Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man reser genom medlersta och södra delarna af Sverige, så träffar roan stundom vinter på ena stället och höst på det andra, af hvilka det förra ofta är beläget söder om det sednare, med flera dylika anomalier, hvilka bero af landets olika läge och höjd öfver hafsytan och hvilkas regelmessiga förhållanden omöjligen kunna utrönas, utan mångåriga efter vettenskapliga metoder verkställda observationer, hvilka kunna medföra välgörande resultat för landets innebyggare, sorn med ledning af den kännedom, som vettenskapen gifver vid handen, och uppmärksamhet på de i naturen försiggående omvexlingarna kunna förekomma tillintetgörandet af årets förhoppningar, hvilket ganska ofta blir följden af missräkningen på en efter vissa naturliga förhållandet regelmessigt inträffande nattfrost, regn, torka och dylikt. Jag anhåller således, att StatsUtsk. matte tillstyrka R. St. alt bevilja de ifrågaställa 2000 r:dr för det af motionären afsedda ändamålet, samt alt hos K. M, anmäla deras underd. önskan , alt Vettenskaps-academien måtte erhålla det uppdrag, som verkställigheten påkallar. Ilr La g er g r e n, A n d e r s: När öfver lägg ningen här förevar angrde Carolinska institutet och dess utvidgning lill en högre medicinsk läroanstalt, så nekar jag icke till, att jag på det lifligasse önskade, att de åt detsamma föreslagna förmåner måtte gå igenom, såsom de också gjorde; men då jag önskade Carolinska institutet dessa förmåner, bör jag tillslå att jag också tyckte det R. St. borde åt universiteten bevilja de af Hr Professor Geyer begärda medlen ; ty om på ena sidan Carolinska institutet erhåller medel, hvarigenom det blir i tillfälle att fullbilda läkare, så synes det vara en orättvisa mot universiteten, om man genom nekade anslag sätter den ur stånd att med framgång kunna bilda läkare. En hvar vet till huru stor del den anatomiska och chemiska undervisningen ingå i läkarens bildning. Om nu salar saknas för den chemiska och anatomiska undervisningen, så frågar jag, om det i framtiden blir möjligt för universiteten ätt på något sätt bålla bredd med Carolinska institutet.
Grundlagen gifver således Revisorerna ingen ovilkorlig rätt; utan låter det bero på Riksens Ständer, om de uti Instructionen vilja lemna Revisorerne en sådan rättighet eller icke, samt betager blott Riksens Ständer att utsträcka en sådan rättighet äfven till Statsverket. Herr von Hohenhausen: Jag instämmer alldeles uti hvad Herr Hjerta yttrat; men som opinionen är delad, och votering blifvit begärd, kan jag ej frångå ett förslag, som redan blifvit behörigen modifierade Herr Grefven och Landt - Marskalken frågade, om Ridderkapet och Adeln önskade, i6o Deri 7 November f. m. att det af Grefve von Rosen föreslagne tillägg, att någon jemkning icke måtte förrän efter ett års förlopp af Banco-Fullmägtige vidtagas, borde i Contra-propositionen inflyta. Ropades Nej. Herr Grefvert och Landt - Marskalken framställde derefter följande voterings-proposition: Den som bifaller, att, på sätt BancoUtskottet föreslagit, den föreskrift må lemnäs Riksens Ständers Revisorer, att, i fall erfarenheten skulle bevittna, att, under en längre tid någon större summa varit outlånt antingen vid Hufvud-Contoiret, eller någotdera af de mindre Discont-Contoiren, Revisorerna äga förordna, att ett sådant öfverskott må förskjutas till det eller de af Discont-Contoiren, hvarest behof deraf funnits äga rum, hvilket förskott dock kommer att återställas, då det finnes behöfligt vid det Contoir, hvarifrån detsamma blifvit meddeladt, voterar Ja ; Den det ej vill voterar Nej ; Vinner Nej, bifalles Utskottets tillstyrkande med den förändring, att den af Utskottet - Den 7 November f m. skottet åt Revisorerne uppdragne befattning, i stället kommer att åt Herrar Banco-Fullmägtige öfverlemnas. Hvilken voterings-proposition afRidderskapet och Adeln godkändes samt anslogs. Herr Gref ven och Landt - Marskalken tillkännagaf alt Plenum lomme klockan 5 i eftermiddag att fortsättas.
Ilandluigarne i mälet, sngäende den »k llilvets 8tänder väelita fräga i afseende u ersättandet sk Iiästar oell persedlar, soin, under lirig, vick liustliälls-llegenlentens gä lörlorsde; — Oä, under öfverläggningeil om dell.» ärende, den äsigt ldifvit vttinld, att de ifrägsställde töreningsrne till gemen. sam slivldiglret att ersätts onder Irrig upplrommsnde förluster st Ilästsr oeti persedlar telle trorde insliränlrss inom I> varje llegemente eller tiolps lör sig, ntsn stt tillfälle snarsre llorde öppnas för ?l0stlisllsrne vid sils flustlndls-Regementen oelr Lorder stt uti en sädan sllmän föreiling deltaga, förlrlarsde 8tsts-llädet föilieiie sig li^ss den öf vertygelse, stt, fastän det ielre linnde llestridas, stt ju genom säclsne sllmännsre föreningsr, derest de linnde ästadlrommss, rustinngsllesvuret oell de dermed under liing törlinippsde större kostnader Illefvo nä liustliällsrne jemnare föidelsde, «lesss liliväl i sllmänllet slrulle tinus lietänlrligt att inläts sig i »IvliliS öfverensliommelser rned Ilegemeuten oell (iorpseig som för dem voro nästan lielt oell lisllet främmande; äfvensom stt, när ät livsrje Ilnstllälls nrimmer eget val vore öfverlemnsdt stt i föieningen ingä eller ielre, uträliningen oell fördelningen st ersättningslleloppen inäs te Illifvs s vs isie stt verlistslla, i f:»ll en del Rustllällare ielre sliulle antags förslaget: i följd livsrsf Rrillerren oell 8tats-1lsdet, illed slicropsilcle tor öfrigt af livad Xrigs-tlollegium uti ämnet anfort oell npplvst, i underdäiligliet tillst^rlite, stt l>ädig Rroposi - //(INA/.
Utan alt kunna bedöma riktigheten af dessa beräkningar, torde det dock vara uppenbart, att den kostnad och den tidsförlust hägnadsbesväret medförer, särdeles på slättbygd, der man på flera mils afstånd nödgas hemta stängsel-ämnet, måste vara ganska stor och tryckande, och att denna kostnad och detta arbete, användt på jordbruket, skulle bringa detsamma nu åsidosatta fördelar.” ”Hägnaderna medföra äfven den olägenhet, att utmed dem samlas för åkerbruket skadliga snödrifvor, och, hvad ännu värre är, svara de icke alltid mot sitt ändamål, enär de ej sällan af okynne och skadebegär nedrifvas, dermed egofriden är tillspillogifven. Och 262 Den 6 September f. m. likväl, sä stora dessa olägenheter än äro, återstår dock ännu en sida al ämnet, hvilken företer och innebär följder af ännu menligare inverkan, än alla de förut omnämnde.” ”Slängselskyldigheten utgör nemi. i närvande stund det väsendtligaste hindret för slätternas jordbruk att höja sig utur det förfall, hvaruti detsamma i allmänhet sig béfinner. Temligen allmänt inses det rättvist öfverklagade missförhållandet emellan åkerbruk och boskapsskötsel, och behofvet att på en förbättrad och utvidgad ladugårdsskötsel grunda ett förbättradt åkerbruk. Dertill fordras i första rummet, som man vet, odlandet af flerårige foder växter. Redan en sådan kulturs införande å den bättre åkerjorden erfordrar sitt förlag och medför sin tillfälliga upoffring; men denna nya kultur måste dessutom fredas, och, för att blifva fredad, är jugen annan utväg än alt hägna.
Frcherrs Mannerheim: Seden walet nu ar svrräkkadk, hwarwid af den upplasta listan tydligen lyneö att den of herr Grefwe kamm^K^uk. » föresiagne princip, att utse de i6 Äldste innom hwarje Clasi, bliswit följd, hwilken princip aswen star i öfwerensstämmelse med den sam följdes wld utseende af f. d. Konungens Faddrar 1778, sä hemställer jag till Herr Grefwen och Landtmarffalken och Högloft. Rrdderssapet och Adeln om icke förteckningen pä de walde Ledamöterne wä anfl-s har i Riddarhus-Salen pä det ställe der woteringS-proposirionerne manligen uppsättas , vä det att hwar och en mä känna walet, och den som vlifwit utsedd och tilläftv-ntyrs kunde sinna sig icke hofwa laglighet att i Deputationen deltaga, mä sädont tillkännagifwa hoS RiddarhusFilkalen, som dä enligt Rldderffapct och Adelns b> flut äger att anteckna l en sädan Deputerads ställe den jom sig först derom anmäler. f Herr Grefwen och LandrMarskalkmr gjoröe härä proposition hwrikm Bifölls. Hers Dm 10 Ianuank. 459 Herr Grefwe» och Landrmarffalken, anmälte alt Herrgr '1'r-ttventsiclk och kinlrsnbesA tilikännagifwrt sig, den förra för sin Medicinska proct,k, och den sednare tor siukllghet, ej kunnat t Depulationen deltaga. Likaledes gnmäldte Herr loricks, d^ils, att hans Son, Herr IHck8, pierrot, wore ur Sta« den fränwarande, och kunde Medes lcke ätnjuka det honom wisade förtroende.
Nu hafva emedlertid tvä Stånd, i st. f. att bifalla, fattat det för motionen mindre fördelaktiga beslutet, att endast återremittera betänk. ; och alt den omständigheten, att dessa två Stånd fattat delta för motionen mindre fördelaktiga beslutet, skall verka dertill att motionen ännu vore vid lif, — det torde vara svårt att försvara. Men, säger Gr. Gyldenstolpe, den nu under öfverläggning varande frågan är en helt annan än motionen. I sådant fall vågar jag till den värde talaren hemställa: hvem har gifvit Utskm lof att komma fram med denna nya fråga? Ar den grundad på den förra motionen, så är den numera förfallen; är den äter derpå icke grundad, på hvilken motion är den dä grundad? Den förfaller, såsom saknande all grund, ty Ctsk:n äga icke motionsrätt. Slutligen, och jemväl i sjelfva innehållet af Utsk:us förslag, förefinnes en ytterligare oformlighet. R. St. skulle nemi. enligt detsamma till K. M. öfverlemna att bestämma när de 1111 octrojerade enskilde hanker, under den gällande octrojen skola uphöra med utgifvandet af sedlar å 3 r:dr 16 sk. b:co och således underkastas det i 8 § af Kai. Kungörelsen d. 9 Januari 1846 förekommande stadgande. Det är således icke meningen att göra förändring i berörde Kgl. Kungörelse, utan alt sätta de nuvarande Privatbankerne, genom ifrågaställa und. skrifvelse, utom lagen. Om detta deras sättande utom lagen vid detta tillfälle för dem vore en fördel, så vore det derföre icke mera formenlig!, hvarföre jag på alla dessa förenade skäl anhåller, att R. 0. Ad. nu, i likhet med det aldeles enahanda förhållande i sista plenum beträffande Hr Stiernsvärds motion, ville, med vidblifvande af sill förra beslut, endast lägga förevarande utlåt, till handlingarue. Hr Nordenfelt. Joli. Åke: Förevar:de fråga delar sig i 2:ne delar, det formella och sjelfva saken.
Den skulle medgifva en ytterligare nedsättning, om de åsigter, i afseende på hela knektehållets minskning, skulle vinna 1 75,000 5o,ooo Den i Februari. bifall, sorn i en särskild motion skall blifva II. St. föreslagen. Diverse anslag. Spanmåls -upphandling och bageri-kostnader Ved och ljuspenningar för garnisons-orter Skrifmaterialier för Krigs-collegium, Krigs-Hofrätten m.fl. Reseoch tractaments-penningar för militärem betsoch tjenstemän Värfningsoch recapitulations penningar Du rch marsch-kostnader Oförutsedda militär-utgifter . Vid granskningen af verificationerna för användandet af detta anslag, torde StatsUtsk. med tillförlitlighet utröna, att å detta anslag den betydliga minskning bör kunna äga rum, som här föreslås. M i 1 i t i *-b oställs-cassans reservhemmans räntor Indelta armeens mötesoch tross-passevolance Jag vågar föreslå, att denna utgift måtte uppföras å stat, på de skäl, som inom Adeln och BondeSt. vid 1829 års riksdag så fullständigt utvecklades. Summa tredje Hufvud-titeln r:dr brco Fjerde Hufvud-titeln. Militäroch Försvarsverket till sjös. Förvaltningen af Sjöärende r11 a synes helt och hållet kunna indragas genom öfverflyttniiig af göromålen, dels till Krigs-collrm, dels till den genom Statsrådets förändrade organisation blifvande ministeriella öfverstyrelse af sjöförsvaret. Anslaget, som likväl icke kan helt inbesparas, utsättes här förslagsvis till resten öfverflyttas till allmänna indragnings-staten med 8000 r:dr.
N:r zei, 16$. je82 Stats-Utskottets Betiinkanden. något mer än 21 Hästar årligen utgått ifrån Stuteriet, hvaraf likväl endast 7 stycken årligen varit användbare för de Kongl. Hof - Stallens behof, men åtskillige af de öfrige icke dess min. dre till Cavallen - Officerare blifvit försålde. Då af hvad nu anfördi blifvit tydeligen visar sig att 24 Hästar är hvad af Stuteriet årligen kan påräknas, och 21 st. oacktadt en ovanligt stark mortalitet blifvit derifrån aflernnade, hemställer jag vördsammast om missförhållandet är så stort sorn Herr Öfverste Tersmeden sökt framställa det. Vid uppgjörandet af en lika beskaffad Calcul som den Herr Öfverste Tersmeden lagt till grund för sine beräkningar, utrönes att hvar och en af de 24 Hästar sorn årligen böra utgå, nödvändigt skola kosta Staten 1587 •R:dr och att följaktligen da Inkomst-Summan af 38!i°3 ICdr fördelas på de årligen under loppet af sist förflutne 7 åren afgågne 21 Hästar, hvar och en af dem uppgått till ett pris af 1814 Ihdr. Ehuru en stor skillnad visar sig emellan denna Summa och den af 6415 R:dr hvilken af Herr Öfverste Tersmeden påräknas för hvarje Häst, är jag dock långt ifrån att finna detta resultat tillfrefställande men då erfarenheten tillrätkeiigen bevisat ett inga Stuterier, men aldraminst de, som äro belägne uti de mera Nordlige Climaterne, der Stall-fordring åtminstone två tredjedelar af Äret måste påräknas, och där Hästarnes utveckling inträffar ett helt år sednare än uti de sydiige; kunna utan betydelige uppoffringar underhållas; och då Riksens Höglofl.
Räcker ej hvartderas område till den vidd som för utbrytning erfordras, då utläggas dertill hemman eller hemmansdelar från annat byns skifteslag, hvars vidd ej derigenom inskränkes till mindre vidd, än nu sagd är. *) Här förutsättes allt vara odlingsbart, och ingen ting användt till skog eller ständigt bet?. Skifteslag lår icke uppnå sitt maximum, der detta ej kan ske, utan alt maximum af iigornes afstånd från bostäderna öfverskrides. — 132 — Område, som utbrytes, skall alltid så tagas, att bys öfriga jord förblifver sammanhängande och närmast bostäderna belägen. Kan det ej ske, utan att bostad för det utbrutna flyttas; då skall sådan flyttning för sig gå, och varde bekostad af den, som utbrytning sökt. Kan han ej erhålla odlade ägor för dem, han lemnar; bekoste ock sjelf deras odlande. Får han mer odlade ägor än han lemnar; gälde odlingskostnad för öfverskottet; så ock för bättre häfd å de ägor, han erhåller. Skola särskilda skifteslag inrättas, der vidden för ett enda är för stor, varde då de nya skifteslagens utflyttning och nyodling bekostade af alla byemännen, efter delningsgrunden. Varder tvist om rättighet till utbrytning, eller skifte; den skall hos domstolen särskildt utföras, innan förrättningen fortsattes; och galle om tiden dertill och förfarandet med tvisten, hvad om taxeringstvist uti 27 § säges. § 3. Jord, som är otjenlig att odlas till åker eller äng, eller ock är, för annat behof, oumbärlig, må icke i utbrytning eller skifte intagas, utan så är, att hemman äga samfäld skog, men icke samfälda inägor. 1 det fall må skog och utmark imellan sådane hemman skiftas. Ej må dessförinnan skifte eller utbrytning af dessa hemmans öfriga ägor företagas. § 4. Till skifte inora hemman eller by gånge så mycket af dess område, som till odling af åker och äng är tjenligt och ej till skogsvext eller mulbete tarfvas.
För det närvar. äro 6 domsagor lediga och jag är öfvertygad att förslaget ej kommer att tillämpas mer än kanske på en eller två. Således är det väl för tidigt, att lägga så mycken vigt på detta förslag, hvilket dock ej blifvit taget i luften, utan är grundadt på ganska noggranna undersökningar, beräkningar och jemförelser. Dessutom har detta förslag varit lemnadt till granskning af landsfor, häradsh:r och comiterade inom hvarje län, och sedan deras anmärkmr inkommit, har just.stats-ministern låtit revidera förslaget och deruti göra ganska betydliga förändringar. Ofver det reviderade förslaget hafva hofrätterne afgifvit utlåtm, och jag är säker att tillämpning deraf icke i något fall kommer ifråga, utan att ytterligare upplysningar från vederbör. auktoriteter blifva infordrade. Det har klandrats att man vid bestämmande af kostnaden för häradsfängelsers uppbyggande förslagsvis antagit, att de skulle kunna byggas af träd, hvarigenom kostnaderne skulle blifva betydligt nedsatta. Såsom grund för detta klander har man anfört, att i trädhus skulle tångarne lättare kunna kommunisera sig med hvarandra och lättare rymma derifrån. I detta hänseende är ett misstag för handen, ty inga säkrare fångförvaringsrum gifvas än de som äro af träd, om man bygger med dubbla mellanväggar och fyller med sand eller sågspån deremellan. Derigenom hindras all kommunikation 03S Den 23 Februari f. m. mellan fängarne och hvarje åverkan på väggen upplåckes snart, ty fyllnaden rinner ut om väggen blifvit på ett eller annat sätt skadad. Jag vill mi ej vidare uppehålla R. o. Ad., utan anhåller blott om propos. på bifall lill betänk. Hr Rääf: Då II. Ex. just.stats-ministern hedrat mitt mern. med åtskilliga anmärkmr, får jag till genmäle andraga att, enär II.
Det var emellertid först i 15:de århundradet, som formen blef stadgad. Parlamentsklerkerna, d. ä. de blifvande prokuratorerna och advokaterna i Paris, bildade en korporation, som blef kring 1303 af Philip den sköne sanktionerad; denna korporation kallade sig Basoche, och dess sjelfvalda öfverhufvud, som förde titlen ”Roi de la Basoche,” hade oinskränkt domsrätt i civilmål öfver sina undersåter, mynträtt m. m. Vid den årliga majfest, som Basochisterna firade, hade redan länge brukat uppföras farser; men lockade af den framgång passionsbröderna rönte vid uppförandet af mysterierna, beslöto de att tre gånger om året gifva ej blott farser, utan äfven allvarliga skådespel. Då emellertid passionsbröderna hade uteslutande privilegium på uppförandet af mysterier och mirakler, så uppfunno dessa, eller rättare upptogo de och utbildade det allegoriska skådespelet med moralisk tendens och kallade det Moralité116. De egentliga moraliteternas innehåll är i grunden detsamma som mysteriernas: syndafallet och menniskans frälsning genom den gudomliga nåden; men då detta innehåll fattas i moralisk abstraktion, framstår det som kampen emellan det onda och goda, och moraliteterna framställa just huru de goda och onda magterna kämpa om menniskan, hvilken här ej uppträder som individ, utan som slägte, antingen i en person (l’Homme fragile, l’Homme pechant, Every Man, Humanum Genus) eller delad i tvenne (Bien Avisé och Mal Avisé, L’Homme Juste och L’Homme Mondain). Dygder, synder och fel, känslor och passioner, egenskaper hos Gud och den menskliga naturen, botemedlen mot synden m. m., alla uppträda de i dessa stycken som personer vid sidan af några konkreta gestalter ur mysterierna, Gud, englarna, Lucifer och hans anhang. Dessa abstrakta figurer samtala om de moraliska sanningarna på ett sätt, som påminner om den skolastiska disputationskonsten och väl icke heller är främmande för moraliteternas juridiska ursprung. Som exempel anföra vi innehållet af tvenne moraliteter.
Fästningsgrafven gapar oöfverstiglig med sina stenväggar. » Folket rusar öfver den nedfälda bryggan, men drifves tillbaka af en förskräcklig eld från fästningens musköter och artilleri. Folket, som trott vindbryggans nedfallande ha skett på guvernörens befallning i förrädisk afsigt, skummar än mer af raseri och oemotståndlig åtrå att göra sig till herre öfver Bastiljen. Man tränger å nyo in på den yttre borggården, som strömmar af de belägrandes blod. Tvänne gånger försökte förgäfves delegerade från valmanskomitén i Hotel de ville att underhandla med guvernören. Invaliderna, som från tornet sågo den andra deputationens hvita flagga, lyfte kolfvarne i vädret; folket ryckte fram, troende att man skulle öppna. Men schweizame, som besatt den inre gården, voro okunniga om deputationen och aflossade en mördande salva. Nya hämderop från folket, troende på ett nytt förräderi. Under tiden hade manskap af franska gardet anländt från Paris med fem kanoner. De riktades mot vindbryggan, från hvarje tak, hvarje fönster i de närliggande husen sköts mot fästningen. Anfallet, som förnämligast leddes af sergeant Elie och urmakaren Hullin, sedermera general under kejsaren, tilltog i raseri. Trots folkets oförskräckthet skulle dock Bastiljen kunnat hålla sig, men invaliderna, som blygdes att längre utgjuta sina landsmäns blod, uppmanade guvernören att gifva sig. Utifrån trängde ständigt allt mer befallande ropet: ned med bryggorna. Vacklande mellan tvekan och raseri stiger guvernören ned i krutrummet för att spränga fästningen i luften, men hindras derifrån af tvänne af sitt manskap. Han förmås till kapitulation, vindbryggan nedfalles och porten öppnas. Bastiljen var tagen efter fem timmars ursinnig strid. Af de belägrade hade endast en dödats och en sårats, men af de belägrande hade 80 stannat på platsen, 15 dogo af sina sår och 73 voro blesserade.
Det vore derföre högst nödigt, att desse personer förseddes med samma, om icke större, lönevillkor, än deras vederlikar i Öfriga styrelseverken. Det förvånar verkligen, att StatsUtsk. föreslagit, att styrelsepersonalen i detta colbm skulle till en del utgöras af assessorer. Kammar-colbm har från början af dess inrättande aldrig haft andia ledamöter iin kammarråd. Deremot hafva de flesta andra styrelseverken haft assessorer. Detta är nu förändradt; men nu skulle man vända om för hållandet, och inom det äldsta och vigtigaste verket, hvarest den mesta grundlighet och skicklighet erfordras, nedsätta ledamöterna lill assessorer , då de andra embetsverken hafva råder. Isynnerhet önskar jag fästa Utsk:s uppmärksamhet, vid den blifvande återremissen, på Hr Stuarts motion. Han har föreslagit, att en kammarskrifvare skulle anställas vid hvartdera af Kammar-eollegii 3:ne provins-cont. utöfver det nuvar. antalet. Det har ej längesedan funnits 3 kammarskrif6 H. ,7 Den 3 Maj e. m. vare i hvart och ett af dessa contor. Detta förändrades, men med ringa nytta, och verkade sä förlamande på ärendenas gång, att under de sednare åren hafva några extra-ordin. måst förordnas, för att förrätta ordin.-kammarskrifvaretjenst i dessa contor, utan att kunna tilldelas motsvar. löneförmåner. De fleste hafva fått tjenstgöra för intet, andre fått obetydliga arfvoden, alldeles otillräckliga för deras bergning. Det är så mycket angelägnare, att en 3:dje kammarskrifvare i hvarje provins-cont. anställes på ordin.-stat, som provins-cont:n hafva att utreda allt hvad som rörer jordeböcker och gamla förhållanden i räkenskapsfrågor; och de undersökningar, de för de provins-cont:n åliggande utlåt:n hafva att verkställa, erfordra mycken tid, noggrannhet och ej ringa kännedom af författningarna.
En stor grundsats i allmänhet af yttersta vigt, men särdeles i allt hvad som rör creditoch näringsförhållanden, är grundsatsen af stabilitet; men från hvilken man beklagligtvis alltför ofta afviken. Det är alltid betänkligt alt i sådant fall vidröra beslående förhållanden, men 448 Den 25 Januari f. m. nar de skola och mäste vidröras; så bör det ske med varsam hand. Det är af denna varsamhet, som jag tror att det största eflerdömet har ägt rum i del land (England), der man har den mest utvecklade kännedom i detta hänseende. Det är denna varsamhet, som jag önskar måtte iakttagas äfven här, synnerligen då vi nu lefva uti en lid, som ingen bestrider vara en kinkig oell bekymmersam lid i afseende på penningclorhållanden, hvaraf våra näringar redan mycket lidit. Om man går varsamt tillväga deremot, så bör man kunna komma lill en förbättring, som icke rubbar de bestående förhållandena. Den lag, som nu är föreslagen för enskilda banker, fruktar jag skulle belt och hållet tillintetgöra dem, ty den föreskrift, som förekommer i afseende på directeurernas ansvarighet, hvarom jag vid en annan punkt kan få yttra mig, och hvad som bär är bestämdt om sedelvaleurerna, är detsamma som att göra slut pä privatbankerna. Men kunna dä verkligen privatbankerna under nuvarande förhållanden, utan den största skada för landet, tillintetgöras? lag måste besvara denna fråga med nej. Deras rörelse kan förbättras och möjligen successivt förvandlas till en af den stora Riksbanken beroende afdelning, men ali tillintetgöra dem, särdeles ulan att fylla luckan af deras försvinnande sedelrörelse, tror jag vara farligt. Jag tror också, att bela denna lag svårligen kan antagas utan något appendix dertill, ty äfven utan afseende på nuvarande förhållanden, måste man medgifva, att rättigheten att utgifva sedlar, som kunna antagas och löpa såsom mynt, vidrör de aldra mest ömtåliga förhållanden för ett helt lands bestånd, och kau verka i högsta grad menligt pä dessa förhållanden.