Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En ledamot föreslog tillägget — ”till fyllda 18 år” — hufvudsakligen med afseende på lärlingar i handel, men hvilket tillägg genom redactionen lil ef tillämpad! äfven på lärlingar i handtverk vid manufacturier och fabriker. Det är till förekommande deraf att dessa skulle få en beskattning, som de förut icke haft, som jag anhåller att R. o. Ad. mätte frångå tillägget. Om någon förändring skall ske, borde R. o. Ad. hellre förena sig med BondeSt., som icke gjort något sådant tillägg, ehuru det icke ingått på förslaget att äfven lärlingar i handel malte få samma lindring som de öfriga. Hr Pri ntzensköld: Jag skulle icke tro, att de skäl, Gr. Hamilton anfört, böra föranleda R. o. Ad. att frånträda dess beslut. Hvad lärlingar i handel beträffar, så vill jag erinra mig, att K. M:s beslut rör:de deras befrielse från skyddsafgift ar grundad! på tiden, huru länge de varit i handel; så att den, som ej varit 8 år i handel, lika med öfriga i bevilln.förordnm uppräknade lärlingar är befriad från afgillen, hvaremot den, som varit 8 år i handel och uppnått| den ålder i hvilken skyddsafgift erlägges, densamma skall betala. Genom den utsträckning, som §:n fått äfven lill dessa lärlingar, skulle en fördel, som handelsläi lingar förut icke haft, dem beredas; hvilket jag anser så myckel mindre billigt emot andra, som det stundom händer, att dessa lärlingar komma i handel vid i5 å 16 års ålder, hvarefter det dröjer ända till 12 år innan de blifva sina egna; hvadan de ända till 27 eller 28 året skulle blifva från afgiflen frie. Den 20 Januari e. ra.
Man har nu, liksom vid föregående Riksdag, gifvit anvisning på den enskilta crediten, och dennes begagnande lill PrivatFöreningar, De ära visserligen i principen riglige och önskvärde; men kunna, om nuvarande penninge-förlägenhet får fortfara, vänta samma öde, som det jag vid sisth Riksdag förutspådde de då beslutade Privnt-Banker, nemligen att ej gå i verkställighet, Jag anser de förnämsta orsaker lill jordägarens närvarande betryck vara: stegrade productionskostnader bredvid fallna priser på producterna; tvånget af enskiften till dryga penningeutgifter; för dryga och särdeles ojemnt fördeldta skatter; brist på afsättning, omvexlande med behofvet, att sjelf köpa samma producter mot högre priser; ombyteliga, men ändå i det hela jordbrukaren missgynnande Författningar; och allt detta under det penningecapitalet i synnerhet genom 1818 års Riksdagsbeslut blifvit till så betydlig del indragit, Jag vill i öfrigt uppskjuta att vidare yttra mig i hufvudfrågan, tills Förslaget, utarbetadt i alla sina detaljer, återkommer från vederbörande Utskott, hvartill äfven jag yrkar remiss, Men jag motsätter mig remiss till Ekonomiutskottet, emedan ekonomiska Författningar, om än al - D-cii i5 December f. m. di ig sa förträffliga, icke hjelpa utan nödigt penningeförlag till jordbrukets drifvande, och till beredande af en förmånlig afsättning. Friherre Cederströmj Jacob: Den method , att vid remissen af väckta motioner fortsätta en discussion, som skall fördröja möjligheten för Utskotten att handlägga frågan, är alltid skadlig, men i synnerhet vid slutet af en Riksdag. Jag har derföre endast begärt ordet, för att bestrida Herr Ribbings förslag, att få sina tankar remitterade till Ekonomiutskottet. Betraktade såsom ny motion, är tiden dertill redan förliden. Att åter dit remittera Konungens Skrifvelse, är en oformlighet, då uti samma Skrifvelse icke förekommer något, som af detta Utskott kan behandlas. Jag tror för min del, att dea endast tillhörer StatsUtskottet, enär frågan rörer RiksgäldsContoirets åtgärder med upplåningen.
De anmärkmr, jag framställt, hade icke till syftemål, att upväcka någon strid, allraminst på detta rum och med en Garnisonskamrat, Hr Brakel sade, att hans anmärkmr icke härledt sig från afund, hvilket gläder mig så mycket mera, som äfven jag^upfattat dem på samma sätt, hvilket bevisas genom mitt yttrande, att den värde motionärens afsigt var god och välmenande; men huru ofta inträffar det ej, att man menar väl, men ändå skadar. Jag uprepar, att jag aldrig ansett hans anmärkmr härleda sig från någon afund. Hvad det angar, att Hr Brakel sagt sig ej kunna förstå mitt yttrande, så hänvisar jag honom till hans eget. Hr Brakel har helt oell hållet misstagit sig i det fallet, att lian tror mig tadla honom för hans jemförelse mellan lönerna; så var icke min mening. Hvad Hr Brakels yttrande angår, att Chefen och Majorerna vid Gardet till Häst omöjligen kunna få mindre lön än de nu hafva, så får jag förklara, att jag alldeles icke talat om några personligheter, ty jag har talat om Chef och Majorer vid Lifgardet till Häst, men icke om de nuvar.-de. Det var aldrig min mening, att i dettafall ingå i någon personlighet. Den 19 November. 235 Hr Brakel: Blott med några få ord vill jag besvara Gr. Hamilton. Jag för min del hyser alldeles olika åsigt med Gr. Hamilton, ang:de tillsättande af Gen.StabsOfficerare. och jag anser min åsigt i detta fall vara lika god som haus; jag anser Gen.Staben för en så vigtig militärisk inrättning, att till den bör tagas personer, hvar som helst de finnas, och att afseende endast bör fästas på deras kunskaper och duglighet.
Jemte erinran om de undantag och föreskrifter, sorn, med afseende på privilegier och serskilda Författningar, i händelse af detta förslagsantagande, blefvo nödiga , har E. K. M., i sammanhang härmed, yttrat, att då, i afseende på Valkoch Stampverks skattläggning, enahanda omständigheter förekomma, sorn rörande Såg-qvarnar anmärkt blifvit, E. K. M., derest ofvannämnde förändring med dessa Qvarnars beskattning varder antagen, ansett förhållandet med afgifterna af Valkoch Stampverk för 8 Exp.-TJtsh Förslag till und. Shrifv. N;0 463, andras betjenande böra blifva enahanda som för Sågqvarnar. Vid granskningen af de till dessa frågor börande handlingar, och serdeles af de upplysningar Kongl. Karnmar-Collegii Utlåtande meddelar, hafva R. St. visserligen funnit, att i olika orter och vid olika localförhållanden ganska olika methoder blifvit följda vid äldre och nyare Sågqvarnars skattläggning, hvaraf äfven högst olika resultat uppkommit; men då hvarje anläggare egt rättighet att, i den ordning Författningarne utstaka, anföra klagan öfver det lidande han förment sig vederfaras genom den ågångna skattläggningen ; då Sågqvarnsegare, hvilkas Verk, genom de i senare tider inträffade händelser, förlorat påräknade skogstillgångar, eller på annat sätt utan egarens förvållande blifvit till värde förminskade, ega laglig rätt att, i den ordning Författningarne medgifva, uti den ålagda grundräntan söka och vinna minskning eller förmedling, då det icke vore billigt, att skattläggningarne å alla öfriga Sågqvarnar skulle, emot deras egares vilja och bifall, rubbas, för att tillfredsställa de klagomål, några få anfört; då skattläggningar, hvilka i laga ordning tillkommit och vunnit laga kraft, måste tillskynda egaren af den skattlagda egendomen lika säkerhet i besittning och orubblighet i ålagda grundskatter, sorn Exp.-Utsk, Förslag lill und. Skrifv.
Maj:ts Befallningshafvande som Presterskapet förteckningar öfver deni, hvilka för lagbrott blifvit vid domstolarne sakfällde eller under framtiden ställde, i hvilken motion Doctor Elfström, P rosta ine Berg, Stabeckj Arborelius och Ahlstrand samt Comminister Hardin instämt. S. D. Till BeviUnings-Utskottet remitterades Doctor Björkmans motion, att arrendatorer af minst ett eller åtminstone tvä mantal mätte åläggas en modererad bevillningsafgift för rörelse. S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades följande motioner: l:o Contractsprosten Thudens om Contractsprostlönen i Bohus Län, i hvilken motion lieie bland Ståndets ledamöter sig förenat; 2:o Prosten Säwes om utvidgning af Frösö skola; 3:o Biskop Nibelii, att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t göra underdånig hemställan om tillsättande af en andre Apologist vid Fahlu Apologistskola samt anvisa medel till hans aflöning, i hvilken motion Prostarne Arborelius och Norström sig förenat; 4:o Comminister Bergstrands, att capellanslönen måtte bestämmas till 4 kappar af hvarje fjerdedels eller mindre hemmansdel, samt att lör hemman af högre storlek bestämmelsen måtte ske efter 16 kappar för helt hemman, uti hvilken motion Comministrarne Delin och Hedin instämt, samt Biskop Hedrén i sammanhang med motionen ett yttrande afgifvit; 5:o Prosten Bergs om lönetillökning för Rector Scholae i Hudiksvall, jemte ett af H. H. Erkebiskopen i anledning deraf afgifvet yttrande.
Utskottets i utlåtandet framställda förslag med förändringar, i enlighet med innehållet utaf herr PUalleys, utlåtandet bifogade, reservation, antogs; och JN:o 202, i anledning af erhållne återreinisser å Stats-utskottets betänkande N:o 130, angående väckt motion om inlösen, för statens räk - Ttih. Ull R. St. Sundels manuskript-samlingar eller beviljande af pension åt hans enka. Ståndet vidblef sitt vid föredragningen af betänkandet N:o 130 fattade beslut och lade ifrågavarande utlåtande till handlingarna; samt Memorial N:o äo3_, i anledning af erhållen återremiss å en punkt af utlåtandet N:o 161; och N:o 204, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 164. Dessa båda memorial erfordrade ej annan åtgärd än att däggas till handlingarna. Den 22 Juni. Från Höglofl. Riddeiiskapet och Adei.n. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-utskottets den 17 och 21 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 201, i anledning af anmärkningar vid betänkandet N:o 120, angående beviljandet af ett byggnadslån till staden Christianstad. S. D. Vid föredragning af Stats-utskottets i gårdagens plenum på bordet lagda memorial N:o 210, med förslag till sammanjemkning eller voterings-propositioner, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, rörande åtskillige till stats-regleringen hörande frågor, godkändes Utskottets yttranden i 1, 3 och 6 punkterna; vidblef Ridderskapet och Adeln sina i 2:dra och 5:te punkterna omförmälde förut fattade beslut; samt godkändes de deri och i 4:de punkten afgifna förslag till voterings-propositioner, samt lades 7:de punkten till handlingarna.
Jag vill visst icke vata envis uti att till votering fullfölja påyrkandet af mitt förslags antagande; men för principens skull måste jag förblifva vid min begäran att derå få proposition. Hr Lagerhjelm: Jag har afhållit mig att yttra ett ord om något annat förslag, emedan jag ansåg Gr. Cronhjelius vara godt; och till följd af R. o. Ad:s beslut har jag tegat, ang:de de följande punkterna. Jag hemställer nu, om jag och flera med mig skall betagas yttrandeoch pröfningsrätt öfver de punkter, som efterfölja, i den ordning de föredragas, eller om Frih. Ehrenborgh och Gr. Frölich vilja medgifva oss en sådan rätt. Är det fel, att vi, af grannlagenhet för II. 0. Ad:s beslut, underlåtit att yttra oss, då har jag orätt. Gr. Cronhjelm: Emot Frih. Ehrenborgh använder jag precist samma skäl, som han åberopat emot mig. flan har sagt, att hans mening blefve förtryckt, om derå icke nu meddelades propos. Det linnés likväl andra sätt att göra densamma gällande. Antingen kan propos. derå göras, sedan beslut blifvit fattade öfver samtliga punkterna t. o. m. den g:de, eller kan nu genast fråga till R. o. Ad. framställas att helt och hållet förbigå de 7 ifrågavar. punkterna. Skulle utan en sådan ordning Frih. Ehrenborghs förslag antagas, hade deras rättighet blifvit nedtryckt, som önskat yttra sig öfver de följande punkterna särskildt, och hvilket jag för min dél hittills underlåtit af vördnad för R. o. Ad:s beslut. För öfrigt kan jag försäkra Frih. Ehrenborgh, att jag tillämpar grundlagen på samma sätt emot andra, som jag vill, att elen skall tillämpas emot mig. Frih. Boye: Jag utber mig att få fästa uppmärksamheten på en formfråga, som är vigtigare än hela 3:dje punkten; den rörer nemi. yttrande-rätten. Jag ber altså att dervid få något uppehålla mig. Frih. Ehrenborgh har ganska rätt, såvida frågan gäller, huruvida 7 punkter kunna i ett Den 24 Juli e. m. i63 sammanhang afgöras.
45 framställda förslag, sådant det, enligt uti särskildt Memorial N:o 162 till iakttagande meddelade rättelser, bör lyda, godkändes, utom att Kollegernes antal vid lägre elementar-läroverket i Norrköping förökades med 2:ne eller till nio, äfvensom att Hudiksvall ansågs böra upptagas bland här uppräknade städer, för hvilka blifvit föreslagna läroverk med Rektor och 7 Kolleger. Förslaget sid. 47 gillades, med erinran allenast, att Hudiksvalls skola, till följd af sistberörde beslut, bör från här uppräknade skolor uteslutas. Det å sid. 49 förekommande förslag godkändes, med den ändring, att Wimmerby och Filipstad uppflyttades bland de städer, för hvilka skolor på stat blifvit uppförde 1 Rektor och 2 Kolleger, lill följd af hvilket beslut orden: ”med iakttagande deraf, att nuvarande yngre Kollega vid Wimmerby och Filipstads skolor får qvarstå med bibehållande af nu innehafvande lön, samf1 ansågos böra utgå. Utskottets å midten af sid. 50 gjorda hemställan bifölls utan annan ändring, än alt dels der tillstyrkta reservations-anslag höjdes från 20,000 till 30,000 R:dr Riksmynt, och dels att efter orden: !1löne-förbättring, åt lärare vid” tillädes orden: ”äfvensom utvidgning afn; hvarjemte beslöts, att staden Lidköping skulle upptagas bland de städer, för hvilka skolor blifvit på stal uppförde 1 Rektor och 1 Kollega. Med ändring af Utskottets främst å sid. 51 förekommande förslag, beslöts, att lönerna för Rektorer vid de lägre elementar-läroverken må bestämmas till följande belopp, nemligen: Vid läroverk med 7 eller flera Kolleger 3,500 R:dr, dito 5 Kolleger 3,000 , dito 2 dito 2,500 , dito 1 Kollega 2,000 , med rättighet för Rektor vid läroverk af sistnämnde beskaffenhet att, då han i 15 år varit ordinarie lärare, undfå förhöjning till 2,500 R:dr Riksmynt.
Om man t. ex. i stället för en 90 kannors panna nyttjar 2:ne af 45 kannor hvardera och al samma form som den förra, så finnes genom en lätt beräkning, af Tab. 2, att den större pannans upphettningsyta förhåller sig till summan af de båda mindres som l,oo till 1,26, eller att vinsten blir 26 procent. Begagnas 3 pannor, hvardera af 30 kannors rymd, så blir vinsten 44 procent. Utbytes en större panna emot flera mindre af en bättre form, så ökas vinsten ännu mera. Om t. ex., i stället för en 90 kannors panna af lista formen, 2 pannor af 5ite formen hvardera af 45 kannors innehåll begagnas, så finnes af tabellen den förras upphettningsyta vara 11,976 qvadratfot och de sednares tillsammans 2 + 12,574 Afverkningsförmågan förhåller sig såsom dessa ytor; följaktligen afverka de båda mindre pannorna 2 1/10 gånger så mycket som den större på samma tid. Det nu anförda torde tillräckligt visa denna beskattnings fel i allmänhet. Det återstår att visa dess brister i tillämpningen på bränneriredskap af olika beskaffenhet. Denna sistnämnde finnes indelad i fem klasser, nemligen: Första klassen. Enkel redskap (panna med imkylare.) Andra klassen. Enkel redskap med mäskvärmare. Tredje klassen. Enkel redskap med rektifikations-apparat. Fjerde klassen. Enkel redskap med både mäskvärmare och rektifikations-apparat. Femte klassen. All sådan redskap, vare sig den såkallade dubbla Pistoriska apparaten eller af annan uppfinning, som icke kan hänföras till någon af de föregående. De fyra första af dessa klasser äro, i afseende på redskapens beskaffenhet, noga bestämda. Den femte klassen deremot finnes icke i verkligheten, ty en panna, i förening med mäskvärmare, rektifikator ocb afkylningsanstalt, uppfyller allt hvad en fullkomlig bränneriapparat kan åstadkomma, så vida det bela är behörigt inrättadt. Den dubbla pistoriska apparaten, hvilken i förordningen är hänförd tili denna femte klass, tillhör bestämdt den fjerde klassen. Bil.
K. propos. hade tili R. o. Ad. ankommit och var bordlagd för att tili StatsUtsk. remitteras, förutsåg jag, att, till hinder i afgörnndet af densamma, kunde hos Utsk. en betänklighet uppstå, nemi. den, att Const.Utsk. hade till Riksrätts afgörande hänvisat åtskilliga mot här nämnda Statsråder förekomna anmärkn:r, — en betänklighet, som möjligen kunde leda till den orättvisa påföljd, att då en gång Piiksrättens dom fallit, troligen icke förr än flera månader efter sedan riksdagen vore slutad, och möjligtvis Riksrättens dom utfallit befriande, så vore likväl desse Statsråder genom betänklighetens antagande, de facto, betagne den fördel, som den K. propostn för deni afsåg. Till itndanrödjande af denna betänklighet tog jag mig friheten till prot. eiinra derom, att ansvarighels-iagen, hvilken skall af Riksrätten tillämpas, verkligen upptager det fall, alt en tilltalad Statsråds-ledamot hade tagit afsked och erhållit pension, samt stadgar för detta falldén norm, att då ägde Riksrätten domina den tilltalade, den fällde Statsrådsledamoten, att förlora sin pension, på samma sätt som han förlorat sin lön, om han blifvit dömd tjensten förlustig. Genom denna erinran trodde jag, och vågar ännu tro, att betänkligheten vore undanröjd; och har jag således äfven vederlagt den del af Hr von Troils reservation, som angår formfrågan. Då jag nu beger mig lill hufvudsaken, vill jag icke trötta R. o. Ad. med alt upprepa de moraliska skäl, som föranledt K. M:s nåd. propos., emedan de äro i betänk, upptagna; men då jag å ena sidan medgifver, att någon juridisk rätt till pension äger ingen af dessa f. d. Statsråder, får jag, å den andra, erinra derom, att det icke är till Ständernes, om jag så får yttra mig, juridiska rättvisa, som Konungen adresserat sin nåd. propos., utan ensamt till Ständernes moraliska känsla för hvad rätt och billigt är. Man kan visserligen möta Konungens propos, så vidt den rörer Frih.
Jag hemstalkr til Ridderskapet och Adel» sjelswa hwad lids utdrägt denna ffäga skulle åstadkomma. Mer an Sex weckor af Riksdagen aro redan förflutna, och ingen ting ar annu gjordt. Enligt författningarna kan Kongl. Maj:t ätskillja Sländer^ na nar Riksdagen warat i z mannder; när detta öfwerwäges torde lätt finnas at BewillmngS-Utskottet be. höfwer all den tid det ännu kan hafwa öfrig och tror jag wi ej sjelfwilligt borde lagga hinder i wägen för Riksdags ärendernaö skyndsamma afgörande. Herr killberg, ^reflric Otto» som redan för en stund sedan hade ästundat fa tala, anmälte sig a nyo. Herr Grefwen och Landt - Marskalken yk« trade sig at han hade Herr lVlijorens anmälan i minne, och fragnde om det wore i förewarande ämne han astundade tala? Herr Zillberg. Torde wal handa, at jag har et och annat derom at säga också. Hwad angar den begäran Bonde-Ståndet i sit LxkrsLknm krorocolli yttrat at fa deltaga i Uangnsns förwalkning, sä känner jag igen den frägan sedan ;c> ar tilbakar da wille Bönderne in i Lecrsrz Utskottet. Denna sak tilsiyrker jag mätte fa hwila til yttersta dagarna af Riksdagen. Beträffande ater förewarande ämne, sä wet jag at sä länge jag har warit med, har InflruÄion alltid blifwik utfar, dad, innan et Utskott fäkt satta sig i LQiviiä: sa geck det til förr: nu gör Ridderjkapet och 'Adeln huru dek hehagar. Grefwe k,svsnk>anpk, 61 as. Såsom sjelf Ledamot af PewillningS Utskoccet^ har jag med upmark r;« s-seLE samhet afhört hwad i flera Herrars yttrande blifwit yr, kadt om en InstruLtion för samma Utskott.
M:s embetsverk att afgifva. Ett ämne återstår dock alltid, der R. St. så väl böra afgifva sin önskan, som de ock, enl. praxis, alltid sjelfve dicterat beslutet. Det är bränn vinsfrågan. Väl vore för Svea land, om, vid fattigvårds-angelägenheternas betraktande , frågan toges blott från en moralisk , och ej från en ekonomisk sida. Kanske kunde det sedan blifva föremål för R. St:s beslut att subordinera den sednare under den förra. Skiljas ej vid deras öfvervägande de båda sidorna från hvarandra, frukta vi, att omnämnda försök äpnu på länge blir omöjligt. Instämmande alltså med Hr von Rosen i frågan om tillsättandet af ett särskildt Utsk. för behandling af det vigtiga fattigvårds-ärendet, måste jag skilja mig från honom, i afseende på föremålet för det blifvande Utskts verksamhet; i thy jag vilie föreslå såsom mål för densamma: att uppgifva de allmänna vigtiga grunderna för ett med tidsoch sakför hållandena enl. fattig vårdsförslag. Detta blefve ej af den vidtomfattande i specialiteter ingående natur, att de öfriga TJtskms biträde kunde särdeles behöfva påkallas, men dock af ett högre, för hela nationen vigtigare, intresse, än att det, som ett enstaka mål, af Ekon,- Utsk. borde behandlas. Meningarna i de för landet vigligaste ämnen blefve från Representationens sida härigenom Deli 12 Februari f. m. 327 bragta i slutlig öfverensstämmelse, och Styrelsen satt i tillfälle att känna önskningarna från folkets ombud, och sålunda äfven möjlighet för den beredd att kunna desamma tillfredsställa. Hr Lagergren tilläde muntligen: Med tillstyrkande af bifall till Hr von Rosens motion, med den förändring jag åsyftat, får jag anhålla, alt detta anförande, i sammanhang med hans framställning, må communiceras de öfriga RiksSt:n. Hr af Dalström, Gustaf Jacob:
Då således inga synnerliga svårigheter kunna upstå i och för redovisningen och bokföringen genom jernvägens delning i sektioner, så bör också en sådan delning ega rum, så mycket mer som banornas anläggning derigenom betydligt underlättas. Man har ytterligare anfört, att det vore skäl, att då enskilde personer komme att nedlägga sina penningar i företaget, dessa personer äfven borde få deltaga i administrationen; sådant möter dock stora svårigheter. Det ligger nemi. i planen och bör väl äfven så vara, att Staten så småningom, med den npkommande netto-behållningen af banorna, inköper de enskilda aktierna. Nu är det gifvet, att den andel, aktie-egarne skulle hafva i administrationen, bör stå i något förhållande till det belopp, för hvilket de tecknat sig, men då kan också inträffa att, ehuru vid banans öpnande ett proportionerlig! antal enskilde personer finnas i direktionen för att deltaga i förvaltningen, skall det sedermera befinnas, att, sedan. Staten inlöst en stor del af de enskilda aktierna, samma direktion ändock qvarstår, fastän ett ganska ringa antal sådana enskilda aktier finnas qvar; och detta vore naturligtvis orimligt. Likaledes bör väl, då Staten har administrationen af banorna, en central-administration förefinnas; men denna skulle, genom de enskilde aktie-egarnes deltagande i förvaltningen, säkerligen blifva alltför mycket sönderbrytande. Slutligen har man sagt, alt, derigenom att de enskilde finge rättighet att deltaga J kostnaderna för jernvägsanläggningar, skulle orts-intressena alltför mycket göra sig gällande; men äfven detta inkast förfaller vid närmare påseende, om man nemi. besinnar, att saken lämpligen kan tillgå på det sätt, alt Regeringen först bestämmer, hurudan banan skall blifva, och det då först kommer i fråga att enskilde associera sig för att deltaga i kostnaden för densamma; då kan ett sådant intresse, som man här förespegla!, icke komma att göra sig gällande. Det torde äfven falla af sig sjelf, att då det
M. täcktes låta från armé-förvaltningen skilja såväl vården och inseendet öfver arméens boställen, som förvaltningen af landtförsvaret tillhöriga fonder, äfvensom ock tillse att i den nåd. instruktion, som kan blifva för den nya armé-förvaltningen utfärdad, så noggrannt som möjligt skiljes mellan de ärenden, uti hvilka embets-chef må ega ensam beslutande rätt, och dem, hvilka böra genom omröstning afgöras, på det ingen tvekan må uppstå om sättet för hvarje förekommande måls behandling, dels att ändamålsenliga och betryggande kontroller i afseende på de under Krigs-Colkii disposition ställda medels förvaltning icke måtte saknas, jemte det att kassaförvaltningen bringas i öfverensstämmelse med den reglering af statens allmänna penningeförvaltning, som kan blifva en följd af R. St:rs derom särskildt gjorda underd. framställning, samt att R. St:r medgifva att, derest K. M. skulle finna skäligt att före nästa riksdag för - 116 Den 24 Oktober f. m. ordna om Krigs-Colhii förändring till en armé-förvaltning, det nuv.de intill dess en definitiv stat kan för den nya förvaltningen varda i behörig ordning antagen»; och dels slutligen af Frih. af Ugglas, att Utsk:ts förslag måtte antagas med följande förändrade lydelse: »att R. St:r finna den nuv:de organisationen af KrigsColl. i flera hänseenden olämplig och bristfällig, och att R.