret, låne-afdelningen, låne-kansliet samt revisionsoch ekonoini-afdelningen, arfvo den å 400 R:dr . 2,400: — Till chefen för kassa-afdelningen samt kamereraren i nämnde afdelning, missräknings-penningar i egenskap af vårdare utaf dagvexlings-kassan, å 200 R:dr 400: — Till Rankens brand-chef, såsom ersättning för de ökade hyreskostnader, han måste vidkännas genom nödvändigheten att bo i bankens grannskap 200: — Till 5 kassörer, missräknings-penningar å 300 R:dr 1,500: — Till Garde des Medailles 200: — Till extrakt-arbeten samt lönlöse extra ordinarie tjenstemäns uppmuntran 2,500: — Till öfver-vaktmästaren i hans egenskap af brandmästare, arfvode 250: — 7 450' Summa B:ko R:dr 113,133: 16.
Men Madeleine Bunge går ju på sidan om ämnet, så att det föga passar in på våra förtyillanden — just genom hufvudpersonens franska bildning och genom de öfriga9 totala osvenskhet i tänkesätt och uppträdande. De ställa fru Bunge fram som typ för nutids-qvinnan. De påstå att » det är modernt att ha en låg uppfattning af kärleken. » Bevis, herr W \ jkander! Och på ett ställe uppritas till och med » framtidens q vinna » så att Stuart Mill skulle häpna öfver denna verkligen originella syn på den sak, han liksom andra helgat ädla krafter åt.De tongifvande i fru Buoges familj lida i allmänhet af en älskvärd okunnighet i fråga om hvad qvinnofrigörelsens förkämpar sträfva till. Att få litet hum om detta, borde dock ej öfverstiga mensklig kraft. Att hr Bunge gisslar sjelfviskheten och fordrar mera pligtkänsla, 8r godt och väl, men hvad påyrka de s. k. nya idéernas män då, alla dessa, som här bli så illa åtgångna? Drag gerna fram offer för nya idéer, — Tolstoy har gjort det i » Anna Karenina », fru Edgren i » I krig med samhället ». Men dessa författare borde ej nämnas här. De lära väl ej gå fria från att räknas med ibland » de skriftlärde sedefofderfvare », mot hvilka herr Wykander spetsat sin * penna. De och andra sede-förderfvare ha förut visat, huru lidelsen, då ingen pligtkänsla binder Jem, drar sitt offer i förderfvet, således precis det samma som författaren till Madeleine Bunge här vill visa oss, men på sitt eget sätt. En författare får naturligtvis ej anklagas för de uttryck, han lagt. i munnen på sina figurer. De uttala sina tankar, ej hans. Men då han tager parti så tydligt som här, ställer fram som motsatser det goda och det onda, svingar sitt svärd öfver det senare och ställer sig som segrare med det förra, då fUr han också ursäkta, att man uppfattar hans personers samstämmande utgjutelser såsom författarens egna tankar. Ty minst af allt är stycket objektivt.