Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppi 473 Den 27 April. Uppläst Lois Samteliga Riks-Stånden den 27 April, Riksens Högloft. Ständers ConstitutionsUtskotts Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om de nya Constitutionella Förhållanden, som till följe af Föreningen emellan Sverige och Norrige uppkommit. Vördsamt Memorial! J3a Riksens Ständer behagat infordra Constitutions-Utskottets utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om de nya Constitutionella foihållanden, som till följe af Föreningen emellan Sverige och Norrige uppkommit, gifven Stockholms Slott den 12 April 1815; har "Utskottet ansett för dess ovillkorliga pligt, att med yttersta möjliga skyndsamhet detta utlåtande till Riksens Ständer afgifva, och dervid ej tillåtit sig något annat uppskof, än hvad som kunnat fordras till en emot Ämnets stora vigt svarande noggrann och mogen pröfning. Utskottet, som med alla redliga Svenska Män delar tänkesätten af tacksamhet emot Kongl. Majas vid - Den q 7 April. vidtagna åtgärder, och som i Norrige® och Svenes Förening ser en tröstande utsigt af ett framtida Ingri, grun da dt i eniga National - ititeressen och ett naturligt samband emellan tvänne Folks krafter, hvilka alltid bordt och bora vara rigtade af samma vilja till ett gemensamt mål, har likväl ansett som sin pligt, att på det nogaste tillse, det derigenom ingeri rubbning måtte kunna åstadkommas i det mindsta af de grun d-författningar, hvarpå det Svenska Samhällets bestånd hvilar; det har ock då för Constitutions-Utskottet varit, likasom vi må hoppas det ar för hvarje god Meborgare, en högst tillfredsställande upp-' täckt att finna, det de Cons!itutionella förhållanden, sorn uppkomma genom Sveriges Förening med Norrige, långt ifrån att rubba Fäderneslandets grundförfattningar, snarare, likasom hela Föreningen, skola bidraga att föröka deras kraft och Ilandets förkofran och välstånd, under en lugn njutning af en lagbunden frihet.
För att ej missförstås, får jag tillägga, att jag är varm för folkskolan och dess utveckling, ja, att jag anser den för fäderneslandets vigt igaste och ädlaste planta, som omsorgsfullt bör omhuldas; men jag vet derjemte alt hvarje planta, som drifves för hastigt, står i fara att brådinogna och aftyna; jag anser derföre att folkskolan nu bör lemnäs att lungt och natureniigt utveckla sig till den mognad, att dess utvidgning till något högre blir med dess eget och det allmännas sanna fördel förenligt. Jag anser mig hafva goda skäl att yrka bifall till Utsk:ts hemställan. Hr von Koch, Nils Samuel: Ehuru, enligt hvad till kännagifvet blifvit, denna fråga redan är afgjord af de tre öfriga Stånden och det beslut R. o. Ad. kan komma att fatta, såleledes icke inverkar på frågans utgång, anser jag dock, såsom flera föreg:de talare redan anmärkt, att det icke saknar sin betydelse, hvilken opinion, R. o. Ad. uttalar i detta ärende. Afven jag vill derföre uttrycka min tanke härom, och kan så mycket mera fatta mig kort, som de åsigter, jag hyser, hufvudsakligen äro uttalade af eri föreg:de talare. Jag måste först hembära Utsk:t min tacksamhet derför, att, ehuru Utsk:t ansett sig böra afstyrka de ifrågavarande motionerna Otsk:t dock i motiveringen af sin hemställan yttrat: »Utsk:t vill dock icke hafva påstått, att hvad anfördt blifvit fortfarande skall ega giltighet, och att icke framtiden kan medföra behofvet af den föreslagna anordningen.» På detta uttryck vill jag nu taga fasta, på det att detsamma icke må alltid blifva en tom fras, deraf man ej drager någon följd. I likhet med den förste värde talaren anser jag, att elementarläroverkets första klass bör indragas. Folkskolan borde dock i sådant fall kanske kallas på annat sätt, ty benämningen »folkskola» synes antyda att denna bildningsanstalt icke är al sedd lör hela svenska folket, utan endast för »folket» i speciel bemärkelse, eller såsom Frih.
För att sätta detta Verk i tillfälle, att så snart som möjligt börja sina Operationer, håller jag före, att det samma bör förses med någon lämpeiig Fond. jag föreslår fördenskull, att Riksens Ständer ville åtaga sig en utomordent. lig Bevillning till LandtbruksContoirets Fond, af till exempel Tio R.dr Bancosedlar-p,å hvarje helt Hemman, att i tvenne Terminer utgå. Härigenom skulle en Summa af omkring 600,000 Rtdr sammanbringa», hvarigenom jag anser Contoirets Credit och säkerhet kunna någorlunda stadgas. Och då Landtbruket och Bergshandteringen kommo att ensamme njuta fördelen af Contoirets inrättande; är det billigt, att endast Jordägare deltaga i denna Bevillning. 3:0 Hufvudföremålet med LandtbruksContoirets etablerande skulle vara att förskaffa Den 5 ^annani. 203 Landtbrukare Penninge-lån emot drägelig Ränta } och fördenskull föreslår jag Jrtterligare, att hvarje Possessionat eller Hemmansägare må uti Contoiret, emot lörsta Inteckningen och 3 Procents årlig Ränta, lå låna högst en fjerdedel af den Summa, hvartill dess Egendom genom Laga värdering, efter ny förbättrad och omarbetad Banco methode, blifvit uppskattad \ börande dessa värderingar med yttersta stränghet och nqggranhet verkställas: Häradshöfchngarne, sorn dem förrätta, blifva derförp per*; sonligen ansvarige, samt vid Lånets begärande, utom andra vanliga Säkerhets-handlingar, bifogas ett bevis, underskrifvet af Häradshöfdingen, Kyrkoherden och en bofast Man i Församlingen , och Lånsökanden vore ensam och rätt Ägare till den Egendom, hvaruti Inteckning begärdes Dessa Lår, meddelas sedermera uti så kallade LandtbruksSedlar, eller Landtbruks - Contoirets Obligationer på minst io R:dr och alltid på jemna Tiotal, 4:0 Hvarje Låntagare förbinder sig, att
Gr, Lewenhaupts porträtt aldrig skulle ibland de öfriga landtnxarskalksporlrälterna uppsättas, förklara, att jag anser Hr Munck af Rosenscliölds motion stridande icke endast emot all rättvisa och billighet, utan äfven emot all aktning för R. o. Ad., och anhåller derföre hos Hr Frih. o. Landtm, om propos. till R. o. Ad. all afslå den ifrågavar. motionen. Ganska många ledamöter hördes ropa bravo. Hr Hjerta, Lars: Från första början var det visserligen lätt att förutse det öde, som Hr Munck af Rosenscliölds motion liar skulle erhålla. Jag måste också tillslå, att det vid genomläsningen af denna motion uti dess första skick föreföll mig helt naturligt, alt densamma skulle bos åtskilliga ledamöter äf det H. Ståndet åstadkomma en pinsam känsla och någon del af den oro, som nu så synbarligen gifvit sig luft. Sedan Hr Munck af Rosenschöld i dag gjort en betydlig förändring uti sin motion, ämnar jag väl ändå icke yrka alt den skall upptagas och remitteras, men bar emedlertid ansett mig föranlåten att begära ordet af 2:ne skäl. Det ena är, alt jag ej kan underlåta att uttrycka någon liten förundran öfver alt inga flera talare hafva yttrat 7o Den 7 Juni. sig, än de, som bär begärt ordet, oell det andra, att jng måste protestera emot den ytterliga grad af värma, som man visat i anleda, af denna motion. Man liar framställt Ur Munck af Rosenscliölds anförande, älven i dess sednare skick, såsom något, hvarigenom Hr Munck af Rosenschöld sökt att utröna huru långt R. o. Ad:s fördragsamhet kunde gå. En vard talare på främsta bänken bär framför mig liar t. o. m, satt i fråga, att icke blott sjelfva motionen, utan äfven motionären, af delta Stånd kunde komma att bortsopas.
H a n betänkte ej, huru dyrbara arbetsdagarne v o r o för oss, eljes skulle han ej hafva talat så, ty han var en välvillig man, som var m y c k e t g o d m o t vår mor under hennes sista sjukdom. Jag sade honom, hvarför jag kommit. Han blef då vänligare, men kunde ej förändra sin åsikt o m Lettie. » H o n har varit hos mig tre eller fyra gånger, » sade han. » Hon är en snäll, intagande flicka, det är stor synd o m henne — m e n jag tror verkligen ej, att hennes syn kan räddas — nej, jag tror det sannerligen ej, Jane! » H a n förklarade för mig, hvarför detta var hans E x t r a fin Marsala 388 åsikt, o c h att sjukdomen skulle framskrida långsamt. Han sade äfven, att o m vi så önskade, han kanske kunde få plats för henne på något institut för blinda, att jag måste sköta väl o m henne o c h låta henne vara m y c k e t i fria luften. Jag sade ej för Lettie, hvar jag varit, o c h h o n misstänkte det e j. På eftermiddagen gingo vi ut på vår vanliga söndagspromenad längs flodbanken o c h mötte då vår granne, fru Croft, o c h hennes son Harry, hvilken skulle blifva läkare. De v o r o båda kära vänner till oss, o c h Lettie o c h den unge mannen hade tyckt o m hvarandra sedan barndomen, men jag tror ej, att han friat ännu. De följde m e d oss hem, o c h Lettie frågade Harry, o m han ej ville gå ut i trädgården o c h se den b l o m m a n d e törnrosbusken vid köksfönstret, m e n de samtalade hviskande sä länge, att jag ej tror det var endast härom de talade. Sedan gick Harry ut genom trädgårdsporten, sorgsen o c h nedslagen, o c h Lettie k o m in m e d ett besynnerligt uttryck i sitt ansikte. Fru Croft frågade, o m Harry gått, o c h min syster svarade helt kort och gick in i sitt rum.
Och enär Sökanderne, genom det om ifrågavarande Fiske upprättade eontract, hvaraf Rikets Ständer tagit kännedom, icke iklädt sig skyldighet att vidkännas påföljderna äfen så beskaffad skada å Fiske-byggnaderna, som den, hvilken, utan deras förvållande, år i83o inträffat, hafva, vid detta förhållande, och med afseende å ej mindre besigtningsmännens intyganden, än E K. M:s Befallningshafvandes underd. yttrande, angående den å Fiske-byggnaderna timade skada och den Sökanderne deraf tillskyndade förlust, äfvensom å den omständighet, att vid Klabböle Fiskes ånyo mtarrenderande, den årliga taxan blifvit nedsatt från Tunnor, som sö - s Expeditions -Ut sko Hets Förslag lill und. Skrifvelse 7V.0 5. kanderne erlagt, till 26 Tunnor 1 L# 1 # salt Lax, Rikets Ständer funJ nit skäligt att, för deras del, bifalla den af Sökanderne gjorde ånhållan om befiielse ifrån utgörandet af den för år i83o innestående hälft af den så kallade Fiske-taxan, eller arrendet för Klabböle Kronofiske. Hvilket Rikets Ständer, i anledning af E. K. M:s högslberörda Nådigst Remiss, få i underd. anmäla; och framhärda &c. Stockholm den 7 TJppjäst och godkänclt hos Ridd. och Adeln den 2 April 1834. Preste-Slåndet den 2 — ■— Borgare-Ståndet den 2 Bonde-Ståndet den 7 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , angående f. d. Kamércrarens vid Strömsholms Stuteri-Inrättning, yl sses sorén Landströms underdåniga ansökning om afskrifning af dess skuld till Stuteri-cassan. (St. Utsk. N:o 6.) S. A. K.
Hvad åter den ifrågaställde öfverflyttningen af postföringen på de gästgifveri-skjuts-skyldige beträtfar, så förekommer deremot: att en så beskaffad öfverflyttning på de gästgifveri-skjuts-skyldige af det postheramans-innehafvarne nu åliggande besvär svårligen torde kunna rättsenligt ega rum, med mindre de förre dertill lenina sitt samtycke, äfvensom, efter all anledning, flera af de sednare skulle, på ofvan uppgifne skäl, deremot protestera: att de gästgifveriskjuts-skyldige, som icke äro pligtige att längre än 4 timmar vänta på till viss tid tingad skjuls, måste, derest postföringen komme att af dem besörjas, dels serskildt tillförbindas att äfven derutöfver afvakta posternes ankomst, dels anses berättigade till vanliga värfningspenningar, som nu ej tillkomma posthemmatis-innehafvarne hvilka vid sina gårdar invänta posterne; hvarförutan det kan inträffa, att vid extra posters ankomst till gästgifvaregård, det hästantal, som derstädes skall vid anfordran tillhandahållas, redan vore utgånget, hvarigenom hinder och uppehåll i postens jemna gång vid flera tillfällen kunde vara att befara; att den större säkerket förpostens vård, som i de fall, då postiljon ej åtföljer, nu förefinnes uti postböndernas åliggande att autingen sjelfve medfölja posten eller ock dertill använda fullvuxne och pålitlige personer, skulle komma att i betydlig mån minskas, enär vid gästgifveriskjutsen ofta mindre gossar äro följaktige; att då posthemmans-innehafvarnc, hvilka endast äro pligtige att föra posten och således ej hafva någon annan skjutsningsskyldighet sig ålagd, med skäl kunna tillhållas att städse till postens forslande begagna dugliga och uthvilade hästar, sådane deremot icke alltid stå att erhålla vid gästgifvaregårdarne, der, i följd af den oftare återkommande skjutsningen, hästarne, serdeles under höstoch vårtiderne, ej sällan äro dåliga och utkörda; samt att den ökade kostnad, som genom öfverflyttning af all postföring på de gästgifveriskjutsskyldige skulle uppkomma, och hvilken af General-poststyrelsen, efter 23 sk. milen, beräknats till 28,000 r:dr om året, måste antagas uppgå till ännu betydligare belopp i den mån skjutsningen varder på entreprenad uppm. till K.
(Hon är egentligen ingenting annat än ett lefvande nåletui, den människan.) »Jaså, jag förstår», tillade hon mildt, «Maja har brännt af ljusen litet för sent». »Ja, nu kan du gärna tända riktigt, kära barn —.» »God dag, god dag, kära Lovisa! Som du ser, ha vi inte varit hårdbjudna, fast vi blef påstötta så i sista stund!» »Påstötta?» stammade jag, som inte en smul visste hvad jag skulle säga. Nu kom fru Boström och fru Laxén och strax därpå Ruffen, fin, nyrakad, belåten och rödblommig. »Nåå, Lovisa lilla», sa han och gnuggade händerna, »Jag tror jag har gjort dig en treflig syrpris, jag! En läsesirkel är minsann ingenting att sticka under stolen med, tvärtom. De kommer hela bundten.» Jag vill inte relatera hvad som i det ögonblicket rörde sig i min själ, men nog tror jag det var tur för Ruffen, att jag inte just då var en landstrykare och mötte honom alldeles för mig själf i en skog. »Mat har du ju alltid», fortsatte det oskuldsfulla odjuret. Det var dråpslaget. »Mat har du ju alltid!» Mat! Jag hade visst ingen mat! För första gången i mitt lif var jag fullkomligt barskrapad i huset. Det var ju torgdag i morgon och i dag skulle vi ju inte ha nå’n mat. »Pling plang!» ljöd klockan. Det var garfvaren som kom. Han äter för sex! »Pling plang», ljöd klockan. Det var Almén, en den värsta läckergom! »Pling plang.» Det var inte att stå ut med. Jag kastade mig som ett oväder ut i köket, sedan jag likväl först hviskat åt Maja att passa på Holmen och be honom slänga poeterna i vedlåren och inte säga ett knytt om det litterära. Reformera världen, jag, padda! Åtminstone bör man då vara en ogift padda med förråder bakom ryggen!
Bindande band. Berattelse af. Ama T; Va7denberg. En iilctenskapshistoria - naturligtris. Llngt bakorn oss ligga J e tider, dB romanen slutade rned briillopet och man kiinde sig beliiten bara? ) Numa ficlr sin Pompilius .. rBindanrie band)) - man skulle Gnskat boken en rner vallGdande titel - skattar iifven den At tidens smak for invecklade iiktenskapskonflikter. net tir l e r f t - telsen om en otrogen Lkta, man, en begragen hustru, brytning, fiirlatelse och forsoning och en kiirlelr som trots allt binder rued onyplosliga band intill, ja t. o. m. bortoru diiden. Inte iir just detta mycket origineut. Det iir en llistoria lika ofta heriittad soul on1 och om igen upprepad ute i lifvct, men liksom allt soiu iir gripct ur verkligheten verkar den, om icke rned nyhetens, sii med sanningens makt, Den son1 vantar sig en sensationsberiitteIse eller en iiktensknpsdram af det vanliga drastiska slaget med skaudnl och pikmtu scener blir emellertid bedragen. Det iir med lnycken finhet och takt forf. behandlat det omthliga amnet, och hon har liimnat mer utrymme Bt sj %lsanalyserna 21n fit handli.ng och dramntiska situatioher. Och. i det stora hela iir forks psykol.ogi fiiljdriktig och sann. Af hustrun har hon lyckats gora en ganska tilltdande personlighet, en fin, varmt kiinnaude kvinna;, soin satt sitt iiktenskapliga ideal hogt och som ej kan se detta falla sonder ntan att pB samnm gfing sjiilf krossas under spillrorna.
Mer än 1,200 deltagare strömmade uppför de blomstersmyckade o c h mattbelagda trapporna in i de präktiga salarne, hvilka snart fylldes af en högtidsklädd skara i magnifika toaletter, alla s o m igenkänningstecken bärande en rosett i sitt lands färger o c h m e d det därunder hängande förgyllda kongressmärket. Marskalkarne hade två långa fladdrande band fastade vid axeln. Det var en intressant o c h mångfärgad tafla, som utbredde sig för ögat. Karaktäristisk var frånvaron af blåstrumpetypen, sådan vi fordom föreställde oss den o c h ännu se den återgifven i våra skämtblad. Herrar funnos äfven tillstä- des, o m o c k i minoritet. Mötets internationella karaktär gaf sig genast tillkänna genom de många olika ansiktstyperna o c h den språkförbistring s o m härskade. På ett eller annat sätt lyckades man dock alltid göra sig förstådd af sin granne, o c h ett gladt sorl fyllde rummen, tills ordförandens väldiga klocka ringde samman, fru Morgenstern uppsteg på estraden o c h hälsade gä- sterna välkomna, särskildt de främmande, till hvilka h o n riktade många vänliga ord. Talet besvarades och en dikt upplästes, hvilken belönades m e d lifliga applåder. Efter några skämtsamma anmärkningar till de närvarande herrarne — äfvenledes från estraden — uppmanades man så att storma borden. Detta skedde o c k med mer eller mindre framgång för hvar o c h en. Blygsamma naturer fingo lida hungerns kval. I allmänhet blefvo dock de uUändska deltagarne väl försedda, ty hvar en rosett i de främmande färgerna syntes, räcktes strax en vänlig tysk hand fram för att hjälpa. Redan kl. 10 var festen slut, o c h man gick h e m att sofva den rättfärdiges s ö m n o c h bereda sig till de k o m m a n d e dagarnes mödor, hvilka sannerligen ej blefvo få.
BorgareStåndet ingifne samt till BevillningsUtskottet remitterade Memorialer, alt JBruks-egares beskattning skiljer sig från de för Bevillningeris utgörande allmänt antagne grunder, då de, änskönt Bruksrörelsen, »otn icke säl'an hander och redan genom jernprisets fall för det närvarande inträffat, drifvits med förlust, måste skatta för minst en sjettedel af Hammarskatts-jernet, såsom behållen vinst, utan att likväl få utöfva sin sjelfbeskattningsrätt häruti, då priset å nämnde jern årligen bestämmes af Kongl. KammarCol» legiuni och StatsContotret, hvadan äfven yrkas, det måtte Stångjernsoch Manufacturegare lika med andre närings - idkare, förklaras berättigade alt få sin beskattning grundad på den bet.allna vinst, som af deras rörelse, enligt afslutade böcker och räkenskaper, uppkommer, och livi ken alltid kan med mer» säkerhet än af annan Fabriksiörelse, controlleras; äfvensom att Bevillningen af SiångjernsManufaciurister mätte nedsättas i samma proportion och förhållande, som för Stångjernssm i det kan bestämmas; och 3:0 i anledning af Utskottets aflåtne Betänkande angående Bevillning* grunderne , att då priset å Hammarskatt*-jernet , som utgör egenteliga grunden £0 r past ighetsBe vill o ingen af Jernverket! bo? \
Är oloflig bränvins-minutering af art och beskaffenhet, att kunna hänföras till krogrörelse, bote som sagdt är, och vare det å försäljningsstället befintliga bränvin, jemte de käril, hvaruti det finnes förv3radt, beslag underka stadt och förverkadt, till enahanda fördelning med bölerne, på sätt härefter skils. Då öfverträdelse af 46, 47’ 48 och 49 §§- eger rum, skall ansvaret efter enahanda grunder bestämmas. 46. §. Ali försäljning af bränvin på öppna farvägar vare förbjuden, och må utdelning eller mätning deraf icke ske på torg, i hamn eller på öppen gata inom Stad, icke heller under marknad å landet, vid det ställe, der stånd eller bodar för sjelfva marknaden äro uppsatte, utan bör säljaren föra bränvinet, i stad, tili köparens hemvist, eller eljest inom hus och gård, samt vid marknad å landet, på serskildt dertill af Kronobetjeningen anvisadt ställe, för alt till köparen uppmäta hvad han till minst en kanna åstundan Den häremot bryter, bote som i nästföregående §, stadgadt är, och blifve derjemte, vid hvarje slik händelse, förlustig det bränvin, han å sådant olofligt ställe medfört. 47- §• Uti öppna salubodar, bodkamrar eller på apothek må icke bränvin, med eller utan droguer eller andra tillsatser, emot eller utan betalning, i minut utdelas eller annorlunda tillhandahållas, vid ansvar, som för oloflig bränvinsminutering i 45 §. stadgas; och vare Borgare, då han för tredje gången med sådan minutering beträdes, dessutom sitt burskap förlustig. Den, som vid bruk och herregårdar, efter serskildt aftal med egaren lemnar spisning åt hans husfolk eller åt till egaren ankommande resande och deras betjening, bote tjugu R:dr B:co, om lian vid andra tillfällen än under måltiderne, eller till andra personer än ofvannämnde, utminuterar bränvin. Förbryter han sig oftare, böle fyratio B;dr, och Bil. till Expedit iöns-Utskottets Förslag till und.
' 49Z mare-Merket, sä wore ju lätt at med cn förhöjd Charta-Sigillata, endast i allt Rättegängsmäl, sä wäl pä inkommande ffrifter, som utgäende Expeditioner öka Kongl Ma ts och Kronans inkomst och således fä en större tillgäng. Det är i anseende Lil allt hwad jag nn wägat anföra och pä desta skäl jag hos Höglofl. Ridderffapet och Adeln anhäller, at nägongltwäg mätte roidtagas til bättring af Civila Ämbetsmäns penningelön, och i sädant afseende detta ödmjuka Memorial mätte til Höglofl. Statsutskottets uptagning och granskning remitteras. Stockholm den 26 Julik idog. Arvill Lric kvsse. Remitterades til Stats-UtskotLeL. Hanö Excellenee Herr Friherre i-UickNLrantL, hollan, hade inlemnat följande Memorial, hwilket uplästes: Wördsamt Memorial! Den högst bekymmersamma belägenhet, hwaruti S werigeS Rike sig befinner. at icke ännu hafwa fred och ej en gäng stillestånd med nästgränsande Makter: at, til krigets fortsättande, blott för eget förswar, sakna bäde främmande subsidier och nödige tillgängar i Statsverket för de prestänka och nodwändiga utgifter t:l uprätthällande af Rikets sjelfständighet, och tillika finna sig fördjupadt i en stor och lärande gäld, foreter en tafla af de mörkaste skuggor. Det 4)4 Den 26 I"!ir. Det more en förmäten och illa öfwerlagd tanka, om nägoninbillade sig, at, de stora statsbehof, som nu pä en gäng sig framställa, möjligen kunde fpllas igenom en eptraordinaire beskattning, ehuru wisligen den häldst blefwereparterad, som inom korrt tid, skulle utkräfwas af detta olyckliga land, hwilket til omräde och folkmängd, igenom krigets följder, förlorat wid pass en tredjedel, och dessutom pä flere andra sätt blifwit förfwagadt
4 Dan 17 November f, m, ingifne innan Introductions Listan utfärdas, I afseende på Introductiott under Riksdag förhål les på Satt 2. §* i Riddarhus-Ord ningen derom foreskrifver. §• »2. Vid början af hvarje Riksdag åligge det Directionen, att genOJn Riddarhus-tJlskottet till Ridderskapet och Adelil inkomma med förslag, huru tryckningen af Ridderskåpets och Adelns protocoller må lämpligast och med största skyndsamhet kunna verkställas. Directionen åligge dessutom, tillse, att Riddarhus Secreterare!», i afseende på utlämnandet lill tryckning, i fullständigt skick af Ridderskapets och Adelns Protocoller, fullgör sine skyldigheter så att denna tryckning, hvilken i Riksdags-Ordningen är foreskrifyen, må blifva verkställd så fort ske kan, och sednast inom ett år från Riksdagens slut, ■ 3. Ar lie kelm '■t §• ■ " Riddarhusets Tjenstemän äro 1 Riddarhus - Secreterare!!, Riddarhus -Kattlereraren, Den 17 November f. m. 27 som^äfvcn är kamererare för Sti| tsar en Serlie, Riddarhus-Fiscalen, som äfven iir Ombudsrnan för Stiftsärenderne, Förste Cancel1 i st qcli Andre Caneeliist, hvilka alla befattningar endast äro beroende af Ridderskapets opli Ad.v.löS förtroende, så ;att desse tjenstemän kunna från; dera? Sysslor af Ståndet skiljas, när 2 tredjedelar af Ståndets vid omröstning in pleno närvarande Ledamöter sådant nödigt anse. kl 4- Då emellan Riksdagar, Rikets Collegier eller 'Rikyens-Stäiulers Verk begära tillgång till de uti Riddarhus, Arehivqt jg för yrt ide handlingar. oeh ProlocoUer, sorn cj äro föröglade .eder höra hemliga hållas, skall (let åligga Ridilarh^s-Secreteiyiren att de hegärde llanillingairUé med Riddarhus