Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagerbjelke framställt och med den af Ordf: den i Ekon.Utsk föreslagne redaktion. Regeringen erhåller också då ett stöd från representationens sida att skyndsamt vidtaga de åtgärder, som visserligen äro af behofvet påkallade. Gr. Lagerbjelke: Då jag för min del anser det af den näst löre siste talaren framställde förslag till redaktionen vara en verklig förbättring, anhåller jag att få med honom mig förena. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, yttrade H. Exc. Hr G. o. Landtm, att derunder yrkats dels bifall till Utsk:s förslag och dels att R. o. Ad. måtte fatta följande beslut: »att R. St;r skola i underdånig skrifvelse till K.M. anhålla, att allmänna bestämmelser för begyggandet af städer, köpingar samt sådane platser å landet, der, till följe af jernvågs-anlåggningar, grannskapet till andra större kommunikationsleder eller ock af andra orsaker, städer eller köpingar synas komma att upstå, må af K. M. i Nåder utfärdas.» Propos. å bifall till Utsk:s förslag blef härefter framställd, men besvarad med nej; hvaruppå H. Exc. framställde propos. å antagande af ofvanomnåmnde förslag till beslut, och då härtill svarades många ja, jemte ett och annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Hr Nordenfelt: Då nu K. o. Ad. för sin del fattat ett sådant beslut, så torde, om det skall hafva någon följd i det hela, vara nödvändigt att R. o. A. ingår till de öfrige Stånden med inbjudning att förena sig i det beslut, som R. o. A. fattat. Uppå derom gjord framställning blef denna hemställan af R. o. Ad. bifallen. Gr. Taube, Henning Adolf: Jag skulle i så fall hem ställa att det anförande, jag i denna fråga haft, måtte få åtfölja inbjudningen såsom skål hvarföre jag förordat Bet. Hr Nordenfelt:
Man nitälskar icke för en rätt, — 62 — hvars grund man icke inser, och hvars betydelse dock ligger endast i dess grund. Utan svårighet kan raan vara oväldig i en sak, der man icke finner någondera partens anspråk rätt värda att behjertas; men den oväld, som häraf uppkommer, är helt annat, än nitet för rätt I stället för den väld, den köpta orättrådighet, som förjagas af blotta anständigheten och för öfrigt af tryckpressens frihet, inträder icke den alfvariiga sorgfällighet om rättvisan för hög och låg, god och ond, hvaraf den rätta ovälden består; ty denna blir alltid lika sällsynt, som den ljusa blicken i lagens mening och sakförhållandet. Hvad som i stället är att förvänta, kommer att bestå uti den negatifva dygden, att icke interessera sig för någondera af de rättsökande, vara fullkomligen liknöjd, hvem som får rätt och hvad som för rätt anses, inskränka sig, så vidt möjligt är, till formaliteterna, hvilka dock, vid bristande insigt i hufvudsaken, lika litet som denna kunna med grundlighet behandlas. En lagskipning af denna lösliga halt, intellektuel ej mindre än moraliskt betraktad, är det, som naturligen efterträder den försvinnande råheten och mörkret, i hvilken låga motifver haft fritt spelrum hos ett så stort antal af domare. Och någon fortgående förbättring är icke annorlunda möjlig, än att af de genom natursgålvor till domare egnade ämnen ett större antal skulle åt yrket egna sig och blifva deri använde. Huruvida på samhällsförhållanden och sakens natur någon förhoppning derom kan byggas, är en fråga, hvars lösning torde kunna förväntas endast af tid och omständigheter. Imedlertid mäste det förutsättas, att större delen af domareplatserna upptages af personer, hvilka ej annorlunda kunna förvalta embetet, än som här blifvit antydt. Och så länge får man ej vänta sig annat än en fortfarande förbistring i lagskipningen, der skiljaktigheten i meningar och beslut uppmuntrar till tvistande om likt och olikt, om rimliga och orimliga anspråk, och att dessa tvister icke stanna vid första instantsen, utan äfven de högre blifva deraf ölverhopade.
Utom de anslag för tillfälliga behoj, hvilka, på sätt förut är nämudt, Rikets Ständer i sammanhang med behandlingen af den ordinarie slalsregleringen under förevarande Hufvudtilel, beviljat, (se Tah. Litt. F.) nemligen: till hyresersätlning åt Chefen för Ecklesiastik-departementet 2,000 R:dr årligen för nästa statsreglerings-period samt 3,500 R:dr lör lf år af innevarande statsreglerings-period; för inköpande af boställe åt Kapellpredikanten i Malå 2,000 R:dr; för ett predikants-boställe vid Trehörningssjö kapell 4,5(J0 R:dr; till ersättning åt Rektor Huss i Piteå för minskad inkomst under innevarande och halfva nästlidna år 750 R:dr; till ordnandet af Seminariet för bildande af lärarinnor 5,000 R:dr; samt till lön åt en Antiqvitets-intendent jemte resekostnader åt denne och andra extra utgifter 3,000 R:dr ärligen under åren 1801, 1862 och 1863; — hafva Rikets Ständer lörehaft följande till den extra slalsregleringen under denna Hufvudlitel hörande frågor och framställningar. 70:o.
— Rikets Ständers Riksgälds-kontor, enligt Kongl, brefvet den 9 November 1841, 14,000: -r— Ränta till Rikets Ständers Fondens vinst utgjorde således år 1854 Balam till är 1855. Skulder: 17,574 10 Till Rikets Ständers Rank, Kongl. Kommerse-kollegii kreditiv för Manufaktur-diskonten, emot 3 procents årlig ränta å begagnadt kapital, Utelöpande banko-attester vid samma tid 1,096: 1,822,972 10 Manufaktur-diskont-kontor den 20 Juni 1855. c. f. E. U. Cervin. Summa 4,735,825| 26110 — n Bilaga Litt. C. Kapital-slut öfver Gamla 1111- Debet. Balans från år 1852. Kommerse-kollegii Statistiska Kontor, för lemnade förskott af influtna tulloch konfiskationsmedel, 4,487: 7. 8. Utgifter år 1853: Aflöning till Ullkontorets tjenstemän och betjening 2,806: 32. ]):o till Direktör Hofman Bang . 1,000: — Diverse utgifter Ränta till Manufaktur-diskonten för lemnade förskott Afskrifning 3,806: 32. — 213:22. 7. 381: 1. 4. å Ull-kontorets inventarier Balans till år 1854: Tillgångar: l:o Säkra fordringar, hos Ullkontoret i Norrköping 319: 5,11. » Rikets Ständers Rank, å räkningen N:o 7, behållning 44: 25. 5. diskont-lån 455: 23. 9. 2:o Osäkra fordringar 3:o Förskott till Direktör Hofman Bang för resekostnaders bestridande 4:o Ullmagasinet i Norrköping 5:o Inventhrier, vid Ullkontoret i Norrköping 976:40. 8. Credit. Balans från år 1852. Inkomster år 1853:
Brottet skall stroffaS ifrän Trettiotre Riksdaler Sexton Skillingar, till Sextiosex Riksdaler Trettiotwä Skillingar. Om konfiskationens nödwändighet pröfwr Domaren. 8. Smädliga förolämpande, och till osämja med andra Matler ledande vmddmen vch yttranden ow främs 1240 Den 2 Dctober. främmande samtida Nationer och Stater, deras Af werhet och desi Blodsförwanter, Regering och Regeringssätt, höga Ämbetsman eller Sändebud, inre eller yttre förhällanden, företag och underhandlingar. Förbrytelsen skall straffas U^cd Femtio Riksdalers böter, eller dcrntöfwcr, till och med Twähundrade. Och skall hwarje Skrift, hwarigenom med Utländsk Wakt mitzförständ r,kdan yppat sig, under detta Moment hänföras, och, dm den straffbar finnes, derefter dömmas» utan afseende pä ikrifartens ironiska, allegoriska eller annorledes sörhöljda beskaffenhet. Om konfiskationens vödwändighet pröfwc Domgren. 9- Obcräktigadt och olämpligt kungörande i Allmänt Tryck, af hwad i anseende till Statens ä färde warande underhandlingar, eller eljest af Konungens beslut och afstgtcr, samt Och Ministrars, Räds och Sändebuds förtroende wärf utrönt, eller förmodad! wara mä. Förbrytelsen skall straffas med Sexton Riksdaler Trettiolwä Skillingars böter, eller dcrntöfwcrLill och med Femtio Riksdaler. 1O. Oförrätter till namn och rykte, hwarigenom särfkille Medborgare, en eller flere tillika, pä ett mer eller mindre brottsligt sätt ofredas, nämligen: Först: Angnpelscr, som.ä ära ga, dek will säga lögnaktiga beskyllningar för sädana nesliga gerningar, hwarigenom ett ärligt namns rättigheter antingen efter Lag, eller allmänt omdöme, förloras.
Sparre föreslagna förändringar samt under det af TJtsk:t tillstyrkta förbehåll, och, då dervid svarades blandade ja och nej, förklarade H. Exc. sig hafva funnit ja öfvervägande. Gr. Mörner hegärde votering. TJplästes och godkändes följande voter:s-propos.: ”Den som bifaller de 4 första mom:ten af 18:de § i BevillmsTJtsk:ts förslag till Bevilln:s-stadga med den förändring, att i mom:ten 1, 2 och 3 orden ”fyra för hundra” utbytas emot orden ”en för hundra” samt att i 4:de mom:t orden ”en half för hundra” införas i stället för orden ”två för hundra”, dock med det i Utsk:ts Bet:de pag. 30 vid 4:de punkten föreslagna förbehåll, röstar Ja; den det icke vill, röstar Nej; vinner Nej, varder förenämnde 4 mom:ter, på grund af gjorda anmärkningar, till TJtsk:t återremitterade.” Vid voterms slut och sedan den förseglade sedeln blifvit öpnad, befunnos rösterna hafva utfallit sålunda: Ja—16. Nej—15. Efter det propos. på återremiss af 5:te mom:t i § 18 blifvit framställd samt med ja besvarad, åtskiljdes B. o. Ad:n kl. 1I2 11 e. m. In fidem, O. Brakel. Onsdagen den 16 Plenum kl. 10 f. m. TJplästes följande, utaf Hr Cederbaum, Per Predrik, ingifne memorial: Den 16 Maj f. m. 149 Med stöd af 23:dje § af Riddarhus-ordningen, och då jag såsom suppleant redan tjenstgör i Banko-Utsk:t, får jag anmäla hinder att emottaga det mig lemnade och i gårdagens plenum tillkännagifna uppdrag, att vara suppleant i Allm. Besvärsoch Ekon,-Utsk:t. H. Exc. Hr Gr:n o. Landtm:n anmodade R. o. Ad:ns Hrr Elektorer att utse en suppleant i Allm.
(Sammandrag öfwer ©atmnge-Sångdmic Söv VanDet s3i. 9?. 0taD ©ko £it<v Xomter, ©tabsjorb, m. »t. »emman. grälfe*3täntor. Sintal. $l:o i att Satt för år 18 . fSergroerf. SDtanufacturier, ga» briter otö Snrätt* »ingar. Qroarnar txö ©a», gar. gaanbe*rätt$ gabtifä* S"; rättningar, tajre» rabe efter ut* fatta Slager. «s § ö: o" s "B b £3 cB iS S B* g »: « cr ru h B' B £2 cB e B g »: T-r cr w B ss cB sif! lift. s B B • | «8ifi. till 3t. ®t. gjrof. 1834 & 1835. 10:be ©ami. 1 Sife. 2 S3anbet. (29) fSeroitlningSsgörorbningen. ©ammanbrag öfwer 'Sajreringö*8ängberne 5TI:o 2 uti £an för år 18 ©om tnnefjafroaS imber bojtällärätt. £ents man. 5Cr Sanbet , . 9?. Silo . ! Giroar» K' lkH' l)etn©agar. (Embete od) Zjenjl. Sif SBneiufomfl från aoo till od) meb 3oo St:br, å 2 9t:br. Sif Söneinfomjl från 700 till od> meb 800 R-.br, i i3 9t:br. Sif Simein?om(I från 800 till rd) meb noo 9t:br, ä 17 9t:br. Sif Cötieinfomfl från gon till od) nteb 1000 9t:br, a -n 9t:br.
Haen till öfverläggning upptaga något, som rubbar och förändrar Banko - Inrättningens uti förrberörde Riksens Ständers Beslut In skrifne Natur och Egenskap: men deremot vare det Banko-Utskoöet ålagdt, att uti meddelande föreskrifter i afseende på Bankens eller derunder lydande Verks Styrelse och Förvaltning, iakttaga fullkomlig öfverensstämmelse med de allmänna Beslut Rikets Ständer derom sjelfve fatta, och Banko-Utskottet meddela”, 3- §• ”Banko - Utskottets förnämsta afsigt och föremål bör vara derhän stäldt, att Bankens säkerhet och Kredit må varda styrkt och befrämjad, i hvilket afseende Banko-Utskottet har att öfverlägga och förordna, på hvad sätt Bankens operationer kun - 12 Banko-Utskottets Be tank an ilen. Instruktionen af är 1778- Bankens operationer kunna så inrättas, och föras, samt dess redan ägande, och framdeles förväntande Fonder så disponeras, att en jemn och beständig Sedlarnes inlösen med Mynt, må blifva underhållen. Uti den händelse åter, att någre andre utvägar och medel till Realisations vidmagthållande, än som uti Verkets nu ägande , eller framdeles inflytande Fernder, äro att tillgå, behöfde sökas och vidtagas, har Banko-Utskottet att dem föreslå, och till Riksens Ständers Plenorum godtfinnande och bifall att anmäla. Banko-Utskottet föreslår: kunna så inrättas och förås, samt dess redan ägande och framdeles erhållandeFonder sä disponeras, att en jemn och oafbruten förkofran ina äga rum lill befordrande afSedlarnesinlösen med metalliskt mynt. I den händelse åter, att någre andre utvägar och medel än som uti Verkets nu ägande eller framdeles inflytande Fonder äro att tillgå, till befordrande af förenämnde ändamål behöfde sökas och vidtagas ; har Banko-Utskottet att dem föreslå, och till Riksens Ständers Plenorum godtfinnande och bifall att anmäla”.
Han blinkade, såsom wanligt, och såg något betänksam ut. ”Det är en swår fråga att beswara”, yttrade han. ”Herrn wet att wi, såsom Ryska undersåter, äro underkastade censur. Jag upphörde med min tidning, så snart jag icke längre fick tala frihetens språk. De tidningar, som nu finnas i Swerige, få icke befatta sig med några omdömen om offentliga angelägenheter. Man kan derföre icke känna sinnesstämningen inom sjelfwa landet annorlunda, än genom samtal med personer från alla landsorter.” ”Hur är det med de tidningar, som funnos innan Swerige föll?” ”Till namnet existera flera ännu, men de redigeras af Ryska regeringens organer. Till och med Aftonbladet har man funnit nödigt att bibehålla, ehuru jag nedlade det. Ett blad med denna titel redigeras nu af en ryktbar jurist, fordne Lagmannen, numera Presidenten, Lindbergh. Dagligt Allehanha har blifwit anförtrodt åt en man, som förut i en småstad utgaf en liten tidning under namn af Samlaren.” ”Än Dalman, min wän och stridskamrat,” inföll jag. ”Lefwer han ännu?” ”Ja, han har mest dragit sig tillbaka till privatlifwet. Han erhöll af Sweriges Ständer den maktpåliggande befattningen af Justititie-Ombudsman, och blef derigenom i tillfälle att lära känna hela landets ställning och behof. Men såsom af Ryssarne misstänkt, har han blifwit afskedad, med lönen till pension. Han uppträder ännu emellanåt för att förswara någon förtryckt, och hans anseende, som en allmänt erkänd redlig man, ger honom mycket inflytande hos sjelfwa de Ryska auktoriteterna, så att han lyckats rädda månget offer undan tyranniet och ofta hejda wåldsamheter eller befordra Ryska öfwersittare till wederbörlig näpst.” ”Än er wän och medhjelpare, kapten Lindeberg?” En tår framträngde i Hr Hjertas öga: ”Den arme mannen!” suckade han: ”Ryssarna woro icke så medgörliga, som fordom Swenska Regeringen.
Denna anläggning, hvarvid en af de Österbotniska Sjudarne bifrädt, skall efter uppgjord plan så utvidgas, att Sjudning af mindst Jine lador årligen kan verkställas; och skall tillfälle lemnäs en hvar att ditsända skickliga personer, till vinnande af nödig undervisning om plantJadors inrättande, jordens beredning och dess sjud. ning. Denna särdeles nyttiga anläggning synes förtjena Eders Kongl. Majus Höga uppmärksamhet. Vid Hållebonäs i Skyllinge Socken har ÖfVerste-Dieutenanten Grefve Nils Mörner uppdragit en lada, öppen på sidorna och med murade pelare till underlag för taket, hvarigenom i flera rader och i någon likhet med den på KongsBolmen gjorda inrättning, jordhögar äro uppstaplade af 6\ alns längd, q~ alns högd och l-J alns bredd upptill. Desse, som hvila på gärdsel, äro mellanbäddade med granrisqvistar, för aft göra jorden så mycket glesare och tillika derigenom, befordra utspiidingen af anfuktningsämnet, hvilket, då massan så fordrar, påöses i de på öfra delen af högarne uppdragna ränder. Dessutom är en ugn enkom uppsatt, hvaruti qvistar, lof m. m. för - Den 19 April'. förvandlas till aska, hvilken sedermera inblandas med jorden. Af denna jordblandning är val anlin icke någon sjudning verkställd, men flere af högarna, hvilka statt,:.i nära'gine års tid, äro till af en hvitgrå färg och öfverdragne med utvittrad Saltpeter. arne Sjudningspanuor äro nyligen reqvire„ rade. Carlstads Län.
r med dem liksttilda arbetande qvinnor; dels slutligen bildandet af en fond fur J&amp;Soch s ~ I ~ &amp; s / I; ~ ~ I I I / ~ c I - fur flickor, i syfte att underlätta deras franitida sjelfTörsörjning, för hvilken fond man hoppas, att Förbundet skall f8 mottaga g5fvor. H y r h förmedling leninas i t Förbundets medlemmar, i vissa fall kostnadsfritt, i andra mot minsta möjliga erstittning; - i t i c k iiiedlemmar mot eii Iiillig afgift, i i n h som tirendet kralver tid och kostnad. Förbundets mcdlemmar och oiiiliud samt andra intresserade personer behagade anmtila till Förbunds-Hyrh personer. hvilka önska kallas till inedleinmar, reqvirera program och stadgar m. m. Leilan~ot Iietalar en intriidesaigift för en gBng nf 3 kronor och en arsafgift af 3 kronor. Den, som p$ en g ?mg erlagger 30 kronor, varder sttindig ledamot. I: örbnndets tryckta ineddelaiiden tillliandah8113s pi3 Hyrh, dels genom ' i ' idskrift för Hemmet (pris 5 kronor för 6 häften) dels i separ !taftryck A 2 0 öre. Afven mdra ströskrifter i äinnen, soni tillhöra Förhunclets uppgift, formular till fijrfragningar m. in. kunna reqvireras f r h Hyrlln. Skriftliga föd15gningar skola Möljas af posun !Irken för svaret. B i l. Stadgar for Fredrika-Bremer-Förbundets Sjukkassa. fi i. Sjiikkassa och denKassans Iianiii Br Frcdrika-Breiiier-Pörb~~ntlets sainma har till %niiidani81 att i t sina delegare Irinna understöd i form af penningebidrag, dB nigoii af drin till iöijd af sjnk&lt;loni tir oförmögen till arbete. S z. Vilkor f ö r delaktighet i kassan.
Rådmannen Kellander begärde i isammanhang härmed, det honom kunde tilla, tas, Under de i Lötfattningäme stadgade vilkor, behålla första hälften af Länet1, mot deri till BahqUens Commlssarier förut insände, samt då å hyo hos Banco - Fullmägtige företedde Borgens-förbindelsOn för denha andel, samt att BanqUens Commissaner måtte tillförbindas vidtaga sådane mått och steg, hvarigenom åtkomst till senare hälften af Länet blefve honom bé^ redd, hvarförinhart han anhöll, att derföre vara befriad från all ansvarighet. Vid förenämnde tid var det redan af Bartto-Styrelsen kändt, och upplystes vidare af det företedde Lands-Cancellie-Protocollet, att, Utom Rådmannen Kellanders ifrågavarande senare Låne-hälft, Fyra andre till Kongl. Majrts Befallningshafvande i Carlstad, från Eanquen, Under reCömmendation, och Uti nya Lransportäedlar x hvarje Låntagares Hamn, äfsände Odlings-Låne-Poster, icke kommit Vederbörande tillhanda. Likväl och då ingen af de öfrige Låntagarne satt i fråga, ätt undandraga sig ansvarsoch, betalnings skyldighet för det Lane* 6 a Baned * Utskottets Betilnkanderii belopp, sorn af Banquen Våt beviljadt, biel: följaktligen endast Rådmannen Kellanders före», härnnde besvärs-skrift, och hVad dermed stöd 1 omedelbart samband, särskildt föremål Fot Banco Fullmägtiges pröfning. Med tillämpning af i 5 pUncten uti Kongl.
Att vid organisationens införande, hågra af de till Divisionsoch BrigadGeneralerne ämnade RegementsChefs indelningar, innehades af Öfverstar, hvarföre motsvarande antal Generaler emedlertid måste förses med penniiigelön. 2:0. Att 2:ne Öfverste boställen, Westgötha och Bohus Läns Regementens (i följd af äldre Kongl. Bref, voro i besittning, det för Bil, till Ridd, o. Ad. Pr, 1 Band, 48 754 Den 24 Februarii, ra af f. d. Öfverste Palmstjernas Sterbhus, det sednare af en för flere år ur tjenst gångne öfverste Pålmans, hvarför de emedlertid och till afgångs inträffande måste ersättas med penninglöner. 3:0. Deraf att en ständigt tjenstgörande, ej tillfälligt commenderad, Generalstab? inrättades, hvars nödvändighetär så allmänt erkänd i Europa och dess arméer, att jag skulle anse mig fela emot den upplysta krets, hvari jag har äran tala, om jag borttog Dess dyrbara tid med upprepandet af skälen dertill. Men om organisationen nu skulle förändras, och de med lön försedde FältMarskalkar, In-pecteurer och BrigadGeneraler skulle återgå till Regementsbefälet, så vore en ovilkorlig följd deraf, att motsvarande antal Öfver • star skulle återgå till ÖfversteLieutensnts befattningen; hvarmed de, troligen icke voro belåtne. Gener ahrne skulle således förlora; de nu varande Regementschef er skulle förlora, tjen. Jim skulle förlora, och hvem skulle då vinna? Den egentligen nu existerande olägenheten, som jag fullkomligen medgifver, är att KegementsCheferne, äro illa betalte, hvilket är gå mycket hårdare för dem, som de alla, icke allenast med utmärkt nit och skicklighet förestå sine tjenstebefattningar, utan äfven göra betydliga uppoffringar för att uppfylla dem åliggande representationsskyldigheter; ingen önskar derföre Iifligare än jag att detta förbål* Den 24 Februarii.
Consistorium att gifva honom allvarliga varningar, med förelagdt äfventyr af lagligt tilltal, att i tjensteutöfningen icke låta undfalla sig något af ett sådant från symbolerna afvikande tänkesätt. Men om fråga blir att realisera ett sådant äfventyr; då kan det icke vara Consistorium, som utöfvar domaremakten. Saken blir nemligen då en ’’reli”gionsprocess”; och en sådan tillhörer del icke Consistorium att upptaga. Äfven i prestembetets utöfning är irrlärighet undantagen från de embetsfel, öfver hvilka Consistorium äger döma. Den enda befattning. Consistorium dermed kan taga, efter föregången varning, är att under sakens handhafvande hos vederbörlig domstol afhålla den tilltalade från tjenstens utöfning. *) Utan samvetsforskning, och endast för att erfara, huru den examinerade kände och förstod de antagna troslärorna. R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 1849. 55 I stallet för den åtgärd, som lagligen kunnat äga rum, vidtogs här den, hvartill Consistorium saknade behörighet, att genom utslag pröfva, hvad påföljd för författaren, såsom prest, de i fråga varande skrifternes utgifvande kunde medföra. Äfven utan att vela, det dessa skrifter redan varit föremål för lagligt åtal, hvarom Consistorium icke syntes hafva tagit kännedom, hade likväl, när fråga blef om ansvar för tryckt skrift, ofelbart bordt komma i öfvervägande, hvad Tryckfrihetsförordningen om åtal å sådan skrift innehåller, nemligen att den ’’ej kan åtalas annorlunda, än Tryckfrihetslagen bjuder*), ”och att förbrytelser emot denna lag upptagas vid allmän underrätt i den "stad, der boktryckeriet, ifrån hvilket den åtalade skriften utkommit, anlagdt ”är eller vid anläggandet anmäldt blifvit”**). Att Consistorium icke kunde företaga sig någon pröfning af ansvar eller påföljd för utgifvandet af oftanämnde skrifter, var således uppenbart, om än något åtal å desamma icke redan förut ägt rum.
Jag kom i tillfälle att göra honom några små tjenster och skulle kanske kunnat vara honom till nytta, om han stannat qvar; men så reste han utan att underrätta mig. Likväl tror jag, att du blir den, som först får veta hans adress. – Jag? – Ja, naturligtvis du, Nora. En man, som skrifver bref på bref och skickar presenter, vill naturligtvis någon gång hafva ett vänligt ord till tack. Det är helt naturligt. Nu antager jag, att han är mycket långt borta, kanske i Ystad eller i Haparanda, annars skulle han nog uppsökt dig. Han kommer en dag att meddela dig sin adress. Då han tröttnar på att endast tala sjelf och ej för sin sysselsättning eller vägens längd kan komma, så skall han aflägga sin hemlighetsfullhet. Låt mig veta hvar han fins. Jag kommer just i håg, att han har en liten summa att fordra af mig för en konstruktionsritning, och den måste jag sända honom. – Åh, den oförskämde! Bara jag får reda på hans adress skall jag nog göra slut på hans brefskrifning! utropade Nora. – Men hvarför det? – Hvarför? – Ja, förstå mig nu rätt. Du är naturligtvis förargad och trött på hans efterhängsenhet, och det undrar jag inte på. Jag skulle vara det i ditt ställe. Men min menniskokärlek skulle göra mig långmodig. Jag känner Arnold Lindqvist, fast jag ej sammanträffat många gånger med honom. Han har en svag karaktär, en sådan, som af sig sjelf ej förmår något alls; men som sporrad, till exempel af kärleken, är i stånd till allt. Nu, genom endast ett ytterst ovisst hopp om dig, går han framåt med jättesteg. Tag bort hoppet, och han kommer att förfalla så hastigt, att han inom en enda månad ej mera står till att hjelpa. Derföre, var barmhertig Nora! – Du vill då, att jag skall uppmuntra honom? – Nej, för ingen del. Tvärt om, du skall vara emot honom som förut. Du skall bibehålla dina stora pretentioner; men kalla honom din vän och tacka honom för presenterna. Detta är icke att ingifva honom något hopp, det är endast litet vänlighet; men det hjelper honom framåt. – Och du blir inte svartsjuk? – På Arnold Lindqvist? Nej, Nora!