Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
vikt hade i fru Sandell och fröken Borgström samt i hrr Eliason, Lundberg, Riego och Barklind goda framställare, — Publiken visade sig mycket intresserad, och efter styckets slut hördes rop på författaren, hvilken emellertid af hr Lindberg förklarades vara teaterns direktion fullkomligt obekant. därT T ANDARBETETS VÄNNERS vårutställning, som i dessa dagar pågått i föreningens utställningslokal vid Brunkebergstorg, symboliserade på ett förtjusande sätt genom sin textila afdelnings rikhaltigH of juvelerare QAMER, H V I L K A K L Ä D A SIG EFTER HYLIN ' 8 E K O N O M I-TVÅL! E FOR DEN FINARE TVÄTTEN| i NEUTRAL j [RF.NANDF. - O C H DOCK KRAFTIGT [het af stilfulla blomstermönster och landskap den annalkande årstidens sol och fägring. Också har den kvinnliga publiken med stort intresse tagit del af de olika utställningsalstren. Som en förträfflig dekorativ effekt bland andra tedde sig borduppsatsen med sina doftande oranger mot en väggbonadsbakgrund af tomater, hängande på sina grenar. TÖRÖKEN HULDA LUNDINS SLÖJDKURS för ut* bildande af handarbetslärarinnor afslöts för vårterminen sistlidne fredag i Klara folkskola. I kursen hafva deltagit 39 elever. Nästa kurs börjar, enligt annons i dagens nummer, den 6 nästkommande september. böra icke underlåta att begära p r o f v e r p å våra nyheter for T å r - och sommarsäsongen. Specialitet: Nyaste sidentyger, siden-foulard, randigtoch chiné-siden för klädningar och blusar från 90 öre till 5 kronor pr meter. W. W i d f o n d Drottningg. — Rikstel. Garanti för hållbarhet. Tandläk. Träffas kl. 10 — 2 och Va6 — V 6 e. m. Plomb, och insättning af artificiella tänder. 2 ENGELSKA SJUKAN (Rachitis) eller » Riset• botas säkert med Jon IM ils Morans Rissmörj else. Ingen humbug! Tusentals intyg. Pris pr sats kr. Rekvireras friin A. Pettersson, Sundsvall.
Fru N– visste icke sjelf hvad hon tänkte; men säkert var det en flyktig förmodan att Erika skulle vara ur stånd att verkställa sitt yttrade beslut. ”Gå!” utbrast hon än en gång i föraktlig ton, ”då jag i afton återkommer, hoppas jag finna mamsell borta.” Fru N– klädde om sig, lade smink på den bleka kinden och ett leende på de darrande läpparne. Derefter tog hon sin mans erbjudna arm, sin lilla dotter vid handen och återvände till sällskapet utom staden. På vägen yttrade konsuln: ”Jag hoppas du kalmerat dig efter den häftiga motionen! Fann du Erika?” ”Ja,” svarade frun lakoniskt. ”Men min erinran glömde du väl icke, hoppas jag?” Konsuln fästade härvid ögonen med ett så nästan hårdt uttryck på sin hustru, att hon, som verkligen börjat lugna sig, ånyo kände en stark orolig hjertklappning. ”Vi få väl tala om saken i afton,” sade hon undvikande. ”På gatan måtte jag väl åtminstone få ha den frid, jag nödgas sakna inomhus.” Konsuln fann detta billigt; och ämnet återtogs icke förrän andra morgonen, då man med någon bestörtning fann att Erika gjort allvar af sitt beslut. Redan om aftonen, straxt efter herrskapets bortgång, hade hon lemnat huset, utan att gifva någon upplysning om hvart hon tagit vägen; och först efter flera veckor, då hon genom en bekant i staden lät uttaga sitt prestbetyg, för att flytta till annan ort, blef det bekant att hon sökt och funnit en fristad bland skärgårdens klippor. Tredje Kapitlet. Mig har din blick, din låga skrämt. Fru Nordenflycht. Mitt bröst dig ej förbanna ämnar; Men räds – o, räds en dag Att mig ditt eget hjerta hamnar. Stenhammar. Erikas själ var stark, hennes kropp likaså; derföre kunde hon verkställa hvad hon ansåg att hennes pligt både emot sig sjelf och fru N– bjöd henne. Men hvar öppnade sig väl genast en fristad för den, som på ett så oförmodadt och tvetydigt sätt lemnat det hus, der hon vistats under åratal? En känsla af blyg fruktan förbjöd Erika att söka detta skydd hos någon af de få bekanta hon hade i staden.
Tror ni, mrs Johns, att jag känner mig tillfreds vid tanken att lyda under en annan matmoder än Lady Lucys dotter; ty det har alltid varit mitt hopp att lefva så länge att jag finge se det lilla englabarnet såsom min värdinna; men nu lemnar jag huset mindre än någonsin, ty Lucy behöfver oss bättre än förr. Hvad skall det blifva af det stackars barnet och hvem vet, hurudan den nya Ladyn blir, ty af en styfmoder har man litet att hoppas. Och skulle vi väl nu glömma hvad den andra vid sin död bad oss om? Nej, icke kan ni, mrs Johns, hafva hjerta att lemna det arma barnet, så länge vi kunna vara henne nyttiga. Gud och den älskade Lady Lucy se ned ifrån himmelen och vilja att vi skola vårda barnet, som vore det vårt eget. Endast döden kan rycka oss från den plats vi här hafva intagit, icke sant, mrs Johns? Hade jag icke uti min ungdom begått den dumheten att gifta mig med en kokett flicka, innan ni, mrs Johns, var enka, och hade jag ej varit så gammal då hon dog och lemnade mig ensam utan barn att sörja för, så skulle jag för längesedan sagt till eder: Mrs Johns, låtom oss blifva man och hustru, och sålunda i kärlek vara far och mor för den unga Lucy, men nu ... Är det för sent, slutade mrs Johns, och blickade på Anders med ett par ännu lifliga och vackra ögon, och Anders såg helt lycklig ut vid den tanken, att om de begge varit yngre, skulle han sannolikt fått ett jakande svar. Nå, huru är det nu med ert beslut? Lemnar ni Abbey-Hall? Ack, så den Anders kan tala, sade hon, aftorkande en tår som långsamt rullade ned för kinden. Ehuru det nu är för sent att begå en sådan galenskap som att gifta sig, så vilja vi dock besluta att aldrig öfvergifva vårt gemensamma verk. Så länge Lucy behöfver oss, skola vi icke lemna henne, och liksom jag i egenskap af er hustru icke skulle ha gjort det, skola vi äfven nu som gamla, goda vänner ständigt följas åt. Tack, min länge älskade, trogna vän Jenny!
Blom hemstäldte förändring att den derstädes omförmälte communications anmälan hos Kongl. Majus Befallningshaf. wande, borde ske, hos Befallnrngshafwanden i den ort, der fastigheten, hwari Jntekning sökes, är belägen, helst en aflägse boende fordringsägare, icke kunde lira lätt känna hwarest Gäl. - de. Den 17 Julli. 169 denären, som tidtals kan ombyta hemwist, wo. re mantalslkr-fwen. Men deremot ansäg Justitiä-Rädet betänkligt, att i underdänighet styr. ka till, hwad i s. Momentet bliswi! föreflagit, angäende en under de söre Gäldenärens Cesiions. ansöknings ingifwande söregäende dagar sökt, men pä Domarens utlätande änn-u wid Cetzio» nens yppande beroende Jnteknings förklarande, pä »äidan grund för ogiltig, genom hwilket stad. gande en fordringsägare, som pä god tro för. sträckt sin cgmdom, och änskönt okunnig om Gäldenärens oförmögenhet, dock wille förese sin säkerhet, skulle kunna oskyldigt dufwa lidande, - och trodde Justickä Rädet derföre Lagens söre» skriU uti 17. Cap. 12? §. Handels Balken, att J.t.knmg ej g:fwer förmonsrätt, som sker, sedan Gäldenär död eller desi fattigdom allmänt kunnig är, wara tillräckligt till mitzbruks af. wärjande i denna delen. Insticka. Rådet Lagerheim förenade sig med Justinä.Rädet Nibelius, samt Hans Ep. cellence Hörr Grefwen och Justitiä Stats-Mini» stern med Justitiä.Rädet J,'cr hjelm. Just-tiä-Rädet Marks von Wurtemberg deltog icke i föregäende omröstning emedan han icke öfwerwarit mälLts föredragning. !n stä-m ?ec»tooolli O. lllgtzerbeim.
Da kort-konvolutet, i följd af sin beskaffenhet, innefattade tillräckligt bevis på sin äkthet, samt någon särskild stämpel derå således icke syntes behöflig, hafva Fullmägtige ansett att om, i likhet med hvad å Norska kort är brukligt, å konvolutet anbringades en eller tvenne runda öppningar, inom hvilkas omkrets stämpeln eller stämplarne kunde korten åsättas, och genom hvilka öppningar stämplarne blefvo synliga, en icke obetydlig tillökning i kontrollen, samt förenkling i sättet för stämplingen skulle erhållas, synnerligast om bevillningsstämpeln å ässct. icke vidare erfordrades. Fabrikanten kunde nemligen då mot den stadgade afgiften ä vederbörligt ställe tillhandla sig kort-konvoluter, derefter å fabriken inlägga korten i dessa konvolut, hvilka genom hans egen försorg borde klistras, hvarefter han i Manufaktur-stämpel-kontoret egde anmäla sig att få den så kallade hallstämplingen verkställd, dels genom Hallstämpelns anbringande å Hjerter äss, dels genom Hallstämpel-papperets klistrande öfver skarfven långs efter kortkonvolu - Itevillnings-1'lskollets Betänkande, l\:o t 2. tet: dock hafva Fullmägtige ansett denna sednare klistring icke, såsom nu eger ruin. böra få verkställas af fabrikantens folk, utan af Manufaktur-stämpel-kontorets betjening och med sådant på eget sätt beredt klister, att remsan icke kunde borttagas, utan att skada konvolutet, för hvilket ändamål jemväl å hvardera ändan af konvolutets uppveck kunde anbringas fabrikantens sigill, aftryckt i godt lack.
Landtm, icke kunnat upfatta att det innehållit något förslag, som kunde anses såsom en motion, och dels, äfven om det innehållit något sådant, förslaget borde motiveras så, att grundlagarna tillåto dess väckande. Hr Ribbing: Då mitt yttrande äfven har afseende på en i samma ämne väckt motion, och kan anses som ett tillägg till densamma, hoppas jag att detsamma måtte få remitteras till Ekon.- Dtsk. jemte LagUtsk. Hr Gr. o. Landtm, begärde nu att Hr Ribbing måtte uplysa, hvilken förut väckt motion hans yttrande åsyftat, emedan Hr Gr. o. Landtm, icke kunde framställa propos. om remiss af ifrågavar:de yttrande, utan att veta om discussionen om samma motion blifvit förklarad fulländad, hvilket han åter ej kunde veta, utan att motionen blefve upgifven. Hr Ribbing: Den omnämnda motionen upmanade R. och Ad. att göra afseende på Just.Ombudsm:ns förslag, att Ständerna skulle ingå till K. M. med en underd. anhållan, att K. M. antingen täcktes uphäfva vissa delar i samma instrukt-.n, eller ock förändra den på sätt Just.Ombudsmm upgifvit. Hvad jag i mitt anförande upläst, öfverensstämmer i dessa delar fullkomligt med denna af Hr Dalman väckta motion, hvilken remitterades till Ekon.- Utsk. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, alt i afseende på Hr Dalmans motion om Landsh:gelnstrukt:n hos R. och Ad. förefallit en längre discussion, hvarefter den blifvit förklarad fulländad, och att följaktligen något vidare yttrande, ang:de denna motion, icke nu syntes kunna remitteras. Hr Ribbing: Med anledn. af den nu föredragna Just.Om budsm:ns berättelse, der de ämnen, hvarom mitt anförande handlar, förekomma, hoppas jag, enär icke nekas kan, att Just.Ombudsmanna-berättelsens föredragning också är en under Riksdagen inträffad händelse, det min begäran icke grundlagligen kan vägras. Frih.
In fidem, IV. F. Dalman. Den 5 Februari. 363 Slutligen anmältes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne meni., betänkm och utlåt., nemi. från Banko-Utskottet: N:o 19, med uppgift om och huruvida någon del af den, sedan 1845 års början upplupna bankovinst erfordras för bankens konsoliderande. Lag-Utskottet: N:o 15, i anlcdn. af väckte motioner om förklaring huruvida K. förordmn d. 19 Maj 1845, ang:de förändring i vissa delar af lagens stadganden om giftorätt och morgongåfva, äger retroaktiv verkan eller ej; N:o 16, i anleda, af väckte motioner, ang:de upphäfva tule af lagens stadganden om morgongåfva och fördel. Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottet:
Handlingar, som bestyrka uppgifna förhållanden, bifogas; och anhåller jag vördsamt om remiss häraf till Höglofliga Stats-TJtskottet. Stockholm den 26 November 1862. G. W. Cygncms. Motioner i Borgare-Ståndet 1862. Af Herr CyglltCllS! Om ytterligare låneunderstöd till fullbordande af brobyggnad öfver Umeå eif i närheten af staden Umeå. Sedan uti ett af Herr Majoren Adelsköld uppgjordt kostnadsförslag till uppförande af bro öfver Umeå eif i närheten af Umeå Stad utgiften för berörde byggnadsarbete blifvit beräknad till 86,000 R:dr Hant, deraf nämnda stads innevånare förbundit sig tillskjuta 3,000 R:dr, beviljade Rikets Ständer vid 1859 och 1860 årens riksdag till omförmälda företag ett, emot återstoden af den förslagsvis beräknade kostnaden ungefärligen svarande, anslag af 82,500 R:dr, deraf j:del eller 27,500 R:dr utan återbetalningsskyldighet och |:delar såsom lån mot 4 procent ränta och årlig amortering. Med användande af dessa medel har brobyggnadsarbetet fortgått med den drift, att alla stenpelarne och landfästena af sten äro färdiga och endast öfverbyggnaden af trä återstår. Men med anledning deraf, att sten måste anskaffas från berg, beläget f:dels mil från bron. och att stenarten varit särdeles svårarbetad, samt att de till öfverbyggnaden erforderliga bjelkar af bestämda grofva dimensioner mäste hemtas långt uppe i landet och derigenom blifvit dubbelt dyrare än flottade bjelkar, då afseende icke göres på dimensioner, kommer omförmälde brobyggnad att kosta 32,288 R:dr utöfver ursprungliga kostnadsförslaget.
Teater och musik. Kungl. Operan. Hr d ' Ändrade uppträdde i lördags i titelrollen i » Figaros bröllop » och lade en ny triumf till sin don Juan. En ypperligare tolkare af italiensk musik har Stockholm näppeligen hört, och spelet är öfverlägset utarbetadt, fullt af friskt humör och karaktäristiska smådrag. De medspelande voro denna gång också bättre till sin fördel; med en Rosina som fru Edling är ju redan mycket vunnet. K. Dramatiska teaterns salong bade ock på den ovanligt rika teateraftonen i lördags en särskildt festlig pregel. Fru Ottilia Littmarck gaf soaré, hvarvid Birch Pfeiffers kända folkskädespel » Syrsan » utfördes. Såväl soarégifvarinnans stadgade popularitet — hon utförde själf mor Fadette — som fru Lina Sandells namn på programmet för titelrollen hade samlat ett godt hus. Fru Sandell genomlörde sin roll på ett utmärkt sätt, med fin stämning och själfull innerlighet. Hr Skånberg hade en lycklig afton som Landry. Å Vasateatern har, som vi förut nämnt, direktör August Lindberg med sällskap under den senast gångna veckan begynnt en serie föreställningar, som med allt skäl mottagits med intresse af hufvudstadspubliken. Tvänne program ha hittills gifvits. Det engelska folkskådespelet » Tatlows hemlighet » befanns i mycket röja sitt ursprung, så till vida som det föreföll betydligt antikveradt och melodramiskt till sin anläggning. Den engelska smaken och den engelska literära produktionen stå ännu på fyrtiotalets nivå. Ämnet för K. A. Jones drama var emellertid modernt: ett motiv ur arbetarlifvet i Sudermanns och von Wildenbruchs stil. Den själfviske arbetsgifvaren exploaterar sin begåfvade arbe tares uppfinningar, men håller honom själf nere i förtryckthet. I » Tatlows hemlighet » slår dock hämndens timme, och sista akten godtgör hvad de tre första förbrutit: den sanna förtjänsten — arbetet —: triumferar och » blodsugarkapitalet » förödmjukas.
Efter pröfning af de anmärkningar Herr Winberg gjort vid Vexlars Chartering efter 1824 års Författning, nemligen: i:o att afgiften å Francs vore, relativt till andra Mynt-sorter, något för hög, och att, i stället för de förra summorna, borde utsättas 600 Francs i första, 2,400 i andra, 6,000 i tredje och 12,000 i fjerde rummet; och 2:0 alt Silfver-rubel-columnen, såsom mindre erforderlig, kunde utgå, eller ytterligare tillsättas en Rubel-bancoassignations-column, såsom den vid alla Varu-transactioner på Petersburg vanliga myntsort, — har Utskottet funnit dem vara fullkomligt grundade, och får af sådan anledning tillstyrka den förändring i Tabellen, som serkild bilaga utvisar. 8 Herr Dom-Prosten Heurlin har väl icke ansett sina anmärkningar emot nu gällande beräkningssätt af Chartte-beloppet å Lysnings-sedlar hafva blifvit i Utskottets förra Betänkande vederlagda, hvarföre de å nyo blifvit framställda till Utskottets besvarande; men Utskottet kan, B evil In in g! - T'l skot tels Tillåtande ÄI-o 29. 3l ä sin sida, icke undgå linna, att de bestämmelser för denna Chartering, hvilka år 1824 antogos och nu blifvit till hufvudsakligt bibehållande föreslagna, hafva de i Betänkandet angifna och för dylika stadganden så nödiga egenskaper; och då Utskottet anser, att de föreslagna modificalionerna, om ock lämpliga för ett eller annat undantag, i allmänhet skulle gifva rum för ovisshet om icke godtycke, kan Utskottet icke eller nu tillstyrka bifall till hvad som är vordet yrkadt i förenämnde afseende. Enär Utskottet vunnit kännedom derom, att någon Act, motsvarande Lysning, icke eger rum, då personer af Judiska nationen ingå Ägtenskap, har Utskottet icke kunnat afse det inom Vällofl.
Setnmäl åt en af be i <£arlpbé 0tift beptlige 0ocftte* Slbjuneter har bopde blifmit anpget. kongl. 3ttuj:t hur, i anlebning af 0lifeB 0tänberéun* berbätiiga franifMningar, beB af färfFtlt för ef om na anlebningar, t näber förorbnat om Bcfigtningar ä pre(te ecfj flocfareborb, om fri^etéår för uppoblingar bera, om preflerflapeB aflöning odj gobtgörelfe i fjvarjefjanba hunfeenben, och om förmaltningen af be£ pä lön anflagna Remman. Sif 44 öfmerenöfonunelfer om prefträttigfjeter, Ijmilfa marit kongl. 5D?aj:B pröfning unberfläff* ba, fjafma be flefte blifmit i näber giUabe. Wöefff uf SXifeté ftft förfamfabe 0tänber begärba 0pecial 0tater *fl3SKa öfmer Slerecietö od) 0foImerfené anflag, famt uppgifter å tare Slrbetet torbe bocf, imber loppet af iunemaranbe Stifobag, funna till 3vifeB 0tänber öfmerlemnaé. pmaSS debatt kongl. 5Dtaj:t, pä $>reffe-0tänbeB ttuberbäniga anhållan mib ftjälibne Dviföbag, förlängt ben utfatta tiben till grundning af bet frän meberböranbe Comiterabe är 1828 afgifne förjlag till np kprfolag, fjafma frän GBnftjforierna ocfj ^Jre* fterjfapen i 0tiftett en mängb anmärfningar beremot infont* mit.
Departements-chefen erinrade nu äfven i underdånighet, hurusom från anslaget för Kronans hus och byggnader i landsorterna borde afdragas de 4,000 r:dr, som hittills deraf utgått till fängelsebyggnaders underhåll, men nu, enligt hvad i sam manhang med förslaget till reglering af utgifterna under Andra Hufvud ti teln blifvit under denna dag beslutadt, skulle till berörde Hufvud titel öfverflyttas. Vidare hemställde Departements-chefen att, jemte nådig framställning af de förhållanden, som föranledt ej mindre Kongl. Maj:ts under den 6 Mars sistlidne år fattade beslut, angående öfverflyttningen från Kammar-kollegium lill Ofver-Intendenlsembetet af befattningen med underhållandet af Kronans hus och byggnader i landsorterne, äfvensom dispositionen och redovisandet af de dertill anslagna medel, än ock Kongl. Maj:ts serskilda nådiga beslut af den 19 sistlidne Oktober, att jemväl befattningen med underhållet af Kronans magasinsbyggnader så i Stockholm som landsorterne, hvilken tillförene ålegat Stats-kontoret, borde på Ofver-Intendents-embetet öfverflyttas, Kongl. Maj:t mätte i nåder föreslå Rikets Ständer, att, då det, efter sistnämnde förändring, vore mindre lämpligt och endast ledande til! större vidlyftighet, att fortfarande hafva anslagen till magasinsbyggnader afskiljde ifrån dem, som å Sjunde Hufvudtiteln vore uppförda för Kronans öfriga hus och byggnader, berörde anslag måtte med dessa sednare sammanföras, serskildt för hufvudstaden och serskildt för landsorterne; i följd hvaraf och med iakttagande af hvad här förut blifvit yttradt, dessa anslag, hvilka borde såsom reservationsanslag upptagas, skulle komma att utgöra: för byggnader och reparationer i hufvudstaden 32,000: — och för d:o d:o i landsorterna 40,233: 16. i0:o. Enligt den ofvannämnde regleringen af Stats-kontorets Stat, skulle derå jemväl komma att upptagas ersättning för Kongl.
Detta belopp kan nemi., enl. mitt omdöme, aldrig blifva större än 12 proc. af den summa, hvilken, i händelse Statens fordran ej efterskänktes, skulle till Statsverket inflyta. På dessa skäl får jag till StatsUtsk: s förevar.de Utlåt, vördsamt tillstyrka B. o. Ad:s bifall. Frih. Stjernstedt, AUg. Wilh.: I afseende på sjelfva hufvudsaken, eller den tillstyrkta eftergiften af det Kanslirådet Valerius i lifstiden ådömda ersättningsbelopp i Finérska balansmälet, gillar jag StatsUtsk:s Utlåt., men jag kan deremot alldeles icke dela den åsigt, Utsk. uttalat beträffande Adv.-Fisk. Printzenskölds anspråk pä actorats-arfvode. Detta anspråks rättmätighet hvilar på tolkningen af det i 23 §:n af Kammar-B:ns Instr. förekommande ordet inflyta. Lika med flere föreg:de talare tror jag detta ord icke böra betraktas såsom hafvande afseende, endast å sådana medel, hvilka verkligen i Statens kassa inkommit, utan jag anser uttrycket böra hänföras äfven till de summor, hvilka, derest åtgärder till desammas indrifvande blifvit behörigen vidtagna, kunnat till Statsverket ingå. Af undseende för Kanslirådet Valerius blef den beviljade införseln i hans pension aldrig till verkställighet befordrad, utan man lät bero vid den å hans egendom för Statens räkning lagda qvarstad. Hade lagen haft sin gilla gång, så skulle de ådömda medlen hafva till Statens kassor influtit. Vid sådant förhållande och då ostridigt är, att Staten efterskänkt medel, hvilka kunnat blifva dess egendom, anser jag det vara Statens ovilkorliga skyldighet att utbetala i lag stadgadt actoratsarfvode ät den tjensteman, hvilken utfört det mål, hvarå Satens rätt till medlen varit beroende, och hvilken ingalunda borde tillskyndas förlust derigenom att Staten ej begagnar sig af den rätt, som genom tjenstemannens åtgöranden blifvit Staten tillerkänd.
Hr Kloed som kolhandlaren och hr Grunder som polissekreteraren bidrogo likaledes på ett förtjenstfullt sätt till den storartade framgången. Att » Kolhandlarne » blir en förträfflig kassapjes för Vasateatern, torde vara stäldt utom allt tvifvel. Musikföreningens sextonde konsert egde rum i tisdags i Storkyrkan, hvilken var till trängsel fyld af andaktsfulla åhörare. Som bekant uppfördes vid detta tillfälle för första gången i dess helhet Gunnar Vennerbergs härliga oratorium » Jesu födelse » — kompositörens mest storslagna tonskapelse. Oratoriet består af två afdelningar, af hvilka den senare såväl i melodiernas skönhet som i kompositionens genomfördhet onekligen står främst. Hvardera afdelningen upptager 18 nummer, bestående af soli, recitativ, körer, en terzett och en qvartett. Solopartierna äro: profeten (hr Sellergren), evangelisten (omvexlande hr Lundqvist och fru Édling), engeln (fröken Klemming), aposteln (hr Sellman), Simeon (hr Nygren) och Herodes (hr Sellman). Utförandet, som leddes af hofkapellmästaren Nordqvist, hvilken med kormästaren hr Edgren delar förtjensten af det storartade ton verkets inöfvande och så lyckliga framförande, var beträffande såväl solonummer som körer och orkesterackompagnemang utmärkt samt länder alla de medverkande till största beröm. » Det måste ni hushålla noga med! Tala vid hofjägmästaren, hur ni bör bära er åt, ty han är säkert hemma äfven i den sortens skogshushållning, » svarade jag och bugade mig för mina kavaljer, som återfört mig till min plats der jag öppnade en ny konversation med en af de äldre damerna. Grefven och hofjägmästaren gingo åter ut i buffeten, och jag återsåg iogen af dem förr än en timme senare, då hofjägmästaren bjöd upp mig till en dans, som redan pågått några minuter. » Om förlåtelse, jag har låtit er vänta, men grefven och jag voro inbegripna i en så liflig diskussion om jagt, att jag glö — ömde mig, » ursäktade min kavaljer. Hvad ville detta säga!
E»wl desse med handlingar styrkte och af erfarenheten updagade owedersägeliga sa»ningar, warder witzerligen en fruktlös möda, att sa omständligt som stchtt söka bcwisa att 1798 ars LstS-Författning såsom med mycken möda af kunnige personer upsatt, mäste wara en felfri handling, äsweusom den undersökning huruwida Lot^.afgifterncs förhöjning har större eller mindre förhållande till den under tiden skedde stegring i warupriserne, om ock, som man likwäl lwiflar, nägra päliteliga data ffulle finnas, för att bestämma der» Den sr December. detta förhållande, icke lämna minsta underrättelse hu» ruwida Locsrafgifrernc, sa höjde de nu aro, hafwa en Ulli^ prcporuo!! ri!I ändamälcc alt underhalla in» räkkningen, och hwilken proportion här är hufwudfra» a.ii>. Aik Lo:'ta>:an är risitigt uträknad ester -vrsledecucs längd, samt Fartygens an och djupgående, är cn ämne hwmom nago: kwifwel, mig weiterligen, icke ännu upstält. Ett sadan!