Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alt Restantierne, vid Summariska Redogörelsens afgifvande årligen tilltagit, synnerligast efter den år i83o inträffade missväxt, bestyrkes af Räkenskaperne, men jag anser detta förhållande mera vara en följd af den tilltagande penninge-förlägen heten, och den skuldsättning hvaruti större delen af de skattskyldige genom samma missväxt iråkat, än utmärkande någon obenägenhet hos dem att fullgöra deras skyldighet emot Staten; Likväl, och då uleblifyandet från Uppbördsstämma, icke medför någon olägenhet för Allmogen, samt hvarje skattskyldig lärer finna beqvämligast, att, utan tidsspillan och kostnad för resa till Uppbördsstämma, liqvidera Kronoskatlerne vid besök hemma i husen, som Krono-Beljeningen i sådant fall är tvungen anställa, torde det såsom temmeligen gifvet kunna antagas att större delen af Krono-Uppbörden, efter andra Uppbördsstämmans slut, blifver beroende på indrifning efter Rest-Längder, hvilket betydligen försvårar Uppbördens bandhafvande, hvarpå såsom exempel må nämnas, att, utaf i832 års Uppbörd, som, jemte föregående årens Restantier uti Götheborgs Fögderi uppgick till 67,796 R:dr 38 Skill. 4 rst., omkring 3o,ooo R:dr måste ställas på Restlängd, och indrifningen deraf besörjas genom Iironobetjeningens inställelse hos de skattskyldige, derigenom Kronobetjeningens besvär och resekostnader mångdubblas. För Studerne. Det bidrag som Slaten från Städerne äger att påräkna, är väl beroende af Folkmängd, af stigande eller fallande välmåga och af förändrade Bevillnings-författningar, men icke af sådane förhållanden, som, i afseende på Jordeboks-räntor, Tionde och Afrad m. m. egenteligen tillhöra Landet. Saltpeler-gärden, som äfven vidlådat Städernas jord, har, enligt hvad förut är anmärkt, försvunnit; och de öfriga Utskylderne äro uppförde efter, Räkenskaperne. i4 Indrifningen af Krono-Medlen uti Städerne, mötes icke af sådane svårigheter som på Landet.
Så, framhalller han med stor kraft för mannen hustruns likstallighet med honom inför Gnd, och bjuder honom att s&amp; skicks sig mot henne, såsom den där lika mfvedel skall hafva med hoiiom i Guds rike. Han skall hafva hellile kar såsom Kristus hade sin församliilg k %r, för hvilken han gick i. clöden. Han antar ilaturligtvis den g m l a satsen, att mannen ar begåfvnd med större förnuft och starkare natur siii hustriin, men han ser dëri framst e11 plikt för honom att varila och beskärms henne, skona hennes svaghet och gifva, henne den ära henne tillhör. Och eftersom kviniian ar honom skapad till hjälp, så skall han tacka Gud för sådan hjälp, alska henne och böja hennes sinne till deii Herre, som gifvit henne L t honom. » Summa summarum D, a och o af alrtenskapet &amp; r för Olaus 7ifil-le7cen, denim tänkt » i % ömse sidor » såsom den högsta möjliga hängifvenhet. Så, heter det, att maii och hustru skola i bada sidor älska hvaranclra så, att de ingen människa hafva Irärare än hvarandra inbördes. Deiiiia deras kärlek skall, så val hos hustrun som hos mannen, öfvergå den, som de Sigim sina f öräldrar. Samma starka tonvikt på ömsesidigheten af förhållmdet beteckna slutorden, där det heter: att det ligger dem stor mald uppå)) 23å B&amp;da sidor)) att bedja Gud om en maka, med hvilken de kunna lefva i sämja, kärlek och gudsfruktan, m. Dessa betingelser, satta i bredd med förklaringen att förbindelsen måste begynna i Guds sime och icke i lösaktighet eller efter människomening, utgöra enligt Olms Petri villkoren för att lycka och salighet skola å ömse sidor tillskyndas makarne i deras iiktensk-. Sisom redan nämnts, ai.0 vigselformulären i 1 6 - och 1700-talens kyrlcolzaudböcker i det narmaste lika med Olaus Petrii.
En stor del af allmogens penninge-ulgifter, för krono-ulskylder och enskifl1! behof kunna derföre bestridas med detta slags inkomst, men deraf lärer e) få anses följa, att, härtill åtgående tid och arbete skulle kunna i ekon0' miskt och moraliskt hänseende nyttigare användas. Bran vins-bränningen har under de ifrågavarande åren varit åtskim^ gånger inställd och produktionen i följd deraf något minskad. Högre Prl — .9 — ser hafva dock tvifvelsutan ersatt denna minskning, så att afkomsten af det hela kail anses i det närmaste enahanda. Det är i synnerhet i trakterna omkring hufvudstaden denna handtering blifvit bragt till betydligare utvidgning, genom lätthet lill afsättning och genom jordens högre värde, som bereder , tillfälle alt å mindre fastigheter anlägga stora brunneri-verk. Så hafva, jemförelsevis, år 1831 minimi-afgifterna af pannerymder i Sollentuna fögderi utgjort 7,207 R:dr 3 sk. 3 r:st och i Svartlösa fögderi 4435 R:dr 24 sk.; men i Frösåkers fögderi endast 2,455 R:dr 44 sk9 r:st> ehuru folknummer!! i de begge förstnämnda fögderierna är mellan i f, och 12,000, och omkring 18,000 i det sednare, som tillika innehåller flera större egendomar och bruk. Samma förhållande visar sig i afseende å minuteringsafgifterna, som för nämnde år, Varit i Sollentuna fögderi 680 R:dr, i Svartlösa fögderi 465 R:dr, och i Frösåkers fögderi io3 R:dr. Eli summarisk uppgift öfver bränvins-brännings-afgifterna torde närmast upplysa beloppet af denna tillverkning, under de sednare 5 åren, och den inkomst, som kan anses derigenom hafva orten tillflutit: Efter Jord| värdet. Minimi-afgift af pannerymdcn. Förhöjning öfver uainimi-afgift. Minuteringsafgift. Summa.
Ståndet redan har, att Konungen undanbedt sig deri tacksägelseadress Rikets Ständer, såsom en rättvis gärd, önskat i början af Riksdagen egna Hans Majrt, hämtar jag af dessa skäl ett motiv att icke vidare yrka på den af mig föreslagne adressen; anhållande jag i stället, hvad Herr Grefven och LandtMarskalken troligen ändock skulle hafva gjort, att, med afseende på de med detta ärende serskildt förknippade omständigheter, Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes för Hans Maj:t inberätta förloppet och det beslut Ridderskapet och Adeln nu fattat. Hans Excellence Herr Gref ven och LandtMarskalken förklarade, att sedan den ledamot, som väckt ifrågavarande förslag, numera sjelf derifrån afstått, ansåg Hans Ex - Den 19 Februari i f. m. ay3 Excellence sig böra hemställa, örn Ridderskapet och Adeln biföll, att frågan om en underdånig adress till Konungen må förfalla. Ropades fa. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken tillkännagaf, att Plenum korame klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas. Föredrogs ånyo och bifölls BancoUtskoltets den q dennes under N:o 112 afgifne och den 11 derpåföljde e. m. på bordet lagde Memorial, med förslag, angående en förbättring ad interim uti BancoStatens Löne-inkomster.; äfvensom rörande de flere till beloppet heräkneliga, dels årliga oell dels tillfälliga, anordningar af Bankens omkostnadsräkning intill nästa Riksdag. Föredrogs ånyo Statsoch BancoUtskottens den 28 sistlidne Januarii, under N:o 46 afgifne och den n dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottens under N:o 25 förut meddeldte Betänkande, i fråga 0111 understöd af Allmänna medel till Södertelge Canaloch SlussverksBolag. 62 IT. 18 274 Den 19 Februarii f. m. Herr Rosenblad, Bernhard:
M. på extra-statsregler:n äskade anslag blifvit nedsatta till det lägsta möjliga, samt med inskränkning till framställande af de vigtigaste bland de ganska många angelägna anslagsposter , sorn så väl af K. Krigs-colhm som af Cheferne för Ingenieurcorpsen och Topografiska corpsen blifvit uppgifna; säfar, så väl af denna anledn., som på de skäl, hvilka af Hrr Peyron, Lefre'n m. fl. nu blifviL utvecklade, jag i allo understödja de af K.M. i Dess nåd. propos. begärda anslagsbelopp, förbigående ett närmare utredande af förhållandena, då sådantendast skulle vara ett återupprepande af hvad som blifvit sagdt dels nu af bemälde herrar, dels hvarje gång frågor af denna natur förevarit i detta Stånd. Och får jag af sådan orsak anhålla om återrerniss af Utskts nu förevar, betänk., anhållande derjemte att Utsk. behagade fästa en välförtjent uppmärksamhet vid Hr Stjerngranats nu gjorda motion , om uppförande af extra-anslag till exercis-sqvadronerna vid de reg:ten, som icke äga ett sådant anslag, och hvilken motion jag på det högsta understödjer. Frih. Cederström, Jacob: I afseende på detaljerna af hvad som förekommer i utlåt. litt. A , hafva redan flere talare inom R. o. Ad. gjort de anmärkn:r, sorn äro behöfliga, och yrkat bifall till de förslag, K. M. framställt. Jag vill derföre hålla mig först och främst vid den allmänna anmärkn:n, att Utsk. varit oberätligadt att på grund af en förutsättning, att riksdag inom 3 år skall inträffa, föreslå anslagen för 3 år, i stället för årligen. Det kan visserligen hända, att R. St. sammankomma inom dessa 3 år, men dermed kan också dröja i 5 år , och derföre borde anslagen vara beräknade till i845. I afseende åter på sjelfva den föreslagna extra-statsregler:n framställa sig några egenheter, som, jag kan icke neka det, satt mig i förundran.
Jag anser äfvenledes aldeles gifvet, att det reglementariska, eller hvad som för verkställigheten af förekommande Förslager erfordras, uppskjutes tills Riksens Ständer pröfvat och afgjort, om sjelfva Förslagen äro antaglige eller ej; men derutöfver vågar jag icke gå. Det är äfven Friherre Björnstjernas mening att Utskotten skulle uppgifva motives-äde grunder^ men hvad vill det säga annat, än att förekommande ämnen skulle utvecklas så fullständigt, som det för Utskottens förmåga blefve möjligt. Ej helier skulle tid vinnas genom ett annat behandlingssätt, ty då de så kallade grunderne förekommo, utan att få åtföljas af all den detaileutredning, sora vore nödig, för att bestyrka och rättfärdiga dem, skulle anmärkningar dervid göras, hvilka genom en större fullständighet möjligen hade förfallit. Vid en återremiss skulle Utskotten, i anledning deraf nödgas närmare verificera sina framställningars grund, och tidsvinsten blefve ingen, ty RiksStånden kunde dock icke första gången afslå Utskottens betänkande. Ännu betänkligare, om en nyttig sak genom ett styckadt framställningssätt, eller otillräcklig utveckling blefve ogillad. Det är alltför roöjligt3 Ben 7 April f. m. 113 och nästan säkert, att äfven med lemnad tillräcklig tid, och utan band af någre i förband gifj ne anvisningar för behandlingssättet, skola stora brister och ofulikomligheter uppenbara sig i resultatet af Utskottens arbeten, då sti!!ämpning af den sanna erinran uppkommer, att nya id£er icke kunna lefva utan nya organer. För min enskilia del erkänner jag uppriktigt, att med oinskränkt god vilja, blifver det likväl under närvarande tids omständighetet, må hän. da med »öfvervinneliga svårigheter förknippadt, att vinna de efter min öfvertygelse nyttigaste resöltater j och alldeles omöjligt blifver det åtminstone, uppfylla aliade olika fordringarne, tilläfventyrs sträckta någon gång utöfver verkställbarh^tens gränsor.
Jag fortfar i min begäran om återremiss. Gr. Mörner: I sitt sista anförande har Hr Cederschiöld framställt några exempel, som, enligt min öfvertygelse, äro af den beskaffenhet, att de vederlägga sig sjelfva. Det är väl icke Hr Cederschiölds mening, att en skollärare kan blifva prest, utan att hafva fullgjort de lärdomsprof, som derföre erfordras; och om Hr Cederschiöld skulle behaga aflägga godkända prof på sin duglighet såsom general, så har jag ingenting emot att han dertill befordras. Men intilldess detta skett, sä kan viii ej en sådan befordran låta göra sig, lika litet som det går au att Hr Cederschiöld utan prof blifver prest. Hr Cederschiöld har också påstått, att genom bifall till motionen skulle det lägre presterskapets ställning förbättras; medlemmarne af detta voro nu ett slags parias, hvilka borde lyftas ur sin närv:de olyckliga belägenhet. Jag har mig icke bekant, att någon särskild lagstiftning finnes för det lägre och för det högre presterskapet. Hvarderas befordringsrätt beror på kunskaper och meriter. Förhållandet var annorlunda på den tid, då skolläraren var i besittning af dubbel tjenstårsbeiåkning; men detta är nu afskaffadt, och sannerligen skulle jag icke beklaga den tidpunkt, då man ansåge sig befrämja Svenska kyrkans intresse bäst derigenom, att man till dess högsta platser utsågo de mest okunniga ibland kyrkans män. Hädanefter, såsom hittills, måste dock kunskaper vara hvad som bör hafva försteget och utgöra vilkoret för den olika befordringsrätten inom kyrkan. Den siste värde talaren har .också sagt att vid universiteten skulle man kunna sofva sig till meriter. Det synes som den värde talaren råkat icke känna, att för närv:de offentlig föreläsningsskyldighet åligger samtlige lärare vid universiteten. För att upfylla ett sådant åliggande erfordras att man följer med sin tid, ty eljest blottar man sin okunnighet, och framställandet af en sådan nakenhet kan väl icke blifva någon grund till befordran.
Herr G re swen och Landtm ar skalk en hemställde om icke genast en Deputation til de öfrige respective Ständen kunde afgä, för at tilkännagifwa Nidderskapets och Adelns Beslut sä wäl om tryckningen af projectet til Riksdags-Ordningen, som öfwer Stats - Utskottets Protocolls - Utdrag. Bifölls; i anledning hwaraf Deputationen under anförande af Grefwe Uoivenlljelm, Larl Qusmf, efter nägon stund afgick. Derefter uplästes Constitutions-Utskottets Betänkande öfwer Riksdags - Ordningen, jämte detsamma ätföljande Bilagor, sä lydande: Wördsamt Memorial! Til fortsättning af de uti Regeringsformens 85 §. anbefallte öfrige Grundlagars utarbetande har Constitutions - Utskottet författat det förslag til Rikdsaas - Ordning, som bänge, nom wördsamt underställes Riksens Högloft. Ständers pröfning och skärskädande. Utskottet hav, med upmärksamheten rigtad pä Regeringsformens innehåll och stadgande» i hwad Den 8 Augustt. 767 hwad Riksens Högloft. Ständers göpomäl beträffar, sökt bringa uti enlighet dermed föreffrifterne för Riksdags-ärendernes gang och behandling ; hwarföre, samt til minnande as sammanhang och öfwerensstämmelse i det hela, Utffottet äfwen ansett nödwändigt at uti Riksdags-Ordningen antingen utförligen uprcpa eller til wista delar intaga flere bland de Articlar, som i Regeringsformen innefattas. Derjämte, och dä trenne Ständ ej äge nägon särffildt sammanssrifwcn Ständs-Ordning, har Utskottet warit nödsakadt at i detta Project införa flere smärre detailler, flere för hwartdera af dessa Ständ mera enfkilte föreskrifter.
Kändt vore, att frågor varit väckta och undersökningar verkställda för detta ändamål, utan att de synas hafva ledt till något resultat, ehuru utförandet icke borde vara svårt, då i trakten af Venersborg flera ställen finnas, bland andra vid den så kallade Nybro, der ganska lätt en bred kanal synes kunna åstadkommas, hvarigenom vattenhöjden medelst stämbord kunde hållas vid en viss höjd utan mehn för seglationen, då sjöns djup i 12 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 106. alla fall säkert blefve tillräckligt för de fartyg, som kunna begagna Göthaoch Trollhätte-kanalerna, samt större fartyg icke gerna på insjöarna begagnas ; och har med anledning häraf motionären hemställt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att genom Styrelsen för vägoch vatten-byggnader upplysningar måtte inhemtas, huruvida en bestämning af sjön Venerns vattenyta med fördel för kringliggande jords odling och utan att tillintetgöra seglationen å nyssnämnda kanaler eller framgåendet till de vigtigare hamnarne vid sjön, skulle kunna utföras, samt hvilka kostnader i sådant fall skulle erfordras; äfvensom i fall saken visade sig vara möjlig och nyttig, låta utarbeta förslag, huru arbetet bäst kunde utföras, af staten eller genom bolag, samt hvilka vilkor i sednare fallet borde ett sådant erbjudas; på det Rikets Ständer måtte blifva i tillfälle att härom öfverlägga. I afseende härå får Utskottet upplysa: att Rikets Ständer vid 1823 års riksmöte uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit tillstyrkt, att åtskilliga af öfverdirektören Hagström uti Irågan till Rikets Ständer ingifna handlingar måtte på allmän bekostnad till trycket befordras och exemplar deraf gratis utdelas till församlingarne omkring Venera; att Kongl.
Deri talades om Lomrscker, hwilka borde bibehallas orubbade. Friherre Ltlisl förmodade at Urstottet härmed ej kunde mena de föregifne Lontracker, rörande Wargerings upsättande, som ej wore laglige, såsom til exempel, med de Skånsta Rusthallarne, och hwilka Lontmcker, såsom patrugade af en despotisk Regering, nu efter aterwunnen frihet borde kunna uphäfwas. Beträffande ater hwad Grefwe körner anfört, ar afwen min tanka, at alt bör göras til Rikets Förswar. Men stulle den olyckan inträffa, at Riket komme i sadan wada, da ma haldre man nr huset ga. Da mä tyngden ej kastas blott pä de Rustande, utan Bruk, Säterier och annan icke med Notering belastad Egendom undergå UtskrifningI landets nöd bör ingen undandraga sig. Hans in 6 Den 27 Mars. Hans Lxcellence Herr Grefwe kuut!, understödde Grefwe 6zä!snkorZ8 Motion, och trodde at den ej wore lagstridig, ej eller något hinder at icke Lx^säikonen, pa fält Grefwe (HllenkorZ förestagit, kunde författas. Härefter talade flere pa en gang, hwilket räckte någon stund, til dest Friherre Loä erström, fa c ok, erhöll order och yttrade sig. Med all aktning för pr-rxis, kan jag likwäl ej infe, at den berättigar til något som ej är enligt med Grundlagarne. RegeringsFormen mäste följas och icke någon xraxig, som genom den samma kan wara förändrad. Det högsta Grefwe OFälenKorZ kan winna med sin Anmärkning, är, ar om wi ej kunna förena ost om Lonstttuciouens rätta förstånd, saken til Lonzcimtion8- Utffvttet matte emitteras, da detta Utffott sedermera får afgöra ftagan. Grefwe O vi lenborg.
Petionernes öfverlemnande väckte ock i hela landet ett oerhördt jubel, såsom uttryck af allmänhetens instämmande, lika mycket i Borgareoch Bonde-St:ns missbelåtenhet med dessa förslager, som i dessa Riks-Stånds förhoppningar på en mera tillfredsställande framtida lösning af det stora problemet; och för att göra praktisk tillämpning af denna opinion, bildades här i hufvudstaden en centralkomité, som kommunicerade sig med samtidigt bildade reformkomitéer i landsorterne, för att i talrika adresser gifva ett moraliskt stöd åt de framställningar, som blifvit gjorda. Al - Den ti December c. m. 371 drig har vä! opinionen varit mera stämd för en förändring, som den härmed åsyftade; och när adresserne af komité-bestyrelsen öfverlemnades till Justitie-Stats-Ministern samt man i Post-Tidningen och sedermera i landets öfriga tidningar fick läsa hans svar, intogs hvar oell en, som är lifvad af förhoppningen på reformen, af det största förtroende till en förändring, som tillika vore en förbättring deri. H. Exc:s svar innehöll, såvidt mitt minne icke sviker mig, att han illa skulle uppfatta sin plats och sitt kali såsom Justitie-Stats-Minister, om lian icke begagnade alla de loflig» och lagliga medel, som stodo honom till buds för att verka för åstadkommandet af en allmän reform i vårt representationssätt. Af förhållanden, som sedermera inträffat, har den öfvertvgelsen bildat sig, att regeringen sjelf är sysselsatt med ett representationsförslag, grundadt på allmänna val. Ja, det har gått så långt i afseende på detta rykte, att en Fransysk tidning, »la Patrie», vetat omtala de olika momenterna i den efterlängtade K. Propos:n. Tidningen uppgifver, bland annat, att den nya kommunalstyrelsen skulle ligga till grund för representationens organiserande. Det synes alltså klart, att ju mera detta rykte vinner i styrka, desto mera skäl förefinnes att icke antaga nu föreliggande förslag. Man har sagt — och jag tror det med skäl —att ett RiksSt.
Then omyndiges redbara penningar skall Förmyndaren förränta och förkofra, som bäst synes, mot sådan säkerhet, som Domstolen pröfvar fullgod vara, och förthy åligger Förmyndaren, att, i Stad inom en månad, och ä Landet vid nästa Ting, sedan han förordnad blef, inför Domstolen Den g November e. ra. 79 styrka , huru han sin förmyndarepligt i ihy fall fullgjort häfver. Ej må sådan säkerhet rubbas, eller medlen lyftas, förrän annan säkerhet blifvit ajj Domstolen pröfvad och godkänd. Detta förslag synes mig vara någorlunda tillräckligt för bevarandet af de omyndiges rätt, utan att innebära något förnärmande af Inteckningsliafvares rätt lill jorden, och jag kan icke annat än tillstyrka bifall till detsamma. Herr Hjerta: Sedan Herr Cederschjöld nu mera yttrat en särskild mening, anhåller jag att få besvara så väl honora som Herr Crusenstolpe. Hvad först Herr Berg von Lindes förslag beträffar, så innehåller detsamma något, som synes vigtigt i timonen, men blifver omöjligt i verkställigheten; ty Domaren skall derigenom blifva så öfverhopad och få en sådan ansvarighet sig ålagd, alt jag icke inser, huru han skall taga sig ut dermed, så vida icke ett särskildt biträde skall hållas för uppsigten öfver dessa ärender. Jag tillstyrker derföre, att förslaget må lemnäs utan afseende, och alt Utskottets Utlåtande måtte antagas. Men hvad 8 §. och Herr Crusenslolpes anmärkning beträffar, torde jag få fästa uppmärksamheten på de invecklade förhållanden, som skola uppstå genom afgäldens afsättande för deras räkning, som hafva inteckna? de Skuldebref i panten. För mig är det åtminstone tydligt, att om gamla Lagen bi - 8o Den 9 November e. ra. behålles i detta afseende, kan aldrig fråga uppstå om de ständiga Processer, som måste blifva en följd af afgäldens behandling som fastighet, tvertemot dess verkliga natur af lösören. Jag afstyrker således detta tillägg, men tillstyrker i öfrigt bifall till Utskottets Utlåtande. Herr Tham, Wollrath:
Det mäi’kbara förcti’äde i afseende på utbildning och tjenstbarhet, som indelda kavalleriet genom de vid detsamma inrättade exercis-sqvadroner i sednare tider vunnit framför infanteriet, hvilket ännu saknar motsvarande bildningsanstalter, ådagalägger så ögonskenligen, huru angeläget det är, att tillfälle beredes äfven indelda infanteriet till erforderlig öfning i livad dess tjenst tillhörer, så framt det skall Lunna uppfylla de anspråk, fäderneslandet för sitt försvar på detsamma äger, att allt vidare bevis härför synes vara öfverflödigt. Då eiiiedlertid Rikets Ständer, fast än med erkännande af en sådan öfnings stora vigt, allt hittills vägrat anvisa de för ändamålet nödiga medel, får jag, under åberopande af hvad mitt på nådigste befallning afgifna betänkande om ett fullkomligare ordnande af försvarsverket till lands uti ämnet innehåller, underdånigst hemställa, det måtte Eders Kongl. Maj:t nu af Rikets Ständer i nåder äska, ej Transport 6,760: 40. 5. Transport mindre till inrättande af instructions-kompagnier vid indelda infanteriet enahanda belopp, som vid sista Riksdagen dertill begärdes, eller för personalens underhåll 35,000: samt för vidmagthållande af nödige sängoch liusgerådspersedlar m.