Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tyst, der sitter just öfverstinnan och presiderar i soffan, och till venster om henne komministerns i församlingen fru, som med sin man är på visit. Äfven komministerns lilla Clas har fått följa med, emedan öfverstinnan stått fadder till honom, och uttryckligen förbehållit sig, att nästa gång som komministerns gjorde besök på Sätraholm, så skulle de taga lilla Clas med sig. «Hur gammal är lilla Clas nu?» frågade öfverstinnan hans mor, och tittade öfver glasögonen. «Hur gammal är du, lilla Clas?» frågade modren gossen, i stället att ge ett direkt svar. «Svara nu snällt öfverstinnan, som är så god och frågar hur gammal du är, – se så, inte fingrarne i mun – nå, lilla Clas?» «Clas Fredrik Leonard Lundgren – fyller sju år den fjortonde April;» svarade gossen, som satt så sedesamt och snällt på en stol, och gjorde heder åt mammas edukation, i det att han opåmint nyttjade den i byxfickan förvarade näsduken. «Kors bevare mej, stora karlen! Nå, du har då väl redan börjat på att läsa, min gubbe lilla?» fortfor öfverstinnan, numera vändande sig direkt till lilla Clas. Men då nappade modren åter till sig ordet, och förklarade, att Clas redan börjat läsa latin för pappa, som ville att han skulle få en Clasisk bildning, hvarmed den goda frun trodde förstås en bildning, som vore helt och hållet uppfunnen för hennes kära herr sons skull. «Nå det kan jag säga! Det skulle nu vara bra roligt att få höra något,» återtog öfverstinnan. «Hör Clas, hvad nådig öfverstinnan befaller? Var snäll nu och konfundera amo, så skall Clas se’n få springa ut i trägården och se på påfågeln.» Och lilla Clas började sitt «amo, jag älskar,» etc, och när han kom till tredje person pluralis, och i förnöjelsen öfver att presens gått lyckligt, kastade en förnöjd blick omkring sig, hände sig äfven att vissa vederbörande träffades af den, och vederbörande rodnade då upp öfver öronen. – «Månne det kan vara för tidigt ännu, att låta honom spela musik?» frågade prestfrun öfverstinnan.
Häruti hafva instämt Herr Prosten Mittag, Herr Doctorn Bexell och Herr Prosten Åstrand; — af Herr Wijk, att Jernskrot borde vara till utförsel förbudet, emedan deraf bereddes det bästa och segaste jern; — af Nils Strindlund från Wester-Norrland, att för hög utförsel-tull å Jernskrot, hvilket vore arbeladt jern, skulle ruinera tillverkaren. Vid den, i anledning af desse anmärkningar, företagne närmare pröfningen af detta ämne, har Utskottet, på de skäl som blifvit af Herr Stuart och Herr Professorn Moren anförde, funnit sig böra tillstyrka, att smidt och valsadt jernskrot må beläggas med lika utförseltull som Tackjern och gjutet Jernskrot, eller 4 Rtdr iSfcäfkdet. Kol, trädgenom tryckfel har i förslaget någon utförsel-tull icke blifvit utsatt för denna vara; men som Utskottet ansett densamma böra draga enahanda tull, som i83o års Taxa bestämmer eller i R:dr Lästen, får Ut skottet på så sätt härmedelst rätta det förelupna tryckfelet. Koppar, rå: af Herr Ekerman, att denna vara borde fortfarande blifva vid förbud till utförsel bibehållen. Då den föreslagna tullen af 5o procent af värdet synes böra tillräckligen skydda den inhemska koppar-förädlingen, och förbud dessutom, enligt den princip Utskottet fattat, icke bör i Taxan inflyta, har Utskottet icke kunnat å Herr Ekermans ofvannämnde anmärkning fästa vidare afseende. — Gärad: af Herr Hjerta, att densamma måtte vara fri till utförsel. Vid den förnyade öfverläggning, angående denna artikel, hvartill Herr///erias nämnde yrkande föranled t, har Utskottet, långt ifrån att godkänna detsamma, funnit ilen förut föreslagna utföiseltullen ej en gång vara nog hög, för att lemna Staten den inkomst af denna exportartikel, som med skäl Bihang till R. St.
Utlåtande_, angående arfvode för emottagningen och utdelningen af de vid Riksdagens slut öfverblifva exemplar utaf RiksStåndens Protocoll samt Bihanget dertillj m. m. (Rgs Afd.) Under anförande, hurusom Rikets Ständer, vid de 2.‘ne senast förflutna ittksdagarne, beviljat serskilda arfvoden för de tjenstemän inom RiksgäldsContoiret, hvilka haft sig uppdragen befattningen med emottagningen, vården och utdelningen eller tillhandahållandet af de vid Riksdagarnes slut öfverblifne exemplar af tryckta Riksdagshandlingar, hafva Fullmägtige, enär ansvaret och besväret med dessa handlingars förvarande, utdelning och redovisning, i senare tider högst betydligen ökats, i samma mon som handlingarnes antal och omfång tilltagit, hos Stats-Utskottet hemställt, att enahanda arfvode, eller 6oo R:dr i ett för allt, som vid nämnde Riksdagar varit bestämdt, äfven vid innevarande Riksmöte måtte beviljas till vedergällning för den person, som, lill följd af Rikets Ständers härom fattade beslut, blifvit af Fullmägtige utsedd att emottaga öfverblifvande exemplar utaf RiksStåndens under denna Riksdag tryckta Protocoll samt dertill hörande Bihang, och hvilken person derjemte fått sig uppdraget att vårda samt utdela och redovisa alla sedan framfarna Riksdagar i Riksgälds-Contoiret befintliga dylika handlingar, äfvensom att för prenumeranter tillhandahålla de tryckta handlingarne för denna Riksdag. Härförutan hafva Fullmägtige, under förutsättning, att hvad som hitintills varit stadgadt, till förekommande af omtryckning af vissa Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll tillhörande handlingar, äfven hädanefter skall iågttagas, föreslagit, att, i likhet med hvad Bih. till R■ St.
Jag hade icke tänkt besvara den föregående talarens yttranden, isynnerhet som jag med smärta finner att jag sårat honom. Jag trodde verkligen icke, att han skulle Den 26 November f. m. 157 finna sig sårad deraf, att jag yttrade mig hysa en med hans egen olika åsigt. Jag vill nu endast, med afseende på hans sista yttrande, för hvilket jag är ganska tacksam, liksom för alla framställda anmärkningar mot min motion uti detta omtvistade ämne, tillkännagifva, att det innefattar ett misstag, att jag yrkat ändring i 1824 års författning ang:de vattenverks utrifning eller de tilllägg till densamma, sorn sedermera utkommit. Min motion omfattar icke detta. Frih. Hermelin, Carl Samuel: Jag tager mig frihet framställa erinran dervid, att motionären uti sitt lagförslag föreskrifvit att den syn och uppskattning öfver liden vattenskada, som skall verkställas af Kronofogde, eller måhända af en Espe> ditions-kronobefailningsman, det vill säga en Länsman, jemte af honom tillkallade 2:ne personer, erfordrar endast att desse äro »ojäfvige» män. Således kunna — om så tillåtes mig uttrycka mig — ifrån landsvägen upptagas hvilken person som helst, allenast de äro ojäfvige eller vittnesgiila. Uti Byggninga-balken och Författningen omtalas likväl godemän och nämndemän, såsom biträden vid dylika förrättningar, och hvarvid insigt samt sakkännedom, jemte känd personlig redbarhet, icke böra åsidosättas. Alltså anser jag att enda anspråket eller föreskriften det dessa synemän skola vara ojäfviga, är alltför ofullständig och otillräcklig. Anmärkning torde äfven kunna framställas vid lämpligheten att såsom värderingsman utse krono-betjeningen, hvilken föreställer den offentliga åklagaremakten, stundom är enskiltes sakförare; och hvarvid tvifvel uppstår om dess ojäfvighet, hvilket icke torde med tystnad böra förbigås. En misskrifning eller misstag torde böra påpekas till rättelse. Motionären har föreslagit upphäfvande af de 6 första §§-.ne af 20 kap. Byggninga-balken, men icke den 7:de.
Le hafva väl 8edermera utgjort öfver 60,000; men under förutaättninA, att de öfvermätt, 8vm utöfver för8tnämnde 8umma lunna u^s»lomma, jemväl hädanefter fä, pä 8ätt llilet8 8tänder redan vid 1830 är8 8tat8-reAlerin^ medAätvo, användaa till Läl-och Lots-Inrättnin^eng förmon, utlore8 denna inlom8t nu enda8t till I Händel8e liela intraden drulle lomma att till 8tat8- Verlet in^ä, län den Herälna8 till 60,000. 26:o heralnade vid 8i8ta 8tat8-r6Alerin ^en till 25,000, hvaruti lilväl in^ä 9,333 L:dr 16 8l. för de 8ä lallade Lan8la L^rinAamedlen 3,500 Il:dr llamhur^er Lanco. Vid LenaLte 8tat8-reZlerinA antoZ08 de att utföra: I anledning ak VulIinkom8terng8 8ucce88iva 8tiAgnde i allmänhet, under de kem är, 80,n liMa Ull Arund for 8tatL-6ontoiret8 keräkninAar, ock i 8vnnerket under de tvänne 8i8tförllutne ären, kvilket förkällande knneL närmare utveckladt uti kilanda IltdraA ak eick under den 11 i denna mänad inför IvonAl. Naj:t i 8tat8-llädet öfver Handeloell lVnance-Xrenden förda lOrotoeoll, köreLlär L.on^I. iVlaj:t födande keräkninA af denna Inkom8t-titel: I>lgj:t 8t»t8-Verket8 andel ak 1'o8tmedIen kunna med 50,000 k.dr körköjaL:
— Jag anser sjette punkten bora erhålla följande lydelse: Genom Kungörelser, som införas i Svenska, Hamburgska, Londonska och Parisiska Tidningar utsätta Fullmäktige en lämplig tid, inom hvilken till RiksgäldsContoret inlemnas förseglade anbud, till försträckande på de af Rikets Ständer bestämda grunder, utaf större eller mindre belopp af Lånet, dock ej under 5ooo R:dr i silfver, samt derutöfver ä jemna hundratal. Alla inkommande anbud öppnas på den utsatta dagen; och inom viss bestämd tid, efter något eller någre anbuds antagande, åligge dem, hvilkas anbud antagas, att till säkerhet för uppfyllandet af sina förbindelser deponera valuta, eller ställa antag - Den 4 Mars. 243 lig borgen för i\ procent af den erbjudna Lånesumman, hvilkas förlust skall, utom påföljd efter lag, drabba den långifvare, som brister i fullgörendet afsina åtaganden. Jag anhåller om Herr Grefvens och Landtmarskalkens proposition till bifall af detta förslag. Herr Cederschjöld : Hvad angår Herr Lefrens första anmärkning om uteslutande af föreskriften, i hvilka Tidningar kungörelser om lånets upptagande och anbud derå borde inforas, så instämmer jag i Grefve Horns svar, att Fullmägtige troligen blifva föga belåtna med den större latitud man härigenom vill lemna dem. Ty säkerligen hafva de att vid en blifvande Riksdag från något håll vänta klander af deras åtgärder i denna sak; och jag vill derföre ej mine vänner så illa, att de skola få för mycken beslutanderätt i detta kinkiga värf. Beträffande uttrycket: utom påföljd efter lag, så medgifver jag, att det gerna kan utelemnas; ty det är obestämdt, efter hvilken lag ansvaret skall ega rum, och torde derföre förefalla långifvaren betänkligt. Men om detta uttryck borttages, bör slutmeningen redigeras på annat sätt. Det är icke bestämdt, huru lång tid långifvaren bär sig förunnad att, efter den stadgade tiden, fullgöra anbudet för att slippa böterne. c i H. 16* Den 4 Mars.
Jag har ej kunnat fatta såsom rättvist och billigt, att, vid beräkningen af Götha Canal-Disconts Til gångar, icke upptaga dess Fordran uti Arbets-Cassan af nära 1,100,000 R:dr, Jag åberopar härvid de enkla och i min tanka bindande skäl, med hvilka en värd Ledamot, Herr Baron Wirsén, utvecklat denna fråga i dess till Finance - Beredningen aflemnade Dictamen, som nu åtföljer detta Betänkande, De äro ännu icke vederlagde. Då man säger, att Arbets-Cassan med dess för arbetet nödige inventarier och förråder tillhöra Banken, såsom pant för dess till Canalen gjorde försträck" Stats-och Banko-TJtsiottens Betnnkanden. »ingar, synes nian icke rätt betrakta eller uppfatta ämnet. Canalen med dess tillhöriglieter Utgöra visserligen Bankens pant, sa vidt densamma är färdig och sä-vidt nigra Instiumentalier, Materialier eller andra förråd öfverblifva efter fullbordadt arbete. Men om Banken dessförinnan skulle på dem göra anspråk, så skulle hon med detsamma bidraga att minska värdet af sin pant och hindia sjelfva företaget, Hvars framgång dock utgjorde afsigten med hen. nes försträckningar. Härvid kan i alla fall ingen fråga uppstå om Bankens fordran för det så kallade Byggnads-Lånebiträdct, om hvilket Riksens Ständer i deras Beslut af den 8 Aug. 181& uttryckeligen stadgar ”Att för detsamma skall under Byggnadsåren icke äskås någon ranta å Capitalafbetalning samt sådan efter Byggnadsårens slut icke heller komma i fråga, förrän Actie - ägarne af Discont■ och Canal-inkomst njutit och allt framgent för hvarje år få njuta, oafkortad Fem Procents ränta å deras inbetalte Actie-Capital. När detta ihogkommes, tyckes frågan om beräknandet af ofvannämnde tillgång tärnmeligen klart besvara sig sjelf. 2:0 Höglofi. Utskotten fortfara i det ut! förra Betänkandet fällda stränga omdömet om Götha Canal-Bolags svar på Höglofi. Banco-Utskottets till detsamma framställda fråga.
Herr Malmerfelt, Gustaf, uppläste följande ; Ehuru StatsUtskottet uti sitt Betänkande medgifvit att det ej är eller kan blifva Statens lagliga skyldighet eller förbindelse att ersatta Disconternas Borgenärers förluster, har likväl Utskottet beslutit, att RiksgäldsContoiret borde upprätthålla, feda och sköta samt Banquen försträcka penningar åt alla tre Disconterna, och dymedelst upphjelpa deras förfallna affairer* Flera af Ledamöterna uti StatsUtskottet hafva varit af olika tankaf, huru allt d tta borde verkställas. Grunderna till Utskottets Beslut hafva varit, att i. annat fall, flera mindre bemedlade Medborgare kunde blifva lidande* Äfven att de, som uti Disconterna tagit Lån, skulle komma på obestånd i en hast, om Disconternas ActieÄgare finge i laglig ordning ut*’ söka sina Fordringar. Detta synes mig vara stri< dande emot Lagen, att förneka någon utsöka sia fordran, ig6 Den 17 Martii, e, m. Hvad Götheborgs Discont angår, så har den ännu ej upphört att betala i men bör ändå underhjelpas, enligt Utskottets Betänkande. Jag önskar , att. Herrar Directeurer uti Götheborgs Discont ej upphöra att betala , i anledning häraf, för att lå och erhålla understöd med penningar af Banquen, hvarigenom alla Actie-ägare kunde vid utdelningen få någon större vinst af sine Adier , än de utan Bankens hjelp kunnat vänta. Skulle Riksens Höglofl. Ständer förbjuda Disconternas Actie-ägare att i laglig ordning inkräfva sina utestående fordringar, sorn de enligt Lag äro berättigade till, måste de af Staten erhålla ersättning för sin lidna förlust, efter min tanka. I annat fall kunde ny Lag tillskapas vid alla uppkommande händelser^ hvartill älven torde kunna Jain pas att borttaga rättigheten för Fordringsägare, att utbekomma den upplupna och löpande Räntan enligt Sedlarnes lydelse, när ingen Ces*- sions-Ansökning ännu blifvit verkställd} ty att upphöra betala, är ej detsamma, sorn att Cedera Bonis i laglig ordning.
Maj-.ts nådiga Proposition föreslagna nya Jagl-stadga ej kan oförändrad bifallas, måtte, under förutsättning att ny strafflag innehållande straffbestämmelse för intrång i annans lagliga jagträtt varder antagen, för sin del besluta dels en Jagt-stadga af del innehåll Utskottets härvid fogade förslag utvisar, dels att, i sam manhang med. denna stadgas utfärdande, 23 Kapitlet Byggningabalken, och hvad för öfrigt i ämnet finnes förordnadl, må upphäfvas; 2:o) att Rikets Ständer måtte anvisa ett belopp af 50,000 R:dr årligen alt från och med början af nästa stalsregleringsperiod såsom förslagsanslag till belöningar för rofdjurs dödande uppföras å Riks-statens lide Hufvudlilel, och att utgå, sedan den beslutade nya Jagt-stadgan trädl i verksamhet; samt 3:o) alt Rikets Ständer måtte hos Kongl Maj.t i den underdåniga skrifvelse, hvarigenom förslaget till Jagt-stadga till Kongl. Maj:t ö/verlemnas, derjemte tillkännagifva sitt bifall till den nådiga Propositionen i fråga derom att, efter det den nya Jagt-stadgan (rädt i verksamhet, nu befintliga jaglkassor inom de särskilda länen må öfverlennäs till vederbörande landsting, att efter deras ompröfning användas. Stockholm den %\ Reservationer: Af Friherre Wrede, F. C.' »I strid med Kongl. Maj:ls Proposition har Utskottet uti 7:de § af ifrågavarande förslag lemnat tillstånd att in å annans mark förfölja räf, äfven om denne förut icke blifvit sårad, och anser jag, för min del, ett slikt tillstånd i lag sakna all befogenhet. 16 Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv. o. Ekon.-Utsk:ts Betänkande M 34. För möjligheten af jagtens vård synes mig nemligen det vara i första rummet erforderligt att den, som innehar en jagtbana, eger rätt att hindra främmande personer att der anställa jagt.
Hon hade en förnimmelse, som kunde hon kväfvas. Han reste sig halft upp och grep våldsamt hennes händer tvärsöfver bordet. Med sin brännande blick tvang han hennes att lyfta sig. — Vet du om det? nästan hväste han henne in i ansigtet. Var det det du talade med honom om i går? Hans otyglade raseri väckte Edmées vrede. Med en kraftig rörelse slet hon sina händer ur hans och reste sig upp från sin plats. — Gå din väg, Louis! Du vet ju icke hvad du säger. — Åh, nu genomskådar jag allt — alltsammans! Han sjönk ned med händerna för ögonen, förtviflad. Han har trängt sig in till dig — vunnit dig, Gud vet genom hvilka djefvulskonster! Och nu — nu är der ingen, som står honom i vägen, utom jag. Hvar har jag då haft mina ögon, som intet har sett? Eller rättare: jag har icke velat se det — det förekom mig så orimligt. Men i går på balen Hade jag ej varit den verldsman, man nu engång kufvat och uppfostrat mig till — jag hade slagit honom i ansigtet, der han satt och stirrade på dig med sina glupska ögon! Hans röst slog öfver i ironi: Man måste tillstå, att hvad den karlen vill, det vill han — och nu vill han dig. Bort, bort med hennes beskyddare! General Bonaparte har redan engång visat, att han vet, hur det skall gå till. Ah, hade jag blott gjort det — det, som jag i natt i vanvett tänkte på och med afsky förkastade! Jag skulle trängt mig in till dig — han gick helt nära intill henne och grep henne hårdt om armen, medan han hviskade orden in i hennes ansigte — jag skulle ha tagit dig med våld, tvungit dig att tillhöra mig. Och sedan — jag känner dig — hade du aldrig vågat att visa ditt ansigte för denne förbannade man. Du är min brud, vi skulle ha påskyndat bröllopet, rest ur landet — och när mitt barn föddes, skulle du älska mig. Hvarför gjorde jag det icke? Han stötte henne våldsamt ifrån sig och vände sig bort med handen för ögonen. Jag visste icke då, att man blott gaf mig en natt att handla.
Prot. 184.0. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 21 Haft. 3 i8 Stats-Utskottets Memorial, IV.o 320. borg och Malmö måtte jemväl varda försedda med hvar sitt exemplar af Riks-Ståndens Protocoll, jemte dertill hörande Bihang för de sistförflutna Riksdagarne, så enär, efter livad Utskottet inhemtat, åtskilliga odisponerade exemplar af dessa handlingar ännu finnas i Riksgälds-Contoiret förvarade, anser Utskottet si» höra O tillstyrka Rikets Ständer att, med bifall till den härom gjorda hemställan, medgifva, att ett exemplar af samtlige Riks-Ståndens Protocoll för 1828, 1829 och 1830 samt 1834 och 1835 årens Riksdagar må från Riksgälds-Contoiret, efter behörig reqvisition, utlemnas för hvartdera Låne-Contoirets räkning. Stockholm den 7 September 1840. Arik. till Exp. Utsk. den 8 Sept., kl. 1 e. rn. Memorial, angående dispositionen af de, vid Riksdagens slut, öfverblifvande exemplar af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll. (Rgs. Afd.) Upplagan af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll vid innevarande Riksdag, hvaraf tryckningen besörjes genom Expeditions-Utskottet, har af Rikets Ständer, uppå nämnde Utskotts hemställan, blifvit bestämd till 1,300 exemplar. Enligt Stats-Utskottet meddelad upplysning, utdelas häraf, i mon af tryckningens fortgång, till Ridderskapet och Adeln 550 exemplar. „ Preste-Ståndet 70 dito „ Borgare-Ståndet 70 dito „ Bonde-Ståndet 125 dito „ Utskotten och deras Afdelningar m. fl 40 dito Summa S5o exemplar, hvarjemte, till följd af Rikets Ständers beslut, för praenumeranter och köpare äro afsatta ... 40 dito — 1 895.
Sedan denna donation, efter den tidens uppskattning ansedd i värde till mer än 50.000 R:dr Banko, efter Hernqvists död, kommit under offentlig tillsyn, fastställdes för densamma af Kongl. Maj:t den 31 Mars 1813 en ordningsstadga, enligt hvilken anstaltens styrelse uppdrogs åt en direktion, allenast med den inskränkning, att Collegium Medicum skulle yttra sig öfver ansökningar till förste lärareoch lektors-befattningarne. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Vtshotlets Betänkande JVs 10. Under tiden hade beraälda Kollegium erhållit nådig befallning att afgifva utlåtande rörande »utvidgning af läroverk för veterinärkunskapens inhemtande», och afgaf år 1812 ett sådant, jemte förslag till upprättande af en veterinär-inrättning i Stockholm. Sedan jemväl Rikets år 1818 församlade Ständer hos Kongl. Majit gjort underdånig framställning om behofvet af veterinärvetenskapens större befordran, anbefallde Kongl. Majit under den 24 Augusti 1819 inrättandet af en veterinär-anstalt i hufvudstaden, och Archiatern von Weigel samt dåvarande Lektorn vid veterinärskolan i Skara S. A. Norling erhöllo nådigt uppdrag att utse plats för den nya inrättningen och utarbeta fullständigt förslag för dess verksamhet. Då likväl befintliga tillgångar ej medgåfvo ett fullständigt ordnande deraf — hvarför kostnaden beräknades till öfver 93,000 Ridr Banko — blefvo plan och förslag upprättade till ett provisoriskt läroverks anläggande, hvilka af Kongl Majit gillades och fastställdes. I följd häraf blefvo sedermera den till koppympningsinrättning å Ladugårdslandet begagnade byggnad och plats, äfvensom den vid saltsjön belägna delen af samma tomt, upplåtna och öfverlemnade åt den nya veterinär-inrättningen, som, provisoriskt ordnad mot en till 29,000 Ridr Banko inskränkt kostnad, till en början ställdes under Kommitterades för Garnisons-sjukhuset öfverinseende.
Sl. på en gång åtaga sig alla kostnader och på samma gång öfverlåta åt boställshafvaren den mångfaldigt ökade inkomst, bostället eller boställena skulle komma att lemna, en inkomst, som boställshafvaren aldrig kunnat påräkna och som aldrig varit meningen att honom tilldela, då bostället till honom upläts. Ou) boslällsinnehafvaren förpliglas eller åtager sig kostnaderne för införandet af eli bättre bushållningssåtl, fordrar rättvisan, att han får denna kostnad lill fullo ersatt. Deremot har jag intet att invända, men jag anser det orätt, att han, utan undersökning om förhållandet, slumpar bort hela den stora inkomst, sorn deraf skulle kunna hämtas. Dessa äro mina betänkligheter emot obelingadt antagande af Ulskins förslag, hvarföre jag anhåller om bifall till det Hr von Hartmansdorff framställt. Gr. Sparre: Med Gr. Lagerbjelke instämmer jag till alla delar i fråga om lista mom. och anhåller således, lika med honom, alt de ordalag, som BorgareSt. begagnat, mätte af R. o. Ad. antagas, men då jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhåller, alt just derföre, att det är endast i fråga ora lista mora. jag med Gr. Lagerbjelke kan instämma, propos. måtte delvis framställas på de båda morn., utbeder jag mig att inför B. o. Ad. med några få ord få redogöra för Utskins åsigter i det 2:dra mom. I Betänk, hafva Ulsk:n antydt deras öfvertygelse derom, att skiftesverkel, så välgörande det än verkar på jordbruket, utöfvar likväl en motsatt verkan på skogshushållningen. Ehuru på ganska många ställen det kunnat leda till skada, alt äfven skogen är enskild, har dock på andra ställen sådant medfört en rationellare 362 Den 11 November f. m. skogshushållning;, der lolterne icke varit allt för små.