Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af återremisser på Förslaget till ändringar i TryckfrihetsFörordningen. Frun StatsTJtskottet: Af den 4 dennes: N:o 391. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå BergsCollegii underdåniga Berättelse, angående Löfås Silfververk. I anledning af verkställd Revision af Krigsfonds-redogörelsen från den 3r October iSaS till samma tid 1827. Angående ersättning till Majoren Friherre C. G. Koskull för förlorade lönings-förmåner. Från Förstärkta StatsUtskottet: Af den 10 dennes: N:o 399. Angående verkstäld omröstning i frågan angående försäljningen af de 2:ne Kronan tillhörige Krigsskeppen Tapperhelen och af Chapman. Från Statsoch BankoUtskotten: Af den 19 sistlidne December: N:o 43. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Bilagor till Högloflig** Ridderskapets och Adelns Protocoll, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, År 1025. Femte Bandeti STOCKHOLM, Tryckt hos Olop Grahn, 1825. Bilagor till PleniProtpCollet fpr den 3 Junti; ISko Ii Herr Anckarsvärd, Ailgujix Då Economioch BesvärsUtsköttet ej fästat mera afseende, än sorn nu af dess Betänkande synes; å ded af Iderr von Wahrendorff väckte Motion rörande ändring af nii gäilande formaliteter Vid resande fiämlingars insläppan* de i Riket, så anhåller jag ätt ytterligare få fästa Höglofl. Ridderskapets öch Adelns uppmärksamheten vid vigten af detta ämne} soni jag med Motiooairen och de Herrar, hvilke Born med honom förenat sig, fullkomligen delar.
Bettini än deri* 465 ahdärnål k a ti erfordras, såsom Vid prägling af weda i l let-, -JuhelRiksdairar o. rn> ri., för hvil* ka tillfallen Herrar J1 a nco Fu 11 m ag t i g® ega, att efter otnsiänöighéferne bestämma, hvad utöfver förenämnde må finnas behörigt, att af Bartquens Tor råd i guld elter silfver till Kongl. Myntet utleverera 2) Så länge kostnadsfri myntning, enligt nu gällande ordningar, får ega rum, må inlö* 'Sen af Kongl-. Myntets attester öfver de för Bjnquens räkning derstädes inleVererädeguldfrch silfver poster, titan omgång och tidsutdrägt 'i Banquen för sig gå, och sådana för* skotter ef teihand af Kongl. Myntet godtgötas, i den mån uppmyntningen hinner blifva Veikstäld? alldeles enligt med hvad i Kongl-. Kungöreisen af den 15 Febrhari 1779 och tint 3 §. 5:te piincfen af. 1779 BancöBéglemerite finnes stadgadt1? dock med iakttagande), ätt hädanefter likasom tinder sistförilutne åren äf fö'r ek ombe öt saker skett, det bl ifver Kongl-. Myntet öppet leintiadt, ai’t för Banqttehs räkning emottaga äfven gröfre än tolflödig^ silf* Ver? hvarå auesterne likväl ej inlösas ined andra Specie-myntsörter* än de sorn till Falten deremot närmast svara-. 3) Enär Banqttehs fordran hös Kongl, Myntet för i förskott infriade mynt-attester* uppgått till eh stimma af 40,000 R:dr Specie* fega Herrar BancoFullmägtige föranstalta ätfc det 1 Kongl. Myntets vård befintliga, Banqueri Bihang till Riks» Ste Prof. *823 éuevStSm/.
Den, sorn bifaller BevillningsUtskoltets förslag, att sådane personer som äro boende vid Flvgsandsfälten i Halland, med serskildt uppdrag att vakta och vårda de derå gjorda planteringar må, till ett antal af högst 12, befrias från Bevillning, så vida de icke drifva annat näringsfång, eller innehafva Egendom, hvarföre Bevillning erlägges, samt att ett Stadgande härom må i BevillningsFörordningen intagas, röstur Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; anses hvad BevillningsUtskottet sålunda tillstyrkt vara afslaget; och kommer den härom väckta fråga, i följd deraf, att förfalla. 5 B. 3o / 446 Stats-U tskottets Efter voteringssedlarnes öppnande hafva befunnits 57 Ju och 62 Nej. Och då således Nej vunnit; har hvad Bevillningsutskottet sålunda tillstyrktj blifvit afslaget, samt frågan om Bevillningsfrihet för Vaktare vid Flygsandsfälten i Halland förfallit; Hvilket Förstärkta StatsUtskotlet skolat för B; St:r vördsamt anmäla; Den 6 Febr. i83o. R. H. St:rs Förstärkta StatsUtskotts Memorial * angrde Porlo-afgiften för Inrikes Brefväxlingen. Till höijd af Respective RiksStåndens den 22 och 25 sistlidnd Jahuarii samt den 1 innevarande månad lemnade bifall till de af R. St:rs Bevillningsutskott i Memorial Nio 58 fÖresidgne VoteringsPropositiöner, för afgörandet af frågan, rörande PörtöAfgiften för Inrikes Brefvexlingen; har Förstärkta StatsUtskottet denne dag i fastställd ordning anställt omröstning öfver berörde Propositioner, nemi.: ”Den, som gillar hvad BevillningsUtskottet i Betänkandet N:o 47 tillstyrkt, äng:de PörtöAfgiften för Inrikes Brefvexlingenj röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej.
1 Art, af BevillningsFörofdningen af den 28 April 1810 stadgas: ”Att intill nästa Riksdag böra Innevånarena, ”så viii i Uddevalla Stad, sorn i Westerbotten ”och den Norr om Öre Elf belägne del af ”Nordmalings Socken, såsom betydligen lidande, ”de förstnämnde af en allmän Rrandskada, de ”sednare genom Kriget, erfara den förskoning 5,i Revillnings-Utskylderna, att alla derifrån ”befrias, hvilka ej kunna uppföras till Afgift ”efter 500 Ridr årlig behållen inkomst efter ”tariffen N:o 1, och att hvar och en, som till ”nyssnämnde behållning uppskattas, i betraktande af Ortens allmänna missöden, erhåller ”afskrifning af En Tredjedel emot hvad sam”ma Tariff bestämmer.” Och lyder 7 Mom. i q K G Art. af Revillnings - Förordningen den JJen 2 5 Juli. ilen 18 ÅugiiSia salunda: ”De af Upsala och Å« ’’måls Städers Innevånare, sorn genom de derstädes tim ade Eldsvådor i betydlig rriån lid it, erhålla ”befrielse från Bevillning efter 11 Art. af denna •”Stadga, till och med år 1814; äfvensom lika för”morijpå lika t id,förunnasUd de val laStads In ne vadare, hvilka genom denna Staden öfvergängne 'Eldsvåda blifvit lidande och hvilkas inkomst af ”synbar förmögenhetochNäring efterdei 11 ArtdfdennaStadga för dess utrönande bestämda grinig 5’der, icke uppgår till Fem Hundrade Riksdaler.* Och ehuru Herr Grosshandlaren Åbergs och Herr Rådmannen Bagges ofvan berörde Mo. tion synes vara grundad på både rättvisa och billighet} har Utskottet dock, emot stadgan, det uti go §. af Kongl. Maj:ts och Riksens Ständers faslställte Regerings-form af den & Juni 1809', ansett sig ej tillhöra att densant* ma till närmare öfverläggning upptaga; hvilket Riksens Höglofl.
7* tigt bland de vackraste i Riket, blifvit år 1660 grundlagd, i ändamål alt tjena till Amiralitets-kyrka för den vid Björkenäs, i närheten af Calmar, då förlagda Örlogs-Flottan ; men , enär denna Flotta år 1678 förflyttades till Carlscrona, befunnits för stor och kostbar för staden att underhålla, hvarföre också Konung CartXI gjort den till Domkyrka, anslagit någon Tionde dertill, samt för densamma, som på den tiden benämndes Carls-kyrkan, upprättat en stat. Dock blef den omförmälda Tionden nog knapp, och utgjorde blott emellan 3o å 4° tunnor Spannmål årlig behållning; ty den tid, då rikare och frikostigare, så väl allmänna som enskilda, Donationer gjordes till Kyrkorna, var redan framfaren. År 1823, när Läns-styrelsen utaf senaste Innehafvare!! tillträddes, var Kyrkan uti 2000 R:dr Banco skuld, i och för en några år förut verkställd reparation å kyrkans tak. Endast denna del af taket är ock för närvarande i godt skick; men för öfrigt befmnes denna ypperliga byggnad, ett alster af Nicodemi Tessins och Ehrenstrahls snille, och som, i afseende på ädelhet i stil, prydlighet och konstvärde, intager ett så utmärkt rum bland Banco-Utskottets Betänkande N;o St. alla inom Fäderneslandet befintliga byggnader af samma slag, nu i den beklagansvärda författning, att, om ej en större och betydligare reparation derå snart verkställes, den ej undgår att ganska snart förfalla till en ruin. Mur-rappningen utvändigt är nästan hel och hållen söndervittrad, och utur de mellan stenarna öppnade fogningar framtränga djupt rotfästade växter af flera slag, hvilka, i märkbar mon, bidraga till murens ytterligare förstöring. Inuti kyrkan' lossna och nedfalla, icke sällan, större och mindre stycken af det konstigt anbragta listverket med dervid fogade capiteler och öfriga prydnader,1'hvilketinträfFat under sjelfva Gudstjensten, till en störande oro för den samlade folkmängden.
Denna väg långs färdiga Canalen är redan anlagd, 2 mil lång, och grusas medelst Pråmar på Canalen. Vidare får jag till samma förhållandets upplysande uppgifva Häradernes Hemmantal och hvad deraf till Jordiiqviden i Hemmantal ätgådt, då Handlingarne ej äro till hands, efter en ungefärlig beräkning, som dock åtminstone helt nära är enlig med rätta förhållandet, Den 2 Februarii. 71 Vadsbo Harad i Vestergötland, bestående af 974 * Hemman, förlorar 4 i Hemman: Aska Härad i Östergöthland, sorn består af 333 J Hemman förlorar intet. Bobergs Härad 302 | förlorar 2 § Gullbergs dito ih2 f jp förlorar 2 i? På många ställen och hellst i Vadsbo, ökas Hemmantalet beständigt genom nya Hemman. Vidare bör besinnas, att Canalen en gång färdig, ej äger hvarken Dragare, Redskap eller Folk till väglagning utom sitt område, äfvensom intet Hemmantal, grunden för all väglagning; och att detta Onus vore ett Praejudicat för andra Pålagor och Utskylder, som skulle göra Privilegiernes föreskrift om Skattfrihet om intet. Nya Vägars anläggande på sätt Sveriges L3g derom föreskrifver, äger likväl ofta rum och vållar en ny fördelning och tillökning af Vägiagnings skylldigheter för Jordbrukaren, som i Sverige Hufvudsakeligen är Väghållare, hvarföre skulle då Götha Canalen, egenteligen ej Jordbrukare, men deremot, sorn bevist, den största Väghållare, vidkännas en ny skyldighet emot Privilegiernes föreskrift? Sedan alla ofvannämnde omständigheter voro iakttagne, och förmodelipå förut upprepade grunder, täcktes Konungen, genom Nådig Resolution af den 19 September i8iS> i Nåder förordna, huru med de använde Hemmans Väglotter förhållas skulle, hvar - 7 2 Den 2 Felruarii. före jag ock tror det CanakVerket j alla dylika fall bör bibehållas vid hvad i sådant fall AlIerNåöigst stadgat är, eller ock Canalens dragväg intagas uti allmänn Vägdelningen, elter han befordrar vida den största Transporten.
Det kan visst gå för sig, att i Banken för RiksgäldsContorets räkning deponera de medel, hvarom här är fråga; men hvartill skulle sådant tjena, då RiksgäldsContoret i alla fall skulle utbetala desamma på StatsContorets reqvisition. Detta vore en omgång, som jag för min del anser onödig, så vida Rikets Ständer erhålla fullständig granskningsrätt. Först då sådant vägras, och vi vänte ju en proposition med bifall, förefinnas skäl att taga säkerhetsmått i motsatt rigtning. Man har omtalat den fördel, som RiksgäldsContoret skulle vinna derigenom, att besparingarne, i stället för att, såsom nu, qvarligga i StatsContoret intill dess att detsammas bokslut blifvit färdigt, genast inflöto i RiksgäldsContoret, och kunde af detsamma i första hand användas. Förhållandet med öfverskottens lefverering är nu sådant, att på samma gång Statskontoret aflemnar bevis på öfverskottssummans insättning för RiksgäldsContorets räkning, requirerar StatsContoret ett lika belopp af Statsbrist-summan. Någon contant tillgång för ögonblicket beredos derföre icke åt RiksgäldsCon8 H. 12 178 Den 29 December e. nj. toret, genom dessa lefvereringar; hvilka endast verka såsom en afskrifning på RiksgäldsContorets förbindelser till StatsContoret, och på de stora Räkningarne dem imellan. Dessa visa deremot, alt StatsContoret nästan alltid har 7 å 800,000 R:dr outtagna hos RiksgäldsContoret, hvilka det kunnat uttaga, om det ej fått begagna öfverskotten i första hand. Jag tror således, att man på denna omständighet fästat mera vigt, än den förtjena!'. I allmänhet torde det vara rättast att göra granskningen af Regeringens förvaltning fullständig, sträng och oeftergiflig; men ej att splittra densamma, hvarigenom hon snarare förlamas än förbättras. Hans Éxcellence Herr Grefve Mörner: Det är endast för att upplysa ett misstag af Friherre Anckarswärd, som jag begärt ordet.
Mången kvinna agnar all sin lediga tid &amp; t rö- relsen till förmån för kvinaors verksamhet .i fattigvården, eller å t studier i kvinnofr %gaii eller sain tal daroin med parlament sledaniöter. Mången förening koncentrerar sin verksamhet i saniina syfte. X a n liar ined ett ord mod a t t göra endast eqz sak, men göra .den väl. Det oalrtadt skall inan. icke finna ensidighet och triagbröstad uppfattning Iios verkligt franist %ende kvinnosaksvanner. » Vid lifshskådning, men koncentrering i arbetet, tyckes ha blifvit deras motto. Den friska entaiisiasni, som iitmarker t. ex. de amerikanska kvinnoriia, finner nian däremot .icke i ' England. Kvinnorna hnfva medfört något af den för nationen egna koiiventionalismen afven till kvinnosaksarbetet. Hvad som diirernot a r. geniensamt för begge landernas kvinnor ar, a t t de bibehållit siii kvinlighet i detta ords ädlaste bemärkelse samtidigt med a t t deras medborgerliga egenskaper iitvecklats till en Iios oss okand grad. De. tyckas aldrig glömma, att d e så atet s#ga i Iiernmets intpesse krafva sin iniinniskoriitt. - 4.ldrig ser man heller ' kvinnor nied sk starkt. utpriiglad modersblick på lifvet som dem, Iivilkeii man pati. !iffar bland kvinnosakens pionierer i de bhda länderna. Detta gör a t t nian vid en granskning af rörelsens iitveckling i Xngland ined ett visst lugn. ser iiess fortsättning till mötes. Ty de engelska kvinnoriia Iiafva Iiittills aldrig frångått den af Stuart Mill iiec1la.gda griiiidprincipeii f ö r deras arbete, att kvinnosaken i främsta ~wniiiiet iii.
Detta stadgande blir dock omöjligt att efterlefva, ty det är oftast för den, som har en inteckning obekant, huruvida ens någon lika lydande inteckning blifvit på samma dag beviljad, samt äfven om han händelsevis har sig det bekant, det i alla fall kan vara honom helt och hållet obekant, om förnyelse ä båda inteckningarne skett på samma dag; likasom det blefve ett serdeles tidsödande göromål för domstolen, att vid hvarje sådan fråga, der inteckningen ej i hufvudskrift inlemnas utan blott prot. från annan rätt meddelas, då i inteckningsprot:ne efterse, om någon annan inteckning blifvit beviljad på samma dag, samt om hvarje förnyelse (hvilka förnyelser kunna vara ganska många) skett äfven på samma dag. Dä jag anser detta kunna leda till stora svårigheter; anhåller jag vördsamt, att den förevande § 32 måtte återremitteras. 492 Den 5 Juli f. m. Gr. Sparre: Motivet för det af Gr. Lagerbjelke nu vidrörda stadgandet återfinnes i Utsk:s betänk, sida 14, der det heter: ”Om två alldeles lika lydande skuldsedlar blifvit utfärdade och intecknade på samma dag, vore det möjligt, alt innehafvare!! af den ena medgåfve postposition, men icke iunehafvaren af den andra: att således blott en af sedlarne uppvistes vid annan rätt, än inteckningsdomstolen, att likväl den, som hade fördel af postpositionen, uttoge 2 exemplar af prot. öfver uppvisandet; och att han komme med begge exemplaren till inteckningsdomstolen; och der kunde han då lätteligen utverka sig postposition af båda inteckningarne” etc. Detta fall, som It. o. Ad. finner skulle kunna medföra väsendtlig fara för krediten, har föranledt Utsk. att göra eli afsteg fran den princip, som i öfrigt i förslaget finnes anlagen, den nemi. att förevisandet af original-handlingen ej vore nödvändig för post position eller förnyelse af inteckning. Då Utsk. framför allt haft för ögonmärke, att förebygga allt som kunde menligt inverka på real-credilen; så har Utsk. af detta skäl ansett nödigt, att göra ett afsteg frän ofvauberörde princip.
Sedan Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref den i3 Maji i83o, förordnat om fördelningen af de till löneförbättringen anslagne 1000 R:dr, och beträffande användande af de återstående 7000 R:dr och det i afseende derpå af Stuterl-Öfver-Styrelsen gjorde förslag, att Ottenby Kungsgård skulle till Stuteri anslås, uppdragit vissa Comiterade alt afgifva plan och förslag dertill, har Kongl.-Maj:t, efter det Comiterade dermed inkommit, under den 7 Maji 183 r, bifallit, att ofvannämmle summa skall användasdör underhåll af det då organiserade Stuteriet vid Ottenby samt till Landt-Beskällares stationerande i Norroch Westerbottens, Westér-Norrlands, Jemtlands, Gefleborgs, Elfsborgs samt Götheborgsoch Bohus Län.- 87:° Reglering af andra Hufvudtiteln i hvad den rörer anslag af vissa nya löner för JIof-Rätterne och Landt-Stalerne, reglering af Landshöfdinge-lönerne och Landtmäteri-staten, skyldighet för frälsejorden att, jemte Kronooch Skattehemman, deltaga i utöfning af Fjerdingsmannabefattningar, samt anslag till bestridande af kostnaden för tryckning af Landsbofdingarnes Embets-Kungörelser» Bil till R. St. Just. Örnhult sm. Emli. Ber. ilen i5 'Jan. j 834. I anledning häraf har Kongl. Maj:t, genom serskilda Nådiga Bref af den i3 Februarii 183o, anbefallt Hof-Rätteme att vidtaga de i följd af de beviljade nja löneanslagen nödiga åtgärder, äfvensom Kammarkollegium erhållit enahanda befallning i afseende på de inrättade nja tjensterne vid Landfs taten.
Majit anhållit, att Kongl. Maj:t ville i nåder föranstalta om behörig undersökning i omförmälda ämne samt, om dervid skulle befinnas, att egorna och förmånerne för ett mantal i Westerbottens och Norrbottens län borde, med afseende på de för dessa län egendomliga förhållanden och vid jemförelse med skattläggningsmetoderna för andra län, upptagas högre, än 1773 års skattläggningsmetod nu bestämmer, meddela Rikets Ständer nådigt förslag till den förändring i nämnde metod, som kunde finnas erforderlig. Till ådagaläggande af behöfligheten utaf förändrade föreskrifter i berörda hänseende är anfördt: att med beräkning af den vanliga alkastningen i goda år utaf ortens hufvudsäde, korn till fjerde kornet och af parmen hö till 48 lispund, skulle, enligt skattläggnings-metoden, på ett helt mantal belöpa 32 tunnor korn Kongl. May.ts Nåd. Proposition N:o 86. 7 och 2,880 lispund hö; att, om denna ringa fodertillgång fördelades på stall och ladugård, det visade sig, att å ett hemman om ett mantal endast kunde utfodras 2 hästar, 10 kor och 6 får; att af åkergrödan, 32 tunnor, högst 11 personer kunde på mantalet underhållas i anseende till det ringa bidrag, sorn från ladugården vore att till deras underhåll påräkna; att efter samma beskattnings-grunder skulle för jjidcls mantal erfordras åkerjord allenast för ett tunnelands utsäde, eller, med de vilkor Kongl. Brefvet till Kammar-kollegium af den 19 December 1829 bestämmer, två tunneland, hvaraf det ena måste hållas i träde och det andra afkastade i bästa fall 4 tunnor korn, samt i afkomst af ängarne 7^ parmar oller 360 lispund hö, hvaraf underhåll knappt kunde påräknas för mer än en person samt vinterföda, med tillhjelp af halmfodret, för 2 kor och ett får; att, då den vid aflåtandpt af Rikets Ständers skrifvelse i ämnet ännu gällande, men numera, under den 12 November 1858, upphäfda Kongl.
Åkerhjelm har redan anmärkt alt om detta vore riktigt, så skulle motionsrätten för enskilde riksdagsmän vara dem betagen eller utan betydelse så vidt löneförhöjningar vidkommer. Della har icke varit grundlagens mening och följaktligen bör ingen så långt sträcka sina anspråk. Skälet hvarföre Konungen icke föreslagit denna förhöjning är utan tvifvel det, att Han hvarken för civile eller militäre embetsman velat äska några löneförhöjningar innan den betydliga för HofRätterna, hvarmed en grundläggande början gjordes, hunnit blifva genomförd. Till denna åtgärd har man varit tvungen emedan Lagmansoch Kärn* ners-Rätterne indragits. Delta förhållande är ännu icke fullständigt ordnadi såsom man ser i en af delta Betänk:s följande punkter. Ett par undantag äro likväl gjorda, hvaribland ett för Revisions-Sekrelme, emedan man anser sig böra förbättra lönerna åt dem, som äro föredragande i Högsta Domstolen. Men detta är just ett skäl för mig, att tänka på dem som der äro afgörande. Förvaltande embelsmyndigheter finnas äfven åt hvilka Konungen föreslagit löneförhöjning, nemi. Landt-Stalernas. Men R. o. Ad. torde erinra sig, det förslaget att gifva dithörande tjenstemän ökade löneanslag är gammalt; och jag anser för en olycka att man så länge dröjt att bevilja det. Men derföre att felaktiga löneförhållanden ega rum annorstädes än i Högsta Domstolen bör man väl icke bibehålla dem på en så nphöjd plats. Det säges att man icke borde hafva gjort några ändringar i Högsta Domstolens löneförhållanden, innan man börjat med förändringar i ärendenas behandling. Om denna berodde på löneförhöjni ng, så kunde sådant möjligen med något skäl anföras. Men hon kan icke företagas utan en motsvarande ändring i Gmndlagarne hvilken icke blifver hastigt fulländad. 1 alla fall äro lönebeloppen för Just.- Råden så ringa, att någon fara, det de genom den föreslagna förh öjningen blifva för stora icke är för handen. Jag anhåller således a't R. o. Ad. malte bifalla denna punkt af Siatsötskts Betänk. Hr Printzensköld, Garl:
Det närvarande eländet stod naturligtvis djupast inpregladt på de armes anleten, hvilka bebodde sjukhusen eller lefvande släpade sig dit eller derifrån. Det fordna kongliga bränneriet straxt utanför norrtull, från hvars välförsedda tillgångar prinsen af Hessen för tjugu år sedan tillbaka försett sin armé med bränvin och proviant, låg nu öde på båda delarne. Men efter sin nya inredning till sjukhus var det öfverfullt af utmärglade varelser. hvilka den förödande fältsjukan kastat på plågolägret. Redan det yttre af denna mörka byggnadsmassa med gluggar och fönster om hvarandra, hade ett hemskt utseende. Beläget på denna flacka stenbundna mark, med Strömsvattnets sqvalpande höstvågor på ena sidan och de grå skrofliga klipporna på den andra, syntes dess omgifningar vara i harmoni med det inre af detta hemvist för sorgen, sjukdomen, nöden och döden. Det var derföre endast en fulländning af taflan att se landsvägen ständigt upptagen af sjukbårar och dödsbårar, korsande hvarandra. De bördor, som i dem buros, skulle finna en hamn antingen i den trånga sängen på sjukhuset, hvilken en kamrat nyss lemnat tom, eller en ännu trängre några alnar ned i Ströms-dalen på andra sidan sjön, der deras stoft fick blandas med stoftet af Carl XII:s bussar. Ingenting föreföll derföre oftare än begrafningar. Än såg man en likbegängelse i den tysta aftonen eller på den stormiga morgonen, hvarvid många, som funnit den eviga hvilan, nedmyllades tillsammans och der sorgmusiken bestod af endast några vänners dofva suckar, blandande sig med prestens ord och den afsjungna psalmens ljud. Och än såg man långa praktfulla processioner, der sorgflor, fladdrande plymer, förstämda trummor, sorgmusik och salut tillkännagåfvo att någon af befälet gått densamma vägen som den ringaste af hans underlydande. Då sprang folket af och an och trängdes om att se ståten.
Det är gifvet, att här i Sverige, der man i allmänhet icke är van vid handel med, å långifvarens sida, oupsägbara obligationer, det skall vara förenadt med stora svårigheter för en Hypotheksförening, att röra sig uteslutande med inhemska obligationer, emedan det kan hända, att en massa af dessa obligationer på en gång upsägas, och Hypotheksföreningen sålunda råkar i svårighet att inlösa dem. Synnerligast visar sig denna svårighet, om Hypotheksföreningarne vilja hushålla på räntan, hvilket de naturligtvis alltid måste göra, och, för att kunna få obligationerna löpande med en lägre ränta, minska npsägningstiden. Alla dessa för Hypotheksföreningarne svåra olägenheter minskas tvifvelsutan om de hafva krediliv-rätt i R. St:rs Bank, och sålunda ega en ständigt disponibel penningetillgång. Väl har man deremot anfört, att den tid Hypotheksföreningarne hade sådan kreditiv-rätt sig medgifven, begagnades den icke serdeles tnycket. Vid närmare betraktande finnér man likväl, att fördelen för Hypotheksföreningarne af ifrågavar:de rätt mindre ligger deruti, att de begagna sig deraf, än i medvetandet att ega en sådan tillgång vid förefallande behof. Det är således alldeles icke sagdt alt, derföre att Hypotheksföreningarne icke serdeles mycket begagnade sig af sin rätt i detta hänseende den liden de egde sådan, den likväl icke för dem var af ganska betydlig nytta. Om man beviljar Hypotheksföreningarne kreditiv-rätt å R. St:rs Bank, skola dessa inrättningar komma i tillfälle, alt i icke så obetydlig mån uptaga penningar inom landet, samt dymedelst afbetala en måhända ganska ansenlig del af sin utländska skuld. Det är dessutom så väl för Banken tjenligt, som för krediten i allmänhet nyttigt, att fonder, som förut icke varit begagnade, och hvilka för den skuld, ehuru beräknade i sedelslocken, i sjelfva verket icke varit utelöpande genom att användas till ifrågavaride kreditiv, komma till nytta. Likväl anser jag det af Frih. Tersmeden föreslagna vilkor vara ganska nyttigt.