Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. eller två Stånd afslagit rättighet för dessa gamla tjenstemän att öfverflyttas på indragn.sl.it; fullmakt och förrättar cancellisl-tjenst eller har prot.secret.- fullmakt och förrättar dithörande tjenst men icke är försedd med dithörande lön? Är lian lilulerad eller icke? För mili del anser jag förslaget overkställbar t i vårt land, så länge tjensteförhållandena förblifva sådana de ännu äro. Jag underställer derföre R. o. Ad:s bepröfvande, om icke Ståndet täcktes återremittera utlåt, lill Const.Utsk. med det yttrande såsom Ståndets gemensamma tanke, att förslaget för närvar. är onyttigt. Hr Cederschjöld, Fehr Gust.: Den siste välde talaren har grundat hela sin argumentation på ett misstag, emedan Utsk;s förslag tydligen innehåller, att fråga endast är 0111 titlar utan medföljande embete eller tjenst, och Const.Utsk. har således ingalunda haft afseende på lönen, utan blott på skyldigheten att tjena samt deri deremot svarande rättigheten alt få tituleras efter tjenstebefattningen. E11 med copist—lön, sorn gör exped.secret.-tjenst, är också berättigad till denna högre titel, men i annat fall icke. —Hvad den siste värde talaren sagt i afseende på militära förhållanden förstår jag icke så noga. Men det förekommer mig orimligt, att samme person kan vara t. ex. capitaine med compagni, major i reg:tet, Öfverste-lieutenant i armeen och öfverste i Generalstaben, så att han, så till sägande, går på alla fyra på ärans trappa. Jag har i långliga tider med bedröfvelse sett den titelsjuka, som är epidemisk liers Svenska folket, och jag har trott, att det vöre roten till det ogräs, som kallas lux, flärd och fåfänga, och sorn förtager välsignelsen af åkrarnes gnida. Della är helt visst en af de väsentligaste orsakerna, hvarföre icke den enskilda välmågan är svarande mot hvad omständigheterna eljest kunnat tillåta.
Dessa tre noveller voro samlingens bästa och utöfvade det starkaste intrycket, dels emedan de voro mest verklighetsskildring och störst konst, dels emedan de tydligast röjde arten af Geijerstams individualitet samt dennas grunddrag af sund kraft, nyanseradt till den godmodiga, något massiva humorn i »En idyll på landet», till den djupt kända sympatien för de små och förmågan att innerligt förstå och sant skildra folklynnet i »Fem kronor» samt till den varma förtrytelsen, den smärtsamma, medömkande satiren i »Ett äktenskap», der förbittringen var så jäsande, att man tyckte sig höra det sjuda under den jemna framställningens tunna skorpa, och sorgen så tung, att det var som om något grät i den kärfva, knappa prosan. Dessa tre noveller pekade framåt mot författarens kommande produktion och innehöllo elementen till den samma, liksom ett frö växtskottet. »Strömoln» betecknade icke något framsteg. Ett och annat gjorde intryck af att vara uppkok på alster från en långt tidigare period, och det fans intet sådant i all sin sammanträngdhet helgjutet konstverk som »Fem kronor» eller »Ett äktenskap». Det var som om författaren skref lättare och formade mera händigt, men på samma gång blef en smula vårdslös i sin konst. Novellsamlingen hade ett visst drag af konstnärlig slapphet eller likgiltighet. Humorn hade delvist mist sin friskhet och originalitet; i stället för den gedigna humorn i »En idyll på landet» den slentrianmessiga godtköpshumorn i »Den sanna kärleken». Stilen hade blifvit en smula urvattnad samt allt här och hvar erhållit ett tycke af tidningsjargon. Ett sådant apropos som detta: »jag tände en lätt Bremercigarr (i romaner röker man annars vanligen Havanna), lade upp benen i soffan» o. s. v. var naturligtvis en obetydlighet, men anmärkningsvärdt. Det verkade störande samt påminde på ett obehagligt sätt om tidningsstil. Sammalunda i fråga om åtskilliga brister och oegentligheter i kompositionen. Man fann stundom ett kåseri i stället för en novellett; konstverkets ram hade brustit. »Fattigt folk» är skrifvet af den Geijerstam, som tecknat de små ölandsinteriörerna i »Gråkallt».
I händelse contra-propositionen så uppställes, att den innefattar bifall till de öfrige tre Ståndens beslut, bar jag ingenting deremot, och skall ej begära votering öfver densamma, i den förtröstan att Herr Grefven och LandtMarskalken ej skall tillåta framställning af en proposition, som är i rak strid mot dess förut afgifne förklaring. Men om votering skall anställas öfver contra-propositionen , begär jag alt få ändra den dag jag förut föreslagit. Jag erinrar mig nemligen, att ConstilutionsUtskottet uti ett nu på bordet liggande Betänkande föreslagit, att Riksdagarne alltid skola - börjas i October månad, och jag föreslår derföre, att nästa Riksdag må utsättas lill den i3:de October 183 3. Friherre Åkerhjelm: Jag är hufvudsakligen förekommen af Grefve af Wetterstedt, och jag finnér ett ytterligare skäl för qvarblifvandet vid de först föreslagne ordalagen till contra-propositionen deruti, att det vid sådane frågor, som den närvarande, der tre Stånd redan fattat ett beslut, som enligt Grundlagen äger gällande kraft, ofta varit vanligt att endast med a36 Den ii Febru ar i i f. m. allmänna termer uttrycka, att man låter bero vid hvad tre Stånd beslutat. Jag anser således ett tillägg alldeles obehöfligt och endast ökande propositionens vidlyftighet; men underkastar denna min mening Ridderskapets och Adelns eget ljusa crnpröfvande. Den först föreslagne voterings-proposilionen upplästes ånyo; hvarjemte Hans ExceJlence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att som Herr Cederschjöld uppställt ett tredje förslag, berodde det, i händelse Herr Cederschjöld ej derifrån ville afstå, på Ridderskapet och Adeln, att först afgöra hvilketdera förslaget borde utgöra contra-propositionen». Grefve Horn t Som ursprungligen frågan om contra-propositionen omfattat Grefve af Wetterstedts förslag, att Ridderskapet och Adeln skulle låta bero vid de öfrige tre Ståndens beslut, förmodar jag, att frågan nu bör inskränka sig till att afgöra huruvida ett ytterligare förtydligande af denna sats bör äga rum. Friherre Cederström:
Utdr. d, 10 April lS^i 3:o N:o 4> öfver väckt motion, om ett tillägg till La'gen för åhörare vid RiksStåndens sammanträden; Bifölls. 4ro J\’:o 5, öfver en motion, om upphäfvande af 9 §. i 2 Cap, GifterinåfsBalken; Återremitterades med afseende på meddeladt Utdrag af Hedervärda BondeStåndets Protokoll i ämnet den 7 af innevarande månad. 5:o N:o 6, öfver väckt motion, 0111 utfärdande af en Lag till afbojande af nppgifne olägenheter, som för Rustoch Rotehållare skulle uppkomma derigenom, att Ryttare och Soldater utan tillstånd afveko och höllö sig borta ifrån deras rätta station; Bifölls; och 6:0 N:o 7, öfver väckt motion, angående skärpning i straffet för falskt vittnesmål och för mened; Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo följande Lagutskottets Betänkanden: 1:0 N:o 8, öfver väckt motion, om rättighet för Parter att deras till Domstol ingifne handlingar återbekomma; Återremitterades. 2:0 N:o 9, öfver motioner, om upphäfvande af Landsfiscalers rättighet till kostnadsersättning uti mål deri de å tjcnstens vägnar föra talan; Bifölls. 3:o N:o 10, öfver en motion, om ändring i bestraffningen för missgerningsmans släppande; Bifölls. 4:o N:o 11, öfver en motion, om upphörande af Underdomares å’- liggande, att lill HofRätter insända renoverade exemplar af Domböcker, utom i vissa mål; Bifölls; och 5:o N:o 12, i anledning af 2:ne motioner, den ena om ett tillägg till 9 Cap. 11 §. HandelsBalken i afseende å ansvar för den, som förnekar veterlig skuld, och den andra om bestämmande af rätter Domstol för åtalande af sådan förbrytelse; Bifölls. S. D, Remitterades till F/Ol.
Jag tror, att pn bestämd pluralitet är emot brännmärkningen af sådana förbrytare, som 2 eller 3 gånger besatt stöld, men att åter meningarne ärq mera delade i frågan om lifstidsfångars märkande; jag får således anhålla om Proposition å denna sednare del af förslaget, ehuru jag är för min del alldeles emot det samma. Grefve Spens: Jag tror, att Ridderskapets och Adelns tankar skulle blifva mera förena* de, om Proposition gjordes derom, att endast de, hvilka äro till lifstidsfängelse dömde, mätte med ett outplånligt märke förses. I anledning af hvad Friherre Cederström yttrat, anhåk ler jag att få i så måtto förändra och förklara meningen af hvad jag sist hade äran anföra, att jag alldeles medger, det ett vidtagande af den anstalt , att marka de redan till fängelse dötnde fångar skulle för dem innefatta en ny tillökning i det dem redan ådömde straff; men att framdeles sila de, hvilka dömas tilllifstid&fängelse, äfven dömas att blifva märkte, deremot inser jag icke något hinder. Ilans Excellence hemställde, om Ridderskap Jlcn 21 Maji, 59 pct och Adeln skulle finna lämpeligt att endast lifstidsténgar borde p| det af Utskottet uppgifne sätt märkas, Ropades Ja och Nej. Friherre Anckarsvärd t Carl Hinric: Mycket ogerna ingår jag på ett område, sora ensamt tyckes vara de Lagkunnige förbehållit; men jag kan ej dela deras tanka, *tt det vöre pnligt med vårt Tidehvarfs upplysning, med des6 lynne och esprit att införa brännmärkning. Qm, såsom en Ledamot åberopat, brännmärket sättes å ett doldt ställe, skulle det ej tjena till annat än att åstadkomma en Lag, sora ålägger hvar och en skyldighet, att undergå pn, sedlighet och moralitet kränkande, visitation. Dessutom, då yi äga Fästningar med Garnisoner, måste felet ligga i bevakningen, om täts rymningar inträffa, och skall någon rättelse äga rum, torde den hellre böra bestå i förbättrade bevakningsanstalter, än införandet af grymma Lagar.
Hr von Schantz, Carl Jakob: Enligt min åsigt har Utsk. ganska rikligt framställt de grunder, hvarefter landtmannen till följd af de öfverenskommelse!-, som inför K. bef:de kunna träffas, äger att verkställa den nog lunga väglagningen. Inom det län, hvarest jag bor, hafva de Heste väghållningsskyldige undfått K. bef:des tillåtelse, alt om våren grusa vägarne, enär sådant för landtmannen befunnits beqvämligast, ehuru jag och många med mig ombesörja väglagningen om hösten. Erfarenheten har visat, att något positivt lagstadgande om tiden för vägarnes lagning icke erfordras, ty det beror på lokala omständigheter, hvilken årstid är för detta ändamål mest lämplig. Vi, som grusa vägarne om hösten, hafva trott oss finna, att der sådant sker under den årstiden, blifva vägarne bättre än der grusningen verkställes om våren. Jag tror icke alt man bör eller kan bestämma någon dag, då väglagningen och vägsyner böra försiggå, utan det bör tillhöra kronobetjeningen, som fått sig ålagdt, att tillse, det vägarne äro i oklanderligt skick, såvidt möjligt är. Jag medgifver, att jag icke inser någon möjlighet för Utsk. att behandla denna fråga pä annat sätt, än Utsk. gjort och om jag skulle göra någon anmärkn. emot Utsk:s förfarande vore det den, att jag icke anser någon 398 Den 29 Msfs. und. skrifvelse behöflig, då vi hafva i lagen de beslåramelser, hvarefter vi hafva att rätta oss, men det kan vara indifferent, om en sådan und. skrifvelse afgår eller icke. Jag tillstyrker bifall till Utsk:s betänk. Frih. Cederström, Jakob: Jag har med nöje afhört början af den siste värde talarens anförande, deruti han yttrar, alt nu gällande författningar icke lägga hinder i vägen för träffande af öfverenskommelse med väghållningsskyldige om vägarnes grusning under våroch höstmånaderne och alt någon annan föreskrift än den som tinnes uti K. br. d. 30 Juni 1818 icke behöfves.
Utgående från den åsigt, att hvarje förändring, som föreslås eller antages, bör lända till förmån för det allmänna , är det som jag har trott mig böra beledsaga Hr von Engest röms motion om de s. k. prtemie-lånens intecknande med några anmärkningar. Motionären har hufvudsakligen lill stöd för sitt förslag iSo D • n »4 Mars. åberopat det skäl, nit alla 8. k, tysta förmånsrätter lionie; af-kaffas. Ehuru jag icke vill bestrida, att ifrågavar. lån såsom sådana möjligen kunna anses, kan jag dock icke tro, att motionären riktigt för sig sjelf redogjort hvad med praemie-iån menas. Uti det för Stockholms stads Brandförsukrings-contor af K. M. den 19 Dec. 1807 utfärdade nåd. reglemente, jemte äldre författningar, har K. M. nådigst medgifvit, att när en husägare erhåller försäkring å sin egendom i contoret, för hvilken försäkring en viss afgift erlägges, må å denna afgift, i stallet för att den contant betalas, utgifvas en revers, hvilken alltid innefattar och får icke innefatta mer än sjelfva assurance-afgiften ; och för denna sålunda reverserade summa är det, som uti den brandförsäkrade egendomen contoret äger förmånsrätt framför inteckningar. Skulle nu för dessa Jån, såsom motionären föreslagit, inteckning lagas, hvad skulle följden deraf blifva? jo! att då Brandförsäkrings-contore! enl. reglementet, icke får och ej heller lärer vilja meddela lån utan emot första inteckning; så skuile derigenom en mängd egendomar, till skada så val förägarne sorn contoret, komma att stå oförsäkrade eller ock försäkrade för ett belopp under deras värde, och denna förlust synnerligen drabba mindre bemedlade husägare, emedan ofta, — jag vågar säga oftast, — äro egendomarne med inteckningar besvärade, och för att få dessa inteckningar postponerade inteckningen för praernie-lånet,det skulle medföradels så mycken kostnad , dels så mycket besvär, att åtminstone flere personer skulle afstå från ny försäkrings tagande, synnerligen då man kan förutsätta att de icke hafva tillgång alt nfgiften contant erlägga.
Enligt det förslag, Utskottet i detta hänseende uppgjort, kommer väl afgiften för tidningar af mindre omfång att något nedsättas; men då denna nedsättning förnämligast lillgodokommer landsortstidningarne, hvilka vanligen afse den orts angelägenheter, der de utgifvas, och i följd deraf icke eller synnerligen tynga på posterne, torde nedsättningen vara af billighet påkallad. För att utröna i hvad mån den af Utskottet föreslagna beräkningsgrunden komme att verka till ökning eller minskning uti den utgift, som vederbörande nu få i detta hänseende vidkännas, har Utskottet från Riksgälds-kontorets Itidningsstämpel-kontor förskaffat sig uppgift dels på de afgifter, som under 1859 erlagts för hvarje särskild i Stockholm utkommen tidning eller tidskrift, dels å de afgifter, som från landsorterne influtit för år 1858, eller det sednaste år, för hvilket fullständiga redovisningar i detta hänseende hittills inkommit; och har Utskottet derjemte låtit uträkna till hvad belopp afgifterna, med iakttagande af Utskottets förslag, skulle uppgått dels för hvar och en af de i Stockholm utkommande tidningar, derest antalet afslämplade exemplar äfvensom det tili dem använda papper antoges lika som för år 1859, dels för samtliga i landsorten utkomna tidningar, om de år 1858 afstämplade exemplarens antal och storlek lades till grund för beräkningen. Här vid har det befunnits, att tidningsslämpel-afgiften utgjort i Stockholms stad under år 1859 R:mt R:dr 30,173: 67. hvaremot, om de af Utskottet föreslagne nya beräkningsgrunder blifvit följde, inkomsten för samma år skulle utgjort blott 28,651: 54. Afgiften skulle i sednare fallet minskats med 1,522: 13.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 17 sistlidne Junii under Pilto 169 afgifne, och den 3 dennes på bordet lagde, Memorial, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under ]N:o 90 förut meddeldte Utlåtande, öfver ExpeditionsUtskoltets Memorial Nto 11, angående til 1- ökadt biträde vid Correcturläsning; fann Ridderskapet och Adelil, uppå derom af Hans Exceilence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, att, enär StalsUtskottets berörde Utlåtande blifvit den 1 sistlidne April e. m. af Ståndet lagdt till handiingarne, StatsUtskottets ifrågavarande Memorial nu äfven borde läggas till handlingar ne. Föredrogs ånyo och gillades StatsUtskotlets den 17 sistlidne Junii under N:o 170 af - Den i3 Julli f> m. 209 afgifne, och dea 3 dennes på bordet lagde, Utlåtande, öfver väckt Motion om införskrifning från England för Statens räkning af en Cylindrisk BoktryckarePräss. Företogs till pröfning StatsUtskottets den 17 sistledne Junii under N:o 171 afgifne, och den 3 dennes på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af yrkad indragning utaf de i Kongl. Kammar-, Bergsoch CommerceCollegierne varande PresidentsEmbeten. Herr Rosenqvist} Fredrik Leonhard: Efter mer än ett halft års förlopp har StatsUtskottet besvarat den af mig väckte Motion, att PresidentsEmbetena i Kammar-, Bergsoch CommerceCollegierne måtte varda indragne, för hvilken Motion jag såsom skäl uppgifvit, att en ganska betydlig del af de till bemälde Collegier förut hörande göromål blifvit öfverflyttade på andra Embetsverk; att i Kongl.
Häfden att beskatta em betsoch tjenstemännen är så gammal, och en slags afundsjuka har i delta afseende så länge förföljt embetsmannacorpsen, att det icke är troligt, att äfven de största bemödanden skulle lyckas att öfvervinna de missbruk i detta afseende, som till en viss grad inritat sig uti samhället. Åtminstone tilltror icke jag mig att öfvervinna dessa missbruk; men det är emot den princip, som ligger till grund för Ulsk:s tillstyrkande i denna punkt, som jag reserverar mig. Det är emot den jag högeligen protesterar. Embetsmännens lönevillkor hvila på ett contract med Slaten. Staten tillerkänner honom en viss lön, emot det att han gör en viss tjenst. Att sedermera lägga bevillning på denna lön, är en uppenbar orättvisa. Jag vädjar till eu och hvar af eder, mine Hrr! månne, sedan Herrarne antagit tjenare och löfval dem någon viss lön, någon af eder skulle tillåta sig att säga: det faller mig in att under det eller det namnet göra afdrag, och månne tjenaren skulle dermed låta sig nöja? När tjenare icke äro i tillfälle att flytta ifrån sin tjenst, såsom förhållandet är med Statens tjenare, sä mäste de nöja sig, ehuruväl de blifva i det närmaste på nyssnämnde sätt behandlade. Vi hafva embetsmän mindre lönade, än våra egna tjenare, och eu stor del, som får göra tjenst i många år alldeles ulan löner. Det är icke under sådaue omständigheter, som man borde beskatta embetsmännen. Det är dessutom alltför besynnerligt, att Staten sålunda återtager en del af lönen. Om lönerna voro för stora, så kunde man nedsätta dem. Delta vägar man likväl icke öppet göra, men gör det likväl på en annan väg, under namn af bevillningsafdrag. Dä jag vet, att jag icke kan vinna mitt ändamål, så inskränker jag mig till en reservation emot Utsk:s tillstyrkande i denna puukt. Gr. Cronhjelm : Del är visserligen för mig, såsom sjelf varande tjensteman, ömtåligt att yttra mig i denna fråga, helst då jag börjar med att förklara, att jag till alla delar gillar den princip, som legat till grund för 11.
Den stund är wäl icke ännu inträffad dä jag fär nedlägga det Embete hwarmed jag warit - Den 18 October. 521 rit hedrad, men dä gränsen nu är bestämd för de Allmänna öfwerläggningarne under loppet af detta Riksmöte, dä jag stall lemna denna Ort och detta rum inom hwilket Ridderstapet och Adeln nied sä mycken wärdighet, samdrägt och klokhet fördt sina rädplägningar, dä jag troligen ej i Hufwudstaden sär äterse de fleste af dem som här deltagit i desin rädplägningar, känner jag behofwet att utgjuta mitt hjerta i tacksägelser och wälönstningar. Ädle Herrar af Ridderstapet och Adeln? Lycka och hugnad följe Eder i alla lrfwcts särskilta belägenheter och i kretsarna för Eder medborgeliga werksamhet. Arbeten med fraingäng för Edra Mcdmennistors förädling, räknen mänga tillfällen att uträtta det nyttiga och goda, öppnen ofta hulda och broderliga armar mot den förwillade, mot uslingen och den nödlidande. Lefwen lyckliga i den-husliga säl! se tens sköte, njuten der allt intill Edra dagars gräns, samma trogna omwärdnad kom utgjort Er lefnads lycka, upplefwen den älder, dä wälartade Barn uppfylla Edra käraste förhoppningar. Stödjen Eder längd länge mot desin trofasta Wänner, som aldrig swikit Eder wäntan, och sem sprida umgängets glädje och lif inom Edra hus, se der de önskningar jag i afstedetö timma utgjuter för Er sällhet. Jag stadnar hos Eder i de största förbindelser ej allenast för de lysande belöningar Eder godbet mig bcredt, men för den, som öfwerträffar allt hwad man pä Jorden kan wärna, Medmer.mstors tillgifwenbet och förtroende.
S. D. Återremitterades Statsoch Banco Utskottens den 29 sistlidne Januarii e. m. på bordet lagde Utlåtande, N:o 51, i anledning af •vackt fråga, om förändring i vissa delar af Bankens Grund-fonds obligationer m. m. S. P. Föredrogos å nyo och biföllos Banco-Utskottets den 29 och 31 sistlidne Januarii på bordet lagde Betänkanden och Memorial: N:o §2, i anledning af Herrar Lagerhjelms och Nordenankars motioner, angående användandet af Bankens räntevinster; N:o 8-3, i anledning af Herr Hallings motion, om lindring i betalningsvilkoren för de lån, uti hvilka Wenersborgs stads invånare häfta till Götheborgs Läne-Contor; N:o 8g„ med anmälan om en nödig ansedd förändring i 2 Ärt. af i83o års Banco-Reglcmente. S. D. Lad es till handlingarne Banco Utskottets den 29 och 3i sistlidnc Januarii på bordet lagde Memorial: N:o 85, till svar ä Herr Pelres motion, om erhållande af åtskillige upplysningar, i anledning af de uti Kongl. Majtls Kådiga Skrifvelse af den 3 dennes uppgifne hinder för Riksdagens afslutande; N:o 90, till svar å de inom Högvördige Preste-Ståndet framställde anmärkningar vid Utskottets under N:o 4° afgifne Betänkande. S. D. Vid förnyad föredragning af Banco Utskottets den 31 sistlid - Trot.
Om detta ej kan bestridas, så frågar jag, om man tror det vara möjligt för oss att med denna flotta hindra en landstigning på en längre kuststräcka, då vi veta, att den 14 September 1854 kl. 7 och 10 minuter på morgonen ankrade den franska Flottan vid Krims kust att debarkeringen började kl. 8 och 10 minuter samt att straxt efter kl.jl 27,000 man landstigna truppar mönstrades af franska fältmarskalken St. Arnaud ! Om vi tänka oss, alt vår Skärgårdsflotta skulle försvara en större front af vår kust, stränderna emellan Norroch Södertelje, så skulle icke mindre än några och 20 timmar åtgå för att få denna flotta koncentrerad på de yttersta ställena. Och, mine Hrr, då man ständigt och jemnt förespeglar oss, att Ryssland skall kunna bygga en Liniefotta, 6, 7, 8 gånger större än vår, så frågar jag, hvad som hindrar Ryssland att bygga en RoddSkärgårdsflotta, som i samma proportion är vår Skärgårdsflotta öfverlägsen? Men Ryssland gör icke detta, ty Ryssland vet allt för väl, att det kan nedlägga sina medel på bättre fartyg iin roddbåtar, men just derföre att Ryssland icke detta gör, så antager man att vi kunna vara det öfverlägset i något, och detta framhållna »något» äro just det som denna makt förkastar och såsom odugligt föraktar. Gr. Anckarsvärd har betviflat Sveriges förmåga att skapa och underhålla en Linieflotta. Jag har under denna Riksdag deltagit i BevillningsUtsk:s förhandlingar och jag kan således lemna Gr.-n några tillförlitliga upgifter om rätta beskaffenheten af Sveriges förmåga att bereda sig inkomster. Under året 1855 importerades till Sverige omkring 3 5 mill. skålp. råsocker, 15 mill. skålp. bomull och 14 mill. skålp. kaffe.