Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Särskilt träffar detta in på sammanställningar af nya och gamla testamentets berättelser; det sednare innehöll ju uppfyllandet af de löften, som i det förra meddelats åt det fallna slägtet, och med löftets uppfyllande blef först handlingen en afslutad. Äfven sjelfva den massa ämnen, som skulle bringas inom en någorlunda öfverskådlig ram, tillät icke att tidsoch rums-enheten strängt iakttogs. Det var nemligen här ej fråga om framställandet af blott det afgörande momentet, såsom i det antika och, ehuru i mindre mån, äfven i det nyare dramat, under det att hvad som föregått kunde under handlingens lopp samtalsvis helt osökt framställas; utan här, der sträfvan efter fullständighet gick hand i hand med önskan att uppbygga och på alla punkter uppvisa den gudomliga nådens frambrytande, här voro alla vigtigare momenter — och deri röjer sig åter mysteriernas episka lynne — af lika stort intresse, och intet skäl fanns för att låta det ena åskådligt framställas och det andra blott omtalas. Men hvad som låg emellan dessa de betydelsefullare handlingarna, det var alldeles likgiltigt, och derföre gör författaren fullkomligt obesväradt de djerfvaste språng i sin framställning. Denna sorglöshet sammanhänger dock med en ofta ängslig noggrannhet, att inom det valda momentet icke låta någon enskilt led oförberedt gå öfver i en annan. Så t. ex. går väl Jesus med sina lärjungar omedelbart från Nain in i Jerusalems tempel; men, då hans lidande i samma mysterium framställes och han föres från Hannas till Kaiphas, Pilatus och Herodes, inflikas emellan dessa tre scener som fyllnad mellanscener, i hvilka han fruktansvärdt misshandlas81.
13 dana dispositioner, som kunna inverka på inkomsternas beräkning och föranleda jemkning uti liärofvan föreslagna belopp, finner Utskottet sig föranlåtit hemställa, ali de beslut, Rikets Ständer i anledning af förestående inkomstberäkning komma att meddela, icke må utgöra hinder för Stals-Utskottet att framdeles, efter det de särskilda utgiflstitlarne blifvit fastställda, få iakttaga den jemkning af en eller annan inkomsttitels belopp, som vid Riks-statens uppgörande kan finnas nödig. Extra ordinarie inkomster. Som det tillkommer Bevillnings-Utskottet att uppgöra och till Rikets Ständer afgifva förslag, angående beräkningen af dessa inkomster, får Stats-Utskottet, utan att ingå i pröfning af beloppen, här endast uppföra de särskilda summorna, hvilka i Kongl. Maj:ts nådiga Proposition blifvit föreslagna, nemligen: a) Tullmedel 13,500,000: b) Postmedel 2,000,000: — c) Stämpelpappersmedel 1,000 000: — d) Bran vinstill verk nings-afgift 10,500.000: — Summa extra ordinarie inkomster ft:dr 27,600,000: — Enligt förestående beräkning skulle Statsverkets ordinarie inkomster utgöra Extra ordinarie dito hvadan samtliga Statsinkomsterna beräknats att uppgå till R:dr 36,578,740: — Vid sednaste riksdag beräknades ordinarie inkomsterna till 8,309.050: — och de extra ordinarie inkomsterna till 24.600.000: 32,909.950: — hvadan, enligt förestående beräkningar, för nästa statsregleringsperiod skulle uppkomma en förökning uti inkomsterna af Bil. Litt. A. N:o 22. Bil. Litt. A.
"Vi komma godt igenom honom, innan han hinner kringränna oss." Emellertid uppbröt sällskapet med största skyndsamhet. Gubben satte sig åter i spetsen för tåget, Thorsten slutade det. Han såg sig ofta om på den alltmera kringgripande skogselden. Det var som om en egen electrisk hastighet legat i lågorna. Så snart de vidrörde de nedre grenarne af en tall, tändes dessa nästan ögonblickligt och en blixtlik, spiralformig flamma flög uppför stammen ända till toppen, som hastigt insveptes i rök, derefter svartnade och, då röken hastigt bortfläktades af vinden, naken och glödande sträckte sina alltmera förkolnande grenar åt alla sidor. Elden hoppade från träd till träd. Vinden tilltog och jagade den med otrolig snabbhet framåt. Röken blef allt tjockare omkring de flyende. Slutligen blandades röken med glödande barr, hvilka liksom utsåddes af blåsten. "Skynda!" ropade Ollikainen alltemellanåt. "Det blir värre än jag tänkte. Och öfver kärret kunna vi omöjligen gå tillbaka. Håll er tätt tillsammans, så att ingen förlorar spåret!" "Vi måste hinna till spången, det är vår enda tillflygt", sade Anders, "men den kan icke vara långt borta." "Elden är framför oss redan!" skrek gubben. "Drif på hästarna!" Med ansträngning af alla krafter ilade sällskapet efter gubben, som också sprang med hela en ynglings snabbhet. Ändtligen ropade han: "Här är spången!" Kärret, som på den ena sidan inneslöt den brinnande skogsparken, utgjorde på denna en sjö, så att der bildades liksom en ö. Öfver sjön var en spång lagd på det på en gång grundaste och smalaste stället. Spången bestod af några väldiga timmerstockar, hvilka icke voro sammanfogade med hvarannan, utan lågo just vid vattenytan emellan de klippor och stenar, som uppstucko ur sjön. På denna spång skulle nu hästar och menniskor räddas. "Led ut hästarna i vattnet", sade gubben, "det är långgrundt. Vi vilja derefter se till hvad som är att göra." Det skedde efter gubbens befallning. Hästarne blefvo ledda intill spången. Karlarne aftogo derefter deras packning och buro den öfver till andra landet.
Dä i vårt land, enligt regeln, församlingarne sjelfva underhålla sina Kyrkor, men, i fal), som detta, der den i ett främmande dyrt land varande lilla församlingens ständiga medlemmar sannolikt icke mäkta med att ensamme underhålla kyrkan, så torde denna förbindelse lämpligast böra delas af dem, som, till följd af deras gemenskap med Landet, kunna anses hafva intresse i församlingens bestånd; och då, enligt hvad kändt är, berörde församling, till största delen, består al sjömän, hvilka någon tid äro och sedan upphöra att vara medlemmar af församlingen, så synes det icke obilligt, alt bidrag till Kyrkans underhåll lemnäs af dem, som idka sjöfart och handel på England, samt således, om oekså deras skepp icke hvarje gång gå till London, dock, såsom föranlåtne att sjelfve eller genom andra besöka landet, måste anses intresserade af, att en Svensk församling derstädes finnes, och företrädesvis i den stad af Riket, der affärerne äro concentrerade. Jag förutser den följd af berörde 32 Stafssamt Allm Resvoch Ekon -Utskottens Utlåtande, N.o gj. beslut, om det skulle blifva Rikets Sländers, att vid nästa Riksdag komme att begäras ersättning af Ständerna för den, sannolikt oumbärliga, inkomst, sorn sålunda komme att fråntagas Kyrkan; och då jag icke inser någon förbindelse för Stats-Verket att, i strid med den ofvan antydda allmänna principen, genom directa bidrag underhålla denna Kyrka, så måste jag, till dess en lämpligare norm for Utgörande af bidrag till delta ändamål ulfinnes, tillstyrka bibehållande af den nuvarande afgiften.” Uti denna reservation hafva Herr Baron Cederströmj Herr Biskop Hedren, Herr Doctor Hallbeck och Herr Prosten Odelberg instämt. N:o 97. v Arik. till Exp.-Utsk. d. 2g Mars, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af återremiss af Betänkandet Nio 38, angående personliga skydds af giftens användande till Folkundervisningens befrämjande. Enligt från Riks-Stånden ankomna Protoco!Is-Utdrag, har Hederv. Bon* de-Slåndet bifallit, men Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Högv.
S)en ©fattffpibige® Stamn otp ©aracter. 59 5 -t § ö" iS Sj —e « © p *01 SS g1 or © 5 S p »felfr■& £/ | » 3* c or « p Slfgift. » rt p •6* c 5* ss nr w ® Slfgift. -tsl! «-{ 2-<2 o co «-» \\ o 3 s CO ©untma faftfläilb ©emitlning. ^of St St. St. £a;cring® St. St it märt ning: Öfwer be föränbrittgar, forn inträffa utt afgifter efter 5£atcring®sSängberna St: i® 2 oep 4, upprättas ferjTitba Sangber efter be anlebningar, betta o<p öfriga formuläret utwifa. (12) Sfillpör ©emilin. görorbntngen 1855. Sfco 2. £aj-eriitgs Sodeit för or 18 53 93ofiäÖ0^cmnian, SägcnSeter, SBerf cd)- SSmättningat. iGcnmians JyajiigfietS trärbe. Snfomft af Bofiäffe cd) Sjenft. Stfgiftä Éeräfning. 53 -g \\' © <&> © c iS » © 2' 3' c cr © 58 es © 5 s iS £ajcrmg3 Öfwerften 9?. VI. ttrib Vt. VI. SÄegtmente. &l)rfoljerben VI. 9?. Ärotto Sidi) Snbctb Son sprefigåtben £Bne SRaftunba 3>nbe(b Son Sorken, för ar 18 Remman. ■fpctnmanS ocf; 8ägent)ctcr3 loärbett. 005 -a r-C O O O r» 5£a;rermgg So 3 a 3 B~ CS U ♦*{ -C?
Skepparen sade, att han varit i vårt sällskap i Kola, och förklarade, att vi farit förbi den väg, som förer till Ob. Detta land kallades »Nova Zemblæ», det är Nyland. Han förklarade mig äfven åtskilligt om vägen till Ob. Jag gaf honom en stålspegel, två messingsskedar och två knifvar med sammetsslidor, och då blef han något mer villig att dröja och att berätta mig hvad han kunde anföra gagneligt för vårt mål. Han skänkte mig äfven 17 vildgäss. — Denne mans namn var Loshake. Onsdagen, då vi seglade mot öster, sågo vi en annan seglare, som var en af denne Loshakes sällskap, och vi talte med honom. Han talade likaledes med oss om Ob, som den andre hade gjort. — Fredagen den 10 aug./31 juli begynte vinden att ökas och drog sig mot vester, med anledning hvaraf vi, då solen var i nordvest, kastade ankar bland Waigatsch-öarna. Vi sågo två små lodjor. Manskapet från en af dem kom om bord och skänkte mig en stor limpa, och de berättade mig, att de alla voro från Colmogro, med undantag af en som bodde vid Petschora, och han tycktes vara den skickligaste i att döda hvalross.123 Några af dem voro i land. De jagade en hvitbjörn öfver de höga klipporna i sjön, och denne dödades derpå i vår åsyn af dem, som voro om bord. Den samma dag blåste det hårdt, och vi sågo mycket is drifva i sjön, hvarför det ej var rådligt att gå till sjös.» De första dagarne af augusti låg fartyget för det mesta stilla i sällskap med eller i granskapet af Loshake, som berättade dem åtskilligt om samojederna, efter hvilka man såg offerplatser på stranden.124 »Torsdagen den 14/4 augusti sökte vi oss in i den hamn, der Loshakes lodja låg125, medan vi förut legat för ankar i skydd af en holme. Der kom han om bord till mig och sade: om Gud ger tjenligt väder, så vill jag gå till Ob med eder, emedan hvalrossar finnas endast sparsamt vid dessa Waigats-öar.
Nu vore förhållandet beklagligen annorlunda, och det syntes derföre vara högtid att rätta de misstag, som blifvit begångna. Sättet härlöre ansåge Bondeståndet endast vara att afskaffa all fabriksbränning med större pannor och apparater, hvilken fabriksbränning nu mera utgjorde en kräfta, icke allenast för fabrikanterne sjelfve, utan för hela landet. Om åter den ifrågavarande nalängen endast med enkla redskap under stränga kontroller med inskränkt tillverkningstid och en måttlig beskattning finge utöfvas, så skulle snart deraf de mest välgörande verkningar visa sig. Att den stora öfverproduktionen af bränvin icke förorsakats af husbehofsbränningen, utan af fabrikstillverkningen, insåges bäst, då man jemförde antalet af enkla bränvinsredskap år 1834-, utgörande omkring 110,000, med nuvarande beloppet, som endast uppginge till 73,000. De enkla bränvinsredskapen voro till antalet förminskade nära hälften, men qvantiteten af tillverkadt bränvin derför icke mindre, utan snarare större, orsaken hvartill således vore den tillåtna tillverkningen med större konstapparater. Om nu lagstiftaren på rättsenliga grunder kunnat förbjuda andra till sedeslöshet och brott föranledande inrättningar, mäste han, uppmanad af ställningen inom landet, äfven vara berättigad att vidtaga åtgärder till förminskning i tillverkningen af en vara, som allmänt erkännes utöfva ett skadligt inflytande på landets sanna väl.
Ijafma, jFrifmaS på eller beläggaö meD ftämplabt papper i förhållanDe till Den betingaDe bpranS belopp, miD Den i 14 §. 1 mom. utfiaFaDe påföljD; od) mare husegaren jFplDig Sontractet miD I)marje mantalskrifning uppmifa. §• 12- 2lUmån ttllfyn « fårfattnincjens efrcvlefnab. l:o f ifcalcr, krono*åf(agare od) £batta?45igilIatte*DmbuD$män (Tola roafa öfvDcc Denna författning^ efterlefnaD, od) öfroerträDelfer Deraf lagligen åtala. 2:o SDerroiD ega De att njuta <20ärt ^åDiga f>ägn ocb beifpDD till goDo, famt fpnDfam od) kraftig fyanDräcfning l)oö ^Domare od) öfrige (Smbetömän. 3:o f innaö Dcfe betjente ej härutinnan fullgöra fina pligter, late fuftitias* Sanjler^Qhnbetet nteD Dem efter lag od) omftänDtgbeter förfara. 4:o £iD, att emot domare eller (S^peDitionsbafroanDe anftälla åtal, för ttnDerlåten eller felafcig d)artering i De fall, kongl. ©rculär*brefroet af Den 11 februari 1847 omförmäler, jfall i broarje fall beräfnaö till troå år från Den Dag, Då rcnooeraDt protocoll till äpofr ätten infommit. 5:o ©å roeDerböranDe f))refhnan, på fatt roiDare förejfrifroeö, aflemnat förtecfning å De inom paftoratct unDer förflutna året förefallne
Dito af Erik Eriksson från Örebro Län angående Ijåns erhållande på Tackjern som finnes å Stapel* eller Upps:ads vågarne m. m, Uill Lagutskottet: 1:0 Riksdagsmännen Olof Gudmundsson Bagges från Bohus Län , Johan Larsson lViklunds tratt Westerbotten och Borje Börjessons Memorialet angående föreslagne stadganden i afseende på Bönders och Torpares ömsesidige rättigheter och skyldigheter. S',o Anders Danielssons från Elfsborgs Län Bihang till Riks-St. Pratt. 18*7 och 1SIS* vira Sami,Ny 59,6c}» 466 ProtokollsUtdrag d. 27 Dec. iSiV» Memorial beträffande Rättegångs-sättet I Enskiftesmål, — 3:0 Per Bengtssons frän Halland Memorial om rättighet för Allmogen att anställa skallgång emot Vargar. — 4*.o Johan Magnus Vessings frän Vestman* Ian Memorial, angående andra anstalters vidta-, gande till Rofdjurs fällande, än de hittils brukelige skallgängar. — oell 5:0 Pehr Perssons frän Cal ma re Län Memorial, om ändring i voterings sättet vid Prestval; — samt Till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet. I:o Ett Memorial af Olof Ohlsson från Carlstads Län angående lindring i Tullafgifteme för Trädvaror. 2:0 Ett Dito af Botvid Jonsson från Östergöthland, angående undanrödjande af sådane Trädplanteringar vid vägarne, hvarigenom åkren skadas. _ 3:0 Ett Dito af Gustaf Larsson från Stockholms Län, om afskaffande af tillsatte Bränvins uppsyningsmän. 4:0 Ett Dito af Per Bengtsson frånHalland, beträffande Roteringen i samma Län. 5:0 Ett Memorial af Nils Nilsson från Vermland angående fri Timrnerhandel på Norrige. — och 6'o Ett Dito af samma Nils Nilsson, beträffande sökt förklaring öfver Kongl. Brefvet den 18 September 18io, om Allmogens skyldighet, att förse sig med Pass då de resa öfver Norrska Riksgränsen.
Se Hörstadius. Lindeqvist, Häradshöfdingen S, G., åtalad af Justitieombudsmannen, s. io83»io85. Linodlingen, till dess befordrande, Öfverste-» Lieutenant Rappe, med Lån understödd, s. 696, 7 x 4 - 71 Gom uppmuntran af; Motion, rem, till Stativ» och Ekonomi-dJtskotten, s. 1234, Liqvidations-grund , angående fastställande af en, mellan Långifvare och Låntagare; Mo* tion, rem. till Lag-Utskottet, s. 12.37. Lotsar, om befrielse för, frän Bevillnings er-* läggande; Motion, rem. till Bevillnings^Ut* skottet, s. 1286, Lotsoch Båk-afgifterne, om nedsättning af, för inom skärs seglande; Motion, rem. till Ekonomiutskottet, s. i36o. Lotteri, om fast Egendoms försäljning genom; Kg]. Proposition, rem. tili Lag - Utskottet, s. i346, 1347- Low, Smith & Comp., Götha Canal-DiscontS fordran hos Handelshuset, s. 799, 800. Lumpsamlare, om; Motioner, rem. till Allm, Besvärs»- och Ekonomi-Utskottet, s. 1166, 1175, Utskottets Betänkande , återrem, af Born» de-Ståndet. s. 1817. Lurendrägeri och Tullförsnillning; Kongl. Lyckeby, Krono-Qvarnar, reparation af; s. 837.
Kungörelse sålunda stadgade, att personer, som vore att anse för lösdrifvare, icke kunde förpassas från det län, de tillhörde, utan att förete gällande betyg, att de förskaffat sig laga försvar eller näringsfång i det län, dit de ville afgå, och 12 §. i l833 års Kongl. Förordning föreskrefve, att utan pass eller vederbörligt tillstånd kringstrykande person, som anhölles och, efter inhämtade underrättelser, ej befunnes vanartad, skulle förpassas till sin hemort, med föreläggande att inom en månad efter ditkomsten vara med laga försvar försedd; att föregående 11 §. i öfverensstämmelse härmed bjöde, att om försvarslös person, som vore till viss ort förpassad, anträffades å annan ort eller väg eller om den i passet förelagde tid vore förfluten, Konungens Befallningshafvande skulle pröfva omständigheterna samt återsända personen till det län, dit den hörde, eller förfara med honom efter de i 8, 9 eller 10 §. stadgade grunder; alt utom dessa föreskrifter, som afsåge egentligen så kallade försvarslösa personer, funnos äfven särskilda, till iakttagande i hänseende till tjenstehjon, sorn lupe ur tjensten, hvarom, vid jemförelse imellan 6 §. i siståberopade Kongl. Författning och 8 art. 8 §. af Kongl. Legostadgan den 15 Maj 1805, den underrättelse inhämtades, att husbonde, om han ville, ägde rätt återtaga förlupet tjenstehjon, och att först i annat fall och sedan tjenstehjonet för sin förseelse blifvit lagligen ur tjensten vräkt, sådan person finge såsom försvarslös behandlas; - JR. St. Just. Ombudsm. Emb. Berättelse för år 4849.
Alltså slogo Judarna alla sina fiendar med svärd, dråpo och nederlade dem; och gjorde efter sin vilja på dem som dem fiender voro. Och i Susans stad slogo Judarna och dråpo femhundrad män. Dertill slogo de Parsandatha, Dalphon, Aspatha, Poratha, Adalja, Aridatha, Parmastha, Arisai, Aridai, Vajesatha, De tio Hamans söner, Medatha sons, Judarnas fiendas; men vid deras ägodelar kommo de intet. På samma tiden kom talet på de slagna i Susans stad inför Konungen. Och Konungen sade till Drottningen Esther: Judarna hafva i Susans stad slagit och nederlagt femhundrad män, och de tio Hamans söner; hvad skola de göra i de andra Konungens land? Hvad bedes du, att man dig gifva skall? Och hvad begärar du mer, att man göra skall? Esther sade: Om Konungenom täcktes, så låte han ock i morgon Judarna göra i Susan efter det bud, som i dag varit hafver, att de måga hänga de tio Hamans söner i galga. Och Konungen befallde att göra så; och budet vardt i Susan uppslaget, och de tio Hamans söner vordo hängde. Och Judarna församlade sig i Susan på fjortonde dagen i den månaden Adar, och slogo ihjäl i Susan trehundrad män; men vid deras ägodelar kommo de intet. Men de andre Judar i Konungens landom kommo tillsamman, och stodo för sitt lif, att de måtte göra sig rolighet för sina fiendar, och slogo sina fiendar fem och sjutio tusend; men vid deras ägodelar kommo de intet. Detta skedde på trettonde dagen i den månaden Adar; och på fjortonde dagen i samma månadenom höllo de hvilo; den gjorde de sig till en vällusts och fröjds dag. Men de Judar i Susan voro tillsammankomne, både på trettonde och fjortonde dagen, och höllo hvilo på femtonde dagen; och den dagen gjorde man till en vällusts och glädjes dag.
Jag kan således icke instämma med de ledamöter, som, under nämnde förutsättning, vilja afslå Betänktt; men, ehuru jag är färdig att bifalla sjelfva beslutet, har jag icke kunnat undgå att fästa mig vid några af de anförda motiverna, hvilka jag anser mindre riktiga, och ber att derom få yttra några ord, på det om möjligt Expeditions-Utsk:t i förslaget till den underdåniga skrifvelsen ej må upptaga sådant som icke öfverensstämmer med verkliga förhållandet eller icke är hörande till ämnet. Utsk:t antyder på sid. 17 i Betänkit, att lagkomitéen och lagberedningen skulle visat sig vacklande i fråga om domstolsorganisationen. Utsk:t har härvid förmodligen förbisett, att ingen af de ledamöter, hvilka undertecknat det af Utsk:t på förtjenstfull! sätt recenserade underd. utlåt:de angående domstolsorganisationen, af den 16 Dec. 1842, deltagit i utarbetande af hvarken lagkomitéens eller lagberedningens förslag till rättegångsbalk. Dessa båda förslag utgå, såsom Lag-Ltsk:t erkännt, från samma grunder, från dem, hvilka Utsk:t hufvudsakligen gillat. På samma sida (17) citerar Lag-Utsk:t, bland andra, § 14 af Lagberedningens förslag till 2 kap. R. B. Detta gifver mig, jemte annat, anledning antaga det Lag-Utsk:t förbisett den nya efter min tanke betydligen förbättrade redaktion Lag-beredn:n uppgjort till denna 14:de §. Sådant är ganska förlåtligt, då den nya redaktionen endast igenfinnes bland de »ändringar och tillägg», som äro införda näst efter Utsökningsbalken. Då emedlertid jag tror, att åtskilliga befarade svårigheter vid den nu föreslagna organisationen på ett enkelt och lätt sätt lösas, om den nya 14:de §:n antages, vill jag taga mig friheten att från pag. 114 uppläsa denna § hvilken lyder sålunda: »Består I sammanhang härmed är redaktionen af 12:te och 13:de §§me något ändrad.
Anslaget lill fångars vård och underhåll skulle, i och för bevakningskommenderingar få vidkännas någon, ehuru högst ringa tillökning i utgifter, enär Befälets aflöning redan för närvarande utgår nära till de i 1851 ars rese-reglementc stadgade belopp. 4:o. Anslaget å 4:de Hufvud-titeln till reseoch traktament s-penningar skulle icke blifva betungadt med någon ökad utgift, enär de traktamenten, som derifrån utbetalas, redan förut vanligen beräknas enligt 1851 års rese-reglemente. 5:o. Anslaget lill Bevärings-manskapets vapenöfning, hvarifrån traktamente utgår till Befälet vid afhemtning och aflemnande af Bevärings-manskap och hvilket traktamente nu beräknas efter 1807 års rese-reglemente, torde utan särdeles känning kunna bära den ifrågastälida utgiften. 6 o. Särskilta Byggnadsoch Arbets-anslag, hvilka skäligen torde kunna och böra påföras den icke särdeles ökade kostnad, som af förevarande traktamentsregleringTföranledes. 38 Bil. Jts 5 lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M 1, om Statsverket !8ä6. Vid dessa förhållanden finnér jag hinder icke möta för Eders Kongl. Maj:ts Nådiga bifall till min förrberörda underdåniga hemställan, utan att särskilta medels anslag i anledning deraf böra ifrågakomma, hvadan ock den föreslagna nya traktaments-beräkningen torde få tillämpas från den tid, hvarmed den nya lön-regleringen kan komma att taga sin början.
Dess mål är förekommande för framtiden af de skakningar, som än vägande åt ena sidan beröfva Enkor, Faderlösa och nödlidande de tillgångar, makars, fäders och mensklighetens omtanka lemnat deni, ån lutande åt den andra, störta idoge närings-idkare, såsom offer för riktade borgenärers anspråk. Det är sannt, att denna återgång till det rätta skulle tillintetgöra de bruk eller rättare missbruk af Bankens credit till Statsbehofvens fyllande, hvilka hittills stått oss öppne. Det är sannt, att ihop års krigsbehof genom Bankens försträckningar betäcktes , men det är också sannt, att ej Bankens Sedlar utan för dem upphandlade, redan befintliga eflecter uppfyllde Arméernes och Statens behof, samt att de för dessa effecter erforderliga summor kunnat erhållas på ett sätt, som mera jemt fördelande bördan af krigets olyckor, ej låtit ensamhälls-class ensam draga hela tyngden, under det <*- Ben 6 Rlarth\ tvertom andra af sjelfva olyckorna skördat vinst, och utan behof att nedbryta en åf industriens yigtigaste grundpelare. Hvad jag anfört äger endast anspråk på att vara mi A enskilta åsigt af saken. Föremålet för min motion var att bereda Statsoch Banco-Utskotten tillfälle att för Ständerne framlägga en plan, som, motsvarande Ledamöternes af dessa Utskott högre upplysning och erfarenhet, kunde i närvarande och kommande slägters välstånd bereda dem den skönaste lön för medborgerliga mödor. Då det är af högsta vigt att hvarje Riks* dagsman kan ägna den mognaste granskning åt den blifvande Finanee-planen, så får jag göra det tillägg tili min motion, att Utskotten måtte öfverlemna den plan de uppgöra tryckt, till utdelning bland Ståndets samtelige Ledamöter och kanske afven bland allmänheten. Friherre Cederström, Jacob: Det är ej min afsigt att ingå uti någon vederläggning af de långa cal euler, som här blifvit framställde.