Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till följd häraf har detta mål blifvit hos Kongl. Hofrätten anhängigt, hvarvid, uti afgifvet memorial, advokatfiskals-embetet, som ansett åtalet, så vidt det afsåge den felakliga föreskriften i Konungens befallningshafvandes ut - 35 slag, redan vara till fullo utredt, äskat, att landssekreteraren, med afseende å den del af åtalet, som rörde honom enskildt, måtte, innan slutligt påstående afgafs, uppgifva och styrka, för hvilka i omförmälda mål delägande parters räkning exemplar af utslaget utskrifvits, samt å hvilka tider dessa ut skrifna exemplar af parterna eller deras kommissionärer blifvit uttagna. Uti häröfver afgifven förklaring har landssekreteraren, under fortsatt yrkande, att åtalet i dess helhet gälde honom ensam, men ej landskamereraren, väsendtligen anfort: alt landssekreteraren öfverlemnade lill Kongl. Hofrättens bedömande, huruvida han orätt förfarit, som icke, i enlighet nied Kammarkollegii kungörelse den 1 Februari 1808, låtit utskrifva särskilda exemplar af ifrågavarande utslag: att han icke kunde erkänna skyldighet hvarken för sig, att utan lösen utfärda alla dessa utslag, eller för kronobetjeningen, att ulan ersättning deraf besörja afskrifler: att då flertalet af socknarne inom
Gyldenstolpe, Adolf Fredrik Nils, benäget åtagit sig att anföra densamma. Gr. Gyldenstolpe, Nils: Då jag af Hr Gr. o. Landtm, anmodades att anföra R. o. Ad:s Helsnings-deputation till Med-stånden, anmälde jag genast min önskan alt få de vanliga helsningstalen uppsatte och utskrifne uti Ridd.Cancelliet. Dessa tal hafva -nyss blifvit mig tillställde och jag får till R. o. Ad. hemställa om R. o. Ad. önskar höra dem uppläsas. Hr Gr. o. Landtm:s i anledn. häraf gjorda förfrågan, om R. o. Ad. önskade höra de ifrågavar. helsnings-talen, besvarades med ja, blandade med åtskilliga nej, hvarefter Hr Landtm, förklarade, alt han trott sig finna propos. besvarad med ja, och Gr. Gyldenstolpe uppläste de sålydande talen: Till Högv. PresteStåndet! R. o. Ad., som nyss fått emottaga Högv. PresteShs kärkomna helsning, skyndar att lill besvarande deraf genom oss dess deputerade återbära den hjertligaste helsning och tillönskan af all möjlig lycka under nu började riksmöte. Då R. o. Ad. pä det gemensamma fältet för stundande mödor välkomnar det Högv. St. till deltagande i de representationen förelagde värf, lifvas förhoppningarne om dessa värfs lyckliga utförande genom öfvertygelsen, att det Stånd, hvars medlemmar ät vården af mensklighetens heligaste intressen och djupsinniga forskningar inom vetenskapernes område egnat sin verksamhet, skall, vägledt af den hos svenska kyrkans tjenare rådande upplysta och fridfulla anda, lemna sina Med-ständer till efterföljd manande föredömen af riksdagsärendernes behandling med all den sakkännedom och af aktningen för andras meningar föreskrifna foglighet, hvarförutan ett tillfredsställande resultat af vära arbeten icke kan vinnas. R. o. Ad. ber det Högv. St. emottaga försäkran om R. o. Ad:s oföränderliga aktning och tillgifvenhet. Till Vallöf]. BorgareStåndel!
Då Utskottet fann, att innan inrättningen af Jury i Tryckfrihetsmål till sin verkan blifvit af Nationen känd, det vore betänkligt att föreslå någon förändring i de ställen af Tryckfrihets-Lagen, der den med allmänna Lagen äger gemenskap, beslöt Utskottet att för det närvarande - Den 14 Julr, 1S13 rande dertill inskränka sig , att till Riksens Ständer anmäla nödvändigheten deraf, att JLagComitéen måtte anmodas att i lagförslaget fästa synnerlig uppmärksamhet på bestraffningsshttet af de brott som kunna föröfvas emot Tryckfriheten och på Rättegångssättet i Tryckfrihetsmål, på det tillfälle må beredas, att äfven sådana mål, efter den nya Lagens antagande, endast efter allmän Lag må kunna afdömas. Stockholm den 13 Juli 1815. På Högl. Riddersk. •ch Ad. Ledamöters vägnar Rudolf Cederström. På Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar J. Wegelin. På Högv. Prest-Ståndets Ledamöters vägnar C. v. Rosenstein. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar A. J.son Hyckert. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskotts Utlåtande, uti det från Högloft[ Ridder skåpet och Adeln, Högvördiga Brest-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet den 15 sistl. Jmii till Utskottet återremitterade mål, angående Husbehofs-Bränvins-brånnin gen - 1314 Den 14 Juli. gen och dermed gemenskap ägande omständigheter.
Orsaken dertill är kanske icke så lätt att angifva, men jag tror, att den kommit sanningen bra nära som yttrat: “ Stockholm är kanske icke nog rikt för att bestå sig en arkitektur af första ordningen, och om förmågan i det afseendet möjligtvis finnes hos några bland dess byggherrar, så saknas ofta olyckligtvis viljan att för erhållande af ett verkligt konstverk utgifva penningar, hvilka kanske i stället plottras bort på mindre värdiga föremål. Ja, det torde vara sjelfva hufvudsaken, och det är väl också derför, som den “ gedigna skola af verkliga byggnads-konstnärer ", hvilken Scholander bildade, uträttat nästan ingenting, åtminstone i landets hufvudstad. Hvad som kan vara gjordt på andra platser, än möjligtvis Göteborg, är väl icke heller så mycket. Sjelfständiga och aktningsvärda byggnadsverk finnas dock utom Stockholm, t. ex. E. Lang-lets kyrkor och H. T. Holmgrens ritning till det nya universitetshuset i Upsala. Men det anmärkningsvärdt goda hör till undantagen, icke till regeln i vår nutidsarkitektur. Det hjelper föga, att vi haft en Scholander, då hans inflytande visat sig så otillräckligt. För sig var han aktningsvärd, icke blott för hvad han i egna byggnadsverk gjorde, utan också för att han aldrig gaf vika för en byggherres småaktighet eller oförmåga att begripa konsten. När konstnären icke fick hafva det afgörande ordet, drog Scholander sig tillbaka. Han drog sig kanske allt för mycket tillbaka i vissa fall, i synnerhet som ledamot i öfverintendentsembe-tet, der han — så förefaller det åtminstone för den som står utanför verket — borde hafva kunnat uträtta mera. I allmänhet var Scholander icke den man som gick bröst-gänges till väga. Han teg och led och skänkte sitt grund * - liga förakt åt det förvända som flöt ofvanpå, teg allt för mycket. Det är sant, han var icke Ö / yenntendent. När Scholander nämdes till intendent, gjordes öfverstelöjtnanten och kabinettskammarherren Dardel till öfverintendent och chef för verket samt vardt på samma gång konstakademiens præses. Det var så den tidens skick, och det är icke ännu tjugu år sedan.
Domstolens protokoll öfver granskningen af Lag-kommitténs förslag till Civil-Iag. Lägger man nu härtill, att det af Rikets Ständer nedsalta Lag-Utskott egnat noggrann pröfning åt de framlagda förslagen, äfven i deras minsta detaljer, så synes det i sanning, som skulle få lagförslag, mer mångsidigt granskade och med större förberedelser än de ifrågavarande, kunna komma att en lagstiftande församling föreläggas. Utskottet, som ytterligare får erinia om den stora vigtcn af ett skyndsamt antagande utaf ny Konkurs-lag, och ali hvarje års ytterligare uppskof dermed förlänger ett tillstånd af allmän demoralisation och osäkerhet, samt kan vålla tusende individers lidanden, har derföre icke tvekat att antaga, det Rikets Ständer, lör att främja allmänt och enskildt väl, icke skola sky mödan att pröfva de framlagda förslagen, än mindre i saknaden af nådig Proposition i ämnet se ett hinder för ulöfvandet af representationens sjelfständiga lagstiftningsrätt. Dä Utskottet ansett sig hufvudsakligen böra gilla ifrågavarande lagförslag, och fullständiga motiver äfven för de liesta af delaljstadgandeua återfinnas i Korn - *) Juridiska Föreningens tidskrift. Tolfte häftet. Stockholm 1836. P. A. Norstedt & Söner. Lag-Utskottets Betänkande M 33. 7 mittéens frän trycket utgifna arbete, har Utskottet trott sig icke böra belasta detta Betänkande med ett upprepande af alla de utaf Kommitléen anförda skäl. Ett anförande af förslagens hufvudgrunder torde dock här böra finna rum, tillika med skälen för de afvikelser från Kommiltéens förslag, som äro af någon betydenhet och icke af sig sjelfva motiveras. Dessutom påkalla Herr Dalmans anmärkningar Utskottets svar. Utskottet gör härvid början med A. Förslaget till Konkurs-lag. Bristerna i gällande Konkurs-lag träda bäst i dagen vid en blick på de hufvudsakligaste afvikelser derifrån, som i förslaget äro gjorda. Dessa afvikelser äro: 1. Skilnad emellan affärsmän och andra, dock endast i fråga om anledningarna till konkurs.
“Nå väl!“ sade mannen, i det han fästade på mig en stark och fast blick. – “Låna mig er värja!“ Nu rann åter öfver mig en viss aning, att min beskedliga värd möjligen kunde önska att komma mig åt lifvet. Men mitt svenska hjertblod fördref genast den lumpna misstanken; jag drog min värja ur skidan och räckte honom den. Som mannen af mig undfått den blottade värjan, trädde han fram till spiseln, kastade, som det mig syntes, något öfver de svarta kolen, fattade pusten och bragte snart hela ässjan i flammande glöd; gick sedan fram till lampan, betraktade noga klingan, och putsade dess yttersta ända med en yllelapp. Derefter framtog han ur rockfickan en stor nyckelknippa, låste upp ekskåpet och framtog derur en liten flaska, hvilken tycktes väl och omsorgsfullt tillsluten. Flaskan, som innehöll en klar, gul, oljaktig vätska, öppnades, och en pensel doppades deri. Dermed beströk han yttersta spetsen af min värja å båda sidor – och straxt derpå nedstötte han med häftighet svärdsklingan i ässjan. Och när han, efter ett par sekunders förlopp, och med lika häftighet, dragit henne upp, aftorkade han åter udden med samma yllelapp och nedsatte svärdet i skidan, som hängde vid min sida, i det han yttrade: “Betrakta i morgon er värja, min herre! Och döm sedan om mig, som eder lyster.“ Som han sagt detta, fattade han lampan, i afsigt att lysa mig ut. Men då grep jag hans kalla och långa hand, och sade: “Om ni, min herre, besitter konsten att göra guld, så är ni, utan tvifvel, ganska rik.“ “Jag är fattig“, svarade mannen; och dermed fördes jag af min gåtlike värd helt sakta till dörren. Då vi skiljdes, sade han: “Tänk på mig någon gång! Och sitt aldrig der de bespottare sitta.“ Doft tillstängdes porten efter mig. Efter en stunds vandring anlände jag till Themsen. Natten var långt framskriden. En enda båt syntes ännu färdig att emottaga passagerare. I det dimmiga månljuset igenkände jag min gamla välbekanta roddare.
Den af Utsk. föreslagna åtgärden alt draga in 2,800 rotar, och af den härföre, genom nedsatt vacance-afgift, uppkommande tillgång skänka till beklädnads-passevolance för indelta infanteriet 70,400 r:dr, till ersättning för underhåll af bevärtsoch utrednts-persedlar vid indelta cavalleriet 11,000 rtdr b:co, och till beklädnadsersättning för bålsmanshållet ?4,i48 r:dr b:co, samt dessutom af statsmedel bekosta och således efterskänka passevolance-afgiften , utgörande 199,230 r:dr, allt årligen, förefaller i sanning nog äfveutyrligt för resten af skattdragande i Riket, isynnerhet som man väl får anse detta endast som en början till ett mera utsträckt efterskänknings-systeme af rustningsoch roteringsskyldigheten saint båtsmanshållet. Utsk. har vidare föreslagit smärre indragntr af K. Lifgardet till häst samt Kronprinsens Husar-reg:te. Utsk. säger, att 4000 man cavallen vore tillräckligt; vi hafva 4)^9^ man. In gen sakkunnig lärer kunna påstå, att 4°o° man kan lyftas från roten, då hela numerären endast utgör nyssnämnda belopp eller 4,^95 man. Vid ett sådant förhållande förstår jag ej, huru en indragning kan vara nyttig eller ens möjlig. Det finnes andra skäl, ehuru de icke kunna beräknas med siffror, som också borde kunna verka derhän, att de begge regrtena finge vara i fred. Jag påminner mig att i början af detta århundrade Svenska cavalleriet icke var stort annat än en föga brukbar milis. Då uppträdde en man, som förenade hos sig förmågan att taktiskt ordna med den sällsynta egenskapen att dana befäl. Honom hafva vi att tacka för den ståndpunkt, hvarpå Svenska cavalleriet nu befinner sig. Han var chef för Lifgardet till häst. Det är icke mera än en sanning, då jag säger, att Lifgardet till häst var ett exil H. 4* 33o Den t
I samma nummer af Svensk Författnings-samling är tillika intagen Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse i ämnet, af ofvannämnda dag, till Konungens Befallningshafvande i Södermanlands län, hvaruti utförligen anföras de omständigheter, som föranledt ifrågavarande förklaring så ock de grunder, på hvilka densamma sig stöder. Och enär dessa omständigheter och grunder, i min tanka, nöjaktigt rättfärdiga förklaringens uppkomst och innehåll, har jag ansett mig endast behöfva åberopa den sålunda framlagda utredningen af ämnet, såsom skäl för mitt omdöme, att merberörda lagförklaring hvarken är olämplig ej heller, under namn af förklaring, innefattar ny lag. För att sätta Rikets Ständer i tillfälle att i ett sammanhang inhemta den fortgående verkan af Högste Domstolens förstärkning, som vid begynnelsen af år 1861 ägde rum, införes här: Sammandrag af Revisions-Sekreterarnes Arbetsredogör elser för år 1864. Balans, enligt dessa redogörelser, vid slutet af år 1863. Revisionssaker 572 Skiftesmål 67 Kammarrättsmål 7 General-auditörsmål 3 Idemstälda brottmål — Besvärsoch ansökningsmål 467 Kabinettsmål — ~ 1,116 Inkomna mål, under år 1864. Af gjorda mål, under år 1864. Revisionssaker 580 Skiftesmål 133 Kammarrättsmål 9 General-auditörsmål 16 Hemstälda brottmål 11 Besvärsoch Ansökningsmål 1,109 Kabinettsmål lil 1,969 Balans till år 1865. Revisionssaker 317 Skiftesmål 58 Kammarrättsmål — General-auditörsmål 2 Hemstälda brottmål 2 Besvärsoch Ansökningsmål Kabinettsmål — 849 9 818 Då ingående Balansen utgjorde 1116 mål och den utgående » » 849 » har således Balansen under året minskat med 267 mål.
De många reservationer, som åtfölja Utsk:ns betänk., och de många motioner, vi dels hört uppläsas i detta Stånd, andra väckta, öfvertyga mig derom, att vi vid ingen riksdag varit så långt från enhet i system för brännvinsbränningen, som vid denna. Då man under sex månaders tid ej hunnit göra sig reda för hvad man i detta afseende verkligen vill, torde det vara föga att hoppas, att om äfven riksdagen räckte sex månader till, man skulle komma till ett resultat, sorn tillfredsställde allas fordringar, isynnerhet som de tyckas vara byggda mindre på rationella grunder, än på hvars och ens enskilda interesse. För min del, så, ehuru jag ogillar, att Styrelsen icke sjelf genom en bestämd propos. gifvit R. St. ledning i afseende på den oeconomiska delen af ämnet, tror jag dock, att om än en Önskan derom framställdes, skulle densamma yara fruktlös; ty jag föreställer mig, ptt enda anjednjngen för uteblifvandet af en K. propos. i ämnet varit, att Regeringen icke varit öfverens med sig sjelf pm hvad folket härutinnan önskade, och jag befarar, att förhandlingarna vid denna riksdag icke särdeles upplyst Regeringen härom. Jag afstyrker altså Gr. v. Fersens motion. Såsom anmärkning vid betänk., som jag helt och hållet Ogillar, anhåller jag att få framställa den nya motion, närmast öfverensstämmande med Hr Thoms mening, att Utsk. helt enkelt må återgå till i83o års förordning, med inskränkning i tid till 6 månader; och med den rätt, It. St. Den 7 Juli f. m. »07 äga alt sjelfva beskatta brännvinstillverkningen, hemställer jag, örn ej det vore bäst att helt och hållet borttaga skiI — lingsafgiften och höja skatten på det sättet, alt den ökades med 100 proc. nedifrån t. o. rn. 5o k:rs panna, samt med 5o proc. derifrån t. o. m. 90 k:r, och an man tillät alla ionstbrännerier, i den mån de utveckla sig.
Mars 1842 på det sätt bifallen, att Direktionen, mot stadgad återbetalningsskyldighet, erhöll ett lån, motsvarande hälften af kostnaden, enligt det förslag, som, jemte ritning på arbetet, kunde blifva af Eders Kongl. Maj:t i Nåder fastställdt. 1 * 4 Sedermera och då jordägarne kring sjön Lången och Kräftån trodde sig finna, att Direktionen ej ämnade vidtaga så genomgripande åtgärder, som de sjelfve ansågo nödige, för att få vattnet från nämnde sjö affördt, sökte de i Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kammarkollegium upphäfvande af den förut ingångna och af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande fastställda förening; men när vederbörande skulle, enligt Kollegii föreskrift, öfver besvären höras vid sammanträde inför Eders Kongl. Mäjrts Befallningshafvande den 20 Juni 1842, afstod klagandernes ombud från besvärens fullföljd, och utfäste sig icke allenast att betala 4°° Rtdr B:ko, såsom bidrag till Kottholmskanalen, utan ock att deltaga i den ersättning, som, i följd af Tidaelfvens sänkning, kunde tillerkännas nedanför kanalen belägne qvarnar, mot det vilkor, att öfriga interessenterne medgåfvo, att hans hufvudman fingo frångå det förra Bolaget och bilda ett eget, hvilket medgafs. Direktionen för Kottholmskanalen lät derefter, genom kanalbyggmästaren A. Rydeberg, uppgöra kostnadsförslag med ritning och plan för kanalledningen genom Kollholmsnäset och upprensning af Sågströmmen, slutande sig på 8,253 R:dr B:ko; och, enligt Eders Kongl. Majrts Nådiga bref af den 11 Mars i843, blef detta förslag gilladt samt låneunderstöd med 4,126 R:dr 24 sk. B:ko beviljadt; hvarefter
Då af diskussionen hos Borgare-ståndet, vid paragrafens återremittering, kan slutas, att de fleste inom det Ståndet anse den af Utskottet föreslagna siffra för hög, och då den nu gällande författning, som sätter den samma ganska lågt, blifvit af Bonde-ståndet bibehållen, anser sig Utskottet böra frångå sitt första förslag och hos Rikets Ständer hemställa, att Ridderskapets och Adelens samt Preste-ståndets beslut, sådant det i hosgående förordnings-förslags § 1 synes, måtte äfven af de öfriga båda Stånden bifallas. § 2 har af Ridderskapet och Adelen samt Preste-ståndet blifvit ändrad derhän, att i minut-handel med bränvin må säljas minst en fjerde-dels kanna; och Utskottet, som äfven i Borgare-ståndets diskussion och Bonde-ståndets beslut trott sig finna benägenhet för nedsättning af försäljnings-minimum, anser sig böra frångå sitt förslag om olika minimum för minut-handel i stad och på land och tillstyrka samtliga Stånden, att förena sig i ofvannämnde beslut i § 2. Ridderskapet och Adelen samt Preste-ståndet hafva gjort ändring i orda-lydelsen af § 3 af Utskottets förslag, i så måtto att, enligt Ridderskapets och Adelens beslut, ordet ”må” är utbytt mot ordet ”får” och ordet ”eller” mot orden: ”ej heller får”-, Preste-ståndet åter har bibehållit ”må”, men för ”eller” satt: ”ej heller”.
Borgare-Ståndet bifallne Betänkande, angående Gränse-Tullarna imellan Sverige och Norrige, samt Eandttulls-inrättningen i Riket och den dervid bibehållna Tullbevakning m. m.; vid hvilket Betänkande anmärkningar blifvit gjorda, hos Högvördiga Prest-Ståndet af Herr Contracts-Prosten Doctor Ekelund och Herr Professoren Köhlmark, hvilka önskat, att Riksens Ständer måtte hos Kongl. Maj.t i underdånighet anhålla, det handeln med Timmer och Trädvaror , såsom utgörande Gränse-ortens förnämsta product, måtte frigifvas , på det Allmogen må derigenom, kunna både förskaffa sig ett tarfvelig föda och betala sina Krono-Utskylder; hvarjemte Herr Prosten Fåhraus uti ett anförande sökt visa nödvändigheten af så vfl Gränse-Tullarnes mot Ståndets Eedam. vägnar Anders Fredin. Ståndets Eedam, vägnar Nils Mänsson. M, M. Rosbeck. Vördsamt Memorial! N01- \ Deri 2 7 Julii Norrige afskaffande, sorn Landt-tulls-bevakningens indragning ; och. hos Hedervärda BondeStåndet, af Riksdagsmannen Anders Danielsson frän Elfsborgs Dan, som ansett Landttullsfcevakningen vara utan nytta, och derföre höra upphöra , da i stället borde tillsättas ett tillrackeligt antal Fiscaler, hvilka, utan att vara bundne vid vissa ställen, borde kringresa för att hålla noga tillsyn öfver efterlefnaden af Författningarna emot Lurendrägeri och Tullförsnillning; och härmed har äfven Riksdagsmannen Bryngel Ericsson från samma
Hans embete är föröfrigt så beskaffadt, att in - Beoillnings-Utskoltets Betänkande JM 20 61 gen kan förut veta, när hans laga förfall inträffa Säkert skulle nu ifrågavarande Beredningar, till långväga ledamöters skada, nästan alltid komma att afbrytas och uppskjutas för Prestens mellankommande embets-förrätlningar och embets-resor, så vida lian skall vara Beredningens ordförande. Han är ock allraminst passande till en sådan ordförande, ty han mätte då nolens voleris blifva ett slags fiskal på sina åhörare — ett odiöst uppdrag, som kan gifva honom en skef ställning inom församlingen och störa del goda förstånd, som alltid bör finnas emellan honom Och hans åhörare. Jag fruktar, att mången Prest skulle både af aktning och höflighet emot länets Höfding åtaga sig och uppfylla hans uppdrag, sedan det erhållits, men ändock finna det stridigt emot sina högre åligganden. Denna höflighet torde i de flesta fall komma att ådagaläggas lill skada för embetet. Jag får alltså vördsammast föreslå all ingen Prest må till ordföiande i Bevillnings beredningar utnämnas, så framt ej Landshöfdingen före utnämningen inhemtal hans bifall dertill — en föreskrift så mycket mera nödvändig, som en på lagliga grunder gjord afsägelse efteråt kan vålla uppskof och rubbning i tiden för Beredningarnes förrättande. Vidare är i den föreslagna Bevillnings-förordningen föreskrifvet, att Pastor skall årligen utdela ett exemplar af samma förordning, till hvarje ledamot i de Bevillnings-beredningar, som hållas inom haris pastorat, och sedan återtaga och förvara samma exemplar. Åter en ny skyldighet, som aldrig funnits förr Om ock detta besvär kan vara obetydligt i pastorat, som bestå af en enda socken eller af några små och närbelägna socknar, så är det destomer betungande i pastorat af flera, vidsträckta, folkrika och från Pastor aflägsna socknar Inom del pastorat, der jag är tjenstgörande, kunna sannolikt, icke färre än B å 10 Berednings-distrikt föreskrifva! Der skulle således 24 å 30 exemplar af Bevillnings-förordningen årligen utdelas och årligen återtagas i förvar.
Representationens förändring troligen ej kan uppskjutas sa länge, som till dep en jemnare skattläggning blistvit införd, hela landet ref»vadt, alla nödiga statistiska upplysningar inhämtade, bör det första »valet förrättas efter en provisorisk method. Sattet att utarbeta och succeosive införa en rigtig och »varaktig method bör ej giflva mycket huftundbry, allenast den nya formen en gang är införd. En kraftig styrelse. Ständer, som alltvarligen »vilja ändamälet, skola lätt fullkomna hivad son» i början blott är ett Utkast. Hela framgången at detta företag beror deraf, om Nationalandan derigenom tväckes. Waknar den, sa är det, lätt att fullkomna arbetet. Waknar den ej, sä kan ej olyckan bli större än den redan är. Jag will föreslå följande tivänne provisoriska »ncthoLcr: Första Methoden: a) Hivart helt hemman räknas till ett »vist antal röster, t. e,r. 4. b) Man räknar »vanligen en härd emot ett helt hemman. För en härd bör derföre räknas lika manga röster. c) Stadsegendom i jord beräknas pä samma sätt. Hus beräknas efter de inom städerne förut gällande grunder. Likasä Borgerskapets röster i afseende pä deras rörelse. Andra intvänare i städer erhälla röst i »»ion af den skatt de till Staten erlägga, »varandes skatten för hemmantal jemnförelsegrunden. d) Manufacturer pä landet, Hyttor, andra Metallwerk än Jernbruk, Gruftvor som tillhöra Bilaga till Meni. 608 enskilda: alia deras röster beräknas ester ofwannamnde grund. e) Böra derefter alla individuer, som äro fullt sui juris, äga en personlig röst, utom de röster de äga för sin possession? — Behöfwer noga betänkas. Jag twiflar derom. f) När man utrönt, huru mänga röster pä detta sätt kunna utgöras, later man ett wistt antal röster wäija 5 Electorer, af 3 Classer, nemligen :