Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
KronoBetjeningen vid nu tiliökte göromål svårligen medhinna att uppfylla den dem i Författningar föreskrifne skyldighet, att Fångar tili bevakning åt 'öija, skulle jag hellre önska, att i sådana och andra ändamål, flere KronoBetjente i Länen antagas, som äfven vid andra förefallande behof kunde biträda, än att TjenstemannaStaten så betydligen skulle ökas, utan att i någon annan väg hittills befordra allmänt gagn Det med* gifves att allmänna säkerheten iordrar en noggrannare tillsyn, till förekommande af Arrestanters rymmande ifrån Fångförare, men jag gör mig förvissad , att ändamålet lika säkert vinnes, om Länsmännen eller Fjerdingsmännen tillhållas att beväpnade, genom deras District följa Arrestanter, som äro häktade för grölre brott, och dem, vid f istrictets slut, till närmaste KronoBetjent aflemna, ifan behof af den nu föreslagne kostnaden i Dagtractamenten och skjutsningskostnader, och hvilka Arrestanters antal torde blifva nog inskränkt, om denna föreskrift blott lämpades till gröfre förbrytare, såsom Mördare, Röfvare, JnbrottsTjufvar, samt Fångar, hvilka antingen rymt ifrån Fästningar eller Fängelser, eller i följd af Domar der komma att insättas, men deremot att vanliga Fångförare? - Den 2 4 Martil, f. m. 321 förareOrdningen, i öfrigt i anseende till andra Förbrytare härefter, som hittills, biet iakttagen, Märkeligt förekommer det, att sedan Utskottet bestämt den stora GevaldigerSkaran, Utskottet likväl frikänner dem ifrån skyid'ghet att medfölja Fångar, ej mindre, då Arrestant ter innom hvarje Län föras till ransakning, till Krono hdckten eller till Straffs undergående, äu då någon Missgerningsman gripes innom Länet, elier lös person ertappas UtskotJ tets mening är då, att denna kostsamma
Utskottet att uti det nya reglementet för Riksgäldskontoret må, under den afdelning, som angår Riksgälds-kontorets inkomster och de till detta verk särskildt anslagna tillgångar, införas en så lydande § Jemte det Rikets Ständer beslutat, att den uppkommande behållningen å trafikinkomsterna från Statens jernvägar skall till Riksgälds-kontoret ingå, hafva Rikets Ständer föreskrifvit att, så snart räkenskaperna öfver trafiken för hvarje månad hunnit så afslutas, att behållningen för månaden kan uppgifvas, skall nämnda behållning ofördröjligen till Riksgäldskontoret levereras, dock under förbehåll att, i händelse utgifterna för rörelsen å Statens jernvägar och desammas underhåll någon månad icke af inkomsterna betäckas, den uppkommande bristen må uppå vederbörlig reqvisition af Riksgäldskontorets tillgångar ersättas. I sammanhang med behandlingen af förevarande ärende har Utskottet tagit under öfvervägande ej mindre Kongl. Majrts i ofvanberörda nådiga Proposition N:o 48 gjorda framställningar, i hvad desamma röra sättet för anskaffande af medel till jernvägsbyggnaderna, än ock den af 1864 års Statsrevisorer väckta frågan, huruvida Riksgälds-kontorets styrelse, sådan den nu är organiserad, må kunna anses fullt tjenlig att vidare handhafva bestyret med Statens låne-operationer, äfvensom den af 1865 års statsrevision framställda åsigten att i^statslånefrågor, — der, utom 12 Stats-Utskoltets Memorial N:o 137. särskilda detaljkunskaper, praktisk erfarenhet och vana, erfordras dels förmåga att hastigt, om ock efter mogen öfverläggning, kunna fatta beslut, dels tystlåtenhet samt konseqvens och snabbhet i åtgärder, — en styrelse, sammansatt af flera personer, synnerligen när desse måste utses på det sätt, som Sveriges grundlag föreskrifver, icke kan vara ändamålsenlig; på grund hvaraf sistbemälde Revisorer hemställt, att Rikets Ständer måtte taga under öfvervägande frågan om ett annat behandlingssätt af Statens låne-angelägenheter. jemte hvad dermed eger gemenskap.
Sveriges Lag i i^Cap. 33 §. RättegångsBalken, bevisningsskyldigheten kunde från käranden öfverfivttas på svaranden, en sådan bevisning med lätthet kunde åstadkommas. Under sådane förhållanden finnes ingen anledning att tillstyrka Kongl. Maj:t, att å Kronans vägnar låta i frälse-columnen, bland hvilka 5 (4 gamla och i köpefrälse) genom misstag tyckas hafva kommit att räknas bland Kyrkohemman, (kanske de af ålder utgjort någon liten afgift för någon donerad jord, som ej från hemmanen fått skiljas, ehuru hvarken Jordeböcker eller beskrifningen derom förmäla det ringaste); i brukas såsom Prestegård till Falkenbergs och Skrea Pastorat, 5 uppföras i gamla Jordeböckerne såsom Krono, med utgörande till Kyrkan af en ringa del af landtgillet, men de öfriga 4° derstädes upptagas såsom Kyrkohemman, för de flesta af hvilka, bland dem, som äro belägna i Warbergs och Fjarefögderier , i beskrifningen antecknas, att städjorätten tillhör Kyrkan. — Af allt detta kan den slutsats dragas, att städjorälten åtföljt landgillet (i Halland vanligen bestående af smör),— att intet hemman, hvartill Kronan ensamt eller gemensamt med Kyrkan utöfvat städjorätt, i de äldre Jordeböckerne upptagits såsom Kyrkohemman, samt att således Kyrkor fPrester och Skolor J utöfvat städjorätt till alla de hemman, som före rjlfi års Jofdeboks-förändring, i Jordeböckerne antecknas såsom KyrkofPresteoch Skole-Jliemman. Den io September f. ru. 55 mot Kyrkorna göra några äganderälts-ansprålt gällande. Jag kommer nu till den tredje frågan, som Utskottens Betänkande framkallar, nemligen, huruvida Rikets Ständer böra i önsknings väg hos Kongl. Majit anhålla om någon. till förmån för åhoerne verkande, förändring i de nu gällande författningar, Kongl. Majit, såsom Halländska Kyrkornas högste Målsman, utfärdat, rörande förvaltningen af dessa Kyrkors ägande hemman.
Rikets fredande och förfwar nödige samt ännu til betydlig del saknade medel, beslöt Ridderskapet och Adeln, at Lanco-Utskottet med det snaraste mätte förordnas, och dest färsta göromäl blifwa at tilse och med yttrande til Riksens Ständer inkomma, huruwida .^nguLnkan mara i belägenhet at, utöfwer de redan bewiljade försträckningar, skyndesamt lemna nägot ytterligare biträde med medel til förswarswerkets underhällande och fortgänq: om bwilket beslut de öfrige regpsctive Ständcn ffttlle gensm Utdrag af ?rotocollet wänligen underrättas, m su^rr. Utdrag af ?rotocoIIst hällit i Högloft. Ridderskapets och Adelns stenum den 18 Maj 1809. S. D. kom under öfwerwäqande angelägenheten af et Stats Utskott, och sedan Ridderfkapet och Adeln pröfwat nödigt at et sädant borde förordnas, bestöts derjemte at et antal af tolf Ledamöter skulle för Ridderskap^ och Adeln bertil utwäljas; hwarom de öfrige reg^ectivo Ständen skulle genom Utdrag af LrococoUet »vänligen underrättas, ve suxrL. Uplästes följande Utdrag 212 Den 2Z Maj. Utdrag af ?l otocoiwc hältet uti BorgareStändets kteuum wid Riksdagen i Stockholm den 19 Maj 1M9. Beslut. Beträffande Högloff. Ridderstapets och'Adelns proposition om Twä millioner R:drs utbetalning af Lsnguen til nödige kostnader i och för Rikets Förswarswerks i ständ sättande, sa anser Borgare-Ständet sig ej kunna deruti inga, uran förblifwer för sin del wid det yttrande angående sättet at förse Statsverket med nödige medel, hwilket Borgare Ständer redan den ,7 de i denne manad afgifwit, samt Högloft.
Samme värde talare har hänvisat oss till kasternas strider under medeltiden och har jemfört den tidens förhållande med nutidens strid emellan krämare-intresset och de allmänna grunderna för samhällsskicket. Om jag med honom instämmer deruti, att kasternas välde under medeltiden och deras sträfvande till makt voro stridande emot de grunder för ett väl ordnadt samhällsskick, som helgade folkets frihet, så kan jag likväl icke med honom instämma deruti, att krämaie-intressets nuvarande sträfvan skulle deremot vara en följd af de allmänna grunderna för eli val ordnadt och lungt framskridande samhällsskick; men Den 26 Maj. 365 hur är icke fråga om någon krämare-intressets sträfvan, utan fråga är att tillse, huruvida Svenska medborgares rätt Liefve kränkt genom ifrågavar. lagstiftning. Bland Svenska folket, som utgör öfver 3 millioner, är krämarnes antal högst ringa, och deras sträfvande måste icke ingå i någon beräkning, jemförelsevis med dessa millioners vida öfvervägande och heligare rätt, alt icke emot grundlagens bud kunna till lif, ära eller gods kränkas, d. v. s. i annan ordning i dessa hänseenden tillfogas något lidande, än sedan de äro lagligen förvunne och dömde. I annan händelse hafva vi icke behof af 16 §:n Reg.Ftn, hvilken gerna helt och hållit kan bortgå, om den icke äger den betydelse jag nu haft äran ådagalägga. Samme värde ledamot har förklarat sig villig att underkasta sig husvisilationer. Det må vara honom förbehållet-, men örn man derifrån kommer till visitationer på kroppen hos personer, som linnas i huset, så torde det blifva något svårt för honom att medgifva, åtminstone hvad hans fruntimmer beträffar, att visitationen må vara fri. En sednare talare har förklarat, att när man går till ytterlighet, så går man förbi det sanna förhållandet.
Snart trädde till detta vänskapsförbund en tredje, en ung gosse, en student, som hette David Baremann, samme yngling, som engång räddade Melia och Angelique, då en varg ville öfverfalla dem. Han var dessutom småkusin till Ingrid, så att vänskapen mellan de båda flickorna och honom var ganska naturlig. Men det stadnade icke dervid utan öfvergick till kärlek, men emellan hvilka, derom var olika meningar; jag för min del tror, att de båda älskade honom och att han älskade Ingrid. Pappa mente deremot, att det var Melia han dyrkade och att man såg det på allt. Det säkra är, att när Ingrid blef förlofvad med häradshöfding Randel, så for Baremann bort och slog sig på att bli målare och lemnade studera på båten. Men inföll Helena hvarföre skulle då Ingrid ha förlofvat sig med Randel? Sådant kan ingen menniska alls känna, mitt barn; ty det beror så ofta på omständigheterna. Och de voro icke heller olyckliga i sitt äktenskap, å nej, ty en god qvinna älskar sin man; men denna lycka räckte icke länge för Randel, ty döden, som så gerna sopar undan det bästa först, tog efter tvenne års sammanlefnad bort hans Ingrid. Hon blef begrafven bredvid sin vän Melia, som förut lemnade detta jordiska. Mannens sorg dervid var så stor, att han flera månader var nästan vansinnig; ja han inbillade sig då och då, att hon allt ännu lefde. När han återfick sina sinnens bruk, förändrade han gårdens namn till Tuonela, arrenderade bort gården åt en bonde och öfvergaf som man trodde för alltid Toiwola, emedan han icke kunde lida att se ställen, som öfverallt påminnte honom om den så älskade makan. Huru rörande det var att se den starke mannen, nedtryckt af sorg åka bort med den lilla flickan i famnen. När en man sörjer, är det mycket mera rörande och skakande, än då vi qvinnor göra det. Härvid gjorde prostinnan ett litet uppehåll, hvarunder hon tog sig en helt liten pris. Sedan fortfor hon, bemannande sig: Fjorton år voro de borta, men nu för några veckor sedan återkommo de.
mejerier inom riket, i badinrättningar, skolor, lasarett och andra allmänna inrättningar samt på flere järnvägar och ångbåtar och i hvarje kök där renlighet uppskattas. Inom verkstäder och fabriker har det blifvit mycket omtyckt såsom varande särdeles förträffligt till handtvättning. Till salu hos alla Diversehandlare i riket. Ende tillverkare KraftTvål-Fala riken, Jönköping. Tandläk. Elias Widfond, 25 Bejferingrsgatan 25. Kurs i Sjukgymnastik och Massage Träffas kl. 10 — 2 och Vaö — V 6 e. m. Plomb, och insättning af artificiella tänder. från 15 Okt. Upplysningar och prospekt erhållas genom 2 institut för ILIFIIITIMAAP antagas fortfarande elever, damer och herrar i skilda kurser. Undervisning i anatomi, fysiologi och sjukdomslära meddelas af läkare och medicine amanuenser. Fullständig undervisning i elektriska och den nya lättoch tystgående dubbelaxlade handvibratoms användning för sjuka. Kapten W. Amans symaskinskoppling till Direktör G. H. Liedbecks vibrator säljes äfven vid G. H. Liedbecks institut. Rikstel. 4165. Allm. Anmäln. dagl. Prospekt på begäran. Bref besvaras med omgå- ende. Detta utmärkta medel, hvarigenom de svå- iste liktornar inom trenne dagar upplösas 3h borttagas, försäljes å 1 kr. pr sats i tockholm endast hos C. F. Dufva, Drottnggatan i I. Till landsorten franko mot kr. 20 öre i 10-öres frim. af M. Malmröm, Upsala. Se utförlig annons jämte .kareintyg i Idun för den 20 maj. Wibom, Östermalmstorg 1. (S.T.A.60178) Till Direktör C. H. sjukgymnast. Prospekt pa begäran. Adr. : Stockholm, Mästersamuelsg. Allm. (S. T. A. 61910) Adress under juli Pension Vesque, Rue Vaneau 31, Paris. T h. Björstedt, Handelsl. o. Kalligraf. 31 B, Stockholm.
Den 24 Fcbvuarzi* ras i räkniogarne åsatte värde, hvarjemte förekommer, att hvad brännvinsbränningen beträffar, Revisorerne yttrat att förlusten å bran. vinsbränningens i hufvudstadsn fortgående undergräfver verkets tillgångar. Vidare har emot Revisorernes Berättelse blifvit anmärkt, att Revisorerne icke undersökt och uppgifvit orsakerne hvarigenom inrättningens torra behållningar försvunnit, och att icke utredt blifvit hvarthän det betydliga öfverskottet af 2,000,000 R:dr Banco tagit vägen; Revisorernes granskning har, hvad räkenskaperne beträffar, icke sträckt sig längre än för åren j 819 och 1820, men det är, af de påföljande årens räkningars resultat, man måste hämta någon säker och bestämd grund för eö uppgift ä denna del, och då dessa räk-’ ningar ännu äro oafslutade, har det legat utom gränsen gf Revisorernes åtgärder, att härutinnan i hela sin vidd uppfylla nationens önskan; men den betydliga afskrifning sorn 182* ars Revisorers berättelse upptager, iör osäkra fordringar, till ett belopp af 1,164,463 R:dr 11 sk. Banco, hvilka äro inbegripne i det uti Diaectionens berättelse upptagne öfverskott, lärer kafva undfallit anrnärkarens uppmärksamhet, Qch då härtill tages s beräkning, att Directionens berättelse för, 5 8.20, upptager alla persedei beha Ilningar, efter de i räkenska.perne varande vården, hvaremot 1822 års Revisorer upptagit de varande persedelbehållningar ne, efter då gångbara priser, lärer det icke blifva svårt att finna, hvarthän det upptagne öf - Den 24 Feiruarn, 77? verskottet tagit vägen och hvilket allt inhämtas af Revisorernes yttranden rörande Directionens erindringar vid den upprättade tableauen. Det har klandrats, att då Revisorerne framställt alla Konungabref, rörande undsättningsverket, icke äfven en framställning skedt af de principer, som styrde spannemåisupphandlingarne.
Huruvida legokarl skall tillhöra arméens eller flottans förstärkning, bestämmes efter samma grunder, som för det öfriga beväringsmanskapet äro gällande, utom för de i 14 § ornlörmälda fall, att legningen godkännes först efter det den legande sjelf blifvit inmönstrad; för hvilken händelse legokarlen, om den legande blifvit bland förstärkningen intagen, jemväl skall ovilkorligen tillhöra förstärkningen. § 36. Motiverna till föratidringen eller tillägget återfinnas i betänkandet pagina: 4 i § 36. Mom. I. Den uti 3 § omförmälda del af sjöbeväringen, hvilken har en utsträckt beväringsskyldighet, är befriad från all vapenöfning eller tjenstgöringsskyldighet i fredstid. Mom. 2. Derjemte skola sjökaptener och styrmän af handelsllottan samt machinister å ångfartyg, hvilka under krigstid såsom beväring tjenstgöra å örlogsflottan, der användas: de förre såsom befäl eller underbefäl, och machinisterna i machinistbelättning eller, om de dertill anses lämplige och skicklige, såsom Machinist-officerare. § 37. För att ur beväringsmanskapet jemväl för arméen bilda tillgång på befälsämnen, bör, på de vilkor och i den ordning som uti Kongl. Maj:ts nådiga förordning om beväringsmanskapets mönstringar m. m. särskildt i sådant afseende stadgas, med de beväringsskvldige, hvilka anses dertill lämplige, öfverenskommelse träffas om den utvidgade ellerförlängda tjenstgöringsskyldighet, som för nämnda ändamål erfordras. De benämnas bevärings-eliter. Ar § 38. beväringsskyldig omyndig då han sådan öfverenskommelse ingår, vare den likväl för honom såsom myndig blifven bindande, såvida icke antingen hans målsman, medan han ännu är omyndig eller den beväringsskyldige sjelf, inom en månad efter det han blifvit myndig, öfverenskommelse!! hos vederbörande kompanibefäl uppsagt 8 39. Angående bevärings-eliternes tjenstgöringsskyldighet och entledigande m. m. är stadgadt uti Kongl.
» Hade det varit så farligt? » » Ja, du hörde nyss mina tankar om en jämförelsevis fattig och obetydlig man, hvilken söker att tränga sig in i en rik o c h högt ställd familj. Seså, afbryt mig icke mera. Jag vet j u ändå, hvad din vänlighet skulle komma dig att säga. Jag kämpade således emot min böjelse o c h hade därvid en god hjälp i den välvilliga likgiltighet, hvarmed fröken Siri bemötte mig. Hon såg i mig en hjälplig duettsångare, en intresserad amatör när det rörde målning och därmed allt. » » Den hönan! » mumlade A x e l förtrytsamt. » Ah, det är väl hvad man minst af allt kan kalla henne, » sade Oskar med ett ofrivilligt små- leende. » Så kom jag hit för att tillfriskna, » fortsatte han, redan åter allvarlig och, som det tycktes, med allt större svårighet. » Min första känsla var då en löjlig missräkning, ja, förargelse öfver det ringa intresse fröken Siri visade mig. Jag e r f o r | d o c k ett visst lugn som efter en öfverslånden fara och kunde utan smärta se det närmande, som ägde rum mellan henne och Ström. Men faran hotade från ett annat håll och var så mycket större, s o m jag ej anade den. Fröken Elsas godhet, hennes vänliga deltagande för främlingen, hennes mildhet, hennes förstånd. För att göra en lång historia kort, fann j a g en dag, att jag var ohjälpligt förälskad. » Han log ett sorgset löje. Axel hade med stigande häpnad åhört h o n o m. «Är du kär i den flickungen? » utbrast han slutligen. » Fröken Elsa är en kvinna, i hvars händer hvilken man som hälst lugnt kan lämna vården o m sin lefnads lycka, » svarade Oskar sakta. » Nå, så gör det då, för all del, » utropade den ifrågasatte svågern lifligt. » Flickan vore väl galen, om hon ej toge dig med uppräckta händer. Har du frågat henne? » tillade han betänksamt. » Axel! » » Jaså, ursäkta! » Jag glömde din ofantliga hederskänsla.
BondeStandet. cpo Af RiksdagsFullmägtigen' Jonas Nilsson, från Carlstads Län, som i sammanhang med åtskilliga i allmänhet föreslagne förändrade stadganden, i afseende på fast Egendoms utmätning värdering och försäljning, derföre Lagutskottet särskildt kommer att sig utlåta, .yrkat, att då Borgenärer vilja sälja till dem afträdd fast Egendom, de, sedan en Auction derå är hållen, må ega att på hvad sätt de för sig lämpligast finna, sådan egendom försälja, emot skyldighet, att godtgöra Cessionanten i liqviden vid Concoursmassans slut och upplösning den summa, hvarföre Egendomen är i BevillningsTaxering renderad. Hvad uti Memorialerne sålunda blifvit anmärkt och föreslagit, har LagUtskot-" tet tagit i noggrant öfvervägande; och då Utskottet ansett med stadgandet uti 33 §. IliksdagsOrdninge-n icke vara öfverensstämmande, att uppå de af Herrar Professorerne Fröberg och Doctor Lundblad anförde obestämde anledningar , ingå uti den af dem yrkade granskning af ConcoursLagen i hela dess vidd, hvarmed åsyftats, att Lagutskottet skulle till Riksens Höglofl. Ständer uppgifva de ställen eller föreskrifter i berörde Lag, sorn erfarenheten eller allmänna omdömet visat vara otjenlige, öfverdrifne, och i utöfningen o - LagUtskotttts Betänkanden. 919 verkställbar; så har Utskottet trott dess åtgärd böra inskränkas endast till upptagande och pröfning af de förslag till ändring, förklaring och tillägg uti vissa delar af ConcoursLagen, hvilka bestämdt blifvit framstälde; och hvaröfver Utskottet nu går att sig utlåta i den ordning, som Memorialerne föranleda. Herr Grefve Hårdh har föreslagit de stadganden, dels att endast enhälligt beslut af Borgenärerne finge verka uppehåll med försäljning af Concoursmassas tillgångar , dels ock att obetald ränta, som icke är genom lagsökning utfordrad inom 3 månader från dess förfallodag, ej må tilläggas förmåns-rätt.
Af Stats-kontoret är dessutom i dess underdåniga utlåtande upplyst, att Räntekammarens hufvudböcker för åren 1809—1812 upplaga, under rubrik: »Fångne ogifte officerares levererade halfva löner,» dit influtna tillhopa 14,411 R.dr 45 sk. 11 r.stBiko, hvarjemte Stats-kontoret, under förmodan att, vid pröfningen af de nu förnyade anspråken på utbekommande af en del af denna summa, sedan nära ett halft århundrade förflutit från det innehållningarne egde rum, först borde i allmänhet tagas i betraktande, huruvida alla de, som egt fordringar af ifrågavarande beskaffenhet, och icke blott sökanderne, må anses hafva rättigheten ännu öppen att för samma fordringar, när de blifvit styrkte, erhålla godtgörelse, härom i underdånighet anfört: att Kongl. Majits ofvanberörda nådiga beslut innebära bestämd och förnyad försäkran, att de innehållna lönerna skulle, så snart möjligen ske kunde, efter fred och när Riket kommit i bättre tillstånd, innehafvarne tillgodokomma, samt att, om än en allt för lång tidrymd sedan dess framflutit och utöfver de i preskriptions-författningarne utsatta terminer för fordringars utsökande hos Stats-verket, beskaffenheten af ifrågavarande fordringar och sättet huru de uppstått, nemligen såsom ett slags tvångslån, likväl tillräckligen undanröjde allt anspråk på fordrings-egarnes skyldighet att iakttaga preskriptions-författningarnes föreskrifter, enär tiden för återgäldandet berodde på Stats-verkets förmåga i detta hänseende, hvarigenom fordrings-anspråkens giltighet äfven förblifvit orubbad under all den tid, som förflutit från fordringarnes tillkomst. På grund Stats-Utskottets Utlåtande. På grund af den i Kongl. Brefvet den 11 November 1 808 och dermed sammanstämmande Nådiga beslut af den 20 November 1 810 och den 2 April 1811 gifna försäkran, har nu Kongl. Maj:t, under antagande, att
Dm 14 ZlpM hwarigenom Riddarhusets Embets - och Tjenstemän kom^ me att pä en ännu längre tid se sig i saknad af den löneförbättring Högloft. Riodarhus-Utstottct föreslagit och Hög^ fyft. Ridderskap et och Adeln sä' ädelmodigt bcwiljat, wagg^ jag dock till Högloft. Ridderstapets och Adelns uplysta beprofw. ande underställa en sak> som mch denna (Zasta, äger, någon g em en stäp. Rrksdags-Ordningen förestrifryer afl Ståndens Prostoeoll, säledcs äfmen Niddersta-petS och Adelns, stola tryefas. Z anseende till Riksdagens längd hafwa Nlddcrstapets och Adelns Protokoll b!»fwi't sä widlyftiga, att dct wöjligtwiö kan befaras, att den förläggare, med hwilkcn RiddarhLs-Seerctcrnrcn gm Tryckningen cvntraherat, de;- med ej utan förtnst kan fortfara. Som dctza Protoeoll i anseende till Riksdagens nara förestående flut, icke undcrRidderflapets sch Adelns sammanmars kunna s Tryckef strllbordas, fär jag i ödmjukhet hemställa om icke Ritzdar-l tzris-Directioncn kunde fä den fötestrift, att täta fortsatta Tryckningen pä Riddarhus-Catzans bekostnad, dock en->. d-ast i det fall, att Förläggaren billigen kunde afsäga sill. förlaget. I öfrigt kz-nde Dirv.tionem up'dra;f.a.ss, att widq. taga de mätt och steg, som ä ena sidan upfylla det stsyf-r tade föremälet, Protycollernes Tryckning, och ä den andra icke tillskynda Caffan nägon känbar förlust. Stocks, hylm den IZ April 1810, 8. ldozendsns. NemitteradeS till RiddarhusUtskottet. UplästcZ följande!