Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nya pistolers anskaffning 6,909 21 Nya gevärs dito Nva sablars dito Fänghålstappar samt gevärs-rengöringsoch söndertagnings-verktyg Slagkruthufvars jemte maskiners anskaffning Nya Fält-artilleriet Reserv-fältbatterier med lavettage m. m Belägriugs-artilleriet — | Ammunition sva gn ar för Fält-artilleriet Beklädnadsm. fl. persedlar för gardes-regementena till häst och fot, Kronprinsens hus | sar-regemente och Sappör-kompaniet för år 1857 I Beklädnadsoch utredningsm. fl. persedlar för gardes-regementena till häst och fot samt Kronprinsens hussar-regemente Ökade beklädnadskostnader för Sappör-kompaniet Ökade kostnader för manskapets beklädnad vid Svea och Göta artilleri-regementen Kasernbyggnad för Smålands hussar-regemente —] Inköp af hästar för Svea artilleri-regemente Beklädnadsoch utrednings-persedlar för bevärings-manskapet Underhåll af bevärings-manskapets beklädnad och utredning Underhåll af bevärings-manskapets beklädnad 814 9sl Tält för bevärings-manskapets vapenöfning 3,307[27| Förrådshus för bevärings-manskapets materiel Fyllnadsanslag till indelta Arméens utredning Garnisons-förstärkning i Stockholm år 1848 Credit. ai-niSpr fi Sr! .. 5 »Kontant behåll 1857, balse| ^^1857 ^ Utbetalning. 1 ning: till Sirade inom ien.f Summa. 1859. II Fordringar och förskott till &r 1859, balanserade inom linien. B) Haitra stats-anslagen* I afseende å denna afdelning af Krigs-kollegii förvaltning, lemnar räkenskaperne följande redovisning: (Se Bil. Litt. I.) § 10.
Maj:ts Befallningshafvande utförda, anslaget härigenom öfverskridits, och har det öfverskjutande beloppet, på sätt jemväl af Styrelsens hufvudböcker inhemtas, måst påföras fångvårds-anslaget; ett förhållande, som jemväl /öre den tid, då Styrelsen erhöll befattning med länsfängelsernas administration, åtminstone till någon del ägt rum, enär dylika oförutsedda kostnader i åtskilliga län då upptogos bland andra fångvårds-utgilter i länens särskilda utgifts-räkningar. Från och med 1843 till och med 1854 hafva kostnaderna för länsoch krono-fängelsernas underhåll i medeltal uppgått till 6,062 R:dr 27 sk. 4 rst. årligen; i afseende hvarå Styrelsen dock bör i underdånighet anmärka, att några obetydligare kostnader, såsom för brandredskap, tomtafgifter m. m., till belopp af ungefärligen 500 å 600 It:dr banko, häruti äro inberäknade, ehuru egentligen icke tillhörande underhälls-kostnaden. Vidare hafva Revisorerne i sistnämnde § anmärkt, att ifrågavarande konto i Styrelsens hufvudböcker, såsom titeln jemväl antyder, omfattar ej mindre underhålls-arbeten, än äfven nybyggnader vid de äldre länsfängelserna samt stral!- och arbets-fängelserna, till följd hvaraf utgifterna för de särskilda ändamålen icke af räkenskaperna lätteligen kan skönjas; och hafva Revisorerne ansett, att dessa olika slags utgifter böra i räkenskaperna från hvarandra skiljas och uti särskilda kofiti redovisas. Då likväl af special-redogörelserna nödig upplysning i berörde hänseende kan vinnas, samt utgifterna för fångvården redan nu äro fördelade på 16 särskilda titlar, synes den föreslagna tillökningen i dessa titlar kunna undvikas, såsom dessutom föranledande antingen ytterligare fördelning af denna titel i ombyggnads-, påbyggnadsoch inrednings-kostnader, eller ock villrådighet vid bokföringen, hvartill dessa sistnämnde rätteligen böra hänföras.
skall måhända hoii ocksh vara en virtuos med d i n g a s m i knep och behof a t t framträda p % ensemblens bekostnad. Den prägel af Iif och sjal, som nu ligger öfver allt hennes görande och ej mindre öfvei hennes låtande skall kanske försriiina och ii %gon ny Bardou skall till äfventyrs skrifva ihop nagon för henne sarskildt lämpad bravurroll, so? hon skall släpa ut öfver jordklotet. X e n ännu spåras af allt detta Bos Eleonora Duse intet. Ännu gifver hon sig helt %t sin uppgift och ser sin uppgift i deii dramatiska konstens högsta: a t t liitarnänniskorna se, huru nianniskor lefra, älska. och gliidjas, strafva, lida och dö, och hon ar så genomträngd af respekt för denna uppgift a t t hon låter allt annat fara. Eleonora Duses repertoar a r ej stor, om den jämföres med andra sk %despeIerskors. Men sedan man sett, huru hon omsätter sin egen själ i sina roller, sedan man sett, huru intensivt hon lefver deras lif och lider deras kval, htipnar man öfver hennes beghfnings vidunderliga bärvidd, d % de dock uppgk till ett par tiotal, Hennnes konst lefver p&amp; nervspänning och på kanslolifvets ömtkligaste, djupaste omstörtningar, d. v. s. Iion ar fullkomligt modern och sådan ä r ju ock den repertoar hon spelar, med undantag af Cleopatra och Uirandolina. Hon kan som ingen före henne komma oss a t t första de sjukliga och af födseln olyckliga eller förfelade existenser, som först i döden finna ro och ett försonande ljus. Xen dem gifver hon en så lefvande tolkning, a t t Iion låter produkterna af en dramatik af ganska ovisst varde synas soni akta snilleverk.
Banco, samt derjemte ersätta Kongl. Majrt och Kronan den kostnad, hvartill de sakfälldes underhåll å Länshäktet, under sistnämnde tid, efter behöriga förteckningar derå, funnes hafva uppgått, beräknadt för H. Malmqvist under 56 dagar, Axel Malmqvist 42> Syren samt Stedt och Eric Andersson hvardera 3i dagar. I anledning af den utaf mig gjorda anmärkning vid Södra Wedbo Härads Tings-Rätts förvandlings-ulslag af den 9 Maji i83i, att det beslut, hvarigenom Drängen Petter Andersson i Naskarp blifvit ålagd, för lägersmålsoch sabbatsbrotts-böter 6 R:dr 32 sk., sitta 8 dagar i fängelse vid valten och bröd, icke står tillsammans med den af IläradsRätten till grund derför åberopade Kongl. Förklaringen af den 23 Mars 1807, enligt hvars stadgande i 11 punkten, det i 53 Cap. 3 § MissgerBilu till R. St. Ii. St. Just.-Omb. E/n b.-Ber. d. /5 Januarii 1834- nings-Balken bestämda fängelse i dagar bort åläggas, jemte det serskilda förvandlingsstraffet lor sabbatsbrotts-höternu, hade Domhafvanden, vice Häradshöfdingen Tli.
Utskrs prot., röride Statsrådet, och den autoritet, hvars prot. begäres, jemväl måste vara vederbörande att utlemna dem, kan jag icke inse annat, än att en slik begäran är fullt lagenlig och att det ar Constit.TJtsk., som äger deröfver besluta; ty jag finner icke, såsom Frih. Boye, att utlemnandet af Constit.Utskrs prot., rör-.de Statsrådet, är detsamma som utleninandet af Statsrådsprot, Jag förmodar nemi., att, på det sätt sora Constit.Utskrs prot. föras, förekommer deruti af Statsrådsprotm hufvudsakligen ingenting annat än sjelfva de till föremål för anmärknrsanledningar inom eller utom Utsk, annoterade besluten jemte uppgift på de Konungens rådgifvare, sorn deruti deltagit. Den förnämsta upplysning, Ulan kan vänta sig af Constit.Utskrs prot., torde jcke sträcka sig längre än till hvilka af Constit.Utskrs ledamöter, som varit de beskedliggörande och hvilka ansett deras pligt fordra att gå allvarligare tillväga; och jag förmodar, att framläggandet af dessa förhållanden är hvad som förnämligast åsyftas med ifrågayar. motion, enär det icke kan vara likgiltigt för Svenska folket att få veta hvilka personer i Constit.Utsk, drabbas af det hårda klander, som mot Constit.Utsk, blifvit ultaladt icke blott inom Piepresentationen, ulan af hela Nationen; äfvensom jag tror det vara af vigt för Nationen att lära känna de Konungens rådgifvare, som rättvist borde eller icke borde träffas af den allmänna oviljan för delaktighet i de regeringsåtgärder, som varit föremål för Constit. Utskrs granskning. Jag anser således motionen till dess resultat vara af största vigt, och då jag i grundlagen icke derför linner något hinder, kan jag icke apnat än tillstyrka bifall derå. Ilr Gr. v. Fersen har yttrat, att i händelse K. o.
Jag kan likväl för min del ej finna annat, än att delta förhållande är vederbörligen upproärksammadt genom den ordställning, som § nu eger; ty der står uttryckligen: dock bör, i detta fall, af den personen tillfallna egendom återgäldas den kostnad, som blifvit använd till underhåll af personen sjelf, dess maka och barn under 15 års ålder.” Då del är naturligt, alt hvad hjonet lill fattighuset medfört utgör ett plus uti fattigkassan och kassan således ej förr, än delta plus är slut, bidrager till hjonets underhäll; sä följer ock deraf alt hjonets ersätlnings-skyldighel först då kan vidtaga, när kassan verkligen har för hjonets skuld fått vidkännas någon kostnad. Hr Silfverstolpe har äfvenledes väckt fråga om, huruvida ett barn, som fått arf, skall vara förbundet att deraf till fattigvårdsstyrelsen ersätta kostnaden för underhållet af modren och syskonen, i händelse de sådant åtnjutit, och förr än arfvet föll, med döden afgått. Men den ifrågavar:de § säger endast, att underhållet för personen sjelf skall ersättas, och den utsträcker ej denna skyldighet i annat fall, än dä denna person har ”maka och barn tinder 15 års ålder”; hvilket stadgande innebär, hvad som jemväl synes vara helt naturligt, att om fadren är intagen på fattighuset och erhåller arf, hvarigenom han ej längre är i behof af understöd, han då också bör genom detta sitt arf ersätta den kostnad, som icke blott han sjelf, ulan äfvenledes hans familj åt njutit af fattigvården. Man mäste således, vid granskningen af denna punkt, erkänna, att alla de omständigheter, som möjligen kunna förtjena uppmärksamhet, äfven i densamma blifvit tagne i betraktande; hvarföre jag ej kan annat än tillstyrka, att §:n måtte oförändrad antagas. R. o. Ad. biföll Utskms förslag till redaktion af 9 §:n, 10 §:n I mom. Den 12 Augusti f. m. Äfven det i afseende pä delta mom. af Utsk:n framstäldta redactions-förslag blef af R. o. Ad. bifallet. 14 §:n. Hr Silfverstolpe:
Men äfven kungörelsernas uppläsande på predikostolen är någonting, som både bör och kan undvikas, om t. ex. de alltid finnas tillgängliga i sockenstugan, helst om Klockaren tillförbindes att på någon viss timma om måndagen uppläsa dem. Men vi önska icke allenast, att sjelfva kyrkan fredas från verldsbestyren, utan att dagens frid icke för öfrigt störes. Härvid tänka vi med särdeles bekymmer på den rörelse, som denna dag börjat ega rum på Statens jernvägar, hvilken synes oss fullkomligt stridande mot kristlig ordning. Det är en helig rättighet att på söndagen vara fritagen från verldsliga arbeten; men denna rättighet få de, som tjenstgöra vid jernvägarne, ej njuta sig till godo. En menighet, som är församlad till Gudstjenst, har ock en helig rätt att vara ostörd; men den störes ovilkorligen, då midt under andaktsstunden jernvägståget rullar förbi nära utmed kyrkan, hvilket flerestädes är fallet. De folksamlingar bantågen på söndagarne locka till stationerna, hafva, såsom högst sedeförderfvande, väckt mycken oro hos vältänkande menniskor, helst det är fara, att det onda, som redan märkligt visat sig, om ej något vidtages deremot, snart skall slå så djupa rötter, att de sedan icke kunna uppryckas. Det är derföre i högsta måtto önskligt, att jernvägstrafiken inställes på söndagen, och vi vilja hoppas, att hvarje sann vän af vårt fosterland behjertar denna vigtiga sak och den stora angelägenheten, att icke Staten sjelf ger exempel på hvilodagens ohelgande, äfven om utsigterna till penningevinst vore aldrig så stora, emedan de verkliga förlusterna ändå i längden blifva mycket större. Bland önskningsmål i afseende på söndagens helighåilande är äfven det ett, att alla utskänkningsställen på den dagen måtte hållas helt och hållet stängda eller att åtminstone inga spirituosa då måtte få utdelas, hvilken rättighet, äfven på inskränkta timmar, visat sig högst förderflig. I allmänhet önska vi, att allt hvad göras kan måtte blifva gjordt för bränvinets fördyrande och superiets inskränkning.
I hvilketdera fallet som helst offra desse annars oskadlige svärmare med välbehag sitt lif för att » tjena sin sak ». Som dynamiten och andra nyttiga ting af samma användning äro upptäckta, fins sålunda allt tillstädes för denna form af politik. I Sverige hafva vi inga ytterlighetsmän af nu omtalade art och väl ej af någon annan heller. Vi ha ju två partier: deras, som tryckas af grundskatterna ochvilja ha bort dem, samt deras, som icke bära något af deras tyngd och vilja ha qvar dem. Men för grundskatter begår man inga attentat. Deremot håller Danmark sig för närvarande med ett ytterlighetsparti, som visar, att konservativa grundsatser icke alltid utgöra tillräcklig borgen för en hygglig politik. Äfven desse ytterlighetsmän på högra sidan förtjena några ord till belysning. Ytterlighetsmännen äro här som alltid de, hvilkas meningar mest skilja sig från den allmänna i det land och den tid de tillhöra, men de förete den egendomligheten, att de för tillfället innehafva makten. Som alla partier tro de naturligtvis på sin rätt, men de hafva varit tillräckligt med i verlden för att veta, det man i nödfall kan undvara rätten och stå sig väl ändå, till en ticf åtminstone. Deras motståndare kalla sig frisinnade och innehålla följaktligen en stor mängd konservativa element. Opsaken till striden är denna. De liberala meningarne ha sedan 1848 haft ett visst officiöst erkännande i landet. Deras ställning erinrade närmast om narrens vid medeltidens hof. Han tog sig mycket friheter, kunde säga skarpa sanningar och hade väl också under normala förhållanden ett visst inflytande i de småsaker, som upptaga menniskomas mesta tid. Men om han inbillade sig ha något att säga, när det verkligen gälde, och han icke hade sin herres mening, då var han större narr än han hade lof att vara, och man satte honom i tornet. Der ha nu ytterlighetsmännen i Danmark satt honom och der ropar han nu på attentat. Under tiden resa på regeringens vägnar några herrar omkring i landet och ta reda på, att hans anhängare icke finna på något mot staten, och skicka vid förekommande fall desse att göra honom sällskap.
De examinerade lärarne, hvilka vid småskolorna anställdes och som med afseende derå, att de vore i tillfälle jemväl till annan arbetsförtjenst, kunde vara belåtna med den mindre lön de nu åtnjöto, skulle ega att, vid yppade ledigheter, söka befordran till bättre lönade skollärareplatser. Men för öfrigt borde de examinerade lärarnes antal minskas derigenom, alt icke nya antoges i afgåendes ställe, då pastoratet redan egde En examinerad öfverlärare. Dessutom skulle, såsom Folkskole-stadgan antyder, två eller flere socknar kunna förena sig om En examinerad skollärare, för bestridande af den undervisning, som skulle meddelas de mera begåfvade bland folkets barn. Vidare har motionären fästat uppmärksamhet på beböfligheten deraf, att tillfälle bereddes till inhemtande äfven pä landet af en fullständigare folkbildning, än nuvarande examinerade lärare kunde bibringa, och hvilken skulle tillgodokomma icke blott de bättre utrustade bland allmogens barn, ulan ock ståndspersonernes barn på landet. Lärarne vid dessa skolor, hvilka motionären ansett i början och tillsvidare blifva endast ett färre antal inom hvarje stift och kunna benämnas distrikt-skolor, borde hafva akademisk bildning och förses med en högre aflöning samt ega utväg till befordran inom Kyrkan eller Elementarläroverket. Dessa högre skolor skulle dock endast inrättas der, hvarest kommunerna ville dertill bidraga, och borde af Staten kraftigt understödjas. Slutligen har motionären yttrat den förmodan, att, då af minskning i de examinerade skollärarnes antal skulle följa indragning af de liesta Stifts-seminarierna, Två eller Tre, förlagde företrädesvis i universitets-städerna, borde blifva tillräckliga för hela landet och kunna möjligen efter hand böjas till institut för bildande af lärare för distrikts—skolorna samt till öfnings-skolor för deni, hvilka ingå vid Ekmentar-läroverket och som hittills saknat en praktisk kurs till förberedelse för deras skollärarekall; äfvensom att distrikts-skolorna sjelfva, när de komme till stånd, synas kunna tjena till bildande af dem, hvilka skola anställas såsom öfver-lärare inom pastoraten.
Att vattna dem på fatet är visst icke skadligt, de kunna till och med ställas på fat, som ständigt hållasfyllda i vatten. Bladlöss pläga ej angripa myrtnar, utan hvad ofta benämnes med detta namn är i stället s. k. sköldlöss, hvilka till utseendet lika bruna u p p - höjningar sitta på grenarne och bladen, isynnerhet dessas undersidor. A t t bli kvitt desamma är minsann ej någon lätt sak, då de innästlat sig på myrtnarne med sina många och små blad. Det enda, man kan göra, är dels att med en spetsad pinne aflägsna så många som möjligt, dels att tvätta, växterna med starkt såpeller tobaksvatten och sedan öfverspruta dem med varmt vatten. A r o exemplaren små, så att det går för sig, är bäst att neddoppa hela kronan i såpvattnet samt hålla den en liten stund däri och skvalpa om vattnet, så att ohyran lossnar. Fullt tillfredsställande blir ändå ej resultatet, enär man sällan lyckas få bort all ohyran. För att förhindra uppkomsten af densamma böra myrtnarna under vintern ej förvaras i varma rum, utan på en plats, där temperaturen hålles föga öfver fryspunkten. Genom då och då företagna spritningar med rent vatten böra de befrias från smuts, som samlar sig på bladen. Om sommaren trifvas de bäst på en halfskuggig plats i det fria. Viola. Handarbeten. De bästa pepparkakor. (1 kvarter) brun sirup och 425 gram (1 ®) socker uppkokas och står, tills det blir kallt. (1 jungfru) smält smör, 12 cl. Kryddnejlikor, litet kryddoch starkpeppar iröres. Upplägges med tesked i mycket små runda kakor på spjället (lagom ugnsvärme). Trix. Att länge förvara köttbullar. Förväll köttbullarne, lägg dem sedan de kallnat uti en glasburk, fyll därpå god buljong, att det står väl öfver köttbullarne, slå däröfver litet skiradt smör, som bildar en tunn fettbotten till skydd mot luften. Köttbullarne kunna då sparas flere veckor och bli ej torra. Hilma. Spritsbakelse. 267 gr. (63 ort) smör tvättas och röres tills det blir smidigt.
Ty han plågar och bedröfvar icke menniskona af hjertat; Lika som han ville platt undertrycka låta de elända på jordene; Och låta deras sak för Gudi orätta vara; Och dem falskeliga döma låta, lika som Herren såge det intet. Ho tör då säga, att sådant sker utan Herrans befallning; Och att hvarken ondt eller godt kommer igenom hans befallning? Hvi knorra då menniskorna alltså, medan de lefva? Hvar och en knorre emot sina synder. Och låt oss ransaka och söka vårt väsende, och omvända oss till Herran. Låt oss upplyfta vår hjerta, samt med händerna, till Gud i himmelen. Vi, vi hafve syndat, och olydige varit; derföre hafver du med rätta intet skonat; Utan du hafver förmörkrat oss med vrede, och förföljt och dräpit utan barmhertighet. Du hafver betäckt dig med en sky, att ingen bön derigenom komma kunde. Du hafver gjort oss till träck och slemhet ibland folken. Alle våre fiender gapa med munnen emot oss. Vi varde förtryckte och plågade med förskräckelse och ångest. Min ögon rinna med vattubäcker, öfver mins folks dotters jämmer. Min ögon flyta, och kunna icke aflåta; ty der är ingen återvända; Tilldess Herren af himmelen skådar härned, och ser dertill. Mitt öga fräter mig lifvet bort, för alla mins stads döttrars skull. Mine fiender hafva besnärt mig, lika som en fågel, utan sak. De hafva förgjort mitt lif uti ene kulo, och kastat uppå mig stenar. De hafva ock begjutit mitt hufvud med vatten; då sade jag: Nu är det platt ute med mig. Men jag åkallade ditt Namn, Herre, nedan utu kulone; Och du hörde mina röst: Bortgöm icke din öron för mitt suckande och ropande. Nalka dig till mig, när jag åkallar dig och säg; Frukta dig intet. Uträtta, du Herre, mins själs sak, och förlossa mitt lif. Herre, se dock till, huru orätt mig sker, och hjelp mig till min rätt. Du ser alla deras hämnd, och alla deras tankar emot mig.
Apr. 77g, — anmälan om Riks-Ständcns olika meningar i 2:ne hufwudfragor i) Om Riksens Ständers Fullmägtige r Bangucn och Riksgälds-Contoiret stall uppdragas rättigheten att i händelse af inträffandebrist eller öfwerstott uti den faststälda Bcwillnings-Summan, dä i förhällande derefter öka eller minsta de ffattffnldigcs Dcbcts belopp 2) om Tariffcrne stola fä förblifwa okörändradc eller i nion af den ökade Bewillningssumman förhöjas, Mars 927. 922. 941. i046. om lampelig Sjö-tull a nägrc artiklar som förut ej sätt införas, men dem Utffottet tillstyrker mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas att blifwa tillätne, Mars Y12. 7747. 1187. Apr. 674. 771.867. — med yttrande i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga sivar uppä Riksens Ständers underdäniqa strifwelse rörande Landt-tulls - inrättningen - Mars. 916. 957. 1045. 772. — med anhällan att det förstärkta Stats-Utffottct matte'anmodas genast företaga afqörandet af frffgan om Tarifferne till Bewillningen. 7148. — med hemställan att frägorne om Charta Sigillata för Allmogen ! rättegängsmäl samt om medel till saltkokningssörsök mätte till förstärkta Stats-UtstottetK ätgärd öfwerlemnas, Mars H97. ig^r. Apr. 682. 782. — utlätande öfwer de i Ständcn gjorde anmärkningar ivid desi samt Allm. ' Lr Register. Besvärsoch Leconomie-Utskotkets gemensamma Betänkande om bränwins - bränningen, Mars 1204. 142.8.
Men jag vågar försäkra, att dessa upgifter blifvit af Utsk:t gjorda med fullkomlig opartiskhet, och blott i afsigt att söka upplysningar och ingenting annat. Jag tror också att en hvar, som läser Betärikrt, skall deraf finna, att det icke varit begär att klandra eller att uttala sig ensidigt till förmån hvarken för den ena eller andra åsigten, som ledt Utsk:t, äfvensom jag tror att åtminstone största delen af den majoritet, som inom Utsk:t röstade för Lagalinien, var skiljd från alla intressen i Småland, och således icke haft någon förkärlek hvarken för den ena eller andra sträckningen. Beträffande slutligen den summa, som borde falla på södra stambanan, har jag delat Utskotts-majoritetens åsigt, att den borde bestämmas till 6 millioner. Jag hade emellertid trott att vägen Falköping-Jönköping borde fullbordas, emedan"'det för staten vore fördelaktigt att arbetena på denna bana icke utsträcktes allt för långt, hvarigenom möjligheten att’ tillgodonjuta fördelarna deraf i samma mån aflägsnades. Jag får derföre vördsamt anhålla, att H. Exc. Hr Gr. och Landtm, täcktes dela propositionen så, att man Den 25 April e. m. 375 först får afgöra på hvilken sträckning penningarne skola få användas, och sedermera till hvad belopp de för hvarje bana skola utgå. I öfrigt anhåller jag om bifall till Utsk:ts förslag. Slutligen ber jag att på förekommen anledning få nämna, att orsaken, hvarföre ordet Tenhult influtit i Utsk:ts förslag, varit den, att Utsk:t ansåg, det man icke kunde komma till Jönköping på någon annan viig, än öfver detta ställe, då man nemligen ville gå österut. Nu har det emellertid blifvit upgifvet, att man skulle kunna komma på den väg, som Ofverste Ericson vid förra riksdagen föreslog; men den af Utskrt nu upgifna riktningen är alldeles densamma, som Utsk:t föreslog vid sista riksdagen, så att någon afvikelse derutinnan icke egt rum. StatsUt.sk:t har dock ansett, att man skulle kunna vinna j:dels mil, om riktningen dragés öfver Kråkeboda, hvarigenom således vägen från Stockholm till Malmö blefve ännu kortare.