Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Må han låsa huru han behagar; men må han sjelf eftersinna beskaffenheten af de tillmålen han i dag gjort Grefve Platen. Under fullkomlig opartiskhet tror jag ej att man kan tillägga Grefve Platen, såsom Chef för CanalVerket, mera ån ett enda felj och det begick 36 Den 2 Junii. han år 1809, då lian vid företagets plananlåggning tillåt sig att döma till Nationens krafter efter vidden af sin egen själsstyrka, sitt egit snille. Detta fel år blott ovanlige~Mån9 fel; och med trygghet kan också Grefve Platen emotse efterverldens dom, då passionen hinner falla, och patriotismen i uppsåtet får bedömas, utan att sammanblandas med beräkningar på nyttan, hvilka, i förtid gjorda, alltid måste vara underkastade ovissheten. Herr Mannerstarri, Joham Ridderskapetå Och Adelns tålamod har sällan blifvit pröfvadt så ofta som i det ämne, hvilket nu hår år under öfverläggning, och jag har således för min del full anledning att blott åberopa, hvad jag förut derom haft äran yttra. Då likväl diseUssion åter uppstått, huruvida CanalDirectionen ågt rättighet, att de ifrågavarande 1,100,000 R:d. till Canalarbetet använda, anser jag mig böra nämna, att, vid granskning af* alla denna Dire* ction rörande föreskrifter, jag icke funnit något stadgande, sorn gifver den en sådan rättighet. Det oaktadt, och om Disconten kunnat uppehål las, arbetet oafbrutit fortgå , samt icke någört olägenhet af medlens origtiga användande uppstått, hade man, jag medgifver det, åtminstone kunnat ursågta Directionens förhållande.
A. 3r. — i anledning af gjorde motioner om anskaffande af bestämda Samlingsrum m. m, för de 3:ne Ofrälse RiksStånden, samt för Rikets Ständers Utskott och klubbar, XXXVI. B. 3oo. XXXVIII. A. 164. ■— med Berättelse om verkställd granskning af Postverkets förvaltning år 1826, samt med Utlåtande öfver åtskillige af 1825 och 1827 årens Rikets Ständers Revisorer framställde omständigheter. XXXVI. B. 3oo. XXXVIII. A. i65. XL. E. i3i. ■— i anledning af väckte frågor om Boställen för Häradshöfdingar, eller ersättning åt dem, som deraf äro i saknad, samt angående inköp af KronoSkattehemmanet Holm i Norra Helsingland, för alt till boställe för Häradshöfdingen, Kronofogden och Häradsskrifvare!! derstädes användas. XXXVI. B. 3oo. XXXVIII. A, i65. XLII. E. 202. 5o3 StatsUtskottets Betänkande!}, Memoria ler och Utlåtanden i anledning af väckt fråga örn ' löners anslående åtLandsFiskaler.XXXVI, B. 3oi. XXXVIII.
Lösväskan hade emellertid, tillika med bref och penningar, blifvit under vägen till posthemmanet genom rån brefbäraren afhänd; och, ehuru ransakning härom sedermera hållits, hafva likväl de förkomne medlen icke kunnat tillrättaskaffas, ej heller någon af de för våldsgerningen misstänkte personer sakfällas. Sedan för den sålunda uppkomna förlust ersättning blifvit Kronofogden Rhodin aEfordrad, har Kongl. Maj.ts och Rikets Göta Hof-rält, till hvilken domstol frågan medelst vad från Inlands Nordre Häradsrätt inkommit, genom tre särskilda, den 21 Januari innevarande år utgifna domar, ålagt Rhodin att gälda det förkomna penningebeloppet, jemte ränta å 959 R:dr 25 sk. 6 rst Banko å fem för hundradet årligen från den dag, då påståendet om hans betalnings-skyIdighet blifvit hos Kongl. Majits Befallningshafvande väckt och Rhodin delgifvet, samt å 240 R:dr Banko h sex för hundrade årligen fränden 27 December 1854. Kronofogden Rhodin har, med anledning, såsom han sjelf uppgifver, af de betydliga utgifter, hvilka skulle varit förenade med nyssberörda domars dragande under Kongl. Majits nådiga pröfning, underlåtit att samma domslut öfverklaga; till följd hvaraf Rhodin äfven måst fullgöra betalningen deraf, med ett sammanlagdt belopp, räntor och lagsöknings-kostnader inbegripna, af 1,580 R:dr 12 sk. 8 r:st Banko. Då, till gäldande häraf, kreatur och vexande gröda vid bostället blifvit utmätta, har Rhodin i underdånighet andragit, att detta honom öfvergångna lidande utöfvat en högst kännbar och olycksbringande inverkan på hans enskilda penningeställning, med förmörkade utsigter för hans egen och hans talrika familjs framtida utkomst.
Utsökningsbalken bestämde med 14 dagars långelse vid vatten och bröd för den, som icke kunde gälda för qvarstadsbrott ådömda böter, vore ett fristående stadgande, som hvarken öfverensstämde med grunderna i 5 kap. 4 §. Straffbalken, sådan den lydde i 1734 års lag, eller blifvit ändrad genom Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841, samt 11 punkten i Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807 syntes endast afse, huru förhållas borde vid förvandling af ådömda särskilda slag af bestraffningar, Häradshöfdingen ansåge Häradsrätten vid förvandling af omförmälte böter /? St. Just. Ombudsm. Emb. Berättelse för år 1849. 149 icke hafva saknal stöd af lag att tillämpa de föreskrifter, som vore gällande för hvarje af de förbrytelser, hvartill Ferm blifvit, sakfälld. Uti derefter allåten skrifvelse till Advokatfiskalsembetet i Kongl. Svea Hofrätt har Justitiseombudsmansembetet anfört, att om än för ostridigt antoges, det den i 8 kap. 8 §. Utsökningsbalken särskildt bestämda grund för förvandling af qvarstadsbrottsböter fortfore att vara gällande, sedan de allmänna grunder, 5 kap. 4 §. Straffbalken för beräkning af fängelse vid vatten och bröd stadgat, blifvit genom Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841 ändrade och i flera hänseenden mildrade, den anledning till anmärkning likväl förekomme, alt Häradsrätten, som tillämpat förstnämnde strängare grund för bötesförvandlingen, dessutom beräknat fyra dagars fängelse för det enligt Missgerningsbalken ådömde bötesbelopp af tio daler silfvermynt, genom hvilken beräkningsgrund, som i öfrigt stöde i strid med föreskrifterna i 11 punkten af Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807 om särskilda bestraffningars, vare sig kroppsstraffs eller böters, sammanläggande och förvandling i ena bot, och derjemte skulle, då det penningebelopp, som motsvarade hvarje fängelsedag, enligt Kongl.
Jag anser en återremiss i den delen oundgänglig. Jag är ej nöjd med den föreslagne billefutdelningen, emedan den medför för mycket godtycklighet. Jag finner ej, att vänskapsförhållanden och relationer härvid böra äga rum, ej eller tror jag, att saken får betraktas såsom ett begifvande af Ståndet; ty jag anser frågan innefatta en allmänhetens rätt. Jag finner att vid handläggningen af detaillerne så många frågor möjligen kunna uppstå, att det kan blifva en nödvändighet att införa publiciteten i RiddarliusOrdningen; men jag tror ock, att saken kan få en sådan behandling, att det ej blir fråga om att införa den deruti. Om den minsta fråga om lagbud uppkommer, är det ovilkorligt, att båda Statsmagterne skola taga del deruti, och då kommer det att tillböra de öfrige Stånden att yttra sig i ämnet. Min enskilta öfvertygelse är, att sådane lagstadganden icke behöfvas. De finnas ej för våra theatrar, eller andra offentliga ställen, Jag inser således ej, hvarföre något annat lagstadgande skulle behöfvas, än hvad sora redan finnes. Men allt detta blir en underordnad fråga, som tillhör detaillerne. Jag förnyar således min framställning om proposition i hufvudsaken, Den 3 Februari i f. ro. .33 huruvida publiciteten skall antagas, eller förkastas. Herr von Hartmansdorff: Jag anhåller endast, att få yttra mig i frågan om återremiss. I fall proposition derpå framställdes och bifölls, hvad skulle väl RiddarhusUtskottet svara, om icke detta: I hufvudfrågan veta vi ej, hvad Ridderskapet och Adeln önskar. I afseende på detaillerne är det oss obekant, om stadgar ne för verkställigheten böra behandlas af Lagutskottet, eller RiddarhusUtskottet; och om saken bör behandlas i det sistnämnda, få vi anmärka, att den ännu icke blifvit discuterad inom Ridderskapet och Adeln, ej eller afgjordt, om den bör utgöra föremål för RiddarhusOrdningen eller för Ordningsstadgan. Vi veta ej mera i frågan nu än förut, och vår mening i sådant fall känner Ståndet redan.
Hvad nu det lörsta yrkandet beträffar, eller Statsinkomsternas förökande genom lullsalsernas nedsättning; så kan della omöjligen ske utan en förökad import, hvilken, på sådant säll gynnad och uppmuntrad, sorn nu föreslås, icke kan uppvägas af en i samma förhållande stigande export: hvarföre denna inkomst-förökning måste förutsätta ett förökadt utförande af landels ka pil a ler. Och huru en allmän lycka skall befordras genom utförandet af inhemska penningar och införandet al utländska alster och lyxartiklar, torde icke så lätt låta bevisa sig inför det sunda förnuftets domstol. Hvad sorn häraf otvifvelaktig! blifver en följd är den inhemska industriens afl\ ilande och slutliga undergång. Delta liar icke heller nöjaktigt kunnat motsägas af deni, som hylla dessa friare åsigt er, hvarföre man helt enkelt förklarat den landels näring för onaturlig, som icke kan uthärda täflan med den utländska fabrikationen. Men skefheten af della påstående ligger för öppen dag. Det finnes näppeligen något land, sorn mera lämpar sig för anläggandet af fabriker och manufakturverk, än Sverige. Hvad som i andra länder måste utföras genom ångkraft, hvarigenom labrikalcrna i betydlig mån fördyras, kan här bedrilvas genom vattenkraft, hvartill landet Iemnar rika och förmånliga tillfällen. Också har Svenska industrien under de scdnasle årtiondena, oaktadt den förmenade skadligheten af den prohibiliva omvårdnad, den åtnjutit, stigit i icke ringa grad. Tusendelals.arbetare hafva från landets särskilda industrigrenar hemtat icke allenast sitt uppehälle, utan äfven sitt välstånd; och hvarje sann fosterlandsvän, sorn åt Sveuska fabriksväsendet velat egna en närmare uppmärksamhet, har icke kunnat undgå 102 Bevillnings-Utskoltets Betänkande, A’:o 3. att deröfver känna en innerlig glädje och deråt önska fortfarande framgång.
Grefwe OantinZslisuson, Idrsskir, anmälte, akt det ju were omöjligt , at! förut bestämma summors belopp uman man känds bchofwen. Herr Grefwe, och L a ndt-Ma r ffalkeir hemstälde, om icke hela denna sräga uran votering kill allas nöje kunde biläggaö, om man npdroge ät Stats» Utffottel, alt bela Vewillningen under olika titlar. Gref - Den 20 Decembre. ipzz Grefwe Os Ig Oaräis, inwände, att dkk just were namnet Bewillning som här gjorde swärig» heten, emedan Riksens Ständer deras more i sin beskattnings rätt bundne. Grefwe vöwenkjslm, Larl. Dä i proposition tydeljgen war bestämdt, att fördelningen skulle pä Riksens Ständers framdeles afgörande bero, ser jag ej något hinder hwarföre icke densamma kan bifallas» Friherre lVlannsr steim. Da hoS Högloft. Ridderffapet och Adelns atskillige Ledamöter upstätk en kagjke billig sarhäga, att hela summans be« stämmande under namn af bewillning i en framtid för mycket skulle binda Riksens Ständer, wills jag förestå akt i denna proposition insattes ordet beskattning, dä Riksens Ständer ofelbart skola hofwa sig öpet, alt fördela denna beskattning i bewillning, krigsgärd eller under hwad titel de behaga. Jag för min del ser werkcligen ej i nägot afseende någon wäda, au taga ett sädant bestut. Herr knklman. Orre, kre 6 ri c. Del skulle wara min önskan om jag pä nägot sätt kunde bidraga kill att sörena meningacne, sä att votering undwekes. Ett medel dertill tror jag mig finna i det af Friherre lVlannerstsiin nu sednast gjorda förslag, hwilket pä en gäng synes wig tillbörligen swara mot alias önskan och derjämte b^wara Riksens Ständers rätt, hwarföre jag ockfä med honom tili alla delar con» formerar mig.
S. D. Föredrogs å nyo och lades till handlingarne Banco-Utskottets, den 18 sistlidne Februarii, under N:o 125, aflåtna och, den 1 dennes e. m., på bordet lagda Memorial, med tillkännagifvande, att det egentliga Banco-Verkets afslutade räkenskaper för år 1837 hunnit af Banco-Utskottet , under ännu påstående Riksdag, t.ill fullo granskas och genomgås. 36 Prot.-Utdrag den 5 Mars 1830. S. D, Remitterades till Stats JJtshottet: Herr Rosenqvists, Fredric Leonhard, den 3 dennes f. m., på bordet lagda motion, angående en underdånig anhållan hos Kongl. Majit, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder låta uppgöra fullständig redogörelse för S:t Barthelemy-fonden från och med 1823 års Riksdag till och med den dag, då nästinstundande Riksdag börjar, jemte de af Herr von Schultzenheim , David , och Herr Rosenqvist, i anledning deraf, denna dag afgifna yttranden; Allmänna Besvärs och Oeconömie-Utskotteti Friherre Cederströms, Anders, den 3 dennes e. m., på bordet lagda anförande, angående öppnande af en ny communication inomskärs fran Dalarön till Stockholm, för? medelst genomgräfning af en smal landtun» ga vid Södra Stäket. S. D.
Z. kunde således icke anses hafva den 24 Febr. 1845 sökt inteckning i berörde, P:n då icke tillhöriga tomter; och efter det sedermera en annan person, på hvilken P:ns köpare öfverlåtit sitt köp, den 3 Mars 1845 erhållit uppbud å tomterna; hade väl Z. den 10 i samma månad anmält sig vilja i dessa tomter tillgodonjuta inteckningssäkerhet; men då förmentes hans begäran vara stridande mot 12 § 2 mom. af 1818 års Inteckningsförordning*), så att den icke kunde bifallas — om än antagas kunde, att en misskrifning i afseende på dagen, då den i P:ns förbindelse åsyftade skuldsedel blifvit ut händigad, förelupit. Härmed öfverensstämmer Kongl. Maj:ts nådiga Dom, hvilken, gifven den 22 Aug. 1848, har sådana ordalag, att emedan Z. uti sin till Rådst.rätten den 24 Fehr. 1845 ingifna skrift, till säkerhet för Pais förbindelse af d. 4 Okt. 1844, sökt inteckning uti Pais i staden N. och på dess område varande fasta egendom, men Z. först den 10 Mars, sedan Enkan N., på hvilken Pais köpare öfverlåtit sin förvärfvade äganderätt till tomterna N. N. i staden, den 3 i samma månad fått uppbud å nämnde fastigheter, anhållit, att den sökta inteckningen måtte deri fastställas; ty och då således i Z:s först gjorda ansökning någon bestämd fastighet icke funnes uppgifven såsom P:n tillhörig; och Z:s senare anhållan ej vore framställd förr, än efter det uppbud å de fastigheter, hvaruti inteckning söktes, blifvit för nya ägaren meddeladt; funne Kongl. Majit i nåder skäligt fastställa det slut, hvari Hofrätten i målet stadnat. Efter det ena argumentet i denna slutledning skulle förmodligen, om än sökanden den 24 Febr. bestämdt utsagt, hvilka fastigheter han menade, detta likväl icke hafva hulpit, då han orätt kallade dem P:n tillhöriga, änskönt han visste, att denne förut afyttrat dem.
Sig icke finna skäl att till Rikets Ständers förslag lemna bifall. 50:o af den 13 Februari 1841 angående arfvode för den person, som förordnas till bestridande af Justitieombudsmannen Landius HofRättsrådsembete (222.) 1841 den 1 Mars i StatsRådet anmäld; och skulle skrifvelse om Rikets Ständers beslut afgå till Svea HofRätt och StatsKoiitoret. 51:o af den 13 Februari 1841, i anledning af väckt fråga om ett lagstadgande, som berättigar fordringsägare att hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande erhålla Promotorial i lagsökningsmål (232.) 1841 den 8 Juni har Kongl. Maj:t vid föredragning af detta ärende afslagit Rikets Ständers förslag. 52:o af den 18 Februari 1841 angående ändring af Kongl. Förbudet mot dueller och slagsmål af den 22 Augusti 1682 och dermed sammanhang ägande Författningar, m. ra. (238.) 1841 den 8 Juni blef denna Rikets Ständers hemställan af Kongl. Maj:t afslagen. 53:o af den 18 Februari 1841 angående vederbörandes förständigande, att Kongl. Förordningen den 7 Oktober 1805 om ansvar för militärtjenstemäns öfverfallande upphört att vara gällande (243.) Kongl. Maj:t har bifallit denna hemställan, och Cirkulär i ämnet till samtliga HofRätterna och SlottsRätlen för Stockholms Slott och Stad är utfärdad t den 22 Juni 1841. 54o af den 18 Februari 1841 angående hvad iakttagas bör vid handel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva (242). 1841 Bil. till B. St. Just. Ombudsm.
Sedan Herr Landt - Marskalken, ä Ridderffapets och Adelns wägnar, utlofwat att Hans Majus Nädiga befallning skulle efterkommas, utbeledsagades Herr Ofwerste Kammar-Junkaren, och Högloft. Ridderffapet och Adeln ätffiljdes klockan j till 2. Mändagen den M Julli. ktenurn klockan 9 förmiddagen. Justerades Protocollet för den 28 Dennes. ^err Baron och Landt Marskalken tillkännagaf att enligt föreffriften i Riddarhus-Ord nin - ningens 2z f ffulle Bankmansoch ElectorSWalen i morgon förrättas, i anledning bwaraf Herr Landt-Marffalken anmodade RidderffapetsochAdelnsHerrar Ledamöter,att i detUMmun han tilt klockan ri föremiddaqen ärnade utsätta, mangrant wara församlade till Bänkmans Walet klockan half 12, häldstenligtRiddarbns Ordningen allenast ett upprop w.o detta Wal ägde rum. Härefter antecknades af Riddarhus-Fiseaken Kammar-Junkaren de 48 Her rar hwilka enligt Konungens nädiqa befallning, ägde att i dag spisa middag pä detKongl. Slottet, Sedan 2me Härolder ankommit, afgeck kl. Lo Herr Baron och Landt-Marffalken och Ridderffapet och Adeln till Stadens Kyrka, hwarest, sedan Riksdags-Predikan blifivit afhörd, Hans Kongl. Majit täcktes fran Thronen genom ett Tal'hälsa Riksens Ständer, och Herr LandtMarffalken, sa wal sorn Talemännen tolkade Riksens Ständers underdåniga wördnad, hwarefter Hans Måill behagade läka uppläsa en Berättelse om RiketsSttrelse 'edan sista Riksdagen, Desi allmänna nådiga Proposition angående Stats-Werkets tillstånd och behof, samt
Lag samma vare, om någon till mord efter 37 § sig skyldig gjort, så ock om Läkare eller Apothekare till straff efter 29 § fä lies. 45 Kap. Om brott emot annans frihet. 1 §. Försätter man uppsåtligen någon i slafveri, eller drifver handel med neger eller annan, för att honom i sådant tillstånd försätta eller qvarhålla, eller tager man veterligen om bord, anhåller eller inspärrar någon å fartyg för att honom såsom slaf bortföra; dömes till straffarbete på lifstid; och vare fartyg, som till sådant ändamål begagnades, tillika med den laddning, som det då innehade, till Kronan förbrutet. 2 §. Har någon antagit tjenst å fartyg, med vetskap att det till slafhandel eller slafvars bortförande bestämdt var, och varder fartyget till sådant ändamål begagnadt, medan han derå i tjenst är; straffes, såsom medhjelpare, efter 3 Kap. 4 §, ändå att han med slafvarna eller deras behandling sig ej befattat. 3 §. Utrustar, upplåter eller befraktar man fartyg till slafhandel eller slafvars bortförande; varde, der fartyget ej till sådant ändamål begagnas, dömd till straffarbete från och med fyra till och med åtta år. 4 §. Penningar eller deras värde, som någon till slafhandel eller befraktning af fartyg till slafvars förande, eller till utrustning af fartyg, som i 3 § sägs, användt eller sig betingat, vare till Kronan förbrutne. 5 §. Har någon, med våld eller annorledes, bemäktigat sig annan och honom å öde ort eller annat sådant ställe utsatt, att uppenbar fara var för hans lif; dömes till straffarbete från och med sex till och med tio år. Fick den utsatte deraf svår kroppsskada; dömes till straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och med tio år: ljöt han deraf döden; miste gerningsmannen lifvet eller dömes till straffarbete på lifstid. 6 §.
Efter noggrant öfvervägande af förhållandet i förevarande fall och i betragtande af Riksdagens längd m. in. har Utskottet stadgat sin öfvertygelse om skäligheten af den föreslagne vedergällningens belopp, och någon " närmare jemnkning eller annan beräkningsgrund i afseende på olika tjenstegrader eller inom särskildte Stånd, än Utskottets förra yttrande innehåller, tror Utskottet icke äga rum, med bibehållande af dess åsyftning att undvika obillighet eller mannamån. Då Utskottet sålunda ej finner skäl till någon förändring i dess afgifne Förslag, har likväl, med anledning af derom hos Högvördige PrestStåndet samt Hedervärda RondeStåndet väckt fråga, Utskottet ansett sig böra vördsamligen hemställa, om icke det tillstyrkte förskottet å desse Arfvoden och tra&amenten till Januariz Månads slut, iru, sedan mer än en Månad derefter förflutit, ina sträckas till och med deri a8;de nästlidne Februarii. Stockholm den aj Martil 1818. Riksens Högloft. Ständers StatsUt skotts Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Kådiga Proposition angående reglerande af de Kongl, Hofvens StatsSummor, ij§t> StatsUtshottets 'Betähidhderh J^.öngl. Maj:t liar i Nåder behagat till Riketä Ständers Statsutskott aflåta följande: ”Utdrag af Protocollet öfver Handelsoch ”Finance-Arenden, hållit inför Hans Majit ”XonuEgen uti StatsRådet den 16 Febru”arii 1818. ”StatsSecreteraren anmälte i underdånighet, ”att han, till följe af Kongl. Majtts honom Iem”nade Nådiga befallning, författat projedt till ”Kongl.
I främsta rummet är sådant händelsen med Controlleuren Middendorff, som, enligt livad handlingarne utvisa, och vid jemnförelse af 1825 års instruclion, l:o aldrig ägt någon egentlig controll ä Finer, eller i verkligheten varit eller ansett sig vara Finers conlrollant; 2:o icke underlåtit det ringaste, hvarigenom balancen kunnat för thommas; 3:o blifvit af sjelfva actor förklarad fri för al! misstanka om medvetande af balancens tillvaro, samt 4:o slutligen genom sin anmärkn. mot den stora oordning, att FineV fått förvalta både uppbördsoch utgiftscassan (hvarigenom han med betydliga förskolter till den sednare kunde sä lång tid belacka bristerna i den förra) torde hafva gifvit anledn. till balancens upptäckt och derigenom förekommit en betydlig ytterligare förlust. Det är fast obegripligt, att alla dessa omständigheter, hvilka tyckas vara af den för Middendorff mest mildrande beskaffenhet, kunnat undfalla föredragande Statsrådets uppmärksamhet, sä att han, utan afseende derå, funnit sig böra för Middendorff afstyrka en eftergift, hvaraf i sanning han synes vara af alla de tilltalade mest förtjent. Jag anhåller, att detta anförande må få åtfölja remissen till fl. StatsUlsk., som redan lärer från annat Stånd emottagit remiss af väckt motion, om den af mig nu för Controlleuren Middendorff förordade befrielse. Gr. Anckarsvärd, Carl Henrik: Vid remissen af den K. propos. ronde eftergift af Hr Presidenten af Billbergh och förre Departements-chefen Hr Cancellirådet Valerius ådömdt ersältningsäliggande i och för del bekanta tullbalancemålet, erfor jag en nära nog oemotståndlig böjelse att, efter öflig plägsed, bifoga remissen några förordande tankar, men återhölls af besinningen, huruvida det kunde vara lämpligt, alt ett obetydligt individ ville begära uppmärksamhet ä eli förordande, som redan af K. M. uti dess nåd. propos. blifvit uttryckt.
IN:o 34, med förslag till reglering af Bankens låneoch kreditiv-rörelse. Härvid förekommo först och lades till handlingarne Utskrs yttranden ang:de 5:te och 27:de punkterne, 180:de §:n af BankoReghtet samt mom:tet 12 litt f. af 45:te punkten. Beträffande sedermera Utsk:s framställning rör:de 12:te mom:tet litt. g af 45:te punkten, yttrade Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag anser för min del Ståndets beslut i denna punkt vara så rikligt, att jag hoppas och anhåller, att detsamma måtte få behållas och voter:s-propos:ne godkännas. Uppå härefter framställd propos. vidblef R. o. Ad. sitt i ämnet fattade beslut, samt godkändes de derom af Utsk. föreslagna voter:s-propos:r. Vidare förekom och godkändes Utskts förslag till voter:s-propos. ang:de 50:de punkten, samt lades Utskts yttranden angtde de öfrige punkterne till handlingarne. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, nedanoämnde d. 6 dennes f. ra. på bordet lagde Ullåltn och Belänktn, nemi. från Banko-Utskottet: N:o 56, i anledn. af förre Handlanden B. Pettersons ansökning om eftergift af öfverränta å diskont-lån; N:o 57, i anledn. af f. d. Bokhållaren S. 0. Billraanssons ansökning alt åter varda insatt uti befattningen af förste Bokhållare vid Tumba bruk, eller ock få upbära ett årligt belopp, motsvarande de med nämnde tjenst förenade förmoner; N:o 58, i anledn. af förre Fabriks-idkaren P. C.