Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr von Hohenhausen, Michael Silvius i3o röster, Friherre Sprengtporten, Jacob Wilhelm, ÖfverJIofJägmästare 111 „ Herr Bruncrona, Gustaf Adolf, CanzliRåd 10S „] Företogs till pröfning BancoUtskottets den 12 dennes under N:o 123 aflåtne, och den i5 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Memorial, i afseende på jemkning af Riks - Den a3 Februarii e. m. 93 Ståndens skil jäktige beslut öfver BancoUtskottets Betänkande ]NT:o och Utlåtande JN':o 87 om en ersättning åt ÖfversteLieutenanten G. U. Adlerstam, samt förslag till Omröstningspropositioner i detta ämne. Herr von HartmansdorffAugust: Jag anhåller blifva underrättad om icke detta - mai genom 3 Stånds beslut är afgjordt, hvarigenom voteringsproposition^rna förfalla. Undertecknad Biddarhus-Secreterare: Vid pröfning af BancoUtskottets nu ifrågavarande så kallade Jemkningsförslag har BorgareStåndet, med frånträdande af sitt beslut, instämt i de 2 Ståndens tanke, hvarigenom Utskottets Utlåtande N:o 87 af 3 Stånd är bifallit. Herr Adlerstam, Gustaf Ulric: Jag anhåller att reservationen måtte uppläsas. De Memorialet bifogade reservationer blefvo uppläste. Herr Adlerstam uppläste derefter folden rättighet, RiksdagsOrdningens 56 § lemnar, anhåller jag att få fästa Högvälborne Herr Grefvens och LandMarskalkens samt Höglofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på följande korta framställning. Den fråga, angående upprättelse för ett mig Öfvergångel lika oerhördt sorn oskyl - 94 Den 23 Februari i e. m. digt lidande, hvilken under detta Riksmöte varit ett föremål för Riksens Ständers öfverläggningar, är af Ridderskapet och Adeln altför väl känd , att jag nu skulle behöfva ingå i någon vidlyftig detail derom.
Närbelägenheten till universitets-staden och dervar. lärare i praktisk ekonomi, botanik, chemie och fysik är gagnande för en sådan inrättning, och tillfället att få se landtbruket, sådant det hos oss kan och bör vara, torde kunna leda mången studerande ynglings håg till sysselsättning med delta vackra yrke, och draga den från det hittills öfverflödande begäret, att söka ett knappt och med många medsökande omtvistadt bröd i statens tjenst; hvaraf behofvel ock måste minskas, i samma mån jordbruket kan draga till sig obemedlade ynglingar med bildning och kunskaper. Bifalles Ulltuna kungsgårds användande till ett landtbruks-institut, så följer af sig sjelf frågan om sättet, huru detta användande må bäst ske. I egentliga detaljer kan jag icke nu inlåta mig, men anser dock för min del, att till en början arrende-beloppet af kungsgården, utgörande 6o3 t:r spannmål eller omkring 4°00 r;d>' b:co i 5 år, från oell med 1841 , bör afsätlas till grundfond för ett landtbruksinstitut derstädes, ehuru räntan af det derigenom uppkommande capital af omkring 20,000 r:dr b:co visst icke ensam kan blifva för ändamålet tillräcklig, utan ovillkorligen fordrar tillökning af årliga anslag. Det är derjemte min fasta Den 4 Mars f. m. 57 öfvertygelse, att föreståndarens och lärarnas löner böra omedelbart utgå från statsverket, och framdeles anslås dem lill så tillräckligt belopp, att platserna blifva eftersträfvade af män med utmärkt skicklighet och nit, emedan inrättningen eljest blifver en halfhet, som i sig sjelft från början bär fröet lill sin upplösning, hvilken åter otvifvelaktig! måste medföra den största skada, ej blott derigenom, alt läroverket förfelar sitt ändamål, utan ännu mera derigenom, att en sådan förtvinande bildningsanstalt nödvändigt skall såsom sådan af allmänheten bedötnmns och såmedelst gifva luft och föryngrad kraft åt det storn parti, som —af grundsats eller af maklighet — i landtbruket är stationärt, och sedan derigenom för lång lid återhålla de förbättringar i yrket, som andra orters erfarenhet
Det kan enligt min tanka icke nekas, att man någon gång i lagstiftningen och i allmänna ärendenas behandling synbart märker en viss tendens, att åt de rike och mäktige företrädesvis bereda fördefar af samhällsinrältningarne, med ringa afseende på, ja, till och med ibland på bekostnad af samhällets mindre lyckligt lottade medlemmar. IJct är också en sanning, alt i statsförvaltningen, sä vida den skall leda till allmän lycka och belåtenhet, samma princip måste tillämpas, som allena kan bereda den enskildes välgång, nemi. sparsamhet; men det oaktadt skulle jag anse mig alltför trångsint hafva uppfattat rättigheten att hafva ett ord med i rådslagen om allmänna angelägenheter, i fall jag ej insåg, att sparsamhelen, ehuru riktig i sin grund, likväl någon gång måste vika för högre ändamål, för principer, som ingripa i det helas bestånd och lycka, och helst vid delta tillfälle, som afser alius nöje, nytta och förädling. Och dit syftar väl också egentligen all samhällsverksamhet; till och med den materiella, måste hafva delta till sitt yttersta mål, så framt man icke vill betrakta Slaten så ensidigt, all den mera skulle likna en ofantlig myrstack, än en förädlingsanstalt för menniskor. Vetenskaperna hafva lyftat oss ifrån okunnighet och vidskepelse; de sköna konsterna hafva förmildrat sederna från råhet till ädlare njutningar, och åskådandet af märkvärdiga samt ärofulla forntidsminnen skola alltid verka välgörande på fosterlandskänslan och stärka de band, som förena individerna sinsemellan. Dessa mäktiga, fast immateriella medel till befrämjande af allmän eultur och bildning, böra derföre bägnas och uppmuntras, om också dertill fordras någon materiel uppoffring. Afven betrakladt ur synpunkten af nylla för dagen, torde det ifrågavar. företaget, åtminstone partielt medföra fördelar. Det kan ej nekas, att det bereder arbetsförtjenst åt mången fattig, och derigenom uppmuntrar till gagnelig sysselsättning; men dess egentliga vinst har likväl afseende på framtiden och på våra efterkommande.
Jag har härvid kommit att intaga en ståndpunkt midtemellan tvenne stridande partier: å ena sidan förslaget till ny Kyrkolag, som endast bjuder att husandakt skall af tjenstgörande prest upmuntras och stadgar, att dervid upkommande oordning skall af kyrkliga myndigheten behandlas, äfvensom de många motionärer, som yrkat antingen blott conventikelplakatets uphäfvande, eller en ännu mycket större frihet, och å andra sidan dem, som vilja snarare inskränka, än vidga den frihet, som finnes. Dessa torde väl i närvande tid vara jemförelsevis få; men deras motstånd är desto mera ihärdigt. Redan det att stå midtemellan tvenne ytterligheter, gifver mig hopp att vara närmare det rätta. Men hvad som ännu mera stärker detta hopp, är, att jag finner min mening vara i full öfverensstämmelse med Upsala mötes .beslut. I denna vår kyrkas grundlag heter det nemi.: ”de som med falsk lärdom umgå skall ”ej tillstadt vara att hålla några uppenbara samqväm i hus eller ”annorstädes”. Häraf följer således, att uppenbara samqväm af dem, som ej med falsk lärdom umgå, af Mötet ansågos tillåtlige och tillätos. En återgång, från sträng formalism, till reformationens enkla grundsanningar, är det mål, hvartill protestantismen öfverallt i vår tid sträfvar och måste sträfva, så framt den ej skall duka alldeles under, genom inbördes splittring, under det Katholicismen med fördelen af den fullkomligaste yttre enhet alltmera hotande framträder. En återgång till nyssnämnde Upsala Mötes åsigt, understödd af Luthers ofta uprepade ord, är hvad jag önskar och tillstyrker. Ordalagen må blifva de af mig föreslagna, eller andra. Derpå ligger ingen vigt, endast de blifva tydliga och lätta att tillämpa, och derigenom vinnes det stora ändamålet: Guds rikes framgång utan split och söndring. Skall detta ändamål ernås så tror jag icke, att mindre kan begäras, än jag föreslagit, emedan folket snart sagdt i 300 år varit vandt att åtnjuta detsamma, ehvad författningarne än deremot stadgat.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till mom:t, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, sorn med ja besvarades. Biföllos. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 9 och 20 dennes på bordet lagde Betänk. N:o 116, i anledning af väckta motioner om ändringar i K. Förordnm om kommunalstyrelse på landet den 21 Mars 1862. Utsk:ts å sid. 7 afgifna förslag till förändrad lydelse af § 58. Frih. Alströmer, Oscar: Då Utsk:t stadnade vid det förslag, som i denna punkt förekommer, insåg Utsk:t visserligen att missförhållandet i afseende på kommunalbevillning mellan jordbruksfastighet och annan, t. ex. frälseränta, endast till ringa grad blifvit afhjelpt; men dels har Utsk:t icke ansett sig böra gå längre i proportionerne 3—5 och 6—10 i afseende på bevillning på jordbruksfastighet och annan fastighet, och dels härledde det sig äfven deraf att Utsk:t icke trodde att man vid denna riksdag kunde vinna en större latitud. Men ett annat Riks-Stånd, nemi. Preste-St., har nu fattat ett beslut, som skiljer sig från Utsk:ts deri, att då Utsk:t föreslagit 1 fyrk för 1—6 och 2 för 6—12 o. s. v., har detta Stånd beslutat 1 fyrk för 1—5, 2 för 5—10 o. s. v., men för öfrigt bibehållit punkten oförändrad. Detta beslut afhjelper olägenheterne i något vidsträcktare mohn än Utsk:ts förslag, och det är derföre jag hemställer att R. o. Ad. måtte fatta enahanda beslut som Preste-St., hvarom jag anhåller om Hr Gr:s och Landtm:s propos. Undertecknad uppläste härefter Högv.
R:dr 223,200: 259 st. af Smålands m. fl. provinsers Hypotheks-förening d:o . 192,200: 740 st. af Mälare-provinsernas d:o d:o 562,666: 32. — 347 st. af Elfsborgs samt Göthe borgs och Bohus läns Hypotheks-förening d:o d:o 591,666: 52. — T:pt 3,424. Transport Transport R:dr 4,369,733: 16. — 1,723,030: 10 st. af Östgötha Hypoteksförening d:o d:o 10,000: — Vid inköpet af alla dessa 4 procent-obligationer, lydande tillsammans å R:dr 1,379,733: 16. — hafva 9 procent utaf deras kapitalbelopp raballerats med R:dr 142,176: hvadan af Riksgälds-kontoret för samma obligationer, utom godlgörelse för derå upplupna, men icke förfallna räntor, utbetalts 1,437,537: 16. —. S:ma 3,434 st. obligationer, motsvarande, efter ofvannämnde rabatt å 4 procent-obligationerna, ett belopp af R:dr 3,160,607: 16. — ben inkomst Riksgälds-kontoret under sednast förflutne trenne år åtnjutit genom upplupna och betalda räntor för de af delta verk inköpta eller belånta obligationer har utgjort: under år 1833, efter afdrag af de vid obligations-uppköpen upplupna och godtgjorda samt derefter förfallna och liqviderade räntor, R:dr 136,426: 30 2. Under innevarande års förra hälft har enahanda ränteinkomst uppgått till R:dr 28,120: 24. — Sammanräknade bel öppet af Riksgälds-kontorets alla inkometer utgjorde: under år 1853 .
Snart skulle lätta utvägar att besöka Danska ClassLotteriet med flere utländska beredas, och sinrikheten skulle äfven snart skaffa de spelande tillfälle och medel, att tillfredsställa deras spelsjuka uti enskilta sammansättningar, men hvilka gåfvo ingen inkomst åt staten. Nu då så betydliga statsbidrag erfordras, är ej tiden inne till Nummerlotteriinrättningens upphörande, och jag yrkar Den 3o April f. ra. 71 vördsamt dess bibehållande intill nästa Riksdag, då det må bero af kommande Ständer att pröfva, huruvida den nu från Lotteriet inflytande summa må för stats*utgifterne vara behöflig, eller icke. Herr Rothlieb, Carl Fredrik: Jag torde ej vara den ende, som är tvehogsen vid beslämmandet af sin öfvertygelse i denna fråga. Å ena sidan har erfarenheten visat de rysligaste exempel på följderna af Lotterispelet. Man vet, att personer funnits, som på detta spel förstört icke allenast egen, utan äfven minderåriga barns och efterkommandes förmögenhet, och man har ett färskt exempel härutinnan af en rättegång emot en borgarehustru, som, sedan hon under en längre tid spelat på Lotteriet med En å 200 R:dr hvarje dragning, slutligen lånat pengar och bortspelt äfven dem , för hvilket lion nu är lagsökt, så väl vid ÖfverSlåthållareEmbetets Canzli, som vid en af Stadens ICämnersRätter. Assistancen är äfven en trogen medhjelpare till denna förstörelse. Å andra sidan åter framställer sig Statens behof af Lotteri-vinsten, tillika med den tanka, att spelsjuke personer i alla fall icke skola hejdas från sitt raseri, utan i det stället vända sig åt Danska, Hamburgska och Wienska Lotlerierne m. fl. Jag bekänner likväl nu, vid nogare eftersinnande och ehuru jag i dag som Publicist yttrat några ord för NummerLotteriets bibe - 72 Den 3o April f. m. hållande i den Tidning jag utgifver, det jag, vid den sluteliga jemförelsen emellan den onda och goda sidan af denna Inrättning, samt då jag anser mig pligtig bestämma min öfvertygelse till Högloft.
Jo! ty ''dit var landets sjelfständighet för hvar Svensk man kärare än lif”vet!” ”Hvadan dessa rop: att återtagandet af ”den pligten att strida för Fäderneslandet vore ett hand pä hvars ”mans frihet ? De föddes ej i Svenska hjeltan, de väcktes af deni, ”sorn nyttjat tillfället af Statens olyckor att sprida oenighet och ”nedslå nationalandan!” — ”Låtom oss förena oss att utrota alla missbruk i vara kri"giska inrättningar, som kunna underhålla farhågor för framtiden ; låtom oss lära af vära nederlag att segra, lära att med visdom använda Svenska mäns tapperhet. Upriktighet att erkänna "begångna fel, rent nit att deni för framtiden f örekomma, en ”sann medborgerlig anda och ifver att upmuntra till mod, ”det anstår oss!" ”Låtom oss ställa våra söner i ”ledet att strida bredvid bondens(således afskaffa legningen) dä, — med den broderliga föreningens lösen, skola vi vata mäg”tige alt motstå alla anfall Hellre dö med vapen i "händerna än villigt böja sig under någons ole". Magnus Björnstjerna: ”Gemensamma krafter höra an”vändas till afvärjande af gemensam fara; denna grundsats är lika ”sann, som den, att lagen i samhället hör vara lika för alla, som ”ilen, att hvarje medborgare i förhållande till dess egande-rätt, ”(progressift) lika hör bidraga till det helas bestånd. Från gammal ”feodalisk hähl härstammar previlegier, skråinrättningar, olik beskattning m. m., men ljuset är för mycket spridt, för att längre skydda dessa missbruk; förr eller sednare måste de "försvinna, privilegier ne uphöra, skråinrättningarne falla oell "jorden förvandlas till lika natur. Den rätta verkställnings”methoden dertill är, att uphäfva all grundskatt och genom "bevillning fylla Statsbehof vens hela massa. Samhället vinner derigenom en förnyad styrka, dess medlemmar en fördubblad ”trefnad.
Så vida vid de årliga markegångssättningarne för trouppers inqvartering bestämdes ersättning åt inqvarteringsgifvarne, som någorlunda motsvarade kostnaderne, eller ock Kongl. Maj:t och Kronan lemnade dessa sednare i ersättning detsamma som under möten betalas för proviantering, så blef inqvarteringen mindre tryckande än hvad den varit. Politi. En Korreklions-Inrättning egentligen för qvinnor och barn finnes i Länet. Under Länets Kongl. Hushållnings Sällskaps disposition finnes, såsom förut är nämnt, en fond, kallad Welanderska fonden, för Sföjders uppmuntrande hos allmogen. Utom Läns Lazarettet i Nyköping och ett enskildt Lazarett i Eskilstuna, finnes en helsövårdsanstallt i Daga Härad, med särskildt lönad Läkare och Veterinär-Läkare; hvarförutan för elfva Socknar i Oppunda och Willåttinge härader finnes en tillförordnad Provincial-Läkare utom de två ordinarie, nemligen en med station i Eskilstuna och en med station i Nyköping. I Länet finnes dessutom två Veterinär-Läkare en med station i Nyköping och en med station i Eskilstuna, hvilka båda aflönas med det på Stat anslagna belopp till 25 R:dr för hvardera, men för hvars skenbarliga otillräcklighet de egentligen aflönas genom enskilda bidrag. Nyttan af dessa Läkares antagande har på det fördelaktigaste sätt visat sig. De fattige försörjas genom sammanskott i både födoämnen och kontanta penningar, de mest usla i dertill inrättade så kallade fattighus. 5:o Städer. Nyköping. Belägen vid en vik af Östersjön, med Stapelfrihet, har fordom idkat betydlig både utoch inrikes handel, men eger nu mera endast inrikes handel och sjöfart, till det mesta bestående af utminutering af hvad som från närbelägna hamnar hemtas, äfvensom hvad från landet och skärgården hemtas. I Staden finnes en Lärdoms-Skola och två Folkskolor, en för gossar och en för flickor, hvilka sednare undervisas icke blott i läsa utan äf-? ven vanliga qvinnogöromål.
En ädel man, som gjort ett misstag, rättar sig icke blott för framliden, han godtgör äfven den skada han vållat; och hvar hör man söka och finna ädlare tänkesätt, än hos Svea Rikes församlade fäder och vise. BankoUtskotlet har föreslagit, i stället för ersättning åt mig, en gåfva af 4,65o R:dr åt mina barn, såsom utgörande skillnaden emellan hvad Egendomen kostade i inköp d. iS Mars 1824 och de 4.000 R:dr, hvartill den sedermera blef horlslagen på Auction; jag anhåller likväl härvid void - 184 Den 14 September f. m. samt få erinra, att jag redan långt förut, och alltsedan år 1821, varit ägare till denna Egendom, och derpå nedlagt ej obetydlige summor i odlingsväg och många flera nyttiga påkostnader, så att den i min hand ägde ett vida högre värde, än den summa, hvartill jag inropade den å BankoAuctionen den 18 Mars 1824, hvadan alltså uppskattningsvärdet efter Banko-method 10,546 R:dr 18 sk. torde blifva den enda rätta måttstock, hvarmed min förlust i denna omständighet bör mätas. Den, som vill handla stort och ädelt, måste handla fullständigt, och Högloflige Bidderskapet och Adeln kan ej misstycka, alt jag i denna del blott vågar åberopa den uppsats å mina förluster, som finnes bifogad Herr Gripenstedt^ i ämnet väckte motion. De utgjorde då, enligt verificerad uppgift, 27,471 R-dr 89 sk. 4 J';st, och hafva sedermera ökats genom ett års saknad revenue, så alt totala förlusten nu utgör 30,471 R:dr 89 sk. 4 v:st; (utgörande icke fyllest 1 skill i ngs uppoffring för hvarje delägare i Bankens behållna vinstmedel.) Det torde härvid tillåtas mig erinra, att det är jag sjelf, men icke mina barn, sorn fått vidkännas denna svåra förlust.
Denna sjöng förträffligt denna afton, så när som på forte-skalorna, hvilka tarfva vård liksom drillarne böra kunna mer afrundas. Drillade gjorde ej basisten särdeles bra på de låga toner, der Marcel sådant brukar, men drillade ifrån sig en stor del af partiet gjorde han. Psalmen och skottvisan absol-verades med mycken kraft och abandon, men sjelfva karakteristiken höll sig väl mycket på ytan och lemnade för ingen del den gripande bild, som partiets främste svenske tolk, Anders Willman, framstält Hr Behrens röst har under årets gästspel i dessa operor ej visat samma friskhet som under fjolårets, en följd af svårare indisposition, knapt övervunnen. Att den i alla händelser öfverträflar våra svenska basister vid k. operan behöfver ej nämnas.Konsertsäsongen under våren har varit af öfvervägande » andlig » beskaffenhet. Främst bland dessa konserter ma nämnas den i Musikakademien hållna, som bjöd på en vacker trio af hr Wenner-berg, en profbit ur ett outgifvet Stabat Mater. Redan på baksidorna af utkasten till bachanaloch idyll-cykeln Glun-tarne befunno sig stränga motetter och canoner i gammal italiensk anda. På äldre dagar har kompositören åter egnat sin smidiga penna åt denna stil, hvilken han att döma af denna échantillon styr lika bra som sitt departement. Damerna Taube, Wolf, hr Lejdström utförde den med precisa insatser, klar ensemble och vackra röster till kompositörens belåtenhet, som vi hörde. Mindre lyckligt företräddes hr W. af den något flacka engla arian ur Jesu födelse, hvars kraf på friska röstmedel denna gång ej uppfyldes, hvarjemte den kyrkliga sången ej är frk. Riegos starkaste sida, ehuru hon i alla fall långt säkrare stiliserar sin sång än aftonens » Musikälskarinna », hvars Israëls-aria var ad observandum, non imitandum. Att den fagra stämman, det liffullt erotiska föredragets inträngande nerv som vanligt berusade publiken undra vi ej på, så sällan som man nu ia höra den utmärkta sångerskan i fråga.
Då nu ånyo föredrogos Statssamt Allmänna Besvärsoch .EÅono/nx-Utskottens sedan den 5 dennes å bordet hvilande följande Betänkande och Utlåtanden: Nio i 85, i anledning af väckt motion om upplåtande af Kroiiobetena samt Krono-Allmänningarne i Skåne lill Krono-torp m. ni. N:o 186, i anledning af väckt motion om förändring uti Kongl. Prot. Utdr. den i4 -dpril 1841. 349 Brefven den 2 Maj 1826 och den, 18 Juli 1 827, så vidt de röra stockfångst för sågverken i Westeroch Nort bottens Län, N;o 187, i anledning af väckta motioner om förändring i sältet för hemmans formedling; och N: > 188, i anledning af väckt motion om rättighet för vissa Häraders i' om Skaraborgs län invånare att lill kneckte-stugors uppförande taga timmer å krono-parkerne Råda-åsar, Ledsjömo m. fl,; blefvo samma Betänkande och Utlåtanden af Ståndet lif allna. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls dagsamt Allmänna Besvärsoch /?/to«f'«ir-Utskoltens den 3 dinnes på bordet lagde Betänkande, N:o 56, i anledning af väckte motioner om ändringar af Författningarne, rö1 ande laga försvar och lösdi ifveriet, samt om inrättande af (liv illiga arbetshus och tvångs-arbetshus. S. D. Vid nu skedd föredragning af Constitutions-Utsbottets Memorial, N:o 104, till Rikets Ständer, angående förloppet af \ oteringen inom Föistärkta Conslilutions-Ulskoltet, biel’ samma Memorial lagdt till handlingarna. Från Vallöf 1. Borgare-Stårbet.
Efter detta beslut utrymde vanerna och alferna sina borgar i Asgard, och Asgardsporten stängdes efter dem. VÄRLDSKRIGET. VANERNA INTAGA ASGARD. Oden sände bud till Mimer, lät honom veta hvad som skett och bad om hans råd. Det var tydligt, att genom brytningen mällan asar och vaner var världsordningens och världsträdets bestånd än en gång hotadt. Komme det till krig emellan gudarne och en eller flere bland dem fölle, skulle detta lända till största men, ty hvar och en af dem är under denna världsålder nödvändig och har sitt kall att uppfylla i det helas ordning. Mimer lofvade att försöka en medling; men misslyckades den och fiendtligheter utbröto, borde Oden och hans söner innestänga sig i Asgard och vaka öfver dess försvar, men icke göra onödiga utfall eller i vapenskifte eftersträfva sina förre medstyresmäns och vänners lif. Om vanerna lyckades komma inom Asgardsvallen, borde Oden utrymma Asgard hällre än att fläcka den heliga borgens gård med gudadråp. En strid man mot man inom vallen kunde medföra många gudars fall och världens fördärf. Man kunde förutse, att om Oden lydde dessa råd, kunde den dag komma, då vaner och alfer åter hyllade honom som sin fader och konung, för att aldrig mer ställa sin vilja mot hans. Odens stridslystne söner funno dessa råd hårda att följa, men kunde ej förneka deras visdom. Men Mimer lärer ha gifvit ytterligare ett råd, som de utan missmod kunde gilla. Rådet var, att Loke aldrig mer borde få sätta sin fot inom Asgardsporten. Allt för länge hade Oden fördragit Loke, detta för att icke bryta sitt i tidernas morgon gifna löfte till honom. Men med löftena vore så, att ett löfte, ensidigt gifvet och utan förbehåll, vore alltid bindande; men ett löfte, som innebar ett fördrag mellan två eller flere, vore icke bindande för den, som velat hålla det, sedan den andre eller de andre löftesmännen uppsåtligt svikit det. I annat fall vore det en boja på den trofaste och ett fribref för den trolöse att få göra med den trofaste hvad han ville.