Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är fördenskull en koncession åt berörde Stånd, som föranledt Utsk. att vidtaga ifrågavande för ändring. Hr von Hartmansdorff: Hvarföre har man icke låtit det gamla stadgandet, ang:de dubbel legas gäldande, tillika qvarstå? Är det nog med att blott betala skadan? Denna kan, för egaren, vara ringa, eller ingen, och då slipper den skyldige undan allenast med några böter. Mig synes emellertid att ingen bör, på sådant sätt, få skaffa sig fri-skjuts, utan hästens egare bör väl äfven hafva någon ersättning, hvadan jag anhåller att det förra stadgandet jemväl måtte intagas. Gr. Lagerbjelke: För min del anser jag en ofullständighet ligga i Utsk:s sednare förslag, i så måtto, alt der ingenting stadgas ang:de gäldandet af lega. Enl. detta förslag blilver den, som olofligen 156 Den 30 Oktober. täger en annans häst och begagnar den, pliktfäld och skall derjemte gälda skadan, om sådan egt rum. Böterna blifva emellertid ingen ersättning för hästens egare, och i skade-ersättning får han återigen ingenting annat än för hvad hästen lidit. Skjutspenningar får han deremot icke. Mig synes det dock ganska billigt att, om en person på sådant sätt begagnar en häst, han äfven bör betala icke blott den vanliga tegan, utan dubbla skjutspenningar. Man må icke säga, att den gamla föreskriften ang:de dubbel lega kan innefattas i stadgandet att skadan skall ersättas; ty det lärer icke kunna förutsättas, att den, som tager en bäst för att begagna den, derigenom bereder egaren skada genom förlust af skjutspenningar. Jag vågar fördenskull anhålla, att R. o. Ad. mätte bifalla Utskrs förslag med tillägg af hvad förra förslaget innehöll ang:de dubbel lega. Hr Carleson: Det torde tillåtas mig erinra att lagens förra bestämmelse derom, att den, som olofligen begagnade en annans häst, båt eller fartyg, skulle betala dubbel lega, innefattade både ansvaret och skadeersättningen. Utsk, har nu skiljt det ena från det andra.
Ridderskapet och Adeln har förändrat i:sta momentet på följande sätt: ”Vid kyrkor på landet och inom | mil deromkring, på hvilket afstånd från kyrka krogar ej få finnas, så vida ej serskilda omständigheter föranleda Konungens Befallningshafvande, att, efter Socknemännen^ och vederböraudes hörande, från detta stadgande göra undantag, må ej på 16 Sevilla.- Lagsamt Allm. Bcsi’.- och Oecon.- Utsk. Memorial N:o r3. Snnoch Helgedagar bränvin försäljas, hvarken, af hvem det vara må, i parti, eller i minut å Gäslgifvaregårdar, eller A andra ininuteringsslällen, utom till resandeoch vägfarande vid måltider. Bryter någon häremot, pligte första gången 10 R:lr, sker sådan förbrytelse andra gången eller oftare bote förbrytaren 20 R:dr hvarje gång; oell vare med undantag” &. Uögv. Preste-Ståndet har i denna §, antagit följande förändring: ”Så väl i släderne som på landet må under Sönoch Helgedagar bränvin ej i minut försäljas, hvarken å gästgifvaregårdar eller å andra ininuteringsställen, utom till resande och vägfarande vid måltider. Bryter någon häremol;”&. “Vid enahanda ansvar vare ali bräll vinsförsäljning i parti under Sönoch Helgedagar förbjuden både i städerne och på landet." Hvarjemte Högv. Preste-Ståndet beslulit, att näst efter 2 momentet i 44 §• skulle intagas följande nya moment: ”Vid Kyrkor på landet och inom i mil deromkring må krogar ej få ånläggas, så vida ej serskilda omständigheter föranleda Konungens Befallningshafvande, att efter Pastors och Socknemännens hörande från detta stadgande göra undantag.*' Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG till SAMTLIGE RIKS-STÅNDENS PROTOCOLL vid Lagtima Riksdagen i Slockholm, åren 1828 och 182g.
t:o iNoga efterfråga det ändamål, hvarföre Passet sökes, och dels genom sökanden sjelf, dels genom andre, sorn kunna känna Personen och dess omständigheter, använda allt bemödande att, efter görligheten, utforska huruvida det uppgifna skälet till Passets ernående är grundadt. 2:0 Befinnes den sökande ega Hustru eller Barn, som äro i behof af hansvärd, ,då icke förr meddela Passet, än uppgift blifvit lemriad och någon slags säkerhet ställd, huru dessa under frånvaron skola vårdas, utan att falla Fattigvården till last. Lagutskottet* BeiAnkanäeit. 375 3:0 Enär Qvinnor ocb Barn, särdeles åt vär fvade Soldater och Båtsmän , antingen tillika med Mannen eller särskildt förpassas, hvarvid al! möjlig urskiljning bör användas, då tillse, om de komma ifrån nå* gon ort, som år misstänkt för venerisk smitta, eller andra omständigheter kunna förevara, som gifva grundad anledning till någon sadans befarande, och i dessa fall icke lemna Pass förr än Sundhetsbevis blifvit af vederbörlig Läkare meddeladt, i enlighet med hvad Kongl. Brefvet af den 10 Julii 1812, till förekommande af Veneriska smittans utbredande, i allmänhet föreskrifter. 4:0 Om icke alla nu uppgifna omständigheter, hvilkas pröfning vare den Ämbetsmans ensak, hos hvilken Passet begärts, finnas uti vederbörlig ordning; bör det vara hans ovilkorliga både pligt och rättighet, att det sökta Passet förneka eller dess meddelande uppskjuta, intilldess nödig säkerhet blifvit vunnen om fordrin* gernes uppfyllande. 5:0 När Pass meddelas till längre bort belägne orter, böra de allmänna ställen och större Städer, hvilka skola genomfaras, uti Passet utsättas, samt alltid genaste och raka vägen bestämmas; blifvandes Passets innehafvare, som lösdrifvare att anse, om han, utan mellankommande lag* lig orsak, sig utom denna väg befinner.
Den rr October. OxxNK bor prests-LlZs^et äey .1 October Wördsamt Memorial. ^om wid föredragningen i det Högwördigo Preste Ständer af Stats. Utskottets Betänkande med tillstyrkan af upphäfwande af Riksens Hög* loff. Ständers wid sista Riksdag om Annuitets Läne-systemet wrdtagne beflut, sädane anmärk, ningar blifwit derwid gjorde af Herr Profetzo. ren Doctor Almqwist, som föranled! till äter» remist, sä äligger det Stats.Utskottet att ytter, figaro i detta ämne sig yttra. Herr Profetzoren Doct. Almqwist har emot Utskottets Betänkande hufwudsakeligen anfört; r.o Att de stät och anledningar, för hwil. ka Riksens Högloft. Ständer sistledne Riksdag heffutit att genom upptagande af Inrikes Län och Annuiteter, minska beloppet af Bankens för*, sträckningar, för anförde orsaker anses wara snarare förmerade än fyrminstade. s:o Att Capitalister i allmänhet och Utländ, fle i synnerhet icke kunna förmodas blifwa serbeles begärliga att i Annuitets Fonden insätta sine penningar, dä de aldrig fä uppsäga sine Caxitaler. Z.o Alf det är likgilltigt för Staten om räntan pä en Utländnings fordran till honom utbetalas af en Annuitets.Fonh eller af enskildt, man. 4:0 Att 7 procents ränta pä Annuitets. Länen wäl synes rätt beswärande, men dels Den 11 October. 7 anleS det bero pä Statens godtfinnande, att när som heldst uppsäga Annuitets ssulderne, och dels skola följderne af Banco Sedelstockens 5. kande, utan motswarande proportionerad Fond af silfwer, wara ännu förderfligare. Hwad nu först angär den befarade mädan af, att lemna Banken utan biträde till minskande af den ökning i Banco.
Huru jag må förvalta och söka förkofra min egendom,1 derom har jog i Grundlagen öfverlemnat åt mira Konung att förordna; men till hvarje inskränk-;' ning i min personliga frihet, fordras, enligt sam-f ma Grundlag, ovilkorligen tre Stånds bifall ocht samtycke. Herr Grefven och Län dtMar ska Iken hem-' ställde om icke, enar de, i Herr von Hartmans^ dorffs Memorial, upptagna äsinen syntes tillhöra, ej mindre Lagän Allmänna Besvärsoch! Oeconomie-Utskottens handläggning, berörde Memorial kunde till nämnde Utskott remitteras,' Ropades Ja, Föredrogs å nyo Herr Thamsj Wollrath; den 28 sistledne Februari på bordet lagde Me-* morial, angående förändring af de, i afseende på HusbehofsBrännvinsbrånningen, nu gällande Författningar. Friherre Sljernfiedt, Lars, anförde skrif-' teligen: (Se Bilagan N;o 11.) Uppå derefter af Herr Grefven och Landt-, Marskalken gjord proposition, fann Ridderskap 19* Ofri ^ Martu; pet och Adeln för godt, att så val Herr Tham ofvannämnde Memorial, som Friherre Stjernstedts, i anledning deraf, nu afgifne yttrande, till Bevillningssamt Allmänna Besvärs och Oeconomie-Utskotten förvisa. Föredrogs å nyo Herr Liljestråles Gustaf den 26 sistledne Februarii förmiddagen på bordet lagde Memorial, angående Hjelp-Rotarnes ersättningsskyldighet till StamRotarne. Herr Riben, Carl Wilhelm, anförde skrifteligen: (Se Bilagan N:o 12). Friherre Ridderstolpe', Fredric: Jag anser som min pligt att, hvad Westmanlands
Jag erkänner likväl att i fortsättningen af motionen insmugit sig en otydlighet, för hvars tillkomst jag är skyldig mig sjelf att inför R. o. Ad. redogöra. Jag hade nemi. vid upsättning af motionen skrifvit: ”Jag framställer förslaget med de förändrin gar, som må anses nödvändiga och för hvilka jag, för att icke uptaga R. o. Ad:s tid skall närmare redogöra i LagUtsk., dit jag anhåller att denna motion måtte remitteras”; men till följd af en, hos jurister bruklig praxis, hade jag satt följden efter orsaken sålunda: ”med de förändringar deri, som i anledn. af Högsta Domstolens anmärkn:r må anses nödvändiga och för hvilka jag skall redogöra, hvarigenom jag erkänner att meningen blef den, att jag skulle för de förändringar, sora kunde finnas nödvändiga i Utsk. redogöra. Jag ombesörjde icke sjelf renskrifning af motionen och förbisåg vid läsningen deraf att min mening icke var uttryckt såsom jag skulle hafva önskat. För att nu förekomma allt missförstånd af den lydelse, som motionen har fått, är jag beredd att derutur utesluta den sista delen af slutmeningen, som böljar med ”och för hvilka jag, för alt icke uptaga R. o. Ad:s lid, skall närmare redogöra i LagUtsk , dit jag anhåller att denna motion måtte remitteras.” Jag föreslår således att dessa rader måtte utgå och hoppas att sedermera ingen tvekan om motionens mening eller min rättighet att framställa förslaget i motionsform vidare skall ega rum och alt R. o. Ad. således icke heller skall finna något hinder för alt till LagUtsk. remittera motionen. Frih. af Ugglas, Carl Gustaf: Sedan Gr. Sparre numera gått, om jag så får uttrycka mig, min önskan till mötes, så lill vida att han förklarat sig villig att utesluta de sista raderna af motionen, mot hvilka jag förra gången framställde anmärkmr, och då motionen således skulle komma att sluta med den förklaringen, att han uptager såsom sin egen motion de af R.
Denna hanDel fommet att fortfara, i ©ep klamer: gör|la Slagen 23:co 3l:Dt 30: — 2lnDra D:o // 25: — cSreDje D:o n 20: — gjerDe D:o n 15: — gemte D:o n 10: — ©jette D:o tr 5: — bjmarförutan De, forn ega att fjelfroe eller genom ombuD tDfa berörDe hanDel, för hvarje perfon fiola erlägga: fJSiD refor till utrifeä ort (meD unDantag af Norrige) Q3:co Dc:Dr 30; — ©enna afgift (Tall uppbäraö af 2anDö»©ecretetaren, Då pag meDDe* laö, od) i behörig orDning reDomtfaö, enligt Den controll, forn af raeDet# böranDe Smbetéroerf5 fommer att beflämmaö. töåuDa^anDtvoeuEare ^:co 24 (?.
En hög grad af värdighet låg i hennes ton, då hon svarade: ”Jag lemnar åt din egen rättskänsla att bedöma grannlagenheten af ditt sista yttrande, Julie; men hvad ryttmästaren angår, så tillåt mig anmärka, att du begår ett misstag, om du tror att han lemnat Gustaf all den uppmärksamhet och det verkliga deltagande, han törhända hade skäl att vänta af den, som kallar sig hans vän. Nästan alla stunder af dagen är han upptagen af jagt eller samtal med dig. Jag förstår blott icke, huru han så snart blef bra i armen. Det är ej mer än en månad sedan han bröt den ur led, och nu handterar han bössan med en ledighet, som är förvånande.” ”Derför prisar han sin goda natur,” svarade Julie. ”Dessutom,” tillade hon, hjertligt glad att komma ifrån det ämne hon förhastadt vidrört, i afseende på Carolinas omvårdnad om Gustaf, ”hvad jagten beträffar, är detta en ren uppmärksamhet af baronen åt vår kinkige sjukling, som, i förtroende sagdt, är bra tråkig, eller huru? Åtminstone kan jag aldrig göra honom till nöjes. Så snart jag kommer in i hans rum, heter det genast: ’Stäng icke dörren så hårdt! Hvad skall rullgardinen uppe? Julie! du skall se efter hushållerskan, så att buljongen icke blir för svag eller för stark,’ med flera oändligen tråkiga påminnelser. Aldrig är någonting lagom. Jag hatar all sjukvård; men Gustaf är ett non plus ultra af allt hvad ledsamt är.” ”Jag kan visserligen icke bestrida,” sade Carolina, ”att han har ett ovanligt retligt lynne; men jag tror det till en viss grad förhåller sig så med alla sjuka. Men om du, såsom jag tror, icke misstycker det, skola vi byta om ämne. Många gånger har jag tänkt att fråga dig, huru det kommer sig, att jag på en längre tid ej sett dig bära Waldemars ring?” Julie rodnade, men svarade temligen ledigt: ”Den är så trång. Du vet att pappa skulle öfverraska oss med ringarne, och derföre togs ej något mått.” ”Du bar den likväl intill den dag din bror hemkom. Du vill väl ej dölja din förbindelse för honom eller för någon annan?”
Prot. 1862 & 1863. 8 Sami. 29 Höft. 1 2 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 115. sig på Rikets Ständers behandling af ärendet, måst på det sätt bringas i öfverensstämmelse sins emellan, att, med afseende å 58 §:ns innehåll, uti 4 § ns allmännare stadgande blifvit inryckt en hänvisning lill efterföljande i författningen förekommande inskränkningar och §§:na sålunda erhållit följande lydelse: § 4. »I så väl de kommunala rättigheter, hvilka hittills uteslutande tillkommit borgare, som de särskilda skyldigheter af nämnda art, hvilka borgare uteslutande ålegat, ega hädanefter, med de inskränkningar allenast, hvarom härnedan förmäles, alla medlemmar af stadskommunen alt taga del, såvida icke samma rättigheter och skyldigheter äro genom rikets grundlagar borgerskapel särskildt förbehållne.» § 58. »Der i lag eller allmän författning stadgadt är, att viss utskyld skall utgå efter annor än den i näst föregående § mom. 1 bestämda allmänna grund, eller att vissa från skattskyldighet till staden eljest befriade innevånare skola till fyllande af särskilda behof bidraga, skall till efterrättelse gälla hvad i thy fall förordnad t är.» Så vidt detta sistnämnda stadgande innefattade skyldighet för borgare och fastighetsegare att fortfarande draga de kommunalbördor, som dem, hvar för sig eller i förening, hittills ålegat, med befrielse för stadens öfriga röstberättigade innevånare från deltagande deruti, så skulle genom den nya kommunal-förordningen föga uträttas för åstadkommande af ett lifligare intresse för kommunens gemensamma angelägenheter. För ali lifva känslan af gemensamhet, som borde vara förordningens hufvudsyfte, måste grundsatsen om likställighet emellan kommunens alla medlemmar i afseende på så väl skyldigheter som rättigheter göra sig fullt gällande. Tvifvel kunde dessutom uppstå huruvida en stads röstberättigade innevånare (eller, der stadsfullmägtige funnos, desse sednare) egde att taga befattning med frågor om sådana utskylder och besvär, deri de icke alla togo del, t. ex. frågan om skjuts, om inqvartering m. m.
Degen knådas V » timma, innan fläsket iiägges; derpå en timma tiil. Innehållsförteckning: Annonser. Johanna. Behandling svaret till Tyne i n:o 2. finnes angifven i W. S. Så vidt vi kunna bedöma saken utan undersökning, synes det oss sannolikast, att er hustrus onda — förutsatt att hjerta och lungor äro friska — består i blodbrist och nervsvaghet i förening med magkatarr. Vi tillråda derför den behandling, som föreskrifvits C. W. M. i n:o 12. Dessutom bör hon akta sig för ansträngningar, och äfven psykiskt hafva lugn. Afrifningar hvarje morgon torde ock göra henne godt. — Om » knölarna » våga vi ej yttia oss utan undersökning. Försök emellertid penslingar 2 gånger dagligen med jodtinktur. PUTSSÖKANDE. G. 27525x1) [590] " En hjeltes död ". En ung, bättre flicka, som saknar föräldrahem, önskar plats i någon bildad familj att gå frun tillhanda, Den sökande är van vid hushållsgöromål, sömnad och finare handarbeten. A lön göres mindre afseende. Svar torde godhetsfullt adresseras till S. B., Askersund, pöste restante. [581] (Särdeles passande julgåfva!) Som undertecknad, på grund af öfverenskommelse med artisten Nils Forsberg, nu mera eger uteslutande rättighet till försäljning af fotografier öfver hans vidiberömda tafla » En hjeltes död », hvaraf finnas två format, nämligen 38 X 26 c. m., med samt 21X14 42x33 DIVERSE. Doktor A. Afaelms Lilla Vattugatan 24, 9-10 oeh 2-3. maghudsjukdoFöreträdesvis och mar. Verkställer elektrolytisk behandling af abnormt växande hår, skägg, vårtor o. d. [505] Doktor Carl piensburg 14 Lilla Vattugatan 14. Hvardagar ' / 23 — ' / 24. Behandlar företrädesvis domar. c. kartong 60x47 cm., c. m., med kartong m., till pris ä 7 Jer.
Landsorterne , må uppbäras och redovisas af Postverkets Tjenstemän, hvilka bäst ega tillfälle att, vid liqvidalioneu med Tidningsutgifvarne, innehålla det belöpande Postporto, utan att underslef dervid bör vara att befara; hvarjemte desse Motionairer slutligen tillagt den erinran, att, då icke allenast bevillning a£ Tidningsutgifvarens inkomst uppbäres, ulan kfven en afgift honom påbördas för sjelfva med - BevillningsVtskottets Betänkande N:o 15. S 3 let, hvarigenom denna inkomst beredes; synes en dubbel beskattning till Staten vara honom ålagd för denna näringsgren. Efter behörigt öfvervägande af hvad sålunda blifvit anfördt emot den hittills begagnade Tidnings-stämplingen , har likväl icke visat sig för Utskottet någon mera enkel och rättvis grund till Statens skadeslöshållande för den Tidningar lemnade portofrihet, eller någon säkrare controll för denna ersättnings behöriga utgörande; och då Utskottet ej eller kan gilla den åsigt, att Tidningsutgifvare ligga uti något egentligt förskott lör stämpel-afgiften, enär de sjelfve likaledes af sina prenumeranter uppbära, vid årets början, betalning för en sedermera successivt utkommande Tidskrift; då det måste i öfrigt räknas en Redacteur till egen last, om han icke förstår någorlunda bedöma ungefärliga antalet af de Prenumeranter, han må kunna påräkna, och han således låter stämpla ett större partie papper, än han, icke för ett enda nummer, utan för en längre tid kan ^behöfva att använda; samt då, hvad angar ,pap-, perets transport till och från stamplings-orten, en Tidnings-utgifvare, lika med hvilken annan, som genom näring eller rörelse vill förtjena något, måste vidkännas de med näringen föl jäktige kostnader och besvär; sä har Utskottet icke kunnat tillstyrka, att den 24 EiviilnfagsUtshottets Betänkande N:o 15. biltills föreskrifha stämpling å Tidningar ml upphöra.
Fast jag visserligen icke är för de höga tullarne, kan jag icke neka, att i denna fråga är det temligen likgilltigt hvilket beslut Ståndet fattar, och då det i alla fall är mera än troligt, att BorgareSt. viclblifver sitt beslut, men R. o. Ad. genom frånträdande af sitt, kunde åtminstone bespara votering om conlrapropos., så kan jag icke annat än instämma med Frih. Palmstjerna. Gr. Cronhjelm: Jag kan visserligen icke annat än i hufvudsaken gilla Hr von Hartmansdorffs uppmaning att gå de öfriga Stånden till mötes, en uppmaning som från det hållet är ganska sällsynt; men då det är svårt att bestämma hvad som är vigligt eller icke, och jag anser prejudicatet farligt, så kan jag icke annat än fortsätta mitt yrkande. De af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, nyss framställde propositionerne blelvo härefter i samma ordning förnyade och åter besvarade med ja och nej, hvarpå II. Ex. tillkännagaf, det han trott sig finna, att R. o. Ad. med öfvervägande ja besvarat den sednare propos. 8:de punkten, ang-.de ett till rättelse anmärkt tryckfel i afseende ä artikeln ”Alun, andra slag.” Bifölls. 9:de punkten, ang-.de upphörande af utför selsafgifter ne å ärtiklarne ”Angelika, Anis, och Antimonium Crudutn eller Spiesglans. ” Gr. Cronhjelm: Här är fråga endast om utförselstull, hvil - Den 2 April f. m. 7 kens nedsättande eljer borttagande naturligtvis befrämjar Rikets export; och då dessutom det förhållande här förefinnes, att de öfriga Stånden äro ense om utförselstullens borttagande, men R. o. Ad. ansett öfverflödigt alt derom något yttra, emedan det är Konungens grundlagsenliga rätt att nedsätta eller upphäfva denna tull, så anhåller jag, att R. o. Ad. ville med de öfriga Stånden sig förena.
R:dr utaf det för anläggning af nya samt förbättring eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vågar beviljade anslag å 450,000 R:dr, att användas der Kongl. Maj:t finner medlen mest nödiga för att befordra allmänt gagn; 2:o Tjuguätta tusen R:dr utaf anslaget å 253,000 R:dr för verkställande af de arbeten å den tillämnade kommunikationsleden mellan Bräcke gästgifvaregård oell staden Sundsvall, som afse chaussée-anläggning samt åstadkommande af kanalled efter Ljungaelfvens vattendrag; 3:o Sexton tusen sexhundrasextiosex R:dr utaf den del af det för anläggning af väg från Öhrträsk till Fredrika kyrka och vidare till Åsele inom Westerbottens län utan återbetalningsskyldighet beviljade anslag af 100,000 R:dr, som anvisats att under innevarande statsregleringsperiod utgå med halfva beloppet eller 50,000 R:dr. 4:o Sju tusen R:dr utaf anslaget, 35,000 R:dr, för anläggning af väg mellan Östmarks kyrka och Norska gränsen i närheten af Kaikelandstorp; 5:o Atta tusen sjuhundra R:dr utaf det för anläggande af en jernbro öfver jLilla Hammarsundet i närheten af Askersund beviljade anslag af 58,700 R:dr; 6:o Sju tusen R:dr utaf anslaget, 60,000 R:dr, för understödjande af mindre hamnoch brobyggnader samt upprensningar af åar och farleder; 7:o Två tusen R:dr utaf det staden Falkenberg för anläggande af en dragväg vid samt verkställande af muddring sarbeten ofvanför stadens hamn utan återbetalningsskyldighet beviljade anslag, 11,000 Rdr; Stats-Utskottets Memorial JM 130. 19 8:0 Tre tusen R:dr, utaf det staden Askersund utan återbetalningsskyldighet beviljade anslag af 18,000 Ridr, att användas till utvidgning af hamnoch lastageplatsen vid nämnda stad; # 9:o
45 byggnader och inrättningar, hvilka den derstädes tilltagande industrien gjorde nödvändiga, dels ock mulbete för invånarnes kreatur, hvilket sednare icke ens skulle kunna för betalning erhållas på närmare än en mils afstånd, hvarigenom mycket men tillskyndades dem ibland invånarne, som för bedrifvande af sin rörelse behöfde hästar; att folkökningen i Arvika vore i stigande och för närvarande utgjorde 700 personer, samt slutligen att E. K. M., på derom gjord underd. begäran, genom resolution af den 29 April 1846, i nåder bifallit, att boställsliemmanet Hapaniemi finge såsom donation till staden Haparanda öfverlåtas, hvilken nådiga resolution kunde åberopas såsom prejudikat i förevarande fråga. Ehuru Rikets Ständer icke kunnat, i ärendets nuvarande outredda skick, lemna bifall till hvad härvid sålunda blifvit hemstäldt; likväl och som tiilhandakomna handlingar synas vitsorda, att både folkmängd och industri äro i tilltagande uti Arvika köping, samt i följd af dessa omständigheter för köpingen oundgängligen erfordras ett ökadt utrymme, hvilket, enligt hvad uppgifvet blifvit, i anseende till köpingens nuvarande inskränkta och redan bebyggda område, icke lärer kunna erhållas annorledes än genom åtkomst af jord från tillgränsande hemman, få Rikets Ständer hos E. K. M. 1 underd. anhålla, att, derest invånarne uti merberörda köping skulle till E. K. M. in-, komma med underd. ansökning af lika syftning med det hos Rikets Ständer 1111 framställda förslag, E. K. M. då täcktes, så vidt, efter vederbörandes hörande, framställningen ansåges förtjena nådigt anseende, till Rikets Ständer aflåta nådig proposition i ämnet. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 4 Mars 1848. 45 / Expedit ions-Uisko Hels Förslag till und. Skri/velsej N.-o i g. N:o 29. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelil den 4 Mars 1848.