Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Departementen, för hvilkas behof dessa medel skola användas, hafva Rikets Ständer beslutat: a) att af anslaget till reseoell tractaments-penningar för Civile Erabetsoch Tjenstemän, utgörande förslagsvis 12,000 R:dr, må uppföras: å 2:dra Hufvud-Titeln för Justitiae-Departementet 5,000: — å 6:te D:o för Civil-Departementet 6,000: — å 7:de D:o för Finans-Departementet 1,000: — Summa 12,000: —• b) alt det likaledes å hittills varande 2:dra Hufvud-Titeln för Civile EmLets-Verk uppförde förslags-anslag af 70,000 R:dr, till skrif-materialier och expencer, må sålunda fördelas: å 2:dra Hufvud-Titeln för Justitiae-Departementet 21,533: 16. å 3:dje D:o för Utrikes Departementet 1,666: 32. å 4:de D:o för Landlförsvars-Depaitementet (för Canzli-Expedi tionen) 2,600: — å 5:te D:o för Sjöförsvars-Departementet (för Canzli - Expeditionen) . 1,100: — å 6:te D:o för Civil-Departementet 16,300: — å 7:de D.o för Finans-Departementet 17,800: — å 8:de D:o för Ecclesiastik-Departementet 9,000: — Summa 70,000: Expeditions-Utskottets Förslag tili und. Skrifvelse, N.o 364.
Delta är ett skäl, hvarför jag tror, alt man borde vidtaga en åtgärd, som kunde leda lill det målet alt hindra den orättvisa, som ovillkorligen skulle i mer eller mindre mån drabba innehafvare af privilegierad jord, om skatter lyftas ifrån den onererade skaltejorden och läggas vare sig på bevillningen eller på consumtionen. Del är också eli skäl, som de två molionärerne och II. Ex. Hr Gr. Björnstjerna nyss vidrört, nemi. att tili vårt land, der vi hafva ett sä litet rörelsecapita!, vi ganska väl behöfva öka denna vigtiga häfstång för industrien genom utfärdande af statsobligationer. Af dessa skäl tror jag alldeles icke, att man bör Wita frågan falla; men jag erkänner, lika med de första värde talarne, att riksdagen nu är så långt avancerad, alt man svårligen kan medhinna att inom Utsk. utarbeta några nya förslag i detta afseende. Mig är sagdt, att underrättelse om PresteSt:s beslut nu skall hafva ankommit, och jag anhåller, alt Hr Ridd.sccret. mätte få meddela upplysning om innehållet deraf. Underl. Bidd.secret. tillkännagaf, att prot.utdr. i ämnet' ankommit endast frän Vullufl. BorgareSl., som återremitterat Utsk:s utlåt. Frih. Raab: Då Borgareoch BondeSltn hafva återremitleral frågan, och jag har anledn. tro, alt Högv. PresteSt. beslutat att en comité skall nedsättas, eller att premium skall utsättas, för den som utarbetar det bästa förslag uti iftågavar. ämne, får jag anhålla, att R. o. Ad. ville återremittera detta betänk., och får 142 Den 7 April. derjemte fästa uppmärksamheten på, att derigenom förloras ingen tid, äfven om del icke leder lill det åsyftade ändamålet, enär Statslltsk. i alla fall ännu en gång måste handlägga frågan, på grund af de två förstnämnde Ståndens ålerremisser. Medan jag nu har ordet, anhåller jag att få bemöta några ord af H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna, såsom strängt klandrande Hr Danckwardts förslag.
Grisen tömde ett fullt punschglas, som egentligen tillhörde Lars Johan, något som därför hos denne framkallade ett ljudligt protesterande: »Nej, men hvad faen?» Därefter lutade han sig tillbaka i soffhörnet. Ögonen voro nära att falla igen, och han viftade i luften med båda händerna. – Nu ser Grisen flugor. Hähäm! sade Ling. – Kan inte jag katkesen? fortfor Grisen. Det var fan. Kan inte jag katkesen? »När en människa af tio Guds bud eller lagen hafver lärt känna och ångra sina synder ...» – Ja, det kan du behöfva, din gamla kanalje, sade Kronhjorten och såg sig utmanande omkring. – Tyst, säger jag dig. Det rör dig inte Hur var det nu igen? När en människa af tio guds bud eller lagen ... ja ... då ska’ hon inte förtvifla. Nej, det ska’ hon inte göra. Man ska’ aldrig förtvifla. Det är det dummaste som fins. Alting annat är dumt, men det är det dummaste. Härefter slöto sig Grisens ögon fullständigt, och han sof. Ling knackade nu i sitt glas och bad att få föreslå ännu en skål. Det var för de två nykomna unga djuren. Han bad dem vara öfvertygade om, att grinden altid skulle stå på glänt, när två sådana praktexemplar af det under ständig nydaning varande menageriet kommo och krafsade på. Och han hoppades, att samtliga närvarande skulle förena sig med honom att hälsa de nya djuren välkomna såsom djur. Samtliga närvarande förenade sig. Grisen slog upp ögonen och grymtade igen, att man skulle inte förtvifla. Landtpatronen hörde på och skrattade hela tiden. Långa Anders och Agathon hade fördjupat sig i en diskussion om framtidsrepubliken, där Agathon påstod, att bränvin skulle vara förbjudet och människorna följaktligen lyckliga. Kronhjorten hade börjat berätta för Grane om sin ungdomskärlek. Lars Johan satt tyst och sög alvarsamt på sin cigarr. Ling satt och såg på altsammans och spann som en katt af inre välbehag. När flickan började skrufva ner gasen, gjorde man ett fåfängt försök att få lif i Grisen.
”Ack, du vet icke, min Hilda, hvilken tung sorg hvilar på mitt hjerta,” sade fru Borgensköld sakta, och borttorkade några framsmygande tårar. ”En tung sorg, barn; ty det är jag, som förorsakat din far all den oro och smärta vi gemensamt lida. För min skull grundlades, från längre tid tillbaka, den långvariga ovänskap, som då egde rum emellan bröderna.” ”Huru så, mamma lilla?” frågade Hilda, och satte sig på en pall vid moderns fötter. ”Ack, säg mig allt hvad som trycker er; jag ville så gerna dela och lindra hvarje smärta, åtminstone öfvertyga mamma, att den är lättare att bära delad.” ”Ack, mitt goda barn, dervid kan du ingenting göra,” försäkrade fru Borgensköld med ett sorgligt småleende, i det hon strök dotterns silkeslena lockar från pannan, och tryckte en kyss derpå. – ”Den smärtan är äldre än du sjelf. Det är öfvertygelsen, den bittra öfvertygelsen, som troget, under långa år följt mig, att din far, genom sitt giftermål med mig, en fattig flicka, af ringa stånd, tvingades från en helt annan bana, än den han sedan, till följd af omständigheterna, kom att vandra. Vid den tid, hvarom jag nu talar, var din far en ung fendrik; och professorn, hans halfbror, många år äldre, hade nyligen dragit sig ifrån det offentliga lifvet, och nedsatt sig, jemte sin betydliga förmögenhet, här i vårt goda H**, der han, enligt sin böjelse för enslighet och studier, lefde fullkomligt indraget, utan annat sällskap än din far och sin lille brorson Ferdinand, hvilken han, såsom litet barn, vid föräldrarnes tidiga frånfälle, upptog och uppfostrade. Här lärde pappa känna mig, som då var symamsell i ett af de förnämare husen; och som han icke egde styrka att se mig så tillbakasatt och illa bemött, som jag då blef, beslöt han, i ungdoms oförstånd och dårskap, att taga afsked, gifta sig och lefva på den lilla förmögenhet han ärft efter sin mor.
St:r genom Riksakten förklarat att Sverige och Norge med deri stadgade vilkor äro förenade under en Konung, så förstår jag icke hvarifrån Frih. Alströmer hemtar sina farhågor i detta hänseende. En värd talare har sagt att omständigheterna äro olika nu mot då riksdagen sist fattade detta beslut, emedan K. M:t sedermera förklarat sig gilla R. St:rs åsigt, men vägrat sin sanktion ensamt af det skäl att enahanda stadgande borde samtidigt in föras i Norska grundlagen eller Riksakten. Jag deremot kan icke finna annat än att ett sådant skäl för afslag snarare talar för än emot, enär det skulle göra Sveriges beslut i denna del beroende af Norge. Man har sagt att utlåtande i ämnet först borde inväntas från den komité, som är nedsatt lör Riksaktens revision, men, utom att det vore temligen förödmjukande för Sveriges representation att rätta sig efter Norges beslut, så vet jag icke heller huru långt komiténs arbeten äro framskridna. Jag betviflar för öfrigt att frågan härom är till komiterade framställd och vet således icke heller om den ens kommer under deras pröfning. Men om så ock sker, tror jag icke att förslaget der från Norges sida vinner sympatier, hvarföre jag anser oss böra begagna detta tillfälle för att på sitt sätt moraliter förmå äfven Norrmännen att äska införandet af ett sådant förslag i sin grundlag. Jag fortfar således i min anhållan örn bifall. Frih. Stael von Holstein, Otto Wilhelm: I afseende på nyttan och nödvändigheten af detta förslag är jag af olika tanke med motionären, och tror äfven i motsats emot honom att tidpunkten för detsamma är mindre lämplig nu, än då det först framställdes. Då fanns nemi. utsigt för att en tron snart skulle blifva ledig för ett närbeslägtadt folk, men så är icke förhållandet nu, ty den enda, som för närv:de står tom, tror jag icke vara af den lockande beskaffenhet att böra föranleda till en Svensk grundlagsförändring. Hvad sjelfva förslaget angår, så hyser jag betänklighet mot detsamma, egentligen af ett skäl, som redan blifvit anfördt af Hr von Ehrenheim, men som Konst.-Utsk:ts ordförande leinnat utan all uppmärksamhet; hvarföre jag nu finner mig föranlåten att upprepa detsamma.
Ehuru jag hiträdt lista §:n i detta lagförslag, kan jag dock icke föreställa mig annat, än alt det är R. Slirs pligt att tillse, att den lag, sorn kommer att utfärdas, blir så tydlig och fullkomlig som möjligt. I)å derföre llr Mannerskantz s förslag innefatter ett förfiillsländigande af lagen. och jag icke anser lämpligt att K. M. skall belastas med allt för vidsträckt pröfningsskyldichet, tillstyrker jag det af Hr Mannerskantz framlagda förslag, och vill t llika anmärka, att jag lika litet som Erdi. Tersmeden kan finna något skäl, hvarföre icke ett en annan enskild banks lottbref kan vara lika giltig säkerhet i enskild bank sorn i U. St:rs. Hr Cederschjöld, Robert Theofron: Jag har begärt ordet med anledning af Frih. Tersmedens förklaring, all lian icke kunde inse skälet hvarföre annan enskild banks lottbref icke skulle få såsom säkerhet emoltagas. Mig synes härför vara ett mycket godt skäl, det nemi., att det är mer betryggande mot allmän fallit, örn bankerna hafva sin verksamhet åtskiljd, hvaremot, om de mottagit hvarandras lottbref såsom säkerhet, det är mera sannolikt att de allmänt skola kullbyttera. I motsats mot Gr. Sparre, kan jag således icke anse det vara en smaksak, utan anser af största vigt att stadgandet bibehålles. Frih. Tersmeden: Mot Gr. Sparre och Hr Cederschjöld ber jag att få erinra, alt ehuru hvarje bank är fristående för sig, det dock ligger i sakens natur, att bankerna ovilkorligen skola komma i affärsförbindelser med hvarandra, så ali föreskrilten att de icke få mottaga hvarandras lottbref såsom säkerhet. ingalunda medför någon trygghet mot deras aflarsgemeuskap. Jag tager mig dessutom friheten hänvisa till finans - 228 Den 12 September f. m. komiténs betänkande, der det heter: »Till ett så vidsträckt förbud synas icke några giltiga skäl förefinnas.
Med anledning af den utaf 1853 års Stats-revisorer gjorda framställning, att, enär för pensionering af civile embetsoch tjenstemäns enkor och omyndiga barn, ett stats-anslag å 25,000 R:dr vare anvisadt, samt Civil-statens allmänna enkeoch pupill-fond uteslutande bestode af allmänna medel, redogörelsen deröfver borde undergå granskning hos Kongl. Kammarrätten, bar Direktionen öfver Civil-statens pensions-kassa, uti sitt af Kongl. Maj:t häröfver infordrade utlåtande, i underdånighet tillstyrkt nådigt bifall till det sålunda väckta förslaget; men då, enligt hvad Revisorerne funnit, nämnde räkenskaper icke för någotdera af revisions-åren blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskade, hafva Revisorerne ansett sig böra hemställa, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att den föreslagna och tillstyrkta åtgärden måtte, derest icke något hinder för dess verkställighet skulle anses möta, varda vederbörande till iakttagande anbefalld. Räkenskaperna, hvilka äro förda med ordning och redighet, hafva icke till någon erinran från Revisorernes sida föranledt. A s *m éens Pensions-kassa. Denna kassas räkenskaper, hvilka undergå granskning af delägarnes egne Revisorer, utvisa följande förhållande: Debet: år 1851. år 1852. år 1853- Balans från föregående år: Uppbörd: —- Vakans-och liggetids-d:o 16,331: 26. — 1,426: 1. Ersättning för besparingar 31,400: — —■ 31,400: — —• Balans till påföljande år: Credit. Balans från föregående år: Afkortningar : Utgifter: Pensioner och begraf — ningshjelp 281,321: 32. — 293,825: 299,430: Balans till påföljande är: Fastighets-värde
» Torka af dina fötter — så du ställer till, Knut, » började Malla igen, » Fröken bråkstake, besvära sig inte, mina fötter ä ' så fina, som om jag aldrig varit ute. » » Nå det var då lustigt, är du nu inte smutsig om fötterna heller, då måtte jag ha blifvit blind! » » Knut är bra, kom in och helsa på kusin Selma nu, » ljöd moderns öfverlägsna röst. » Ja bevars, om mamma har lust att få sin salongsmatta nedsolkad, så gärna för mig, » sade Malla stucken. » Usch, hvad det drar, Knut stängde inte tamburdörren, » utropade Thilda. » Jo, det gjorde jag. » » Nej, det gjorde du inte. » » Käbbla nu inte, kära barn, öppna åt pappa, skynda er, han kommer i trappan, Mari kan inte gå ifrån. » » Knut, gå och öppna, » sade Malla. » Det måtte väl Thilda kunna göra, » tyckte Knut. » Kors, hvad du är ogin oeh lat! » » Jag får väl gå själf då. » Modern reste sig gravitetiskt, men Selma var redan i tamburen och släppt * in sin farbror. » Jaså, är Selma anställd här som portvakt, hva '? Välkommen, min flicka; finns ingen annan som kan öppna? » » Mari är hindrad, kära du. » Frun såg så- rad ut. » Och därför skall lilla Selma sköta hennes syssla, alldeles i sin ordning, söta du, förträffligt anordnadt, isynnerhet när man har en nittonårig son, som går i rummet och drar. Ja, ja, jag säger ingenting, min lilla vän; törs jag fråga, om vi få mat snart? » Selma hade just ingenting sagt på hela tiden, hon var rädd för hvarje ord, rädd att det skulle väcka nya strider, och fast hon visste, att de ej hade några rötter, plågade de henne ändock, ovan som hon var vid dylikt. Man satte sig till bords. » Hvad i all världen är det här för soppa, min vän? I min barndom hotades vi med något som kallades ölsoppa till middagen, när vi varit svåra och olydiga; fråga din far, om han minns det, Selma lilla. Jag kan aldrig påminna mig, att hotelsen gick i verkställighet.
— 5 Skr libb lor: 2 8 — öfver 2 o 00 1 stycke — 20 30 — andra slag 1 stycke — 9 — 40 Sköldpadd, arbetad 1 skålp. 6 — Slöjdevåror, eller Fabriks-, Manufakturvaror, i taxan ej nämnde, förlullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå, eller, om detta ej kan bestämdt urskiljas 100 R:dr v. 25 5 Smink och Sminkflor 1 skålp. — 24 — 5 Smör 1 liép. — 32 — Snörmakare-arbeten, såsom Fransar, Galoner, Gramaner, Aiguilletter, Snoddar, Snören m. fl. ej specificerade: 20 af heloch halfsiden 1 skålp. 5 4 andra slag 1 skålp. 1 16 Socker: — 7 — Mascovad-, eller brunt och gult, ordinärt Terresoch Tetessamt hvitt Pudersocker 1 skålp. — 2 3 — 10 — Krossadt Lump-, Havanna-, Terressamt andra till sockerhalten lika slag Slipstenar; se Sten. Snickare-arbeten; se Trädvaror, ej specificerade, arbetade. Snus; se Tobak. Snören; se Gulddragareoch Snörraakarearbeten. Snören, Tarm-; se Strängar. Solfjäders-papper; se Papper. Spanska Flugor hänföras under Apotheksvaror., 340 Expeditions-Vlskottets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 136. Tullvärde. Qvantitet för Tullberäkn. Inf. Tull. Banko. R:dr sk. 32 r. Spanmål: malen : Gryn och Mjöl: införtullas efter den afgift, som vid införseln är gällande för det sädesslag, hvaraf Grynet eller Mjölet är tillverkadt, med tillägg af 10 procent, och så, att af Hvete 9 lisp., af Räg och Ärter 12 lisp., af Korn 10 lisp. och af Hafre 8 lisp. Mjöl anses svara mot en tunna säd, samt ali 4 lisp.
Maj:ts nådiga Proposition, angående begrafningsoch öfriga kostnader i följd af Hans Maj:ts Konung Oscar l:stes dödliga frånfälle; och N:o 189, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse i fråga om löne förhöjning för år i857 åt de vid storskiftet i Stora Kopparbergs län samt afvittringen i Vester-Norrlands, Vesterbottens och Norrbottens län anställda Landtmätare. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Sammansatta Stats-. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 51, i anledning af väckta motioner om dels understöd af allmänna medel, dels förändrade lagbestämmelser, till befordrande af skiftesverket på Gottland, biföll Ståndet hvad Utskottet å sidan 5 hemställt med afseende på 01. Svebilii motion, hvaremot Utskottets å sidan 6 förekommande hemställan afslogs. S. D. Föredrogos ånyo Bevillnings-Utskottets nedannämnde Memorial och Betänkande: N:o 40, i anledning af väckt fråga om förtydligande af Rikets Ständers beslut, angående tull å Ättika. Bifölls. N:o 41, angående städernas Salu-accis. Bifölls. N:o 43, angående verkställda omröstningar, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut i afseende å förändrade föreskrifter om Allmänna Bevillningens utgörande. Lades till handlingarne. N:o 44, i anledning af verkställd omröstning, angående ilrågasatl särskild bevillnings—afgift för Cigarrer och Cigaretter, som till salu hållas. Lades till handlingarne.
Styrelsen, blef väl personalen tillökt med 3:ne tjenstemän inom Kameral-Afdelningen samt ett Byggnads-Kontor inrättadt, hvars tjenstemän dock jemväl förut voro viel fångvården anställda; men då i betraktande tagas de mångfaldigt fördubblade göromål, som genom öfverflyttningen af förvaltningen vid Läns-och Kronohäktena, organisationen af flera Kompanier och fördelningen af Krono-Arbets-Corpsen samt uppförandet af åtskilliga Länsfängelsebyggnader varit en följd, lärer personalen ännu finnas för fåtalig för de så kallade löpande göromålens noggranna och skyndsamma behandling och ännu mera för af behofvet så högt påkalladt ordnande af räkenskaps-verket och ekonomien vid fångvårdsanstalterna i allmänhet. Hvad åter angår embetsoell tjenstemännens inom Styrelsen löneförmåner, så blefvo väl dessa genom ofvan åberopade nådiga Interims-stat jemkade till nära likhet med hvad för motsvarande befattningar i andra Verk bestås; men Styrelsens embetsoch tjenstemän sakna likväl ännu icke endast fördelen af att vara på ordinarie stat, utan ock all pensionsrätt. Om man, å ena sidan, väl bör antaga, att hvarje tjensteman med nit och drift är pligtig att fullgöra sina skyldigheter, utan afseende å de störi’e eller mindre ekonomiska fördelar, han derför åtnjuter, så förekommer deremot, å den andra, den ganska vigtiga omständighet, att ingen tjensteman utan tvekan vågar uteslutande egna hela sin verksamhet åt en befattning, hvarifrån han, utan eget förvållande, när som helst kan blifva skiljd, och som för honom och hans familjs bergning i framtiden icke lemnar den ringaste garanti.
Grundlags-ändringarne vidtaga en förnyad revision af Ansvarighetslagen för Stats-Rådets Ledamöter samt deröfver med Utlåtande inkomma, blef samma då bordlagda motion, vid nu skedd förnyad föredragning, till Lag-Utskottet remitterad. S. D. Föredrogs ånyo Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående förordnande för en Ledamot af Stats-Rådet å den i 42 §. Riksdags-Ordningen afsedda befattningen med Riksdags-ärenden j Gifven Stockholms Slott den 19 Maj 1840. Lades till handlingarna. Prot. Utdr. d. 3o Maj 1840. 1 3 [5 S. D. Föredrogos ånyo Bevillnings Utskottetsj den 27 dennes å bordet lagda Utlåtanden: N.o 13, i anledning af framställde anmärkningar vid Utskottets under N:j 3, afgifna Betänkande; N:o 14, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet N:o 4; N:o 15, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet N:o 5; Lades till handlingarna. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets följande Betänkanden, sedanden 13 dennes å bordet hvilande: N:o 41, i anledning af väckt fråga om ändring i 5 Cap. 4 §. StrafFBalken. Bifölls. N:o 42, öfver väckta motioner om Förliknings-Comiteers inrättande. Återremitterades. N:o 43, i anledning af väckt motion, dels om rättighet för parter vid Härads-Rätt, att före Tingets början erhålla underrättelse om dagen, då dem rörande mål skola till handläggning förekomma, dels ock att föreskrifterna om tiden för vads erläggande och besvärs anförande emot Härads-Rätts be slut måtte ändras. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 20 dennes å bordet lagda Utlåtande N:o 29, i anledning af väckt motion om upphörande af det så kallade Hemförare-Båt-Gillet i Götheborg. Återremitterades.
Drotocollet 8kulle skgs till Dinsnce-De^srt6M6ntet8 Lx^ieäition i anäs mai, std i Longi. IVIggt8 sllstsnäe i^säig» ?ro^>08ition till Liket8 8tsnäer om 8tst8verket8 tilLtsnä ock kekok ina intsgs8 cle nu ak Longi. Nsj:t Ke8lutsäe krgm8ts11ningsr till Liket8 8tsnäer rörsnäs 8iette Dukvuä-ä^iteln; i ksnäeLs sk kiksll kvsrtill koljsnäe tillökningar i nuvsrsnäe sn8lsg8-8ummor 8kulls egs rum, nemligen: äe?r a/c/e/n/ng ///^/"^o/?r tt^tage/' ^o> m. m. kör ä'gkel1-Lommi88ion6n Lär 1,026: 12. — „ Lsnätmsteri-8tsten 3,000: „ De krägor om keviljsnäe, äel8 kör vi88S sr, äel8 kör en gang, sk 8er8kiläs 3N8lsg utölver oräinsrie 8tst8-kekokven unäer Lik8-8tat6N8 8iette Dukvuä-Ditel, k vilks körekomms uti: 35 tt) Dn at Druk8egarne, Oretve 6. >/. von //sn/?ron^on oell 6. 6. ^o/ca/r^o/r, ä flere Druk86gare8 oed Lerg8män8 vägnar, till l^ongl.
Bettini, N.o i5« fortkomst på Embetsmannabana!]. Om man derjemte tager i betraktande den eoncurrence af sökande, som Inträffar vid hvarje ledig tjenst eller embete, ligger det i öppen dag, att den, som vinner befordringen, om ock i lingsta grad dertill meriterad, likväl måste ansa sig gynnad af ödet ; huru mycket mera då, i den händelse någon gång inträffade, att han ej förmår tysta den inre öfvertygelsen, att han vunnit sin befordran på en eller flere mera meriterades bekostnad. Jag tror således, att ingen, som vunnit befordran, eller, såsom det i dagligt tal icke olämpligen kallas , gjort lycka , kan underkastas någon beskattning, den han med mera nöje må utgöra, än den, som hittills egt rum för Eullmagtsomkostnaderne, hvilka följaktligen jag anser minst bordt komma till nedsattning, ’’ ”En del af de nu anförde skäl tala lika högt mot nedsättningen å chartse;beloppet för Köpebref.” Uti hvilken reservation; i hvad den röxer de af a:dra Afdelningen föreslagne, samt af Högloft. Utskottet gillade nedsättningar af xiu gällande Chartae-Sigillatte-afgifter, Herr Borgmästaren Pettersson samt Erik Persson Anders Andersson, Eric Pålsson, Tufve Bil. till Bevilln, Utskot.
— N:o 109. i anleduing af återremiss å Wto 84- XX. B. 442. A. 538. XXI. B. i35. A. i5j. XXII. E. 217. B. 23o. A. 256. — Wto 110. i anledning af återremiss a N:o 88. XX. B. 44.2. A. 539. XXI. B. i35. A. i57. XXII. B. 280. A. 256. — Wto lii. med öfverlemnande af Förslag till reglementariska stadganden, motsvarande 5 Art. 1 Afd. i i83o års BankoReglemente. XX. B. 442- A. 54o. XXI. U. 135. A. 157. •— Wto 112. med öfverlemnande af Förslag till reglementariske föreskrifter, motsvarande Afd. 1 af Art. 4 ul> i83o års BankoReglemente. XX. B. 442- A. 54i. XXI. U. i58. A. 235. XXII. E. 293. ■— Wto ii3. med hemställan om afskrifning å Tumba Bruks vinstoch förlust-räkning för de skilnader, som komma att uppstå genom verkställd ny classification af Tumba Bruks lumpförråd och derå nu bestämde lämplige penninge-värden. XX. B. 442, A. 544- —• Wto 114- angående försäljning af Tumba Pappersbruk, jemte några andra Bruket rörande ärenden. XX. B. 442j 544. A. 56t. XXI. U. 25o, 369. XXII. A. 68. — Wto 115. med öfverlemnande af reglementariska stadganden, motsvarande 6:te Art. i i83o års BankoReglemente. XX. B. 55g. L 58.. XXI.