Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det bör således, enligt mitt förmenande, tillkomma domstolarne allena och icke Konungens Befh:de att upptaga och afgöra sådana mål. Förslaget, att frågor om utöfvandet af rätt till tångtägt, skulle, i händelse ej de tvistande kunde genom bemedling från Konungens Befludes sida förlikas, såsom hushållningsmål behandlas, och från Konungens Bellude gå genom besvär till Kongl. Kammar-Coll., torde således grunda sig på oriktig uppfattning af dessa frågors rätta valör och beskaffenhet. Af Bctänk:t inhemtas dessutom, att Konungens Befh:de i Hallands län i afgifvet utlåtande den 22 Maj 1844'upplyst, att tvister ang:de tånghemtningsrätten redan från längre tid tillbaka uppstått och af domstolarne blifvit afgjorda genom laga kraftvunna utslag, och Kongl. Brefvet den 20 Juni 1844 innehåller, att, hvad anginge de hemman, för hvilka rättighet till tångtägt yrkats i följd deraf, att dessa hemman tillförene legat i samfällighet med strandegarnes jord, det finge ankomma på innehafvarne af desamma att vid vederbörlig domstol söka göra sin rätt gällande efter befogenhet. Det vill häraf synas som äfven K. M:t uppfattat saken så, att der en bemedling mellan strandegarne och vederbörande tånghemtningsrätts-innehafvare icke kunde åvägabringas, der återstod ej annan utväg än att låta domstol stita tvistepunkterna. Frågor om gemensam betesrätt eller gemensamt skogshygge på annans jord äro analoga servitutsrättigheter med den nu förev:de. Sådana frågor hafva dock alltid ansetts allena tillkomma allmän domstol. Lika väl som tvister om den ena af dessa rättigheter, såsom Utsk:t föreslagit, skulle till Konungens Beflude öfverlemnas, derest en bemedling icke kunde uppgöras, och derefter såsom hushållningsmål fullföljas, lika väl kunde så - Den 10 Februari. 547 dant ifrågasättas beträffande de öfriga af dessa rättigheter. Men detta vore, efter mitt omdöme, att beträda en farlig väg, och öfverflytta på den administrativa myndigheten, hvad som icke, enligt Svensk lag, hör dit.
Vid föredragning af Bevilln.Ulsk:s d. 22 dennes på bordet lagda utlät. N:o 26, i anledn. af återremiss af betänk. N:o 19* om bestämmande af en assurans-afgift för summor, som under rekommendation med posten afsändas, vidblef R. o. Ad. sitt förut i ämnet fattade beslut, samt lades förevar, utlåt, till handlingarne. Föredrogs och bifölls BankoUtsk:s d. 22 dennes på bordet lagda mera. N:o 77, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 3:dje art:n af Bankoreglementet. Föredrogs BankoUtsk:s d. 22 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 78, i anledn. af väckt fråga om förändrade grunder för Banko-ombudens rätt till befordringar inom bankoverket, Hr von Hartmansdorff, Äng.: Såsom de fleste af Ståndets ledamöter nogsamt känna, förhåller det sig med banko-ombuden sålunda, att i hvartdera af länekontoren i Götheborg och Malmö linnas utom 4 direktörer, valde en af hvartdera utaf de 4 Stånden, en särskild ledamot med benämning af Bankoombud, hvilken af Bankofullmäklige förordnas. Dessa ombud kunna fullmäktige välja inom eller utom bankens tjenstemän, ibland hvilka sednare dock någon vanligen till denna befattning utses. Nu är frågan, hvilken tjenstårsberäkning skall denna bankens tjensteman, i egenskap af ombud, tillkomma. Han tjenstgör icke i tur med bankens öfriga tjenstemän, ej heller varder han i tur med dem befordrad. Det oaktadt har Utsk. föreslagit, att när ombudet tjenslgjort i 8 år, skall han vara turberättigad såsom kontors 15* - 228 Den 2fi Juli f. m. skrifvare, efter 4 andra år, såsom bokhållare, och efter 4 år ytterligare såsom kamrerare, utan afseende derpå om bankens öfrige med honom jemnstående tjenstemän, blifvit lika hastigt befordrade. Antoges detta Utsk:s förslag, så skulle R.
Re s e r v at i oner: Af Herr Gripenstedt: ”Emot det temmeligen oskyldiga innehållet af förevarande utlåtande har jag icke mycket att anmärka, men mot Utskottets åtgärd alt serskildt lill Rikets Ständer öfverlemna ett så partielL oclr derigenom ofullständigt gransknings-arbele, som delta, mäste jag mig reservera. Min tanke är nemligen, att de båda, sedan sista riksdag, verkställda revisions-ai betena, såsom egande med hvarandra det närmaste sammanhang, äfven hade bort af Stats-utskottet såsom ett sammanhängande helt handläggas; och aldraminsl borde väl den ena revisions berättelsen också sönderslyckas, för att delvis och, på olika tider, granskas. Emedlertid har allt detta skett. Utskottet har, såsom mig synes, af en alltför stor ifver, låtit förleda sig att på förhand granska 1845 års revisionsberättelse, samt nu ingå till Stånden med resultatet af denna granskning. Härigenom har det ock blifvit nödvändigt att serskildt utplocka de punkter, som ansågos kunna såsom fristående behandlas, då deremot allt det öfriga måst uppskjutas för att i sammanhang med 1847 års revisionsberättelse handläggas. 12 Slals-Utstiotlets Vitålande, N'0 30. Olampligheten oell olägenheterna af detta"* förfarande äro, enligt min tanka, icke obetydliga, och bestå hufvudsakligen i följande: 1:0 Ståndens pröfning försvåras, dels emedan åtskilligt måste nu förhigås och sedan återtagas, men synnerligen derigenom, alt den enda handling, sorn upplyser, hvarföre Utskottet trott sig höra afskilja eller upskjuta den eria eller andra punkten, nemligen 1847 “rs revisionsberättelse, ännu icke är tillgänglig i Stånden; 2:0 En allmän öfversigt af revisionsarbetenas slutliga resultater försvåras, då dessa skola sökas i flera olika utlåtanden oell på åtskilliga ställen i Ståndens protokoller; 3:o
Ad. d. al Dec. 1823.’ Preste-Ståndet d. a* —• — Borgare-Ståndet d. al Bonde-Ståndet d. 8 2 — Riksens Ständers underdåniga Skrifyelse, angående den tid, inom hvilken betalnings-skyldigheten af anmärkte Bevillnings-medel upphorer. S. A. K. Sorn,’ med anledning af hvad 1 IV Art. 4 §. af den till efterlefnad nu gillade och fastställ, de Bevillnings-stadgan förekommer, angående uppbörd och redogörelse af denna beskattning, Riksens Ständer beslutit, att det uttryckliga vilkor skulle vid Bevillningens åtagande fästas, att, i händelse af anmärkningar öfver debitering af sådane medel, som genom Bevillning utgå, ingen betalningsskyldighet må efter en tid af Fern år ega rum} så få Riksens Ständer hos .Eder Kongl. Majtt i underdånighet anhålla, det täcktes Eder Kongl. Maj:t till Bess och Rikets Kammar-Rätt låta härom utfärda Nådig befallning. Riksens Ständer framhärda etc. Bikt»t till Bikt. Uppl. o. godk. hos samtl. Riks-St. d. aj Dec. 1823» Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af K. M-.ts Nådiga Remiss d LandtRäntmästaren P. J. Rönstråms underdåniga ansökning om återfående af försäten tid till betalning för 2:ne f. d Malmo DiscontRPerks Obligationer. S. A. K. Grenom Nådig Remiss af den i sisth Februari!,1 har E. K. M. till Riksens Ständer öfverlemnat en af Landt.Räntmäsiaren i Elekinge Län P. T.
Derjämte finnes redan fransk kyrka i Stockholm 1687, hvilken håller sina gudstjenster i en sal på rådhuset, ehuru först 1749 församlingen bygger eget tempel. Att icke heller en fransk teater skulle saknas hos en nation hvilken var lika begifven på komedier som oskicklig att skrifva sådana, finna vi nu naturligt. Drottning Kristina använder franska ballettmästare till att arrangera sina balletter, värdskap och herdespel, och året 1699 öppnar en herr Rosidor fast fransysk komedi i Stockholm, hvilken fortgår temligen ostördt till 1706. Ett bref från Karl XII dateradt Kowno 1701 undantager de franska komedianterna från kungliga lyxförbudet att bära brokiga kläder af utländsk tillverkning. Ur Dogms Krönika. 10Men samtidigt med denna franska invandring pågår en svensk utvandring till Paris i stor skala. År 1667 hade Otto Wilhelm von Königsmark på Turennes anmodan värfvat ett kavalleriregemente för fransk räkning, hvilket senare och efter hvartannat bar namnet Schwabach och Fiirstenberg efter cheferna, tills det under grefve Erik Sparre år 1701 antog namnet Royal Suédois. Detta regimen te blef sedan en varaktig militärisk utbildningsskola för svenska armén, utmärkte sig flera gånger såsom vid Senef och Mastricht samt fortlefde i ett hundra år ända fram till franska revolutionen, då det upplöstes, förmodligen af den anledning, att det misstänktes för delaktighet i Gustaf III: s och Axel Fersens antirevolutionära sträfvanden. Bland lärde män hvilka under 1600-talet gjorde sig ett berömdt namn i Frankrike kunna vi erinra Jonas Hambraeus orientalisten, hvilken blir professor vid universitetet i Paris och inkallades i den bibelkommission som öfversatte och tryckte den syrisk-arabiska upplagan af bibeln. Hambraeus var tillika legationspredikant hos svenska sändebudet Hugo Grotius, innan ännu svensk kyrka blifvit inrättad. Urban Hjärne blir medicine doktor i Angers, der han försvarar afhandlingen om åkommor i lymfkärlen. Figrelius Leijonstjerna vinner juris doktorsgraden i Orléans, Freinshemius trycker i Paris en discours till drottning Kristina.
M-, föreslagit en lönetillökning af 800 r:dr b:co; och då den af Utsk. nu föreslagna lönetillökning för Professor Cederschjöld icke uppgår till denna summa, så har således Utsk, långt ifrån att gifva Professor Cederschjöld någon ersättning, tvertom gifvit honom mindre i proportion af hvad de föreslagit för andra professorer vid institutet. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum kom mc alt fortsättas på eftermiddagen kl. 6. Hr von Hartmansdorff: Som jag förmodar, att Utsk:s betänk, blir återremitteradt, så anhåller jag att på R. o. Ad:s canceliibord få lägga en tryckt samling af de skrifter, som blifvit vexlade emellan Carolinska institutet och universiteten, i fråga om läkares bildning, så att enhvar af Ståndets ledamöter, som önskar taga närmare kännedom om förhållandet, måtte hafva tillfälle dertill. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Både af pligt och böjelse rättar jag mig gerna efter R, o. Ad:s beslut om föredragningen; men jag har försummat mig i dag, emedan jag trodde, att plenum skulle börja kl. 10, i stället för kl. q, och anhåller nu att få uppläsa några ord rörtde Stats-cont. Hr Lefre'n uppläste derefter följande: StatsUtsk. har afstyrkt bifall till K. M:s nåd. propos. om förhöjdt anslag för Stats-cont., och såsom skäl derföre upptagit, bland annat, att å indragn.staten finnas uppförda personer, tillhörande f. d. allm. magäzins-inrättningen, sorn kunna till tjenstgöring inkallas. Af de 2:ne A indragn.staten ännu qvarstående f. d. magazins-inrättningen tillhörande ledamöter, hvilka båda äro berättigade till lika expectance-lön, är den ene redan för liera år tillbaka anställd i Stats-cont. såsom föredragande af magazins-ärendena. Den andre är tjenstfri, men kan ej åläggas annan tjenstgöring än såsom ledamot.
Vid sistlidne riksdag yttrade Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, att, rörande panlagogierna, nödiga upplysningar saknades, såväl i afseende på deras antal, sorn på de anslag, hvilka till dem utginge, och det belopp, som skulle för vidtagandet af nödiga åtgärder för framtiden vara behöfligt. Rikets Ständer funno, innan en närmare utredning af hithörande förhållanden försiggått, intet förslag i detta ämne kunna framställas, men ansågo sig, för att vinna en sä beskaffad utredning, böra på densamma fästa Kongl. Majlis nådiga uppmärksamhet och anhöllo derföre i underdånighet, att Kongl. Majit täcktes laga i öfvervägande, huruvida, efter den förväntade definitiva regleringen af elemenlar-läroverken, paedagogier borde i oförändrad! skick bibehållas, eller om de skulle böra undergå en förändring, genom hvilken de sattes i närmare förhållande till rikets öfriga läroverk. En så beskaffad utredning, som Ständerna i delta ärende afselt, synes ännu icke hafva försiggått, då Departemenls-chefen hemställt, att på Kongl. Majlis nådiga pröfning må bero, i hvad mån del anslag, som är bestämdt för hvarje särskildt läroverk, skall utgå, sedan alla förhållanden af läge, folkmängd, stadens benägenhet att lemna skolhus och Rektors-boställe, lärjungarnes sannolika antal, m. m., blifvit sorgfälligt utredde. Innan närmare kännedom ar vunnen i dessa hänseenden, och då förhållandena i afseende på dessa paedagogier äro sins emellan så högst olika så väl hvad beträffar anslags-belopp och lärjunge-antal, som skolornas förhållande till städernas folkskolor och lärare-tjensternas förening med andra befattningar, anser Utskottet, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers ofvan anförda åsigt, en bestämd stat för dessa läroverk icke kunna uppgöras och så mycket mindre kunna blifva lika för alla, som lärjunge-antalet i dessa skolor är så högst olika och vexlar mellan 90 lärjungar i en skola och 8, 9 eller 12 i andra. En och annan stads-paedaBih. lill II. St.
Banko till inköp af kronoskattehemmanen -gf mantal N:ris 6 och 8 i Norrböle by, hvilken summa redan blifvit gulden, oaktadt, bland andra utgifter, en opåräknad uppoffring af nära 2,000 R:dr samma mynt måst göras för utgräfning utaf en kanal till befordrande af stadsplanens fasthet och säkrare grund för byggnader. Sedan utstakning af tomter, torg och gator, ägt rum samt Eders Kongl, Maj :t under den 6 September 1846 i nåder utfärdat Byggnads-ordning och Reglemente för staden, har den till närvarande tid blifvit bebyggd med 32 gårdar, ett ölbryggeri, tvänne garfverier och ett färgeri å 28 hela tomter; hvarjemte tvänne gator och ett torg äro planerade samt en kostsam brobänksbyggnad anbringad invid elfstranden. Af burskapsägande finnas 18 handlande samt 19 handtverkare och fabrikanter. Från Ursviks hamn kunna fartyg ej uppsegla till staden. Af fartyg, tillhörige stadens handlande, hafva 6 stycken hufvudsakligen användts för utrikes fraktfart och 4 gått på platser dels inom riket och dels på utlandet inom Östersjön, de sistnämnde med ortens produkter. Dessutom har exporten af tjära, bjelkar, sparrar, plankor och bräder med befraktade Norrska och andra Nationers fartyg under de sista åren varit betydlig, hufvudsakligen på utrikes orter. Införseln har utgjorts af spanmål, salt och hvarjehanda köpmmanna-varor. Handeln Berättelse öfver Westerbottens län för åren 1851—1855. 4 22 med dessa varor bedrifves i staden till det mesta i utbyte mot landtmanna-produkter och har varit liflig. En dei af stadens handlande besöka äfven frimarknaderne å öfriga stallen inom länet. Staden lyder i afseende å ordnings-, polisoch allmänna ekonomi-ärender under Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och ortens Kronobetjening; i hvad angår justitie-mål, under Skellefteå Häradsrätt, samt, i fråga om kyrkoväsende^ under Skellefteå Pastorat, hvarmed läkareoch fattigvården är gemensam.
Vid den, till följd häraf, genom Konungens BefälIningshafvandes försorg den 29 Augusti verkställde Inventering, har merbernälde H andlande anfört , att han, i saknad af porto, frihet förde penningeposter, han från Riksgälds - Contoiret erhållit, samt i brist på annan säker lägenhet för Små-Sedlars nedsändande, varit nödsakad låta i Stockholm förvexla 1000 st. på a R:dr, och 1000 st. på En Riksdaler u:t några större Discont - Sedlar och detn till Götheborg afsända; men de öfrige, eller 1000 st. på En R:dr och 3000 st. på 16 sk. hade han låtit hos siti Gormnissionair i Slockholm qvarstanna, inlilldess de med en omförmäld lägenhet till Götheborg kunde blifva nedsände; hvarjemte han, efter livad Inventerings - Instrumentet innehåller, framgifvit uti Götha Canal DiscontSedlar af åtskillige Valeurer från 5 till 50 R:dr en Summa af 2,466 R:dr 32 sk. B:co, svarande mot Riksgälds-Sedlar R:dr 3,700. samt uti diverse Små Riksgälds "Sedlar — 1,000. Tillsammans Om och huruvida de från Riksgälds • Cöntoiret för de öfriga fyra I.änen uttagne Vexlings-medel blifvit mera ordentligen till deras rätta ändamål begagnade, sådant kan icke af Contoirets Handlingar utrönas, emedlertid har det yppade förhalandet med den Summa af 5,000 R:dr, som från Stora Kopparbergs
Hon såg en liten, spenslig figur, ett blekt, rätt välformadt ansigte, ett par mjölkblå ögon och ljusa mustacher, kort sagdt, en liten oskadlig herre, som förstod sig bra på vin, samlade porslin och talade moderna språk ganska flytande. Men när hon då uppfångade en af de blickar, hvarmed hans hustru öfverstrålade honom, som om hon hade sett en syn, tänkte Rakel: »Nej, jag kan inte förklara det.» — Baronen å sin sida sade till sin hustru: »Hvad ser du för märkvärdigt i den der lilla landtfröken? Hon sitter och stirrar på en med sina svarta ögon, så att man blir riktigt hemsk till mods.» Men friherrinnan log mot dem båda och gaf dem båda plats i sitt hjerta. En dag sade hon till Rakel: »Du skulle ut och resa. Det är något, som ligger och slumrar hos dig, som jag inte tror vaknar upp här hemma. Du skulle bara ut och få dig en riktig ansats, och sedan komma hem och gripa dig an riktigt!» »Det kan nog hända», svarade Rakel och sänkte hufvudet, »men det är rent omöjligt!» För pengarnas skull? — Också för pengarnas skull. — Ja, det skulle det nog blifva råd för. Fans det annars några hinder? — Ja, far och mor. — De ville inte? — Nej, hon var alldeles säker på, att de inte ville, inte ville höra talas om, att hon inte nu till sommaren skulle komma hem — för att stanna hemma ... Friherrinnan såg på Rakel. Hon hade ett sätt att se på menniskor, som om hon af deras utseende och uttryck gissade sig till hela deras historia, men hon läste den icke genast högt. Hon teg och sade till sist: »Vi måste ha tålamod, men det skall nog gå!» Så blef det sommar, och Rakel reste hem. Att komma hem nu, visste Rakel, det var att komma hem för alltid, och hennes hjerta snörde sig hårdare ihop än hennes reskappa, som hon snörde så fast, att remmen var nära att gå sönder. Hon lade allting hastigt och säkert ned i kofferten, samlade ihop alla sina teckningar och skisser och lade dem, utan att se på dem, ned i en låda.
Den, som genom försummelse å den vård om egna eller andras kreatur honom åligger, eller på annat sätt vållar att kreatur olofligen på annans egor inkommer, bote från och med Fem till och med Femtio Riksdaler. Bryter eller nedkastar någon olofligen annans hägnad eller grind, bote från och med Fem till och med Etthundra Riksdaler och ansvare derjemte, efter thy ofvan är sagdt, om kreatur derigenom olofligen på annans egor inkommer. I alla dessa fall vare ock skyldighet att skadan ersätta. § 22. Försummar den, som hägnadsskyldig är, att å tid, som i 17 § sägs, hafva sin hägnad i gildt stånd och bättrar han ej skyndsamt derå befunnen brist, då han derom tillsagd varder; stånde sjelf den skada, som å hans egor genom försummelsen vållas och ersätte all den skada och förlust, som deraf tillskyndas annan, emot hvilkens egor lian pligtig var att hägnaden hålla. Bättrar han ej utan dröjsmål efter skedd tillsägelse; och vill granne, som af försummelsen lida kan, bristen sjelf bota eller bota låta; kalle då två ojäfvige män att syn hålla; och njute, sedan bristen af dem vitsordad är, utmätning för kostnaden, då lian liter Kronofogde eller Magistrat derom till. Nöjes den, sorn hägnaden hålla skall, ej deråt, instämme sin talan till Rätten inom tre månader efter utmätningen. Komma, genom den liägnadsskyldiges underlåtenhet att hägnad göra eller bättra, hans egna kreatur på annans egor in, vare, ändå att han ej om bristen å hägnaden tillsagd var, lag som i 21 § 3 och 5 mörn. skiljs. § 23. A tid, då grannar ej pligtige äro att hägnad i fredgildt skick hafva; vare den, som kreatur utsläpper, sjelf ansvarig för den ofred de å annans egor göra. Expcditions-UIskallets Förslår/ lill underd.
Doktor Zetzell, som var svenska arméens förste fältmedicus under kriget i Pommern 1757—1762, meddelade svenska Vetenskapsakademien, vid nedläggandet af presidiet derstädes 1779, en särdeles tänkvärd redogörelse för sjukdomsförhållandena under detta krig och sökte att, med ledning af der gjorda iakttagelser, bestämma medeltalet af sjuke i en krigförande här, med antydan af de lagar, efter hvilka en sådan armée under olika årstider insjuknar samt de förändringar, sjukdomarne dervid undergå. Han sökte sålunda ådagalägga, att en armée under de begge första årens fälttåg har mycket flere sjuka, än under de derpå följande; en omständighet, som fordrar, att arméen redan vid ett krigs början är försedd med ett tillräckligt antal läkare, på det att icke sjukdomar, såsom förhållandet var med Engelska arméen på Krim, af brist på läkare och sjukvårdsmateriel, må få ökad framfart och genom försummade eller af bristande insigt ledda helsovårdsåtgärder öfvergå till fältfarsoter, hvilka genom utveckladt smittoämne ohejdadt fylla sjukhusen och begrafningsplatsen^, samt sålunda tillintetgöra hörens såväl fysiska som moraliska spänstighet och kraft. Han ingick visserligen icke vid detta tillfälle i någon utredning af det till siffran bestämda antal läkare, han ansåg en på krigsfot ställd 9 armée fordra; men han redogjorde i utförlighet för det stora inflytande sjukdomarne utöfvade till nedsättning af de stridbares antal och det deraf för handen varande behofvet af omfångsrika sjukvårdsanstalter; läggande på ett i ögonen springande sätt i dagen, att den armée, som under en tidsföljd af sex månader kan ständigt hafva hvar-tredje man sjuk, samt inom sig företett en trupp, som 2 till 3 månader efter ankomsten till krigsorten, ännu innan första skottet lossats, har häliten af sin, fredligt i städer och byar kantonnerande, styrka samt alla sina läkare insjuknade i en dödande feber, den har, om erfarenhet får ega vitsord, behof af läkare till icke ringa antal.
Kungörelsen af den 17 Mars 1824, om Ekonomiska Besiglningar å KyrkoherdeBoställen, m. m. XXVII. B. 221. XXVIII. A. 101. XLII. E. 2o3. — i anledning af väckte motioner angående Socknestämmor och KyrkoRåd. XXXI. B. 248. XXXII. 257. XXXV. Å. 210. LIL U. 33o. LIV. A. 237. LX. E. 3. — i anledning af gjorde anmärkningar vid LTtskottens Betänkande, angående väckt fråga om upphörande af ulsöknings-pro - 320 vision och öfverränta för Skuldsedlar, som pantsättas i Manufactur-Disconten. XXXI. B. 248. XXXII. A. a57. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af gjorde anmärkningar vid 3:ne till Utskotten återremitterade Betänkanden. XXXI. B. 248. XXXII. A. 258. XL. E. i3o. — i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande rörande väckt fråga, att alla hus och gårdar i Städerne skulle ovilkorligen vara underkastade brandförsäkring. XXXI. B. 248. XXXII, ; A. 258. \ XXIV. 168. XXXVI. 33. — i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande rörande KammarRättens rättighet, att i vissa fall fullfölja gjorde anmärkningar, XXXII. B. 206. XXXVIII. A. 125. — i anledning af Kongl. Mäjrts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, den 10 December 1828, angående Rikets Mått, Mål och Vigt. XXXII. B. 302, 3 i 3. XXXV. Å. 180. XXXVIII. 3. LV. U. 90.