Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Strömmar, Fisken, Ängar, Holmar, eller andra lägenheter upptagas och inskrifvas i årliga räntan. Å denna allmänna skattläggning skulle ock ransakas. om någon hade slagit under sig Kronans Jord, Skogar, Strömmar, Qvarnar, Fisken, Ängar, Holmar, Skär eller andra Ägor, hvartill innehafvarne med goda skäl borde visa sin rättmätiga åtkomst; mäktade de det ej skulle egendomen komma under Kronan igen. Sammaledes skulle ägor tagne från Kronohemman och med orätta lagde under Skattehemman åter läggas till sina rätta hemman. Vidare förordnades, att de större gårdar, å hvilka flere åboer kunde bärga sig, särdeles när de hade öfver 2 markland jord och annan god lägenhet brer devid, skulle räknas för 2 och ett halft mantal, i hviiKet fall skatten skulle förökas, men de Skatteeller Kronogods, som allenast lågo för 4, 5 eller 6 öres land jord eller mindre skulle skattläggas för allenast halfva sättningar, och räknas för en half uti gärder och andra ovissa pålagor, så framt icke jordens godhet och andre iörmohner ersatte dess ringhet, i hvilket fall ett sådant hemman skulle räknas för helt. 246 Den 21 Maji e. m. De Frälsehemman som voro lagde för hel ordning och fulla gärder skulle med flit ransakas, efter som Adeln besvärat sig att somliga endast utgjorde hälften af de årliga utlagorna. Äfven blef förordnadt, att den Bonde eller Landtman, som brukade 2:ne Hemman Kronoeller Skatte, skulle hålla bägge vid magt med byggning, gödning, stängning oeh dikning och svara till 2 mantal, så att han icke fick lägga det ena under det andra. Denna af Gustaf I, påbjudne skattläggning blef dock icke allmän; med hans död afstadnade den alldeles. År 1582 förordnades af Johan lil skattläggning på de Kronohemman, som sålldes till skatte under ständig Besittningsrätt: den verkställtes af Häradshöfding, Fogde och Prest.
Ridderstolpe uppgifvit, och hvarföre man ej eller kunnat gifva spis i de inskränktare länshäktena, der fäugarnes antal ej varit så stort. Hvad åter sjelfva denna före - Den 27 November e. m. 519 slagna anmälan angår, hade jag visserligen önskat, alt den varit aflattad i andra ord; men att Ständerne för Konungen anmäla sina bekymmer för den i stort tillvexande kostnad, som uppstår för den mängd skälmar oell brottslingar, som måste bevakas och underhållas, och hvilka summor på ett gagneligare och nyttigare sätt kunde användas till Rikets båtnad och fromma, hvilket jag finnér vara en högst betänklig omständighet, samt att Ständerne begära ali möjlig undersökning, deruti kan jag ej inse någon otillbörlighet alls, ehuru, som sagdt är, ordalagen kunnat vara ställde på annat sätt, eller som Frih. Palmstjerna föreslog. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag medgifver visserligen, alt. om en sådan skrifvelse, som StatsUtsk. föreslagit, skulle till K. M. afgå, och derefter remitteras till vederbörandes utlåt. det skulle kunna hända, på sätt Hr von Hartmansdorff förmodat, att ett ganska ringa eller intet resultat deraf skulle följa; men jag tror dock, att Konungen vidtoge helt andra utvägar, i händelse af en sådan skrifvelse och gåfve mera bestämda befallningar till vederbör. Jag föreställer mig i öfrigt, att, lika olämpligt man synes anse det vara, att blott i allmänna ordalag yttra sina önskningar, lika olämpligt torde det å andra sidan vara att framställa de åtgärder, som i detta ämne af Konungen borde vidtagas.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 6 April 1841. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 5 April 1841. Preste-Ståndet den 5 Borgare-Ståndet den 6 Bonde-Ståndet den 6 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, om ersättning till Pensions inrättningen för Skånska städernes Embetsoch Tjenstemäns enkor och barn för en å nämnde Inrättning öfverlåten fordran hos Kongl. Maj:t och Kronan. (Stats-Utsk. Uti. ]N:o 156.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har framställning blifvit gjord derom, att den fordran, hvilken numera aflidne Ekonomi-Directeuren P. O. Tauson i Risliden, såsom arrendator af Uranienborgs Kungsgård, vid den mellan Kongl. Majit och Kronan, å ena, samt bemälde Tauson, å andra sidan, uppgjorda liqvid, egt till godo för 168—de Is byggnads-år, att utgå med ett årligt belopp af 29 R:dr 8 sk. B:co och af hvilken fordran Pensions-Inrättningen för Skånska städernes embetsoch tjenstemäns enkor och barn genom transport blifvit innehafvare, finge af nämnde Pensions-Inrättning på en gång, antingen genom Statseller Riksgälds-Contoiren, uppbäras med en rund summa af 583 R:dr 16 sk. B:co; och ehuru, då Stats-Verket ej är förpligtadt alt utgifva mera än 29 R:dr 8 sk. B:co årligen, det skulle synas vara ledande Exptdilions-TJtskottets Förslag till und. Skrifvelsej
Vid betraktande af dessa omständigheter, och dä Utskottet anser, att sådane företag ej böra inledas, för hvilkas kostnader raan ej ser den verkliga gränsen, hvarken i afseende på fullbordandet eiler framtida vid mag [hållandet, kan TJtskotlet icke tillstyrka Rikets Ständer alt för närvarande bevilja ytterligare anslag till ifrågavarande vattenledning vid Carlskrona» Stockholm den i5 Julii 1834;. Nro 1 c g'. Jtirkom till Exp. Utsk. cl. a3 Julii., Memorial, med förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, uti en ser kild fråga, i anledning af Utskottets Betänkande N:o 18, angående provisoriska utbytet af den för General Assistance Contoret begagnade egendom, emot den Stockholms Stad tillhöriga f. d, sd kallade Hessensteinska egendomen» (Rgs Afd.) Sedan uti ofvanmrmmle Betänkande N:o ig, samt Utfå landet öfver anmärkningarne dervid Nro 70, Utskottet tillstyrkt definitivt utlryte af förrberörde srne egendomar, och att, såsom mellangift, skulle ifrån Riksgäld S-Contor et utbetalas lill Stockholms strid en contant summa af Fyra Tusen Ooo) Rdr. Brno, så hafva samtlige Riks-Stånden väl bifallit det definitiva utbytet, men arne Riks-Slånd, nemi. Ridderskapet och Adeln samt Ron de-Stå ndc t afslagit den af Utskottet tillstyrkta mellangift af 4ooO' Rdr. B:co, sorn ifrån Riksgälds-Contoret skulle lill Stockholms Stads Dråtsel-Commission utbetalas. Och som i nyssnämnda omständighet arne Riksstånd stannat emot arne, i skiljaktiga beslut, så och med anledning af §„ i Riksdags-Ordningen hemställer Utskottet, huruvida icke Ridderskapet 00b Adeln eller Bonde-Ståndet skulle finna för godt förena sig med Pre» 6 Stals-Utskottets Utlåtande Nxo 199, stooch Borgare-Stånden.
Hetta vilkor anser jag vara ganska väl grundadt och vidhåller det derföre destohelhe , sorn, genom den föreslagna nedsättningen till i-3.'tedel, eller att, af aooo Extra Rotar, endast /6oo ständiga skulle uppkomma, en vida större oreda och förtryck i Roteringsbördan vore att förmoda, och vid ett sådant förhållande det ena onda skulle botas genom ett annat till hälften värre. Det andra af Utskotten antagna stadgande innefattar, att ingen ändring eller jemkning, i afseende på ifrågavarande Rotering, må ega rum, utan att Rotehållarne, genom Kgl. Maj:ts Befallningshafvande i Länet, blifvit hörde och tillfrågade, huruvida de äro nöjda tned att Roteringen förblifver i det skick, hvaruti den nu befinnes, och att, om skiljaktighet i meningarne dervid skulle uppstå, antagandet af den föreslagna förändringen komme att genom omröstning afgöras. Bil. t. Statssamt Oec. Vtsh, Uti. N:o g4. 4? Härvid ma det tillåtas rriig att hemställa, om det kan stå tillsammans med en rigtig rättsprincip, att genom votering afgöra en fråga af så mycken vigt, som den ifrågavarande; enligt min öfvertygelse, är detta förfarande origtigt, ty hvarje Rote, sorn i och för dess Rotering iinnes synbart lidande, måste ovilkorligen vara till jemkning och rättelse berättigad; härpå utgår ock den af mig i detta ämne väckta motion; och ehuru dc-t är långt ifrån mig att vilja undandraga mig bidraget till Landets försvar, liar jag likväl icke trott mig böra eller kunna undgå att uti Roteringsbesväret yrka en mera jemn fördelning, än den, sorn hittills varit rådande.
Endast större jordbrukare och ståndspersoner voro afnämare. I det bolag, som af intresse för dess syfte anlagt detta holländeri, är Hushållnings-Sällskapet delägare för 15 aktier å 100 R:dr Runt.» »Af tama fjäderfä äro höns af vanlig landtrace allmänt vårdade; gäss i mindre mån och hufvudsakligast i södra delen af Gestrikland; ankor ännu mindre.» »Biskötsel har under perioden likasom af gammalt icke förekommit i större skala, än att deraf dock kan slutas till, att hvarken klimatet eller brist på tjenlig föda göra densamma omöjlig.» »Några farsoter bland husdjuren hafva under perioden icke förekommit. Deremot har inom största delen af Helsingland springormen beklagligtvis, numera fullt endemisk, fortsatt sina härjningar, ej heller okända inom provinsens städer. De åtgärder, som för dess minskade utbredning ägt rum, tillhöra den nu ingångna perioden.» »Nyodlingar företagas dels genom uppbrytning inom odal-områdena ofta af backar, hvilkas rensning från sten fordrar utomordentlig ansträngning, helst detta vanligen företages af de minsta jordbrukarne med egna kroppskrafter, hvadan den odling, som deraf vinnes, ehuru vittnande derom, att man beräknar någon ersättning för mödan, dock icke utöfvar något synnerligt inflytande på den allmänna landskulturen. Deremot hafva i detta afseende stora företag ägt rum med de utdikade och torrlagda mossar, och förut såsom vattensjuka alldeles värdelöst liggande skogsinyror, hvilkas odlande, såsom förr är nämndt, icke obetydligt ökat länets fruktbärande jordvidd.
För det högst osannolika fall, att Rikets Ständer skulle antaga Utskottets förslag utan något dylikt tillägg, vore tvifvelsutan Styrelsen försatt i det brydsamma valet emellan att rent af vägra sanction eller att endast föreslå en villkorlig, helst hon, derest hon än icke kunde i annat hänseende förlora, dock ingalunda kunde vinna i anseende och värdighet, genom att i en så magtpåliggande sak öfverlemna sig, liksom på nåd och onåd, åt, ehuru trogne, dock med mensklig svaghet bekajade undersåter; 4:o har Utskottet, hvars upprigtiga bemödande under discussionen visade sig vara att, vid bestämmande af vilkoren för creditivets lyftning, undanrödja alla sådana tvetydigheter i uttrycket, hvilka kunde lemna oafgjordt, huruvida behofvets pröfning tillhörde Riksgälds-Contorets Fullmägtige eller icke, likväl icke fullkomligen lyckats i denna goda afsigt. Antingen hade man, efter mitt förmenande, bordt uttryckligen bestämma, att denna pröfning borde bero af bemälde fullmägtige, i fall det var Utskottets afsigt att få dem en sådan ålagd; eller också, i fall Utskottet, såsom öfverläggningarna för beslutets fattande tycktes utvisa, ville föreslå att en dylik pröfning alldeles icke borde tillhöra Fullmägliges rättigheter eller pligter, hade Utskottet bordt och kunnat lika uttryckligen förvara sig emot en för förslagets antaglighet inför den andra statsinaklen högst ofördelaktig uttydning af Utskottets ord. I ett fördrag är väl otydlighet en af de minst lyckliga egenskaperna och skall alltid göra sig, helst när uppmärksamheten derå blifvit väckt, mer eller mindre misstänkt att vara ämnad till en snara för de respective contrahenternas fotter. Ju obestämdare de ordalag finnas vara, Stats-Utskottets Utlåtande, N:0 66. 23 hvilka handla om creditivets vilkor, desto angelägnare måste
Tull i grund af Kongl. Rescriptet den 30 September 1812, för manufacturerade utländska Bomullsväfnader och Bomullsgarn, som till Götheborg inkommit, dels ock influtna Auctions * Summa för ett försåldt Tull-hus i Kullboda, utgörande tillsammans R:d 269,888. 23. 9. så blifver 1813 års provenu af Ordinaire Tull B:d 307.383. 29 sk. 10 r. och således ett öfverskott emot hvad uppbörden utgjorde per medium de 5 sista arrende-åren R:d 105,005. 16. 2, B:co. Utom hvad nu anmält är om så kallade Tull, har under loppet af år 1815 följande Tull-Intrader influtit, nemligen: Cours-förhöjning å Tull-medel - 99,944- 4. Tull för utländskt inkommet Bränvin - 420,432. 47. 3. Hvarifrån afgår afkortningar oell omkostningar samt behållningar för Tull-kamrarna, bestående af oinflutna poster och till aflöning nr. m. för första qvartalet 1814, tillika med. afsättning uti Bänken af Tull - förhöjning till godtgörande af Restitutioner å Qvarn-Tull, utgörande tillsammans R:d 179,435. 35 sk., och lemnäs således en behållning af R:d 676,777. 3? sk. 8 r. B:co. Vidare har ytterligare influtit, belöpande En per mille, uti Götheborg, R:d 6,407.16.8. och vid samteliga Tull kamrarna’ Spinnhus-äfgift R:d 296. 17. 3. Bevillning för inkommet rått socker och utskeppad alun R:d 69,239. 10. 7.
Men det är klart att, då den manliga arfvingen icke ärfver dubbelt af jorden mot den qvinliga, så måste jorden gå ur VI IL ' 2 18 Den 3 Juni. slägten, försäljas och mer och mer öfvergå till en lösvara, hvilket ingalunda kan vara utan vigt och betydelse, emot om egaren af jorden känner, då han plöjer densamma, att det är fadrens mark, på hvilken han nedlägger sitt arbete. Det är endast genom testamentsrättens utvidgning som detta missförhållande kan häfvas. Betraktar man åter tillkomsten af detta förbud mot borttestamenterande af arfvejord, så egde det till en del sin grund i det missbruk, som under katholska tiderna egde rum, då allt för mycket jord genom de andliges bedrifvande testamenterades till kyrkor och kloster, och man fann nödigt att sätta en gräns derför. Detta förhållande har nu naturligen upphört. B. o. Ad. torde finna att, om någon försämring skulle inträffa genom inskränkningen i fråga om lösören och aflingejord å landet, så har dock en så stor förbättring i annat afseende vunnits, att den måste betydligt öfverväga olägenheterne, och Betänk, således bör bifallas. Frih Wrede, Casimir: Jag har som ledamot deltagit i Utsfcs Betänk., men deremot anmält min reservation, hvilken jag anhåller att få uppläsa: Uti Utsk:s ifrågav:de Betänk, har äfven jag instämt med undantag likväl af en del, som dock i sig är ganska väsentlig och det är i afseende å bröstarfvinges laglotter. Utsk. har, efter min tanke, från ganska riktig grund nemi. äganderättens natur och väsende härledt den af Utsk. föreslagna testamentsfrihet, men likväl dervid, såsom LagBeredningen, gjort den inskränkning att man ej må borttestamentera mera än hälften af sin qvarlåtenskap, der bröstarvinge lefver efter samt förklarat att andra hälften skulle falla bröstarvinge till såsom laglott. Den hos menniskan naturliga böjelse att äfven sträcka sin omtanka om detta jordiska utom sin lifstids gränsor är, efter hvad man vet, uphofvet till den handling, som kallas testamente.
Många gånger har det upprepats alt vårt polarland ej kan, ej bör uthärda fri täflan med starkare, med bättre utrustade länder; nu först vill man kanske lyssna till dessa ord af sanning; vårt land är stort, men glest belölkadt, våra tillverkningar äro små och drabbas af långa transporter, dryga förlager och ringa uppmuntran; våra hamnar äro aflägsna och länge tillfrusna; våra kapitaler otillräckliga oeb dyrköpta; vår jordmån mera mager, mera svårskött, ger ringare korntal med större produktionskostnad, slår ej sällan fel af froster och olyckor, som vi måste bära, men ej kunna reglera; jordarbetet måste koncentreras på kort tid, fordrar derföre flera armar och större byggnader för inhöstning af en lång vinters behof; blir väderleken då ogynnsam, förstöres årets skörd och nästa års grodd, då andra länder i 8 å 10 månader finna föda för sina kreatur ute, hafva vi denna förmån 4 å högst 5 månader; då andra taga 2 å 3 skördar på samma fält om året, få vi stundom knappt en; vidare, våra handelsrelationer äro otillräckliga och nästan inga nya sådana ingås på mera aflägsna länder, kanske derföre att våra affärsmän sakna den företagsamhet och ihärdighet, som bryta nya banor, medan vi hos våra näringsidkare se vackra prof af båda dessa egenskaper, med ett ord, det är ej »fair play» att ställa vår industri i fri täflan med utlandets, den sjunker, den utarmas, den qväfves i denna ojemna strid. I andra länder, der man mera säkert beräknar den egna fördelen och derföre hvarken gått så hastigt tillväga eller så långt som vi, bar man dock kommit till erfarenhet att den för långt drilna frihandelsprincipens tillämpning är ett misstag, som för samhället medför enskilda förluster, näringarnas aftynande och pennigebrist. Då man nu här ser samma svåra följder och förgäfves söker efter bevis att andra orsaker föranledt vårt betryck, skall man då icke hafva rättskänsla och högsinthet nog för att erkänna att man misstagit sig och, medan tid är, således vilja söka afvärja ett förfall, sorn snart ej mer kan hjelpas?
Men delta bolag är ju en enskild association ; ej kan det då vara billigt alt vägra pension åt en man, som efter 35 års gagnelig och hedrande. verksamhet samt uppnådda 67 års Alder, samt derunder visad utmärkt skicklighet i statens tjenst, numera nödgats afbryta sin verksamhet, och detta endast och allenast derföre all han åtnjuter ett understöd från ett enskildt bolags sida. Jag tror delta vara orätt i princip och hade derföre önskat alt Utsk. icke föreslagit R. St. alt derifrån utgå vid förevar, frågas bedömande, Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag instämmer helt och hållet uti hvad den siste värde talaren anfört, och gör det så mycket mer, som jag personligen känner den ifrågavar. personens förtjensler om det allmänna. Hr von Hartmansdorff: Jag vill icke på något vis nedsätta den ifrågavar. personens förtjensler eller bestrida hans behof 332 Den 20 April. att erhålla pension. Men då det är upplyst, att han redan har en pension af 1000 r:dr från ett enskildt holag, och dä han, efter hvad man sagt mig, dessutom skall innehafva en tjenst vid någon kanal, så tror jag ali StatsUtskis hemställan icke saknar grund. Jag talar således för bifall till förevar, punkt af betänk. R. o. Ad. biföll Utsk:s i 27:de punkten afgifna yttrande. Hvad Utsk. i dessa punkter föreslagit, blef af R. o. Ad. bifallet. 30 punkten. Frih. Cederström, Claes Rudolf: Commercerådet Santessons förljenster om det allmänna äro erkände och äfven af Utsk. vitsordade. Men emot det resultat, man i följd deraf borde vänta sig, stiider dock, såsom mig synes, i någon män den betydliga nedsättning Flsk. i sin hemställan gjort tili del af K. M. äskade belopp. Då man tänker sig tillbaka lill liden för Götha kanals byggande, finnér man alt näst Gr. von Platen ingen haft större förtjenst utaf delta stora verks fullbordande än Hr Santesson. Jag torde i sådant hänseende få i R. o. Ad:s hågkomst återkalla att, ännu under innevar. riksmöte, R.
Och slutligen, att sådane Tebach Storskiftenj hvilka, påbörjade innan SkiftesStadgan kungjordes, under hösten i8zy, blifvit fullbordade, af en del Häradshöf dingar hänvistes till ÄgodelningsRätten, emedan enligt föreskriften vid slutet af samma Stadga de vid dess kungörande påbörjade Egoskiften, som icke så nära voro af slutade att blott lotternes utstakning å marken åter stöde, skulle i öfverensstämmelse med Stadgan behandlas. Desse Skiften hade icke kunnat af Ägodelnings Rätten upptagas eller fastställas, utan blifvit till Landtmätare återsände i följd af 18 Cap. f Då en ny Skiftesförfattning skulle utfärdas och vid en viss tid börja alt gälla till efterlefnad, hlefnödigt att stadga, huru med påbörjade, men icke vid nämnde tid fullbordade Ägoskiften skulle förhållas. De borde väl inrättas efter nya Stadgan; och hvad Storskiften angår, hade ju osäkerhet deri eljest uppkommit i så måtto, att Laga skifte dagen efter Storskiftets fastställelse hade kunnat erhållas. Tegskiften kunna åter såsom tillförene aldrig fastställas. Att för återförvisningen till Landtmätarne af ifrågavarande Ägoskiften åberopa J73 Den 17 December e. m. 18 Cap. 4 §• är icke rätt; denna §. rover mål, som icke höra till ÄgodelningsRättens pröfning. För öfrigt är tillämpningen af denna §. redan upphörd. I den händelse Herr Thams ifrågavarande Motion med de andre Stånden communiceras, torde äfven detta svar derå få åtfölja. Hvad Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie serskildt yttrat, rörande olägenheterne för Skåne af den nya Skiftes' Stadgan och företrädet af 1812 års EnskiftesFörfattning, den Hans Excellence yrkat måtte återställas, har jag icke funnit föranleda till något serskildt svar å min sida, då Hans Exccllences anmärkningar, som jag fattat, egentligen i allmänna ordalag och utan att uppgifva eller utreda felen och bristerne i Stadgan blifvit framställde.
N:o 27. 27 bosättning, inskränkte hågen bland den fattigare klassen, att hos andra med arbete söka sin bergning; hvarförutan klagades, öfver det lidande hemmanen tillskyndades genom dryga undantags-aftal och backstugors uppförande; och som Kongl. Maj:t, i anledning af en året förut af dåvarande ordföranden i Fångstyrelsen gjord anmälan om angelägenheten till närmare föreskrifters meddelande för nödiga kontroller på efterlefnaden af 182 7 års förordning, med uppmärksamhet på de betänkligheter, som af bristande stadganden härutinnan föranleddes, i Nådigt Cirkulär-Bref den 26 Oktober 1833 till Landshöfdingarne i länen, med undantag af Stora Kopparbergs län, befallt, att en af vissa personer sammansatt kommitté skulle meddela vissa uppgifter och afgifva yttranden i ämnet, föranledde de gjorda framställningarne icke till någon annan åtgärd, än att Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse anhöllo, att, sedan yttranden inkommit från de kommittéer, hvilka sålunda blifvit tillsatta, Kongl. Maj:t täcktes låta utarbeta förslag till de ändringar, förklaringar och tillägg i 1827 års Kongl. Förordning, som af dessa kommittéers afgilna yttranden kunna föranledas, vare sig i hänseende lill hela Riket eller till vissa delar deraf samt att Kongl. Majit täcktes i Nåder derefter lemna Rikets Ständer del, så väl af dessa förslag, som af kommittéernas yttranden, på det Rikets Ständer måtte få tillfälle, att med förnyadt utlåtande i ämnet inkomma. I Nådiga Cirkulär-Brefvet till samtlige Konungens Befallningshafvande, utom Stora Kopparbergs län, af den 26 Oktober 1855, behagade Kongl. Majit, i anledning af olvanberörda underdåniga skrifvelse, och för att förekomma missbruk af den i Kongl.
Och derutom si ines enligt Förteckningen N:o 12 wid Krigets Utbrott en Bchällning i Finsta - Den 5 Zebruarii149 ffa Magasinerne af 16394Z R:dr ra tz 2 r:st., hwilken sa. som osäker endast antecknas rnom Linien. Stockholm af Kongs. Allmänna Magasins Dieections Kammar-Contor d. 26 Augu,ii 1809. kolar Lr. WätrlberA. Likheten med Originalet bestyrker blx Olsicio k. dlot/ol. I.it. G. Förteckning öfwer Magasins Inrättningens in. nchasde Fordringar, Faslighet er oc! östhaa förråd i Frnlanv wid Krigets urbrokt derstädes Ar 1808. Äbo Län, Äbo Magasin. Banco. Castclholms Magasin. För utborgav Spanmäl och Salt 3237: 24: — Björ. " rzo Den 5 Zobrusrii Björneborgs instäldte Magasin. Inventarier , zz: 21: Mateiialier , Z9: g: Fastigheter szz: 16: __ ^5: 4 : Tavastehus Län. Räntemästaren kinel^elwK Balance Hi;g: ^7; ;o. Helsingfors Magasin, Inventarier « » 12g: r 6: Materialier - F gu 4Z: 4» F-gich-,-k z^o: «. Sweaborgs Magasin, Inventarier ? ^ 1795.- Z4: g. ^j^ed 200 banrnar 4001 24' b? Tawastehus Magasin, Utestående för Lanesäd !. ? Hl8,- ,4; A, Heinola Län, Hos Landshöfding?