Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Boye besinna , alt som lagen inåsle fatta den förutsättning, att hvar och en är ägare lill de lösören han innehar, så bör innehafvandet deraf vara ett tecken , att andre kunna lemna credit åt en sådan person. Då man nemi. ser en person innehafva en mängd kreatur eller redskap, så anser man sig äfven kunna lemna honom credit; men om man undandrager sig alt betala den skuld, som grundar sig på denna credit, så skulle han, enl. det ändamål, som med denna lag åsyftas, icke genom en oredlig transaction kunna undandraga fordringsägaren godtgörelse af hans verkliga tillgångar. Sådan är anledntn till denna log; och i det fallet behöfver jag icke upprepa, att jag är af samma tanke med Hrr Stuart, Cederschjöld och Dalman; men annat är likväl frågan, om denna författning, med de förbättringar som desse herrar föreslagit, verkligen uppfyller ändamålet. Det kan synas så theoretice ; men jag ber alt få upplysa , efter jag haft många sådana transaclioner, att det är ganska lätt, äfven med tillsats af de vittnen , som Hr Dalman ansett så vigtiga, att eludera författningen genom sådana fingerade transaclioner, som tillintetgöra den med författningen åsyftade säkerhet. En torpare kommer t. ex. till godsägaren och säger: jag är skyldig patronen det beloppet, och den eller den köpmannen är jag skyldig så eller så mycket. Vill icke patronen köpa allt hvad jag äger? Jag gifver köpebref på ett värde af 200 r:dr; ty så mycket vill patronen väl icke gifva, som sakerna äro värda; men vill patronen skrifva under ett köpecontract, så säljer jag dem för 200 r:dr, ehuru de äro värda 4°° r:dr; ty jag litar på att patronen ej gör mig orätt. Ja, min gode vän, svarar patronen , det skall jag göra, på det du må blifva fredad från köpmanskrafvet. Då tillkallar man några vittnen och köpet är afgjordt. JNTu frågar jag: hvad kunna väl dessa vittnen om en sådan transaction utreda.
Utan tilltroende-1 att munteligen kunna yttra mig, så som jag det önskade och osäker huruvida jag rigtigt uppfattat hvad Herr Grefve Posse, Arvid, mot mig behagat i sista Plenum anmärka; får jag nu, sedan jag genomläst Herr Grefvens yttrande, derå afgifva svar, på det Herr Grefven ej må tro att min tystnad för ögonblicket betydde medgifvande af hvad Herr Grefven behagade framställa; äfvensom» att sedan jag förklarat min högaktningsfulla erkänsla för Herr Grefvens godhet ej allenast» att ej gifva mina yttranden en annan mening än de verkeligen haft, hvarå uttydningen i motsatt händelse tillhörde mig, utan äfven att bereda mig en slags utväg att komma väl från dem, hvaraf Herr Grefven säkert trodde mig i behof, jag äfven får förklara att jag viddetta tillfälle ej tror mig böra begagna dennagodhet, hvaremot jag möjligtvis en annan gång torde få draga parti af denna yttrade godhet och välvilja. Då jag i mitt den 21 dennes uppläste vördsamma memorial omnämnde rapporter,sorn ingått från de fleste af våra Landshöfdingar och i officiella tidningar blifvit läste om det lyckliga tillståndet i landet, hvilket ofta motsades af den allmänna ställningen, kunde jag Bil. till Ridd, o. Ad. Pr. x Band, 54 85° Den 26 Februarii. så mycket mindre åsyfta de af Herr Grefven under dess korta embetsbefattning med länsstyrelsen i Östergöthland inlemnade, som Herr Grefven sjelf säger sig blott afgifvit 2;ne, hvilka efter min tanka ej hafva den minsta analogie med dem jag omnämnt; och således har Herr Grefven sparat mig det besväret att vederlägga det tillmäle han tror mig velat göra honom som hofdinge i det Län, der jag är bosatt.
LagUtsbottet, som, i anledning afförrberörde anmärkningar, till förnyad pröfning företagit de frågor, som varit föremål för det återremitterade Betänkandet, får nu , hvad först angår det af Herr Ehrenborg föreslagna Lagstadgande, i ändamål, att betaga Gäldenärer utvägen att, genom tillställde Pantförskrifningar eller köp, Lill verkliga Borgenärers förfång, från Utmätning skydda sin Egendom, yttra, att enär Lagen icke tillägger fordringsegare emot lös pant förmånsrätt, utan så vida Panten i handom hafves, deraf, utan behof af särskildt Lagstadgande, efter Utskottets tanka, följer, att pantförskrifven Egendom, hvilken, då Gäldenär för annan Domfäst skuld Utmätning undergå skall, uti Gäldenärs bo finnes qvarlemnad, icke bör från utmätning undantagas. Enär åter vid ulmätningstillfälle fråga uppstår, antingen att allt, eller någon del af hvad i Gäldenärs bo finnes, förut blifvit till annan man försåldt, fastän köparen detsamma såsom depositum hos Säljaren qvarlemnat; så måste i detta fall köpets verklighet och vilkoren dervid, så vida köparens företrädesrätt till Egendomen skall blifva gällande, behörigen styrkas; och har Köparen försummat, att genom vittnens tillkallande vid köpet , bereda sig möjligheten för en sådan bevisning; så torde den påföljd vara gifven, att ali io&£ Jn^Ut skot tets BetHnknniien. verkön af det föregifna köpet, till hinder för Utmätningen, förfaller, På desse ytterligare grunder förblif* ver Utskottet vid dess yttrande i Bettin* det, att någre särskildte stadganden Lill de ifrågasatte missbrukens luimmande, hvarken erfordras, eller lämpligen kunna vid* tagas. I frågan dernäst örn Gäldenärs skyl* dighet, att, vid bristande tillgång, sin skuld med arbete aftjena, har Utskottet af hvad emot lämpligheten af detta tvångsmedel blifvit an fö reit, icke trott sig finna skäl, att frånträda den öfvertygelse, att delsam* ina är vida tjeniigare än bysättningstvånget.
Däremot inwän, des att dä Justitiä - Ombudsmannen är lika skyldighet uppdragen att bevaka lagarnas efterlefnad som Justiriä» Cantzlcrcn, bör denna desi förbindelse kill wärdén af Folkets derunder beroende rättigheter, äfwen i anseende till tiden, icke mera inskränkas för ben förre än för den senare, och att sälcdes samma präscriptionstid som är Justitiä - Cantzlercns ätal i afseende pä förflutna tider föreskrifwen, bör allena wara gränsen för Justitiä - Ombudsmannens befattning, warandes icke med rättwisa att förena, det skulle under ststförflutne tiss oreda möjeligen bcgängne fel af E nbcts - och Tjänstemän, sä i verkställighet as crhallne befallnn gar, som ! förwaltning af allmänna medel, eller i annat afseende ädagalagd egennytta, undandragas Justitiä - Ombudsmannens uppmärksamhet och njuta en större trygghet för betz ätal, än de förseelser som i en framtid bcgängne blifva betz pröfning underkastade. Wid I § af Instruktionen förefläS att i dcn Stropben der nägon synnerlig olaglighet »ämnes, ordet synnerlig borttages, dels emelian detta är mera enligt med innchället af 96 Z Regerings - Formen, som är grunden till hivad i denna Z är stadgadt, och hwarl ingen skilnad i olaglighekcrS beskaffenhet omförmäles, dels och emedan uttryck af obestämd bemärkelse böra i allmänhet, och i synnerhet i Lagar och förrfflifter, sorgfälligt undwikaszi grund hwaraf jag anser - Den Zo October. 4769 ser Z F alldeles böra förswiuna, enär jämlikt sörcnäm de 96 § r Regelina Formen olagligheter af hivad beskaffenhet svm hälst och utan undantag tillkomma Zustikiä-Ombudsmannens pröfning, och dessutom det deri nyttjade uttrycket owarsamhet meddelar ett ganska obestämdt begrep, hwad kill denna benämning hänföraborde. I sammanhang härmed fär jag äfwen före, siä att slutmeningen i 8 § sä lydande:
Maj:Is nådiga skrif velse med det al Komitterade afgilna underdåniga Betänkande och förslag angående skjutsnings-besvärets ordnande, dels ock väckta motioner i samma ämne; äfvensom i sammanhang dermed meddeladt utdrag af Hederv. Boude-Slåndels Protokoll den 30 sistlidna Maj, innehållande dels bemälda Uiks-Ståuds beslut, hvarigenom förevarande Utlåtande blifvit i allo bifallet, dels inbjudning till de öfrige Biks-Ståudeu alt i detta beslut sig förena. Preste-Ståndet afslog ej mindre l:sta punkten i detta utlåtande, angående gästgifverihålloch reserv-skjutsens samt post-skjutsens skiljande från jordbruket och öfvertagande af staten, än äfven Utskottets i 4 punkten gjorda hemställan, del Rikets Ständer må besluta, att det Städerna åliggande skjutsnings-besvär öfvertages af Slaten, samt återremitterade hvad Utlåtandet i öfriga delar innehåller; Och ansågs till följd häraf Bonde-Ståndets förrberörda inbjudning icke föranleda till annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets nedan omförmälda Memorial och Utlåtanden: N:o lil, angående det afslutade nya lånet för Statens jernvägs-byggnader och det för samma lån erforderliga ränteoch amorterings-anslag. N:o 112, i anledning af väckt motion om inrättande af en lånebank för jordbrukets och dess binäringars understödjande, samt beredande af dertill erforderliga tillgångar. Bifölls. N:o 113, i anledning af väckt motion om statsbidrag för upprättande af hydrografiska kartor. Bifölls. N:o 114, i anledning af väckt motion om anslag af statsmedel till befrämjande af täckdikning. Bifölls. N:o 115, angående bestämmandet af resekostnads ersättning åt Rikets Ständers Deputerade vid Hans Majits Konungens och Hennes Maj-.t Drottningens förestående kröning i Norrige.
Betänkande om ytterligare åtgärder för Silfverköp, samt fortfarande Silfverinvexling. XXIV. B. 71, 280. XXV. A. 3. i anledning af väckt motion om förändring i gruliderne för återbetalning af det till Götheborgs Stad utgifna Bankolån. XXVI. B. 406. XXVII, 177. A. 314. XXXIV. U. 168. XXXVI. A. ?2. t—r i anledning af väckte motioner om rät - 59 tigliet alt i Rikets Ständers Bank Belåna Tackjern. XXVI. B. 407. XXVII. Å. 177. XXXVII. U. 158. XXXVIII. i73. LIV. A. in. BankoUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden om den af Utskottet förrättade granskning af BankoVerkets Räkenskaper samt Styrelse och förvaltning efter sista Riksdag XXVIII. B. 211. XXIX. 129. XXX. A. 37. — med anmälan om den vid Bankens Pappersbruk Tumba, den 23 i denna månad timade eldsvåda. XXX. B. 14S. XXXII. B. 324. XXXIX. A. 2S2. i anledning af väckt motion att hälften, eller två tredjedelar af alla Publika Verks behållningar i Banken måtte i Discontväg utlånas. XXXI. B. 247. XXXVI. A. 3. — med förslag, angående grunderne för Bankens Lånerörelse intill nästa Riksdag. XXXII. B. 3oi. XXXV. Å. 3. XLVIII. U. 120. XLIX. 146, i84- LI. A. 3. A. G4. A. 96. A. 148. A. 206.
Höll han, hvar i sitt mål, för sina drängar trogna; Men Danska tungor höll han ännu intet mogna. Hvad mer? Det Guda-bo det vidunder ock hade, Att alla de, som ä’ och kallas Svenska land, Från Ladoga till Dyn’, från Dyna vest till Stade, Så väl som allihop, som Norra Hafvets rand Bebo, de hörde allt, hvad dem Kung Carl der sade: Ty, när han ropte: ”Marsch!” var all den salta strand I fulla segel; och allt redo upp i sadel, Som svärd vid sida drog, af svenner och af adel. Thalia ville mer, hur de trumpeter klingde, Förtälja, som till tåg nu blåste fält-alarm, Och hur mångt lustigt blod de blåa fanor svingde, Och hur man blanka svärd drog ut med modig arm; I det ett mäkta ljud af många klockor ringde, Som riste styfva torn, och kläppen gjorde varm: Jag frågad’, hvad det var? Hon svarte: Gud hugsvala! Det är den jordefärd, hvarom jag först bör tala. Klockringningen erinrar henne om det närmaste föremålet. Hon berättar den bortgångne Konungens uppbyggliga afsked, och beskrifver hans nya vistelse-ort: Högt öfver månans ring och middags-strålens näste, Och än de andra fem villfarand’ stjernors rad, Högt öfver alla de små natte-solars fäste, Der står en herrlig borg, en mäkta präktig stad. Tolf perle-portar, som ej nånsin blifva läste, Stå öppna städs för dem, som denna boning glad Få ärfva. Men här finns i staden intet tempel: Gud Sjelf är sinas der båd’ kyrka och exempel. En blank demante-mur, som jaspis och rubiner, Sapphirer och topas till all sin grundval har. Kring detta stora slott med sådan prydning skiner, Att solen mörknar mot den fägring, som så klar Af Gud Sjelf lyser fram; dess gata är helt finer, Af guld, hvars höga färg ej nånsin skifte tar. Kort sagdt: en dylik stad har aldrig någons öga Än sett; mans tankar ock ej nånsin gå så höga. De englar, Herrans här, som honom städs bistogo,
Härvid anmärkes: för det första, att förslag om förändring i Roteringsskyldigheterna, framställda af Representanter vid ett Riksmöte, måste i föreskrifven ordning enligt 44 § Riksdagsordningen behandlas, hvarförutan de icke kunna eller böra medföra något resultat; och då, som redan förut är ådagalagt, ingen fråga vid 1812 års Riksdag blifvit i laglig ordning väckt om Provincen Skånes roterande till ordinarie knecktehåll, kan det icke eller rimligen anses som en constitutionel act, att Regeringen, på enskiltas, må hända å enskilt interesse grundade framställning, Ständerna ovetande, beslutar om denna vigtiga och magtpäliggande angelägenhet, som involverar arne Läns skattläggning emot en ny grundränta; för det andra, att Konungens Befallningshafvande i Skåne, örn än till följd af Kongl. Maj:ts uttryckliga Nådiga befallning, förehaft en constitutionelvidrig handling, då de våldsamligen påbördat Skånes allmänhet ett medgifvande, hvar - 7o Den 22 Febr nar ii e. m. öfver de vid sammankomsterne frånvarande, aldrig utlåtit sig. Hade det varit i 1812 års Riksdagsbeslut'sagdt, att så borde ske, så kunde man väl klandra en dylik åtgärd, men det hade dock lagligen ålegat Skånes innevånare att sig densamma underkasta; men då bela ordinarie Roteringen i Skåne endast tillkommit i följd af enskildt contract emellan Kronan och Skånska extra Roteringsskyldige, så följer klart deraf, att de, hvilka i ett sådant contract icke uttryckligen ingått, också ingalunda kunna dervid, anses bundne genom de Jakandes bifall.
Bpggninga Balken i nä,gon mätto haft för ögonen, dä han för olika Hus beräknat olika Byggnadsär, men dä efter samma Lag Stufwa beräknas til Z ärs byggnad» Loga med tu golf til — 3 dito Bod med loft eller 3:ne Bodar til 3 dito Fähus ti! 3 dito Stall Lil —. Z dito Bah - Eo Den 29 Auguste. Badstufwa eller Mälthus, som merendels blott bygges med 4 knutar til 1 ärs byggnad. Redffapshus til — 1 dito Port och Lider efter Regeln om 4 knutar 1 dito Färhus med foderrum til — r dito Swinhus til 1 dito Hemligt hus til 1 dito och Lada som gemenligen är med 4 knutar til — 1 dito Hwarförutan Källare bör kunna tagas til 1 dito Hwilket tilsammans utgör blott LZ är. Sä skulle tyckas at Lagstiftaren wid tidens beräknande endast haft afseende pä de minst waragtiga Husens duration som wäl ej är lämpeligt, dä somliga kunna stä twä a tre gängor längre. När nu Trämaterialierna i ätstilliga Rikets Orter inom sednare tider gansta synbart förminskats, samt deras pris i följd däraf ansenligt stigit i förhällande til andra ivarors, hwarigenom »disproportionerad Byggnads skyldighet blifwer wida mera känbar, än den tkden de första Lagar härom utkommo; och dä det more obilligt, at en Äbo, som emottager ett obebygdt Hemman, skulle om han blott brukade det i sz är, pä denna tid utan ärsättning bygga alla desta 14 Hus, hwaraf Jordägaren sedermera i mer än dubelt sä läng tid skulle utan all sin kostnad fä begagna sig; finner Lag. Utskottet at Lagens Stadgande i det afseende tarfwar förändring. Och Den 29 Augustt. 1Z8L
Då, vid senaste Riksdag, hos Riksens Ständer fråga förevar om indragning af det för Riksens Ständers Riksgälds-Contoirs räkning bedrifne General - Assistance-Contoiret här i Hufvudstaden, ansågo Riksens Ständer något heslut derom icke då böra fattas, utan fast mera åigärderne rigtas derhän, dels att, genom en förändrad reglering al utlåningen, med hvad dertill hörer, söka vinna en jemnvigt emellan utgifter och inkomster, dels ock att bereda och grundlägga Inrättningens framtida upplösning, på ett sätt, som för Staten blefve minst betungande. Underdåniga Skrifvelser. 203 Samma ärende har äfven vid detta Riksmöte utgjort ett föremål för Riksens Ständers öfverläggning; Och ehuru Riksens Ständer funnit, det, jemväl under de senare åren, GeneralAssistance-Contoirets Lane-rörelse bedrifvits med nog betydelig förlust för det Allmänna; likväl och då denna Låoe-anstalt är den enda af de allmänna , som af den mindre bemedlade FolkClassen kan begagnas, och förlusten torde för framtiden kunna minskas genom åtskillige af Riksens Ständer beslutne förändringar i afseende på utlåningen m. m., hafva Riksens Ständer ansett Inrättningen böra för Statens räkning fortfara till och med det år, då nästa Riksdag infaller, och emedlertid försök böra göras, för att befordra Inrättningens öfvertagande af Stockholms Stad eller enskilde Bolagsmän. Af sådan anledning, få Riksens Ständer i underdånighet anhålla, det E. K.
Riksdag s-Ordningcnr § 4r> Ståndet lät bero vid hvad Utskottet, angående denna § yttrat; Tryckfrihets-För ordningen? § 2 mom. 4- Vid hvad Utskottet, i afseende härå, i Memorialet N;o 48, sig utlåtit, bil Ståndet bero. S, D Föredrogos A nvo Constitutions lHskotfets Memorial, N:o 4f> med uppgift på serskilda Grundlags-löiändrirgar, som föranledas af Ståndens gemensamma tankar, rörande Hof-Cancellerens S latsDepa r te men t‘. De luiru ti föreslagne Grundlags-förändiingar anlogos till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag; k:o 5o, i anledning af tre Stånds återremisser på mom. N:o 35, med Betänkandet om KatiomI-Representationen: Della jemknings-Memorial återremitterades; JNT:o 5i, till Ridderskapet och Adelli, samt Borgareoch Bonde-Stånden, i anledi ing af åtcrremisserna på Mern. N;o 36, angående Landtdagar, bifölls; N:o 02, angående Borgare-Ståndets återremiss på memorialet JN'.-a 3y, med förslag till ändring af 22 §. Regerings-Formen: Constitutions-Ytskcttets hemställan till Borgare-Ståndet alt foga sig efter Med-Ståndeus beslut, i afseende pä denna §., Lief icke antagen, och votcrings-propositionen godkändes; N:o 53, till Boigare-Ståndet, angående serskild anmärkning vid förslaget [ mom. IV:o 3y till ändring af 22 §. Regerings-Formen, lades till handlingarne; och JN;o 54» angående återremisserna på förslaget till ett stadgan - 6 Prof. Utdr. d. I Dec. 1834* de i 41 § Riksdags-Ordningen om Stals-Rådets Ledamöters tillträde i Ståndens plena, åtterremilterades. Från IIedervärda Bonde-Standet.
Härrörer ifrån förskjutne omkostnader vid en, år 1812, verkställd lottning emellan Ohligationerne för det, genom Frege 8C Comp., år 1802, upptagne Lån, hvilka, jemnlikt Låne-Planen, till ett bestämdt antal skulle komma att inlösas; Och äro desse omkostnader uppgifne till ett belopp af Rd. 82: 4. Sachsiskt Convenlions-Mynt; som, efter al pari cours å 32 skillingar, utgör 54: 87. 4. Skulder i Svenskt mynt. Ben sä kallade Gamla Riksgälden: Denna Gäld, som finnes upptagen uti Riksens Ständers Reglemente för deras Riksgälds-Contoir af den 3o Junii 1720, under nedannämnde Hufvud-Titlar, bestod år 1789, då den flyttades till Riksgälds-Gontoiret, utaf: 3281: 4°* 8. 376 jRiksens Ständers Så kallad Nummer-Gäld, hvaraf N:o 3.Obligationer utgifne för delså kallade Allmänna Lånet» eller, såsom det heter, allenastRäntemästarens Guinesiska Compagniets fordran 20,272: 6. 6. Utan Numer: Åtskillige slags Försäkrings-sedlar 118:21. 4» Interesse Numer Gäld 27,721: 3. 7. Loring s T vå och FjortonÖresF örsäkrings-Sedlar 174,989: 18. 8. Häraf är ifrån år 1789 till den 21 Jan. 1822 liquideradt 2502.32. Enär förestående till teloppet utredde och bestämde Fordringar, efter så ganska lång tids förlopp, icke blifvit till betalnings erhållande anmälde, så torde en praescriptionstid af frenne år böra stadgas, inom hvilken fordringsbevisen böra företes, vid förlust af all betalningsrätt. Länet på 100 med 12 proCents ränta. Obligationer utfärdade för tillskott till Trollhätte-Sluss-Verks byggnad.
Denna Hr von Hartmansdorffs anmärka, utgör således ett nytt motiv för den begäran jag framställt, och jag får således fortfarande anhålla om Hr Gr. o. Landtnäs propos. på hvad jag föreslagit. Hr von Hartmansdorff: En ledamot har redan enskildt erinrat mig, om det sedermera af Frih. Cederström offentligen andragna förhållande, att jag, vid elt föreg:de tillfälle, begärt alt ett Riddarh.-Utsk:s Mern. skulle bland de allmänna ärenderne på listan införas. Skillnaden mellan del förra målet och det nu förevar:de var likväl den, att om R. o. Ad. på längre eller obestämd tid hade upskjulit det förra målet, sä hade den vakt, som tjenstgör under våra plena, kommit att fä nog länge vänta på den lilla gratifikation, hvilken åt henne skulle gifvas. Nu deremot kan jag icke finna, att någon väntar, eller har olägenhet af målets npskjutande. Men som ålskillige ledamöter synas vara otåliga, att få saken snart afgjord, sä vill jag visserligen icke, om sådant på mig berodde, lägga något hinder mot öfverläggningens företagande i afton, om det anses nödigi. Mig synes det emedlertid vara föga lämpligt, att nu afgöra frågan, sedan vära fleste ledamöter redan atlägsnat sig, under förmodan, att saken icke skulle förekomma. Beträffande åter lagligheten af målets företagande, innan de allmänna ärenderna äro behandlade, så skall jag, enär jag nu framtagit min grundlag, upläsa 47:de §:n Riksd;S-Ordn:n, hvilken lyder som följer: ”Uti plena föredrages först de för RiksSt:n gemensamma ärendena, och sedermera hvarje Stånds enskilda, alla i den ordning de, hvart slag för sig inkommit, så framt ej Stånden derom annorlunda förordna. ” Jag kan icke förstå dessa ord annorlunda än så, att det ena slaget af ärender, nemi. de allmänna, skall gå före det andra slaget, eller de enskildta. Men inom detta slag af allmänna ärender kunna Stånden besluta, att det ena företages före det andra.
Del mest olämpliga af ifrågavar. stadganden är det, som nu är under öfverläggning. Här utöfvar man orättvisa i ordets hela bemärkelse, då nian lager igen med den ena handen, hvad som ulan gifvil med den andra. Jag föreställer mig, alt de fleste af detta Stånds ledamöter, som begrundat saken, skola med mig i denna åsigt instämma. Ordf. i Bevilln.Ulsk. liar redan förklarat, att han anser stadgandet olämpligt; men alt han inom Disk. ieke bar sökt göra denna åsigten gällande, emedan lian icke såg någon möjlighet att deruti lyckas. Jag tror likasom han, att liden ännu icke är inne; men jag kan för min del icke ingå pä den slulföijden, alt, derföre att man icke kan genomdrifva en nyttig sak, man icke skall göra försök dertill. Man torde slutligen komma derhän, att man genom ett träget arbete omsider hinner målet. Jag vikar derföre för min del, alt II. o. Ad. mätte godkänna den princip, som flere talare nu redan här uttryckt, och således för sin del förklara det olämpligt, all embetsmännens löner upptagas till bevillning. Hl1 von Rosen: Afven jag tillhör dom, som anse obilligt och olämpligt, att embetsmän, som erhålla inkomster af Statens medel under namn af lön, få vidkännas afdrag genom bevillning ä denna lön. Resultatet är, såsom här blifvit sagdt, att Staten ger med ena banden och lager igen med den andra, samt att uppbördsmännens besvär ökas. Jag är likväl rädd för, att vi hafva en ström emot oss, som vi icke kunna hejda, hvarföre jag får, lika med flera andra talare, underkasta mig det förhållande, som jag icke kan gilla. Jag har visserligen ingenting emot, om någon gemensam lanke yttrar sig; men resultatet blir intet. Likväl får jag särskildt bestrida de motiver, som Utsk. såsom grund för sitt tillstyrkande har inlagt i denna punkt af betänk., då Utsk. säger, att hvarje medborgare bör bidraga till slatsbehofvens fyllande, och pä detta skäl äfven debiterar embetsmänuen.