Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stora Badhuset vid Malmtorgsgatan, som allmänheten begynte inse och flitigare än förr använda detta vårt bästa hälsomedel. Sedan ha som bekant flere större badhus här uppstått, såsom Södra badinrättningen (hvilken snart ärnar anlägga filial i Katarina), Klara badhus vid Gamla Kungsholmsbrogatan, samt Badhusbolagets filial vid Stureplan, det s. k. Sturebadet, samtliga väl administrerade, propert och komfortabelt inredda och hvart och ett-med sin stabla kundkrets i de respektive stadsdelarna. Äfven våra större landsortsstäder bestå sig nu litet hvar med mycket goda badhus — Göteborg, Malmö, Norrköping och Sundsvall kunna i det fallet täfla med hufvudstaden — och i stort sedt har varmbadsfrekvensen ej så litet tilltagit de senaste decennierna. Ej så tyvärr hos kvinnorna och barnen, hvilka i allmänhet, äfven inom de högre klasserna, i hög grad försumma hudens vård. Visserligen har frekvensen af kvinnliga badande ökats: till exempel i badhuset vid Malmtorgsgatan från 29,733 år 1887 till 37,248 år 1897 (däraf 4 281 badstu 1887. 6,720 år 1897); i badhuset vid Sturegatan från 25,207 år 1887 till 42,747 år 1897; i Klara badhus (första kl. karbad) från 3,091 år 1890 till 8,341 1897 och andra klass d:o under samma tid från 6,802 till 8,768 samt varmluftsbaden (badstu) från 401 år 1893 till 987 år 1897 (tredje kl. d:o 3,768 år 1893 till 6,852 år 1896); å Södra badinrättningen från 5,467 första kl. karbad 1890 till 6,953 år 1897, andra kl. karbad från 10,998 år 1890 till 17,237 år 1897, andra kl. badstu från 1,249 år 1890 till 2,146 år 1897.
Prot. 1859 $ 1860. 9 Sami. 16 122 Prot.-Utdrag den 3 December i859. S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades en af Herr Rinman, Carl, väckt Motion N:o 95, om medel till anläggning af en elektrisk telegraflinie ifrån Öregrund till Gefle eller annan lämplig förbindningspunkt på den närmast gående telegraflin ien; vid hvilken remiss afgifna yttranden åtfölja. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades motioner, väckta: af Herr Hierta, N:o 77, angående förändringar uti Kongl. Förordningen den 4 Maj 1855, angående handelsböcker och handelsräkningar, vid hvilken remiss afgifna yttranden åtfölja; af Herr Hierta, N:o 78, angående förändring uti föreskrifterna, rörande hemmansklyfning och jordafsöndring; af Herr Kock, N:o 79, angående upphörande af viderboendeoch naborätt, vid försäljning af fast egendom i stad; af Herr Björck, N:o 80, om stadganden, angående tjenstehjons uppsägning och flyttning; af Herr Sundvallson, N:o 83, om förändring af 9 och 12 kapitlen Ärfda Balken, vid hvilken remiss afgifna yttranden åtfölja; och af Herr Ridderstad, N:o 90, med förslag, att brottsling, som utstått sitt straff och under t. ex. tio derpåföljande år ådagalagt ett kristligt och hedrande upp förande, måtte erhålla prestbetyg, hvari hans brott ej nämnes; S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Slats-Utskotlets Memorial N:o 4, angående antagande af ytterligare kansli-biträde. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Lag-Utskottets Utlåtande N:o 5, i anledning af väckt motion om föreskrifter, rörande underhållande i farbart skick af kyrkoväg samt afsynande deraf, lades utlåtandet till handlingarne, med förklarande, att motionen innefattar ett ämne, som tillhör Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet.
Förordningen angående handelsböcker och handelsräkningar den 4 Maj 1853, i afseende å underpant för förlag; af Herr Bolinder, JVS 137, angående ändring och tillägg i strafflagen, i fråga om böters förvandling; af Herr Staaff, JVS 147, angående vissa förändrade bestämmelser i fråga om hemmansklyfning; af Herr Waern, JVS 156, angående förmånsrätt, i enlighet med 17 Kap. 3 § Handels-Balken, till vara, som af egaren blifvit under visst vilkor hos annor man eller allmän inrättning till förvar upplagd, m. m.; af Herr Petterson, JVS 166, alt för lurendrejeri, m. m , mätte stadgas samma ansvar som för stöld; af Herr Ljungberg, JVS 168, om ändring af fiskeristadgan i hvad saltsjöfisket inomskärs angår; af Herr Blomberg, JVS 171, om förändrade bestämmelser i afseende å allmänna förlattningars kungörande; af Herr Henschen, JVS 177, angående rätt att i Hofrätts dom i civilt mål söka ändring utan att fullgöra domen; af Herr Henschen, JVS 178, angående ordningsstadga för städerna; samt af Herr Walberg, JVS 180, angående utarbetande af förslag till ny Utsöknings-Balk. S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades följande motioner, väckta af Herr Engvall, JVS 129, angående bestämmelser i fråga om vården af och kontrollen öfver till milda stiftelser anslagna medel; af Herr Gahn, JVS 135, angående upphäfvande af hvad i 134 § af Kongl, stadgan för rikets elementarläroverk föreskri!vits om särskild bokföring och redovisning af den under mom. d omförmälda terminsafgift, m. m.; jemte i anledning af denna motion afgifna yttranden; af Herr Rooth, JVS 141, angående nedsättning af fordringarne för dimission från elementarläroverkens reala bildningslinie till likhet med fordringarne för dimission från den klassiska linien; af Herr Heijkenskjöld, JVS 145, angående ändring af 13 §, förra momentet, i Kongl.
3 I likhet med Landtförsvars-komitéen ansåge Kongl. Maj:t tvänne utvägar erbjuda sig för bristens afbjelpande, nemligen antingen att uppsätta en ny värfvad kavalleritrupp eller att bereda den erforderliga tiiiökningen i kavallerivapnet från något af de såsom infanteri nu tjenstgörande rusthålls-regementena. Den förstnämnda utvägen hade visserligen en öfvervägande fördel i enkelheten vid utförandet, äfvensom deruti att nu varande infanteii förblefve oförminskadt; men då, i följd af en sådan anordning, kostnaderna skulle blifva så betydliga att Kongl. Maj:t, äfven med hänseende till behofvet af andra oundgängliga utgifter för försvarets ordnande, dragit i betänkande att af Rikets Ständer äska medel för uppsättande af en ny värfvad kavalleri-korps, ansåge Kongl. Maj:t den sednare utvägen, eller ett rusthålls-regementes återuppsittning till häst, böra föredragas, hvilken utväg väl äfven påkallade uppoffringar, men dock i vida mindre mån kräfde tillökning i anslag. Denna sednare utväg kunde likväl icke för ändamålet anlitas förrän efter 1870 års utgång, då de med Andra Lifgrenadier-regementet och Vestgöta regemente afslutade hästvakans-kontrakt löpte till ända, eller, om derför skulle afses Lifregementets Grenadier-korps eller Smålands Grenadier-bataljon, hvilkas hästvakans-kontrakt med år 1871 tilländaginge, efter detta års slut. För förändringens utförande på denna väg funnes således val emellan fyra regementen eller korpser.
Men valet måste nu – såsom ock i förväg blef angifvet – fästa sitt afseende företrädesvis på sådana, i hvilka han på sin skaldebana gick en ansenlig sträcka framom de samtida medbröderne och anstämde diktljud, som efter hans död bragte honom i liflig beröring med det unga slägte, hvars offentliga uppträdande till vittra äfventyr tog sin början ungefär femton är efter hans frånfälle. Att de dessförinnan utöfvade något slags inverkan till fruktbärande följd, kan allsicke förmärkas. Hvilka de af hans samtidingar voro, som i det ofullbordade poemet ”Sigvarth och Hilma” betecknas med namnen ”Ossians Son” och den ”Svenske Milton” (som med den Engelskes höga egenskaper förenade en ”nykter hand”), bekänner jag mig omöjligt kunna utgissa135. Visst är, att ingen af dem alla, – till och med ej sin lärjunge och efterträdare i Svenska Akademien, Stenhammar, – och lika litet någon af de yngre akademiska prisvinnarne före 1810, lyckades han rycka med eller efter sig in på den väg, der för honom, i hans korta lefnads afton, ingången uppläts till en innerligare, friare, flertonigare poesi. Det ser ut, som hade de, för denna förändring och förhöjning af hans bana, varit gemensamt blinda136. Ej utan förvåning upptäcker man, att i Stenhammars hela (temligen långa) minnestal Nya Skapelsen – allsicke nämnes; hvaremot En Stadig Man, Afunden, Förtviflan, Man äger ej snille för det man är galen, Mina Löjen, Jordens Skapelse, Ljusets fiender m. fl. sorgfälligt ihågkommas. Stycket Till Christina är omnämndt; men blott såsom bevis på skaldens goda hjerta. I fall man (säger talaren) ”älskar en mera djup och högtidlig känsla, skola bland hans smärre arbeten ej heller stycken saknas, der denna med all sin värma och rörande kraft utgjuter sig”; men hvad ”egentligen tillhör hans lynne, är den satiriska och skämtsamma vändningen”. Kort derefter heter det: ”Jag har trott mig böra dröja något längre vid
I såväl General-konseljen som i Arrondissenienlerne utnämndes fordom ordf:n (huruvida någon annan föreskrift nu blifvit införd känner jag icke) af Inrikes-ministern efter derom npgjordt förslag. Men Mine Hrr! hvarföre äro desse nämnder och deras råd af så stor vigt inom Frankrike ? Jo! derföre, att Kamrarne eller Nationalförsamlingen, huru man behagar kalla dem, besluter öfver Stats-budgeten i rund summa, och sedermera fördelar den på de olika Dcparlemonterne. Sedan desse sistnämndes Stats-bidragssumma blifvit inom Kamrarna afgjord, sammanträder Generalkonseljen och fördelar skattebidragen på de olika Arrondissementerne, derefter fördelar Arrondissements-rådet Arondissementets skattebidrag på komnninerne och Municipal-rådet slutligen kommunens bidrag på dess samtliga individer. Sådan är denna kommunal-inrättning i Frankrike. Härförutan eger General-konseljen att inom ett bestämdt maximum beskatta länets innevånare, att uplaga s. k. centimes addilionels, d. v. s. en afgift af vissa centimer på hvarje franc som af den skattskyldige bör till Staten erläggas allt inom det af lagen bestämda maximum. Det är General-konseljen, som icke allenast bestämmer beloppet af dessa centimes addilionels, denna ofta ganska betydliga departemental-afgift, utan äfven pröfvar och afgör alla de företag till hvilka de skola användas : hospitaler, broar, vägbyggnader, mindre kanaloch hamnbyggnader m. m. med ett ord alla de föremål som för Departitet ensamt, men icke för landet i sin helhet äro af vigt. Under sådana 1 Den 21 D ece mijer. 103 förhållanden är och blir en sadan General-konselj af den största nytta för landet, och hade motionären i sitt förslag förordat något härmed likartadt samt yrkat att Läns-nämnderne skulle uptaga vissa bidrag utaf länets innevånare för sådane ändamål, som för dem kunna vara nödige och nyttige såsom i cch för kyrkobyggnad, utdikning af sjöar och uprensning af strömmar med ett ord för alla sädane ändamål, som 1111 drages under R.
Dä Bonde-Ständet högtidligen förklarat sig ej hafwa för afsigt, at rubba ägande rätten, lära de också endast af misiförständ hafwa bragt til ytterlighet en grundsats, som med denna uttydning blsfwe för all besittningsrätt i högsta mätto wädelig Pä samma sätt förhäller det sig med frägan om en jämnlik beskattning pä )ord. Dä Högloft. Ridderskapet och Adeln afsagt sig rättigheten, at ensam besitta Säterier, kunna de denna jord ätföljande förmäncr icke mera anses som et Ständs företrädesrätt, men som en förmän, lika som all annan ätföljande jordens natur. Om det är en erkand grundsats, at Medborgare i et Samhälle böra njuta samma rätt, är det en annan lika helig, och oemotsägelig, at Staten bör upfylla sina förbindelser emot hwar man, at den ej til nagras fördel har rättighet, at beröfwa andra de förmäner de lagligen förwärfwat. Uti en tid dä Samhället war i behof af alla utwägar til förswar, blef det icke til enskildt fördel, men til allmän bätnad, tillätit en hwar, at emot upsättande af häst och karl, frälsa sig och sin gärd kör koppskatt och grundränta. Denna blef säledes icke afskaffad, men desi erläggande förwandlad i en kostnad af annan beskaffenhet; Ännu äligger denna skyldighet hwarje ägare af frälsejord, och om Staten icke funnit för godt, at fordra Adelsfanans uvställande, bewisar detta endast, at de Rusttjenstmarker, som i stället för densamma betalas, matte an - 780 Den 15 Innit. anses för StatsCasian af mera betydenhet, än det manskap, som för desamma skulle upställas. Om nu myntets rinder tiden förändrade förhällande emot warornas warde gifwit ät de ägendomar, som bära denna flagssgr undranta en förmånsrätt framför dem, bwars skatt betalas efter markegång, är detta äter cn fördel, som igenom cn högre köpeskilling eller räknevärde, blifwit af deras närwarande ägare mängdubbelt ersatt.
Om således någon ledamot är för den ena men emot den andra delen, så är detta en anledn. att skilja fråganåt, ty i annat fall kunde någon mening undertryckas, och en så frisinnad man, som Hr Dalman, måtte väl ej vilja bidraga dertill att någons mening må blifva undertryckt. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Jag tager mig friheten att, i anledn. af den olika mening, som under discussionen synes derom hafva uppstått hos åtskillige ledamöter, anhålla att Hr Landtm., innan propos. till B. o. Ad. framställes med afseende på frågans fördelning, behagade gifva Ståndet tillkänna, huruvida Hr J_,andtm. anser sig förhindrad, i följd af det beslut, som Ståndet har fattat beträffande Frih. Hamiltons förslag till gemensam tanke, att nu i sin helhet framställa den propos. till gemensam tanke, som af Hr von Hartmansdorff i denna punkt blifvit föreslagen. Hvad angår den §:n i Biksd.Ordn., som Hr Lefre'n åberopat, så är jag visserligen i allmänhet af den tanken, att när discussionen skiljer sig i flera delar, propos. på hvarje särskild del kun och bör framställas; men ett annat förhållande torde 438 Den 3i Oelober e m. del vnra, om, efter den slutade discussionen rör:de ett förslag till grundlagsförändring, ledamöterne framställt förslag till gemensamma tankar, oell då tror jag icke att ett sådant förslag utan Ståndets medgifvande kan undergå någon förändring. Gr. Frölich: Jag är väsendtligen förekommen af Frih. Sprengtporten. Hvad Hr Lefren i detta fall yttrat rörer frågor i allmänhet, som kunna delas, men ar alldeles olämpligt då det är fråga om alt fatta beslut om en gemensam tanke rör:de grundlagsförändring. Det är naturligt , att i fråga om att gå in på att förena sig om en gemensam tanbe i en sådan fråga som denna , så gör man det eller gölman det icke, alltsom man får vela alt man genom denna gemensamma tanke får en annan sak afgjord eller icke afgjord. Just nu hafva vi hört Gr.
(Slut fr. föreg. n:r.) Jnart började dock några par att dansa rfass » inuti ringen, dels » fyrpolska », dels parvis, dels också » hamborska ». Vanligtvis hade vid den senare dansen flickorna en stadig » handnäsduk » eller i brist deraf en » halsnäsduk » till hands, som kavaljeren fick hålla uti, både för säkerhets skull och för att skydda de ljusa, nytvättade bomullsklädningarna. » Det är en högst märkvärdig dans, » tyckte den lilla grefvinnan; » så toui-a-fait nordisk! » » Litet björndans, menar du? » sade mannen skrattande. » Ja, nog fordrar den styrka • — eller hur? » vände han sig till en närstående lång yngling, som med en blårutig näsduk — en karl skulle skämmas att nyttja en hvit sådan — torkade svetten ur pannan. » Min hustru tror, att den der dansen är tröttsam, » fortfor grefVen. » Jo, de ' ä ' sanning, de ', » svarade ynglingen obesväradt; » när en får e ' tungförd flecka å spelman gnir på bra, så gäller de ' allt på e ' smula. » » Chose singuliere! » tyckte grefvinnan; » den der unge mannen var icke det minsta blyg — talade ej som en underordnad! Det måtte vara ett stolt folk, ditt folk, inon and. » » Det kan du lita på, » sade mannen; » stolt och granntyckt, men ett präktigt och hederligt folk. Det är inte för inte, som man i andra provinser talar om » Sörmlands baroner », när det är fråga om folket här och d e 3 S skaplynne. » Dansen fortgick nu med lif och lust och Stina-Lotta, såsom varande en af de vackraste flickorna och en af dem, som dansade bäst, var oupphörligt med i svängen. Studenter, kadetter, löjtnanter oeh bokhållare så godt som En gång till o c h med slängde hon till honom ett snäsigt: » D u ska ' fäll dansa m e ' E m m e l i, vet j a '! » • M e n det gjorde han inte. H a n hade ingen lust.
Ridderkapet och Adeln sig vid dess, den 15 i denna månad fattade beslut, hvarigenom StatsUtskottets berörde Betänkande blifvit utan något tillägg antaget, böra förblifva. Ut supra. Utdrag af Protocollet, hållet hos Hög - lis Den 2 Januarii. lofl. Ridderskapet och Adeln vid Ur* tima Riksdagen i Stockholm den 2 Januarii i y 18 S. D. Föredrogos å nyo och b' föl los föl* jande StatsUtskottets, den 30 sistledne December på bordet lagda Memorial och Utlåtanden: 1:0 Af den 19 Dec mber förledit år: Om kostnaden för tryckning af Kongl. Maj:ts Be-; fallningshaivatidrs EmbetsBerättelser, angående årsväxten och tillståndet inom deras Län. 2:0 Af den 24 sistledne December: Angående RiksdagsFullmä-,tigen för Landskrona, Herr L. L. Edelbergs Memorial, om Lån af Allmänna M^-del i och för Stadens Kyrkobyggnad. 3’o Af den 24 sistledne December: Angående RiksdagsFullmägtigens för Landskrona, Herr L. L. Edelbergs Memorial, om Arbets och Correctionshuslnrättning i Malmöhus Län. 4:0 Af den 24 sistledne December: I anledning af RiksdagsFullmägtigens för Landskrona, Herr L. L. Edelbergs Memorial om underhållande af Stadens Hamn. 5.0 Af den 24 sistledne December: I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss af Hr StatsCommissarien och Riddaren Widegrens ansökning om Förskott på Arfvode j om hvilket allt de öfriga Respective Stånden skulle vanligen underrättas. Ut supra. Ben 2 Jannani. 119 S. D. Remitterades till BancoUtskottet: Ett Memorial af Herr von Schulzenheim, David , den äldre, om angelägenheten af Banquens publicité, jemte Grefve von Schwerins, Fredric Bogislaus, yttrande i samma ämne. till StafsUtskottet:
Bonde Ståndct. co C ?r d Q 71; T) < ^ fT> Q 1—1 —3 CO • crq — N:0 b. 13 Juni å. 28 Mars b. 7 Nov. 1863 g. 20Okt. 1863 208 76 50 H. förhöjning åt kapellpredikanten samt bidrag till examinerad folkskolelärares aflöning inom Hertigen a/Östergöthland,sr. Oscar. Heurlin, angående pension åt enkan efter Biskopen i Wexiö, Doktor Christoffer Hjerpe, om pension åt Jernvräkaren vid Stockholms metallvåg L. H Hof Dalbogården, om försäljning af dess andel i Spetsamossen, se Spetsamossen. Hofhållning, om elt fy llnadsanslag till II ans Majit Konungens . » angående tillökning i ordinarie anslaget till Hans Majit Konungens Hofkapellets pensionskassa, se Pensionskassor. Hofrätt, angående utbrytning och förflyttning till andra orter af särskilda divisioner utaf Svea och Göta » angående inrättande af en ny öfver Norrland, med säte i Hernösand 1 anledning af återremiss . Hofrch Slottsstaterna, se Statsreglering, Första Hufvudliteln. Holten, om pension på Allmänna Indragningsstaten för Löjtnanten C. J. von Uomöopatisk kuranstalt, om vidtagande af förberedande un dersökningar för tillvägabringa n <1 e af en sådan i hufvudstaden Kongl. Proposit. eller Skrifvelse!*. Motioner inom Riks-Stånden. (Elfte Samlingen.) N:o N:o Bd 213 — V. 105. Underdån Skrifvelse co a, 25 7 Ridd. o. Adeln. PresteSlåndet. BorgareStåndet. BondeStåndet. Proposit. eller Skrifvelser. Motioner inora Riks-Stånden. (Elfte Samlingen.) x> 3^ 5' [ Afdelning. [ eller l Memorial.
Då denna olägenhet undanrödjes, samt Indelningsverket och Bålsmans-conlractet till sina hufvudgrunder och rälta tillämpning återföres genom den i Kader föreslagne reglering af öfverskottsränlorne, företer sig icke någon betänklighet för dess antagande, vidare än så vidt derigenom inträffar rubbning i de räntetiiiskott-gifvande hemmanens värden, hvilka naturligtvis skola nedsättas i samma nion, som ränte-tillskotte t, genom den ifrågasatte förvandlingen, ökas. Men denna omständighet får dock, efter Utskottens tanka, icke hindra förslaget, utan endast föranleda någon1 inskränkning i afseende å verkställigheten. Om det härvid, å ena sidan, måste medgifvas vara med sträng rättvisa Öfverensstämmande, att de ränteöfverskott-tagande hemmanen genast komma i åtnjutande af förhöjningen, såsom Riksdagsfullmägtige från Blekinge jemväl yrkat; lärer dock, å den andra, icke höra förbises, att, på sätt den Kådiga Skrifvelsen innehåller, det närvarande missförhållandet emellan ränteheloppen och rustningskostnaden vållats af tiden och ett försämradt mvntvärde, samt derföre bör af liden botas, utan våldsam inverkan, hvarken på eganderätten eller på hemmanens bestånd; alt, likasom, vid fastighetsköp i allmänhet, de fasligheterne åtföljande besvär inverka på köpeskillingarne, har ock det olika förhållandet med Blekingska hemmanens ruslnings-skyldighet på de för hemmanen betingade köpevilkor haft ett sådant inflytande, att köpeskillingarne blifvit för hemman med rustning öfver räntan, med afseende å det otillräckliga vederlaget af lillskottsräntan, nedsatte, men ökade för hemman med lägre rustning än räntan, i anseende till förmonen alt få utgöra ränte-ålersloden med en ringa penning; samt att följaktligen, i händelse alla ifrågavarande hemman genast skulle åläggas att i rustningen deltaga lika, det förhållande i sjelfva verket inträffade, att en del åboer utan vederlag åtkomme, förmonen af en ränle-förhöjning, som drabbade andra åboer, hvilka för samma förmon utgifvit lösen.
Jo, att kortstämpelbevillningen, som förut var ganska ringa och sällan eller aldrig öfversteg 5000 r:dr, sedermera uppgått lill icke mindre än 20,000 r:dr och derutöfver. Vill man göra någon penningeuppoffring för tillvägabringande af den förbättrade controll, som Olsk. föreslagit å charteringen af de utaf Utsk. uppräknade handlingar, för hvilka chartteafgiflen i allmänhet är ganska betydlig; sä betviflar jag icke, att samma fördelaktiga resultat häraf skall uppkomma, som med kortstämpclbevillningcn redan sig visat, och att således R. St., långt ifrån att fä anledn. lill missbelåtenhet med de ökade kostnader, som de förbättrade controllerna medfört, tvertom skola finna nyttan och fördelen af desamma. Ilvad åter angår det ökade arbete för underdomaren, som en talare befarat skulle genom förslagets antagande uppkomma; så får jag fästa hans uppmärksamhet derpå, att ett sådant förhållande icke, i händelse det första alternativet gillas, kommer att inträffa. Det är nemi. för närvar, domarens pligt så väl att påteckna chartan, till hvilken handling hon hörer, som alt å denna sistnämnda teckna bevis, det ilen med charta blifvit belagd; och en förändring, som endast består deri, alt vid det protocoll, hvari handlingen införes, bilägga den charta, som förut vid sjelfva handlingen bort fästas, kan väl icke med fog anses för något ökadt besvär. Ett sådant kan endast i det fall anses äga runi, om domaren ålägges ali upprätta särskild förteckning öfver chartaebeloppen; och Kammarrätten, som föreslog denna åtgärd, hade också i sammanhang dermed hemställt, att domaren skulle för detta besvär erhålla särskildt arfvode. Med Frih. Cederström instämmer jag deruti, att om ett stadgande kunde införas derom, ali alla handlingar, af hvad natur och beskaffenhet som helst, skulle skrifvas på stämpladt papper och den nu brukliga biläggningen med chart.sigiilata således alldeles upphöra, så blefve derigenom conlrollen i hög grad lättad och förenklad; men jag kan med honom icke dela den öfverlygelsen, alt en sådan åtgärd är verkställbar.