Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
”I Malkolms rum någon natt, ingenting är säkrare”, tänkte Alf, ”men kanske först en eller två månader härefter, då vi minst tänka derpå, och huru kunna under hela denna tid bibehålla sin vaksamhet? Den nedslagne unge mannen vandrade de solheta gatorna tillbaka ifrån posthuset, utan att finna sig ega annat val än att vänta och förbida tiden. Staden låg genomglödgad af solstrålarne och liksom död omkring honom, det gyllne korset på tornspiran lyste matt i solrökens gula töcken, alla de halfvilda dufvorna, som om qvällarne svärmade omkring hustaken, sutto nu inkrupna i skuggan af de gamla, höga och fantastiska skorstenarnes gömslen eller kring kanten af de med grönska och calmusblad öfvertäckta kanalerna, för att i dess ljumma vatten fukta sina näbbar med fara att drunkna deri; qvinnorna, som suttit ute på gatan medan morgonluften ännu var sval, hade nu gömt sina trinda och fagra anleten bakom de grofva spjeljalousierna innanför sina fönster, och i hvarje af de brokiga och groteska helgonbildernas fula fysionomier, som framträdde från murar och gathörn, tyckte sig Alf återfinna den trollska judens illpariga drag och förundrade sig öfver, att ingen utom honom i hela staden fann något anmärkningsvärdt eller interessant deri eller ens tycktes veta om, att denna lilla besynnerliga personnage fanns till. Hawerfield var borta, den engelska ladyn var rest med sina gröna dyrbarheter, och värst af allt, den främmande majoren med sin vackra nièce var ännu icke återkommen. Med hvad skulle väl Alfs lifliga sinne sysselsätta sig? Han afundades nästan Malkolms lugna matthet, der han dag efter dag låg inom det gamla fängelselika hotellets tjocka sandstensmurar, i sitt stora, mörka och svala rum, med sin ritportfölj eller någon mystisk bok, full af svulstiga och obegripliga hyperboler, framför sig.
Sedan Rikets Ständers Herrar Revisorer inhemta!, att Götheborgs Stads Magistrat och Äldste, undandragit sig, med åberopande af ordalydelsen i Rikets Ständers beslut, att efter innehållet af i Ranquen upprättadt Formulaire, En för alla och alla för eli, vara ansvarige för återbetalningen af det vid sista Riksdag Staden beviljade Uånebiträde, enligt de vilkor som förbehållne blifvit, och hos Revisorerne i sammanhang dermed före kommit, för de särskilde Uånebiträden af nästan dylik beskaffenhet, hvilka äro till Uddevalla Stads Kyrka, Consistorium i Skara samt Landskrona Stad utlemnade, Vederbörande en för alla och alla för en godvilligt afgifvit de ansvars förbindelser Banquen äskat, hafva Revisorerne ansett säkerheten, särdeles i fråga om ett sä betyd. ligt Län, som det ofvannämnde, vara blott ofulU komligt bevarad derest Baquen ej hade sig öppet lemnadt, att vid bristande betalning äfven hunna hälla sig tiil Borgerskapets enskilda Egendom, och funnit sig böra ä detta förhållande fästa Rikets Högloft. Ständers uppmärksamhet. Banco-Utskottet har vid undersökning härom, funnit, att den skuldförbindelse jämte öfrige säkerhet, som för Götheborgs Stads erhållne lån blifvit lemnad är till alla delar enlig med hvad Rikets Ständer vid sista Riksdag i sådant afseende äskat och förbehållet. (Bih. till Riks-St. Prot. 6 Sami. pag. 678) Banco-Utskottet har emedlertid ansett Rikets Ständers Herrar Revisorer haf-. 48 Bnnco Utskottets Betänkandert, va egt skalig anledning till den uppmärksamhet som blifvit fästad, 'på förenämnde olikhet i formen af den* Skuldförbindelse Götheborgs Stads Magistrat och Äldste till Banquen afgifvit, emot de förbindelser som för hvardera af de nyss ornförmäldte
Och anser Utskottet sig, genom hvad om Tingsgästnings-penningarnes utgörande i allmänhet här blifvit anfördt, hafva besvarat äfven den del af Herr TÖrneblads ofaannämnde Motion, som innefattar yrkandet, att, till förekommande af förluster för Häradshöfdingarne och Nämnden, med samma afgifts uppbörd, fördelning och redovisning borde, utan ändring i närvarande förhållanden, efter vanligheten förfaras. K. StatsContoret har, i sammanhang med ofvanberörde frågor, alternativt föreslagit, att antingen CapitationsBevillningen, som med Mantalspenningarne utgår efter enahanda grund, men, upptagen i den serskildta Landsboken öfver Allmänna Bevillningen, måste med serskildta Debiteringsoch AfkortningsLängder rn. m. redovisas, finge, med motsvarande minskning i den från RiksgäldsContoret utgående StatsbristsSumman, till StatsVerket directe ingå och i dess räkenskaper redovisas, samt vid Statsregleringarne upptagas bland de Extraordinarie Inkomster, hvilka såsom Bevillning inflyta, eller ock att förordnandet om de serskildta Landsböckernes uppgörande, såsom betungande för LandsContor och Redogörare, men till ingen nytta ledande, måtte få upphöra. Då CapitationsBevillningen hörer till den Allmänna Bevillning, som R. St:r vid hvarje Riksdag sig åta - ig2 Stats-Utskottets ga, och sorn directe till RiksgäldsContoiret ingär samt utgör en del af dess fonder, har Utskottet ej ansett någon förändring i Uppbörden deraf böra äga rum; men då föreskriften, i nu gällande BevillningsFörordnings 4 Art. 4 §• i Morn., att öfver RiksgäldsContorets Fonder serskild Landsbok skall slutas, tillkommit vid i8i5 års Riksdag för att, i KronoRäkenskapsVerkets då varande skick, förekomma sammanblandning af berörde Fonder med StatsContorets och andra Verks Medel, samt, efter den genom K. Brefvet den i2Dec. 1821 och K.
Den nya redaction af 10 Morn., som sista Constitutions-Utskottet föreslagit, antogs med uteslutande af orden »eller anledning» i första punkten. Det likaledes föreslagne ordet Nämnden i slutmeningen af 12 Mom. skulle pröfvas, då Beredningen komme till närmare öfverläggning om inrättningen af en Jury. 4 §• Den af Constitutions-Utskottet vid sistlidne Riksdag föreslagne lydelse af 4 § 2 Mom. antogs, -med vilkor att »Veckoblad» förändras till: Periodiska Skrifter, och att efter »uraktlåter», och till nästa punkt, i stället för närvarande ordalag, införes: bote första gången 100 R:dr, 2:dra gången 300 R:dr och 3:dje gången 500 R.dr. Vid den från sistlidne Riksdag bvilande nya redaction af 3 Mom. föreslog Beredningen följande ändringar : »Veckoskrift» i 2 punkten ändras till: Periodisk Skrift. 370 Riksdagen 1812. Framföre »9 och 10 Mom.» sättes: 7 Moni.; »tydlig» utgår på håda ställen. I 10:de raden sättes punkt efter »låta»; och i stället för »Anser Hof-Canzleren eller dess Ombud» införes: I de fall äter, då Ilof-Canzleren eller dess Ombud finnér. Efter »4 Mom.» införes 5:te, och i stället för »åligge honom» sättes: äger han. Orden »icke före utgifvandet men» ändras till: senast. För öfrigt gillades hvad förra Constitutions-Utskottet vid detta Mom. föreslagit. Bilaga M till Mern. Protocoll hållet i Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utskotts nedsatte Beredning öfver Tryckfrihetsmål den 15 Junii 1812, kl. 5 e. m. Fortsattes granskningen af Tryckfrihets-Lagen, då de vid föregående Riksmöten föreslague ändringar i 4 § 4 Mom. gillades, med tillägg efter ordet »årtalet» af: eller om lian ett lios honom tryckt Dagblad eller Periodisk Skrift till Hof-Canzleren inom utsatt tid icke aflemnar.
Att man dock, vid förra Riksdagar, så förfarit, derom vittnar vårt —- nu allt saknande — försvarsverk; och då man, vid tankan derpå, ser, att den Nation, som kan hända af alla är den mäst ömtåliga för sin sjelfständighet, likväl icke bättre sörjt för vilkoret att den bevara, så undrar man icke mera på all den öfriga småaktighet, hvarmed förra Riksdagars Statsutskott bedömt många af de för Statens väl angelägna anslag, som varit begärda. Orsaken har likväl, — medgifvom det gerna, alltid legat i ett verkligt, ehuru missförstådt, nit för Folket. I stället för att följa RegeringsFormens föreskrift, att rätta bevillningen efter Statsbehofven , har man omvändt förfarandet, och rättat Statsbehofven efter bevillningen; och när man, i denna Statsomsorgernes omvända rigtning, hjelpt sig fram till öfverensstämmelse emellan Debet och Credit, har man trott sig handla såsom Statsman, utan att sjelf blifva 220 Den 3o Mars f. m. varse, att man handlat blott såsom StatsBokhållare. Man har gladt sig åt, att nian skonat Folket, då man blott skonat de förmögnare Classerne; och på detta sätt har man af hushållsaktighet misshushållat, då man, för att spara sig-smärre bördor, samlat på sig en massa af större. Om man begär bevis, har jag det genast till hands; eller, jag frågar, hade Svenska Folket ej varit mera belåtet med, att de 3| Millioner, som nu fordras för Krigsmaterialens iståndsättande, hade varit fördelade på de förflutne 17 årens bevillningssummor, och derunder varit bestridde af de lyckligare lottade Classerne, som under denna tid varit för mycket skonade, i stället för att detta stora anslag nu måste på en gång läggas på Folket; och, utom detta factiska bevis, ligger väl också ett i sjelfva den ömkliga brist på tillgångar, hvari både Regering och Ständer i denna stund befinna sig.
Äro omständigheterna synnerligen mildrande; då må straffet nedsättas till straffarbete i två år.» 5 §. »Varder någon dräpen, som i 4 § sägs, men skedde misshandeln af hastigt mod; dömes dråparen till straffarbete från och med två till och med sex år. Var gerningsmannen, utan egen skuld, lill vrede af den dräpne retad, såsom i 3 § sägs, eller förekomma eljest synner ligen mildrande omständigheter; då må straffet nedsättas till straffarbete i ett år.» Förra delen af 40 §. »Har någon misshandlat annan så, att han deraf fått svår kroppsskada, och var sådan skada åsyftad; dömes, om skadan skedde med berådt mod, till straffarbete från och med fyra till och med tio år, och, om den skedde af hastigt mod, till straffarbete från och med ett till och med frjra år. Var i sednare fallet gerningsmannen, utan egen skuld, af den misshandlade lill vrede retad, såsom i 5 § sägs, eller äro omständigheterna eljest synnerligen mildrande; då ma tiden för straffarbetet nedsättas till sex månader.)) 44 §. »Har någon misshandlat annan, såsom i 10 § sägs, utan uppsåt att åstadkomma sådan skada, som i samma § nämnd är; då skall gerningsmannen dömas, om misshandeln skedde med berådt mod, till straffarbete från och med eli till och med fyra år, och, om den skedde af hastigt mod, till straffarbete i högst två år.» 38 § 4 punkten. »Hafva tvänne, efter aftal, inlåtit sig i envig med hvarandra, och varder någon deri dödad; dömes dråparen till straffarbete från och med fyra till och med tio år;» Lag-Utskottets Memorial M 70. 13 röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, anses Rikets Ständer hafva beslutat, att ifrågavarande lagrum skola erhålla följande af Ridderskapet och Adeln beslutade lydelse: 3 § 2 mom.
Under tiden hade herrn i den andra slädan ändtligen så till vida blifvit befriad från all sin ombonad af björnskinnshudar, vargskinnspelsar och kappor, att han i en tätt åtsittande resdrägt och utanstöflar utdelade sina befallningar. ”Hör nu på, hvad jag säger dig!” ljöd det ur en ton, som icke tycktes älska motsägelser. ”Packa upp buteljerna ur drummeln; lyft sedan upp det der flaskfodret till venster; mycket försigtigt! icke så häftigt, din lymmel! Se så! Kantinen der nu; och slår du sönder något, förstår du?” – den befallande herrn lyfte härvid på den lilla smakfulla persedeln han höll i handen – ”så får du känna på den här.” ”Åh, kors,” svarade skjutsbonden förtretad, ”jag har väl burit några buteljer och tocka der skrin förr en gång.” Dessa ord nådde dock icke den resandes öra; ty han stod redan i dörren till stugan, och med ett temligen vänligt: ”God dag, fader gästgifvare; har ni inte rum för mig?” helsade han värden. ”Sannerligen, herr patron, om jag det har, förrän det blir uppeldadt,” genmälte denne. Herrn i kappan vände sig nu om. ”För tusan, hvad, min heders bror, är det du!” De resande skakade hvarandras händer, och på en hjertlig omfamning följde frågor och svar i tusental. ”Nå, sannerligen,” ropade brukspatronen, ”detta är ett lyckskott, för hvilket jag tackar min goda stjerna. Mer än en dag har förflutit, sedan vi för åtta år tillbaka skiljdes i Upsala.” ”Ja, det har det visst,” svarade officeren; ”men vi måste dricka ett glas på återseendet. Hej, gästgifvare! har ni något att dricka som duger?” ”Jag fruktar,” yttrade gästgifvarfar och ref sig betänkligt bakom örat, ”jag fruktar det är surt. Du har ju ej bryggt se’n före jul, Märta?”
"Menar då jag ondt sätt mig på prof!" "Det går jag in på! Vill patron i all hederlighet lösa ut far, så finner jag mig i att ha patron att tacka för en så stor tjenst." "Och intet annat tecken till tacksamhet?" "Icke ett fjerdedels tecken mer!" "Räck mig åtminstone handen att aftorka de tårar, som bränna mina ögon... Jag är en svag, en eländig stackare jag vet det som kan gråta, då jag hånas. Men lika godt ... gif mig handen blott ett par minuter!" "Omöjligt!" "Ett finger då, ett enda finger!" I stället för svar ville Magda draga igen fönstret, men patron Fabian höll det kraftigt tillbaka. "Aha", sade han, genom Magdas köld bringad till raseri, "det är fråga om att vilja åtnjuta en välgerning utan all erkänsla men vet då, att gubben skall få sitta der han sitter! Utom mig fins ingen menniska som bryr sig om er." "Det få vi se herr Gottlieb är hemkommen!" "Jaså, är den hemma... Nå, hvad skulle han förmå?" "Just ingenting, om icke att underrätta moster Ulrika om denna intressanta scen!" inföll Gottlieb, i det han personligen uppenbarade sig och kastade en genomborrande blick på den förhäpnade patronen, hvilken härvid utan ett ord tog till fötterna, kastade sig på hästen och försvann. "Nå, se den kan man kalla en riktig hare!" sade Magda skrattande... "Men, herr Gottlieb, hvad helst som bringat herrn hit, så gör honom ändå icke olycklig och nämn något för patronessan!" "Frukta icke det, fru Lönner jag spionerade icke på honom för att verkställa den hotelsen! Men genom Nanny fick jag i dag del af vissa förhållanden, och emedan jag anade något och behöfde ha makt öfver honom..." "Jag förstår nog... Ack, hur beskedlig och hederlig herrn är! Nanny har nämt alltsammans, och aldrig skola vi glömma..." "Godt, fru Lönner ... jag tror icke heller att jag någonsin glömmer den här lilla dalen... Och nu god natt!
Jag förenar mig derföre med hvad en värd Ledamot yttrat om otillräckligheten af det föreslagna lönebeloppet åt StatsMinistrarne, StatsRåden och StatsSekreterarne, med tillägg, att jag icke kan inse något skäl alt, såsom StatsUtskottet föreslagit, endast 358 Den 19 Maji e. ra. bevilja lönen åt den ordinarie, men icke åt den tillförordnade StatsSekreteraren, och tror, att sådant endast skulle föröka svårigheten att erhålla skicklige ämnen till detta vigtiga Embetos förvaltande, särdeles om lönerna ej förhöjas, samt dessutom lill ingenting tjena, då Kongl. Maj:t i alla fall vore obetaget, att af den inbesparda StatsSekreterarelönen gifva den tillförordnade StatsSekreteraren så mycket Kongl. Mnj:t fann för godt. I frågan om förhöjning af JustitiasRådslönerne, torde jag få fästa uppmärksamhet på vigten deraf, att de, som döma i sista inslancen, ej för ofta ombytas, emedan de ej sällan döma öfver sådane mål, vid hvilkas afgörande bestämd lag antingen saknas, eller är eller-varit olika tolkning underkastad, och således praejudicater måste uppkomma, samlas, och i minnet för längre tider bibehållas, om icke olika domslut i lika mål allt för ofta skola inträffa. Ett annat skäl till förhöjning af JustitireRådslönerne finnes deruti, att inga Embetsman äro så mycket som de underkastade allmänna opinionen, hvilket, då denna ej alltid är så pålitlig; men ändå hvart 5:te år får utöfva rättigheten att efter sitt godtfinnande deni bibehålla eller afsätta från Embetet, försvårar Embetets besättande med värdiga ämnen; detta Embetes vigt är ti 11räcke!igen insedd, dådet betragtas endast såsom dömande, jag skulle dock derutöfver kunna ådagalägga, att bevakandet af Rikets coustitutionella fri - Den 19 Maji e. ra. 35g liet till en del åt detsamma är uppdraget.
Förundrad utöfver hvad jag kan säga öfver den tilldragelse, som i dag här ägt rum, att sjelfva det mensklighetens rop på hjelp, som under 3o års lid varit höjdt och ännu saknar resultat, kunnat förvandlas till partisak, fullgör jag min pligt af aktning för oppositionen, då jag antager, att af densamma skall en stor pluralitet göra skilnad mellan patriotism samt partisinne, och skall oväldigt afgöra, om man är hänfallen under partisinnet, derföre att man uti en så angelägen sak yrkar ett skyndsamt beslut. Jag måste dock förklara, att då jag tillstyrkte nedsättandet af ett särskildt Utsk., icke comité på comité', ty derom har jag nu icke hört någon begäran, skedde det endast i afsigt, att ett resultat derigenom skulle påskyndas; och jag bekänner, att det kan vara temmeligen indifferent, om frågan behandlas af ett särskildt Utsk. eller af Ekon.Utk. Jag är likväl böjd för att tro, det vi i valet af ett särskildt Utsk. skulle kunna finna personer af inga på förhand fattade meningar, och jag har derföre trott, att vi skyndsammare skulle komma till vårt mål. I öfrigt må jag nämna, att den önskan, som här blifvit framställd, att Utsk. inom 8 dagar skulle inkomma med utlåtande, förefaller mig — må den värde talaren ursägta det — temmeligen orimlig. Frih. Cederström, Jacob: Jag hade icke trott, att jag skulle behöfva ånyo uppträda i denna fråga, men jag har blifvit föranledd dertill af Gr. Anckarsvärds yttrande. Yi lefva efter grundlagar, och vår tillvarelse beror af dem. I samma stund en representant misskänner sitt kall att vara folkets representant, är han ingenting, blott en individ; och likväl kunde man, efter Gr. Anckarsvärds yttrande, komma till en annan slutsats. Han har nemi. förklarat, att han icke vore representant för de fattiga folkclasserna, utan att det tillhörde Regeringen; han vore således då icke folkets representant. Han har vidare yttrat, att det icke vore Representationen utan Styrelsen, som borde framkomma med lagförslag; Representationen skulle endast behöfva antaga elier förkasta.
Jag hör hafva äran tillkännagifva, att det är i följd af ett lättsinnigt åtagande att yttra mig i denna sak, som jag uppträder. Jag har efteråt besinnat obehaget och kanske onyttan att yttra mig vid denna riksdag i lagfrågor, då man har så föga aspect att veta huru de kunna blifva behandlade, enär man ännu icke ser någon Just.minister utnämnd. Det fägnar mig dock alt vid della tillfälle linna den man närvar., hvilken, ehuru han ej är qvar i ministeren, likväl kan följa ärenden, sådana som dessa, med sin uppmärksamhet, ty eljest vore det utan ändamål att tala om detta ämne. Jag har, som sagdt är, af lättsinnighet åtagit mig alt tala i ämnet, men har förgätit att titta på det här betänk, och får derföre hörja med att blott i allmänhet söka bemöta Frih. Boyes anmärkn. emot Utsk:s betänkande. Den värde ledamoten synes hafva förblandat frågorna om hvilken som bör vara stämmande part i det hänseende han nämnt. Det är klart att man i allmänhet anser den vara ägare till lösegendomen, som är innehafvare af densamma; den allmänna presumtionen bör vara, att den lösa egendom, som finnes i en persons våld, verkligen är dennes tillhörighet och icke är försåld. Derföre tror jag det vara rätt af lagstiftaren att säga, att om en person, sorn fått köpa de lösören, hvilka finnas qvar i förre ägarens händer och köpet är caeheradt för allmänheten; så bör det vara den personen, sedan han fått qvarstad, som bör stämma. I den delen har jag således ingen anmärkn. att göra emot Utskottet. Jag hoppas, att den värde ledamoten är upplyst af detta svar, annars kunde jag väl en annan gång vara litet utförligare. Det synes likväl som det funnes en värre anmärkn. att göra emot hela betänk., den nemi., att det garni på icke mindre än att kullkasta en författning, som vid sista riksdag vidtogs. Det leder ovillkorligen till villervalla hos folket och i begreppet om lagstiftningens klokhet och conseqvens att se en författning, stiftad på den ena riksdagen, och kullkastad på den andra.
Näd och ömhet för hesta sina älskade undersätare bar afwcn fästat upmarksamhet wid andra omständigheter, hörande til ofwannämnda fljutsningsbeswar: omständigheter, hwilka Kongl. Majit anser fordra et närmare bestämmande, än de hittils utkomna Gästgifweri-Förordningar innehalla, pä det ä ena sidan de resande mätte til fortkomst befordras, utan at wara underkastade egenwilliga och olagliga föreskrifter, samt ä den anhra sidan de skjutsande fredas frän obilliga företag och sädant förfarande, som antingen innebär oskäligt betungande eller leder til en medfart, wida flilld fran andamälet med Skjuts - Inrättningen, Och will Kongl. Majit i detta ämne hafwa i Räder inhämtat Riksens Ständers undcrdä? ' niga utlätaM, 5:0 Rongl. Maj.ts Mädiga ? o^o/r/o^ angående en förbättrad Författning om Stängfelsk^Idighetcn: Gifwen a Riks - Salen r Norrköping den 18. Martil iZoo. Det ar af mycken angelägenhet för jordens odling och oländig marks uptagande » at besia för Riket sä nyttiga, men för odlaren särdeles i början kostsamma företag lättas och upmuntras. Göras beswären tyngre för den, som will til sin och allmän förmän uptaga och förbättra sin mark, än för den, hwilken läter den ligga i lika tilständ, som Naturen den lcmnat, icke ! afsigt at sädan förblifwa, utan at genom flit och arbete beredas til uppehälle, sä kommer man längt frän det angelägna mäl, dit kloka Hushälls - Förordningar 'böra syfta, Denna grund tyckes dock ej alltid wara följd i Författningarna angäende stängselffyldigheten. Såsom exempel derä will Kongl. Maj:t blott nämna, at stängselffyldigheten, detta ej sällan tunga beswär, är merändels hwälsd pä odlaren, dä grannen deremot, som läter sin mark ligga obrukad, sig och det allmänna til förlust, är frän billigt deltagande i sädant beswär befriad.
Lagförändringar, angående åtskilliga af Rikets Ständer vid sistförflutna Riksmöte beslutade —: I. 116, 121. Lag-Komiténs förslag till Notariats-inrättning å landet, angående antagande deraf; motion af Herr Johan Mauritz Palmcrantz: se Motioner. Lag - L — 129 förslag till Jury i brottmål, angående antagande deraf5 motion af Herr Johan Manritz Palmcrantz: se Motioner. Lagning och underhåll af allmänna vägar, angående förändrade föreskrifter beträffande tiden oell sättet för —: B. XI. 289, 313, A. 313- Lagstiftning i afseende på krono-hemman och nybyggen, angående förändrad sådan: B. VIII. 228, 375; IX. 41, A. 44, E. Hl. Lag -Utskottet, att åt detsamma måtte uppdragas att uppgöra och till Rikets Ständer afgifva förslag till de förändrade lagbestäm melser, som erfordras för undanrödjande af anledningen till Kongl. Majds uti Nådigt Bref den 16 Mars 1860 meddelade afslag å Gottlands Läns Hushållnings-Sällskaps ansökan om nådig fastställelse å ett upprättadt förslag till Reglemente för en skifteskdssä-förening i nämnde Län; motion af Herr Didrik Gillis Bildt: se Motioner. Lag-Utskottets Kansli-personal, angående tillökning deraf: B. 1. 136, A. 136. Lag-Utskottets Ledamöter, val af, angående: se Val, — Förrättadt: se Lista. LagUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 1, angående tillökning af Utskottets Kansli-personal: B. I. 136, A. 136- — N:o 2, i anledning af väckt motion om upphäfvande af 7:de Kapitlet Byggninga-Balken: B. I. 183, A. 185.