Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jo! just det att tillverkningskostnaden är mindre; och detta härrör åter först och främst af den mindre PenningeSumma, som är hos det förra i omlopp i jemförelse till det senare; och sedan af Författningar1, som mer eller mindre gynna alla Näringar, samt den rigtning en klok Regering kan gifva åt idoghet och sparsamhet. Erfarenheten bevisar äfven detta. Spanien var ett välmående Rike, innan Perus och Mexicos guld förstörde det; sedan förföll idogheten, som lemnade rum åt lättja och fattigdom hos Allmänheten och öfverflöd hos några få. Hos oss erfar genast producenten kännbar förlust vid hvarje SkillingCoursen fälles, emedan i och med detsamma Pennin gemängden i Silfver kan anses större; ty endast Guld och Silfver äro Penningar, papper dess representant: När då igenom Coursens fällande representativa värdet af papperet ökas; blir ju det. samma som mera Silfver komme i rörelsen. Häraf inses huru stor förlust Näringsidkaren och i synnerhet den, som tillverkar Jernet, skulle hafva vid fallande Cours, sorn endast gagnelig för Importeuren och Luxkrämaren samt den Den 17 Martu, f. m. 115 som lefver af Räntor, till hvilken Class jag äfven hänför de Tjenstemän , hvilka endast hafva PenningeLöner. Häraf är klart , att då man allt ifrån slutet af förledne Seculum ökade PappersMyntet i Riket, fick Silfret mindre värde, och var Åkerbruket samt Odlingar vid 1813 stigit till en ovanlig höjd 5 så att, oaktadt en fri Brännvinsbränning, Sverige med en ansenligen ökad Folkmängd , om man i tid vidtagit rigtiga anstalter, icke behöft utländsk Spannmål. Det var före 1810 en okänd sak i min Ort att betala öfver 6 Procent lör Lån ; men å andra sidan var Capitalistens ställning då mindre brillant. Af hvad jag nu anfört, synes tydligen att tvänne stridiga Intressen kämpa mot hvarandra , Capitalisternas å ena sidan och Mas* san af Nationen å den andra.
Karlarne sprungo till, grepo denna och började släpa henne emot porten. "Hi, hi, hi. Jag tänker ni bli feta på fyndet", skrattade mor Annikas röst, "jo, jo, jag undrar just hur mycket besvär det vore, att blåsa ner kråknästet ert der, till straff för att ni inte låta folk gå i fred och söka rötter." Emellertid hade karlarne med sin fångst hunnit utom porten, den de noga tilläste, och då nu månen sken allt klarare, sågo de den lilla, torra gumman, som skrattade och hånade dem. "Hur kom du in, käring", frågade den ena karlen. "Ja si det var durrn det! Jaha, ja det var storkonsten. Finns det inte stickor och strå att rida på? Bättre hästar än dem ha ni, edra glopar, aldrig ridit. Jo, jo. Tokuga ä' ni, som tror, ni kan stänga ut den, som något vet, hi, hi, hi. Men si, nu hade jag nästan lust att gå in i täppan igen." "Pass på, låt bli med det, mor." "Nå, nog kunde jag nu väl också spå er en smula, innan jag går tillbaka, så lär ni väl inte neka mig, att der söka några rötter, som inte växa annestäns." Härom parlamenterades nu en stund, karlarne gåfvo icke med sig, men Annika lofvade slutligen, att ändå spå åt dem och så hade hon lyckats, att för en ganska lång stund upptaga deras uppmärksamhet, så att Sigrid fann lägenhet, att utföra sitt värf. Sedan porten blifvit tillstängd, försummade hon intet ögonblick, ehuru hon darrade så, att hon knappt kunde hålla sig oppe. Som förut blifvit anmärkt, stod kung Eriks rönn sålunda bakom ett hörn af byggnaden, att den icke bemärktes, förr än man hunnit några steg framom porten. Af vakten vid porten kunde Sigrid således icke varseblifvas, der hon nu stod, äfven när månan lyste. Men var hennes far ännu ute i gången? Skulle en vaktknekt bli den, som stode deroppe vid fönstret?
Ar han icke möjligen allt för beqvämlig understundom, för att tillåta sådant, på sidan om sina söndagliga, kanske icke så serdeles upbyggliga predikningar? Detta lemnar man derhän, och inskränker sig lill att stifta en lag, som kan för ögonblicket lugna sinnena, utan någon tanke derpå, alt otaliga menniskor trängta efter uplysning, och endast begära, att få tänka fritt uti det, som en hvar har ovilkorlig rättighet, att hafva sin fria lanke uti. Jag kan icke uti Prof. Briugs förslag finna någon möjlighet för den religiösa rörelse, som nu uti vårt land pågår, att kunna finna någon lämplig strömfåra, hvaruti den kunde inflyta, för tl lill följd af ett fritt medgifvande, på ett lugnt sätt försvinna i de manna meningarnes sorl, utan någon skada för landet; tvärtom 352 Den 21 Juni f. ni. skulle genom antagande af delta förslag, enl. min tanke, nya tvister upstå, församlingarne resa sig upp emot sina Kyrkoherdar, nya brottmåls-processer pågå, och nya ledare upstiga, hvarigenom dessa tusentals religions-ifrare blott skulle förderfvas. Lemnar man deremot en lämplig frihet, hvilken jag tror genom LagUlsk:s förslag skulle vinDas, så skulle flertalet finna sig deruti, deras makt, som finna sin räkning uti dylika ytterligheter, skulle mest fördunsta, och samhället skulle, likasom då ett välgörande regn fallit efter en långvarig torka, få en pånyttfödd frisk religion, i st. f. den gamla aldeles förtorkade. Att, såsom man här har försökt, vilja förbättra delta förslag genom alt i l:sta §:n göra det tillägg, alt jemväl ”umgänges-vänner'’ egde, att i den husliga andakten deltaga, tjena i min tanke lill ingenting annat, än att göra denna § fullkomligt motsvarande den 2:dra § uti Utsk:s förslag, ty genom tilläggande af detta ord: ”umgänges-vänner” kan man hålla husliga andakts-sammankomsler med så stort antal personer man vill, enär man för ”umgänges-vänner” äfven kan kalla dem, som man blott under några få stunder umgås med. Således finner jag denna förändring ingalunda lycklig.
"Dct finnes wäl swenfkar, men de ukqöras likwäl af 4 nationer, i nationen söndrade genom parti och ständssplit, skola de häldre upoffra fäderneslandets sanna wäl, än en enda chinierigne formel, genom långsamma och swaga handlingar skola decouragera den Furste som trodt sig warg kallad till en wäl fallen, men likwäl, fri och adel nation de skola förswara hwarje kraftfullt steg till deras frälsning och deras fordna äras uprättande, de skola finna sin politiska existance som Pälackar", Skall denna ehuru ohyggcliga men likwäl wer» keliga teckning af utlänningars begrepp om och till deras glädje fullkomnas? skola wl gäcka denna lagerkröttie Furstes hopp? stola wi flata törnen i de lagrar, som gjort honom känd för oss och förorsakat dess hukallandc? skola wi gäcka efterkommandes dom öfwer wara handlingar? skola wära barn och barnabarn med smarta se wära omnltnade obegrafne ben, föragtligt sparkas, af Utländske waldkräktare? nej wisserltgen icke. Jag har hörk för mänga adl i röster, för atkfrugta alt detta. Wi aro ännu swenffar, som weta wärdera och bibehålla den plats pä folkslagens rangordning, sommen förwillad Regent, war nära att utplana, som be hjer - Den iZ Naji - hjertade man i farans stund alcrtogo, och sam en aldrig ' Konung med upoffcing, omsorg 06) bekymmer hittills wärhat; och hwilken plals den Prius försynen i sin näd sände kill märr stöd, ntt bjuder till att göra trygg och lysande. Jag anhäller ödmjukast om proposition till bifall af särskilta Utffottets betänkande. Herr von öolrantL, Larl ^acobz Upläste etk Diktamen sä lodande: Word samt Memorial! Ctvenska Armeens otillräcklighet att försm a ra en widlyftig grants, päkallade, efter liden förlust af nära -x af Riket cn tillökning uti Armeen.
Det må vara sannt hvad man säger, att en så uplyst representation som den Svenska icke skall underlåta något för att uprätthålla myntvärdet, men i alla fall blir det en monstruositet, att hålla ute en stor sedelmassa endast för att förtjena pen - Den 28 Februari e. m. 661 ningar, och det är orimligt alt Svenska representationen skall framstå som ett stort actie-bolag endast för att förtjena penningar, och undandraga de enskilda kapitalerna den vinst som de kunnat hafva, om Bank-rörelsen varit fri. Vidare är den olägenheten förenad med den nuvartde organisationen af Bankväsendet att en utländsk eiler inländsk kapitalist kan i Banken få inkasta hur många millioner silfver som helst och derför få Bankosedlar i stället, om också sedelstocken eller bytesmedlet för tillfället är tillräckligt i landet. Efter 7, 8 eller 9 månader, under hvilken tid han erhållit 6 proc. på sina penningar då han utomlands icke kunnat få mer än 2 å 3 proc. står det honom fritt att återtaga hela kapitalet genom återvexling. Unde sednare åren. då våra näringar indragit större kapitaler än någonsin förut, hafva nästan alla dessa kapitaler inkommit på så sätt att silfver blifvit inkastadt i Banken, och deraf hafva inga andra frukter upkommit än hastigt stegrade varupriser. Man kan viii säga att följderna blifvit desamma, om de nyförvärfvade kapitalerna hvilka genom handeln tillflutit landet icke haft denna utväg att genast öfvergå i Bankosedlar, men jag vågar bestrida detta; ty om man icke haft en sådan rättighet att begagna Banken såsom en slags förläggare af en artificiel lånerörelse, så hade den stora kapitalvinsten åren 1853—1855 på helt annat sätt gått till näringarne, och icke genom lån eller borgen, deremot man talar som om ett ondt, men det man endast synes vilja utrota med ord, aldrig med handling. Aldrig upgör andra botemedel än skärpta exekutionsiagar, dem man borde veta aldrig kunna sättas i verksamhet då hela affärsrörelsen är byggd derpå. Detta är likväl en theoretisk undersökning, hvarmed jag icke vill trötta 11. o. Ad., men det får jag säga, att om R.
Jag yrkar proposition till bifall å Kongl. Maj:ts förslag. Grefve Brahe} MagmiSj anförde skriftligen: För Kronprinsens HussarRegemente har Utskottet vägrat det af Kongl. Majit föreslagne tillskott af 974 Rtdr 23 sk., och 2 D e 11 7 Octo ber f. in. ao5 tunnor spannmål. Utskottet, sorn i sitt första Betänkande förmodat, att den begärdta tillökningen egentligen innefattade en löneförbättring för det högre Befälet, har sedermera blifvit upplyst, att, dermed åsyftades blott en ersättning åt de aine Majorer, som åt StabsRyttmästare afstodo sine Sqvadroner; men det oaktadt har Utskottet i sitt sednare Utlåtande för bl i fvi t vid sitt första vägrande, under förmodan alt då vid LifGardet till häst 2ine Majorer äro med Sqvadroner försedde, utan att någon, förändring deruti blifvit ifrågasatt, kunde enahanda inrättning vid Kronprinsens HussarRegemente bära sig. Att Regementsofficerare, hvilka hafva egentliga tillsynen å ett Regementes disciplin, ekonömi m. m. och följaktligen äro ej allenast de controllerande, utan äfven de, som inför Kongl. Majit ansvara för Regementets användbarhet och duglighet, så i militäriskt som ekonomiskt afseende, att dessa, säger jag, äro försedde med Sqvadroner, har ansetts vara både olämpligt, och för tjensten menligt. Kongl. Majit har derföre varit betänkt, att uti ett sådant förhållande tillvägabringa en nödig ändring, dervid början med minsta kostnaden ansågs kunna företagas med Kronprinsens HussarRegemente. Att stödja afslaget derpå, att någon förändring vid LifGardet till bäst icke blifvit föreslagen, vill med andra ord ao6 Den 7 October f. m. säga; att som den mindre lämpliga organisation af ett Regemente ännu icke hunnit förbättras, så må dermed icke göras början vid ett annat, utan allt bör framdeles kunna bära sig, om äfven på mindre ändamålsenligt sätt, som hittills, skulle äfven rättelse deruti med minsta kostnad vara möjlig.
Krigs-Gollegium för år 1826 afgifvit» N:o 282 , angående förrättad revision af Militlae-Boställs-Cassans Räkenskaper för är 1826, och Njo 283, angående förrättad revii »ion af Vadstena Krigsmanshus-Cassaa raken* skåpet för Ir 1835» biefvo d® samma af Statur det bifallne. S. D. Föredrogos £ nyo och bifjtHoaStitf ,Ut|koUetf UtSltandea : Proh Utdrag d*n *6 Qétobte i|sg; sai N:o 2fe8, » anledning ar erhållen SferS8sni88 i Utskottets Betänkande, N.-o i8r, rörande Majoren V. Steijerns underdåniga anhållan hos Kongl. Majit om everldelig skat. Cemannarätt 5. 2:ne under Starby Kongsgård lydande lägenheter; N:o a5g ; i anledning af väckt motion ©m fritt spelsätt å Numer - Kotteriet, i hän. eleise alt denna Inrättning kommer att biböj hållas ; N:o s6o ; i anledning af Herrar Fullmägtiges i Riksgälds-Contoirets hemställan , att uppkommande lone-besparingar under Vacancer måtte få användas till understöd lös Enkeoch Pupill-Cassan derstädes; N:o 961, i anledning af Biksdags-Full« inägtigen Jf^ijkrnans motion , att Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöter måtte utan betalning erhålla 120 exemplar af Ståndets tryckta Protocoll för innevarande Biksdag 5 N:o 262, öfver Herr Rosenblads, Bernhard , hos Högloflige Bidderskapet och A» deln gjorda motion om pension för aflidne Öfver-Cotnmissarien vid General-AssistanceContoiret P. A. Heyderichs efterlemnade Enka ; Nio 265 , angående ifrågaställd pension för nu mera framlidne En af Rikets Herrar 126 Prof. Utdrag den 16 October 182g.
De som förlorat arm, ben eller fötter skall efter anmälan och lämnade bevis till Krigskollegium, efter omständigheterna få dubbelt underhåll mot Första klassen. Den underhållstagare, som gjort sig kända för brott och liderlighet, får inte behålla sitt underhåll. Stockholms slott den 4 juni 1811. Kungörelse angående de villkor, varmed vissa å allmänna indragningsstaten uppförde pensioner för änkor och döttrar komma att fortfara. Stockholm den 7 juni 1811. De pensioner kallade beneficier och benådningar och tillfaller änkor och döttrar, som är fattiga och lever torftigt, upphör i och med att de gifter sig. Stockholm den 7 juni 1811. C E LAGERHEIM. Cirkulärbrev till samtliga konungens befallningshavare angående kronouppbörden i städerna. Stockholm den 10 juni 1811. Borgarståndet har vid 1809 års riksdag anhållit att magistraterna så väl i Stockholm som andra rikets städer skall slippa ansvarsskyldighet för kronouppbörden. Samtidigt ber de att få slippa ansvaret för den tredje nyckeln till lantränterikassorna. De föreslår att man tillsätter kronokassörer som sköter debitering och uppbörd och förses med tillräckliga löner. Kongl Maj: t anser inte att förslaget skall genomföras. Dels därför att det fungerar bra med magistraterna och kronans säkerhet är tillräcklig och dels därför att det inte finns pengar att avlöna kronokassörer. Befrielsen från ansvaret med en av de tre nycklarna till lantränteriet, beviljas inte heller. Det är sedan uråldriga tider en nödvändig befattning för både den enskiltda och kronans säkerhet, då där förvaras depositionsmedel. Stockholm den 10 juni 1811. SAMUEL af UGGLAS. Kungörelse angående anläggning av en köping vid Tössmark i Värmland. Stockholm den 17 juni 1811. Då frågan om två köpingars anläggande i Värmland, den ena vid Arvika och den andra vid Tössmark i Nordmarks härad, kommit upp har Kungl Maj: t ansett att ge tillstånd till båda med lika villkor.
Det vore icke nog att anskaffa penningar för drifvande af ett yrke, personlig skicklighet deri fordrades äfven, och det vore denna samverkan af förlag och skicklighet, sorn framkallade industrien, hvars värden eller produkter sedan delades emellan förlagsmannen och näringsidkaren. Orsaken till andra länders stigande välmåga återfunnes närmast deruti, att föremålen för industrien ligga för en hvar fria till bearbetning, o. s. v. De åsigter, som sålunda blifvit framställde, åsyftande å ena sidan ett mera liberalt system i Handelsoch Närings-förfaltningarne än som uti 1823 års Förslag dertill innefattas, och å den andra en återgång till de uti den äldre lagslifningen i ämnet gällande grundsatser, hafva ej mindre vid de öfverläggningar, som inom Utskotten föregått Betänkandets afgifva»! de v blifvit med behörig noggrannhet granskade, än äfven, såsom upptagne och utvecklade i Betänkandet vidfogade reservationer, varit föremål för pröfning' hos de Riks-Stånd, hvilka redan i frågan fattat sina beslut; vid hvilket förhållande och enär, medelst antagande af i8a3 års Författnings-förslag, efter Utskottens tanka, en billig medelväg emellan de å ömse sidor tilläfventyrs för långt utsträckta stridiga anspråken vore funnen, samt någon förändring i allt fall icke lärer kunna förväntas uti de beslut, sorn af tre RiksStånd redan äro vidtagne, anse Utskotten sig ej böra frånträda sitt förra Utlåtande, utan få detsamma oförändradt till Ridderskapet och Adelns pröfning å ny o öfverlemna. Stockholm den 20 Fehr. »835. Ankom till Exp.-TJtsk. den il Febr'. Memorial, i anledning af jRiks-Ståndehs serskilda Beslut ahgä-' eride Utskottens Betänkande Nio 6 och Utlåtande N:o 35 ont ändringar och tillägg i Kongl. Maj:ts Nådiga Lego-Stad ga för Husbönder och Tjenstehjon. Utskottens ofvan berörde Betänkande och Utlåtande äro dels af samtBihang, till R. St.
Deremot skulle en högst betydlig förlust vid rörelsen årligen uppkomma genom användandet af så svaga lokomotiver, som för en bana med 15 ®:s räler blifvit föreslagna, och hvilka endast skulle förmå att, med en hastighet af 2*/2 mil i timman, fortskaffa el t bantåg, sammansatt af 5 vagnar (utom tendern), endast inrymmande 110 passagerare med deras bagage jemte post, då, med deri ringa effekt, som af så svaga lokomotiver vore att förvänta, antalet hade, för att uträtta samma arbete, blifvit desto större, och de med anordnandet al flere bantag följande kostnader i viss mån ökade, derest forslingen af det anta! passagerare och det gods, som på Statens stambanor kunde förväntas, på bestämda tider och med erforderlig hastighet skulle kunna besörjas. De å Statens stambanor använda lokomotiver förmådde, enligt beräkning som af erfarenheten bekräftats, äfven under mindre gynnande omständigheter framdraga ett bantåg, antingen af 20 vagnar, inrymmande 780 passagerare med deras bagage, eller af 20 godsvagnar med en sammanräknad last af 2,400 centner. Då de föreslagna svagare lokomotiverna i effekt således endast motsvarade V3 af de å Statens banor använde, skulle, enär af erfarenhet vöre bekant, att en trafik icke behöfde vara särdeles utbildad för att erfordra ett större lokomotiv för hvarje 2:dra mil af jernbanans längd, trenne af de svagare lokomotiverna erfordras för hvarje 2 mil. Kostnaden för dessa sednare å 36,000 R:dr per st. uppginge till 108,000 R:dr, men ett af Statens lokorootiver, som motsvarade dessa Irenne, kostade endast 50,000 Rulr, hvadan skilnaden vore 58,000 R:dr till fördel och vinst för konstruktion af starkare lokomotiver å hvarje 2 mil af banans längd.
De sade nu hvarandra ett långt, innerligt farväl, ty Arvid skulle med samma tyske affärsman afresa till Stralsund och därifrån vidare till Paris. Sedan dock alla farhågor för ett förnyadt öfverfall skingrats och affärden utsatts till kl. 3 e.m. lämnade Marve de bägge syskonen för att ännu undanstöka några nödiga arrangement innan afresan. Lämnade på tu man hand återupptogo syskonen det nyss afbrutna samtalet. Du måste förlåta mitt intrång i ditt innersta känslolif. Men den tillgifvenhet, som städse bundit dig vid mig, tvingar mig att lämna dig de råd, jag rimligtvis ser mig förmögen till. Det steg du ämnar taga är nämligen ett af de viktigaste i lifvet, och, kära Elin, vi ha ju båda, så unga vi än äro, redan skådat afvigsidorna af ett äktenskap, knutet utan nödig varsamhet. Hon medgaf, att han hade rätt. Hon skulle också med förstånd öfverväga alt, innan hon gaf de löften, hvilka voro bindande för ett helt långt lif. Men om hon trots alt skulle förgå sig, borde han ej döma henne alt för strängt. Människan kan ju så lätt fara vilse t.o.m. då hon tror sig vara mest förutseende. Laukko gård hade brodern öfverlåtit åt henne, ty han ämnade med allvar egna sitt lif uteslutande åt kyrkans tjänst. Och så följde det rörande afskedet. De hade visst redan en tid bortåt varit rykta från hvarandras sida, men tillfällen gåfvos dock, då de kunnat sammanträffa och meddela hvarandra sina fröjder och sorger. Nu for han till främmande land för att under långvariga studier taga de grader han för sin framtida befordran behöfde. Under denna tid kunde ju så mycket inträffa och de måhända aldrig mera återse hvarandra. Men hvad som än inträffade ägde de dock båda kvar minnena af tillsamman delade ljusa och bittra stunder, hvilka, åtminstone de sist nämda, orubbligt måste föresväfva dem under alla skiften. Aura ås ena strand företedde en liffull anblick. Farkoster lågo i mängd förtöjda sida vid sida och under högljudt stoj och glam lastades in och lossades ur. Och hvilken språkförbistring sedan.
N:o 152, i anledning af återremiss af Betänkandet, N:o 95, N:o 155, i anledning af återremiss af Betänkandet, N:o 98, N:o 154, i anledning af återremiss af Betänkandet, N:o 99, och N:o 155, i anledning af återremiss af Betänkandet, N:o 122. S. I). Till Bevillnings-Utslwtlet remitterades: l:o en, med anledning af 56 § Riksdags-ordningen, denna dag af Herr Lindeström väckt motion om förtydligande af det beslut Rikets Ständer fattat, angående lull å Ättika, blandad med bränvin, och 2:o ett anförande i ämnet af Herr Rydin. S. I). Till Banko-Utskottet remitterades en, med anledning af 56 § Riksdags-ordningen, denna dag af Herr E. D. Grape väckt motion om inlösen af fy ratiotvå sedlar å Daler kopparmynt, till sammanräknadt belopp af 450 Daler. Erda Hedera. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogos Konslitutions-Utskollefs nedannämnde Memorial: N:o 57, med förslag lill ändring i 14 § 5 morn. R. 0., angående Bruksegares representationsrätt. Ståndet beslöt, att tili Utskottets förnyade behandling återlemna detta Memorial, med förklarande af den gemensamma tanka, att i förevarande Grundlags-moment måtte införas en förändring eller ett tillägg, hvarigenom uttrvckes, alt bland egare eller innehafvare af inrättningar lill förädling af mineralrikets produkter de, som hittills, enligt 15 § R. 0., hört lill Bonde Ståndet, icke må till Borgare-Ståndet hänföras. Och skulle till följd häraf jemväl Memorialet N:o 58, med förslag till ändring i 14 § 4 och 5 inom. R. 0. varda till Utskottet återlemnadt, lör den händelse att Utskottet kunde finna någon ändring i detta förslag blifva erforderlig, lped anledning af Ståndets angående Memorialet N:o 57 fattade beslut.
M. behagat i Nåder yttra, anse Rikets Ständer en förändring, ledande till ett förbättradt förhållande härutinnan, vara erforderlig; och som Rikets Ständer trott, att ett medium af 10 år i stället för 5 år vore att föredraga, enär ytleriigheterne af höga och låga markegångspris härigenom än mera skulle komma att inskränkas, hvilket är hufvudsyftemålet, icke allenast för befrämjande af räntegifvares fördel, utan äfven för att vinna en sådan stadga uti prisen å räntepet sed larne, alt det måtte blifva möjligt, i en framtid, att alla räntor ingå tillStats-Yerkef, som då omedelbarligen skulle komma att aflöna nuvarande indelningshafvare, hafva Rikets Ständer för sin del härom stannat i följande beslut: af att, såsom grund för utgörandet af så väl kronotiondeoch afrads-spanmål, som äfven andra af hemman och lägenheter utgående räntor, anlages medium af senaste 10 årens markegångspris, sålunda uträknadt, att, sedan årets markegångspris blifvit fastställdt, detsamma hopsumer3S med de nästföregående 9 årens markegångspris i samma Län eiler District; blifvande tiondedelen af denna summa, uti jemna skillingtal, det för årets skatter gällande markegångspris; och by att början härmed sker år >835, då, efter upprättad markegångssättning för året, 1835 års markegång tillägges dem för åren >834. >833, i832, i83i, i83o, 1829, 1828, 1827 och 1826, hvaraf medium, eller T*-:del blifver, jemnad till skillingtal, gällande markegången för 1835 års skatter, 3:o Om en förändrad method för markegångssättningen. Den egentliga orsaken till de nu brukliga årliga markegångssättningarnes mindre tillförlitlighet är, utan tvifvel, att taxan upprättas vid en tid, då spanmålen icke ännu i allmänhet är uttröskad, och således innan något stadgadt pris derå genom en allmännare försäljning kunnat utrönas.