Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1 Innan denna embetsberättelse afslutas, kan jag icke undgå att yttra några ord i afseende på dels den mängd åtal, sorn deri förekomma rörande dröjsmål med afgörandet af konkurser hos Rådstufvurätter, dels angående de olika åsigter, som yppat sig Vid bedömandet af Ledamöters i Rådstufvurätt ansvarighet för försummelse med domars lifgifvande, dels ock slutligen om behofvet i allmänhet att af en “ny och förbättrad lagstiftning ifråga om konkurs-ärenders behandling. Att åtalen varit behöfliga för att åstadkomma bättre ordning och göra domstolarne uppmärksamma på det olagliga och skadliga uti ett hittills rådande missbruk, torde icke ens någon af de för dylikt dröjsmål sakfällde vilja neka. — Man må anföra hvilken ursäkt som helst, såsom att någon tillgång ej funnits i det gäldbundna boet, eller deremot, att konkursmassan haft så vidlyftiga affärer och tidsödande rättegångar, att någon väsentlig fördel ej varit för borgenärerne att vinna genom domens tidigare meddelande, då nämnda hinder i allt fall fördröjt tillgångarnes utdelning; —att sakens vidlyftighet och mångfalldiga deri yppade rättstvister m. m. gjort längre betänketid af nöden; — att konkurssaken i sin helhet varit beroende af förlikningsförslag, för hvilkas genomförande anstånd med doms utgifvande blifvit begärdt; — att domstolens eller föredragandens tid varit upptagen af andra mera vigtiga göromål och förrättningar; — eller att genom dröjsmålet icke någon skada skett och icke heller någon klagan deröfver af enskild part förekommit m. m.; — allt detta kan dock icke medföra åsyftad verkan. — Hen som sökt och emottagit en tjenst, han har dermed iklädt sig ansvaret för de dertill hörande göromålens ordentliga skötande så som derom gifven lag eller i öfrigt gäliande föreskrifter fordra; och lagen är i detta fall serdeles tydlig, då den innehåller, att, när skriltvexlingeiä i konkurs är slutad, skall saken, så fort ske kan, föredragas, på det den må ofördröjligen till afgörande förekomma, samt att.
Hans stora gula pipskägg stod rätt ut från hakan, som om solen droge det till sig, och bonjouren hängde fram öfver magen, som om denna vuxit under natten. «Go’ morn, Bob,» sade Nisse. «Har du tid att dricka ett glas vermouth – eller kanske konjak och vatten? Jag ville nemligen tala med dig.» «Ja, si, dä ä allt en fråga, dä. Jag skulle allt titta på snälltåget, om der kommer nå’ån mä, som skall in i blade.» «Obehöfligt, Bob. Jag kontrollerar packet härifrån. Oscar! Konjak och vatten för herr Bjerkander!» Kyparen bragte det rekvirerade och stälde sig upp utanför bersån med servietten under armen. Nisse blängde hän på pojken. «Gör sig osynlig, Oscar!» kommenderade han torrt. Oscar bugade sig, grinade, och försvann. Nisse slog i en sup, krämtade ett tag, sade skål, blundade, och slök. Derpå stoppade han en hel saltköttssmörgås in i munnen och uppgick en ansenlig tid helt och hållet i att förarbeta densamma. Slutligen blef han färdig dermed, strök sig med servietten om munnen, drack med ett ansigtsuttryck af otillgänglig smaknervsupptagenhet långsamt ett glas pilsner, torkade sig ännu en gång med servietten kring munnen, satte cylindern på, grep en tandpetare och lutade sig tillbaka mot soffryggen. «Ser du, Bob,» började han, «det gäller redaktören. Pojken har syltat sig in på alla vis; och det behöfves nu en stark och vis hand för att sätta honom på gled igen här i detta lifvet, som ju egentligen är så satans enkelt men som dock besynnerligt nog förekommer många så inveckladt. Den handen ska jag räcka honom; – och det hade ingen far gjort. Jag kommer just nu från min värderade väninna, köksan Hanna. Jag menade i min skrupulösa samvetsgrannhet som så, att jag i en så ömtålig sak som denna dock också borde inhemta råd hos en kvinna, som hyste moderliga känslor för pojken, och framstälde derför i dag morse casus för Hanna, medan jag följde henne hem från torget.
! Mått. Värde å 2 E:dr kubikfoten. Mått. Värde förslagsvis å 2 R:dr kubikfoten. ruKsmynt. K: dr. Ö. R:dr. ö. Kub.-fot. k. R:dr. ö. Kub.-fot. k. St. und. Skrifvelse, N:o 81. Oindelt spanmål: Mått. Värde. S:gr 21,721: 5. 43,443: — Seminarium för bildande af lärarinnor Pedagogier och folkskolor. O o Penningar: Tillkommer: För inrättande af en pedagogi i köpingen Mönsterås 1,000: — Förhöjning i anslaget till vexclunder visningens normalskola 1,500: — Ersättning för den till Sköfde pedagogi, enligt löningsstaten utgående indelta spanmål, 184 kub.-f., hvilken kommer att till Statsverket indragas och hvaraf 147 kub-f. 9 k:r aträknas från detta anslag och återstoden 36 kub.-f. 1 k:a från anslaget till elementarläroverken 368: — 2,868: — 44,ö67: 21. Indelta räntor, såsom i 1864 års Riks-stat 4,219: — Indelt spanmål: MåttVärde. Afgår: Oindelt spanmål, såsom i 1864 års Riks-stat 897: 80. För folkundervisningen, Reservationsanslag: Nuvarande beloppet 255,000: — Transport 255,000: — Expedilions-Utskoltets Förstag litt underd. Skrifvelse, I\:o 81. 11 Indelta räntor enligt markegång på förslag. S p a n m å 1 Penningar. Indelt på förslag. Oindelt. Summa Mått. Värde å 2 K:dr kubikfoten. Mått. Värde förslagsvis å 2 R:dr kubikfoten. Riksmynt. Skrifvelse, N:o 81. Transport 255,000: — Tillkommer:
Vetenskaps-Akademien samt Kongl. Majits och Rikets Stats-Contoir häröfver afgifvit underdåniga utlåtanden; så har Kongl. Majit, genom högstberörde nådiga bref, förStändigat Kongl. 55a Riksens Ständers Commerce-Collegium, att Kongl. Maj:t, dels i anledning af livad Kongl. Vetenskaps-Akademien vitsordat, rörande nyttan och värdet af ifrågavarande arbeten, hvilkas inlösningssumina Akademien upplyst icke vara för högt tilltagen, och dels med afseende derå, att Rikets Ständer vid i8i5 års Riksdag förklarat utgifvandet af Svensk Botanik och Svensk Zoologie förtjent att uppmuntras och understödjas, funnit godt i nåder bifalla, att Kammar-RättsRådet Billberg måtte för privilegier, lager af oförsålda exemplaroch graverade kopparplåtar, hörande till dessa arbeten, njuta ersättning med 8000 R:dr Banco, sålunda, att i betraktande af den fördel, Manufaeturerne af företaget skulle kunna påräkna, halfva summan eller 4000 R-'dr af Manufactur-DiscontFonden, såsom lån, räntefritt skulle utgå, hvartill, jemlikt hvad upplyst blifvit, ett tillskott af allenast 1,400 R:dr erfordrades, enär Kammar-Rätts-Rådet /tillbergs skuld hos Discont-Fonden, utgörande 2600 R:dr, såsom återstod af det understöd, han till utgifvande af Svensk Botanik, med 3ooo R:dr uppburit, afräknades ; hvaremot den andra hälften, 4000 R:dr, komme att utgå från 9:de Hufvud-Titteln, emot framdeles ersättning, i den mån de ifrågavarande arbetens fortsatta utgifvande och försålda exemplar det medgåfvo, sedan Manufactur-Discont-Fondens fordran först blifvit ersatt. Och då dessa arbetens fullföljande lör framtiden, på ett mot ändamålet svarande sätt, säkrast kunde genom Kongl. Vetenskaps-Akademien besöriäs, hade Kongl. Maj:t Revisorers Berättelse.
en af dessa ligger i ett a f hörnhusen en g a m m a l krog, s o m a f b e f o l k n i n g e n i trakten gemenligen kallas för » Röda tuppen », enligt sägen efter den förste innehafvaren, s o m för sitt eldfä,rgade hår o c h sin h ö g a druffärg skulle ha burit detta namn. I Knappast nog polisen v å g a r sig hit. En vacker Inflyttningen hade tydligen i allsköns tysthet försiggått p å efternatten. N ä r ändtligen v i d åttatiden d e n lilla dörren inuti portgången slogs u p p, trafvade ett hälft dussin a f karlarne genast in. Iduns julklappsbazar. J o, d e t fick n i! V i h a derför beslutit efter hand medstudsa. D e s å g c, hälft förvånade, hälft snopsvinen. » lilla halsen. En present passande för alla, gossar som flicM e n d e n e n s a m m a q v i n n a n förändrade ej k o m m e d ens ett nytt uttryck öfver hennes kor, fröknar som fruar, .äro här beskrifna omtyckta, stickade mössor. T i l l en stor person lägger man en m i n. vig, 1 rät o. s. v. 2:dra hvarfvet likaså, men då » K o m igen, d å ni sofvit bränvinet a f er, » H v a d heter d u, m i n flicka, » frågade h o n. G l a d helgdagsståt. » • stickar man den räta maskan afvig och tvärtom. 3:dje lika med l:sta o. s. v., tills biten blir ett stycke längre än bred. Man viker upp en kant nedtill å mössan, så bred man önskar den. N u viker man lappen dubbel o. kastar öfver med långa stygn uppifrån och ned; sedan drager man ihop den så pass att mössan blir lagom hög framtill och får vackert fall. N u har man till hands 3 stora bollar, hvilka fastsys i rynkorna fram. Gör man dessa mössor af hvitt garn, vadderar och fodrar dem, äro de lika vackra som varma supé- och skridskomössor. A. II.
Han skall förblifva oppositionsman sa, som en kristen alltid borde vara, ntiinligen s i Iiinge synden fins till. Den kamp Kristus rackte p i jorden ar oafbmten, utan hvila, intilldess sanningen gifvit lögnen dödsstuten. Meii likt inanga ideala naturer är Ibsen otalig. Likasom Björnson vill han gems springa öfver utvecklingsgraderna och giher icke tid. Det är hos honom &amp; got feberaktigt förhastadt, hriisynslöst fordrande. Deraf kommer missmod, förakt, skepticism. Siiden gror icke pS en dag. a * a. Huru mycket man 3n tir böjd att tiiiika sig Henrik Ibsen sisom en vandrare ö h e r högsltitterna, helst i snöstorm och oviider, s i gifves det dock en annan bild, som mera korrekt och p8 ett mer lefvande satt Htergifver honom och hans lifsgcniing. Han liar sjelf gifvit oss den i följande ord: iNcj i Dybei mm jeg ned; der er Fred Im Evighcd. Uryd mig Vcjen. tunge I~iiinimcr, til det dulgicr Hjcrieknnimer. Ilammerslag pin Hammeislag indtil Livets ridrtc Dng. Ingen Morgenstriirle skinner, ingen Haiibcts Sol uprinder .. Denna dikt ar ett skrifterm81. Han röjer för oss h3r pH en gllng sin stora styrka och sin stora svaghet. Den behöfver ingen kommentar. Bilden 3r tillriickligt tydlig. 264 Det var bergsmannen. som p8 sin tid kom från bergets djup upp till den Ekdalska vindsboningen, höll upp sin grutiykta och lät dess skbande Ijus Wla p s de bländades anleten. Bergsmannen erkanner sjelf: Lyset blinder jo mit @ je, hris jeg sliger i det heje. Intet under, att familjen Ekdal ocksi blef bländad och höll för ögonen! Kauske hade de stackars förskrämda menniskorna, när allt kommer omkring, batue a l t sanningens Ijus an Ibsens gruflykta.
Enligt dergö octrorj hafwa de af banquen biträde till wist determinerad summa, emot Z procent fä deremot af läntagare taga 6, samt räntan genast asdrageu, widare kunna be begagna emot z procent fädane penningar, som af private för disconterngs räkning i banquen insättas, hwarpa de kunna astignera; nien desta astignationer lill läntagare ukgisne, för att derföre upbära penningar i banquen, bli i det stället utelöpande i landet fäsom mynt, och inlösas tväl de fleste äter af diecoillerne sjclfwa wid inbetalningen, eller af l ortcrnc anmodade ombud, utan att Nagonsttt i banquen presenteras, hwarigeuorn först banquen förlorar den procent, ben borde bekomma och sedan etr obestämdt och öfwerdriswit capital komitier i rörelse, hwctraf diskonten drak winning utöf» wek det tillärna hwarföre fond är tlisatit, och lärer ej lät eligen af Revisorer kunna eonirolleras. Som betra nu är etk mistbruk, medförande högsta stkav» för 496 Den 3 Iunii. för det allmänna, destutom stridande mot 72 §. i Regeringsformen, som bjuder, att endast Riksens Ständer ma genom banque» ukgilwa sedlar, som för mynt i Riket ärkännas mä, torde detta blifwa räktadt och Vesta discontsedlar ur cirkulation förswinna genom deras inlösande; denna digrcstion skulle synas wara Utom det egenteliga ämnet, men dä det till påföljd skulle hafwa mindre dyra -ider; är det näqot, som bör ga in i beräkningen da fråga bliswer om lönetillökningar.
Af min pligtkänsla känner jag mig manad att derpå fästa andras uppmärksamhet, och då jag anser den, Riksdagsmannen tilldelade, rättigheten att fritt tala och utlåta sig, innebära skyldigheten att göra det inom det Stånd hvaraf han Den 5 Maji e. m. är medlem, så finner jag mig i nödvändighet ätf vördsammast anhålla det Ridderskapet och Adeln täcke6 åt mitt afgifvände anförande, förhåna ett rum i sitt Frotocoli. Herr GrefVens sattser uppställas sålunda: Konungen äger att aUena Riket styra: Konungen är dervid endast förbunden att inhämta underrättelse och råd af ett StatsRåd. Konungen är förbehållit att allena besluta* ehuru dess Rådgifvare blifvit ovillkorligen förbundne att sina meningar yttra och förklara; Svenska menighetens önskan och tänkesätt, som alltid helldre skall styras af en Konung ätl af hvilka Embetsman som hälst, instämmer med desse Grundlagens stadgandet). Hvar och ert af dessa satser* betraktad för sig är visserligen rigtig; men vid deras sammmanstålloing torde kunna anmärkas att vid den första: ”Konungen äger att allena Riket styra,” icke olämpligen hade bordt tillägg gas ordfn: ”på det sätt denna Regeringsform föreskrifver. och att till den tredje, hämtad ur Regeringsformens 9 de § hade kunnat fogas de i samma §. befintlige orden:” För rådslagen skola StatsRådets Ledamöter vara ansvarige. Af ofvanberörde uppställning af satserriai föijer i Herr Grefvens tanka: Den 5 Maji e. m. 53 Att mellan en Svensk Rådgifvsres ali g—, ganden och emelin Engelska och Franska Idinistrars ingen liket finnes} Att blott för beqvämlighetens och Korrthetens skit 1 benämningen af Ministrar bör kunna tilläggas Svenske Rådgifvare, anseende* Herr Grefven i detta afseende sådant hvaf* ken iör olän;pligt eller inconstituiionelt.
Likväl är kostnaden derför lagd på den med sammansatt redskap tillverkande bränvinsbrännaren, utöfver den beskattning, hvilken han drager lika med den enkla redskapens egare. Den förre är dessutom belastad med kontrollörens underhåll och hysande. Mig synes derföre obilligt, att jemväl ålägga denne näringsidkare att helt och hållet betala bränvinsmätaren, som möjligen kan* kosta några hundrade R:dr. Men på det han ej Den 29 April f. m. 599 matte låta den af vanvård sönderslås, torde han böra med ^ eller något dylikt deltaga kostnadens bestridande. För Utsk. har visserligen numera blifvit förevisad en bränvinsmätare, som icke kostar mer än 100 eller kanske endast 50 R:dr, således vida mindre än man föreställt sig. Men om de, som drifva ångbrännerier, begagna blott en 15 eller 20 k:rs panna, synes det vara än mera obilligt att på tillverkaren lägga ifrågavande kostnad. Jag anhåller alltså, alt denna § måtte återremitteras, så att Utsk. finge i närmare öfvervägande taga de olika förslag till bränvinsmatare, hvilka dels redan äro förevisade och dels kunna komma att än ytterligare framläggas, samt att Utsk. derefter må med nytt förslag till Stånden inkomma. Frih. Raab: I Hr von Hartmansdorffs förslag kan jag icke instämma. Enl. min åsigt, kan en dylik bränvinsmatare icke blifva särdeles dyr, åtminstone icke så, alt dess inköp förorsakar någon betydlig tillökning i kostnaden för anläggningen af ett bränneri, eller i kostnaden för anskaffande af redskapen. Man skulle, om bränvinsmätaren tillhörde kronan, vara föga nogräknad om densamma. Bättre är då, att bränneriegaren ålägges att hålla och underhålla densamma, och kan han åläggas att sjelf bekosta inrättningar för bränvinets mätning, måste han väl också kunna åläggas inköp af bränvinsmätare. Detta synes mig billigt, och jag anhåller om bifall till ,§. Hr Hjärne: Om en sådan bränvinsmätare befinnes icke medföra bestämd säkerhet i afseende på kontrollen, så mäste man hålla en kontrollör för hvarje serskildt bränneri.
Om remiss häraf till Höglofliga Stats-Utskottet anhålles. Stockholm den 8 November 1862. A. W. Uhr. Af G. Bjerkander från Skaraborgs län, angående bränvinsutshänknings-afgiftens användande till jernvägs-bibanors byggande. Antagande att den reform i bsänvinslagstiftningen, som genomdrefs vid 1853— 1854 årens riksdag, hade nykterhetens befrämjande till syftemål, måste man djupt beklaga de misstag, som dervid begingos, hvaribland icke det minsta var, att städerna, i olikhet med landsbygden, sjelfva tillerkändes rättigheten alt uppbära och till egna behof använda minuthandelsoch utskänknings-afgiftern3, en rättighet som gjort att det legat i deras intresse att omhulda krogarne, oaktadt allt det elände, som från dem leder sitt ursprung. Man vet väl, att utan detta medgifvande reformen icke kunnat gå igenom, enär städernas representanter uppställt detta såsom vilkor för deras medverkan; men man hade väntat, att, sedan följderna hunnit visa sig, städerna sjelfva skulle vara benägna alt afstå från en fördel, som, enligt sin natur, icke kan begagnas utan ogillande af en upplyst opinion. Vill man nu anställa en jemförelse i sedligt hänseende emellan städerna och landsbygden under de sednast förflutna åtta åren, skall man finna, alt nykterhet och ordentlighet, så väl under marknader och andra folksamlingar, som i det hvardagliga lifvet, märkbart tilltagit bland allmogen, och alt krogar snart höra till sälisyntheler å landsbygden, men att förhållandet i städerna är alldeles motsatt; och måste väl alltid förblifva sådant, så länge den nu gällande lagstiftningen qvarstår oförändrad. Den klass af medborgare, som Bonde-Ståndet representerar, har tvungits att £ö?å stora uppoffringar för nykterhetens befrämjande, emedan reformen gjorde en Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 26. 37 våldsam rubbning i deras industriel verksamhet, utan alt de, i likhet med städerna, fått några motsvarande förmåner.
Föredrogos och remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet följande inom Ståndet väckta motioner: l:o af doktor Lyth, angående modifikation af 2 § uti Kongl, kungörelsen den 9 Januari 1846, så att minsta tecknings-summan till bankbolags stiftande på ön Gottland bestämmes till 300,000 r:dr; 2:o af komminister Schagerberg, angående delning af rikets större pastorater, jemte deröfver afgifna yttranden; 3:o af komminister Schagerberg, angående indragning af sådana prestsysslor, som icke äro af permanent natur; 4:o af prosten Traneus, om tydligare bestämmande af ordförandernes i skolstyrelserna inom Bohuslän och Halland rösträtt vid val till lärare i folk-skolorna; 2:o af komminister Janzon, om löne-konventioner för presterskapet i städer, der inga sådana konventioner finnas; 6:o af prosten Melen, rörande alla utmätnings-förrättningars afskiljande från kronofogdeoch länsrnans-tjensterna och öfverlåtande till exsekutions-fogden; - 88 Prot.-utdrag den 23 December -1847.
Ian mot ända till 5 proc:s ränta och rabatt å capitalet, i hvilket afseende, och derest Hr Stuarts förslag icke vinner bifall, Frih. af Nordins således torde böra lemnäs företräde framför PresteStts. Frih. Boye: Jag kan icke bedraga mig i den förmodan, att R. o. Ad. gerna skulle se att få ämnet afgjordt utan föregången votering om contrapropos:n, som likväl tyckes komma i fråga, sedan Hr v. Hartmansdorff erinrat om sitt förslag, derest icke Hr v. Hartmansdorff, då skillnaden emellan hans och Frih. af Nordins förslag endast består deruti, att det sednare bestämmer räntan, som icke får öfverskridas, en procent lägre än det förra, skulle finna sig benägen att förena sig med Frih. af Nordin, derom jag vänder mig med hemställan till Hr v. Hartmansdorff. Hr Rosenblad: Utom Hr v. Hartmansdorff var jag den ende, som yrkade antagande af PresteStts beslut i denna punkt utan något tillägg; men sedan jag hört, att nian kan missförstå meningen deruti, förenar jag mig uti antagande af Frih. af Nordins förslag och hoppas, att Hr v. Hartmansdorff, som delat min åsigt i detta ämne, afven »deruti instämmer. Hr Lagerhjelm: För att komma ämnets afgörande närmare, föreslår jag, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes hemställa till R. o. Ad., om icke Ståndet skulle vilja besluta, att, utan hinder af de beslut, som nu fattas, till afgörande företaga Frih. Klingspors och mitt förslag, när StatsUtskts utlåt. Nto 419 förekommer, hvarigenom man, utan att binda händera^ på sig, undanröjdt hindren för besluts fattande vid detta tillfälle. Hr Dalman: Jag betviflar, att Hr Gr. o. Landtm, kan framställa den propos., Hr Lagerhjelm begärt, emedan R. o. Ad. icke kan lemna annan behandling åt utlåt.
Jag har derföre nu infört den förändring, sorn Friherrarna Palmstjerna och Ehrenborgh föreslagit, och då lyder propos:n sålunda: Att Bankens metalliska cassa ej får bibehållas vid ett belopp , som understiger i millioner r:dr specie; åliggande Banco,- styrelsen att, när behofvet så fordrar, för detta ändamål vidtaga förberedande nödiga åtgärder så tjdigt, att metalliska cassan ej må qvarblifva vid detta nedsatta belopp. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då trenne meningar velat göra sig gällande, nemi. en för Utsk:s, en för Gr. Cronhjehns och en för Hr af Ekenstams förslag, kunde Den a4 Juli f. m. 135 saken ej afgöras utan tvenne voteringar. Den hittills antagna methoden, hvilken H. Ex. iifven ansåg riktigast, vore att först votera om hvad som borde blifva contrapropos. till TJtskts förslag. H. Ex. hemställde altså, om R. o. Ad. behagade först votera om, huruvida Gr. Cronhjelms eller Hr af Ekenstams förslag borde blifva contrapropos:n. Bifölls. I anledn. häraf uppsattes och justerades följande voteringsproposition: Den, som till contrapropos:n antager: att Bankens metalliska cassa ej får bibehållas vid ett belopp, som understiger i millioner r:dr specie; åliggande Bancostyrelsen att, när behofvet så fordrar, för detta ändamål vidtaga förberedande nödiga åtgärder så tidigt, att metalliska cassan ej må qvarblifva vid detta nedsatta belopp, voterar ia 5 den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. till contrapropostn: att Bancostyrelsen åligger att genast gå i författning om metalliska eassans förstärkning, så snart den nedfallit till proportionen af i till 4 emot sedelstocken; men vare icke berättigad till nya sedelemissioner, då cassan är under förhållandet som 2 till 5. Hr af Ekenstam:
Galaspektakel och baler börja sällan förrän klockan tio eller elfva på aftonen, och öfverallt måste drottningen vara med eller åtminstone visa sig. Så- ledes kommer hon sällan i säng före klockan ett och får blott fyra timmars sömn, hvilket tydligen är för litet, och utan tvifvel kommer hennes helsa förr eller senare att lida deraf. Under sommaren vistas bofvet vid Siuaia, der munkarne fordom utrymde klostret åt de kungliga gästerna, men der konung Carol låtit uppbygga ett präktigt slott. Trakten, der detta slott är beläget, är helsosam och utomordentligt vacker; här förenas Karpatiens storartade skönhet med de italienska alpernas rikare och mera romantiska behag. Men äfven här måste drottningen gifva audienser och mottaga främlingar, så att hon, ehuru ej jägtad som i hufvudstaden, dock ej heller här kan få vara i lugn och T O. Blott tre veckors fullkomlig hvila unnar hon sig under hela sommaren. Hon drager sig då tillbaka till en schweizervilla, som hon byggt åt sig vid randen af den sorlande Pelesch. Här öfverlemnar hon sig åt sina mest älskade sysselsättningar, här skrifver hon, målar hon, ströfvar omkring i skogen. Under dessa vandringar bär hon alltid en praktisk och enkel drägt, den samma, som bondqvinnorna i trakten nytja. Med en alpstaf i banden och en stor dansk dogg till sällskap och beskyddare vandrar drottningen af Rumänien omkring i skog och mark, klättrar upp på berg, lyssnar till fogelsång och plockar blommor, allt medan hon samlar intrvck, som Carmen Sylva sedan bearbetar och nedskrifver. (Forts.) Qvinnor. Porträttstudier för Idun af Johan Nordling. Mor Maja. (Forts. fr. föreg. n:r.) ^jfjopen så kommo hårda tider med magra r&gt; * * » skördar år efter år och ekonomiskt betryck för all landet. Kullaborna släpade och sleto i sitt anletes svett för utkomst och äring. Men intet hjelpte, hvarken arbete eller försakelser, mot denna envisa kris, som sög deras krafters märg och deras åkrars must. Landtbruket gick bakut ech kreaturen tvinade.