Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr 86 öre, motsvarande, enär samtliga utgifterna vid Statens stambanor under sagda år uppgått till 65 procent af bruttoinkomsten, en nettobehållning af 50,013 R:dr 91 öre; finnande, enligt samma intyg, Trafikstyrelsen antagligt, att i synnerhet godstrafiken till och från Borås-jernvägen, hvilken trafik begynnt under särdeles ogynnsamma förhållanden för Borås-traktens egentliga industri, skall, i den mån dessa förhållanden förbättras, ganska betydligt tillvexa och såväl härigenom som genom den minskning i trafikutgifterna, hvilken framgent vore att emotse, Statens inkomster af Borås-jernvägen blifva allt större och större, derest icke godstrafiken, för undvikande af omlastning, i stället komme att taga vägen öfver den snart färdiga Uddevalla—Wenersborgs-banan, hvilken, likasom Boråsbanan, anlades smalspårig. Utom den till fyra procent bestämda räntan å lånet hade följaktligen Staten ytterligare att påräkna en genom denna bibana ökad årlig trafikinkomst af minst 50,000 R:dr, eller tillsammans omkring åtta procent å de penningar, som Staten lemuat detta bolag. Vid sådant förhållande och då Staten beviljat andra jernvägsbolag räntefrihet under anläggningstiden, vore, enligt motionärernes åsigt, ingen anledning för handen, att ifrågavarande bolag, som genom sitt företag, med egen uppoffring, till - Stats-Utskottets Utlåtande J\i 102. 3 skyndat Staten en icke obetydlig vinst, behandlades strängare, än hvarje annat jernvägsbolag, och förpligtades att jemväl under anläggningstiden erlägga ränta. Hvad för öfrigt beträffar den invändning, som vid sistförflutna riksdag framställdes mot den ifrågasatta räntefriheten, i det man ansåg nödvändigt att noggrannt vidmagthålla ett fattadt beslut och för exemplets skull icke efterskänka något af de vilkor, hvarunder lånet beviljades, ville motionärerne finna vådan af ett sådant prejudikat vara skäligen betydelselös, då här endast gällde att låta det ifrågavarande bolaget komma i åtnjutande af samma rätt, som redan tillförsäkrats öfriga bolag, på hvilka prejudikatet skulle kunna tillämpas.
Om någon skulle se denna bok och läsa deri så kom ihåg att jag skrifver utan koncept, nästan tanklöst, att jag skrifver för att påskynda sjuklingens långsamma timmar, att jag skrifver för att här i boken jordfästa alla orimliga hugskott och tankar, allt som jag vill blifva qvitt utan att säga det till någon, att jag här kanske i ett anfall af bitterhet eller mjeltsjuka säger saker som jag alls icke menar vid lugnare besinning, ja kanske att jag i uppbrusning säger hjertlösa saker om dem jag älskar högre eller åtminstone kunde älska högre än mig sjelf. Jag behöfver andas ut i ensamhet och jag har aldrig bedt dig smyga omkring mig, du får derföre klandra dig sjelf och icke mig om du stötes tillbaka af en dålig andedrägt. Tänk bara att det var min rättighet att vara ensam här och att jag nyss förut ätit lök, ej af smak utan af nödtvång, ej kräsligt tillagad utan rå och sträf så att tårarne stego mig i ögonen, fast jag dolde det. Om du ser onda ord emot dig sjelf så tänk att du kanske är mig så kär, fast du icke vet derom, att jag icke kunnat bära en enda kall eller ovänlig blick från dig utan att råka i harnesk. Att sjelfva bitterheten och orättvisan i mina ord visar, hur nära du ligger mig om hjertat. Det är med mig som med Jaromér i Stamfrun: »Den som ligger närmast vid mitt hjerta ligger också närmast vid min dolk.» Och om du är en qvinna och stötes af, att jag ställer männen så högt, så kom blott ihåg hvad jag sjelf är: qvinna ända ut i fingerspetsarne, full af fel, svagheter, inkonseqvenser. Är det en olycka att vara qvinna? Nej, snarare tvärtom, om bara vi och de starkare ville uppskatta vår verkliga ställning rätt. De ha begått skriande orättvisor emot oss, men äfven vi sjelfve draga nog en tung skuld, och generation efter generation skall komma och gå innan den blir försonad. Men jag är öfvertygad om att det skall bli bättre, att mannen och qvinnan i samarbete och gemensam sträfvan skola finna lyckan, som nu tyckes fly dem. Är då icke deras sträfvan gemensam nu? Ytterst sällan.
Af dessa skäl har icke blott jag, utan äfven en annan motionär, Lag-Utskottets Betänkandej N-.o 127. 29 Herr Grefve Spens, i våra till det Högloft. Lag-Utskottet ingifne motioner, hvilka här eljest, efter min åsigt, blifvit uöjagtigt handlagde, yrkat det ofvannämnde undantagets borttagande; men då Lag-Utskottet ansett med förändringen böra anstå, så återstår mig endast att min olika åsigt hos de Höglofl. Iiiks-Slånden vördsamt anmäla.” Uti Herr Prosten Säves reservation hafva Herr Friherre Cederström} Herr Ekholm. Riksdagsfullmäktige Sahlström och Zetterberg frå« Stockholms samt von Zweigbergk från Skaraborgs Län instämt. Af Herr Lagergren: "Ifrån detta Betänkande är jag skiljagtig: l:o deruti, att jag icke anser det uti 5 § 1 mom. af ansvarighetslagen stadgade ansvar att mista embetet böra förhöjas genom det af Utskottet föreslagne tillägg, ntl den sakfälide ej skulle kunna till något embete i nom Stats-Rådet nyttjas. Skillnaden emellan de uti 3 § beskrifnc lagbrott ocl) de afvikelse!’, suni uppräknas i 5 § 1 morn., är alltför uppenbar, att icke en större olikhet i bestraffning dem emellan äfven hädanefter bör bibehållas. Jag anser derföre alt ansvarsbestämmelsen i 5 § 1 morn. icke bör förändras. 2:o deruti, att jag anser det af Utskottet föreslagne nya mom. i 5 §. icke böra få ett rum i denna lag. Bestämmelserna i en ensvarighets-lag méste vara noggranna, både i caracteiiserande af företrädelserua och i'de bestraffningar, hvarmed lagen botar. Dessa bestraffningar mäste dessutom äga den inre öfverensstämmelse sins emellan, som uti en Strafflag aldrig får saknas. I begge dessa hänseenden synes mig del föreslagna mom. bristfälligt.
Det synes mig sorn XJtsk., dä det föreslagit, att militära Statsråd skola föredraga krigsärenderna, bade förutsatt, att dessa föredragande borde äga till sitt biträde expeditionssecreterare, hvilka lättade deras arbete och äfven vore ansvariga för det sätt, hvarpå ärenderna af dem bereddes. Om det låter verkställa sig, att ett militärt Statsråd blifver föredragande för krigsärenderna, hvilka innefatta äfven sådana formfrågor, som han troligen icke under sin tjenstetid lärt bedöma och således påkalla biträde för honom, synes det mig äfven vara möjligt att inrätta expeditionssecreterare till biträde för föredraganden i näringsmål, och nödvändigheten af att vinna enbet vid deras behandling lärer vara så klar, att den ej kan motsägas. Jag är deremot fullkomligt ense med Utsk. i en annan punkt, nemi. bibehållandet af Just.Statsministerns ledamotskap i både Statsrådet och Högsta Domstolen, hvaremot 2:ne värda ledamöter, Hr Lefrén och Frih. Åkerhjelm, gjort anmärkningar. Jag erkänner, att den likformighet här saknas, som man väntar af en fullkomlig organisation, och det synes vara en felaktighet, att en person, som icke är amovibel, finnes bland dem, som måste vara det i följd af deras egenskap af Statsråd; men å andra sidan synes mig, som 1809 års grundlagsstiftare, dä de bibehållit denna Just.Statsministerns dubbla egenskap, hade haft för sig den anda, som från äldre tider utmärkt Sveriges allmänna författningar, och hvilken till sin natur är democratisk. Då man granskar äldre författningar, saknar man icke tjenster, hvilka en sådan dubbel egenskap tillhört. Sveriges lagmän hade icke blott en juridisk, utan jemväl en politisk befattning.
Om i OeconomiEeUtskottets förslag att låta frågan om en friare utskeppning af Svenska Skogsproducter helt och hållet öfverlemnas åt Kongl. Maj.ts visa pröfning , endast med den underdåniga önskan , att reciprocitet må erhållas mellan Ländernas handels-rättigheter, der den ej finnes; kan utan återremiss göras den förändring, att Riksens Ständer hos Kongl. Den 21 Maji. 89 Maj:t serskilt anhålla, så val om undersökning af huruvida någon del af vår Träd varu-export för ÖrlogsFlottan oundgängeligen erfordras att vara förbjuden, som om Exportirihet för hela återstoden, med undantag af sågstockar, hvilka inom Landet böra till plank och bräder förädlas, samt om jemlikhet emellan Svenska och Utländska skepp i detta afseende , då yrkar jag visserligen ej återremiss på detta Betänkande. I annat fall anhåller jag att dessa tilina anmärkningar till Utskottet må få medfölja. Huruvida det kan vara rätt, att vid Tul-’ fens bestämmande för Trädvaruexporten, bibehålla den proportion emot andra varor, som nu är, blir en fråga , som, när Bevillningsutskottets förslag om Tullarne förekommer, blir tid att tala om. Jag skulle mycket misskänna Bevillningsutskottets Herrar Ledamöter , om jag ej tog för afgjordt,' att ibland dem många finnas, som yrka den satsen , att hvar Svensk Producent af sina Lagstiftare äger rättighet att fordra , det bans Näring ej betungas hårdare än hans Grannes , och således , att Tulltaxan för alla serskilta Svenska utgående varor bör bestämmas i ungefär lika proportion till värdet. Dä blir äfven tid att tala om , huruvida för någon utgående vara, främmande skepp böra betala högre Tull än egna; så framt dtnna skillnad endast bestämmes för alla varor lika och skillnaden ej blir alltför stor, tala visserligen flera skäl för detta sätt att uppmunt tra Skeppsrederierne. 90 Den 21 Maji. Friherre Boye , Ludvig : Utskottets Ordförande har påmint oss om det skäl, sorn jag också vill påminna mig vara intaget i Betänkandet, bestående i en Reciprocitets-consideration.
Harr von Hartmansdorff, Augufh Det lärer finnas tvenne olika uppgifter från ifrågavarande EmbetsmanEn till Kongl. Maj:t, efter hvilken han vill hafva ersättning, och en till TaxeringsCommittéen, efter hvilken han vill akatta till Staten. Det är efter den förra, som Kongl. Majd bestämt Sportelersättningen; och det är efter den senare åter, som åtskilige här ansett den samma böra utgå. Det står i Protocollet för den Plenidag, då första Betänkandet i detta ämne återremitterades, att Herr Hedenstjernas uppgift till TaxeringsCommittén innehöll, såsom jag vill minnas 146 R:dr. Jag får derföre ytterligare anhålla om afseende i den framställning jag gjort i afseende på sum-i mant Den i September f, m. 33 Vnans belopp. Herr Hjertås anmärkning örn hiedlens utbetalande af bespäringarne kunde varå rigtig» i händelse Riksens Ständer vid bifallet uttryckligen förbehölle sig deras rätt ätt bestämma anslag, och ej tacite medgåfve att Kongl. Majit densamma agde. Men soni jag tror ätt ifrågavarande ersättningsbelopp är för högt', aå Önskar jag ätt frågan örn dess nedsättning till 300 R‘.dr måtte först blifva afgjord. Friherre JVrangel, Henning, föfehädé sig med idcrr von Hattmartsdorff. Herr Grefven och Landt Mar/kalken gjorde proposition till bifall å StatsUtskottets heiiiStällati, rörande ifrågavarande sportelersättniiig. Ropades jå och Nej. Herr Hjerta: Jag tror éj att Statslltskot tets förslag innehåller, att 500 R;dr skulle såsom sportelersättniög beviljas Lagmännen Hedenstjerna, utan endast, att soiti Kongl. Maji fedah iemriat honom löfte Örn en dylik eraättbing, densamma må utgå , i fall tillgång derlin finneg, af besparingarné. Herr vört Hartmansdorff'. Öm eh gadin rriödification äf StatsUtskottets uttryck äger hiifi, så kommer sakétl i alia fall på ett ut.
Ml och anledningar, i synnerhet torde hafwa gjorts afseende derpå, att,' genom en sä nrwidgad brännings rättighet, icke allenast asgisten ä hemmans innehafware, skulle, såsom nu är föreflagit, kunna förminskas, utan jämwäl det oag, kadt VewillningSsumman idet hela förökas, men utom del jag för min del befarar misiräkning härutinnan, tvid betraktelsen deraf, all det, genom en sa ukwidgad krän» ningsrättighet, åtminstone i början blifwande öfwerflöd af bränwin nödwändigt mäste inskränka speculation pä större pannors begagnande och i samma mohn minska den derifrån päraknade större bewillningen; sä är jag för öfrigt af de» lankan, att det i ».änga afseende», warit förmänligare, för hemmansbrukar»?, att erlägga sä stor tillökning, pä den, för dem nu projecterade BränWins-Bewillningen, som warit swarande emot de nu förestagne och förut icke kände husbehofsbrännings af, gist, än att widkännas de flere förfördelande följder, som denne utwidgade rättighet, om den gär till fullbordan, säkerligen skall medföra, icke endast för hemmansbrukare utan ock för det Allmänna. Och jag ma ej eller förtiga min öswertygelsc, derom, att, för de fleste af nu i sräga komne nya bränwinsbränningsidkare, är och blifwer det gagneligare, att köpa bränwin, hwarmed dä altid! sparsammare hushällas, än att antingen med köpt säd, eller förbrukningen af hwad till 2Z2 Dm 4 December-. lifs uppehälle erfo-dras, tillwägakomma en genom mildre ersare!:hek uti riliwerkninqen, bliswande ringa och icke 'ällan förlust n>edför.mde aik sining, och densanrma derefter öfwerflödigt anwända.
Denna skyldighet är till, blott då man har magt att utskrifva det förlorade, eller pant att godtgöra sig med. Denna Casus inträffar här. Vi hade pant. Vi använde den 1812 till Rikets behof, men förklarade, att vi skulle gälda ersättningen, Herr Ceder sc hjöld, Pehr Gustaf: Då anspråken på ersättning endast grunda sig på 1813 års beslut, anser jag att contraproposition bör blifva den, att, om Nej vinner, kommer ersättning att lemnäs för de förluster, som enligt 1812 års löfte kunna anses dertill berättigade. Herr von Hartmansdorff: Jag tror oqk , att då flere Ledamöter talat för motsatsen af den mening jag yrkat, vore det rättast antaga den contra-proposition, som Herr Cederschjöld framställt. Grefve von Platen? Då jag tyckt mig finna, att de, som yrkat ersättning, delat saken först uti frågan om principen, och sedan uti den om grunderne för efsättningen, tror jag att contra-propositionen kunde klifva följande: Vinner Nej» é Den November f. m. 5»i tömmer ersättning af Staten att lemnäs för sådane förluster, till antalet 161 , som efter laglig pröfning kunna finnas till ersättning berättigade, Dä kommer man till ett allmänt beslut, som innefattar icke allenast upphringningar, utan äfven andra frågor. Friherre Cederström i Vid den af Grefve von Platen föreslagne eontra-p^oposition , anhåller jag likväl få fästa uppmärksamheten deruppå, att det tilläggnödVändigt bör göras * att icke ersättning lemnäs åt andra afde 161,än de, som dertill blifva berättigade efter de grunder, som af Riksens Ständer uppgöras, Att antaga en sådan contra-proposition, som Herr Cederschjöld föreslagit låter sig icke göra, emedan åtskilliga anspråk berodt på Kielerfreden med Danmark, då fordringarne först till en del af Danska Styrelsen blifvit erkände. Således är det angeläget, att propositionen kommer öppet att behandla alla mål £ ett sammanhang. Herr Hjerta: Uti Utskottets Betänkande finnes ej någon annan rubrique, än uppbringningar. Det är den generela Svenska rubriquen.
Maj:ts beslut om Westgöta regementes uppsittning kungöres och intilldess uppsittningen sker, och dels de besparingar, sorn på befälets aflöningsmede! under samma tidrymd uppstå,” röstar Ja; Dea det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontraproposition Bonde-Ståndets beslut, ”att Rikets Ständer måtte i svar å den Kongl. Propositionen meddela, att Rikets Ständer väl finna rusthållarne vid Smålands husar-regemente företrädesvis berättigade att komma i åtnjutande af de förmåner, som regementets afsittning medförer; men att Rikets Ständer likväl, med afseende å nuvarande förhållanden, icke anse lämpligt att nu vidtaga några bestämmelser för tillvägabringande af nämnda åtgärd, samt att Kongl. Majit mätte täckas låta på lämplig kortare tid af 5 eller 10 år förnya de kontrakt rörande kavalleri-regementenas afsittning, som tilländalöpa åren 1870 och 1871; äfvensom att, i händelse Kongl Majit finner Sig icke kunna lemna bifall till denna Rikets Sländers framställning, utan pröfvar erforderligt att kavalleristyrkan ökas med 4 Sk/MUtskottets Memorial N:o 227. 5Ö0 man, sådant måtte ske genom Smålands husar-regementes afsittmag och uppsättning ånyo af Östgöta kavalleri-regemente, men att i alla händelser denna åtgärd icke måtte leda till förändring i de förfoganden af räntors och boställens indragning, sorn skett till följd af regementets afsättning, samt att Rikets Ständer icke eller finna skäl att till förändringens genomförande till Kongl. Majlis disposition ställa andra medel, som till Statsverket böra ingå, utan anhålla om nådig proposition rörande de anslag, sorn för ändamålet erfordras." För hufvudvoteringen föreslås följande proposition:
Hr Cederschjöld: Hr Nordenfelt har visserligen upplyst mig om ett förhållande, som jag förbisett; men jag hemställer, huruvida det är lämpligt att Kassörerne nedflyttas i en lägre tjenstegrad, än den de hittills innehaft, och om icke förhöjning i aflöningsförmånerna må komma äfven de nuv:de Kassörerne till godo. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af den förev:de punkten, framställde Hr Gr. o Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvarvid svarades flere nej, jemte ett eller annat ja, och sedermera pro - Dea 12 Augusti f. m. 39 pos. på återremiss deraf, då svaren utföllo med flere ja, jemte ett eller annat nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 9:de punkten. Hr Nordenfelt: 1 anledning af R. o. Ad:s beslut i afseende å den 12:te punkten, får jag yrka återremiss å den nu föredragna. Ofverläggningen förklarades slutad och punkten återremitterades. Biföllos. 17:de punkten. Hr Cederschjöld: Då förslaget i denna punkt står i sammanhang med förslaget om verkställande Direktörer, torde R. o. Ad. finna, att konseqvensen äfven här fordrar en ålerremiss. Hr Nordenfelt: Då jag icke kan fatta i hvilket sammanhang denna punkt står till punkten om Direktörsbefattningen, och då jag tvärtom för min del anser denna punkt alldeles fristående, får jag yrka bifall till densamma. Hr Cederschjöld: Jag föreställer mig att frågan om understyrelsens upphörande är beroende af frågan om verkställande direktörers anställande, ty det är på denna sednare fråga, såsom grund, som den förra blifvit framställd. Skulle nu så blifva förhållandet att icke verkställande direktörer komma att af fullm:ge tillsättas, så tänker jag att understyrelsen nog kommer att qvarstå. Jag får derföre, med anledning af hvad jag sagt, anhålla om propos. på återremiss af denna punkt.
Det erkänner jag gerna , emedan rätta sältet att controllera Styrelsen vore att granska hela den anda och det systern, hvaruti Styrelsei) handlar, och ej fästa sig vid några smärre lucia. Den 18 Jan ilar ii f. m. Dock bonle man ej vänta, att en af Styrelsens Ledamöter kunde anse det vara småaktigt att följa Grundlagen. Om några undantag fordras, hade jag trott att Styrelsen skulle förstå i Grundlagsenlig väg bereda dem. Nu har en Ledamot af ConstitutionsUtskottet upplyst, att StatsUlskottet misstagit sig, då icke något spår tinnes i StatsRådets protocoll till redogörelse för extra medels-fonden. Man borde åtminstone kunna ålägga ConstitutionsTJtskottet, då ett bestämdt factum för Grundlagens öfverträdelse kan uppgifvas, att deröfver yttra sig. ConstitutionsUtskottet borde viii hafva tillgång till StatsRådsprotocoller äfven i denna del. Friherre Rålamb, Claes: Det är i följd af Herr Cederschjölds upplysning, som jag vill hafva äran yttra några ord. Det är verkeligen sannt, att ingen specificerad räkning för Extra medelsfonden funnits bifogad SiatsRådets Protocoll; men vid slutet af hvarje år har en viss Ledamot af StatsRådet fått Kongl, Maj:ts uppdrag att granska, och afgifva berättelse om denna fonds förvaltning. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt: Jag skall inskränka mig till den del af Utlåtandet, som rörer 8:de HufvudTiteln, om dispositionen af extra utgifts-medlen. Till hvad Friherre Rålamb i detta afseende upplyst, vill jag endast tillägga, att redogörelsen för extra utgifts-medlen skett inför Den 18 Januarii I'. m. 297 Kongl. Maj:t, ända till dess nuvarande Konungen tillträdde Regeringen, då Kongl. Maj:t äskade, det Utrikes StatsMinistern och HofCanzleren skulle genomgå CabinettsSecreterarens ofvannämnde redogörelse, och derefter till Kongl. Maj:t öfverlemna berättelse derom, då Kongl.
Uppsättningens verkställande har dock funnits erfordra åtskilliga utgifter, hvilka dels uti första planen till Batteriets blifvande organisation ej tagits i beräkning och dels icke kunnat förutses, såsom föranledda af lokala förhållanden å förläggningsorten, nemligen: tillökad anvärfningssumma, som beräknats under förutsättning af blott 3 i stället för 6 års kapitulation; till anskaffning af vissa nödiga befunna beklädnadsoch andra persedlar; för den tili större delen i Stockholm anvärfda truppens, jemte materiel, transport till Hernösand; till inköp af lämpligt exercisfält för Batteriet, sedan det af Hernösands innevånare erbjudna funnits icke kunna begagnas; för uppförande af en ändamålsenligare ammunitionsbod än den föreslagna, samt till anskaffande af erforderliga inventariepersedlar för en af behofvet påkallad matinrättning åt manskapet; i följd hvaraf utgifterna för det nya Batteriets uppsättning i sjelfva verket uppgått till ett sammanräknadt belopp af 9,842 R:dr 34 sk. banko, som, enligt Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition, JV° 36. H Kongl. Maj:ts dels förberörde dag och dels under den 18 Maj och 25 November sistlidet år meddelade Nådiga beslut, fått utgå af otvannämnde, utaf Rikets Ständer för ändamålet anvisade fond och hvartill ytterligare kommer den, ännu ej till siffran kända kostnaden för reparation och inredning till tygbod af det s. k. öfre Magasinshuset vid Hernösand, hvilket, såsom för Statsverket numera obehöfligt, blifvit till nämnde behof åt Batteriet upplåtet. I afseende åter på utgifterne för Batteriets årliga underhåll så har Kongl. Majit under nyssberörde dagar samt den 18 September och den 27 November förlidne år, uppå vederbörandes underdåniga framställningar pröfvat skäligt att, utöfver den härför till utgående från Norrbottens Hästjägare-Sqvadrons fond uti Batteriets stat bestämda summa 4,985 R:dr 18 sk. tills vidare i Nåder bevilja följande belopp, nemligen:
Man kan likväl ej skäligen påstå, att spanmålspriserna varit under goda eller medelmåttiga skördar de sednare åren här i länet låga, annorlunda än i jemförelse med priserna efter missväxter; och detta förhållande, som egentligen bevisar, att de då af omständigheterne högt uppstegras, tyckes uti ett vidsträckt rike med under vintermånaderne afbruten 12 vats enkom rmuiikation ligga så djupt i sjelfva sakens natur, att det vä! icke kan ändras, om än till någon del genom tjenliga författningar korrigeras. Så länge öfverproduktionen af span mål icke kan förås riad eller torkad till, torgs, möter dess uppläggande i större förråd en betydlig svårighet, som måste återverka på mellanhandeln med denna första nödvändighetsvara samt göra den både svår och dyr att åtkomma efter felslagna skördar, hvaremot emedlertid annat hjelpmedel ej lärer finnas, än en väl afvägd tulltariff, som kan gynna spanmåls-utförsel efter goda och införsel efter svaga skördar. I närvarande' ställning kan bränvinsbränningen, betraktad såsom vehikel till åkerbruket, jemväl anses vara ett stundom nyttigt korrektif emot spanmålsförråders hopande hos producenterne till förlägenhet och lidande för dem; dock bör anmärkas, att bränningen inom detta län egentligen är beräknad på afverkning af potates till bränvin. Alt jordbruksnäringen nu ganska mycket beror af bränningsrätlighetens fria utöfning måste dessutom medgifvas; och till exempel härom kan i synnerhet åberopas förhållandet uti Wädlle, Kullings, Gäseneds och Wedens härader, hvarest allmogen i sednare tider företagit sig att, på en för öfrigt nog otacksam jord, odla potates i stort och deraf tillverka bränvin, som afsättes på andra orter med betydlig vinst för häradernes annars vanlottade jordbrukare och lill ej ringa lättnad för dem vid kronoutskyldernes godtgörande. b~) Boskapsskötsel utgör, äfven då den betraktas skiljd från åkerbruk, en hufvudsaklig beståndsdel af folknäringen. Uti de delar af länet, hvarest åkerbruket är i mesta flor, nämligen på slättbygden af