Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktionen öfver pensions-kassan anmälda olägenheter för pensions-inrällningen, som uppkomme från det vid do beviljade Statsbidragen hittills fästade vilkor, alt behofvet deraf skall med alslutade räkenskaper styrkas, innan medlen få till pensions-kassan utbetalas, liar Kongl. M»j:t begärt det Rikets Ständer måtte medgifva, att de anslag, som för åren från och med år 1856 aningen redan blifvit beviljade eller kunde komma att beviljas, mätte, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad Direktionen anhållit, hädanefter få utbetalas i början af det är, hvars utgifter anslaget vore alsedt att betacka, eller åtminstone qvartalsvis under samma år, allt med förbindelse för Direktionen att. så snart årets räkenskaper blifvit alslutade, hos Rikets Ständers fullmäktige i Riksgälds-kontoret behörigen ådagalägga, om hela anslaget eller huru stor del deraf varit för ändamålet behölligt, samt då, i händelse det erhållna boloppet icke åtgått, öfverskotlet återlemna. Genom den i högstberörde Nådiga Proposition lemnade utredning öfver förhål* landet med Arntéens pensions-kassa finner Utskottet ådagulagdt, att nämnda kassa under nuvarande förhållanden icke ksn uppfylla sin bestämmelse att pensionera Arméens äldre befäl, så vida icke verksamma åtgärder vidtagas till densammas understödjande. Rikets Ständer hafva ock, genom föregående beslut, visat sin benägenhet att bidraga lill upprätthållande af den kassan åliggande pensionering medelst beviljande af dertill erforderliga medel. Men om, å ena sidan, Staten i viss mån är skyldig tillse att det med pensions-kassan afsedda ändamål icke förfelas, och Statsverket i sådant afseende redan måst vidkännas icke obetydliga uppotfringar, lärer väl, i andra sidan, Staten äfven vara berättigad att, vid medels anvisande för ifrå-s « Slals-Ulshollels Utlåtande JM 32. gavarande pensionering, bestämma sådana vilkor, som, åtminstone i någon mån, må anses kunna bidraga till betryggande af kassans fortfarande verksamhet och bestånd.
Det mål, Iion satt sig före, ar ju tillräckligt stort för att skänka ett lif ljus ocli innehbll ocli att skingra de skuggor, som sorgliga erfarenheter ocli geriorngångna strider kastat ötver det förflutna. Sh skall hon, det ar mitt fasta hopp, en gång få det fullt ljust omkring och inom sig. Geda ' Meyerson. ' Safve, Kurt &amp; C: o. Berättelse af Rust Roest, Detta Rust Roests senaste arbete, en nutidsskildring ur Göteborgs köpmannavärld, utmarker sig för samma lif och friskliet i teckningen, samma lediga stil och lifliga dialog, som kännetecknat de föreghende alstren af denna värderade förf: s penna. Senast i, Rika flickor, märktes att denna penna kunde vara ett ganska skarpt gissel - där s % behöfdes. I Säf~e, Kurt &amp; C: o ar detta intryck annu tydligare; det ar fåfäugan, lyxbegäret och småaktigheten, som få sin välförtjänta upptuktelse. Riist Roests böcker kunna icke egentligen räknas till tendenslitteraturen, d. v. s. tendensen står itminstone icke utpekad med ett obs! - Uen liksom hvarje företeelse i rerkliga lifvet har sin tendens, sina lärdomar, som med naturnödvändighet tviugar sig på oss, så ha de diktade händelserna sin tendens, och Siifve, Kurt &amp; C: o kan således betraktas som en moralliixa sk god som någon. Skildringen af det ganila Säfveska köpn~annahemmet med dess eukla seder gör ett godt och varmt - intryck. Det fängslar en soni ett gammalt barndomsminne, så att man nästan motvilligt flyttar sig in i nutiden, i wige Safves luxiösa hem, som den stitliga fru Eleonore arrangerat efter, nutidens fordringar,. Fru Eleonore ar tagen p&amp; kornet, hon ar en af dessa öfverlagsna andar, som alltid a p, sig selly n o k k ~, som tager sin egen ofelbarhet soni en fait accompli, och - soni det vanligtvis ghr - får alla andra att afven tro p i den - eller åtminstone l %tsa s %.
N:o 30, angide de vid större allmänna arbeten anställde personers religionsoch sedlighets-vård; N:o 63, i ani. af väckt förslag om utfärdande af ny författning till skyddande af landets fornlemningar; N:o 64, i ani. af väckt motion att ett sammandrag af lagrum och författningar, rörande presterskapets och klockares aflöning, måtte hvarje församling tillhandahållas; N:o 65, i ani. af väckt motion om åtgärder för tillsynen öfver fångars behandling i häkte; N:o 66, i ani. af väckt motion att civileller militär-fjenste män, som vid K. M:ls Hofstat vinner anställning, må frånträda sin lön på Rikets stat; N:o 67, i ani. af väckt motion om KrigsHofRättens indragning; N:o 68, i ani. af väckte motioner om åtgärder på det den tjenande och s. k. arbetande klassen må hafva penningar afsatte för ålderdomen; N:o 69, i ani. af väckte motioner om Styrelseoch Förvaltningsverkens reorganisation. Äfvenledes föredrogos, men bordlädes ånyo, uppå begäran af flere ledamöter, nedannämnde d. 21 sisth Mars på bordet lagde Utlåtanden och Betänkanden ; nemi. från SlatsVtskottet ■■ N:o 44, i ani. af K. Propos., angide uplåtelse af vissa delar af Jönköpings f. d. fästningsområde till Jönköpings stads disposition för ny tomtreglering derstädes; N:o 45, i ani. af K. Propos., angide utbyte af indragna Militiae-boställena Nio 1 Steglinge och Nio 1 Plöninge vid Skånska HussarRegit emot Höganäs stenkolsverks egande andelar i krono-skattehemmanen Nio 1 Vestra Klappe och Nio 1 Östra Klappe i Malmöhus län; Nio 46, i ani. af erhållne återremisser å Betänk. Nio 18, angide R.
Om jag vidare antager, att stapelstadens exportoch importbandel måste gå sin jemna gång, ehvad myntvärdet försämras eller icke, följer deraf, att om t. ex. coursen försämras 25 proc, erfordrar denna handel, i stället för 8 millioner, io mill., hvarigenom större delen af rörelsecapitalet, ioJmillioner, uppslukas af denna handel och lemnar intet öfrigt åt den inre, som vid ett sådant förhållande endast bedrifves för dagen. Härutinnan igenfinner man orsaken, hvarföre inga spannmålsförråd samlas, med undantag af några obetydliga i Skåne, och hvarföre spannmålen i de vestra provinserna gäller, snart sagdt, intet vid goda skördar; hvaremot den genast gäller 3 ä 4 gånger så mycket, så snart minsta missväxt inträffav, då behofvet påkallar spannmålsimport, ehuruväl erfarenheten lärt oss, att productionen icke särdeles öfverstiger consumtionen, fördelad på såväl goda sorn ofördelaktiga skördar. Vöre Sverige ett från verldshandeln isoleradt land, kunde det vara likgiltigt, hvad mynt man ägde; men då vi behöfva flera utländska varuartiklar, hvaraf en del ingå i vilkoret för vårt uppehälle, måste vi, lika andra nationer, antaga den allmänna myntmätaren, guldet eller silfret, såvida man vill befordra trefnad och välmåga bland Svenska folket. Man talar om, att Finnarna genast skola inställa sig för att invexla silfver emot sina btcosedlar, som lära uppgå till flera millioner; meri sådant har man icke att befara, ty om Finnarna skulle önska att få silfver, hafva de dertill andra lika säkra utvägar, hvaraf de då långt för detta hade begaguat sig, Finnarna drifver en stark handel på Stockholm och förtjena, efter hvad man påstår, Jj million årligen. Derför köpa de vexlar på Hamburg, med hvilka de trassera å andra orter. Denna vinst behöfver ej utgå i silfver, emedan underbalaneen nödvändigt måste corrigeras på annan naturlig väg genom öfverbalance på annat håll; ty eljest skulle ju Finnarna på 5o å 6o år äga hela vårt rörelsecapital.
Första natten tyckte j a g det var rent barbariskt att låta den lilla skrika timme efter timme, utan att ge henne mat eller försöka att gå med henne och på så sätt få henne att tystna; men som det var fadrens bestämda tillsägelse, att hon fick ligga och skrika, till dess att mattimmen var inne, må- ste vi uthärda. Det är nu att anmärka, att det var ett friskt barn. Man vänjer sig vid allt här i världen, så ock kan man bli van att höra små barn skrika, utan att vid minsta gny rycka upp dem ur vagnen, hvilket eljes brukar vara det vanliga. Efter en helt kort tid blef barnet så snällt och sof nästan hela nätterna. Till min stora glädje fick jag alltså rent praktiskt bevittna, att med fasthet och uthållighet denna metod tyckes i de allra flesta fall vara hållbar. Barnen afvänjas äfven härigenom att under sin tillväxt nödvändigt hafva någon sittande vid sängen, för att de skola fås till sömn. Därför vill jag tillråda eder, unga mödrar: skämmen ej bort edra små barn och tron ej, att de dö, om de skrika litet; » det vidgar deras lungor », sade en erfaren läkare. Läggen sedan själfva hand vid deras skötsel, så framt I hafven krafter därtill, ty hvad I försaken för dem af sällskapslifvets behag, fån I igen genom inre tillfredsställelse att hafva uppfyllt de plikter, som försynen pålagt eder såsom mödrar. En barnavän. Smånotiser för kvinnovärlden. Drottningen har under den senaste veckan lidit af opasslighet, dock utan feber. Hon har i följd däraf under denna tid ej kunnat lämna sina enskilda rum. Drottningen mottog i söndags afton den smärtsamma underrättelsen, att grefvinna Solms Rödelheim, född grefvinna af Solms Laubach, aflidit i influensa i Assenheim nära Frankfurt a / M. Vid den hädankallade var drottningen allt sedan de tidiga ungdomsåren fäst med de innerligaste vänskapsband. Grefvinnan gjorde ett längre besök i Stockholm i slutet af 1850-talet. Hon efterlämnar make o c h sex barn. Fru Emelie Flygare-Carléns hälsotillstånd är fortfarande ytterst vacklande och ägnadt att inge de största farhågor.
Fru Hjelm smålog så naturligt mot dem, att de blefvo en god del djärfvare, och därpå slogs vagnsdörren igen, och den vingliga färden begynte. Under det herrarne bytte ord om resan, som endast räckt ett par timmars tid från Chicago, satt Matilda Hjelm och såg ut med blandade känslor af intresse för det nya och förskräckelse för allt oberäkneligt, som kunde möta i en sådan här vildmark. Genom skogen bar det ut på byvägen, där små tvåvåningshus lågo på långa afstånd från hvarandra med äppelhagar och tomma lotter emellan. Alla voro de byggda i samma fantasilösa stil — aflånga hus med en veranda, stödd af fyra pelare och fönster åt alla sidor på öfre botten samt ett bislag på baksidan till skydd för hetta om sommaren och för köld om vintern. Späda, ny vuxna träd kantade vägarna — eller avenyerna — nedanför de smala brädtrottoarerna, och en träkyrka, hvilken skildes från gatan genom ett staket med grind, samt ett par kryddoch slaktarbodar lågo i öfre ändan af byn, som var tätare bebyggd. Här stannade vagnen. På förstugukvisten till ett hus af den vanliga sorten stodo ett par halfvuxna flickor och väntade, tills vagnsdörren slogs upp, då de genast försvunno. En präst med fredligt ansikte och en jämn skäggkrans från ena örat till det andra, kom ut och hälsade litet tungsint. — Välkomna — välkomna, ja, broder Gustafsson har väl underrättat — jag är Törnkvist, professor Törnkvist — varen så goda och stigen in, det här är nog kanske inte som herrskapet äro vana vid, men vi ha gjort det så godt vi kunnat — det är mycket svårt att få hus i Morton. Professor Törnkvist uttryckte sig lugnt och långsamt och icke med lätthet. Hans ögon hvilade forskande på det unga paret, medan han nu ledsagade dem upp för en mörk trappa, belagd med trasmattor, och öppnade dörren till ett lågt rum. En glödhet luft slog till mötes från en kamin, som fyllde upp en femtedel af kammaren. — Här är varmt och godt, sade professorn med samma tungsinta min och ton, men dock med en anstrykning af förnöjelse.
Det af Committerade för fattigvårds-anstalterne afgifna förslag till Communal-Lag, har deremot, hvad beträffar den delen, som handlar om Socknestämma, endast afseende på landet, enligt hvad deri bestämdt är uttryckt, men om rösträttigheten är deri föreslaget, att den borde beräknas efter sistförflutna årets bevillning för lön, egendom och rörelse, i de fall, då en annan beräkningsgrund icke är serskildt föreskrifven. Af de, förslagen följagtige, serskildta Utlåtanden, visar sig ingen anledning att åt någondera af dessa Comiteer varit iemnadt något uppdrag, föranledt af Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse den q Februari i835, hvilket icke heller Kongl. Majrts Nådiga skrifvelse innehåller, och sjelfva förslagen tyckas visa, att Committerade måtte varit i saknad af sådant uppdrag, då de förhållanden, hvarå Rikets Ständer hufvudsakligen påkallat uppmärksamhet, äro i det närmaste förbisedda. Det lärer således få antagas, att Kongl. Maj:t icke täckts i Nåder lemna något afseende åt Rikets Ständers härom gjorda underdåniga anhållan, hvarföre, då förslagen således icke äro deraf föranledda och de icke heller emotsvara hvad dermed varit åsyftadt, Rikets Ständer icke af denna anhållan och de motioner, hvaraf den framkallats, lära hafva någon anledning att ingå i något yttrande öfver berörde förslag, hvilka icke heller kunna hänföras tili egenskap af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, då de icke i sådan form och med de iagttagelser, 87 §. Regerings-Formen derföre föreskrifver, äro Rikets Ständer meddelde. Rikets Ständer skulle således af stadgandet i 48 §. Riksdags-Ordningen om de föredragningsämnen, som få hos dem förekomma, varit hindrade att, på sätt Kongl. Maj:t täckts göra Sig förvissad, egna uppmärksamhet åt de vigtiga ämnen, förslagen omfatta, om icke denna uppmärksamhet blilyit påkallad genom motion af Riksdagsman i Grundlagsenlig ordning.
Troil gjort, att nemi. de ifrågavar. 5 proc:n icke böra erläggas för större summa, än som motsvarar den af Riksg.cont. försträckta, Att någon ytterligare statens inblandning skulle komma att äga rum^ kan jag icke fatta, vidare än att en utväg härigenom bereddes Riksg.cont. att få de medel , detsamma sjelf behöfver. Den calcul, Hr v. Troil gjort, att den ifrågavar. proc.skillnaden utgör 7 proc., är sann; men han hat' då fråndragit 18 proc., emedan icke någon ränta beräknas. Om man iakttager samma förhållande vid EondeSt:s beslut, så uppkomma endast 5 proc. i det sednare fallet, emot i5 i det förra. Jag tror altså, att, om man stadnar vidUtsk:s förslag, stora svårigheter skola uppkomma, Då man utlånar penningar mot 5 proc:s ränta och 1 proc:s afbetalning, är det ej underligt, om man tager säkerhet både för capital och ränta. Jag vidhåller BondeSt:s beslut med den af Hr Rosenblad deri föreslagna förändring. Hr von Troil: Den siste värde talaren har fastat min uppmärksamhet på ett förhållande, som undfallit mig. Han har nemi. sagt, att skillnaden emellan de båda omtvistade förhållandena kommer att utgöra 20 proq., såvida ränta icke i någotdera fallet förskrifves. Jag får tacka för upplysningen, samt derifrån hemta ung anledn. att ytterligare erinra R. o. Ad. om vådan af att antaga BondeSt:s beslut, enär derigenom ingen säkerhet komme att äga rum för möjliga ränteförluster. Hr Rosenblad har talat om hvad sorn icke hörer till saken. Att Utsk. från början afstyrkt allt lån, är sannt; men sedan Utsk. fått del af RiksStms motsätta beslut, har Utsk. sökt göra reda för sättet att få dessa beslut så litet vådliga sorn möjligt. Utsk. har dervid funnit det vara hufvudsak att göra föreningarna solida, samt ansett frågan om lånets upptagande för underordnad.
Ut supra. Ut - 52 Den 2 November. Utdrag af Protokollet hällit i Höglofliga Ridderstad och Adelns Plenum den 2 November 1809. S. D. Som nti den af Constitutions-Utstottet i Memorial af den zi Oclober föreflagne til, laggning till 49 § Riksings-ordningen, i afseende pä gjorde äterremifler af Ulstotts Betänkanden, RidLerstapet och Adeln saknade något stadgande rörande det särskilta förhållande som wid äterremisier af Grundlags och Bewillnings frågor syn es böra iakttagas; Alltså beflöt Ridderlkapet och Adeln att, med den sälunda gjorde anmärkning, Constitutions-Ukstottets utlåtande äterförwifa. Ut supra. Utdrag af Protocollet hällit i Höglofliga Rid, derstapet och Adelns Plenum den 2 November 1809. S. D. Föredrogs Stats Utskottets den 76 Ockober upplästa och pä bordel lagda Protoeo is Uld.ag af den 5 i samma manad, rörande den af Resdagsmannen flollanslon fran Jönköpings >kän föreslagna indragning af de sä kauade Proste-Tunnorna: och blef Stats-Utflottets haröfwer afgifna utlakande lill alla delar gilladti hwarom de öfrige respective Ständen genom U drag af Prolocollet manligen stalie underrättas. Ut supra. Ut - Den 2, NovemberZ3 Utdrag as Protocollet hällit i Höglofliga Ridderskapet och Adelns Plenum den 2 November a 809. S. D. Lemnade HögloffiM Ridderstapet och Adeln sitt bifall till det as Constikutions-Utskottet i Memorial af den 23 October uppgifne och tili Riksdagsordningen hörande förslag till förekommande af Paria vota wid omröstningar i R-iks^Ständens plena, ligen underrå kkas; Ut supra.
Om förmynderskap äro flera, hafva Rikets Ständer ansett de omyndiga böra sig emellan ega lika rätt samt ett äldre förmynderskap således icke gifva bättre rätt än ett yngre, och hafva Rikets Ständer funnit ett sådant stadgande, hvilket afgör en fråga, hvarom gällande lag ej innehåller någon bestämmelse, vara så mycket billigare som just de sednare myndlingarnes medel ofta utgöra bela behållningen i en på obestånd kommen förmyndares bo. Vidare hafva Rikets Ständer ansett företrädet emellan inteckningar, som meddelas af Härads-Rält, böra, lika med inteckningar i städerna, bero af dagen, då de blifvit sökta och ej, såsom nu är fallet, af den omständigheten, huruvida de blifvit sökta och beviljade vid samma ting, och hafva Rikets Ständer härigenom velat undanrödja den af gällande lag förorsakade olägenheten alt före slutet af ett ling éu derunder beviljad inteckning i allmänhet icke kan få belånas, enär värdet af densamma förr icke kan afgöras. Expeditions-UIs k o t tets Förslag till underd. Skrifvelse !S:o 115. 155 1 öfrigt hafva Rikets Ständer funnit behöfligt dels all meddela närmare föreskrifter i frågor, deri bestämdt lagstadgande för närvarande saknas, såsom angående ordningen för företrädesrätt till betalning ur utmätt lös egendom, äfvensom rörande Kronans förmånsrätt till utbekommande af personela ulskylder, dels, emedan sådant synts vara af billigbeten påkalladt, förändra åtskilliga nu gällande bestämmelser, så att hädanefter socknemagasiner och alla allmänna, af E. K. Maj:t sladfäslade, kassor, penningeverk och inrättningar undfå enahanda fördel som flera lika beskaffade inrättningar redan åtnjuta; alt städer för fordran hos deras uppbördsmän erhålla betalningsrätt lika med och icke, såsom hittills enligt Kongl.
Och om jag icke skulle lyckas att nu verka på öfvertygelse!! hos den, på hvilken medgifvandet af tillfälle till ett sådant afgörande beror, vädjar jag till kommande tider, förvissad, att de icke äro långt aflägsna, då man icke vidare skall kunna bestrida denna rättighet. Frih. Ehrenborgh har, då Hail åberopat den högst förtjenstfulle framlidne Ridd.secret. Silfverstolpes vittnesbörd samt förklarat, att han förenade sig med honom, sagt, att han förmodade, det "hvarje rättskaffens man gjorde detsamma, som icke fruktar" D c ii 3o Juni f. m. — jag kunde icke rätt fatta —hvad; jag tror mig likväl vara en rättskaffens man, men fruktar likväl ieko att forstara den motsatta åsigten. Frih. Boye: Jag förnyar min anhållan om den urskillning af ämnets särskilda delar, hvarpå jag i mitt sista yttrande hade äran fästa uppmärksamheten. Det arnu mera så mycket angelägnare, som discussionen kastat sig utöfver omfattningen af det föredragna ämnet, oell in på principfrågan, hvilken auetoritet den afgörande anmärkmsratteu tillhör, antingen R. St. eller Constit.Utsk. För min del begär jag, till bemötande af de förebråelser, som blifvit riktade mot åsigten af återremiss, att få erinra derom, att jag icke yrkat återremiss, utan endast förklarat, det jag icke bestrider en sådan; och jag är nu beredd att uppgifva orsakerna dertill. De äro nemi., att jag önskar, det Utsk. må komma i tillfälle att upplysa och undanrödja den särskilda anmärkning, hvilken, här framställd, likväl enligt mitt förmenande är främmande från all anledning till anmärkning emot Statssecret. för financeärenderna. Man har nemi. såsom hufvudskål för klander framställt den omständighet, att Hr Ehrenhoff icke blifvit skiljd från sin tjenst.
Den bildning som till fordna tiders strids - Den 14 Februarii, 729 sätt erfordrades, kunde tillräckligt vinnas inom hvarje vapen enskilt, och inom hvarje mindre del deraf, men ett föråndradt krigssätt fordrar afven ett derefter lämpadt ölningssätt. De serskilte vapen, hvaraf en Armé Corp» i krig bör bestå, måste nu under fredstider sammandragas att gemensamt öfvas, om det nödiga sambandet i deras rörelser och fälttjänstgöring skall vinnas; tnen då hvarken ändamålet fordrar eller Statens tillgångar medgifva att hvarje år samla hrla arméen i sådane större läger, der ingen Compagnie ellar Re* gements-exerciceegentligen bör förekomma, utan förnämligast de rörelser, som i fält af blandade vapen gemensamt komma att utföras, så har arméens indelning i vissa fördelningar eU ler Inspectioner, blifvit i Sverige liksom i alla öfriga Europas länder, införd, dervid de närmast kringliggande Regementer blifvit ordnade under ett ständigt befäl, som ansvarar för deras öfningar och tjenstbarhet Då nu en af dessa fördelningar, hvarje år i en viss tour komma att sammandragas å den dertill förberedde Inspection mötesplatsen, för att i ett af alla vapen bestående gemensamt läger, i stort öfva Fältrörelserne, under det de öfrige Inspectioner, Regementsvis å sina vanliga mötesställan med en nödig noggianhet öfvas i detailleexercicen , så torde denna inrättning kunna anses, sorn både af närvarande krigssätt påkallad, och såsom uppfyllande dess iordringar u~ tan att åsidosätta den enskifta bildningen, hvilken alltid sker bäst och noggrannast inom 733 Den 24 Fcbruarii. hvarje Corps serskildt, och hvilkens försummande skulle förfela ändamålet med öfningarne i stort. Som efter den i Nåder fastställde planen, Inspections-Befälen endast skola aflönas med dertill utsedde Öfverste-Indelningar, så bör denna inrättning i sådant afseende icke medföra någon tillökt utgift för Staten.
Den skattskyldige, sorn vid andra uppbörds-stämman sig ej inställer , och örn han icke mäktar till större eller mindre del sina utskylder afbörda, sådant personligen eller genom ombud icke anmäler, vare underkastad den påföljd, som Uppbörds-Författningarne stadga; kommande med Uppbörd, Restantiers indrifvande och hvad dertill hörer, att så förfaras, som Författningarne bjuda eller vidare kan varda stadgadt, så att alla utskylder, inom slutet af Uppbörds-året, eller den i Maj, må vara å vederbörlig ort redoviste och i Renteriet nedsatta. Sjömanshusens Föreståndare åligger, att för det i deras Rullor intagne Sjöfolk debitera och uppbära hela Bevillningen, efter denna Stadga; till följe hvaraf de både vid Sjömäns utmönstring skola sådana afgifter dem påföra och affordra, samt vid afmönstringen af förtjente hyror innehålla den så beskaffade Bevillning, desse personer under sin frånvaro er* Den 2 Julu lägga bordt, så vida ej genom vederbörliga qvittencer styrkes, att utskylderne å annor ort inom Eiket guldne blifvit, och ändtligen, i likhet med andra Uppbördsman, vid hvarje halft års förlopp, genom Stadens Magistrat, de uppburne medlen hos Konungens Befallningshafvande redovisa och leverera, med bifogande, såsom verificationer, af specifika Sjömans-rullor. För hvilken möda samma förmoner, som blifvit andra Uppbördsman förundta, äfven må af dem åtnjutas. §. a. Om jfjkorrtningar. Afkorrtning å bevillning må aga ruin endast i:o För dem, som aflidit före den l Maj, då Uppbörds-året börjar; i hvilket fall den aflidnes Bevillning, efter i och 3 Artikeln i denna Stadga, kommer att försvinna. Men dör Tjensteman under årets lopp, eller erhåller han afsked, erlägge Bevillning endast till den dag, då lönen honom eller dess Sterbhus frångår. 2:0