Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
5 Transport r:dr 11,090: 8 Första-klass macliinist-lärlingar, daglön 24 sk., eller för året hvardera 150 r:dr 1,200: 6 Andra-klass dito, dito 20 sk., eller för året hvardera 125 r:dr 1 750: - 1,950: eller tillsammans banko r:dr 13,040: af hvilken personal 1 officer med högre och 1 dito med lägre lön ansetts böra tilldelas Carlskrona station, samt den andre officeren med högre lön Stockholms, och den öfriga personalen fördelas så, att 23 komme att tillhöra Carlskrona och 12 Stockholms station, hvaremot ej någon machinist föreslagits för Götheborgs station, emedan denria personal borde, utan förhöjd aflöning eller särskildta traktamenten, vara skyldig till tjenstgöring å hvilken station den kommenderas. Derjemte hade Förvaltningen ansett: att hvardera af öfver-machinister, machinister och maehinist-lärlingar borde erhålla 4 tunnor råg in natura, eller tillsammans 140 tunnor råg, äfvensom inqvarterings-cisättning; att, då den nuvarande machinist-stateu till aflöning för 3 officerare, 4 öfver-machinister, 14 machinister och 7 lärlingar upptoge tillsammans 8,925 r:dr och 100 tunnor råg in natura, jemte inqvarterings-ersättning, en tillökning alltså för den föreslagna skulle komma att erfordras af 4,115 r:dr och 40 tunnor råg in natura, med inqvarterings-ersättning för nytillkomne; att, vid skeende befordringar inom machinist-staten, utan afseende å ålder i tjensten, endast duglighet och pålitlighet borde afgöra företrädet; samt slutligen att den machinist-staten för närvarande åliggande arbetsskyldighet äfven hädanefter skulle fortfara. Då erfarenheten redan ådagalagt, att det inom Flottan nu befintliga antal machinister befunnits alldeles otillräckligt, och att privata machinister, oaktadt vid särskilda tillfällen betalde med dagtraktamenten af ända till 6 r:dr 32 sk. banko, likväl icke alltid kunnat vid behof erhållas, samt
Vid sådant förhållande, och då Utsk:s Ordfide sjelf erkänt, att Borgareoch BondeSl:ns reservation icke kan anses såsom ett obehörigt afslöjande af StatsRåds-protrn, utan endast såsom en hänvisning till allmänt kända, och således bevista facta, torde det väl vara skäl att vid svaret på frågan om en eller annan Rådgifvares skiljande från Embetet, jemte de 18 punkter, som lyckats vinna plats i Betänk., jemväl taga i betraktande dem, som genom ödets skickelse blifvit tillbakaskjutne till reservationen, för att ej tala em de flera, i detta hänseende under Riksdagen ”timade händelser.” 110 Ben 5 Juli e. m. Const.Utsk:s Ordfcde, Gr. Lagerbjelke, liar förklarat en åt erremiss ändamålslös, emedan några andra anmärknir icke kunna komma att framställas, än som redan skett, samt någon utredning af dessa sednare icke blifvit begärd. Men dä Const.Utskis ledamöter icke äro permanenta, ulan, åtminstone inom R. o. Ad., ej sällan ombytas, så kunde det ju hända att, vid en förnyad pröfning och derefter anställd votering, den nu så mycket klandrade reservationen komme att ingå i det förnyade Betänk., hvilket derigenom komme att erhålla både en annan form och ett annat innehåll. Jag anser det likväl ”ändamålslöst” att inom detta Stånd yrka en återremiss med den derigenom uttryckta tanka, att från Utsk. erhålla en allmän öfversigt af det sätt, hvarpå Regeringen sedan sista Riksdag förvaltat de allmänna ärendena. Jag erinrar mig likväl, att vid en Riksdag! för 14 år sedan af 250 här voterande, 111 röstade för återremiss, och bland 184 derefter röstande 47 för en direkt anmälan om en af Konungens d. v. Rådgifvares entledigande från Embete!. Men tiderna och opinionerna inom Ståndet har sedan dess väsendtligen förändrat sig. Jag vill således ej göra ett fruktlöst försök i denna riktning, äfvensom jag anser det öfverflödigt att för enskild del här afgifva någon trosbekännelse.
Dessa handlingar, som sällan innefatta mer än några räder eller äro af någon svårare beskaffenhet att uppsätta, draga efter nu gällande taxa en lösen af En R:dr 16 sk. banko eller 2 R:dr Riksmynt, i stället för den efter förut gällande taxa bestämda, som var 36 sk. banko. Skillnaden emellan gamla och nya lösen är, enligt Utskottets åsigt, allt för betungande för obemedlade omyndige, helst utfärdandet af ifrågavarande handlingar ofta kunna flere gånger förekomma i afseende å en och samma myndling En nedsättning i denna lösen torde derföre hafva lika mycket skäl för sig, som den i expeditions-taxan utsatta lindrigare lösen för protokoll öfver aflagd borgenärsed. Men då, äfven om Utskottet med siffror uppställde en gräns emellan sådane sterbhus, som kunna anses vara i verkligt behof af lindring i denna lösen och de, som utan olägenhet rätt val kunna tåla den, det skulle medföra svårighet att för olika bemedlade omyndige tillämpa olika lösen i alla de fall, der vid förmyndares förordnande, instrument öfver bouppteckningen icke är eller kan vara tillgängligt, såsom i städerne, der första förmyndare-förordnandet nästan alltid utfärdas innan bouppteckning i ett sterbhus förrättats, har Utskottet ansett lämpligare att alla dessa handlingar böra tillgodonjuta enahanda lindring, hvilken Utskottet trott billigtvis kunna åstadkommas, om den nu stadgade lösen för protokoll rörande förmyndares förordnande eller entledigande nedsättes till enahanda belopp, som för bevis om aflagd borgenärsed, i expeditions-taxan finnes utsatt; och får Ut skottet, i enlighet med dessa åsigter, vördsamligen hemställa, ali hvad Herr Grefve Taube yrkat, i fråga om lösens nedsättande för protokoll i rättegångsmål och ärenden icke måtte i vidsträcktare, män bifallas, än ali Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl, Majit täcktes i nåder göra den ändring i expeditions-taxan, alt lösen jör protokoll rörande förordnande eller entledigande af förmyndare nedsättes lill enahanda belopp, sorn nu finnes för bevis öfver aflagd borgenärsed stadgadt.
Insöfda genom trollkraften hos detta lugnande, men dock så bedrägliga namn låta hans anhöriga fem dagar gå onyttigt förbi, efter hvilkas förlopp visserligen två tänder i öfverkäken kommit till syns, utan att dock sjukdomen derför det minsta gifvit med sig. Snarare har den än ytterligare utvecklats. Läkaren finner en redan långt framskriden lunginflammation, en sjukdom som ej härrör från tänderna, utan — enligt de nya vetenskapliga forskningarnas resultat — deraf att mikroskopiska, sjukdomsforande smittofrön intränga i kroppen. I båda de anförda exemplen ha vi konstaterat befintligheten af feber. Slika och flere andra slag af febrar, uppkomna genom de mest skilda orsaker, från den lätta endagsfebern ända till tyfusfebrarne, förekomma mycket oftare under barnaåren än hos vuxna. Till och med för läkaren faller det sig i en del fall Qvartalsprenumerationen måste nu. o m eofta svårt och, blott sedan han uteslutit alla andra d e l b a r t förnyas af alla, som önska möjliga orsakande moment, lyckas det honom att afgöra, om det gäller en tandfeber eller en annan feerhålla tidningen utan afbrott. ber, under det de » kloka fruarna » mycket lätt och snabt komma på det klara med sin tandfeberdiagnos. Likaså är icke-fackmannen ej i stånd att med skilja de mångskiftande tandutslagen från » Det k o m m e r från t ä n d e r n a ». säkerhet de akuta hudutslagen (messling, skarlakansfeber, vattenkoppor, nässelfeber o. s. v.) och kan derför anställa en första plantan i ett ungt, lyckligt äktenskap, obotlig skada genom att förhastadt förutsätta de försten älsklig liten tös på tre månader, har plötsnämda och dermed uppstående försumlighet. ligt blifvit sjuk. H o n har feber och försmår den V i ha nu slutligen att sysselsätta oss med ännu bjudna födan. Då och då rullar hon obehagligt med en sjukdom, som äfven den kan stå i samband med ögonen, skrattar i sömnen; men detta skratt afbrytes tandsprickningen. Men derför tillskrifves den ock af konvulsiviska suckar, som vanställa det annars så af folk i allmänhet allt för ofta just denna orsak, förtjusande lilla ansigtet.
Rättigheten för Svenska kyrkans medlemmar, att äfven utom den allmänna gudstjensten sammankomma till gemensamma andaklsöfningar, skall vara fri och obehindrad, så vidt ej vidsådan sammankomst, företages något, som mot lag eller sedlighet stridande är, eller eljest allmän ordning störer. Ej må dock vid religionsöfning, som sker under annan än vederbörande presterskaps omedelbara ledning, och icke är att hänföra till enskild husandakt, tillträde vägras presterskapet i för samlingen, eller den offentliga myndigheten i orten, hvilken sistnämnde myndighet, i händelse af inträffad olaglighet eller oordning, eger att, der så nödigt anses, sammankomsten upplösa. Icke heller må så beskaffad sammankomst, hvarom nu sagdt är, utan särskildt tillstånd hållas å tid, då allmän gudstjenst i församlingen förrättas, vid påföljd af böter från och med Femtio till och med Etthundra Riksdaler för den Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. M 104. för den eller dem, som föranstaltat sammankomsten eller dertill upplåtit hus, och till högst Tio Riksdaler för annan deltagare. § Böter, som i denna författning finnas stadgade, beräknas i Riksmynt, och skola fördelas till hälften emellan åklagaren och församlingens fattiga. Saknar den bötfällde tillgång till böterna, skola de förvandlas till fängelse efter samma grunder, som gälla för förvandling af böter enligt Utsöknings-balken. § 8. Mål angående öfverträdelse af denna författning skola, med undantag af åtal mot prest för embetsfel, upptagas och afdömas af allmän Under-rätt, samt dess utslag, i händelse den för brott mot 2 eller 3 § tilltalade varder åt saken fälld, Hofrätts pröfning underställas. § 9. Hvad i denna författning stadgas, galle ej till rubbning af bestämmelse, som 1 i grundlag gifven är. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse Välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. C. E. Gunther. f Bih. lill R. St. Prop. Jt? 104.
Slutligen steg hon ur vagnen och besåg några sevärdheter men framför allt njöt hon allt oftare den så länge saknade fröjden att gå omkring i gräset och stå under trädens gröna skuggor. 1846 i maj – som Browning kallade sin lyckomånad – kunde hon sända honom den första kvist, hon själf plockat, till gengäld för alla de blommor, han bragt henne. Under sommaren oroas de allt mera genom begynnande misstankar hos hennes bröder, mr Kenyon och andra vänner och båda plågas dessutom af förställningen, som så illa passade deras naturer. Robert Browning kände huru hans »oskattbara ädelsten hängde vid ett hår öfver en afgrund» och han visste dessutom att endast samlifvet kunde stilla hennes oro för hans lycka. Sålunda, när han talat om giftermålet, talar hon om ett nytt dröjsmål. Han svarar då: Visserligen ville jag hellre lefva ett lif som det sista årets trots all dess halfhet, än vinna någon annan lycka, kärlek eller ryktbarhet i hvilka du ej hade del; ja, jag ville ej byta sorgen att sakna dig mot någon tänkbar glädje dig förutan Är det således för ditt bästa, du vill uppskof, då väntar jag gärna i tjugu år till, endast vi nu åtminstone vigas, så att jag kan få komma till din sjukbädd, om så skulle behöfvas Men är det åter för min skull du föreslår uppskofvet, då vill jag säga dig: att jag lefver i en knappt uthärdlig oro och öfverretning och att ett onödigt vänteår vore olidligt – ty jag älskar dig och är icke af stock eller sten Hvad som var fest förr är svält nu, så växer min hunger efter dig Hon svarar att hon ifrågasatt dröjsmålet uteslutande för hans skull, emedan hon tänkt sig möjligheten att han nu, med det verkliga afgörandet så nära, blifvit mer klarsynt. I så fall, skref han, skulle jag sagt dig det. Det kunde icke falla mig in att begå det brottet mot mig själf att gifta mig på en slocknad känsla Hvad jag behöfver är den hela, dagliga och stundliga hängifvenheten och sympatien Låt oss därför resa till Italien och vara så lyckliga som dagen är lång!
Ekon.Vlskottct: N:o 48, i ani. af vackt motion om förändring i K. Förordmn d. 20 Jan. 1824, i fråga om ersättning till egare af vattenverk som flyttas, eller då vatten afiedes för sjösänkning; N:o 49, i ani. af viickt motion om Kungörelsers upläsande å sockenstämma; N:o 50, i ani. af väckte motioner om npliäfvande af stadgandet i 10 Kap.5g:n BvggningaBm, ifråga om vite för åverkan m. m.; samt N:o 51, i ani. af väckt motion om stiftande af en lag, hvarigenom telegrafdepescher förklaras i vissa fall vara gällande såsom vore de skriftligen afgifne. Slutligen justerades ett prot:s-utdr., innehållande B. o. Ad:ns denna dag i alstde på StatsUtsk:s Utlåt. N:o 27 0 fattade beslut. H. It. o. Ad. utskiljdes kl. en qvart på 11 om aftonen. In fidem protocolli, Alberl Munck. lördagen den 27 Februari 1858. Plenum, kl. 1 e. m. Justerades 3 prot:s-utdr. för d. 26 dennes. Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exped.- Utsk. inkomue Förslag till It. St:rs underd. Skrifvelser till K. M.: N:o 242. i fråga om Stockholms befästande på landsidorne; N:o 243, ang:de ett rese-anslag till Grefve Thorsten Rudenschiöld; N:o 244, om utarbetande af förslag till ny konkurs-lag; och N:o 245, ang:de åtgiirder för folkundervisningens befrämjande. Äfvenledes uplästes och godkändes ett från Exped.Utsk. under N:o 32 inkommet Förslag till g i Riksdagsbeslutet, om utarbetande af förslag till ny konkurs-lag. XI H. 27 418 Den 2T Febrmrl.
; S§ la-t 3tij; oofcna S«iu (ttt ocii tujrian Atå-fc |ö / 3oj ?tan3e gfcon p å nutt, oc ?i Aoa&amp;vtna - Botta » itt fiu3 om våt titi Ata3 oc ?v titt Boj, {tut / i-ga 3aga-t, som j^j-tt, ejwte^a jctg mt-nne » — j a g 3e-tjW ejtåt. iTLa-t uatwianSe «åt.i&gt;i-n3 å n u o gå *, •m-attaS m e 3 ä n g e n * Soft, oeft» mefie * ftant {tj; utt ofiog oc ?i Anå-fc, ocftoual !l !an3e Unopp täffl 6&amp;x3 ueclUJa » opp, ut ttn3etg4Ön » fian3e to^t 3å » tånSatm m täng-tan — • j-ag. 3etfö * ej3 " Lat - Ea-tfian Atn DttEC utt lu-roSen * fåt, j-u8£an3e gCa3 igen, ocfigofien Aom fot-t utt ivagen » påt, j a g oj-unge * ocfi j a g 3en vwttiaa, 3a tonefc, » uat-manSe a n, o m uaflnan3e j ?-töj3efc 8 j a g 3et&amp;fc ej tåt. Erik Modin. Europeiska furstinnor. Efter främmande källor tecknade af Mathilda Langlet. (Forts.) I] e, som då omgåfvo drottningen, kunde ej iM nog förundra sig öfver hennes hållning. Icke förr än i sista ögonblicket hade hon velat tro, att någon fara var för handen, och under de första dagarne efter hans död var det, som om hon ännu icke haft klart för sig den förlust hon lidit. Icke förr än hon ensam befann sig på lustslottet Osborne tycktes sorgen fullt taga ut sin rätt.
I afseende på enskilda Banker, som ej utgifva egna kredit-sedlar, gälle hvad om bolag i allmänhet uti lag och författningar nu är eller framdeles varder stadgadt. Der dylik Bank, på sätt i lagen om aktiebolag säges, sökt och vunnit Kongl. Maj:ts tillstånd till sin rörelses bedrifvande, må de i 4 § af denna lag bestämda förmåner samma Bank tillgodokömma, Bankooch Lag-Vtskottens Betänkande', N.o i. 5 och 2:0 till en så lydande Författning: §. 1. Enskilde, sora förena sig till bolag, för att bedrifva bank-rörelse med egna, tryckta eller graverade, kreditsedlar, skola om vårt Nådiga tillstånd dertill sig anmäla, samt vid ansökningen bifoga uppgjorda reglor och ullånings-reglemente, efter granskning hvaraf, och pröfning tillika, huruvida den sökta Bank-inrättningen kan vara för landet nyttig, Wi vil je fatta Nådigt beslut i fråga om tillstånd dertill, i öfverensstämmelse med lagen för enskilda Banker och hvad i denna Förordning stadgas. §• 2. Till enskildt Bank-bolags stiftande erfordras en tecknings-summa af minst 666,66(1 R:dr 32 sk. Banko, motsvarande 250,000 R:dr silfver-specie, tillskjutna i reda penningar eller säkerhetshandlingar, på sätt här nedan stadgas. §. 3. Enskild Bank eller dess afdelning får endast i stad inrättas. Delegarne i bolaget böra inom sig utse en ansvarig och efter bolagets godtfinnande afsättlig direktion, för att, enligt af bolaget gifven instruktion, och under sådan kontroll af offentlig myndighet, som i denna förordning stadgas, Banken förvalta och i alla mål för bolaget tala och svara. §• 5.
Anser någon enskild ledamot det höra ske, så bör väl icke detta Stånd öfverhufvud se saken på det sättet, enär R. o. Ad. redan i allmänhet gillat de grunder, som Ståndet vid förra riksdagen godkände? Jag skulle anse det ifrågavar. förslaget förderfligt, frän hvilket håll det än måtte komma; men framställdes det ifrån R. o. Ad., sä skulle det gifva lastarenom rum emot della Stånd. Man skall icke dröja att begagna det, för att uppspinna hvad Adeln åsyftade emot de öfrige Stånden, särdeles mot RondeSt. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabi-.: Hr von Hartmansdorff bar emot Gr. Mörner anmärkt, att han icke skulle hafva läst betänk. ; jag förmodar, att den värde talaren icke kan använda samma bevisning emot mig, ty jag har verkligen gått igenom betänk, ifrån dess början och till slutet. Jag tror således, att Gr. Mörner ingalunda misstagit sig i afseende på den framställning, som han gjort. Det är visserligen sant, på säll Hr von Hartmansdorff anfört, att i 56 § (innes det stadgande, alt hvarje Stånd utväljer Utsk:sledamöter, men att Stånden äga rättighet att välja dessa Utsk:s!edamöter äfven utom Stånden; således finnes redan denna tillåtelse, i öfverensstämmelse med hvad Gr. Mörner åsyftat, dock icke fullkomligt, ty för att bli fullkomlig, skulle det vara en rättighet för liela kammaren att gemensamt tillsätta Utsk:slodamöterna. Det är detta, som Gr. Mörner åsyftat, och det är detta, som jag sökt att inom Utsk. understödja och hvaruti jag fortfar pä detta rum. Men om denna modification af Gr. Mörners' åsigt finnes i den 56 §, så saknas den helt och hållet i alla de tj§, der val inom kamrarne äro bestämda; den saknas i afseende pä Revisorers och Fullmäktiges utnämnande m. fl. och slutligen i afseende på den nämnd inom den öfre kammaren, som skall få sig uppdraget alt tillsätta ordförander ibland de för hvarje särskildt Utsk. utsedde ledamöter.
Riks-Stånden d. 13 Febr, 18.18, Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om Kröningens verkställande under innevarande Riksmöte, Riksens Ständer, som med saknaden af deri Milde och Älskade Konung, hvars bortgång ur tiden de nu begråta, förena den upprigtigaste och varmaste kärlek och tillgifvenhet for Eder Kongl. Majd, vår nuvarande Allernådigste Konung, hafva, ehuru de band, hvilka redan vid JE. K. M. fästa Svenska folket och Riksens Ständer, ifro i samma mån starka, sorn de grunda sig på Nationens fria enhälliga val och på en djup vördnadsfull tacksamhet för alla de valgerrtingar, E. K. M. redan bevisat Riket, lik. väl icke kunnat återhålla den underdåniga önskan, att E. K. M:ts höga Kröning rai, efter v.; O 5 uråldrigt bruk , nu under Riksens Ständers sammanvaro verkställas. Underdåniga Skrif v elser. 69 Det är denna enhälligt yttrade önskan som Riksens Ständer nu gå att till E. K, M. i underdånighet framföra. Må deri vara E. K.. M. ett ytterligare vittnesbörd om deTas undersåtliga vördnad och kärlek■ må E. K* M. i Nåder icke neka Riksens Ständer den hugnad och tillfredsstältelse, de sålunda hegart; och må derför E. K. M. täckas icke åtskilja Riksens Ständer innan de hälsat E. K. M. för Svenska Folkets' ■Laglcrönté Konung. Riksens Ständer framhärda etc. (Hora till N:t 19 här framnianföre), Protokolls-Utdrag d. 17 Febr. 1818.' Fran Högloft. Ridderskapet och Adeln.' S. D. Fann Höglofl.
Dessa inflyttningar hafva förökat bristen af bostäder för den fattigare delen af arbetsklassen, hvilket likväl till någon del afliulpits derigenom, alt ett bolag inköpt en gård, som inredts till bostäder åt arbetsklassen. Handeln och rörelsen i staden synas vilja tillegna sig en större liflighet, helst antalet af dem som söka burskap tilltager, och 1850 års bevillning för borgerlig rörelse öfverstiger bevillningen för år 1847. Till en ännu större liflighet 11 i rörelsen förmodas i framtiden komma att bidraga ombyggnaden af stadens gästgifveri, derför äfven bildat sig ett bolag, som, med en beräknad kostnad af omkring 200,000 R:dr R:gs, har för afsigt att bygga, jemte ett hotel för resande, jemväl åtskillige handelsoch andra lägenheter. En Snusoch Tobaksfabrik drifves med ökad framgång. Söderköping. Sedan år 1847 bar folkmängden i denna stad ökats med 129 personer. Vid stadens tullkammare Mern har tulluppbörden utgjort: » 1850 » » 31,799: 33. — Staden bar 3 egna fartyg. Utskeppningen har hufvudsakligen bestått uti bräder, stångjern och spik samt en stor del af förtullningen för inkomne varor skett för handlandes räkning från andra städer. Vattenkurs-anstalten fortfar att äga förtroende och begagnas af badgäster från åtskilliga delar af riket. Wadstena. Folkmängden utgjorde vid 1850 års slut 1,835 personer, oberäknad l de på hospitalet upptagne personer. Sedan år 1847 har således folkmängden vunnit en förökning af 124 personer. På hospitalet voro år 1850 intagne 275 personer. Handeln och rörelsen i denna stad bar icke gjort betydliga framsteg under de år, denna underdåniga berättelse omfattar; men utsigter till större liflighet i rörelsen äro öppnade genom den beslutade hamnanläggningen, hvartill arbetet genom förberedande åtgärder under loppet af år 1850 börjats. Spetsknypplingen, som varit en lönande binäring inom staden, har aftagit och bereder ej tillverkare och försäljare deraf den inkomst, som tillförene.
Till svar å hvad som blifvit sagdt om remissens ändamålslöshet, med anledn. af det yttrande som Const.Utsk. deröfver skulle komma att fälla, i förmodad öfverensstämmelse med Hr von Hartmansdorffs åsigter eller möjligen till följd af den anvisning han här lemnat, sä tillåter jag mig nämna att delta yttrande förnnftigtvis icke kan blifva annat än antingen afeller tillstyrkande. Hr von Hartmansdorff säger ibland annat något, som ifrån honom förekommer högst oförväntad!, nemi., alt grundlagen skulle förutsätta att en allmän fråga blott skall remitteras till Utskott då den första gängen förekommer, och det nu vore sista gången som den förevar, frågan förekommer. Jag icke blott tror utan är fullt öfvertygad, att aldrig kunna af den värde talaren öfverbevisas, del ju icke denna fråga nu just för första gången förekommer. Möjligt är att det derjemte blir sista gången, men säkert är, alt den nu första gången är före, emedan det är första gängen den nu kunnat förekomma, och sålunda mäste det argumentet varit något haltande. Hvad Hr von Hartmansdorff talat om huru del skulle komma ali gä till, om man hänvisade en fråga om upskof med något måls afgörande till BankoUlsk. eller att Uisk. skulle komma alt skratta deråt, sä beror det på individuel kännedom om Utslcs sammansättning; men hvad Const.Utsk. beträffar, är jag fullt öfvertygad alt det ingalunda kan komma alt skratta åt Frih. Teremedens motion. Hr von Hartmansdorff har derjemte haft godheten alt med sin förundran stämpla ett pär äldre riksdagsmän, för det de hafva tolkat grundlagen pä sätt de gjort. Hela huset vet alt jag för närvarande torde vara en af de äldste ledamöter här finnas, hvarföre såväl jag som den andre påpekade ledamoten torde böra befrias från föreläsningar af Hr von Hartmansdorff huru vi skola förstå grundlagen, ty det tror åtminstone jag mig under 40 är hafva lärt så grundligt att jag ej behöfver lära mig det om igen. Med Hr Sandströmer instämmer jag för öfrigt deri, att här nu icke bör vara fråga om innehållet af Hr Frih.