Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 243, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 26, angående Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om framlidne förre Departements-chefen i Kongl. General-tullstyrelsen, Kansli-rådet J. D. Valerii enkas och barns befriande från bemälde Kansliråd ådömdt ersättnings-ansvar i målet rörande den efter aflidne Tullförvaltaren M. F. Finér yppade balans. Ståndet, som vidblef sitt redan fattade beslut i fråga om befrielse för Kansli-rådet J. I). Valerii enka och barn från ifrågavarande ersättnings-ansvar, ogillade Utskottets yttrande, så vidt det rörer Advokat-fiskalen C. Printzenskölds framställda anspråk på ersättning för aktorats-arfvode å det bemälde Kansli-råd i lifstiden ådömda ansvarighets-belopp, hvilken ersättning Ståndet, i öfverensstämmelse med det i Herr von Troils reservation af - 39S Prot.-Utdrag den 28 Augusti 1854. gifna förslag, beslöt skola af lliksgälds-kontorets medel Advokat-fiskalen Printzensköld godtgöras med 212 R:dr 37 sk. 5 rst., motsvarande 12 procent af det belopp, R:dr 1,773: 8 sk., hvilket boupptecknings-instrumentet efter aflidne Kansli-rådet Valerius upptager såsom summa inventarii. N:o 246, med förslag till voterings-propositioner, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut i fråga om beräkningen af Statsverkets inkomster. Med vidblifvande af sina i detta Memorial omförmälda beslut, godkände Ståndet de föreslagna voterings-propositionerna. N:o 217, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om jord-afsöndring från Eskilstuna kungs-ladugård till utvidgande af Eskilstuna, Klosters och Fors’s församlingars begrafningsplats. Bifölls.
Uti en inom Utskottet vackt motion har Hr Nordenfelt, Johan Åke, föreslagit, att, oberoende af de beslut, som vid innevarande riksdag må komma att fattas ej mindre i afseende å frågan om supplerande af Privat-banker, för den händelse att en eller flera af dem skulle före nästa riksdag upphöra, än äfven i anledning af Banko-fullmäktiges uti 8 § af deras berättelse gjorda framställning, angående Banko-verkets reorganisation, Utskottet ville hos Rikets Ständer tillstyrka att en kommitté af sakkunnige män, valde dels ibland Bih. till R. S. Prot. 1850—54. 6 Sami. 1 Afd. 16 Haft. B 42 BankoUtskottets Utlåtande, N:o 45. fullmäktige i Rikets Sländers Rank och Riksgälds-kontor samt aktieegarne i nuvarande privatbanker, och dels af Banko-Utskottet, mätte bildas med uppdrag, l:o att i möjligaste måtto nogsamt undersöka Riks-bankens, Riksgälds-kontorets samt Privat-bankernas verksamhet och beroende af hvarandra, angifva felen och bristerna uti hvartdera af dessa penningeverks närvarande organisation, så väl inom hvarje verk serskildt, som äfven i allmänhet med afseende å de olägenheter ej allenast för staten, utan äfven för rörelsen, som anses kunna härflyta från nämnde verks och inrättningars samtidiga närvaro och fortsatta verksamhet, i enlighet med nu gällande reglementariska bestämmelser, samt att jemväl taga i betraktande redan bildade
Om således, såsom jag hoppas att jag har bevisat, det är obestridligt, att en orättvisa har blifvit begången emot de Halländska utsockne frälse-hemmanen genom denna rotering, så är det likväl ett faktum, att de hade blifvit denna rotering ålagda i enlighet med 80 § R. F.; och som det kan vara betänkligt, hvilket jag icke vill bestrida, att uprifva ett beslut, som R. St. nyligen hafva fattat, så tror jag att man nu bör söka att mildra de svåra följderna af detta beslut, hvilka drabbat en så betydlig del af en provins och hemman af så svag natur, som de ifrågavar. Detta kan ske derigenom, att man nedsätter den afgift, som nu blifvit dessa hemman pålagd eller den s. k. rotevakans-afgiften. Jag skulle tro att detta vore en lämplig medelväg, hvarföre jag vördsamt anhåller, att Hr Frih. o. Landtm, ville framställa propos. på återremiss af betänk. på det en sådan rättelse må kunna ske uti de ifrågavar. hemmanens vilkor. Jag tror dessutom att äfven de, som hafva olika tankar med mig i ämnet, böra yrka en återremiss. Jag finnér nemi. att det ifrågavar. utlåt har blifvit lill den grad oriktigt och ofullständigt upsatt — jag vägar t. o. m. säga vilseledande — derigenom att Utsk. har hänvisat till 2:ne utlåt. Arnis 22 och 63, som Statsoch Ekon.Utskm afgåfvo vid förra riksdagen, och i hvilka Utskm efter en serdeles vidlyftig och fullständig utredning kommit till det resultat, att någon ordinarie roteling icke borde dessa hemman åläggas. Jag tror att detta är ett ytterligare skäl hvarföre frågan bör återremitteras, och det är väl högst nödvändigt alt R.
Ser du, det här är ett prospekt, ett förslag till anmälan, jag har här framredigeras »Nutiden» hvad säger du om det, hva, ett fint namn, hva, kort och innehållsrikt? RICHARD. Det är möjligt, fast det icke tilltalar mig. papper därur och trugar på Richard, lägger kuvertet ifrån ställt de synpunkter, efter hvilka tidningen skulle 108 GROT. om »framtiden», du? Inte det? Du skulle kanske tycka bättre RICHARD. Nå ja, hvarför inte? GROT. min gosse. Därför att jag inte tycker om fraser. Och det är hvad det är, det där fördömda tiden! Jag tål inte att höra det! Hvad ha slagordet, som alla föra på tungan. Framvi att göra med den? Lefva vi i framtiden, hålla oss till den! Hvarför inte? Jo, det ska jag säga dig, kanske? Nej, vi lefva i nutiden, låt oss vackert RICHARD. för framtiden. Det hindrar inte, att vårt bästa arbete är GROT. dumhet! Arbeta för någonting, som man inte vet något om, aldrig kommer att få veta något själf är borta! Det är ju som att stå och skjuta upp i tomma luften efter en fågel som man om, som inte kommer att inträffa, förr än man Arbeta för framtiden! En sådan kolossal tror kommer att flyga förbi i morgon, och under tiden knäpper en annan haren, som springer 109 mellan benen på dig! Hvem tackar dig för det, tror du? Inte en gång han, som sköt haren, af erfarenhet. han skrattar åt dig! Tro du mig, jag talar RICHARD. Verkligen? GROT. kallad framtidsman. Därför har jag det också nu, som jag har det! Nej, slå du framtiden ur Det kan för resten nog bli en framtid för dig, det här, ska jag säga dig, för att nu inte tala om, att det för tillfället hjälper dig smula ömtålig. hågen, min gosse, och läs i stället mitt prospekt! Jo jo men, jag var också en gång en så ur en ställning, som, oss emellan sagdt, är en RICHARD. den inte ömtålig. Ännu en gång, du misstar dig, jag finner GROT. Nej, du, nej, men Torsten kanske. RICHARD. du menar!
Den så kallade Allmänna Bevillningen, Riksens Ständer vid denne Riksdag sig åtagit till en påräknad årlig Summa af Två Millioner Sexhundrade Tjugu Tusende 2,620,000) Riksdaler, och hvilken skall utgå för år 1816 och följande åren till nästa Riksdag, kommer att lefvereras till Riksgälds-Contoiret och derstädes redovisas; hvaremot utaf samma Bevillning följande Summor skola årligen från och med år 1816 från Riksgälds - Contoiret, efter Reqvisitioner, till Kgl. Stats-Contoiret aflemnas, istexniigen: Kongl. Krigs-Collega f. d. Cassors medel, som för Kongl. Bergs Collegii f. d. Cassa godt* göres Stats-Verket äfven de nästpåföijande åren vid hvarje års slut; dock anmärhes, att räntan å Kgl. Krigs-Collega f. d. Cassors medel för år 1819 och allt framgent utgår endast med Fem Tusen Ett hundra Tretio (5130) Riksdaler, Nio (g)skillingar Ellofva (11) r.st årligen, och upphörer deremot med innevarande år 1818 den ränta af En procent, sorn Statsverket hittills godtgjort uppå den till Malmö Stad från Riksgälds-Contoiret utaf sistnämnde Cassors medel utlånte Summa. 2. mom. Den så kallade Allmänna Bevillningen , som Riksens Ständer vid innevarande Riksdag sig åtagit , till en påräknad årlig Summa af Två millioner Fern hundra Afta - 2o74 Stats-Utskoitets Betänkanden. i:o Sju hundrade Tjugo Tusende (720,000) Riksdaler, såsom ersättning till Stats - Verket för den de! af'Iull-Inkomsterne, till ett lika belopp årligen, sorn är anslagen’ till ersättning al Bankens Förskott till •3
Wrangel slntar med ett bref fran Bernadotte till hans broder, innehållande underrättelsen, att han kallats att varda svensk tronfölj are och slutande med f örklaringen att han " aldrig haft en önskan i denna riktningn men att, d&amp; ödet kallat honom att uppstiga p&amp; den store Gustafs tron, han vill söka att fylla sitt värf " sans orgueil ni faiblessen. Glanspunkten af Wachtmeisters skildring utgöres af Karl Johans ingripande i de viirldshistoriska tilldragelserna af 1512. Härom yttrar. antecknaren, sedan han skildrat huru under riksdagen i Örebro kronprjnsen oaflåtligt verkat för att i Tyskland och ~ u r k i e t stacka Napoleons öfvermakt och motarbeta hans nu mot Ryssland riktade eröfningsplaner följande (sid. 302): " Om Napoleon skulle duka under i den ännu oafgjorda striden, s&amp; är det i dessa träkojor p&amp; stranden af Hjelmaren, som hans ofärd och Europas frihet bereddes af en bland hans fordna vapenbröders hand. " D&amp; nu dessa minnen från Karl Johans bhde ungdomstid och storhetstid kommit att framstå, såsom ett ämne för dagen, torde det ej vara ntan allt intresse att taga kännedom om en liten episod under hans resa genom Wexiö och Jönköping sedan han landstigit i Helsingborg och der emottagits af Excellenserna von Essen och Toll, som skulle vara honom följaktiga på resan till Stockholm. E n sådan episod aterfinnes i ett bref från en ansedd, iildre dam, fröken H. E. Silfverskiöld, bosatt i grannskapet af Jönköping. Brefvet har sitt intresse afven såsom prof p&amp; den tidens kvinliga brefstil. Det tillhör en vän af Dagny och med hennes benägna tillåtelse meddela vi det här nedan oförändradt, s&amp; till innehall som stafning. *) Husqvarna den 30 Oktober 1810. Bästa goda Jacquette, Förlat a t jag dröjt så länge med at besvara dit kiara *) Fröken Helena Eleonora Silfverskiöld, inom slagten " tant LenaNora " kallad, vistades $ Husqvarna hos sin syster, gift med brukspatron Ehrenpreuss.
Ridderskapet och Adeln å Utskottets förslag till underdånig skrifvelse, rörande reglering af Riks-Statens Tredje Hufvud-Titel; och N:o 21, till Högvördiga Presle-Ståndet, i anledning af återremiss å förslag till underdånig skrifvelse, rörande reglering af Riks-Statens Första Hufvud-Titel. Dessa tvänne Memorial lades till handlingarne. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande: N:o 127, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet N:o 81 om brooch quai-afgifter för målbara våla varor, som till Stockholm sjöledes inkomma. Ståndet vidblef sitt förra beslut och lade detta Utlåtande till handlingarne. S. D. Ånyo föredrogs Bevillnings-Utskotlets på bordet lagde memorial N:o 34-, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, angående grunderne för den blifvande Allmänna Bevillningen, samt föreskrifterne för tillämpningen deraf: Härvid fattade Ståndet följande beslut: l:o Angående Utskottets förslag att, vid blifvande voteringar, de utsatte siffrorna böra anses endast förslagsvis upptagne. Bifölls. 2:o vsta Art. i.-sta V oterings-pr opositionen. S2, s:dra voterings-propositionen. Ståndet afslog inbjudningen att förena sig med öfriga Standens beslut och godkände voterings-propositionen. 4:) s:dra Art. S> 4> 3:dje voterings-propositionen. Bifölls. Eih. lill 11. St. Uj r^tde och 5:te voterings-propositionerne. Godkändes. 7:o st:dra Art. §. 14. Godkändes. Godkändes. ll:o Bevillning för Artister, torde voterings-propositionen. Bifölls. 13:o Bevillning för Concerter, 11 voterings-prop sitio nen. Godkändes med rättelse al det i propositionen förelupna tryckfel. 14:o
Departements-chefen i underdånighet, hurusom, jemlikt nämnde beslut, framställning borde till Rikets Ständer göras derom, att det på allmänna indragnings-staten uppförda årliga anslag af 10,000 r:dr till expektansarfvoden åt lönlösa officerare af arméen, i den mån detsamma, genom afgång bland innehafvarne af dylika arfvoden, redan vore eller ytterligare blefve disponibelt, måtte, 38 Kongl. Maj:ts Prop. om Statsverk. 1830. efter de grunder och med de belopp, Kongl. Maj:t kunde i nåder finna lämpligt bestämma, få användas till pensions-förhöjningar åt afskedstagande Öfverste-löjtnanter, Majorer och Kaptener af Arméen, utöfver de pensioner, som dem ifrån Arméens Pensions-kassa tillkomme. Likaledes erinrade Departements-chefen i underdånighet, hurusom, enligt från Civil-departementet öfverlemnadt protokolls-utdrag, som nu äfven anmäldes, Kongl. Msj:t under den 1 Juni innevarande år, vid beviljandet af Chefens för Strömsholms stuteri, Öfversten m. m. G. Liljenstolpes afskedsansökning, dervid högre pension än 300 r:dr icke kunnat honom af stuteriets serskilda pensionsfond tilläggas, i nåder förklarat Sig vilja hos Rikets nästsammanträdande Ständer föreslå anvisande åt honom af pension till enahanda belopp å Allmänna Indragnings-staten; hvarom framställning alltså borde i Propositionen om Stats-verkets tillstånd och behof, i hvad den nämnde Stat rörer, inflyta. Under åberopande af hvad vid regleringen af Åttonde Hufvudtiteln blifvit i nåder beslutadt, hemställde Departements-chefen jemväl, att i fråga om Allmänna Indragnings-staten måtte inflyta framställning, dels om fortfarande af förut beviljade anslag: till Vetenskaps-akademien för fortsatt anskaffande af teckningar utaf inhemska vester till ett arbete, benämndt »Sveriges Flora», äfvensom för utgifvandet af teckningar utaf Zoologiska föremål, 800 r:dr, och till Sekreteraren A. M.
Ulriika med samma boställens utartendering för regementenas och korpscrues rak - Slats-Vlskoiteh Utlåtande, fi:o 199. h »ing hafva befattning* enahanda företrädesrätt till arrendets bibehållande vid ny ut arrendering, som genom Kongl, kungörelsen den 17 Juli 1847 blifvit i allmänhet tillagd arrendatorer af sådane kronolägenheter, af hvilka arrende-afgifterna ingå omedelbarligen till stats-verket, kunde jemväl få tillgodokomma arrendatorer af de under boställs-direktionernas vård ställda militie-hemman och boställen, samt Kongl, reglementet af den 19 Juli 1832, till efterrättelse vid utarrenderingen af dylika bo Italien, följaktligen i öfverensstämmelse dermed förändras; så har Kongl. Maj:t, ef ter vederbörandes hörande, vid underdånig förediagning af detta ärende, den 2 Oktober 1850, funuuit den med ilikets Ständers underdåniga skrifvelse åsyftade Intf▼udsakliga förändring i ofvannämnda nu gällande nådiga reglemente af den 19 Juli 1832 icke vara af behofvet påkallad; men då den deruti meddelade föreskrift, att boställenas utarrendenng alltid skall ske genom auktion, någon gång, efter hvad erfarenheten ådagalagt, kunde medföra den olägenhet för regementena och korpserna ijelfva, att de vid nytt arrende gå miste om en förut varande pålitlig och såsom redbar känd arrendator, och mås-te i stället antaga en mindre pålitlig, har Kongl. Majit ansett det komma alt befordra regementets oell korpsens fördel, derest, jemväl till uppmuntran för en redbar arrendator, det på bostälis-direktionens pröfningsrätt får ankomma att, på de vilkor, sorn finnas för regementet eller korpsen mest fördelaktiga, utan auktion upplåta nytt arrende åt den arrendator, som bostället förut en viss tid innehaft och detsamma derunder till dbektionens belåtenhet häfda); i hvilket afseende Kongl.
IS57 och ISIS. 6 Sami. 1 Afd. 6 Haft, 1 2 Ranbo-Uts k o Hets Utlåtande, N:o 15. penningar, anvisades ett belopp af 5o r:dr banko årligen, yttrat »tt, enligt Underst yre Isens öfvertygelse, berörde belopp, hvilket redan under första tiden af pantlåne-kommissariens befallning, befanns icke nigöra full ersättning för de missräkningar och förluster, hvilka, oaktadt all använd uppmärksamhet, inträffade, nu mera destomindre vore tillfyflestgörande, sorn möjligheterna af förluster för beina Ide kommissarie, under utöfniugen af hans befattning, otvifvelaktig! under de sednare åren i högst betydlig mott förökat sig, icke blott i följd af den till växande lånerörelsen på guld och silfver, i hvilket afseende Understyrelsen meddelat, att då, under år 1836, sorn närmast föregick den nya organisationens införande, endast utgåfvos 8,3 i i stycken lån, med en utlåningsoch oinsättnings-suinma af 3oy,3q3 r:dr, under det inbetalningarna utgjorde 296,272 r:dr, hade lånen år 18.4b uppgått till 16,749 stycken, eller mer än dubbelt mot år (836, utlåningsoch omsältningssumman till 4*36,534 r:dr samt inbetalningarna lil! 43o,5o6 r:dr, och år 5846 lånen till 14,o58 stycken, med en utlåningsoch omsättningssuratna af 464,368 r:dr, samt inbetalningarna till 470,756 r:dr; än äfven i anseende dertill, att vid pantlåne-expedilionen blifvit till belåning inlemnade falska silfverpanter, försedda med eftergjorda kontrollstämplar, för hvilka panter oftanämnde Kommissarie, som dem antagit , fått för de derå utgifna län lemna Banken godtgörelse; hvadan, och uppå i öfrigt anförda skäl, Understyrelsen ansett sig böra föreslå, att det, såsom missräkningspenningar, på aflönings-stat (supplementar-statj åt pantlåne-kommissarien utgående arfvode af 5o r:dr, måtte förhöjas till Elthundrafemtio r:dr banko för år räknadt.
Leconomie - Mstoltct icke allenast hade, att förwänta frän Kongl. Commerce Collegium en Mförlitelig och uplysande berättelse om Rikets Fabrikers tillständ, hwitken berättelse likwäl, i afseende pä nu inträffade förändringar, bcklagrligen torde blifwa mindre tillfredsställande, utan ock behagade, pä fordna tiders sätt, med eget besök wid Fabriker här i Staden taga kunskap om werkeliga förhållandet. Widkommande Högloft. Utskottets förmodan, att, genom upmuntrande belöningar och distinctioner, Färafwelns updrifwande stall kunna minnas; sä har erfarenheten länge wisat, huru litet förbindelser till Schefferiers underhållande, fastän med bctydelige fördelar, blifwit iagttagns. Kostnaderne derä hafwa warit kanbare för Staten, men till större delen frugtlöse. Skulle kunnige och owäldige personer (om jag sä mä tala) hälla en restransakning r denna wäg, Hwilka stora brister skulle dä icke blifwa updagadeDe försstagne premierne stola säkerligen blifwa mindre kostsamme, men mera till ändamälet bidragande. De blifwa spridde pä hela menigheten, samr kunna följakteligen säkrast märka en allmän upmuntran.
Under clet således fastigheter icke tillhörande jordbruket, under tiden ständigt stigit i värde och i förhållande derefter blifvit taxerade, hade man till och med tillåtet sig att minska jordbruksfastigheternas taxeringsvärde, ehuru uppenbart var att deras verkliga värde i de flesta läll åtminstone stigit i en vida större progression än andra egendomar. En jordegendom i Stockholms grannskap anfördes, bland mänga andra, såsom ett, slående exempel derpå. Den hade i decennier stätt, taxerad till något öfver 600 Rulr, men i de tre sista köpen sålts för 50, 60 och 70 tusen R:dr. Jordbrukarna voro i allmänhet sjelfva särdeles obela tua med dessa missförhållanden, emedan de lade stora hinder i vägen för deras egendomars belånande, men ingen vågade påyrka förhöjning i sin egendoms taxeringsvärde, emedan sådant skulle ansetts som uppenbart tecken till obestånd. Alla voro derföre ense om att alla fastigheter skulle taxeras till deras verkliga värde, men deraf följde också uppenbart, örn behållna inkomsten af fastigheterna beräknades på gamla sättet efter 4 procent af taxeringsvärdet och taxeringskomiteens förslag antogs, att beviiJningsprocentcn nedsattes frän 2J, till I procent af inkomsten, att fastighetsegare icke tillhörande jordbruket skulle få omkring 0,6 af sin förra bevillning efterskänkt, under det jordbrukarn e efter ali anledning skulle komma att i bevillning fä betala mera efter den nya än den gamla. Bevillnings-förordningen. Dä Staten lör tillfället icke hade behof af ökad bevillning och Bevillnings-förordningen denna tid var alldeles isolerad, Bih. till B. St. Till följd häraf föreslogs att i bevillning för jordbruksfastighet skulle erläggas 3 öre för hvarje fulla 100 R:dr af taxeringsvärdet, men för annan fastighet o öre. Ridderskåpet och Adeln samt Bonde-Ståndet biföllo detta förslag, men Presteoch BorgareStånden afslogo detsamma med stor majoritet och påyrkade, att ali fastighet härefter som hittills skulle beräknas lemna lika stor afkastning och således också betala lika bevillning, eller 4öre på 100R:dr taxeringsvärde. 1 förstärktaBevillnings-Utskottet segrade dock med några få rösters majoritet de förstnämnda Ståndens mening.
Hon skulle göra allt for att ddolja det; bortviid skulle hon g i ur rummet och ljudlöst sLinga dörren efter sig. Men han skulle ha sett det Bnd&amp; och h.an skulle se den blicken om och om igen i sitt minne, han skulle piiias, vindas. Och nu spökade den igen, den slankiga gamla boniullskl~dningen med rehan p9 irmen, der kölden bet i nakna huden. Hade han d3 mera 1pm sjelf iin att han kunde lef \ .a som han gjorde! Hvad var det för fordringar? Hvad skulle han försaka? Nej, det ~uåste vara slut med blödigheten1 -. Under det han gick och gr5lade med sig sjelf kom han in i trappuppgingen och traskade iipp. Det var pigan soni öppnade. * Har rar nyss en karl med en gran., sade hon tvekande, shan sade, att den sknlle hits. * Jaha, jag vill ha gran,&gt; sade herr Tol&gt;iassoii kort. Han steg in. Der stod granen och @ Ide hela rummet med doften af jul. * Det i r sant, h5r var en herre och leninade sitt visitkort, han sade, att han skulle komnia igen om en stund,. rapporterade pigan i det hon glintaile p3 dörren. &gt;Jash Hon stingde dörren igen, Herr Tobinsson. gick frain till sitt skrifbord och sSg p3 kortet. Ja, det rar ju ritt: Imlvig hade Hyttat till Stockholin för ett nar Sr sen. det hade han inte kommit att tanka p i förr 5n nu. Kortet var fr&amp;i en af hans m h g a brorsiiner, fr211 den bland dem alla, som h m hållit mest a t Herr Tobiasson stod innii och sig p5 det vfilkanda nannict, dS det ringde ~ii.taiiibiirklockan. Pigans röst hördes deriite: * jo, herrn ar heinkoninienm. Och 4 öppnades dörren. Herr Tol&gt;i: lsson ryste i fiirkinslan a i nya konflikter.
Jag grep Bourgogneflaskan, och fyllde mekaniskt ett stort glas, men just som den stimulerande drycken passerade min gom, blef denna nya tankegång mig fullt medveten. Och som om allt både från i går och i dag försvunnit från mitt medvetande, stod bilden af en man, som förr varit min vän, lefvande för mina ögon. Med en underlig känsla af vemod satte jag mig tillbaka i min stol, och medan timmarna gledo, utan att jag märkte det, lefde jag ånyo om en tid af min egen ungdom, den tid, som jag under de sista åren gjort allt för att glömma, och som jag också trodde mig hafva glömt. För något mera än tio år sedan fanns det i Stockholm en ungdom, som hade den entusiasm, hvilken fordras för att tro på möjligheten af en kamp mot det bestående. Denna entusiasm hade till en del sin rot i missnöje med, hvad traditionen skapat, och det kan icke nekas, att hos många framträdde den med en styrka, som ej såg ut att kunna dämpas af de fördelar, framtiden möjligen kunde erbjuda dem. Men hos andra var själfva missnöjet ingenting annat än obelåtenheten med att själfva vara tillbakasatta, och det var icke svart att förutse, att när dessa individer kommo i tillfälle att intaga en position, skulle deras missnöje för dem själfva framträda som ett barnsligt minne, hvaraf endast för skam skull några fattiga rudiment skulle komma att kvarstå. Det löjligaste af allt var emellertid, att bland dessa unga män fanns det några, hvilka verkligen togo denna stora så kallade rörelse på allvar. Och så vidt jag kunde finna, leddes dessa män – kvinnorna voro i allmänhet mera praktiska – af ett slags obegripligt förstoringsbegär. De förstorade nämligen allt, hvad som mötte dem i det lif, hvilket de dömde ur synpunkten af Ibsens »Brand» och evangeliernas fullkomlighetskraf. De förstorade sin beundrans föremål, och de förstorade alla lifvets dimensioner. De kallade sig realister, och jag har alltid beundrat allmänheten, hvilken ej förstod huru orealistisk denna realism i grund och botten var. Kritiken förstod dessa människors idealism – och behandlade dem därefter.