Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
44- Passevolance-afgiftens utgörande, om förändring i; StatsUtskottets Betänkande, IV x. s 919—'922, bif. af Adeln, IX s 259, af PresteStåndet, IX s 263, af BorgareStåndet, IX. s 265, af BondeStåndet, IX s 268. 2l5 Passevolance-afgiftens upphörande eller nedsättande; Motion, remitt. till Ek. Utsk., II s i2o4- D:ö till StatsUtsk. II, s 1288. Utskottens Utlåtande, IV 4- s 82 — 85, lagdt på hordet af BondeStåndet, IX s 737, bif. af PresteStåndet, IX s 742, af BorgareStåndet, IX s 807, af Adeln, IX s 84o. Statsoch Ekon. Utskottens Utlåtande öfver andra Motioner, IV 4- s 7 59 — 762, bif. af PresteStåndet, IX s io3g, af Adeln, IX s 1048, af BorgareStåndet, IX s io58. — «— Cassan, om Riksens Ständers rätt till Granskning af; Motion, remitt. till Statsutskottet, II s 1294. Besvarad i Betänkandet om Tullverkets Räkenskaper. Penningeanslag, om sältet för bestridande af, till allmänna arbeten. Statsoch BancoUtskottens Betänkande, VI 1. s xxviii—xxxvi, återremitt. af PresteStåndet, IX s 5ig, af Adeln, IX s 522, förkast. af BorgareStåndet, IX s 527, återrem. af BondeStåndet, IX s 529. Återremisserne besvarade i Svar å RiksStåndens Anmärkningar vid Betänkandet om Rikets PenningeVerk. — försträckningar, om ränta för; Stats-och LagUtskottens Betänkande, IV 3.
Jag har alltid inbillat mig, att äldre, jag tänker nu .på fru Trude, jag menar medelålders damer, uppträda i gredelint, när de inte förekomma svartklädda, och det kunde fruntimret inte vara, af rent novellistiska skäl, den intriganta enkan i » Balluft » måste ju vara svartklädd. — Ja, jag tycker ju inte, att den är så farlig, och landshöfdingen behöfde då alis inte ta så förfärligt illa vid sig. — Landshöfdingens! — Ja, de äro stötta, därför att ni förlagt scenen hos dem och skildrar deras bal förlidet år. De hålla strängt på, att man har vissa förpliktelser, när man är gäst. — Jag förstår inte • — ■ Nå, beskrifningen på balsalen slår naturligtvis in. Tänk bara efter: de röda sidengardinerna, de fyra dörrarne och hörnfönstret — Och damerna kring väggarne och de utburna stolarne, glöm för ali del inte dem. — Ja, det ena med det andra, och landshöfdingen, som är så tillbakadragen och fin, kan naturligtvis icke särskildt goutera, att hans tillställningar bli persifflerade — Men, när den skizzen var skrifven, långt innan jag någonsin kom hit! Jag är väl ingen fjärrskådare heller! Ni tror mig väl på mitt ord? — Ja, men ni kan inte begära, att landshöfdingen — Jo, det kan jag visst — och det gör jag. — För öfrigt är det en ofantligt kvick, fast elak skildring. Det är då riktigt er genre, lifsbilder ur det högre sällskapslifvet. — Nej, det är det icke, det är ej alis min genre, den skizzen kom med nästan på slump. — Ni försvarar er ju så ifrigt, som om jag klandrat i stället för berömt den! — Men det är inte för den jag trodde, jag skulle bli berömd och bedömd! — Det måtte väl göra en författare alldeles det samma, bara han slår igenom! — Tro inte det. Somligt beröm kommer en nästan att tänka på, om man inte bättre duger till gatsopare än till författare! Men har ni inte läst de andra novellerna? — Jo. Ni blir ju inte stött, om jag uppriktigt säger min mening. Nå då!
På grund häraf anbefallde Kongl. Majit, genom nådigt Bref den 21 Mars 1862, Stals-kpntoret att, af under händer varande medel, för nämnda ändamål under forsk ot tsl itel anordna ett belopp af 20,000 Ridr, att utgå till ena hälften såsom resestipendier åt sådane lärare vid teckniska undervisnings-anstalterna eller andre personer, som Kongl. Majit kunde finna skäligt att utse, och till den andra hälften för att såsom resebidrag tilldelas industri-idkare och arbetare, hvilka vitsordats såsom skicklige i sitt yrke och för öfrigt lämplige. För att derjemte bereda tillfälle åt det stora antal af industri-idkare och arbetare af särskilda yrken, hvilka, dels med understöd af statsmedel, dels ock utan tvifvel på egen bekostnad, komme att besöka expositionen, till erhållande af vägledning, upplysningar och förklaringar af kunnige personer, hvilka haft tillfälle att på förhand taga kännedom om expositionens olika delar, tillät Kongl. Majit, enligt central-komitéens förslag, att i London under två månaders tid en särk;ld byrå finge inrättas för upplysningars meddelande åt Svenske industri-idkare, som besökte expositionen, samt att de för detta ändamål erforderliga kostnader finge utbetalas af de medel, hvilka blifvit till komitéens disposition i nåder anvisade. Äfvenledes hade, under loppet af 1862, »the Royal Horticultural Societv». i London meddelat Sveriges kommissarie, att nämnda förening föranstaltat en interna - Kongl. Majus Nåd. Proposition JVJ 122.
Om anmärkningar emot honom göras, skola de vara grundade på kända facta; men finnes af de Protocoll, som öfver Commandomål föras, och af ConstitutionsUtskottet infordrade granskas 3 anledning till en så beskaffad Den 52 April /, m. tmmålan som den, hvarom 107 RegeringsFormen handlar, då, och endast i denna händelse, måtte den föredragande vara underkastad ansvar. Jag tror således att den nya re_ dactionen uttrycker Grundlagens anda båttre ån den gamla; och får derföre tillstyrka förslagets antagande. Herr von Hartmansdorff, Augujl: Det är naturligt, att mål af olika beskaffenhet fordra olika former för deras behandling, sådan är ock händelsen med civile krigsårenderne och commandomål. Men derföre bör ej ansvaret för felaktighet i deras föredragning vara olika. Att den blifvit fördelad på tvenne särskildta Föredragande synes mig vara tillfälligt. Det vore må hända rigtigare, att denna föredragning vore anförtrodd åt en och samma organ. I sådant fall skulle man förmodligen också tydliga, re inse, att ansvaret å den Föredragande bör vara enahanda, antingen han behandlar det ena eller andra slaget af dessa mål; och för min del kan jag icke finna någon giltig grund för den skillnad i ansvar emellan StatsSecreteraren för Krigsärendena och tjenstgörande GeneralAdjutanten, som Friherre Björnstjerna, i dess upplåsta anförande, åberopat. Det är naturligt, att hvarken Föredragande hos Kongl. Maj.t el« ler någon annan Embetsman kan genom instruction och ansvarighets-lag för dess uraktlåtande, få sina åtgärder så fullständigt bestämda, att icke samhället måste mera råkna på hans ära och tro, ån på lagens bokstaf, i anseende till Embetspligternas uppfyllande. Finnes det så - Den 22 April f ml ledes ett uppdrag, som ej af lag kan beskrifvas; så bör det äfven å försummelsen deraf finnas ett ansvar, som ej af lag fean bestämmas. Vår Grundlag bar gjort bägge dessa ansvar gällande. Det förra som ansvarighetslagen utstakar, inför RiksRått; det sednare, hvarom 107 §.
Borgare-Ståndet bar afslagit den af Utskottet uppgifna redaclionsförändring; och inom Riddérskapet och Adeln har Herr von Hartmansdorff yrkat en annan redaction i början af §:n, nemligen att orden: ”sedan Taxeiingarne samt Pröfnings Comiteerue blifvit fulländade” skulle utbytas emot: ”sedan Taxeringsoch Pröfnings-Comiteernes förrättningar, blifvit fulländade;” samt inom Preste-Ståndet bar blifvit föreslaget, att tiden till Debetsedlarnes utdelning före Uppbördsstämma kunde bestämmas lill 14 dagar, högst 3:ne veckor, samt, i afseende på sättet för utdelningen, det borde föreskrifvas, att hvar och en af de skattskyldige ålåge att hemta sin Debetsedel. Vid öfvervägande häraf, har Utskottet äfven för sin del insett behof vet af ett förtydligande i redactionen, den Utskottet funnit lämpligare kunna blifva i öfverensstämmelse med Herr von Hartmansdorffs förslag, Bihang till R. St. Prot. iR?4 och 1835. 5 Sand. i Afil. a Bandet. 4-de Häftet. % Bevillning ;-U ts ko t tets JJ-låtande Nio 5r, och får derföre föreslå, alt, 1 stället, för de motsvarande orden i Utskottets Förslag, må införas: '”sedan Taxeringsoch Pröfnings-Coiniteernes förrättningar blifvit fulländade;J> hvaremot Utskott et, i afseende på tiden för Debet-sedlarnes. utfärdande och sättet för deras utdelning, icke ansett, någon ytterligare förändring nödig, Pag, 63, ro3 §.
Och då Utskottet antager, att ett belopp af 2,500 R:dr årligen bör blifva härför tillräckligt, hemställer Utskottet, att, jemte bibehållande af nuvarande anslag för KrigsHof-rätten, en summa af 2,500 R:dr R:mt årligen under nästa statsreglerings-period må ställas till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, att användas till löne-förbättring för Hof, rättens civile embetsoch tjenstemän jemte vaktbetjente. Kommande i följd häraf frågan om en tjenstemans uppförande å Allmänna Indragnings-staten med sina nuvarande löne-inkornster att förfalla. Reservationer: Af Hörr Lilliehöök, B.: »Då det synes billigt att de i Kongl. Krigs-Hof rätten anställde personer må komma i åtnjutande af en tillfällig Iöne-förhöjr ning i likhet med hvad för öfrige tjenstemän blifvit beviljad t. men Utskottet härtill anvisat endast 2,500 R.dr, hvilken summa icke lemnar tillgång till sådan löne-förhöjning för Ilof-rättens civile tjenstemän, som jag anser böra dem rättvisligen tillkomma, så har jag inom Utskottet yrkat summans förhöjning till 3,000 R:dr, helst som lönen för Notarien, hvilken Kongl. Maj:t föreslagit att öfverflyttas på Indragnings-stat, fortfarande skall utgå af de för Hof-rättens stat uppförde medel.» Häruti instämde Herr Gripensvärd, J. 0. Af Herr Bildt, D. G., som yrkade, att en summa af 3,000 R:dr skulle ställas till Kongl.
Förskjutna brandförsäkrings-afgifter 5,000: Kostnader för reparerande af Riksgälds-kontorets hus samt uppförande af ett jernstaket och anläggning af en gata jemte inhägnad på östra sidan af samma hus 17,950: 9,435: 32. Då de medel, Riksgälds-kontoret haft å nyssnämnde banko-räkning insatta, jemväl under de 2:ne sednast förflutna åren varit fullt tillräckliga för bestridande af alla Kontorets utgifter, har ej heller under dessa år det för Riksgalds-kontorets utbetalningar å Banken anvisade särskilda kreditiv behöft begagnas. Inkomsterna, hvilka således under år 1853 understego utgifterna med lemnade deremot under sistlidet år ett öfverskott utöfver utgifterna af icke mindre än Till följd häraf, hade Riksgälds-kontorets kontanta, å dess inkomstoch utgiftsräkning i Rikets Ständers Bank innestående, behållning, som vid 1852 års slut utgjorde och vid slutet af år 1853 nedgått till vid sistförlidet års utgång ökat sig till Enligt Fullmäktiges till Revisorerne afgifna berättelse, hafva Riksgäldskontorets inkomster under innevarande års l:sta hälft, uppgått till R:dr 2,404,828: 40. 2. hvaraf bevillningsmedel samt kortoch tidnings-stämpel-afgifter utgjort . Deponerade undsättningsmedel » 133,333: 16. — Aflemnade äldre depositionsmedel ... » 7,179: 34. 3. Kapitaloch ränte-inbetalningar å utgifna lån » 66,132: 29. 6. Återbetalningar och räntor å de af Riksgäldskontoret till dess kontanta behållnings förräntande uppköpta obligationer » 80,642: 24. — Återbetalda kreditiv-medel, jemte derå upplupna räntor » 32,787: 14. 1. Återburet förskott m. m » 138: 12. 6.
4 Morn. rörande tillåtelsen att i Ränterien nedsätta silfver, Rikets Ständers Bank må varda fi itagen från ali kostnad för de silfver-remisser, som kunna insändas med vanlig Ränteripost, dermed förstås då Uppbördsmedel serskildt genom Kronoskjuts och under betäckning till Stockholm afgå; äfvensom att, i händelse från ett eller flere af Länen, någon sådan Remiss icke skulle förefalla inom ett år, från den lid, silfver är uti Landt-Ränteri för Bankens räkning deponeradt, remiss deraf då må med vanlig fribrefs-post ske portofritt för Banken; hvilket beslut Rikets Ständer hos E. K, M. härmed få i underdånighet anmäla i och för de åtgärder E. K. M. i anledning deraf kan i Nåder finna erforderlige. Rikets Ständer framhärda etc. Rxp, Utsi-. Förslag till arid. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 4 Maji 1829* Preste-Ståndet d. 7 Borgare-Ståndet d. 7 Bonde-Ståndet d. 11 — *— Rikets Stänclers underdåniga Skrifvelsej i anledning af Nådig Proposition om upphäfvande af lod Regeringsforrnerij m. rn. S, A. K, Under den 16 October i823 behagade E. K, M. (ill Rikets då församlade Ständer aflåta Nådig Proposition, att, då föreskriflerne i io3 §.
På Prest-Ståndet* vägnar J. Ä. Lindblom, n. v. Talman. På Bonde-Ståndet* vägnar Lars Olsson, n. v. Talman. Uppläst hos samtliga Riks-StSndcn den 27 juli» Stormågtigste Allernådigste Konung! I anledning af inom Riks-Stånden väckt motion , få Riksens Ständer i underdånighet hos Eders Kongl. Majit anhålla, det Eders Kongl. Maj:t i Nåder täcktes vidtaga sådana åtgärder, hvarigenom Götha Canal-Bolag kunde förmas lemna Roten någon skälig ersättning, i händelse någon Rote-Soldat, i och för Canal-arhetet, antingen blefve till vidare krigstjenst oduglig eller ock förlorade lif» vet. Enär en sådan förlust, under det soldaten i fredstid ar till arbete commBnderad, icke egenteligen bör kunna betraktas ur samma synpunkt, som om karlen varit commenderad i krig och på sådant sätt omkommit eller blifvit skadad, hafva Riksens Ständer ansett billigheten medgifva anmälandet af denna underdåni O ga anhållan, hvarå Eders Kongl. Maj:t efter omständigheterna lärer täckas göra Nådigt afseende. Rik-’ Den 2 7 Juli. 567 Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Stormägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majus underdanig.ste, tropligtigste tjenare och underärter På Biddersk. och Adelns vägnar Carl Mörner, h. t. Landtmarskalk. På Borgare-Ståndets vägnar H. Schwan, h. t. Talman. På Prest-Ståndets vägnar J. A. Lindblom, n. v. Talman. På Bonde-Ståndets vägnar Lars Olsson, n. v. Talman. Uppläst hos samtelig* Riks-Stånden den 27 Juli. Stormägtigste Allernådigste Konung! HosRiksens
Denna talare har äfven, som mig tyckes, till fyllest ådagalagt att Sverige, i anseende till våra reciprocitets-traktater och öfriga internationella förhållanden med England och Holland icke längre kan upskjnta den vigliga åtgärden, att genom dessa tulllindringars afskalTande, sluta sig lill det numera i verldshandeln antagna friare sjöfartssystemet. Jag förbigår fördenskull denna del af frågan och ber alt få ingå i några närmare specialiteter, för att medelst fakta och siffror kunna styrka min uttalade åsigt om dessa undantagslagars orättvisa, äfvensom deras menliga inflytande på en del af den Svenska skeppsrörelsen. Under det att man genom premier ur statskassan, ty annat äro ju icke dessa tull-lindringar, upmuntrar sjöfarten på de aflägsnare håfven, har man icke skänkt samma välvilja åt den mindre sjöfarten, denna i lästetal betydligt större skeppsfarten på Östersjön, Nordsjön och Westerhaget. Detta förhållande bevisas tillräckligt derutaf, att vi icke med Svenska fartyg exportera våra trädvaror, utan är det den Norska landtmannaseglationen, elter de Norska fartyg, som tillhöra de s. k. ”ladestederne,” hvilka utföra våra produkter till England, Holland, Frankrike, Belgien m. fl. Kommers.colkii berättelse af år 1849 uplyser oss i denna punkt, och man ser af den, att samma år utgingo ifrån Svenska hamnar öfver 86,000 läster Norska fartyg, och 24,000 läster Finska, då enl. ”förteckning å Sveriges handelsflotta för år 1850 af Paton,” samma år i den Svenska handelsflottan icke funuos flera än 216 kopprade fartyg och således passande för den transatlantiska sjöfarten, och hvilka 216 fartyg tillsammans utgjorde 28,000 läster. Af delta synes, att Statens betydliga penningeupoffringar genom de minskade tull-inkomsterna icke gagnat något stort intresse, noder det att ett fyra gånger större blifvit nedtryckt. Det är nemi. tydligt alt den Svenska seglationen bort kunna uptaga denna betydliga fraktförtjenst, i fall den mindre seglationen varit lika gynnad som den s. k. större.
December, thematiskt rigtig, bestridas, så får jag påmin. na , att i den händelse Preste-Ständets beslut varit alldeles enligt med Ridderskapets och Adelns, så inträffade i alla fall Särskildta Utskottets skyldighet att söka en sammanjemkning. Grundlagen säger nemligen bestämdt, att om Stånden stanna i särsk lta meningar, är Utskottets skyldighet, att skyndsamligen inkomma med jemknings fötslag Detta måste då äfven inträffa om 2 Stånd stanna mot 2. Således tror jag mig i alla afseenden hafva alledt från Särskildta Utskottet beskyllningen om ett olagligt förfarande. Hvad åter beträffar Voterings-propositionen, har Utskottet derigenom sökt lemna tillfälle, att utan frångående af ett förut fattadt beslut kunna rätta det möjliga misstag, att hafva uppskjutit en fråga, der Grundlagen ej tillåter något uppskof. För det andra Jiar Utskottet bsredt en utväg, att jemka ett beslut, som måhända tarfvade jemkning derutinnan, att dä Committerades förslag blifvit af Kongl. Maj:t till Ständerna öfverlcmnadt med de orden: att Ständerna borda till Kongl. Maj.t inkomma med deras yttrande deröfver , denna Kongl. Maj;ts hgenliga fordran äfven måtte blifva uppfylld. Om således Riksens Ständer ej kunna nu undandraga sig , att y ttra sig i en fråga, hvaröfver Konungen begärt veta deras tankar, så har Utskottet troligen handlat rätt och omtänksamt, da det beredt åt Ständerna tillfälle art jemka det beslut de förut fattat. Jag tillstyrker således Friherre Cederström? förslag ; men skulle Ridderskapet och Adeln ej deruti instämma, sä anhåller jag om antagande af Den 14 December. 635 Särskildta Utskottets Voterings-propositioner, emedan frågan ej kan förfalla. Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus:
Men om tillåtelsen till införande af utländskt jern skall åstadkomma någon verksammare nylta, så bör den medgifvas antingen tullfritt, eller också emot en ganska låg, nästan blott nominel tullsats. Det torde tillåtas i delta afseende åberopa Englands exempel, der erfarenheten redan visat del fördelaktigaste resultat af den utmärkte statsmannen Sir Hobert Peels i trots af ett starkt motstånd lyckade bemödande att helt och hållet borttaga införseltullen på utländskt jern. Uti England är förhållandet dock sådant, att dess eget jern kunde begagnas med fördel till alla gröfre arbeten, så att t. ex. det Svenska jernet der hufvudsakligen endast behöfver användas för ståltillverkning till eggjerns och verktygs förfärdigande, i följd hvaraf den höga tullafgiften pä Svenskt stångjern, om också betydlig för hvarje Skfå, blef föga märkbar när den fördelades på hvarje stycke serskildt af finare manufaklur-artik-' lar. Icke dess mindre har man efter tullreformen i England icke hört något enda ogillande yttras af tullens borttagande på Svenskt jern. För England var således tullens borttagande vida mindre af behofvet påkalladt, än hos oss, då besparingen genom denna åtgärd här skulle blifva mycket större och mera inflytelserik; eller med andra ord, den Svenska lagstiftningen synes hafva ett ännu större skäl än England haft, att göra handeln med denna nödvändighetsvara fri och obehindrad. De invändningar, som man får höra yttras emot fri införsel af utländskt jern äro hufvudsakligen tvänne, hvilka jag utber mig att i största korthet få vidröra. Den ena, alt genom en sådan tillåtelse skulle konsumtionen af Svenskt jern inom landet aftaga och en öfverproduktion upstå, eller afsättning för en del komma att saknas samt priset i följd deraf falla och att detta måste i möjligaste mån förebyggas, helst äfven vid närvarande priser, många af de Svenska jernbruken arbeta med ringa fördel.
N:o 10, angående yrkad] rättighet för Krono-hemmans-och Nybygges-Aboer i Norrbottens Län, att utan utsyning få till tjärubränning använda stubbar, vindfällen och förtorkade träd å deras område; och N:o 12. rörande väckt fråga , örn hemrnansdelars sammanslående under en Rak, utan afseende å deras olika numer. 46 fröt. XJtdr. d. */ Ian. ist}. Den 21 Januari! Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln* S. D. Uppå derom af Hans Excellence Herr Grefve lia La 'Gardie, %acob, gjord framställning r beslöt Ridderskapet och Adeln, det bordell anledning af Hennes Kong1. Höghet Kron Prinsses,ans , i dag på morgonstunden inträffade lyckliga förlossning med en Prins, Rikets Ständer, genom en stor Deputation inför Hans Majit Konungen och det Kongl. Huset, frambära deras undeidåniga vördnad och lyckönskningar uti en Åddress, d 11 Expeditionsutskott-^ borda anmodas skyndsamligen uppsätta, uti hvilket beslut de öfrige: Kåks - Stunden skulle genom Protocolls-Utdrag nu genast inbjudas ätt sig med Ridderskapet och Adelil förena . S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande Expeditions - Utskottets den 9 dennes afgifns oc.i dea 15 derpålöljde på bordet lagda Utlåtanden: N:o 12, i anledning af väckt Motion, att Riks - Ståndens Protocolls - Utdrag icke mätte till deras fullständiga innehåll t Protocsllen tryckas. Vrot Vtdr. d. 21 Sou. 1 %-g. 47 N:o 13, i anledning af väckt Motion* om upprättande och tryckning af Förteckning öfver Kongl. Propositioner, Motioner och Remisser.
Detta sätt att popularisera vetenskapen utgjorde en af vår tids ljusaste sidor och det kunde icke vara ett ovärdigt föremål för omsorgen hos ett lands styrelse att befordra denna vexelverkan emellan skolan och lifvet. Det hade länge ansetts för en stor brist, att våra universitet vore belägna i så obetydliga städer, att de nästan utgjorde ett slags kloster. Universitets-städerna, nästan blotta bihang till universiteten, kunde, i anseende till denna sin obetydlighet, icke på dem hafva någon inverkan, utan universiteten befunne sig nästan alldeles isolerade, utan gemenskap med någon korporation af den vigt och betydenhet, att dem emellan någon större vexelverkan kunde ega rum. Detta, enligt motionärens åsigt, för universiteten menliga förhållande hade ock för några decennier sedan rigtat tanken på nyttan och nödvändigheten af universitetens förflyttning till hufvudstaden. Stora och vigtiga fördelar ansåg motionären kunna genom en sådan åtgärd vinnas, ålycket, som 1111 vore ofullständigt och otillräckligt, såsom splittradt på olika håll, skulle, samladt på ett ställe, kunna utgöra något helt och fullständigt. I Stockholm funnes redan flera lärda institutioner. Om dessa, jemte båda universiteten, förenades till en enda, så skulle derigenom uppkomma en institution, hvilken hade giltiga anspråk att benämnas universitet. Den uppmärksamhet, som korame att fästas på de akademiska lärarne, skulle hafva till följd att de offentliga fÖreläsningarne icke gerna kunde nedsjunka till den obetydlighet, som nu stundom vore fallet; och skulle häraf jemväl föranledas en ädel tällan emellan lärarne, äfvensom det umgänge, hvilket komme att ega rum emellan vetenskapernas idkare och vänner uti det praktiska lifvet, icke kunde annat än hafva ett vigtigt intresse för båda parterne. Den större rikedom på föremål och förhållanden, en större stad företedde, skulle för ynglingen underlätta valet af vitae genus och det skulle då icke längre blifva ovanligt att studierna fortsattes äfven efter det kursen vid universiteten vore afslutad. Då vetenskaperne, likasom allt annat stort och ädelt, endast behöfde blifva kända, för att skattas och värderas, så skulle de snart hos hufvudstadens invånare väcka aktning och intresse, hvilket komme att utbreda sig öfver hela landet.