Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utan att på ringaste sätt vilja förringa värdet af de förtjenster som talat till fördel för Herr Majoren såsom tjensteman, kan jag likväl icke förbise nödvändigheten deraf att hålla gifna lagar och föreskrifter i helgd, och då bemälde Herre i sådant afseende brister, ehuru han i tjensteår torde kunna räkna öfverskott, och hans sjukdom enligt läkarebetyg icke är af ständig utan periodisk art, har jag ansett det medlande förslag tili utlåtande, som afdelningen afgifvit och hvari blifvit föreslaget 600 r:dr såsom årlig pension åt Major Gjertz hade bort utgöra Utskottets tillstyrkande hos Riksstånden. Det är icke den ifrågavarande summan 400 r:dr, som här fäster min uppmärksamhet, det är principen som här är i fråga att göra sig gällande; jag mäktar intet inse hvar det skall stanna om man på detta sätt kringgår lagarnes fordringar; visst är det att ingen lär vara så fattig på vänner alt han icke kan bereda sig tillfälle att erhålla någon förespråkare, och torde det blifva svårt, sedan man en gång frånträdt de gifna föreskrifterna, att vid lika ömande förhållanden återkomma till desamma. Det loford, som inom Utskottet blifvit uttaladt till Herr Majorens fördel, förvissar mig, att hans qvarstående i tjensten såsom Kommendant är för staten nyttigt, äfven för den händelse den periodiska sjukdomen ej skulle gifva vika, och således en annan person komma att stundom utgöra Kommendantstjensten; någon förlust för staten kan derigenom icke uppkomma, då i hvilket fall som helst lika lönebelopp utgå, och torde för inrättningen icke heller vara något att befara; och lika litet torde Majoren hafva att sig beklaga då man icke träder hans lagliga rätt för nära. De tillstyrkanden Utskottet afgifvit i 18;de och 19:de punkterne kan jag icke gilla, och får derföre i dessa delar såsom reservation åberopa afdelningens förslag, så lydande: ”18:de punkten:
Nidderffapets och AdelnS samlings-rum ock Eaneellie blifwit g orda, lemnade BonLe-Stän et af a tning för Högbemälte Riks-Ständ sitt Bifall, Er rupts. G. D. Wid Ven 17 April. 86z S. D. Wid granskning af Expeditions-Utskottcts före» slagne undcrdäniga skrifwelse till Kongl. Maj:t, rörande en wist summas anfläende för att utröna huruvida salt» tillwerkoing innom Riket med fördel kan »verkställas, fann Bonde-Ständet, som i detta ämne med de öfrige Respec» tive Riks-Sländen warit af olika mening och i fcägawarande afgift afllagit, att da berörde medel, pä satt Expeditioncn innehäller, ffulle ersättas Stats-Werket af Sjö-tullcn och, enligt 60 §. i Rcgerings-formen, Sjö- och Landttulls samt Accis afgifterne äro säsoin Buvi iiing att anse, sä mäste, när Bonde-Ständet wid sin härutinnan yttrade tanka förblifwer, denne sälunda gjorde skiljaktighet enligt Negerings-Formens 7l §. af det förstärkta StatsUtstottrt, genom votering afgöras med Riksens Ständers rätt, innan någon undcrdänig Expedition härom kan lill AvNgl. Majit afgä. lllt supra. K. D. Wid granskning af Allmänna BeswärSoch Occonvmie-Utstottcts Betänkande den 7 dcnncS, angäende förbättring i justerings-anstalterne för Mätt, Mäl och Wigt, beflvt Bonde-Ständet att detta mäl, säsom warandc helt och hällit Leconsmiskt, borde Kongl. Majits Nädiga pröfning understälkas, med undcrdänig anhällan att hädanek, ter mä förblifwa »vid enahanda justerings-anstalt som hittills i Riket tjenat till efterrättelse. Llr supr».
S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna BetYårsoch Oeconomie-Utskottets den 11 dennes o Den 3 a Mo;. 3‘27 på bordet lagda yttrande öfver Rådmannen Kjellanders Memorial, angående Byggnadsskyldigheten j Städerna, pröfvade PrestStåndet så mycket mera ^skäligt att dertill sitt bifall lemna, sorn PrestStåndet redan under den .3 Jan. 1810 bestämdt förklarat, att det för Eeclesiastique-Statens Boställen, samt de hus och gardar, sorn de i och för sina Embeten å stället kjelfve, eller deras Enkor och Barn bebo, så 'mycket mindre kan Stadga sig andra onéra än de hittills utgjort, sorn de hus, hvilka af Ecclesiastique-personer tillhandlas, köpas och agas af en oundviklig nödvändighet för deras innehafvares vistande, som Embetseller Tjenstmän, i synnerhet i de smärre Städer, hvarest det oftast är.omöjligt att genom hyra erhålla boningsställen ; men beträffande de hus och egendomar, som Ecclesiastique • personer tillhöra i Städerna, utan att af dem sjelfya bebos, finner Prest-Ståndet intet skäl att för dem göra något förbehåll eller undantag i afseende på de ortera, som kunna hvars och eris innehafvande, jord lagligen åläggas. Ut supra. Ex Protocolle J. Janzon. Utdrag af Vallöf. Borgare -Ståndets Protocoll, hållet vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 22 Maj 1815. S, D. Då i afseende på den frågan, huruvida de sedan förra Riksdagar beredda förslag till ändringar och tilläggningar i Grundlagarna skull® ■vid - Den 2 2 Maji vid innevarande Riksdag lili afgörande upptaga», eller förblifva hvilande till deri nästa, dea skiljaktighet i meningar hos Riksens Ständer inträffat, att Högyördiga Prest-Ståndet ansett det alla dessa förslag borde hvila, Hedervärda Bonde-Ståndet, att blott de 7 af Gonstitutions-Utskottet utmärkta, Vällofl. Borgare-Ståndet, att berörde 7 och 5 dertill, samt Höglofl.
Hr af Geyerstam, Carl; Jag har icke velat deltaga i den discussion, som här förevarit, med den utsträckning den erhållit: men jag kan icke derföre gilla det sätt hvarpå StatsUtsk., i afseende på de ifrågavide medlens anvisande, gått till väga. Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. behagade tillåta mig att, i följd af det beslut Ståndet nu fattat, få väcka följande motion. Den härefter af Hr af Geyerstam uplästa motionen var så lydande: Vördsamt Memorial. Genom bifall till StatsUtsIcs Utlåt. N:o 55, ang:de medels anvisande för fortsättning af aibetena å vestra och sodia stambanorna under innevide år, har R. o. Ad. nu beslutat att, i afräkning å de anslag till Statens Jernvägsbygnader, som komma att af R. St:r beviljas, anvisa följande summor att, under loppet af innev:de år, i mån af behof, från Riksg:sKont. utgå, nemi.: efter Maj månads ingång Rdr Rint 1,350.000: n Juli månads ingång 1,500,000: » Sept månads ingång 750,000: och efter Nov. månads ingång 270.000: eller tillsammans Rdr lim t 3,870,000: att till de föreslagna vestra och södra Jernstambunorna användas. I fråga, om tillgångars beredande för dessa utgifters bestridande, har Utsk. endast ansett sig behöfva uplysa, att, efter hvad Utsk. inhemtat, Riksa:sKont., utan hinder för verkställigheten af de detta verk förut ålagde utgifter, bör kunna tillhandahålla den under årets första hälft till utbetalning förfallande summa, hvarvid jag ansett mig icke kunna underlåta att genom närmare undersökning af Kont:s n. v. ställning söka vinna uplysning huruvida de behöfliga medlen å bestämda tider må vara att tillgå.
Då detta Stals Utskts betänk, första gången förekom, tillkännagaf jag den önskan, att den af StatsUtsk. föreslagna suntman måtte blifva nedsatt med 100.ooo r:dr; men då StatsUtsk. dervid icke fästade afseende, yrkade jag bifall på betänk., hvilket, såsom herrarne torde påminna sig, bestreds pä den grund, att man ansåg det tillstyrkta anslaget för K. hofstallet af 31,000 r:dr icke kunna antagas såsom bestämdt anslag, utan endast såsom förslags-anslag. Sedan den tiden har inträffat, alt BondeSt. eller representanterne för den mest skattdragande delen af nationen yrkat denna nedsättning af 100,000 r:dr. På denna grund anser jag mig, i min egenskap af folkrepresentant, af pligten manad att understödja BondeSt:s påstående i detta hänseende, och yrkar således att ansi ags-su niman för Konungens hofhållning, som af StatsUtsk. är föreslagen lill 42°;00o r:dr, måtte nedsättas lill 320,000 r:dr. H. Ex. Hr Gr. Brahe, Magnus: Det är med särdeles ledsnad som jag uppträder, för att yttra mig uti ett ämne, som jag aldrig trott kunde blifva föremål för discussion inom detta Stånd, nemi. frågan om nedsättning i Konungens ci v i 1—1 is ta. Men då denna fråga blifvit väckt, kan det anses vara min pligt såsom Riksmarskalk att yttra mig derom. Gr. Anckarsvärd yrkar nedsättning af 100,000 r:dr, hvilket belopp är samma summa, hvarmed R. St. vid i8a3 års riksdag ökade civil—listan på dåvar. Riksmarskalken Hr Gr. von Essens framställning om behofvet af denna tillökning. R. St. uttryckte då sitt bifall till Gr. von Essens framställning i de ordalag, att R. St. med välvilja omfattade tillfället att åda - aoo Den 10 Augusti f. m. galägga deras und. vördnad och tillgifvenhet för en älskad Konung.
Utskottets tålamod, får jag anhålla att min ursägt måtte sökas i ämnets vigt och i nödvändigheten att, vid väckt fråga om utplånandet af ett, efter min öfvertygelse, oändeligen vist Lagstiftningsstadgande göra dess vishet, genom rigtighet i slutdelningar, så påtaglig, att framdeles någon ung man, lifvad af den tillförsigt, som en, af någon framställningsförmåga understödd, fördom så ofta. kan bibringa, ej må altför lätt frestas att söka bevisa omkull våra lagar. Ilvad 1 särskildt angår de af en Utskottets Ledamot, Herr Regerings Rådet Hallenst jerna anförda motifver för samma förslag som nu är i fråga, torde det tillåtas mig att munteligen få i hans närvaro göra de erindringar som kunna vara förenliga så med min öfvertygelse i afseende på saken, som om den högagtning, både hans ålder, hans egenskaper och hans inom detta Utskott kända förhållande af mig ovilkorligen kräfva. Med afseende å de af Herr Kammarh. Silfverstolpe anförde skäl, förenade sig Beredningen till alla delar i den tanka Herr Kammarh. yttrat, med tillstyrkande, att endast den förändring Herr Kammarh. föreslagit måtte i anseende till Regeringsformens 1 Framför ordet Hvad är skrivet ett ord. som torde böra läsas som ett (kursiverat) coll., vilket måhända får tolkas sä, att aktstycket, som ej är skrivet med S:s handstil, kollationerats mot hans koncept. 286 Den 20 Juli 1812 ifrågavarande §. blifva vidtagen. I följe hvaraf Beredningen äfven proponerade, att i stället för »samt efter honom», som i 3 mom. af Regeringsformens 37 § förekommer, bör införas »samt jemte honom. (») Från detta beslut var Herr Borgmästaren Nordström endast skiljaktig, och afgaf till Protocollet ett sedermera skrifteligt sammanfattadt Utlåtande, af följande innehåll d Med ali aktning för den respectable Ledamotens nu framstälde tankar i frågan rörande ändring af 37 § :n i Regeringsformen om ärfteligit Adelskap, utbeder jag mig vördsammast få yttra den särskilte mening; att Då icke endast Börd utan äfven beviljat
Det måste du lära på två dagar, förklarade Koivumäki. Den här veckan till slut kokar jag och du får se på, men sedan måste du sköta dig själf. Och barnet? Det får jag väl betala för? Nå, hvad mera! Inte hålla vi något hotell, där man betalar för hvar munsbit mat. Hvad hon orkar äta är henne nog gärna unnadt. Inte for att jag frågat de andra, tilllade förmannen men jag tror de alla tänka lika. Och alla grymtade ett mera eller mindre högljudt, men omisskänneligt bifall. De första dagarna var Davids kokning nog sådan, att knappast ens de han kokade för väl skulle underkastat sig den utan protest, om det ej varit for Katies skull. Men hon hade tagit dem med storm, allesamman och med ens. Det var nästan som om de alla utan undantag betraktat sig som delegare i henne och därför skyldiga att göra hennes lif i vildmarken så behagligt de kunde. Och Katie, som blef starkare och lifligare för hvar dag, trifdes ypperligt i de egendomliga omgifningarna och trots det egendomliga lefnadssättet. Innan många dagar förflutit tog hon det såsom någonting alldeles själffallet att alla de sträfva männen läto henne göra som hon ville och å sin sida på allt sätt sökte vara henne i lag. Ett par veckor efter hennes ankomst till lägret blef det tid för Koivumäki att begifva sig ned till bygden i och för den regelbundna månadsprovianteringen, och då han började göra sig i ordning för resan, tog en efter annan af männen honom afsides. De hade, de flesta af dem, ett eller annat privatuppdrag att anförtro honom och enhvar gjorde det i allsköns hemlighet. Men därför blef också följden den att Koivumäki vid sin återkomst var försedd med åtta dockor och sex hästar af olika storlek och slag, till Katies outsägliga förtjusning. Ty hvarken henne, kommissionären eller de frikostiga gifvarne föll det på minsta sätt in att något större omväxling måhända varit önskvärd. Hennes ljudliga fröjd endast stegrades för hvar ny häst eller docka, som togs fram, och gifvarnes belåtenhet steg synbart i samma mån. Men senare på aftonen samma dag blef hon dock lika oskyldigt som ofrivilligt orsaken till djup misshällighet inom laget.
22. undsättning i missväxtår. 23. —r — understöd för Tullstatens enskilda Pensiousinrättniug. n.v 24. Proposition, angående säkerhetshandlingarne föi' lånet till hamnanläggnin gen i Götheborg. 25. Skrifvelse, angående lagförändrings-förslagerne vid sednaste riksdag. 26. Proposition, angående grunderne för bränvins tillverkning och försäljning. 27. Skrifvelse, angående Landskamreraren G. Sylvanders ansökning. 28. Proposition, med förslag till Förordning angående handelsboks vitsord. 29. — angående Utsockne frälsejordens i Halland roteringsskyldighet. 30. viss befrielse för de vid Kongl. Maj:ts beskicknin gar utrikes anställde embetsoch tjenstemän. 31. Skrifvelse, angående en staden Lund tillhörande jords rotering. 32. medel till Topografiska korpsens arbeten samt om förändring af Flintlåsgevären. 33. anslag för nya Dockbyggnaden samt fortsättningen af fästningsbyggnad erna. 34. National-representationens ombildning. 35. Proposition, angående upplåtande åt Ultuna landtbruks-institut af krono parken Lilla Djurgården. 36. Kurhusafgiften. 37. Hospitals fondens understödjande. 38. Skrifvelse, angående upphörande af Ulriksdals invalidinrättninsr. 39. Proposition, angående ett dana-arf efter Trumpetaren Mårten Vippel. 40. Skrifvelse med förslag till förnyad Tulltaxa. 41. — angående handelsoch sjöfarts-förhållanderne emellan Sverige och Norrige. 42. Proposition, angående Helgonskylden inom Lunds stift. 43. ett nytt artilleribatteri i Norrland. 44. ett dana arf efter Christina Bengtsson 45. en viss eftergift för Häradsskrifvare!! J, E Engström. 46. Skrifvelse, angående en viss afskrifning för afl. Majoren J. Weinbergs sterbhusdelägare. 47.
Ett vackert drag af uppoffrande barnakärlek, ej minst då man tar hänsyn till, hur på- kostande ett sådant flere timmars öfverarbete måste kännas för dem, som komma trötta hem från ett ansträngdt dagsverke! » Och sedan nu äfven Iduns läsarinnor fått kasta denna blick in i det sträfsamma lilla hemmets lif vid fjärran kust, äro vi öfvertygade, att fru Lindholms blomstermission i vinter skall taga riktigt god fart. och att otaliga svenska hem snart skola fyllas af den ljufva doften från blomsterbarnen från Eivieran. * Litteratur. Gamla Stockholm eller Stockholm under medeltiden och vasatiden. — Sommarens utställning är nu slut, är nu ett minne blott, men ett vackert så- dant. Man dröjer ännu så gärna vid än den ena erinringen, än den andra från denna sommarstad, och man drager sig numera för att gå dit ut, blott för att slippa se den » förödelsens styggelse », som dess nedrifvande måste framkalla. I stället framtager man då och då ett och annat synligt minne, t. ex. ett planschverk eller en bok, som berör utställningen eller någon del däraf, och snart upprullas den ena välbekanta taflan efter den andra. Nedskrifvaren häraf fick här om aftonen fatt i en bok med ofvanstående titel, och ehuru han läst den förut, genomgick han den med det lifligaste intresse ännu en gång sida för sida. Gamla Stockholm! Hvem minnes dig ej, du utställningens stora clou — om nu den i sig själf vällyckade utställningen egentligen hade behöft någon särskild sådan! Huru mången angenäm stund hafva ej särskildt vi stockholmare, men säkerligen ock de flesta landsortsbor, som besökt utställningen, tillbragt inom dina murar! Och nu skall du tyvärr snart skatta åt förgängelsen. Mindre underkastad denna än du torde dock grefve F. U. Wrangels bok Gamla Stockholm eller Stockholm under medeltiden och vasatiden vara. Långt efter sedan de pittoreska, om just ej vidare bastanta murarna i utställningens Gamla Stockholm försvunnit, kommer nog grefve Wrangels bok att finnas kvar. Och med tillhjälp af densamma kan ni, ärade läsarinna, när som helst frammana de kära bilderna igen. Och ej nog med detta » Gamla Stockholm för några månader ».
Stråles anförande hade blifvit afbrutet genom ankomsten af K. M:s t. f. Hofcancelier, hvilken aflemoadeen K. skrifvelse. Hr af Dalström, Gustaf Jac,: Sedan Gr. Anc karsvärd uppläst K. förordn. af den 7 Oct. i8o5, lärer R. o. Ad. förnummit, att denna författning egentligen är en förklaring af 9 §:n 6 cap. krigsartiklarna, och anser jag mig på sådan grund, samt i följd af hvad Hr Stråle anfört, böra vidblifva mitt påstående, att, i händelse LagUtsk. skulle fiona i8o5 års författning vara upphäfven, bör Utsk. åtminstone tillika erkänna, att en förklaring saknas, som bestäm - a5G Den 18 Man f. m. mer ansvaret för öfverfallande af en i utöfningen of sitt embete eller tjenst stadd militärperson, hvarpå jag haft desto mera skäl att fästa Utsk:s uppmärksamhet, som det är nödigt förekomma, att någon tvetydighet i detta fall må sättas i fråga.— Hvad beträffar Hr Stråles nyss yttrade mening, att lagstadgandet härom skulle tillhöra krigsartiklarna, så kan jag ej deri instämma, emedan frågan angår personer utom krigsstaten. Gr. Lewenhaupt, Mauritz: Jag anser mig, i egenskap af ledamot i Krigs-hofrätten, en domstol till hvars befattning ifrågavar. måls handläggning hörer, skyldig förklara att, sedan 1807 års förklaring utfärdades, har författningen af den 7 Oet. i8o5 af Kriks-hofrätten ansetts upphäfven, och således ej blifvit tillämpad. Gr. Anckarsvärd: Jag tager mig friheten fästa Gr. Lewenhaupts uppmärksamhet på, huruvida i så beskaffade mål, som denna fråga angår, Krigs-hofrätten blir vederbörligt forum, då frågan angår civile personers förbrytelser emot militärpersoner. Vid sådant förhållande synes mig, att, om också i8o5 års författning icke i Krigs-hofrätten tillämpas, den dock kan blifva af civila domstolar tillämpad. Gr. Lewenhaupt: Jag vill icke bestrida riktigheten af Gr.
N:o /, om Statsverket 1865. hushållningen hörande särskilda hushållsoch kunskapsgrenar. En sådan undervisare skulle hafva att, efter Hushållnings-Sållskapets inom lånet förvaltningsutskotts förordnande, periodiskt på olika tider af året uppehålla sig inom vissa delar af lånet, och der, allt efter behof och årstidens beskaffenhet, meddela undervisning, råd och handledning i olika delar af landthushållningen, och vid återkommande besök förnya sina meddelanden och råtta de misstag, som blifvit gjorda i förr meddelade upplysningar m. m. På detta sått skulle påtagligen åldre vanor och inrotade fördomar småningom bekämpas, samt goda frön till förbättring och förädling af landets modernåring nedläggas, hvilka inom kort säkerligen skulle båra frukter och i rikt mått löna de kostnader, som Staten derpå nedlägger. Bemålde kringresande undervisare eller Reseinspektör ansågs böra hafva genomgått fullständig lärokurs vid något af Rikets landtbrukslåroverk, och särskildt hafva egnat sin uppmärksamhet åt boskapsskötseln och mejerihandteringen, samt helst, efter afslutad lårdomstid, hafva handlagt eller bitrådt vid skötseln af jordegendom, och borde den för en sådan reseinspektör afsedda verksamhet ej förvexlas med det biträde, som någon tid af året af Statens Landtbruks-Ingeniör kan erhållas för speciella ändamål, eller med det, som år afsedt att lemnäs vid uppgörande af planer till utförande af större vattenafledningseller utdikningsarbeten af den utaf Lands-Tinget för några månader af året bekostade särskilde Låns-agronomen. Denne Reseinspektör, som torde böra antagas af och stå under Lånets Hushållnings-Sållskaps Förvaltnings-Utskotts förmanskap, borde i öfrigt lyda under Kongl. Landtbruks-Akademiens Förvaltnings-Komité, till hvilken han sålunda skulle afgifva de arbetsoch årsberättelser, berörde Komité kunde finna skål bestämma.
Den, som vill, att extra Provincial-Läkare icke tillika få innehafva annan tjenst; voterar Ja; den, det ej vill, Nej-, Stais-Utskottets Memorial, N.-o 3oi. 15' vinner Nej; (irsla alternativet) stadgas det villkor, att extra Provineial-Läkare, utan menigheternes begifvande och Sundhets-Collegii hörande, med denna beställning icke få förena någon annan; (ardra alternativet) föreskrifves, att de nya extra Provincial-Läkarearfvodena ej må tilldelas sådane Läkare, som förut af Staten eller någon stad åtnjuta lön, så framt icke menigheterne inom districtet annorlunda medgifva, hvilket äfven bör iagttagas vid återbesättande af sådana extra Provincial-Läkare-befattningar, hvartill arfvoden redan äro anslagne. i4:o Det af Utskottet, uti Utlåtandet N:o 4°. ii punkten, lit. c, för den tillstyrkta löne-förhöjningen åt Professorerne vid Carolinska MedicoGhirurgiska Institutet, fästade villkor, har af Borgareoch Bonde-Stånden blifvit bifallet; men deremot af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet afslaget. För votering i Förstärkt St its-Utskott föreslås derföre följande proposition:
Läkarens lön är ökad, sä att han, med försakande af enskild praktik, kan egna sig uteslutande åt lasarettet och genom sin ständiga närvaro bättre vaka öfver det hela. I enlighet med Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 14 Januari 1846 fortfar en bataljonsläkare att bestrida extra provincial-läkarebeställningen vid Wernamo station, i förening med sin ordinarie befattning, och en ny extra provincial-läkare, med station i Wrigstad, är anställd för Westra härad, emot åtnjutande af det i stat bestämda årliga arfvode. Denna fördelning af läkarepersonalen fortfar tills den i Grenna stationerade bataljonsläkare afgår, då en ny reglering bör ske, i enlighet med Kongl. Brefvet af den 23 Maj 1843. Fattigförsörjning. Uti denna tidehvarfvets vital-angelägenhet har, efter mångårige öfverläggningar och förberedelser, en vigtig förändring blifvit tiilvägabragt genom Eders Kongl. Majtts nådiga förordning af den 23 Maj 1847; men den nya 19 organisation af fattigvården, som den nådiga författningen anbefaller, bär knappast hunnit för sig gå, och dess närmaste verkningar falla inom den tid för hvilken i nästa femårsberättelse skall redogöras; och jag bör så mycket mindre antecipera på denna, som en tidrymd af fem år väl är behöflig för att med någon säkerhet bedöma en så vigtig förändrings följder. Nu vill jag derföre endast nämna, att regleringen af fattigförsörjningen bedrifves med all den beredvillighet och uppoffring, som okristlig kärlek bjuder och tillgångarne medgifva. Anstalter till odjurs utödande inskränka sig vanligen till socknevis anordnade skallgångar, hvilka dock, i brist på skicklige personers ledning, oftast förfela sitt ändamål och derföre förorsaka en onyttig tidspillan. Med riktig uppfattning af detta förhållande inbjödo några socknar de öfrige i länet, att, genom ansenligt förhöjda skottpenningar, uppmuntra till odjurs fällande utom skallgång, men inbjudningen antogs icke. % 6- SiiMer. Jönköping.