Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill icke en gång, Den io Julii e, nt. som Ledamot af Riksens Ständers Statsutskott, der jag åtminstone bjudet till att göra min pligt beifra den försumlighet i undersökning, som jag finner vid alla de af detta Utskott anmärkte administrationsfel, eller den lättsinnighet hvarmed ConstitutionsUtskottet medgifver, att, dessa anmärkningar grunda sig på en sträng tolkning af bokstafven; men likväl då denna bokstaf ej kan vara någon annan än Grundlagens, icke anser den så helig, som 83 §. Regeringsformen det ovilkorligen bjuder och som således gör det, om icke till Standernes, dock till ett beredande Utskotts ovägerlig! pligt. Jag vill bjuda till, att med ettord, glömma allt hvad jag tror vara rätt, för att kunna glömma allt, som härvid synes mig vara orätt j men jag kan ej glömma min skyldighet, att veta, hvaröfver jag skall besluta. Och huru veta det, då ingen akt af Utskottet så åberopas, att man kan skåda den i sammanhang; intet förhållande så utvecklas, att man kan reda det; få punkter så tydligt för Ständerna framläggas, att orsak och verkning rätt kunna bedömas. Friherre Boijes yttrande i förmiddags bevisar bäst felagtigheten i Betänkandet. Är det väl möjligt, att då jag, som Folkets ombud, skall rösta öfver en af detta Folks vigtigaste allmänna angelägenheter, jag skall behöfva tveka, om jag bör tro, Rikets Stan-s ders Utskotts uppgifter eller Friherre Boijes, 24° Den 10 Julii e. nt. sorn endast kan hafva att tillgå en del af dd handlingar, sorn fullständigt vittna i saken och dock tyckes fullständigare utredt den, än Utskottet.
Hvad åter angår antagandet af sådana förändringar, derom Ståndet icke förut beslutat, så tror jag, att 49:de §:n gifver bestämd rättighet att vidtaga sådana. 9 * 132 Den 7 Oktober f. m. Af dessa skäl anser jag icke något hinder i 49:de §:n ligga deremot att antaga de förändringar, som Frih. Haab här föreslagit, om de eljest finnas lämpliga, ty de röra ett morn., der Utsk:s tillstyrkande icke' öfverensstämmer med hvad R. o. Ad. förut beslutat. Hr von Hartmansdorff: I grunden är jag af samma mening, som Gr. Lagerbjelke, och skall söka göra reda derför. När man beslutar pä 4 serskildta rum, kan man icke, utan de motsägelser, som lian anfört, gå i sak från sitt eget beslut, eller från Utsk:s hemställan alt fatta något annat, med mindre oreda skall upkomma. Men jag har varit af den mening, hvilken jag ännu fortfarande hyser, att, när man icke rubbar saken, bör man kunna få ändra ordalag, som befinnas vara origtiga. Landtm:n har likväl, under denna Riksdag, vid ett par tillfällen, åtminstone hvad mig beträffar, bestämdt vägrat tillåta någon ändring i ordalagen, änskönt ingen rubbning af beslutet i sjelfva saken egt rum, hvilket förfarande R. o. Ad. gillat. Följaktligen tror jag, att vi böra vidhålla i Landlmrs frånvaro detsamma, som har hjelpt under bans närvaro. Jag anser för min del både Frih. Raabs och Hr Cederschiölds förslag vara bättre än Utsk:s. Men jag mäste erkänna, att beggedera röra morn., öfver hvilka R. o. Ad. redan beslutat. Deremot borde, såsom Frih. Raab yttrat, ett tillägg för honom lika väl vaja tillåtet, som för Hr Hjärne. Men då man närmare betraktar saken, är skillnaden den, att det morn., vid hvilket det tilläts Hr Hjärne att göra tillägg, icke förut hade varit under R. o. Ad:s pröfning.
Se vidare RiksStatens Femte Hufvud-Titel. — konstruktions och mekaniska stater, angående aflöuingen för Underofficerare vid, samt dem motsvarande vid Varfven tjenstgörande mästare. II. 171. II. 172, Se vidare Riks-Statens Femte Hufvud-Titel. — matroser, om bildande af en stam för, medelst enrollering af Skärgårdsfolk. II. 368. 11. 569 X. B. 294, 328, 355 A. 356, 359. — matrosers och uppfordrade båtsmäns mathållning, åren 1856 och 1857, rörande anmäld brist i tillgångarne för. VIII. 80. K. 81. XI. B 283. A. 303 E. 367. — Officers-Corps, angående förslag till lönestat för, samt förändrad organisation af. II. 365. 11. 569. Se vidare Iliks-Statens Femte Hufvud-Titel. Flottoch Farled, om förklaring af K. Brefvet d. 8 April 1811 och om ny lagstiftning rörande. IX. B. 3. A. 35- Foch, Friherre Frans Wilhelm Reinhold, yttrande: V. 373. Folkmarknaden i Westerås, om afskaffande af den så kallade. III. B. 347. A. 370 Folkskole-afgifternas fördelande och redoviande, om förändring uti nu gällande föreskrifter rörande. II. 58. R. 59.
Äro de åter vanhederliga, så är det samhällsmagternas pligt att bereda lätthet för deras nfslöjande. Om remiss häraf till LagUtsk. anhåller jag vördsamt. Dessa 8 motioner lades på bordet. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Lördagen den i Mars 1834- Plenum kl. 6 e. m. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr., anförde skriftligen : Vid Riksdagen år 18 r 8 och äfven vid alla efterföljande Riksmöten hafva R. St. behagat förunna JernCont, disconträltighet i Banken till ett belopp af 600,000 R:dr B:co, ernof erläggande af 3 proc. årlig ränta och iakttagande af yissa särskildt föreskrifna vilkor. Detta creditiv är onekligen af mycken nytta för bruksrörelsen, i anseende lill såväl de ökade lånebiträden bruksägare derigenom erhålla, som ock den tillgång på medel lill 86 Den i Mars e. ra. gagneliga rön och försök, hvilken genom räntevinsten uppkommer. R. St. hafva jemväl sjelfva insett och erkänt, såsom deras beslut af år 18x8 utvisar, att JernCont. allt sedan dess inrättande väsendtligen och med framgång verkat till jernhandteringens förkofran, och att, i den mån medlen till verksamhet för denna inrättning utvidgas, den största nytta för ifrågavarande hufvudnäring är att förvänta. Af sådana skäl hemställer och anhåller jag vördsamligen, det R. St. än vidare och intill nästa Riksmöte må bevilja JernCont. disconträttighet i Banken till förenämnde belopp. Efter mitt omdöme har BruksSocieteten för närvarande ett ökadt behof af berörde förmån, då conjuncturen onekligen är mindre fördelaktig för jernets afsättning, och då, i anseende till jernproduetionens stigande och förbättrande utomlands, alla möjliga tillgångar erfordras för att här, ej allenast till enskild nytta, utan äfven till Statens gagn och bästa, upprätthålla denna för fosterlandet vigtiga handtering. Lades på bordet.
BorgareSt. har ej beviljat något särskildt för beväringens beklädnad, och således måste contra-propos:n blifva, hvad de 2:ne Stånden, Borgareoch BondeSt:n, beslutat, nemi. intet anslag till armeens materiel utöfver 70,000 r:dr, emedan BorgareSt. sagt intet af de 90,000 r:dr och BondeSt. jemväl afslagit sistnämnde anslag samt t. o, m. gjort en afprutning på de 70,000 r:drna. Ehuru jag önskar, att ja måtte vinna vid voteringen öfver ifrågavar. propos., kan jag ej annat än biträda dem, som önska densamma riktigt uppställd. H. Ex. Hr Gr. Mörner, Adolph Göran: För min del kan jag ej finna annat, än att efter StatsUtsk:s uppgifter i förevar, betänk., hvilka jag ej haft tillfälle att jemnföra med alla prot.utdrtn, men tror mig kunna anse fullkomligen tillförlitliga, hafva i denna fråga 3:ne Stånd beviljat uppförande på stat af 70,000 r:dr. Den sakeu är således afgjord och kan icke numera rubbas. Derutöfver hafva 2:ne Stånd till bevär:smanskapets beklädnad anslagit 54,000 r:dr, och har det 3:dje Ståndet till samma ändamål beviljat 45.000 r:dr. Trenne Stånd hafva således sammanstämt deruti, att en summa skall anslås till bevär:smanskapets beklädnad, och det är blott i beloppet af summan, som de varit skiljaktiga. Nu kan följaktligen, åtminstone efter mitt begrepp, ej blifva fråga om annat, än att summan för bevär:smanskapets beklädnad skall blifva antingen 54,000 eller 45.000 r:dr, och det är detta, som StatsUtsk. föreslagit, hvarföre jag tycker, att den föreslagna voter:spropos:n är enkel, riktig och naturlig; och jag tror, att utan advocatur kan man ej komma till annan slutsats. Gr. Frölich:
Jag tillstyrker således bifall till mom. a); men förbehåller mig att, oberoende af det beslut, som nu kommer att fattas, sedermera, när den 57 §, förekommer få yttra mig öfver motiverne till Ulsk:s tillstyrkande, äfvensom öfver det belopp sedlar, som Riksbanken skulle utgifva för den händelse, att den skulle träda i st. f. privatbankerne. Hr von Hohenhausen har till någon del tillstyrkt antagandet af mom. b) och dervid ansett, att bland uppdragen för den blifvande comitéen, äfven borde inflyta det, att utreda capitalbildningen i Riket. Jag anser att detta uppdrag borde snarare gälla capitalförskingringen inom Riket; ty de 10 sednare årens erfarenhet är den, att flere capitaler, åtminstone af de rörliga, blif - 462 Den 16 April e. m. vit förskingrade, än bildade. Hvad beträffar det tillägg till mom. b), som bär blifvit yrkadt och som består deruti, att orden ”creditlagarne” skulle i mom. insättas, så instämmer jag i denna sålunda föreslagna redaction. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag anhåller för min del, att få yttra mig i denna fråga, oberoende af hvad de andra Stånden i densamma hafva beslutat, och jag föreställer mig äfven att R. o. Ad. oberoende deraf fattar sitt beslut. Jag får således i hufvudsaken förklara, att jag bestämdt anser, att privatbankerne hafva verkat godt. Jag känner detta specielt inom en af Sveriges provinser nemi. inom Wermland, hvarest under loppet af de år, som den der befintliga privatbanken existerat, de af provinsens innevånare, hvilka idka trädvaruhandel, hafva blifvit mera oberoende än de förut voro af haudlanderne i stapelstäderne. Utsk:s förutseende i mom. a) af denna §, att nemi. privatbankerne möjligen skola komma att upphöra, synes mig förtjena tacksamhet. Detta förutseende synes mig vara grundadt på den omständighet, alt privatbankerne icke kunna fortfara med sin rörelse, derest de icke fä utgifva sedlar på mindre valeur än 10 r:dr r:gs.
Den 18 oktober, då vi trodde, att Menka redan skulle vara vid Markova, fingo vi åter besök af honom och hans svärson. Han sade sig icke hafva något akmimil (eldvatten) till helgen och kom nu till oss för att tillbyta sig sådant mot tre slagtade renar. Vår missräkning med afseende å brefven, som vi hoppats redan för länge sedan skulle vara på väg till deras bestämmelseort, och min obenägenhet för det ifrågavarande betalningssättet – jag bjöd honom förgäfves halfimperialer och metallrubelstycken i stället för bränvin – gjorde mottagandet denna gång mindre hjertligt, och han lemnade oss derför äfven snart. Först den 9 februari 1879 fingo vi åter underrättelser från Menka genom en af de tschuktscher, som förra gången åtföljt honom. Tschuktschen sade sig på tio dagar hafva tillryggalagt vägen mellan Vegas vinterhamn och Markova, hvilket skulle utgöra omkring 90 kilometer om dagen. Enligt hvad han sade, skulle Menka hafva rest med brefven till Jakutsk. Uppgiften syntes högeligen misstänkt och visade sig äfven sedermera hafva varit delvis diktad eller kanske af oss missförstådd. Men efter återkomsten till tidningarnas verld erforo vi, att Menka verkligen utfört sitt uppdrag. Han kom dock först den 7 mars/23 febr. till Anadyrsk. Derifrån sändes brefvet till Irkutsk, dit det ankom, den 10 maj/28 april. Till Sverige kommo dessa underrättelser genom telegram sex dagar derpå, den 16 maj, just på en tid då oron öfver Vega-expeditionens öde började blifva mycket stor, och frågan om undsättningsexpeditioner på allvar väcktes.265 För att lugna de hemmavarande var det dock ytterst vigtigt att meddela dem några underrättelser om Vegas vinterläge, och jag uppbjöd derför all den öfvertalningsförmåga, som de på fartyget hopade skatterna af gevär, krut, kulor, mat, granna skjortor och till och med bränvin kunde utöfva, för att förmå några infödingar att skjutsa löjtnanterna Nordqvist och Bove till Markova eller Nischni Kolymsk.
Mörner•” 302 StatsUtskottets Betänkanden ”blefvo besparde genom liquiden af Riksgälds”Contoirets utländska skuld, en fond borde be”räknas, hvarå ersättning kunde anvisas Svenske ”Undersåtare, för sådane bevislige förluster, som ”under en loflig Handel och Sjöfart, blifvit dem ”tillfogade af makter, med hvilka Riket varit i ”fredligt förhållande; och till afvärjande hvaraf, ”andre vanlige mått och steg, såsom Assurance, ”således icke kunnat göra tillfyllest; Hvarjemte ”Kongl. Majt täcktes i Nåder yttra sig vilja ”förordna en serskild Comnrittée till utredande ”och pröfning af detta ämne ”Wid 1815 års Riksdag, yttrade sig Hög”lofl. StarsUlskottet, med anledning af ett af ”Handelsman Hagerman ingifvet Memorial, att ”frågan om ersättning för lidne förluster genom ”Upbringning, blifvit vid 1812 års Riksdag ”upskjuten på den grund, att förlusterne till ”deras beskaffenhet och belopp, då icke voro ”utredde; ocl^ sorn en sådan utredning, efter hvad ”hos StatsUtskottet hade blifvit uplyst, ännu ”saknas, så hade StatsUtskottet icke varit i tillfälle, att saken till pröfning företaga. ”Wid samma Riksdag ingal RorgäreStåndet ”en underdånig ansökning hos Kongl. Maj:t ”med anhållan, det Kongl. Majit täcktes förord”na en Committée, sorngranskade de Svenske ”Medborgare förorsakade förluster, genom Up”bringningar eich Kaperier, och tillika i Nåder ”utse Medel till den Fond, hvarifrån ersättnin”garne kunde beviljas. ”Af Kongl.
Enkan Brigitte, framstäld med fru H. Kinmanssons aldrig svikande talang, den gamle trädgårdsmästaren Brèche-main, med säker hand tillyxad af hr Norrby till en rolig bifigur, och flickan Suzette, med erkännansvärd omsorg åter-gifven af fröken Zetterberg, är den trio, som i inbillningen gör till det bästa, ädlaste och älskvärdaste på jorden en ung och egoistisk hr Eustache (hr Tömquist), som, när han slutligen efter flere års frånvaro uppenbarade sig, visar sig förakta hela sällskapet. Hvad som utom de antydda longörerna i sjelfva stycket säkerligen mest bidragit till det sammas hastiga försvinnande från repertoaren, är väl de bada förnämsta rollinnehafvarnes oförmåga att, trots samvetsgranna ansträngningar, göra sina uppgifter så gällande som författaren åsyftat Man skall knappast kunna göra någon anmärkning mot den del af fröken Z: s framställning, som kan kallas sjelfva arbetet Man måste tvärt om erkänna detta såsom i hög grad förträffligt Men det hjelpef icke. Det fins i hennes naturel något mot-sträfvigt som hon detta oaktadt icke lyckats öfvervinna. Om det är blyghet som hindrar henne att hängifva sig åt sina roller, så att hon går upp i dem, eller något annat hinder för intressets väckande, våga vi icke söka afgöra, men faktiskt förefaller hon, obehagligt att säga, litet tråkig. Hon har, trots sina anmärkningsvärdt goda studier, aldrig lyckats taga ut steget mellan den arbetande eleven och den skapande konstnärinnan. Det är dock att hoppas att hon, med de rikliga tillfallen direktionen ger henne att öfva sig inför publikens ögon, till sist skall lyckas. Men i * De frånvarande » har hon ännu icke kommit derhän. Hr Törn-quist hade icke heller någon lycklig roll som Eustache. Figuren är visst obehaglig, men det är det egna med obehagliga roller att, när obehagligheten riktigt pointeras, så att aUt blir just det som dermed åsyftas, så har åskådaren det största behaget af att se dem. Detta sker icke i hr Ta framställning. Han halkar öfver alltsammans, och det blir just ingenting.
Enär Rikets Ständer, med bifall till Revillnings-Utskottets hemställan uti Memorialet Nto 34, förklarat, att, enligt 70 §. Regerings-Formen och 3i §. Riksdags-Ordningen, någre afgifter icke kunde bestämmas, innan bevillnings-summans belopp blifvit faststäldt, återstår för Utskottet att uppgifva de förändringar uti beviilningens fördelning, sorn, med hänseende till beloppet af det för Stalsoch Riksgälds-verken erforderliga, ofvan uppgifne bidrag, kunna och böra ega rum; i hvilket afseende , och med anmälan deraf, att, enligt bifogade calcul Litt. A., bevillningen, i fölid af Rikets Ständers beslut om personliga skyddsafgiftens utgörande från och med fyllda 18 år, i stället för 17, samt om upphörandet af Centonal å löner, jemte afgift för arrendatorer och brukare, redan blifvit nedsatt med samman - Transport R:dr 2,58'>964: 33. 3. Bevillning^-Ul skol tets Betänkande , N;o Sa. 3 Transport 2,581,964: 33. 3. räknade . R:dr 118,171: 4T Utskottet, vid öfvervägande af de flera motioner om nedsättning i bevillningen , som omförmälas i Betänkandet Nro 12, ans It sig, under åberopande af de i nyssnämnde Betänkande, jemte Utlåtandet N-io 27, anförde skäl, böra ytterligare tillstyrka, att personliga skyddsafgiften må nedsättas till i\ sk. för man och 12 sk. för qvinna; hvilken nedsättning, på sätt berörde calcul jern väl utvisar, utgör tillsammans 4^3,792: 34- 5»i.t)64: 33. 3. hvarefter återstå 2,000,000:
Do årliga exercisauslagen äro nu bestämda till 370,000 rdr för det yttre sjöförsvaret, och 110,000 rdr för det inre. Dertill komma från Handelsoch Sjöfarts-Fonden 150,000 rdr, afsedda för expeditioner på aflägsnare farvatten; alltså kunna 520,000 rdr årligen användas såsom expeditionsmedel för det yttre sjöförsvaret. Den månadtliga expeditionskostnaden i medeltal för hvarje cert af fartyg, dividerad med de å fartyget kommenderade officerarnes antal, ger en quot, som utvisar hvad det kostar att vidmakthålla befarenbet och yrkesskicklighet bos en officerspersonal. Vid det yttre sjöförsvaret blir denna quot i medeltal 2,500 rdr, och vid det inre ungefär 1,600 rdr. Dessa summor äro, åtminstone för efterföljande jemförelseberäkning, tillfyllest noggrauna. Enligt dessa värden och med nuvarande exercismedel, kunna 208 officerare årligen erhålla trettio dagars sjökommendering vid det yttre sjöförsvaret; samt 68 officerare lika lång tid vid det inre. Om man antager att två tredjedelar af offieerspersonaleu hvarje år böra sjökommenderas, skulle af det nuvarande otficersantalet, faststäldt till 228 officerare, hvarje kommenderad officer årligen erhålla 41 dagars sjötjenstgöring vid det yttre sjöförsvaret, samt ej fullt 13 dagars öfning vid det inre. En så ringa öfningstid kan naturligtvis icke frambringa en tidsenlig yrkesskicklighet. Förminskades officerspersonalen till inalles det antal, som nu för den närmaste framtiden är föreslaget, d. v. s. till 163 officerare, men skyldigheten fortfore att ömsom tjenstgöra på sjögående örlogsfartyg och ömsom vid Skärgårdsartilleriets öfningar, blefve förhållandet visserligen något, men dock föga bättre.
Hafva flere i brot t tagit sådan del, som i 3 Kap 1, 3, 4, S, 6 eller 7 § sägs; svare de, en för alla och alla för en, till skadestånd; vare ock de, som efter 9 § i samma kapitel gjort sig delaktige i brottet, derigenom att de dolt, köpt eller föryttrat det de vetat vara genom brott åtkommet, eller besörjt omarbetning deraf, hvar för sig till sådan ansvarighet, som sagd är, med gerningsmannen bundne för det, hvarmed de brottslig befattning tagit. 6 §. Är skada gjord af person under femton urs ålder, eller sådan, som i 5 Kap. 4 eller 5 § omtalas, och kan ej skadestånd erhållas hos någon, som för underlåten vård öfver den person är till ansvar för vållande förfallen; gånge dd skadeståndet ut af dens egendom, som skadan gjorde. 7 §. Har straff förfallit eller tid till afbrutet åtals fullföljd blifvit försuten, efter hvad i S Kap. 13, 14 elier 16 § sägs; vare dock målsegande ej derigenom betaget att det skadestånd söka, hvartill han eljest kan berättigad vara. 8 §. Målsegande är den, mot hvilken brott begånget är, eller som deraf förnärmad blifvit eller skada lidit; så ock den, som för den förnärmade eller skadade målsmannarätt eger eller eljest satt är att talan föra. 7 Kap. Om rcligionsbrott. 1 §. Hvar som hadar Gud, eller lastar eller gäckar Guds heliga ord eller sakramenten, dömes till straffarbete i högst tvä år. Sker det af obetänksamhet eller lättsinnighet; vare straffet fängelse i högst sex månader eller böter. 2 §. Gör man gäckeri af gudstjensten; straffes med böter eller fängelse i högst sex månader. 3 §. Idkar någon handtverk eller annat arbete å söneller högtidsdag emellan klockan sex om morgonen och klockan nio om aftonen; straffes med böter, högst tjugu Riksdaler, utan det sker till egen eller annans nödtorft, som uppskof ej tåla kan. Lag samma vare, om kramlåda eller annan dylik bod å sådan sabbatslid till salu öppnas. 4 §.
Utskottets Betänkande rörande viikoren för det Lån, som Götheborgs Stad af Banquen innehafver, får jag till en början den äran förklara: att hvarken Götheborgs Fiillmägtige eller deras Cornrriittenter, ansett det ifrågavarande Lånet sådant, som det nu är, såsom ett vanligt Fastighets-Lån. Jag vet icke heller, att af dem något blifvit yttradt, sorn kunnat föranleda en sådan tanka. De utaf Högl. Utskottet åberopade handlingar äro, som jag förmodar, nog kända; och böra dessutom läsas 1 förening med de återremisser, som från RiksStånflen derå blifvit lemnade, då man förmodligen rättar lärer finna hela sammanhanget af saken, hvilken jag, för att icke blifva alltför vidlyftig, undgår att nu upprepa. Frågan var emedlertid densamma vid sistlidne Riksdag, att erhålla Lånet mot 4 procents Ränta och 2 procents Capital-afbetalning. Detta afslogs, men viikoren blefvo för öfrigt så lindrige sorn möjligt, enär Staden frikallades från borgesteckningen, en för alla och alla för en; frikändes från all Capital-afbetalning intill nästa Riksdag, med föreskrift för blifvande Ständer, att uti intet fall kunna derefter infordra mer TiancO'Uts\otlets FetärAanleri. 709 än 10 procent, och utan att sätta någon Aslecurance å de Intecknade Egendomarne i fråga. Staden fick då härmed låta sig nöja och kunde då på visst sätt vara tjent med att i allo blott inbetala 10,noo R;dr om året, emedan man sedermera haft bekymmer nog, att i rätfan tid liqvidera denna ränta.
Huset skulle kunna vara belåten med en summa något närmare den som kommer att anslås till våra högre embetsman. En talare har under discussionen anfört, att det högsta anslag som är begärdt och troligen äfven det högsta som kommer att gifvas, nemi. till Utrikes StatsMinistern, vore blott 24,000 R:dr E:mt, som i alla fall är betydligt högre än det nuvarande, och att 3 gånger denna summa borde vara tillräckligt för en yngre Prins af det K. Huset. Jag ber likväl att härvid få fästa upmärksamheten derpå att StatsMin. för Utr. Arend, har bostad, möblerad på Statens bekostnad, samt betydligt bordsilfver och porslin, m. m.; men det oaktadt, redan för 21 år sedan, då Excel!. Wetterstedt dog, som dock under sitt innehafvande af detta embete kanske lefde med mera glans än landets representanter önskade se, befanns det, att hans utgifter gått till flera gånger den lön han af Staten 260 Den 21 Mars e. m. upbar. Han fick äfven — hvilket jag icke tror kan vara indiskret att omnämna — något enskildt bidrag af den aflidne Konungen. Men för att öfvergå till den fråga, som utgör föremål för dagens discussion, så har jag erhållit rättighet att delgifva eder mine Hrr, det svar som jag fått af en person, bekant med saken och som behagat lemna mig några uplysningar efter derom framställd begäran, föranledt deraf att jag ville göra för mig sjelf klart hvad som möjligen legat till grund för det begärda anslaget, och hvad som efter gjord beräkning kunde vara behöfligt till upsättningen af det Furstliga hofvet och till bestridande af dess lefnadskostnad.