Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Käringen gaf så befallning åt en stor grå ulf, att han skulle föra prinsessan till gummans syster, som rådde öfver björnarne; men ulfven undskyllade sig, att han var så gammal och så hungrig. Käringen återlog: »gack i min källare, och ät så mycket kött du orkar. Tag sedan prinsessan på din rygg, och bär henne dit jag har sagt! Men sker henne något ondt på vägen, så gäller det ditt lif.» Ja, nu tordes ulfven inte annat än lyda sin matmoders befallning. Vid afskedet gaf käringen åt prinsessan en rulle vägg-dukar, sägande, att de väl någon gång kunde blifva till nytta. Andra qvällen kom prinsessan till käringens syster, som rådde öfver björnarne. Här aflopp allt på samma sätt, och prinsessan erhöll vid afskedet en präktig garn-vinda. Ändteligen, tredje qvällen, kom hon till den tredje systern, som rådde öfver lejonen. Äfven här gick det på samma vis, och prinsessan erhöll vid afskedet en gyllene spinn-rock. Men ett gammalt lejon visste besked om prins Hvitbjörn, och erhöll befallning att bära prinsessan till kungs-gården hvarest han bodde. Der fick hon herberge i höns-huset, bjöd troll-drottningen till gäst, afstod alla sina tre kostbarheter, och fick så ändteligen tredje natten tala med sin man. Dagen efter lät prinsen tillreda ett stort gästabud, och bjöd alla förnäma män i hela riket. Som de nu sutto till bords och voro glade, sporde prinsen, hvad straff den vore värd som skiljer två makar åt. Troll-packan svarade: ’Jo,’ ’den är värd att dö utan alla nåder.’ Prinsen återtog: »nu har du fällt din egen dom; den domen skall du ock undergå.» Dermed förtäljde han huru drottningen skiljt honom ifrån sin käresta, och allt annat såsom det tilldragit sig. Troll-packan fick så gå till döden: men prins Hvitbjörn och hans prinsessa lefva och må väl ännu i denna dag. Den Halte Hunden. Ifrån S. Småland. Det var en gång en konung, såsom mången är väl det; han hade tre döttrar.
Såsom äfventyr för klagandens försummelse härutinnan är talans förlust bestämd; men då denna påföljd enligt författningen beror deraf, att Underrättens besvärshänvisning innehåller underrättelse derom, och detta i allmänhet icke af Underrätterna iakttages, så är det endast undantagsvis, som ett sådant äfventyr kan klaganden genom kommunikations-resolutionen föreläggas och vanligen måste vite i dess ställe användas. I afseende på förklaringsskyldighetens fullgörande gäller åter 9 Kapitlet 2 § Utsöknings-Balken och således måste vite en gång föreläggas, innan det strängare äfventyret af talans förlust lagligen kan användas emot förklaranden. I besvärsmål, sojn angå häktade personer, besörjes kommunikationen af Konungens Befallningshafvande, och äro dessutom särskilda föreskrifter lemnade om kommunikation af besvär, som från Gotland skola ingifvas till Svea Hofrätt. Med anmärkning om olämpligheten af dessa olika föreskrifter har Herr Bovin i en hos Vällofliga Borgare-Ståndet väckt och till Lag-Utskottet remitterad motion (N:o 132) föreslagit, att Rikets Ständer ville forsin del besluta en författning, hvarigenom stadgades, att hvad som redan gäller såsom lag i afseende på kommunikation af besvär hos Hofrätt i skuldfordringsmål, jemväl bör tillämpas på alla andra mål, som genom besvär dragas under Hofrätterna, undantagande sådana mål, som angå häktade personer. Utskottet delar fullkomligt motionärens mening om olämpligheten af ofvanberörda föreskrifter, hvilka lemna tredskande parter tillfälle att i det oändliga draga ut på tiden med fullgörande af Hofrätternas kommunikations-resolutioner. Minst lämpliga äro stadgandena i 9 Kapitlet 2 § Utsöknings-Balken, enligt hvilka den ursprungliga kommunikations-resolutionen icke bör innehålla något äfventyr för parternes försummelse, och särskildt föreläggande af dylikt alltså merändels blir af nöden, der någon af parterne genom tredskande fördröjer målets afgörande. Endast i ringa mån har 1807 års förklaring afhjelpt denna brist.
Utomdess är största delen af vårt land så glest bebodt, och en del så aflägsen, att äfven om utländska capitaler kunde med fördel användas i Riket, åtskilliga landskaper likväl måste förblifva i beroende af några få Capita listers inom orten godtyckliga räuteberäkning. Herr Rosenblad_, Bernhardt Det fägnar mig, att den siste Ledamoten bifaller Utskottens satts; Utskotten hafva varit af just samma tanka som Herr Munck af Rosenschöld; och jag hoppas således, att vi kunna påräkna hans röst, Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Det är visserligen icke min mening, att yrka återremiss af Utlåtandet, men jag vill blott Den 21 December f. m. förklara mig vara af motsatt öfvertygelse med de båda siste Talarne. Jag anser, att ju sämre myntet är, ju angelägnare bör man vara, att kunna få capitaler för godt pris. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å Utskottens förevarande Utlåtande. Ropades Ja. Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard: Jag får desto heldre reservera mig emot Ridderskapets och Adelns nu fattade beslut, som jag väckt en motion, angående fri ränta, hvilken blifvit till Lagutskottet remitterad. k nyo föredrogs StatsBancooch LagUtskottens den 9 sistlidne October under N:o 18 afgifne, och den a5 derpåföljde November e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående förändring och tillägg i Ansvarighets-Lagarne för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret, samt Directeurerne vid LåneContoiren i Götheborg och Malmö, Friherre Cederström, Jacob: Detta Utlåtande är redan af de öfrige trenne RiksStånden bifallit. Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard: Efter att hafva genomläst förenade Stats - Den 2i December f. m. Bancooch LagUtskottens Utlåtande N:o 18 i anledning af Kongl.
Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 4, Utlåt. N:o 11 och Mern. N:o 12. R. St. underdän. Skrifv. N:o 170. Motion N:o 29, om tillägg i l § 1 Art. i Kongl. Maj:ts nådiga Förord ning af den 26 Oktober 1860, angående vilkoren för tillverkning af bränvin. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 2, Mern. N:o 3, Utlåt. N:o 5 och Mern. N:o 12. Bevilln.-Utsk. Mern. N:o 12. R. St. underdån. Skrifv. N-.o 156. Motion N:o 80, om årlig pension till Skolläraren Sv. A. Dahls efter lemnade enka. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 153, Mein. R. St. underdån. Skrifv. Embetsexamen, angående sådan för inträde i de förvaltande verken. Motion N:o 128. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N-.o 101. R. St. nnderdån. Skrifv. Embetsverkförvaltande, om embetsexamen för inträde i. Motion N:o 128. 7 Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 101. R. St. underdån. Skrify. Enånger, angående omläggning af vägen derifrån upp igenom Wester-Norrlands län. Motion N:o 75. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk. Betänk. N:o 2. R. St. underdån. Skrifv. Eurén. Axel, Motion N:o 153, om lekmannaverksamheten. Sammans. Lagoch Ekon.-Utsk. Betänk. Examen, embets-. Se Embets-examen. pastoral*.
Om den af mig till Constitutions-Utskottets pröfning framställde anledning, ej skulle kunna tillräckeligen fästa Utskottets uppmärksamhet för att befordra den Föredragande till ansvar, så bevisas derigenom på sin högsta böjd, att Utskottet med mig varit af olika tankar; och hvad mera är, Utskottet kan frikänna den Föredragande, om han vägrat sinContrasignalion å en åklagad åtgärd, och likväl gifva full rättvisa åt Anmärkarens anledning. Men äfven i det oförmodade fall, att en framgifven anledning saknat all grund, känner jag ingen Reconventions-Lag, och emot en med Grundlagens ordalag framgifven förseglad anledning till Anmärkning, lärer någon sådan i intet fall kunna finnas. Jag kan således ej medgifva att Allmänhetens ogillande kan följa en sådan åtgärd, då förolämpande uttryck ej gifva anledning dertill. Herr Grefven och Landt Marskalken tillkännagaf, att Hans Maj:t Konungen samt Deras 62 Den 19 Januarii. Kongl. Högheter KronPrinsen och ArfPrinsen läckts utsätta morgondagen den 20 dennes kl. 12, lill emottagande af Riksens Ständers stora Deputation, hvilken således korarae att något före nämnde tid å samma dag samlas uti Secreta-Utskottets Rum å Riddarehuset; och kunde emedlertid Anteckningen hos RiddarhusFiscalen till deltagande i herörde Deputation på vanligt sätt fortsättas. Friherre Stael <von Hollstein Corfitz Ludvigj anhöll om Ridderskapets och Adelns öfverseende, godhet och tålamod, för det han å nyo vågade utbedja sig att få sysselsätta Dess uppmärksamhet med ett, angående Skånska Roteringén författadt Anförande, hvilket Friherre Stael derefter uppläste, så lydande: Enligt mitt gjorde förbehåll att få skrifteligen göra anmärkningar vid de Yttranden Friherrarne Björnstjerna, Wirsen samt Herr Qviding anfört, rörande Skånska Roteringen, går jag nu att sådant fullgöra. Friherre Björnstjerna börjar med Historiquen af Skånska Roteringen. Denna Historique är icke så fullständig den borde vara, men hvilket dock är en nödvändighet, om ljus skulle bredas utöfver saken.
Årliga skördevärdet från ett hektar är i Kina omkring 3,500 frcs * och i trakten af Paris omkr. 25,000 frcs under detta slags intensiva och små odlingsförhållandeu. • Erinras måste att en franc köper minst två k tre gånger så mycket förnödenheter i Kina som i Frankrike.För denna intensiva kulturs möjliggörande förordas storartade, af staten eller kommunerna företagna dräneringsoch konstbevattningsbyggnader — såsom man sedan mer än 1000 år har i Kina. Ångsbetet måste ersättas med den, i alla hänseenden vida fördelaktigare kontinuerliga stallgödningen, sådan den redan öfvas i Holland och delvis i England. Allt afifall från boskapen och framförallt allt mänskligt affall måste på det allra sorgfalligaste tillvaratagas. Blott genom att öfva » rättvisa mot jorden », d. v. s. noggrant återgifva, hvad man lånar från henne — kan ett rationelt jordbruk och lyckligt samhälle bestå. Ü Reformförslagen ha hittills i hufvudsak gått ut på, att regeringen skulle göra en böijan med att pålägga en metrisk skatt, för hvilken jord skulle inköpas och utdelas till arbetslösa industrieller landtarbetare. Skattens vidare utveckling och alla dess reformerande värkningar skulle då så småningom inställa sig själfva: storgodsen skulle försvinna, storstäderna förlora sin öfverskottsbefolkning och kapitalisternas välde brytas: dels emedan arbetarna hade utsigt till att göra sig själfständiga på jorden, och dels emedan kommercialismen vore i återgång uti ett samhälle, som icke så mycket lägger an på varuproduktion som på att ute på landet förena allehanda industri med ett intensivt jordbruk. » Industríela byar » — samhällen, uti hvilka samtidigt af alla medborgare bedrifvas jordbruk och industri — tyckas vara det skymtande idealet. De talrika invändningar, som dessa nya idéer naturligtvis möta, synas våra franska agrarreformatorer vara mycket redo att gendrifva. Så t. ex. svara de på inkastet att det nuvarande agrareländet skulle ha sin rot i frånvaron af maskiner och systematisk storproduktion, att de nordamerikanska jätte-farmarnes fiasko samt hela sociala verkningssätt bevisa motsatsen.
StatsKontoret anhållit, att för Bankens räkning måtte utmyntas 4 R:dr R.-mt stycken till belopp af 50,000: - eller tillsammans R:mt 1,000,000: — under iakttagande, att myntning af valören 4 R:dr företrädesvis egde rum. Någon leverering från Kongl. Mynt-Verket till Banken af de sålunda reqvireradé siltvermynt-sorterne har under den tid, som utgjort föremål för Revisorernes granskning, icke skett, hvadan ock Bankens förråd af myntadt silfver, som vid innevarande års början uppgick till 3,424,800 R:dr Ruut, sedermera ansenligt förminskats. 24 Berörde förråd utgjorde nemligen den 14 sistlidne September endast R.mt 1,956,600: - hvaraf i £ R:dr Specie 276,000: - . A » „ 12,000: _ „ 4 R:dr Runt st 142,800: 226,800: - » 1 . * 41 366,600: — * 50 öre „ 238,800: 25 „ 626,400: - ” 10 ” .. 67,200: - lf956t600: - § 21. K™al.Mylt Angående guldoch silfver-utmyntningen tor Bankens räkning äro qvartalsoch års-räkningar från Kongl. Mynt-Verket i föreskrifven ordning till Banken aflenmade och utan anmärkning Virket* räkningar. derstädes granskade. § 22. inventering ä 1 öfverensstämmelse med föreskriften i 125 § af Banko-RegKonytrj^?'‘i' lementet, hafva Fullmäktige under nästlidne Januari månad, genom Deputerade, deltagit uti inventering af Kongl. Mynt-Verkets behållningar, hvarvid icke något förekommit att erinra i hvad Banken rörer. § 23. Myntoth Ibland de i Fullmäktiges protokoll upptagna ärenden har ett r»rm Tw?itden ^ sistlidne
Guds egen uttalade välsignelse för högt, för att tomma ceremonier skulle behöfva föröka dess värde. En af menniskor fritt uttalad välsignelse är något helt annat, såsom utgången från i sanning deltagande hjeltan; men en kyrkas välsignelse, personifierad i en assisterande prest, kan aldrig blifva något annat, än i bästa fall en form, som ju alltid friheten bör tillstädja hvar och en att bruka, eller derifrån vara befriad efter sin vilja. Staten har vid äktenskapets kontraherande att bevara och skydda dess existens genom helgden af ett fördrag, men kyrkan har dervid intet updrag, utan för såvidt den påkallas genom kontrahenternas fritt uttryckta önskan. Och som det är kyrkans upgift — för så vidt den är ett sannt uttryck af kristendomen ■— att genomtränga alla lifvets förhållanden, så kan hon icke, utan att förlora egenskapen af Evangelisk, upfylla denna bestämmelse utan på ett fullkomligt fritt, ett obetvingadt, sätt. Det är sål. af vigt, att Staten icke intränger på det kristliga området med sina lagar, eller jemte kristendomen upträder med någon kombinerad lagstiftning, ty ett sådant förhållande ikläder kristendomen prägeln af formalism, på samma gång det fullkomligt blottar den på karakteren af Evangelisk. Då Staten har att beakta ordningarne i äktenskapets naturliga institution, och detta i stort, för folket, för nationen, så går kristendomen individuel!;, på öfvertygelsens väg, att vinna styrka åt de naturliga lagarne och gifva dem en kraft, som Ben 8 Februari f. ta. 811 Staten genom tvångsåtgärder fåfängt skulle söka att vinna. Detta mera i den mån Statens lagar stå i öfverensstämmelse med naturens. I vidrigt läll skola aldrig de svåraste konflikter kunna undvikas, ty kristendomens, oell således kyrkans i egenskapen deraf, upgift är, att, då mensklighetens bemödanden gå derpå ut, att i sanning ställa sig på naturens ståndpunkt i lagstiftningen som i allt annat, så vill den rena alla institutioner, så att de kunna tillegna sig dess lifgifvande anda.
Då, enligt hvad ofvan är nämndt, Utskottets i Betänkandet N:o 172 afgifne förslag till grunder för Ilof-Stats-personalens pensionering är af ett Piiks-Stånd lagdt till handlingarne och af ett annat afslaget, samt inom Borgare-Ståndet, hvarifrån detsamma blifvit återremitteradt, de fleste, som i frågan yttrat sig, talat för uppskof tills vidare med densammas afgörande, så hemtar Utskottet häraf anledning hemställa, om icke Rikets Ständer må, jemte underdånig anmälan, att de af Rikets Ständer, vid sista Riksdag, begärde upplysningar komfnit Rikets nu församlade Ständer tillhanda, tillika förklara, det Rikets Ständer icke finna anledning för handen, att för närvarande bestämma några grunder för Ilof-Stats-personalens pensionerande. Stockholm den 25 Febr. 1835. 4 Stais-Utaiotiels Utlåtande iV.-o fi3. Antom tilt Exp.-Utst. <L a6 Febr. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Kådiga Remiss uppå Preste-Ståndets underdåniga hemställan om en närmare förklaring af Författningarne, rörande lö nings-afgifterna till Comministrar. (%T. A.)
R:dr blifvit utbetaldt; hvaremot återstoden af köpesumman, eller 11,600 R:dr, finnes i Riksgälds-Kontorets räkenskaper bland dess räntebärande skulder upptagen. Då denna återstående köpeskilling allt hittills icke kunnat af Riksgälds-Kontoret liqvideras, emedan Direktionen för Stockholms Borgerskaps Enkhus, såsom innehafvare af en i samma egendom intecknad skuldförbindelse å sistnämnde belopp, vägrat att derför Länet för återuppbyggandet af Conradsfors bruk. Inteckningen i f. d. Uidderstolpeska huset. 70 — mottaga betalning, Lafva Revisorerne förskaffat sig närmare upplysning om förhållandet med ifrågavarande inteckning, helst hvarken i försäljningsanbudet eller, så vidt utrönas kunnat, uti de af säljarne, före köpets beslutande, meddelade underrättelser, någon så beskaffad gravation blifvit för Rikets Ständer uppgifven. Härvid hafva Revisorerne hufvudsakligen inhemtat följande omständigheter: Sedan Fullmäktige af det gravationsbevis, som var bifogadt de från bemälte sterbhusdelägare, genast efter Riksdagens slut, infordrade handlingar angående nämnde egendom, erfarit, att deruti fanns en till Borgerskapets Enkhus’ säkerhet meddelad inteckning, anmodades, enligt Fullmäktiges protokoll för den 4 Juni 1845, säljarnes ombud att till Fullmäktige eller Riksgälds-Kontorets Ombudsman aflemna en bestyrkt afskrift af samma inteckning. En sådan handling blef också Ombudsmannen tillställd, jemlikt hans under den 2 derpåföljde September till Fullmäktige ingifna Memorial, hvaruti anföres: att Ombudsmannen, bland andra ifrågavarande egendom rörande handlingar, af sterbhusdelägarne, i bestyrkt transsumt, mottagitj en af Nicolaus Pauli och Louise Fredrique Wertin tiller, den 6 November 1794, utgifven räntebärande förbindelse å 11,600 R:dr Specie, på grund hvaraf nyssnämnde inteckning blifvit beviljad, och hvilken förbindelse innehåller det vilkor, att kapitalet skall i alla tider innestå uti egendomen.
December nyss förlidet år, (införd under N:o 60 i irsta Samlingen af Hillänget Lill Riks-ståndens protokoller under innevarande riksdag) hvilken Proposition blifvit till Stats-utskottets utlåtande remitterad, har Kongl. Majrt, i och för afskrifning af de summor, hvilka, utom serskilda låneunderstöd lill städerna Wexiös, Åmåls och Kungsbackas återuppbyggande efter dem sednast öfvergångna eldsvådor, i nåder beviljats för nya tomtregleringar inom nämnde städer, gifvit Rikets Ständer tillkänna, att Kongl. Majrt, såsom bidrag för detta ändamål, anslagit 23,4oo rrdr åt Wexiö, 5,ooo rrdr åt Åmål och 5,000 rrdr åt Kungsbacka, att utan ålerbelalningsskyldighet utgå af det till Kongl. Majrts nådiga disposition för oförutsedda behof å Riksgälds-kontöret anvisade mindre kreditiv. lith. Ull It St. grut. lått och i&iS. 4 Sami. 1 Afd. 7 Haft. % 10 Slals-Utskottets Utlåtande, N'0 23. Enligt h vad Stats-Utskottet af Fullmäktiges protokoller inhemtat, har det lill understöd för tomtregleringen i Wexiö anvisade belopp redan under April månad 1844 blifvit utaf dåvarande mindre kreditiv frun Riksgälds-kontoret utbetaldt, hvaremot de för tomtregleringarna i Åmål och Kungsbacka anslag na summor icke förr än under Augusti 1846 och April 1847 från delta verk utanordnats och således utgått af enahanda vid sistförflutna Riksdag anvisade medel; varande hvad sålunda utbetalts, i Riksgälds-kontorets räkenskaper upptaget bland der balanserade fordringar för lyftade kreditiv-summor.
Örn alla, eller någon af dem, bestrida utgifningen, och den bestridande måste äga vitsord, så kunde en skrift, hvartill sådana arfsanspråk gjordes, icke å nyo utgifvas, utan det stadgade äfventyret, att den, som, utan ägarens tillstånd, trycker eller eftertrycker Skrift, skall mista uplagan och böta dess fulla värde. Efter secler skulle således förnyelse af ett nyttigt litterairt arbete icke kunna ske, så framt Författarens då varande tnånge laglige rätts-innehalvare ej samfäldt dertill lof gifvit. Jag, för min del, tillstyrker derföre, att, sedan femtio år förflutit efter Författarens död, det må vara hvilken som helst obetaget att, tned iakttagande af hvad Tryckfrihetsförordningen för öfrigt föreskrifver, utgifva annans skrift. Inom denna tid hafva Författarens eller dess rätts innehafvares närmaste afkotnlingar, efter sannolik beräkning, äfven aflidit, eller åtminstone haft tillräckligt rådrum alt, om de velat, begagna sig af deras uteslutande rätt, att utgifva så många uplagor af den ärfda Skriften, sorn de ansett förenligt med deras fördel. Den, som köper äganderätten till en Skrift, känner detta vilkor, och en Författare, mån om ett rykte hos efterverlden och en fortfarande nytta af sin nedlagda möda, lärer föredraga, att Bil. till Constit. Utsk‘.s Memorial N:o 5i. 65 ött, efter en så lång tid , frukten af denna morla häldre må tillhöra hvilken vettgirig som hälst inom fäderneslandet, an att den skulle begralvas onyttigt i aflägsna slägtingars gömmor. Skulle likväl en Författare särskilt förordnat om sitt arbete, torde detta förordnande, såsom all annan testamentarisk disposition, då dermed lagligen förfarits, tjena till elterrättelse. §. i3 2 Morn.
Ntr vj, ig. a i o StatsUtskottets Betänkande!!. ne af sist församlade Riksens Ständer utmärkte afsigt, måtte i verkställighet bringas, har StatsUtskottet funnit sig, på desse grunder, böra vördsamligen tillstyrka bifall dertill, att vid nu för hand varande StatsReglering må upföras hvad sorn brister i full jLagmanslön för de 2:ne ifrågavarande Lagmännen* Stockholm den I2:te Februari 18 18- N:r 81. Riksens Högloft. Ständers StatsUtskotts Betänkande, angående Rikdagsmannen Gustaf Olssons Memorial, om tilltånd för hemmansägare i Strömsholms Fögderi, att med penningar efter årlig Markegång få lösa det Räntchö, som utgår så väl till Kongl. Hofstallet som Räntetagare i allmänhet. Till R iksens Höglofl. Ständers Statsutskott har ifrån det Hedervärda BondeStåndef blifvit remitterad!, Riksdagsmannens från Snäfringe Hä. rad af Westmanlands Län* Guslaf Olssons Me* morial, deruti han klagat öfver den tunga, som skall åtfölja Hölefvereringen så väl till Kongl. Hofstallet, sorn andre Räntetagare; och då detta Onus skall i flere afseenden vara tyngre, än de motsvarande bördor, hvilka åligga de fleste andra Landsorter; så anhåller Riksdagsmannen om någon lindring i den, Strömsholms Fögderies StatsUtskottets Betänkanden. Hemmansägare åliggande Hölefverering matte dem förunnas, eller ock dem tillätas, att med. Penningar efter årlig Markegång få lösa det Hö, de äro skyldige, att så väl till Kongl. HofStaE let här i Stockholm, som Räntetagare i allmänhet lefverera. Till uplysning i detta ämne, får Statsutskott tet anföra följande:
Derjemte och enär det af Rikets Ständer, enligt ofvannämnde underdåniga skrifvelse, i förevarande afseende beviljade förslags-anslag af 3ooo r:dr, att till tryckningsmed flere kostnader för lagberedningen utaf Riksgälds-kontoret utbetalas, torde komma att, sedan lagberedningens redan hafde utgifter blifvit godtgjorde, lemna obetydligt öfverskott, bar Kongl. Maja för enahanda ändamål äskat ett nytt anslag af 3ooo r:dr banko. Utskottet, som i behörigt öfvervägande tagit ej mindre innehållet af Kongl. Maj:ts högstberörde nådiga skrifvelse, än ock de vid ärendets förehafvande hos Bonde-ståndet afgifne yttranden i ämnet, har ansett sig till en början böra meddela en summarisk uppgift rörande de kostnader, hvilka af allmänna medel blifvit bestridda för de sedan år 1810 för lagverkets förbättrande tillsätta trenne särskilda kommittéer. Hvad således först beträffar den så kallade Lag-kommitteen, hvilken vid 181 o års riksdag förordnades i ändamål att utarbeta förslag till ny civiloch kriminal-lag och hvars aflöning, enligt Kongl. Stats-kontorets räkenskaper, utgått från Mars månad 1811 intill 1833 års slut, så utgör beloppet af de lill komnaitteens ledamöter och kansli-personal utbetalde arfvoden jemte tryckningskostnader och öfrige expenser tillsammans 157,309 r:dr 33 sk. 1 rst. Efter denna kommittés upplösning tillsattes år 1835 en serskitd kommitté för upprättandet af en tableau öfver de af den förra uppgjorda nya lagförslag. Utgifterna för denna sednare kommitté, bestående i arfvoden till och med år 1841 för ledamöter och sekreteraren, samt kostnader för tryckning af kommilteens arbeten jemte öfriga expenser, uppgå till en summa af tillhopa 46,672 r:dr 21 sk. 7 rst.