Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vittnesbördsens tabernakel, vittnesbördsens ark, nådastolen deruppå, och all tabernaklens tyg; Bordet och dess tyg; den sköna ljusastakan och all hans tyg; rökaltaret; Bränneoffersaltaret med all sin tyg; tvättekaret med sinom fot; Ämbetskläden, och de helga kläden Prestens Aarons, och hans söners kläder, till att tjena i Presterskapena; Smörjooljona och rökverk af speceri till helgedomen. Allt det jag hafver budit dig, skola de göra. Och Herren talade med Mose, och sade: Tala till Israels barn, och säg: Håller min Sabbath; ty han är ett tecken emellan mig och eder, intill edra efterkommande, att I skolen veta, att jag är Herren, den eder helgar. Derföre håller min Sabbath; ty han skall vara eder helig. Den som ohelgar honom, han skall döden dö; den som gör något arbete på honom, hans själ skall utrotad varda utu hans folk. Sex dagar skall man arbeta; men på sjunde dagen är Sabbath, Herrans helga hvila. Den som något arbete gör på Sabbathsdagen, han skall döden dö. Derföre skola Israels barn hålla Sabbath, att de med deras efterkommande hålla honom till ett evigt förbund. Han är ett evigt tecken emellan mig och Israels barn. Ty i sex dagar gjorde Herren himmel och jord, men på sjunde dagen höll han upp, och hvilte sig. Och då han hade uttalat med Mose på Sinai berg, gaf han honom två vittnesbördsens taflor; de voro af sten, och skrifna med Guds finger. Då folket såg, att Mose fördröjde komma neder af bergena, församlade de sig emot Aaron, och sade till honom: Upp, och gör oss gudar, de som gå före oss; ty vi vete icke hvad dessom manne Mose vederfaret är, den oss fört hafver utur Egypti land. Aaron sade till dem: Rifver de gyldene örnaringar utur edra hustrurs öron, edra söners och edra döttrars, och bärer dem till mig. Då ref allt folket deras gyldene örnaringar utu deras öron, och båro dem till Aaron.
Ridderskapet ock Adeln remitterad Motion, om inställelse af Banco-Auctioner i de fall, der efterlefnad af nuvarande 18 och 19 §§. uti 1818 års Intecknings-Lag kunde för någondera egaren bereda möjligt lidande. Jemte det Herr Frih. Ludvig Boye uti eli hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln d. 12 förlidne December väckt, till Lag-Utskottet remitterad motion begärt > att förklaring måtte blifva meddelad öfver 18 och 19 §§. uti Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning af den l3 Julii 1818, angående Inteckning i fast Egendom, under åtagande att till Lag* Utskottet ingifva factiska bevis, ej allenast deruppå, att från Domare^magten utgått olika meningar angående rätta förståndet af berörde §§, deraf den ena sidans beslut synes hafva försatt den tappande parten i orättvist lidande, utan äfven deruppå, att för Bih, till Riks. St. N:o i3. hållanden ännu existera, beroende 1 denria stund på vederbörlig Autoritets afgörande, deri medborgares välfärd är i fara att gå förlorad för blott de uppenbara bristerne i dessa Lagbud; bar Herr Friherren , i sammanhang härmed, för att, -sa vidt i dess förmåga stöde, bereda en utväg för sida ne medborgares möjliga räddning, framställt det förslag: att, genom Banco-Utskottet, tillåtelse måtte lemnäs Banco-Styrelsen, att, i sådane frågor angående försäljning å Banco-Auction af Fastigheter, sorn blifvit för Banco-Lån gemensamt intecknade, men innehafvas af serskilde egare, deri efterlefnad ingår af de ofvan åberopade Lagbuden, till möjligt lidande för någondera egaren, innehålla med Auctionernes verkställande, intill dess motionen om Lagförklaringen hunnit afgoras.
4 Sami. 1 Afd '2 Band. 14 Haft. 18 Ståts-Utskottets Utlåtande Jtti !)l. till en lika billig sora allmän klagan och äfven syntes förtji na alt af Rikets Ständer behjertas, har Herr Grefve Taube, till afbjelpande af de olägenheter, som dessa förhållanden framkallat, afgifvit följande förslag: att de tjenstemän, hvilka till följd af ofvanberörde kungörelse anses berättigade att dem å lön tilldelade räntor utan förenkling, efter årlig markegång, eller in natura uppbära, men förklara sig villige att låta förenklingen af desamma författningsenligt försiggå och derjemte afstå från uppsägningsrätten, måtte i vederbörande ränteri årligen få uppbära ett kontant tillskott å deras lön, motsvarande 3 R:dr Runt för hvarje tunna spanmål, som, efter verkställd förenkling, i dem tilldelade löningsräntor ingår, samt att Stats-Utskottet måtte föreslå och Rikets Ständer bevilja ett förslagsanslag att ställas till Kongl, Maj:ts disposition, till det belopp, sorn kunde linnas för ändamålet erforderligt och har motionären, beträdande anledningen, hvarföre det ifrågaställda lönetillskottet blifvit lill nyssnämnda belopp föreslaget, åberopat ett bestyrkt utdrag öfver hemmansräntorne för en indelt lön, uppgående, utan förenkling, till 7,040 R:dr 1 sk. 8 r:st. B:ko, men, efter förenkling, till endast 6.190 R:dr 42 sk. 11 r:st, i följd hvaraf, och då i denna lön inginge 4-24 tunnor 28 kappar spanmål, förlusten på hvarje tunna i detta fall således utgjorde i det närmaste 3 R:dr Runt. B) Inom Hedervärda Bonde-stAndel: af Riksdags-fullmäktige Olof Olsson från Westmanlands län, Johan Petter Andreasson från Elfsborgs, Erik Ersson från Gefleborgs och Eric Carlsson från Stockholms län.
Uti de apokalyptiska grubblerier, som blifvit hos honom väckta genom den svärmiska Jung-Stilling, hade han fått den fixa idén, att han vore den, som skulle besegra det i Johannis Uppenbarelse förekommande “vilddjuret“, öch detta vilddjur ansåg han ej vara någon annan än Napoleon, hvilken han också måste bekriga, trots alla föreställningar som då gjordes honom. Gustaf Adolf anföll också verkligen 30,000 fransmän med 10,000 svenskar, och blef inom några dagar drifven från Tyskland, så att han måste hals öfver hufvud segla till Sverige. Under konungens vistelse i Boizenburg i Tyskland gjorde han bekantskap med den då på höjden af sitt rykte stående doktor Gall, som sannolikt af Armfelt hade förmåtts att der infinna sig. I BergmanSchinkelska minnena läses härom följande: “Gall var en person af ett gåtfullt utseende, klädd i en lång svart rock, med skallig hjessa och en viss stelhet i uppsynen, en viss förbehållsamhet i sitt sätt att vara, hvilken sannolikt var tillgjord, för att dermed beslöja det som på sätt och vis kunde förefalla löjligt i hans befattning. Han fick den äran att spisa vid kungens bord, och erhöll genast tillåtelse att börja sina föreläsningar, hvilka flitigt bevistades så väl af konungen, som af flera bland officerarne. Hufvudskallar af gips utdelades, hvilkas yta var fördelad i en mängd små numrerade rum, som motsvarade en utförlig tafla, innehållande siffrornas förklaring. Ehuru professorn ogerna gjorde tillämpning af sitt system på de närvarande, öfvertalade honom dock flera härtill, deribland äfven konungen, liksom om, för att upptäcka utomordentliga egenskaper i detta kungliga hufvud, det hade behöfts att vidröra några tillfälliga hufvudskålsojemnheter, hvilka undangömdes af en hårklädsel à la Carl XII! Vi lemna derhän, hvilka märkliga upplysningar och erfarenheter härunder kunna hafva blifvit gjorda, men visst är, att Gall vid afresan erhöll af Gustaf Adolf ett dyrbart ur jemte flera dukatrullar, förutom det arfvode, han ur konungens egen kassa uppbar för sina kollegier.
ytterligare rörande Stats-reglerings Bilagan Litt. L., Militaire Staterne till lands, 1257. — rörande Stats-Utstottets Memorial om Wadstena Krigsmanshus-Casta, ig;». — rörande Stats-reglcrings Bilagan Litt. kf., Militaire Staterne till Sjös, l2;8- — om anmodan kill Stats - Utskottet att uppgifwa försiag till bestridande af kostnader för H. K. H..Kron-Prinsens resor inom landet, lrgy. om Stats-reglerings Bilagan Litt. X., Allmänna Utgifts - Statcn, 1239. — med atcrremitz ä Stats-Utstottets Memorial, rörande aflöning för Riksens Ständers Iustitie-Ombudsman och dest Cancelli, 1240. — rörande Stats-Utstottets utlåtande öfwer Allm.. Beswärsoch Oeconomie-Utskottets Betänkande om odlingar i Pitea Lappmark, 1769. rörande StatsUtstottets utlätande angäende fond till fortsättning ak den af Jungfru Idiclisrazc i Halland anlagde Klädesfabrik, 1370. — rörande Stats - Ut,kotten ytterst, lss Register. gare utlärande angående arrendet af Humlegärden, iz7o. — rörande Stats - Utskottets utlåtande öfwer Hr.
Efter denna utflygt återgå vi till »Aurora», som sjelfva verket blef soluppgången öfver Dahlgrens författarskap inom romanoch berättelsegenren, der hans humoristiska målningar alltid blefvo det öfvervägande elementet. Han var djupsinnig och snillrik under vissa förhållanden, men under vissa andra kan man icke underlåta att tänka det han med en annan författare yttrade till sig sjelf: »Nu är jag trött – nu orkar jag icke längre skrifva på detta!» Lénström i sin Svenska Poesiens Historia recenserar Aurora på följande satt: »Här råder ett kaotiskt vimmel af tvetydiga englar, yrande sylfer, halfsinniga febergestalter, af hvilka väl en och annan yttrar en flägt af verkligt lif, men de flesta blott äro foster af en konvulsivisk inbillning. Med ett ord: vår författare har en talang, som vi ej misskänna. Han har mera poetiskt sinne än alla de skriftställare, som hos oss på inhemskt språk söka skapa en romanverld. Men må man ej inbilla sig att man då är romantisk, när man följer ingen plan och ställer allt vanligt vett och förstånd på hufvudet». Dessa yttranden, som nästan synas tillhöra samma fantastiska sfer, som de »halfsinniga febergestalterna» i Dahlgrens roman, visa dock den största hyllning åt arbetet, då det upptages till recension år 1840, ett fjerdedels århundrade sedan det skrefs; och troligen var det icke denna recension, utan Dahlgrens egen stränga sjelfkritik som gjorde att hans första romanbarn uteslöts från den upplaga af hans samlade skrifter, hvilken skulle utgifvas efter hans död. Men hur gnistrande qvick och populär Dahlgren än var såsom berättare i den obundna stilen, var han dock aldrig så fullt Dahlgren, som då han slog sin lyra, helst i Guds fria natur – ty aldrig fans väl en skald, för hvilken naturen så frikostigt upplät hvarje liten poetisk vrå i sitt rike som för Dahlgren
portooch tullfritt till h e m m e t. — Dubbelt porto till Schweitz. (K. O C H FÄRGER FOTOGRAFIER FRU från kungajakten på Hven och fältmanö- vern i Skåne, format 18x24 cm., erhållas P e r u k e r, B e n o r, F l ä t o r, L ä n - hos och genom de flesta bokhandlare samt Kar m. m. i tusental hos Herr och Fru från min atelier i Landskrona. FRANS E. ARVIDSSON, E. Kgl. Hoffotograf. Medic. Rådgifyare för SköoMsYård. populärt-vetenskap lig lärobok för hö- jande och erhållande af ansiktets och kroppens skönhet af Med. Dokt. Bergmann, läkare. Pris 1 Mark, erhålles i hvarje bokhandel eller direkt från Institut fiir Schönheitspflege JXeinr. Simons, Berlin, JPostdamer JPlatz 1 a mot ins. af Mark 1:20 äfven i frimärken. gratis. • • T • GETÅ adr. ÅBY (Östergötland). QJBf Lämpligt för personer, som önska vistas på landet någon tid äfven under höst, vinter och vår. En timmes Cl o i a u ångbåtsresa eller „ ungefär samma tids färd pr åkdon till Aby och därifrån pr järnväg. BEKVÄMA ÅKDON Billiga priser. för utfärder. Godt bord. Piano. Varmbadhus. Rikstelefon. Priset för fullständig inackordering är beräknadt till omkring 4 kr. pr dag. Korrespondens under ofvanstående adress. Qrebro Kex Läderplastik. Bäst! * Billigast! Alla slags verktyg för läderplastik säljas billigt hos Pep Säljas hos herrar Specerl-, Dellkatessoch Kaffehandlande. BORDEAUX&amp; BOURG-OGNE-VINER Enkel, men bekväm möblering. Goda Sängar. OBS! From, Stockholm. Saxar och knifvar s l i p a s. for Damtolletten, 19 Tunnelg, Stockholm, rekommenderas i benägen åtanke. Välkänd elegant snitt till moderata priser.
Frälsningsarmén bildar som bekant icke nå- got särskildt från statskyrkan utträdt samfund; hela dess praktiska arbete — som i bokstaflig mening utmärker sig för stor praktiskhet — • är grundadt på religiösa principer; man må hafva än så olika uppfattning af dessa såväl som af de former, i hvilka de kläda sig, visst är, att man vid iiärmare bekantskap med frälsningsarmens räddningsarbete — - särskildt i hvad som aDgår våra fallna medsystrar — nästan tvingas att förbise dessa formler eller rättare att ej betrakta dem såsom hufvudsaken, att ej känna sig bortstött af ett eller annat, som förefaller skrikigt och skärande; man måste tvärtom skänka sitt erkännande och sin sympati åt det reela arbete, som här utföres i det godas tjänst. En af » arméns » principer angående dess räddingsverksamhet lyder så: att hålla en prä- dikan för eller räcka en traktat åt en drunknande tjänar till ingenting. Drag först upp honom ur vattnet. Sedan kan man prädika evangelium för honom. Detta är praktiskt och klokt och fullkomligt naturenligt, och det är detta som gör arbetet inom räddningshemmet sådant, att man äfven från endast rent mänsklig synpunkt tilltalas däraf och skänker det sin aktning. En hvar vet, att för en fallen kvinna knappast gifves ett återvändande till ett hederligt och aktadt lif; öfver henne, denna stackars » glädjeflicka », hvars lif är så blottade på hvarje skymt af verklig glädje, är domen strängare än öfver andra brottslingar, och försöker hon att åter bli hederlig, möter henne nästan oöfvervinneliga svårigheter. Hvart skall hon vända sig? Och hvar finner hon någon, som vill antaga sig henne eller gifva henne en sysselsättning, med hvilken hon ärbart kan försörja sig? Svårigheten ökas därigenom, att de prostituerade kvinnorna under sitt äfventyiliga lif 1S92 vänja sig vid ett själfsvåld och en lättja, som nästan göra dem odugliga till ett nyttigt, ordnadt arbete. » Magdalenahemmens » svära uppgift är just att af dessa förslappade varelser åter göra plikttrogna och sedliga människor.
Slutligen har jag velat fästa upmärksamhet på en omständighet, som visserligen icke är af någon hufvudsaklig vigt, meu hvilken icke aldeles lärer böra förbises. Jag föreställer mig nemligen att rättigheten att vara giftoman icke står i så nära sammanhang raedVättigheten att råda öfver sig sjelf,som med arfs-och testamentslagarne. Uti England — det enda land, som medgifver man och qvinna vid 21 års ålder cn fullkomlig frihet vid ingående af äktenskapsaltal — eger en oinskränkt testamentsrätt jemväl rum. Detta är ett icke obetydligt band på denna frihet, ty om ett Engelskt fruntimmer eller en man af denna nation utan föräidrarnes samtycke ingår äktenskap, så riskeras dervid hela arfsrätten. Der, hvarest oinskränkt testamentsfrihet för föräldrar finnes, der synes man i allmänhet icke anse nödigt att stadga, det barn skola begära föräldrars tillstånd att gifta sig. Detta sker der ändå såsom regel, utan lagens påbjudande. Der åter, hvarest man inskränkt testamentsrätten så, att t. ex. , när arfvingar i rätt nedstigande led finnas, man icke har rättighet att fråntaga dem mer än hälften al •deras arfslott, der synes man hafva funnit det olämpligt att en son eller dotter, som lagen tilläde ovilkorlig arfsrätt äfven till föräldrar» sjelfförvärfda förmögenhet, skulle kunna utan föräldrars vetskap och vilja ingå äktenskap med de enligt föräidrarnes tanka mest ovärdiga personer. (liftomannarätten tolde icke eller alldeles kuuna skiljas från skyldigheten att underhålla barnen. Erhålla dessa rätdighet, att obetingadt och utan föräidrarnes samtycke få gifta sig, borde föräldrarna väl icke skäligen anses skyldiga att åtminstone ined af dem sjelfva förvärfvad egendom bidraga till underhåll af dem påtvingade familjer. På de skäl, jag nu anfört, hemställer jag, om icke IL o. Ad. finner skäligt att förkasta Utskits förslag, och att frågan må återremitteras, på det att densamma måtte komma att behandlas med deu varsamhet, som är oundgängligen nödig. Ilr v. Ehrenheim, Per Jakob:
Kapitalisten skulle förlora den säkerhet han förut haft genom inteckning; Konungen skulle mista säker - Den 11 Augusti. 221 beten om fasta ordinarie inkomster, och blifva mera än hittills beroende af hvad R. St:r vid hvarje Riksdag beviljade, i st. f. att grundräntan nu är en utskyld, som ej kan utan Konungens samtycke ändras. Om en dylik förvandling af räntorna tillvägabringas: så drabbar bon jemväl enskilde personer, samt genom dem äfven Kronan, ty det kan möjligen hända, att när en augmentstagare (inner angments-räntan för ringa, säger han: ”jag är icke skyldig att längre underhålla rustningen, när jag icke har den inkomst, som enl. kontraktet åtföljer”. Detta skulle kunna leda till indelningsverkets rubbning: Enskilde frälseränle-egare skulle förmodligen yrka, alt hädanefter såsom hittills få ut sina räntor i persedlar. Kunna då Konung och St:r svara: ”alla som betala räntor till Kronan, få betala med penningar, men de som skola erlägga sina räntor till enskilde, måste fortfarande utgöra deni i persedlar?” Om man till en början säger så; kunna, likväl lagstiftarne hålla ut dermed i längden? Kunna de icke det, hvad blir följden? Jo, eftergift jemväl åt dem, som till enskilde betala sina räntor och med detsamma ingrepp i frälse-räntetagarnes eganderält. Man säger dem alltså, att de mäste åtnöjas med ett ringa penningebelopp. Men har man i ett fall förnärmat eganderätlen: så torde man icke blifva nogräknad i andra. Den skattefria jorden, eller den, som har en mycket ringa grundränta, hålles naturligtvis dyrare; hon blir, i sådan händelse, svår alt åstadkomma för den mindre kapitalisten. Hvarför har bonden i Sverige kunnat förvärfva så mycket jord? Jo, derföre, att lian fått henne snart sagdt till skänks af Kronan för den ringa skatteköpeskillingen. Men i samma mån, jorden blir skattefriare, i samma mån blir lion äfven dyrare och sålunda svårare att åtkomma för RondeSt. Följaktligen kommer just det Stånd, hvilket man velat smeka med fördelen af grundräntans förvandling, att i stort förlora derpå.
(Bomärke.) stande 884 Den 7 Julh starule skyldigheters fullgörande, kunde lemna upplysning, på. det de i behörig ordning kunde blifva afhörde; anhållande således, att hvarken å Jonas Jonssons förberörde anmälan, eller den i dag till Rätten ingifna Attest, såsom obestyrkt, måtte hafvas något afseende; och som Herr Brukspatron von Wahrendorff, utom de får, som på Pindön underhållas, vid sina öfriga Egendomar ager något öfver 300 st. får af åtskilliga sorter, och händelser hafva inträffat, då ett större antal, genom inträffad otjenlig väderlek, sjuknat och dött, och hvilket förlidet år skedde, då 17 st. får vid Pindön blifvit döda; så har kan hända för Schefferiets behof ett eller annat lass hö ifrån sistnämnde ställe blifvit affördt, men hvilket dock sällan utan högsta behof skett, och endast den tid då gamla fårhuset på Pindön begagnades, men som nu är borttaget och ett nytt uppfördt, enligt hvad af Syne-Rätten är befunnet; förmenande Inspectoren tillika, att då någon föreskrift uti Kongl. Brefvet den 21 Juli 1752 icke är vorden lemnad huru stort antal får vid Pindön borde hållas eller någon viss sort finnes föreskrifven, så lärer det göra tillfyllest, att Herr Bruks-Patron äger så stort Schäfferi, att Pindön icke utan kännbar skada kan af honom umbäras; inlemnandes Inspectoren Christiernsson fern. Attester, så lydande: ’På anmodan af Bruks Patron Välborne Herr Anders von Wahrendorff, hafva underteknade vid nedannämnde Schäffe» rier, belägna i Södermanland , belägna i Taxinge, Kärnbo och Turinge Socknar, besigtigande får Högbemälte Herr Bruks-Patron der underhåller, och Den 7 Juli» ''5, och befunnit fåren vara af god race, väl fc drade, ullrika, samt af följande sorter och antal:
Maj:t faststäldt, komme att uppgå samt på de vilkor och bestämmelser i öfrigt, som Kongl. Majit kunde finna lämpligt föreskrifva; hvarjemte ej mindre staden Helsingborgs Kommitterade, än äfven Direktionen för Landskrona—Eslöfs jernvägs-aktiebolag, uti särskilda ansökningar hvar för sig närmare utvecklat de skäl, som, enligt sökandenas tanke, talade derför att Slaten lemnade bidrag till omförmälde jernvägsanläggning; dervid hufvudsakligen åberopats 46 Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. JV2 48. att, enär postoch passagerare-trafiken emellan Sverige och Danmark öfver Helsingborg vore särdeles liflig, isynnerhet vintertiden, dä denna trafik icke frän någon annan stad på kusten kunde besörjas med så ringa afbrott som öfver Sundet vid Helsingborg, vore det ock af väsendtlig vigt för vidmagthållande af en snabb förbindelse med utlandet, alt nämnde stad medelst jernväg förenades med södra stambanan; att härtill nu förefunnes så mycket större skäl, som å Danska sidan af Sundet redan påbörjats anläggning af jernväg mellan Köpenhamn och Helsingör; samt att hamnen vid Landskrona, dit fartyg af hvarje storlek kunde inlöpa, i afseende på djup, rymlighet och beqvämlighet egde företräde framför alla andra hamnar å Skånska vest-kusten; varande utaf Bolags-direktionen bifogade tre särskilda, af Majoren C. Adelsköld upprättade förslag, enligt hvilka banan mellan Landskrona och Eslöf, i längd utgörande 2 mil 34,400 fot, beräknats att kosta: med en spårvidd af 4 fot 8’/2 eng. tum R:dr 1,788,000. » » » » 4 » » 1,430,000. » » » » 3,5 » » 1,293,000. Uti sitt häröfver i sammanhang med general-förslaget afgifna yttrande har Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader anfört, att, då intressenterna i den tillämnade
Ja härvid hafva varit öfvervägande, Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, framstält, att i afseende på mom. litt. c, ang:de löneförhöjningar för kopisterne i Just.KanslersExpm, blifvit yrkadt dels bifall dels återremiss, samt propos. å Den 23 Mars e. m. dessa yrkanden blifvit framställde och besvarade med blandade Ja och Nej; hemställde Hr Gr. o. Landtm, ånyo om K. o. Ad. behagade bifalla ifrågavarande mom. litt. c, samt ropades derefter Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Frih. Cederström begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande votens-propos.: Den som bifaller mom. litt. c af 4:de punkten i StatsUtsk:s Utlåt. N:o 42, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. förenämnde mom. på grund af de deremot gjorde anmärkmr böra återremitteras. Yid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som foijer Ja — 39. Nej — 62. Uppå härefter framstäld propos. fann R. o. Ad. i följd af de -beslutade återremisserne å momme a. b. och c, nödigt att att äfven återremittera Utsk:s tillstyrkande rörande sammanlagda anslagstillökningen för Just.KanslersExpm. 5:te punkten. Ex. Hr Gunther: I denna punkt förekommer äfven fråga om lönen för en Registrators-tjenst, hvilken lön StatsUtsk. tillstyrkt böra utgå med ett lägre belopp än det K. M:ts Propos. innehåller. Den ifrågavarande, s. k. förste Registratorn, som, enär den andre Registrators-tjensten är ämnad att vid dess nuvarande innehafvares afgång indragas, framdeles skulle komma att ensam bestrida alla de med dessa båda tjenster f. n. förenade göromål, skulle, enligt K.
Overkställbar5 da hvarken tillgång på plantor ej heller anstalt t;li bekommande deraf, för framtideu finnes för ett så vidsträckt ändamål, utan att förstöra en del af den skog, som redan existerar, och då stängsel omkring så många ställen skulle blifva högst svår, ja ofta nästan omöjlig i en ort, der enskiften redan skola ålagt Hemmansägare en alltför tryckande stängselskyldighet. 2:0 Skadelig: ty många byar skola finnas, hvilka icke hafva något tunneland, som ej mera gagnar, då det användes till åker och äng, än till skog, och många af slättbygden, äfvensom Riket i det hela kan anses vinna mera deraf, att hvart jordstycke användes till det, som lemnar den förmonligaste afkastning, och de olika bygderna kunna utbyta sina producter mot hvarandras, när afståndet ej är allt för stort. Härtill kommer äfven det skäl, att, om skogsplanteringen på slättbygden bereder för dess invånare ett oberoende af skogsbygden i afseende på trädvaror, eå ökar den Fiikets i dethela beroende af UtJändningec förSpannmål och andra jordbrukets Besv. och Fhon. JJtsk.