Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Collegium heldre än att fästa sig vid förhållandet under en Betänkanden, N:o 3a3. 7 långt tillbaka förfluten tiderymd ansett förändringen vinna ett större förtroende bos Nationen och vara mera förenligt med nu vanliga förhållanden, om vid ränte-reductionen sista periodens, ifrån 1813 till år 1824, medel-markegångspriser i hvarje ort följdes, i synnerhet sorn ett sådant beräkningssätt jemförelsevis med det som skulle grundas uppå den förra periodens icke skulle tillskynda räntegifvaren någon förlust och de framställda sista tio årens Markegångspriser äfven tjena till efterrättelse vid beräkningen af Kronans blifvande inkomster i Hemmans-räntor och andre persedlar, som hittills till serskildte Stater upplåtne någon gång torde komma att till Staten indragas och utgöra tillgång till dessa Staters framtida aflöning med penningar, hvarvid dock icke någon tillökning i grundräntorne blifvit afsedd; alt icke större qvantitet af till lefveiering in natura uppsägbara hufvudpersedlar i den föresiagne, än i den gamla ?'äntan ingå; att i sådant ändamål de nya JordeBöckerne för hvarje Hemman och Lägenhet bestämdt borde upptaga huru mycket af nya räntan Räntetagarne må äga utfordra och Räntegifvaren uppsäga till lefverering in natura; och sluteligen att om den åsyftade nyttan af förändringen skall vinnas en sådan förändring i nuvarande method för Markegångssättningarne bör förutsättas, hvarigenom jemna och billiga priser å Spannemål och andra Räntepersedlar under ett visst tidskifte t. ex. från Riksdag till Riksdag må stadgas, så att å ena sidan Statens inkomst i grundskatt bestämt må kunna beräknas och ordnas med hänsigt till Statens 8 Stats-Utskotlets behof, och den skattdragandes förmåga, samt å andra sidan den fördel beredas denne sistnämnde, att missvexten och olyckan, som förminskar eller tillintetgör afkastningen af hans jord och frugten af lians arbete, icke må hädanefter såsom hittills, blifva dubbelt förstörande derigenom att hans skattebidrag ökas i samma mohn som hans förlust är mera tryckande. I anledning af hvad sålunda blifvit upplyst anser
Ridderskapet och Adeln tillåta mig förklara, att om jsg förmodade att min motion möjeligen kunde beröfva Hans Excellence StatsMinistern ett prerogativ, som i något afseende kunde vara honom angenämt, skulle min enskilta tacksamhet möjligen kunnat förlama, mina åtgärder i denna fråga, men jag har denna gång varit lycklig nog finna mina önskningar för det allmänna vara i fullkomlig harmoni med de enskildte, ty hvad kan väl vara mera motbjudande för en högt uppsatt Embetsman, än att som skyldighet nödgas utföra, hvad som endast af en slump kan blifva väl eller illa verkställda Hvad undantagen för de favoriserade Nai tionerne beträffar, är det temmeligen klart äfven för den mäst korrtsynte, att tillfälligheten mera än någon stor politisk anledning, förskaffat dessa nämnde fördel, och att vissa andre Nationer derifrån blifvit uteslutne. Till exempel härutinnan får jag anföra, att Treussare, Hanoveranare och Ryssar äga fritt inträde i Riket, men ej deras grannar, Polackar, Mecklenburgare, Lybeckare och Hamburgare, och hvad ovilja eller stämplingar hafva vi väl att vänta af desse senare framföre de förra? Jag tror att det i allmänhet bör falla den resande Utlänningen besynnerligt, att han först ser Statens portar på det strängaste tillbomma* 10 Deri 5 Junii, de ock sedan finnér den privata mannens dörr j ständigt öppen En sådan skiljaktighet meljap Regeringens åtgärder och Nationens böjelse, bör väl serdeles i en representativ Stat, så myc* ket som möjligt undvikas, ty mången skulle derigenom kunna komma till den slutsats, att , antingen Folkets representanter föra en allt för svag röst, eller att Regeringen alltför litet lyssnar dertill.
— Jo, vet du något, om Sven Knutson har köpt någon kalf af den nya rasen från Axelvall? » » Nej, det har han inte, ty han sporde mig just, om jag inte hade sett, hur den nya rasen trifdes hos er. » » Han kan ju komma hit och se, när han får tid, » genmälde husfadern och gick ut. Han hade nu gifvit sitt bifall till sin dotters giftermål med en yngling, som var henne så till vida obekant, som hon endast sett honom i kyrkan några gånger och aldrig talat ett ord med honom. Nu var den svåraste delen af sockenskräddarens hemliga uppdrag fullgjordt, men det återstod att af husmodern få besked om, huru många sängkläder och hur stort linneförråd som dotteru medförde i boet, ty detta intresst rade mor Sven Knutson pä det lifligaste. » Kanske jag kunde sy åtminstone Annas hemgiftsdynor med detsamma, ifall de icke äro allt för många, » sade Måns begrundande. » Till fyra sängar. Hur många får Knut Svensson? » » Han skall ju ha gården med löst och fast. Det är ett godt bo för en ungkvinna. Men mor Sven Knutson hade hört talas om er nya Tandning på dynor och ville nog, att jag skulle skaffa henne den. » » Jag skall randa af den på en bit väfsticka, som du kan lämna henne vid tillfälle. » » Kanske Anna ville göra det; mor Knutson har hört så mycket godt om hennes väfkonst. » » Mäster kan ju själf spörja henne, när det bär sig. » Spinnrocken sattes i raskare fart; Måns visste nu, att samtalet i det föreliggande ämnet var afslutadt och saken afgjord, ty det föll honom ej in, att flickan skulle säga nej till ett så ansenligt anbud. Med den mest oskyldiga min randade Anna stickan och räckte den själf åt mäster, som nästföljande söndag begaf sig till friarens hem med sitt goda budskap. Så kom under loppet af veckan Sven Knutson » för att se på Axelvalls-boskapen », och nu hade sockenskräddaren spelt ut sin roll och kunde med lugn afvakta sakens vidare utveckling, under det han tänkte på att skaffa sig nya mönster till brudens klädning och till brudgummens kostym.
Jag skulle likväl tro att det vore angeläget att förekomma alla sådana frågor, och att derföre man borde förut vara betänkt på huruvida, i händelse en propos. från Konungen ankomme, ärendet kunde komma under förnyad pröfning, sedan R. St. i samma ämne förut fattat ett beslut. Om skälet för afslaget vore endast det att Konungen icke framställt en propos., så kunde man väl förklara, att i sådant fall frågan borde ånyo upptagas; men jag hemställer om det icke är bäst att hafva formfrågan på förhand afgjord, så att man är säker på att frågan kan upptagas ånyo. Jag skulle tro att om behofvet är ådagalagdt, så kan saknaden af propos. i detta likasom i många andra fall icke hindra R. St. att bevilja ett anslag. Jag instämmer i begäran om återremiss. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: För mig är det ganska förklarligt att denna motion kommit från enskild man, emedan den rörer icke allenast den allmänna ordningen, utan äfven enskild välfärd. Huru många handlingar angar den icke, hvarpå hvilar ganska mångas välfärd. Jag vill derföre hoppas att R. o. Ad. icke vägrar återremiss af denna motion, som har så mycken grund för sig, och som jag hoppas måtte från Utsk. återkomma i helt annat skick, än det hvaruti den nu inkommit. Jag försäkrar att jag ganska ogerna tillstyrker återremiss vid en riksdag, sorn redan varat så länge; men ämnets vigt gör att man icke gerna kan underlåta att önska, det frågan må få mera framgång än den vunnit första gången den varit under Utsk:s behandling. StatsUtskrs utlåt. N:o 4'3 återremitterades. Den 6 Februari f. m. 9‘ Vidare föredrogs StalsUtsk:s den 23 sistl. Januari på bordet Ingda mern. JNT:o 4'4> * anledn. af K. IVIrs nåd. skrifvelse, ang:de rotehållarne vid Uplands reg:te beviljad befrielse från utgörandet af s. k. klädpenningar enligt knektecontract. Frill. Cederström, Jacob: Emot bifall till detta betänk. får jag anmäla min reservation.
Företogcs till afgörande Banco-Utffottets, den so Augusti, och Stats-Utffottets den 7 September pä bordet lagda Mcmorialer, rörande Stats-Werkets ffyldighet till Ränteoch Capital-afbetalningar ä de af Banquen gjorda försträckningar; kwarjemte upplästes det frän Banco-Utffottet, den ii September, inkomna Transumt af Herrar Banco-Fullmägtiges Protocoll, dä detta mäl före Riksdagen, hos dem till werkställigbct förebades, samt detsamma Protccoll ätföljandc Memorial, hwaruti, jemte till' kännaaifwande, att berörde Transumt wore detta Memorial bifogadt, Banco-Utffottet sig vttrar, att bwad beträffar Ridderffapets och Adelns infordran af utlätande frän Herrar Banco-Fullmägtige öfwer Kongl. Maj:ts öfwer detta ämne gjorda Nädiga Proposition, som ej ännu Den 18 September. 131 ännu till Banco-Utskottet ankommit, ansäge Utskottet sig, för -verkställigheten deraf, böra afbida jemwäl de öfrige Respective Ständens yttrande. Undertecknad Lilvsrstolpe-, -^xst Qabriel, uppläste till Protocollet följande: Efter uppläsningen af de inksmne Handlingar, rörande ämnet om Stats-Werkets ffyldighet titt inbetalningar af Ränta och CapitalProcent ä de af Banquen gjorda och till görande förskott, nemligen Banco-Fullmägtiges öfwerläggnings-Protocoller näst före denna Riksdag, och Bancosamt Stats-Utskottens under denna Riksdag aflemnade yttranden, torde Häglofi, Ridderskapet och Adeln lätt finna, att 2:ne hufwudsakliga frägor framställa sig titt utredning, nemligen: 1:0 Huru stor borde BancoFullmägtige dä, och 2:0
Det vore förmätet att af lagens bokstaf hoppas en sådan tydlighet och fullständighet att icke någon osäkerhet och ojemnhet i tillämpningen kan uppstå under den tid, som måste förflyta innan doktrinen och vanans magt göra sig gällande; men under en sådan öfvergångsperiod är det af vigt, att den lagstiftande magtens uppmärksamhet fästes å hvarje afsteg från lagarnes grundsatser, som kan finna en anledning och en ursäkt i någon otydlighet eller ofullständighet hos sjelfva lagbuden; och Rikets Ständer böra af deras Justitieombudsman kunna förvänta, att han icke allenast skall beifra de uppenbara fel, som emot lagarne af domstolarne begås, utan äfven att han skall gifva akt på domstolarnes vanliga förfarande i de fall, då ordalagen lemna utrymme för olika La (/-Utskottets Utlåtande N:a 2. 5 tolkningar, eller lagstiftaren afsett, att lagbestämmelserna skola i någon mån af domstolarnes praxis suppleras. Justitie-ombudsmannens ställning sätter honom fullkomligt i tillfälle, att genom undersökningar vid såväl högre sorn lägre domstolar bilda sig ett omdöme i dessa afseenden, och det bör under närvarande förhållanden vara honom en oafvislig pligt, att genom de tryckta berättelserna underrätta såväl Rikets Ständer som den juridiskt bildade allmänheten om de iakttagelser han med afseende härpå kan göra, ehvad den erfarenhet han inhemtat öfverensstämmer med hans egna åsigtcr om det rätta eller ej. Genom en sådan verksamhet skulle Justitie-ombudemannen kunna kraftigt bidraga till den nya lagstiftningens fullkomligare utveckling, och det allmänna interesset för rättsväsendets utbildning skulle derigenom otvifvelaktig! erhålla en väckelse, som under nuvarande förhållanden är väl behöflig.
Domstol, DomCapitlet må eg a tillåta makarne att flytta från hvarandra , under den tid Rättegången varar m. m, Högvördige PresteStåndet har den 10 sistlidne December till Lagutskottet remitterat ett af Herr ContractsProsten A. Z, Pettersson till Ståndet afgifvet Memorial , hvaruti är anfördt, att om det ock för äktenskapets helgd är nödvändigt, att alla möjliga försök göras till förekommande af sjelfsvåldigt gäckeri med den heligaste af förbindelser, hvaraf skulle följa, att icke nog många varningar kunna föregå den slutliga upplösningen af oenige makars äktenskap; så vore dock icke svårt att visa, det de föreskrifne varningsgraderne, åtminstone någon gång, långtifrån att hafva en god verkan, ej allenast förfela sitt ändamål, utan ock åstadkomma vida större ondt, än om dem förutatj till äktenskaps-: skillnad dömdes. S8 LagUiskottets Betänkande N:o lG, Det så val i Kyrkolagen, sorn I Borger} liga Dagen stadgade förbud för äkta makar, att egenvillig! åtskiljas och sitt Bo upplösa , borde visserligen fortfara; men då det ofta inträffar, att hat och bitterhet emellan Man och Hustru blifva till den grad rådande, att de utbryta i de våldsammaste uppträden, ja äfven i slagsmål, sorn äro äfventyrliga för enderas lif, så syntes bättre att sådane makar åtskiljas, än att de tvingas att beständigt va} ra tillhopa och följaktligen sättas i frestelse att alltjemt förnya sitt oehristläga uppförande. När Presterskapet, oaktadt bästa vilja, hvar» ken förmår tillvägabringa förlikning emellan de oenige makarne, eller förekomma utbrotten af deras fiendskap, eller eger att tillstyrka endera makans bortflyttning, så återstods ej annat, än att anmäla förhållandet hos DomCapitlet och ställa de stridige under Dagens tuktan; men dermed vöre intet vunnet, enär de ändock måste, under sakens anhängighet hos Domstolen, lefva tillhopa, sedan den förut fiendtlig» sinnesstämningen blifvit genom sjelfva Rättegången förbittrad.
Först får jag anföra, alt då bancolån i fastigheter ej få uppsägas, så är följden deraf, att om ägaren till den inlecknade egendomen är en slarf, som försummar och vanvårdar densamma, banken förlorar vida mer derigenom att en dylik person nödgas bibehålla denna egendom oförsåld, än att densamma, genom öfvergången till andra ägare, måhända skulle komma i förbättradt skick. Man har sagt, att banken utsattes för en stor risk genom att icke kunna sina gäldenärer. Derför att en egendom, hvaruti banken har inteckning, öfvergår lill annan person, bar väl ej banken förlorat sin rätt bos den, sorn till banken utfärdade sin skuldsedel på det erhållna lånet. Banken kan således alltid vända sig till sedelutgifvaren, ifall egendomen uppgår vid försäljning till ett värde, understigande det derpå erhållna bancolånet. Man har sagt att banken drabbats af förluster, och som exempel derpå anfört en egendom i Westergöthland, som vid försäljning uppgått till mindre värde än det, hvartill bankens fordran uppgick. Just detta bevisar, att stadgandet tjenar till ingenting, ty då egendomen icke har det värde, som motsvarar bankens inteckning, så lärer sällan hända att banken hos gäldenären får fvllnaden, ehuru banken alltid äger alt för återstoden vända sig till utgifvare!! af skuldsedeln, hvilken, om han har något, ovillkorligen mäste betala banken sin fordran fullt ut. Hr Stuart: Den siste talarens försvar för Ulsk:s betänk. har uppkallat mig. Han har trott att banken ägde en alltid fortfarande och tillfyllestgörande personalsäkerhet hos den, som upptagit fastighetslån i banken. I sådan händelse vore bankens tjenstemän nödsakade att alltid följa en sådan persons och hans rättsinnehafvares ekonomiska ställning med sin uppmärksamhet, samt låta bevaka bankens fordringar i alla sådana personers concurser, äfven om de inträffat långt efter det desse försålt de egendomar, hvari banken ägde inlecknade fordringar, Hvilka bevakningar väl troligen icke komme att leda till någon synnerlig vinst för banken, särdeles om lånen då icke voro till indrifning förfallna, men deremot skulle medföra mångfalldigt besvär och ökade göromål.
' 745 icke kunna bestämma annan Tull i varor än den, som med förekommande af Tullförsnillning bäst försäkrar Statens inkomst, och således med Statens interesse öfveren*- stämmande, men Kongl. Majit ensam, i afseende på Utländska Magter, är i tillfälle bereda en för Svenska handelen förmånlig reciprocité , borde Riksens Ständer, uti underdånig skrifvelse, uppdraga Kongl. Majit att allenast vidtaga alla de mått och steg, Han i afseende härå, med Landets bästa linner förenliga, utan äfven allmänligen låta kungöra de jemkningar, eller förändringar uti den stadgade Tullen, eller införselförbud, hvartill Utländska Magters bifall eller vägran, att ingå i en för landet nyttig reciprocité kan föranleda, så väl i afseende å förhållandet med sjelfva handeln, som äfven hvad angår hel eller half frihet för Utländska fartyg samt bestämmande af Skeppsumgälder m. m. 3:0 Att 3.‘dje Puncten i Utskottens utlfU tande gillades, med tillägg, att Riksens Ständer borde till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemna, att, i händelse Kongl. Majit efter ett års förlopp och vederbörandes hörande skulle linna andra utvägar till befordrande af en ökad säkerhet och Bihang till R. S. Prof, t):de S*ml. 47 * 74<5 Vrot. Vtdr. d. 25 Aug. 1823. Controll, samt Statens dermed förenade interesse erfordras, Kongl. Maj:t då skulle ega vidtaga de åtgärder
Jag tillstyrker bifall å StatsUtsk:s betänk. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum koraine att fortsättas på eftermiddagen kl. 6. Frih. Klingspor, Maur.: Redan vid remissen af K. M:s ifrågavar. propos. har jag tillkännagifva mina åsigter i denna fråga, och den reservation, Hr af Billbergh afgifvit, har icke på mig haft samma magiska verkan, som den haft pä ett visst Stånd. Jag igenkänner samma sak, oaktadt masken blifvit förändrad. De skäl, på hvilka jag stödde mitt förra afstyrkande, återstå således för mig, och jag behöfver blott något amplifiera dem. Afsäge jag endast utgången af denna sak, så skulle jag icke lägga vigt derpå; ty antingen Riksg.cont. med egen credit upptager länet eller öfverlenmar denna omsorg till hypotheksföreningarna med sin borgen, är det alltid ett utländskt lån, som skall in, och statens credit, som agerar, och som denna credit, af skäl, hvilka redan äro framställda, är ganska klen, kommer troligen icke något lån in på sådana vilkor, att det betryckta jordbruket deraf kan draga någon nytta. Vore Den 3 Februari f. m. 9' de tysta förmånsrätterna afskaffade oell irtsökningslagarna förbättrade, kunde hypotbeksföreningarna troligen genom egen credit skaffa sig della lån; men såsom våra creditförhållanden nu aro, lärer den utländske långifvare!] icke göra afseende pä den mer eller mindre säkerhet, som hypotkeksföreningarna kunna praestcra, utan endast och allenast på det större eller mindre värde, han sätter på statens garanti. Således lärer detta lån hvarken under den ena eller andra formen kunna bekommas. Saken har således blifvit förvandlad endast lill en ambitionssak emellan de stridiga opinionerna. För mig bibehåller den dock alltid sin vigt.
våra näringsämnen; d:r F. W. Warfeinge. infektionsoch bröstsjukdomar; d:r O. G. Wetterstrand, hypnotism; d.r A. Wide, yrväplingen är lyckans sjmibol. En oförmodadt kroppsliga missbildningar och snedheter; d:r Karofunnen fyrväpling anses medföra lycka. Och lina Widerström, fruntimerssjukdomar. A f huru stort vill Ni, ärade läsarinna, låta lyckan bestå i den framgång, Ni kan vinna inom hemmets värld, värde en dylik artikelserie från sakkunnigt håll bör och den tillfredsställelse, denna framgång kan skänka, varda, ligger i öppen dag. då vilja vi erbjuda Eder en fyrväpling, som skall Nämna vi så till sist det rikhaltiga och elevarda Eder en god talisman för vinnande af denna ganta j u l n u m r e t med sina inemot 30 originalbidrag framgång, denna tillfredsställelse. af våra förnämsta pennor och mer än 40 illustrationer af de mest framstående tecknare, hvilket nummer Första bladet i denna fyrväpling sköt fram redan gratis kommer alla prenumeranter tillhanda, för sju år sedan. Det var då Idun begynte utgifvas. Från en liten och blygsam början har denna, torde vi hafva gifvit en någorlunda utförlig föreställning om hvad Idun bjuder sina läsarinnor. kvinnan och hemmet tillägnade publikation växt ut, Och allt detta för det onekligen mycket billiga priså att den nu bildar ett fast föreningsband melset af endast 5 kronor o m året. Allmänt erkänd! lan tusentals svenska h e m. I denna tidnings spalter mötas kvinnornas tankar, här hafva de tillär ock, att ingen svensk veckotidning någonsin fållo att utbyta åsikter och synpunkter, och här torr lämnat sina prenumeranter så riklig och värdefull läsning för ett så ringa pris. hafva de en ständigt flödande källa till förströelse, hjälp och undervisning. * Den ovanliga uppmuntran, som år efter år i allt högre grad kommit Idun till del, har tydligen gifvit vid handen, att den plan Redaktionen följt, varit Fyrväplingens andra blad framkom kort efter det god. Den är ock allt fortfarande i hufvudsak denförsta.
Hjelper ej detta, måste ni vända er till läkare, helst en ögonläkare. D:r — d. Rättelse. I svar till Paula E~m i n:r 3 af Idun står: » köttmat (ej fint tillagad) », hvilket skall vara: ej fett tillagad. Breflåda. A — d. Tack för det sända! Vi skola snart använda det. Välkommen åter! E. W — n, Karlskrona. Andra profnumret är totalt slut. Vi kunna sålunda ty värr ej uppfylla er önskan. V. i K. Mycken tack för er vänliga skrifvelse! V i hafva redan tänkt på ert förslag och komma nog med första att sätta det i verket. Tack for ert intresse! Alla, som önska få några frågor besvarade, ega rätt framställa dem till Red. af Idun, som så vidt möjligt vill besvara dem på nöjaktigaste sätt. Lotten, Helsingborg. Edra bidrag synnerligen välkomna. Hjertlig tack och kom snart igen! A. S. V i hafva ännu ej hunnit taga del af ert senaste manuskript, men skola göra det med första. » — n, — s, — Z. » Edert synnerligen vänliga bref kan ej annat än på det innerligaste glädja oss, och edra erkännanden äro så mycket mera värda, som de komma » från det andra lägret » — ni förstår? — Bidraget, ypperligt, skall med nöje användas. Dylikt är alltid på det högsta välkommet. Tack! B. S. Eder täflingsskrift är nog framkommen, antaga vi. Alla täflingsskrifter öppnas pä en gång efter täflingstidens utgång. — Synnerligt tacksam för edra bidrag! De äro alltid välkomna. Som ni ser, återfinnes ert » genmäle » i detta nummer. Signe W. Eder uppsats hafva vi ännu ej hunnit taga del utaf, men skola göra det till nästa nummer. H — a. Nej. Emma. Möjligen med någon omarbetn ing Redaktionen. Iduns qvinliga porträttgalleri: 4. Fröken Ebba Henriette Munck. Med porträtt skuret i trä af W. Meyer efter en fotografi af Gösta Florman. — Misericordia. Poem af Johan Nordling. — Hos fru Haraldson. Af AVG. — Från mitt fönster. A f A — d.
Borta vid spiseln sitter antagligen en ung flicka, sysselsatt med att skala potatis. I ett hörn af rummet står en stor strykugn, där en annan ung flicka sysslar med att värma järnen. På bordet ligger tvätt, som stänkes, och vid ett strykbräde står en flicka, hvilkens flinka händer ge plaggen glans oeh form. Innan man hinner fram till detta bord, passerar man förbi flere smala, hvita sängar, som stå rundt omkring längs väggen, den ena vid sidan af den andra, hälft dolda bakom tarfliga omhängen. Du blir naturligtvis förvånad och dina ögon söka ovilkorligen den gamla Agathes. Hon småler skälmskt, — hon småler alltid på ett så förunderligt sätt. » Ni önskar veta, hvem som sofver i dessa sängar? — Min familj! » » Er familj? » » Ja visst, mina döttrar. Här se ni fyra af dem, men jag har många flere. » Flickorna se ut att vara mer än lofligt unga för en så gammal moder. » Jag håller af dem, » fortsätter hon, » men för att föda dem alla, om också bara under några dagar medan de vänta, måste vi arbeta. » » Medan de vänta? » » Ja just det. Mina flickor kunna inte alla stryka, och arbete finns inte alltid tillräckligt för att kunna hålla det stora hushållet vid makt. Därför sprida vi oss öfver hela staden, den ena arbetar här, den andra där. Då vi finna en ordentlig plats för en flicka, släppa vi henne ifrån oss där. » Och hon blef mer och mer vältalig. » Hvad tror ni väl, det skulle bli af de stackars barnen, om jag inte toge mig af dem? Många skulle gå till botten. Jag öppnar mitt hus för alla, som inte ha någon plats och ej kunna få arbete. Jag säger till dem: » Kom ni bara, det reder sig nog alltsammans, vi hälla litet mera vatten i soppan och taga litet mindre smör. Det märker man inte. V i äta bröd och potatis, men en säng åt er står alltid till reds, oeh det är ju hufvudsaken. » Så talade gamla Agathe, då jag, för att lära känna henne, hade med mig till henne några saker till tvättning och strykning. » Ser ni, » berättade hon, » inte alla mina döttrar äro väluppfostrade och älskvärda.