Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om R. o. Ad. derefter önskar åtskiljas, kan hem ställan derom göras och vanlig propos derå af Hr Gr. o. Landtm, framställas. Hr Cederschiöld: Uti sitt sista yttrande har Gr. af Ug" glas sjelf lemnat det mest slående bevis på nödvändigheten af att antaga mitt förslag om upskof med föredragningsfrågans afgörande, ty sedan Hr Gr:n först framställt ett förslag, som jag och mången med mig torde efter närmare öfvervägande tilläfventyrs finna lämpligt, har Hr Gr:n sedermera återkallat detta förslag, med erkännande att han för sin del finner Hr Adelborgs vara bättre än hans eget. Härigenom är det ju tydligen ådagalagdt, att om vi genast antagit Gr. af Ugglas förslag, hade vi åtminstone enligt hans nu förändrade åsigt och måhända äfven enligt många andras omdöme, gjort oss skyldige till ett förhastande. Jag säger måhända, ty för det närvarande är jag icke beredd att afgöra, hvilketdera af dessa förslag är det bästa, eller om intetdera af dem är lämpligt, och jag vågar nästan påstå, att pluraliteten af R. o. Ad:s närvarande ledamöter är i samma olyckliga belägenhet som jag, till följd af den trötthet, som de långvariga gemensamma öfverläggningarne medfört. Det är visserligen sannt, att 49 § Riksd:sOrdn:n stadgar att ett tvenne gånger bordlagdt Utsk:s Betänk, ej får ytterligare bordläggas utan skall i nästa plenum till behandling företagas, men jag föreställer mig, att då ett Stånd har rättighet att fortsätta en öfverläggning så länge någon ledamot har något att yttra i saken, och följaktligen kan utan afbrott fortfara med öfverläggningen ett, ja till och med Den 8 J un i. 37 flere dygn, ty Landtm, har ej rätt att emot Ståndets vilja uplösa ett plennm; så måtte väl Ståndet äfven ega rättighet att besluta upskof med en öfverläggning till påföljande dag, ty i annat fall vore man ju tvungen att sitta och öfverlägga till dess man dignade af trötthet eller hunger.
I afseende pa allt detta, samt Rikets Hnfwndnäringars närvarande tilstand och desi Jvkares wiljor; fordrar RikshushällningenS bestånd och trefnad, at man uti Uealilation fogar sig efter det marketal och proportion, som Sedelmyntet och desi Louis rmot Silfwer, pä lang tid tilbaka och i synnerhet nnaer de twänne sidstförflutna ären, med någon stadga satt pä waruprisen i allmänhet, nämligen et wärde omkring 60 mark kopparmynt i Lanco-Sedlar för en S.renff Specie Riksdaler, som är flera mark under hwad den nu werkeligen gäller; men i anseende lil det, at En Riksdaler Specie är til sin halt circa g procent bättre, än En IllamdurZer Länck), gör evalvarions proportion sä mycket högre emot den sednare, i löfte hwaraf et Lvaluittions-kunllament wid en tilHöpande Realisation, kil iZ daler kopparmynt i Lam 60; ^ueiis Sedlar för En 8pocis Riksdaler blefwo det hwarmed Riket och Näringar kunna bestå. Således, och dä Lecreta u skottet ester nogaste pröfning af föregående Lonlickerationer funnit stg böra tilstyrka iA daler koppm mynts evaluations kunckameut wid en förestående ll.ealikation, och hwaruppä denna kmsncs - plans möjelighet i werlstalligheten är grundad; har sädant ffett i den fulla öfvertygelse, det annan utwäg icke lärer finnas, och at, i fall et lidande är oundwikeligt, wid en fi-ealilcktion, borde man följa den wägen, som åstadkommer det mindsta och det för färre personer, men räddar Riket och Staten ; häldst man ingalunda bör förglömma, utan fästa sin upmärksamhet Lerwid, at det är hela Rikets kllnauce - Werk och ej Langens allena, som skall hjelpas.
Då, enligt den utredning af ämnet, som det vid den Nådiga Propositionen fogade Statsråds-protokoll öfver Ecklesiastik-ärenden af den 9 November nästlidet år innehåller, det allmänna Barnbördshusets i Stockholm nu innehafvande lokal visat sig vara för ändamålet särdeles otjenlig, samt Inrättningens egna medel icke lemna tillgång till betäckande af hela den kostnad, beräknad till 100,000 R:dr, som för uppförande af ett nytt Barnbördshus erfordras, anser Utskottet det vara af högsta vigt, att genom Statens mellankomst utväg beredes till anskaffande af en för ändamålet fullt lämplig lokal, så att Inrättningen må sättas i tillfälle att kunna uppfylla sin bestämmelse; hvadan Utskottet hemställer, att Rikets Ständer, med bifall till Kongl. Maj:ts Nådiga framställning, å Riksgälds-kontorgt anvisa, för en gång,' en summa af 50,000 R:dr, såsom understöd för anläggande af ett nytt Barn bördshus i hufvudstaden. 6:o. För att af Kongl. Maj:t disponeras till inköp af den äldre litteratur, som i Kongl. Biblioteket i Stockholm samt Universitets-Bibliotheken i Upsala och Lund saknades, har Kongl. Maj:l äskat ett anslag af 10,000 R:dr årligen, att utgå under 3 år med tillhopa 30,000 R:dr. Som, efter hvad upplyst är, omförmälda trenne offentliga Bibliotheker hafva betydliga luckor i de flesta grenar af den äldre litteraturen, hvilka med deras nuvarande inkomster icke kunna fyllas, utan att eftersätta den ofta mycket dyra litteratur, som en nyare tid frambragt och frambringar, anser Utskottet angeläget att denna brist af hjelpes; men, i betraktande deraf, att vid denna riksdag Statens tillgångar tagas i anspråk för så mångfaldiga andra magtpåliggande behof, föreslår Utskottet, att Kongl. Maj:ts
Förekommer der någon sak till öfverlåggning och beslut,som det herrskap angår, i hvarstjenst han år, bör han ej öfvervara beslutets fattande, hvarken in Pleno, Utskott eller Nåmnd. Adelsman, som med Konungens särskilta nådiga tillstånd sig emot v främmande Öfverhet med tro och huldhets Ed förpligtat och egendom eller embete under de 5:ne sista firén före Riksdagen inom Riket innehaft, må ined lika vilkor 2 Morn. i denna § föreskrifver, såte å Riddarhuset intaga. Med Adelsman Den 8 Augusti t. m, 249 som år i fiendtlig fångenskap och med främmande öfverhet» tillstånd vistas i Fäderneslandet vare i afseende på öfverlåggningarnes bevistande i frågor sora röra denna magt, lag samma, som angående den person hvilken trädt i främmande öfverhet» tjenst, hårofvan stadgadt år. §. 10. Flyttar Adelsman sitt bo och hemvist utrikes, på sätt 32 § i 1720 års Adeliga privilegier omförmåler,håfve han och hans efterkommande, som utrikes åro, förlorat såte och stämma bland Ridderskapet och Adeln , änskönt han eller de fast egendom hår i Riket äga. Inflyttar i Riket sådan Adelsman åter eller hans son, och lagligen styrker, att hans förbindelse emot främmande Herrskap upp - Svarar mot i3 §. uti, 1818 års Riddarhusordning. 25o Ven 18 Augusti e, nu hört, samt atl han med ny trooch huldhets Ed emot Konungen sig förpligtat, då må han af det utrikes vistandet icke vara hindrad, att inträda i alla rättigheter såsom Svensk Adelsman. Afkomling i fjermare led ån son af den utflyttade Adelsmannen må icke återfå sin rått till såte och stämma på Riddarhuset förr, ån han dertill erhållit Konungens särskildta Nådiga tillåtelse, samt i öfrigt företedt sådane bevis, som här ofvan föreskrifne ar. §• i». Adelsman som utur Riket afvikit håfve förverkat rättighet till Såte och Stämma på Riddarhuset.
Sundler har, uti ett till Ståndet ingifvet och derifrån till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitteradt Memorial, anfört, att, redan under i82Ö års Riksdag frå"a blifvit väckt om reglering och förbättring af Landt-Slats-ljenstemännens löner, hvilken fråga vid derefter påföljande Riksdagar å nyo förekommit, utan alt något hufvudsakligt beslut blifvit i ämnet fattadt, samt alt, sedan de för ärendets utredning nödige upplysningar år 1831 af Konungens Befallningshafvande afgifvits, och frågan derefter blifvit af Kammar-Collegium och Stats-Contoret behandlad, densamma vid 184.0 års Riksdag ånyo förevarit, men då blifvit ytterligare uppskjuten. Som, enligt motionärens tanka, det väl vore de begge Statsmagternes pligt att icke, utan ett noggrannt öfvervägande af behofvet å ena och medlen å andra sidan, besluta ifrågavarande lönereglering, men i betraktande af den långa tidrymd, som redan erfordrats för att få ärendet utredt, befaras kunde, att de öfverklagade olägenheterne af närvarande knappa och olämpliga löningssättet ännu komme att en lång tid fortfara, om ej åtgärd till förebyggande af sådant vidtoges, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, ”det en allmän och 12 Statssamt Allm.
Genom den i 20 och 23 momenten föreslagna indragningen till statsverket af indelda anslagen till allmänna verk och inrättningar, kyrkor och fromma stiftelser samt till embetsoch tjenstemän, äro dessa institutioners och korpsers sjelfständighet och framtida bestånd äfventyrade, då de göras beroende af statsverkets större eller mindre tillgångar. Främmande länders och vår egen erfarenhet äro äfven i detta fall undervisande: det är ej längre sedan än under Gustaf IILs regering, då under ”statsverkets knappa tillgångar” värfvade armeéns aflöning skedde med kreditsedlar, hvilka blott med rabatt emot - 38 Slats-Utskollets Utlåtande lV:o 312. togos i allmänna rörelsen. Dessa vådor äro icke för framtiden undanröjda genom. den förändring i 20 morn., Utskottet, i afseende på embetsoch tjenstemän, antagit. Följderna af alla dessa förslag för indelningsverket, kyrkan, läroverken, civila administrationen och sjelfva konungamaglen kunna icke beräknas. Då de af redan antydda orsaker tillfällige nedtryckta spanmålsprisema bestämmas genom markegångssättning, utan tillräckliga garantier emot räntegifvarens ensidiga inverkan, skola dessa indelningar, helst om Kammar-kollegii pröfningsrätt, hvilket är allt för sannolikt, förr eller sednare kommer att upphöra, betydligt nedsättas under sitt nuvarande effektiva belopp till förlust för de af dessa anslag beroende institutioner och redan i allmänhet ofördelaktigt lottade tjenstemän. Utskottet har i de nu granskade förslagen i 3, 20 och 23 momenterna, med hvilka större delen af de öfriga hafva ett oskiljaktigt samband, icke iakttagit konseqvens, enär grundskatterna bestämmas i ett fixt och för alltid gällande penningebelopp, då deremot indelda anslagen skola lösas efter en vid serskilda tider uträknad medelmarkegång. Det förra innebär,1 under alla vilkor, för statsverket och öfriga räntetagare en säker förlust: den sednare förvandlingen endast såvida markegångsprisen, i följd af bristande kontroller vid markegångssättniugen, komma att understiga verkliga priset å räntepersedlarna.
Kommittéen, som i detta afseende gjort sig underrättad om lokalen och, med ledning af äldre och nyare undersökningar, tagit kännedom om de platser som för bangårdars anläggning äro tjenliga, anser, att inga andra rätt lämpliga lokaler kunna uppletas, än, på norra sidan, trakten nedanför och förbi Trädgårdsföreningens lokal framåt Röda Bodarne, samt, på den södra, den plats på Södermalm invid Fatbursjön, der den nu påbörjade stationen är belägen. Mellan dessa för bangårdars anläggning i norra och södra delarne af staden lämpliga platser, hafva noggranna undersökningar blifvit utförda, som visa, att den tunnel, som måste öppnas under Södra bergen, kan på ett för rörelsen beqvämt sätt utföras, emedan lokal och utrymme medgifva, att densamma framdrages med en lutning af endast 1 på 80 ä 1 på 85 under en krökningsradie af 2000 fot. Passagen genom tunneln kan således utan särskilda tillställningar forceras med all den hastighet och med så stora laster, som erfordras. Denna väsendtliga förändring af den förra planen ger ett ökadt värde åt förslaget att framdraga banorne genom staden och vid en gemensam bangård förena Norra och Södra stambanorna. Tvänne särskilda, här bilagde kartor, hvaraf den ena i större skala, visa banans anläggning såväl i plan som i profil. Af dessa inhämtas, att banan afviker från den 115 nu under anläggning varande linien mellan Liljeholmen och Södermalms station strax söder om den sistnämde, och böjes, såsom förut är nämdt, i en båge af 2000 fots radie under Södra bergen till och inpå vestra hörnet af Jernvägen, samt vidare derifrån på en bank öfver Riddaregården genom östra ändan af Lindska huset öfver Riddarholmskanalen och f. d. Geijerska tomten, förbi Riksgäldskontorets hus utmed kajen och vidare öfver vestra hörnet af Strömsborg till Tegelbacken, på hvars norra sida en bangård utfylles i Klara sjö, derifrån linien genombryter några tomter fram till den öppna lokalen på norra sidan om Gamla Kungsholmsbrogatan. Den åberopade kartan visar närmare huru linien med dubbel bana är framdragen.
Ridderskapets och Adelns bifall, och jag räknar detta bifall r sin likstämmighet alltid fortfara; samt den tidepunct inträffat, dä allt det nyttiga för Riket bör nu beredas och bestämmas; Sä anhäller jag at detta angelägna ämne wid denna Riksdag mätte äter uptagas, och til befrämjande af framtida,fördelar afgöras. Den wid den Riksdagen til tryckning för, budne Plenidagens Protocoll af den 23 Maji meddelar de säkraste uplysningar i detta ämne. Remitterades til Allmänna Beswärö- och Oeconomiä - Utskottet. Herr 6riycnv^!ät, ff.cok» lilric, npläste et Dictamen sä lydande: Sä fägnesamt och tilfredsställande det är för hwarje redligt sinnad Swensk man, at kunna bidraga til det stora ändamälet, som är Rikets sjelfbeständ och ära; sä ömtäligt och smärtcsamt är det ock, at höra huru Allmänna och til wiste behof anftagne Medel i och för närwarande dagar af kriget, ej ordagrant disponeras och warda utdelte, säledes hastigt sörswinna; i thp at flere Lewe ran - Den ZL IE. 615 ranteurer som ägt fordringar förr än de förra Millioncrne bewiljades, stola njutit betalning af sagde Medel; och at personer, hwilka ej ivistas wid ArmLen, eller wid densamma nu äga pä stället Befäl, likafullt dragit til och med dryga Fält - traktamenten. Til följe af dylikt wägar jag wordsamt förestä, Vet Högloft. Ridderstapet och Adeln besluta, at genom Högwälborne Herr Grefwen och Landtmarstalkcn hos Hans Majit Konungen i djup underdänighct framställa Ständets eftertankbara önskan, det sädane omtalte afwikelser frän det sanna och beslutne, matte allernädigst blifwa förständigadt och förbjudit pä det kraftigaste Krigs - Departementet och Commiftariaterne.
Utskottet har likväl ej hyst den partiskhet, hvarom han talar; ty då Utskottet expedierade detta mål, fanns icke den anledning, som sedan förekom, och då den förekom, ansågs ändring icke vara af behofvet påkallad. För min del tror jag, att om ExpeditionsUtskottet icke framställer beslutet, såsom grundadt på de motiver, hvilka i Betänkandet äro anförde, blir ingen StatsSecreterare berättigad att tillstyrka något anslag utom den Den 7 Januarii é. rii. i3i Titel, till hvilken hela anslaget är gifvet. Dock var från första stunden detta anslag ämnadt lill samtlige Tillämpnings-skolorne, så väl under io:de IIufvudTiteln, som under den 3:dje och fade, ty på den 4-'de finnas sådane, och på den 3:dje äfven en utom Carlberg, hemligen Marieberg. Jag skulle förmoda, att denna rättelse icke bör finna motstånd hos de öfriga Stånden^ och att de motiver, hvilka af alla 4 Stånden blifvit beslutade skola införas, böra uti skrifvelsen intagas. Derigenom blir Konungen i tillfälle att sjelf besluta, huruvida större eller mindre del kan användas till io:de, till 3:dje eller till 4-de IIiifvudTitlarne. Herr Rosenblad, Bernhard: Det är icke örn sjelfva expeditionen jag ämnar yttra mig, utan om det uttryck af Herr Bråkenhjelm, att KrigsAcademien på Carlberg är den enda undervisningsanstalt, som tillvunnit sig Rikets Ständers bifall och uppmärksamhet. Jag tror icke att Rikets Ständer äga rätt, att definitift yttra ett sådant omdöme. Hvad uppmärksamheten beträffar, synes den hafva lika så mycket sträckt sig till Universiteterne, hvilka också fått ökade anslag. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Én Talare liar ansett nödvändigt, att i expeditionen bestämdt intages Krigs Akademien på Carlberg, emedan han förmodar, att ingen 56 H. 9* 132 Den 7 Januari i e. m. StatsSecreterare annars hinde dertill använda något af anslaget.
Ilerr von Franchen, Georg Wolfgang anmälde sin reservation emot detta Utskottets tillstyrkande med åberopande af de skäl, som under debatten i ämnet hos Höglofl Ridd. och Adeln vid förra Riksdagen deri \ Mars 185 i blifvit af åtskilliga ledamöter anförda mot lämpligheten att medelst gas eklärera Riddarhussalen. Litt. A. Vördsamt Memorial. Sedan Höglofl. Ridderskapet och Adeln vid sistlidne Riksdag, i anledning af en utaf Riddarhus-Direktionen gjord framställning i fråga om gaslysnings användande uti Riddarhuset, förbehållit sig att framdeles om gaslysnings anbringande å Riddarhuset besluta och då endast lagt Riddarhus-Utskottets derom afgifna yttrande till handlingarne; så har, efter det, vid innevarande Riksmöte, det Höglofl. Ståndet åt Direktionen öfverlemnat att, i sammanhang med Riddarhusbyggnadens yttre reparation, så fort sig göra låter, gå i författning om sådan förändrad inredning af Riddarhussalen, som i främsta rummet afser nödigt utrymme och dermed förenad bättre upvärmning af samma sal, under iakttagande tillika af möjligaste prydlighet; Direktionen ansett sig ej böra underlåta att fästa uppmärksamheten derpå, att, derest gaslysning å Riddarhuset bör anordnas, sådan anordning lämpligast synes böra vidtagas i sammanhang med berörde förändrade inredning af Riddarhussalen; och får Direktionen fördenskull härigenom vördsamt hemställa, att Höglofl. Ridderskapet och Adeln behagade nu till pröfning och afgörande upptaga den fråga om gaslysnings anbringande å Riddarhuset, hvarom Ridderskapet och Adeln vid sista Riksdagen förklarade sig vilja framdeles fatta sitt beslut. Stockholm den 5 November 1857. J■ Aug. Posse. Carl Bennet. R. Cederström. F. W. Leijonancher. J. A. Tornérhjelm. O. M. Björnstjerna. Albert Munck. Itidd ali us-Utsko t tets Utlåtande N:a 22. Utlåtande angående véickt fråga om förändrad inredning af de s. k. Sekreta Utskottsrummen. Hörsamt Memorial. Höglofl.
Hvad åter angår Herr Hammarskölds påstående, att AcademieAdjuncten Magister Liljegren, som af Kongl. Maj:t, enligt hvad CancelliStyrelsen tillstyrkt den 26 Februarii 1817, Lief anbefalld att arbeta på Öfversättning och utgifvande af den i Kongl. Bibliotheket förvarade Samling af Isländska Manuscripter, nu mera inträdt bland Kongl. Bibliothekets Tjenstemän, är sådant mig ohekant, och var äfven obekant för Adjuncten Liljegren, då jag i går hade med honom elt samtal. I allt fall är det åtminstone ostridigt, att då nyssnämnde befattning anförtroddes åt AcademieAdjuncten Liljegren, tillhörde han icke det Kongl. Bibliotheket. Grefve Spens, Carl Gustaf: Jag hade äfven tänkt besvara hvad Herrar Hammarsköld och Rothlieb nyss anfört, hellst jag lika med Herr xldlerbeth anser det vara ej mindre vigligt, än för Svenska Historien upplysande, att ifrågavarande Isländska Handskrifter varda på Svenska öfversätta och frän Trycket utgifne; men då Herr Adlerbeth tillräckligen utredt förhållandet, vill jag för min del endast anmärka, dels att den af Herrar Hammarsköld och Rothlieb åberopande rättighet för Kongl. Bibliothekets Tjenstemän att utgifva ifrågavarande Handskrifter, alldeles icke finnes genom någon Författning bestämd, dels ock, att jag anser den frågan aldrig böra på Riddarhuset uppstå, Den 10 Januarii. 625 uppstå, huruvida nyssnämnde Tjenstemäns skicklighet, i afseende A ett sådant företag, någonsin må kunna jemnförås med en infödd Isländares. Herr Hammarsköldj Lorenzo: Visserligen har icke Kongl. Majit, genom någon speciel Instruction, ålagt Tjenstemännen vid Bildiotheket skyldigheten, att kunna läsa gammal Skrift; men man behöfver blott atL öppna det första Compendium i Bibliographien, för alt finna att denna fordran i sjelfva begreppet Bibliothekarie, är ovilkorligen gifven. Herr Adlerbeth> Jaeob:
De föreg:de talarne hafva visserligen påyrkat att staten skulle deltaga med l/4:del af entreprenad-kostnaden; men härvid är att märka, alt detta bidrag måste utfalla mycket olika på olika orter, allt efter som entreprenad-summan blir högre eller lägre, och då kostnaden för skjutsningens uppehållande icke upgår till sådant belopp, att den kan anses såsom något betydligt onus för den skjutsskyldige, kan det väl ej skäligen begäras att staten skall ens till någon del deruti deltaga. Jag känner gästgifvaregården der, till och med enligt nu gällande skjutslega, entreprenad är inrättad, utan något särskildt bidrag från de skjutsskvldige. På sådane orter kommer naturligtvis icke något tillskott af staten i fråga, men om nu endast 8 ä 10 rdr utgå af hemmanet, så synes mig temligen öfverflödigt, att vid sådant förhållande statsverket skall träda emellan och för ytterligare nedsättning häraf lemna tillskott. Jag skulle derföre vilja ifrågasätta, att den föreslagna V4:delen måtte förklaras utgöra ett maximi-belopp för statens bidrag, samt att huru stor andel häraf, som skall utgå till de särskilda skjutslagen, måtte efter bestämda grunder göras beroende af den större eller mindre betydligheten af de skjutsskyldiges egna tillskott. Jag får derföre föreslå, att denna sista punkt måtte förändras så, att I)en 1 September. 11 statsverket kommer till hjelp med Veidel af kostnaden för skjutsentreprenaden, derest bidraget på hvarje hemman eljest skulleupgå till 50 rdr eller deröfver; men att der dessa bidrag stadna vid lägre belopp, staten icke skall lemna mera än '/8:del af kostnadssumman. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till D t sk: t s hemställan otörändrad och dels bifall dertill med tillägg efter slutorden »V4:del j entreprenadkostnaden'» af följande mening: »derest hvarje hemmans bidrag upgår till 50 rdr eller derutöfver, men i annat fall endast med Vg:del.» Härefter framställde H.
Diskont Lane - Fonderne , som icke erhålla nytt anslag till utlåning, men bibehålla de gamla kreditiven och undfå till inlösen af Filial-Diskonternes Assignationer 700,00* Magasins-Direktionens kreditiv , som förblifver oförandrädt; till Kanalbyggnad, Strömrensningar octa andre åtgärder för kommunikationers öppnande och lättade transporter m. m. till befordran af den invärtes rörelsen samt Landtmannar varors afsättning, hörande härunder •BySSn adsbiträdet till Götha Kanal 300,000 R;d^ årligen från och med innevarande Ar . ... 1,800,000.' Dånbiträde till Hjelmare Sluss-Verk s?oo,ooo. ■tfjånbiträde till Södertelje Kanaloch Sluss-Verks Inrättning 50,000. Dånbiträden till Kyrko - Gymnasiicch Skolbyggnader i Uddevalla, CaU mar, Skara och Landcrona För Strömrensningars och lättade träns, porters öppnande, med hvad mera 67,000. RiksdagsBeslutet’ som kan leda till befrämjande ock uppmuntran af en ökad framalstring och afsättning utaf sådane Landtmannavaror, hvilka nu till Ilandets känbara förlust mäste hemtas från Finland och andre Främmande Länder 500,000; samt till inställande af tillökning i Bevillningen 250,000 R:d årligen . 1,250,000. kommande de till Strömrensningar m. ro. bestämda medel att roed 100,000 R:d årligen från o h med år 181g till och med det år, då nästa Riksdag infaller, öfverlemnas till Kongl.