Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Från den nyssnämnda fonden eller så kallade reservmedels-kassan utbetalas nu visserligen legan, årliga kontanta lönen och servisen till manskapet, äfvensom rotehållarnes bidrag till beklädnaden, till ett sammaulagdt belopp af 12 Ridr 32 sk. banko; då likväl uti instruktionen för länets roterings-kommission den 21 Maj 1846 blifvit i Nåder föreskrifvet, att räntorna af berörda kassa komme att, såsom understöd för rustningens och roteringeus utgörande, bibehållas, följer deraf, att rotehållarne åtnjuta i ersättning för denna ökade roteringsbörda så mycket mindre, som beklädnads-bidragets belopp utgör, och att de utbetalningar, som från kassan verkställas, i sjelfva verket, fastän medelbart, drabba rotehållarne. [Inder sådana förhållanden, och då rotehållarne i Jemtland i öfrigt hafva samma skyldigheter att fullgöra som andra, hvilka hafva rotering sig ålagd, synes det Rikets Ständer vara både billigt och rättvist, att desse förstnämnde komma i åtnjutande af enahanda förmån, som Eders Kongl. Majit i Nåder föreslagit och här ofvan blifvit ät rotehållarne inom andra provinser beviljad, hvadan Rikets Ständer, lör sin del, beslutat, att jemväl det bidrag, som för rotehållarnes räkning nu utgår från roteringskassan i Jemtland lill beklädnaden för de vid Jemtlands ilästoch Fälljägare-korpser varande 725 rustoch rotehålls-nummer, må upphöra, hvarjemte Rikets Ständer i stället anvisat, ett belopp af 3,683 Ridr Riksmynt, utgörande, enligt den i Eders Kongl. Majlis Nådiga Proposition föreslagna beräkning af 5 Ridr 8 öre för hvarje rote, det årliga anslag, som erfordras såsom ersättning tor ifrågavarande bidrag, eller i rund summa 3,700 Ridr samma mynt, hvilket sistnämnda belopp alltså tillägges det af Eders Kongl. Majit äskade och af Rikets Ständer nu bifallna årsanslaget för lifmunderingen 204,500 Ridr. Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
Hvem skulle icke hafva trott, att en Styrelse, som i ordentliga Böcker redovisat förhållandet j ett förhållande, som dessutom med föreskrifna Revisioner , hvaruti Banquen deltagit, årligen genom trycket gjorts bekant, så väl för Bolaget, som för Allmänheten , och vid Lagstiftningens sammanträden blifvit behörigen granskadt, borde uti sådana åtgärder äga en säker borgen för ett rättvist bedömmande att hafva handlat rätt? Detta är åtminstone min öfvertygelse, och om jag deruti misstagit mig, skall jag likväl, under medvetande af Directionens goda och upprigtiga vilja, vara lugn. Men med de tillgångar för CanalArbetets utförande, som år 1815 beräk-< nades, skall man likväl, om man vill gifva 166 Den 17 Martil, e. m. sig tid att granska Ulskottens och Ständernas beslut vid nämnde Riksdag , finna , icke allenast att de påräknade Summorna voro otili» läckliga för det Arbete, som uttryckligen var af den, då till orygglig grund, fastsiälida Ar. betsplan, föreskrifva, utan ock att Directionen borde, efter denna i Banquen nedlagda Arbetsplan, årligen utföra arbetet, vid äfventyr , att om Revisorerne skulle finna , det planen icke blifvit i allo följd o. h verkställd , de ägde vä» gra utbetalning al Banqucns Byggnads-biträde, Vid ett sådant förhållande, och då å e» na sidan föreskrifterna om Canalarbetets fullföljd voro beledsagade med betydligt ansvar f men å andra sidan tillräckliga Anslag i Inkom» Ster dertill saknades, och derjemte en betydligare samt med mycken kostnad förenad Berg. sprängning inträffade, hvilken annan utväg fanns väl att vidtaga, än förskotts upptagande på enahanda sätt, som tillförene oklandradt blif» vit begagnadt , hellst Actieägarnes insättningar älven voro bestämda pä af Lagstiftningen föreskrifna terminer? Eller hvad skulle man val sagt , i händelse Disconten ägt bestånd , men Canal arbetet icke blifvit för hvarje år, enligt Planen, verksteldt ?
Utdrag den a5 Nov. l8ag. 117 2:0 KxprdiiionsUtskottets :■ N:o 23", angående upprättande af enskilda Alphabethiska Register å de från hvarje Utskott till Rikets Ständer afgifna Utlåtanden, Betänkande» och Memorial, bifölls; 3:0 BevillningsUtskottets: N:o 52, med Voterings-proposition, angående Bevillning af Krono-Lotsar; den föreslagna Voterings-propositionen godkändes; N:o 53, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet, N:o 47, angående Portoafgiften för Inrikes Brefvexlingen, Med ogillande af förrberörde Betänkande och Utlåtande, godkände Ståndet den af Ofver-Post-Directeurén, för Post-porto och dess förhöjning, i det Utlåtande, hvarom Utskottet förrnält, föreslagna beräkning; 4:0 LagUtskottets: Nto 130, öfver Herr Grefve ^fohan Henning Gyllenborgs motion om åtskilliga ändringar i Rättegångs-Balken, bifölls; N:o 131, öfver Herr F. L. Rosenqvists förslag till ändring af 37 §. i 17 Cap. Rättegångs-Balken, bifölls; N:o 132, öfver Herr Wollrath Thams motion om inrättande af Förmyndare-Kamrar, bifölls; Il8 Fröt, Utdrag deri 3.5 Nov. 182g, N:o 133, öfver Riksdags-Fullmägtigen från Södermanlands Län Nils Pehrson! motion om stadgande, att Testamentstagare skola deltaga i Bo. uppteckningskostnad i mon af den testamenterade egendomens värde, bifölls; N:o r 34, öfver Riksdags-Fullmägtigen Herr P. J.
Persson intresserat sig för kvinnfolket där uppe, men ansåg han tillika, att det ej var så mycket att undra på om denne tog sig sina friheter, då hustrun hans var mer än lofligt mån om att skela bakom hans rygg. Parterna inkallades härpå och lagmannen afkunnade den dom, att hustru Persdotter befunnits olofligen hafva förgripit sig å hustru Thomasdotter, hvarför hon ålades bota 50 Åboska penningar eller motsvarande belopp i ekorrskinn. Medan tinget pågick drefvo Klas Kurcks ryttare sysslolösa omkring i bondgårdarna och läto där undfägna sig med det bästa, som stod till buds. Man tillfredsstälde också gärna deras åtrå, ty de morska bussarne hade en ovanlig respekt med sig och för mången ungmö utgjorde därjämte deras resliga figur och stolta hållning en kär ögonfägnad. Genom upprepade färder i bygderna hade mången jämväl formerat bekantskap med en och annan tös, som föll i smaken, bekantskaper, hvilka ofta nog lofvade blifva vida varaktigare än för blott några flyktiga timmar. Traktens unge män, hvilka i öfrigt också lågo i harnesk mod de öfvermodige och framfusige sällarne, sågo naturligtvis med afundsamma blickar på deras framgång hos det täcka könet. Månget nappatag blef ock i slika fall en naturlig följd, en batalj, där de öfvermodige ofta fingo anlita reträtten, om alt för många härdade armar ville taga hand om deras värda personer. Sålunda hände det sig en sen höstafton på den ort, där nu omordade ting pågick, att en af ryttarne under sina drömvandringar med Elsa Pedersdotter, dotter till den i bygden såsom mäkta förmögen ansedde frälsemannen Peder Hansson, fick rädda sitt skinn undan fridstörande unge män genom att göra afbön med löfte att för framtiden gifva alla varmare känslor i den vägen på båten. Elsa, hvars föräldrar redan gjort till hälften upp angående giftermål med grannens son, måste jämväl röna de menliga följderna af detta ovarsamma steg.
Irsta punkten, angående Kammar-Collegium; 2:dra punkten, angående Stats-Contoret; 3:dje punkten, angående Charlne-SlgillatEe-Verkel; nefi 4:de punkten, angående Kammar-Rätten: biföllus; 5:te punkten, angående Post-Verket, bi-fölls, med undantag af Utskottets i afseende på den af Herr G runde/s' jerna väckta rvotion om anvisande af ett förslagsanslag till bestridande af den tillökning i poslföringskostnader, sorn genom förhöjd skjutslega kan uppkomma, afgifne yttrande, hvaremot gjordes anmärkningar, hvilka ansågos föranleda till återremiss; Oile punkten, angående Tull-Verket, blef, till följd af gjorde anmärkningar, åter rem i t te ra d. Hvad Utskottet vidare i afseende på denna IIufvud-Tilels reglering under Litus a, b, c, d, e, f och g anfört, hemställt och tillstyrkt, blef, med undantag af det till Kongl. Maj:ts förslag om de för byggnader oeh reparationer i hufvudsladen och landsorterne serskildt beviljade anslagens sammanförening till ett gemensamt byggnadsoch underhållsanslag, algifna under Litt. C. förekommande afstyrka lide, hvaremot gjordes anmärkningar, som ansågos föranleda tillåterremiss, af Ridderskapet och Adela bifallet, med förklarande derjemte, att Ståndet biföll alla de uti den v id Slats-Ltskottets utlåtande, N:o 40, fogade tabell öfver Sjunde Hufvud-Titelu, utförde anslag af penningar, indeidle räntor oell spanmål om hvilka icke förut blifvit serskildt beslutadI. S D. Öppnades Herrar Eloelorers lista vid val af en Suppleant i Vxpedi. ions-Utsko'te , efter N:o 1313 Herr Ehrenpreus, Fullmägtig Herrö— dencratnz, Thor Hartwig; och befanns dertill hafva blifvit utsedd.
Sedan Vi af infordrade uppgifter, rörande beskaffenheten af de tili enskildes nyttjande förlänade Kungsgårdar, orsakerne till förläningarne och de dervid föreskrifna vilkor, inheratat, att Höjentorps Kungsgård, belägen i Eggby Socken, Walle Härad och Skaraborgs Län, blifvit under arrende upplåten till aflidne CornmerceRådet Jonas Alströmer samt hans arfvingar och rättsinnehafvare, med förbindelse att fortsätta planen till Kungsgårdens och dess ägors brukande, att vidmagthålla det derstädes varande schäferi och att ständigt behålla del i Alingsås manufacturverk; och Vi i anledning deraf i Nåder anbefallt Eder att behörigen utreda, huru sådant blifvit verkstäldt och verkställes; så håfven J d. 4 Febr. 1804 med gemensamt underdånigt utlåtande inkommit och tillika insändt de från vederbörande infordrade yttranden samt öfriga till ämnet hörande handlingar; hvarjemte, och efter det Vi i Nåder ansett en ytterl. laga besigtning och undersökning böra anställas om Höjentorps Kungsgårds häfd och byggnad, J, Vårt KammarColl., som undfått Nådig befallning derom besörja, uti särskildt underd. skrifvelse d. 6 sisth Fehr. förloppet dermed inberättat; hvilket allt Vi Oss i Nåd. föredragas låtit; och som Vår Högstsalige Hr Fader, K. Gustaf lil, Glorvördigst i åminnelse, under d. 21 Jan. 1782 i Nåd. förklarat, att perpetuella arrenden icke kunna medgifvas, såsom stridande emot Sveriges lag, Kronans urgamla rätt och naturen af en inabalieuabel egendom; ty finne Vi det väl vara Vår ostridiga rätt att, efter uppsägning, nästa laga fardag Kungsgården återtaga; men vele dock, i anseende till CornmerceRådet
Så länge man lefver, kan man aldrig få den glädjen att ge, inte en gång sin tid och sitt arbete! — Stackars Ulrika! mumlade mormor, och efter en stund, då Harald trodde att hon sof, märkte han, att några tårar långsamt runno ner för hennes kind och såg, att hon rörde läpparne. Han kunde knappt uppfatta hvad hon sade, undantagandes ett par ord: — Det var kanske ändå min skuld! Strax efter middagen tog Harald afsked. Den gamla var allvarligare än vanligt, där hon stod mellan de grönskande växterna i fönstret och nickade åt honom. Han satte sig i släden och manade på hästen. Det var en bråkig nedfart mellan aloch björkstubbar, nerför gärdets upplöjda, djupa fåror. Sedan hade han sjön framför sig. Hästen kastade och slog de skarpskodda hofvarne hårdt i isen, när han först kom ner, och satte fötterna med större försiktighet än nyss på den sluttande svallbacken, men så fick han syn på andra hästspår, som ledde öfver sjön, han slog genast in på dem, lugn, då han märkte, att andra före honom trampat den ovana vägen. Och nu sträckte han ut mot hemmet, Hjelm behöfde inte köra, blott hålla i tömmarne. Den svaga och entoniga bjällerklangen var det enda, som afbröt tystnaden. Han trefvade efter en cigarr; nej, cigarrfodralet låg i bröstfickan på rocken, han kunde ej komma åt det utan att hålla, och det lönade ej mödan, det gick så bra undan. I stället för fodralet, fick han tag i konvolutet, som han vid affärden från hemmet i hastigheten stoppat i fickan på pälsen. Han drog upp det, samlade tömmarne i venstra handen, kastade en blick öfver sjön, ja, allt var så rätt, som det kunde vara. Så slet han upp kuvertet och började läsa: Testamentet var dateradt för ett par år sedan, skrifvet med darrande, svårläst stil. »Min sista vilja här i lifvet!> Jag önskar, att fru Hilma Platin skall omhändertaga min qvarlåtenskap, enligt nedanstående förordningar: 1) Min syster, enkefru Anna Berntson, skall ärfva allt mitt bohag. 2) Till fru Hilma Platin testamenterar jag sexti kronor, min svarta sidenklädning och min vinterkappa.
Uti q §. har Utskottet bibehållit det arfvode, som, enligt 119 §. jemte den för Riksgälds Contoret utfärdade och Reglementet bifogade stat, hiltills varit vederbörande tjenstemän tillerkändtj då hulvudboken inom föreskrifven tid blifvit afslutad. Enär upprättandet af ifrågavarande Hufvudbok, isynnerhet till följd af den mängd serskilda conti, som derstädes måste för innehafvare af byggnads-lån upptagas, under senare åren blifvit vida mödosammare än förut, och denna Hufvudbok efter innevarande Riksdag kommer att erhålla en ännu större vidlyftighet och omfattning, anser Utskotlet de skäl, som tillförne löranledt detta arfvodes medgifvande; åtminstone för den närmaste framtiden, hafva erhållit en ökad vigt. Uti 10 §. har Utskottet intagit de å Riksgälds-Contotets Stat förut uppförda arfvoden tili Betjeningen vid Bancooch Post-verken. Ur den 122 eller sista §. i hittills gällande Reglemente, hvilken motsvaras af den bland nu föreslagne stadganden senast upptagne §., har Utskottet uteslutit 1 :sta punkten, helst stadgandet i densamma, såsom alltför omfattande, svårligen lä - Siats-Utskottets Memorial, No 544- rer någonsin t unnat, vid Riksgälds-Conlorets förvaltning*, tvdas och iagttagas efter sin bestämda ordalydelse. Stockholm den 25 Maj 1841. Fortsättning af förslaget till Reglemente för Riksgälds-Contoret. Angående uppbörden och redovisningen af de Riksgälds-Contoret anvisade inkomster samt utbetalningen af några härmed gemenskap egande arfvoden. §■ '• Uppbörden af allmänna Bevillningen besörjes* hädanefter på samma sätt som hittills* af den vanliga uppbörds-betjeningen, hvilken för denna uppbörd är till redovisning förbunden, utan serskild vedergällning.
N:o 29, i anledn. af väckt motion, ang:de skärpta kontroller för kyrkoböckers förande m. m.; N:o, 30, i anledn. af väckt motion, ang:de förändring af 1 § 30 cap. rätteg:s-balken, i afseende på tid för anmälan af missnöje emot hof-rätts dom och utslag; N:o 31, i anledn. af väckt motion, ang:de skyldighet för fästehjon att, inom viss tid efter slutad lysning till äktenskap, detsamma genom vigsel fullborda; N:o 32, i anledn. af väckt motion om förändring i K. förordnm d. 10 Juni 1841, ang:de vilkorliga utmälnings-resolutioner i vissa fall; N:o 33, i anledn. af väckt motion om en revision af äldre lagar och författningar; samt N:o 34, i anledn. af väckt motion om upphäfvande af K. förordn. d. 9 Maj 1835, och d. 20 November 1845, i afseende på handel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva. Föredrogs StatsUtsk:s mern. N:o 99, innehållande anmälan om anledn. lill anmärkt!, emot ledamöterne uti den år 1845 376 Den 24 Mars. t. f. K. Regering äfvensom emot expeditions-chefen A. F. Normelin. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att denna anmärkn:s-anledn., jemlikt 29 § Riksd.Ordn., komme att remitteras till Const.Ulsk. Hr Gr. o. Landtm, fästade uppmärksamheten derpå, alt, sedan R. o. Ad. nu godkänt den i Banko-Utsk:s mern.
»Man skall inte hälla nytt vin i gamla flaskor, och det är just de gamla flaskorna vi hålla på att slå sönder, och jag skall gerna hjelpa till att krossa dem.» »Har du de nya flaskorna färdiga då?» frågade Dina och smålog. »Det är dem vi arbeta på, dem som vi alla arbeta på», svarade Maria. — »Ja, du skall få slippa! — Du är alltför söt; du skall inte ha något besvär. — Du skall ligga på en divan och trösta oss med din skönhet när vi äro trötta.» »Får jag komma in?» frågade en röst utanför. »Var så god», svarade Dina, och dörren öppnades för gamla tant Mina, som försigtigt bar en bricka; bakom henne kom jungfrun med en annan. »Här ha vi litet mat åt de små fröknarna», sade frun och log mildt. »Men hvar ska vi sätta det? Du har så fullt öfverallt.» »Åh, Maria, tag bort böckerna från bordet der!» Dina reste sig till hälften i soffan. »Flytta det litet närmare, — tack! Nu kan ni lägga duken på!» »Men det var förskräckligt hvad här luktar brändt papper», sade fru Mina och lyfte på näsan. »Ja, det var litet papper jag kastade i kakelugnen, men glömde att öppna spjället», svarade Dina och blinkade till Maria. Fru Mina och jungfrun dukade bordet, och gamla tant Birgitta kom trippande med brödkorgen. »Åh, söta tant», sade Dina och lyftade på locken. »Sparrisomelett och inlagd hummer, — båda mina favoriträtter!» »Ja, ni ska väl ha litet att trösta er med i det dåliga vädret», sade tant Mina och klappade Dina med många små klappar på ryggen. »Tycker inte fröken Heller, att Dina för resten ser ganska frisk ut nu för tiden?» »Hon är vackrare än någonsin», svarade Maria afgörande. »Ja, Gud ske lof, vår lilla skatt trifs bra här hos oss», sade den gamla damen och lade händerna i kors på magen. Dina åt redan. »Kom Maria! Smaka på den här omeletten! Den gör tant heder, kära tant Mina, — stor heder!» Hon hade munnen full.
— Behörighet till undersöknings verkställande skall, då sådant äskas, styrkas medelst uppvisande af tjenste-fullmakt, förordnande eller tjenste-tecken. När behörig person — må uppehållas. Utskottens förslag till ny redaction. Undersökning efter olof i gen inför dt gods må, å de ställen och lägenheter, som uti 32 och 33 uppräknas, kunna anställas af Kronofogde, rull kammareFöreståndare, Tull-Fiscal, KustChef och Fabriks-0 mbud smån, så väl inom som utom eget tjenstgörings-district, samt i öfrigt af sådane personer, som för serskildta, tillfällen af Gener al-Tullst yrel sen dertill förordnas. Dylik undersökning å de ställen, sorn uti momenten N:o t, 2 och 3 i 32 ffff uppräknas, må jemväl kunna anställas af Länsman, Landseller Stads-Fiscal, saint andre tjenstemän och betjente vid Tullverket, än de uti usta momentet af denna § om för malde inom eget tjenstgörings-district. — Behörighet till undersöknings verkställande skall, då sådant äskas, styrkas medelst uppvisande af tjenste-fullmakt, förordnande eller tjenste-tecken. När behörig person —- må uppehållas. Bevillning-, £«gsami Allm. Bcsv. och Ekon. Då någon, som till tullplats eller gränseort ankommer, misstankes hafva på sig förstucket gods, må undersökning derefter af Tullkammareeller Tull-Inspections-föreståndare, samt Öfver-Uppsyningsinän vid Hamnbevakningarne och Befälhafvare på kuststationerne, kunna anställas i vaktstuga eller annat rum, samt i tvänne viltnens närvaro, om undersökningsman eller den misstänkte det äskar. Anträffas å nämnde ställen sålunda misstänkt person af underbetjente vid Tullverket, då må han endast af dem kunna anhållas, lill dess någon af ofvan uppräknade tjenstemän hunnit tillkallas, för undersöknings verkställande. — Är den misstänkte qvinnsperson, må undersökningen ej verkställas utan genom tillkallad person af samma kön, i afskiljdt ruin.
Jag bar vid 1840 års riksdag deltagit i den votering, hvarigentfm R. o. Ad. afsade sig den personliga sjelfskrifvenheten; — mitt ord blir således detsamma nu, som det var då, och jag önskar alt R. o. Ad. äfven måtte upfylla det ord, som då af Ståndet uttalades. Jag anhåller följaktligen att R. o. Ad. måtte förkasta Hr Priutzenskölds förslag, hvilket, om det bifölles, skulle förhindra all representationsförändring. Hr Aminoff, Joli. Fredr.: Jag anser det vara en skyldighet för en hvar, att i en fråga så vigtig som denna, tillkännagifva sina tankar helst korrt och godt, hvarföre jag kan bli ganska fåordig. Då fråga är att göra upoffringar för det allmänna bästa har det alltid varit R. o. Ad., som gått främst. Ståndet visade, att så var förhållandet sednast 1840, fastätt den vackra lanke, som då lifvade alla ännu icke kommit lill något resultat. Jag är öfvertygad att R. o. Ad. hyser samma tanke nu sot» då, visar konseqvens i sitt handlingssätt, afsäger sig den personliga sjelfskrifvenheten, afslående Hr Printzenskölds förslag. Hr Printzensköld: Gr. Gyldenstolpe har behagat göra mig en lika hård, som orättvis tillvitelse. Jag tror honom ej äga rättighet förklara, det jag ej skulle vilja någon sorts förändring för del alt jag framkommit med ett förslag, sådant, som det ifrågavar:de. Den ädle Grut torde erinra sig, att flere förslag varit å bane, att med sjelfskrifvenhetens bibehållande åstadkomma förändring i 328 Den 28 Maj e. m. delta Stånds representationssätt och månne ej sådant skulle låta « sig verkställa med begagnandet af mitt förslag? t Då nu H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanke antaga Hr Printzenskölds ifrågavar:de förslag, ropades starka nej, blandade med några ja hvarpå H. Ex. förklarade det han funnit nej öfvervägande.
Till diverse och i förslaget specificerade extra utgifter, hafva comitterade tills vidare ansett ett årligt anslag af i,5oo R:dr erfordras, hvilket Utskottet ansett böra nedsättas till iooo R;dr årligen, med hemställan, ”att denna summa må beviljas endast till nästkommande Riksdag, emedan Utskottet förmodar, att, då inrättningen vunnit stadga, dess inkomster skola blifva tillräckliga, att dermed bestrida dylika utgifter.” Emot denna inskränkning borde jag minst hafva något att anmärka, då comitterade sjelfva i underdånighet hos Kongl. Maj:t anmält, att Den § Julii e. mk 73 detta anslag troligen innan nästkommande Riksmöte skulle kunna nedsättas, i enon af det större förtroende inrättningen vinner och de större afgifter, man, i anledning deraf, billigtvis kan ålägga deen, som densamma om vård för sjuka husdjur eller skoning anlita. Men dels är denna tidpunkt, enligt min tanka, ännu icke inne; och dels har vid beräkningen af detta anslag ingått, att allt, hvad som erfordras till tomtens planering, dess förseende med behörig stängsel och andra återstående mindre, men oumbärliga förändringar och reparationer å inrättningens nuvarande byggnader och lägenheter, sknlle utgå af det anslag till nybyggnad , som blifvit åskadt, men af Utskottet afstyrkt, under förutsättande att någon passande lågenhet i dess ställe för inrättningen skulle kunna upplåtas, till hvilkens någorlunda förändrande till sitt ändamål, äfvenledes utgifter ej torde kunna undvikas; och kan jag således, underså förändrade omständigheter, så mycket mindre önska, att den af Utskottet på extra utgiftstiteln föreslagne inskränkning måtte bifallas, som öfverskottet, hvilket derpå möjligtvis kan uppkomma, är, så vidt jag kan finna, den enda tillgång, af hvilken de uppräknade utgifterne skola kunna bestridas.
Ibland dessa anser jag på kommendants-staten endast böra uppföras Place-majorer och Adjutanter. Visserligen kunde skäl icke saknas att på samma stat äfven uppföra alla öfriga kostnader, men då dessa hittills icke varit å den egentliga kommendants-staten uppförde och Krigs-kollegium eger särskilda medel till bestridande af s. k. kommendantskaps-utgifter, har jag icke ansett nödigt att härutinnan föreslå någon förändring. I följd af Rikets Ständers vid 1850 och 1851 årens riksdag fattade beslut blefvo följande personer, som dittills varit aflönade af fångvårdsmedlen, på kommendants-staten öfverflyttade, nemligen: 1 Predikant på Carlshamns Kastell B:ko R:dr 36: 32. 1 Läkare derstädes , » » 33; 16. 1 Vaktmästare derstädes » » 172: — 1 Kapellan vid Dalarö Skans » » 50: — 1 Vaktmästare derstädes. ... « » 165: — 1 Kyrkoherde i Waxholm » » 200: — 1 Vaktmästare derstädes » » 172: — med tillhopa B:ko R:dr 829: — men jag hemställer i underdånighet, att äfven dessa personer måtte från kommendants-staten afföras samt framdeles aflönas från Fortifikations-afdelningens anslag till kommendantskaps-utgifter, hvilket anslag torde då tillika erhålla en deremot svarande förhöjning. Såsom grund för förslag till ny Kommendants-stat, synes det mig vara ändamålsenligt alt afdela de särskilda orterne efter deras vigt och betydenhet, för att derefter bestämma den befälsgrad, som på hvarje ställe bör användas. Jag vågar till följd häraf underdånigst föreslå följande bestämmelser, nemligen : l:o. Garnisons-orter med Öfver-Kommendanter: Stockholm och Carlskrona; 2:o. Befästade orter med Kommendanter: Waxholm, Carlsten, Carlsborg, Kungsholmen, Drottnings skär, NyElfsborg, Landskrona och Carlshamn; 5:o, Öppna Städer med Kommendanter; Bil. JVs 5 Kongl. Majlis Nåd.