Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bakom dubbelrutorna skymtade små hvita hufvuden, hvilkas mössband dallrade mot fönsterkudden, där gummorna släppte strumpstickningen och nyfiket blickade efter den artige fotgängaren. Äggad häraf och af vårens skarpa dofter svällde gesällen ut i allt prydligare later. Och när han nalkades rike apotekarens gård och såg jungfru Sophie stå färdig, gläntande på bakporten, lågade hans kinder till, han satte handen i sidan, svingade käppen och lät skospikarna öfvermodigt dåna mot gatstenen. I detsamma syntes Jonas med mathämtaren komma om hörnet, långsamt närmade han sig och hvisslade betydelsefullt. Kopp kände det i första ögonblicket som om en fågel hoppat till i hans bröst och betagit honom andedräkten. Men när han strax därpå vid vackra Sophies sida styrde kosan utom stadens tull mot idel mullsvarta tobaksland och gröna kålhagar, var all ängslan glömd. Gesällen tog jungfruns hand och förde henne ned på stigen längs den blanka ån, kantad af alar och pilar. Framför spatserade par efter par i en oöfverskådlig rad och försvunno i dunklet. Alla höllo hvarandra i hand och viftade med björkkvistar och sjöngo om och om igen visan om »de rosor och de bla-a-der». Och sången spanns lik en sträng om den buktande ån. Först närmast staden utmanande starkt, som för att visa mamsellerna i salopp, där de trippade omkring i den förbjudna lustgården, hur hjärtans glädtigt man förlustade sig i Guds fria skapelse. Sedan allt tunnare och sprödare, tills blott en dallrande klang bars af vinden hän öfver vattnet. Och gesällen bröt tvänne kvistar af en knoppande björk och räckte kärestan den ena. Dröjande gingo de stigen bortåt, Kopp log saligt, hans hufvud lutade på sned för fadermördarens skull, och glödande kärligt blickade han ned mot sin vän. Hon böjde hufvudet åt motsatt sida, svingade behagsjukt höfterna och fläktade sig med kvisten. Skälfvande hviskade gesällen: — Lilla älskeliga jungfru Sophie, kom låt oss sitta ned i den här ljufveliga kvällen.
De hafva tillika gifvit dessa anvisningar en utsträckning i anseende till tiden, 345 semi ej star väl tillsammans med Hr JnstilieOmbudsmannens påstående: ”att besparingar endast lä påräknas och användas för bestridande af utgifter, hvilka, vid Statsreg/eringen ej förutsedde, under tiden mellan Riksdagarne linnas af nöden, såsom brister i förslagsanslag samt tillfällige arfvoden oell traktamenten. ” Genom allt detta och då sig visar, att de omnämnde anvisningarne fortfarande, i egenskap af bestämde lönanslag, under loppet af flere år slutligen uppgå till liela den summa fullt ut, som motsvarat den befintliga bristen å i synnerhet andra Hufvudtiteln, så måste Rikets Ständer sjelfve anses hafva vållat den oreda i hvad angår de ifrågavarande besparingarne och deras användande, hvaröfver så ändelösa beskärmelser låtit sig spörjas.
BorgareStåndet beslutit anmoda Utskottet att snart inkomma med Svar å återremissen, IX 3 s 106. Utskottets Memorial till BorgareStåndet, i anledning af denna anmodan, VII 3. 2. s 9, ro.— BorgareStåndets beslut, i följe deraf, IX 3. Förnyadt, IX 3. s 379. Ytterligare Utlåtande, VII 3. 2. s 108 — 1x6, bif. af PresteStåndet, IX 3. s 445, af BorgareStåndet, IX 3. s 449» af BondeStåndet, IX 3. s 4^2, af Adeln, IX 3. s 456. Underd. RiksdagsBeslutet, §. 44* — Sättet, angående, af Kongl. Maj:ts nådiga Resolutioner i Besvärsmål; Motion, remitt. till Lagutskottet, II s 1196. 89 Utskottets Utlåtande, YII i. s 25a — 256, Lif. af Adeln, IX s 3o4, återrem. af PrcsteStåndet, IX s 3io, af BorgareStåndet, IX s 3i3, afBondeStåndet, IX s 315. Ytterligare Utlåtande, VII 2. s i3i6 — i3iq, bif. af Adeln, IX s 1108; lagdt till Handlingarne af BorgareStåndet, IX. s 1118, af BondeStåndet, IX s n36, Lif. af PresteStåndet, IX. s x 14r Underd.
Ropades starka nej, blandade med några ja. Hr Wernstedt begärde votering. Ilr Frih. o. Landtm, frågade Ilr Wernstedt, hvilken contrapropos. han begärde. Ilr Wernstedt begärde, att contraproposm måtte blifva till bifall å den begärda communicationen med de öfriga RiksSim. Gr, Frölich, David: Jag tror icke, att det kan nekas Hr Wernstedt, att, då han aflemnat ett tillräckligt antal exemplar af sin motion, få densamma med de öfriga Stånden communicerad; och jag hoppas, att grundlagen i detta fall må få följas. Hr F rih. o. Landtm, yttrade, att då hans sednaste propos. varit till bifall å den begärda communicationen, han icke ansåg, att contraproposm kunde innehålla detsamma, sora Hr Landtm, framställt till besvarande med ja. jo Den 11 Mars e. no. Hr Ribbing, Arvid: Om det så skulle vara, som en vård ledamot anfört, att del icke är med grundlagen förenligt att vägra Hr Wernstedt att få sin motion communicerad med de öfriga Stånden; så tror jag, att ingen contrapropos kan framstallas å% den begäran IIr Wernstedt gjort. Hr Hjerta, Lars: Jag torde vid detta tillfälle få påminna, att i plenum d. 5 Febr., då fråga om Gr. Anckarsvnrds motioner förevar, och R. o. Ad:s majoritet ansåg sig kunna undertrycka remissen af desamma, bestredo likväl icke ens de, som ifrigast nitulskade för remissens förqväfvande, motionären dess rättighet att communicera dem med de öfriga Stånden; endast Frih. Cederström yrkade dervid såsom villkor, att å motionerna skulle tecknas, att remiss lill Utsk. blifvit af R o. Ad. vägrad. Jag anhåller, att R. o. Ad. ville erinra sig denna händelse och öfverlaggningen derom, och hoppas, att Hr Frih o Landtm, derefter icke vidare vägrar att framställa propos. om denna motions communicerande med de öfriga Stånden.
För Jernoch Stål-tråd, äfvensom för Kopparoch annan ej specificerad Metalltråd, »andra slag» (än förgylld, försilfrad eller pläterad) hade Utskottet föreslagit tullfrihet vid införsel. Dessa förslag hafva Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgarestånden bifallit, men Bonde-ståndet har stadgat införselstull för Jernoch Ståltråd af 8 öre och för Kopparoch annan ej specificerad Metall-tråd, »andra slag», af '12 öre skålpundet. Utskottet inbjuder Bonde-ståndet att i dessa afseenden instämma i de öfriga Ståndens beslut och föreslår, för den händelse detta icke skulle bifallas, följande omröstningar: 72:o Den som bifaller Utskottets af tre Stånd antagna förslag, att Tråd: Jernoch Stål-, skall vid införsel vara tullfri, röstar Ja; lievillnings-Utskottets Memorial M 27. 43 Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, åsättes, enligt Bonde-ståndets beslut, denna artikel en införselstull af 8 öre skålpundet. 73:o. Den som vill att, i öfverensstämmelse med Utskottets förslag och tre Stånds beslut, Tråd: Kopparoch annan ej specificerad Metall-, »andra slag», skall vid införsel åtnjuta tullfrihet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bestämmes, i enlighet med Bonde-ståndets beslut, för denna artikel en införselstull af 42 öre skålpundet. Utskottets förslag om tullfrihet vid införsel af Vax, alla slag, har blifvit godVax kändt af Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-stånden, men Bonde-ståndet har för denna vara stadgat en införselstull af 4 0 öre per skålpund. Derest icke Bonde-ståndet vill låta denna sin särskilda mening falla och instämma i de öfriga Ståndens beslut, föranledes följande omröstning: 74:o.
Derjemte blefve den hjelpgallring, som alltid måste ske när ekarne efter en viss ålder erfordrade mera utrymme, vida lindrigare, då endast smala remsor behöfde gallras, än om sådant skulle ske öfver hela fältet; och vunnes dessutom, genom denna såningsmethod, den fördel, att på de 6 alnars bredd, som voro gräsbeväxta, en god höskörd erhölles så länge ekarne ännu icke qväfde gräsväxten; hvarföre kungsgården i goda år icke allenast kunnat dermed framföda egna kreatur, utan äfven haft ett öfverskott af liera tusen lispund, som blifvit försåldt och användt till utgifters bestridande. Ehuru afståndet emellan raderna vore 6 alnar, stodo likväl ekarne tätt på de åt dem lemnade 2 alnars breda sängarne och hade redan uppnått den storlek, att betydliga hjelpgallringar under de sednare åren måst företagas, hvarigenom planteringarne vunnit ett städadt och för ögat behagligt utseende, hvarförutan dessa hjelpgallringar, som under år 1853 bedrifvits med större arbetsstyrka, än förut, medgifvit den fördel för öboerne, att de under detta foderfattiga år fått köpa en betydlig qvantitet löf åt sina V 59 kreatur, så att dessa kunnat under vintern framfödas. Af den under de sednare åren inköpta jord, hade den visat sig tjenligast för ekväxt, som erhållits af de 1,000 tunnland, hvilka, då kronoparkens ofvan omförmälda delning ägde rum, tillföllo öboerna och hvaraf en del sedermera blifvit till kungsgården försåld. Det återstånde af berörde 1,000 tunland, som af öboerna fortfarande innehades, begagnades nu, sedan skogen derå blifvit nedhuggen, till åker, äng och betesmark och skulle, om det till kungsgården finge inköpas, lemna ett godt och tjenligt utrymme för flera års planteringar.
Sorn prägling af guldmynt, eller af enkla, dubbla och fyrdubbla dukater, aldrig på Svenska Mynt-Verket blifvit i större skala företagen, utan endast såsom en bisak behandlad, med hvilken 2 till 5 arbetare tidtals varit under ett par veckor i sender sysselsatte, är det svårt att uppgifva huru mycket af dessa myntsorter skulle kunna under ständigare sysselsättning dermed dagligen tillverkas, dock anser jag omkring 5,000 dukater kunna utan svårighet och med de inrättningar, Mynt-Verket nu eger åstadkommas. 2:o. Af Silfvermynt kan, då valsverket hålles fortfarande både dag och natt i gång, och afdrag endast göres för den lid, som erfordras för oundvikliga smärre reparationer å de gående verken, hvarje arbetsdag förfärdigas: af hela Specier eller 4-R:drs-stycken vid pass . 27,000 R:dr Riksmynt. Ehuru erfarenhet ännu icke vunnits i tillverkningen af det nya skiljemyntet, som kommer alt bestå af 95 vigtsdelar koppar, 4 delar tenn och 1 del zink, har jag dock skäl att, under förutsättning af valsoch prägelverkens fortfarande gång hela dygnet igenom, anse 8 centner skiljemynt af blandade sorter och till ett prägelvärde af ungefär 1,600 R:dr Riksmynt kunna under arbetsdygnet tillverkas.» § 29. Förrådet i Koppar-skiljemynt aj äldre prägel utgjorde den 30 Juni 1853 R:dr 2,600: Från sistnämnde dag till och med den 30 Juni detta år äro från allmänheten invexlade . 4,333: 16. — S:gr 6,933: 16. — deraf till Kongl. Mynt-Verket blifvit för ommyntning aflemnade 4,500: så att behållningen den 30 Juni 1855 uppgick till R:dr 2,433: 16. — Bankens Jörlusl på ommyntnitigen af berörde koppar-skiljemynt, bestående i skillnaden emellan det pris, hvartill koppar-skiljemyntet förut 31 blifvit af Banken från Stats-Verket inlöst, och det hvarefter samma mynt, på grund af Kongl.
Derjemte anser jag mig böra till hvad Herr af Billbergh yttrat om Gefle Stads Bränneri, göra det tillägg, att afkastningen deraf helt och Hållet användes, icke blott till Fattigförsörjningen i Staden, utan äfven till Vexelundervisnings-Skolors underhållande, samt aflöning åt Prest och Klockare vid Hospitals-Kyrkan, som, i brist af härtill erforderlige medel, varit tillsluten under j3 år, men nu åter blifvit öppnad, sedan medlen erhållits af Bränneriet^ afkastning. Skulle nu detta Stadens Bränneri, på sätt Utskotten föreslagit, tvertemot hvad af Utskotten till förmån för Landtmannen ti 11— styrkes, inskränkas till blott en 5o-kannors panna, så skulle härigenom omkullkastas en af de få anstallter och kanske den enda, genom hvilken bränvinsbränningen blifvit förvandlad från en förderfvets och eländets I 12 Den 4 J u n i i f. m. orsak, till ett medel mot nöden och fattigdomen och ett stöd för upplysning och moralisk förbättring. En sådan förändring skulle ovilkorligen medföra den verkan, att den ad pios usus anslagne vinsten af Bränneriet till stort belopp nedsåttes, och kanske till en början åtminstone icke alls kunde för något sådant ändamål användas, emedan Bränneri-Redskapens omarbetning och förändring komme att kosta ganska betydligt. Jag skulle ej sålunda yttra mig till förmån för Städernes anspråk att bibehålla samma rättighet, som förut, till bränvinsbränning i sammansatta Verk, om det vore i strid med rättsprinciper; men min mening understödjes tvertom ej mindre af rättvisa, än af billighet. I anseende härtill påkallar jag Utskottens synnerliga uppmärksamhet på denna fråga; och anhåller derföre om återremiss af Betänkandet. Friherre Boije: Jag anhåller att till större lättnad vid bedömandet få vid de särskilta Talarnes särskilta åsigter göra några anmärkningar. Herr Hjerta har, om jag ej illa uppfattat hans mening, angripit sjelfva principen af Ilushehofsbränningen och gifvit företräde åt Fabrikationen i stort.
— I öfrigt torde det tillåtas Öfver-Ståthållare-Embetet i underdånighet få anmäla, att dessa anmärkningar grunda sig på enahanda hos Kammar-Rätten af en dess extraordinarie tjensteman förut gjorda efteranmärkningar vid ifrågavarande årens redan utan anmärkning reviderade Räkenskaper, och äro i de ÖfverStåthållare-Embetet hittills meddelade beslut, med undantag af 2tdra punkten, angående Statens och Kontrakternas biläggande vid Räkenskapen, afslagna. Vid Öfver-Ståthållare-Embetets Kanslis DepositionsJ Räkning: Upptages en summa af t,5i4 Rdr 41 hvilken blifvit såsom tillgång balanserad. Denna Balans lyder sålunda? 475 - Diverse Debitorer från år 1715 till år 1747» sorn i 1799 års utgående balans finnas specificerade, , 334: 15. 2. För Intresseräkning ; 625: Summa 1,5 14-' 4 1 • 1 °- Denna fordran, 334: i5. 2, kommer att förminskas till 133: 1. 5, derigenom att samma personer både i debet och credit äro för samma summor till ett belopp af 201: i3. 9. upptagne ; hvilket troligen härledt sig derifrån, att år 1740, då SJotts-Kansliets Hufvudböcker, eller som de då kallades Speciai-Räkningar, från 1671 till r 74° upplättades, befunnos en del assignationer utöfver insättningsbeloppen hafva blifvit utfärdade, hvilka och förmodades vara af Banken inlösta och voro i Räkenskapen med Banken afförda, hvarföre de personer som troddes hafva utbekommit dessa assignationer blefvo till motsvarande belopp återdebiterade; men vid, år 1748, anställd jemförelse med Bankens Räkenskaper upptäcktes, att de i Banken till ett belopp af 201: 13. 9 i-ngångna öfverassigneringarne ej blifvit uttagna; hvadan, genom denna dubbla på- och afföring, jemte en missräkning Slotts-Kansliet tillgodo af 1: 8.
Jag får fästa de siste värde talarenas upmärksamhet derå, att det omförmälda brottet ingalunda blilver strafflöst, ty tillgrepp af ull från får ute å marken, är ju olofligt tillgrepp, hvilket, om det i värde öfversliger 10 Daler, straffas såsom stöld, och i annat fall såsom snatteri. Här är således endast fråga om, huruvida lagstiftaren i sina straffbestämmelser bör gå längre än behofvet hittils visat sig. I gällande lag finnes redan inlagen straffbestämmelse för den, som mjölkar annans ko, får eller get, och derföre har äfven LagUtsk. ansett sig böra bibehålla ansvarspåföljd för dylika tilltag. Skulle man nu derutöfver stadga ansvar för oloflig ullklippning, ehuru man ännu aldrig hört talas om något sådant brott, så borde man äfven i lagen införa straffbestämmelser för en hel mängd andra olofliga handlingar, såsom t. ex. att plocka fjäder af en annans gås eller höna, taga borsten af annans svinkrealur m. m. d. Den 8:de §:n blefve då ganska vidlyftig, och skulle uptaga en mängd handlingar, hvars beläggande med straff ännu icke visat sig vara af behof påkalladt, hvilket jag för min del fortfarande anser vara lika olämpligt sorn obehöfligt. Det förhåller sig visserligen såsom Frih. Hermelin anmärkt, att straffet att stå med mjölk-käril i handen år 1733 försvårades, genom spö- och risstraffs åläggande. Men nu har LagUtsk. föreslagit, att ifrågavar:de förbrytelse skulle beläggas med straffarbete från 3 månader till och nied 1 år. Jag hemställer nu till hvars och ens bedömande, hvilketdera straffet må anses vara bäst afpassadt efter förbrytelsens beskaffenhet, antingen att låta den person, sorn företagit sig att mjölka annans ko, får eller-get, stå och skämmas vid lingsdörr jemte ett mindre betydligt kroppsstraffs undergående, eller alt ålägga honom flera månaders straffarbete.
På detta sätt » stödde han kärleksfullt den unga Svea ». Men det vet nog Marcellus, att det var helt annat än de » bittra anfallen af grefve Hamilton » som föranledde Dé Geerska ministérens afgång 1870, om ocksågrefve H. och andr^ frondörer med en uppenbar » skadeglädje » tillräknade sig den största andelen deruti. Om den nya ministér, som kom till styret, den Adler-creutz-Bergströmska, säger Marcellus, » att den var af kon-servativ-byråkratisk färgton » och hade » i icke obetydlig mån att glädja sig åt grefve H: s understöd. » Men eget nog var det, att den konseljen alldeles riktigt förstod uppskatta huru intetsägande detta bistånd var mot den påtryckning från stödjogifvaren och det i sammanhang der-med minskade förtroende hos riksdagen som kommo konseljen till del. Marcellus upplyser om ett förhållande, som förut undgått min uppmärksamhet, att grefve H. var författare till en broschyr, kallad: &gt; ministerkrisen, några anmärkningar af G. N. » Denna broschyr utkom i ^ år efter Adlercreutzska ministérens tillkomst, och då denna » i icke obetydlig mån hade att glädja sig åt grefve Hamiltons bistånd », så har detta väl äfven kommit den i väsentlig mån till del i broschyren? Se här huru hans ord lyda om denna ministér: » Utan att vilja skjuta skulden på herr Adlercreutz — hvars förtjenster med nöje erkännas — eller för någon del på honom allena (sic! ) kan man med fog säga, att tillståndet under den tid han varit justitie statsminister, snarare blifvit försämradt än förbättradt, » Också fick grefve H. få år derefter bevittna denna konservativt-byråkratiska » ministers afgång, trots det stöd han då lemnade den, eller kan-hända rättare, till en del för det sätt, på hvilket detta stöd lemnades. Det kära » revanchekriget » kunde grefve Hamilton mera konsiderationslöst fortsätta, då De Geerska konseljen åter bildades 1875, men han fick icke gifva uppslag till någon » afskedssaiut » då denna ministér afgick 1880.
Med föranledande häraf och då omförmälde olägenheter, hvartill äfven vore ali hänföra den hemlnrngskosl.nad, som, vid kärandens oförmåga att densamma betala, drabbade svaranden, lätteligen kunde, efter motionärens förmenande, afhjelpas genom den föreskrift att, då fråga vore om ringare brottmål, den tilltalade borde förphgtas ali vid vite af penningar hos rätten lillslädeskomma, då följderna af tredskandet endast drabbade den tilltalade, liar motionären föreslagit, att nyssberörde lagrum mätte erhålla följande lydelse: ”1 brottmål, hvilka äro sådane, att ärelöshet eller inmanande i allmänt häkte derå följa kan, bör den, som käres till, genast å rättens bud till svars komma; gör han det ej, då må han genom kronans eller rällens betjente till rätten hemta»; och gånge den kostnad af allmänna medel förskottsvis ul“ Lag-utskottet har för behandling af denna fråga sammanlrädt med Stats-ulskoltel; och då allmänna lagen, och således äfven rältegångs-balken, hvartill ifrågavarande lagstadgande hörer, är under omarbetning af en derin!. till II. 1‘rot. 1817 £ ISIS, 1 Sami. 2 J/d. 9 Haft. 2: ti Slatsoch tag-U Is/trns L Itai ande, N:o 37. till utsedd lagberedning, som icke lärer underlåta alt äfven å delta ämne fästa behörigt afseende, hafva Utskotten, som icke eller funnit de af motionären antydda olägenheter uppkomma genom ofvanberörde nu gällande lagstadgande, ansett den föreslagna förändringen deraf mindre lämplig; hvadan Utskotten hemställa, att motionen icke må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 19 Juni 1848. STOCKHOLM, Lu uilberg A komp.. ISIS. Stattoch Lag-utskottens Utlåtande, N.o 38. Ank. till Exp.-Ulsk. den 1 Juli, kl. 6 e. m. Utlåtande, angående åtskilliga frågor, som med fängelse-regieringen ega sammanhang.
Men huru hafva dessa jordbrukarens billiga anspråk blifvit bemötta? hafva icke Rikets Ständer, d. v. s. de trenne första Stånden, tvärt emot Bonde-Ståndets protester, beslutat: att inga lån till odlingar och skiften finge från Banken utlemnas efter år 1857; vid föregående riksdagar att fonden för belåning af fastighet skulle successivt förminskas, och vid denna att samma fond skulle helt och hållet indragas, samt så väl vid föregående som denna riksdag, så vida Höglofliga Utskottets beslut af Rikets Ständer bifalles, att allmänna diskontlånefonden, för belåning med omsåttningsrått, jemväl skall småningom indragas? Jag hemställer till hvar och ens bedömande om dessa åtgärder åro egnade att väcka det jordbrukande Ståndets sympatier, i synnerhet då man vet att dessa hår omnämnda lånegrenar åro de enda af hvilka jordbrukaren kan sig begagna. Såsom hufvudskål för den nu beslutade ytterligare indragning på allmänna diskontlånefonden, har blifvit anfördt: att Banken icke bör fastlåsa sina kapitaler, utan att dessa böra ställas på rörlig fot, så att Banken deraf kan draga större vinst än den Banken kunnat göra sig till godo på utlåningar från ifrågavarande fond. Men afsigten med Riksbankens tillkomst har hvarken varit, år eller bör blifva att skörda den största möjliga vinst på sina kapitaler af den lånebehöfvande allmänheten, utan dess ändamål bör förblifva vid hvad hufvudafsigten dermed från början varit, nemligen att, emot billiga vilkor, tillhandahålla allmänheten de för industriens och nåringarnes utveckling och förkofran erforderliga kapitaler, och från denna synpunkt betraktad, kan den nu beslutade indragningen af allmänna diskontfonden hvarken vara eller blifva nyttig. Denna lönegren år den enda allmänna hvarest amorteringslån, utan inteckning i fast egendom, kunna erhållas. För en jordbrukare, hvilken i allmänhet icke kan påräkna en hastig godtgörelse för sina å denna näring nedlagda kostnader, vare sig i odlingar, byggnader, förlag af kreatur och redskap med mera dylikt, utan måste beräkna denna godtgörelse af blifvande skördar för Bill. till li. Ut.
Å den nya General-Stabens stat skulle vidare öfverflyttas den nu å Topografiska Korpsens stat uppförda Professorn, hvars lön jag i underdånighet föreslår till 2,500 Rdr, samt den å Kommando-Expeditionens stat varande Registrator, hvilken, under benämning af Fult-Sekreterare och Registrator, med utsträkt verksamhet, påräknas till tjenstgöring vid Kommando-Expeditionen med lön al 1,500 Rdr; äfvensom arfvodet åt en Stentryckare, hvilket torde förhöjas från 400 Rdr till 500 Rdr. Dessutom erfordras för den nya organisationen följande arfvoden: För undervisning i taktik, strategi och krigshistoria 750 Rdr; D:o d:o i topografi och rekognoscering, militärgeografi och militärstatistik 600 Rdr; D:o d:o i Svenska och Norska Arméens organisation samt Indelningsverket 450 Rdr; D:o d:o i de särskilda vapnens exercis-reglementen 160 Rdr, Bil. M 5 lill Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. Jt? 1, om Statsverket 1836.
A be af Gontoiret upp* tagna fått, larnr a anvin 25,000, 100,000, 125,000. pitat, på förflag .. 25,000. 120,000. 120,000. I >/972/5oo. i/95i,5°o. 1,944/000. 9,936,620. *) DrfaEen tjwarföre Mmanna Sestultmngen för år 1835, forn |)uftt>ubfaEltgen inflyter Sr 1836, upptages titt minbre belopp, ån för be påfotjanbe åren, år bett, att SScttnltmngcn för år 1835 utgår efter 1830 års gör (Tg åtagit ocf) bcräfnat flir beftribanbet af be pä -JtiHögälböGotttoiret aitmifabe utbetalningar ocf) bertbfanb be befiätttba årliga SutjTageit tiff Statömerfcf, nemligen: a) (Drötnaric Stnflaget till ©tatsbelpofwms fyllcmbe. b) hjetta Slitflöget till ^otrfwavsvoevtets ijUnöfåttönÖe, od? c) £>ito till Uttaöe rDattencominuiticationet od? antina allmänna avbetm', ocf) bmtlfa aitjTag (fota utgå imber fem år, elfer ifrån ocf) mcb år i835 till od) mcb år 1339, mett bett för fåbaite aitlTag berafttabe