Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Grefwe 6e in 6arfiie, Sterkom med Vcputationen och förmälte, att Präste - Ständet förklarat sig redan hafwa afgjordt Tryckningen af Banco - Fullmägtiges Protocoll för ben iz fistl. Mars, att Borgare - Ständet, utom att hafwa fordrat Tryckningen af samma Protocoll, äfwen beslutat att BancoUtskottet borde öfwer Realisations wcrkställande» sä fort möjligt är, lemna en särffildt berättelse, samt att Bonde - Ständet ännu icke hade företagit Banco ? Utskottets Protocolls - Utdrag; hwarester dea förut begpnta öfwerläggningen fortsätter. Herr von Lckultrienkeim, vn» viä: Det är med ledsnad svin jag denna gängen ser mig twungen förklara mig af olika tanke med HofMarskalken Grefwe Klörnt-r, med hwilken wärda Ledamot fag alltid wid andra tillfällen öfwerensstämt. 3»g 1354 Den 4 Vckobev. Jag har wid förleden Riksdag aldraförst hös Högloft. Ridderskapet ock Adeln tillstyrkt dct Hederwärda Borr de»Ständets billiga önskan, att fä deltaga uti B n» co , Förwaltningcn lika som wid Stattwnks - är«ndcrs ne, med dc öfrige Dspcctive Ständen. Seda» detta wunnit bifall, synes lika skäligt wara, att Bönder Ständet mä wid voteringar undfä samma rättighet med de andra z:ne Ständen. Att wid lika förbindelser wilja neka lika rättigheter, .och citt i ett wäl söka nedsätta ett wist Ständs wärdighet, tyckeS wara obilligt och i denna perioden opolitiskt. Beträffande frägan om garantie, innefattar den kan hända mera ord än sak, och tordt ej behöfwa mycket uppehålla Riddcrskapet och Adeln. Hwad mc» thoden för omröstningen angär, har Högloft.
Tjenslgörings-reglementet, som civila domstolar för öfrigt icke erkänna, öfverensstämmer ej alltid med krigsartiklarna, och hvarken de förra eller de sednare öfverensstämma med allmänna lagen. Utsk. har, likasom den K. propos:n, grundlagt den oumbärliga principen, att militärstyrka aldrig brukar vapen förr än på civila maktens reqvisition dertill; men det är ej tänkbart, att intill sådan reqvisition vakt eller skiltvakt, som öfverfalles eller inom hvars bevakningsområde oordningar ske, förblifver overksam, och likväl är än mindre det tänkbart, att en gevaldiger står bredvid hvarje skiltvakt, eller en stadsfiscal vid hvarje vakt. Vidare yrkar jag, att Utsk. derjemte måtte föreslå R. St. att i und. önskningsväg ingå till K. M. och framställa behofvet under sådana conjuncturer af ståndrätt öfver militäre personer. Om militär dervid begår ohörsamhet under gevär eller sjelfsvåldiga brutaliteter mot oskadlig person, när blifva nu sådana brott afdöinda? Jo, skyndsammast 18 månader efter händelsen. De förseelser af sistnämnda beskaffenhet, som i Augusti 1838 ansågos vara begångna, afdömdes i December månad 183g; således 16 månader derefter. Ståndrätt äfven i fredstid är oss alldeles nödvändig. Soldater, som här i garnisonen burit våldsam hand på förman framför fronten, hafva först efter 16 å 18 månaders förlopp blifvit dömde. Skyndsammare måste tillgå, om straffet skall medföra afsedd verkan. Jag anhåller, alt detta anförande måtte få åtfölja återremissen till Lagutskottet. Remitterades till LagUtsk., i sammanhang med återremissen af Utsk:s betänk. Hr Cederschjöld, Robert Theophron: Jag får anhålla om R. o. Adis ursägt, för det jag några minuter hindrar Ståndet att komma lill det vigtiga ämne, som egentligen utgör föremålet för dagens sammanträde; men sedan jag i dag af prot. inhemtat, huru voteringen öfver LagUtskis Den 21 October f. m. 5 betänk.
T.t ”Enär återremiss af Lag-Utskottets Betänkande N:o 2, enligt hvad de derom förde discussioner synas utvisa, egentligen lärer hafva egt rum, endast för att; erhålla en närmare förklaring öfver det tillägg, som pag. 7 finnes ifrågavarande Betänkande vidfogadt, så anser jag mig, med anledning af samma återremiss och de dervid följagtige anmärkningar, böra vördsamt upplysa och förklara, att afsigten med den, såsom tillägg till Utskottets Betänkande af mig föreslagne fram - Lag-Utskottets Betänkande, N.-o 3p 3 ställning icke varit, hvarken att väcka någon ny motion, dertill jag ganska väl visste, aLt Utskottet ej egde rättighet, ej eller att uttrycka något klander emot nuvarande Justiliae-Ombudsmannens embetsförvaltning, hvilket skulle hafva stått i strid emot Utskottets derom redan meddeldte omdöme, utan endast att uppgifva det, efter min åsigt, hästa och säkraste sättet, att undanrödja den svårighet, som, efter hvad Justitiae-Ombudsmannen uti dess senaste Embetsberättelse upplyst, möter för fullgörandet af den honom åliggande vigtiga pligten, alt anmärka Lagars och Författningars brister och att uppgifva förslag till deras förbättring. Då det sätt, som uti min reservation vid ofvannämnde Betänkande blifvit anvist, efter milt omdöme, kan följas, utan alt den ringaste ändring uti Justitias-Ombudsmannens Instruclion behöfver föregå, så anser jag mig nu ytterligare böra åberopa innehållet af samma reservation.” Af Herr Grefve Sparrej G.A.j Herr v. Röökj G., Herr Doctor Wallin, Herr Domprosten, Doctor Elmgren, Herr Lagergren och Herr Hegardt s som åheropat deras vid förra Betänkandet fogade yttranden. Ant. till Exp. Utsk. den 23 April, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt fråga om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 16 Juli ijy6 j angående straff'för enskildte tjenare, bönder eller torpare som försåtligt våldföra husbondefolket.
alt åt Konungens Befallningshafvande inrymmes en större frihet vid bestämmande af tiden för bevärings-mönstringarnes förrättande; att Kongl. Majt skall ega en vidsträcktare rätt med afseende å beväringsmanskapets uppbådande och användande till verklig krigstjenstgöring; att, i likhet med hvad för värfvade trupper redan förut är stadgadt, uppbådadt och inmönstradt beväringsmanskap ej får användas till kompletterande vid krigets utbrott af vakanta nummer uti indelta armén eller båtsmanshåll^; alt det ej skall bero på rusteller rotehallarnes godtfinnande att från indeldt nummer skilja beväringskarl, som under krig blifvit i numret insatt; samt all hälften af de böter och vitén, som finnas uti beväringsförfattningarne stadgade, skall användas till bildande af en invalidkassa, till understöd för blesserade beväringskarlar samt de i krig aflidnes enkor och barn.
Madame D å barnmorskesällskapen vilja råda b o t för dessa olägenheter, blir sålunda deras verksamhet af ganska ingripande social betydelse, hvaremot i densamma naturligtvis icke finnes minsta spår af politik. O c h deras » socialism » består däri, att de önska att staten eller kommunen eller båda i förening må åtaga sig barnmorskornas aflöning, där ej den enskilde mäktar göra det, samt att deras ställning måtte blifva lagligen tryggad, liksom andra offentliga befattningar. Detta är i få ord det mål, hvartill dessa sällskap syfta. Hittills hafva de tyvärr icke uppnått mera, än att k. m:t hos den i år afslutade riksdagen väckte proposition o m barnmorskornas pensionering, hvilken dock trots de ytterst blygsamma anspråken icke lyckades vinna A n d r a kammarens bifall. D e t goda har denna fråga likväl haft m e d sig, att barnmorskeyrkets tillbakasatta ställning samt dess utöfvarinnors rättmätiga kraf ånyo k o m m i t under offentlig debatt. Förtjänsten af en sammanslutning inom ifrågavarande kår tillkommer obestridligen henne, hvilkens bild i dag återfinnes å Iduns första sida: Johanna M. Hedén, född Bovall, en kvinna, som innan sjukdomen nedsatte hennes krafter, var i besittning af en så okuflig energi, att få män torde hafva kunnat mäta sig m e d henne. (1 petitionerandet angående ofvannämnda pensioneringsfråga har dock fru Hedén icke tagit någon del, enär hon ansett, att långt viktigare reformer till barnmorskeväsendets bättre ordnande borde gått före frågan o m kårens pensionering.) Min uppmärksamhet blef fäst på fru H. genom en liten tidningsnotis för några månader sedan, hvari förmäldes att Göteborgs barnmorskesällskap, det första i sitt slag i vårt land, vid firandet af sin tioåriga tillvaro sändt fru H e d é n, numera bosatt i Örebro, ett hälsningstelegram i hennes egenskap af sällskapets stiftarinna. D å jag för närvarande vistas å samma ort som fru H. föll det mig in att jag borde göra hennes närmare bekantskap o c h möjligen g e n o m en interview söka utforska, o m här icke funnes en personlighet, som vore värd att blifva känd af en större allmänhet åtminstone bland sitt eget kön. O c h resultatet blef, att ehuru fru H.
Föredrogs å nvo Skits-Utskottets memorial N:o 316, i anledning af Riks-Ståudens skiljaktiga beslut, rörande åtgärder till behöfvandes undsättning i missvextår. Uili. till R. St. Voteringspropositionerna godkändes, och i öfrigt lades memorialet till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Constitutions-Utskottets utlåtanden.* N:o 44, i anledning af 2:ne Stånds återremisser å memorialet N:o 37; N;o 45, i anledning af 2:ne Stånds återremisser å memorialet N:o 38; och N:o 46, i anledning af 2 De i dessa utlåtanden framställda voteringspropositioner godkändes. S D. Föredrogos ånyo Bancooch Lag-Utskottens betänkanden och memorial: N;o 4, i anledning af väckt fråga om beredande at utländsk vexelcredit för Rikets Ständers Bank: bijolls; N:o 5, i anledning af väckt motion om förändring och tillägg uti Bank-Lagen den 1 Mars 1830: bifölls; och N:o 6, med hemställan, att en ny Ansvarighets-Lag för Rikets Ständers Fullmäktige i Banken måtte utfärdas: bi föds. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets betänkanden: N:o 119, i anledning af väckt motion, angående bestämmande al påföljd för fästehjons underlåtenhet att, elter slutad lysning till äktenskap, låta sig sammanvigas: godkändes; och JN:o 121, i anledning af väckt motion om sättet för behandlingen af förslaget till en ny Criminal-Lag: gillades. Från Heder v. Bonde-Standet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets på bordel hvi lande utlåtande N:o 287, i anledning af väckta motioner om förändringar i sättet för utgörande af indelta räntor samt om dessas (emie tionde-spanmålens indragning till Statsverket m. m.; och skulle Välluf!.
Den rz Junit. fortsättande, kan den icke af annat an Contracleij vrdalydelse bestämmas. Wid den tredje puncten har det synts Utssl-M som en Anglings deltagande i lottning eller legning tilt Förstärkningsmanssapel icke kan, enar han lett ännu fyllt -5 ars alder, befria honom fran sin ssoiLighct i afseende pä Bewaringsmanssapet. Men Lerwid komuier sasoin en ömmande omständighet i betraktande den dubbla tunga dessa personer ssullr draga, om, sedan de erlagt sin andel i lottlageis lega , de astren siutcligen nödgas att Ijelfwe ga fält, eller personligen lega karl i sitt ställe. Utssol tet har ej trott denna olägenhet kunna afhiclpas annorlunda an genom en underdånig anhållan hor Hans KonglMagt, dest tacktes Hans Majit sa" anordna, att, enar en sadan person sjelf nödgaS ulga, Staden, Häradet eller Socknen hwarest han förut i lorclag deltagit, ersatte den ftin sjelf utgår hans contingent i den förut för Förstärkningskarl^ accorderade legan. Harwid kunde dock ej komma fräga ersättning för det redan pa hand gisna sön stvitet innan Förstärkningskarlen i tjenst utgätt, utan endast återstoden, som wid desi ukcommendering warit accorderad att betalas, och hwilken pa de flesta ställen warit den betydligaste. Stand har bliswit anmärkt att Utskottet i sina förra Memorial ej yttrat sig huru sön hällas borde enär enBewäringskarl, som ingått för lega, genom död, rymning eller wanhederligt brott, afgick ifrån sitt rum.
Frågan har nu kommit på den ståndpunkt, att den efter mitt omdöme bör afgöras genom votering i förstärkt LagUt.sk. gemensamt beslutat, att qvinnan skall vid 25 års ålder vara myndig, ehuru 2 Stånd beslutat, att hon skall hos Domaren anmäla, om hon vill begagna sig af denna rättighet, och de 2:ne andra Stånden beslutat, att hon skall göra en dylik anmälan, så vida hon icke vill blifva myndig. Frågan står således i detta ögonblick på den punkt att den icke kan förfalla, utan måste afgöras genom förstärkt Utsk.; och då i öfrigt icke stor anledn. förefinnes att inbjudningen skall antagas, samt dessutom icke lämpligen låter göra sig, afstyrker jag densamma. Den 16 December e. m. 319 Gr. Sparre, Erik: Såsom skal för inbjudningen, då enl. sisla talarens yttrande något nytt skäl måste hafva förekommit för att en sådan skall kunna ega rum, får jag anföra, att då Borgareoch BondeSt:n fattade sina beslut, så var dem med afs:de på R. o. Ad:ns beslut icke kändt mera än att R. o. Ad. återremitterat Utsk:s Betänk., och vid sådant förhållande k'unde de hafva skäl att vidblifva sitt förra beslut, emedan R. o. Ad. möjligen kunde komma att bifalla K. M. Propos. Då likväl R o. Ad. nu afslagit K. M:s Piopos. och fattat samma beslut som PresteSt., så synes mig delta vara ett giltigt skäl för alt affärda en inbjudning. Jag förstår icke, hvarföre de som i allmänhet ifra för qvinnans myndighet sätta sig emot denna inbjudning, då detta är det säkraste sättet att erhålla ett beslut af R. Sl:r med afs:de på denna fråga. Det är lör tidigt att nu yttra sig om hvad utgång fiågan kan få i händelse Ståndens åsigter ang:de denna fråga icke låta förena sig. F. n. hafva vi endast att söka åstadkomma en förening af Ståndens olika åsigter, för att derigenom med af’s:de på denna fråga komma till ett för alla samhällsklasser nyttigt och välgörande resultat, eller för att åtminstone icke komma till ett för någon klass olycksbrrngande.
Norrmän i Danmark, danskar i Norge och pomrare i Sverige har rätt att flytta till sitt fädernesland och förordna om deras fasta och lösa egendom, utan att avlägga någon avgift. Detta gäller under en tid av 6 år. De som inte efter den tiden uppfyllt vad som är stadgat kommer att få sin egendom såld på auktion. Kartor och handlingar skall efter 6 månader ha återlämnats till respektive länder. Skulder så väl enskilda som allmänna skall återbetalas. Handelsförbindelser, som en lång vana, grannskapet och ett ömsesidigt behov gjort nästan oumbärliga skall behållas. Så länge kriget varar skall svenska poster, kurirer, troppar, kanoner och militära transporter få gå genom Pommern och ön Rügen. Gamla fredsfördrag som blivit slutna 1660, 1720, 1809 skall bli upplivade och återställda i deras kraft till innehåll och ordalydelse. Traktatet skall ratificeras inom 4 veckor. Kiel den 14 januari 1814. WETTERSTEDT, BOURKE, Särskild artikel. Kungen av Danmark räknar med att genom Sveriges och Storbritanniens bemedling så fort som möjligt de fredsförbindelser må återställas, som före krigets utbrott ägde rum mellan kungen av Danmark och kejsaren av Ryssland och kungen av Preussen. Han samtycker att låta fientligheterna mot dessa med Sverige och Storbritannien allierade makter upphöra. Denna särskilda artikel skall äga samma kraft som traktaten. Kiel den 14 januari 1814. WETTERSTEDT, BOURKE. Alltså har Vi denna traktat och den särskilda artikeln gillat och antagit. Lovar Vi att uppriktigt, troligen och redligen uppfylla dess villkor. Stockholm den 31 januari 1814. CARL. Fredric VI gör veterligt att han gillar antar och upprättar de goda och vänskapliga förbindelserna mellan länderna. Köpenhamn den 7 februari 1814. FREDRIC R Kungörelse angående tiden, inom vilken syn och värdering av brandskada bör anställas, samt syneförrättning till direktionen inlämnas. Stockholm den 19 januari 1814. När eldsvåda timat i brandförsäkrat hus skall syn och värdering av skadorna ske inom en månad. Inom 2 månader skall syneförrättningen inlämnas till direktionen. Annars blir ersättningen en fjärdedel mindre. Stockholm den 19 januari 1814.
Uppl. o. godkänd hos Ridd.o. Ad. d. n Sept. 1823.’ Preste-Ståndet d. 12 Borgare-Ståndet d. 13 — ■— Bonde-Ståndet d. 13 — —- Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af väckt fråga om förlängning af Arrende-tiden d Strömmings-Fisken. S. A. K, J^iksens Ständers uppmärksamhet har blifvit fästad derå, att, ehuru Kongl. Brefvet, den 13 Augusti 1766, samt E. K. M:ts och Rikets Karnmar-Collegii, under den 26 November samma år och den 11 Februari! 1788, till vederbörande aflåtne Skrifvelser innehålla, att alla Krono-Fisken, som ej äro indeldte eller eljest disponerade, böra lill den mestbjudande på 6 till och med 15 år förarrenderas, likväl i sednare åren, vid utlyste Auctioner, utan afseende på dessa Fiskens olika art och beskaffenhet, den kortaste terminen alltid skall blifvit bestämd; hvilket förfarande åter, i afseende på Arrenden af Strötnmings-Fisken, ej sällan skall haft de menliga följder, att Arrendatorerne, som med sine hushåll måst© flytta till en för Fiskets begagnande upplåten aflägsen uthamn, och der förse sig med boningsrum, nödige uthus och salterier m. tn., samt äfven esomoftast tned egne Capell, frånttädt deras Bihang till Riks-St, Prat. loide Sami, 182J. 3 ^ Underdåniga Skrif veléer. Arrenden, innan kostnaderne dervid ännu hunnit blifva dem godtgjovde. Riksens Ständer, som äfven insett, att genom Arrende tidens förlängande ett vigtigt hinder skulle undanrödjas för utvidgandet af Ström. mings-Fisfcet, hvilket utgör en af Kust-invånarnes i Norra Provincerne hufvudnäringar, fa alitsa härmed i underdånighet anhålla, att E. K.
Då nu E. o. Ad. icke fattat något bestämdt beslut eller uttalat någon viss åsigt, är det klart, att TJtsk:t upställer propositionerna till votering i förstärkt Utsk. så, att man får att välja emellan hvad Utsk:t först föreslå - 70 Den 12 Maj f. m. git, och hvad som blifvit af '2 Stånd omfattadt. Jag her om ursäkt, att jag kanske gått något utom det egentliga föremålet för öfverläggningen och så länge uptagit R. o. Ad:s tid, men jag har ansett för min pligt att på denna omständighet fästa upmärksamheten, och jag anser det vara af aldrastörsta vigt, att man noga granskar och pröfvar förslaget, samt icke af en slags tankelättja, då man stöter på svårigheter, blott rifver sönder och kastar åsido hela förslaget, hvarigenom det blir omöjligt att få en på rigtiga grunder byggd och i sina detaljer sammanhängande Bevillmsförordning, sådan som R. St:r hafva begärt af K. M. Hr Adelborg, Anders Otto: En talare, Ilr Torner hjelm, har utvecklat de olägenheter, detta förslag skulle medföra. En annan talare, Gr. Lagerbjelke, har åter bemött dessa anmärkningar, och försvarat Utsk:ts förslag. Jag inser ganska väl vådan af den princip, som i 3:dje §:n blifvit antagen, men jag erkänner gerna, att tillämpningen deraf icke alls är farlig, när man en gång kommer underfund dermed. Vådan af § 3 ligger deruti att, om man vill beskatta jorden efter dess verkliga värde, så sätter man i och med detsamma en ny grundskatt, och verkar således i rak motsats mot den princip, man på sednare tider sökt göra gällande, nemi. att så småningom borttaga alla grundskatter och i stället för dessa införa en rättvis bevillning, som enligt min tanke icke är annat än en personel skatt, lagd på inkomsten. I samma mån som hvar och en kan draga en större inkomst af sin egendom, är han också skyldig att till staten betala mera för det skydd han af densamma åtnjuter.
Det är i dessa hänseenden, som en kollegial styrelse föga motsvarar ändamålet, äfven om det förutsättes, att Chefen företrädesvis ansvarar för denna del af institutionens verksamhet, emedan det icke kan fordras af honom att hau skall ega tekniska insigter, jemförliga med dem, som hos Cheferne för de särskilda militärafdelningarne bör vara att påräkna. Ett bättre resultat skall alltid uppstå, om omsorgerna i denna syftning lemnäs i händerna på dem, som i hvarje särskild del af det tekniska hafva den största insigten, men de måste ock, om de skola finna sig uppmanade till oafbruten verksamhet, känna att de i sina händer hafva medlen, likasom att, de sjelfva bära ansvaret. Den Komité, som, efter 1856—1858 årens riksdag, erhöll uppdrag att göra förslag till embetsverkens förändrade organisation, erkände nödvändigheten af Krigskollegii ombildning till en krigsförvaltning. Komitéen fann ock olämpligt, att vården och inseendet om arméens boställen skulle besörjas af något annat embetsverk, än det som just är inrättadt för förvaltningen af Statens egeudom af sådan beskaffenhet. Ehuru denna Komité icke, såsom utan tvifvel varit önskligast och rättast, ifrågasatte, att förvaltningen af arméens fonder skulle skiljas från Krigsstyrelsen, så föreslog den dock, att inom Krigsförvaltningen skulle bildas en särskild aldelning, bestående endast af civile ledamöter, hvilken skulle omhändertaga icke allenast denna fondförvaltning utan ock andra göromål af den beskaffenhet, att för desamma icke erfordras militäriskt tekniska insigter. Men dessutom afsåg denna Komité i full öfverenssämmelse med de grunder, som tjenat till ledning för den år 1849 vidtagna förändring i Krigs-Kollegii organisation, att den sålunda föreslagna civila afdelningen skulle ställas bredvid de öfriga afdelniugarne och oberoende af dem, med uppdrag att kontrollera kassan och dispositionerna å denna, samt förrätta hela bokföringen och det väsentligaste af revisionen.
— Drei Lieder. — D e u x romances. — Tanken. — En fin visa. — Det våras, blandad kör. — Kantat vid kvinnornas utställning i K ö - penhamn. — Aurora, blandad kör. — Morgonstjärnan, blandad kör. — Jubilate, blandad kör. — Konfirmationshymn (för en son), blandad kör. — Sång till Idun, damkor. — Herr Lager o c h Skön Fager, damkor. — 2 manskvartetter. — A n d r a dylika för K. F. U. — Tonernas lif. — E n drömbild. violoncell. Piano: I det fria, suite i 5 satser. — V i d pianot, 2 häften. — Sonat i 4 satser. — Militärmarsch. Bröllopsmarsch. H. G. Bf lprirtm • * Jag där där och ser det sköna landet, guldorangen glöder, myrtenlunden doftar purpurdrufvan blöder. Jag ser lagunens vatten och månlysta seglatser och marmorns hvita skimmer från trappor och palatser. Orgel: Suite i tre satser. — Hvad jag har drömt, han skådat och varmt i toner målar. Italiens rika solsken Nu i mitt sinne strålar. Ikas öfriga tonverk: 4. Och till väninnans öra hon närmar läppar friska: » Hans hemlands språk jag känner, ett tack jag måste hviska. ä r husmors bästa reda. H e l t å r 3 kr. Jag ser en tarantella af bruna flickor dansad, jag ser en mur, af rosor och rankor fagert kransad. » Men öfver brunhylt konstnär tycks inga blomster dugga, där di ' ömmande han sitter i drifhuslagerns skugga. IDUN 1897 Asido instrumentet han lagt och tycks knappt akta det » gratia », som flickan uttalar mjukt och sakta. rigt är så ju äfven fördeladt, betungad.
Eric Andersson från Stockholms Län anförde, att som Riksdags-Ordningen tydeligen förmår, att en Riksdagsman inom sitt Härad borde vara boende och besuten, och de till Riksdagsmän valde Fullmägtige i Banquen och Riksgälds-Conitoret nu mera hade sitt hemvist i Stockholm, aflägse från det eller de Härad, som dem valt, så trodde han dem till Riksdagsmän icke vara skicklige. Eric Ericsson från Nerike hemstälde, om icke frågan borde till behörigt Utskott remitteras. Jöns Persson från Östergöthland förmodade, att om de ifrågavarande Bancooch Riksgälds-Fullmägtige skulle afsäga sig Riksdagsmannarätten, derigenom äfventyrades och förlorades mindre, än om Bancooch Riksgälds-Verken lemnades utan Styresmän från Ståndet. Anders Andersson Aberg från Westerbotten understälde, om icke frågan kunde tills vidare hvila och framdeles förvisas till Constitutions-Utskottet. Secreteraren utbad sig Ståndets uppmärksamhet och tålamod. Han ansåg sig skyldig närmare reda ämnet och gifva det bästa råd, han visste, att för närvarande och tillkommande afhjelpa ett bekymmer, som 188 Riksdagen 1810. föga ägt rum, om denne Riksdag blifvit hållen i istockholm. Behandlandet af en fråga hade föranledt flere frågor. Då i Riksdags-Ordningens 18 §, som afhandlar, hvilke ej må till Riksdagsmän väljas, ej något hinder funnes för sådant val på Fullmägtige i Banquen och RiksgäldsContoiret, kunde, efter Secreterarens tanka, ej någon fråga upptagas om de nu valde Fullmägtiges Riksdagsmannarätt. Hvad som ej vöre förbudit, borde anses tillåtit. I motsatt fall skulle här ej mindre de valde än de väljande förorättas. Frågan, om för det tillkommande på sådane Fullmägtige borde få röstas vid Riksdagsmannaval, kunde remitteras till Constitutions-Utskottet.