Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För dem, som med mig dela den öfvertygelse, att det är omöjligt att på 4 månader hinna afsluta riksdagen, och att Ständernas sammanvaro således måste förlängas öfver denna tid, för dem är det tydligt att denna förändring, långt ifrån att blifva en fördel för detta Stånd, i i stället bereder dess undergång. Att år ut och år in vara i Stockholm, tror jag ej låter sig förena med landtadelns ställning i öfrigt. Man anser, att föreskrifterna om bestämd tid för riksdagens sammanvaro skulle betrygga mot för långa riksdagar. Men hvartill gagna dessa föreskrifter, om ärendena icke hinna afslutas? Konungen måste ju i sådant fall sammankalla Ständerna till urtima riksdag genast efter den lagtima riksdagens afslutande, och då intet finnes löreskrifvet om tiden, när den urtima riksdagen skall slutas, kan ju denna ej behöfva åtskiljas, förrän ny lagtima riksdag åter sammanträder, och med detsamma är vägen banad för en Sfander-regering, för hvilken jag hyser stor respekt. Man har slutligen påstått, att Adelns vara eller icke varå berodde på antagandet af detta förslag. Af det redan anförda synes att jag ej delar denna åsigt, men, om jag häruti missta - Den 6 December e. m. 389 ger mig, så är dock, efter min öfvertygelse, fäderneslandets vara eller icke vara af större vigt, och dä jag anser att genom förslagets antagande detta möjligen kan sättas på spel, anhåller jag om afslag å nu föredragna punkt af Betänk:t. Många ledamöter hördes nu ropa på propos. Hr Tornerhjelm, Rudolf: J)å tiden redan är långt framskriden och många talare redan yttrat sig, vill jag söka att vara kort. Mycket har här talats både för och mot ifrågav:de förslag. Många talare hafva här antydt, att de väntat sig att det nya Konst.-Utsk:t skulle framlägga ett nytt förslag i samma syftning sorn detta. Jag tror för min del att detta är de obotfärdigas förhinder, och att desamma förr kunnat svara rent af nej. Det är hufvudsakligen tvänne skäl, som blifvit anförda mot detta förslag; det ena att
St. i öfvervägande tagit i och enär det af Assessoren Löfling gjorda erbjudande af dess egande hemman Holm, emot en nedsatt köpeskilling, synes innefatta fördel för K. M. och Kronan, i förening med flera Tjenstemäns förseende med boställen, emot en ringa uppoffring, å Statens sida, få R. St. hos. E. K. M., med anmälan af ofvanberörde förhållande, i underdånighet anhålla, att ifrågavarande Remman må för Statens räkning inköpas och till det uppgifna ändamålet användas, så vida, efter föregången pröfning af frågan med de dertill hörande omständigheter saint sedan vederbörande i ämnet hörde blifvit, detta inköp finnes vara af den fördelaktiga beskaffenhet, sorn ofvan blifvit omformäldt; i hvilken händelse den belöpande köpeskillingen bör af nu befintliga öfverskott å StatsVerkets inkomster bestridas, Rikets Ständer framhärda etc. JSxp. Utsi;, Förslag till and. Skrift. N:o 174- 4i3 lY:o ij4- Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 25 Sept. 1829» Preste-Ståndet d. 28 — •— Borgare-Ståndet d. 28 Bonde-Ståndet d. 28 Jiikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående anslag af medel till uppbyggande, iståndsättande och underhållande af åt • skilliga Länshäkten ■, m. m, S. A. K.* .Rikets Ständer hafva från deras Siats-Utskott erhållit del af de utaf E, K. M. till Utskottet i Nåder remitterade handlingar, rörande dels E. Ii. Maj: Is Befallningshafvandes i Norrbottens Län, den i5 October sistlidet år aflåtrje underdåniga Skrifvelse, deruti, på anförda grunder och under tillkännagivande, att, efter det i berörde
Ja, det låg något universelt i denna stämning, ett medvetande o m något, som borde sprida sig öfver hela Tyskland. Göthe, ännu alltjämt själen i denna lilla weimarska värld, har äfven med makten af sin personlighet starkt inverkat på de båda uppväxande prinsessorna Maria och Augusta. Den mäktiga I början af år 1827 skref man redan från rörelsen, som drog med sig Napoleons fall, W e i m a r: » V å r prinsessa Augusta tyckes mycledde äfven den weimarska stämningen i patrioket behaga prins W i l h e l m, och berlinarne tisk strömfåra; den gamle hertigen Karl A u - drömma redan o m en andra förbindelse. » I febr. gust anade, att Preussen här hade en stor 1829 egde förlofningen rum i W e i m a r, den 10 uppgift att fylla, och tidigt visade sig hos hoI juni höll prinsessan sitt högtidliga intåg i B e r - nom den önskan att se sina bägge dotterdöttlin, o c h kort därefter firades förmälningen i ryrar placerade åtminstone så nära den preussiska kejsarparets närvaro. Den 18 oktober 1831 ska tronen som möjligt. Men den därvid anföddes sonen Fredrik W i l h e l m Nikolaus, den knutna franskhatande fanatismen var både för blifvande kejsar Fredrik I I I. Den 5 decemhonom och för G ö t h e främmande. ber 1838 föddes dottern Luise Marie Elisabeth, sedermera förmäld m e d storhertig Fredrik af Under sådana förhållanden växte de båda Baden samt moder till Sveriges nuvarande kronprinsessorna upp, erhöllo en ädelt fosterländsk uppfostran, sådan den aldrig bättre kunde fås i prinsessa. Hertigens I c k e hvilade det egentligen någon romantik önskningar började redan gå i uppfyllelse, ty öfver detta äktenskap; det var ett » kristligt vintern 1826 förlofvades prinsessan Maria med | äkta förbund » för förverkligande af familjelifprins Karl af Preussen, en yngre broder till vets stora lifsuppgifter, och det är j u vackert prins W i l h e l m.
Hon gick bakom hans stol, der han sjelfsvåldigt satt tillbakalutad med armen hängande öfver stolsryggen, och lade lätt sin hand på hans skuldra. — Du talar om mörka, trista morgnar, om en arbetsdag, som begynner. Hon log skälmskt, glad under hans ömma, dröjande blick. Och Förste Konsuln börjar den med Champagne och komplimanger! Liknar det honom? — För mig äro alla dygnets timmar lika, vet du nog. Jag har samma humör, när man väcker mig klockan två om morgonen, som när jag reser mig från en galamiddag klockan åtta. — Alltså, när jag ser dig i afton i operan — du lofvar ju att komma? — så vill du vara i samma stämning som nu? — När jag ser dig, är jag glad. Du är glädjen sjelf ... Nej, det låter så djupsinnigt, så abstrakt, och du är allt annat än abstrakt. Men se dig sjelf i spegeln, som du står der! Vet du af, att der är tusen stjernors ljus i dina ögon under slöjan och all jordens värme i din knutna hand? Och under din vida kappa — hon öppnade den hastigt, på lek, som ett par stora vingar, och slog den lika hastigt om sig igen — har du skönhet, lyx, dårskap, lycka och härlig hvila till den, som älskar dig. — Låt mig gå, min vän. Gryningen begynner, der kommer folk på bron ... Och — det lät litet blygt, men oändligt ömt: du behöfver visst ro. — Ro! Han smålog. Tror du jag vill ha ro? Det hoppas jag till Gud, jag inte får på många år ännu! Nej, stanna Edmée ... Det är något, jag ville säga dig ... Han smålog, klämde hennes hand, såg ned och letade efter en förevändning att hålla henne kvar. Hon visste, att när han var i det lynnet, tyckte han om att prata, och när han engång började, höll han icke så snart upp. Af allt i verlden var hon mest stolt öfver, att han så gerna talade med henne.
gjorde på oss; vid socinlistföredrag i allmiinhet ovana friimlingai:, trotsaimin förmåga, ty hur beskrifva det obeskrifliga? Möjligen Iran man .göra sig en föreställning om fru Zetkins uppträdande, då jag niimner, att vedernainnet » hyenan », hvarmed hon gemenligen betecknas, var fullkomligt karakteriserande. Det fanns ej ett spår af kvinlig mjukhet, kvinligt behag eller 1rvinli.ghet af .. hvacl olag det vara månde hos denna förespråkerslra af sitt köns rattigheter. Det låg dock, vill jag tro, mer i ton, satt och åthafvor än i sjalfva orden, ehuru dessa naturligtvis voro ampra nog. Sanningen att saga vm det ej så lätt att f &amp; något verkligt sainmanhang ur denna ordström, nej fors, som i viil en timmes tid med aldrig minskadt raseri från estraden sprutades ned öfver åhörarne. Det långa talets korta mening gick, som man väl kan tanka sig, ut på att utslunga ett anateina öfver idas Kapitals, rdas Kapital », das Kapital », hvillret ord uttalades med en betoning, hvars frenetiska våldsamhet skulle vara omöjlig att återge. Vidare föll tal. ned öfver de bättre lottade klassernas » Schmutzkonkurrens~, öfver det kortsynta, småsinnade, dilettantinassiga i de borgerliga kvinnornas sträfvanden. En sammnnslutning mellan dessa, de borgerliga kvinnorna och de proletariska, vore outförbar. Under det de förra, till hvillra rdcnas den s. k. intelligensen, enligt tal., i främsta rummet fordra sainma rattigheter till förvärf som mannen, således st&amp; som konkurrenter i strid mot honom, kampar den proletariska kvinnan, icke mot mannen, utan i gemenskap med mannen af hennes egen klass, emot det kapitalägande samhallet. I denna klass-strid &amp; r politisk likstallighet mellan könen ett af hufvudvillkoren. Den strid, soin socialdemokratien utkampm &amp; r en Iriilt~vkamp i ordets skönaste bemirkelse. Att den proletariskra kvinnan star midt i denna strid, räknar hon som sin förnämsta ara.
Det auföres, att som dessa angelägenheter äro af kommunal beskaffenhet, så böra de äfven af kommunen ombestyras; men det är just motsatsen, som motionärerna yrkat, eller att kommunerna icke vidare måtte få taga dessa åtgärder om hand, utan att det måtte bestämdt lagstiftas, huru härmed bör tillgå. I annat fall kan icke den enskilda i städerna erhålla den fördel af auktions förrättande, som motionärerna åsyftat. Vid auktioner i städerna lärer icke sällan händt, att resultatet deraf, till följd af proc. för förrättningen och medlens indrifvande, blifvit verklig förlust för den, som afyttrat sina effekter. Mig har t. ex. berättats, att en person nyligen nödgats inropa en gård i en småstad. Detta skedde, utan att lian egt tillfälle alt förskaffa sig kän - Den 9 Juni «. m. I7ft nedom om alla speciel» förhållanden för det samhället; men, hvad hände? Jo, att han vid auktionst ill fället blef averterad om den inropet åtföljande skyldighet, att erlägga en ganska dryg summa till stadsskolan, — en afgift, hvilken kommunen föreskrifvit. Man måste vä! ändock medgifva, att slikt icke kan rubriceras annat än som temligen egenmäktig åtgärd. Förev:de motioners syfte är att få denna godtyckliga beskattning inskränkt, att R. St:r måtte deröfver afgifva ett. bestämdt Utlåt., och, så vidt möjligt är, befria individen såväl från dessa besvärliga och intrasslade omständigheter som Irån de dermed följande kostnader. Jag kan, för min del, icke inse hvarföre icke i detta fall i afs. å slätterne samma förhållande bör tillämpas som i afs. ålandet. Att möjligen något undantag för Stockholm i detta hänseende eger rum, kan möjligen vara nödigt; men hvad särskildt småstäderna beträffar, stödjer sig ilrågavule förhtde derstädes icke pä något stadgande, utan endast på gammalt bruk eller föråldrad praxis.
Majit erhöll en andel uti stiftningen af RiddarhusOrdningen. Att nu ytterligare vilja utvidga denna rättighet dertill, att Kongl. Majit skulle äga en propositionsrätt, finner jag för min del olämpligt. Att Kongl. Majit lemnar sin sanction till ny RiddarhusOrd-, ning, sådant är i sin ordning; jag anser det till och med nödvändigt .inom hvarje Monarkiskt samhälle, alt Konungens saner Oen 10 Augusti c. ra. tion fordras å alla utkommande Författningar; men jag finner det deremot alldeles oriktigt, att Kongl. Moj:t har initiativet af den particuliaira Lagstiftningen inom ett RiksSlånd, och jag erkänner att jag i detta afseende ej vill gå hvad man kallar den raka vägen. Jag anser det till och nied vara en viss inpertinance att vilja, på sätt Friherre Cederström föreslagit, förelägga Kongl. Majit en direct föreskrift; Kongl. Majit lärer ej underlåta att uppgifva sina skäl, hvarföre Kongl, vägrar sin Sanction. Mig tyckes det vara nog bestämdt utstakadt, då Ridderskapet och Adeln har sig öppet, att sjelf göra sin Författning, och Kongl. Majit att antåga den-, samma, eller derå vägra sin Sanction. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob' Jag torde få anhålla, att Friherre Cederström täcktes å nyo meddela sitt förslag. Jag vet ej, om i detsamma stod, att i händelse det liya förslaget ej vann Kongl. Majits Sanctiqn, det gamla då skulle förblifva gällande. Hans Exeellence Herr Grefve De la Gardie, Jacob: Jag kan ej dela deras tanka, sorn tro, att Friherre Cederströms förslag är förnärmande för Ridderskapets och Adeln rättigheter. Ju mera StatsMakterne sinsemellan kunna öfverenskomma om det, sora för dem är lämpligt, ju bättre tror 72 Deni io Augusti e. m. jag det vara, Då Ridderskapet och Adeln kan afslå Kongl. Maj:ts Contraproposition, finner jag all rätt vara för Ridderskapet oqh Adeln bibehållen. Friherre Cederströms förslag anser jag således vara bättre, än Utskottets.
Maj:t godkänd; 3:o, för byggandet af en jernväg mellan Christianstad och Hessleholms station å södra stambanan, ett mot Adelar af den till 1,080,000 R:dr beräknade lith. till St. Prof. 1S62 & 1863. 4 Sorni. 1 Afä. 4 Band. 21 Haft. 6 43 Stats-Utskottets Memorial N:o 220. kostnaden svarande lån, att till det för denna jernvägs anläggande bildade bolag utgå med Sjuhundratjugu tusen (720,000)
Kronan derigenom vunne ersättning för den dem derföre förunnade lindring i skattebidragen, Bergslags-privilegierne finge för dem bibehållas, men att, i fall hemmansegarne deruti icke ville ingå, eller ock, om. de sådant sig åtogo, derutinnan brusto, nämnde privilegier då genast borde upphöra och socknarne, med befrielse från de afgifter och besvär, de dittills i egenskap af Bergslag fått vidkännas, öfvergå till Landslag, med alla dervid förbundne skyldigheter och onera, alt räkna från och med år 1830, samt, beträffande Skinskattebergs socken, anbefallt en sådan undersökning af Bergmästaren i orten, som Rikets Ständer i underdånighet föreslagit, med förbindelse för de hemmansegare, som ville från blåsningsskyldigheten då och i framtiden varda befriade, att till Landslag öfvergå och vidkännas dermed förenade utskylder, emot befrielse från de dem i och för bergshandteringen nlagde afgifter och besvär; hvarjemte, i afseende nå Rikets Ständers tillika gjorda underdåniga anhållan, att, derest vederbörande framdeles skulle kunna framvisa sådana document, som bestyrkte deras anspråk på Bergslagsfrihetens fortsatta tillgodonjutande, förhållandet dermed måtte undersökas, till utrönande, huruvida sådant kunde föranleda till någon ändring i hvad Rikets Ständer då i ämnet i underdånighet tillstyrkt, E. K. M. funnit det icke kunna vederbörande förnekas att de nya handlingar och bevis för Bergslagsfrihetens tillgodonjutande, som de kunde erhålla, framdeles förete till den pröfning, hvartill de funnes föranleda. — Och har ärendets handläggning fortgått, på sätt £. K. M. derom i Nåder löreskrifvit, hvarefter vederbörande Embetsverk underdåniga utlåtanden i frågan afgifvit. Hvad sålunda härutinnan förekommit, hafva Rikets Ständer i öfvervägan Bih. till R. St.
Utfloktets anmärkning förfaller wäl således, men alt Utftottek dertill ägt anledning torde benägit finnas as härhos Sub. LittB. och C. bilagde Handlingar» de enda, som Kongl. Krigs - Collegium i detta ämne behagat meddela Stats-11 »skottet och deruti icke funnits något sporr dertill, atl EntreprenadAuction blifwit hällen. Om Utskottet ifrån Kongl. Krigs-Colsegium sätt sä fullständige upgiftec härom som till Högloft. Ridderskapet och Adeln nu blifwit ingifne; Sä hade en sä beskaffad anmärkning ä Utskottets sida, som den nu isräga »varande, aldeles icke ägt rum eller blifwit gjord. z:o Angående Artilleri Exercitiä-MedelsLafian. Jemte berättelse om denna Casias upkcmst, desi nu warande Fond och behållning, samt de upgiftec soln deraf bestridas, har Stats-Utskottet, såsom ledande till ordning och mera säkerhet för Kronan, uri desi 820 Den 19 Abruarii. desi förra Blänkande föreslagit, att denne Caffa borde uphöra, samr desi behältna Fond, jemte handlingarne till de ullänte medlen, tilt Riksgälds-Contoiret aflemnas, och att hwad deremot pröswas ärligen behöfwas kill Artrllerie-exercice m. nrborde pä Star upföras, att utgå af den Summa, som för Defenfions werlen under Titul Artillerioch Amunitions-behof m. m. är pä Stat anflagen. Uti ett lill Högloft. Ridderssapet och Adeln in, giswit och derifrån till Stats - Utskottet remmeradt Memorial har blifwit pästädt, alt Stats - Utffoltet icke ägt rätt, att föreslå till indragning isräga warande Casta såsom icke tillhörande Staken utan ArtillerietDen har upkommit genom Befälets omsorg, en wärdad hushållning och besparingar af det
59 såsom dels vid de topografiska oell dels vid sjösänkningsarbetcn, väganläggningar, vatlenaflappningar m. m.. vid hvilka arbeten lian visat sig ega en särdeles skicklighet, samt alt Palmgren, hvilken numera, vid närmare 70 års ålder, genom brutna krafter och en under fälttåget i Norrige åsamkad bråekskada vore urslåndsalt att förtjena något till sitt uppehälle, befunne sig i det mest utblottade tillstånd och dessutom, till följd af sitt tidiga afskedstagande, icke vore berättigad till någon pension; och har Utskottet, på grund af de utaf motionären anförda och genom företedde handlingar styrkte förhållanden, ansett Löjtnant Palmgren höra komma i åtnjutande af något understöd, men att detta dock skäligen hör bestämmas något lägre än motionären äskat. Utskottet föreslår: alt Löjtnanten Per Palmgren för återstående lifstid å allmänna indragnings-staten tilldelas en årlig pension af 500 R:dr. 52:o. Uti väckta motioner hafva hos Ridderskapet och Adeln Herr von Knorring, E. 0. (under N:o 75), och inom Borgare-Ståndet Herr C. E. Ljungberg (under N:o 161) anfört, hurusom Majoren i Arméen August Hahr i 56 år oalbrutet egnat sin tid åt utförande af kartearbetcn öfver Sverige, dels, såsom topograf-olficerare, från 1821 till 1857 med rekognosceringar, uppritning och gradering af militärharteverket, dels. såsom tjenstgörande åren 1842—1844 vid generalstabens litografiska byrå, med gravering af den stora skolkartan i 4 blad öfver Sverige och Norrige, ulgifven på Statens bekostnad, dels under åren 1845—1848 med kartearbeten i och för jernvägs-undersökningarne för Örebro—Nora—Hult-banans anläggning, samt slutligen från nämnde år med förfallande och utgifvande af 4 större statistiska kartearbeten.
Prop. N;o 1, om Statsverket 1862 till en agrikultur-kemisk försöksanstalts ordnande 13,000 R:dr. till anskaffande al en lokomobil, jemte tröskverk af bästa sort, hvilkas användning, äfven oberoende af nya ekonomi-byggnaders uppförande, borde medföra en årlig nedsättning i arbetskostnaden , 10,000 » bidrag lill i laga ordning beslutad kyrkobyggnad 7,500 » tillhopa 30,500 R:dr. dels, för nästa statsregleringsperiod, till grunddikning och mergling af den del utaf åkerjorden, som är afsedd att under samma tid slik förbättring undergå, 4,000 R:dr årligen, eller för alla 3 åren tillhopa 12,000 R:dr. dels ock årligt bidrag till den agrikultur-kemiska försöksanstalten, att å anslaget lill »Befrämjande af jordbruk och landlmanna-näringar» uppföras 4,500 R:dr. Enär landlbruksskolor, med bidrag af allmänna medel, för närvarande voro i verksamhet inom rikets alla län, syntes giltig anledning vara förhand att inskränka upprättandet af dylika undervisnings-anstalter till endast de fall när länens invånare, vare sig genom Landstingen, Hushä
StatsContoirets MagazinsUtredningsContoir, enligt uträkning efter det slutliga försäljningspriset, påföras belöpande skillnaden emellan sex graders och fem trefjerdedels graders bränvin för det af ofvanberörde belopp 12,240 kannor, sora möjligen måst såsom underhaltigt försäljas. Då, geinom den, jemlikt K. M:ls Nådigst meddelade föreskrift, verkställda försäljningen af Kronans behållne Bränvinslager såväl i ofvannämnda som uti de öfriga härvarande lagerkällarne, äfven det till färg och smak felaktiga, utan minskning i det pris, sora för fullgod vara varit bestämdt, afyttrats samt någon anmärkning å Köparnes sida icke blifvit gjord emot den minskning i styrka, sora möjligen ägt rum; så anser Utskottet, då härtill kommer att det vilkor för krafs anställande mot Redogörarne, som genom Utslagen blifvit stadgadt, nemligen att de, mot fullgod varas praesterande, borde af den på ett eller annat sätt felaktiga komma i disposition, genom den anbefallda och verkställda försäljningen ej kan uppfyllas, att all fråga om ersättnings påståenden mot Redogörarne vid lagerkällarne i de af Revisorei ne uppgifna hänseenden af sig sjelf förfaller. 3oo Stats - Utskottets li. B. 1825 pag. i3. Förkl. p. 88, 89. 5 Moni. Såsom bevis på beskaffenheten af den säd, som stundom skall emottagits i Kronans Magazin samt sättet, hvarpå den under liggningen derstädes blifvit vårdad, hafva Revisorerne meddelt åtskilliga uppgifter å den afgång, som vid sädens afharpning ägt rum; men då, på sätt Revisorerne jemväl till känna" i fvit, dessa och liera andra felaktigheter vid Upplagsmagazinen blifvit genom utfärdade anmärkningar i vanlig revisionsväg åtalade, anser Utskottet sig ej eller i anledning af de uppgifna speciella fallen äga något annat att tillägga, än att Utskottet instämmer uti den af Revisorerne pag.
Så snart ej något ondt uppvåckes af köpet, år det i afseende på den enskilde likgiltigt, om det sker till högre eller lägre pris; det ökar ändå den reela fonden, ehuru med mer eller mindre belopp. Detta år den föreställning jag gjort mig^ huru det vid uppköpet af Silfver bör tillgå. Man har sagt, att iio,ooo R;dr af den i 2 punkten cuntalte summa, barde an våndas till Ben x r September f, m. 4j9 fastighets-3ån. Det synes mig vara en nog ringa summa, för att tillvägabringa något reelt. Det gör 600,000 R:dr på 5 år, och jag hemställer, huru mycket dermed kan uträttas i låneväg, om deraf kunna blifva eller synas några följder. Såg man då, att de 5 millioner, som i8i5 disponerades till utlåning, pä något vis minskade förlägenhetenden har ju snarare ökat sig? Yi låra för det närvarande ej hafva något vigtigare syftemål, ån att söka consolidera Banken, och sålunda på en naturlig väg komma till en realisation. Man har som skål emot en realisations företagande anfört, att Banken ej har tillråcklige fonder, och då vore det vål den största inconsequence, att nu afskåra medlen, hvarigenom vi i en framtid kunna komma till målet. Herr Lefrén'. Jag vill ej upptaga tiden med upprepande af hvad jag så olta 'förut yttrat. Jag vill blott anmärka ett ord, som finnes i den förevarande punkten, nemligen ordet genaji. Der står; ”med det, som af den afsatta sutnroan icke kan genast till det bestämda ändamålet användas, böra sådane Statens räntebärande skuldförbindelser infrias, hvilka vid yppande behof å-. ter kunna emot Bancosedlar förvexlas.5 ’ Jag tror, att ordet genaji bör utgå, och ett bestämmande göras, når operationerne skola ske, samt att det bör blifva ett föremål för de reglementariska stadganden, som komma att uppgöras; ty det vore något för strängt, att i hufvudgrunderne bestämma något sådant
I afseende pä Herr Profesioren Doctor Almqwistö yttrande, att, om räntan af 7 procent för Annuitets. Länen finnes för dryg, kan Staten när som helst desamma uppsäga, bör Stats.Utskottet erinra, att som icke nägon Amortrsiements.Fond blifwit utsedd för Annui. tets-Länen, sä är icke eller Staten i tillfälle, att ester godtfinnande dem betala. Widkommande slutligen, hwad Herr Pro. fesioren Doctor Almqwist äfwen stöder sig pä, nemligen den aktning Riksens Ständer äro skyll, dige sig sjelfwa och sine en gäng fattade be. fint, sä finner Stats. Utskottet för sin del, att när Riksens Ständers beslut, säsom det nu i. frägawarande, ehuru wist och klokt de äro fatlade, likwäl genom förändrade omständigheter, uppenbarligen leda till skada och hafwa förfelat sitt ändamäl, mäste det blifwa en ssylldighet, att Den ii October. 9 att frambära sädant till Riksens Höglofi. Stärn ders p ömi, g och rättelse. Detta ötwerlemnas dock till det Högwör. dige Preste. Ståndet wördsammeligen. NicirlsrcrLper! ock ^ob. ksASlbjelics. VNIotl. Lor»ire-8r8n6st5 l-eönmäters vLZNLr t^kr. Uovöa. äe:r> I-eclLm6ter5 Dh. 'Weiämao. kä Hec!erv.?rcie Lvncle-ZrLNä^LL l^eäsmoterr -Vnäsrs lobLllssoa. L.. A. kvrmlus. Upputi Ko; 8amtLl. KU»-8tZnäco äco n Oclob. iFro Wordsamt Memorial. ^^edan Stats Utffottet i Betänkande om kost. noden til tryckning af Högloft.