Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikd.beslutet blefve då förvillande i stället för upplysande, såsom om R. St. t. ex. införde de lagförändringar, som de beslutat men K. M. under riksdagens lopp icke besvarat. Jag tror således, alt ifrågavar. beslut angtde dagsverksskyldigheten, uti hvilket ämne R. St. endast för deras del besluta, blott bör lill sin rubrik och nummer i riksd.beslutet intagas. Af sådan anledning anhåller jag om återremiss af Exped.Utsk:s förevar. förslag till § i riksd.beslutet, samt att denna anmärkn. måtte få åtfölja. Förslaget N:o 19 blef af R. o. Ad. ålerremitteradt. Föredrogs ånyo Bevilln.Utskts den ao sistl. Mars på bordet lagda mern. Wto 41» i anledning af RiksStåndens olika beslut angtde tullbevillningen. R. o. Ad. beslöt att detta mål skulle punktvis pröfvas. TJtskts yttrande om behandlingen afde frågor, hvaruti något of RiksStånden beslutat införselseller u t f ö r s e I s f ö r b 11 d. Gr. Hamilton, Henning Ludv. Hugo: Såsom reservant mot Utsk:s betänk., har jag haft tillfälle att yttra den åsigt, att Utsk. icke bort föreslå voterts-proposcr uti frågor rör.'de förbud. Det skulle således måhända å min sida varit tillräckligt, alt på grund af de skäl, jag i reservationen anfört, anhålla örn Ståndets ogillande af denna pmnkt; men dels den omständigheten, att min reservation i brådskan nedskrefs och derföre icke blifvit så fullständig, sorn jag önskat, och dels den allmännare uppmärksamhet, som denna fråga ådragit sig, gör det lill en pligt för de ledamöter, som tillhört minoriteten, alt gifva fullständiga skäl för deras åsigler, och derföre har jag ansett mig skyldig att fullständigt utveckla desamma. Vid denna såsom vid öfriga frågor måste man öfverväga hvad som är K. M:s rättighet och hvad som är R. St:s rättighet colleclivt, äfvensom den rättighet hvart och ett särskildt Stånd kan hafva att göra sina åsigler gällande.
Det är Kongl. Maj:t visserligen lika på hvad artiklar den lägges, endast summan utgår som erfordras; men då behofven vid 1812 Ars Riksdag påkallade en stark ökning af Bevillningen, trodde man sig heldst böra lägga den på brännvinsbränningen, dels emedan man trodde att mängden skulle heldst betala underjdenna rubrik, dels emedan afgiften till en stor del var frivillig och be-: rodde af hvar och ens begrepp om behofvet och nyttan af en större pannrymd. Då Konungen för öfrigt, i anseende till de ökade behof Hans Maj:t föresett, icke begärt mera än bibehållandet tills vidare af samma dispositionsrätt öfver besparingar och öfverskott uppå Den j 9 Juni, Statsanslagen, har Hans Maj:t på det mest lindriga sätt sökt utväg för de förekommande behofven. När derföre, såsom för allt annat, redovisas; när medlen icke kunna användas annorlunda än till vissa ändamål, hafva Rw kets, Ständer uti detta Konungens Nådiga För-; $lag både en lättnad ocb ali möjlig säkerhet och controlb I anseende till frågan om beräknings-, grunderna för de under namn af Bevillning inflytande medel, anhåller jag derföre att Be, tänkandet får bli sorn det är; men i anseen» de till den nya rubriken utaf Avancementse>ch Lönbesparings-medel, såsom en ordinarie inkomst, anhåller jag ödmjukligen att Betän-. Landet mätte återremitteras. Friherre Stael von Hollstein: Sorn jag af Grefve Mörner nu hörer att flera InkomstTit3ar äro högst osäkra till sitt belopp, samt således ingen säker beräkning derpå kan göras^ tror jag enklaste sättet vore, att, sedan öfverskott och besparingar vöre till behofven använda efter Ständernas disposition, lemna, RiksgäldsContoiret ytterligare Disconträtiighefc i Banken, i fall någon brist skulle uppkomma; denna utväg togs vid iS12 års Riksdag, då 500,000 R:drs Disconträttighet beviljades, ät RiksgäldsContpiret, att inpm 2 år återbetala. Herr lJalman, Otto Fredrik:
Så frågade söta mor i sitt h ö r n: » Se ni den unge grefven? » » Nej, söta mamma, inte ännu. » Och därpå: » Lucie, fråga Lars Anders på bocken, om han ser honom. » » Lars Anders ser honom heller inte, söta mamma, och inte heller lille Fredrik. » Tills en gång, när söta mor kom med samma fråga, Lucie ändtligen svarade: » Jo, nu ser jag honom. men. men. N e j, det är visst icke grefven. » Sophie sträckte halsen ut genom sitt fönster: » Jo, Lucie — det är grefven, men. » » M e n? » frågade söta mor i spänning. » Men — n e j, mamma, det kan o m ö j - ligt vara han, för han har ingen betjänt och han har. han har ett fruntimmer bakpå hästen! » » Prat! Du ser dubbelt. Fråga Lars Anders, o m det är grefve Sommerfelt. » Sophie ropade och hela ekipaget stannade midt på landsvägen. Lars Anders, lille Fredrik och bägge de unga damerna satte händerna öfver ögonen och tittade ut i solskenet. Ryttaren kom närmare och närmare. » Nå? » frågade söta mor ännu skarpare inifrån karossen. » Lars Anders, är det väl grefve Sommerfelt? » » Ja, det är, gu ' hjälpe mig, grefven själf, » svor Lars Anders. » Och så är det. » » Hvem i herrans namn är det? » Söta mor såg genom fönstret bekymrad ut på Lucie, som plötsligt blef blek. » Och så är det fröken Mariana, » afgjorde Lars Anders lika tvärsäkert. När den länge väntade grefven långsammare och långsammare närmade sig m e d sin reskamrat, som en smula blek tryckte sig intill honom, hade hela familjen stigit ur vagnen och inväntade dem midt på landsvägen. Pappa svor på, att den, som hade komprometterat hans dotter, skulle — som han sade — » ta mig tusan äkta henne inför Gud och världen », och Lucie satt i landsvägsgropen och grät sin balnäsduk alldeles våt.
då Staten i credit-upplaget, under dess vård och försegling, egde lager qvar af va . an, som gåfve full säkerhet för det debiterade tulibeloj pel; 5:q att för rå-ämnen, som de yigtigare fabrikerna förbruka och som Bevillnings-Utskottets Betankande, N:o 12. utifrån blifvit införde, en drawback måtte vid export af fabrikater beviljas, fullt motsvarande den eilagda import-tullen; i hvilket afseende artikeln socker förljenade en serskild uppmärksamhet, dels i anseende till det betydliga import-beloppet af Sexton millioner It, hvarpå kostbara raffinaderier blifvit anlagde, och dels emedan två andra stora fosterländska interessen deraf berodde, nemligen skepps-rederien och jerntillverkningen, hvars export till transatlantiska hamnar hufvudsakligen hvilade på möjligheten att kunna såsom retur-frakter hemföra rå-sockret, och att alltså, äfven i det fall, att någon tull-förhöjning å rå-socker beslutas, drawbacken å den förädlade varan måtte vinna en mot införsels-tullon fullt svarande förhöjning; samt 6:0 att förhöjning i tullen å finare utländska ståloch jern-arbeten borde beslutas. Yttranden hafva, i anledning af denna motion, blifvit afgifne utaf Herrar Fåhreeus, O. 1._, Rosenblad, B., Hjerta, L., Grefve Frölich, D., Lefren, J. P., von Hartmansdorff', A., Friherre Cederström, J. Af Mathias Hjort från Götheborgs och Bohus Län, som hemställt, att då Rikets Ständers förut vidtagna åtgärd att bevilja anslag, för att genom premier söka upphjelpa fiskerien, ehuru välgörande, likväl icke varit tillfyllestgörande, inkommande tullen å endel fisk varor, såsom Torsk, Långor och Cabiljo, måtte för vinnande af det åsyftade ändamålet, betydligt förhöjas, serdeles som dessa varor egentligen infördes från Norrige, och då endast vidkändes hälften af i allmänhet gällande införsels-afgiften.
— Sedermera lärer ock Widman hafva begagnat den honom erbudna tillåtelsen att lemna hospitalet, och i sjelfva verket blifvit på fri fot ställd. Under anställda embetsresor har jag i år besökt delar af Stockholms, Södermanlands, Upsala, Gefleborgs, Wester-Norrlands och Westerbottens län, samt dervid inspekterat de förut af mig icke besökta Länsstyrelsernes arkifver uti Hernösand och Umeå jemte så väl der, som i Gefle varande länshäkten; äfvensom jag tagit i ögonsigte de i vägen belägna städers och tingställens domstolsarkifver samt stadsoch häradshäkten; och har jag dessutom i Hernösand sträckt uppmärksamheten till dervarande Domkapitels protokoller och handlingar. *) Rätteligen: icke nu mera qvarliölle, ehuru förut qvarhållit. 189 Hvad jag pä alla dessa ställen iakttagit, är äfven nu antecknadt i en deröfver förd särskild dagbok. Anmärkningar hafva icke sällan förekommit, och föranledt åtgärder, deraf rättelser, såsom jag hoppas, i de flesta fall skola följa, utan anlitande af lagligt tvång; och hafva anmärkningarne mestadels varit af mindre betydenhet. De öfver embetsgöromålen förda registratur och allmänna diarium upptaga äfven de åtgärder, sorn af anmärkningar under resan varit föranledda. Angående fångvården hafva iakttagelserue icke varit skiljaktiga från dem, som uti förra berättelserna äro antecknade. I Gefle, hvarest det till länshäkte uppförda och i några års tid begagnade cellfängelse äfven nu besöktes, visade sig fortfarande framgång af den nya förvaringsmethodens begagnande. — I hufvudstadens fängelser har jag äfven gjort besök, och vid den derstädes befintliga fångvård ej funnit anledning till klandrande anmärkningar. Till förändring i min öfvertygelse om fördelarna af det straffsystem, hvars väsendtliga straffmedel utgöres af ensamhetsfängelse, har jag således ej heller denna gång funnit någon anledning; och jag åberopar i detta ämne äfven nu, hvad de förra berätlelserne derom innehålla. De till Kongl.
Landshöfdingars åtgärder, Lans-Jnwänarne, sä i Sladerne sorn pä Landet, blifwa dels uppmuntrade laka försäkra sina hus i Allmänna Brandförsäkrings,fonden, dels ock föreställde nyttan af förmänen deraf, att särskildt stuta lämpelige föreningar i afseende pä ersättning för de genom eldswäda förlorade lösören, wahru, lager och effeeter af alla stag; äftvenson» att hcs Kongl. Majit tillika underdänigst anhalla, att omgängarne sä wäl i afseende pä »värderingar, hwilka stola iakttagas för alt fä ingä uti Allmänna Brandförsäkrings-fonden, som äswen wid sielfwa insättningen af stadgade afgifter, i möjeligaste matto faciliteras för Allmogen, och mindre beinedlade Hemmansägare. Dock warder detta allt Riksens Höglofiige Ständers widare ompröswande »vördsammeligen öfwer!emnadt. wrebro den 17 Julii l8'2. Pä Riksens Höalofl. Ständers Lag-samt Allmänna Beswärsoch Econvmie-Utskottets wäonar. Pä Höglo»!. Ridder»?, och Adelns »Ledan», »vägnar, ltt. (rellen borA. lk. k?. Xtrömkelt. Pä Högwörd. Prcsi-Ständets Ledam. wägnar. O. v. k o» en stei n. ^ol». H a c. kl ett ren. Pä Wällofl. Borgare-Ständets Ledam. »vägnar. Olok 8jöstettt. ^l. Ldon^vist. Pä Hederwärda Bonde-Ständets Ledam. »vägnar, dgils ölänsson. kutters I^Lvsson. InUZreo. iUt - 1622 Den IZ Julli Utdrag af Protocollet, bället hos Högloft. Ridderskopet »ch Adeln wid Urtima Riksdagen t örebro den rz jIulii »Lrs.
”Affär,” sade professorn, och hans ögonbryn rynkades omärkligt. ”Jag tycker ej serdeles om att höra det der ordet gå öfver en ung flickas läppar. Men lika mycket, låt höra, mitt barn, hvarom fråga är!” ”Ack ja, saken är i korthet den, att Ferdinand, som efter vår korta bekantskap omöjligt närmare kunde känna mitt lynne och mina tankesätt, trodde mig, såsom mången af mitt kön, svag för bevis af detta slags uppmärksamhet, hvilken yttrar sig genom gåfvor, hörande till ett fruntimmers prydnad, och han var nog ädelmodig, för att tillfredsställa denna inbillade böjelse hos mig, att göra en uppoffring, hvilken djupt smärtat mig, icke blott för den förlust han derigenom tillskyndat sig, utan äfven, jag bekänner det, för det bristande förtroende till sin fästmö, som denna handling tillkännager. Hans önskningar stodo nemligen icke i riktigt förhållande med hans tillgångar, hvarföre han var nog sjelfuppoffrande att, hos den rike färgaren Bränner, pantsätta sin vackra, bruna häst, hvilken ännu är i dennes ego. Jag har fått veta detta från säker hand, och min innerliga önskan är, att med en summa, som min mor för detta ändamål lemnat mig, få, genom farbrors bemedling, den vackra hästen inlöst samt tillsänd Ferdinand, utan att han, hvarken nu eller framdeles, anar hvarifrån denna obetydliga tjenst kommer; ty erfar han det, så måste han känna sig mera sårad deraf, än nöjet att återfå hästen kan godtgöra.” Uppmärksamt hade professorn afhört Rosas enkla framställning. Några ögonblick satt han tyst; derefter fattade han hennes hand, och sade mildt: ”Ditt ädelmod och din grannlagenhet göra dig lika heder, kära barn, och jag skattar min brorson, den narren, lycklig att få en hustru tio gånger för god åt honom. Pantsätta hästen, som jag sjelf i fjol skänkte honom! Och det till färgaren Bränner, den gamle skälmen, den han vet jag icke för mitt lif kan tåla! Nej, han är för lättsinnig, för obetänksam, den pojken!
Att denna riktning också är den naturliga för utvecklingen af ifrågavarande näringsgren, visas bäst af det redan antydda anmärkningsvärda förhållande, att, ehuru de mindre brännerierna här i riket af lagstiftningen varit uppenbart och i ej ringa mån gynnade framför de större verken, deras antal likväl under de senaste 18 åren till öfver hälften aftagit, under det samtidigt dermed en mängd större verk eller fabriker uppstått. Antalet af pannor under 23 kannors rymd, som år 1829, då det var störst, utgjorde 123,303 stycken, har nemligen sedermera nästan oafbrutet minskats och uppgick endast till 55,043 år 1844, det sista, för hvilket speciell uppgift är att tillgå. Ett likartadt exempel lemnar äfven förhållandet med brännerierna i Preussen, hvarest, under det att från år 1834 till och med år 1840 tillverkningen Bi.h. tili R. St. Prat. 1847 och 1848. 5 Samt. 1 Afd. 2 Haft. 2 10 Berillnings-Utskottets Memorial, Avo 6*. af bränvin, enligt beräkning af den derför erlagda skatt, ökades nied 25 procent, bränneriernas antal dock minskades så, att då detta, år 1834, uppgick till 21,031, funnos år 1841 endast 15,333. Antalet af sådana bränneriet1, för hvilka skatten öfversteg 1000 Thaler, växte likväl under samma tid från 1252 till 1739, hvaremot de, sorn betalade emellan 500 och 1000 Thaler, minskades med en femtedel och de, för hvilka mindre än 500 Thaler erlades i afgift, aftogo i en proportion af 3 till 2. Sedan denna tid har förhållandet varit enahanda, ehuru kommittéen saknar speciella uppgifter derom. Kommittéen gör sig ock den föreställning, att de mindre brännerierna här i riket, hvilka sålunda redan i följd af den stigande upplysningen af sig sjelfva så betydligen minskats, skola utan allt förbud ytterligare aftaga och kanske inom en icke aflägsen tid i det närmaste försvinna.
5. och hafva alltså inkomsterna under året, med inberäkning likväl deri af ersättning för förgångne årets brist, öfverskjutit utgifterna med R:dr . 599:16.11; men, då afskrifningar af osäkra fordringar till belopp af 1,152 R:dr 45 sk. 6 rst. blifvit under året gjorde, har fondens behållning, som vid 1855 års slut beräknades till 28,961 R:dr 15 sk. 1 rst., följaktligen minskats med 553 R:dr 28 sk. 7 rst. och utgjorde vid 1856 års slut 28,407 R:dr 34 sk. 6 rst., uti hvilka tillgångar likväl inbegripas osäkra fordringar till ett belopp af 2,487 R:dr 3 sk. 8 rst. På sätt uti föregångne revisions-berättelser blifvit omförmäldt, har, till följd af Rikets Ständers år 1849 församlade Revisorers framställning om angelägenheten af särskilda medels anvisande till bestridande af den del utaf gamla Ulldiskont-fondens utgifter, hvilken af dess inkomster icke motsvarades, Kongl. Maj:t, genom nådigt bref af den 13 November 1850, förordnat, att Kongl. Kommerse-kollegium för framtiden och tills vidare egde att årligen hos Kongl. Majit anmäla, om och till hvad belopp fondens utgifter under föregångne året öfverskjutit dess inkomster, på det att i hvarje fall måtte kunna pröfvas, huru och i hvad mån ersättuing måtte varda anvisad; och har, efter Kongl. Kommerse-kollegii i följd häraf gjorda underdåniga anmälan i ämnet, Kongl. Majit, jemlikt nådigt bref af den 2 Augusti 1856, tillåtit att, i likhet med hvad förut ägt rum, ifrågavarande brist för år 1855, utgörande en summa af 728 R:dr 6 sk. 7 rst, må gamla Ulldiskont-fonden ersättas genom beloppets anordnande å de till manufakturernas befrämjande under Kongl. Kollegii förvaltning ställda medel.
25 ore pr petitrad ( Ingen lösnurnmerförsäljning! Stockholm, Gemandts Boktr.-Aktieb. Du unga år, far varligt med menskoslägtet I Det är af vax och vår-is, förgås som blomstren, Men bär en mäktig gnista af evighet, Hög, oförstörbar, i längtansfulla barmen. Utjrifningstid: Prenumeration sker: hvarje helgfri fredag. Sista numret i hvarje månad innehåller en fullständig modeo. mönstertidning. I landsorten: å post ?nstalterna. I Stockholm: hos redaktionen, å Stadspostens hufvudkontor, i d e större boklådorna samt å tidningskontoren. Res upp det svaga, härjade och förtryckta! Bryt ned hvar boja! Bräck alla vrånga murar! Men kom ej vid den eviga lag, som bygt Af rätt och sed det heliga ordet frihet! Till Muns läsarinnor! Då vi härmed utsända det nya årets första nummer af » Idun, praktisk veckotidning för qvinnan och hemmet », vilja vi i så korta ordalag som möjligt och särskildt för dem, som må hända ej varit i tillfälle att se något af profnumren, omnämna tidningens syfte och plan. Idun vill blifva qvinnornas egen tidning, vill blifva en tidning för den stora klass af qvinnor, som med ett gemensamt namn kan kallas hemmens qvinnor. Idun kommer derför att meddela korta och lättfattliga uppsatser i alla frågor, som beröra qvinnan och hennes verksamhet och i synnerhet hennes verlcsanihei i hemmet och för de sina. Idun vill emellertid också egna uppmärksamhet åt de talrika qvinnor, hvilka är o i saknad af något egentligt hem, och som, under det de får alt skaffa sig sitt uppefiälle arbeta for andra, måste vara allt för sig sjelfva. Idun är varmt intresserad för qvinnans framåtskridande i upplysning och sjelfständig verksamhet, för så vidt det ej sicer på bekostnad af hennes qvinlighet. Idun skall på ett lättfattligt sätt söka belysa de frågor för dagen, som kunna intressera fruniimmersverlden, äfvensom i sammanträngd form hvar eller hvar annan vecka meddela de vigtigaste af dagens liändelser.
I ^ 6 ö/ver /Vz«//A« ä/crr/vs/^e,' oe/r /^/-v^vdzLmzier rzA .8lzr>?cier^ äre/z ,§^o—r§^, /ntKAne r Lam/. ^/Ä. a/ F//r. tr// Ke'Lr-Lt^,«/e«L /'/'st. ,. ?ropv8ilion, 3n»2enlle 8l3l8verliel8 lillstZrxf oell keliof. z. Lulmure I.3N8 förclelnin^. I^änelnclrsA lör uttsppnin^ ^f m^ror pä f^vttlnnkf. /s. 8I^iil've-l8b, snZSencle l^önere^Ierm^ kör I^gncit8t3len8 Ijenslemön. H. snclriiiA sk l^on^l. körorclnin^en cien io Oeeem - 8er 182^, rörancle flemmZnslil^fnin^. (i. f', vj>v8iliori, «n,°äenö« lx, vvoliemmonel I<3ilel)^8 3N8iäenöe lill Lrono foe<le-8v8lglje. 2115!-,^ för 1^oIIiun(fervi8ninAen. 8. 8liiifvel8s, rÖr«nile ^-illi^väräen. — mecl körM» an^äencls 8oeIi6N8lsmmor oell X^rlco-lläcl. 10. k, opo^ilion, vm meckel lill OevöisHdrieslionkn vick (lgrl8lior°8 kÄ8tniu§. 1,. 8Icrifvel8e, nn^äencke snglsA lill Vgllen-eommunieslioner. ,2. — ?rok688vr8li2N 3N8Öli3N.
Obligationer af Låne-Banken, härledande sig fran dess före år 1830 gjorda upplåningar, få, intill slutet af år 1845, i Banken belånas till deras fulla capital-belopp eller derunder, om Lånsökanden det äskar; och erlägges lör dessa lån ränta efter fem procent om året, utan afseende å den ränta, Banken för sjelfva obligationerne betalar. 15:o. Så snart Banko-Lånet med ränta hunnit uppgå till lika belopp med Obligationen och dess upplupna ränta, skall i allmänna Tidningarne 3:ne serskilda gånger derom tiilkännagifvas och med upptagande af &c. &c. afskrifvas och dödas. 16:o. Från och med 1846 års början kommer utlåningen emot pant af ifrågavarande Obligationer att upphöra; hvaremot Fullmäglige berättigas att låla infria berörde Obligationer, då sådant af innehafvarne äskas. 17:o. Morn. 1. Någon utlåning från Banken till Städer och Corporationer äger hädanefter ej rum. 18;o. Mom. 1. Circulations-capitalet emot inteckning i fast egendom bestämmes till en summa af 6,500,000 R;dr Banko, deruti inberäknadt beloppet af de från Banken utgifna, ännu oguldna lån emot återbetalningsskyldighet i silfver, hvilka följaktligen i mån, som de inflyta, till denna lånefond ingå. Mom. 3. Vid denna belåning gälla följande hufvudsakliga bestämmelser; a), (oförändradt). b) det bestämda circulations-capitalet af 6,500,000 R;dr fördelas sålunda, att 0,650,000 R;dr hållas tillhanda för inteckningar i egendom å landet, och 850,000 R:dr för inteckningar uti hus och jord i städerne, utom Stockholm; G Banco-Utskollels Memorial, N.-o 6/f.- cf. grunden för lånesummans bestämmande blifver för alla efter den 1 Juli 1845 inkommande Låne-ansökningar 1843 års taxeringsvärde, enligt behörigen styrkte utdrag af vederbörandes taxeringslängder; får öfverskridas; Mom. 3.
Soldaten Anders Wiks hustru Greta Svensd(otte)r, som natten emellan d.(en) 21 och 22 April funnit sit 27 weckors gamla barn dödt hos sig i sängen, framkom och berättade, at detta hennes barn d.(en) 21 Apr:(il) från kl(ocka)n 5 om aftonen warit emot wanligheten oroligt, at hon kl(ocka)n 9 på quällen lagt sig til barnet för at gifwa det dia; hwarefter, sedan hon lagt barnet något ifrån sig på högra sidan, hon hade somnat och wid pass kl(ocka)n 1 upwaknat i samma liggande ställning, som hon somnat, neml(ige)n et stycke ifrån barnet, då hon märkte at barnet icke flåsade hwaröfwer hon högel(ige)n förskräckt straxt springer upur sängen hafwande barnet på armarne och ropar til sin syster: Sara! min gosse är död. Widare sade hon sig hafwa skickat denna sin syster til Remna; för at kalla til sig bonden Jan Månsson och dess hust:(ru) Maja Pehrs-d(otte)r, hwilka infunno sig wid soldate torpet kl(ocka)n 2 om natten och nu berättade, at de under wägen dit hört förfärl(ig)a jämmerrop af Sold:(aten) Wiks hustru, samt wid sin ankomst funnit barnet dödt, men utan at då kunna se någon utwärtes skada. J samma berättelse instämde äfwen barnets moster Sara: — Nämndeman Lars Nilsson i Stensjö, Jan Månsson och dess hustru, samt Pehr Ersson i Remna, hwilka sedermera besigtigat barnet, berättade nu, at det warit blått på bägge benen och högra låret, hwarpå det legat, men aldeles icke i ansigtet el(le)r på öfra delen af kroppen.
M. de Crusenstolpe a été longtemps consul-général de Suéde et de Norvége a Algier. II y a laissé les plus honorablés souvenirs et les plus vives sympathies, et chacun applaudira avec nous å la flatteuse distinction dont il a été 1 ’ objet de la part du gouvernement fransais *. ” Han erhöll äfven samma år i Maj af Karl XV Nordstjern eordens riddartecken, likasom det af Ryska S: t Sta-nislausorden föregående året. Efter att hafva fungerat som chargé d ’ affaires till 1866, blef G. detta år utnämd till ministerresident i Lissabon och dermed upphörde hans vidare avancemang i befordringsväg, hvilken plats alltså blef för honom att betrakta som hans marskalkstaf. Utan att på minsta vis tillhöra ordensvurmarnes kategori, böra vi nämna, att med dessa G: s utmärkelser är ett skämtsamt yttrande förknippadt af hans broder, författaren, hvilket här icke bör sakna plats. I anledning af en dylik utnämning blef dennes reflexion följande: “ min broder är mycket dekorerad, men jag har icke lyckats erhålla någon annan dekoration än S: t Knutsgillets och Amaranterordens insignier. “ Och ändå hade vid samma tillfälle icke hela sjustjernan hunnit utveckla alla sina strålar på den svenske generalkonsuln och ministerresidentens uniform: han innehade nämligen till antalet sju ordnar, ty storkorset af portugisiska Ghristiorden, och kommendörstecknet af portugisiska orden da Goncei^ao, äfvensom kommendörstecknet af Wasa orden, detta sednare 1869, kommo honom icke till utmärkelse förrän efter hans broders död, hvilken, som bekant, inträffade 1865. Att G. såsom varande svensk-norsk general * Genom kejserligt beslut af 8 sept. 1860, dateradt Avignon och utfärdadt efter framställning af sekreteraren i utrikesdepartementet, har hr Johan Fredrik Crusenstolpe, svensk-norsk chargé d ’ affaires i Lissabon, blifvit utnämd till officer af kejserliga hederslegionen.