Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den starka afdunstningen från dessa pölar, från de öppna vattenledningarna och de heta baden insveper staden nästan ständigt i ett moln af vattenånga, hvarjemte en ganska stark lukt af svafvelväte erinrar om att denna beståndsdel ingår i helsovattnen. Vägen emellan källorna och staden tyckes utgöra badortens förnämsta promenad. Längs denna ser man otaliga små vårdar, en half till en meter höga, bildade af öfver hvarandra tornade lavastycken. Dessa miniatyrvårdar bilda genom sin litenhet en egendomlig motsats till våra förfäders bautastenar och jettekast och äro ett af de många exempel på folkets smak för det lilla och smånätta, som man så ofta möter i Japan. De lära af badgästerna uppresas som tacksägelseoffer till någon af Buddas eller Sintos gudomligheter. Af en japansk läkare på stället fick jag följande upplysningar rörande källorna vid Kusatsu och deras läkekraft. Uti och bredvid staden finnas 22 källor med ungefär likartadt vatten, men med olika användning för botande af olika sjukdomar. I den hetaste källan har vattnet på det ställe, der det frambryter, en temperatur af 162° F. ( Största antalet af de sjuka, som söka helsa vid baden, lida af syfilis. Denna sjukdom botas numera på »europeiskt vis» med qvicksilfver, jodkalium och bad. Hundra dagar åtgå till kuren; 70 till 80 procent af de sjuka botas fullständigt, ehuru purpurfärgade fläckar återstå på huden. Sjukdomen utbryter ej å nyo. Äfven en mängd spetälska besöka baden. Lepran är af olika slag: den med sårnader bättras af baden, samt botas möjligen på två år; den utan sår med okänslig hud är obotlig, men äfven den hejdas genom flitigt badande. Alla verkligt spetälska komma från kustprovinserna. Genom förtäring af skämd fisk och fogel alstras äfven i bergen en likartad sjukdom, som består deruti, att huden blir känslolös, nerverna overksamma, och den sjuke, som eljest känner sig frisk, får svårt att gå.
Godkändes. 4: > Utskottets inbjudning, pag. 3, till Borgare-Ståndet, att instämma i Presteoch Bonde-Ståndens beslut, alt, vid medgifvande af smidesyätt för en härd vid tackjerns-liytta, der tackjerns-tillverkningen, från och Prot. Utdr. den 12 Maj i84r. 4 3-J med år 1831 lill och med år 1840, uppgått till a,5oo Skeppund årligen, utesluta det af Ulskoltet föreslagna vilkor, att by Itelaget afstår från Bergsmans-frihctei na. Inbjudningen antogs. 5:o Yttrandet, pag. 4> i anledning af Presteoell Bonde-Ståndens beslut ora vilkor vid smides-rätt för flera hyttor gemensamt, som tillsammans hafva en tackjerns-tillverkning af minst 3,ooo Skeppund, Yttrandet i Memorialet N:o i5y, godkändes. 6;o Den, pag. 4> af Memorialet N:o 157, till Preste-Ståndet gjorda hemställan. Memorialet N:o 187, i denna del,;lades till bandlingarne. och 7:0 Den, pag. 4 °ch 5, af Memorialet N:o 187, föreslagna lydelse af Riks-Ståndens sammanförda beslut, i afseende på jernförädlingen. Gillades. S. D. Föredrogs ånyo StalsLagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Memorial ]NTro ig4< med förslag till sammanjemnkning eller votering, i följd af skiljagtiga beslut, i anledning af Betänkandet N;o 89, och Utlåtandet N:o 162.
Det är icke alldeles likgiltigt, att Ridderskap pets och Adelns öfvertygelse uttalas, då frågan ar om understödjandet af lagliga rättigheters åtnjutande. Det är icke eller likgiltigt, att denna öfvertygelse uttalas, då fråga är, om den estheliska anda, alla hyfsade Nationer bemöda sig att utveckla, skall få på Svenska sinnen utöfva all den kraft den förmår, och gå, så långt den kan komma, eller om den skall stängas inom gränsor, hvilka då alltid blifva medelmåttans. Slutligen är det icke likgiltigt, alt Ridderskapets och Adelns opinion ultryckes, då fråga är, huruvida en Medborgare, som af en gynsam natur blifvit begåfvad med snille att röra och förtjusa i theatraliska föreställningar, skall kunna begagna denna ofta mödosamt utbildade talent till att försörja sig, och måhända äfven hustru och barn, utan att underkasta sig ett större tvång, än man ens vill pålägga utöfvandet af den ringaste handaslöjd. Man nekar ej, att 60 §. RegeringsFormen förbjuder alla monopolier; men huru respecteras delta Grundlagsbud, då man bestrider inrättandet af enskildta Theatrar i Hufvudstaden, till förment skydd för den der belinteliga Kongliga Theatern. Eller kan man neka, att denna Vägran å främmande Theatrars inrättande innefattar ett monopolium, som på andras bekostnad gynnar den Kongl. Theatern? Månne ej i alla intellectuela företag täflan är det starkaste befordringsmedlet, och förvandlas icke Den i3 November f. ni. ioi nu den Kongl. Theaterns monopolium till ett tvångsmedel för Hufvudstadens innevånare, att nöja sig med de Kongl. Spectaklerne, äfven om de en dag skulle sjunka under medelmåttan? Man nekar ej näringsidkaren, att föda sig med det yrke han valt, men under sophistiska insinuationer, att Skådespelarens yrke är högre och ädlare, nekar man honom en frihet, som man tillerkänner underordnade classer i Samhället.
Sökanderne kjelfve tillskyndad j hvarförutan Cederborg sa val fordrat, att i Författningen måtte in« Lagutskottet i BetJnkaniien. 493 nefattas tydelig föreskrift, örn, sedan en af Jordegare vackt Rättegång om ändring eller rifning af Vattenverk blifvit afgjord, en sednare egare af jorden må kunna å nvo göra samma fråga anhängig, då genom förändrade omständigheter uppkomnq olika vården kunna dertill gifva anledning, sorn ock yrkat, att antalet af Gode Män , hvilka, jemte den dertill förordnade Landtmätaren, skola förrätta de i Författningen påbjudne undersökningar och värderingar , mätte bestämmas till dubbelt emot hvad den löreslagtie Författningen utsätter, samt Jordegaren och Vattenverksegaren således hvardera få välja 'fyra, deraf likväl hälften borde uteslutas af Contraparten, samt af de återstående en af Domstolen utlottas; och Liar Cederborg sluteligen ansett det icke vara likgiltigt, att noggrannhet iagttages Vid valet af Landtmätare till biträde vid förrättningen, så att afseende hafves på så väl skicklighet och redlighet, som ömsesidigt förtroende; och Anders Nilsson flått Carlstads Län , sorn erinrat: att om ett Vattenverk förorsakade mångdubbelt större skada genom uppdämning, än hela den fördel egare!) af Verket kunde hemta af detsamma , syntes billigheten fordra, att den mindre förmånen af Verkets tillvarelse borcie vika för den större, som skulle inträffa genom uppdämningens häfvande.
Rydbergs stiftelse till danande af skicklige sjömän, utlånte till Stockholms stads drätselkommission, nemligen 100,000 ralr mot 4 i procent årlig ränta, men vitan uppsägningsrätt å någondera sidan, samt 50,000 r:dr mot 4 procents ränta och sev månaders uppsägning, af hvilket sistnämnda belopp 20,000 ralr i början af sisth Januari månad blifvit af bemälde direktion återlyftade, samt Exjie 'inotis Utskottets Förslag till und. Skrifvelse j N:0 i3o. 611 att, med serskild anledning af den fullständiga undervisning, statens härvarande navigationsskola erbjöde i de för sjömannayrket nödvändiga theoretiska kunskaper, direktionen beslutat, det Rådbergska stiftelsen skulle uteslutande verka för sjömannens praktiska utbildning, ehuru direktionen, som vidtagit förberedande åtgärder för att i denna syftning sätta stiftelsen i verksamhet, icke ännu slutligen bestämt sig för något visst af de i sådant afseende inom direktionen väckta förslag; så och enär Rikets Ständer anse, under sådana omständigheter, å ena sidan det vara statens rättighet att tillse, det ändamålet med ifrågavarande donation må, så fort ske kan, varda uppnådt, samt, å den andra, med hänseende till donationens ansenliga belopp och då de deraf inflytande räntemedel utgöra mer än tillräcklig tillgång för underhållandet härstädes af en fullständig och ändamålsenligt ordnad navigationsskola, att statsverket icke skäligen bör vidare betungas med en numera icke erforderlig utgift för navigations-undervisningen i Stockholm, få Rikets Ständer underd:st anhålla, det täcktes E. K. M. i nåder anbefalla vidtagandet af sådana åtgärder, hvarigenom de, enligt Grosshaudlanden Rydbergs ifrågavarande testamente, till inrättande af en navigationsskola i Stockholm donerade medel må, så fort ske kan, blifva för dermed afsedda ändamål använda; kommande det nuvarande årliga statsanslaget för härvarande navigationsskola, 2,800 rrdr, att upphöra, då nu beslutade statsreglering träder i verkställighet.
Län genom vådeld den 30 October 1842 nedbrunnit och sedermera icke förr än den 9 derpåföljde December, blifvit ånyo iståndsatt samt försedd med bränvinsbrännings-redskap af 62 kannors rymd, hörande till 4:de klassen med eld, för hvilken redskap afgift för sista bränvinsbrännings-terminen elter för 3:ne månader blifvit erlagd med 236 R:dr B:co, sökanden måtte berättigas att återbekomma hvad af berörde afgift belöpte på den tid, hvarunder bränvinsbränning med samma redskap icke kunnat idkas, eller från den 1 November till den 9 December; och har E. K. M:s Befallningshafvande i Länet, uti afgifvet underdånigt utlåtande, föreslagit, att den ifrågaställde restitutionen måtte för de 38 dagar, hvarunder brän vinsbränningen måst inställas, bestämmas till 99 R:dr 30 sk. 11 r:st. Banco; 2;o Contracls-Proslen m. m. Doctor M. Stenhammar, som, jemte förmälan, att bränneri-byggnaden vid dess egendom Ringstad i nyssnämnde socken, genom vådeld tidigt på morgonen den 2 November 1843 nedbrun - 348 Exprditions-Ulskottrts Forslag till tind Skrifvelse, N.-o ftt nit, i följd hvaraf sökanden blifvit urståndsatt att vidare begagna den bränvinspanna, hvilken han till nyttjande uppgifvit, anhållit, att honom måtte beviljas afkortning af belöpande pannerymds-afgift i förhållande till tiden, hvarunder brånvinsbränningen icke af honom idkats; varande härvid af E. K. Mrs Befallningshafvande i Östergöthlands Län upplyst, att sökanden till beskattning uppgifvit en bränvinspanna i Irsta classen om 73 kannor#rymd och i sådant afseende fått sig påförd stadgad halfårsafgift af 114 Rrdr 46 sk.
Den nya tiden hade också icke mycket att bjuda på i stället för dessa minnen, åtminstone för dem, som icke uppbyggdes af Reuterholms salongsjakobinska vältalighet eller det mystiska, illuminerade frimurardunkel, i hvilket hertigen – Salomos visaste, som Schröderheim kallade honom – dvaldes. Allt blef skumt och trumpet och de agerande personerna små och futtiga. Den gamla tiden nedsattes med systematisk svartsjuka. Dess mest karakteristiske representant Armfelt, Sveriges Alcibiades, blef landsflyktig, och en stor statstilldragelse gjordes af en halfgammal och försmådd älskares lumpna förföljelser mot en svärmisk och öfvergifven kvinna. »Ja, Gustaf är ej mer, vårt glada lif försvunnit.» Svenska rococon var död. All den snirklade, gyllene ornamentiken i lustslotten hade mistat sitt teckenspråk, och den gustavianska tidens skyddsgudinna med sin pudrade paryr och paljetterna på sin sidendräkt, med det voltaireska, kloka leendet kring munnen och nöjets bjällra i sin hand hade för alltid försvunnit, och fåfängt letade man på gångarna i Haga och Drottningholm efter spåren af hennes lilla rödklackade sko. Under intryck af en dylik lyrisk känslogång, byggd på gustavianernas idealiserade minnen och buren af drömmerier om färgrika fester och klingande lyror, skapades den Gustaf den tredje-typ, som väl kan kallas den allmännast gängse, »tjusarkonungens» typ, Esaias Tegnérs Gustaf den tredje, som man borde benämna den, ty ingen har skildrat denna konungagestalt i snillegåfvornas och riddardygdernas dubbla skimmer med sådan virtuositet som Tegnér i sitt inträdestal i Akademien och sin odödliga femtioårssång. Det är denna tegnérska gestalt, som Beskow i sitt dryga arbete öfver Gustaf III som konung och människa sökt gifva historisk realitet, och i släktskap till den stå också, fastän mer nyktert uppfattade och skärskådade med modern historieforsknings hela samvetsgranna kritik, de yppersta framställningar af Gustaf, som vi från våra dagar besitta, Odhners och Elof Tegnérs.
P&amp; pastejerna nedlades en stor lyx. De bakades understundom af ett helt L % mjöl och utsirades p % det grannaste. P Axel Oxeustiernas kök omtalas bilde en " pastejbagare ", " pastejgesfil19 och " pastejpojken, och likvill namnes det ej, att den gamle rikskansltirens favoritföds var pastejer, utari helt enkelt salt lax i skifvor, doppade i attika. Sötsakerna stodo högt i gunst och deraf förtardes stora, kvrantiteter pB kalas. T. ex. vid en hoffest, som kostrade 1000 daler, degenserades 566 daler p i sockersalier, och d&amp; Axel Oxenstierna gifte bort sin dotter Karin, bestalde han 948 B; konfekt samt 38 st. marcipantortor, hvilket ar mycket, afven om man mAste berakna glsternns antal till ett par hundra. Nan var skicklig i att lags goriu, strufvor, bakelser, puddingar och kakor. Sarskildt omtyckta vor0 fikonipuddingar, och konfektyrer af fl&amp;derblommor ansagos b&amp;de helsossmma och valsmakande. I fraga om uppltiggningen af rsnriittniingarne hade man kommit r8tt l&amp;ngt; man kunde d&amp; som nu göra blommor och figurer af gr0nsaker, af socker eller deg, och man klippte och krusade papper i alla fasoner. SA anvandes ej mindre tin 3 böcker deraf till en hoffest hos Kristina. Alla af oss annu begagnade kryddor nyttjades, och d s vi ou endast undantagsvis nyttja fenkol, saffran, nejlikor, koriander, anis m. m., s&amp; vor0 de dá i dagligt bruk. Dessutom förekomma persiljofröolja, pariskorn, lubeben, macis m. 0. mindre kands kryddsorter. Dessutom nyttjades i stora kvantiteter oliver, kapris och senap. SA t. ex. tillagades artpuré med kapris och " lök speckad med nejlikor samt en kryddekvast ".
I 10 Secler är England deruppå, ett exempel, ty från den stund detta land med alfvar vinlade sig om sitt naturliga försvar sin Flotta — har det stigit i välmåga och makt och på de. tider det försummade densamma, var det ett rof för inkränktnirgar. När innehafvaren af en publique autoritet och hvar* je medborgare i Staten, rätt förstått deras gemensamma intresse; då fruktar ej den förre att medgifva ansvarighet i utbyte emot makt och den sednare makt i utbyte mot ansvarighet; derföre måste i en constitutionel stat så väl den militaira sorn den civila makten vara populair för att stödja sig på säkra grunder. De kunna ej länge fortfara att vara, så vida ej de upp-' lystare classer af medborgare* förr eller sednare verkande på allmänna opinion, erkänt derigenom, den verkeliga fördelen af en dylik makt. Denna popularitet godkänd genom det ölverlägsna begreppets röst har placerat i första rummet de moraliska orsaker som med täflan af de physiska frambringat Engelia Marinen till dess öfverlägsenhet Den harsatt Nation i samband med sina naturliga försvarare till den grad, att det i poesiens målande språk men iden mäst vanliga familiair.a conversation som Engelsmän, då de omtala sina skepp, sin Flotta, med enlusiasme kallar dem, våra bålverk, våra t råd val lar. Jag har framkastat dessa re’ flexioner för att anhålla det Ridderskapet och Adeln och samtelige RiksSftåaden med stadga - Den 6 Martii. de begrepp ocb uppmärksamhet tänka på vårt sjöförsvar. Länge varman på sjön okunnig om den rätta kraft som var concentrerad inom sjövapnet och först inom det sednare seculum, men synnerligast dessa senare 5o åfen har denna kraft blifvit helt och hållit utvecklad. Man ansåg bland annat för omöjligt att passe1» ra förbi Fästningar eller batterier, långt mindre att våga attaquera dem; och man har derefter 6edt nästan otroliga saker utföras af dylika attaquer.
I öfrigt och sedan jag, så godt jag kunnat, utredt den mening, jag hyser, har jag icke något vidare att iakttaga, än underkasta min motion Hr Gr. o. Landtm:s samt R. o. Ad:s bedömande. 172 Den 16 Januari. Uppå härefter framstäld propos. beslöts alt Hr Ribbing» ifrågavar:de motion skulle läggas till handlingarne. Föredrogs StatsUtsk:s d. 14 dennes på bordet lagda Utlåt. JYi 18, i anledn. af K. M:s Nåd. Skrifvelse om angelägenheten att skyndsamt få beviljade vissa anslag för försvarsverket. Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz: Det torde till en början tillåtas mig ali yttra några ord om formen, hvarunder detta Betänk, tillkommit. 37 § lliksd.Ordn. innehåller föreskrifter för Utsk:ns verksamhet. I andra mom. läses, att ”intet Utsk., Conslit.- och Banko-Utsk:n allena undantagna, vare berättigadt att väcka frågor till afgörande i R. St:rs Plena eller att uptaga andra ämnen än de från Plena remitterade; såvida ej, hvad StatsUtsk. serskildt angår, Konungens Propos., enl. 27 §, till detsamma omedelbarligen öfverlemnas”. Det torde icke kunna påstås att K. M:s Nåd. skrifvelse J/t 38 är detsamma som Konungens Propos. ang:de Statsverkets tillstånd och behof. Jag ■skulle således för min del anse, att för handläggning af denna skrifvelse, remiss deraf från RiksSlm till StatsUtsk. bordt föregå. Jag tror således att Utsk. vid tillkomsten af detta Betänk, icke har ställt sig Grundlagens föreskrift lill efterrättelse. Jag ber nu få öfvergå till innehållet af Betänk. Det är en gammal sats, som står orubbligen fast, huru mycket man än önskar alt bortvilla densamma, nemi. att den nation, som vill tillförsäkra sig bibehållande af freden, måste vara beredd pä kriget.
Vid periodens slut qvarstodo de vid dess början befintliga oregelbundenheter i den administrativa indelningen, bestående deri att 1R mantal af Sölvesborgs socken tillhöra Willands härad af Christianstads län, men återstoden af socknen 7f5 mantal, Listers härad af Blekinge län, samt att 6* mantal af Mörrums socken lyda till Bräkne, men öfriga delen af samma socken, 37f mantal till Listers härad. Af de rörande länet offentliggjorda Karteverk förtjena följande att anmärkas, nemligen: karta öfver Jönköpings, Kronobergs och Blekinge höfdingedömen, utgifven år 1809 af Friherre S. G. Hermelin och författad af C. P. Hällström; karta öfver Blekings höfdingedöme, författad och utgifven år 1823 af P. E. Aspegren; två kartor öfver Blekinge, utgifne af Topografiska korpsen, den ena 1846 och den andra 1848; kartor öfver städerna Carlskrona, Carlshamn och Sölvesborg med dertill lydande egor, af Gustaf Ljunggren, utgifne öfver Carlskrona år 1855 och öfver de båda andra städerna 1854. Det så kallade Socknekarteverket eller ekonomiska karteverket har hittills endast omfattat sex af länets socknar, nemligen Christianopels, Listerby, Hjortsberga, Mörrums, Elleholms och Mjellby, men ingen af de upprättade socknekartorne har blifvit af trycket utgifven. Förutom den af länets Hushållningssällskap utgifna tidskriften, Ekonomisk Qvartalsskrift för Blekinge län, hafva under perioden inga andra arbeten rörande länet utkommit än följande: Beskrifning öfver Christianopels socken af Karl Sylvén, 1857; Några upplysningar rörande folkspråket i Bleking, akademisk afhandling, af K. R. Cimmerdahl, 1859; och Ronneby, dess helsokällor och bad, af Doctor A. F. Hellman 1860. I afseende på länets naturbeskaffenhet i allmänhet är intet att tillägga vid innehållet af förutgångne berättelser. 2. Innevånare. Tab. N:o 1.
Godkännande hvad kommitterade i omförmälda måtto yttrat och tillstyrkt i afseende på grunderna för markegångssättningen, utom i hvad som rörer förändring af markegångs-deputerades sammansättning och röstberäkning, hvarom Kongl. Maj:t, af skäl, som finnas uttryckta i närlagda protokoll för den 21 sistlidne Oktober, nu ej finner lämpligt att väcka fråga, anser Kongl. Maj:t kommitterades ofvan berörda förslag till förnyad markegångs-förordning, serdeles med hänsigt till deri meddelade stadganden om markegångs-sättningens grundande på prisuppgifter för tiden från och med Oktober månad det ena till och med Mars månad Kongl. Majlis Nåd. Proposition, N:o 66. 17 månad det andra året, samt sättet för dessa prisuppgifters upprättande och; granskning m. m., i hufvudsaklig måtto lemna säkerhet derför, att markegångspriserna varda satta i närmaste öfverensstämmelse med persedlar nes allmänna värden.
detta synes mig vara att leka med eden, och väcka anledningar till missnöjen och missförstånd medborgare emellan, hvartill Beskattningssättet ätmindstone icke borde föranleda. För.ielarne deremot af hvad jag ödmjukligen föreslagit blefvo, att en undersökning om hvars och ens förmögenhet icke behöfde sträcka sig till den noggrannhet, som är obehaglig för de Skattskyidige och Taxeringsmännen; att, till besparing af allmänna medel, flera Taxerings instancer kunde försvinna, samt att Landshöfdingarne, LandsKamererare och Kronobetjening icke behöfde åt dessa Taxeringar och långsamma PröfningsComitéer lemna den dyrbara tid, som ändå är nog inskränkt för deras af stor omfattning varande Embets och Tjenstemanna-göromål, samt att de skattskyldige på landet befriades ifrån skyldigheten att, med kostnad och besvär, men sällan med -tiiKrmo-a stundom flera vec* 398 Den 17 April. e. mi kor ifrån deras hemvist, för att bereda en taxering , som i en ojemn fördelning framställer mindre noggrann rättvisa, än den som vinnes genom den enklare methode 1800 års BeviilningsFörordning föreskrifter. Begärdes på bordet. Herr Ankarloo, Olof, anförde skriftligen till Protocollet följande : Ödmjukt Memorial. Då man jemförer Kongl. Maj:ts Allmänna Nådiga Förordning om Enskifte, af den 2 Februari 1807, med Kongl. Maj:ts förnyade Nådiga Förordning angående Enskiftes delningen i Skåne och Skaraborgs Län, af den 24 Juli 1812, upptäcker man genast i den förstnämnda en brist, som vid Enskiften, särdeles i den ort, der jag äger hemman, »illskyndar Jordägaren ett verkligt lidande, så vida någon rättelse härutinnan icke blifver vidtagen, till förekommande af ett slikt lidande.
M:t äskat 500,000 rdrs förhöjning i anslaget till Postverket, utan att härför anföra motiver på mer är 1^ rad; detta kan icke kallas att öppna på boken så mycket, att man kan läsa den. Jag anhåller derföre, att denna fråga måtte återremitteras till Utsk:t, på det att Utsk:t måtte utreda den, så att för riksdagen inga hemligheter måtte förefinnas. Min mening är visst icke, att R. St:r skola förmå att granska, om en konvention blifvit på lyckligt sätt afslntad, ty sekelgammal erfarenhet lär, att hvar gång en traktat ingås, förlorar Sverige derpå, men hvad jag värderar, det är fullständig öppenhet och att styrelsen skänker representationen förtroende. Hr Rosensvärd, Johan Henrik: Stats-Utsk:t har för behandlingen af detta ärende fått uppbära åtskilliga anmärkningar, hvilka dock, enligt min tanke, röra något helt annat än det, hvarom egentligen är fråga i den nu föredragna punkten. Det är sannt, att 1865 års Revisorer hafva vid granskningen af Postverkets räkenskaper funnit anledning att göra några anmärkningar och äfvenledes att ifrågasätta, om tiden icke vore inne, att Postverkets aflöningsstat blefve föremål för R. St:rs granskning, men under den diskussion, som nu pågår, torde man väl endast böra hålla sig till hvad 9:de punkten af Stats-Utsk:ts förev:de Betänk, innehåller. Ilen berör det erikla förhållande, att K. M:t äskat, att det under Sjunde Hufvudtiteln uppförda kontanta förslagsanslag till Postverket måtte fortfarande bestämmas till samma belopp som det, hvartill postmedlen uppgå, och således för nästa statsregleringsperiod förhöjas med 500,000 rdr. Då allt sedan 1853 års riksdag postmedlen icke beräknats lemna Statsverket i allmänhet några inkomster, utan alla Postverkets intrader blifvit anslagna till dess förbättring och utveckling, har Utsk:t saknat anledning att afvika från det sedan nämnde år följda systemet att i riksstaten uppföra förslagsanslaget till Postverket till samma belopp som det, hvartill dess intrader blifvit i inkomst-betänkandet beräknade.