Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
4: o För övrigt skall allt som angår handelsbolag gälla, och intas i rättens inteckningsprotokoll, kungöras i tidningarna om bolagets inrättande, ändamål och förändringar, ansvaret för bolagsmännen, en för alla, alla för en. Bolagen kommer inte att nu eller framledes kunna räkna på något stöd av allmänna medel samt att staten inte någonsin blir inblandad i verksamheten Stockholm den 14 januari 1824 CARL JOHAN Kungörelse angående förhöjd årlig Capitations avgift av varje adlig mansperson, som erlägger bevillning av lön eller förmögenhet. Stockholm den 14 januari 1824. Den kapitations avgift på 24 skilling för adlig person som betalar bevillning på förmögenhet eller lön, som beslutades 1825 räcker inte att täcka Riddarhuskassans skulder. Därför höjs den till det dubbla. Avgiften skall uppbäras tillsammans med kronoutskylderna av kronans tjänstemän. Vi kan dock inte anse detta tillskott annat än som frivilligt och endast gälla de inom adeln, som deltagit i beslutet. En förteckning bör dock överlämnas till befallningshavande över de ledamöter som vägra betala, som vidare meddelar Riddarhusdirektionen. Stockholm den 14 januari 1824 CARL JOHAN Kungörelse angående förändring i tiden att få lösa i banken belånade guldoch silverpanter, eller omsätta de därå undfångna lån. Stockholm den 20 januari 1824 Belåningsbeloppet på guldoch silverpanter i banken höjs till 1 riksdaler per arbetat, kontrollerat lod. Panterna får återlösas efter ett år eller omsättas för ytterligare 6 månader. Försummar man detta blir man lösningsrätten förlustig. Den gamla stadgan från 1818 upphävs till låntagarens förmån. Stockholm den 20 januari 1824 CARL JOHAN Förordning angående ändring eller utrivning av Vattenverk, som genom uppdämning skadar jord eller hindrar dess odling. Stockholm den 20 januari 1824 Under Vår oavbrutna uppmärksamhet på jordbrukets förkovran och utvidgande har Vi utfärdat en författning, för att hindra vattenverk att skada odlingen. Vårt land är ju genombrutet av mycket vatten och dess uppdämningar orsakar ofta översvämningar. § 1 Då lagligt vattenverk dränker odlingsjord och orsakar hinder, har jordägaren rätt att kräva att vattenverket ändras eller flyttas.
V N:o 61, i anledning af väckt motion, om åtgärders vidtagande, för att uppmuntra byggnadsföretag i Rikets större städer oell företrädesvis i liufvudstaden; Återremitterades. ]y:o 62, i anledning af väckt fråga om befrielse för allmogen på Gottland ifrån skyldigheten att bygga och underhålla boställshus åt Tullbetjeningen vid kmdthamnarne derstädes; Bifölls. N:o 63, i anledning af väckt fråga om ett förändradt användande af den 1/8 procent, sorn af sterbhus inom Vermlands Län erlägges; Bifölls. N:o 64, i anledning af väckt motion, alt något ansvar, utöfver hvad Lagen bestämmer, icke måtte, medelst serskilda vitén, kunna åläggas vägbyggnadsskyldige för försummad inställelse vid vägsyn; Bifölls. N:o 66, i anledning af väckte motioner, angående åtskilliga ändringar uti föreskrifterne om allmänna väghållningsskyldigheten; Bifölls ; och N:o 67, i anledning af väckte motioner, angående ryttares, soldaters och båtsmäns dagsverksskyldighet till församlingarnes Pastorer; Bifölls. SB. Föredrogos ånyo följande Stats Utskottets Utlåtanden: 2V:o 115, angående förändring i sättet för beräknandet af den så kallade gevinsten å Kronans behållne ränta; Bifölls. N:o 116, i fråga om utjordars beskattning; Bifölls. N:o 11 g, i anledning af väckt fråga om inrättande på Statens bekostnad af en arbetsoch correctious-anstalt inom Götheborgs och Bohus Län: Bifölls. Bih. till R. St. N:o 12 r, i anledning af väckt motion, om arfvoden lill städernas Rådhus-Rätter för deras befattning med Tullmai; Åtterremitterades. N.*o 122, i anledning af vackt fråga om bidrag af Statsmedlen till förbättrande och iståndsättande af Warbergs hamn; Bifölls. N;o 123, i fråga om nu hegardt Stats-anslag för en hamnbyggnad vid Cimbritshamn; Bifölls.
Till motarbeta, ihågkommande, att vårt land är fatkulört har jag s. k. tvättsiden; ljus linnefärg är så tigt, och att vi i allmänhet lefva under små förbra därför att fläckar lätt uttagas och efter tvättning (kemisk) ser den lika fin ut som ny. Med hållanden. En » uppretad äkta man » synes nästan helt litet olika spets-, bandeller dylik besättning är och hållet förbisett villkoren för att ett fruntimden sig olik för hvarje gång. I hvardagslag sommartid har jag alltid bomullsklädningar, tar då mer skall kunna kläda sig billigt. De, som yttrat sig i sak, ha ju dock framhålhem en sömmerska, som syr en ny dylik hvarje lit, att det ej går att kläda sig billigt för ett vår — den förra året sydda blir nu stökdräkt fruntimmer, om det gäller att vara grann, utoch ser då efter hvarje tvättning, som af mig styrd och efter sista modet. Vidare fordras att själf eller jungfrun är lätt gjord, fraiche och ny köpa med förstånd och god beräkning, hafva ut, den nya, är för sådana dagar, då mindre är god smak, själf sy eller hjälpa att sy sina klä- att göra. En ylleklädning i mörk färg skaffar der, vara rädd om dem och i tid laga dem, ej jag mig hvarje höst, välsydd och proper, som hafva stor garderob, endast 3 k fyra klädningar. jag sedan nyttjar ute och inne utom i stökdagar, Dessa villkor äro ju dock ej svårare, än att hvildå den förra hösten anskaffade får tjänstgöra. I ket ordentligt fruntimmer som helst kan upplinne skaffar jag mig det finaste och bästa jag kan få och låter sy hemma samt sedan äfven fylla dem. tvätta det hemma af en lejd gumma, ej precis därMen månne det också i allmänhet sker så? för att blir billigare, men jag ser då att linnet En » uppretad äkta man » och hans fru skola, väl handteras och ej skurborste användes. Ett såsom vi få veta, snart på en större bjudning. Till par skor och ett par kängor af bästa sort köpas dess måste frun ha en ny elegant ylleklädniug. per år.
Flere ledamöter begärde förnyad bordläggning af detta Mern., hvarefter Hr Gr. o. Landtm., med erinran derom att R. o. Ad. i sednaste plenum beslutat, att Konst.-Utsk:ts Mern. N:o 2, som innehöll de nio första af de hvilande grundlagsändringsförslagen, skulle uppföras främst å föredragningslistan för d. 6:te nästkommande December, hemställde huruvida R. o. Ad. nu behagade besluta, att samma Utsk:s Mern. N:o 2, med de 19 sednare förslagen, skulle intaga andra rummet å sagde dags lista. Ropades ja. Sedan Hr Gr. o. Landtm, härefter uppstått och afträdt samt ordförandeplatsen intagits af den främste närvarande ledamoten, Gr. Mörner, Carl, föredrogs Stats-Utsk:ts d. 26:te dennes bordlagde Mern. N:o 6, ang. godtgörande af Hr Landtmilis och Hrr Talmäns riksdagskostnader; och lät R. o. Ad. bero vid Utskrts första yttrande, samt biföll dess sednare hemställan. Efter det Hr Gr. o. Landtm, återkommit, föredrogos och biföllos Stats-Utsk:ts d. 2G:te dennes bordlagde Mern. N:o 7, ang. förskott å aflöningen för den hos RiksStånden och Utsk:n anställda betjening; samt Den 28 November f. m. 195 Utlåt. N:o 8, i ani. af K. M:s Nåd. Skrifvelse, ang. eftergift af återstoden å ett staden Cimbritshamn meddeladt hamnbyggnadslån. Föredrogs Stats-Utsk:ts d. 26:te dennes bordlagde Utlåt. N:o 9, i ani. af K. M:s Nåd. Skrifvelse, ang. Markaryds församlings befrielse från skyldigheten att betala återstoden af det för dess kyrkobyggnad från Riksgälds-kontoret utgifna lån. Gr. Mörner, Carl:
Jag ber att få instämma med den siste värde talaren och hoppas, att Gr, v. Fersen sjelf afstår från begäran att få sitt yttrande prot.utdr. bifogadt. Hr Lefre'n: Jag instämmer likaledes med Gr. Posse, och då Gr. v. Fersen nu ser sig icke kunna vinna ändamålet att förmå Frih. Cederström att afstå, torde det vara bäst, att Gr. sjelf afstår, på det vi ej må visa någon kitslighet, utan i prot.utdr. bibehålla den värdighet, som ämnets vigt. för tjenar. Gr. von Fersen: Sedan flera ledamöter, som med mig instämma om plämpligheten af Frih. Cederströms reservation, förgäfves sökt förmå honom afstå från sin begäran att få densamma prot.utdr. bifpgad, afstår jag från yrkandet, att det af mig gjorda yrkande måtte till de öfriga RiksSt. åtfölja. Gr. Cronhjelm: Jag skulle verkligen vara böjd för samma envishet; som den värde reservanten här midlemot Den j5 Juli c. m. 45 mig, och jag tror äfven, att prot.utdr. ganska lätt skulle kunna uppställas sålunda, att röstantalet vid voteringen på ett lämpligt sätt deruti intogs; men ehuru jag jemväl tror, att denna upplysning icke vore utan vigt, vill jag icke vidare yrka derpå, desto hellre som Frih. Cederström endast stödt sin reservation derpå, att en lag för Banken bör finnas, men en sådan redan för fyra år sedan är utfärdad. Hr Cederschjöld, Pehr Gust. Jag instämmer med Gr. Posse, och tycker saken ej förtjena, att man för densamma afviker från den vanliga formen för prot.utdr. Det skulle endast förråda brist på lugn, och jag tillstyrker således prot.utdr:s godkännande sådaut det först var uppstäldt. Frih. Boye: Jag är förekommen af den siste värde talaren och anhåller blott att få tillägga några ord.
Jag inskränker mig nu blott till anhållan 0111 proposition på afslagå Friherre Cederströms förslag. Herr Hjerta: Det är i anledning af den siste Talarens betänkliga anförande, som jag anhåller få yttra mina tänkesätt, då jag föreslog alt denna lag skulle afslås. Jag har gjort mig det begrepp om Konungens ställning, att Konungen vore förbunden att tillse, det Rikets mynt vore sådant till skrot 88 Den i3 Jann arii f. m. och korn, som det borde vara. Detta finnes i 79 §. RegeringsFoymen; men någon förändring deruti får Konungen ej göra, utan att hafva hört Rikets Ständer, Stäliderne hafva dermed sa litet att göra, att det är en stor fråga, om det tillhör Rikets Ständer att föreslå någon lagföräudring i denna del, 72 §. åter handlar om Rikets Ständers Bank. Der säges icke, att Rikets Ständer skola förvalta Banken. Der säges att Rikets Ständers Bank förblifver hädanefter, som den hittills varit, under Rikets Ständers egen garantie och vård, så att den ostörd må förvaltas af de Fullmägtige, hvarje Stånd dertill förordnar. Detta visar tydligt, att man aldrig tänkt sig det förhållande, att Rikets Ständer skulle göra sig till reglementariske hestämmare, huru Bankens lånerörelse skall drifvas; ty att det skedde under Rikets Ständers garantie och vård, var grundadt deruppå, att enskifte skulle insätta sina medel i Banken, samt att ingen annan samhällsmakt hade dermed vidare att göra, än att meddela skydd för äganderätten. Rikets Ständer måste då besinna att de icke kunna förordna, om Banken efter andra grunder än de föreskrifter, som äro gjorde, innan Konungen gifvit sin sanction till förändring af myntet. Förr än den är gifven, kunna Rikets Ständer ej vidtaga stadganden, som äro i strid med existerande myntförhållanden, och om Rikets Ständer skola ändra det sorn rörer rättsförhållanden Den 13 J a n u a r i i f. m. % emellan enskilte och Banken, skall Konungens sanction onekeligen begäras.
Jag yrkar på återremiss af utlåt, och skulle Utsk. emot förmodan vidblifva dess bedöinmande, anhåller jag å collegii vägnar, att Utsk. täckes antyda i hvad och när collini gjort sig förtjent af de stränga beskyllningar, utlåt, nog obilligt synes innefatta collectivt mot alla förvaltande verken. Jag förenar mig för öfrigt uti de Hr Biskop Hedre'ns och Prosten Stenhammars utlåt, åtföljande reservationer. Hr Silfverstolpe, Dav. Wilh., anförde skriftligen : Då StatsUtsk:s ifrågavar. utlåt. Nio 76 omfattar den fövaltningsgren, till hvilken jag hörer, torde det tillåtas mig att i ämnet äfven yttra några ord. Jag börjar med den förklaring, alt jag gör rättvisa åt det H. Utsk:s afsigt att vårda det allmänna bästa. Det är hvad hvar och en i sin mån bör känna sig pligtig till. Men då jag erkänner detta, och då jag af utlåt, i slutmeningen af snart sagdt hvarje §, som rörer Krigs-colllm. finner, att det H. Utsk. åt collini, med anledn. af dess förklaringar öfver R. St:s revisorers berättelser, å sin sida gjort samma rättvisa, har jag svårt att uppfatta, hvarföre nämnda embetsverk skall inbegripas i följande: ”Utsk. tvekar ej att uttrycka dess på här ofvan anförJ’da facta grundade öfvertygelse, att uti statsförvaltningen ■”misshushållning i flera fall ägt rum, och att R. St:s revisorers derom förnyade anmärknir uti ingen väsendtlig mån ”verkat till en bättre ordning, eller till undanrödjande af ”sådana brister i styrelseverkens organisation och förvaltning, hvar - Den 37 Maj f m. 3 '1 ”hvarigenom en noggrannare vård om Statens medel boi t ”inträda;” hvarföre Utsk, föreslår R. St. att hos K. M. anhålla: ”det sådana föreskrifter mätte meddelas Rikets collegier ”och förvaltande verk, hvarigenom desamma på det stränga’’ste lillförhindas, att med största noggrannhet efterkomma ”hvad K. Af., på grund af R.
Det var första gången han blifvit upplyftad ur sin åldersklass. Der talades i tur om oanständiga anekdoter. Han talade bara om en oskyldig sådan och med mycken blyghet. Sedan kommo herrarne hem på besök och togo med sig hans bästa fjellväxter och några kemiska apparater. Johan hade fått en vän i skolan af en ren slump. När han satt primus i skolans högsta klass kom rektorn en dag in med en lång herre i bonjour, mustascher och pince-nez. Hör du Johan, sade han, tag hand om den här gossen, han är nykomling från landet, och sätt honom in i förhållandena. Pince-nez'en såg föraktligt på pysen i jackan, och det blef icke något närmande. Men de sutto bredvid hvarandra, och Johan höll i boken och hviskade den gamle, som aldrig kunde något, men talade om blandare och kaféer. En dag leker Johan med hans pince-nez och råkar bryta af fjädern. Kamraten blef ond. Johan lofvade att låta laga den. Han tog pince-nez'en med sig hem. Den var tung att bära, ty han visste ingen utväg att få pengar. Så grep han sig an och skulle laga den. Tog ur skrufvar, borrade en gammal urfjeder, men lyckades icke. Kamraten påminde. Johan var förtviflad. Fadern skulle aldrig betala den. Nå, då låter jag laga den, så får du betala sedan. Den blef lagad och det kostade femtio öre. På måndagen aflemnade Johan tolf skilling i koppar och lofvade lemna resten nästa måndag. Kamraten förstod sammanhanget. Det är dina frukostpengar, sade han. Har du bara tolf skilling i veckan? Johan rodnade och bad honom taga emot. Nästa måndag lemnade han de andra kopparslantarne. Nytt motstånd, nytt motyrkande. Ynglingarne följdes sedan klass efter klass och ända in i Upsala och ändå längre. Han hade ett gladt lynne och tog verlden utan alla omsvep. Disputerade lindrigt med Johan, men fick honom mest att skratta. Och genom motsättning mot det trista hemmet blef skolan nu en glad, ljus tillflyktsort från familjetyranniet. Men deraf uppstod ett dubbellif, som åter skulle förrycka honom i alla ledgångar.
Ärfda-Balken, åligger afgifva, på det Nämnden måtte kunna tillse, att den omyndige rätt sker,’* Efter att sålunda hafva redovisat för de anmärkningar och förslag, som blifvit framställde i anledning af Utskottets ifrågavarande Betänkande, får Utskottet till en början, såsom svar å Herr Dankvpardts anmärkning emot jor - 5 Li^-Ut skottets Utlåtandej N.o 65, men för Utskottets behandling af ärendeti, vördsamt anföra: att, enär LagUtskottets bestämmelse, enligt Regeringsformens 53 §., är att utarbeta de flan Rikets Ständer remitterade förslag till Civil-, Criminaloch Kyrkolagarnes förbättring, Utskottets pligt således icke lärer böra inskränkas till ett enkelt afeller tillstyrkande af de till Utskottets behandling remitterade förslag, antingen de blifvit af Kongi. Maj:t i Nåder eller af enskilde motionärer framställde. Någon skillnad i denna del göres icke i Grundlagarne. Riksdags-Ordningens 44 §. stadgar, i öfverenslätnmelse med 56 § Regeringsformen, att Konunngens Propositioner skola, likasom allmänna'] frågor, som kunna och hora komma under Rikets Ständers öfverläggning och profning, innan de i Rikets S ändeis 1 lena till omedelbarligt afgörande upptagas, Öfveilemnas till utredande af behöriga Utskott, hvilkas yttranden alltid måste föregå Rikets Ständers beslut; och 33 §. Riksdags-Ordningen utmärker tydligen, att LagUtskottet bör till lika behandling upptaga Konungens Propositioner ocb°i Rikets Ständers Plena väckta frågor i de ämnen, som ligga inom Utskottets verkningskrets. Det är på grund häraf, som Utskottet anser det vara e] allenast sin rättighet, utan ock sitt åliggande, alt i sina utlåtanden öfver de Lagförslag som till Utskottets behandling öfveilemnas, ehvad de blifvit af Kongi.
Laboratorii-rummet är till utrymmet för Professorns och de Studerandes behof alltför otillräckligt; rum saknas för instiumenters och apparaters uppställande och förvarande, så att dessa oumbärliga medel för en fullständigare undervisning icke ens kunnat anskaffas, i den nion medel annars skulle medgifvit, emedan de, för bristande utrymme, hvarken kunnat begagnas eller vårdas. Mincralie-samlingen är inrymd i husets nedre våning och genom nu varande Professorns mångåriga omsorg ordnad. Duplelt-samlingen bar icke desto mindre måst inpackas i lårar, förvarade på vinden, och är således otillgänglig. Men hela deri dyrbara geognostiska samlingen, som genom gåfvor och betydliga inköp från främmande länder blifvit riglad lill en fullständighet, som inom fäderneslandet ej lärer hafva sin like, är uppstaplad i ett af korsvirke och bräder uppfördt uthus. Redan den egentliga Mineralie-samlingens uppställning har medtagit det rum, som kunde till lärosal användas Följden deraf har blifvit, att föreläsningarne mäste hållas i ett från Laboratorium aflägse hus, och ej kunna åtföljas af practisk undervisning, medelst upplysande experimenler och laborationer. — I Lund eger Academien icke en gång någon egen local för Laboratorium. Det hus, hvaruti detta blifvit inrymdt, tillhör Domkyrkan, och skall, enligt fastställd byggnadsordning, från platsen undanrödjas. Sådant, som Laboratorium nu befxnnes, är det äfven allt för trångt och till läget otjenlig t, så alt det hvarken medgifver vetenskapliga undersökningar eller en tillräcklig utsträckning af undervisningen. Båda Universitetens Astronomiska Observatorier befinnas i bofällig;», för mer än hundrade år tillbaka, efter lidens då inskränktare fordringar, uppförda byggnader, belägna på sådane platser vid allmänna galor, och på grund af den osäkerhet, att skak ningen gör de astronomiska observationerne opålitliga eller omöjliga, ecb af så ytterst inskränkt utrymme, att de angelägnaste större astronomiska instrirmenter der icke kunna uppställas.
Sedan Lag-Utskottets berörde Belänkande utgjort föremål för Riks-ståndens gemensamma öfverläggningar, har delsamma förekommit lill slutlig pröfning hos Högloflige Ridderskapel och Adeln den 31 Oktober oell 4 November sistlidet år, samt bos öfriga Riks-stånden sistnämnde dag; utvisande de till Utskottet o flatna Protokolls-utdrag att Ridderskapel och Adeln, Högvördige Presle-ståndet och Hedervärda Bonde-ståndet väl, på sätt Utskottet tillstyrk t, förklarat dels att Kongl. Majds ifrågavarande Nådiga Proposition, likasom Herr ti adelis framställning, så vidt den alser en utvidgad religionsfrihet, ej kunna bilällas, dels ock alt de af Herr Biskopen Thomander, Herr Prosten Ljunggren och Herr Prosten Ahnqvist, under förutsättning af en sådan utvidgning, väckta förslag förfalla, men deremot till Utskottets besvarande hänvisat de inom bemälda tre Riks-slånd gjorda anmärkningar vid Utskottets under Litt. A. och B. algi Ina förslag, i hvilka delar saken alltså blifvit lill ytterligare behandling af Utskottet remitterad: att Valioflige Borgare-ståndet åter, vid pröfning af Utskottets i förenämnde hänseende gjorda tillstyrkande och algifna förslag, bilällit det af Kongl. Maj:l framställda Nådiga förslag till författning, med den rättelse likväl af författningens ingress, alt, i stället för 4 Kap. 7 § Ärfda-Balken, deri skall nämnas 4 § 7 Kap. samma balk; — att hvad Utskottet föreslagit under Litt. C. och D. blifvit bilället af Ridderskapet och Adeln och Borgare-ståndet, af förstnämnde Riks-slånd dock med utbyte af de i Utskottets under Litt. D. upptagna förslag till underdånig skrifvelse förekommande ord ”samt flera så önska skriftermål med dem förrättas och Herrans Nattvard dem tilldelas”, emot orden ”samt, derest så önskas, skriftermål förrättas och Herrans Nattvard utdelas”; hvaremot Bih. till R. St.
Skilnaden emellan den under åren 1851—1858 utgångna aflöning åter är ännu mindre elfer blott 120 Ridr, samt emellan 1857 och 1858 årens aflöning den obetydliga förhöjning af blott 100 Ridr Runt. Det kan väl af ingen förnekas att Kammarskrifvarne inom Kongl. Stats-kontoret sålunda i allmänhet och särskildt i förhållande till sina vederlikar inom Kongl. Kammar-rät - 612 Motioner i BondeStåndet 1862. B'o 381. ten, hvarest Kammarskrifvaregraden är indelad uti 2:ne lönegrader, åro särdeles vaniottade, helst i betraktande biliiglvis måste tagas, att Kamniarskrifvarne åtminstone inom ena afdelningen af Kongl. Stats-kontoret svårligen kunna erhålla annan tjenst utom embetsverket, och, om de undantagsvis innehafva en sådan, alltid få vidkännas pekuniär uppoffring, enär de för ijenstens förrättande nödgas att vistas på embetsrummet från kl. t b f. m. till kl. 2 e. m., hvarigenom de följaktligen blifva förhindrade att på annat hål! förskaffa sig bidrag till de dryga lefnadskostnaderne. Lägges nu bäitill ai! de lägste tjenstemänuen, innan de kunnat fullgöra akademiska prestanda, för vinnaude al inträde i räkenskapsverken, oftast måst skuldsätta sig, att de få vänta t', ja ända lill 10 å 12 år, innan de vinna befordran inom ett embetsverk med fataiig personal, och att för slämpladt papper till fullmagt samt, till betäckande af kronoutskylder och kommunalafgifler ålgar ett för en obemedlad person ingalunda obetydligt belopp, så kunna dessa tjenstemän i lägsta graden med en lön af blott i,000 R:dr för år sägas vara vida sämre lottade än t. ex. en med 600 Rör i lön försedd vaktmästare, som icke beliöft genomgå någon akademisk kurs, eller på hvilken fordringarne i allmänna samhäilslifvet naturligen icke äro så stora.
Till vinnande af enhet i uppbörd och redovisning, synes det således både lämpligt och ändamålsenligt, att förstnämnde bevilinings-afgifl hädanefter jemväl ingår Lill samma Verk, som den allmänna bevillningen. Kongl. Stats-Contorets befattning med uppbörden och controllerandet af denna afgift är också nästan alldeles enahanda med de Riksgälds-Contoret tillhörande åligganden, i afseende på de dit ingående bevillningsmedel. Något hinder eller någon olägenhet i administrativt hänseende möter följagtligen icke emot äfven omförmälde befattnings öfvertagande af Riksgälds-Contoret, derigenom någon synnerlig tillökning i detta Verks göromål ej eller uppkommer. För tillstyrkandet af bränvinsafgiftens ingående till Riksgälds-Contoret, anser Utskottet sig dessutom hemta en ökad anledning af den omständigheten, att denna afgifts belopp för hvarje år icke kan på förhand med någon säkeihet beräknas, enär detsamma beror icke allenast på resultaten af de för afgiftens utgörande af Rikets Ständer fastställda grunder, utan ock på den inskränkning uti den stadgade bränvins-bränningstiden, som inträffande förhållanden möjligtvis äfven framdeles kunna föranleda. Af dessa orsaker har också ifrågavarande statsinkomst, under de förflutna åren, utgått till högst olika belopp, hvarigenom åter betydliga brister ett och annat år uppkommit uti de Statsverket till dess utgifter af Rikets Ständer anvisade summors beräknade belopp, hvilka brister, enligt Utskottets åsigt, böra, så vidt möjligt, för framtiden undvikas. På grund af hvad Utskottet nu anfört, får Ulskotlet hemställa, att den brånvins-brännings-bevillning, som Rikets Ständer 20 Stats-Utskoltcls Vilatande, N\o 355. vid denna Riksdag sig åtaga, må, på enahanda sätt, som allmänna bevillningen, ingå Lill Riksgälds-Contoret, hvars bidrag lill statsbehofvens fyllande, från och med det år, då förstberörde bevillnings-afgifl kommer att utgå, foljagtligen bör ökas med det belopp, hvartill denna inkomst, vid nu förestående stats-reglering, varder beräknad.