Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är en sanning, hvilken jag ingalunda vill förtiga eller förneka, att alla dessa adresser, efter de fyra Ståndens beslut om dem, blifvit i afseende å sjelfva uppsättningen hänvisade till Exped.Utskts handläggning; men jag har icke derifrån kunnat komma till den slutsats, att ett sådant behandlingssätt utgjorde en oeftergiflig nödvändighet, då rättigheten för ett Stånd att lill K. M. afgifva en adress, icke synes genom något lagstadgande förbuden, och då det, på samma grund, icke lärer kunna vara ett annat Stånd förvägradt att, efter erhållen inbjudning, såsom sitt eget antaga och godkänna ett på detta sätt framsläldt förslag. Jag hade på det högsta önskat, att R. o. Ad. vid detta tiIfä11e begagnat dess vackra bestämmelse att understödja Bonde-St. uti en tankeyttring, hvars sansade och fosterländska innehåll äfven af de mest motsatta åsigter icke torde kunna jäfvas; och uti hvilket beslut R. o. Ad. i detta hänseende kommer att stanna, vill jag likväl hoppas, att det icke blifver med likgilltighelens köld Bonde-St:s inbjudning ifrån R. o. Ad. blifver afvisad. Den anmärkning, som blifvit gjord, alt den föreslagna adressen skulle innehålla en oriktig uppgift i afseende å Konungs och Ständers sammanstämmande beslut om utskyidernas erläggande efter ett medelpris af 10 års markegång, erkänner jag vara af de'n betänkliga beskaffenhet, att den lemnat anledn. bestrida inbjudningens antagande lill fullkomligt godkännande af adressförslagets innehåll. Det är äfven möjligt, att adressförslaget i någon mindre väsendtlig del går våra former i förväg vid uttalandet af en opinion om rådgifvarekallets förvaltning under den förflutna tiden. Sedan dessa betänkligheter emot adressens godkännande Den 26 Februari f. m. i dess nuvar. skick blifvit framkastade, anser jag mig icke heller böra yrka sakens framgång i dess närvar, skick; men derföre kan jag icke undertrycka min öfvertygelse, att adressförslaget både är lagenligt oell af behofvet pAkalladt. Jag har hört framställas den mening, alt R. o.
Af desse är visserligen roleringen mindre jemnt fördelad, men så väl hetnmansräntorne som fastighetsbevillningen hafva alltid varit derefter lämpade. Med nu inträdde ofördelaktiga konjunktur för jernhandteringen, blir det i nu gällande bevillningsförordning stadgade minimum, för beräkning af brukens vinst, alltid tryckande för näringsidkaren, som, efter hvad sig visar, möjligen mäste åtnöja sig med att afyttra varan utan någon egentlig vinst. Det i tabellen införde värde å onera grundar sig på vederbörandes uppgifter, jemförde med kronoräkenskaperne och tillgänglige handlingar. Rubriken: Diverse Onera, omfattar kurhusmedel, riksdagsmannaarvode, Brandstodsmedel, allmänna byggnaders underhåll, skottpengar och premier för rofdjurs fällande utom skallgång, m. m. I enlighet med hvad i förra berättelsen blifvit anmärkt, är uppskattningsvärdet och bevillningen af jordegendom, bergverk och särskildta lägenheter, så vidt möjligt, enligt formulärets föreskrift, i labellerne ulfördt; men öfrige skatter, såsom på de fleste ställen inom Länet utgående på rote, hafva måst i ett sammanhang upptagas. I mån sådant kunnat verkställas, 16 är den personella bevillningen specifikt upptagen, derunder 1842 års räkenskaper blifvit följde. Politi. Länets ungdom äger att njuta undervisning vid Fahlu högre lärdomsskola, hvarest i medeltal under hvarje termin af ifrågavarande fem år omkring 128 lärjungar begagnat denna vigtiga läroanstalt, som fortfarande njuter ett rättvist förtroende. Lärarestaten vid denna skola innehar, såsom tillförene, i löneanslag 425 tunnor spannemål, å 6 R:dr tunnan, bestående af 250 tunnor kronotionde spannemål, ersättning för indragne djeknepenningar 100 R:dr, räntor af donerade medel, samt ett fyllnadsanslag af statsmedel, hvilket sista året utgått med 577 R:dr 47 sk. 5 rrst. B:ko. I anseende till lärjungarnes ökade antal uti apologistklassen har underdånig hemställan blifvit gjord om anslag af lön för en ytterligare lärare derstädes. Kongl.
Jo hannes Andersson från Skaraborgs Län, Efraim Larsson och Peter Haraldsson från Elfsborgs Län samt Carl Myrberg från Westerås Län m. fl.; 25:o af Johan Andersson Lundberg från Norrbottens Län, angående befrielse för vissa af Hortlax byamän från så kallad tillökningsskatt; 26:o af Johan Jacob Rutberg från Norrbottens Län, om anslag till undersökning af väganläggningar från Schangeli, Gellivare och Rativare malmfält; 27:o af Bengt Gudmundsson från Hallands Län, om stats-anslag för aftappande af Ramsjön och vattendränkta marker i Skellinge och Stamnare socknar af Hallands Län; 28:o af Mans Mänsson från Calmar Län, om upphörande af den från några hemman inom Calmar Län utgående så kallade springskatten; 29:o af Johan August Zetterberg från Stockholms Län, om stats-anslag lill veterinär-inrättningen i Stockholm. S. D. Remitterades följande motioner till: Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: l:o af Pehr Olsson från Upsala Län, om noggrannare bestämmelser, än hittills, angående båtsmäns transporterande sjöledes; 2:o af Gustaf Pettersson från Östergöthlands Län, angående skyldighet för Säteri-innehafvare och Ståndspersoner att bestrida fjerdingsmanst jens ler; 3:o af Henrik Andersson från Örebro Län, om minskning af gardesregementena ; 4:o af Niklas Nilsson från Calmar Län, om upphörande af bro-afgift vid öfverfarten af de i staden Calmar anlagde bryggor; Prot.-Utdragj den 25 Augusti 1844' lii 5:o af Conrad Rammin från Gottlands Län, angående Gottlands natio nalbevärings reorganisation; 6:0 2:ne serskiide motioner af Pehr Jönsson från Christianstads Län och Anders Andersson från Örebro Län, om upphörande af Cavalleri-Regementenas fotmöten; 7:o af Pehr Jönsson från Christianstads
Uti ofvan anförda underdåniga skrifvelse af den 23 September 1856 hade Bolags-direktionen, förutom nyss omförmälda framställningar om förnyad ränlegaranti för jernvägs-anläggningen, jemväl alternativt hemställt att, med upphörande af allt slags län te-garant i å statens sida, men tillerkännande deremot åt bolaget af everdelig eller åtminstone till 99 år utsträckt besittningsrätt lill jernbanan, bolaget måtto undfå eli län af 1,600,000 R:dr Banko med samma ränta och amortering, som för det Gefle-Dalajernvägsbolaget vid sistlidne riksdag beviljade lån blifvit löreskrifna och under öfriga uppgifna vilkor. Sedermera har likväl Direktionen uti sin underdåniga ansökning af den 11 November nästlidne år, förklarat att. äfven om någon af de lörmåner, hvarom Direktionen under den 23 September 1856 hos E. K. M:t gjort underdånig framställning, nemligen antingen en lörnyad riinte-garanli eller ett låneunderstöd, blefve af slaten beviljad, Direktionen likväl icke vågade hoppas att kunna fullborda jernvägs-arbetena, så vida icke ränte-garantien blefve på här förut omförmälda sätt förhöjd eller ock andra motsvarande förmåner kunde bolaget beviljas. Då således Rikets Ständer, i fråga" om del sökta låneunderstödet sakna all annan ledning för bedömandet af hvad Direktionens anspråk eller önskningar i denna del numera åsyfta, än Direktionens förklaring, att jernvägs-anläggningens fullbordande iöke kan anses betryggad med mindre, än att ett understöd beviljades, hvarigenom bolaget tillförsäkrades om enahanda förmåner, som den föreslagna förhöjda stats-garantien skolat medföra; men en så betydlig uppoffring af Statsverket för denna jernvägs anläggning, på grund af hvad Rikets Ständer här ofvan yttrat, ieke kan anses vara af omständigheterna påkallad, helst Statsverkets närvarande ställning svårligen skulle kunna|medgifva beviljandet ens af det låneunderstöd, hvarom
Då man t. ex. förbjuder dem att bosätta sig eller idka stadigt näringsfång i andra än vissa städer, är det då undransvärdt att de, för att sprida sina varor, måste förse sig med endast lätt gods, och på kringvandringar bortskackra det? Jag tror, att Judarnas naturalisation visat sig af nytta i de länder, der de varit fria. Jag vill blott citera Nordamerika: der göres icke något afseende uppå om medborgaren är Jude eller tillhör någon annan religionssekt, endast uppå, huruvida han vördar-lagarna; likväl stå moraliteten och industrien der påen långt högre punkt, än den i ett land, med den största stränghet mot alla kättare, någonsin torde kunna hinna. Jag anhåller, att Utsk. må föreslå, att Judar äga bosätta sig och vinna burskap i hvilken stad som helst inom Sverige, förvärfva jord på landet samt obehindradt utöfva hvarje näringsfång. Hvad borgare-eden beträffar, tror jag lika med Hr v. Troil, att den, i fall så nödigt finnes, kan 4°4 Den 10 Maj f. m. för Judar förändras, så att de, efter sina trosformler, lunna aflägga denna såväl som borgenärs eller, om jag ej misstager mig, trooch huldhetseden. Hr von Hartmansdorff: Då mina motståndare visat så mycken fördragsamhet mot Judarna, torde de äfven behaga visa någon fördragsamhet emot Hr v. Hartmansdorff, vare sig såsom Svensk medborgare eller såsom innehafvare af ett embete, till hvars åligganden både religionens och den allmänna undervisningens vård höra, samt således tillåta honom anföra några skäl till vederläggning af hvad emot hans yttranden blifvit framstäldt. Man har sagt, att det icke behöfdes att tillhöra någon viss troslära för att äga rätt till undervisnings erhållande här i Riket. Mitt yrkande går ej längre, än att judebarnen ej böra berättigas att inhemta deras upplysning på bekostnad af våra Svenska christna barn, hvilkas undervisning jag anser komma att störas genom de förras deltagande deri på det föreslagna sättet. Man har sagt, att judebarns intagande i skolan skulle bereda deras omvändelse till Christendomen. Det kan väl vara.
Enligt Rikets Ständers vid sednaste riksdag fattade och i 3:dje § af reglementet intagna beslut, skall Bankens kapital-öfverskott eller grundfond utgöra en summa af 25,000,000 Riksdaler. Till detta belopp är grundfonden ock år 1863 uppbringad, såsom af Bankens Hufvud-räkning för samma år inhemtas. Bidrag till Riksgälds-kontoret 5,000,000: — Tillgångar och fordringar utöfver skulder vid årets slut: Ky.fi )OÖ 4 Banko-Utskottets Memorial N-.o 1. Angående tillkomsten af behållna vinsten lör hvartdera året, inhemtas upplysning af nedanstående redogörelse för inkomster och vinster å ena samt utgifter och förluster å den andra sidan. 1862. Inkomster oell Vinster: Ränteinkomster af den egentliga Bankorörelsen: för lån på rörlig pant 572: 64. „ „ till städer och korporationer 11: 15. „ „ mot inteckning i fastighet och återbetalning i silfver 739: 50. „ „ mot inteckning i fastighet och återbetalning i sedlar 327,640: 71. „ skiftesoch odlingslån 1.102: 80. „ kreditiv till Manufaktur-diskonten 61,676: 40. „ „ , jernkontoret 25,073: 29. „ försträckningar till Filialbanker 232,187: 57. „ räntebärande papper 447,736: 99. Yinst på Bankens diskontrörelse 1,137,852: 72. Tillfälliga inkomster och kapitalvinster 377,375: 76. Utgifter och Förluster: Förvaltningskostnad: Obestämda Supplementar-staten eller: arfvoden för vikariat vid sjukdomsoch andra förfall, för sedlars skrifning, granskning och korsning, ljuspenningar samt arfvoden öfver stat m. Effekter och stående inventarier. Byggnadsunderhåll 4,593: 98. betalning för åtskilauktion försålda ef - Hus-onera Brandanstalterna Tillfälliga anslag Revisionsoch riksdagskostnad Heloch halfårsuppgifter Yälgören hetsbidrag Afskrifning^!- och förluster
Denna förändring är i sjelfva verket en förlust för Soldalen, men synes mig vara ett ytterligare talande skäl, hvarföre jag skulle anse att enhvar Rustoch Rotehållare,som lugnt, sakkunnigt och opartiskt betraktat detta ämne, bör önska fortfarandet af denna inrättning. Upphör den , och underhållssättet kommer att återgå till hvad det var före 1812, så lärer väl denna af mig nu anförda omständighet ej heller blifva förbisedd. Hvad åter beträffar, att den föreslagne Passevolance-afgiften är för högt upptagen och att den skulle kunna än ytterligare nedsättas, får jag uppriktigt erkänna, att ehuru ingen heller än jag skulle se, att de Rustandes utskylder kunde minskas, jag ingalunda tror att den ifrågavarande MölesPassevolancen än vidare kan nedsättas, så framt man vill att den skall motsvara ändamålet. — Då fäderneslandet är lyckligt nog att ej hafva krig, är det oundvikligen nödvändigt för Armeen, att den i fredlig tid öfvas, för att kunna vid inträffande fredsbrott vedergälla Nationen de för dess försvarare redan gjorda uppoffringar och be - Den 13 Mars f. m. i83 trygga landets säkerhet. — Hvad som betydligt bidragit att hålla Indelta Armeen i så tjenstbart skick som den nu är, har, förutan Befälets oafbrutna nit, varit, att i Armeens leder funnits en större del af det manskap, sorn bevistat flera krig, och således ej allenast ägt insigt i sitt yrke, ulan äfven kunnat bibringa den yngre oerfarna kamraten. Delta stöd för tjenstbarheten synes likväl allt mer och mer försvinna; ty då i början af år 1828 förteckningar från alla Regementer infordrades å antalet af ännu qvartjenande Ryttare och Soldater, som bevistat fälttåg, befunnos af 3i,o5g Nummer endast 11,132 vara i detta förhållande, hvaribland en stor del blott varit commenderade i sisla Norrska Campagnen, som ej var långvarig.
Jag anhåb* ler, att för en stund få fästa Ridderskapets Den 6 November e. m, och Adelns uppmärksamhet på den nu förevarande frågan, som är af så mycken vigt, att många enskildta personers ve eller väl derpå beror; och jag utbeder mig, att härvid först få beskrifva, huru de ifrågavarande stadganderne i den nu gällande InteckningsLagen tillkommit. Vår Lag innehöll från början intet serskildt stadgande om inteckning, sam meddelas i flere egendomar på en gång, och det stod Inteckningshafvaren fritt att göra sin rätt gällande, huru han behagade. Deraf hände, att han eflergaf sin rätt uti ett Hemman, när han ansåg sig äga full säkerhet i den öfriga pantén; men denna eftergift, då den sednare under tiden blifvit intecknad för flere skulder, verkade menligt på de sednare Inteckjiingshafvarnes rätt, och den insedda obilligheten häraf gaf anledning tili stadgandet i 18 §, att ingen, som äger inteckning uti flera fastigheter för samma fordran, må låta sin inteckning i någondera fastigheten serskildt dödas, utan att alla öfrige inteckoingshafvare, som med honom hafva lika rätt, eller sednare inteckning uti någon af fastigheterne, dertill samtyckt. Vidare hände, att ägaren af en i flera fastigheter gemensamt intecknad fordran utsökte densamma helt och hållet utur blott en af fastigheterne, hvilken under tiden blifvit besvärad med flere inteckningar, och denna faslighet blef derigenom otillräcklig för de sednare fordringsägarnc; och derföre stad - Den 6 November e. m. gades i 19 §, alt den, som äger inteckning uti flera fastigheter, icke må ur endera, sorn sedermera blifvit ytterligare intecknad, njuta betalning för mera, än som i de andra fastigheterna brister. Båda dessa stadganden hafva således7 tillkommit, på det en äldre Inteckningshafvare icke måtte kunna förnärma andra sednare tillkomne Inteckningshafvares rätt. Men orden: hvad som i de andra fastigheterna brister_, hafva blifvit olika tolkade, samt gifvit anledning till den motion och lagförklaring, som nu är i fråga.
För öfrigt glömde jag sisla gången en anmärkt!., sorn jag hade ämnat taga mig friheten att framställa, nemi. att då detta befästningsarbete anses så angeläget, så synes det mig, att man härtill kunde använda anslaget för Carlsborgs fästning, och låta arbetet der i stället helt piano bedrifvas så mycket sorn fordrades för underhållet. Delta synes ej kunna möta någon särdeles svårighet, isynnerhet som vederbörande sjelfve (efter hvad man kari sluta af den värde talarens yttrande) tyckas helt och hållet hafva öfvergifvit ideen om den absoluta nödvändigheten af en centralfäslning för landels försvar, enär man numera endast här omtalar att denna fästning bör utgöra en depot. Om nu Waxholms fästning verkligen är så angelägen, hvarföre kan man icke då inskränka anslagen för Carlsborg till hvad sorn hehöfvrs för underhållet af det redan befintliga, och i stället använda de för densamma afsedda anslagen till Waxholms be fä - Don ao Mars f. m. staude tills det är full hord ad t. På detta sätt skulle de patriotiska önskningarne å ena sidan, och den nödvändiga sparsimheten å den andra sidan förenas. Gr. Horn: Dm siste värde talaren har framkastat den lanken, att man borde öfverflytta anslaget lill Carlsborg, lill förökande af det för Washolmen. Jag tror att denna ordning i discnssionen ej är den rätta. Jag vet icke hvarföre vi skulle öfvergå till discnssionen öfver frågan om Carlsborg, då vi nu för-t hafva att afgöra den om Waxholms befästning, och tror att man hör uppskjuta den andra frågan, tili dess vi komma till förslaget rör.de Carlsborg. Eljest befarar jag, att vi aldrig skulle komma till något slut med denria discussion. Jag begagnar detta tillfälle att förklara, att jag icke rätt lättar, hvarföre Gr, Anckarsvärd nödvändigt vill ställa mig på en så hög ståndpunkt, den jag ej på något vis kan ernå. Måhända är det derföre, att andra söka ställa mig på en så låg politisk ståndpunkt, sorn möjligt.
Napts oeb Ib bets 8tats-Oontor, såsom sörsbott, as under bander varam le medel utbetalas, enligt as Kongl. Naj:t för bvarje gäng meddelad sersbild befallning oeb emot ersättning, dels genom leverering as bvad, som tor 8tats-Hdningens räbning gs olvanbemälde eommitterade indrilves eller uppbäres oeb ej till sbulders li^videiande direete användes, dels oeb genom andra medel, soni till sörsbottets betäcbande bunna varda as Kongl, "lagt sranrdeles anvisade. I ökver6N88tälllmel86 Ilärined blek, genom Lrek under 8i8tberöide dag, 8tat8i-6ontor6t sk Ilongl. IVlaj.t i Väder anbekaldt att till eommitterad68 di8- po8ition anorclna oell utbetala ett belopp ak Vdertontu86il Kili8da1er, tor att till iu1ö.86ii ak dä redan körkallna eller 8nart körkallande oell med ränta löpande 8 k u l d kö i b I n d e b e r, 8arnt andra angelägna utgikter koi8liott8vi8 använda8; oell genom Vädigt Lrek den 8 Vpril 1843 kömtändigadea 8tatsliontoret ytterligare att, till lletalancle ak ännu oguldne kordringar kor leveran8er ra. ni. till 8tÄt8-Didning6n, under den tid, dengammas utgikvande blek kör det allmänna räkning ombe8Örjdt, ak under liand varande medel anordna oell eonimitterade tillhälla 3?retu8en llik8daler 8ä80in kör8kott emot kranlde1e8 redovi8ning. Vid kör8tnämnde tillkälle körebade Longi.
Jag anhåller vördSamligen, att, i anseende till hvad anfördt är, Betänkandet måtte till OeconomieUtskottet återremitteraS} hvarjemte, och med kännedom att månge, i synnerhet de som ingå i Beväxingsåldern, ofta icke kunna erhålla årstjenster, helst Allmogen undviker att i tjenst antaga dem, som de icke med säkerhet kunna påräkna att i tjeusten öfver sommaren få behålla, jag till Utskottets upplysta bepröfvande hemställer, om ej ett stadgande borde föreslås, att den som, oaktadt sitt bemödande, icke kan årstjenst erhålla, vid sådant förhållande hvarken ansvar elier värfning, sorn lösdrifvare, borde vara underkastad. Grefve Lantingshauren yttrade, ätt det amne, hvarom Grefve Gyllenborg i slutet af sitt anförande talat, vore ett nytt mål, hvilket Hr Grefvert således ansåg icke af OeconomieUtskottet nu mera, efter motionstidens slut, kun* na behandlas. Herr af Klinteberg, IF ilhelm: De skäl Hr ProlocollsSecreteraren Danckwardt, såsom Le - Den 3 Juni. 47 damot i Utskottet, anfört, för flyttningstidens framflyttande, äro understödda af särskildta Ledamöter från Rikets mest äfskilda Landsorter, och nyttan af förändring i tiden för flyttningen synes således vara ganska Otvifvelaktig, såsom dessutom en följd af den förändring i årstiderna, hvilken ej otydligen blifvit bemärkt, och till äfventyrs härleder sig till någon del af Landets tilltagande cultur, och jag instämmer således med de värda Ledamöter, hvilka påyrkat ett allmänt tillstyrkande i denna del, än som utfallit efter pluralitetens tanka i Utskottet, och hemställer, om icke, efter en sådan rigtning, ämnet må återvisas till för* nyadt utlåtande. Herr Eckorn, Pehr Adolph:
Men förföljarens skräckinjagande, förlamande röst, hvilken förr ljöd i takt till klingandet af kassörens guldslantar, då han satt på sin höga kontorsstol i banken och räknade räntor – den ljuder vänlig och trött, som om också den längtade till ro efter deras två månaders långa hetsjakt öfver Italiens stora kulturgraf: »En sjuk själ i en sjuk kropp, en sjuk själ ... o. s. v !» Den, i hvars öron maskinbullret får text, är en halfgammal man med ett nervöst och oroligt ansikte, hvilket gärna slappas af i ett slags stirrande melankoli. Det är ur en dylik försjunkenhet han rycker sig upp med en kraftyttring, hans blinda blick, som sett ut öfver sjön utan att varseblifva någonting, ändrar synaxlarna och får ett förnuftigt uttryck. Han bemärker ett litet, hvitmåladt stenkummel – på stranden strax till höger om båten och hör biljettförsäljaren säga att här löper gränsen mellan Italien och Schweiz. Då orienterar han sig än yttermera, gnider sig i pannan, blir fullt vaken och ser ånyo ut öfver sjön med en målares och observatörs skarpa ögon. Den smala, underliga, mellan höga fjäll inklämda Luganosjön är som en schatterad sidenduk, hvars blågröna grundfärg växlar efter vind och dagrar. Bisen rifver och rycker i duken, och där vindstötarna från de olika alpklyftorna törna ihop, där fräser och sjuder sjön, och den blågröna grundtonen blir svartblå med skumhvitt stänk. Mellan det svartblå och tätt under stranden löpa bjärta ljusgröna strimmor smult vatten, och midt i en sådan strimma söker ångbåten lä under Monte Brés väldiga stalper, så nära stranden, att man ser almarnas unga löf rycka och vrida sig, när nordvinden kommer rusande utför branten och störtar sig öfver dem på hufvudet i det blågröna bråddjupet.
I cönclusion med hvad jag haft äran andraga, föreslår jag, att Riksens Ständer ville, genom beslut, garantera Åctieägarne om Fem ProCents årlig renia så val för deras redan utgjorda 4° ProCent, med förbehåll, att den ytteiligare inbetalningen af 60 ProCent fullgöres, som ock lika renta för denna återstod, samt förvissar dem att, derest Canalens afkastning r framtiden skulle medgifva högre renta, sådant då komme dem till godo ; _ att Actieägarne ålägges utgöra återstoden med Tio ProCent årligen i Sex år; — att, till Canal-företagets fortsättande Banken utgifver 25oTusende Riksdaler Banco årligen, intill nästa Riksdag; _ samt att, såsom vilkor härföre, föreskrifves, det BancoStvrelsen inträder till verkligt deltagande uti administrationen af företaget, dertill personer kunde utses antingen af Ständerna eller ock af BancoStyrelsen; hvilka personer borde, med lika löneformoner, som Directeurerne, dessas antal förstärka. Da, på gatt Utskottet tillstyrkt, CanalDisconten förelägges, att ställa sin rörelse i fullkomlig enlighet med RiksDiscontens, och en behörig controll derföre sättes, så inser jag visserligen ingen fördel af att inlösa Bolagets Disconträtt; men då jag, med afseende å Rikets allmänna financeväsende tillstyrker, såsom ett villkor, sine qua non, för allt understöd till Canal Verket, det Den 22 Juli J. m. Canal-Discontens rättighet att, för 3 Procent, penningar hädanefter emottaga, måtte upphöra på samma tid, som Malmö och Götheborgs Disconters Octroyer upphöra; deraf skulle följa skyldigheten att derefter sådana redan emottagna penningar återställa i den mån de kunde blifva uppsagda, och jag förutser att detta vilkor torde medföra förlust i Bolagets a£