Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af hvad nu, törhända för många, men icke för alla, omständligt blifvit anfördt, synes klart, att upkomsten af de utlånte kapitaler, hvilkas räntor nu utgöra den s k. Hanlcens vinst, äro från begynnelsen tillkomne genom utlåning af Vexeloch Deposilionsbanlcens medel, det vill säga, genom missbruk af det s. k. nulrimenlel af medel, som i Bankens förvar tid efter annan blifvit till vård anförtrodde, hvaraf följer, att, då Vexelbanken nu befinner sig i behof af alt använda denna vinsl lill förstärkande af sin reela fond, för att såmedelst kunna upfylla det högtidliga löfte, som It. St:r vid 1830 års Riksdag gåfvo Svenska allmänheten: »ali dädanefter städse mot silfvermynl invexla Iiankens sedlar», så hr ovedersägligt, all ingen annan än Vexelbanken får, eller rällsenligl kan göra anspråk på Hanltovinslcn, således hvarken Statsverket eller Lånebanken. R. St:r hafva sedan sista realisationen användt Bankovinsten, dels till Statsverkets biträde under en tid, Staten icke ett sådant biträde hehöft, dels till förökande af Bankens s. k. reservfond, en fond, som visserligen icke svarar mot sitt prunkande namn, emedan, i det ögonblick den skulle behöfva anlitas som reserv för reela fonden, hvartill den hufvudsakligen är afsedd, densamma dertill icke duger, emedan den är utlånad inom landet, och således icke, utan stora svårigheter och väckande af mycken veklagan, kan i behofvets stund indragas, och om så ock kunde ske, derigenom icke vunnes annat än bankosedlar, hvilka icke till silfver genom vexelköp kunna realiseras i det ögonblick då Bankens reela fond behöfver förstärkas, emedan det just är vexelbrist, som föranleder silfvers uttagande ur Banken och förorsakar behofvet af reela fondens förstärkning.
Det är klart, att BankoUtsk. har en ganska svår upgift att lösa. De grunder, som vid realisationen antogos, voro för det första, att Banken skulle uprätthålla mynt - Den 11 Juli f. m. 225 värdet, och för det andra att Banken skulle understödja näringarne. Hvar och en, som är aldrig så litet bevandrad i Bank-förhållanden, torde genast finna, att en bankmessigt inrättad, enskild Bank d. v. s. som står under lag och der förvaltarne tillika äro dess egare, bryr sig icke om att reglera rörelsen för annat än eget intresse, hvilket endast afser eget bestånd och den egna vinsten. En sådan Bank skulle gå utanför allt hvad bankmessigt är, om man säger att den skulle understödja näringarne. Men man tror att en StatsBank skulle kunna göra det, ja, borde så. Nå väl, det är just den kinkiga frågan. Ar den såsom StatsBank myntvärdets uprätthållare, så är det med mycken varsamhet som den tillika kan åläggas understödja näringarne genom direkta utlåningar. Dertill fordras då en i proportion vida större reel fond. Sedan denna åter sjunkit borde understödet icke nu komma i fråga, emedan Bankförvaltningens befattning blir då så att säga en slags quadratum circuli. De kunna icke förena båda sina pligter, och då blir fråga om hvilkendera principen skall ega öfvervigt, antingen den att uprätthålla myntvärdet eller att hjelpa rörelsen. Vid föregide Eiksdagar, då jag hade äran åhöra debatterna, utan att deltaga deri, men då en Munk af Rosenschiöld, en Skogman lefde, då hörde jag mycket talas om att Bankens första pligt var att uprätthålla myntvärdet. Nu deremot ser det verkligen ut och jag skall söka att bevisa det, som om principerna voro alldeles upoch nedvända. Jag skulle icke kunna försvara ett sådant omdöme, om jag icke Aade att stödja mig vid hvad en Bankledamot yttrade i sitt Stånd, då fråga der var om Banken. Han sade nemi., då anmärkn. gjordes derom att Banken verkligen egde till pligt att uppehålla myntvärdet: »Uppehålla myntvärdet det är Kgl. Myntets sak, men icke Bankens; det är någonting sekundärt».
En stixulsraä mindre afgift af förmögen, het i lmänne ar utgär l sin proporiion as den rikare, äfwensom af den mindre förmögna, uran at någon derigenom kan blifma ri^inerack; en större Bewiiinuig än förut lärer ock mara nödig, ty eljest kunde Dlakens ut, gifter, jamie /Llnorrisfomonken ej bestridas; en rabakk af l6^ ^raLsnr pa Riksgälds ° Sedlar, hamras ajnar 6, som förut af Ständer är sörordnadt, ar mal det »ärmaste man kan komina full betalning, således Riksens Ständers Zgraniis behörigen fullgjord, da ej mera an 10^ prvLsm förloras, med hmiikec kilstotr och drägeliga förlust jag säkert tror största delen Innehafware af Riksgälds-Sedlar lärer mara nöjd. Jag förbigår, för at ej mara midlöfkig, de flera delar, som skola werka ul förandet af den upgifna planen, hwilken ger alst hopp, at dyrhet ej lil - utan afkager, förekommer /Hgstksurors förderfwcliga operationer, samt ger säkerhet och stadga riri wart Penningewerk, uti all rörelse och Näringar, Egendomars warde, med mera. Härtll kommer den stora cilsrcdsställelse för något hwar at hafwa bidragit til allmänt mål, som ej lärer fela, om mi tillika indi åge ösmerflöd och sa litet, som möjeligt ar, nyitje utländska waror. I betraktande a? allt detta, tilstyrkcr jag, för min del, antagandet af Hemliga Utstottctä uplästa Betän, tande. Grefwe I^e^venstsupr, Olss. Menskliga befattningar äro oftast af den beskaffenhet, at äfWsn mindre kunnigs med skäl kunna synas häckla det arbete widsträckca knndflapcr och mogen erfarenhet åstadkommit.
; roiior 16,864: Sl; ulcZw: E g n a fonder: S tandiga at@fters fond . 8,490: - Iritr&amp;desafg~ite.ss forid .. .. 3, 767: 73 3,360: - 15,617: Fru S. WhitloC ' ks stipemilief ' ond - p e, Yttre. s l d i l e r: Ghfvor a t t utgifvas fur nypgifvet aiitlti1ii8d .. 1 : .. 300: - 54 ' 75 64 i5 Arbetet för utreclniiig af de till Dan.- inark lit vnndraiide iU~liiiogefli,~ko~ii; t~s stall.iiiiig ocli nrbetsförl~ttllti~de. 50: 74 Aftonblavde t u aktiebolag. 486: . Sj, julr \ ~&amp;rcIsafilelni~ige~~ 279: - J, .l.1.5: 74 Saldo: viiist kr 1893 .. 1.31: 1.5 S~irnma, Ixoiior 16,864: 64 Ofvmisti~eiide ' vii ist, lir. 131: 15, hur iippkoi~i~nit p6 grlind af f~ljaiide f~ili&amp;llmide inellan vinst och förliist:. Rym ' iin ... 2,408: 76 Trvcksakem. S ~iiiznia kronor 4,340: ' 33 ' I En jämförelse nied föregAende &amp; i % bolisliit gifver anlechiiig. till f ' ölj ande 11tta1axi.de:. Förbuiiclets egna fonder Iiafva mider h e t ökats iiied ett belopp af lir. Byrhis iiilromster Ilafira varit kr. 2,866: 45 och dess ntgifter kr.
Jag tror, att under en sådan period silfveruppköp bordt kunna ske antingen utan förskott, eller till lägre pris än som skett, och att de, som lefvererade silfver mot förskott, hort kunna lemna bättre -pris, än de, som lefvererade det utan förskott. Men som jag ej kan närmare känna detta förhållande, uppger jag blott factum, såsom serdeles märkbart, att nemligen Banken betalat mot 8 å 9 sk. mera, än det pris, hvarföre Växlar å silfver kunde erhållas på Börsen, och det mot förskott, ehuru man egt rättighet köpa växlar, men icke, alt gifva nämnde förskott. Grefve von Schwerin: I händelse flera skulle dela lika åsigt med den sista värde Den 6 April f. m. 2l3 talaren, och finna besynnerligt, att silfret kostat Banken 128 sk., då det pä Börsen noterades till 122 sk., får jag upplysa, att silfret Svenskt Specie gäller 2 sk. i sedlar mera än Hamburger Banco; det öfriga bar utgått för transportkostnad, assurance och dylikt. Men jag får äfven nämna, att af dem, med hvilka Banken i år contraherat, har man fått silfver till något, ehuru obetydligt, under 128 sk. Herr Munck af Rosenschöld: Jag har anmärkt, att Banken gifvit 128 sk., då cursen ej stod högre än till 120 sk. Har nu Banken, om jag rätt förstått den siste värde Talaren, kunnat få silfver för 128 sk. och derunder, då curseu varit 122, synes det, som samma pris varit nog högt, under det kursen ej var öfver 120 sk., isynnerhet då förskott tillika lämnades, Herr Lefren: Jag hade ej ämnat anmäla mig för att vidare tala i ämnet, om jag ej dertill blifvit föranledd af den siste värde Talaren. Det vill af hans yttrande se ut', som BankoStyrelsen ej skulle hafva sett sig rätt väl före i frågan om silfveruppköpen. Således har ingen medelcours här varit så låg, som Talaren uppgifvit. Herr Munck af Rosenschöld:
Styrelsen, redan länge öfvertygad om nyttan af en provisionel kalkyl öfver dessa utgifter, och sedan den fått emottaga bestyret med samtliga fängelserna, redan under den 3o December 1842, infordrat förslag och upplysningar från alla Rikets Fängelser och Korrektionsinrättningar, för att, med ledning af dem och af 1842 års räkenskaper, de enda Styrelsen har att tillgå, uppgöra en General-Stat för Fängelserna, och gjordes dermed ock början förliden höst; men detta arbete afbröts af den mängd kuranta göromål, som då tillströmmade, utan hopp att kunna fortsättas, åtminstone så länge Styrelsen befinner sig i saknad både af nödig arbetspersonal och af tillräckliga rum för arbetenas verkställande och handlingars förvarande. Oaktadt Revisorernes ännu en gång uttalade önskan, att Styrelsen med det aldrasnaraste måtte vidtaga ofvanomförmälda besparingar ”och ”förfoganden, hvarigenom den för samhället i alla fall tunga bördan ”må kunna nedsättas till sitt minsta möjliga belopp,” torde likväl detta, ehuru alldeles instämmande äfven med min önskan, ej kunna af Styrelsen verkställas, innan den fått sig bekant, hvilka de besparingar och förfoganden äro, som Revisorerne här afse, och huruvida de äro verkställbara eller icke. Till sättet för ordningens och disciplinens handhafvande inom Korrektionsinrättningarne höra ej mindre Revisorernes anmälan derom, hurusom, enligt på stället erhållna upplysningar, nykomne korrektionister alltid insättas i cell, på det att fångbetjeningen och öfrige vederbörande må lära känna deras lynne, än ock deras yttrande, att det syntes Revisorerne, som någon sysselsättning borde lemnäs sådane fångar, åtminstone efter trenne dagars vistande i cell.
Circulairebrefvet, den 19 Junii i83o, anmäld öfverenskommelse k ämnet. 33 Bil. till JU. St Just, Ombudsm. Emb. Ber, d, io jan. 1834* 8:0 Anslag af nikliga medel till fullbordande af de i IIufvudsladén anlagde Corrections-inrättningar. Uti Nådigt Bref den 10 April 1829, bär Kongl. Maj:t gifvit vederbörande del af hvad Ilikets Ständer i detta ämne, till följd af Kongl. Majlis Nådiga Proposition, beslutal. 9° Landtbrukaren Sundbloms och Kronofogden Lagercrantz^ underdåniga ansökning om nedsättning af arrendet för Kronohemmalien Rörby och Barkarby på Lofön. 1 Genom Nådigt Bref den 22 Maji 1829, har Kongl. Mnj:t, på sätt Rikets Ständer yttrat, förklarat dessa ansökningar icke kunna bifallas. 10.0 Ifrågaställdt upphäfvande af förbudet emot de på Öland be* fintlige, af barnlöse Åboer innehafvande Kronohemmans försäljande tili Skatte. Uti Nådigt Bref den 28 Augusti 1829, har Kongl. Maj:t förklarat Sig •icke kunna denna Rikets Ständers hemställan annorlunda i Nåder bifalla, än att, sedan alle andra till bohemmans erhållande berättigade Tjenstemän på Öland hunnit med sådane hemman förses, och’ boställe äfven åt Skolm»staren inom en socken kunnat anslås, förbudet emot Skatteköp å Kronohemman, som af barnlöse Åboer och Enkor innehades, skulle för samma socken upphöra. 11.0 Grosshandlaren II. Weners underdåniga ansökning om fort ö ö farande af den honom för 10 års tid beviljade nedsättning i arrendet för Svartsjö Kungsladugård. Uti Nådigt Bref den 2 Junii 1829, har Kongl. Maj:t, i likhet med hvad Rikets Ständer yttrat, förklarat denna ansökning icke kunna bifallas. 12.0
Under-Löjtnant f. S * I Summa Civile Tjenstemän ( Auditör (Löjtnants rang) j Läkare (Dito) (Material-Förvaltare (Under-Löjtnants rang) Summa , Väbel (Fanjunkare) I Gevärs-Handtverkaie (Korpral) 1 Skräddare-Arbetare (Soldat) . ] Skomakare-Arbetare (Dito) Staben (smed (Dito) . 1 Träd-Arbetare (Dito) . /Sjukvaktare (Dito) . I Vaktmästare (Korpral) ! Kompani-Adjutant (Fanjunkare) Korpraler . Vice Korpraler Soldater (Sappörer, Minörer och Pontonierer) Trumslagare (Soldal Summa Sammansättning af Ingeniör-Staben. Stabs Expedition. Se Tabellen 4. Litt. A. Indelta Truppernas närvarande korpsfordelning; olika Indelningsnatur samt förläggning inom Länen. F ö r I ä g g n ing Inom Län e n. Korpsfördelning och olika Indelningsnatur. i Upsala Län. i Stockholms Län. i Mariestads Län. i Wexiö Län. tB TT O *3 • O* cn ! i Westerås Län. i Linköpings Län. | i Nyköpings Län. i Wennersborgs Län. i Calmare Län. 5» p i Örebro Län. i Carlstads Län. i Gefle Län. i Umeå Län. i Malmö Län. i Christianstads Län. i Götheborgs Län. i Östersunds Län. i Piteå Län. S u m m a hvarje Corps. nummer. nummer. nummer. nummer. nummer. nummer. nummer. nummer. nummer. nummer. nummer. nummer. nummer. nummer. nummer. nummer. nummer. nummer. nummer. nummer. nummer. i:o) Af Rmthiills natur. Korpsfördclning och olika Indelningsnatur. i:o) Af Rusthålls natur, Ii av al ler i.
Vi äro nog lyckliga att veta, att dessa medel hittills blifvit väl och samvetsgrannt använda, och vi hafva att härför tacka de personer, åt hvilka pröfningen af deras användande varit uppdragen, men större garantier för en klok disposition af ett så stort anslag som det till Postverket utgående torde väl dock vara behöfliga. Enligt min åsigt vore det lämpligt, att R. St:r med afseende å Postverket vidtaga samma åtgärd som vid 1859 års riksdag med Fångvårds-Styrelsen eller till K. M:t ingå med en und. anhållan, att K. M:t ville till nästa riksdag framlägga ett fullständigt förslag till stat för Postverket. Häremot torde utan tvifvel invändas, att de medel, som anslås till Postverket, icke kunna uppföras under någon viss Hufvud-Titel, utan måste utgöra förslagsanslag, enär Postverket är stadt i ständig utveckling och oupphörliga nya poststationer måste inrättas o. s. v. Ja, Mine Hrr! det är naturligt, att, äfven om R. Sl:r fastställa staten för Postverket, måste medel ställas till K. Mits disposition för upprättande af nya poststationer, men, då lönerna för tjenstemännen inom såväl Fångvårds-styrelsen som Jernvägs-styrelsen kunnat uppföras på ordinarie stat, kan jag icke föreställa mig, att tjenstemännens lonér inom Postverket skulle vara underkastade sä stora vexlingar, att icke R. St:r kunna med afseende å Postverket förfara på samma sätt som med de två nyssnämnda embetsverken eller fastställa deras aflöningsstat. På de skäl, jag nu tagit mig friheten framställa, anser jag särdeles önskvärdt, att R. St:r sättas i tillfälle att inhemta, till hvad belopp lönerna inom Postverket utgå, och jag hade derföre ämnat att föreslå, det R. o. Ad. för sin del skulle besluta att ingå till K. M:t med en hemställan, att K. Mit ville till nästa riksdag framlägga förslag till stat för Postverket. Rå likväl 2 Stånd redan bifallit hvad Utskit i förevide punkt särdeles knapphändigt föreslagit, och ett
Han förde oss helt motvilligt in i squire Emanuel Mertons salon, och sedan vi väntat ännu ytterligare en stund i ett stort otrefligt rum med namn af förmak, der man tyckte sig få kramp vid betraktande af möblerna, som alla stodo på tå, hållande kulor mellan de utskurna klorna af sina konvulsiviskt krökta fötter och ben, återkom ändtligen den surmulne betjenten och bad oss stiga in, ty hans herres helsa var mycket klen och han hade icke på flera år lemnat sina enskilda rum. Vi inträdde således helt tvekande och solblinda i ett rum, der de tjocka fördragna gardinerna gjorde det i början svårt att urskilja någonting, och hvars heta och tunga atmosfer, uppfyld af besynnerliga medikamentsångor, gjorde det nästan lika svårt att andas. Wehler, som imellertid var skickligare än jag att genast sätta sig in i alla möjliga förhållanden, hade redan börjat en artig ursäkt och förklaring för vårt besök, innan jag ännu lyckats urskilja det föremål, som han harangerade, för att veta åt hvad håll jag borde vända min helsning. Slutligen upptäckte jag en liten varelse, hopkrupen i en länstol och insvept i en brokig nattrock, hvarur ett stort och brungult ansigte framtittade, hvars otaliga och besynnerliga rynkor bildade en hisklig konstant grimas, hvilken kunnat skrämma en nervös person på flykten och som förmodligen härledde sig ifrån den vedervärdiga lukt af svafvelbunden vätgas, hvaraf den arme gubben var omgifven och hvilken troligen kom ifrån några glasapparater med besynnerliga rör, som stodo framför honom på bordet och med hvilka han tycktes hafva laborerat, då vi kommo in. — Will, du kan lyfta litet på gardinen, — sade squire Emanuel, med en röst så hemsk och grof, som om han talat i en tom tunna, och i detsamma reste han sig upp till en längd, som stod i full överensstämmelse med hans stora hufvud och som var så oväntad, då man nyss sett honom liten och hopviken som en papperskråka i länstolen, att det liknade en taskspelarkonst och påminde om anden, som släpptes ut ur flaskan i arabiska sagan.
Värde-förtullning", vid hvarje särskild varuartikel taga i öfvervägande och afgöra, huruvida dels de föreslagna förändrade tullvärdena dels den för flere artiklar utbytta värdeförtullningen emot annat förtullningssätt böra godkännas. För artikeln "Aska, rå af träd&c., Pott-: vallad eller oraffinerad,’' beslöt Ståndet att, med ogillande af Utskottets förslag, bibehålla nu gällande tulltaxas bestämmelser. I afseende på artikeln "Fartyg och Båtar," bifölls Utskottets, under fyra särskilda momenter framstälda förslag, med undantag hvad 1 mom. beträffar, att deri föreslagna bestämmelser ansågos böra gälla endast för "seglande fartyg och båtar af träd," hvaremot tullafgiften för dylika fartyg och båtar af jern bestämdes till 10 procent af inköpssumman, bestyrkt på sätt Utskottet föreslagit. Beträffande artikeln "Fisk.” biföll Ståndet hvad Utskottet uti l:a och 2:a mom. å 18 sidan yttrat, hvaremot med afslag å Utskottets hemställan i 3:e morn., Ståndet beslöt, att nu gällande införsels-tull bör bibehållas icke blott för "Anjovis, Sardeller och Thonfisk," utan ock för alla öfriga i tulltaxan under hufvudrubriken "Fisk" upptagne slag. Hvad Utskottet hemställt vid artikeln "Färger och Färgning s-ämnen" bifölls, endast med den ändring, att de 2:ne sista i Tulltaxe-förslaget upptagne rubrikerne "Jofdfärger" och ”andra slag, ej specificerade," sammanföras under en gemensam rubrik med tullsats af 2 sk. per skålpund. Vidkommande artikeln "Glas" antogos, med ogillande af Utskottets förslag i afseende på rubriken ”Buteljer, Bunkar, Burkar m. m. " följande förändrade bestämmelser: Buteljer, Bunkar, Burkar och Flaskor (jkarafiner och pressade eller slipade Flaskor härunder ej inbegripnej, Qvantitet. Tnllvärde.
F e b r u a r i i f. m. i5r Samhällets välstånd mäst angelägna, ocl\ det således är af ganska stor vigt, att frågor om Rikets allmänna hushållning icke förhastadt afgöras, anser jag samma form böra äga rum för dessa, som för alla andra frågor. Jag tillstyrker derföre afslag på den nya redaclionen af 56 §. RegeringsFormen. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Orsaken, hvarföre ConslitutionsUtskottet vid förra Riksdagen tillstyrkte den ifrågavarande förändringen i 56 §. RegeringsFormen, var, alt man hoppades derigenom kunna vinna en förkortning i behandlingssättet af Riksdagsärendcrne. För min del har jag likväl vid närmare eftersinnande trott mig finna skäl att befara, det ändamålet på detta sätt förfelas, och att motsatsen skall komma att äga rum, så länge stadgandet i ^3§. Riksdagsordningen qvarstår, att RiksStåndens skiljaktiga beslut skola, efter föregående försök till sammanjemkning, öfverlemnas till förstärkte Utskotts afgörande. Jag fruktar, att i de Ekonomiske fr^gorne RiksStånden nästan vid hvarje mål skulle komma att stanna i så skiljaktig^ beslut, att Ekonomiutskottet beständigt skulle behöfva förstärkas, och att ett långt vidlyftigare arbete derigenom skulle uppkomma, än genom en återremiss, som lättare kan leda lill sammanjemkning af olika meningar. Jag tillstyrker derföre afslag på den nya redac - Den aG F e b r u a r i i f. m. tionen, emedan jag anser det af ConstitutionsUtskotlet åsyftade ändamål alldeles förfeladt. Herr Ribbing, Arvid: Utom de skäl, som redan blifvit anförde för afslag å den ifrågavarande förändringen i 56 §. Rege. ringsFormen, torde det tillåtas mig, att tillägga ännu ett, nemligen att frågor ofta väckas af blandad egenskap, och derföre remitteras till sammansatte Utskott. Det skulle således ofta kunna uppstå långa discussioner, huruvida en fråga, som varit behandlad af Ekonomiutskottet tillsammans med något annat Utskott, kunde afgöras utan återremiss, eller icke.
Ifrän denna efter Lag Utskottets tanka, wista princip synes dock Lagstiftaren äfwen afwikit, dä tillika blifwit, stadgadt at, sedan Dommaren förklarat löftet för fast, skulle äfwen deraf gwinnan bindas och förlora den frihet hon förut ägde, at sin rätt eftergiswa, och oä barn af en sä lättsinig förening, enliat 2 §. 8 Cay. Mrfda-Balkcn fatt rättig' et til Arf, säsom barn af Lag. gjrto säng, i betraktande häraf och dä Kongl. Förordningen af den sZ Justi 1755, som bjuder, at med watten och bröds strafftwinga sa lösligen förbundna personer til wigsel, synes stridande emot äktenskapets - begrep och ändamäl, förestår Lagutskottet, som tillika inser nödwändigheten af näpst för en man hwilken äfwanbeffrifne swek begär, det mätte af upbäfwande af nystnemnde Förordning, samt ändring i ro Z. ?> Cap. Gif. termäls-Balken och 2 Z. 8 Cap. Ärfda-Balken, följande stadgas: Dä lägersmäl ffett blott med äktenskapslöfte, utan trolofning, efterät tillkommen tilsägelse af äktenskap, eller Kyrkotagning säsom fästqwinna, mä det wäl til ej emot enderas wilja, anses bindande til wigsel, utan begge Böta säsom förIönskaläger,menlägersmännenIutan hjelp til det oägta barnets föda och upfostran, af sin dä warande eller framdeles ärhällande Egendom, hwar - 1264 Den 24 Augusti. hwarom 8 Cap. 7 §. ÄrfdaBalken Stadgar, dömas at i mähn af dctz egne samt af qwinnans fränd och wilkor til henne answara nä. gon afgift som Rätten skälig finner, och hwitken mä antingen i ett för alt, efter skeende förening , eller vek ärligen utgä, sä lange qwin. nan blir ogift och genom lägersmål med annan person sig ej förbrpter. Stockholm den 19 Augusti 1809.
Uti nämde transumt, hvaraf jag erhöll del den 17 sistlidne Mars, heter det: ”såsom gemensamma anmärkningar vid samtliga dessa Räkenskaper, gälla följande: ”a) Ätt Pastorerne och Kyrkoherdarne, för ett icke ringa antal Kyrkor, innehaft större oförräntade behållningar, än som medgifves uti ”ii6ul-e punkten af Kongl. Kyrko-Iustruktionen den 12 April i8*5, utan 455 a'att upplysning lemnats, huruvida instundande behof sådant påkalla t.” Under den tid jag, i egenskap af Nådårspredikant, härstädes uppgjort Kyrkornas Räkenskaper, har ej det förhållande ägt rum, att oförräntade hehållningarne i dessa Kyrkors kassor varit större, än i ofvanåberopade punkt medgifves, med mindre upplysning lemnats, att instundande behof sådant påkallat. Men då någon gång en mindre summa å Tjuge å Trettio Rdr, utöfver de Femtio Rdr Banco, som böra vara till hands för tillfälliga utgifter, icke blifvit utlånt, har det inträffat af det skäl, att ingen låntagare velat emottaga en så liten summa med de villkor, utan hvilka Kyrkornas penningar icke få utlånas, Och detta förhållande tyckes ej vara i strid mot i6.;de punkten i Kongl. Instruktionen den 12 April 1,815, der det heter; ’’då Kyrkorna hafva medel utöfver hvad ”till deras nödiga utgifter och underhåll fordras, samt summan öfver”stiger Etthundra Rdr Banco, böra dessa medel ej ligga ofruktbara.” b) ”Att In venlarieconti öfver Kyrkornas tillhör ig heter af böcker m, m. ”vid åtskilliga Räkningar saknats, äfvensom att de befintliga , antingen ”äro till en del mindre noggrant upprättade, eller visa brister af sådana böcker och handlingar, sorn vid alla Kyrkor böra finnas.”