Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Landtm, först propos. på bifall till förslaget utan förändring, hvartill svarades nej; sedermera propos. på bifall till detsamma med den utaf Frih. af Ugglas föreslagna förändrade lydelse, då svaren utföllo med många ja och nej i blandning; samt slutligen propos. på afslag å merberörde förslag, hvilken propos. besvarades med talrika och starka ja jemte många nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten. Efter det votering blifvit begärd, uppsattes och justerades följande voterings-propos.: »Den som bifaller Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts i Betänk:t N:o 17] gjorda första hemställan, med de förändringar, att samma hemställan komme att erhålla följ:de lydelse: »att R. St:r skulle hos Iv. M. i underd. anhålla, det K. M., efter verkstäld utredning, täcktes till R. St:r aflåta nådigt förslag, afseende att alla räntor och all tionde, som är Den 11 Mars. 83 anslagen till särskilda verk, stater, inrättningar, stiftelser eller kyrkor, hädanefter skulle uppbäras genom kronans uppbördsmän och af dem i behörig ordning redovisas till länsstyrelserna, hvarest beloppen skulle vederbörande tillhandahållas; äfvensom att etc. (lika med Utsk:ts förslag), röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, afslår R. o. Ad. ifrägav:de hemställan.» Sedermera företogs voteringen och befunnos, vid dess slut, rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 54. Nej — 106. 2:dra punkten. Gr. af Ugglas, Ludvig: Då Utsk:ts yttrande i denna punkten afser de välvisa bestämmelser, som skulle hafva egt rum, ifall den förra hade vunnit R. Sl:rs bifall, så får jag, när detta ej inträffat, hemställa att denna punkt målte läggas till handlingarne. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., ansågs den ifrågav:de punkten icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Gr. Mörner, Garl Göran:
Men hvar äro gossarna, Ivar och (Ivar och Seth komma genom dörren till vänster.) ESTER. Hvar ha'n I varit så länge, gossar? IVAR. förstås. Vi ha selat af hästarna och så gaf vi dem foder, ESTER. i ljusskenet, så att jag får se på er riktigt, mina snälla små bröder! Jag har ju ännu inte sett er annat än i ytterrockar och pelsmössor. (Klappar förtroligt Seth på axeln och skakar hand med Ivar; båda se på henne med blyg beundran.) HELGE. Nu, då min lilla Ester har gjort sig bekant med Nå, det kallar jag hurtiga pojkar! Kom nu fram Seth, vår snälle kusk och betjänt? Se där ha vi dem! Åh, pappa, gamle reskamrat, dig har jag ju reO, hvad jag är glad! alla de mina, skall du komma och dricka lite té. Om vi bedja mamma, så serverar hon oss visst. (Alla sätta sig kring bordet.) ESTER. tigt hem utan kulisser! Ack, hvad här är förtjusande trefligt! Ett rikELIN. Har ni då själf intet hem? ESTER. du hon är blyg för mig, Helge? Ni! min söta Elin, hvad tänker du på? Tror HELGE. Hvad menar du, Elin? Det skall hon snart öfvervinna. (Afsides till Elin.) ESTER (allvarligt till Elin.) Nej, Elin, jag har intet hem! AGDA. Men Ester måtte väl bo någonstans? ESTER. hem? Lilla oskuld! Tror du, att hvarje bostad är ett ELIN. Huru länge sedan dogo föräldrarna? ESTER. huset stod min vagga på barnhuset, Agda, utan föräldrar, utan syskon, utan någon som höll af mig. Jag har aldrig känt några föräldrar. På barn Kan du fatta det, du lilla solstråle, som ännu aldrig sett annat än lycka och kärlek. AGDA. nade barnhuset? Stackars Ester! Och hvart kom du, då du lemESTER. jag inackorderades än här och än där på landet och fick arbeta och svälta. Slutligen smög jag mig bort uppträda i närmaste stad, och bad att få lära deras dig och graciös och antogo mig genast till elev. AGDA (lifligt). linan högt öfver allas hufvuden?
Ämbetsmannen försäkrad och ej utan motsva\ rande ersättning kan honom fråntagas; men att 62 Stats-lJts kot tets Betänkanden. sportler deremot aro en tillfällig inkomst beroende på flere eller färre göromål samt ingalunda genom Fullmagten garanterad till visst belopp; Att Advocat-Fiscalens (påräknade sportel-inkomst bestar af böter samt så kallade inbindningspenningar, hvilka af hvarje HofRättens. jurisdictiorr underlydande Domare vanligen'^erlägges; men om någon minskning i de förre uppkommer, så eger lian ock en motsvarande lindring i det besvärliga och oftast obehagliga Actors-kallet; Och hv icl inbindnings-penningarne angår, så äro de ej någon i Lag grundad inkomst; —- Att den uppgifne ersättningen för de frångångne 10 Dornsagorne är vida öfver hvad skäligen kan förmodas tiafva Advocat-Fiskalen tillflutit, enär han, efter samma beräkningsgrund, i annat fall hittills skolat egt omkring 2,500 R:dr i sportler; Att Utskot" ten ej uppgifvit några grunder för ersättningens bestämmande till 500 R;dr, då det likväl varit dea rätta, att utaf Lagman Hedenstjernas uppgifter till Taxeringen före samt efter HofRättens i Christianstad inrättande, utröna skilnaden i sportelbeloppet, och hvilken skillnad, efter verkstäld uträkning, ej skall utgjort mera än 146 R:dr.; samt ändteligen, att en sådan ersättning skulle blifva ett ganska farligt praejudicat eller lägga väsendtligt hinder i vägen för den af behofvet länge påkallade och nu snart förväntande regleringen af Administrativa Styrelse-verken. Sta fs Utskott eta Betänkandet». 63
- dem, att hans unga grefvinna visade sig så känslig i hvad som rörde hans anseende, och när han nu tog hennes små knutna händer och kysste dem upprepade gånger mellan sina öfverströmmade hans hjerta af tacksam hängifvenhet, och han hviskade häftigt, som gaf han vika för en våldsamt frambrytande känsla: » Min gud, hvad jag älskar dig! hvad jag älskar dig, Zoé! » Hon hade aldrig förr hört detta skälfvande, passionerade tonfall i hans röst; hon blef nästan skrämd af detta plötsliga utbrott och lösgjorde hastigt sina händer. Han fortfor att se på henne med en bönfallande blick — som en hund, hvilken tigger att bli smekt af sin herre. Den glada, otvungna stämningen var emellertid borta; gref-vinnan lemnade snart matsalen, och grefven blef ensam med kaffet och sin cigarr. Men den fina havannan ville inte smaka; den blef liggande halfrökt bredvid kaffekoppen, i hvilken den svartbruna, aromatiska drycken ostördt fick kallna.De följande dagame kommo med lif och rörelse. Flyglarae skulle iordningställas, stallarna delvis utrymmas, allting skuras, fejas och putsas. Och dagen i ända slagtade, bakade och gräddade man. Från Stockholm kommo ändlösa sändningar läckerheter, cigarrer och viner; det såg ut som ville grefven bereda de på fältmanövern stadda trupperna ett svenskt Capua, som icke stod det gammalitalienska efter. Räflinge skulle komma att göra heder af sig. En regnig och kulen morgon vaknade grefvinnan Zoé vid en häftig kanonad. Den ljöd ännu långt aflägsen — som en dof åska — men tycktes närma sig efter hand. Hon slöt ögonen och lyssnade. Hennes lifliga fantasi trollade fram den ena bataljscenen efter den andra; hon såg skytteliniema utveckla sig på falten, batterierna köra upp på kullarnes krön, såg lifgardet till häst i sina ljusblåa uniformer och blänkande pickelhufvor jaga fram för lösa tyglar med sablama i högsta hugg.
Allt det blåa i Ingers värld var borta, " sedan Olof uteblifvit från de korta mötesstunderna, var ej endast det vida fästet grått, hela jorden var mörk. Hvarför hon trots allt äfven denna kväll gick till tullporten, är ej godt att veta, kanske var det af samma instinkt, som drifver den dödssårade hunden att krypa till sin herres fötter och liksom tigga om att få det dödande skottet. Alltnog hon gick. Länge stod hon där, väntande, i den väntan som är en ångestens kvidande själamässa öfver död lycka. Och Olof älskade henne icke så, som han älskat Inger, men denna kärlek hade blifvit en grift, till hvilken han vallfärdade. I lifvet går man dock icke ständigt mellan grafvar, döden kyler blodet och tynger tankarna, och det var därför Olof bröt den lilla vildblomman och förde henne in i det hem, han ej vågat bjuda Inger. Men mången gång, uär sången ljöd från nunnornas klosterkyrka, stod Olof lutad mot muren och tyckte, att i dessa heliga ljud skar som en falsk ton, en djup, bitter ton af hjärteve, och den tonen fann genklang inom honom i ett förtvifladt: Eyrie eleison! Plötsligt hörde hon steg, välkända, kära steg, men de gingo i afpassadt tempo efter andra, som hon icke kände; lätta, mjuka, smeksamt dansande, små steg, som hade glädjens fjärilsvikt och lyckotankens rytm. Olof och en annan! Så hade då lifvet tagit honom. Den lilla gråa nunneflgnren hukade sig ned inför detta smärtans döfvande klubbslag, och först i det ögonblicket föll porten för alltid i lås Sig i sorg befinnande. På en snöbädd hvilande. Idun Stockholm, N:r 33 (400) Prenumerationspris Iduns Fredagen den 16 augusti 1895. pr är: I d u n ensam „ _ kr. 5 Iduns M o d e t. fjortondagsuppl. » 5 Iduns Modetidn., månadsuppl. 16, l A l l m. telef. Prenumeration sker â alla anstalter i riket. Redaktör och tr. postFRITfflOF utgifvare: HELLBERG.
Ben 11 Mars f. m. ket om manskapets färdighet, som en förnyad om ock kortare öfning; och slutligen vållar legningsrätligheten, att behöfliga proportioner af bildade och förmögne, för alt kunna förskaffa den förökta försvarsstyrkan tillräckligt befäl, rubbas, försvarets hela börda kastas pä de obemedlade samt betager inrättningen den fosterländska och moraliska karakter, som borde framför allt bevaras. Beväringens undervisning och öfning försväras och fördröjes derigenom, att dess vapenöfning sker ensamt, och af otillräckligt anfall instruktörer. Helt annorlunda blefve vapenöfningens resultater, om, sedan rekrytbildningen under det ena året föregått, beväringsmanskapet under det derpå följande förnyade sin vapenöfning tillsamman med mera öfvade trupper; ett förhållande, som, om det kunde utsträckas t. ex. till 2 är, skulle erbjuda hela nationen en så tillräcklig stridbarhet, att dess sjelfständighet vore otvifvelaktigt betryggad. Den ständiga arméens natur, att vara legotrupper, (vår indelta armé är det likasåväl som den värfvade, emedan skillnaden endast är i tiden för tjenstekontraktet, som inom den förra är utsträckt till hvad helsa och krafter medgifva, men i den sednare till vissa år) är icke öfverensstämmande med den väpnade styrkans bestämmelse, att utgöra ett tillförlitligt värn för vårt nationella sjelfbestånd. Ett sådant måste grundas på medborgerlig pligt och frivillighet. Då har den väpnade styrkan att påräkna folkets sympatier och statsmakternas förtroende. Hvad tjenstbarheten angar, lemnar dessutom den indeldta arméens legosätt mindre garantier, än den värfvades korta kapitulationstid; hvaremot afgången vid den värfvade, under krig, till följd af rekryterings-föreskrifterna är nästan omöjlig att ersätta. Olämpligheten utaf en armées sammansättning af sä olika elementer, som värfvade, indelta och bevärings-trnpper, visar sig dessutom påfallande, dä man betraktar de invecklingar den medför inom administrationen, den splittring den föranleder inom en stridsmassa, som bör lifvas af en anda och en själ.
3499) GÅR FRÖKEN LUNDINS OCH HANDARBETETS VÄNGLAD OCH BARNKÄR, ÖNSKAS SOM BARNFRÖ H ö g s t e d t &amp; C:o KEN FÖR 2 BARN, 11 OCH 9 ÅR. AN ?ES SOM NERS KURSER; Är ÄFVEN KUNNIG I KONSTVÄFNAD Något för s m å t t i n g a r n a! BARNJUNGFRU. FAMILJEMEDLEM. SVAR MED FOTOGRAFI, BETYG VAR TILL » 24 ÅR », BOKH. A. B. MINEIVA, 32 REGERINGSGATAN 32 CH LÖNEPRETENTIONER TILL FRU H. SANDAHL, EN SNYGG, FRISK, ÄLDRE JUNGFRU ERHÅLLER S LÄTTA, NÄTTA SMÅ ARBETEN FÖR BARN FR. 4 O — (816) — STOCKHOLM — PLATS DEN 1 FEBRUARI ATT SKÖTA ETT nyfödt STOCKHOLM. YK Ö, PING. (611) 10 ÅR HVARMED DE KUNNA G ÄDJA FAR OCH N M OR BARN. UTAN FINASTE REKOMMENDATIONER NYTN UNG FLICKA ÖNSKAR, ENLIGT ' FRU VESPECIALITET: SYSTER ELLER BROR, KUNNA REKVIRERAS FRÅN KINDERGARTEN, KOMMENDÖRSGATAN 25, STOCKHOLM. ÅTTRE FLICKA, KUNNIG I MATLAGNING, TAR EJ ATT SÖKA PLATSEN. ANVISAS AF fröKen RAS » FÖRSLAG, PLATS SOM HJÄLPREDA I LITEN BORDEAUX&amp; PRISKURANT SÄNDES ENDAST TILL LANDSORTEN. BAKNING OCH ÖFRIGA HUSHÅLLSGÖROMÄL ALMA VICTOR, SÖDERGATAN 20, HELSINGBORG. FAMILJ. SVAR TILL » G.
Vidkommande åter de öfriga i denna sak svarande Herrar StatsRådsLedamöter och deras sednast afgifna förklaring, saknar jag all anledning att yttra annat, än ett vördsamt åberopande af hvad jag redan anfört och påstått; hvilket allt till Höga RiksRättens upplysta pröfning hemställes. H. E. Herr Grefve Löwenhielm anhöll härefter om tre veckors anstånd för svaranderne att, i anledning af hvad Herr Justitieombudsmannen nu andragit, sig yttra, samt att detta anstånd måtte räknas från den dag, då svaranderne af samma andraganden undfinge del, en anhållan, deremot Herr Justitieombudsmannen för sin del ej hade något att erinra; och beslöt RiksRätten, att Protokollet öfver hvad i dag förekommit skulle justeras Måndagen den 14 i denna månad kl. 12 på dagen, då RiksRätten för sådant ändamål åter sammanträder, och Parterne böra sig infinna; hvarjemte RiksRätten, på serskild af H. E. Herr Grefve Löwenhielm gjord och af Herr Justitieombudsmannen medgifven hemställan, biföll, att de af svaranderna, hvilka då kunna vara hindrade att sig infinna, må lemna uppdrag åt någon annan af svaranderna att, å deras vägnar, tillstädeskomma. Parterne afträdde, och RiksRättens Herrar Ledamöter åtskiljdes kl. j till 1. In fidem /. A. C. Quensel. 369 PROTOKOLL, hållet i RiksRätten i Stockholm elen 14 Februari 1842. Närvarande: Ordföranden, Herr Presidenten samt Ledamöterne: Herr Presidenten Chefen för Förvaltningen af Sjöärendena, Herr Konter - Friherre Cederström. Westerstrand. Amiralen Herrar JustitieRåden Herr Vice Amiralen Herr GeneralLöjtnanten Herr HofRättsRådet Herr KammarRådet Herr KominersRådet Herr KrigsRådet Herr StatsKommissarien Herr AmiralitetsKammarRådet Herr BergsRådet Kreuger. Themptander, Stråle. Isberg. och Nordenstolpe. Coyet. Lorichs. Sköldberg. Fägersten.
Föredrogos och lades till handlingarne nedannämnde d. 30 sisth Aug. på bordet lagde Mern., nemi. från Constitutions-Utskottet: ■M 42, med utlåt., ang:de Talmannens i BondeSt. vägran af propos. på ett inom Ståndet väckt yrkande i fråga om behandlingen af Serskildta Ulsk:s Mern. M 11; Den 1 September. 213 S tats-Utskottet: JM 250, ang:de verkställd omröstning, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, röride eftergift lill förmän för Carlstads stadsförsamling af Kronans rätt till ett efter Näringsidkerskan Johanna Emilia Hollander fallet dana-arf; JM 251, ang:de verkstäld omröstning, i anledn. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut, rör:de eftergift till förmån för Upsala Stads Borgerskaps Gubboch Enkhus-inrättning af Kronans rätt till danaarf efter Enkan Charlotta Elisabelh Bång och Jungfru Christina Lundsiröm; JM 252, ang:de verkstäld omröstning, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, ronde eftergift för Notarien E. Lundblad, såsom arrendator af Strömsholms Kungs-ladugård, af halfva Spanmåls-arrende-beloppet för år 1852; JM 253, ang:de verkstäld omröstning, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, rör:de åtskilliga till Slats-regleringen hörande frågor; JM 254, ang:de verkställd omröstning, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, i fråga om aflöningen för Presidenterne i vissa af Rikets Kolkr; samt JM 255, i anledn. af verkställde omröstningar, ang:de ålskillige Bevilims-frågor. Föredrogs och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:s d. 30 sisth Aug. på bordet lagda Mern.
R:dr S. r. — 4 — Kakel, alla slag Kalk: — 1 — F ri a. 32 — osläckt i tunna — 8 — F r i. 3 16 — släckt l läst — 40 l 6 10 — Kalksten l skeppid 6 — 1 — Kardborrar eller Stråkardor F ri a. Kardor och Kardläder : 32 — öfver 25 till fabrikernes behof . l skålp. — 6 — }F ri a. 24 — alla andra slag l skålp. — G — 24 Kimrök 100 skålp. 6 12 25 — Kli af andra ämnen än Spannmål . Kläder, Gång-, Linneoch Säng-, l lisp. — 5 2 ej specificerade 100 Rd. v. 40 F r i a. Anm. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 S&aiWlUMHB IBffiKSaSKPÅWfl&lBHB PROTOKOLL VID Lagtima Rik§dagen f ilockliolin Åren 1850 oeBi 1800» FfiiOTE SAfMUblJlCiKlf lsi“ Afdelningen: Bevillniiujs-Utskottcts Memorial Utlåtanden och Betänkanden. J JO HOT OJ! ‘I iiMi0jiS,äi:-M!.^^ ; amilda Ji :.;l ..v-rVf.<- mktfru.nfi&M ®rmai . ■ ■••. '.■■■•■. ■ >.■ . 'ti. Bevillning s-Utskotlets Memorial N:o 1. 1 ]¥:*> 1. Ank. till Exp.-Utsk. den 5 Nov. 1850, kl 5 e. m. Memorial, angående tillökning af Utskottets tjenstemanna-personal.
Såsom en följd af förr beskrifne naturbildning är vattenmassan stundom sammanpressad tillen smal strömfåra, under det den å andra ställen, såsom till exempel under några mils längd från Thorsåkers Kyrka, vidgar sig till en bredd af ända till 2,000 fot, äfvensom åbreddarne, hvilka äro mer och mindre sluttande frände omgifvande bergshöjderna, understundom utbreda sig till bördiga slätter af ända till i mils bredd; dock är i allmänhet elfvens venstra sida mera brant och stupande än den högra. Yid stränderna af denna, så väl som de andra större etfvarne och vid hafskusten är landet mest odladt och bebyggdt, hvartill, utom de obestridliga fördelarne af en lättad kommunikation med dessa trakter, den omständigheten, att jordmånen derstädes, såsom särdeles efter Ådalarne bestående af lera och mylla jemte sand och myrjord, år företrädesvis bördigare och mera gifvande 5 än elen i öfriga bergstrakterna, eler elen mest består af röd och hvit sand samt så kallad sandmjuna, hufvudsakligast bidrager. Såsom nämndt blifvit, är äfven lndahls-elfven, sorn utgör en fortsättning af Jemtlands-elfvcn, och bär namn af den Socken, der den utfaller i hafvet, en af Länets större strömmar. De flerfaldiga olägenheter, sorn äro oskil jaktliga från passagen öfver denna eif vid de besvärliga, och vissa årstider farliga färjsunden vid Fjähl, och de manga fördelar deremot, hvilka en brobyggnad öfver densamma vid elen så kallade Bergeforssen erbjuder, hafva - länge varit insedda och erkända. Redan år 1787 förordnade dåvarande Landshöfdingen i Westernorrlands Län syn och undersökning, som jemväl samma år verkställdes.
Sverige har den stora tillfredsställelsen att ega en konstnär, hvilkens namn under sednaste tider gått öfver deri bildade verlden. Genom sitt arbete har Herr Molin i dubbelt hänseende hedrat sitt fosterland, ty det är icke blott, i och för sig ett beundransvärdt konstverk, utan det är derjemte ett nationelt konstverk. Det tillhör nu nationen att hedra mästaren; och får jag i sådant afseende vördsamt föreslå: att Rikets Ständer, enär det årliga anslaget för inköp af konststycken icke dertill kan lemna tillgång, mätte ställa till Kongl. Maj:ts disposition en till 30,000 R:dr förslagsvis beräknad summa, för att sätta Professor Molin i tillfälle att i marmor utföra ifrågavarande, nu endast i bronzerad zink gjutna grupp, hvilken derefter skulle komma att intaga en hedersplats i det under byggnad varande national-museum, som man väl en gång bör hoppas att se fullbordadt. Stockholm den 29 November 1862. Gust. Lallerstedt. Af Herr lallerstedt: Angående, vissa bestämmelser i fråga om. sättet att, der omyndigs medel icke äro nedlagda i fastighet, göra desamma fruktbärande. Under sednare tider har man från inånga håll yrkat, att vårt land måtte tillgodogöra sig fördelarne af ett inhemskt fond-svstem. så att Svenska Statsverkets, äfvensom andra inrättningars fonderade förbindelser eller obligationer kunna inom landet finna placering, och sålunda behofvet af utländsk skuldsättning i väsendtlig mån minskas. Det önskvärda häri lärer ingen bestrida, men för att uppsamla kapital, är det ej tillräckligt att tillverka och till salu hälla obligationer. Dertill fordras förnämligast tillgång på sådana kapital, för hvilka placering företrädesvis önskas i fondpapper. Så länge landet, på sätt hittills varit förhållandet, icke egt Motioner i Borgare-Ståndet 1862. «yV? 204. 389 tillräckliga rörelseoch förlags-kapital för den inhemska industrien, hafva enskilda kapitalister haft godt tillfälle att deruti mer elier mindre omedelbart placera sina kapital till högre ränta, än den fondpapper i allmänhet lemna.
Om tillträdet till andlig omvårdnad är hvarje samhällsmedlems ovillkorliga rätt; om, i ett vidsträckt och glest bebodt land, behofvet deraf måste grunda ett så mycket större beroende af prestens omsorger, som dessa der mera uteslutande blifva den enda källan till upplysning i andliga ämnen, och 0111 samhällets väl hvilar, såsom på sin djupaste grundval, på den gudsfruktan och den deraf närda sedlighet, som lifva dess medlemmar, sa synas dessa förhållanden vara förtjenta af synnerlig uppmärksamhet, och de svårigheter böra undanrödjas, hvilka göra det äfven för den samvetsgrannaste själasörjare omöjligt att uppfylla de honom åliggande plikter; och ehuru det visserligen är församl i ngarne obetaget att sjelfva i förevarande afseende väcka förslag, hvarföre äfven ett oell annat pastorat under sednare tider blifvit, på dess medlemmars begäran, deladt, samt obestridligt är, alt emot församlingens önskan en nu ifrågaställd förändring hvarken kan eller bör ske, torde likväl det anmärkta mera allmänna missförhållandet påkalla en mera Bih. till Ii. St.-s Prof. 1850 & 1851. 10 Samt. 1 Afd. 8 58 Expeditions-U/sko/tets Förslag till und. skrifvelse, N:o 40. omfattande af staten anordnad åtgärd, äfvensom denna endast efter en mera genomförd plan lärer kunna på ett fullt ändamålsenligt sätt verkställas; åsyftande Rikets Ständer dock destomindre tillvägäbringandet af en arithmetisk likhet mellan socknarnas folkmängd i allmänhet, som en stor mångfalld måste, i följd af folklynne och lokala förhållanden, i detta hänseende alltid och utan olägenhet qvarstå: men der sådana ojemnheter under tidernas längd utvecklat sig, att de för en verklig själavård utgöra oöfverstigliga hinder i vägen, der en rättelse, enligt Rikets Ständers tanka, oeftergilligen påkallad af samhällets heligaste pligt. I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit anfördt, få Rikets Ständer hos E. K.
I fall Hr Ehrenborg har sin motion till hands, eller också om den finnes på Landtmarskalksbordet, skulle jag önska höra, huru §:n i sin helhet kommer att lyda efter det tillägg Hr Ehrenborg nu gjort vid densamma. Hr Ehrenborg: Till svar å Hr Eibbings fråga, ber jag att få nämna, det jag, såsom icke varande någon erfaren lagstiftare, ej velat föreslå ordalydelsen af den utaf mig angifna §, för så vidt den faller inom det rent juridiska området. Jag har endast hållit mig till principen för de straffbestämmelser, som jag trott vara skäl att stadga. Hr Eibbing: Den lagparagraf, hvarom Hr Ehrenborg väckt motion, lyder sålunda: »Idkar någor arbete eller handtverk på thessa dagar; bote tij.o daler för sabbatsbrott, utan thet sker til egen, eller annars nödtorft, som upskof ej tola kan.» Enl. Hr Ehrenborgs förslag, så vidt jag rätt upfattat detsamma, skulle dessa böter bestämmas till 200 D:Lr. Detta är visserligen icke hans uttryck, men i lagstil motsvara dessa 200 D.-hr de af honom föreslagna 100 E:dr r:mt. Jag vill icke neka, att 10 D:l:r på den tid lagen utgafs kunde temligen svara mot 200 nu för tiden, d. v. s., att myntet fallit 20 gånger i sitt värde, och i sådant fall skulle det visserligen icke innefatta någon obillighet att bifalla den föreslagna förändringen, emedan böternas värde då vore enahanda. Men nu hafva vi, utom M.B:n, äfven en StraffBalk, enl. hvilken penningeböter skola förvandlas, då de icke kunna erläggas, och vid jemförelse dermed utfaller den förhöjning