Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogos ånyo och biföllos Banko-Utskottets Utlåtanden: N:o 12, i fråga om afskrifning af åtskilliga från Lånekoritoret i Götheborg utgifna diskontlån, äfvensom af derstädes balanserade öfverräntor å dylika lån; och Nio 13, i anledning af P. A. Nymans ansökning att, för den tid han förestått Stereotyperingsoch Tryckeri-föreståndare-befattningen i Banken, komma i åtnjutande af den derunder besparade Tryckeri-föreståndare-lönen. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets nedannämnde Betänkanden: N:o 8, i anledning af väckt motion, angående förändring i tiden för inträdande af mannens myndighets-tillstånd; bifölls. N:o 9, i anledning af väckt motion, angående förändring i tiden och vilkoren för rätt att ingå äktenskap; bifölls. N:o 10, i anledning af väckt motion, angående förklaring eller förändring af lagens stadgande om giftomannarätt.
PRENUMERATIONSPRIS PR Å R: UTGIFNINGSDAGAR: IDUN KR. 5: — IDUNS MODETIDN.MED PLANSCHER OCH HANDARB. IDUNS LÖSNUMMERPRIS: 8 ÖRE. MODETID. UTAN PL. REDAKTIONSSEKR. : J O H A N 1899. KOMMISSIONARER BYRÅ O C H EXPEDITION; ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÄ ALLKLARA s. KYRKOGATA 1 6, 1 TR. DELES SÄRSKILDT FÖRMÅNL. VILLKOR. STOCKHOLM, IDUNS KUNGL. HOFBOKTRYCKERI. N O R D L I N G. ALLM. EN FURSTLIG FRÅN FAMILJEGRUPP SKINNARBÖL. DEN.GAMLA VALSEN. AF öfver syskonfolk! FÖR IDUN SNORRE. EFTER EN FOTOGRAFI, TAGEN PÅ SKINNARBÖL AF HOFFOTOGRAFEN L. SZACINSKY. Jag att en kvinna utan hjärta uttrycket motsägelse, miner, och ö n s k a r, att j a g k u n d e s ä g a, att orden hjärta vore en tavtologi. att ligar tyvärr icke denna rent i halsen satt. Om du med en har M e n lifvet att lefva kvinna, S t o d skriften, Så fin o c h t y d l i g fastän bleknad nu; » Vår egen vals, ack, m i n n e s Stod utanpå D e n tår, Beslutsamt jag på du? » flykten varmt dref, Och e n g a g e r a d e till skref är. undsvärd. vore kvinna utopi. lyckan hjärtegod en kavaljer? h o n skjuter det egna jaget i bakgrunden. så ännu fladdrande ändå den tiden. Vi dansat led? V i träffades Hon mund, O c h så så s p r a k a vi en stund! » på flere Att han tiden.
Domhafvande då fört ordet, med åberopande af 34 Kap. 1 § och 35 Kap. 2 §-Missgernings balken samt Kongl. Förordn. den 19 Augusti 1845, dömt drängen Hans Bengtson från Stensmåla i Asarums socken att, dels för det han med en ullsax tillfogat annan person ett större sår i hufvudet, så att lyte uppkommit, och ett mindre sår i handen, plikta för såramålet Tio Riksdaler 32 skillingar, och i lytesbot Sexton Riksdaler 32 skillingar, allt Banko, dels ock för begagnande af lifsfarligt vapen, med fästadt afseende på detsammas beskaffenhet och på den riktning, Hans Bengtsson gifvit de hugg, hvilka han med vapnet utdelat, straffas med arbete å fästning i Tre månader; hvarjemte Häradsrätten förklarat, att Hans Bengtsson ej vidare skulle för samma sak i häkte hållas, utan finge, om annat hinder deremot icke mötte, ur häktet lösgifvas. Detta sistnämnda beslut hade dock genom Kongl. Göta Hofrätts af Justitie-Ombudsmannen äfvenledes infordrade utslag den 6 Maj 1858, uppå allmänna åklagarens besvär, blifvit på det sätt ändradt, att Kongl. Hofrätten, enär Häradsrätten dömt Hans Bengtsson till urbota bestraffning och följaktligen icke, emot stadgandet i 1 Kap. 2 § Straff-balken, bordt meddela tillåtelse till hans lösgifvande ur häktet, förordnat, att Hans Bengtsson ofördröjligen skulle i häkte åter inmanas.
Belgiska Regeringen skulle finna sig så mycket mera olörliindrad att, med återkallande af ofvanåberopade deklaration, pålägga svenska fartyg den differentiela afgift af 5 Francs per lonneau, om hvars införande lagförslag blifvit för landets representantkammare framlagdt, som från Sveriges sida en reciprocitetsåtgärd med hänseende till Belgiska sjöfarten å Sverige dels vore stridande mot bär gällande allmänna bestämmelser, dels ock, i anseende till denna sjöfartsrörelses obetydliga omfattning, icke kunde å densamma utöfva något väsendtligt inflytande; att hvad deremot Sveriges sjöfart på Belgien anginge, sammanlagda drägtigheten af de svenska fartyg, som under sednast förflutna 5 år besökt Belgiens hamnar, i medeltal årligen utgjort 6,455 svåra läster, motsvarande ungefärligen 16,000 tonneaux, och alt de utaf dessa fartyg, på grund af nu gällande bestämmelser, i berörde hamnar utgångna tonnage-afgifter i medeltal årligen uppgått till nära 20,000 Francs; att med tillämpning åter på denna sjöfartsrörelse af den i förenämnda lagförslag ifrågaställa afgiftsbestämmelse, beloppet af de samma rörelse sålunda ålagda förhöjda lästafgifter skulle komma att öfverstiga 80,000 Francs årligen; att, då nu genom Sveriges deltagande i Schelde-tullens kapitalisering medelst föreslagna bidrag af 543,600 Francs, derå årliga räntan, beräknad efter 5 procent, utgjorde 2 7,180 Francs och efter 4 procent uppginge till endast 21,744 Francs, för Sveriges sjöfart på de belgiska hamnarna skulle vinnas dels befrielse från ifrågavarande beskattning i tonnage-afgifter af minst 80,000 Francs årligen samt från hvarje annan dylik afgift, dels ock nedsättning i lotsafgiften till ett belopp, som, på grund af hvad samma afgifter från svenska fartyg under år 1862 utgjort, uppskattats till 4,800 Francs årligen, samt dessa fartyg, i följd af berörda lättnader, blefve i tillfälle att uti fraktfarten på Belgien med andra genom
Efter denna framställning går ConstitutionsUtskottet att vördsamligen föreslå åtskilliga Ändringar och tillägg i Riksdagsordningen , och får derjemte tillstyrka RiksensStänder det förklarande, att hvarje förslag, som nu till grundlagsenlig behandling godkännes, utgör ett särskildt RiksensStänders yttrande, hvaröfver vid nästa Riksdag må särskilt beslutas. 1:0 Andra Puncten i första momentet af 24 §. styliseras sålunda : " Secr eter arén till* bör att öfver discurserna på sått hvarje Constitutions-Utskottets Betänkanden. 231 Stånd inom sig finner tjenligast, utförligen eller ock summariskt, men öfver besluten noggrant och fullständigt sammanfatta Ståndets Protocoll, för att sedermera, så tidigt det ske kai?, in Plena justeras; äfvensom att m. m.” \ 2:0 I 31 §. nedsättes antalet af Bevillningsutskottets Ledamöter från FyratioÅtta till ”Trettio Sex." 5:0 Likaledes minskas i 34 §. detta antal inom Allmänna Besvärsoch EconomieUtskottet till ”Trettio S(X." 4:0 I Andra Puncten af 49 §-s i;sta moment, emellan orden: ”och afskrift deraf’* samt ' till bordet aflemnas,’’ kommer att införas: ”,senast i nästa Plenum." 5:0 Wiel slutet af 49 § tillägges, såsom ett nytt eller 4'd» moment: 232 Constitutions-Utskottcts betänknndert.
aSöningsstal samt serskilde arfvoden och utgifter, vågar jag likväl tro, alt så väl afslaget å Herrar Fullmägtiges tillstyrkan om högre missräkningspenningur för Bankens Casseurer, som den nedsättning i nstaAfd. 5 Art. af bestämda årsanslag lill Tjenstemän inom och utom Banco-Verket, för enskildt ålagne göromål, hade dels förtjent ett större afseende, och dels fordrat ett närmare skärskådande, änr Ilöglofl. Utskottet deråt egnat; och då jag för min del hyser den öfvertygelse, att de nedsättningar, som nu föreslås, i motsats med deras goda syftemål, säkerligen för Banco-Styrelsén komma att medföra flera olägenheter, och för Banken verklig misshushållning, så får jag emot besluten härom vördsamt anmäla min reservation, under åberopande af de motiv Herrar Fullmägtige framställt; då jag icke kan undgå att inse de svårigheter, som möta vid uppfyllandet af deras vigtiga åliggande, då de medel fråntagas dem, som de sjelfva anse behöfligt alt disponera;” af Herr Rabin: 'Tlöglofl. Utskottet lur, med trenne rösters plura litet, frångått Afdelningens utlåtande och bifallit, under rubrikj af missräkningspenningar, en lönetillökning för Bankens Casseurer, hvaremot jag för min del reserverar mig, såsom hörande till Afdelningens majoritet. Ehuru den modification vunnits, att löneförhöjningen icke får vidtaga förr än indragning i Tjenstemannapersonalen egt rum, anser jag ändock denna förhöjning, under benämning missräkningspenningar, vara olämplig, enär densamma skall surrogera en påtaglig försummelse hos Tjenstemännen, ty icke lärer man vilja påstå, att missräkning är prof på duglighet hos den Tjensteman, hvars enda function är att räkna penningar; och ännu mindre lärer det böra utgöra ett föremål för en lönetillökning. Mig synes det, sorn detta löningssätt är, i det lindrigaste sagdt, olämpligt, ty hvarje
Civilstaten, så 30. hafva kommitterade, beträffande först Korporalerne, funnit sig böra, med afseende på den vigt, som genom infanteritruppens egenskap alt utgöra stamoch underbefälscadre, måste tilläggas Korporalerne vid infanteriet, håde under vanlig tjenstgöring och synnerligen i fält, der de mäste påräknas i massa till underofficerstjenstgöring och således dertill bildas, uppföra arvoden i stat för samtliga de 3:ne kategorier af Korporalsklassen, som nu under tjenstgöring vid möten och kommenderingar njuta tobaksskilling med olika gradvis bestämda belopp, nemligen Distinctionskorporaler, Korporaler och vice Korporaler. Härigenom komma dessa kategorier att bilda verkliga lönegrader till befrämjande af en större täflan både inom truppen att söka befordran till korporalsklassen, och äfven inom den senare till uppnående af högre grader. Kommitterade hafva sålunda med någon tillökning i den aflöning, som nu är infanteriets Korporaler i stat anvisad med 5 tunnor spanmål om året, i normalstaterna upptagit Korporalsarvodet till 75 Rdr och i lämpligt förhållande härtill för Distinctionskorporal 100 Rdr och vice Korporal 30 Rdr i årligt arvode. Utan en sådan förmon visar det sig af erfarenheten omöjligt att någon längre tid kunna bibehålla vice Korporalerne i denna deras egenskap, då de, med betydligt trägnare tjenstgöring än soldaterne, nu icke åtnjuta någon annan förhöjning i soldatunderhållet än den ringa tillökningen af 2 öre i soldatens nyssnämnda tobaksskilling. Vid kavalleriet, der Korporalerne hafva jemförelsevis mindre tjenstgöringsskyldighoter än vid infanteriet, äro arvodena i förhållande härtill uppförda något lägre, nemligen åt Distinctionskorporal 80 Rdr, Korporal, som nu aflönas med 3 tunnor spanmål, 50 Rdr och vice Korporal 20 Rdr om året. 31.
Då denna del af betänkandet hos det hedervärda Bonde-ståndet föredrogs och afgjordes, blef en ny motion i ämnet af riksdagsfullmäktigen Pehr Bengtsson från Calmar län, väckt och till Utskottet remitterad, varande densamma hufvudsakligen af följande innehåll: ”att det, enligt motionärens åsigt, finnes större säkerhet för den lämpligaste sökandens utväljande, om valet sker af socknemenigheten, äfven om den består af mindre upplyste personer, än om det sker af en orättrådig pastor, hvars godtyckliga afsigter säkerligen tagas i betraktande vid förslagets upprättande och sedermera vid sjelfva valet gå i fullbordan; att, enär menigheten, utan skada lör religionsvården, ständigt egt rätt att inom förslag utnämna pastorn och komministern, så bör det ej eller vara vådligt om den berättigas att i samma ordning utse skolläraren, orgelnisten och klockaren, hvadan motionären föreslagit, att stadgas måtte, det pastorer, vid val af sådana tjenstemän, ej må beräkna större rösträtt än vid val af komminister eller endast 2:ne tjensteröster;” men då denna fråga redan blifvit genom 3:ne Riksstånds beslut afgjord, kan berörda motion icke till någon åtgärd föranleda. Beträffande Utskottets tillstyrkande, pag. 8, ”att prosten Klintbergs och Ola Månssons från Malmöhus län väckta motioner, att sökande till folkskolor icke böra fö samtidigt ingifva sina ansökningar på flera ställen, måtte förfalla,” hade högvördiga Preste-ståndet ogillat detsamma och i stället, för sin del, beslutat, att ett tillägg till 16 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottcts Utlåtande, N:o 114, ifrågavarande 6 § måtte göras, på sätt prosten Klintberg föreslagit; men som de öfriga Riksstånden bifallit Utskottets tillstyrkande, så kan berörde beslut icke föranleda till någon Utskottets åtgärd. Vidkommande Utskottets tillstyrkande, pag. 9, ”att Rikets Ständer ville bestämma den i
Lottsedlar, å 1 kr. st. å följande gedigna Silfverarbeten. (Vikten cirka 30 kg. Kaffekanna (med afsvalningsfat) Gräddkanna, Sockerask, Sockertång, 25 Kaffekoppar med fat (af Silfver), 25 Kaffeskedar, Kaffeskedskorg, Kaffebrödskorg, Stor Kaffebricka, Dryckeskanna 1 par Ljusstakar för 5 ljus. Dragning å ofvanstående pjäser kommer att försiggå den 3 april detta år. Obs.! Ett litet antal Lottsedlar finnes ännu kvar till salu hos mig och de flesta bokhandlare i riket. J. Doktor A. Magoch hudsjukdomar. H341] 33 af god familj, kunnig i att se om ett hushåll, önskar plats till våren att deltaga i vården om hushållet, biträde med skrifgöromål eller undervisa mindre barn i första grunderna i svenska ämnen. Lönepretentioner små. Goda rekommendationer. Vidare meddelar Fru Bäcksell, Hernösand. [1501] r Juvelerare &amp; Guldsmed SÖDERHAMN. H427] [1492] f l i c k a o [1357] E n u n g flicka önskar plats att gå frun tillhanda till den 14 mars. Svar torde sändas till » Hilma », Lännäs, poste restante. E n u n g flicka af god familj, som genomg. åttakl. lärov. och dessutom en nionde klass, lärarinne-klassen, samt eger ett och ett hälft års vana vid undervisning, söker sig plats som lärarinna. Underv. kan meddelas i vanliga skolämnen och språk samt i musik åt nybörjare. Reflekterande härå hänvände sig i förseglad biljett till » X. 1 förra numrets läkareråd står i svaret till Vrenumeranl i H — m: oanvänd den behandling, som finnes iöreskrifven i n:r 3 », hvilket skall vara: » för Eva i n:r 3 ». E n ting flicka, som i sitt hem under 2 år bitr. vid sköt. af de husl. göromålen och dessutom varit i landthush. icack., söker pl. i fam. på landet. Hon är villig att i början betala, men vill helst göra nytta för sig. Ett godt o. vänl.
Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss af utlåtandet N:o 64, angående äskadt anslag för beredande af rättelse uti beräknandet af salpeter-hjelpen inom provinserna Småland och Öland. (/• A) Förenämnde betänkande, deruti Stats-ulskottet förklarat sig vara af frågans outredda skick förhindrad att tillstyrka Rikets Ständer beviljandet af ett utaf Kongl. Majit uti Nådig Proposition äskadt årligt anslag af 11,000 ridr för beredande af rättelse uti beräknandet af salpeter-hjelpen inom provinserne Småland och Öland, har af Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet bifallits, men af Borgareoch Bondestånden blifvit återremitterad!, på grund af anmärkningar, hufvudsakligen innehållande, att då Utskottet ansett ärendet hafva varit i ett outredt skick, en utredning dera/ bordt företagas, innan detsamma till Rikets Ständers afgörande framlades, hvilket icke kunnat hafva varit omöjligt under riksdagens lopp: att i händelse de Småländska länen verkligen, lidit orätt, deni så fort sorn möjligt böra vederfaras rättvisa; att Utskottet derföre bort yttra sig öfver sjelfva hufvudfrågan, eller huruvida de Småländska länen äro skyldige att fortfarande erlägga salpeter-hjelpen efter markegängspris, då den i de öfriga länen utgår endast efter kronovärdi; samt att frågan om ersättning lör minskade inkomster, hvilken möjligen erfordrade en vidlyftigare utredning, kunde sedermera, utan alt uppehålla hufvudlrågans afgörande, i behörig ordning efter verkställde undersökningar pröfvas. i Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 216. 21 Med anledning häraf får Utskottet anföra att, då icke frågan i sin helhet, utan endast den om anvisande af det äskade anslaget blifvit underställd Rikets Ständers pröfning, och de för en sådan pröfning erforderlige upplysningar icke varit för Utskottet tillgänglige eller, såsom beroende på vidlyftigare utredningar, kunnat under riksdagens lopp anskaffas, har Utskottet af ofvanomlörmälde anmärkningar icke hemtat ledning alt sitt förra, af tväune Riksstånd bifallna betänkande frånträda. v Stockholm den 21 Juni 1851.
Beträffande brännVinsförsäljninger. i Städerne, utom den i Stockholm, hvarom K. M:É serskildt i Nåder förordnat, ege K. M:ts Befallningshafvande att, efter Magistratens hörande, bestämma det antal af Värdshus, Källare och Näringsställen, som för hvarje Stad kan Annas behöfligt, hvilket antal bör vara så inskränkt, som skäligt är; skolande Magistraterl Stoga tillse, att endast ordentlige och välfrejBihaiig t> R.S:s Prot. io:de Samh i Bandi 3 Hlijti aö i54 Bil. t. Éxpecl.-UtsJiottets Memorial, N:o 37^. dadé personer få uti Städerne brännvin utminutera; och kommer i öfrigt att med brännvinnsförsäljningen i Stad förhållas, på sätt i 55 §. stadgas, vid der utsatta ansvar och böter. 57 §-. A alla Näringsställen i Städerne skall, då ntminutering af brännvin der är tillåten, dörren lemnäs oläst; och må, vid ansvar, som för oloflig brännvinsförsäljning, utminuteringen icke annorstädes än i krogrummet företagas. Hvad till förekommande af oloflig brännvinsförsäljning är förordnadt, må icke lämpas på den, som under påstående tåg, med vederbörande Befälhafvares eller Kronobetjeningens vetskap och tillåtelse, ntgifver i minut brännvin åt dem af manskapet, hvilka blifvit hos honom inqvarterade. 59 5. Ej må köpare till vittne åberopas eller för ojäfvig antagas i fråga om försäljning af det brännvin, han sjelf sig tillhandlat; hvaremot köpare, derest han i öfrigt finnes ojäfvig, må vittna derom, att brännvin blifvit till andra personer vid samma tillfälle försåldt. 60 §.
Serskildt få Utskotten upplysa, att, genom Kongl. Brefvet den 10 Februari 1824, nybyggare i Rikets alla norra provincer, äfvensom Gefleborgs Län, förklarats berättigade att erhålla skatteköp å deras nyhemman, utan lösen, så snart de börja att erlägga den för hemmanet bestämda räntan; och, ehuru Utskotten väl inse vigten deraf, att anläggandet af nybyggen i desse orter uppmuntras på lämpligt sätt; så torde likväl beviljandet af större förmoner, än som nämnde äro, hvarken för ändamålet vara behöfligt eller ens tjenligt. Hvad slutligen vidkommer det i 3:dje punkten omnämnda yrkande, att alla Kronohemman måtte, ulan lösen, öfverlemnas till deras åboer, Statssamt Allm. Besv,- och Ekon,-Utskottens Utlåtande, N\o 140. 5 sorn skulle deraf blifva egare med skatterätt; så, och då Utskotten icke funnit något antagligt skäl för detta förslag, få Utskotten tillstyrka, alt detsamma måtte lemnäs utan vidare afseende. Stockholm den 21 Januari 1841. Ank. till l£xp. Etsk. den 23 Jan. 1841, lil. 5 e. Bt. Ullåtande, i anledning af väckt fråga örn klockare-helgonskrjldens i Skäne användande lill Folkskolor. Bland de motioner, som blifvit bos Riks-Stånden väckte och till Utskotten remitterade, i frågan om den allmänna folkbildningen, förekom äfven elt af Riksdagsmannen Nils Jeppson från Malmöhus Län till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvet Memorial, deruti, efter en framställning om uppkomsten af den s. k. klockare-helgonskylden i Skåne och Blekinge samt älskillige densamma rörande förhållanden, yrkats, att denna helgonskyld, allt elter som de nuvarande klockarne afginge, måtte få användas till aflöning åt skol-birare inom församlingarne, och klockarne endast i det fall, att de uppfyllde deras skyldighet att jemväl vara skol-lärare, få bibehålla den helgonskyld, de innehade. Då Utskotten afgåfvo sitt
Jemte uppgifvandet af de förändringar i det nuvarande bokföringssättet, hvilka, enligt Utskottets åsigt, oundgängligen erfordras, lör tillvägabringandet af en tillförlitlig och fullständig redovisning för Riksgäldskontorets ställning, har utskottet ansett sig böra tillägga, att utskottet äfvenledes instämmer i 1847 års revisorers anmärkningar rörande åsidosättandet af en och annan utaf de föreskrifter i afseende på räkenskapsföringen, hvilka fullmäktige efter nästföregångne revision meddelat och för Rikets Ständer anmält. Fullmäktige hafva visserligen uti sitt ofvan anförde utlåtande förklarat, att det ändamål, sorn med några af dessa föreskrifter åsyftades, oaktadt deras uraktlåtna iakttagande, «på ett full Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78. tillfredsställande sätt vunnits». Dock som ifrågavarande föreskrifter af fullmäktige måste hafva ansetts nödiga och ändamålsenliga, samt derföre blifvit till vederbörandes efterrättelse utfärdade, så har det förefallit utskottet anmärkningsvärdt, både att desamma, utan erhållen tillåtelse eller derom gjord anmälan, till en del blifvit lemnade utan allt afseende, och att fullmäktige gillat och godkänt att af dem meddelade stadganden icke vederbörligen iakttagits. Uti förklarandet angående gillandet häraf hafva protokolls-sekreteraren Printzensköld, professoren Selander, komministrarne Löhman och Delin, justitie-borgmästaren Ilolm, kryddkramhandlaren Brinck, talmannen Hans Jansson och riksdagsfullmäktigen Johan Persson deltagit. Då det likväl bör kunna antagas, att ett dylikt förhållande för framtiden uteblifver, hemställer utskottet att Rikets Ständer måtte låta denna anmärkningsfråga förfalla. 9:o. Angående de Staden Borås meddelade byggnadslåns upptagande i Ilufvudboken. (1847 års rev.-berättelse, sid. 23. Fullmäktiges utlåtande, sid. 94—95. Kommissariatets förklaring, sid. 103—104.)
Hon arbetar visst för sina behofver hemma hos sig och detta länder henne till heder, men hon är ej van att ¯borta¯ vara en slaf för andra. Ingen vet bättre än jag, huru ogerna hon lemnade friherrinnan Perlkrants, för att komma hit. Din mamma hade någon möda att öfvertala henne dertill.» Elise tryckte stillatigande Leonnas hand. Förlägen stammade Emma: «förlåt, jag ville visst ej säga något förolämpande.» Hon fortfor sedan med allt större ifver: «gör mig till viljes goda mamsell! Laga först min och Batas klädningar färdiga, och lemna Jeanettes till aldrasist.» «Hvarföre så? Hon är ju frökens äldre syster,» invände Elise. «Åh, bara derföre att hon sjelf gör ingenting, bara sjunger, spelar och spektaklar, och vill att alla skola stå på tå för hennes nycker och infall. Att detta är mammas fel, som gillar allt hvad Jeanette gör, det vet jag nog; till och med när hon skrattar och gör narr, för det jag stammar, och ej är så vacker som hon, derföre» «Det är bra illa, jag medger det,» afbröt henne Elise, «men besvara nu uppriktigt min fråga, och blif ej ledsen. Hvarföre stammar också fröken Emma så mycket?» «Det var verkeligen en besynnerlig fråga, hur kan jag rå derför?» «Långt mera än fröken kan tro. Huru kom det sig, att fröken för en stund sedan stammade litet och allsintet ibland, och nu häftar det vid hvarje ord, detta måste ega någon orsak. Fröken tänker nu bara riktigt efter.» Tyst i några minuter svarade flickan: «jag gör det mera när jag blir ond.» «Men icke har fröken kunnat blifva ond på någondera af oss, vill jag förmoda.» «Ack visst icke, men när jag tänker på Jeanette och all hennes elakhet mot mig, så får jag» «Förlåt söta fröken, att jag åter faller i talet.
— Jo, det kan du vara säker på, han går igenom hela våningen. — Kom Elisabeth! Det måtte väl finnas någon fridlyst vrå i det här huset. Och de förlofvade flydde upp till riddaresalen, där de voro säkra för brunnspromenaden. Baron Svante var onådig under hela eftermiddagen. En sådan ryslig egoist den där Lars var, som lade embargo på Elisabeth, så att man ej såg till henne på hela dagen. De kunde väl ha det lika bra, om de sutto inne med den öfriga familjen. Friherrinnan lade in ett medlande ord. De förlofvade hade inte råkats på så länge, man fick ursäkta dem, ungdomen är ju merändels lite egoistisk. — Nej, det hade baron Svante svårt att förlåta, egoism var bland de obehagligaste fel han visste. Friherrinnan teg. Om tycke och smak är ju så svårt att disputera. När klockan slog half åtta, proponerade baron Svante, att man skulle hämta Elisabeth och säga henne att brädspelsbordet var dukadt. Han hade ingen lust att spela préférence, han hade suttit i en sådan gemen otur förliden afton. Friherrinnan erbjöd sig att uträtta ärendet. Hon gick upp på riddarsalen och fann de förlofvade vid fönstret. De sågo ut öfver den mörknade parken. Regnet hade upphört och man såg nytändningen i den ljusnade skyn. Baron Lars vände sig om, då han hörde modren komma. — Sitt ner hos oss, mamma lilla, vi ha ju knapt sett hvarandra ännu. — Nej, det är omöjligt, det kan jag inte för Svante, han blir orolig, om jag dröjer för länge. Hör du Elisabeth, vill du göra mig en mycket stor tjänst? — Ja gärna, om jag bara kan. — Gå för min skull ner och spela ett parti med Svante. — Tant, nog är det grymt, första kvällen Lars är här, vi ha det så gudomligt. — Ja, det är nog synd om dig, men vi veta ej hvad vi skola ta oss till med honom, han är så förfärligt kinkig. Snälla Elisabeth! — Ja. — Nej, mamma lilla, det kommer inte i fråga.