Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Biskopen flög upp från stolen, slog med knutna handen i bordet så att det gungade och förklarade att om jag någonsin mer öppnade min mun för att tala i det ämnet, så finge jag genast lemna tjensten. Det der var hårda ord för mig att höra, må fröken tro. Men jag rättade mig naturligtvis derefter och sedan den tiden – det är 16 år se’n dess nu – har jag aldrig nämnt salig frun annat än i mina böner, och aldrig har hennes namn gått öfver biskopens läppar. “Det är någonting förfärligt i denna tystnad; den förefaller mig nästan som en förolämpning mot den saliga döda, men Gud vet, och hon vet nog också i sin himmel, att det ej är mitt fel.“ Den trogna tjenarinnan torkade sina fuktade ögon och fortsatte med dämpad, sorgsen röst sin berättelse. “Alla de möbler, som stått i salig fruns rum, allt hvad som tillhört henne såldes och kom i fremmande menniskors händer. Gud, hvad detta gjorde mitt hjerta ondt! Man brukar eljest vilja gömma såsom dyrbara minnen hvad som tillhört de kära aflidna, men biskopen hade ingen ro förrän han utplånat hvarje spår efter henne, som jag tror var den enda han någonsin älskat på jorden, ty han var alltid mycket kall för sina morföräldrar, och några vänner hade han aldrig. Ett porträtt, som var den mest lefvande afbild af salig frun, hade han qvar några veckor; men en vacker dag var äfven det försvunnet, och icke vet jag hvar han gjort af det, men jag har aldrig sett det sedan.“ Jungfru Sara kunde ej tala mer; snyftningar afbröto henne. En tår glänste i den unga frökens nattsvarta, af långa fransar beslöjade ögon; men den torkades skyndsamt och liksom otåligt bort, och rösten ljöd klar och lugn, då hon talade: “Lefver min far mycket ensligt här ute på Poppelhem? Ser han aldrig fremmande?“ “Jo, han har ganska ofta herrar här till middagen och bevistar äfven ofta tillställningar borta, men blott då sällskapet består af endast herrar. I fruntimmerssällskap går han aldrig. Han tycker ej om att behöfva genera sig, men det är då intet nytt, ty sådan var han redan på salig fruns tid.
If i Nåder linner lämpligt: enligt 4.-de Punkten: att alla härmed i sammanhang stående reglementariska föreskrifter, komma af Kongl.- Majit i Nåder att bestämmas med fästade afseende deta, att, da Tullen å både utgående och inkommande varor bör beräknas t ii 1 en viss Procent af varans verkliga värde, någon åtgärd vidtages lill bestämmande af detta värde, så att detsamma ej, på sätt hittills i visse fal! s^cedt, irra af Gods-ägarens uppgift bero, hvilket ändamål förmodas säkrast kunna vinnas om Mäklare, eller, der sådane ej finnas, Magistraterna åläggas, att hvaaje halft år till Tullstyre sen insända betyg öfver försålde varors värden vid försäljnings - tillfällen , antingen innan förtullning ännu ägt rum eller ock med afdrag af erlagd Tull eller andre omkostnader, och genom hvilken anstalt Tull - Styrelsen kommer i tillfälle att årligen före Skeppningen beräkna varornes medelvärden för hela Riket, och, i lian - 'a 0 5 3 Stats-Utskottets Betanhanderti delse behofvet fordrar, förordna om någon ge* nom förändrade omständigheter nödig befunnen ändring i Tull-värdet å varor ber äga rum: enligt C.te Punkten: att, ehuru den möjliga bristen i Stats-Surnraan sannolikt b-ifver fylld sä väl genom det ökade Tullvärdet, sorn genom förhöjningen å inkommande Tullen, må icke desto mindre, till Stats-Verkets ytterligare säkerhet, åt Kgl. Maj:t öfverlemnas, att, i öfverensstämmelse med reciprocitet» - grunder, lämpa Författningarne af Skepps umgälderne å andra Nationers Fartyg i förhållande till den större eller mindre börda Svenska Fartyg mäste i Utländska Hamnar vidkännas; och enligt y.de Punkten: att, då den till utarbetande föreslagrie Tull-Taxa ej torde så hastigt hinnas färdig, böra Riksens Höglofl. Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att intill dess densamma erhållit
Den vidrige konjunkturen oaktadt, har trädvaru-handeln på utrikes orter snarare tillän aftagit, så att, efter medel-beräkning för den tidrymd, som denna berättelse omfattar, exporten årligen, från Sundsvall och underlydande landt-hamnar, utgjort, utom ålskillige andre träd-effekter af mindre betydenhet, i3,65r stycken bjelkar, 15,205 tolfter bräder af olika dimensioner, 2815 stycken sparrar, 23o st}'cken spiror och joo tunnor tjära, jemte 1555 skeppund stångjern, samt 8 skeppund spik; och har värdet af nästlidet års export, då 65 laddningar utklarerades, uppgått, efter gällande tullLandsli. Femårs-Berättelse för IVester-Norr lands Län. 3 — 18 — taxa, lill 172,226 R:dr Banko. Förnämsta export-artikeln liar, utom något specerier, medicinalier och viner m. in., bestått af salt, hvaraf årligen från utrikes orter blifvit införde omkring 3ooo tunnor; utgörande värdet af de under sistlidet år importerade varor 14,611 R:dr Banko, likaledes efter tulltaxan beräknadt. Stadens inrikes handel sysselsätter sig ock hufvudsakligen med föryttrande af landets trädvaror, deraf, efter medel-beräkning för de sista fern åren, till inrikes orter och förnämligast på Stockholm afskeppats 5,3o5 st. bjelkar, i,335 st. sparrar, 654 tolfter diverse bräder samt 5,3o4 gevärsstockar m. m. och deremot återhämtas specerier, tobak, mjöl, kramvaror och bränvin m. m. Afsättandet af landets öfverskotts-produkter utaf viktualier, kan numera anses nästan helt och hållet hafva frångått staden och kommit i landthandlares händer. Den länge sporda klagan öfver intrång i stadsmanna-näringarne af kringfarande vestgöthe-handlande har icke eller funnit skäl till tystnad. För sjöfarten äger staden 10 egna däckade fartyg, af tillsammans 65o lästers dräktighet, samt en tredjedel i Wifsta skepps-varfs bolag.
Sjelf har jag en Slägting, som fastän qvarstående i Svensk tjenst, likväl tjenar i Södra Amerika; men jag vet ej säkert, hvarest han der befinner sig, om han är fången eller fri; och jag vore okunnig om, huru jag skulle kungöra honom någon Oen 13 Junii e. m. 83 arfslägenhet, om sä behöfdes. Genom införandet i Svenska Postoch InrikesTidningen afen underrättelse derom, lyckades det visst icke; och genom användandet af blott detta medel skulle troligen de fleste utomlands vistande Svenskar förlora deras arfsrätt härstädes; emedan Postoch InrikesTidningen måhända är, af alla StatsTidningar, den minst kringspridda. Jag yrkar fördenskull återremiss dels på det att prasscriptionstiden måtte förlängas till 20 år, ehvad den frånvarande visar laga förfall eller ej, dels på det att någon Utländsk Tidning, som i allmänhet upptager Svenska underrättelser, och vidsträckt läses, såsom någon af de Hamburgska, mätte i stället af Utskottet uppgifvas. Friherre Ehrenborgh: Alltid trogen den grundsatts, att icke bestrida återremiss, då anmärkningar, åsyftande modificationer eller upplysningar, framställas emot ett Betänkande, i hvars afgifvande jag som UtskottsLedamot deltagit, vill jag visserligen icke eller nu sätta mig emot den yrkade återremissen af ifrågavarande Utlåtande. Herr von Hartmansdorff har gjort Lagutskottet den rättvisa, att, i motsatts till livad Herr Ribbing lagt Utskottet till last, hafva sökt förskaffa större säkerhet åt utrikes vistande Svensk Man i afseende på hans arfs-angelägenheter inom Fäderneslandet; äfvensom 84 Den 12 J unii e. m. Herr von Hartmansdorff har hållit Utskottet räkning för dess bemödande, att bestämma skyldigheten emellan Domaren och inländsk Arfvinge, att underrätta den utom Landet varande Arfvingen om det fallna arfvet. Härvid får jag äran förklara, att Utskottet i anledning af den i ämnet väckta Motionen sett sig föranlåten förtydliga hvad 1734 års
R:dr 10 öre, samt att efter granskning och godkännande af nämnde skuldebref, hvilka med afdrag af andra inteckningar ansågos innebära säkerhet för 9,294 R dr, af hvilket belopp nu endast 6,025 R:dr vore i fråga, skuldförbindelserna blifvit nedlagda uti den brandfria kassakistan under tvenne lås, hvartill Direktionen innehade den ena och be - — 40 — malde ombud den andra nyckeln; så ansågo Fullmäktige, under förutsättning att behöriga grundfondshypothek komme att för ofvanberörde aktier aflemnas, nu omförmälde anmärkningar för det dåvarande icke påkalla någon åtgärd; dock enär Fullmäktige saknade tillfälle att annorlunda än genom utsedt ombud pröfva och godkänna den af Filialbanksdelegare ställande grundfondssäkerhet, ville Fullmäktige med anledning af hvad Riksbankens ombud till förklaring af anmärkningarne i dessa punkter anfört, hafva fästat ombudets uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att vid berörda pröfning och godkännande noggrannt iakttagas de föreskrifter, hvilka dervid tjena till efterrättelse. I 4:e anmärkningspunkten hade förmälts, att en aktieegare, hvilken innehade 60 lotter, för dessa hypothiserat, bland annat, en revers, intecknad i den så kallade Fornanderska gården, numera hus och gård under Röda N:o 62 och Svarta N:o 88 i Oskarshamn; att enligt bevis, utgifvet den 4 Juli 1860 af Intendents-kontoret uti Allmänna Brandförsäkringsverket för byggnader på landet, bemälde hus och gård i Oskarshamns stad innehade brandförsäkring uti nämnde Brandförsäkringsverk till ett värde af 5,221 R:dr 75 öre; samt att detta hypothek vore antaget att gälla såsom säkerhet för 3,400 R:dr; men att då reglementet för Allmänna Brandförsäkringsverket för byggnader på landet innehölle, att Direktionen efter inträffad brandskada och verkställd undersökning m. m. öfversänder penningarne till Konungens Befallningshafvande, hos hvilken den, som skadan lidit, har att uttaga och qvittera betalningen, så syntes omförmälde
Jag tror det vara af största vigt, att Riddarhuset, som äger så stora fonder, hvilka efter ali anledning, och om förhållandet fortfar att vara sådant som hittills, skola blifva ännu större, äger en person med skyldighet att följa dessa fonders utlåning och det juridiska uti allt, som rörer densamma; af hvilken anledning, och då dertill kommer, att en mängd personer gjort testamenten till Riddarhuset under förutsättning, att Riddarhuset skulle äga en person, som bevakade de fördelar, Riddarhuset genom slika testamenten blifvit tillagda, måste jag så mycket mer afstyrka fiscalstjenstens indragning, som skillnaden emellan att constituera en cancellist att göra tjensten mot högre lön och att bibehålla en fiscal med lön synes mig af sådan obetydenhet, att någon indragning på sådan grund ingalunda bör komma i fråga. Skulle ridd.fonden vara i behof af en indragning, skulle jag företrädesvis vilja tillstyrka indragning af den ena cancellisttjensten, men för ingen del en sådan indragning, som kunde blifva vådlig för fonderna, och derföre tillstyrker jag propos. till afslag å memor. Ilr Riben, Carl Willi.: Det var jag, som vid förra riksdagen först väckte motion om fiscalstjenstens indragning. Det är sannt, hvad en ledamot, Frih. Boye, anfört, att denna motion afsåg att skaffa ressource för en löneförhöjning åt Ridd.secret. Detta ändamål är redan vunnet, och den i frågavar. åtgärden är således derföre icke behöflig; men jag kan derföre icke neka, att ju icke Ridd.Utsk:s memor. nivå! grundadt.
Quarantains-fartyg, desto mindre bordt tjena Herr Friherre Cederström till ovilkorlig efterföljd, som berörde Instruction , gifven för ett särskildt tillfälle, icke upphäfde verkan af de föreskrifter, som voro gifne i ofvannämde Rikets gällande Lagar, ansåge Riks-Rätten det förekomma besvärande emot Herr General-Adjutanten, att föreskrifterne uti den af honom i egenskap af Konungens Rådgifvare i Commando-mål Riksens Ständers utfärdade Instructiou blifvit utsträckte till ämnen, hvilka legat utom gränsorne för Herr General-Adjutantens befattning, och att han, i stället att bos Konungen i underdånighet anmäla rätta förhållandet, fast mera genom föredragning af mål, som honom ej tillhörda, boredt den följd, att ordres i Commando-väg utkommit och blifvit satte i verkställighet, hvarigenom allmänna Författningar, i afseende på Handel och Sjöfart blifvit i vissa delar till kraft och verkan uppliäfne, och detta allt, utan att nödig anstalt blifvit v idta gen till, befordrande deraf, att Handlande och Sjöfarande genom utfärdade allmänna Kungörelser kunnat underrättas om de nya och i gällande Stadgar ej omnämnde förhållanden, hvaruti de, genom den åtalade Instructionen, kardmo sig att befinna. I frågan åter om den påföljd, sorn dessa Herr General-Adjutantens begångna misstag lagligen skulle medföra, har Riks-Rätten funnit, att de åberopade 5 och 8 §§. i Ansvarighets-lagen ej voro hit lämplige, utan borde, enär 106 §. i Regeringsformen hänvisade äfven på Allmänna Lagen, i Gap. 12 §. RättegångsBalken, jemförd med Kongl. Brefven den 10 December 1706 och ia November 1761 härvid leda omdömet, och då det icke ens förekommit, att Herr Friherre
Riksens Ständers Eank göras kunna. \1 ConsHtutions-Vlskotlets MemorialN‘.o s3. Riksens Ständer allena äga rätt att, genom Banken, utgifva sedlar, som för mynt i Riket må erkännas. Dessa sedlar skola vid anfordran efter deras lydelse, af Banken med silfver inlösas. Ytterligare tillägg, att serskildt pröfvas, för den händelse, att det ofvanstående varder antaget. inlösas. Skulle, emot förmodan, Banken någon sin brista i fullgörandet af denna inlösen, må, utöfver beloppet af dess då befintliga sedelstock, nya sedlar genom Banken icke utgifvas. Ank. till Exp. Etsk. den 3t Dec. kl. 11 widd. Memorial till Bonde-Ståndet, angående dess återremiss å me morialet, JY:o 16.
De reflexioner jag dervid gjort och ämnar iterera, äro af natur, som mig synes, att ej böra jäfvas af någon förut fattad mening, utan heldre att förena de sins emellan motsatta. I all händelse, äfven om möjligtvis Ridderskapets och Adelns tanke vore gynnande för förslaget, kan det icke förr än så sent definitift afgöras, att den nu möjligtvis blifvande gemensamma tanke, om den motsades af framtiden, ingalunda förutsatte kommande Ständers bekräftelse. Om således de farhågor jag yttrat mig hysa, och ännu hyser, om vådan af den periodiska publicitetens sträfvande till en stat i staten, till ett välde öfver alla, åtminstone bredvid andra välden, skulle af utgången finnas motsagde, om den allmänna bildningen, till hvilken tidnings-publiciteten så ganska mycket kan verka, icke rigtades till annat än det rätta, det goda, det sanna; om vid meningars bekämpande, vid intressens discuterande, personliga förhållanden allt mera och mera respecterades, hvad hindrar Ridderskapet och Adeln, hvad hindrar samtlige Stånden, att vid ett kommande Riksmöte såsom öfverflödigt förkasta ett förslag, som då icke mera ägde sin motsvarighet i behofvet, än mindre i nödvändigheten? Men om den rigtning ytterligare fortfore, som periodiska publiciteten i se - Den 27 Januarii f. m.
Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 1, angående vi/koren för tillverkning och försäljning af bränvin. Detta Betänkande, med dervid fogadt förslag till Förordning i ämnet, är bifallet af Bonde-ståndet, men af de öfriga Riks-stånden uti bär nedan omförmälda delar återremitteradt. 8- !• Uti denna §. var den förändring af Utskotten föreslagen, alt den tid af året, under hvilken bränvinsbränning vore tillåten och som i nu gällande Förordning är indelad uti tre terminer, hvardera af två månader, i stället blefve fördelad i sex terminer af en månad i hvardera, och var förslag till ny redaktion i sådant afseende framlagdt. Denna förändring, bifallen af Bonde-ståndet, har blifvit afslagen af Ridderskapet och Adeln: och är frågan af Presteoch Borgare-stånden återremitterad, efter följande anmärkningar: att den föreslagna förändringen skulle leda till minskning i den för bränvinsbränningen utgående bevillning; alt genom förändringen flera skulle inledas uti bränvinsbränning i smått, hvilken medförer både statsekonomisk förlust och enskild förlust för bränvinsbrännareu; Bih. lill B. St:s Prot. 1850 & 1851. 5 Sami. 2 Afd. 3 Höft. 1 2 Bevil/ii.-, Lagsamt Allm.
Carlsson, den 16 April, 2,000; Tungby: Lasse Larsson, den 22 April, 5,000; Henric Svensson, den Maj 1,300; Tjustorp: Ola Nilsson, den 22 April, 1,000; Ola Andersson, den 16 April, 4,000; Sti ekhof: Per Nilsson, den 7 Augusti, 1,000; Bengt Larsson, den 31 Mars, 1,500; Flagabro: Sven Larsson, den 8 Maj, 3,000; Gärdlösa: Jöns Nilsson, den 31 Mars, 7,000; Nils Andersson, den 22 April, 1,500; Bengt Jeppsson, den 31 Mars, 2,600; Basmus Svensson, den 31 Mars, 4,000; O. Herrestad: Måns Andersson, den 26 April, 1,500; Komstad: Måns Andersson, den 6 Maj, 1,100; Stiby: Torkel Oisson, den 23 Juni, 1,500; Niis Olsson, den 6 Maj, 1,000; Wirrestad: Anders Jönsson, den 31 Mars, 6,000; Wemmerlöf: Per Persson, den 22 April, 2,500; Wemmarslö/storp: Nils Olsson, den 6 Maj, 1,000; Mårten Lasson. C. M, Torslow. G. Stridde. Fr. Bergman. Bodel Olsson. Anders Granquist. Lasse Larsson. Henric Svensson. Ola Nilsson. Ola Andersson. Per Nilsson. Bengt Larsson. Sven Larsson. Jöns Nilsson. Nils Andersson. Bengt Jeppsson. Basmus Svensson. Måns Andersson. Måns Anderson. Torkel Olsson. Nils Olsson. Anders Jönsson. Per Persson. Nils Olsson. 31 Carleby: Jeppa Olsson, den 8 Maj, 1,650; Tågarp: Jöns Mårtensson, den 22 April, 1.000; Mårten Christiansson, den 8 Maj, 1,500; Tommarp: Nils Andersson, den 8 Maj, 1,200; Jerrestad: Mårten Jeppsson, den 22 April, 4,000; Gladsax: Bengt Jönsson, den 8
Olivecronas ombud, föranstalta om kistans öppnande, och undersökning af hvad der - 35o Den 19 Februarii e. ni. utinnan Lunde befinnas; äfvensom att Herr Uggla, såsom systerson till Häradshöfdingen Olivecrona finge, i anledning af dess derom nu gjorde anhållan, vid berörde kistas öpnande och inventering äfven vara närvarande. Ropades Ja. Föredrogos å nyo och gillades följande Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 5 dennes afgifne, och den 9 derpåföljde e. 111. på bordet lagde, Utlåtanden: N:o 53. Angående väckt förslag om förbud mot Bränvin af spanmål, och om samma varas tillverkande endast af potatoes. I anledning af väckt fråga om åtgärders vidtagande till förekommande deraf, att vägfarande icke förhindras begagna vägar, som i laga ordning blifvit arilagde. Angående väckt motion, att Kronans munderingspersedlar måtte förvaras i Trossbodarne, i stället för uti Rotekistorne. Rörande väckt fråga om en fri kolförsäljning för bemmausägarne i Tossebo Härad af Elfsborgs Län. Ånyo föredrogs Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 5 dennes under N:o 57 afgifne, och den 9 derpåföljde e. 111. på Den 19 Februarii e. m. bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga om förnyande af Rikets Ständers underdåniga anhållan, att de Ekonomiska författningar, som blifva utfärdade, först efter en viss tid måtte sättas i verkställighet. Herr Hjerta, Gustaf: Den reservation, som åtföljer Utlåtandet, torde tillräckligt visa de flere fall, då Regeringen ej ansett i8a3 års Ständers skrifvelse om en viss tid för verkställigheten af ekonomiska författningar vara af den vigt, att behörigt afseende derå blifvit fästadt.
Man skall häfoffra sin hand full af semlomjöl, af spisoffret och dess oljo, och allt rökelset, som ligger på spisoffret, och skall upptändat på altarena till en söt lukt, Herranom till åminnelse. Det öfver är, skall Aaron och hans söner förtära, och skola ätat osyradt på heligt rum, i gårdenom till vittnesbördsens tabernakel. De skola intet baka med surdeg; ty det är deras del, den jag dem af mitt offer gifvit hafver; det skall vara dem det aldrahelgasta, lika såsom syndoffret och skuldoffret. Det mankön är ibland Aarons barn, skola det äta. Det vare edrom efterkommandom en evig rätt om Herrans offer. Ingen skall komma dervid, utan han är vigd. Och Herren talade med Mose, och sade: Detta skall vara Aarons och hans söners offer, som de skola offra Herranom på deras vigelsedag: Tiondedelen af ett epha semlomjöl till evigt spisoffer, hälftena om morgonen, och hälftena om aftonen. Uti panno skall du göra det med oljo, och bära det bakadt fram, och i stycker skall du det offra Herranom till en söt lukt. Och Presten, som af hans söner i hans stad smord varder, han skall göra det. Detta är en evig rätt Herranom. Det skall allt uppbrändt varda; Ty allt spisoffer, som för en Prest sker, skall förtäras af eld, och icke ätas. Och Herren talade med Mose, och sade: Tala till Aaron och hans söner, och säg: Detta är syndoffrens lag: På den staden, der du slagtar bränneoffret, der skall du ock slagta syndoffret för Herranom; det är det aldrahelgasta. Presten, som syndoffret offrar, skall det äta på heligt rum, uti gårdenom till vittnesbördsens tabernakel. Ingen skall komma vid dess kött, utan han är vigd. Och den som en klädnad stänker af dess blod, han skall två sig på heligt rum. Och krukan, der det uti kokadt är, skall sönderslås. Är det en koppargryta, så skall man skura henne, och skölja med vatten.
Härigenom är det ju tydligt, att Utsk., utan att godkänna löneregleringen i öfrigt, åsyftat, alt K. M. skulle sältas i tillfälle, att för det närvar, disponera ett sä stort belopp, som för ändamålet ansetts erforderligt, men R. St. likväl hafva deras pröfningsrätt för framtiden öppen. Utsk. har äfven såsom vilkor för denna disposition framställt att den bör inskränkas inom de för embelsverket afsedda tillgångar. Härvid får jag ånyo erinra, alt till aflöning för personalen inom Stalskont. finnas väl icke andra tillgångar afsedda, än som för detta ändamål blifvit under serskilda rubriker å Stat upförde, och jag har icke yrkat, att för detta hehof m Den 26 April f. m. något mera skall npföras pä Stat, än derå redan finnes nptaget. Min afsigt bar endast varit, att K. M. måtte af de för behofvet bittills afsedde tillgångarne verkligen få disponera så mycket, som är af nöden, nemi. 46,070 r:dr, hvarigenom ändock å de redan anvisade tillgångarne upkommer en besparing af 1,345 r:dr. Jag förnyar min anhållan om återremiss. Hr von Troil, Sam. Gust.: För min del måste jag in stämma i Hr Sandströmers yttrande. Då K. M. afgaf nådig propos. till R. St., har K. M. å ena sidan i debet upfört alla de utgifter, hvilka i följd af den föreslagna nya Slaten för Stalskonl. kunde erfordras, hvaremot K. M. å den andra i kredit uptagit alla tillgångarne, hvarmed göromålen inom Verket hittills blifvit bestridde och häraf visar sig verkligen, att derest den nya organisationen blifvit af R. St. antageD, skulle en besparing af 3,920 r:dr 32 sk. hafva upkommit. Hade nu R. St. pä stat npfört det af K. M. äskade anslag för Statskont. så hade derigenom de summor, hvilka K.
Men som detta är ett ämne, hvilket äger tydligt sammanhang med Allmänna Lagens Stadgande, i Byggningaoch MissgeyningsBalkarne, hvilka Lagrum äfvert blifvit af Hans Excellence åberopade,- så har Utskottet, enligt sin Constitutionella föreskrift, ej kunnat detsamma till ensam åtgärd företaga, utan har öfverlemnat Memorialet till serskild behandling aF den med jdöglofL Lagutskottet sammansätta gemensamma beredning: ankommandes det sedermera på R. Höglqfl. Ständers upplysta pröfning, om och hvad del af de föreslagna åtgärder böra genast till Verkställighet befordras, eller i sammanhang med Länestyrelsernas utlåtanden för hvarje serskild ProVincé upptagas och bedömmas. —* Då Utskottet anser allt hvad för öfrigt de remitterade Memorialerne innehålla böra hänföras till den provincevis ofvan föreslagna beredning; har det icke något mera att tillägga, utan öfverlemnat vördsamt sitt Utlåtande, jemte 2:ne Ledamöters i ämnet yttrade serskilda tanka, till Riksens Högloft* Juliann t Ml RiksSt, Prot, j8*7'1818> 8'-^* Sami. N:r 47* 48* Eesv. och Ekon. Utsk. Betänkanien. Ständers mogna ompröfning och visa beslut. Stockholm den 4 Mars 1818. Transsumt af Riksens Ilo glo fl. Ständers AlU manna Besvärs och EkonomiUts kotts Frotocoll, hållet vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 5 Mars 1O18. §. 4 RiksdagsFullmägtigen från Bohus Län Carl Fredric Berg inlemnade ett så lydande skrifteligt anförande: ”Då frågan omSkogarnes fria disposition på Krono Skattejord och örn en förbättrad Skogsförordning i Höglofl. Utskottet ventilerades, hade jag icke lyckan att med detsamma vara af enahanda mening och kände det missödet att, genom felaktigt framställningssätt å min sida, icke rätt förstås, och naturligtvis det andra missödet derutur, att mina grundsatser orätt bedömdes.