Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kunde fabrikanten i Handelsoch JNarings-disconten beläna de reverser han af köpmannen erhåller, så vore en väsendtlig lättnad vunnen; men belåningstiden är i disconleti 3, 4 och 6 månader, och han är alltså endast i fä fall i stånd att discontera de å 6, g och 12 månader ställda reverserna. I anledn. häraf får jag vördsammast föreslå, det liden för belåningen i Handelsoch iVärings-disconten måtte varda utsträckt till sistanförda perioder. Som emedlertid en ovillkorlig följd af en sådan förändring blefve, att den för disconton anvista fond blefve för beliofvet alldeles otillräcklig; får jag jemväl föreslå, att disconten sättes i tillfälle, genom upplåning eller anvist fond, motsvara sitt ändamål. Lades på bordet. Hr Stuart, Carl Gustaf, hade inlemnat följande 4 motioner: 1. Då K. M. å Riks-salen helsade Rikets nu församlade Ständer, täcktes K. M. i nåd. hugna dem med den lofvande utsigten af förestående nedsåttningar i skattebördorna. Det beror nu mera endast på R. St., huruvida och i hvilka hänseenden dessa skatternedsättningar skola verkställas. Under förutsättning, att detta, i Svenska beskattnings-historien för de sednare tiderna, okända tillfälle kommer att begagnas till minskande af den hitintills jemnt tillväxande bevillningen, får jag föreslå: dels att den efter 1 art. utgående allmänna bevilln. af embetsoch tjensteinän måtte hädanefter upphöra, dels ock att, med undanlag af enskilda banker, hvilkas beviiln.bidrag synas böra särskildt bestämmas, bevillningen af actie-bolag, hvilkas utdelning öfversliger sex för hundra, måtte nedsättas från 10 till 5 proc. af utdelnings-summan.
Oaktadt alla vänners afrådan och många pröfvande j mtgängar innan det tillämnade hemmet och skolan för döfstumma kunde komma till st md, lät hon sig icke afskräckas, utan fullföljde sin plan i fast tillit till den goda saken framgång och fromt förtröstande på Försynen. Hon hade en mindre lokal på norrmr Im i Stockholm och använde större delen af sitt lilla kapital till inköp af bohag och skolmaterialier samt öppnade för hagot öfver 1\ år sedan sin skola. Lärjungarne s! ulle erlägga en viss årsafgift, högre för helpensionärer, lägre för halfpensionärer; men flertalet voro fattig - 304 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 168. mans barn och förestånderskap hade ej hjerta att bortvisa de medellösa små, hvaraf följden blef att mångå betalade blott half eller fjerdedels afgift. Till lärare antog hon 1 en ung, döfstum artist, som nyligen utgått från Manilla, hvilken ock lifvades af varmt nit för skolan och åtog sig att undervisa barnen utan annan ersättning än fri bostad och föda. Hyra och lefnadskostnader öfverstego snart inkomsterna och alla tillrådde att, upplösa den nya skolan. Men förestånderskan fortgick med förtröstan på den utstakade banan. I trots af denna beundransvärda sjelfförsakelse och ihärdighet skulle det vackra företaget dock snart hafva ramlat, o m det ej i H. M. Drottningen funnit en frikostig beskyddarinna, som mer än en gång räddat det lilla barnahemmet och dessutom sjelf betalar för en fattig döfstum flicka. Under vexlande öden har den lilla skolan för döfstumma barn sålunda fortgått i snart 3:ne år, derunder hon lemnat undervisning och vård åt 13 döfstumma barn, deribland 7 helpensionärer, 6 från landsorten, d« öfriga från hufvudstaden. Sedan skolan nu inflyttat i en rymlig och särdeles lämplig lokal på en malmgård, JYS 25 Gråbergsgatan, samt erhållit ännu en lärare, kan läroanstalten anses fullt ändamålsenligt ordnad, och, enligt intyg af föreståndaren på Manilla, motsvara en förberedande skola för döfstumma.
Courant återstående Capitalgäld, å 44 sk. — 1,271,325 R:dr 4/309/900 — Hoil. Courant. R:dr R:dr 837/021 187/310 10 5 — Holl. Courant upplupne Interessen till rgii års slut, å 44 sk. — Holl. Courant, beräknade och påli de Räntor år 1812 intill dess Rik' sens Högh Ständers Beslut om afskrifningen fattades. 767/269 20 10 R:dr 10,24/331 !5 Holl. Courant, deraf R:dr R:dr R:dr 6,414 47/635 970,281 25 3° [O Holl. Count Ränta, betald å härstädes med Svenskt Mynt liqviderade Obligationer 1812. Holl. Count betalde Lif-Räntor för 1809 i följd af de före 1812 års Riksdag gjorda dispositioner. Holl. Courant afskrifne Räntor enligt Riksens Höglofl. Ständers Beslut i8i2. R:dr 1/024,331 ‘5 - Holl. Courant. Fl. Fl. 7,605,000 4,000 — —- J. M. Smets Enka i Antverpen. Brab. Vexelmynt Capitalgäld, å 18 sk. -*• Dito, eller beloppet af 4 st. Obligationer, med hvilka är enahanda förhållande som med den har ofvan omförmälde Obligation, hörande till Lånen i Amsterdam, att nemligen till dessa töre år 1808 förfallna 4 Obligationers inlösande penningar hos vederbörande Ban kier varit deponerade. 0,851/875 Fl. 7,609,000 Brab. Vexelmynt, deraf Fl. Fl. Fl. 250,000 4,906,000 2/453/000 — Dito liqviderade med Svenskt Mynt 1812.
Dä till ytterligare handläggning uptogS Stats-Uistorlets afgrfnc utlärande, lili den till Desi ätgärd remitterade fräga om indragning af Herrar Bistoparncs löner, beslöt Bonke-Skändet att deria ämne, såsom icke ägande nägol oskiljaktigt sammanhang med den redan förur pröswade frägan, om ett ärs lönebesparing as ledige Embeten, kammer att till Stals-Ulstolkct ätersörwisas, jämte de inom Siandet gjorde anmärkningar, pä dek Uistolket ma kunna med särkildt förnyadt Utlärande i ärendet inkomma, Hwarom Proioeolla Utdrag till de öfrige Respektive Sländen skulle afgä. Ok supra. SDFörenade Bonde.Skander sig Uti kec besint Högwördige Preste-Ständet uti Protvcolls Utdrag den 7 i denna mänad rillkännagiswik, att hos Kongl. Majit j underdånighet anhälla, det wederbörande mätte i näder anbefallas, att wiv Hwar>e Riksdag till Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 31 Oktober e. m. 391 Eder, att detta förslag efter den mognaste pröfning och den innerligaste öfvertygelse om dess rättvisa och nödvändighet är utgånget från en Konung, om hvilken vi alla känna, hvad ock historien en gång skall bevittna, att Ilan i sann religiositet och djup kärlek folden lutherska läran säkerligen icke eftergifver någon af de män, hvilka i vårt land infört det nu rådande religions-tvånget. Uppå härefter af Hr Gr. o. Landtm., med tillkännagifvande att ytterligare 6 ledamöter anmält sig till afgifvande af yttrande i ämnet, framställd propos. upskjöts öfverhiggningen till eftermiddagens plenum, samt åtskiljdes Högloft II. o. Ad. kl. 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 31 Oktober 1857. Plenum kl. 6 e. m. Undert. Riddarh.Sekret, upläste en från Hr Gr. o.
Detta förhållande har gifvit mig anledning till den öfvertygelse att enahanda anstalter kunde vigtagas. l ben 3 Martil. t) Kör beklädnaden och t ejnipering af så väl karlar som hästar vid det Indelta Cavalleriet. 2) Beklädnad och etjuipering af Indeldte KoteBåtsmän, Hvad det Indejfe Cävölleriet beträffar inskränker jag. mig till anmälan af de åtgärder, sorn uppkomma i anledning af föreskrifter för beklädnad oell equipering äf Kongl. LifHege(nentets DragonCorps, hit hörer; t) Ätt Rusthållaren öfverlemnar till KongL Majds och Kronans Ombud, nygjofde. alla tili karlens och hästens mundering och equipering hörande persedlar^ således äfven remtygs , beväringsoch häst-beslag, enligt derå, af Konungens GeneralAdjdtant för Arméen till Uppgifvande, med Konungens nådiga approbation försedd förteckning, 2) Till lindring för Rusthållaren* täckes Kongl. Maj.t i nåder samtycka, att persedlar* éhuru icke nya få i stället för sådane lefverera»* hvarvid Rusthållaren erlåggef i contante penningar, hvad sådane persedlar understiga nyås värde; och bestämmes tneliangiftens belopp af GeneralMunsterherre, Rusthållaren dock alltid obetagit, att, derest han dervid ej åtnöjes* hellre ny persedel anskaffa. 3) Genast vid det sista Contracts-^rets liff Bil. till Ridd, o. Ad, Pt. 2 Baad, t ?. Den 5 Marlit. åndalöpande återlémnas å Kongl. Majds och Kronans vägnar till Rusthållaren de i och enligt i momentet specificerade* eller i dessas ställen gällande persedlar, antingen alldeles nya eller till bruk godkände, efter de grunder sorn för persedlars värde, hvad mellangiften beträffar i 2 momentet bestämde äro; Rusthållaren dock alltid förbehållen rättigheten att fordra nya; derest han ej åtnöjes med det åsatte värdet. 4)
Räcker nu detta, hvilket ej så sällan sker, i två eller tre månader, så är lätt att inse hvilken olägenhet kan blifva fastighetsägaren tillskyndad och huru han derigenom kari helt och hållet gå miste om ett påräknadt lån. Utskottet har derföre funnit för slagets stadgande i denna del innebära en nödig och nyttig förbättring. I öfrigt meddelar förslaget, hvilket nära öfverensstämmer ej allenast, såsom redan är nämndt, med Kongl. Maj:ts vid 1844—1845 årens riksmöte afgifna Proposition i ämnet, utan äfven med Lag-Beredningens förslag till förmånsrätts-ordning, närmare föreskrifter i frågor, deri bestämdt lagstadgande för närvarande saknas, såsom angående ordningen för företrädesrätt till betalning ur utmätt lös egendom, äfvensom angående Kronans förmånsrätt för personela utskvlder. Derjemte innehåller förslaget åtskilliga från gällande lag afvikande föreskrifter, de der aila synas vara af billighet och behof påkallade, såsom: att socknemagasiner och alla allmänna af Kongl. Majit stadfästade kassor, penningeverk och inrättningar undfå samma fördel, som liera lika beskaffade inrättningar redan åtnjuta; — att städer för fordran hos deras uppbördsmän erhålla betalningsrätt lika med och icke, på sätt i Kongl. Förordningen den 22 November 1791 stadgas, efter Kronan; — att hos alla Kronans embetsoch tjenstemän njutes företrädesrätt till betalning för egendom, som dessa i och för em bete eller tjenst emottagit, och således icke endast hos de tjenstemän, som hafva egentlig uppbörd om händer m. m. Den föreslagna 9 §:s hänvisning till hvad särskildt är stadgadt om de fall, då inteckning, som är sökt en månad före början af konkurs, eller i död mans fasta egendom, blifver utan verkan, afser de föreskrifter, som
Hvad som är säkert är det, alt om också en varning, allvarligt gifven af Domkapitlet i orten, ofta icke medfört önskad verkan, har dock erfarenheten tillräckligt bestyrkt, att en sådan varning i ganska många andra fall fört makarne till besinning och till försoning med hvarandra. Utan tvifvel äro kyrkans tjenare mest lämplige att meddela en kraftig förmaning till sämja och en drägt och att i religionens namn väcka makar lill eftertanka på deras pligter. Att minska varningsgradernas antal och icke sätta något i stället för det, som skulle borttagas, är icke heller, enligt min tanke, rådligt, enär man säkerligen icke bör lemna alla utvägar obegagnade, att, om möjligt, förekomma en fullständig brytning af det äktenskapliga bandet mellan mannen och qvinnan. Enligt min uppfattning böra de så kallade varningsgraderna icke betraktas såsom någon inledning till äktenskaps-skilnad, utan såsom utvägar att söka bringa oeniga makar till försoning. Dessa varoingsgrader böra derföre icke vara för få till 24 Lag-Utskottets Betänkande JH 10. anlalet, icke heller för hastigt på hvarandra följande, emedan liden, såsom jag förut anmärkt, är ett mäktigt försonande element; de böra ock hufvudsakligen vidmagthållas af kyrkans tjenare, såsom kyrkotuktens vårdare. Af denna orsak anser jag ock varning inför Domkapitel böra i lag qvarstå; och man bör icke heller öppna en allt för gen väg till skilnad till säng och säte, enär, sedan detta sista steg är taget, sällan försoning är vidare att påräkna. Deremot anser jag de i 'I i Kap. 1 § Giftermåls-balken stadgade böter, såsom varande olämpliga i egenskap af varningsgrader, böra försvinna.
Då man,~ enligt Författningarne, ej kan blifva extra ordinarie Canzlist eller Copist i Embetsverken , utan att hafva undergått Academisk examen: så kan man deremot blifva verklig ExpeditionsSecreterare, CanzliRåd, KrigsRåd, Corn* merceRåd, BergsRåd, KammarRåd, StatsCommissarie, KammarRåttsRåd, Landshöfding, President, ja äfven StatsSeoreterare och StatsRåd, eller livad som hålst, utan att hafva undergått behörig eller ens den ringaste Academiska examen. Det år naturligt att då Cheferne och Ledamöterne i Embetsverken sjelfva icke undergått några förhör, så måste de, för att undvika tillämpning på sig sjelfva, hafva öfverseende med andra, i samma belägenhet, vara benägna att tillstyrka dispencer för nykomlingar o. s. v., hvarigenom okunnigheten fortplantas oell aktningen för insigter åsidosåttes. Så länge Examens Författningarne icke tillämpas, då det år fiåga oin de högre Embetsmånnens befordran, så år det fåfängt «tt vilja vara strång mot de ringare, och att blott vara det vid Universiteten. Jag har förut yttrat mig anse det nyttigast, att blott en gemensam Embetsexamen funnes. Men i sällan händelse torde någon skillnad i fordringar böra iakttagas för dem sorn åtuna sig till Bergscollegium eller de Verk sorn Den 7 Martti. 355 hafva att gora med Nåringarnes bedrifvande och för detn sorn ämna sig tili Cabinettet för Utrikes Brefvåxlingen. I bägge afseenden fordras särskildta kunskaper, hvilka ej i allmänhet torde böra af Tjenstemannaämnen begäras. Friherre Anckarfvärd". Då jag skriftligen författat en motion i detta ämne, hade jag visserligen äfven varit skyldig, att deråt gifva all den utveckling, som stod i min förmåga, och sedermera bordt helt och hållet öfverlemna den till Ridderskapets och Adelns egna upplysta anmärkningar.
Skrifvelse, N.o 106. nu i Riksgälds-Contoret verkställda hvitslämpling, en annan, af möjligaste svårighet alt eftergöra, borde, med tillhjelp af Bankens stereotyperings-anstalt och under derstädes för sedel-tillverkningen införda controller, begagnas; hvarförutan äfvenledes blifvit yrkadt, dels att, då den stämpel, sorn å spelkort anbringas, vore högst ofullständig och svårligen kunde urskiljas från en utan serdeles konstfärdighet anbragt falsk stämpel, samma method, som i flera andra länder vidtagits, äfven här måtte införas, eller alt sjelfva convolutet, hvari spelkort skola inneslutas, förses med en större och ändamålsenligare stämpel, än som å ett kort kan anbringas; att ccnvoluten förfärdigas af papper, som genom sin egna beskaffenhet lemnar säkerhet mot eflergöring och derjemte icke medgifver öppnande, utan att papperet förslöres, samt att kortfabrikörer ne vid strängt vite åläggas förse sig med stämplade convolut, hvaruti hvarje kortlek, som till salu utbjudes, äfvenledes bör, vid ett lika vite, inneslutas, och att den konstskicklighet, Bankens pappersbruk och stereotyperings-amtalt erbjuda, äfven måtte för dessa ändamål anlitas; dels ock att, till förbättrande af de stämpelsedlar, hvarmed inkommande tyger m. m. vid Tullverket beläggas och hvilka nu under de mest ofullständiga controller skola af Verkets egen betjening tillverkas, Rikets Ständer mätte underdånigst anhålla, att E. K, M. täcktes i Nåder anbefalla Dess General-Tullstyrelse att tillse, detstämpelsedlarne" blifva tillverkade på ett ändamålsenligare papper och på ett sätt, som i möjligaste måtto försvårar deras efterapande, samt att så väl vid deras tillverkning som förvarande all noggrannhet iagttages, varande vid den i Rikets Ständers Bank inrättade stereotyperings-anstalit äfven tillfälle alt under den strängaste controll och med möjligaste konstskicklighet erhålla dessa stämplar förfärdigade.
Hvad angår frågan om hvilket embetsverk borde pröfva de besvär, sona kunna anföras emot markegångs-sättningarne, så anser Utskottet, på de af Kongl, Majit och kommitlerade anförde skäl, Kammar-kollegium böra hädanefter som hittills upptaga och afgöra dylika besvär, hvadan Utskottet alltså tillstyrker, 37:o att Rikets Ständers, uti underdånig skrifvelse den 18 April 1845, gjorda hemställan, att pröfningsrätten uti omförmälda ärender framgent skulle öfvertagas af Kammar-kollegium och Stats-kontoret gemensamt}, icke måtte af Rikets Ständer vidhållas, utan en dylik pröfningsrätt af Kongl. Kammar-kollegium ensamt utöfvas. Då Kongl. Majits nådiga framställning, att serskilda ombud så väl för räntetagare som räntegifvare må till markegångs-sättningarne tillkallas för att höras, med rättighet att, å egna och öfriga vägnar, emot förrättningen fullfölja klagan, skulle, enligt Utskottets tanka, medföra ringa fördel, men deremot kamkalia stora olägenheter, dels i anseende till svårigheten att finna ett lämp - 14 Slats-Utskottets Utlåtande, iV.-o 2^1. ligt sätt för deras utväljande, dels ock genom den vådliga maktfullkomlighet, ombuden skulle kunna utöfva, medelst rättigheten att, på eget bevåg och utan hufvud männens serskilda begifvande, utverka ändring uti en markegångssättning, hvarmed en eller flere af de sednare vore belåten, 38:o afstyrker Utskottet Rikets Ständers bifall å hvad Kongl. Maj:t täckts i berörde hänseende föreslå, I anledning af Kongl.
Maj:t äfven nu öfverlemnas, men endast såsom en frivillig öfverlåtelse från Rikets Ständers sida. TullbeVillningen är en högst betydlig och vigtig beskattning. I Förenta Staterne utgör den Rikets betydligaste inkomst. För öfrigt om vi blott betrakta den nu föreslagne tillåtelsen för Styrelsen, att förhöja tullen, från dess skadliga eller nyttiga inflytelse på handeln i allmänhet, så skall man finna, att det är af stor vigt, att handlande och fabrikanter äga någon säkerhet i sina beräkningar och speculationer, hvilket aldrig kan vinnas, om tullens höjande beror på Regeringens godtycke. Jag erkänner visserligen, alt fall kunna inträffa, då en höjning eller jemkning af tullen kunde vara nyttig. Men då i allt fall tullen af Rikets Ständer fastställes för hög, hvari nästan alla anmärkningar instämma, så skall det förhållande sällan inträffa, då höjning är af behofvet påkallad, om ej i reciprocitetsfall såsom Grefve Björnstjerna framställt. Men huru än beslutet må fattas, yrkar jag, att redactionen af litte Grunden målte blifva sådan, att den till Kongl. Maj:t Öfverlåtna magt, som der kommer att bestäm47 H. ai* 3a4 Den 28 October e. m. mas, endast får af Kongl. Maj:t utöfvas, sedan Vederbörande blifvit hörde. I beslutet vid sista Riksdag iakttogs äfven detta. Ridderskapet oell Adeln beslöt då, alt till Kongl. Majit öfverlåta, alt efter Vederbörandes hörande vidtaga nedsättning. Jag anhåller således om proposition till bifall å inte Grunden med iakttagande deraf, att mot slutet måtte insättas det vilkor, att Vederbörande först blifva hörda. Herr Skogman: Det har blifvit yttradt, att Rikets Ständer ej skulle äga rättighet till Kongl. Majit öfverlemna, att efter godtfinnande höja den af Rikets Ständer fastställde lull med 33f procent.
Hon är icke vacker. Men det fins i dessa barnsliga drag något obeskrifligt tjusande, något hjelplöst lockande, som gör hjertat vekt. Och denna outvecklade figur – den är som knoppen af en obekant blomma, den eger det okändas hela retelse. Man vet icke hvad den bär inom sig, men vill så gerna drömma möjligheterna rika och fulla. Jag vet hennes namn. Det står graveradt i plåten på hennes kappsäck och jag såg det på hotellets svarta tafla: miss Bowen från Irland. Hon reser i sällskap med en äldre dam, synbarligen för sitt nöjes skull. Hon är således rik. Måhända är hon dotter till en af dessa vampyrer, som suga den gröna öns must, medan folket svälter! Jag sluter ögonen. Jag vill icke se henne. Regnet smattrar öfver segeldukstaket och skutan kränger än åt ena sidan än åt den andra. Min reskappa är tjock och mjuk. Jag tycker mig sitta i ett varmt rum, mekaniskt gungande stolen fram och åter. Nu ligger deras land framför mig: en härlig natur. Gröna skogar och ängar med betande får, gula vajande fält och blåa sjöar. Men all denna rikedom ligger i främmande händer. Främmande menniskor utsuga landet. Och i låga smutsiga kyffen sitta dess egna innevånare utan bröd. Men länge har det hörts ett doft knot, nu myllra de fram ur alla hålor under skri och tjut. Det usla lifvet har förvildat dem, de likna mer djur än menniskor och deras raseri är ohyggligt. Ögonen rulla vildt, fraggan står dem ur munnen, de ropa på blod, blod. Och det knallar och blixtrar, rökmoln hvirfla upp – der flyger ett palats i luften – der sitter en knif i bröstet på en man. Han rycker den ut och faller baklänges medan blodet sprutar fram stötvis i en tjock, ljusröd stråle. 210 Ett lätt skri! Jag ser upp. Båten hade gjort en svår öfverhalning och den lilla missen hade blifvit skrämd. Nu kryper hon åter samman i sin förra ställning, med ett litet småleende öfver sig sjelf. Hvad är det hos denna flicka som gör, att jag icke kan låta bli att betrakta henne.
Ständer dock beviljat uppförandet af penninge-beloppet å Krigs-Collegii Stat, men utan tillökning i det förut varande spanmåls-anslaget, samt i öfrigt med det förbehåll, att de arfvoden, som af serskilda Cassors mede! till Krigs-Råden hittills utgått, hädanefter icke vidare komma att dem tilldelas. 2:0 Sedan, vid den med E. KM:s Krigs-Hof-Rätt år 1825 verkställda reglering, det blifvit stadgadt, att de å den nya Staten upptagne Tjenstemän skulle successive, i mon af sådanes afgång, hvilka på indragning blifvit ställde, inträda i de löningsförhållanden, som lill förhöjdt Bih. till R. St. Prof. 10 Sami. 1 AJd. 314 Expeditions-Vtskottets Förslag till und. Skrifvelse N-o i84- belopp då bestämdes, men E. K. M. derefter, till undanröjande under tiden af berörde hinder, genom Nådigt Bref af den 3o November i833 förordnat, att tillämpning af den nya Staten i hela dess vidd skulle med innevarande års början vidtaga, oell att hvad för den öfverflödiga personalens aflöning erfordrades skulle utgå af 3:dje Hufvud-Titelns besparingar med 1,493 R:dr 24 sk., jemte derunder beräknade 140 tunnor spanmål; så liar framställning nu blifvit gjord om öfverflyttning till allmänna Indragnings-Staten äfven af sistnämnde belopp.
Om ni har tillförlitliga betyg, så gå till verkmä- staren! Det är han, som sköter den saken och antar eller afskedar arbetare. » » Men jag önskade tala vid ingeniören själf, » invände Gunnar. » Det var en märkvärdigt envis karl! Ni hör ju, att han är borta. » » Men när han kommer åter? » » Han kommer aldrig åter, » sade betjänten, knuffade undan Gunnar och stängde dörren. Gunnar gick hem med förtvinan i hjärtat. Vid sin återkomst fann han där bref från Sverige, från mor och syskon. Fru Emilia skref, att det gladde henne, att det gick honom väl där ute i Amerika, och hon tachade honom för öfverlåtelsen af pengarne. » Vi fingo ditt bref, » hette det vidare, » till jul, och vi räknade det för en julklapp. Julia vill ej, att vi skola använda mer än den årliga räntan, såvida inte något oförutsedt skulle inträffa. Hon tycker, att vi skola behålla dina pengar till en nödhjälp. Julia är så oerhördt praktisk, och jag tviflar inte på, att hon en dag blir stenrik, då hon kan spara och gnida så. Berta skall i vår konfirmeras och omedelbart därefter resa till Värmland. Julia har styrt systerns garderob i ordning, så den blir riktigt presentabel. William skref från Gapstaden, och vi fingo hans bref efter ditt. Jag vet ej, hvad han menade med, att du nog hade det hårdt. Kanske menade han, att du leddes där ute fjärran från mor och anhöriga. » Julia skref också, men blott några rader. » Jag tackar dig, » skref hon, » du är mer än ädelmodig. Men dina pengar skola ej röras, åtminstone ej ännu. Behöfver du dem, så skrif till mig. Jag läser emellan raderna i ditt bref och förstår, att icke allt är så, som du vill, att vi skola förestäjla oss. » Åh, du kloka Julia, det hade således ej lyckats att föra henne bakom ljuset. Men hon kunde dock ej ana, huru det ändå i själfva verket var. Dock, hennes farhågor måste skingras. Det var icke långt till hennes födelsedag, hon fyllde då nitton år. Stackars Julia, om han kunde skicka henne en gåfva!