Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till deltagande i detta Bolag bade subscribentcr från flere orter af Riket sig anmält, så att det tecknade actiecapitalet uppgått till 762,500 R:dr Rgs, hvarefter arbetet oafbrutet bedrefs, samt fullbordades den 14 Augusti 1800. Af det tecknade actiecapitalet hade ej erfordrats mer än hälften till så väl sjelfva byggnadskostnaderna som till actieegarnes godtgörande af årlig 5 proc. ränta under byggnadsåren, ochdå C a n a 1- i n k o m s t e n de arne första åren icke niedgaf någon ränta eller utdelning, hade actieegarne godtgjort sig sjelfve på det sätt, att utdelningens, belopp^ påtecknades actien såsom ett ytterligare tillskott af 5 proc. å hvarje acties capitalbelopp, hvarigenom å alla actier verkligen blifvit inbetalde 55 procent. Actieegarne hafva härå njutit årlig utdelning, i moa af tillgång genom, Canal-inkomsten , sedan afsättning skett till samlande af reparations^ och underhållsfond, ej allenast af så stort belopp, sorn privilegierne föreskrifvit, utan. vida derutöfver. Sålunda var redan år1.821-, i stället för de stadgade 10,000 R:dr, samlad en reparationsfond af 20,489 R:dr, hvilka sedermera, genom förräntning och serskild afsättning af 2000 R:dr årligen, uppgått till ett belopp, som vid i833. års bokslut utgjorde icke mindre än 66,55o R:dr. Bolaget, som förutsåg, att ombyggnader och reparationer icke skulle med denna reparationsfond kunna på långt när fullgöras, hade likväl, oaktadt större tillgång af Canal-inkornsten-., aldrig, njutit större utdelning än 4§ R:dr
1 fråga om fortsättningen af arbetena ä denna i sä väl industriell och merkantilt som militäriskt hänseende särdeles vigtiga och nödvändiga bana, har Utskottet inhemta!, att densamma icke utan ökade'uppoffringar för det allmänna och menligt inflytande på enskilda, i banans närhet företagna, arbeten, kan fullbordas inom den lid, som uppgifvits i Kongl. Maj .is Nådiga Proposition, med mindre de tidsödande arbeten, hvilka i anseende till de höjder och dalgångar, sorn förekomma vid jernvägs-anläggnin gen mellan hufvudstaden och det inre af Södermanland, varda ofördröjligen påbörjade. Vid sådant förhållande och med afseende derjemte å nyttan och ändamålsenligheten af jernvägs-arbetenas fördelning och samtidiga verkställande på olika, från hvarandra skiljda, ställen, anser sig Utskottet desto hellre böra tillstyrka bifall till Kongl. Majis Nådiga framställning om anvisandet vid denna Riksdag af erforderliga medel för vestra stambanans påbörjande , från Slockholm och dess fortsättande öfver Södertelje mot Katrineholm, Stats-Utskottets Ulld/ande JV:o 62. 59 sorn den från hufvudstaden utgående delen af denna stambana kommer ali i ej ringa mån underlätta varutrafiken ti!! oell från samma stad, äfvensom dess kommunikation med de söder om Mälaren belägna orter, samt tillika uppsamla en betydlig passagerare-trafik från den, då ångbåts farlén till och från hufvudstaden är afbruten, troligen al resande mest belania landsväg i riket Utskottet bar dessutom härvid trott sig böra Jästa särskild uppmärksamhet å den stora, för bela landet gemensamma, viglen deraf, alt nu ifrågavarande, med hänsigt tili hufvudstadens och kringliggande provinsers försvar vid fiendlliga infall, mest maktpåliggande kommunikationsled af Sveriges blifvande jernvägssystern varder så skyndsamt anlagd och utsträckt från nämnde stad, som ett ändamålsenligt bedrifvande af arbetena samt lokala jemte andra dervid förekommande förhållanden medgifva.
De varor, som dessa aktörer hade förvarade i sina tvärsäckar, voro torfstycken, som vid uppvisningen kallades tvål; plogknifvar, som utbjödos för rakknifvar; och trasor, som benämndes näsdukar och schawlar. Vid inträdet skaffade de sig plats medelst att svänga kring bland de dansande sina tvärsäckar, som väl ibland vållade blånader, men dock aldrig vrede, hvar de träffade. Derpå framtogos varorne, som berömdes på ett härmadt Westgöthaspråk. En beskrifning, som ofta var ganska lustig, lemnades på hvarje sak och på dess otroliga företräde framför alla andra af samma slag. För papperslappar köptes än ett, än ett annat, och många muntra upptåg föreföllo under vexlingen. Sedan Westgötharne blifvit förplägade, aflägsnade de sig, och dansen började ånyo. Dessa lekar och skådespel äro numera alldeles afskaffade bland bönderna och skulle säkert ej mera roa deras ungdom, som nu fordrar en större apparat för sitt nöje”45. Man finner häraf, huru lätt hvarje tilldragelse, som gjorde intryck på folkets sinne, tagit dramatisk form och blifvit under improvisation utförd, huru ända inpå våra dagar ett slags svenskt folkdrama i folklekens dramatiskt outvecklade form icke blott fortfarit att finnas till, utan äfven fortfarit att diktas, huru folket icke saknat blick för det egentligen dramatiska i en situation, och huru äfven dessa lekar tala om den strängt sedliga anda, som lefver i alla folkets fantasiskapelser, betygande kärnans friskhet. Vi hafva i den lyriska folkdansen, i folkleken och i de sednast omtalade små improviserade scenerna sett svenska folkets ursprungliga dramatiska anlag framträda så som de utvecklat sig oberoende af främmande inflytande. Vi hafva sett dem yttra sig på ett godt, rent och ädelt sätt, med ansatser åt det komiska, än som humor, än som straffande satir, och vi hafva funnit dem förbundna med ett fint natursinne och med en blick, som, icke stannande vid ytan, tränger till hjertat af lifvets företeelser.
Då det skall lyckats Kaniereraren i Kammar-kollegii Archiv-konlor’Carl Sandberg, alt, efter trägna och långvariga forskningar rörande Sveriges så väl äldre sorn nyare kamerala och financiela förhållanden, i dessa ämnen samla anteckningar och afskrifter, hvilka ansåges ega sådant värde, att de borde komma det allmänna till godo, har hos Rikets Ständer blifvit föreslaget, att denna samling, enär således angeläget vore att den icke förskingrades eller öfverginge lill annan enskild mans ego, måtte af Staten inlösas, under vilkor likväl alt Kamreraren Sandberg, mot serskild vedergällning, fortfarande riktade den med nya bidrag. Efter hvad Rikets Ständer vidare, och under pröfning häraf, inhemta!, lärer ifrågavarande, Kamreraren Sandberg tillhöriga samling af anteckningar i kameral-väscndet icke allenast vara mycket rikhaltig och omvexlande, utan tillika innehålla högst värdefulla upplysningar rörande Sveriges beskaltningsförhållanden och allmänna hushållning, äfvensom lemna vigtiga bidrag till kännedomen om fäderneslandets historia, i hvad den rörer utvecklingen af dess inre förhållanden. Rikets Ständer hafva jemväl erfarit, att Sandberg ännu med oförminskadt nit fortsätter sina uudersökningar i Kammar-arcbivets 112 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd, hrijbe/se N:o 227. handlingar samt oafbrutet använder mycken tid och omsorg för att kunna komplettera och fullständigt ordna detta onekligen vigliga arbete, hvilket på detta sätt, år irån år , ökadt, skall erhålla allt större värde och blifva af väsendtlig nytta för det allmänna. Under sådana förhållanden är ock allt skäl för handen, att Staten, på samma gång den lemnar en välförtjent uppmuntran åt den nitiske tjenslemannen för hans bemödanden att äfven i mål, som icke tillhöra det egentliga föremålet för hans verksamhet, gagna samhället, söker tillegna sig denna samling, som, tillgänglig för vetenskapsmannen och forskaren, äfven bör kunna blifva särdeles användbar och en god hjelpreda vid utredning af förekommande rättstvister.
Det är en stor skillnad emellan dem, och de Auctioner, som Utskottet föreslagit i tredje instantien. De kungöras långt förut, och uppehålla afgifterne , och med dem , hvilka ock af Utskottet äro föreslagne uti sista rummet, är det gifvit, att man bör fördröja i det yttersta. Herr Tham har yttrat, att i Stockholm och Götheborg skulle dessa Auctioner tjena till något, Jag går så långt , att jag tror att i de öfrige Städerne ingen annan skulle vara närvarande, än godsägaren och tullbetjeningen. Men det är just där tullbetjentell kan svara, om han vill höja de 10 procenten» Skilnaden blifver då endast den, att godsägaren äger öppet att sedermera höja på. Jag tror , att det bör stadgas någon sådan rättig-* het, ej blott för den händelsen, att en resande kan vara okunnig om rätt* värdet, utan ock derföre , att han kan medföra saker , hvartill han äger affectionsvärde, och hvilka han med nöje skulle betala efter ett högre pris. Om man medförde Juveler eller annat, och tullbetjaningen anade, att det kunde äga för ägaren ett särskildt värde , kunde den taga sig tillfälle att preja. Jag ser således ej annat, än att alla förmåner skulle vinnas ge. Aå, Prot. VII. Band. £14 Ben 14 Augusti e, m. norn utsättande af Auctioner i första instantien. Längre än på detta sätt, kan man ej komma , då saken skall till värderingsmän , ty sedan blifver den en juridisk fråga, och att ej då tillåta den att gå genom flere instantier, strider emot all lagprincip. Herr Tham: Jag tillstår uppriktigt, att jag är brydd, huru jag skall besvara , hvad som blifvit sagdt, ty jag inser förmoner och skada af alla de förslag , som blifvit gjorde. Jag vore nästan färdig att hemställa till Ridderskapet och Adeln , att bifalla det nu uppgjorde förslaget ; men då detta är ett ganska kinkigt mål, så skulle jag tro , att man kunde låta förblifva vid hvad Utskottet föreslagit , men hos Kongl. Maj:t anhålla , att efter ett åra förlopp
Öfver den diskussion, som i anledning af densamma inom Ståndet uppstått, till Utskottet remitterats, Då sålunda Hedervärda Bonde-Ståndet beviljat remiss ej mindre å Per Nilssons sednare framställning än å Gross’ nyssnämnda motion, anser Utskottet grundlagsenligen sig åligga att öfver begge de omförmälda förslagen, Per Nilssons dock endast i dess ofvannämnda förändrade skick, afgifva utlåtande. Härvid kan Utskottet likväl undgå att utveckla de skäl och omständigheter, som, enligt Utskottets tanke, ådagalägga det i anseende till Svenska kyrkoförfattningens organisation oafvisliga behofvet af biskoplig öfverstyrelse i allmänhet, alldenstund hvarken någondera motionen yrkar alla biskopsembetens afskäffande, eller någon anledning förefinnes till det antagande, att Rikets Ständer skulle vara benägna för indragning af alla dessa vigtiga embeten, i afseende å hvilkas upprätthållande medelst passande lönevilkor Rikets Ständer vid sistlidne riksdag, i enlighet med af Kongl. Maj:t afläten nådig Proposition, fattat beslut; utan inskränker sig Utskottet till att skärskåda lämpligheten af motionärernas nyssberörda förslag. Bih. till B. St. Hvad dervid först angår Per Nilssons, hvilket ej kan annorlunda förstås, än att, efter nuvarande biskopars afgång, nya sådana väl må tillsättas och utöfva embetet, men ej njuta någon lön;—ett förslag, väsendtligen olika Per Nilssons i ämnet först väckta motion, och hvarken af dennas innehåll eller sedermera på annat sätt af motionären motiveradt — torde deråt icke kunna egnas uppmärksamhet, enär Staten ej mindre i fråga om dessa ansvarsfulla embeten, än andra offentliga befattningar, måste vara skyldig att bestå innehafvaren en mot hans embetes vigt svarande lön; utan hemställer Utskottet, att Per Nilssons berörda förslag må lemnäs utan afseende.
Majit i underdånighet anhållit all få samma lägenhet till skatte köpa; och har sökanden, till stöd för denna underdåniga ansökning, åberopat de stora kostnader, han dels för bedrifvande af repslageri-handtering, å lägenheten redan nedlagt, uppgående för byggnader och inventarier lill ett sammanlagdt värde af 34,823 R:dr 20 öre, dels ock för rörelsens utvidgande vore betänkt att göra, derest honom medgåfves att förvärfva eganderält lill lägenheten: hvarjemte sökanden hemställt, all del ifrågaställa skatteköpet måtte få ske efter enahanda grunder, som, genom nådiga Brefvet den 14 November 1854, stadgats för åtskilliga andra lill skatte försålda lägenheter under El Isborgs kungsladugård, då skalteköpeskillingen för Klintens Bana skulle blifva 10 års arrende-afgifl eller 915 dagsverken, motsvarande i penningar, efter den i åberopade nådiga Bref stadgade förvandlingsgrund af 30 skillingar Banko för dagsverket, 571 Riksdaler 42 skillingar nämnda mynt, eller 857 Ridr 81 öre Riksmynt, jemte öfriga vid skatteköp vanliga a (gifter, samt årliga räntan, en emot nuvarande arrendet svarande afgäld, hvilken skulle, i likhet med hvad nu eger rum, till indelningshafvaren erläggas i penningar efter hvarje års markegångspris å dagsverken. Bi/i. lill II. St. Itc Is Färsing till under d. Skrijvelsc, N:o 54. Sedan i anledning häraf E. K. Majits och Rikets Kammar-kollegium, efter vederbörandes hörande, i särskilda underdåniga utlåtanden af den 12 Mars 1860 och den 18 Februari 1861 sig yttra t och, uppå anförda skäl i underdånighet tillstyrkt, det E. K. Maj:t måtte i nåder föreslå Rikets Ständer, att lägenheten Klintens Rånå må till Handlanden Åmansson under skattemannarätt upplåtas på de af honom erbjudna vilkor; har E. K.
Exc. Herr Friherre Ihre, samt Statsrå - Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. 5 de» Herr Friherre Stael von Holstein, Herr Munthe, Herr Friherre Peyron, Herr Silfverstolpe, Herr Waern, Herr Friherre Gyllengranat, Herr Faxe och Herr Fåhraeus, i nåder förklara, att förenämnde bötesbelopp skulle i kronoräkenskaperna balanseras, samt att det på vederbörande skulle ankomma att, i den mån tillfälle dertill yppades, de om böterna gifne utslagen till verkställighet befordra; och, i hufvudsaken lika lydande härmed, har ock det beslut utfallit, som uppå Statsrådets tilstyrkande i nåder meddelades, då det tredje af ofvananförda mål den 21 December 1849 till afgörande förekom och hvaruti såsom rådgifvare deltogo H. Exc. Justitie-statsministern Herr Grefve Sparre, H. Exc. Statsministern för utrikes ärendena Herr Friherre Stjerneld, samt Statsråden Herr Fåhreeus, Herr Sandströmer, Herr von Hohenhausen, Herr Wallensteen, Herr Gunther, Herr Genberg, Herr Gripenstedt och Herr Grefve von Platen. Nu anmärkta ärenden har Utskottet ansett förtjena serskild uppmärksamhet på den grund, att de ådagalägga en ganska betänklig brist uti regleringen af erforderliga bestämmelser angående rättsförhållandena emellan de förenade rikenas ömsesidiga bebyggare. Det samband, som emellan dessa riken eger rum, icke blott genom politisk union, utan ock såsom varande grannstater med en i midten af deras kontinent löpande långsträckt gräns, måste, i samma män som de gemensamma intressena utveckla sig, framkalla allt flere och mångfaldigare förbindelser och likaledes äfven konflikter. Häraf alstras rättsfrågor af flerfaldig art, i hvilka endast lagarne blifva skiljodomare.
En sanning , som jag uti den förleden Höst från trycket urgtlven Skrift om Spannmålsprisen och om Myntförhållandet i - Den 17 Marin, e. m. >91 från år 1624 till närvarande tid, tror mig hafva bevjst. Jag är innerligen derom öfvertygad, att, förrän Staten får sitt eget, från Banqtien skölda Creditöysteme, det ej kan förekom mas , att icke hvarje nytt krig och hvarje behof af ovanlig kraftansträngning skall leda och tvinga till samma missbruk af Banquens Credit , som det, hvartill Krigen årén 1757, 1788 och i8o?v föranledde, och till lika menliga följder för de producerande Näringarne, så snart fråga uppstår att hämma missbrukens Verkningar. Missbruket af Banquens Credit-rörelse vållar förlust för Capital-ägarne, det vill säga, för den Class, som njuter fördelarne af förra Productioners behållna vinst, och återförandet af Banquens Credit-röralse innom den gräns, som massan af dess reella Fonder tillåter, vållar förlust för ProJucenterne och för en tid åtminstone eller intilldess att Productions medlen hinna öfvergå i andra händer, älven förminskning af Productionen. Så länge det nu existerande Systemet bibehålies , skola vi aldrig komma utur den olyckliga Cirkelgång, som roed Carl XIi:s död begyntes; Rikets serskilda NäringsClasser de tor främmande Nationers behof eller för Export arbetande, och de , som arbeta för inhemska Consuintio nen under ett dylikt förhållande , ömsom öfver höfvan tryckta och ömsom ö'ver höfvan gynnade, skola ingendera hinna till ett varaktigt välstånd, och ötateus tillväxt 1 inre 193 Den 17 Martil, e. m. styrka ^kall mera blifva ett mål för våra önskningar, ån vår-a förhoppningar. Med ett ord. Jag tror att Staten och Banquen ej på annat sätt kunna åtskiljas och göras oberoende från hvarandra, än att Staten småningom mot Obligationer , ställda på R:dr i Silfvervärde saint Räntans och 2 till 3 procents årlig Capitalafbetalning i Silfver, uppJånar eller rättare uppköper
Cents-rånta, 6og R:dr 26 sk. 6 rst., uti trenne sårskilde terminer, under den 20 Januarii 1820, d. 10 Januarii 1821 och d. Bl Januarii 1822, i enlighet med företedd liqvid, utaf Förvaltningen af Sjöårenderne godtgjorde Allmänna Magazins-Inråttningen; så, och ehuru Riksens Högloft Stånders Revisorer ej saknat anledning att fästa sin uppmärksamhet vid ofvannåmnde Forskotts utbetalniirg, torde dock, då ersättning ordentligen kommit Allmänna Magazins-Inråttningen tillhanda, Riksens Högloft Ständer låta denna fråga förfalla. Antom den 4 Junii i8a3, B Haga Litt, H. Utlåtande, i anledning af Riksens Hoglofl. Stånders Revisorers, åren 1820 och 1822, framställde anmärkning, rörande utlemnad Koppar till taktäckning å Kongl. Slottet och Hennes Kongl. Höghet Prinsessans Ralais i Hufvudstaden, .Då angeläget år för Allmänna Magazins-Inråttningen att kunna, så vidt till - Sta tsUtskottets Betänkanden. jo6i gångarne medgifva, afbörda sine skuldförbindelser, så till Stats-Verket, som Riksens Hoglofl. Stånders Bank, har Stats-Utskoltet trott sig båra vordsamligen hemställa, det ersättning må utaf anslaget på Riks-Statens Åttonde HufvudTittel komma Allmänna Magazins-Inråttningen till godo, för de 62 *SV<# 8 Koppar, hvilka till underdånig åtlydnad af Kongl, Maj:ts Nådiga befallning, uti Bref af d. 27 Maji 1819 och d. 11 Januarii 1820, blifvit från Inrättningens förråd utlevererade till taktäckning å Kgl. Slottet och Hennes Kongl. Höghet Prinsessans Palais hår i Hufvudstaden, och för hvilken Koppar värdet efter Inrättningens Räkenskaper stiger till 8,320 R:dr B;co. Om Riksens Hoglofl.
Det gick allt till Noah in uti arken, parom af allt kött, der en lefvande ande uti var. Och det var mankön och qvinkön, utaf allahanda kött, och gingo derin, såsom Gud honom budit hade, och Herren lät igen efter honom. Då kom floden fyratio dagar på jordene, och vattnet växte, och lyfte arken upp, och förde honom högt upp öfver jordena. Så fick då vattnet öfvermagt, och växte svårliga på jordene, så att arken dref på vattnet. Och vattnet fick öfverhand, och växte så svåra på jordene, att all hög berg under hela himmelen vordo öfvertäckte. Femton alnar högt gick vattnet öfver bergen, som öfvertäckte vordo. Då förgicks allt kött, som på jordene kräker, foglar, fänad, vilddjur, och allt det som sig rörer på jordene, och alla menniskor. Allt det som en lefvande anda hade på thy torra, det blef dödt. Så vardt då förgjordt allt det på jordene var, ifrå menniskone allt intill fänaden, intill kräkande djur, och intill foglarna under himmelen, allt vardt förgjordt utaf jordene. Allena Noah blef behållen, och hvad med honom var i arkenom. Och vattnet stod på jordene hundrade och femtio dagar. Då tänkte Gud på Noah, och på all djur, och på all fänad, som med honom i arkenom var, och lät komma väder på jordene, och vattnet minskades. Och djupsens källor förstoppades, så ock himmelens fenster, och regnet af himmelen vardt stilladt. Och vattnet förlopp utaf jordene mer och mer, och vardt mindre, efter hundrade och femtio dagar. På sjuttonde dagenom i den sjunde månadenom blef arken ståndandes på de berg Ararat. Men vattnet förlopp framgent af, och vardt ju mindre, allt intill tionde månaden. På första dagenom i tionde månadenom syntes det öfversta på bergen. Efter fyratio dagar lät Noah fenstret upp på arkenom, som han gjort hade. Och lät flyga en korp ut, och han flög bort åter och fram, till dess att vattnet aftorkades af jordene.
Hof-Rätten hvarken kunde göra något afseende å Actors påstående, om ersättning för hvad af ifrågavarande bevillning tilläfventyrs må brista, eller, efter hans yrkande , för redogörelsen af samma medel Herr Landshöfdingen någon viss tid eller vite förelägga; men då Actor tillika anmärkt, att Herr Landshöfdingen icke skall besvarat Commissariernes och Fuilmägtiges i RiksgäldsContoiret, till Herr Landshöfdingen , aflåtne skrifVelser, derigenom Herr Landshöfdingen blifvit anmodad lemna upplysning, rörande bevillning för åtskillige testamenten, och hvilket Herr Landsböfdingens förhållande Actor påstådt vara underkastadt ansvar ansåg Kongl. Hof-Rätten denna mot Herr Landshöfdingen åberopade felaktighet utgöra ett ämne, som till Kongl, IIof-Rätteps upptagande ii iG Riksens Sländers hörer; och efter det Kongl. Hof» Rätten ej funnit sig hindrad denna del af målet afgöra, hvarken af Herr Landshöfdingens erindran vid beskaffenheten af min till Advocat-FiscalsÄmbetet gifne remiss, enär det icke tillkomme Hof-Rälten att pröfva, om jag genom nämnde remiss öfverträdt de gränsor, som Rikets Ständers Instrnction för Justitiae-Ombudsmans-Ämbetets åtgärder utmärker, eller af Herr Landshöfdingens anmärkning dervid, att ehuru berörde min remiss innehöllo anmodan till AdvocaUFiseals-Åinbetet, att mot Konungens Befallningshafvande i Stora Kopparbergs Län fora den talan, hvartill Lag och målets beskaffenhet kunde föranleda, hade dock Advocat-Fiscaien Herr Lagmannen Laurin endast emot Herr Landshöfdingen personligen vändt samma talan, hvilken åtgärd Herr Landshöfdingen sjelf i så måtto godkänt, som Herr Landshöfdingen uttryckligen yrkat, det någon annan person ej måtte såsom svarande part i målet inblandas, har Kongl.
R:dr, deraf delägarnes insättningar till 35,716 R:dr och bankens egne tillgångar till 925 R:dr. Utaf det insatta beloppet anses icke öfver en tiondedel tillhöra arbetsklassen; det öfriga är insatt af bemedlade personer, dels för egen räkning och dels för deras barn. Men det är icke sparbankernas ändamål, att det bemedlade folket skall intränga i deras rörelse. Fattigvården handhafves af en direktion, en bokförare, en föreståndare för fattighuset och en fattigvårdare för hvardera af stadens 4 qvarter. På fattighuset erhålla 16 utgamla sjukliga och orkeslösa underhåll. Åt öfrige verkligt behöfvande tilldelas, genom fattigvårdarne, hvar inom sitt qvarter, tillräckligt understöd. Kostnaderne hafva årligen uppgått till 1,333 R:dr 16 sk. B:ko, sorn utgjorts med 580 R:dr räntemedel å fattigkassans donerade kapitaler 8,800 R:dr och återstoden genom sammanskott debiteradt å stadens innevånare. Arbets inrättningen å fattighuset har upphört, sedan det befunnits att den icke kunde fortfarande skötas såsom kommunalbestvr, och att en föreståndares allöning skulle medföra alltför dryga kostnader. Flertalets mening, att en arbetsinrättning utgör enda medlet att hämma den tilltagande fattigdomen, ofta föranledd af håglöshet och lättja, förmodades dock skola återbringa inrättningen i verksamhet. Hälsovården besörjes på sätt föregående Femårs-berättelse innehåller. Stadens skjutsnings-skyldighet utgöres med 24 hästar och är öfverlemnad åt entreprenörer, som kontant uppbära 900 R;dr, deraf •£ drabbar statsjorden och -| borgerlig näring, hvarförutan entreprenörerne begagna en del i behåll varande donationsjord, som i arrende skall lenina minst 500 Riksdaler Banko. För allmänna säkerheten nattetid och till förekommande af eldsvåda, patrullera stadens inne väre, jemte den vanliga brandvakten och vid stormväder och under marknader fördubblas denna patrull till 4 eller 8 personer, efter behofvet. u