Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jndividuers uppgifter kunna anses tillräckeliga, att derpä grunda ett Riksens Ständers BeslutOm Konungen befallt Skänsta War» geringens upphörande ändrar sädant icke Srats-Försiaget, hwilket angär blott ett anflag ät Befälet och detta Befäl existerar otwifwelaktigt antingen Trouppen är hemförlofwad eller ej. Jag sär således ä nyo hemställa till dem som här yrkat förändring, om icke deras rätt bör anses tilliäckeligen förwarad genom den undersökning har blifwit yrkad. Friherre 8t»el von lkollsteln. Konungen har upps häfwit den Skånsta Wargeringen i grund af 8°. §. Regerings»Formen Det wore en contradiction, att begära en ytterligare undersökning, sedan principen redan förut är stålråd och befordrad till »verkställighet. Det ar endast i grund af Regcrings-Formens tydliga föreskrift jug yrkar, att Skänska Wargeringens upphafwande ge» noni ett Riksens Ständers Beslut mätte stadgas. Etefrve l.övevlge!m, Lri!, pä stöd att sm Konungen anbefalt Skänsta WargcringcnS upplösning, sädanl dock för ingen del bewifade denna Inrättnings sbehörighet.
Samhället en progressiv förmån i vida vigtigare än den . rine* ga besparing, hvilken genom återflyttning till Öfversko,tts - medel, af hvad sorn rättligen ali* drig kunde under Inkomst-Titul hänföras, skulle blifva att vinna. Vid öfvervägande häraf har Stats-Utskottef icke allenast ansett en öfverflyttning från dea Åttonde till denne Nionde Titul lamp,elig utaf åtskillige anslag, sorn äro af den beskaffenhet, att de tillhöra sistnämnde Tituls föremål och hvarom det generela Stats - Reglerings Betan* landet kommer att förmäla, utan ock trott en närmare föreskrift om dispositionen af Nionde Hufvud Titulns till Jordbrukets, Handelns och Näringarnes understödjande och befordran an* slagne Fond blifva nödig. I detta senare hän; Stats-ZJtskattets Betänkanden. l6s"£ seende har Stats - Utskottet ansett föremålet af desse medel icke vara, att desamma till private Lån egenteligen maga användas och förräntas åt Fastighets-ägare, för hvilka utvägar till Lån i Riksens Ständers Bank äro beredde, utan fast hällre böra till understöd för utförandet af sådane allmänna företag, som kräfva itppmuntrau och bidrag, disponeras, antingen såsom Gåfva eller Räntefiitt -Lån, allt efter som Kgl. Majit i Nåder pröfvar ornständigheterne föranleda ; hvarvid till nödig upplysning och säkerhet derom att medlen till behörige ändamål begagnas synes böra iakttagas. a :o Hvad angår Jordbrukets befordrande och förbättring; att de i Länen inrättade Hus» hållnings-Sällskap på derom tillgörande anmälanden om behof af medel i och för deras åtgärder att sprida kunskap och upplysning i Lands-Culturen, samt för öfrigt lemna biträde och understöd i de serskildte fall sådant påfordras, måga tilldelas i mån af Länens storlek och behof, samt tillgången, hvad härtill dis-; poneras kan, emot skyldighet att årlige berättelser om medlens användande till K-gt.
M:ts nådiga pröfning underdånigst hemställt, huruvida, då, i följd af de uteblifna reqvisitionerna å ifrågavarande räntor, statsverket vunnit en opåräknad besparing af 6,332 r:dr 43 sk. 5 r:st, någon ersättning skulle kunna beredas sökanden för större eller mindre del af det belopp, hvaraf han genom omförmälda förhållande gått i mistning, har E. K. M:t uti en den 4 December sistlidet år afbiten nådig proposition, i betraktande af de uti denna ersättningsfråga yppade serskilda förhållanden och med afseende derjemte på de för Bennich förekommande ömande omständigheter, täckts i nåder föreslå Rikets Ständer att medgifva, det de för Bennich, från och med år 1822 till och med år 1846, enligt hvad ofvan nämndt är, innehållna och statsverket tillgodokomna medel måtte till honom utbetalas. Vid öfvervägande häraf och då Majoren Bennich ägt ostridig rättighet alt för åren 1822—1846 tillgodonjuta ersättning för ifrågavarande af honom innehafda häslhemmansräntor, så vida han till utbekommande deraf inom föreskrifven lid sig anmält, samt enär Rikets Ständer anse det icke vara med statens värdighet förenligt att besparingar tillskyndas statsverket på enskildes bekostnad, hafva Rikets Ständer väl härutinnan ägt ‘giltig anledning att bifalla E. K. M:ts högstberörda 140 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.-o 77. nådiga framställning; men som härvid tillika förekommit, att Majoren Bennich, genom E. K.
Fullmägtige blott föreslagit ett medium af lönerna, som bestas i Banken för tjenster inom en sådan Class, så att, ehuru i Banken äro Bokhållare-tjenster med 400, 350 och 300 R:drs lön, Herrar Fullmägtige likväl föi Bokhållare-tjenster vid Credit-sedel-Verket icke föreslagit högre lön än 350 R:dr o. s. v. I anseende till ■ Commissarierna i Riksgälds-Contoiret, så och ehuru i Banken Commissarie-lönerna äro olika, enär mindst tio Commissarier njuta 1000 R:dr och sex blott 800 R:dr, hafva Herrar Fullmägtige likväl af flera andragna skäl, och då någon gradation af Commissarie-lönerna i Riksgäl d« Den 27 Julli giilcls-Contoiret icke skulle kunna vara lämpelig, ansett samtelige fern Comraissarierne i Riksgälds Contoiret, hvilka nu innehafva goo R:dr, böra, i likhet med Bankens tio Commissarier, erhälla hvardera 1000 R:dr. Kamereraren i Boksluts-Contoiret, som förer och afslutar hufvud redogörelsen för hela Verket m. m. saint Casseuren för inkomst och utgift) som innehar en befattning, hvilken äger fullkomligaste likhet med Kongl. Rentmästare-sysslorna i Kongl. Stats-Contoiret, hafva Herrar Fullmägtige, i betraktande af vigten och ansvarigheten ^f de göromål desse tjenstemän åligga, ansett böra njuta något högre löner, än för Kamereraren och VexlingsCasseurerna vid Creditsedel-Verket blifvit föreslagne. Stats-Utskottet har med all uppmärksamhet undersökt och granskat detta af Herrar Fullmägtiga uppgifna förslag till jemkning och rättelse uti 1810 Ars aflönings-stat för Riksgälds-Contoiret, och funnit detsamma grundadt på både rättvisa och billighet; hvarvid StatsUtskottet trott sig äfven böra tillägga den upplysning, att Herrar
Fru Borgensköld, fryntlig och nöjd, hade slagit sig ned i ena soffhörnet, sysselsatt att rensa spenat för aftonen, och pappa sjelf vandrade, med händerna på ryggen, upp och ned på golfvet, berättande små stumpar ur en afhandling om landthushållningen, den han nyligen fått låna af länsmannen, och hvilken var serdeles interessant och nyttig för den, som endast var praktikus. Midtunder den starkaste forsen af löjtnantens framställningar, läto fasta, manliga steg höra sig i förstugan, till Hildas stora förtjusning, som obarmhertigt gäspade vid pappas vältalighet öfver kål, potates och rofvor. Dörren till den löfvade förstugan var öppen, och i ett nu stod vår magister från resan, klädd i en lätt, vacker jagtrock, med bössa och skjutväska öfver axeln, och en fin rund halmhatt i handen, bugande midt i rummet. ”Jag tror att någon fé på ett enda dygn förvandlat Lindfors’ gamla ruckle till ett palats åt gudarne,” sade magister Wallinder småleende, och kysste, så gammalmodigt det också var, mammas hand, för att sedan kunna kyssa dotterns. ”Ja, är jag inte en lycklig man?” inföll löjtnant Borgensköld ifrigt, glömmande alla de nya rön, för hvilka han nyligen ifrat. ”Allt detta hafva mamma och Hilda åstadkommit sedan i går. Men låt mig ej förgäta att på det allra högsta tacka magistern, för den vård han godhetsfullt behagat lemna mina fruntimmer under resan!” Artigt försäkrade Wallinder, att detta sammanträffande var en af de lyckligaste och interessantaste tillfälligheter, som någonsin mött honom; och då Hilda nu bortlade sömmen, och steg upp för att intaga théet, aftog magistern sin väl försedda skjutväska, och skyndade efter. ”Fröken Hilda! om förlåtelse, dröj ett ögonblick!” – Man hade redan under slutet af resan blifvit så bekanta, att fröken Borgensköld föreföll Wallinder alltför sträft. – ”Om förlåtelse, tillåt mig öfverlemna detta lilla prof af min skicklighet i den ädla jagtvetenskapen!” – Han öppnade väskan och framtog tvenne orrar.
Men äfven i deras bildningsanstalter, hvilka erhöllo en vidsträckt utbredning, inkom sedermera en mera klassisk anda, då lärarne genom resor satt sig i en personlig beröring med de klassiska studiernas målsmän i Italien och lärt känna de bildningsmönster, som före-sväfvade dessa. Och ur den nederländska bildningsskolan framgingo män, som mäktigt verkade för de klassiska studiernas tillgodogörande i bildningsanstalterna för ungdomen. De förnämsta namnen inom Tyskland äro Erasmus (f 1536) och Reuchlin (f 1522). Om det är en sanning, att det närvarande ej kan förstås utan kännedom om det förflutna, hvarur det vuxit upp; om det är en sanning, att den europeiska kulturen har sina rötter i den grekiska och romerska: så kan det ej förnekas, att de klassiska språken egde stora och berättigade anspråk såsom humanistiska bildningsämnen för de tider, hvarom vi nyss talat. Härtill komma flere andra omständigheter. Några historiska arbeten, värda att tala om, funnos knappast, annat än just de, som blifvit qvar ifrån forntiden. Någon egentlig vetenskap fans ej, mera än just den klassiska filo-logien och den filosofi, som innehölls i de gamles skrifter. Greklands och Roms literatur var ännu oöfverträffad, icke ens upphunnen, och den antika konsten står ännu i dag på flere områden såsom ett obestridt mönster. Kommer så härtill, att latinet var kyrkans och de lärdes språk, så kan ingenting vara naturligare än att de klassiska språkstudierna utgjorde hufvudsumman af tidens intellektuella bildning, och att de företrädesvis ansetts utgöra grunden för all humanism. Reformationstiden medför föga förändring i grekiskans och latinets ställning till undervisningen. Väl inträder snart en något grumlad uppfattning af deras betydelse, i det de börja anses hufvudsakligen såsom formella bildningsämnen. Men deras studium bedrefs fortfarande grundligt och med flit. Först med Baco och Montaigne, Ratich och Comenius, Locke och Rousseau börja andra uppfostringsprinciper göra sig gällande.
Docent-inrättningen icke är nödig, sorn Utskottet säger, för att befordra en jemn tillgång på lärde män till afgångne Professo - éo Den 18 Decemberi rers efterträdare. För min del är jag fullt öfvertygad, att om den lyckliga dagen en gång inträffade, då det lemnades åt livar gradueracl full lärofrihet inom sin Facultet, och det blefve honom möjligt, att af sitt undervisande draga någon fördel, skulle visst icke allenast ingen hrist yppas på efterträdare åt Professorerne, utan äfven vederbörande bättre än nu sättas i tillfälle, att utvälja den skickligaste, den af ungdomens förtroende mest omfattade. Att icke tala om den verkan, som den härigenom uppväckta täflan skulle på Professorerna sjelfva utöfva, dels att hindra dem ifrån att, som nu väl kan hända, låta tiden och Vetenskaperna ett par Decennier löpa framom sig, dels att dämma strömmen af det besynnerliga snack, som understundom utflyter från Kathedrarne. Jag erinrar mig, att under det jag vistades vid Upsala, lärde der en Professor, som vid hvarje Termins början lofvade sina åhörare att gifva dem ett ungefärligt begrepp om hela Skapelseverket, och sedan omtalade, huru vår Herre, efter att hafva format hvarje Verldsklot, gäf det en knuff, så att det utflög i tomma rymden, der det till följe af attractionsoch repulsionskrafterna småningom böjde sig i sin närvarande bana. En annan talade i en styl fullkomligt likdanad med denna sedermera tryckta Phrasen: ”Jornandes omtalar i sin göthiska Historia, som var Borgmästare i Born.” — E11 tredje åter försäkrade, att getter voro för skogarne högst skadeliga djur, i synnerhet på skoglös ort. Sådana och dylika saker skulle Deri 18 jDecérftlerl 6t omöjligen kunna offentligen framställas, om Professorerne hade att bibehålla sitt anseende i täflan med yngre lärde. Utskottet påstår väl, att det är ingen genom Lag förbjudet, att söka och erhålla rättighet, att docera vid Hög-Scholorna.
Lokalombuds uppgift ä r: att muntligen eller skriftligen med bibräde af sina vänner söka vinna insamlare, till dem utdela listor samt årligen senast inom september månad uppbära och qvittera de der&amp; antecknade bidragen; att, såvidt möjligt är, förränta i allmän penningeanstalt de efter hand under året influtna bidragen; att föra anteckning med uppgift utlemnade listors nummer, jemte namn och adresser å de insamlare, hvilka af lokalombudet mottagit listor, samt att årligen i oktober till länsombudet öfversända alla å de utdelade listorna uppburna penningar jemte redovisning enligt lemnadt formulär. Insamlares uppgift ä r: att vinna och &amp; emottagen lista anteckna minst 10 bidragande, uppbära deras årsafgifter, 1 kr. årligen i 5 år, samt, krligen, senast inom september månad, aflemnä. dessa bidrag till det ombud, som utlemnat listan till insamlaren. Afflyttar lokalombud från orten, bör anmälan derom ofördröjligen ske hos Zänsombudct; blifver iiisccrnZare förhindrad att fullgöra sitt åtagande, bör det ombud, af hvil ket listan emottagits, genast underrättas. Nytt länsombud kallas endast af stipendiekomitdn, nytt lokalombud endast af lansoinbud. 20 Ti I lägg. Hvarje lista, som utlemnas af länsomhud till lokalombud, skall förses med länets namn och numreras. Å hvarje lista, som utlemnas till insamlare, antecknas mottagarens namn jemte utlemnarens samt år och dato för utlemnandet. Stadgar för förvaltni n g af FredrikaBremer-Förbundets stipendiefonder. De under Fredri ka-Bremer-Förbundets vård stående stipendiemedel till befrämjande af qvinlig sjelfverlrsamhet utgöras af Donationsfondeii, de till förbundet för sådant ändamil under särskilda vilkor donerade medel, och Allmärma stipen (liefouden, åstadkommen genom insamling och gåfvor. Fonderna förvaltas, nied den inskränkning som betingas af särskilda, i donations-bref meddelade föreskrifter, utaf en styrelse af 5 ledamöter.
Ridd.Secret. att efterskicka prot:n för d. 23 och 24 dennes för att upplysa om de beslut, som af R. o. Ad. blifvit fattade rör:de förevar, utlåtis företagande punktvis, erhöll underteckn. ordet och anförde: Till följd af den befallning, jag af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erhållit, får jag äran vördsamligen lemna de upplysningar, jag utur det ännu ej till uppsättning företagna och således ojusterade prot. kan i ögonbliket lemna. Straxt då BancoUtsk:s utlåt, föredrogs d. 23 dennes e. m., föreslog H. Ex., att detsamma skulle punktvis företagas, hvilket bifölls. Förliden gårdag på eftermiddagen begärde Gr. v. Fersen, Hans, att 3:dje t. o. 111. g:de punkterna måtte i ett sammanhang discuteras. H. Ex. hemställde då, om Ståndet behagade deruti instämma, hvarpå af R. o. Ad. svarades nej; men åtskilliga ledamöter anmälde sig i detsamma att tala. Sedermera under loppet af plenum framställdes af Hr Lefre'n den fråga, huruvida Landtm, medgaf, att discussionen finge omfatta de omtalade liera punkterna; hvarpå II. Ex. svarade, det H. Ex. ansåg Ståndet hafva haft den mening, att väl discussionen kunde afhandla flera punkter, men att propos:n borde framställas på hvarje punkt särskildt. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han förmodade, att R o. Ad. häraf fann beslut vara fattadt, att BancoUtskrs nu förevar, utlåt, skall punktvis afgöras. Gr. von Fersen: I anledn. af det nu upplästa yttrandet af mig i går eftermiddags får jag förklara, att jag icke begärde, att punkterna måtte i ett sammanhang allenast discuteras, utan äfven afgöras. Jag anhåller, att detta måtte i prot. intagas.
På grund af den erfarenhet, jag äger och hvilken icke är så kort, har jag, i egenskap af länsslyresman, funnit, att, just genom gemensamhetsfängelse klokt användt, sanningen uppdagas, nemi. såvida man äger någon kännedom om dc fångar, som i fängelset förvaras och förstår att dem sortera. Man kan genom dem vinna noggranna upplysningar om sättet, hvarpå ett brott blifvit begånget, så att alla försök å den tilltalades sida lill nekande derefter blifva omöjliga eller onyttiga. Derföre måste man i de nya fängelsebyggnaderna hafva både celler och större rum der flere pä en gång kunna inrymmas, hvilket är så myckel nödvändigare, som tilltalade i allmänhet icke afvika ifrån den gamla regeln: alt neka intilldess brottet till sina detaljer blir kändt. Men, säger man, insältes icke fånge i cell, så kan någon bekännelse å fångens sida icke väntas, då andra tvångsmedel icke få användas. Det kan vara möjligt alt sä förhåller sig; och om man också erhåller dessa bekännelser, så åro de icke så beskaffade, som lagen föreskrifver. Jag förnyar alltså mitt påstående, att uti hvarje länsfängelse böra finnas några rum för gemensamhetsfängelse. De medel, som vid 1840 års riksdag anslogos för uppförandet af liäradsfängelser, eller 100,000 r:dr fördeladt på häraderna, hvilka nu enl. allmänna lagen äro skyldiga att hvar för sig hålla häkte, så blefve summan icke betydlig för hvartdera häradet; men tillräcklig för uppmuntran till dessa häktens förbättrade skick, så att i dem må finnas så väl rum för ensamhets-, som för gemensamhetsfängelse, då den erfarne domaren säkerligen blefve missbelåten med de nya fängelserna, eller de s. k. ransakningshäktena, om endast celler i dem inrättas. Det är naturligt, alt man önskar få ett förbättradt skick uti vår fångvård; det är naturligt, att genom fångarnas årligen ökade antal man gerna vill räcka handen till hjelp för att få minskning härutinnan; men då blifver ock en nödvändighet att tillse, det anslagna medel användas till sådana ändamål, som befordra minskning i förbrytares antal.
M. uti en sedermera adalen nåd. skrifvelse stadgat, så får Postverket vidkänna en betydlig tillökning i dess utgifter för posters förskaffande. Samtlige sniillposternc i riket (hvilka med högst få undantag fortskaffas med gästgifvarskjuts, oeh, der beling derom blilvit afslutade, för lika lega, som för gästgifvarskjuts erlägges) färdas med skjuls efter en häst 54,340 mil på året. För andra hästen, som af dessa poster begagnas tillkomma circa 8,000 „ , De ordinarie posterne befordras med gästgifvarskjuts efter en och understundom två hästar 27,672 „ „ samt enligt contracten likaledes och öfverhufvud för vanlig gästgifvareskjuls lega 37,366 „ „ Den för posthemmanen sedan är 1830 tillökade postföring, hvilken godlgöres med vanlig gästgifvare-skjutslega, uppgår lil1 • ■ 10,651 „ „ Summa 138,029 mil. En förhöjning i legan för dessa postföringar af 8 sk. milen per häst skulle alltså medföra en ökad utgift för Postverket af omkring 23,000 r:dr om äret, det vill säga största delen af del beräknade öfverskottet till verkets förbättring. Det är visserligen ännn osäkert i hvad mån gästgifvareskjulsen kan komma att på entreprenad bestridas, men på det alt det blifvande öfverskottet må med säkerhet kunna påräknas för det af K. BI. afsedda ändamål, torde det blifva nödvändigt, att, så vida postverkets inkomster genom förhöjda portoafgifter icke komma alt ökas, II. St. å lliksg.cont. anvisa ett lämpligt förslagsanslag, lill bestridande af den tillökning i postföringskostnader, som i följd af skeende förhöjning uti gästgifvarc-skjulslegan kan uppkomma. Att delta mitt förslag må lill StatsUlsk. remitteras, derom anhåller jag vördsamligen. Remitterades till StatsUtsk. 2.
Yid sådant förhållande och med afseende å den lifliga rörelse och industri, som det af motionärerne förordade företaget, hvarigenom bereddes en kommunikationsled af 13| mils längd från hafskusten till det inre af landet, skulle komma att framkalla, hafva motionärerne föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja ett stats-anslag utan återbetalnings-skyldighet af 960,000 R:dr Riksmynt för utförande af arbetena å ifrågavarande kommunikationsled från staden Falkenberg till sjön Åsunden, samt att berörda belopp måtte till det bolag, som komme att bilda sig för ombesörjande af arbetet och trafiken å berörde kommunikations-linie, utbetalas, under tillämpning af de allmänna föreskrifter, som i afseende på statsbidrag till vattenkommunikationer blefve under innevarande riksdag meddelade. Efter Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120. 41 Elter inhemtad närmare kännedom om de uti förevarande motioner anförde förhållanden samt de upplysningar angående samma ämne, som uti Utskottet tillhandakomnc handlingar innefattas, har Utskottet funnit sig böra instämma i den af motionärerne uttryckta åsigten om behofvet lör södra delen af Elfsborgs län och Hallands nordostliga trakter utaf den ifrågavarande kommunikationens öppnande, samt den fördelaktiga inverkan, som detta företags utförande utan tvifvel skulle komma att utöfva på dessa och angränsande orters ekonomiska ställning och industriella utveckling, hvarföre Utskottet jemväl anser företaget vara förtjent att från det allmännas sida understödjas; men då det rörande verkställigheten af samma företag och dermed förenade kostnader upprättade förslag ännu icke blifvit af Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader granskadt, och således intyg af vederbörande myndighet saknas ej mindre angående ändamålsenligheten af den uppgjorda planen, än äfven i afseende å de till arbetets fullbordande erforderlige kostnader, samt icke heller Konungens Befallningshafvande i länen varit i tillfälle att i vanlig ordning afgifva yttrande öfver företagets vigt och behofvet af allmänt understöd till dess utförande, tinner Utskottet sig för närvarande icke kunna annat än 27:o afstyrka beviljande af det stats-anslag, som för Ätra-åns upprensning blifvit af ofvannämnde motionärer begärdt.
CommereeCollegii CirculairBref d. 28 December 1818, påbjudne förhöjning i dessa afgifter, hvilka nu utgå med 5 sk. för qvintinet af >4 2i0 S t a t s - U t s k o 11 e t s Guld, i sk 4 r:stför hvarje lod arbetadt Silfver samt i sk. af skålp. utaf Tenn-arbeten. Och emedan denna tillökning, ehuru icke till beloppet närmare af R. St.‘r föreslagen, likväl tillkommit på grund af deras derom gjorda underd. hemställan, samt i öfrigt funnits erforderlig att, enligt hvad från början varit påräknadt, utgöra fond för de med ControllVerket förenade utgifter, anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka den föreslagna nedsättningen i ControllStämpelAfgiften, helst denna afgift utan tvifvel, på sätt författningarne härom förutsätta, egentligen träffa köparncaf ifrågasatte metall-arbeten. Bil. E. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om NummerLotteriets och GeneralAssistaneeConlorets indragning. Uti K. M:ts Nådiga Proposition angående StatsVerkets tillstånd och behof, har väl den såsom NummerLotteriMedel hittills påräknade Summa förslagsvis blifvit bibehållen, men som StatsVerket deraf äger påräkna endast 60,000 R:dr, för hvilkas erhållande, en vida större Summa måste af folket utgifvas, så har K. M:t, med fästadt afseende för öfrigt å beskaffenheten af denna inkomst, föreslagit, att R. St:r nu ville förklara, det NummerLotterilnrättningen skall efter en viss tids förlopp upphöra. Och har Utskottet derjem - Betänkande n. ari te erhållit Remiss, till utlåtandes afgifvande, å de hos Högh R. o. A. samt Hederv. BondeStåndet väckta motioner om indragning af éj mindre NumerLotterilnrättningen än GeneralAssislanceContoret.