Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dm i Demnbcr. 25 Herr Grefwcn och Lan d t-Marsk a lkcn läk uplasa Bulleunen för i dag rörande Konungens hälsa: Den i December klockan ro förmiddagen. '^Kongl. Mast war uvve hela gardagen, sch mädde i ali hänseende bättre än hagarne förut. Hans Maj:t geck kill sängs klockan io pä Afton, och har solwik wäl hela Wakten. Förhällandet är i dag lika godt med gardagen". ' ° O. Weigel. hrvareftcr Herr Landt-Marffalken gas tillkänna att dä han förleden gärdags afton upwaktat Konungen hade Hans Kongl. Maj:t befallt honom försäkra Ridderffa, pel och Adeln om sin tillgifwenhck och erkänfla, samt sina oförändrade Nådiga tänkesätt för Riddcrffapct och Adeln och hela Riket. Uplästes ett as Friherre inlämnadt sa lydande: Wördsamt anförande till Högloft. Ridderffapet ach Adelns Prorocoft. Sedan numera, icke allenast Riksens Ständers Pluralitet gillat och stadfästat Deras Expeditions Ut» ftkottS ifrägawarande göromäl, utan ock Utffottet haft den äran att asgifwa den Förklaring, Högloft. RiS» dersikapct och Adeln särffildt behagat af Det samma äska, äterstär ännu för mig, såsom af sjukdom redan en längre lid hindrad, att biwista Högloft. Ridderffa, pek 76 Z7en i December. pet och Adelns Plena, att wördsantt härmedelst anhålla, dek läckles Högloft Ridöerffapet och Adeln ber nägit gifwa tillkamm, hnruwida hoS Högloft. Ridder» stapel och Aocln cmor min Person i synnerhet upkom» mit, antingen nagök m,hnö>e osmer det framfarna, eller nägon misstanke i anseende till framtiden?
Jag tror deremot, att Regeringen icke bör blanda sig i styrelsen af de DistrictMagaziner, som i Provinserne blifva inrättade. Den hittills varande Magazinslnrättningen har fått gifna föreskrifter, huru den vid svåra år borde köpa af den, som ej hade att sälja, och sälja till den, sorn ej hade att köpa för. Följden har varit den, att säden blifvit qvar, sedan anstalten likväl alltid skadat, ty allt möjligt förmynderskap i sådana småsaker måste alltid skad*. Jag tror, att det bör blifva orternes egen omsorg, och de styrelsers, sojn de utse, att si föranstalta, att ej de Den 24 October J„ m. sgj iförmögnare äta upp de fattige; men det är ett stort misstag ait derföre utesluta de förrnögne , ty de blifva då sjelfve tiggare. Allt detta bör baro på Directionerne sjelfve utan några föresk rifter. Hvad åter beträffar, huru säden skall användas, i händelse provinserne ej skulle vilja ingi på att émottaga den, så instämmer jag med dem, som yrka, att Regeringen måtte få disponera den, och småningom försälja den mot ett pris, som ej sätter Landtmannen i förlägenhet. Det är äfven nödvändigt att spara något, och ej sälja borrt allt, ty det kan väl hända, att en del invånare ej fattar nyttan af Inrättningen, men sedermera kan blifva i behof af undsättningshjelp. Dessa 60,000 tunnor äro ej mera, än att de bö; ra blifva oförryckte för de norra iiänen, äfven om de ej vilja ingå i Utskottens förslag. Derföre finner jag, att det bör blifva Regeringen öppet, att till visse provinser disponera denna säd. Omsättningen deraf bör ej blifva omöjlig. Herr Hjerta: Hufvudfrågan synes vara om den satts erkännes, att den Spannmål som blifver öfver, sedan DistrictMagazinerne äro fonderade , skall blifva qvar , och öfverlemnas till Styrelsen intill nästa Riksdag, eller förvandlas till penningar, för att dermed betala MagazinsInrättningens skuld till Banken. Jag har ej funnit annat, än att alla erkänt rigtigheten af DistrictMagaziner.
Detta synes så mycket mindre osannolikt, som en eller annan hvalross t. o. m. i våra dagar drifvit i land vid Norges kuster, och som hvalrossar ännu årligen dödas utanför Swjatoinos på Kola-halfön.85 Ganska riktigt beskrifves hvalrossen i den bekanta, på slutet af elfvahundratalet författade norska skriften »Konungs skuggsjá» (konungaspegeln) såsom ett djur liknande sälen 86 på det när att den, utom åtskilliga mindre tänder, har tvänne stora betar, hvilka stå ut från öfverkäken. Denna tydliga och från öfverdrift fria skildring ersättes dock i senare medeltidsskrifter af de mest äfventyrliga berättelser om djurets utseende och fångst. Sålunda säger Albertus Magnus († 1280)87, att hvalrossen fångas på det sätt, att man, under det djuret sofvande hänger på sina stora betar i en klippremna, utskär en bit af huden och fäster ett starkt tåg deri, hvars andra ända är bunden vid träd, pålar eller stora i klipphällen fästade ringar. Derpå väckes hvalrossen genom att man slungar stenar på dess hufvud. Under sina bemödanden att komma undan lemnar den huden qvar. Sjelf omkommer den snart derpå eller uppkastas halfdöd på stranden. Vidare nämner han, att hvalrosslinor äro till följd af sin styrka mycket lämpliga för lyftande af stora tyngder, och att de alltid finnas till salu i Köln. Förmodligen användes de der vid domkyrkobyggnaden. Likartade äfventyrliga föreställningar om hvalrossens utseende och om dess lefnadsvanor upprepas i en mer eller mindre förändrad form till och med af Olaus Magnus, hvars föreställning om hvalrossen framgår af ofvanstående träsnitt. Hvalrossfångst efter Olaus Magnus (1555). Den 11/1 augusti 1556, året efter offentliggörandet af Olai Magni arbete, såg en vest-europe för första gången några verkliga hvalrossar, som dödats af ryska fångstmän vid Waigatsch-ön.
Jag gjorde i Ar samma erfarenhet som i fjol: att ångbåtckaptener äro i hög grad tillmötesgående mot resande skolungdom. Vi hade bildat en " fan-iilj " och reste med 20 ' / o rabatt. Då vi kommit till Berg, slog0 vi oss ned i gräset under ett stort träd för att äta middag af vår medförda matsäck. Vi upptäckte snart en liten flicka, som sålde mjölk, och sii vor0 vi väl försörjda. Det visade sig vid de olika matsäckspå- sarnas öppnande, att ingen i själfviskhet tänkt allenast på sin egen person - nej här fans ett öfverflöd p i smörgåsar, ägg och pannkaka, sa att vi kunnat mätta en half skollofskoloni. Men då vi ej hade nå- gon sådan i vår närhet, fick mjölkflickan sitt förkläde fullt, och dessutom undfägnades ett par gamla gubbar. De tyckte nog, att vi vor0 ett lustigt sällskap, som reste omkring med så mycket mat. Men hvar vor0 nu Louise och Ida, som skulle möta oss i Berg? Efter mycket spejande syntes ett par stora röda parasoll, som närmade sig, och under dessa igenkände vi snart vara vänner. Tillsammans med dem besågo vi först Vreta kyrka, och sedan började fotvandringen. Ehuru det var på eftermiddagen, var hettan tryckande, och vi började just att känna oss " uppgifna " och trösta hvarandra med, att vi endast hade ' / 4 mil qvar; vägen gjorde i detsamma en skarp sväng åt öster - och så var all trötthet liksom bortblåst. En ny utsigt öppnade sig: Roxen låg spegelblank framför oss, och till venster reste sig Stjernorps ståtliga slottsruin ur en tät bädd af löfskog. Utrop af beundran ville aldrig taga någon ända. Vi uppmanades emellertid att ej fördröja oss med att beskåda Stjernorp. Vi skulle sedan se det bbde i solsken och månsken: programmet var redan uppgjordt. I rask fart bar det nu af fram till Kolfall. Sista biten var en uppförsbacke, som gerna kunde haft Vermland till hemort. Kolfall är en idyll, der det ligger på en höjd, inbäddadt i björkoch furuskog. Höjden stupar åt ena sidan brant ned mot en å, som drifver en såg.
December sistlidet år, enär således för närvarande icke före - 148 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd, Skrifvelse N:o 71. funnes beliof att åter uppföra eli spanmåls-magasin i Carlshamn för Kronans räkning och det syntes vara utan allt ändamål att för vården af en onyttig tomtplats, innehållande 368 qvadratfamnar, bekosta stängsel i alltid laggildt skick, i Nåder föreslagit Rikets Ständer att, efter föregången värdering, merbcmälda nied Niris 10 och II pä Carlshamns år 1831 upprättade slads-karla betecknade magasinstomt, utgörande en del af de tom ter, sorn Kronan i äldre lider inköpt för f. d. Kronobränneri-inrätlningen i Carlshamn, finge, jemte tillhörande stängsel, genom offentlig auktion till den mestbjudande försäljas. Efter tagen kännedom af de till frågan hörande handlingar, hafva Rikets Ständer, vid pröfningen af delta ärende, funnit skäligt all, med afseende å förekomna förhållanden, till E. K. Mits Nådiga framställning lenina bifall; derom, till svar ä den Nådiga Propo siljonen, Rikets Ständer få härigenom göra underdånig anmälan; framhärdande Rikets Ständer &c. Stockholm den 6 Maj 1857. il o ?f. Uppläst ocfi godkändi hos Ridd. och Adeln den 9 Maj 1857. Prestc-Ståndet den 9 Borgare-Ståndet den 9 Bonde-Ståndet den 9 llikcis Ständers underdåniga Skrifvelse, med anledning af i/rrigasllilld (flergijl af beskattningen a t ack jern s-til iver k n ingen o c k s lang jet •// s-s in idet. (Sta t s-Lil sk :s Hilldén N:o 33, Litt. C. och N:o 58.) S. A. K. Sedan Fullmäktige i Jern-kontoret, med åberopande af Bruks-socieletens uppdrag, hos E. K.
Det är nemi. ett obestridligt faktum, att de patienter, som företrädesvis inkomma till lazaretterne, äro behäftade med dels yttre åkommor, dels hufvudsakligast med kroniska sjukdomar, oell dessa sednare stundom af den svåraste art, enär hjelpen vanligast alltför sent sökes. Beskaffenheten af dessa sjukdomar gör ansvaret större för den, som skall behandla dem. Inträffar ett dylikt sjukdomsfall af svårare art bland ståndspersoner eller i allmänhet bergade personer och skulle detta behandlas af den enskilde praktikern, hvilken tillfälligtvis icke ansåge sin vetenskapliga bildning tillfyllestgörande, för att öfvervinna sjukdomen, så eger han att hänvisa den sjuke till en mera erfaren läkare; men i fall patienten åter tillhör den fattigare klassen, så hänvisas han till lazarettet, och han bör ock begagna denna hänvisning, ty sjukdomar af denna art erfordra merändels en sådan noggrannare yttre skötsel, som icke kan åstadkommas i ett torftigare hern. Lazarettsläkaren är alltså ofta den enda räddningsplankan för dylika fattiga sjuka, och på hans duglighet beror ganska ofta, synnerligen hvad de sjukdomar beträffa, som fordra kirurgiska åtgärder, huruvida den arma sjuklingen skall blifva krympling för hela sitt lif eller icke. Lägger man nu härtill, att lazarettspatienten icke kan vädja till en annan läkare, utan ovillkorligen måste åtuöja sig med den honom anvisade, så finnes lätt, af huru stor ansvarsfullhet lazarettsläkarens kall är, och huru vigtigt det är, att dertill erhålla personer af utmärkt skicklighet, pålitlighet och omsorgsfullhet. Men ju större egenskaper, ju mera upoffringar och ju mera ansträngningar, man fordrar af en sådan läkare, desto större förbindelse eger man, att icke allenast under tjenstetiden göra honom oberoende af andra näringsomsorger, utan äfven att, sedan han uphört att kunna verka i denna riktning, göra hans ålderdom sorgfri, åtminstone fri från de hufvudsakligaste bergningsbekymren.
) ' — Kalla bad; af B — d. — Ett storstadsbarn; berättelse för Idun af Johan NordUng. (Forts.) — Återigen något om rullkaminer; af D. Ii. FÖr sommaren. — Matlagning. — Väfning. — Hnshållet. — Bostaden. — Efterrätter. — Tjenarne. — Läkareråd. — Frågor. — Svar. — Breflåda. företrädesvis Barnsjukdomar. En ung flicka från landet, som till våren genomgått ett af stadens bästa läroverk, och som det lyster att på egen hand försöka^ sin lycka och pröfva sina krafter, vänder sig härmed till Iduns låsariunor med den förfrågan, om hon har rättighet lemna sin far och mor, hvars hjelpreda och glädje hon såsom enda barnet på deras gamla dar borde bli. Svar motses med otålighet tacksamt af Georgina. Hur skall man behandla nya våffeljern för att få dem användbara, och hur tillagas och arbetas en god våfFelsmet, helst utan ägg? V. S — n. Annonspris: 25 öre pr petitrad ( Ingen annons införes under 1 k r. LED / GA PLATSER. En enkel, anspråkslös flicka med håg och vilja att deltaga i och grundligt lära hushållsgöromål under husmoders ledn. erhåller pl. på landet mot 200 kr. årsafgift. Svar till J.E., Märsta. Mottagningstid helgfria dagar 10 — 2 och 4 — 6 e. m. OBS! Verkställer allt, som hörer till tandläkarekonsten. Plats för helinaekordenter och kushållseléver nu och till hösten. Sommarkurser vid Sundbyberg kunna icke lofvas till nä- sta sommar. Skolan flyttas i höst till Stockholm och hålles öppen till 1 juni. Anmälningar mottagas och kursplaner erhållas pr Stockholm genom FredrikaBremer-Förbundets byrå samt fru Bloms Inackorderingsbyrå, St. Vattugatan 3; pr Sundbyberg genom Mathilda F r å g o r. Hvardagar ' / 2 3 — ' h i. [273] Gestrin, Första föreståncterska. GUSTAF HOLMBLOM KÄPP-FABRIK 38 Vesterlånggatan 38 Nedra botten, I o. 2 tr. upp.
Nu är föreslaget att hon, tydligen till behag för en pågående borgerlig lagstiftning, som gjort sådana förbrytelser inför sitt forum antingen rent af strafflösa, eller ock, endast under vissa, tillfälliga och mera sällan förekommande biomständigheter straffbara, skulle i dessa afseenden ställa sina anordningar i strid med sin egen lifsgrund. Det oantagliga i en sådan fordran lärer väl, utan att tydligare behöfva ådagaläggas, af hvar och en kunna inses. Härtill kommer att, ehuru qvinnor, sorn i lönskaläge framfödt barn icke, om förslaget antages, hädanefter ega att undergå enskild skrift och aflösning, hvilken kyrkliga akt hittills gjort den i Kyrkolagens 5 Kap. för alla barnaföderskor föreskrifna kyrkotagningen för dem öfverflödig, likväl ingen anvisning nu är lemnad eller ens påtänkt i afseende på sättet, huru med sådana qvinnor må förhållas, pä det något motsvarande hvad sorn med kyrkotagning är åsyftadt, med dem må kunna försiggå. Dä icke meningen lärer kunna vara, att någoldera af de i Kyrkohandbokens 8 Kap. uppställda formulär på dem må kunna tillämpas, hade fullt skäl 6 Lag-Utskottets Betänkande JVs> 51. varit att, i sammanhang med den nu tillärnade lagstiftningen, vänta ett förslag i detta hänseende. Dä jag af sådana anledningar måste anse Utskottets nu gjorda hemställan oantaglig, och då det ligger i öppen dag, att, om nya Strafflagsförslaget blifver gällande lag, 1855 års Kongl. Förordning måste i öfverensstämmelse dermed ändras, så vida icke. kyrkan, i afseende pä en vigtig del af sitt kall, skall bringas i förlägenhet eller tvång, tager jag mig friheten till de Höglofliga Ståndens pröfning och godkännande vördsamt framlägga följande, redan inom Utskottet väckta och af en icke obetydlig minoritet omfattade förslag: Med ändring af Kongl. Förordningen den 4 Maj 1855 angående vissa föreskrifter till kyrkotuktens uppehållande förordnas, som följer: , Medlem af Svenska kyrkan, som gjort sig skyldig till straff för det han hädat.
Ständer må till Kongl. May.t i underdånighet öfverlemna de Stadgar och Reglementen, hvilka, i öfverensstämmelse med Bank-Lagen af år i83o, vid denna Riksdag blifvit uppgjorde, med underdånig anhållan, att Kongl. Maj:t täcktes låta promulgera dé delar deraf, som böra komma till allmänhetens kännedom.” Herr Doctor Moren, Herr Prosten Afzelius och Riksdagsfullmåtjtigen Peter Andersson hafva häruti instämt; af Herr Helleday: ”Emot det slut, hvari Utskottet startnat i afseende å ifrågavarande motion, får jag mig reservera, under förklarande, att jag, enär motionen måste besvaras, för min del trott, det ”Utskottet bort tillstyrka Rikets Ständer, att, med öfverlemnande af det under Riksdagen af Rikets Ständer antagna Reglemente för Banken, i underdånighet anhålla , det behagade Kongl. Maj:t låta promulgera sådana af RiketsStänder beslutade stadganden, hvilka röra rättsförhållanden Banken och enskilde emellan, och således böra komma till allmänhetens kännedom Banco-Utskotlets Memorial N:o i3%. 5 af Herr Rubin: "Jag reserverar mig mot detta beslut, emedan jag anser den föreslagna åtgärden vara, på sätt Herr Stuart utvecklat, endast ledande till tidsutdrägt, oell att någon annan behandling af denna fråga icke är behöflig, än att, sedan det nya Reglementet blifver färdigt, Rikets Ständer uppdraga och autorisera deras Banco-Fullmägtige att till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna en afskrift af Reglementet för den behöfliga åtgärd, i afseende på promulgering af sådana Ständernes beslut, hvilka icke under Riksdagens lopp hunnit från Rikets Ständer sjelfve i underdånighet anmälas.” Med Herr Rubin hafva sig förenat: Herrar Lake och Ekelund. Herr Sahlin har äfven emot beslutet sig reserverat. Bihang till R. St. STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, i835. Bcinco-Utslotlets Memorial N:o i33. I N:o 133.
Ett Anförande af Herr vod Heynne, Georg* angående utfärdande af en Förordning emot Yppighet, hvilket anförande jemväl med de öfrige Respective Riks-Stånden Communicerades» Ut supra. S. D. Instämde Högloft. Ridderskapet och Adeln uti Högvördig® Prest* - Ståndets och He* Den 13 December. 3*3 dervärda Bonde-Ståndets, genom ankomne Protocolis - Utdrag af den 5 och 10 dennes, Ridderskapet och Adeln niedddte Beslut att Riksens Ståndets Justitiae - Ombudsmans för inne^ varande år afgifne Berättelse matte skyndsarameligen på Stats-Verkets bekostnad tryckas, fcamt StatsUtskottet anmödas ätt äådant låta Verkställ Ut suprä-0 Högiofl. Ridderskapet och Ådein ätsklijÖéi klockan tre tjvärt till 2 eftermiddagen. In fidem Protocolli Q. J. Lagerheim^ Måndagen den t5 December, Plenum klockan half till ii förmiddagen. Herr Grefven och Landi Mtnkålken tillkännajjafj ätt Riddarhus. Utskottet anmält, dét Laztnarthén Abraham af Malmborg fullgjort alla till Intröductiöns vihnäridé erforderligé Prestanda, bdh hemställde Herr Grefven och LändtMarskalkeri i följd deraf, örn ej Ridderskapet och ARein behagade bevilja Lagmannen af Malmborg 324 JDén 15 December4 Introduction å Riddarhuset under N:o 2254 ibland Riddersoeh Adelsmän. Bifölls. Företogs Val till Bänkman för 29:de Bankmans - Afdelningen efter N:0 1732 A. Herr Adlerbeth < Jacob, Protocolls • Secreterare , och blef efter Val-förrättningens slut till Bänkman utsedd N:o 1899 B* Herr Piper, Gustaf Carlj Major, Herr Grefven och Landt Mar sk diken tillkänna^ gaf, det Hans Maj:f Konungen samt Deras Kongl. Högheter Kron - Prinsen'och Hertigen af:
Titi Stats-Utskottet hafva alla fyra RiksStånden återremitterat Utskottets, d. 5 nasti, månad, afgifne Utlåtande, öfver H:r Landt-Marskalkens och Herrar Talmåns samt Utskottens Ordförandes Förslag till aflöning, vid denna Riksdag, för RiksStåndens och deras Utskotts-Secreterare, Cancellier, samt Vaktbetjening, med anmärkningar, som antingen gå derpå ut, att i anseende till göromålens större mångd nu ån vid föregående Riksdag samt fortfarande lika dyrhet, sorn förr, att i Hufvudstaden sig uppehålla, de vid Riksdagen tjenstgörandens arfvoden och Tractamenten bordt bestämmas, till likhet med hvad vid 1817 och 1818 årens Riksdag bestods, eller ock att Utskottet till det minsta bordt stadna vid det af H:r LandtMarskalken, Herrar Talmän och Utskottens Ordförande upprättade Förslag som Stats-Utskottets Betänkanderu 741 redan bestämde cn nedsättning i aflåningen mot hvad de tjenstgörande erhållo vid sista Riksdag, äfvensom att beräkningen får Ståndens Cancellier måtte, nu sorn tillförene, få beräknas från och med fjerde dagen fåre Riksdagens utblåsning m. m.
Direktion tillförene blifvit ombesörjde, hvaremot för Bemedlings-Kommissionen med 1844 års slut upphört befattningen med underhåll och beklädnad af de utaf Borgerskapet förut in natura hållne 100 Båtsmän, hvilket åliggande öfvertagits af en särskild Kommission för debitering, uppbörd och redovisning af hela den för Stockholms Stad utgående Båtsmanshållsafgift. Den ordinarie kontributionen af Borgerskapet har åren 1843—1847, liksom de nästförflutne fem åren, utgått med 500 R:dr af hvar och en af Borgerskapets 50 röster, och med fyllnadens läggande på sådana personer, som, ehuru ej inbegripne i Borgerskapets klassifikation, dock idkat borgerlig rörelse inom hufvudstaden. Särskildt bar Borgerskapet, för godtgörande af arfvoden till Stadens tio Riksdagsfullmäktige och bestridande af öfrige utgifter, som af den uttaxerade kontributionen till Staden icke kunnat betäckas, fi 'ån år 184o åtagit sig en extra-ordinarie kontribution, motsvarande en fjerdedel af den ordinarie. ’ Bemedlings-Kommissionens Inkomster hafva utgjort: Stadens Militär-kompani Stadens Båtsmän ... 5,000 — 5,000 5,000 Summa B:ko R:dr 51,674 45 aj 52,993 30 6 41,830 34 2 49,210 laju 44,938 46 5 Sedan, på sätt ofvan närandt är, bestyret med underhållet af Stadens Båtsmans-kompani in natura blifvit, vid 1844 års utgång, ifrån Borgerskapets Bemedlings-Kommission, som dermed haft befattning, till den då redan organiserade Kommission för debitering, uppbörd och redovisning af Stadens Båtsmanshålls-afgift öfverflyttadt, benämnes denna förvaltande myndighet Stockholms Stads Båtsmanshåll Kommission. Af densamme äro kostnaderna för Bålsmanshället uppgifne att hafva varit följande: Vakans-afgift för 337 man .
Förordningen den ig Februari 1811 malte upphäfvas, samt, under fredstid, utlänningar medgifva» rättighet att inkomma i Riket och der vistas, då de inför vederbörande Embets-myndighet i gräns-orten med behörigt pass styrka, a.tt de i rätta ärenden stadde äro, och icke genom l:ag-bro.tt denna rätt förverka. Stockholm den 20- November 1840. Ank. till Exp. Utsk» deni ao Nov. kl. 3 e, m. Betänkande, i anledning af fråga 0m förändring af 4 §. 20 Capt Byggn inga -Balken. Hos Hög lo U. Ridderskapet och Adeln har Herr Rosenqvist, Fredrik Leonard, uti ingifven motion anfört: att redan i många år, men i synnerhet sedan folkökningen i senare tider så betydligt tilltagit, en högljudd och grundad klagan låtit höra sig öfver brist på tillräckligt antal mjölq varnar. Till afbjelpande af denna stora och för allmogen mest känbara olägenhet, hade mångå försök att anlägga valtenqvarnar för spanmåls förmälande, emot tu 11 tägt och skattläggning, blifvit gjorde, men merendels misslyckats, helst då någon bonde dermed befattat sig och råkat hafva till granne någon bättre ståndsperson, som egde skattlagd qvarn. Egennytlan hade alltid hittat på utväg att motverka den nya qvarn-anläggningen, äfven då behofvet deraf blifvit på det mest öfvertygande sätt bevist. Egarne al de gamla skattlagde qvarnarne hafva vanligtvis föreburit in - 22 Lagsamt Allm.
Honorius för att lugna ditt samvete och tillfredsställa din biktfader och glömmer mig snart, för att räcka din hand åt någon bredaxlad flottare, som jag nog skall akta mig att komma för nära, i fall jag ännu en gång kommer till Kranach. — Nej, Astley! Aldrig gifter jag mig: jag kan icke älska någon annan, jag kan icke glömma; jag skall gå i kloster och hela mitt lif bedja madonnan om tillgift för min synd. — Lilla toka, det kan vara lagom tid dertill, då du ledsnat vid Londons nöjen och prakt. Huru kan du vara så enfaldig att välja ett lif af den mest dödande och enformiga ledsnad i stället för ett lif af lycka och kärlek? Se så, kom nu; vagnen väntar dernere, kom! Det var tyst några minuter, man hviskade så sakta, att Alf fåfängt ansträngde sig för att uppfatta något ord, och slutligen fann han af prasslet i löfvet, att man stigit upp ifrån bänken derinne. — Och du lofvar att skrifva till patern, — hviskade flickan tvekande, i detsamma Alf såg de båda talande komma ut ur skuggan af träden. — Ja visst, och i hans bref skall jag äfven innesluta den summa jag bestämt åt din mor; hon skall icke mera behöfva dig för att repa gräs åt sina gäss, — sade Hawerfield, som slagit armen om flickans lif och halft med våld förde henne med sig utför den sluttande vallen, ned till chaussén, der vagnen ännu stod qvar. Alf hade nu, i det klara månskenet, fullkomligt igenkänt engelsmannen, som med så mycken vana och ledighet spelade Don Juans rol, och i hans Zerlina den vackraste af de unga flickorna i Frankerskogen, som så brådstörtadt flytt för de båda svenskarne. Hans ögon följde den försvinnande vagnen, som bortförde de älskande, och han mumlade tankfull: