Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den är likväl, som jag förmodar, riktig; ty Utsk:n måtte hafva tagit i betraktande, att en skeppsbyggmästare redan äger på det varf, der han är anställd, en sådan aflöning, att han kan väl existera, såvida han är sådan att han såsom lärare kan blifva qvalificerad, och vid sådana förhållanden är ett plus af 666 r:dr J2 sk. ej en småsak. Deremot förmodar jag att Ulsk:n tagit i betraktande, att den andre läraren måste antagas endast för elevernes räkning och derföre åt honom anslagit en större summa, hvilket jag för min del anser vara fullkomligt rätt. Dernäst har man fästat sig D e ii 29 Augusti c. m. synnerligen dervid, att fordringarna äro för låga för eleverna, du de skola vinna inträde i della institut. JNu är likväl förhållandet, att vid ett skeppsvarf, åtminstone i Danmark, ingår en elev med mycket mindre kunskaper på varfvet; han antages der som apprentiee, tjenar der sina 6 år, arbetar som timmerman i 6 år med yxan i hand, och har blott vissa timmar 0111 dagen bestämda till undervisning. Der inhcmtar han tillräcklig underbyggnad lör att blifva en skicklig skeppsbyggmästare vid ett coopvaerdi-varf. På ett sådant varf fordras det, att byggmästaren kan taga yxan från timmermannen och sjelf visa honom huru han skall (öra den. Jag har sett följden deraf på ett skeppsvarf, der en Dansk byggmästare, som genomgått en sådan sexårig läioknrs, var föreståndare, huru mycken aktning och hvilket förtroende han tillvann sig af i5o personer åtminstone, som voro under hans ledning. Deremot har jag sett på ett annat varf, der det blott valen theoretiskt bildad skeppsbyggmästare, huru litet man uträttar med blott theoretiska kunskaper. Jag tror således icke att fordringarna äro för låga; men som sagdt är, detta är blott detaljer. Då ändamålet är nyttigt och önskvärd!, hoppas jag att R. o. Ad. bifaller betänkandet. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph:
D å hon såg upp o c h mötte hans blick, vardt hon icke det ringaste förlägen, hon smålog endast helt kamratlikt, nickade litet o c h återtog sedan sin läsning. Blen från tankarna på Ingrids framtid hade Erik med en omedveten idéassociation öfvergått till att tänka på sin egen. D e t var dags för honom att sluta sitt vagabonderande l i f o c h slå sig i ro på en god plats med m y c k e t arbete och m y c k e t folk att sköta. Han var j u gamla karlen, o c h det kuede vara tid på för honom att skaffa sig ett h e m. — V i d tiotiden på qvällen rullade tåget in i Stockholms centralstations gasupplysta hall. Eriks skarpa ögon upptäckte genast faster Henrika, der hon stod vid en af sofforna. Han viftade till henne med näsduken, o c h ett par minuter derefter hade han banat sig väg genom trängseln med sin skyddsling vid armen o c h fört henne fram till fastern. Derpå försvann han för att skaffa ett stadsbud o c h en droska. D e bägge fruntimrens helsning var litet stel o c h besvärad. Tantens ögon hängde så underligt forskande fast vid den unga flickans ansigte, att denna alls icke kom sig för med att visa den vänlighet, hon verkligen kände för sin beskyddarinna. O c h då denna just ingenting sade, utan endast betraktade henne, måste I n g - rid hålla samtalet flott, till dess Erik k o m till baka. H o n talade naturligtvis om resan, huru tacksam hon var mot sin reskamrat, som hjelpt henne så bra till rätta. Han hade varit så outtröttligt nitisk att hålla reda på hennes saker. » J a, dina saker ligga h o n o m så m y c k e t om hjertat ända in i sista stunden, att han knappast gaf sig tid att helsa på mig nyss, » svarade tanten kallt. Ingrid visste icke, hvarför hon b l e f så förlägen; nog kunde Erik ha helsat vänligare på sin faster, men var det hennes f e l? H o n visste icke, hvad hon skulle säga till hans försvar, och hon kände, att hon rodnade.
Här åter har Utsk. föreslagit, att en sådan handelsrättighet icke må af K. beflnde medgifvas, utan sockenstämmans begifvande, hvilken sålunda blifvit tillerkänd full beslutande rätt i frågan. Jag skulle likväl tro, alt en sådan socken - Den 5 Juli e. ro. 523 stämmas beslutande rätt icke står i sammanhang med författningarne i allmänhet och än mindre med näringsfrihetsförfattningen. Jag anhåller derföre vördsammast om återremiss af denna punkt, pä det att församlingens rättigheter må inskränkas endast till lemnande af upplysningar samt afgifvande af yttrande. Hr Printzensköld, Carl: Jemte det jag förenar mig med Gr. Lagerbjelke kan jag ej undgå att anmärka den motsägelse, som ligger deruti, att framställa, att K. befh:de såsom den myndighet, hvilken skall medgifva handelsrättighet inom en församling under det att man på samma gäng öfverlemnat åt en annan myndighet, att, i sitt utlåtande öfver ansökningen om dylik handelsrättighet, densamma bifalla eller afslå. Det ligger, som mig synes i sakens natur, alt K. beflnde i länet, som, pä förd klagan, eger pröfva ett vid sockenstämma ordentligen fattadt beslut, äfven måste ega makt, att pröfva, hvad verkan ett af kommunens ledamöter vid sockenstämma afgifvit yttrande må medföra. Jag tillstyrker derföre att punkten mätte återremitteras för att af Utsk. närmare begrundas. Frih. Cederström, Claes Rud.: Någon återremiss på ifrågavaride punkt måste jag anse icke vara behöflig. Gr. Lagerbjelke har väl förklarat sig icke finna något sammanhang mellan Ulsk:s premisser och dess beslut. Gr:n måtte likväl hafva vid genomläsningen af Ulsk:s betänk, egnat mindre uppmärksamhet ät ordalagen derutinnan, då Gr:n kunnat på ett sådant, mindre fullständigt sätt uppfatta detsamma. Utsk. har förklarat det vara billigt, att kommunerne i förevar:de fall ega beslutande rätt; hvarjemte Utsk. tillkännagifvit grunden för denna åsigt. Utsk. har jemväl yttrat, att kommunen borde få utlåta sig öfver sökandens frejd.
Il vilicvl 8i8l>iämnda l>elo^ lili väl är Ilerälcnadt Iliand tillgängarne till den köreslagna n^a regleringen med Lands-8lalern6» Deremot lärer a 8lal Ilöra ujljlköras 6 Gunnor 8^anmäl under en Lauglcnelcls lön, livillca lllikvit körglömde vid 1830 ärs 8lat8-Iiegl6riug. />d7r.' I köljd ak liders lvougl. Naj:ls l^-uliga Liek den 19 sistlidne Oetoller, erkordras ä della Läns 8lal lönk^IInad till nägra I.änsmän lcir den iix^varleriug ak vissa rolekria Ilemman, deni genom verliställd roterings-körrällning krängäll, ärligen , 107: tz. 7. 38. 4. 32. — 34. 11. 30 8knnt llo88utoin an8lgA säl' en »änA till äenna ei^ättnin» krän 1835 är8 böljan oelr till lle88 8ä3ant belopp L 8tat u^^köre8, lrvarjenrte Iiör iallttaoa8, kitt D3er8 XonAl. IVIaj:t8 l>läcliAa lkrek ak lien 15 Deeernlier 1837. Detta 8ii6lllle ^enorn D3er8 Lion»I.
BondeStåndet. b. y-34 b. v 34 b. y 34 b. V 34 b. V 34 a. a. k,5 34 b. V 34 a. a. V 34 b. ¥ 34 a. a. js 34 «• V 34. 1. b. v 34 bA. 34 å. f 34 ¥ 34 bA 34 ¥ 34 ¥ 34 b. 34 å. ¥ 34 11 31 a J4 b. n 34 å. v 34 v 34 J >Se näst 0 fvan Indra gnings-Sta ten, Allm 1 J b. v 34 b. V 34 b. v 34 b. Y 34 | Se Hufy ud-Titel^ Andra. cr.c N:o 49 252 jo. 109 110 108 ajan 118 79 68 20 L Indragnings-Staten, Allmänna: ora cu specielare granskning deraf ,,,, öfverflyttning derifrån till Andra Hufvud-Titcln af 2,000 R:dr, ersättning till Landshöfdingen i Kronobergs Län Svar på återremiss ,,,,,, om den derå uppförde Pension till aflidne Stats-Commissarien Widegrens oförsörjda döttrar , , , , , , , » , t > »• , , > > * > > > > Svar på återremiss öfverfly ttandet dit af den ännu qvarvarande Lappfogdens lön ,,,, ,,>>>> uppförandet derå af understöd för utgifvandet af Svenskt Diplomatarium , , > > > Svar på återremiss ,,,, om förtydligande af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse i detta ämne dito af ersättning till f. d. Indelningshafvare vid afsutna Yestgötha Cavallerie-Regemente dito af årligt arfvode till Lag-Comiténs Ledamöter; se Lag-Comitéir. dito af Pension åt Lands-Kamereraren P. G. Bergström, , , , , dito af Pension åt f. d. Lieutenant C. J.
Län hörande Lappmarker måtte varda förlagda under Norbottens Län, enär de så kallade Kyrkosläderne inom dessa Lappmarker voro belägna på ett vida större afstånd från det förra Länets Residence-ort, än från det senare Länets, samt denna förändring skulle icke allenast blifva af väsendtlig nytta för Lapp-allmogen, hvilken, såsom icke skrifkunnig, ofta måste, för bevakande af sina angelägenheter, personligen infinna sig hos E. K. M:s Befallningshafvande, utan äfven komma att för E. K. M. och Kronan medföra besparing i kostnaderne för arrestanters transporterande till och från nämnde Lappmarker; och då Rikets Ständer, som dessutom inhemtat, att omförmälde Lappmarkers invånare ega sin hufvudsakliga handels-gemenskap med Norbottens Läns Residence-ort, Piteå Stad, anse både allmän och enskild nytta således vara förenad med ifrågavarande förslag, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, alt E. K. M. täcktes anbefalla en närmare undersökning om berörde förhållande och, derest icke för Rikets Ständer okända hinder skulle möta, i Nåder tillåta, att Aricplougs och Arfwidsjaurs Lappmarker må från Westerbottens Län skiljas och under Norrbottens Län förläggas. I sammanhang härmed har Rikets Ständers uppmärksamhet jemväl blifvit fästad derå, att enahanda förhållande, som i afseende på förrbeTÖrde Lappmarker blifvit uppgifvet, likaledes eger rum i flera delar af Riket, och hvilket i allmänhet härleder sig från Landshöfdinge-Residencens förläggande vid eller nära läne-gränserne. Med afseende härå och enär Rikets nuvarande administrativa och camerala indelning ©tvifvelaktigt i mångå orter, så väl lör det allmänna, som för den enskilde, medför kostnader och olä - Expcditions-Utskoltets Forslag till lind. Skrifvelse N.o 57.
Af detta förhud vili nu härledas rättighet all utlemna ett sådant protocoll till dessa personer. I afseende häruppå innehåller dock den 37 §', alt Ståndets protocoll och bilagor dertill alldeles icke få till någon utlånas. Här finnes eli positivt förhud i denna del, och vid jemnförelse af dessa stadganden synes det åtminstone för mig klart, alt Ståndets ojusterade protocoll, hvilka icke få till någon utlånas, och ej fä visas för någon annan, än Hr Gr. o. Landtm, samt dem, som i ämnet talat, icke före justeringen utgöra föremål för offentligheten. Huru skall nemi. en afskrift kunna göras, ulan alt man får taga yttrandet och hafva det i sin vård, så framt icke Ridd.secret. håller det, under det alt afskrifningen verkställes? — Aldre än den emot mig åberopade § i instruclionen för Ridd.secret. och kraftigare än denna instruetion, skulle jag äfven tro, alt Tryckfrih.förordn. är, der det i 2 § finnes stadgadt, alt RiksStuis protoeoller icke kunna till trycket belordras eller eljest utbekommas utan vederbörandes tillstånd dertill. Således finnes det äfven ett äldre stadgande, som förbjuder protocolls utlemnande, utom det att den ifrågavarande instruetiouen är i en sådan syftning uppställd. Man har sagt, att den åsigt jag yttrat, skulle innefatta en inskränkning i yttranderätten. Ar det då en inskränkning i yttranderätten, att icke få ut sitt yttrande ojusteradt? Den form, som jag i sådant fall skulle tro vara med ordning och grundlagens stadgande öfverensstämmande, är den, att den talare, som vill utfå sitt yttrande, derom gör anmälan hos Ståndet. Då man icke förmenas att yttra sig på hvad sätt sorn man finner lämpligt, eller att få sina yttranden, sådana de äro fällda, lill protocollet uppfattade, så kan någon inskränkning i yttranderätten icke sägas ifrågakomma. Hr
Sker sådant, så blefve församlingen efler min tanka föga belåten; ty det är en klagan, som föres af prebenden i allmänhet, att de skötas illa, emedan det icke sker genom kyrkoherdar ulan genom adjuncter, som ofta ombytas, och icke sällan äro unga, ovana prestman. Den andra möjligheten vore, att denna prebeudeförsamling sköltes af en comminister. Skulle detta ske, så torde det blifva svårt för kyrkoherden i Örebro att, på sätt Utsk. föreslagit, mottaga denna prebendeförsamling, aflöna preslmannen derstädes och tillika gifva ifrån sig de 13 tunnor, som conrectorn skulle erhålla i ersättning. Det är klart, att kyrkoherden i Örebro skulle derigenom få mera besvär än förut, utan alt likväl få större aflöning. Jag tror följaktligen, att om en förändring skall vidtagas med denna församling, så bör den ske på annat sätt än Utsk. föreslagit, samt att det under sådana förhållanden vore utan ändamål att R. St. bos Konungen anhölle, det han ville inhemta underrättelse om förslag, hvilket man kan förutse att vederbör, skola afstyrka. Det vore endast att vålla Konungens embetsman oell andra vederbör, ett onödigt besvär. Jag hemställer derföre, att R. o. Ad. mätte afslå detta betänk., och sådant äfven af ett annat skäl. Frågan rörer presterskapets privilegier och kan icke afgöras af R. St. med mindre PresleSt. dertill lemnar sitt bifall. Början af 4 § i presterskapets privilegier lyder sålunda: ”Wi efterlåte ock nådigst, att alle Ware Biskopar, Superintendenter, Theologiae Doctores, Den 20 October. 383 Professores, Praepositi, Paslores i städerne och på landet, Leclores i Gymnasierne, Rectores och Conrectores i s/colorne och alle Prester i gemen måge oförändradt njuta och behålla efter gammal häfd sina Biskopsstift, prebendesocknar och hemman etc.” Efter hvad jag tror mig vela har PresteSt. afslagit delta betänk. Jag anhåller att Ridd.secret. måtte upplysa om så är.
Skulle Rikets Ilöglofligé Ständer bifalla hvad sålunda blifvit framslälldt och föreslaget, Allm. Bcsv. och Occonomie-Uiskotlets Betänkande IV.o 98. torde underdånig Skrifvelse till Kongl. Majit få afgå, deri Rikets Hög loll. Ständer uttrycka deras öfvertygelse om det menliga inflytande, som skjutsnings-sky.ldigheten utöfvar på Nationen i både moraliskt och oeconomiskt hänseende, och derjemte i underdånighet anhålla, att Kongl, Majit täcktes, genom en allmän Kungörelse, uppmana Rikets skjuts-skyldige invånare, att kraftigt samverka dertill, att, för afhjelpande af ifrågavarande besvär, frivilliga entreprenader till resandes förskaffande. må inrättas, på de grunder och vilkor, som här ofvan blifvit föreslagne. Derjemte får Utskottet vördsamt tillägga, att de förändringar i nu gällande författningar rörande skjutsväsendet i allmänhet och dess serskilda delar, som kunna blifva en följd af denna nu föreslagne nya reglering, torde böra betraktas såsom Reqlementarjska Stadganden, hvilka icke lära kunna af Rikets Höglofl. Ständer bestämmas, eller föreslås till alla sina detail ler, hvadan ock Rikets Höglofl. Ständers åtgärd i denna del torde kunna inskränka sig endast lill att antyda, hvad Rikets Höglofl. Ständer finna härvid böra iakttagas. Utskottet föreslår derföre, att Rikets Höglofl.
11,200 » anskaffning af maskiner till ånghammar-smedjan samt filoch svarfvare-verkstäderna 50.000 » sjukhusbyggnadens fortsättning och fullbordan 189.000 » kanslihusets påbyggnad samt en kasernbyggnad vid Prinsgatan 200,000 » komplettering af Kungsholms och Drottningskärs fästningars ar t illeri-ma leriel 97,448 » 50 st. 24:puodiga kanoner för Kungsholms fästnings nya linier och donjon 77,291 tillhopa R:dr 650,639: vid Stockholms station: till muddring utanföre kanonjoll-skjulen 15 000; » kulgårdens tillökande 5,800 » en ny kolbod 10,000 » kanslihusets omoch tillbyggande 132.500 » gasrörs nedläggande i nya Skeppsholmsbron 1,500 164,800: — vid Göteborgs depöt: till uppförande af en ny vågbrytare samt hamnens iståndsättande . 100,000: — eller tillsammans R:dr 915,439: — »Jemte det jag tillåter mig i underdånighet erinra, alt, i händelse den i frågaställda vattenledningen till Carlskrona kommer till verkställighet, anskaffningen af de i förslaget från befälhafvande Amiralen upptagna 2:ne vattenskutor kan inställas, bör jag dock tillika vitsorda gagneligheten och nyttan af alla de byggnads - arbeten och anskaffningar, Förvaltningen ansett böra främst ifrågakomma. Dessa äro, med afräkning af hvad som blifvit verkställdt för de vid sednaste Riksdag anvisade medel, hufvudsakligen desamma, som vid nämnda Riksdag anmäldes och för hvilkas verkställande dåvarande Departemeuts-chefen ansåg en tidrymd af 15 år Bil. Af 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Vrop. M 1, om Statsverket 1859. 7ä är lämpligen kunna bestämmas samt derföre föreslos;, att den dä beräknade kostnadssumman mätte efter sädan grund fördelas.
Maj 1767, i afseende på skyldigheten för Sökander uti Utsökningsmål hos Kongl. Majtts Befallningshafvande, att anmäla när sådane mål genom förlikning, eller annorledes förfallit, dels uti Kongl. Förordningen den 31 Julii 1815, så vidt den innehåller, att vitén vid förklaringars infordrande uti förenämnde mål, skola förklarande parter föreläggas. Angående yrkad företrädesrätt för jordägare till betalning, af brukares löss, egendom. Ut supra. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet: Den i Augusta e. «*, 107 1:0 Kongl. Maj:ls den 14 sistledne Julii aflåtne samt den 29 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde Nådiga proposition till Riksens Ständer, angående upphätvande af g §. i 1 Cap. LJtsöknings-Balken , samt ändring af 2 §. i 45 Cap. Missgermngs-Balken och öfverskriften till samma Capitel och Balk. 2:0 Kongl. Majits den 14 sistledne Julii aflåtne samt den 29 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde Nådiga proposition till Riksens Ständer, med förslag till författning om fast egendoms försäljning å Lotteri, jemte det af Herr Ehrenborg, Casper, i anledning deraf, afgifne yttrande. Ut supra. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 11 om altonen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Den 2 /éu gutt ii f. m. Lördagen* den 2 Augustii. plenum klockan half till 9 förmiddagen. Herr Grefven och Landt-Marskalken tillkännag«f, att åtta ledigheter i Förstärkta Stats-Utskottet inträffat efter: Grefve Gyllenborg, Johan Henning; N:o 46. Grefve Piper, Carl Claes; Js;o 187. Friherre Sture, Gustaf; N:o 501. Herr Pålman, Fullmågtig Herr Rothlieb, Axel; N:o 642.
1 betraktande af den gagnande inverkan, som det arbelsföretag, hvarom nu är fråga, bör komma att utöfva på allmänna tillståndet inom en vidsträckt landsbygd, och då Rikets Ständer anse sig, på grund af de meddelade uppgifterna, kunna antaga, att detta företag, åtminstone under nuvarande förhållanden, icke kommer att fortsättas och fullbordas, såvida icke ytterligare bidrag dertill från det allmännas sida erhälles, hafva 254 Expeditions-Utskottets Förslug till underd. Skrifvelse N:o 217. Rikets Ständer funnit siw böra bevilja ett sådant bidrag till det belopp, sorn, enligt vederbörande Distrikt-Chefs intyg, motsvarar den genom prisstegringen förorsakade förhöjning i den summa, koslnadsförslaget upptager.
Frun gick, och det dröjde ej länge innan hon återkom. »Hon gråter så förskräckligt, så att jag kan inte få ett ord ur henne, men ligger, det gör hon då.» Frun satte lampan, som hon höll i handen, ifrån sig på ett bord. »Det är alldeles okristligt att taga till vägs på det sättet för en småsak», återtog hon. Det fans sorger, som fru Berg kunde förstå, men det fans också sådana, som lågo utom hennes horisont. Till de förra hörde sjukdomar och dödsfall inom familjen, likaså tjufvar, eldsvåda eller en vidbränd stek. Men en sorg sådan som Selmas var henne absolut ofattlig. »Jag tror jag skall gå upp och tala med henne», sade kyrkoherden tvekande. Det gjorde honom så ondt nu. Selma grät. Hans raska, duktiga Selma! »Jag går med», sade frun med glad beslutsamhet. Hon väntade sig ett litet sensationsstycke. »Nej, bli du här, jag går helst ensam», svarade kyrkoherden. Det fans en antipati mellan Selma och fastern, hvilken gjorde flickan halstarrig. Han tog lampan och gick upp till den lilla vindskammaren, stökade litet vid bordet och såg så bort åt soffan. Selma hade vändt sig mot väggen och dragit täcket öfver hufvudet. Hon ämnade synbarligen inbilla honom att hon sof. Han gick fram och lade sin hand på hennes skuldra. Hon skälfde under återhållna snyftningar, men det hördes icke ett ljud. Han kände sig rörd just deraf, att hon sökte beherska sig. »Barn», sade han, »du förstår inte att jag vill dig väl.» Det var för mycket. Hans vänlighet gjorde det endast svårare, och han hörde en halfqväfd snyftning. »Gråt ut», sade han, »det skall lätta. Hon bet troligtvis i täcket, ty hon blef stilla och tyst med ens. »Det käns tungt nu», sade han sakta, »det gör så alltid, när våra illusioner ramla. Tror du icke att jag känt det, äfven jag? Men ju nyktrare vi lära oss att se på lifvet, dess bättre för oss.» »Jag försöker att göra det», kom det afbrutet och tonlöst. »Det vet jag. Jag vet, att du vill vara förståndig.
På grund af hvad jag sålunda anfört och då det synes icke ligga någon fara deruti att en sådan rättighet, att till gästgifveri kunna åter förvärfva utskänkningsrörelse, som en gång blifvit uppsagd, varder gästgifvare medgifven, får jag vördsamt hemställa, 344 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 242. att Rikets Ständer ville besluta en sådan förändring af ifrågavarande paragraf, att egare af gästgifveri å landet, för hvilket rättighet till bränvins-utskänkning varit för ett eller flera år uppsagd, må vara berättigad att, efter vederbörligen skedd anmälan och mot erläggande af stadgad afgift, för ett följande år åter utöfva sådan rörelse vid gästgifveriet. Om remiss till vederbörligt Utskott auhålles. Stockholm den 15 November 1865. Andreas Eskilsson, från Blekinge län. Häruti förena sig; Pehr Andersson, ./. Andersson, C. J. Kjellman, från Blekinge län. frän Göteborgs och Bohus län. från Jönköpings län. 1:0 949. Af Lars Pehrsson från Nerikes län, att den s. k. trosspassevolansen icke vidare matte af rusthållare erläggas. M alla inom vårt laud skattejorden pålagda ouera, är väl onekligen underhållet af de på hemman eller rusthåll indelta kavalleri-regementena de mest tryckande, enär, hvad kändt är, inom Lifregementets husarkorps skall hållas häst och karl med full rustning på hvarje helt hemman, ehvad det är stort eller litet; men då många rusthåll eller hemman befinnas bestå af endast 50 h 60 tunnlands areal, måste de således med stor möda och ofta nog till rusthållarnes undergång framsläpa denna tunga börda, hvilken årligen uppgår till cirka 400 å 450 R:dr, hvarför någon lindring, om än den ringaste vore önskvärd. I anledning häraf vill jag härmedelst ödmjukligen anhålla och föreslå, att den s. b. trosspassevolansen, som är 4 R:dr 75 öre för hvarje rusthåll per år, hädanefter ej måtte erläggas af rusthållarne.
Jag skulle hafva tillstyrkt en sådan öfverflyttning, i händelse Svenska Banken vore en Den 12 April f. m. 321 en actiebank, eller ali private actieägare voro förenade med Banken, hvarigenom denna upphörde alt vara under Sländernes uteslutande disposition; då komme Banken under allmän lag, och lemnade en säkerhet, den i dess nuvarande skick icke kan lemna. Gr. Cronhjelm har uppgjort en calcul, huruledes, i händelse af fastighetsbeläniugens öfverflyttande lill Riksg.cont, den kunde hafva en årlig vinst af 240,000 r:dr; men den värde ledamoten har glömt dervid, alt Riksg.cont. måste betala Ranken ränta för den aflemnade fonden, sä att behållningen klefve ingen. Om syftemålet vore att med de inflytande räntor grundlägga ett hypothekssystem, skulle jag anse del vara nyttigt, och jag önskade att hypolheksföreningar inrättades i hvarje provins, ty delägarne deruti skulle bättre än Fullmäktige i Banken och Riksg.cont. känna den säkerhet, som erbjudes; men dä sådane inrättningar likasom i andra länder ganska väl kunna grundas på egna obligationer, erfordras dertill ingen öfvertlyttning, i hvilken jag ej ser någon vinst för rörelsens lifvande i landet, utan en ren förlust för Banken, genom minskning af dess soliditet. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas kl. 6 e. m. Frih. Hermelin, Au g. Söderling: Det är en känd sak, att man i sednare tider, uti snart sagdt alla Europas civiliserade länder, har begagnat sig af tvenne slags mynt, nemi. metallisk valuta och credilpapper samt förskrifningar med eller utan ränta och med eller ulan bestämd lid för betalningen. Dessa länder hafva till stor del alt tacka inrättandet af denna sednare sorts mynt och de förbättringar, som peuningeväsendet derstädes i följd deraf undergått, för de framsteg, som de gjort på industriens bana.