Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett sådant tillmäle är, minst sagt, oskickligt. k nyo föredrogos BevillningsUtskottets den 9- dennes under N:o 68 afgifne och den 11 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde memorial, om Saltpettergärdens ersättande genom anvisning på tillgångar af Tullmedlen och BränvinsBevillningen. Herr Munck af Rosenschöld> Eberhard: I händelse detta memorial icke är tryckt och utdeladt, skall jag anhålla att det, i anseende till dess vigt, må få hvila på bordet. 9 i Den io Febr 11 arli f. ra. Herr von Vegesach, Ernst, förenade sig med Herr Munck af Rosenschöld. Och skulle således BevillningsUtskottets berörde memorial, jemlikt 4,9 § Riksdagsordningen, ytterligare hvila på bordet. Till pröfning företogs Statsoch BevillningsUtskottens den 5 dennes under N:o iaS afgifne samt den 8:de derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 87, om Curhus-afgiften m. m. Herr von Hartmansdorff', August: I Stats-Utskottet, der detta mål serskildt behandlades, yttrade jag samma mening, som Herr af Billbergh. Det lärer vara af misstag eller försummelse, som den reservation jag afgaf, ej blifvit bifogad. Jag anhåller att Ridderskapet och Adeln måtte afslå Utlåtandet och antaga Herr af Billberghs förslag. Herr Tham, Wollrath: Den uppläste reservationen är ordagrant öfverenstämmande med ett jemkningsförslag, jag inom BevillningsUtskottet tog mig den friheten föreslå, men det blef af pluraliteten afslagit i följe af den farhåga BondeStåndets Ledamöter visade att få en sammanblandning af Curhus-afgiften och Hospitalsfonden. För mig vore det till och med tillfredsställan - Den i5 Februarii f. m. g5 de om Ridderskapet och Acleln antager denna redaction.
Detta blifver händelsen med de största tredäcksskepp som bekämpa hvarandra och sålunda tillintetgöra hvarandra ömsesidigt. Deraf följer, äfven i bästa fall, att våra 10 linieskepp, med största skicklighet och tapperhet förde, medtagande de utvaldaste bland håde befäl och manskap, icke positivt uträtta något mera än att i sitt förderf äfven draga lika många fiendlliga med sig. Då återstår alt tänka efter hvad vi hafva i behåll och hvad våra flender hafva. Vi hafva nemi. inga och de hafva 27—10 eller 17. Hvarmed skola vi emot dessa 17 försvara oss, om de intränga i vår skärgård? Jo, mine Hrr! det är troligt att svaret på alla dessa frågor blifver, alt vi skulle vara ganska belåtna med alt hafva hvad som helst, t. o. m. kanonslupar, att sätta emot dem. En skeppsflotta kan icke eller under kriget medelst nybyggnader underhållas, annat än i högst obetydlig mån, dels emedan förråder saknas för flere än högst några enstaka skepp, dels af brist på tid samt äfven emedan tjenliga besättningar vanligen fela. Den styrka man äger vid kampanjens början minskas således genom hvarje batalj-tillfälle, utan att kunna underhållas, och slutar med att snart reduceras till noll. Jag tror mig härigenom hafva visat, att de't icke är tillförlitligt för Sverige att - bygga på det nuvar., eller, som är detsamma, det till interims försvar antagna systemet af 10 linieskepp. Nu lill framtidsplanen, hvartill, såsom jag redan nämnt, StatsOtsk. väl icke ansett sig böra tillstyrka R. St. att bevilja medel, men som jag dock torde få med några ord belysa. Om de bästa af de med omsorg bibehållna skeppen slutligen förses med ängmachiner och förvandlas till 8 ångskepp, och vi derjemte bygga de föreslagna 8 ångfregatterne, så förändras icke förhållandet; ty kommer saken att duga, så är det gifvet att i Ryssland vidtagas enahanda åtgärder och proportionen emellan Rysslands och vår styrka lärer i alla fall nog blifva densamma.
Min otäcka röda hatt har jag lyckats bli af med och verkligen fått en ann af spetsar och violer; därtill har jag skaffat mig en riktigt fin lilasfärgad angtoka, så nu känner jag mig inte fullt så okonstnärlig — åtminstone inte utvändigt. Ju mer jag ser af konsthallen, ju mer tycker jag om den. Inte att jag riktigt vet hvarför, men den verkar på mig som en den ljufligaste, mest harmoniska musik. När jag kom, var Lycko redan kommen, och så spatserade vi af in i vestibulen, där två unga fröknar knep både mitt solskydd och hvad som värre var — Lyckos käpp med guldknapp. Aldrig hade jag tänkt mig, att en käpp » en sådan verkan kunde hafva ». All värdighet var puts weg med ens, och nu först såg jag hur verkligt ung han är. Men det aktade jag mig nog att säga, ty i fråga o m ungdom har män och kvinnor de mest olika liktornar i världen, och trampa på folks liktornar vill jag inte, för aldrig det, om jag bara kan låta bli, hvilket, dess värre, inte alltid är möjligt. Så steg Lycko och JubMeumsfilten SVENSKA Godsåtgång 1,80 kg. urtvättad ull, arbetslön jag in i » Internationalen, », jag med ögonen skulle sta och se på » modärn konst », så så väl hopknipta som det var möjligt utan hade jag gått åt redan i början. Men nu att allt för mycket riskera att trilla på näsan. blundade jag energiskt för allt som skrek » Det var ett tämligen originellt sätt att beför otäckt och riktigt mättade mig med allt döma konst, » sa Lycko. » Inte att hålla vackert jag kunde finna i stället. Vackrast igen ögonen, men att visa att man gör det. » af allt var David och Saul, som nu var » Jag vill ingenting se förr än jag kommålade af en herre, som heter Josephson, och bra mycket påminde om den stora, mer in i gamla Sverige, » sa jag. » Jaså på det viset. Titta emellertid i riktiga David och Saul på museet. Sedan förbifarten på den där Amerikanska damen, blef jag alldeles förtjust i en stor ufpappa, som satt ensam i en mörk skog och framstupa i soffan. » » tänkte ».
De kunna icke sjelfva bedomina verkningarna af deras beslut, ej heller om den plan de gillat blifvit i allo utförd på det sätt, att den kan motsvara hvad man deraf förväntat; när nu, innan planen blifvit fullfärdig, man får upptäcka en och annan möjlig olägenhet, som dels kan anses obetydlig i jemförelse med fördelarna, dels lätteligen afhjelpas genom att gå några steg längre på samma bana; så äro desse meiiniskor oftast lika färdige att vid det mista utrop öfver fara eller olägenhet straxl vilja tillintetgöra hela inrättningen. Hr Rosenblad är visst icke bland dem, som så ledas hit och dit; men han vet ganska väl, att många sådana finnas och lian instämmer derföre i ropen. I hans försök vid riksdagens början att medelst crediliv-gifvande af Riksbanken ställa privat-bankernes väl och ve i Hrr fullmäktiges händer, har jag trott mig finna anleda, att söka genomskåda hans plan, den han nu ganska conseqvent fullföljer. Vi hafva under förflutna tidskiftet sedan i K34, då frågan egentligen och skarpast ventilerades, sett att konungamakten nyttjat ett p nero ga tiv, på samma sätt, sorn om föreskriften om ansvarighet en för alla och alla för en uti • 8 ^4 års författning aldrig existerat, och med förbigående af de grunder, som deruti finnas nedlagda, tillåta eller icke tillåta privatbankers uppstående, allt efter sorn Regertn i hvarje särskildt fall behagat. Det är då icke svårt alt utfundera Hr Rosenblads mening. Frågan är om ingenting mindre, när man ifrågasätter, huruvida lag skall stiftas eller ej, än huruvida rättigheten alt meddela tillstånd till banco-associationer hädanefter skall, tvertemot 18-2.4 och i83o års lagar, förblifva och anses för ett regale! ! a38 Den 33 Augusti f. m. För dem, hvilka anse alt ingen bancolagsliftning bör äga rum, är det naturligtvis föga maktpåliggande att ingå i undersökning huru en banklagsliflning bör vara beskaffad; emedan de på förhand fördömma allt, som kan leda till utredande af en sådan frågas detaljer.
Undcrsätarnes ffyldighet att wärja Riket och dertill kemna Medel har ifrän urminnes tid warit ostridig; men sattet att ett sädant biträde utgöra har altid bcrodt pä öfwerenskommclse: Z sädant afseende har ifrän början af i6oo talet Bcwillningar nästan wid hwarje Riksdag blifwit äffade och utgjorde, stundom i penningar, ofta i man-, skap, hwilket genom Commissarier blifwit utffrifwit till det antal, och i den ordning Riksens Ständer för hwarje gäng bestämt; grnnderne för nämnde utflrifningar Utstakades pä olika sätt, ibland efter gärdetal, stundom efter manstyrkan, hwarwid likwäl altid och i alla tider Ridderskåpets och Adelns Sätes - och Ladugärdar warit befriade. Att detta sätt till att utgöra krigsmagtcn war bcledfagadt med stora olägenheter, samt wid werkställighcten med missbruk, wittna de flere Resolutioner däremot, som tid efter annan blifwit utfärdade, och de bittra beswär hwarmed Allmogen icke destomindre under Konung den XI:tcs första NegcriNgs-är inkommo, hwilket föranlät Hvgbemälts Konung, att s dan af andlingar om ett ständigt kneckie-häll redan blifwit träffade med Allmogen i ^sier - och Wester Dalarne, Wermland, Helsingeland, Gcstrikcland, Wester Norrland och Wiborgs Län, söka wid Riksdagen 1632 förmå de öfrige Provinder att sig till en lika inrättning be* gifwa. Flere Provincer ingingo genast i det ständiga knecktc-hället andre ärcr förblefwo wid utffrifningen med förbehäll, att framdeles fä densamma emot ett ftadigwarande kneckte-häll utbyta.
F ö r s t å konferensen och sedan, under denna vecka, i en serie offentliga f ö r e - drag bar bon med sin ovanliga vältalighet och den ädla andan i sina syften värmt o c h besjälat talrika åhörarskaror. Våra läsarinnor möta o c k säkerligen i dag med nöje h e n - nes bild i sin tidning. Gemandt »: Leavitt. detta uträttat och uträttar än i dag, med ständigt växande krafter, storverk vid bekämpandet af rusdryckerna, vid höjandet af nykterheten och därmed fäderneslandets allmänna välstånd. D å denna kvinnoförening redan lefvat några år, o c h de välsignelserika frukterna af dess verksamhet gifvit uppmuntran o c h m o d, uppstod som a f sig själf frågan: hvarför icke utsträcka denna kvinliga nykterhetsverksamhet till ett förbund, som omsluter hela j o r d e n; hvarför icke göra det ädla sträfvandet internationelt? Hvarför icke? Vid samma tid hade de ledande krafterna i den amerikanska föreningen vunnit en beaktansvärd f ö r - stärkning, i det Mary C l e - ment Leavitt slutit sig till rörelsen med sitt brinnande nit o c h sina utmärkta talargåfva. Hon var den rätta; m o d o c h förtröstan saknades minst, och så b l e f hon korad att främst lägga handen till verket. Mary Clement, dotter till Joshua Clement från V e r m o n t, är född o c h uppfostrad i N e w England ocli började undervisa redan vid sexton års ålder. Därefter gick hon igenom normalskolan i Massachusetts p. och egnade sig fortfarande åt lärarinnekallet. T i o år senare finna vi henne helt o c h hållet hänvisad till sina egna krafter för sitt o c h sina tre små flickors uppehälle. Å t e r började hon undervisa, som vanligt m e d utmärkt framgång. Å r 1880 lemnade mrs Leavitt skolan oeh hängaf sig uteslutande åt nykterhetsarbetet, särskildt verkande att göra allmänhetens sinne emottagligt för en på vetenskaplig öfvertygelse grundad måttlighet. Å r 1883 anmodades hon att resa till Sandwiehsöarna. Oupphörligt hade därifrån k o m m i t uppmaningar att en W. G.
Och om vi här i synnerhet hållit oss på det område, som omfattar de mindre barnen, så har detta endast kommit sig deraf, att vi utgått från den sanningen: om ej grunden är god, kan ingenting godt byggas derpå. Med sådana anspråk hos våra småttingar, som de nu moderna, kunna vi aldrig beräkna att få se våra fjortonåringar annorlunda än de äro. Och det kunde vi väl ändå ha skäl att önska? Clara Smitt Den nya pristäflingen nummer torde å sid. 42 observeras! i dagens T v å pris om resp. tjugu (20) och tio (10) kronor! Och när de gamla lekarne Sälja väf, Oömma ringen med förbehåll, Smussla penning, Ryktet, Min vän, Skänka och använda, Byta namn, m. fl. blifva för stillsamma, kunna ju variationer med dem och mera rörliga lekar företagas. Man har dervid ett rikligt antal att välja på t. ex. de mest gängse såsom, Slumnia dansen, Marknaden, Hela hafvet stormar, Resan till hufvudstaden, Slingerleken, Resleken, Katt Fosterdottern. Skiss af E L N A TENOW. (Forts.) och råtta, Förtrollningen, hvilken senare alltid | l U å g o t öfver tre år hade förflutit, då Wal gör synnerlig god effekt genom den fullkom(45 " deniar en höstafton i Köbenhavn studliga orörlighet, som på gifvet tecken ålägges de sade vid åsynen af en ung qvinna med en musiklekande. Naturligtvis blir äfven detta en pantportfölj i handen, som gick upp i ett nybygdt lek, men bör företrädesvis användas efter de s. k. hus vid Dosseringen. Just som hon öppnade förspringlekarne, då ju småherrskapet har svårast stugudörren, möttes deras blickar; ett ögonblick att hålla sig stilla och följaktligen det hela grep hon krampaktigt fast i dörren, i nästa tager sig ännu löjligare ut genom de egendomvar hon borta, och " Waldemar hörde hennes liga situationer, som kunna uppstå. Vid t. ex. ' lätta steg uppför trapporna. en ringning och en klockas ljud får Anna ej sätta sig på den en dörr, som smäldes i lås. så var allt tyst. stol hon ämnat.
Vid första påseendet synes det kanske stort och tillräckligt tilltaget; men den största omsorg skall i sanning fordras, för att dermed på ett tillfredsställande sätt uppfylla ändamålet. Slutligen bör anmärkas, att då fordringarna af menniskans vetande stiga med hvarje dag, det nu icke är så lätt att på ett behörigt sätt bilda och förestå ett landtbruksinstitut, sorn det var för 3o år sedan, då dessa inrättningar först stiftades. Framstegen i näringarna fortgå med en förvånande hastighet genprrj stora uppfinningar; de tilltaga uti en stigande progression genom den ökade industri, sorn väckes och lifvas af en allmännare concurrens och genom en närmare förening mellan aflägsna orter och olika länder. Det Den 27 Februarii. 181 blifver derföre för föreståndaren nödvändigt att hvart 5:te eller 6:te år besöka andra länder, särdeles Skottland, England, och norra Tyskland, för att göra sig mera hemmastadd med de derstädes vidtagna sednaste förbättringar i landtculturen, hvilket är alldeles omöjligt utan tillfälle till undersökningar på stället. Den besparing', som genom ett klokt förfarande möjligen kan blifva öfver på anslaget, måste således användas till detta ändamål, och Thaers grundsats skall visserligen finnas besannad: ”att den, som i ändamål att rikta sig ingår i ett sådant företag skall snart finna sig på det smärtsammaste bedragen.” Uti förestående framställning har man, så vidt för det närvarande möjligt varit, sökt gifva ett utkast till det tjenligaste sätt, hvarpå ett anslag till ifrågavarande institut bör användas, för att gagna Staten i befrämjande af allmän och enskild idoghet, såsom den enda och sanna grunden för dess kraft och tillgångar, och som tillika i moraliskt hänseende, under en riktig ledning och plan för företaget, bör utöfva ett välgörande inflytande på dess medlemmar och derigenom bidraga till medborgarnas allmännare lycka. Med dessa på öfvertygelse grundade tänkesätt och de åsigter i sjelfva saken, som jag här haft äran framställa, vågar jag öfverlemna denna afhandling till det afseende, den torde förtjena. Degeberg i Februari 1834- Eduard Nonnen. Gr. Posse, Arvid: Jag instämmer i den af Hr Gyllenhaal nu väckta motion och begär att i korthet få redogöra för mina skäl dertill.
Damerna ha visserligen i allmänhet sedan de lemnat akademien ej gått vidare på konstnärsbanan med sådan framgång som deras kamrater af maskulina könet gjort, men detta förhållande är lätt förklarligt. En ung dam har ofta svårare än en ung man att kunna slå sig ned i utlandet för en längre tid. Hennes familj vill ha henne qvar i hemmet, hon har inga eller helt få bekanta i den främmande staden. Med ett ord, äfven om hon i flera fall har lättare att uppehålla sig på främmande botten — detta hvad sakens ekonomiska sida vidkommer — så är det i andra afseenden svårare för henne än för ungherrar att bygga och bo i någon af konststäderna på kontinenten. Hon får i stället en atelier i Stockholm, der hon — kanske efter ett eller par korta besök i Paris — utöfvar tafvelmåleriet. Lyckas hon verkligen få stanna utomlands ett år eller två, så har hon alls ej svårare än ungherrar att slå sig fram der. Samma svårigheter erbjuda sig för dem som för henne, och om en eller annan dam med. talang — som till exempel fru ^Hildegard Thorell — efter återkomsten frånParis visat sig stanna i sin utveckling * så bevisat * detta ju alls icke någon underlägsenhet hos damerna. Men hvad jag sagt ofti den manliga afdelningen,att den lockar allt för många unge män att slå in på konstnärsbanan — det gäller enligt min åsigt äfven om den q vinliga och det kanske i ännu högre grad. Man bör be-. tänka att denna afdelning ådrager akademien stora kostnader. Man måste för dess skull ha dubbelt så många lärare och modeller som eljest behöfdes. Och frågan blir, huruvida det utbyte, Sveriges konst får genom gratisundervisningen i måleri för flickor, på minsta-sätt motsvarar de dr^ga kostnaderna härför. Icke som. ville jag missunna damerna denna fria undervisning. Hvarför skulle det ena könet ha företräde häri framför det andra, då det har visat sig att damer kunna lära sig sköta penseln lika bra ' som herrar kunna det. Damernas närvaro inom läroverket ger dessutom detta ett sär-skildt behag och ger åt konstlifvet en finare prägel än hvad detta eljes skulle få. Det är alltid uppfostrande att umgås med älskvärda damer, och akademiens qvinliga elever ha visat sig ega ett godt inflytande på de manliga. Detta sagdt jjå fullt allvar och utan minsta bimening.
Vid den af samma Ledamot gjorde jemförelse emellan kostnaderne vid Ambassaden till Petersburg år 1802 och den sednast dit afsände Ambassad, får jag erindra, att någon sådan, som den förstnämde, 72 Den 28 September f. m. aldrig existerat, men måhända förblandas den med Ambassaden vid Kejsar Pauls kröning; och orsaken hvarföre den åter kostade mindre, än Ambassaden till Kejsar Nicolai kröning, var, att vid den förra begagnades samma Ambassadeur, som redan var residerande i St. Petersburg. Slutligen måste jag medgifva riktigheten af det påstående, att de diplomatiska förhandlingar bedrifvas bäst, som stödja sig på 100,000 bajonetter. Ett sådant antal diplomater, som förde sabeln eller bajonetten, underhandlar visserligen med mer framgång, än ett motsvarande med endast pennan i hand; men då man ej kan åstadkomma det förra, torde det vara rådligast, att af de sednare bibehålla hvad man redan har. Hans Excellence Herr Grefven och JaridtMar skalken gjorde proposition lill bifall å Nionde Punkten i StatsUtskottets Betänkande. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå Nionde Punkten, med förklarande, att anslaget för MinisterStaten borde bestämmas till endast 200,000 R:dr i Svenskt Banco årligen. Ropades äfven Ja och Nej. Friherre Cederström , Jacob, begärde Votering. I anledning hvaraf Hans Excellence Den 28 September f. m. 73 Herr Grefven och Landt Marskalken före* slog följande Yoterings-proposition: Den, som bifaller hvad StatsUtskottet i Nionde Punkten af dess Betänkande, rörande anslaget för MinisterStaten, tillstyrkt, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Yinner Nej, anses Ridderskapet och Ådeln bestämma Anslaget för MinisterSta-, ten till endast Tvåhundrade Tusende Riksdaler Svenskt Bapco årligen. Hvilken Voterings-proposition af Rid-r derskapet och Adeln godkändes, samt anslogs.
Den 19 4 p r i! e. m. kerhet, bekosta ett' sådant tryck, så är det min öfvertygelse, att Bankens talenlfulle sedeltryckare känner allt hvad dertill behöfves. Jag tillstyrker, att betänk, måtte afslås. Många ledamöter hördes ropa på propos. H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna, Magnus: Sorn jag tillhörde majoriteten inom Utsi;., som röstade för del af Utsi;, föreslagna premium och arfvode, så anser jag mig skyldig alt redogöra för skälet, hvarför jag dertill lemnade mitt tillslyrkande. Hr Åkerbergs skrift har gjort det uppseende, ali Utsk. icke ansåg sig konna underlåta alt tillstyrka den lilla summan af 1,000 r:dr och några månaders arfvode, uppgåendeo till ungefär lika mycket, väl värd alt utgifvas , äfven i fall Hr Akerberg skulle visa, att han ej kunde eftergöra Bankens sedlar. Jag tror, att man i allmänhet gör sig oriktiga begrepp om sältet alt förekomma efterapning af en banks sedlar, att dämma af de yttranden, som här under discussionen blifvit fällda. Man säger, att hvad den ena monniskan gjort, det kan den andra göra efter. Det är äfven Hr Brolings argument; jag gör mig icke denna föreställning. Jag föreställer mig, att man antager en s. k. vals, med hvilken man frambringar krumelurer, som äro mer eller mindre upplösbara. Det är ungefär som jag lager bilden af ett kaleidoskop; jag vänder det tusen gånger i min hand och får aldrig åter samma bild för ögat. Om jag begagnar en vals för att göra krumelurer på sedlar, så får jag aldrig samma figur tillbaka. Hvad säkerheten beträffar emot efterapning i papperets vattring, så tror jag den icke vara mycket att räkna på. Engelska och Skollska privätbankssedlar utgifvas på ovattradt papper, och hela svårigheten alt eftergöra dem ligger i de krumelurer, som på desamma äro anbragte.
I afseende å hospitalet i Nyköping är upplyst, att utrymme derstädes saknas både till arbetslokaler och till de sjukas vederbörliga fördelning, men att, sedan dessa ändamål ansetts kunna vinnas derigenom att åt sysslomannen, som inom hospitalet eger bostad, i stället blefve upplåten en hospitalet tillhörig byggnad, hvilken, förut begagnad såsom magasin, numera vore dertill obehöflig, Hospitals-direktionen, med öfverlemnande af särskilda för dessa ändamål af vederbörande länsbyggmästare uppgjorda kostnadsförslag, afseende dels nyssnämnda bostads förändring till sjukoch arbetslokaler och dels omförmälda magasinsbyggnads nedtagning och förflyttning till annan lämpligare plats inom hospitalsgården, äfvensom byggnadens inredning sedermera till boningsrum för sysslomannen och en vaktmästare, jemte kök, visthus och vedbod, begärt Ordens-gillets medverkan för erhållande af erforderliga medel till ut förandet af dessa förslag, upptagande en sammanlagd kostnadssumma af 8,257 R:dr 50 öre R:mt; hvarefter Seraflmer-ordens-giilet, som funnit förberörda anordningar vara ändamålsenliga och medföra ganska väsendtliga förbättringar för detta hospital, hvilket, ehuru icke afsedt att utgöra en fullt tidsenlig vårdanstalt för sinnessjuka, dock, enligt Ordens-gillets tanke, icke borde lemnäs i saknad af de fördelar, som äfven i kurativt hänseende kunde utan större kostnad vinnas, enär likväl utgiften härför icke kunde hänföras till de förvaltningskostnader, som borde utur allmänna hospitalsfonden bestridas, anmält jemväl nämnda förslag bland de föremål, till hvilka särskildt anslag vore behöfligt. Beträffande hospitalet i Wisby hade
Inrättningen blifver pä vissa bestämda tider för allmänheten tillgänglig, samt att fattige sjuke, från så väl Stockholm som landsorlerne;. kostnadsfritt dervid njuta läkare behandling.. lito Carolinska Medico-Cltirurgiska Institutet a) Med afseende å den af de årliga mortalitets-tabellerna utvisade storm dödligheten inom barnaåldern; hvaraf ådägalades nödvändigheten af ett serskildt studium utaf b a rms j ukdbm ar ne; och då undervisning, i; dessas behandling ända Ståls-Utskottets Utlåtande, N.o 41. 21 nrålsenligast borde kunna lemnäs der Barnhus i större skala funnos inrättade, har Kongl. Maj:t till lön för en Professor i cliniken för barnsjukdomarne äskat l.,600 R:dr, äfvensom för ordentligt upprättande af Institutets redogörelse, till arfvode för en Räkenskapsförare 150 Rull-, eller tillsammans 1,750 R:dr. Lika med Kongl. Maja anser LTtskottet det vara af vigt, att för nno-e Läkare må beredas ett hittills saknadt tillfälle till undervisning i denna de! af den medicinska vetenskapen; och då obestridligen en sådan undervisning kan fullständigt och med fördel bibringas endast å en ort, der, såsom i Stockholm är förhållandet, en mängd olika sjukdomsfall ibland de vid ett större Barnhus befintlige barn mäste inträffa, får Utskottet, som likväl förmodar, att, innan sig visat, hvilka resultat, sorn af en: sådan ny Professions inrättande kunna vinnas, lön på stat icke lämpligen torde böra uppföras, följaktligen tillstyrka-, att Rikets Ständer mättey såsom arfvode för en Professor i cliniken för barnsjukdomarne vid Carolinska Medico-Chirurgiska Institutet, bevilja ett anslag af 1,600 R:dr, att intill nästa Riksdag utgå, under villkor, att föreläsningar af denne Professor hållas samt examina anställas, i enlighet med hvad för öfrige Professorer vid Institutet är föres krifvet..