Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har redan åberopat 59 § R.F:n, och man har ej kunnat bestrida, att denna § ej omfattar andra än sådana frågor, som röra statsregleringen, och hvilka regeringen i följd deraf anser sig kunna och böra remittera till StatsUlsk.; och i det hänseendet har jag aldrig bestridt Konungens och regeringens rättighet, eiler påstått att de icke grundlagsenligt förfarit, då de sålunda handlat. De värde talarnes uppgift, alt 12 serskilda mål skulle vara direkt inkommna till StatsUtsk. bevisar ingenting emot min sats och mitt yrkande; ty de liesta af dessa mål, för att icke 6äga alla, hafva omfattat saker som egde en alldeles obestridlig gemenskap med statsregleringen. Här har äfven blivfit yltradt, att StatsUtsk. ej kunnat handla annorlunda, äfven om, att det K. meddelandet ej varit öfverlemnadt i riktig form. I sådant hänseende lager jag mig friheten att till den värde talaren och stats-rådsledamoten, som yttrat detta, hemställa huruvida StatsUtsk. kan genom ett oriktigt förfarande hos regeringen frikallas från att lemna hörsamhet ät grundlagens stadgande? Den stadgar i Riksd.Ordms 27 § 2 mom. att: ”propositioner rör:de grundlagars, eller öfriga lagars och ekonomiska författningars stiftande eller förändring, jemte andra mål, dem Konungen, under riksdagens lopp, vill Ständerna meddela, tillstålies genom statsrådets ledamot hvarje Stånd i dess plenum”. Jag kan omöjligen begripa annat än att Gr. von Rosens förslag Den 29 Juli f. ra. Sr ett sådant annat mål, som ej alldeles kan hänföras till rubriken af 59 § ll.F:n, eller vara med statsregleringen sammanhängande; ly skulle det dit hänföras, så skulle Konungen hafva begärt någonting, Han skulle hafva föreslagit någon utgift, något ”behof” som borde ”genom bevillning fyllas”. Detta är således ett annat mål som Konungen velat ”under riksdagens lopp Ständerna meddela”; oell om sädane andra mål heter det tydligen i samma 27 § 2 mom. Riksd.
Hr Reuterskjöld, Fabian Alexander Zephanias: Den förste värde talarens yttrande gick ut på att visa att för liten arméstyrka vore föreslagen i den Kongl. Proposm. Detta kan visserligen vara en sanning, om man uppgör sina beräkningar efter den styrka, hvarmed en fiende kan uppträda; men jag tror dock att det icke är der man skall söka grunden till sina förslag, utan denna bör sökas i landets tillgångar, och med afseende härpå tror jag verkligen att den Kongl. Proposm gått så långt som ske bordt. Det är nemi. icke nog att ställa en stor armé i fält, utan man måste äfven tänka sig före huru densamma skall kunna underhållas, och för min del tror jag icke att Sverige under längre tid kan underhålla större arméstyrka än den nu föreslagna. Dessutom vill jag fästa er uppmärksamhet, Mina Hrr! derpå, att vi icke få jemnföra dessa 100,000 man med en fiendes 100,000, ty vi måste sätta större lit än så till våra Svenska soldater, som förr, mer än en gång, visat att de kunna besegra öfvermakten; dertill kommer att om vi ej med de trupper, som i första hand äro stridsfärdige, vid sjelfva landstigningen kunna tillbakakasta fienden, så hafva vi dock i krigsförstärkningen, skarpskyttar och landtstorm, tillgång att värja den angripna orten, och då frågar jag, om man väl kan begära mera af ett litet land. Förslaget att återtaga de beväringsskyldige skarpskyttarnes frigörelse från första årens exercis, har af en talare blifvit be - 152 Den 25 November. dömdt som ett missgrepp. Då beväringens öfningar utsträcktes från 15 till 30 dagar, måste man väl medgifva att rättvisan fordrade deras frikallande från en öfning, motsvarande den de med uppoffring af tid och penningar redan förskaffat sig. Nu deremot, då längre lids öfning blifvit föreslagen, kan jag icke finna någon orättvisa uti att de få skarpskyttar, som uttagas till bevärings-soldater, underkastas denna fullständiga öfning.
Deremot förekommer uppenbar kyrkoplikt desto oftare, såsom tillägg till straff för lagbrott. Den är, genom allmänna lagen och särskilda Författningar, stadgad i följande fall: l:o För den, som, obetänkt och af hastighet, lastar Gud, Hans heliga ord och Sakramenter; 1 Kap. 1 § Missgerningsbalken; 2:o För den, som efter lag gjort sig skyldig lill dödsstraff, men njuter förskoning derifrån; dock med undantag för ett brott, derom i Kongl. Brefvet den 27 Juni 1765 är särskildt förordnad!; Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807, 43 punkten 1 momentet; 3:o För den, som begår stöld eller står tjufsrätt; ibidem, 7 mom. 4:o Uti tvegiftesbrott, för den förut gifta personen; ibid. 13 mom. 5:o För den, som föröfvar blodskam eller lägersmål i förbudna leder, derå dödsstraff är utsatt, men af nåd eftergifves; ibid, 14 mom. 6:o För den, som varit drucken eller eljest gjort oljud i kyrka under Gudstjenst; ibid. 16 mom. R. St. Just. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse den 11 Juli 1844. 7:o För elen, som, drucken eller oskriftad, går till Nattvarden, eller gör det, oaktadt han af presten är varnad att afhålla sig derifrån; ibid. 17 morn. 8:o För den, sorn i kyrka, under Gudstjenst, öfverfaller någon med hugg och slag; ibid. 18 mom. 9:o För den, som skuffar eller stöter annan eller kifvar och träter med honom i vredesmode i kyrka under Gudstjenst, eller annorstädes, der Gudstjenst hålles; ibid. 19 mom. 10:o
5o. — i Artillerie-UnderOfficer till biträde vid ArtillerieSckolan 5o. — 1 Skeppare, som undervisar i TackelKammareu för Skep pareScholan 5o. — ^ ^ i Stockholm. 1 Underofficer, som förer VarfsJournalen och biträder vid upphandlingar 32. — 1 TackelSkeppare 28. — t VarfsStyckJunkare . 24. — 1 VarfsSkeppare 24. — i Underofficer, som har uppsigt vid SmedjeVerkstaden 28. — 1 Dito vid Snickareoch SlöjdeVerkstäderne 16. — 1 Dito som biträder vid JagtVarfvet .. 32. —• 1 Dito dito vid Styrmansoch ArtillerieSchoIan 5o. — 1 Dito dito vid SkeppareScholan 25. — t Götheborg. 1 Underofficer, som förer VarfsJournalen och biträder vid upphandlingar 32. — 1 Varfs Styckjunkare 24. — 8o. 80. 25. 1 VarfsSkeppare . 24. — 1 Underofficer, som har uppsigt vid Smedje Verkstaden 28. — i Dito vid Snickareoch Slöjde-Verkstäderne 16. — 1 TackeiSkeppare 28. — 1 Underofficer, som biträder vid Styrmans-och Artillerie Skolan 5 o. — 1 Dito dito vid SkeppareSkolan 25. — ^ Arfvoden för Corporaler. Till hvarje Corporal vid BåtsmansCompagnierne 6 R:dr årligen, förslagsvis . Sjö-Chartce-Archivet. LotsDirecteuren såsom Chef, utom lön, arfvode 600. — 2 Officerare som biträda,.utom lön, dito ä 200 R:dr 4°°- — i Kammardräng — Till Instrumenters, Böckers och Chartors inköp 1600. — LotsSlaten. i LotsDirecteur Lön i,333: 16. 1 Kamererare i LotsVerksContoiret
Det har varit för mig synnerligen glädjande att tinna, det personer, hvilkas inom vårt land utmärkta parlementariska egenskaper jag icke kan underkänna, åtminstone i detta afseende afvikit ifrån en conservatism, som i nästan alla andra fall, särdeles under denna riksdags lopp, så vidt jag kunnat fatta, uppenbarat sig. Jag hade likväl äfven vid detta tillfälle rönt en ännu större tillfredsställelse, derest R. o. Ad. stannat vid sitt första beslut, nemi. vid förklarandet att Frih. Sprengtportens förslag utgjorde Ståndets gemensamma tanke. De anmärkntr, som sedermera blifvit af det Högloft. Ståndet godkända, anser jag, för min del, mer eller mindre stridande mot de grundsatser, som detta förslag innefattar, och jag begagnar derföre tillfället att nu generelt reservera mig mot alla dessa såsom Ståndets gemensamma tankar antagna anmärkningar. En omständighet, vid hvilken jag för öfrigt ej kunnat underlåta att särskildt fästa uppmärksamheten under de discussioner, som här förefallit, har varit den nästan oafbrutna hänsyftningen, det nästan oupphörliga återkommandet, som här ägt rum i afseende å den periodiska pressen och dess härvarande representanter. Det Ståndets bedömmande underställda ämnet är i sig sjelft så vigtigt och så omfattande, att jag förmodar, det mera grundade och mera gällande skäl för de yttrade meningarna måtte förefinnas, än de, som endast kunde hemtas från det skick, hvari den periodiska pressen inom hufvudstaden för det närvar, befinner sig. Jag hur äfven i dag hört flera talare vidröra detta ämne, och jag har derföre ansett mig icke kunna underlåta att göra en erinran mot dessa opåkallade afvikelse!' från den förevar, frågan. — Hvad nu egenteligeu denna fråga beträffar eller sältet för bildandet af den äldre kammaren, så anser jag mig icke nu böra i delta afseende ingå i några detaljer, utan endast underkänna, jemväl på denna grund, de så väl af Hr von Hartmansdorff som af Frih. Hamilton framställda förslag.
Rekvisitioiier f r i n landsorten expedieras skynilsamt. Utmärkt arbete. Förtjänsten sömmerskans, Allm. Billiga priser,: T Aug. Magnusson (etablerad 1860) 46 48 Vesterianggatan 46 48 Försäljningslokaler: .nsclli.a botten, eaz, tvd och STOCKHOLM. t9 * e tr. upp - Största lager i Norden Kulörta o, Svar ta Mlelrladningstyger Kulörta och Svarta Sidentyger Schalar och Resfiltar m, m, Obser er&amp;! Y Genom direkta f örbindelser med inoch utlandets förnämsta fabrikanter kan jag erbjuda ofvannämda artiklar slatt re och biliigam an någon annan och torde en. hvar genom besök i mina lokaler eller genom reqvisition af profver och varor lätt blifva öfvertygad om fördelen att hos mig fylla sina behof af dessa artiklar. Kvinnan och försvaret6 ' ' De politiska spörsmål, hvilka aga största ' förmåga att väcka ' den stora mangden af kvinnor - vi tala ej har om undatagen - ur deras politiska likgiltighet och passivitet, &amp; ro de, som beröra fademeslandets förhillande till andra land, dess heder och iira, dess vara eller icke vara, med andra ord de frågor, som framför andra kunna kallas nationella. Inför nationens val och ve vaknar hos kvinnorna medvetandet, att de ocksh. utgöra en del af nationen, att det som rör männen rör afven kvi~inorna, att de tv&amp; iiro ett. Det ar en ofta gjord iakttagelse, att - vi svenskor jëmf orda med utländskor gro likgiltiga f ör det politiska lifvet. Vi behöfva .endast besöka vara grannland för att finna politiken ingalunda vara ett samtalsamne ensamt förbehallet det starkare könet. Men hvilka aro väl de politiska spörsmtil, som fruntimren med vanlig vidlyftighet dryfta? Jo,. de, som aga ett djupare samband med nationens lif och hvilka de behandla med desto .större frihet, som de '. kiinna. sig mindre bundna an männen af hansyn till andra. politiska frågor.
Thet som försträckt är skall i samma slag återgäldas verkat hos högsta afgörande Auctoriteten det Domslut, att ett lån, försträckt i Svenska Bancosedlar, men hvarå skuldsedlen blifvit ställd i Svenskt Silfver eller annat mynt, kunde liqvideras i Bancosedlar , efter den Cours då lånet lemnadey, ej efter den då det återgäldades, hvar - I agUtskttttti Betlinknnden. igenom hela ändamålet af en sådan förskrifydugs ordalydelse, den att mot oförtjente förluster trygga sin egendom, gått förlorad. Härmed och då älven å en annan sida ordet jemn godt möjligen kunde föranleda den tydning, att alla förbindel-, ser äfven i Svenska Bancosedlar borde å-, tergäldas i saulina slag jem,ngodt _, det vill säga efter ett lika välde, har Motipnairen sökt visa nödvändigheten att ordalydelsen uti ifrågavarande §. ändras i så måtto, att de hinder undainödjas, som nu försvåra för enskilde möjligheten att, efter frivillig laglig öfverenskommelse, ställa sina förbin-» delser i den myntsort, till hvilken de ega största förtroende, derigenom oberäknadt rättvisan af ett sådant stadgande, mycket af den oro skulle upphöra, sorn nu hos inånga finnes af farhåga, att de vid denna Riksdag fattade flnanciela beslut» i stälr. let för att stadga myntets värde, skola gö-? ra det än mera vacklande, samt möjlighet beredas, att Auntia emot en sådan vack»» ling försäkra fordringar och något upphjelpa den enskilda Credit, öfver hvars förfall man med så mycket skäl klagar; och i händelse framtiden skulle kommä att visa farhågan hafva varit ogrundad, hlefve förhållandet med de summor, som genom enskildt öfverenskommelse förskrifvas i annat mynt än Bancosedlar, enahanda, då de dock aldrig kunna komma alt liqvideras med högre belopp, än hvarå för-» Skrifningen lyder, del vill säga hvad §om 7 agUtskontts Bts4nknnden< 75 verkligen blifvit försträckt.
Då Rikets Ständer inhemlal, ali det lill omförmälda ändamål nu utgående anslag, till följd af de i sednare lider betydligt förhöjda arbetslöner samt stegrade pris å olja och lefnads-förnödenheler, befunnits otillräckligt och, enligt en af vederbörande Embetsmyndighet uppgjord beräkning, under närvarande förhållanden erfordra den af E. K. M:t äskade förhöjning, hafva Rikets Ständer densamma beviljat. 3:o. Alt anslaget lill »ved och kol för de Kongl. Hofven», upptaget i nu gällande Riks-Sla,t till 25.210 Rulr B: k o, eller 37,815 R:dr Runt, måtte förhöjas med 12,185 R;dr sistnämnde mvnt. Med hänseende till den betydliga stegring i priset å ved med öfver 50 procent och å kol med niira 100 procent, som egt rum sedan år 1819, från hvilken tid ifrågavarande anslag med oförändrad! belopp utgått, hafva Rikets Ständer bifallit, att detsamma må med det af E. K. M:t i Nåder äskade belopp förhöjas. 4:o. Alt, enär anslaget till »reparationer å Stockholms Slott med flere för de Kongl. Hofven upplälne byggnader», hvilket alltifrån år 1818 utgjort 32,000 Rulr B:ko årligen, deraf 25,000 Rulr alselts lill underhåll af Kongl. Slottet med f. d. Oxensljernsko huset och vaktslallen derinvid, 2,000 Rulr för Hofstallet och återstående 5.000 Rulr för H. K. H. Arffurslens Palats, jemte åtskilliga andra till en del ganska belvdliga byggnader, visat sig vara, svnnerligast vid de pris-stegringar å materialier och dagsverken, som de sednare åren inträffat, sä otillräckligt, att de angelägnaste arbeten måst år ifrån år uppskjutas och ingen utsigt företedde sig ens lill amorterande småningom af den derför erforderliga kostnad, detta anslag, motsvarande 48,000 R:dr Runt, mätte ökas med 15.000
Papper under arbete till följande år 2,708: 1,055: Oersatta förskott för nya pappersförsök från dess första början och hvarför ett lager papper utan åsatt värde finnes i förråd 3,349 : 47. 5. Credit. 41 Credit. Jordbruket vid Tumba har under år 1839 kostat utöfver hvad det inbringat 844 R:dr 18 sk. 3 r:st., men år 1840 lemnat en vinst af 191 R:dr 13 sk. 7 r:st. Förlusten å jordbruket under år 1839 har härledt sig från ett numera fullbordadt odlings-arbete å en, vid sednaste egobyte imellan Tumba och derinvid belägne Egendomar, Tumba Bruk tillfallen sank äng, hvilken likväl, efter den verkstälda odlingen, troligen kommer att lemna en afkastning, som småningom skall ersätta de nedlagde koslnaderne. I samband härmed få Revisorerne anmäla, att inom Revisionen fråga blifvit väckt angående jordbrukets ändamålsenligare förvaltning, genom utarrendering, hälftenbruk eller uplåtande åt Bruksarbetarne; och att, efter det ej mindre Bruksförvaltaren vid Tumba än äfven Banco-Fullmägtige i ämnet hörde blifvit samt föreslagit, att Brukets arbetare mätte, i stället för en del af det malt, som dem nu bestås, erhålla utfordring för 1 kokreatur hvardera, i hvilket afseende nödige Ladugårdsoch andre uthusbyggnader borde vid Bruket upföras, — Revisorerne, vid pröfning af denna framställning, ansett densamma böra förfalla. Uti öfra Verkhuset är inlagdt ett nytt bjelklag, hvarjemte en ny Ångrörsledning af tackjern blifvit derstädes insatt. Nedra Verkhuset har undergått en betydligare reparation.
Då den yrkade egendoms-uppskattningen, i förhållande till inteckningarnes belopp, är alldeles stridande emot den antagne principen för fastig* hets-värdens bestämmande, och dessutom skulle i tillämpningen kunna medföra ganska äfventyrliga påföljder, serdeles med afseende på lån utur publika Cassör, samt enär de i nu gällande Bevillnings-Förordning stadgade grunder för bevillningsafdrag å ränta för skuld redan blifvit af R. H. Ständer, vid pröfning af Utskottets Betänkande N:o 5 och Utlåtande N:o 15, angående grunderne för den blifvande allmänna bevillningen, godkände, så anser Utskottet, för sin del, berörde anmärkningar böra lemnäs ulan allt afseende. 38 §. pag. 4i. Herr Halling har inom Borgare-Ståndet anmärkt, att, sedan Disconterne upphört att beräkna högre än 5 procents ränta, borde utur denna §. utgå orden: ”äfvensom Disconterne, hvarest län gifvas pä kortare tid och der räntan vid länets utlemnande uppbäresmen BeVillnings-Utskotlets Betänkande N:0 61. i5 Utskottet liar icke funnit skäl att vid denna §. föreslå någon förändring. 39 §. pag. 4i. Inom Ridderskapel och Adeln har Herr StuartF. C., under åberopande af de, uti dess vid Betänkandet N:o 5^ fogade Reservation, anförde skäl, yrkat ändring i i:sta momentet af denna §., emot hvilken anmärkningar så viii inom Prestesom Borgare-Stånden, på hufvudsakligen enahanda skäl, jemväl egt rum, Då den öfverklagade bestämmelsen af io procents bevillning för den utdelning, som öfverstiger sex för hundrade, egentligen har afseende på fördelen alt blott genom Capitals insättande i Actie-Bolag kunna draga en högre räntevinst, och denna bestämmelse följaktligen ej synes menlig för industrien i vanlig bemärkelse, men deremot tillskyndar
Detsamma gäller > afseende pä alla Depntations eller U,skons handlingar, undantagandes Hemliga Ukffolkcls och alla förseglade handlingar, till hwilka tillträde ej titan wedcrbörlig tillåtelse lämnas. z:ko Af ett ojusteradt Protokoll eller Diktamen som ej är lagdt pä bordet, kan Riddarhus Secreterare» ej utlämna »agon afskrift, likwäl mä afskrift ej wägras författaren af ett Diktamen, Afdrift ps eik memorial kan ej någon wägras, 6:t0 Jnga Protocoller elter handlingar dertill, kunna ac andra än Riksens Ständer elstr Ridderifkapct och Adelns Utskott utlanaö, utan Ridderskapet och Adelns samtycke och äfwen i sadant fall icke U!M 1442 Den 24 November. utan qvitto. Ett ojusteradt Protokoll och handlingar dertill kunna aldeles icke urlanas.
Nej, men i ögonspråket. AUGUSTI. B. LÖFVENSTRÅLE. CONSTANS. Ögonspråket är hjertats blomsterspråk. Här är en Andromeda. Vill du begagna den? Den betyder: var ej stolt öfver din skönhet! Ah, ha! Vill du bli moralpredikant? När jag gifter mig, skall jag fläta en Andromeda i myrthen-kransen. Nu får den vara. Se här, en Belladonna. Lycklig den flicka, vid hvars sida man kan sätta den såsom ett utropstecken. Blomman betyder endast det enkla utropet: sköna flicka! Om publiken kastade Belladonner till mig på scenen, skulle jag med glädje mottaga artigheten; men af dig ... nej ... du smickrar. Huru smärtsamt sargas ej min själ af deras skämt. CONSTANS. AUGUSTI. B. LÖFVENSTRÅLE. AUGUSTI. B. LÖFVENSTRÅLE. LÖFVENSTRÅLE. Du försmår mina blommor. Begagna denna vackra Camelia. Hvad betyder den? AUGUSTI. Skönhetens triumfer räcka blott en dag; hjertats ... genom hela lifvet. Den vill jag begagna. AUGUSTI. B. LÖFVENSTRÅLE. Jag måste fram, jag måste tala. Mitt hjerta vill ha luft, luft. Jag tror, jag qväfves. Låt mig se, huru de kläda dig? B. LÖFVENSTRÅLE. AUGUSTI (sätter prydnaden på sig). CONSTANS. Det är ett diadem af stjernor ... hvad tycker du? B. LÖFVENSTRÅLE. Du är skön, Georgette. Jag blir vemodig, då jag betraktar dig. Min Gud! CONSTANS. B. LÖFVENSTRÅLE. Huru mycket beundrar jag ej försynens vishet. För att böja den stolte mannens sinne, ställde den vid vår sida ... den svaga qvinnan. Jag är stolt öfver denna min svaghet. Kraft och styrka styra ej verlden: den styres af er ... ehuru igenom oss.
Utskottets Utlåtande, Vilis 108, 109, bif. af Adeln, IX s i56, af PresteStåndet, IX s 169, af Borgare-Ståndet, IX s.^72, af BondeStåndet, IX s 178. BergsContoiret. Särsk. Utskottets Betänkande, XI s 158— i63. — handteringen, anstalter i afseende på, I 1. s 29 —. 32, — lagshyttor, angående Beläningsrätt för. BancoUtskottets Betänkande, VI 1. s 3o, bif. af BorgareStåndet, IX s 121, afPresteStåndet, IX s 129. •—• manshemmans besittning, om ett nogare fullgörande af de med, förenade skyldigheter. Ekon. Utskottets Betänkande, VIII s 836— 84r, bif. af PresteStåndet, IX s 541» af BondeStåndet, IX s 5 \g, af BorgareStåndet, IX s 568, af Adeln, IX s 572. a7 Bergsmans hemmans innehafvare må förpligtas alt sina skyldigheter fullgöra. Ekon. Utskottets Betänkande, VIII s 11 o — 112, Lif. af Adeln, IX s i56, af PresteStåndet, IX s 170, af BorgareStåndet, IX s 172, af BondeStåndet, IX s 178. — män, om rättighet för, att lösa Kronans Persedleoch Tionde Tackjern. Motion, remitt. till StatsUtskottet, II s 1185. Utskottets Utlåtande, IY 1. s 729-— 734, återremitt. af Adeln, IX s 213, af BorgareStåndet, IX s 213, af BorgareStåndet, IX s 219, af BondeStåndet, IX s 221, af PresteStåndet, IX s 23o.
— Åhja, en fyrtio år. — Hvad heter då den unga damens onkel, och hvar bor han? — Jag kan icke säga, hvad han heter. Det är allför konstigt, men de äro brunnsgäster vid Langenau och bo i staden här nedanföre sedan ett par veckor. Helt förtjust af denna underrättelse, gaf Alf karlen ännu en gulden och skyndade ned till Malkolm, som ännu låg qvar på andra sidan vallen, halfsofvande i gräset. Alf berättade honom sitt lilla äfventyr och bekräftade nu den franska kaptenens påstående om den unga damens oförlikneliga skönhet och behag och uttryckte sin glädje att hafva den lilla tjocka herrn och hans förtjusande slägting till grannar i hotellet. Malkolm deltog imellertid icke mycket i hans belåtenhet, försäkrade honom gäspande, att han förlorat all smak för fruntimmer, att de alla voro koketta bedragerskor, som icke voro värda ens en enda tanke, och att Alf gjorde allra klokast i att aldrig mera återse en qvinna, som troligen tillika med alla sina öfriga fel och olater hade det att vara ”skenhelig”, efter som man funnit henne bedjande i en kyrka. Alf log åt sin misantropiska vän och tänkte inom sig Gud vet hvad, men att det icke var att följa hans råd är temligen säkert. De båda vännerna hörde i detsamma trumman ifrån fästningen och sågo porten tillslutas. Klockan slog nio i tornet i Kranach, och Alf ville förmå Malkolm att gå hem, i förhoppning att under den korta vägen träffa den unga flickan och hennes onkel. Han hade imellertid icke mod att framställa detta skäl, så strax efter Malkolms alla anatemer, och måste således resignera, ty hans vän satt alltjemt stilla betraktande aftonrodnaden, som ännu låg qvar på de aflägsna bergstopparne, och beskrifvande för den tankspridda Alf den hänförande ”Alpenglühen”, med en så poetisk vältalighet, att denne väl varit skyldig honom en större uppmärksamhet.
Till denna lilla hytta har konungen också låtit bära sin mat ända till söndagen den 11 december (gamla stilen), då han mellan kl. 9 och 10 på aftonen blef skjuten i approchen, som några tro med en karteschkula men andra af en muskötkula från contrescarpen. — Om morgonen den 12:te sågo vi att de icke hade avancerat vidare med deras arbete; vi märkte också att de marcherade fram och tillbaka liksom i förvirring; äfvensom att här och der hastade åtskilliga kurirer; dock kände vi ännu icke anledningen dertill. Emellertid voro vi ganska uppmärksamma på vår post helst vi af desertörer erfarit, att fienden om möjligt ville försöka en storm, som också skulle gått för sig om icke generalerna afrådt derifrån; om densamma skulle lyckats, lemna vi derhän; eljest vore stormstegarne redan färdiga och i beredskap. Följande dagen, nemligen den 13 december, kom en desertör, som väl med alla omständigheter bragte oss underrättelse om konungens död, men vi kunde knappt till hälften sätta tro till denna nyhet, eftersom den var af så stor vigt — —». I svensk historisk tidskrift för år 1892 finnes en artikel med rubriken: »Ännu en gång Karl XII:s död». Anledningen till den är, att i en rysk tidskrift Russkaja Starina år 1891 förekommit en uppsats af baron N. Kaulbars, grundad på en i hans familjearkiv på godset Mödden i Estland befintlig handskrift af generaladjutanten hos Karl XII, J. F. Kaulbars, enligt hvilken Karl den tolfte skulle blifvit mördad i löpgrafven af sin privatsekreterare Sicre, som af J. F. Kaulbars i och för öfning i målskjutning skulle lånat den studsare, med hvilken mordet begicks, hvilken studsare, försedd med alla dess egares namn sedan 1669, ännu i dag fins på nämnda estländska gods.