Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Krislianstad—Hessleholms jernväg, förändring i lånevilkoren för Kristianstad—Sölvesborg, jernväg emellan Krislianstad, ny läroverksbyggnad i Krigsskolan å Carlberg, anslag för Kronohäktet å Långholmen, tillbyggnad vid » i Sundsvall eller Hudiksvall, angående uppförande af Kronocellfängelset i Eskilstuna, angående ersättning för begagnande af Kronans egendomars utarrendering, angående Kronotionde på Gotland, disposition af Kungsgårdars och Kronolägenheters förvaltning Kungsöhrs kungsladugård, angående afsöndring af jord från Kurhus inrättning en å Kungsholmen, angående disposition af en upplåte egendom lill . Kuylenstjerna, W. U., Kompanichef vid kronoarbetskorpsen, pension å Kyrkhults församlings kyrkobyggnad Laga skifte å boställen, godtgörande af kostnader vid • • • 46. Laholm, hamnanläggning vid ... • • • 78: 21. Landskrona, ang:de upplåtelse af mark från fästningen derstädes till . 45. Landsorts fyrbåk, upphörande af uppbörden vid . • • 52: 12. Land/marskalkens och Talmännens riksdagskostnader • • 5. Landtmäteristaten i länen, ifrågasatta anslag till • 60: 4. Landlmäleristatens pensionering , , 60: 5. Landsliöfdinge-löner, reglering af. • • 60: 13,14. Landssekreterare, ersättning för minskad inkomst af passlösen . 74: 32. Landibruksinslilutet vid Alnarp, anslag till • • 60: 22,25. » vid Ultuna » • • • 60: 26. Landtbruksskola!', inrättande af • • 60: 27.28. Landtvärnsman, pensioner åt ... • • • 74: 15. Landstingets i Blekinge ansökning om inköp af en Kronans tomt i Carlskrona • * • 16. Lasarettet i Upsala, anslag till • • • 60: 20. Lega för hästar till artilleriets exercis . » • • 51: 14.
Stånd väckta motion, äng. frihet tili anläggning af enskilda tlieatral1, anhåller jag vördsamt, att följande anmärkningar må få lill Utsk. åtfölja. Det är bekant, alt dispositioner af Statens medel, till det utomordentliga beloppet af icke mindre än i57,45o r:dr b:co tinder de sista nio åren blifvit gjorda, för att betacka de skulder, som directionerna vid K. theatern åsamkat sig. Då R. St. vid 1818 års riksdag beviljade ett anslag af Statens medel till betalning af theaterns dåvar. skuld, 3o,5oo r:dr b;co, tillkännagåfvo de likväl icke otydligt, att sådant vöre för sista gången; och då vid 1823 års riksdag K. Alts civillista, uppå derom af Chefen för Hofstaten framställd begäran, ökades med 100,000 r:dr b:co, beviljades denna betydliga tillökning, under uttryckligen, så i StatsUtsk., sorn i detta och andra RiksSt. yttrad förhoppning, att tillgångar dymedelst skulle vinnas för K. theaterns upprätthållande, utan andra eller vidare tillskott från statsverkets sida, ände på Rikets stat förut uppförda och sedermera bibehållna. Dessa omständigheter ådagalägga ovillkorligt nödvändigheten af att vid denna riksdag allvarliga och ändamålsenliga åtgärder utaf R. St. vidtagas, för att i framtiden förebygga fortfarandet af dylika dispositioner, hvilka, såsom erfarenheten mer än tydligt bevisat, nu blifvit en vana, som på intet annat sätt kan hejdas. Men saken äger en sida, som är ännu bedröfligare att betrakta. Alla dessa dispositioner hafva varit, såsom tryggt torde kunna påstås, lindrigast sagdt onödiga, och dessa stora uppoffringar från det allmännas sida till K. theaterns upprätthållande, hafva synbarligen icke medfört annan verkan, än afl påskypdu sclnens förfall. Erfarenheten har nemi. ådagalagt, under framlidne H. Ex. Hr Gr.
Riddarhusbyggnadens reparation, att Kidderskapet och Adeln måtte besluta och i Riddarhus-Ordningen låta införa, att hvarje ledamot af ståndet, vid polettens uttagande, till Riddarhuskassan erliigger en bestämd för detta ändamål lämplig afgift. I, R. 484 VIII. 199, 219, 232. Å. 240. X. U. 250, 322. A. 328, 329. — grund, angående förstärkning af. VI. Itiddarhus-Direktionens instruktion, 10 §. om ändring i. XI. B. 120. A. 131. Riddarhus-Kamereraren, om löneförhöjning åt. IV. B. 121. A. 197. Riddarhus-kapitations-afgilten, angående förhöjning af. XI. 86. A. 116. RiddarhusOrdningen 7 § 2 morn., om förändring af. II. Riddarlms-pollett för adliga ätten N:o 100, Uggla, om erhållande af. I, 8. A. 9- Riddarhussalen, angående igenmurandet af fönstret bakom landtmarskalksstolen, och uppsättandet af Gustaf II Adolfs bröstbild under Wasa-vapnet. XI. R. 3. B. 289. 304 A. 320 — om förändring af sittplatserna i. XI. B. 332, 356, 360, 366. Riddarhussalens förenande genom en inre trappgång med de s. k. Sékreta Utskotts-rummen och dessas inredande för samtalsrum och kapprum, om uppdrag åt Riddarhus Direktionen, att i sammanhang med salens inledning ombesörja. IX. R. 451. X. B. 329. A. 358. — läktare, om tillåtelse för främmande åhörare att derå bivista det Höglofliga Ståndets öfverbiggningar. I. A. 4. Riddarlius-Utskottets ledamöter, val af, angående. Se val. — för riittade.
Om anstalt till beredande" af noggran ef - Den 29 Maji. terlefnad af Kgl. Förklaringen den 14 Maji i8o5, samt öfrige lagbud, rörande lagfart å fast egendom. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets : Rörande föreslagne åtgärder till skogs besparande, dels genom trädens qvistning vid allmänna vägar, dels genom grenars eller qvistars begagnande vid uppstakning af vintervägar; rörande yrkad inskränkning af dagar för marknaders hållande, och att auctioner ej må förrättas å dagar, som omedelbart föregå eller efterfölja en Predikodag; i anledning af väckt Motion, om olägenheterne för Linköpings Stad deraf, att LifGrenadierRegementernes Musikcorpser bo i Staden och ej på Rotarne; och angående yrkad rättighet för Iironohemmansoch Nybygges-åboer i Norrbottens Län, att, utan utsyning m. m., få till tjärubränning använda stubbar, vindfällen och förtorkade träd å deras område. ExpeditionsUtskottets: Angående falsning och häftning af de exemplar af Bihanget till RiksSlåndens Protocoll, som successive till Ståndens Ledamöter utdelas. 3:o Bifall till följande Utskotts Memorial och Utlåtanden: 353 Den 29 Maji. StatsUtskottets:
Maj:t förordnade om upplufvande af delta stadgande på lörsök under 5 år. 28 .O Angående förlängning i tiden för åtnjutande af förlagslån ur Manufaelur-Discont-foeden för nya, förut i Riket icke utöfvade slöjder, äfvensom rättighet för Fabriksidkare att, till säkerhet för lån ur nämnde fond, aflemna äfven andra bypöthek än föfskrifningar för sålde tillvei kningar. Anmäld den 3r October s. å. Kongl. Majrt förklarade Sig vilja vid tillfällen, då omständigheterna dertill föranleda, i Nåder medgifva förlängdt anstånd med återbetalningen af förlagslån ur Manufactur-Discönt-Fonden, och biföll derjemte, att ifrån och med nästa år lå-n må ur samma fond beviljas, äfven emot godkänd borgen eller andra godkända skuldsedels-hypo - Bi!. till R. St. Just. Ombudsm. Emh. Ber. d. 15 Jan. 1834. 61 thek, än förskrifningar för upphandlade Svenska manufactur-varor* och skulle, i sistnämnde afseende, allmän Kungörelse utfärdas. Angående tvänne af hesparingarne å TJil-Discont-fonden beviljade förlagslån, med hemställan, att de måtte öfverflyttas på Manufactur-Discont-fonden. Anmäld den 3i October s. å. och af Kongl. Maj:t hifallen. 30 O Angående åtskilliga frågor om ersättning för förluster genom uppbri ngn i ngar. Anmäld den 3 October s. å. Kongl. Maj:t befallde, att vederbörande häraf skulle erhålla del. 31 iO Angående åtskilliga vid granskningen af Postverkets räkenskaper och förvaltning förekomne omständigheter. Anmäld den 3 October s. å. Kongl.
Om också, såsom Hr Hjerta uppgifvit, Stan - 2Gti Den 18 December f. m. det icke under de sednare riksdme lålit trycka någon enskild motionärs anförande, så innefattar delta icke något bevis att Ståndet i det afseende! frångått en coutume, som förut varit begagnad. Orsaken ligger utan tvifvel deruti, att under de sednare riksdme något anförande ej förekommit af den stora vigt, sorn det hvarom nu är fråga; och då synes mig som eli äldre bruk, hvilket medför gagn för det allmänna, med allt skäl åter kunde vid detta tillfälle upplifvas. Det må vara Hr Hjerta förbehållet att tala om politiska kapitaler. Han vet måhända hällre än någon annan, huru af dem skola dragas de rikaste frukler.ne. För min del har jag ej annat syfte, än fäderneslandets gagn och nytta, utan alla slags hiafsigter, dem jag hoppas aldrig skola förmå, att inom detta rum göra sig gällande. Jag fortfar att yrka anförandets tryckning och tror alt kostnaden blir jemförelsevis så ringa, att den gerna kan af Ridd.- kassan vidkännas. Frih. Raahs förslag att jag skulle åtaga mig all såsom förläggare till trycket befordra Hr Rääfs motion, återförvisar jag till Frilen sjelf, emedan jag har någon anledu. att förmoda det han af erfarenheten känner huru dylika affärer skola behandlas och således vida bättre än jag är i tillfälle att bedöma hvad på företaget kan vara att vinna eller förlora. Jag har städse gjort mig lill regel, att aldrig befalla mig med hvad jag icke förstår, och denna regel ämnar jag ej heller att vid detta tillfälle frånträda. Frih. Falkenberg: Då jag framställde mitt förslag alt Ståndet skulle låta trycka Hr Rääfs ifrågav. anförande, så var det för att verka derhän att en opinion må kunna stadga sig öfver det ämne han afhandla!. Jag tror i motsats af hvad Frih. Raab yttrat, alt opinionen just bäst utbildas derigenom, att anförandet blir genom trycket för allmänheten kändt. Hr Rääf: Afven jag får den äran förena mig med de
Företagandet och utförandet af de smärre jernvägs-anläggningar inom landet, som för kommunikationer af mindre utsträckning erfordras, må ankomma på den enskilda industrien och företagsamheten : börande likväl ingen sådan jernbana, som kan hänföras under egenskapen af allmän väg, få anläggas innan Kongl. Maj:t, efter skedd anmälan om samma banas riktning och beskaffenhet, dertill lemnat tillåtelse; och kommer att på särskild pröfning i hvarje fall bero, om och i hvilken mån dylika företag må af Staten understödjas: hvarvid företräde bör tillerkännas anläggningen af sådana jernvägar, som komma att stå i direkt förbindelse med någon af Staten anlagd jernbana. Derjemte får Utskottet äfven tillstyrka och hemställa: 4:o. att ett särskildt anslag af Etthundra tusen Riksdaler måtte vid denna Riksdag varda anvisadt till utgående från Riksgäldskontoret och stäldt till Kongl. Majds Nådiga disposition, för att sätta Kongl. Maj:t i tillfälle att genom erfarne och sakkunnige män låta, efter anställda noggranna undersökningar och utredningar i både statsekonomiskt och topografiskt afseende, samt med hänsigt till kommunikalions-väsendet i allmänhet, uppgöra och utarbeta förslag till jernvägars rigtningar, anläggningssätt och beskaffenhet m. m. 5:0. alt Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit, vid nästkommande Riksdags början, täcktes till Rikets dä församlade Ständer aflåta Nådig Proposition angående Sveriges jernvägs-system samt verkställigheten af de större jernvägs-anläggningar, hvilka af allmänna medel böra bekostas och genom Statens försorg utföras, äfvensom angående öfriga härmed sammanhängande eller gemenskap egande frågor.
Ståndens öfverensstämmande godkännande deraf viii arne på hvarandra följande Riksdagar, instämmer jag med Herrar Hjerta och Munck af Rosenschöld, att det skulle vara att för mycket försvåra möjligheten att tillvägabringa rättelser, hvilka blifva allt mer och mer nödvändiga i en osammanhängande Grundlag; ehuru jag likväl icke kan undgå att göra rättvisa åt Herr Cederschjölds motiver, att några rättigheter icke höra kunna genom Den 22 Februarii f. rn. öfverrumpling Riksens Ständer betagas. Hvad äter den andra frågan beträffar, så anser jag det vara lika rätt, att icke låta Konungens möjligbet att inverka på besluten i Grundlagsfrågor vara större, än den andra Statsmagtens. Det är denna jemnvigt, som blifvit genom 56 § RegeringsFormen etablerad, och hvilken åter stärkts af föreskrifterne i den 81. Jag vill erinra mig, att jag en gång förut under denna Riksdag yttrat mig i detta ämne och då förklarat min åsigt vara, att, vid tolkningen af dessa 2:ne §§, den senare bör vika för den förra, emedan den förra innefattade principen för alla grundlagsfrågors behandling, hvilken den senare ej finge upphäfva. Jag instämmer derföre med Herr Hjerta, att man blott bör åstadkomma öfverensstämmelse emellan de båda §§, och anhåller att Herr Hjertås förslag måtte förklaras för Ståndets gemensamma tanka. Sedan jag nu yttrat mig i hufvudsaken, hade jag ämnat något inblanda mig i den discussion, som uppstått emellan Herr Ce-^ derschjöld och Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt om den senares förmåga att bestämma Ridderskapets och Adelns handlingssätt; men i samma mån som han förklarat sig icke äga denna förmåga, i samma mån anser jag mig icke böra annat än låta vid denna klart utredda mening bero. Herr Munck af Rosenschöld:
Grefven anför vidare en af det republicanska Amerikas mäst ansedde Författares ord: "På allmän"na öfvertygelsen hvilar kraften, men på J’sanningen bör den allmänna öfverty gelsen "hvila; och den medborgare, som med vett "och vilja eller genom omogen eftertanka "sprider villfarelser öfver ett ämne, och "framställer detsamma i en falsk dager, "gör sig skyldig till att hafva undergräft "de grundvalar, på hvilka dess Fosterlands "styrka hvilar" Detta är så vackra reglor, att, om ej Motionstiden vore förbi, skulle jag göra den Motion, att de med gyldene bokstäfver måtte anslås i alla Ståndens samlingssalar. Jag har hittills aldrig brutit emot dessa reglor, och vågar hoppas, att ej hädanefter göra det, och således ej eller nu. — Det ifrågavarande arbetet omfattar det centrala försvaret, men jag vill ej utlåta mig deröfver, emedan jag ej är nog förmäten, att tro mig dertill äga skicklighet. Det är blott tre reflectioner jag utbeder mig få framställa. Det har något motbjudande för mig, att efter ett kort ej alfvarligt försvar lemna vissa regioner, exempelvis hufvudstadens, den Norra eller Södra, att plundras och ödeläggas af fienden. Ett centralt krig hlir ju ett ödeläggelsekrig? Man borde fast häldre upskatta förlusterne dervid i värde, för att se, om det ej vore bättre, att under freden^ lugn gripa sig an så nära, att man kunde äga Den i Mars f. m. 77 hopp, att med framgång slåss på peripherien. Kanske är detta lättare än man tror, och om vi i våra hittills förda mindre lyckliga krig haft fadrens politiska synder att afbetala, så är den tankan mig kär, att en öfvergångsperiod inträffat med åren i8i3 och i4, och att vi hädanefter med ett af vår Konung väl ordnadt försvar kunna hoppas mera välsignelse, eller om man så vill, mera tour i de krig Sverige nödgas företaga.
Sig, att förära sin Kärälskeliga Son-Hustru jouveler till ett värde af Etthundrade Tusende R:d.” 4:o ”Öfversättningen af Trettonde Artikeln uti det emellan Hans Kongl. Höghet Joseph Frans Oscar, Sveriges, Norriges, Göthes och Wendes Kron-Prins och Hennes Fursteliga Höghet Prinsessan Josephina Maximiliana Eugenia Napoleona , Furstinna af Leucbtenberg och Eichstädt, uti Eichstädt den 8 November 182a, upprättade Ägtenskaps-Contract. Hans Majit Konungen af Sverige och Norrige, som gör Sig försäkrad om den tillfredsställelsen , hvarmed Sveriges Rikes Ständer och Norriges Rikes Stor-Thing, skola emottaga underrättelsen om den förening, som blifvit stiftad emellan Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen af Sverige och Norrige och Hennes Fursteliga Höghet Prinsessan Josephina, Furstinna af Leuchtenberg och Eichstädt, tror Sig endast gå de båda Folkens Stats-Utskottets Ombuds afsigter lill mötes, då Kongl. Maj:t försäkrar Hennes Fursteliga Höghet, i händelse Hon uti Enkestånd b lefve försatt, om en årlig Underhällssuninia, till lika belopp med den, som för den Regerande Drottningen är fastställd,” Hvad KonglMaj:t i Nåder sålunda täckts låta komma till kännedom af Contractets ^rde, 8:de och egde Artiklar, har Ståts-Utskottet ansett sig böra till upplysning för Rikets Ständer meddela. Beträffande åter den i i3:de Artikeln , utaf Kongl. Maj:t i Nåder ingångne förbin* delse, om årlig Underhållssumma, i händelse Hennes Kongl, Höghet försättes i Enkestånd? får Statsr-Utskottet, öfvertyga dt • Qna. Riksens
Maj t gjord underdä. nig ansökning, att af gunst och näd blirwa för. skonad frän widare efterräkning, i anseende till den, genom Kongl. Masts Nädiga Utslag af den 22 Now. isoz Dahlström ätömde stylvighet, att till Kongl. Mast och Kronan beta. la 6»5 Rdr z-r st. 2 r.st. Banco, jämte Rän. ta dä:ä, för nägon under krigsären 1789 och 1790 upbandlad, men ej redowtsad Ättika, Riksens Ständer frikaLade Dahlströms Esta och Arfwingar frän all widare Ersättning, hälst Caprtalet och 15.9 R dr 14 st. 7 r:st. af Räntan redan ingätt. Or supra. kix ?rotocollo 6abriel Utdrag af Protokollet, hället hos Boude Ständer, wtd Urtima Riksdagen t Orebro, drn 25 September 1810. S. D. 88id förnyad föredragning af Banco. Utskottets den 22 i denna mänad pä bordet lagde lagde Betänkande af den 19 dennes, angäende tillökning i arfwodet för Banco-Rewisorcrne, blef detsamma af Bönde-Ständet bifallit. Or supra. Tx prolooollo UpIsK lior M-Iil. eck äen ry Sept. lZlS, preke-StInäsr lien ry Lorgsre-!>l!nltst lien r Oäoder. Lonäe-SlAi<jer <jcn 4 - Wördsamt Memorial. ^)frän det Högwördige Preste Ständet har till Rstsens Hög i-fl.
Jag har hört åtskilliga personer anse den förlust, som staten gör på paketfarten emellan Stockholm och Ystad, vara så stor, att denna inrättning borde indragas. Med ännu mera skäl skulle då diligencen emellan hufvudstaden och Götheborg, i fall den inrättades, komma att upphöra; och om sålunda båda inrättningarna indroges, vore det att befara, att vi icke på lång tid skulle återkomma till hvad vi önskat att komma. Jag hemställer således till R. o. Ad. och underställer den ledamoten, som, lika mycket som jag, önskar oss en diligencefart emellan Stockholm och Götheborg, om icke rätta sättet att vinna ändamålet vore att icke låta staten mellankomma annorlunda, än genom bidrag till enskilda associationer, då jag skulle vara deu förste att med min röst bidraga till åstadkommande af denna inrättning. Af dessa skäl tillstyrker jag bifall till betänkandet. Hr Tham, Wolrath: Frih. Kantzous förnämsta skäl för tillstyrkande af en diligence-inrättning emellan Götheborg och Stockholm var att visa en artighet mot Engelska resande. Jag vill icke utlåta mig deröfver, huruvida Engelsmännen befatta sig med att i sin ordning visa utländningar artigheter oftare, än det öfverensstämmer med deras interesse. För min del anser jag denna artighet så mycket mera öfverflödig, som, derest en ångbåtsfart kommer i ordning mellan England och Götheborg, det är anledning att hoppas, att en annan ångbåtsfart emellan Götheborg och Stockholm på canalen kommer att inrättas. Jag får dessutom nämna, att då Bevilln.Utsk. vid förra riksdagen tillstyrkte inrättandet af en paketfart emellan Stockholm och Ystad, skedde sådant äfven derföre, att den ledamot inom BevillntsUtsk., som uppgjorde förslag till inrättningen, tillika uppgjorde det reglementariska, som var att iakttaga. Nu deremot har väl Hr Wijk ingifvit ett förslag till en dylik inrättning, men icke sagt, huru det skall uppgöras, och då der icke finnes någon ledamot inom BevillntsUtsk.
Han var ju alltid sjelfva artigheten, icke blott gentemot de unga utan också mot de äldre kvinnorna, och dessa, som kunna vara så grymma, när de förolämpas, äro så innerligen tacksamma när man visar dem en smula uppmärksamhet; den som vill taga betaldt i smicker för visadt tillmötesgående, finner i dem folk, som icke knussla, medan de unga näsperlorna knappt bevärdiga oss med en nick för all vår artighet. Vackra karlar, hvilkas specialitet det är att vara vackra karlar, ha ett starkt behof af smicker, och det är dem i allmänhet temligen likgiltigt om rökelsen kommer från en rosig mun eller från en vissnad, blott den är riklig och stark. Min käre far gjorde i sitt artighetsutbyte med de gamla damerna — utan att egentligen spekulera på det — en god affär. Det är otroligt, hvilka stora kvantiteter rökelse de kunde servera honom, och med hvilken lätthet han kunde fördraga också mycket starka portioner. Det kom sig alldeles icke af enfald, utan af hans lyckliga temperament. Han visste mycket väl att det var smicker, men han visste också, att smicker så väl som socker alltid är ljufligt; han var som det der barnet, hvilket sade till sin mor: »smickra mig litet, mamma; det gör ingenting om det blir litet för mycket». Min fars förhållande till nämda damer hade för öfrigt också en annan, allvarligare grund. Han var nemligen deras rådgifvare, och det märkvärdiga är, att han, som var en så dålig rådgifvare åt sig sjelf, visade sig vara en inkarnation af verldsklokhet då det gälde att ge goda råd åt andra, som råkat i kritiska förhållanden. Han öfverskådade strax situationen, och när hans bedröfvade skyddsling hade gjort klart, hurusom det gick henne allt sämre och sämre i det, hon hade för händer, hörde jag honom ofta säga: »ja, i så fall måste man slå tappen ur ett nytt fat». Han ville dermed uttrycka, att man icke envist skulle hålla fast vid en hopplös sak, utan börja på något nytt, slå in i en ny riktning.
Han kan inte dröja längre, då han ser, att jag kommer honom till mötes. – Ro mej ut i den der båten, kära du. Du sa’ ju, att du var min vän? Prosten (afsides) Jag vill göra henne till viljes. Vänlig behandling och eftergift för hennes önskningar torde verka gynnsamt på hennes själstillstånd. Kanske skall jag också finna tillfälle att betaga henne den fixa idé, som håller hennes förnuft fånget. – (högt) Nå så kom då, mitt barn. (De stiga i båten och lägga ut. Anna sjunger sakta på melodien till ofvanstående visa. Hennes röst höres en stund, sedan farkosten försvunnit bakom scenen.) FJERDE SCENEN. ERIK kommer hastigt ned från kullen. Om en stund inträder ANDERS från sidan af stugan. Vid slutet af scenen PROSTEN och ANNA. Erik. Ändtligen är jag här tillbaka, Gudskelof! – Men hvar kan Anna vara? Hon fanns inte på vanligt ställe i skogen. – (Anders kommer) Go’ afton, Anders. Säj mej, hvar är Anna? Anders. Så du varet länge borte! Jag har inte väntat lite efter dej, må du tro, stackars Erik. Erik (studsar) Stackars Erik? Har något olyckligt händt? Anders. Jag vet inte, om jag törs tale om det för dej ännu. Har du råkat dine föräldrer? Erik. Nej, jag for inte hem först, utan satte hästen och kärran borta i granngåln och sprang hit för att träffa Anna. – Mina föräldrar ä’ väl inte här? Anders. Jo, di har allt sitt folk med sej och håller på med slåttern nere ve sjön, här strax bredve. Erik. Jag skall genast fara hem, bara jag får råka Anna en enda minut. Vet du inte, hvar hon är, Anders? Anders. Om hon inte är oppe i skogen, så sitter hon foll på någe ställe nere ve sjön. – Herre Gud, hur ska jag kunne tale om för dej allt som händt medan du varet borte! Erik. Jo säj, säj, det må vara hvad det vill. Pina mej inte så der! Anders. Trösta mej, som ska vare den förste att tale om all jämmern för dej! – Sönda’n efter se’n du reste, lät far din lyse bort i grann-körkan för dej och Britta