Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till besvarande af dessa anmärkningar, får Utskottet, hvad först angår den ifrågasatte obehöfligheten af en förnyad Instruction för Rikets Ständers Revisorer, erinra, att då, i följd af de uLaf Kongl. Maj:t och Rikets Ständer vid innevarande Riksmöte beslutade Grundlags-föiändringar, det fordna Hof-Canzlers embetet blifvit indraget, redan delta förhållande påkallat en förändring af nu gällande Revisions-Instruction, i hvad den samma rörer sättet för upplysningars inhemlande af Publike Verk och Konungens embetsman. Med afseende å de inom Bonde-Ståndet framställde förhållanden, har Utskottet skolat anmäla, alt, enär 68 §. Riksdags-Ordningen uttryckligen föreskrifver, alt Instruclionen för Rikets Ständers Stats-Utskottets UtlåtandeN:o 386. 9 Ständers Revisorer skall af Rikets Ständer sjelfve utfärdas, Utskottet ansett häraf ovilkorligen böra dragas den slutföljd, alt alla sådane Revisions-förrättningen beträffande sladganden, för hvilkas meddelande erfordras Kongl. Majits Nådiga bifall, och följaktligen allt hvad, som angar de penninge-förvaltande Embelsverkens åligganden, i förhållande till Rikets Ständers Revisorer, böra utur Inslruclionen uteslutas; hvaremot Utskottet serskildt trott sig böra hemställa, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes, i öfverenstämmelse med Grundlagens sladganden, låta utfärda föreskrifter, angående de vederbörande Embets-oeh tjenstemän i bemälde Verk, i och för Revisionen, tillkommande skyldigheter; och/har Utskottet med ifrågavarande uteslutning jemväl åsyftat alt söka förekomma de collisioner emellan de begge Slats-magterne, sorn, efter hvad 1823 års Riksdagshandlingar nogsamt vitsorda, skulle kunna föranledas genom Kongl. Majits vägran att å Rikets Ständers afgifvande förslag till Instruclion meddela Dess Nådiga Sanction.
Med rask o c h lättläst stil förenar hr N. stor förtrogenhet m e d hufvudstadens såväl inre som yttre fysionomi, dess både äldre o c h nyare historia. Arbetet utgifves ' i häften samt u t k o m m e r under loppet af detta o c h nästa år. Första häftet, innehållande m e r än ett 20-tal illustrationer, har i dagarne utkommit, o c h det andra är snart färdigt att expedieras. » Mälardrottningen » b ö r vinna inträde i hvarje burget hem. » Ett passande parti. » Förträffligt biträde lämnades af hr Lundqvist m e d de kända romanserna » När stjärnehären blänker » o c h » Svarta svanor » samt af hr Zettergvist, s o m m e d ypperlig teknik o c h varmt föredrag tolkade ett par stycken för violin af Corelli o c h Gounod. Den unga pianisten frkn Astri Andersen gaf ånyo prof på sin i rask utvecklingstående talang, o c h frkn Alfhild. Larson bekräftade hvad man förut haft tillfälle iakttaga, nämligen att h o n är en särdeles g o d ackompagnatris. Konserten var m e d ett ord en af de angenä- maste. Skiss af Adolf STellander. (Forts. o. slut.) » Hjärtligt välkommen, min unge vän, » hälsade brukspatronen. » Gläder mig dubbelt, att herr Malm är bergsingeniör — det är just mitt fack. Men nu m å Ella göra ingeniören hemmastadd — gumman min o c h jag få lof se till att dansen kominer i gång, annars bli de unga otåliga. » » Och jag, » genmälde den unge ingeniören, » kan endast på det vördnadsfullaste frambära mitt tack för den vänliga inbjudningen. » » Spraka m e d Ella o m den saken, » skrattade Musikföreningen gifver sin första konsert för säsongen instundande tisdag den 12 dennes, unbrukspatronen. — » Men hör nu, min unge vän, der anförande af professor Franz Neruda. Lonamnet Malm är mig så bekant från Strömskalen är s o m vanligt Musikaliska akademiens holmstrakten.
Genom ofvanberörda Nådiga Bref af den 20 Oktober 1832 fastställdes aflöningen för direktör till i 600 rdr i arvode och 400 rdr i resepenningar, samt för understyresman till 150 rdr i arvode pcb 100 rdr i resepenningar, allt banko; och dessutom uppbures, på grund af Kongl, reglementet den 17 Mars 1832, en provision för Bih. till R. St. N:o 5 a. (Hl Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Slasverkel 18(65. hvarje Lfl salpeter med 4 sk banko af direktörer belt och hållet i de län, der de hafva sin bufvudstation, och till hälften för öfriga distriktet tillhörande län; hvaremot andra hälften utginge till vederbörande anderstyresmän, I sammanhang med den genom förberörda Kongl. Bref den 25 Januari 1842 förändrade distriktfördelningen, blefvo äfven understyresmanstjensterna i Södermanlands, Nerikes och Skaiaborgs län indragne och innehafvarne, lika som enligt Kongl Brefvet den 22 Oktober 1828, på indragningsstat förflyttade. Likaså har till följd af Kongl. Brefvet den 25 Maj 1858 egt rum i Wester-Norrlands, Ostergötlands, Jönköpings och Kalmar samt af den gamla staten i Kronobergs län i hvilket sistnämnda län, som då förenades med 3:dje distriktet, i stället tillförordnades en Direktör för samma distrikt. Genom Nådigt Bref af samma dag förhöjdes sistnämnda löneförmåner till de nuvarande beloppen lör Direktör till 1,200 rdr i arvode och 800 rdr resepenningar samt för Understyresman till 300 rdr arvode och i resepenningar 200 rdr, allt riksmynt, med undantag endast för direktören i 3:dje distriktet, som enligt Kongl. Brefvet den 18 Januari 1859 uppburit blott hälften af det lör denna befattning anslagna arvode, men resepenningarnes hela belopp. Vidare hade indragning skett af understyresmanstjensterna genom Kongl.
Statsutskottet, såsom svar på Herr Adlerbeths Motion om Anslag åt en lard Isländare för öfversättning af de i Sverige befintlige Handskrifter, på Isländska språket, hade föreslagit; så får jag härigenom reservera min tanka, hvarvid jag b-klagar att sådana Ledamöter af Högloflige R'dderskapet och Ad ln, som göra anspråk, företrädesvis, på litterair bildning, icke understödja en Motion, som Löteraturen i tacksamt minne skall upptaga, och derigenom lärer vara sk i ijd ifrån mängden af Motioner, sorn syssel ätta Rik ts Högloflige Ständer och endast anga enskildt» eller vissa Corporauoners fördelar. Grefve Spens, Carl Gustaf: I Plenum d. 2 dennes, vid det tillfälle, då StatsUtskottets Betänkande, i afseende på Herr Adlerbeths Motion, förevär till afgörande, försummade jag att till Protocollet begära min Reservation emot det Beslut, som då togs, öfverraskad af den händelsen att en Man, som sjelf utmärkt sig för Historiens Studium och ni älskat för vårt Fäderneslands kännedom, kunde yrka bi-t fall till förslaget, att åt fullkomlig glömska öfverlemna denna Motion. Jag anhåller nu, att 1 dagens Protocoll lå antecknadt för min Den 19 Martil 2 79 räkning, att jag tror Herr Adlerbeths Motion hafva förtjent ett bättre öde. Jag skulle an-J se som en mindre önskelig händelse, om, då denna Riksdag för framtiden tillkännagifver, att af de tre Stånd i vår NationalRepresentation, hos hvilka egenteligen nit för Vetenp skaperna kunnat vara att påräkna, Ridderskap pet och Adeln ensamme icke lemnat någon uppmärksamhet åt förslaget, att framdraga Förfädrens minne ur glömskan , det då icke tillika blifver sagdt, att några eller någon sig emot ett sådant beslut reserverat.
Slutligen vågar jag vördsammast anhålla, att detta memorial måtte blifva remitteradt till Höglofl, Oeconomieoch Besvärs - Utskottet. Remitterades till Allmänna Besvärs och OeconomieUtskottet. Herr König, Pehr, hade in lern na t föl-' jande: > De i sednare tider gjorda odlingar, förökad plantering af Potäter och ett förbittradt Brukningssätt hafva gjort, att miss. växtåren mindre tätt återkomma, mera säd produceras och Rikets behof af främmande spannmål mindskas, eller i det närmaste alldeles upphörer. Men om vissa, särdeles de Norra, Rikets provinsers behof, jemte andra orsaker, afråda ifrån förbud emot införsel af utländsk Spannmål} hvaremot vår egen sädesproduetion skulle hämmas, om ej, genom afpassad tull på inkommande Spannmål, införsel deraf inskränktes; finnas lik - JDcn 5 Maj. e.m. väl flera med säden och1 dess förädling gemenskap ägande varor, hvilkas införande aldrig borde tillåtas, såsom bidragande till att qväfva Svenska Jordbrukarens industri och att öka listan på importer. I ett land så genomskuret af strömmar, så rikt på vattenfall och qvarnar, tyckes ej behöfvas att införa mjöl och gryn — jag menar hel., perl-, krossoch makron-gryn. Vi håfve nog lägenheter att verkställa denna sädens förädling. Samma gäller om malt och stärkelse. Jag behöfver ej nämna utländskt brännvin, såsom redan till införsel förbudet. Att införseln af dessa varor må blifva alldeles förbuden, tror jag mig böra, å Sven. ska jordbrukarens vägnar, yrka, så väl som att, i likhet med hvad Herr Lagman Grefve Gyllenborg i sitt Memorial påstått, all införsel af potäter och humle må förekommas. Vi måtte väl ej behöfva återkomma till Gustaf den I:stes tidhvarf, då Liibeckare införde kål och rötter i Riket. Inträffar missväxt på humle något år, kan behofvet deraf mindskas genom begagnande af Cardebenedict eller Vattnklöfver, hvilken sednare växer i öfverflöd pä sanka ställen.
Dess nådiga sanktion, har, såväl hvad anläggning och drifning af verkstäder för tillgodogörande af mineralrikets alster vidkommer, som särskildt hvad angar skatternas utgörande af jernhandteringen, en mera fri och tidsenlig åsigt inom lagstiftningen gjort sig gällande, I betraktande häraf, och med speciel hänsyn tili de skäl, sorn tala för förenklingen af skatternas utgörande af jernhandteringen, och hvilka skäl i motionen d\s. 104 af den 30 November 1859 vid förlidna riksdag blifvit så fullständigt utvecklade, synes det vara alldeles klart, att då beredningen och förädlingen af jern och andra mineralrikets alster blifvit satta i likhet, hvad anläggande och drifning af verkstäder för samma ändamål beträffar, konseqvens och rättvisa fordra, det, äfven likhet härutinnan inräder i fråga om grunderna för beskattningens utgörande. På grund häraf, och under åberopande af de i ofvannämnde motion förebragte skäl, såsom i de f flesta hänseenden tillämpliga på och talande för framgången af förhandenvarande framställning, samt hvad i öfrigt blifvit i ämnet andraget, tager jag mig friheten att till Rikets Ständer hemställa: det, — i öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid nästlidna riksdag fattade, af Kongl. Maj.-t fastställda beslut, rörande skatteforenklingen å jernhandteringen, — all tionde å tillverkningen af öfriga metaller och andra mineralrikets alster, såsom svafvel, vitriol, rödfärg, m. m., der icke samma tillverkning är i be - Motioner i B or gare-Sundet 1862. JV& 110. 221 sittning af särskilda privilegier, matte afskaffa.» och beskattningen j ställa? påläggas endast i form af bevillning. Om remiss häraf till Högloft. Stats-Utskottet anhållea. Stockholm den 26 November 1862. H. E Falhem. jW 110. Af Herr BlflllcllC: Om anslag till lön åt en Intendent för Bilcs-musei pa laiontologiska afdelning och förökande af dess samlingar, m. m.
Är barn ofärdigt, med svår sjukdom beliäftadt eller litet vetande; då skall ock afsättas hvad till barnets underhåll tarfvas, der dess arf ej dertill förslår; och gånge det understöd ut, så länge behofvet fortfar: kommer barnet till helsan, eller var da dess vilkor eljest så förbättrade, alt det sig sjelf försörja kan; upphöre då understödet, Nu har man genom testamente anslagit viss årlig inkomst till sitt omyndiga barns föda och uppfostran, eller till underhåll för sitt barn, som är ofärdigt, med svår sjukdom bebäftadt eller litet vetande; kan ej det barn, som omyndigt är, af eget arf njuta föda^och uppfostran, eller det, som ofärdigt, sjukt eller litet vetande är, med eget arf underhållas; då må det testamente gälla, för tid som här ofvan sägs, ändå att arfvejord eller bröstarfvingars lott 'dermed belastas skulle.” 2:0 att 8 Cap. 3 §. 1 mom. Jorda-Balken måtte erhålla följande förändrade lydelse: ”Eger man jord, hus eller tomt i staden; håfve våld bortgifva hälften deraf, ehvad det är ärfdt eller aQadt.” Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 16 Febr. i835. 476 Expeditions-U tskoltets Förslag till und. Skrifvelse N.o 26J. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 3 Jan. ^835. Preste-Ståndet den 5 Borgare-Ståndit den 5 — —■ Bonde-Ståndet den 5 Rikets Ständers underd. Skrifvelse, i fråga om lindring uti den hemmansegarne i Jemtland åliggande rote ringsoch rustnings-skyldighet. (Statssamt Oecon. Utsk, N:ris 29&45.) S. A. K. Sedan, till följd af Eder Kongl. Maj:ts, genom Nådigt
N:o 467, beträffande samma punkt, afgifvit, eller att Bonde-Ståndet genom antagande af Borgare-Ståndets inbjudning rörande samma punkt icke afsett eller kunnat afse någon rubbning i det af Rikets Ständer förut fattade beslut, att en ständig Rektor skall vid hvarje högre 760 Prot.-Utdrag den 9 Januari i858. elementar-läroverk vara på stat uppförd, samt att således ett antagande af olvanberörde inbjudning icke innebure annat än ett sådant fastställande af stat för läroverket i Christianstad, sorn upptager en Rektor och tre Lektorer. S. D. Föredrogs ånyo Stals-Utskotlets Memorial N:o 204, med förslag till sammanjemkning eller voterings-propositioner i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga till Nionde Hufvud-titeln börande frågor; och stadnade Ståndet dervid i följande beslut: Sedan upplyst blifvit, att de af Utskottet föreslagna voterings-propositionerna uti 1, 3, tO, H, 12 och 15 punkterna blifvit af tre Stånd godkända, ansågos Utskottets åtgöranden härutinnan nu meia ej föranleda annan åtgärd, än att med ogillande läggas till handlingarne, utom i fråga om hemställan i 1 punkten, dervid Ståndet lät bero. I fråga om tiden, hvarifrån den uti 8:de punkten för Ordningsmannen vid Institutet för döfstumma och blinda J. 0. Ljunggren ifrågasatta pension å Allmänna Indragnings-staten borde utgå, förklarade Ståndet sig, med frånträdande af sitt förra beslut härutinnan, instämma med Preste-Ståndet deruti, att pensionen borde räknas från afskedstagandet, hvaremot Ståndet lade den i samma punkt föreslagna voterings-propositionen med ogillande till handlingarne.
Henoch var sextio fem år gammal, och födde Methusalah. Och förde ett gudeligit lefverne i trehundrade år derefter, och födde söner och döttrar. Så att hans hela ålder vardt trehundrade sextio och fem år. Och efter han förde ett gudeligit lefverne, tog Gud honom bort, och han vardt sedan intet sedder. Methusalah var hundrade åttatio och sju år gammal, och födde Lamech; Och lefde derefter i sjuhundrade åttatio och tu år, och födde söner och döttrar; Så att hans hela ålder vardt niohundrade sextio och nio år, och blef död. Lamech var hundrade åttatio och tu år gammal, och födde en son; Och kallade honom Noah, och sade: Denne här varder oss tröstandes i våra mödo och arbete på jordene, den Herren förbannat hafver. Derefter lefde han femhundrade niotio och fem år, och födde söner och döttrar; Så att hans hela ålder vardt sjuhundrade sjutio och sju år, och blef död. Noah var femhundrade år gammal, och födde Sem, Ham och Japhet. Då menniskorna begynte förökas på jordene, och födde sig döttrar: Då sågo Guds söner menniskornas döttrar, att de voro dägeliga, och togo till hustrur hvilka de helst ville. Då sade Herren: Menniskorna vilja icke mer låta min Anda straffa sig, ty de äro kött. Jag vill ännu gifva dem hundrade och tjugu års dag. På den tiden voro ock tyranner på jordene, förty, sedan Guds söner ingingo till menniskors döttrar, och de födde barn, vordo deraf väldige och fast beryktade män i verldene. Men då Herren såg, att menniskones ondska var stor på jordene, och all hennes hjertas uppsåt och tanke var alltid benägen till det ondt var: Då ångrade Herranom, att han hade gjort menniskona på jordene, och det bekymrade honom i hans hjerta.
Revisorernes förevarande framställning måtte få förfalla; men då, vid granskningen af Banco-Verkels förvaltning sedan sisla Riksdag, det synts Utskottet, som skulle en del af de lill utbyte af förslitne småsedlar från Banken ullemnade förskottsmedel icke blifvit, i föreskrifven ordning, till det med dem åsyftade ändamål använde, hår Utskottet troll sig böra laga i belraglande, om och hvilka åtgärder lämpligast skulle kunna vidtagas lill förekommande af missbruk med berörde medels användande, och Utskottet hemtar dertill ytterligare anledning af en från Hedervärda Bonde-Ståndet lill Utskottet remitterad motion af Riksdagsfullmägligen Jonas Kylander från Wermlands Län, deruti han anfört, dels att, lill följd af den utaf Banco-Fullmäglige, under den 20 Oclober i836, utfärdade Ordnings-stadga, i afseende på förslilne småsedlars utbyte, en vexlingsförrältare i landsorten vore förbunden att uti Stockholm hafva ett serskildt ombud, som inlemnade förslitne sedlar samt lill förvexlaren remitterade nya småsedlar; och dels att, utom det ansvar, hvaruti förvexlaren stöde till ett sådant af honom utsedt Ombud, lian ej eller kunde erhålla det, ulan mot ersättning af den för vexlingen anslagne procent, och hvarigenom, enligt motionärens förmenande, den nyttiga effect, Rikets Ständer med beslutet angående förslilne småsedlars invexling åsyftat, skall blifva alldeles förfelad, samt fördenskull föreslagit, alt de småsedlar, som till förvexling inom Länen afsändas, böra antingen från Banken, eller, om någon oformlighet dervid förckomme, från Kongl. Ränlkammaren dirccle till den antagne vexlaren afsändas, med rättighet för denne alt till 4 Banco-UlskoUets Betänkande, IV-o 2J. samma Verk, hvarifrån medlen ankommö, de invexlade förslitne småsedlarne insända.
Jag är äfven öfvertygad, att aldrig en sådan rörelse skulle hafva ägt rum, som den jag sett i disconten, om man lemnat åt Bancostyrelsen att handla efter egen pröfning, istället att den haft bestämda föreskrifter att stödja sig vid. Frih. Ehrenborgh: Jag anhåller att äfven få förena mig med Hr Rosenblad. Efter min tanka är ingen lånerörelse sämre än den på namn, och då vi i går fattade ett beslut, som afsåg inskränkning i denna del af Bankens utlåningsrörelse, hemställer jag, huru principenligt det är att nu utvidga den. Man erkände då riktigheten af den grundsats, att namnbelåningen bör så mycket som möjligt öfverflyttas på privatassociationer, som bättre äro i tillfälle att känna personerna, hvilket alltid är nödvändigt, såvida ej rörelsen skall byggas på vederhäftighetsbetyg, som aldrig kunna medföra full säkerhet; och jag afstyrker på grund häraf förslaget om borgens ställande vid belåning af publika papper, såsom icke varande ändamålsenligt. Hr von Hartmansdorff: De oväntade upplysningar, R. o. Ad. fått af en discontens directör och en dess revisor, hafva rubbat den mening, jag förut hyst, och jag anser numera bäst, att vi, likasom BorgareSt., afslå det ifrågavar. mom. Hr Rosenblad och Gr. Cronhjelm hafva förklarat, att äfven med den dubbla säkerhet, som hittills varit före - 43ö Dc 11 3i Juli f. m. skrifven vid beläning af adier och publika papper, har disconlen varit stort äfventyr underkastad. Då jag befarar, att detta snarare skulle inträlfa, örn man nu borttoge den ena säkerheten, sorn bestått i löftesmännens namn, hemställer jag, om icke rådligast vore att afstå hela moni. Frih. Cederström förenade sig med den siste talaren. Hr von Hohenhausen:
Domstolens bemälde ledamöter det remitterade färslaget utan annan vidare erinran, än, i afseende pä 3 §, att tvekan kunde uppstå, huruvida de personer, som skulle inför Magistrat eller Kronofogde utgöra äktenskapsvittnen, mäste vara ojäfvige att om giftermålet vittna inför domstol, och således personer, som inom jäfsled äro med kontrahenterne skylde ej få såsom äktenskapsvittnen godkännas, samt om följaktligen jäf bör af Magistrat och Kronofogde efterfrågas, äfvensom hvad verkan pä äktenskapets giltighet framdeles yppadt jäf i sådant läll skall medföra; varande af desse Justitieråder förutsatt, att vissa särskilda föreskrifter äro ämnade att, om ej annorlunda, åtminstone såsom ordningsstadgar, meddelas angående formen för utfärdande af bevis öfver det civila äktenskapets afslutande, angående underrättelses meddelande, derom till vederbörande presterskap för behöriga anteckningar i kyrkobok, och angående det inför Kronofogde förda protokollets förvarande för framtida upplysning. Justitieräden Qviding, Södergren och Almqvist deremot lemnade remitterade förslaget utan anmärkning: instämmande desse Justitieråder i Ilögste Domstolens fleste ledamöters förutsättning om meddelandet af särskilda ordningsföreskrifter angående formen för utfärdande af bevis öfver det civila äktenskapets afslutande, m. m. Ex protooollo. C. H. Broberg. Bih. till B. Proposition JW 32. Transsumt af Protokollet öfver Jiistitie.-deparlemonts-Ärenden, hållei inför Hans Maj:l Konungen uti Stats-Iiådel å Stockholms Slott 'Tisdagen den 21 Oktober 1862. I närvaro af: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup. Reuterskiöld, Justitieräden Carleson, Naumann. Statsrådet Grefve von Platen anmäldes vara af sjukdom hindrad att i Stats-Rådet uppkomma. Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern anmälde i underdånighet:
Den 24 april anlände drottning Viktoria till Berlin och bade följande dagen med Bismarek ett samtal, hvilket tvifvels-utan ej saknade sin vigtiga politiska innebörd. Vid årets böijan hade irågan om den våldsamma socialistlagens förlängning förevarit i den tyska riksdagen. Bebel hade då talat i tre hela timmar och skarpt framhållit polisagenternas i vissa fall förkastliga handlingssätt. Inrikesministern Puttkamer medgaf, att dessa agenter » icke vore just några gentlemen ». — » Då borde man », genmälte Windthorst, » icke hafva begagnat dem, ty ändam&amp;let helgar icke medlen ». Förlängningen beslöts dock (12 febr. ), men blott för 2 år, i stället för 5, som regeringen begärt. Det visade sig dock, att kejsar Fredrik till alla delar biföll, hvad Windthorst under denna debatt yttrat: » Med våld kunna vi intet uträtta mot socialdemokratien, endast med etiska medel ». Måhända skulle han, om han fött behålla lif och helsa, kunnat göra försonlighetens ande gällande äfven på detta af ha * tets lidelser upprörda område. Medan Tyskland fick en fredskejsare, syntes Frankrike på vig att skaffa sig en sabelregering med general Boulanger i spetsen. Sinnena voro redan vid årets början upprörda både af inre partiupphetsning och af förnärmelser från utlandets sida. Symp-tomer af den förra röjde sig i interpellationen (16 jan. ) angående det parisiska municipalgardets revolutionära uppträdande under presidentkrisen och det vid ett anarkistmöte (23 jan. ) gjorda mordförsöket mot Louise Michel. Vid tyska gränsen föreföllo retsamma uppträden, såsom då den 71-årige jägaren Barberst angreps och aiväpnades af en tysk gränsvaktare, och sedermera hafva obehagen ökats i följd af strängare gränsspärrning från tyska sidan. Redan vid årets böijan berördes man retsamt mot Italien genom konflikten mellan franske konsuler och en italiensk domstol i Firenze angående arfvet eiler den tunesiske generalen Hussein.