Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skall ej härom byta ord med hr Wirsén, men jag ber allmänheten se till huru detta hr Wirséns inträngande på min privata person låter sig förena med hans platonism-förklaringar rörande » det enskilda lifvet », hvilket naturligtvis i enlighet med slik gudlöshet måtte te sig allt annat än gudaktigt för hr Wirsén och hans läsare. Emellertid medger jag gerna att detta utfall mot mig är både » insvept i slöjor » och » oåtkomligt for laga åtal », som hr Wirsén tillförene sakkunnigt satsen formulerat. Hr Wirsén surprenerar mig till sist med att han alltid sätter ut sitt namn under sina uppsatser. Man finner häraf att smädesången mot fröken Lotten von Krsemer (» Den gamla gåsen ») är af annan. Detta gläder mig, liksom det bör glädja den aktade författarinnan. För resten är ju hr Wirsén till yrket literatör och ingenting annat och bör väl derför hafva sitt namn utsatt på samma sätt som fru X., hvilken är operasångerska och in-genting annatf har sitt utsatt, under det grefvinnan Y. eller fröken Z. eller löjtnant N. N., de der uppträda som dilet-tanter, göra detta anonymt. Och att af oss två jag är di-lettanten, hr Wirsén mästaren, det har nog allmänheten längesedan insett af denna vår brefvexling, i hvilken jag så oändligen gerna drar det kortare strået, endast hr Wirsén hädanefter med eller mot sin vilja befinnes söka vilja verka med den Helige Andes visdom, klarare och mildare och ädlare uppfattad, i sitt ansträngande värf. Hr Wirsén tog beklagligen illa upp att jag till detta måls vinnande önskade honom Guds upplysande nåd i allt rikare och rikare mått Ack, hr Wirsén, vår Herre Christus tog emot helsningar från både syndare och publikaner, och anstäld vid Kgl. Tullverket är jag icke, så mycket skall hr Wirsén få veta om min privatmenniska, som aflägger honom sin bästa tacksägelse för det lifliga och djupa intresse, han i sitt literaturbref haft godheten att henne visa.
Raab, för att fästa Frih:s uppmärksamhet derpå, altandra delen, eller slutet af Utsk:s tillstyrkande icke säger alt det skulle bero på K. bef:des utslag alt förflytta gästgifverirörelse!! ifrån gästgifvaren till entreprenören, ulan Ulsk. hemställer blott, att K. bef:de skall föranstalta derom eller vidtaga nödiga åtgärder för tillvägabringandet deraf; d. v. s. att det beror icke på K. bef:des åtgörande, utan om något sådant föranstaltas eller sker, så kunna sedermera i behörig ordning besvär deröfver anföras, och ingen verkställighet följer, förr än K. M. slutligen pröfvat saken, då man följaktligen bör vara öfverlygad om alt full rättvisa vederfares hvar och en. För min del hemställer jag således, huruvida icke Frih. Raab skulle finna för godt att tillstyrka bifall på sednare delen af betänk. Att för öfrigt särskild propos. framställes på l:sta delen af Utsk:s betänk., har jag ingenting att invända emot, men i afseende på återremiss, ber jag att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att dermed är ingenting annat vunnet, än en dylik diskussion som vi här på f. m. hafva haft. Jag vågar derföre vördsamt ännu en gång tillstyrka, att R. o. Ad. måtte i detta ärende gå det Hederv. BondeSt:s önskningar till mötes, då vi med detta Stånd hafva så mycket gemensamt, såväl i detta ärende, som öfriga förhållanden. Många ledamöter ropade på propos. Frih. Raab: Jag ber om förlåtelse, att jag här3:dje gången begär ordet, men de 2:ne föreg:de talare, som yrkat återremiss, hafva dertill föranledt mig. Jag får fästa deras uppmärksamhet på alt med en återremiss skulle intet vinnas. Det är sagdt, all det vore bättre alt höja skjutslegan i allmänhet i landet och återgå till den gamla inrättningen. Jag anser att den närvar, inrättningen af entreprenader är så ojemförligt mycket bättre än den åtgärd, som dessa Hrr tro vara den enda möjliga, alt det vore i min tanka ett bevis på ganska liten kännedom om förhållandena i landet, om man skulle kunna tillstyrka sådant.
Vidkommande de farhågor, som uttalats ang-de lånens forcerade inbetalning, får jag fästa upmärksamhet på huruledes Utskit, till undanrödjande deraf, uttryckligen förmält, att någon svårighet ej heller kan upkomma deraf, »att medlen nu äro utlånta till enskilde, som vilkorligen försäkrats om lånens bibehållande, så länge de fullgöra räntebetalning och öfrige åligganden, emedan, oafsedt det förbehåll, som vid lånens meddelande blifvit fästadt, att dessa må upsägas, då, i anside till angelägna utgifter, behof deraf inträffar eller i öfrigt skäl till lånens upsägning kan förekomma, Riksg.- Kont., lättare än något förvaltande verk, är i tillfälle att vid behof af låneupsägningar afse omständigheterna, för undvikande af våldsamma rubbningar i de allmänna penningeoch kreditförhållandena.» Man har erinrat, att det icke skulle vara lämpligt eller tillräckligt betryggande att öfverlemna kapitaler, som uteslutande äro ställda till K. M:s disposition, åt ett verk, hvilket icke mottager föreskrifter från någon annan, än R. Star. Jag får dervid anmärka, att det aftal, hvarigenom den afsedda öfverlåtelsen af kapitalerna skulle ega rum, innebure egenskapen af ett kontrakt, och för noggrannt upfyllande af sådane afhandlingar linnes det domare och exekutorer, ehvad det gäller Kronan och R. Stirs verk, eller det gäller enskilde. Slutligen ber jag att få uplysa, det denna punkt blifvit afslagen af PresteStit, men bifallen af Borgareo. BondeStm, hvadan således en återremiss deraf icke skulle leda till något resultat. Hr Stjerngranat: Fortfarande att önska afslag å denna punkt, ber jag endast att, med afside på Hr Fåhraei anm. rör:de de af R. o. Ad. redan fattade beslut i fråga om f. d. Kanslistyrelsens handkassa och besparingarne å anslaget till Lappmarks Ecklesiastikverk, få erinra, att med dem inträffar det olika förhållande, att
Nej, tack, jag vill inte vara instängd som hon MARI. Var dörrn stängd nyss? AXEL (lystrar till). Kan du påstå att dörrn var stängd? MARI. CECILIA (till Mari). tog jag att du stängt den så illa, att den gick upp... Efter som du trodde att den var stängd, an AXEL (forskande på Cecilia; Mari, du var en snäll flicka som det syntes därpå till Mari). mig. Vill du ge mig igen mina bref nu? MARI. Nej! Hvad skall du med dem? AXEL. blef en sådan berömd man. Jag kan sälja dem, har jag hört, nu sedan du MARI. Och så kan du hämnas med dem! MARI. AXEL. Ja! 106 Är det Lindgren...? AXEL. Ja Där är han själf! MARI. Elfte scenen. DE FÖRRA. LINDGREN. LINDGREN (vid godt lynne). sarfven i hvar lek! Hör du, Axel! Se så mycket flickor! Och Mari är med, som är vid så godt lynne! Hvad har nu händt mig för ondt? Jag hör dig, äfven när jag inte ser dig! Du AXEL. opp mig, men så var jag nere och tog mig en biff... Jo! Ser du! Du är ju egentligen inte Jag var lite morgongnaven, innan jag fick dra LINDGREN. skyldig mig något (Axel: min) för hvad jag har gjort, har jag gjort af godt hjärta, och det har fått och icke lånat! jag både ära och nöje af, och det du fått, har du Nu är du alldeles för blygsam och ädelmodig! AXEL. 107 vill du skrifva på denna borgen åt mig? Säg inte det! Emellertid, tjänst mot tjänst; LINDGREN. AXEL (tveksam). LINDGREN. förlägenhet som din bror... Var inte rädd, jag skall inte sätta dig i samma honom i olycka... Hvad vill det säga? Det är ju jag, som bragt AXEL. på borgen för fem års arrende... På två hundra kronor, ja, men han tog ju dig LINDGREN. Herre Jesus! AXEL.
Det är ett bihang till Judiths bok. Sedan vill jag lära eder vett och visdom. Så tigen stilla och lyssnen: I Gilgal bodde en man af Benjamins stam, hvars namn var Amram. Han hade många söner, men endast en dotter vid namn Maheli. Denne Amram hade en anförvandt, hvilken bodde i Nobah och dref handel i Ammons land. En dag, då Amram kom hem af fältet, mötte honom en man, den der sade: är du Amram Nurs son? Ja, svarade Amram, jag är det. Då sade mannen: jag är Jethurs, din frändes, tjenare. Så säger Jethur din frände: se jag vill gifva Isboseth, min son, en hustru innan jag dör, på det han icke må taga sig hustru af hedningarnes döttrar. Gif honom derföre din dotter. Denne min tjenare skall ledsaga henne hit tillika med de handelsvaror han åt mig skall hemta. När jag är död, må min son draga med sin hustru till vår stam och begrafva mig der, och han skall ärfva alla de rikedomar dem jag förvärfvat. Och Amram förde tjenaren i sitt hus och undfägnade honom och sade: mycken lycka är i dag mitt hus vederfaren, att min broder, den Herren välsignat med stora håfvor, uppsöker sin ringe broders dotter, till hustru åt sin son. Men om aftonen, då Maheli skulle hemta vatten, ställde hon sin kruka vid brunnen och satte sig ned derinvid, och hon gret. Då kom hennes broder Elisama, den hon mest kär hade af sina bröder. Men han hade varit ute i marken och visste icke hvad skett hade, och då han såg henne gråta sade han: Maheli, min syster, hvi gråter du? Visserligen må jag gråta, svarade Maheli, att jag måste lemna min fader och min moder och mina bröder, för att fara till hedningarnas land och blifva Jethurs sons hustru. Elisama frågade åter: Gifver vår fader dig till hustru åt honom, som dröjer bland hedningarna för att samla egodelar till och med då, när hans fader engång hvarje år kommer till Nobah, der hans hem är. Det må vår fader icke göra, han skall icke lemna vår dufva åt falken.
Innan jag slutar, ' måste jag dock säga ännu ett ord om det t o m i m d u, ltimnar .och som i sanning blir s v h t att fyll %, om din öhwliigsna, intelligens, soin dock dlticl vm fardig att offra sig s; jSilf i d m t e för auctrn, om ditt fidIa, rika lljiw: ta, som s&amp; varmt slog for frcri; ftslrriclnnicle och utveclclin.g, om din malcalösa idérikedom, som stiincligt sådde nya nts %don, och om den sa~m.sd, som djupt kki ' i~nes xf m h g a, som följa ditt minile, en salcn.ad, som sent skall ~ipphöra. &amp; !en - för att med n&amp;goa föriin.clring l&amp;ua en stor slidcls orcl - » oj med Idagan slrdl ditt minne h a s, ej lild den, som g&amp; och smwt slcall glönznzas, s&amp; slrdl fosterlandets lcvinmr dig begrlita, som en framafton grliter dagg om sommarn; fiill utaf förho~~pnings£nllri, tidsclrömm och med ' blicken tand mot inorgonrodnm af den nya dag, som du har anat, som ' du verkat för och som dn planlagt)). Plecl clessa orcl, Iivilka äro a t t betrali.ta som en.
Återstoden af det Arméens Pensionskassa vid sednast förflutna riksdag, för upprätthållande af kassans pensionerings-skyldighet under åren 1858, 1859 och 1860, beviljade ytterligare bidrag af 85,500 R:dr årligen, eger nämnde kassas Direktion att i vanlig ordning från Riksgälds-kontoret, qvartalsvis, med Tjugeett tusen trehundra sjuttiofem R:dr utbekomma mot fortfarande förbindelse att, så snart räkenskaperna för det år, för hvilket anslaget är beviljad t, hunnit af slutas, inför Fullmägtige behörigen ådagalägga om hela anslaget eller, i annat fall, huru stor del deraf varit för ändamålet behöfligt, samt att, i händelse det lyftade beloppet icke åtgått, öfverskottet då återlemna. Bih. till B. St. Stats-Ulskottels Memorial M 212. t JW 212. Ank. till Esp.-Utsk. den 11 Okt. 1860, kl. 2 e. ra. Memorialangående en gratifikation åt Herr Stats-kommissa rien Kock. (U. A.)
Tills en allsmäktig röst dess spridda ämnen väckte, Att samlas till en Verld. Du, Nattens äldsta barn, hvars skuggor kring mig gjutas, Som var, förr’n allt begynt, och blir, när allt skall slutas; I hvilken allt fått lif, och släckes ut igen; Skänk åt mitt väsens tid, o Tystnad! Dödens like! Att, förr’n du mig förödt, på gränsen af ditt rike En stund bese dig än. Hvad var du först? och hvem har kännt din börjans stunder, När, innan verlden blef och ämnet fattat grunder, Du utan lif och gräns kring Tidens vagga flöt? Hvem vet ditt väldes längd, när, efter tingens ända, I ditt förvar igen den rymd skall återvända, Som ljuset inneslöt? Vårt upphof och vårt mål du lika djupt betäcker; I bägges mörka krets ehvart sig tankan sträcker, Hon fåfängt kallar svar och är af stumhet mött; Ja, i det ögonblick hon mellan bägge täljer, Du omger menskan än, och i din afgrund sväljer Allt hvad dess möda födt. Af sin erfarenhet hon fåfängt sig berömmer: Du seklers dygd och brott i samma afgrund gömmer, Der efterdömets sken oss ändtlig undanfly; Och menskan, från en verld som steg för steg försvinner, Af ständig glömska skild, sig aldrig upplyst finner Och plågan alltid ny. De häfder, som vår gång i mörkret skulle stöda, Dem Minnet söker der att som en vakteld föda, Förlora sig till slut i dina skuggors famn. Hur mången glömd tyrann, med mordisk ärelystnad, Göt ej förgäfves blod, att mot din makt, o Tystnad, Föreviga sitt namn? Kring Ålderdomens djup när tankan häpen famlar, – Med konster, lagar, språk, af dem hon spåren samlar Liksom igenom moln, hvad folkslag röja sig? Hvem lär mig deras namn, som plånades af döden? Du vet dem, Tystnad! blott; som gömmer deras öden Beseglade hos Dig. Hvad var det glömda folk, som, tidens början nära, I Språkgrund, Hjeltenamn och Tro och Gudalära, Kanhända obekant af jorden ärfves än?
Detta Utskott äger att utleda, granska och för Riksförsamlingen uppgifva Statsverkets och Riksgäl ds verkets tillstånd och behof; att föreslå och, i mål. för R-yF. §§ 53 o. hvilka Utskottet af Riksförsamling fått sig sådan magt uppR Ö. § 30. dragen, sjelft gifva föreskrifter om Riksgälds-Contorets för - morn. 1, Constitutions-Ulskottcts Memorial, Jfs 2. 19 vältning, samt dessutom, att föreslå Bevillningens belopp och raom2 oct r.. i 7 '• §31. morn. 1. fördelning. 4:o Eli Banko-Utskott, hvartill Hamrarne välja, hvar r. p < .-)3 sina, Sex ledamöter. Detta Utskott skall öfverse Riks-Bankens RO. § 32. Styrelse och tillstånd samt föreslå och, i mål, för hvilka Utskottet af Riksförsamling fått sig sådan magt uppdragen, sjelf t gifva föreskrifter om samma Banks förvaltning. 5:o. Ett Lag-Utskott, hvartill Hamrarne välja , hvar Jj | 'f; sina, Fern ledamöter. Detta Utskott skall granska Justitie Ombudsmannens vid hvarje Riksdag af gifvande redogörelse samt årliga berättelser, jemte' hans embets-diarier och registratur, suint med utlåtande deröfver till Riksförsamlingen inkomma ; äfvensom utarbeta de från den ena eller andra af Kamrarna remitterade förslag till Civiloch Criminal-, Krigssamt Kyrko-Lagarnes förbättring. 6:o. Ett Expeditions-Utskolt, hvartill Hamrarne välja , Ro. §. 36. hvar sina, Två ledamöter. Detta Utskott äger att under Riksmom‘ " dagen besörja tryckningen af Riksdagshandlingar samt uppsätta och till Kamrarnes justering öfverlemna, ej mindre de skrifvelser, hvilka, i följd af begge Kamrarnes beslut, måste under Riksdagens lopp utfärdas, än Riksdagsbeslutet; den StalsRådets Ledamot, Konungen dertill förordnar, förbehållet att i Utskottet öfvervara Riksdagsbeslutets justering, i de delar deraf, som röra Konungens yttranden.
Icke är jag någon ConstitutionsUtskottets loftalare, men jag bestrider alla försök, alt hvälfva skulden till ett sådant missförhållande på detta Utskott. Sanningen fördrar det öppna förklarande, att det är oppositionen, som genom missbruk af anmärkningsrätten drifvit sqkerne till denna ytterlighet. Ganska mycket vore ännu att härom yttra, men jag har kanske redan för länge upptagit Ridderskapets och Adelns tid, och jag tror mig dessutom hafva sagt ti 11räckeligt, för att sätta hvar och en i tillfälle att finna, huruledes i oppositionens handlings - Den 21 Julii f. in. sätt ligger ett stort hinder för Styrelsen, att kunna åstadkomma allt det nyttiga den önskar, och huru en Ministerförändring, som införde oppositionens medlemmar i Rådet, skulle, vid de af mig antydde förhållanden, bestämdt vara ledande lill Rikets skada. — Jag bör således sluta, sedan jag likväl förklarat, att icke eller jag finner ofelbarhet hos Konungens nu varande Rådgifvare och Föredragande. — Misstag är menniskans lott, men de, som af StatsRådet kunna vara begångne, äro så obetydliga i jemförelse till dess i allmänhet erkända, och af ConstitutionsUtskottet vitsordade, nit för Lagarnes helgd, Fäderneslandets bästa och enskildte Medborgares rätt, att vi utan betänklighet kunna och böra rösta för den af Utskottet tillstyrkta Dechargen. Ålskillige yttrade härtill deras bifall. Hans Excellence Herr Friherre Lagerbjelke: Jag har anhållit om ordet, endast för alt framställa en liten förklaring, eller snarare ett beriktigande. En värd Ledamot, Herr Hjerta, har funnit något inconstilutionelt i de härledningar jag dragit från en citation af 4 §:n> 8 momentet i TryckfrihetsLagen, der det heter: "Anser HofCanzleren &c.”; samt har tyckts deruti märka ett försvar för godtycket. — Jag har likväl ingalunda tolkat eller tyd t dessa orden: ”anser HofCanzleren &c.”; jag har endast anfört och bjudit till alt begripa Den 21 J uj i i £. m. elem.
För min del tror jag icke att frågan nu är i ett sådant skick. Hr von Hartmansdorff: Skulle Ståndet lika med Hr Carleson anse, att man icke bör fästa sig vid en viss summa, så är det alldeles tillräckligt om man säger, den återstående kassör sbalansen ; ty då får Adv.-Fiskalen hvarken mer eller mindre, än hvad som af den summan återstår. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Vid återremiss af Stats Ulsk:s förra Betänk, yttrades inom R. o. Ad. den åsigten, att Utsk. endast borde tillstyrka R. St. att bifalla K. M:s Nåd. Propos., det Kanslirådet Valerii enka oclj barn mätte befrias från utgifvande af det honom i lifstiden ådömde ansvarighetsbeloppet, så vidt Kronans rätt rörde. Detta instämmer med den åsigt, som Gr. Puke yttrat, och jag anhåller om Hr Gr. o. Landtnäs propos. derpå till beslut för Ståndet. Då nu öfverläggningen förklarades v.ara fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm., hurusom under densamma blifvit yrkadt af Hr von Hartmansdorff, med hvilken Hr von Troil, som först yttrat sig i annan syftning, sedan förenat sig, att R. o. Ad. måtte besluta: ”l:o att Kansli-Rådet Valerii enka och efterlemnade barn må befrias från den ansvarsskyldighet, som blifvit honora i lifstiden ådömd, för den efter Tullförvaltaren Finér år 1837 yppade balans; och 2:o att ersättning för det aktorats-arfvode, sora enl. 23:dje §:n af K.
Kunde man vägra att emottaga bankens sedlar, såsom god betalning, sä vore det helt annat; men del är ej möjligt så länge grundlagen förklarar R. St. äga rätt att genom sin bank utgifva sedlar som för mynt i riket må erkännas. Skulle det förekommas så borde man i RiksStaten förklara, att lönerna skulle utgå efter kurs, hvadan hela aflöningsstaten mäste betraktas såsom ett förslags-anslag. Men då måste 30 Den 1 Augusti. äfven skatterna utgöras på samma obestämda sätt. Kan väl någon föreställa sig möjligheten att få en hel bevillning och Riksstat uppgjorda efter cours eller såsom förslagsanslag? Man har sagdt att det förskott till godtgörelse åt löntagarne om hvilket jag talat, icke skulle vara så stort som jag påssätt. Komiterade uppgifva likväl sjelfva, sid. 100 uti deras betänk., att det löneanslag och de ersättningar, som qvartaliter skulle utbetalas, komme att uppgå till 1,098,399 r:dr. Jag har således tagit till för litet då jag blott talte om 7 lill 800,000 r:dr. Gr. Sparre har yttrad t, att kronotionden nu mera icke utginge efter årsväxten och att det förr brukliga sättet att göra sina beräkningar derefter, skulle för flere hundra år sedan hafva upphört. Man behöfver dock icke gå längre än till staden Södertelje för att återfinna tiondens utgörande efter räkning på åkern. Man har anmärkt såsom en ofullkomlighet att restantier på de indelta räntorna icke kunna uttagas af någon annan än afkronofogdarne, och anfört detta såsom ett bevis på olämpligheten att hafva regementsskrifvare. Men med dessa restantier förhåller det sig på samma sätt som med andra fordringar, hvilka den enskille äger, men ej i godo utbekommer. Han får icke genom sjelfpantning taga ut sin rätt utan han måste öfverlemna saken åt den verkställande makten. Jag slutar mitt anförande såsom jag började, med den anmärkn. att man icke vet hvad som är föreslagit af K. M. eller af enskille motionärer eller af Utsk. sjelf. Ämnena åro så sammanblandade, att man icke kan reda förhållandet.
Landtm, framställt att under densamma endast blifvit yrkadt, att ifrågav:de aflöning måtte bestämmas i öfverensstämmelse med K. M:s Nåd. Propos. till 800 Edr Ernt, blef propos. till bifall å förevrde mom. framställd och besvarad med Nej; hvarefter E. o. Ad. biföll att aflöningen för ifrågav:de Adjutanter skulle bestämmas för hvardera till 800 Edr Ernt. Mom. litt. e, ang:de aflöningen för Coll:i Advokatfiskal. Hr Lefrén: Det är visserligen riktigt att jag i mitt till K. M. afgifne förslag hemställt att AdvokatFiskalen skulle få en aflöning af 3,000 Edr, men det är att märka att detta förslag innehåller derjemte att hela den grad dit AdvokatFiskalen hörer eller Kamererare-graden, der AdvokatFiskalen står främst, skulle få lika löner med honom. Af den K. Propos:n synes att detta förslag blifvit taget i betraktande, ty K. M. föreslår deri alldeles i likhet med min hemställan att Ivamererarens äfvensom AdvokatFiskalens aflöning skulle sättas till 3,500 Edr från 3,000. Det är således ingalunda någon inkonseqvens af mig att nu tala för det AdvokatFiskalen i KrigsColhm må erhålla samma lönebelopp som Kamereraren derstädes. Det vore äfven besynnerligt om den person som har samma tjenstepligt, samma tillsyn öfver förhållanderne i KrigsColhm som Kamereraren, skulle hafva mindre lön än denne, synnerligen som de alltid haft lika lönebelopp. Det anföres visserligen som ett skäl hos LTtsk. att AdvokatFiskalen har tillfälle att få sportler; men huru stora äro väl dessa sportler; månne de väl kunna uptagas till 500 Edr som Utsk. afdragit från den summa K. M. föreslagit? Förhållandet är sådant att först på de sednare åren har Advok.Fiskalen erhållit några sportler, men dessa har han icke fått från K. M. och Kronan, utan från K.
13) En siad i Sydamerika. Ä r o orden funna, bilda de bokstäfver, som komma i de med punkter utmärkta fälten i ofvanstående figur nå- got, som tillönskas Iduns samtliga gåttydarinnor. Initialförvandlingsgåta. I hvart och ett af vidstå- ende åtta ord skall första bokstafven utbytas mot en annan, så att ett annat ord uppstår. Ordnas de nya orden rätt, gifva deras initialbokstäfver namnet på en ungdomstidskrift. Z — s. Aritmogryf. J. A. L — m. vik, land, da, pots, dor, matt, i, såg, o, ri, rätt, bång, don, fast, eng, aal, gra, ra, bro, ro, e, na, bel, sa, my, mar, dam, go, ta, cu, la, a, li, borg, en. Af förestående 35 stafvelser bildas 13 ord, som insättas i de uppifrån och nedåt gående rutraderna så, att en bokstaf kommer i hvarje ruta. D e 13 orden äro: 1) En republik i Sydamerika. 2) Ett land i Europa. 3) En stad i Preussen. 4) En stad i Nubien. 5) A I glädje som i sorg du, trogna maka, Vid makens sida stark och modig står, Snar att uppmuntra, redo att försaka, Du så den goda säd omkring dig sår. (Med porträtt.) NYSTRÖM. P.erättelse a f FANNY CHRYSANDER. — T e a t e r. — Ur notisboken. — Ifrån din makes » Minnen » mot oss strålar Din ädla bild så skön och stor, Och omedvetet en idyll han målar — Ett hem, där fridsam kärlek bor. Lösningar. Förenar hjärtats guld med skönhet sällan spord, — En kvinnlig vän dig ock hörs kalla: y&gt;En ängel ren på denna jord.&gt; WACHTMEISIER. Du, dygderika, trefaldt säll du är Som maka, moder och som kvinna, Din hela lefnad oss en maning bär Att lifvets fröjd i fyllda plikter finna. Och amoriner mellan orden leka. Från Iduns läsekrets.