Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mec/ ö/ve^/eM/rtt-rr/s 6-/r//-rcr //rA r/roM 6?r c/e/ />«?r; O//v6?r <8^oo/c//ollms c/e/r l? 17^>s>°> bibets ständers underdånigt, Iiemslällan clen Desenrber iZz3, bebagtide bonglNaj:t under clen 20 December 1826 i ljäder utfärda Instrustion, bvarefler Lommitterade lii! föriällande gf nödig befunnen jemlcning af extra roleringen i bibel bade till si-; i underdänigliet rälta. lili 2 § af delina l^ädiga Instruslion stadgades, till ifrän extra rotering bords sbiljas alla lieinnian veit lägenliöter 3!° b, ono-sballeoeb biälse-natur, bvilba, enligt böiKallningaine, äro undei baslade ständig rotering; osli anbelallds biongl. Naj:l, genom lXädigt Lireulaire-bi et' af samina dar;, extra boterings-blommissionerns all umiersöba, om någon oroleraii jord fanns, som i ordinarie rotering borde deltaga, samt i sädtint läll
Wid granskningen af de undersökningar» hwilka till föste af.Konungens Besallningshafwandes utfär. dadé förodnanden, af wederbörande Landsstscaler blifwit werkstälde uti Jönköpings Län, har StatsUtstöttet ansett det wara owedcrsägeligt, akt ju wid Mantalsskrifningen för är 1828, hwarjehanda mi§- bruk och understes i allmänhet förelupit; Och ehuru fullkomliga anledningar säledes moro för handen, att genom lagliga undersökningar wid Domstolarne 'täta närmare utreda förhällandet af hwarje särskildt an» märkt händelse, har StacsUtstoktet likwäl, i betraktande af de dryga omkostnader, dylika widlöftiga undersökningar skulle medföra, och hwilka omkostnader troligen komma att wida öfverstiga beloppet af dm Herde Band. 29, 6°. ersätt - 466 Den 7 November. ersättning som, i sölje af en sädan Räfst, för Kgs. Majtt och Kronan kunde wara att förwänta af dem, hwilka obehörigen och emot Författningarne, frän Mantals längderne blifwit uteslutne, trott sig böra till Riksens Högloft. St-ander »vördsammeligen hemställa, om icke, i afseende pä de Utstylder, hwilka tillafwenkyrs skulle kunna tillhöra NiksgäldsContoirets fonder och till Contoiret stolat erläggas, all widare talan för det framfarna, emot desse Skattskylldige mä förfalla, sä framt Kongl. Maj:t i Näder skulle sinna för godt, att i afseende pä de egenteliga KronoUtstylderne läta pä enehanda satt förfara: Och hwarlill Kongl. Majus Nädiga Proposition äfwen synes föranleda.
Län; så hade åtskilliga framställningar väl blifvit gjorda derom, att landskapet Bohusland måtte blifva skiljdt Irån nämnde Län och erhålla en egen Landt-Slat, till hvars a flona lide erforderlig tillgång skulle finnas uli de räntor, som nu äro från landskapet indelade till Landt-Staten i Länet, tillsammans med de inkomster, som kunde erhållas af de så kallade Tjurholmarne i Götha Elf och åtskillig jord på ön Hisingen; men, som dessa framställningar lemnats utan afseende, och det vore för landskapets invånare serdeles obeqvämt, ”att icke Landshöfdingen residerade midt i landskapet;” så har motionären föreslagit, att Landshöfdinge-residenset i Götheborg mätte förläggas till Uddevalla, under förmodande, att sådant icke skulle medföra serdeles kostnader, enär försäljningssumman för residense-huset i Götheborg troligen komrne att belacka koslnaderne för uppförande af en sådan' byggnad i Uddevalla, hvarförutan motionären yrkat, att Götheborgs och Bohus Län måtte benämnas Bohusland med Götheborgs Län, belst det senare vore allt för obetydligt, för att ega något företräde framför det förra. Vid remiss af denna motion, har Herr Ekholm föreslagit, alt Rikets Ständer måtte förnya deras vid sista Riksdag aflåtne underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:l, att Arvidsjaurs och Arjeplougs socknar måtte förflyttas ifrån Vesterbottens till Norrbottens Län, samt att äfven de öfrige ändringar med läns-indelningar, m. m., måtte företagas, som af omständigheterne kunde påkallas. Sedan Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet ansett nödigt att 22 Statssamt Allm. Besv,- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N\o 34. behandla frågan tillsammans med Stals-Utskottet, hafva Utskotten gemensamt tagit densamma i öfvervägande. Vid riästförflutne Riksdag hade hos Rikets Ständer framställning blifvit gjord, att Arvidsjaurs och Arjeplougs, till Vesterbottens
Att samme talare ifrat. för börsintressets fördel och systemet »rida ranka på hästen blanka», samt för det statslån som nu blifvit ifrågasstt, har flera bevekelsegrunder, men för att icke inblanda person eller förhållanden, lemnel' jag all utredning deraf åsido. Hvad jag ber att få lägga samme talare på minnet, är att den förhanden varande »krisen», ingalunda inverkar på dem som hafva behof af smörtjernor. Ett motsatt förhållande skulle dock icke inveika på mina åtgärder för att motsätta mig det ifrågasatta länet. Deremot kommer det bestämdt alt hända om sagde lån uteblifver, att konsumenterna af stearinljus betydligt skola minskas. Efter härmed fulländad öfverläggning framställde Ilr Frih. 0. Ordf:den att i »fs:de på förev:de punkt blifvit yrkadt, dels bifall, dels afslag och dels återremiss; hvarjemte Hr Frih. 0. Ordbden hemställde om II. 0. Ad. behagade bifalla denna punkt, samt sedan svaren härvid utfallit med starka Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade det han funnit Ja öfvervägande. Den 23 December. 381 Hr Stjernsvärd begärde votering samt att dervid återremiss måtte antagas till kontraprcpos. Frih. Paykull: Då afslag icke har utsigt att vinna, yrkar jag återremiss. Upläsl.es till justering och godkändes föIjände förslag till voteringspropos. Den som bifaller Irsta punkten af BankoUtskrs. Utlåt. N:o 1CG, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, beslutar R. o. Åd. att återremittera nämnde punkt. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 79. Nej — 29. HrErenhoff: Jag reserverer mig emot R. o. Ad:ns beslut och önskar att vi icke må få anledn. alt ångra detsamma. Hr Gripenstedt: Vid denna punkt måste jag göra en anmärka. oaktadt jag icke vill framställa yrkande om förkastande eller återremiss af den.
I stället har jag sökt, med bibehållande af folkets satsbyggnad och egendomligare ord, att använda riksspråket. Härtill några sakförhållanden. Krogsereds socken, där Jon i Slätthult lefvat och värkat, ligger i mellersta Halland, vid smålandsgränsen. Den är till större delen en “skogsbygd utan skog“. Karg är jorden, kargt är folket. Jon i Slätthult är en sanskyldig son af sitt folk och därtill en uppriktig sådan. Hvad som genom honom berättas, tillhör förra hälften af detta århundrade. Uppsala i oktober 1880. Författaren. I känden la min far, Nanne1 i Slätthult, vet jag! Han fick sin gifta2 ifrån Älmhult där till Stens; och, må tro, där var snällt folk borta i Älmhult. Men se, jag, jag kom till att fria borta hos dedäre stollarna I Holmelia, där till Olas – I känden la det folket, vet jag! – Jo, jag hade, som han sa’, inte bättre vett, än jag skulle bevars dit och jag gjorde mig så rar, jag kunde – I veten la, huru det har sig! Och jag tog på mig de nye bockskinsbyksorna och – veten I! – jag hade fått ett par söljor af far, som jag hade vid knäna, och förgylda knappar. Och så hade jag dendära bockskinströjan och – veten I! – alla knapphålen voro belagda med mässingsspiat3, och där var utlaskade rosor både framtill och bak. Och så satte jag den nya hundskinshättan på hufuvudet och så tog jag kyrkekäppen i näfven, som jag hade fått efter far; och jag var en sådan karl; ja – veten I! – jag var inte ohällig4. Så gaf jag mig dit bort. Men jag har, som han sa’, alltid haft vår härre i tankarna, när jag går och vaskar så där, och det hade jag la nu med. När jag då kom dit fram, så stod Ola på gården och han justament likasom anade, hvad jag gick efter; för I veten la, huru det har sig med grannar, med pojkarna och däkerna5.
Brefvet till Öfverstyrelsen för Mynt-Verket den 26 Mars 1831, godtgjord efter 25 öre för hvarje plants med tillsammans 156 R:dr Runt, men Bankens Revisions-Afdelning, vid granskning af räkningen, anmärkt, att, jemlikt åberopade nådiga Bref, Myntproberaren väl egde att för hvarje silfverplants, som till Kongl. Myntet inlemnades endast för probering och värdering, aftaga tili prof // v. v. silfver, hvilken qvantitet, jemte 8 sk. banko, som af inlemnaren äfven borde erläggas, utgjorde Proberarens arfvode, samt Mynt-mästaren och Mynt-inspektqren, hvilken sednare motsvarade nuvarande Kamereraren, ‘att för de inlemnade plantsernes uppvägning och värdering uppbära och sig emellan fördela 32 sk. banko för hvarje plants, men att enär, genom Kongl. Brefvet till Stats-Kontoret, angående utgifterne på Riksstatens 7:de Hufvudtitel af den 5 Mars 1858, blifvit föreskrifvet, att, med bibehållande för Myntmästaren och Kamereraren af hittills varande, till 500 R:dr för hvardera beräknade, sportler för vägning och värdering af silfver, som till Rikets Ständers Bank inkomne, samt för finsilfver-försäljning till enskilde, Myntproberare^ hittills åtnjutna sportel-inkomst af verkställda proberivigar skulle upphöra, Revisionen, vid jemförelse af de sålunda meddelade föreskrifter, ansett Myntproberaren icke vara berättigad till det i räkningen upptagna arfvode; Och Understyrelsen, hvarest, med anledning häraf, Wretman yrkat, det vederbörande måtte åläggas att till honom gälda räkningens belopp, medelst beslut den 3 November sistlidne år, sig utlåtit, att som af ofvanberörde nådiga Bref af den 26 Mars 1831 och den 5 Mars 1858, i förening med det för Myntoch Kontroll-Verken den 30 April 1836 utfärdade Reglemente, ostridigt följde, att Myntproberaren hade till tjenstepligt att för den allmänna rörelsen och för enskildes betryggande mot underslef och förluster i vederbörlig ordning undersöka allt till MyntVerket inkommande guld och silfver, samt omförmälda nådiga Bref af den 5 Mars 1858 väl tillerkände Myntmästaren och Kamereraren rätt att bibehålla af dem imiehafda sportler för vägning och värdering af silfver, som till Banken inkomme, men deremot uttryckligen och utan undantag frånkände Myntproberaren den af honom dittills åtnjutna sporteiinkomst af verkställda proberingar; Revieorerne» Berätt. ang.
Wi 6 17 81 ^ 1 med GudsNäde, Swerigeö, Göthes och Wendes Konung, rerc. rc. Arfwinge till Norrige, Hertig till Schleswig, Hollstein, Stormarn och Ditmarsen, Grefwe till Oldenburg och Delmenhorst rc. rc. Gore ryet» terligt för Ost och Wäre Arfwingar och Efterträdare pä den Kongl. Swensta Thronen, att som uti det emellan HanchKongl. Höghet Wär älstelige käre Broder, den Hög» borne Furste Herr Swerigcs, Göthes och Wendes Aif-Furstc, Hertig till Södermanland, Arfwinge till Norrige, Hertig till Schleswcig Hollstein, Sweriges Rikes Stor-Amiral, och Hennes kärlighet den Durchlauchtig» Prinsestan »LVVIO OH8?eLil» LlgTrklOllä., Arfwinge till Norrige, Hertiginna till Schlesweig Hollstein, Stormarn och Ditmarsen, Grefwinna till Oldenburg och Delmenhorst, uprättade Giftcrmals-Contract ibland annat af» tält och fastställ blifwit, att i fall, efter den Gudomcliga Försynens behag Hennes kärlighet Prinsestan i Enkestånd skulle blifwa försatt, Hon dä har till Enkesäte att åtnjuta Wadstena Slott med Starby Kongsgård uti östergöthland och de Räntor som dertill utgöras - och att i sädan händelse Wadstena Slott kommer att sä tillagas och inredas, att Hennes kärlighet Prinscstan det med anständighet kan bebo: Sä hafwe Wi för Ost och Wäre Efterträ, dare pä den Kongl. Swensta Thrvnen härmed utfästa och försäkra welat, att därest den Högste Guden skulle hädankalla Hans Kobgl. Höghet Hertig före sin Gemäl Hennes kärlighet^! i,iscstan NOVVIO kWI5/.SL1N 1011/^, stall Hennes kärlighet nystnämnde
Herr Murén har, utan att yrka ändring i någon viss del af nämnde författning, uti sin i Betänkandet N:o 99 omförmälda motion föreslagit, bland annat, att, med upphäfvande af Handelssamt Fabriksoch Handtverks-Ordningarne, en allmän och oinskränkt näringsfrihet måtte tillstädjas, hvilket förslag redan uti samma Betänkande finnes besvaradt. Herr Lundh har i sammanhang med förslag, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att en kommitté, bestående af sakkunnige och för ämnet intresserade personer, måtte nedsättas för att afgifva förslag till de ändringar i Handels-Ordningen den 22 December 1846, hvartill omständigheterne och vunnen erfarenhet kunde föranleda, hvilket förslag uti ofvanomförmälda Betänkande under N:o 99 redan blifvit af Utskottet besvaradt, framställt ett likartadt yrkande i afseende å Fabriksoch Handtverks-Ordningen, samt till stöd härför anfört, att nämnde författning, ifrån dess första tillämpning, ständigt varit föremål för petitioner och motioner i afsigt att åstadkomma ändringar uti densamma, hvaraf den slutsats kunde dragas, att författningen icke motsvarade det med densamma afsedda ändamål. Att berörde författning icke tillvunnit sig den aktning och efterlefnad, som varit önskvärd, bekräftades af den dagliga erfarenheten, och detta förhållande kunde till stor del härledas från författningens egna, i många fall obestämda och sväfvande stadganden. 32 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 102. Föreskriften i 3 §:n Litt. b) i afseende å de der uppräknade handtverk, hvarå arbetsprof, för vinnande af mästerskap, enligt 23 §:n skola afläggas, vore särdeles egnad att föranleda öfverträdelser.
Ägande rätgen var lika helig på alla sidor; mtn den, som efter too år blef ålagd en skuld, som hail aldrig gjort, ansågs mera lidande, än den, sorn ifrån samma tid ägt enfordran , aldrig uppgjord och aldrig påräknad. Detta Ständernas tagna beslut har äfven varit synbart af vigt, då 4 å 5 år behöfts, innan BytesContoiret kunnat utverka JustitieRådetnes motsätta Betänkande. 14 Den 3 Juni. e. in. För ätt få ett slags medhåll, hade man velat öfv rtaia vissa Bytcsfoi drings ägare att nu skulle deras ersättningar u,bekommas, sedan Kronans mesta liqvider voro gjorda, fastän man på en gång ville ta a till Kronans fördel. Lika interesse bör visserligen sökas Kronan och undersåtare emellan; men de privata fordringarne, ännu outräknade, hafva aldrig kunnat upptagas till någon summa i något arfskifte, hafva aldrig erlagt någon Bevillning, äro dessutom förlorade, sedan de vid Förmögenhets beskattningen aldrig blifvit uppgifne, de äio och böra blifva i alla tider för fordringsägarne en lika osäker egendom, som slott i luften, meri utan känningar; då deremot en Bytesbetal.ire får betala en skuld, som han aldrig gjort, blifva krafd efter 10c år, i stället för 20 eller 10 år, efter gammal eller sednare Lag, söka en hemuls-man sorn ofta icke finnes, binda hela rättegången vid sitt b; n, derfö.e att icke Kronans Embetsman i råttan tid gjoit sina anmärkningar och sitt kraf. Detta kallar jag en mycket heligare ägande rått, ån förlusten af en Bytesbrist, som aldrig var känd eller uträknad. Hittills är omtald bytesbristernas mer eller mindre rättvisa. Nu får jag något omnämna BytesContoifets method: Vid iSio års Riksdag hade jag en Bänkkamrat, feom biet' krafd loren bytesbrist af ungefär 72 D.r S:mt, hvars summa hade kanske Den 3 Juni. e. tn. 85 utgjort circa 35,000 R:dr Banco.
Men då så icke har skett, utan det synes, som om man ville erkänna denna likhet mellan de begge kategorierna endast då det gäller att för läkaren nedsätta ett lönebelopp, å hvilket de annars, i följd af erkänd grundsats, ovedersägligen i egenskap af civila embetsman måste antagas hafva anspråk, men låter den i frågor om gemensam löneförhöjning förfalla och dervid enbart framhåller behofvet för officersgraderna, har jag icke kunnat underlåta att ett slikt, efter min förmening, icke följdriktigt förfarande anmärka till det afseende R. St:r, hvilka i sista hand pröfva lönebehofvet, kunna anse det förtjena. Det är i sådant afseende, som jag anhåller att här få meddela några sammanställningar emellan de löneförslag, som blifvit gjorda för Arméens läkare och för officerare af samma tjenstegrad, sammanställningar, hvilka, i följd af de för läkarne föreslagna aflöningsbeloppens ringhet, skulle kunna berättiga till det antagande, att man anser FältLäkareCorpsen, hvars hufvudsakligen genom 1833 års olyckliga lönereglering framkallade uplösningstillstånd icke mera är någon hemlighet, vara för Arméens bestånd utan synnerlig vigt, enär man snart sagdt med likgiltighet åser de exempellösa vakanserna och icke antagligen kan vara obekant med svårigheten att i krigets stund fylla de vidsträckta luckorna. Man föreslår 1000 R:dr r:mt såsom lön för Andre Löjtnanterne vid det garnisonerade Infanteriet och vid de flesta vetenskapliga Corpserna, nemi. Art:t, samt Ingeniöroch Topografiska Corpserna, hvilka begge sednare nästan i all tjenstgöring upbära jemte lönen, antingen dagtraktamente eller tjenstearfvode; men för Andre Bataljonsläkaren, som också tillhör en vetenskaplig Corps, der en vida längre akademisk ock praktisk tillämpningskurs fordras, än vid någon annan af Arméens vetenskapliga Corpser utan undantag, för honom föreslår man endast 600 R:dr, ehuru han saknar rätt till semester, och stadd i ständig garnisonstjenst icke kan räkna på betydligt ringare lefnadskostnad, än dem, som med honom stå i lika tjenstegrad.
— Herr Munck af Rosenschöld har från rättsgrunder velat hämta stöd för sitt bestridande af återbetalningens erläggande i silfver. Jag kan likväl ej finna, att Herr Munck af Rosenschölds påslående hvilar på någon rättsgrund; ty jag tror, att vid lån, förhållandet är enahanda, som vid köp, eller vid hvilket annat contract som heldst, nemligen alt det beror på Ömsesidig öfverenskommelse, och att således hvilka föreskrifter som heldst kunna rätlsenligt utstakas, då det i alla fall Den 5 M n r s f. m. Leror af låntagaren, huruvida lian för lånets erhållande vill underkasta sig deni. För öfrigt torde jag få erinra, att ett lika rättsvidrigt beslut, som det nu ifrågavarande, redan vid sista Riksdagen blef af Rikets Ständer vidtaget i afseende på de såkallade silfverlånen, hvilka äfvenledes utlemnades i Bancosedlar mot förbindelse å låntagarnes sida att återbetala dem i silfver. Herr Munck aj Rosenschöld: Då grunderne för utlåningen nu skola bestämmas, förmodar jag det vara Rikets Ständers både rättighet och pligt att icke ålägga låntagarne att återbetala annan valuta, än de bekommit. Hvad silfverlånen från sista Riksdagen beträffar, så var den föreskri file årliga afbetalningen i silfver så obetydlig, att den, efter då varande cours, icke ens motsvarade de för andre Bancolån stadgade 4 procents ränta och 2 procents afbetalning å capitalet, eller icke fullt 6 procent. Men för att befria mig ifrån beskyllning för inconsequens, får jag påminna, att jag vid sista Riksdag yrkade, att den föreskrifne inbetalningen af 2 procent i silfver äfven måtte, om låntagarne det åstundade, få fullgöras med Bancosedlar efter den cours, eller rättare sagdt agio, som BancoFullmägtige vissa tider om året utsätta, och hvarefter de äfven ovilkorligen skola uppköpa äfven detta silfver till Banken. 3i6 D e ri 5 Mars f. m. Herr Stråle, Nils Wilhelm: Allmänna lagen stadgar i g cap.
Har qvinnan med berådt mod gjort försök att döda fostret, och blef endast genom omständigheter, som voro af hennes vilja oberoende, brottets fullbordan förhindrad, eller har hon utsatt fostret eller det uppsåtligen från sig skilt och i hjelplöst tillstånd försatt, och fanns fostret vid lif igen; varde hon dömd till straffarbete från och med sex månader till och med två år. Fick fostret svår kroppsskada, må tiden för straffarbetet höjas till fyra år. Sättes fostret ut å sådant ställe eller under sådana omständigheter, som i 34 § sägas; vare lag, som der stadgas. 26 §. Har qvinnan sökt enslighet vid födseln och varder fostrets död, utan hennes uppsåt, orsakad af det hjelplösa tillstånd, hvari hon sig försatt; dömes till straffardete från och med sex månader till och med två år. 27 §. Har qvinna, som af oloflig beblandelse hafvande vaiit, födt i enslighet och fostret förstört eller å lön lagt; dömes, om hon den enslighet sökt, till straffarbete från och med två till och med fyra år, och, om hon den ej sökt, till straffarbete från och med sex månader till och med två år, der ej i något af dessa fall utrönes, att fostret omkommit utan modrens vållande, eller att det varit dödfödt eller så ofullgånget, att det ej med lif framfödas kunnat. 28 §. Qvinna, som, i uppsåt att döda eller fördrifva sitt foster, nyttjar invärtes eller utvärtes medel, som sådan verkan hafva kan; varde dömd, om fostret kommer utan lif eller ofullgånget fram, till straffarbete från och med två till och med sex år, och, i annat fall, till sådant arbete eller fängelse i högst sex månader. 29 §. Den, som, med qvinnans vilja, söker döda eller fördrifva hennes foster, på sätt i 28 § sägs, straffes såsom i samma § stadgadt är. 30 §.
Regeringsformen åsyftade än damål ; Nk> 42 g,1] angående den af Marstrands stad sökta ersättning för utgjord inqvartering; och ISTto 430, rörande fördelningen af det vid närvarande Riksdag för Undervisningsverken beviljade tillökade anslag* S. D. Sedan Preste-Stlndet bifallit Ex* jpeditions-Utskottets Memorial, N:o42st,med förslag till föreskrifter i afseende på hvad iakttagas bör vid verkställandet af tryckningen utaf Bibanget till Riks-Ståndens Proto-* coll vid blifvande Riksdagar, samt i afseende på dermed gemenskap egande ämnen, äf.; vensom vid vissa hemställanden, föranledda af nämnda tryckning innevarande Riksdag, så beslöt nu Preste-Ståndet att deraf lemna Stats“Utskottet del för de iakttagelser, som kunna tillhöra Stats-Utskottet» i följd af sam» ma beslut» 'Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S, D. Upplästes och lades till handlingarne förstärkta Banco-Utskottets Memorial,' ii6 Prot.-Vtdrag den 11 Mars 1830.’ NU> 149, med anmälan, angående verkställd omröstning öfver tvänne frågor, rörande den på upplåningar grundade Disconteringen för handeln och den större rörelsen. S, D. Efter skedd föredragning lades till handlingarne Expeditions-Utskottets Memorial, 1 anledning af återremiss å Utskottets, under N:o 410, afgifna förslag till underdånig skrifvelse, angående Salpetergärden* upphörande. S, D.
Carlskrona är och hlir en så vigtig punkt, att dess bibehållande, äfven med de största uppoffringar, måste försökas; och jag vill hoppas, att aldrig den tidpunkt skall inträda, då denna Carl Xl:s ypperliga skapelse, till fäderneslandets både skam och skada, lemnäs utan uppmärksamhet. 6:0 StatsUtsk. har väl tillstyrkt anslående af de 23,4oo r:dr, K. M. i sin nåd. propos. begärt för vattenledningens i Carlskrona anläggande, men dervid dels antagit, att de besparingar, som å 4'de hufvudtitelns anslag, enligt Utsk:s i utlåt. i\:o 53 yttrade åsigt, kunna beredas, äfven må lemna tillgång för de till detta arbetes fullbordande erforderliga dagsvei kskostnader, dels fästat ett sådant villkor, som götbegagnandet af detta anslag omöjligt, nemi. att medlen icke må få disponeras förr än K. M., genom entreprenad-contract, förvissat sig, att arbetet kan för denna summa fullbordas och sålunda ej komma att erfordra något ytterligare bidrag från Statens sida. livad nu först frågan om dagsverkena beträffar, så upplyser deri nåd. proposrn N:o 18, att kostnaden för materialier är beräknad till ett belopp af r:dr to6,735: 8. 10. eller med afdrag af de af förre Stän derne anvisade 83,333: 16. — återstående nu erforderlige r:dr 23,4oi: 4°- 10- Kostnaden för dagsverken, tractamen ten och instrumentalier m. m. till , 36,231: 25. 6. och för oförutsedda utgifter ... , 15,835: 37. 2. eller tillhopa b:co r:dr 75,469: 7. 6.