Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts förut denna dag fattade beslut att till Rikets Ständer aflåta nådiga framställningar i nedannämnde syftning, nemligen: på Landtförsvars-departementets föredragning: att till understöd åt de sedan 1808 och 1809 års krig qvarlefvande Landtvårnsmån, som deraf voro i behof, finge å Allmänna Indragningsstaten för år 1867 uppföras ett belopp af 20,000 R:dr, och på Ecclesiastik-departementets föredragning: att för framlidne Lektorn vid högre Elementarläroverket, i Upsala, e. o. Professorn Anders Uppströms Enka Maria Charlotta af Uhr må å Allmänna Indragningsstaten uppföras en lifstidspension till belopp af 750 R:dr årligen; att Läraren vid Allmänna Institutet för döfstumma och blinda Johan Gerhard Holtz må från Allmänna Indragningsstaten åtnjuta en lifstidspension till belopp af 2,000 R:dr att utgå från och med månaden näst efter den, då afsked honom beviljas; samt att de vid samma Institut för elevernas undervisning anställda Handtverksmästarne Johan Nordfeldt och Elias Grönstedt må å omförmälda stat uppföras till erhållande från och med månaden näst efter afskedstagandet af årliga pensioner till belopp af 400 R:dr för dem hvardera. Härefter och i anledning af serskilda dels till Finans-departementet ingifna och dels från vederbörande andra Departementer dit öfverlemnade underdåniga ansökningar, hvilka nu anmäldes, tillstyrkte Herr Departements-chefen i underdånighet, det Kongl. Maj:t täcktes i nåder föreslå Rikets Ständer: 1:o att, då någon rätt till pension, vare sig i Civilstatens eller i Tullstatens Enskilda pensionsinrättning, icke vore enka efter General-Tulldirektör medgifven och följaktligen efter f. d.
St. STOCKHOLM, Kongl. Bil. till Bevillnings-Diskottets Betänkande, 2Y.-0 21. 1 Reservationer: af Herr Friherre Åkerhjelm; "'Emot det af Utskottet faltade beslut, att förbud emot någon varas ineller utförsel i Riket hädanefter icke skulle ega rum, reserverar jag mig, på grund deraf, att tidpunkten för antagandet af ett liberalare tullsystem är ögonskenligen högst missgynnande, då så väl Europa som America nu befinna sig uti en financiel! förvirring, som förorsakats genom den på America minskade afsättningen för Englands, Tysklands, och Belgiens manufaclur-tillverkningar. Skulle vi nu här under desse förhållanden öppna vår marknad för dessa fabricat, på utländsk ort i följd af eoncurser, redan lill betydliga underpris försålde, så torde lätt vara insedt, att dessa här skulle, om älven med förlust för godsegare, dock med hoppet om möjlig realisering, hit försändas, och när våra förråd deraf voro öfverfyllde, och consumtion ingalunda ökas, derföre, att tillgångarne blifva större, skulle äfven dessa fabricat slutligen återigen tvingas alt till underpris här försäljas, och på detta sätt, genom de härigenom hastigt och på en gång inträffade betydliga prisnedsältningar, tvinga våra fabrikanter och näringsidkare, som aldrig kunna uthålla denna, genom de närvarande financiella förhållandena, uppkommande onaturliga medtäflan, att nedlägga deras fabriker, hvarigenom icke allenast desse individers undergång säkert skulle beredas, utan äfven iooo:de-tals arbetare blifva brödlösa, och en mängd landtmanna-producter, som af dessa fabriker och deras arbetare consumerades, blifva mindre afsältlige.
Denna brist har Krigsacademien, då man icke velat underkasta sig de stora olägenheterna af att sammanblanda de theoretiska och praktiska undervisningsämnena, afhjelpt, derigenom att man organiserat en sådan skola för sjelfva de förberedande theoretiska kunskaperna, hvilken helt och hållet är afskiljd fränden egentliga militärskolan; den förra benämnes den nedra afdelningen, och den praktiska afdelningen utgöres af de 2tne högsta classerna, benämnda öfra afdelningen. Denna organisation är ett ytterligare bevis på hvad jag förut haft äran att säga, att vi helt och hållet sakna sådana förberedande skolor, som dock äro oundgängligen nödiga, såvida de egentligen praktiska och tillämpnings-skolorna skola uträtta hvad man med dem åsyftar. Jag får för öfrigt, hvad planen beträffar, åberopa min motion, hvaruti jag visserligen medgifver, att den icke är den bästa, men likväl i närvar, ögonblick den enda möjliga. Motionären hänvisar liela Svenska armeen till privat-skolorna, för,att derifrån rekrytera oilicers-corpserna: med hvad fördel detta kan ske, derom öfverlemna!- jag omdömet till armedens chefer, till majorer och comp.chefer; de äro derom bättre competente domare än jag. Emedlertid har jag hört allvarsamma klagomål icke blott af chefer, utan äfven af officerare af alla grader, öfver den uppsättning de erhålla från privat-skolornn, och det är, enligt deras yttranden, icke möjligt för den privata skolan att uppfylla sitt ändamål lill den grad, att regttena kunna vara belåtna; ty der brister planen på ett långt betänkligare sätt, än vid Krigsacademien, hvarest den theoreliska undervisningen är skiljd från den praktiska, och när en elev der får entamera den sednare, måste han vara godkänd i den förra; men i privata skolan är detta icke möjligt.
Således tror jag, att 3 § ansvarighetslagen hvarken kan upphäfva elier står i strid med grundlagens stadgande om hvad under namn af bevilln. förstås; och är jag således lika med Hrr Cederschjöld och Hjärne, öfvertygad derom, att tolagen är af bevilln:snatur. Lika med Gr. Horn tror också jag, att det ej är stort ■värdt att vid denna riksdag söka genomdrifva denna prin - Den 8 December. cips godkännande. Det är derföre icke under förhoppning att vinna detta ändamål, jag yrkat betänk:s återremitterande; men hvad jag tror kunna vinnas och ganska lätt stå att vinna, utan att principfrågan afgöres, är, att Utsk., på sätt Gr. Cronhjelm föreslagit, tillstyrker den und. anhållan, alt JK. M. matte bestämma till hvilka ändamål de nu befintliga tolagsi^komsterna skola användas, och att de städer, som uppbära tolag, må förpligtas att lill behörigt embetsverk insända redovisning öfver medlen; ty om samma praxis fortfore, som nu under flera år blifvit följd, nemi. att K. M. kunnat efter godtfinnande förhöja tolagen, så kunde städerna utverka dess förhöjning och sedermera, enär ändamålet ej är bestämdt, använda tolagen till löneförhöjningar, hvartill den här i Stockholm lärer utgått, till uppbyggande af pyramider, obelisker &c. Med ett ord, tolagsinkomsterna kunde användas till helt andra ändamål än dem, som varit afsedda med denna beskattning, nemi. vissa hamnars och broars underhåll. Det har visserligen icke varit hvarken motionärens eller min mening, och jag tror ej heller, att någon annan af dem, som yrkat reglering af tolagen, åsyftat, att de städer, som uppbära tolag, skola gå miste om en sådan inkomst för de ändamål, hvilka dermed varit afsedda, utan meningen är att en gång få bestämdt, huru stora inkomster städerna genom tolagen böra erhålla, och alt densamma såsom en allm. afgift må uppbäras i sammanhang med tullen och utsättas i tulltaxorna, så att de trafikerande der må kunna se, hvad de skola betala. Redan i denna reglering ligger en stor fördel.
En sådan tillämpning af Kneckte-Contracten är icke ny; den förflutna tiden lemnar flere exempel på en lika, till och med den, sorn fått det vackra namnet frihetstiden; och då härtill kommer, alt Rikets Ständer vid 181b, 1817 och 1818 samt 1823 årens Riksdagar, betraktat frågan om Arbelscommenderingars beordrande till allmänna arbeten utur alldeles lika synpunkt med den, hvarifrån Utskottet, i sitt nu ifrågavarande Betänkande, utgått, hvilket allt upplyses närmare af Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets vid sistnämnde Riksdag afgifna, af alla RiksStånden utan anmärkning bifallna Betänkande, rörande väckta motioner om Arbetscommenderingar af indelta arméen; (se Bihang till Riks-Ståndens Protocoll vid 1820 års Riksdag, 8:de Sami., lista Bandet, pag. 438 och följande); så kan Utskottet icke annat än, med åberopande häraf, till ytterligare stöd och utveckling af sin i iörevarande ämne utsagda mening, så mycket hellre tillstyrka, att an^ i6 Allm. Besv, o. Oec. Utsi, Uti. N:0 171.' märkningarne i denna del må lemnäs utan afseende, 50m Utskottet icke förmodar, att 1829 års Ständer skola finna lämpligt och nyttigt att ogilla Ständernes vid 5:ne f öregående Riksdagar sammanstämmande begrepp om en i sig sjelf lika bestämd, sora enkel och kort Grundlagsparagraf, emot hvilken öfvertygelse Rikets Höglofl. Sländers medverkan, i afseende på den Gotha-Canal-Bolag lemnade rättighet tili Arbetscommenderingar, så mycket mindre någon ting bevisar, som den måste betraktas, icke såsom ett begifvande till, utan såsom en uttryckt önskan , att företaget , som den tiden i allmänhet sågs från en fördelaktigare sida, måtte af Kongl. Maj:t, medelst tillåtelse för Bolaget att begagna Arbetscommenderingar, understödjas.
Till detta arbete, som kostat 13,111 Rdr 40 sk. Bko, har K. M. bidragit med ett låneunderstöd af 6,666 Rdr 32 sk. Bko. Sedan emellertid bryggan blef färdig, funno intressenterna att den icke var tillräcklig för trafikens behof, utan anhöllo hos K. M., det K. M. ville aflåta Nåd. Propos. om en hamns byggande vid Grenna. Denna begäran fann K. M. likväl icke skäl att bifalla, utan anbefallde endast Vägoch VattenbyggnadsStyrelsen att uptaga detta arbete uti det general-förslag, som Styrelsen till denna Riksdag skulle afgifva. Detta gjorde ock Styrelsen, upförde arbetet i 2:dra klassen, och föreslog för detta arbete ett statsbidrag af 45,700 Rdr Bko, men arbetet upfördes, såsom jag nämnde, endast i 2:dra klassen eller bland företag som Styrelsen ansåg vara af en jemförelsevis mindre vigt. Denna hamn är vidare af mindre väsendtlig nytta för seglatsen på Wettern, emedan det redan finns på östra kusten en hamn vid Wadstena, en hamn vid Motala och en lastageplats vid det norr om Grenna belägna Borghamn, hvarest en stor utskeppning af kalksten lär ega rum. Denna sednare plats är, enl. hvad man berättat mig och enl. hvad man kan se af kartan, en mycket tjenligare plats för en hamn-anläggning än Grenna och torde väl snarare deraf komma i fråga; ty Borghamn ligger nu öppet för alla stormar, men Grenna ligger skyddadt af Wisingsö. Wettern har redan hamn vid Askersund, Carlsborg, Iljo, Jönköping, Wadstena och Motala, och om då dertill kommer en fullständigare hamn vid Borghamn, så tycks det som om man för seglatsen på Wettern gjort allt hvad som skäligen kan fordras. Jag vill dermed ingalunda säga, att en hamn vid Grenna icke skulle vara gagnelig, men den synes mig vara af mera lokalt intresse, och för sådana företog kan man under närv:de förhållanden icke säga att medel finnas att tillgå. Man har visserligen sagt, att tillgångar upkommit derigenom att anslag blifvit afslagna, hvilka afdelningen tillstyrkt.
Petter Nord hade en stolt förnimmelse af att en sådan man som han, som bar kungaringen om pannan, ej hade rätt att vara ond på Halfvorson. Denne var ju skild från människorna genom sitt lyte och kunde ej vinna deras kärlek. Därför måste han behandla dem alla som fiender. Det gick ej an att mäta honom med samma mått som andra människor. Men så försjönk Petter Nord åter i sina drömmar. Hon hade således kommit ihåg honom under alla dessa år, och nu kunde hon ej dö, innan hon fått råka honom. Å, tänk dock, att en ung flicka i alla dessa år gått och tänkt på honom, älskat honom, saknat honom! Så snart han kommit i land och uppnått handelsmannens hus, blef han förd till Edith, som väntade honom ute i löfsalen. Den lycklige Petter Nord behöfde ej vakna ur sina drömmar, då han såg henne. Hon var en fager drömvarelse, denna flicka, som vissnade bort i kapp med de rotlösa björkarna omkring henne. Hennes stora ögon hade mörknat och klarnat. Hennes händer voro så tunna och genomskinliga, att man fruktade att vidröra denna förandligade materia. Och det var hon, som älskade honom. Naturligtvis måste han genast älska henne tillbaka, högt, dyrt, brinnande! Det var salighet att åter efter så många år känna hjärtat värmas vid åsynen af en medmänniska. Han hade blifvit stående vid löfsalens ingång, medan ögon, hjärta och hjärna arbetade som ifrigast. Då hon såg hur han stod och stirrade på henne, började hon småle med det mest förtviflade löje i världen, detta de sjukas löje, som säger: »Se, sådan jag blifvit, men räkna ej på mig! Jag kan ej vara vacker och behaglig längre. Jag skall snart dö». Det återförde honom till verkligheten. Han såg, att han ej hade att göra med en drömsyn, utan med en ande, som var stadd på flykt och därför gjort sitt fängelses väggar så sköra och genomskinliga. Nu syntes det så tydligt på hans ansikte och på det sätt, hvarpå han fattade Ediths hand, hur han med ens led hennes lidande, hur han glömt allt annat i sorg öfver att hon skulle dö, att den sjuka kom att känna samma medömkan med sig själf och fick tårar i ögonen. O, hvilken medkänsla han hade med henne från första stund.
September, årligen vistas hemma bos föråldrarne, som nog tillse att de repetera under tiden hvad de lärt i skolan, men äfven åtfölja och inöfvas uti sin bestämmelse, jordbrukets kroppsarbeten, hvadan alla öfriga skolebarn som ej hos föräldrarne hafva uppsigt eller sysselsättning, böra året örn infinna sig till undervisning dagligen i folkskolan, sä att ledighet ej lemnäs dem alt kringstryka frivilligt och tigga m. m., och hvaröfver skolmästarn skall hålla den nogaste kontroll. Förordnm utsätter det 9:de året till inträde i folkskolan; det går an med jordbrukares barn på landet, men ej i städerna, der en samling af arbetsfolks barn, såsom nära hvarandra boende, före 9:de året af äldre vanartige, efter 5:te till 6:te året hafva tillfälle att vid 9;de året redan vara inöfvade uti mångahanda laster, som sedan blifva svåra, om ej omöjlige att utrota. Huru skola sådane före 9:de året behandlas? möjligen med tillökning af småbarnsskolor, ty att beräkna eller påräkna föräldrabiträde, är uti dessa sedelösa tider ett non sens; likaså att grundligen undervisa och examinera jordbrukarens och arbetsklassens barn uti physisk och politisk geographi i säker öfversigt; hufvuddragen i allmänna historien; räknekonsten så väl theoretiskt som praktiskt, till och med sammansatta regula de tre, brutna tal, allmänna begrepppen uti geometri oell linearteckning samt naturläran. Då de ynglingar, som af kroppslyten, svag kroppskomplexion eller synnerlig naturlig fallenhet för studier, hafva bättre tillfälle vid alla gymnasier m. m. Ty skola arbetsklassens barn så länge qvarstanna i folkskolan till inlärande af förenämnde verkliga vetenskapsämnen, så blifva de otjenliga att sedermera med nödig verksamhet bestrida jordbrukets ihärdiga arbetssätt. Skulle således nu här församlade R.
S. D. Efter uppläsning af det hos Riks-Ståndens Herrar Elektorer för utseende af Rikets Ständers Komiterade för tryckfrihetens vård, den 28 sisth Februari, hållna Protokoll, hvaraf inhemtades, att Herr Kyrkoherden, Riddaren af Konung Carl XlIUs Orden, Ledamoten af K. N. O., Doktor Joseph Wallin, Riks-Antiqvarien, Riddaren af K. N. O., Herr Bror Emil Hildebrand, Herr Professoren, Riddaren af K. N. O., Lars Magnus Enberg, Lektorn och Riddaren af K. N. O. Herr Jonas Lundstedt, Riks-Arkivarien, Riddaren af K. N. O. Herr Doktor Johan Jacob Nordström, och Herr Assessoren, Gref ve Erik Sparre, blifvit till Komiterade utsedde, beslöts, att genom Utdrag af Protokollet anmoda Expeditions-Utshottet, att uppsätta dels konstitutorialer för bemälde Komiterade, dels en underdånig skrifvelse i ämnet till Kongl. Maj:t. S. D. Föredrogs ånyo Särskilda Utskottets Utlåtande, N:o 7, i anledning af vackt motion, om belöning för uppfinning af ett instrument, som utvisar mängden och gradtalet af tillverkadt bränvin. Eorgare-Ståndet beslöt, för sin del, att Rikets Ständer för närvarande icke vidtaga någon annan åtgärd, i anledning af Herr Lektor Sondéns motion, än att medgifva Utskottet att låta anställa försök med den af Herrar Edlund och Styffe uppfunna afverkningsmätare och möjligen af andra, som kunna hos Utskottet anmälas, samt att derigenom förorsakade utgifter få betäckas af de till Riksdags-kostnadernas bestridande anslagna medel, dock att Utskottet icke må, utan Rikets Ständers ytterligare medgifvande, härtill använda högre belopp, än 4,500 R:dr banko. I öfrigt lades Särskilda Utskottets Utlåtande, N:o 7, till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets Utlåtanden:
Härifrån undantagas de Kungsgärdet och Kronolägenheter, hwilka blifwit borrt-Lrrenäeraäe, sedan Kongl. Ma-tts derom nu sednast widtagna författning utkom, för hwilka KunZsgärdar och Kronolägenheter Kongl. Maj:t och Kronan Sjelf afgisten erlägger. §. i6. All annan förmögenhet, salom penningar, utestående fordringar, utlanta Lapitalsr, Käkier, eller hwad det wara mä, som icke sarstilldt undantaget -blifwit, och således äfwen Frälserätt til Skattefrälsehemman, h.varas ägaren ripbär den äsatta eller betingade räntan, bör h var och en enskilld redeligen pä ära och tro upgifwa, pä dekberäkning deraf til afgiftens erläggande mä kunna aga rum.
Jag tror tvärtom, att detta är ett riktigt system oeh det enda rätta i fråga om ett fortfarande statslånesystem, Om man utställer 5 procis obligationer, med en proc. lill amortering, och pretenderar, att få jemnt hundra emot blindrå, så känna vi, att nära 37 år åtgå tjll skuldens amortering. Om man deremot utställer obligationer på 4 proc. och utställer så många flera, som fordras för att få äfven så stort capital samt förbehåller sig att icke hela ränteoch amorteringskostnaden skall blifva större i ena fallet än i det andra, hvarken vid slutljga eller årliga betalningen, så kan man åtnöja sig med 87^ proc, Då frågas: hvilketdera är bättre, att utställa obligationer med 4 pi’°c, emot 87^ procts capital, eller 5 proc:s obligationer emot obligationernas nominalvärde, dervid betalningen kari ske med samma kostnad. Jag svarar då, att den, sorn lemnar ett statslån, vill hellre taga emot obligationer med 4 proc:s ränta, 0111 honom niedgilves att endast gifva 87-! proc. af obligationens belopp, emedan han då har chancerna för sig att kunna försälja dessa obligationer möjligtvis till pari eller åtminstone mot en summa, som är närmare pari än 87J proc., och staten åter, som derigenom icke ådrages större kostnad och erhåller lika mycket penningar, har den fördelen att kunna köpa upp sina obligationer under 100, och således vinna under amorteringstiden. Det är således en ganska oriktig hushållning att icke utställa statsobligationer med en ränta, som något understiger den vanliga räntan i staten, hvilket begagnas af alla, som kunna räkna och förstå att calculera sina saker, och detta är orsaken, hvarföre Riksg.cont. bär svårt att få penningar mot 5 proc., men skulle hafva lätt att få låna mot 4 proc., om någon rabatt å capitalet skulle medgifvas långifvaren Dessa siffror kunna af hvem som helst controlleras, och jag åtager mig att fullständigt bevisa det fölhållandet är sådant, som jag nu haft äran framställa.
Län, för hvilket han ingått ansvarighet, skulle blifva genom hufvudgäldenärens försorg vid bestämda tider omsatt och liqvideradt, ej förr än genom pågående Lagsökning blifver upplyst derom, att han i denna förmodan misstagit sig, och dymedelst helt oväntadt försättes i bekymmer och förlägenhet, att för Lånets lii]viderande kunna i hast anskaffa nödige medel. Redan i Banco-Regleinente.t af,år 1815 stadgades val, med härå fästadt afseende, att sedan en Låntagare blifvit före förfallodagen påmind om Lånets inbetalning, men så väl å berörde dag som fjorton dagar derefter, uteblifvit med äskad af Banco-Fullmägtige^ 61 äskad betalning, Cautionisten skulle genast aninanas, att Lånet inom påföljande 14 dagar inbetala, samt lagsökning efter förloppet af denna tid genast anställas, mot Gäldenär, Löftesmän eller alla, efter hvad otnständigheterne i hvarje serskildt fall kunde fordra. Men denna anstalt har måst innan kort äler upphöra, såsom i verkställigheten befunnen omöjlig. Den fortfarande
Låneoch Kreditiv-rörelse, Bankens, reglering deraf 35, 42, 43, 53 och 63. , » af hvilka den besörjes 35: 2. Lönförhöjning för Bankens tjenstemän i de tre lägre graderna 44: 26. 65: 6. M. Malmqvistska uppfostringsanstalten, årligt anslag till 59: 7. Metallisk kassa, Bankens, förslag till förändrad uppställning af föreskrifterna angående 45. , » hvad såsom sådan anses och beräknas 45: 2. , » minimum för densamma 45: 2. , » åtgärder för densammas bibehållande 45: 18. , » såsom sådan må anses jemväl vex lar å Pund Sterling samt depositioner af guld i London 31. f N:o Sid. N:o Sid. Myntverket, Kongl., vilkor för inlösen af dess attester 8 guld 45: 11. IV. Nording, J. C., Kryddkramhandlare, ackordsanbud å Banko-diskont verkets fordran hos 60. Notarien vid Fullmägtiges expedition, arfvode åt, för bestridande af kanslist-göromålen derstädes 44: 28. ©. Obligationer, berättigande för Fullrnägtige att pä utrikes ort försälja 45: 10. Olde, L. W., Konsul, angående ersättning till honom för kostnader i och Tor prof å nytt slag af sedelpapper 58. Organisation, förändrad, för Banken 32 och 38. , » » Diskont-verket 61. , » » Under-styrelsen, dess göromål komma att utöfvas af Fullrnägtige, deras Deputerad och Kontors-cheferne 55: 7 11. i®. Pension, om erhållande af, ansökning utaf: Eklund, J. M., Vaktmästare 13. Johansson, J., d:o 6. Schön, C. M., Kassör 74. Trana, G. E., Notarie 17.
St underdånig skrifvelse i delta hänseende, med den skilnad, att de anhöllo det undersökning måtte på en gång /öretagas, fil! utrönande af hvilka hemman, sorn voro Kronans, och hvilka som vore kyrkornas. Derpå foris I a r ade K. M. den 28 November »835, att som inga tiva skäl blifvit af R. St. anförda för deras förnyade begäran , hvilken från R. Sits vid föregrde riksdag framställda underdåniga auhållan endast skiljde sig deruti, alt de vid sednare riksdagen begärt att för alla hemman på en gång den undersökning måtte ske, som de vid föregtde riksdagen ansett böra äga rum vid hvarje särskild fråga om skatteköp å dessa hemman, samt då R. Sirs begäran hvarken vid den ena eller andra riksdagen var grundad på annat än en blott Den j November e. m. förmodan att hemmanen kunde vara hvad de med handlingar visats icke vara, nemi. Kronans tillhörighet; så fann Konungen icke skäl alt förändra det beslut Han meddelat på R. Sits anhållan vid iö?g Ars riksdag. Nu har en riksdagsman från Halland, Bengt Gudmundsson, ånyo biagi denna sak å bane, påstående att 156g års landabok vöre en giiltig handling, alldenstund han från Danmark förskaffat sig en afskrift af eli K. bref den 11 Augusti i56g, innehållande befallning örn land,diokens upprättande. Det torde likväl vara klari, att befallning om en åtgärd icke är detsamma som ålgärdens verkställighet, oell ännu mindre något bevis alt ålgården blifvit rikligt verkställd; hvaraf följer alt man genom K. bref icke kommit längre än förut i fråga om landabokens riktighet. Mot den bevisning Bengt Gudmundsson sökt att åstadkomma skulle jag kunna framlägga en annan. Men som hvarken detta eller något af de öfriga Stånden arn domstolar eller äga pröfningsratt, så anser jag mig skyldig att belria eder, mine herrar, från afhörandet deraf. Skulle jag likväl blifva nödsakad dertill, så skall jag ej underlåta atl framdraga den.