Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då man besinnar, att det gifves ett språng uti Tulluppbörden, som genom Tjenstemfön uppbäras i våra Städer, der för - Den 3o December e. m. tull ning sker, från i,3oo,ooo R:dr, hvartill ungefärligen tullen uppgår i Stockholm, ända ner till 67 R:dr, hvartill den uppgeck år 1827 i Stapelstaden Jönköping, der en ej så obetydlig Tulltjenstemannapersonal är, och måste vara anställd; så synes den af mig befarade skadliga olikhet i aflöningen efter procent-beräkning, på tullintraden beräknad, temmeligen vitsordad. Jag har derföre ansett, att Tulltjenstemännens ordinarie löner böra vara bestämde och till sådane belopp, alt möjlig bergning derför kan erhållas, och alt deras öfrige lönefördelar må bero på sportler, som lagligen, och 1 mån af trafikationens betydlighet på hvarje ort, må tillfalla dem. Till vinnande af enhet i sportelafgifterne, och reda i det nog intrasslade förhållande, som i denna väg uppkommit, genom saknad af allmänna föreskrifter, och derigenom att sportlarne gemenligen beräknats, dels efter häfdvunnen praxis, dels ock efter för serskilta orter och tillfällen uppgjorde stadganden, beslöt Genera ITulls ty reisen år 1825, alt uppgöra förslag till en ny allmän TullsportelTaxa, eller Expeditionslösen, och anbefallde derföre alla Tullkamrarne, att inkomma med uppgifter på de vid hvarje Tullstation vanlige medgifne sportlar. Ett medelbelopp uträknades af desse olika uppgifter, och en Sporteltarilf uppgjordes och ingafs till Kgl. Majit, sorn i Nåder behagade deröfver höra Stockholms Handelssocietet, samt Dess Den 3o December e. m. 445 och Rikets CommerceCollegium. Hufvudsakligen instämde desse C01 poralioner i förenämde förslag.
Vid 1883 års riksdag hade ett förslag framställts om utvidgning af valrätten till Andra kammaren; grefve Sparre, den raljante venersborgshöfdingen, ansåg att förändringen, om den genomfördes, skulle medföra politisk rösträtt åt fruntimren. För sin del ansåg han dem så » resonabla » — så föllo den ädle grefvens ord — » att de kunde vara lika berättigade till politisk rösträtt som mången man ». Redaktör Borg tackade då landshöfding Sparre för dessa ord och uttalade sin förvissning om, att grefvens profetia snart skulle gå i fullbordan. Själf gjorde hrj Borg redan året därpå (1884) ett försök att skaffa kvinnorna politisk rösträtt, och han föreslog i detta syfte en ändring af § 14 riksdagsordningen. Men det visade sig, att hr B. varit föga sannspådd, då han trott på framgången af en sådan reform. Konstitutionsutskottet, som behandlade förslaget, erkände visserligen det befogade i sträfvandet att förskaffa kvinnan en friare ställning, ja, det ville till och med ej frånkänna kvinnan förmåga att döma i politiska frågor. Men dessa hälft tvungna erkännanden tog utskottet genast tillbaka och förordade riksdagen att afslå hela förslaget, hvilket den också gjorde. Dessförinnan hade dock hr Borg i ett högstämdt, om det lifligaste intresse vittnande tal försvarat sin och kvinnans sak. Han saknade ingalunda understöd i sin strid. Frih. Stackelberg kom honom till hans hjälp med ett af sina lugna, väl afvägda anföranden, och flere andra riksdagsmän anslöto sig till hans åsikter. V i erinra oss af dessa särskildt två, som ännu äro kvar i Andra kammaren: professor Nordenskiöld och direktör Gumselius. En sak fick hr Borg lära sig af denna debatt, och det var, att grefve Sparres hjälp ej var mycket att lita på. Grefve S. lemnade här sitt skämtsamma lynne fria tyglar och påstod bland annat, att modet skulle lägga hinder i vägen för kvinnan, då hon skulle fram på de trånga gångarne i Andra kammarens samlingssal, ett yttrande, som ådrog talaren en väl befogad tillrättavisning.
Utskottet tillstyrker på denna grund, att, sedan Riksens Ständer i anledning af Konungens Nådiga Proposition fattat sitt beslut rörande bestämningen af Konungs myndighets-ålder, de måtte äfven medgifva, att, i den oförmodade händelse att Norriges Storting ej skulle instämma i samma beslut, en Committé af Sveriges Ständer måtte få sammanträda med den Committé af Norriges Storting, som i ofvanberörde § föreslås, och de bägge meningarne genom omröstning, med Ständers rätt, afgöra. Denna Committé föreslår Utskottet måtte utsättas till antalet af allenast Tolf ifrån hvartdera Riket, eller Tre personer ifrån hvart Riks-Stånd i Sverige. Committéens handlingssätt bör bestämmas alldeles i enlighet med grunderna för den nyss, i anledning af 7 §, tillstyrkta Val-Cominittéens; och tror sig Utskottet böra erim-a, att, då denna frågas afgörande ej står i omedelbart sammanhang med upprättandet af den Act, som innehåller Svea Rikes Ständers biträde till Föreningen med Norrige, detta mål alldeles särskildt derifrån bör behandlas. Det är likväl, såsom hörande till hvartdera Rikets särskildta Grundlagsstadganden, af natur att ju förr dess hellre bestämdt böra vara afgjordt; och det beror då af Riksens Ständer, så vida de i detta förslag Memorial N:o 2. 757 behaga ingå, att sjelfva bestämma tiden, när desse Committerade skulle utväljas, antingen ett sådant Val borde ske i förhand, eller i den stund, då det likväl icke förmodade behofvet deraf kunde inträffa. 26 § i Norrska Grundlagen lyder: Konungen har rätt att sammandraga troppar, begynna krig och sluta fred, ingå och upphäfva Förbund, affärda och emottaga Sändebud.
S*7- gör 6frige tid ©tdberne göranbe perfoner., ffad afgiften eruilFcrltqen befldmmaö tifl gern procent af infomflen, bd ben terigenom uppfrniman. be afgift anfeS öfroerfliga ben, forn uti gdr neban upptagne gögfla Sicher dr ut förb; ocg erldgga fdlunba: 2tbuocater ocg be, forn nteb laglig rdtt bttrdba parter i Didttegdng, i gern Slager: görfla Slagen 9Wr 7S: Stnbra bito 50:
Likväl är skapnaden alltid vigtigare, än färgen, till att göra en sak (i strängaste mening) vacker; på samma sätt, som – i samma hänsyn – tankan alltid är vigtigare, än orden. Färgen är, liksom orden, det första som afficierar behag-känslan, och således ger det första nöjet. Men i det slags sinnliga framställningar, som för det inre sinnet gifvas genom språk, är tankan af saken, eller sakens betydelse och sammanhang, det angelägnaste; likaså, i framställningar för den yttre synen, sakens skapnad eller teckning. Tankan och skapnaden visa på ett obedrägligt sätt sakens värde, eller mindre värde; orden och färgen kunna bedraga. En menniska med blomsterfärg kan vara ful, och är det esomoftast; likväl synes hon mången, ja mängden, skönare än den välskapta menniskan med mindre färg: men det förhåller sig alldeles tvärtom. Både orden och färgen kunna göra prål; hvilket är omöjligt för tankan och skapnaden. Man må ej invända, att äfven tankan bedrager: ty om hon är falsk, men utförd i vackra ord, så är det orden, som förkläda henne och derigenom bedraga till nöje; är hon deremot sann och hög, men utförd i låga eller osäkra ord, så är det äfvenledes orden, som förkläda henne och derigenom bedraga till afsmak. I bägge fallen bedrages dock blott den okunnige. Sker åter så i ena, som andra fallet, att orden motsvara tankan: så är det ju på tankan, och icke på orden, som denna motsvarighet igenkännes. Ord äro på ett så lefvande vis tankans yta, att om låga ord foga sig väl ihop, har man med säkerhet framför sig en låg tanka; är deremot en god eller skön tanka bakom de låga orden, så foga de sig ingalunda väl ihop, utan göra emellan sig tomheter37; vill jag ändtligen med stora ord utföra en låg tanka, så skjuta orden öfver hvarandra och göra ett prålande töcken. Man bör nu inse, att orden äro den liksom genom osynliga prickar eller streck åstadkomna färgläggning och förskuggning, hvarigenom tankans skick, eller af henne sjelf tecknade gestalt, ytterligare utmärkes och förhöjes.
Med den förutsättning Riksens Ständer hår ofvan anfört, hafva de , pa sätt äfven Forslaget till de allmänna grunderne utvisar, beviljat, att. de under 1815 års Riksdag för Allmänna Magazins-Inrättningen anslagne En Million Riksdaler och under vissa vilkor ytterligare En Million eller tillsamman Två Millioner Riksdaler Banko, allt med vanlig Diskont-rättighet i Banken i afseende på den räntebetalning af 3 procent, som å dessa anslag bör ega rum, må än vidare fortfara, med tillagd successiv disposit ionsrätdghet öfver den sednare Miliionen, utan andra för - Underdåniga Skrifvelsér'. behåll, ari när Inrättningens behof c!et fordrat och anmälan i sådant afseende göres hos Eder Kongl. Majit, som då, efter Stats-Rådets hörande, lärer i Nåder täckas om dispositions-rättigheten förordna. För öfrigt, och då de under Magazins-Direktionen lydande Uppbprdsmän i allmänhet ej ega större Eön än 166 Ridr 3* skill. Banko årligen samt 33 Ridr 16 sk. i Hyshyremedel och de med sådana högst otillräckliga Aflöningsvilkor ej kunna hafva sin bergning, samt måhända härutinnan förnämligaste orsaken igenfinnes till desse Uppbördsmäns ofta öfverklagade origtiga förfaranden, få Riksens Ständer till Eder Kongl. Majit i underdånighet öfverlemna, att i Nåder låta reglera och bestämma Aflöningen för MagazinsBrännerioch Bageri-Staterne, lämpad efter tjensternes beskaffenhet och öfriga förhållanden, så att desse Tjenstmän och Betjente kunna blifva någorlunda belåtne, hvaremot Tillsynen öfver deras Befattningar bör än mera skärpas samt alla oredliga och egennyttiga företag på det allvarsammaste till näpst och ansvar befordras.
återftåenbe got-bringar, emot åt* njutande af wiga procent. görberebanbe wetf)lålligIjetJ>åtgårbet !>afma Dlepifoterne oeffå funnit wara wibtågne: a) i affecnDe på ben StgpiDatioii/ forn emellan ©tat4> od) Dvifégålbtf* berten Pommer att uppråttaS öfwer De på Dlifegålbäkontoret anmifabe Cptra ©tafs?-Utgifter. b) i affeenbe på Crebittoet, forn, titt lill* ©töron tens förftårfanbe, år på fXifagåibökontoret anwifatt c) t affeertbe på Dreparationen odj gnrebningen af DvtfögålbS*ContorefS fann ©eneraoSigijlarce Cotitorets öjan? ocf) $5t;ggnaber för be af Ditten? högloft, ©tånber befiåmbe ånbamål. d) @ötl>a CanaUtöolags görbtnbelfeS intecPrtanbe, titt fater t) et för bet, wtb éff öfwerftånbne Dviföbag/ bewiljabe £5t)ggnaDé*33itråbe. e) ^raefcriptioné-ttD, font, genom ferrat gullmågtiges förforg, borbe Pungöras?/ angåenbe l:o en återflob af ben få fallabe ©amia,Dtifögålben.
När bolaget upplöses eller råkar i konkurstillstånd, vill Konungen, uppå anmälan derom, genom allmän kungörelse förelägga en hvar, som någon den enskilda bankens kreditsedel innehafver, att, vid förlust af all betalningsrält, sedeln till inlösen i samma banks hufvudkontor uppvisa inom två år från kungörelsens datum; börande kungörelsen under hvartdera af de två åren två gånger frän predikstolarne uppläsas. §• 24. Finner Konungens Befallningshafvande vid den pröfning, hvarom i 7 §. förinäles, anledning till anmärkning, och varder rättelse icke vidtagen, eller har banken i ett eller annat afseende afvikit från de föreskrifter, som uti denna lag äro gifna eller i fastställde bolagsreglor öfverenskomne, åligge det Konungens Befallningshafvande att sådant anmäla hos Konungen, som då pröfvar, hvilka medel kunna vara att vidtaga för att tillhålla bankstyrelsen att det felaktiga rätta, eller huruvida, i svårare fall, banken gjort sig förlustig af det till bankrörelsens bedrifvande erhållna tillstånd. Hvilket Rikets Ständer härmed få i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 4 December 1854. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Dec. 1834. Presle-Ståndet den 3 Borgare-Ståndet den 3 Bonde-Ståndet den 4 — . — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändringar och tillägg vid gällande föreskrifter i afseende på hemmansklyfning och jordafsöndring. (Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.Utskms Bet:de N:o 33.) S. A. K. Med anledning af särskilda hos Rikets Ständer framställda förslag tili förändring af de i E. K.
M:s person och handlingar samt göra Dess regering säll, ärofull och lyckosam; R. o. Ad. känner lifligt och skal! städse känna behofvet att kunna dertill medverka. Med E. K. M. och Svenska folket har R. o. Ad. varmt och hjertligt delat sorgen öfver E. K. M:s älskade Hr Eaders bortgång. Konung Oscar I:s uphöjda själsgåfvor, Hans med mildhet, allvar och vishet utförda åtgärder och bemödanden för det rättas och sannas framgång, för bevarande af landets sjelfständighet och förkofrande af dess välstånd, för folkets sedliga och intellektuella utbildning, så väl som för allt ädelt och skönt, skola i svenskars tacksamma hjertan hålla Hans minne djupt inprägladt, älskadt och vördadt. Sedan R. St:rs sista sammanvaro har thronföljden vunnit efterlängtad stadga genom Hertigens af Wermland födelse. R. o. Ad. utbedjer sig att deröfver få underdånigst och innerligt betyga sin lyckönskan och glädje, samt skall ej uphöra att upsända varma förböner så väl för den unge Eurstens framtid, som för de lyckliga förhoppningar, hvilka ytterligare blifvit väckta. Att den Allsmäktige måtte bevara och beskydda Konungen, Drottningen och Konungaätten utgör dagliga föremålet för våra önskningar, med uttryckande hvaraf R. o. Ad. städse underdånigst anhåller att i E. K. M:s nåd och ynnest få vara inneslutet». H. M. Konungens svar: »Gode Hrr af R. o. Ad.! Det deltagande R. o. Ad. yttrat uti den djupa sorg, hvilken, på samma gång den drabbat Fäderneslandet, hemsökt Mig och Mitt Ilen 26 Oktober. 21 hus med den ömmaste, den oersiittligaste förlust, har rätt till Min varmaste erkänsla. Den hyllning som af Eder åt Eder hädangångne Konungs, åt Min älskade och vördade Faders minne blifvit hemburen, är en rättvis gärd åt Hans uphÖjda Regentegenskaper, hvilkas hågkomst städse, Jag är viss derpå, skola af It. o. Ad. uti tacksamt minne förvaras.
Ang:de qvarstads läggande å skrift, då åtal genom allmän åklagare anställes. 4:de §:n Tryck/rih./örordn. 3:dje momentet. 3:o I aliade fall, der åtal, enligt 2 §.« /£ moni. samt 3 §■■>1, genom allman åklagare an ställes, ii ge Undert. R idd.Secret. tillkännagaf, att Borgareoch EondeSttn bifallit detta förslag. Uppå derefter framställd propos. fattade R. o. Ad. enahanda beslut. 32:dra punkten. Ang:de borttagande af föreskrifterna om insändande till Hofrätten af handlingarna uti tryckfrihets-mål. 5:te §:n Tryckfr.förordn. 7:0 Sedan nämndens utlåtande således blifvit inhemtadt, pröfve och afgöre domaren saken, och underställe sitt utslag Iiofrättens pröfning, på sätt 25 cap. 5 § Rättegångs-balken bjuder. 8:0 Finner Hofcancelleren ej skulle erhållas. 9:0 Är åklagad skrift — föreskrifver. 10:0 Angripes ej må verkställas, 11:0 I frågor om qvarstad inlemnad. 12:0 Varder någon kunnat indragas. t3:o Skulle den oförmodade Högsta Domstolen. 1,4:0 Alla mål sig ådragit. Böter efter denna lag må förbrytelsen skett. i5:o Böter efter denna lag gånge ensamt tillfalla. Undert. Ridd.Secret. tillkännagaf, att förslaget i 32:dra punkten blifvit bifallet af BorgareSt. men afslaget af BondcStåndet. För - Den 28 Mari f. m. 545 Förslaget Lief af R. o. Ad. bifallet. 33:dje punkten.
Maj:ts Nådiga åtgärd, hvarigenom denna fråga således blifvit af Ridderskapet och Adeln afgjord, Ridderskapet och Adelil derefter, vid granskning af Oeconomie-Utskottets under N.‘o 185, angående detta ämne afgifne Utlåtande, icke funnit lämpligt, att nämnde Utlåtande hvarken bifalla eller afslå, utan Den 20 December e. m* 191 föijakteligen endast ansett detsamma såsom för fallet böra läggas till Handlingarne. Bifölls. Herr Grefven och Landt-Marskalken yttrade, att, i händelse någon bland dem, som vid innevarande Riksdag blifvit af Ridderskapet och Adeln utsedde till Directeurer och Suppleanter vid Låne-Contoiren i Götheborg och Malmö, skulle före nästa Riksdags början med döden afgå eller genom laga förfall sättas ur stånd, att detta uppdrag bestrida, det torde blifva nödvändigt, att Ridderskapet och Adeln stadgade, huru sådane ledigheter, bland bemälte Directeurer och Suppleanter, borde tillsättas; och hemställde Herr Landt-Marskalken, om icke Ridderskapet och Adeln skulle behaga uppdraga åt Riddarhus-Directionen, att vid slika tillfällen genast gå i författning om nytt val i den afgångne Suppleantens ställe. Herr Munck af Rosenskjöld, Eberhard: Som fråga förut har varit, att Herrar BancoFullmägtige skulle utse Directeurer och Suppleanter vid de ifrågavarande Låne-Contoiren, och först, efter det två Stånd deruti stadnat mot två, genom Nämnd blifvit afgjordt, att Riksens Ständer sjelfve borde välja bemälte Directeurer och Suppleanter; så får jag hemställa, om det icke vore lämpeligt, att de ledigheter, hvilka bland de af Ridderskapet och Adeln vid denna Riksdag valde Directeurer 192 Den 20 December e. ml oell Suppleanter tilläfvenstyrs kunna före nästa Riksdag inträffa, må af Ridderskapets och Adelns Fullmägtige uti Banken tillsättas. Grefve af UgglaSj Gustaf:
Majits befallningshafvande i underdånighet tillstyrkt nådigt bifall,; samt slutligen att, sedan ej mindre öfver förenämnde förslag, än i anledning af gjord underdånig framställning af förre riksdagsfullmäktige!) för Bonde-ståndet i Ölands södra mot, nämndemannen Pehr Jonsson, att vid återbäringen af det redan utgifna skattebeloppet måtte fästas det vilkor, att, efter det å samma belopp afräknats hvad som kunde åtgå till kostnader!)* Slitls-Ulskollels VHAtnvdf, $:<> I >■>. tf för detta skaftereglerings-ärendes behandling, återstoden borde användas till »adalie behof, sorn för öii kunde vara af gemensam nytta, Kammarkollegium med anbefaldt underdånigt utlåtande inkommit, samt Kongl. Maj:ts förrbemälde befallningshafvande derefter serskildt ölverlemnal en utaf hemmans» iunehafvarne på Öland, genom utsedde ombud, i underdånighet gjord ansökning om ålerbekommande af erlagd utmarksskalt för åren 18z{ i — 1846, utgörande, enligt ansökningen bilagde uträkningar, för norra mötet 16,046 r:dr 44 s^* ^ r:st och för södra mötet ip,4po r:dr 23 sk. 11 r:sl elleitillhopa 35,53^ r:dr 20 sk. 5 r:st banko, Kongl. Maj:t, efter öfvervägande al hvad i detta ämne förekommit, samt enär den vid ofvanomförmälde förnyade skattläggning å utmarkerne på Öland föreslugne räntenedsättning icke funnits vara utsträckt utöfver hvad Kongl. Maj t och Rikets Ständer, såsom allmän grund för en sådan nedsättning, stadgat och medgifvit, i nåder pröfvat skäligt, att samina skattläggning till efterrättelse gilla och fastställa.
Ar åter frågan af sådan beskaffenhet, att den ej Ian förfalla, gånge som i 73 §. stadgadt är. Detta stadgande är visserligen obestämdt och medgifver en dubbel tydning. Man skulle nemligen vid första påseendet kunna tro att de mål, hvarom i de uppräknade §. §. af Reger! ngsFormen finnes förordnadt, hvaraf den 7a §. rörer BancoVerkef och sättet för dess styrelse, äro helt och hållet' undantagne ifrån de alla öfriga ärenden, hvarom 75 §. Riksdagsordningen stadgar; atén vid ett närmare jemn* J58 Bänto - Utsioitéts Beiänhnnden. förande aF ofvanberörde §• §• synes det blifva klart, att 75 §. Riksdagsordningen bör så forstås, att, för beslut i nial, hvarom 72 §. RegeringsFormen förordnar, Konungens samtycke icke erfordras, meri att 75 §. RiksdagsOrdnirt. gen i öfrigt för behandlingen deraf gäller; ty i fall man gifver undantaget den förra vidsträcktare omfattningen, finnes alldeles intet stadgande, huru med afgörande!: af Bancomål skall förhållas, dä deremot af RegeringsFormens öfrige i 75 §• Riksdagsordningen anförde § den 56 och 6g innehålla bestämda föreskrifter rörande behandling af ämnen, som enga Statsverket, äfvensom 70 och 71 rörande Bevillningsfrågor. Enligt denna uttydning skulle icke eller irenne Stånds mening gälla för beslut i Bancoärender, men att så förhåller sig visar dagliga erfarenheten; och då således frågor rörande Banquen icke anses undantagne från 75 §:s föreskrift, om irenne Stånd såsom Rikets Ständers beslut gällande mening, mäste väl icke eller undantaget kunna sträcka sig till de efterföljande föreskrifterne för de händelser, då två Stånd stanna etnot två. Dessutom hafva vid förra Riksdagar alla de Barn* queu rörande ärender, med hvilka, detta förhållande inträffat, förfallit.
Berg uti Luleå Lappmark; blef samma utlåtande, i anledning af d rvid gjorde anmäikningar, till U tskotten ålen emitteradt. S. D. f. m. 'Föredrogs å ny o ecb gillades Allmänna Be vär och Ekonomie tskottets den 9 sistlidne Augusti, under ISho 160 afgifne, samt den 1.1 derpå’följde e. m. på bordet Iagtie Betänkande, angående förtydligande af 46 J)’. i Kongl. SkogsOrdningen af den 1 Augu ti 1805. S. D. f. m. Wid förnyad föredragning af Allmänna Besvärs och Ekonomiutskottets den 9 sistlidne Augusti under N:o 162 afgifne samt den 1.4 derpå följde e. m. på bordet lagqe utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, i frågan otn yrkad befrielse - fro». Vt dr. d. x Seftemb. 1S23. 84f fPrielse för Gottlands hemmansegare att in Ra tura aflemna Skattetjära; fann Ridder* skåpet och Adeln att, när sistnämnde be* tänkande redan bliFvit af Ridderskapet och Adeln bifallet, Utskottets i frågavarande utlåtande borde läggas till handlingarne. S. D. f. m. Då nu å nyo föredrogs Ex» peditionsUtskottets den 12 sistlidne Augu* sti aflåtne, samt den 14 derpå följde e. m. på hordet lagde Memorial, innefattande svar på återremissen af Utskottets förslag till RiksensStänders underdåniga Skrifvelse till Kongl. 'Maj:t, N:o 91, rörande medel för bestridandet af kostnaderna i och för Hans Kongl. Höghet Kronprinsens tor* målning och utriket resa; lann Ridderskapet och Adeln för godt att, enär berörde förslag redan blifvit af de öfrige trenne RiksStånden gilladt, för dess del dervid låta bero. S. D. f. m.
Och warda denne Konungens Förste Man jemte LonscillLus öfrige Ledamöter, såsom angående Oommentlsnter i belagrade Fästningar förut ar stadgadtKonungen och Fäderneslandet anfwarige derföre, om de af feghet tillåtit Fienden obehindradt inträde, hwilker de kunnat och bordt förekomma; eller ock af öfwerdad wagat et motstånd, hmars olyckliga utgång och följder de kunnat förutse och wanka sig. §- 2. Hwad conseiliens fleste Ledamöter, hwilkas anta! bör bestå åtminstone af Ellofwa, inberaknad Konungens förste Man, fom derwid förer ordet, befluta, mäste genast sättas i werkställighet efter de grunder, hwarom Under öfwerlaggningen blifmit belefwadr; och ingen, eho det wara ina, lagge deremot hinder, Utan sa wida han kan styrka at förrädiffa stämplingar emot Konung och Riket ä bane warit och gitter dem förekomma; gör det någon af annan orsak, straffas, som Lagen uti 6 ("ap. 2 tzr Mihgernings-Balken stadgar; ", Enär enligt 6onseiIl>?n8 beslut motständ stall göras och Folker således upbadas i majjaböra til Anförare mwaijas framför ändrö ladane Embetsoch Tjenstemän samr Medborgarehwilka förur aga niilitaieista insigter och Folkets synnerligaste för» Sjette Bandet. N:o 2S, troende^ ^02 Deri 8 Mars. troende; men Hufwudbefälet tilkommer Konungens Förste Man i orren, sä wida han af sjukdomsförfall eller ålderdom bertil icke är oförmögen, i hwilken sednare händelse den Embetsman, som i Värdighet ar honom närmast, inrager hans Plats. §- 4. Befälhafwaren med samrelige
Då, på sätt Banco-Fullmäktige, i anledning häraf förmält, concursmassor, likmätigt åberopade i3g §. i Banco-Reglementet, äro befriade från folie-afgift, kunde det visserligen synas lämpligast, att erläggande af sådan afgift i förevarande fall upphörde med året näst efter det, då coneursen inträffade; men enär en person, sorn har räkning med Banken, möjligen nödgas redan i början af ett år och innan han ännu assignerat något å sin egande räkning, till borgenärerne afträda sin egendom, samt, i sådan händelse, concurs-massan skulle få vidkännas folie-afgift för ett år, då assig - 52 Banco-Utskottets Utlåtande, N‘.o 27. nering icke egt rum, så har Utskottet, som ansett det vara lämpligast att tilläfventyrs förekommande frågor härom böra, efter sig företeende omständigheter, af Banco-Fullmäktige pröfvas och afgöras, till Rikets Ständer skolat hemställa, att till Banco-Fullmäktige måtte öfverlämnäs, att, efter pröfning af omständigheterne i hvarje fall, härutinnan besluta, på sätt Banco-Fullmäktige godt synes. §. 16. (1841 års Rev. Ber., pag. 20, 21, 1843 års Rev. Ber. pag. 24—2ö, Banco-Fullmäktiges Berättelse, §. 4o.) I afseende å det af Banco-Fullmäktige fattade beslut, att hos Utskottet tillstyrka, att beloppet af en på Kongl. Räntekammarens räkning med Banken utställd, såsom falsk ansedd assignation, stor 7,900 R:dr Banco, hvilket uti Bankens räkenskaper bland dess fordringar balanceras, måtte, på grund af Kongl. Maj:ts Nådiga Dom af den 3o November 1842, varda afskrifvet, får Utskottet åberopa dess serskildt afgifna, under N:o 28 härhos bifogade Betänkande. §•