Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
135 otti lättad® communicationer utgöra de egentligaste, de sannaste bevisen på Statens flor, på dess innebyggares trefnad och välmåga, så bör jag icke längre tveka att inför Rikets nu församlade Ständer framställa ett project, sorn jag redan under 1S17 års Riksdag ämnade afgifva men då uppsköt under hopp, att af någon mera erfaren Riksdagsman från den ort, som rör detta ämne blifva förekommen. Men jag missräknade mig. Nu på en gång uppmanad af egen öfvertygelse och erfarenhet, samt af dtn f örr jv nst t lille Professorn J W* Zetterstedts resa genom Sveriges och Norriges Lappmarker år 1821. Första delen pag. 140, 150, 151 och 152, tror jag mig icke längre böra dröja, att fästa Rikets Högloflige Siänders uppmärksamhet på nödvändigheten af en väganläggning emellan Öjver Torneå och Kengis. Detta project går icke ut på, att föröka Statens utgifter utan motsvarande säkra fördelar; dessa äro icke problematiska så?om Göthaoch SöderteljeCana iers, hvarpå likväl redan Millioner äro uppoffrade, visset ligen icke helt och hållit utan ändamål, meri åtminstone utan synbar, knappast beräknelig nytta lör medborgare i allmänhet, om man icke hänför dertill äran af att fullborda ett så kalladt Storverk, som man en gång börjat, ehuru under iner och mer aftagande förhoppningar af de mot de första sköna calculerria svarande fördelar, jag vet att detta ämne icke hör egenteligen *36 Den 6 Februarii. hit, men så vida åger det hårmed gemenskap, att då Rikets Höglofl. Ständer kunnat bevilja millioner till utförande af, i anseende till fördelarne problematiska projecter, man skäligen bör kunna vänta beviljandet af circa ioo,ooo R.dr till verkställande af ett sådant företag som det närvarande, hvarigenom man, snart sagt, utvidgar sitt eget lands odlade gränsor, eller såsom Herr Zetterstedt träffande säger, ’]framkallar ett nytt land ur Sue^ riger eget sköte."
Beträffande ordningen och sältet för reqvirerandet och utbetalningen samt öfver-remitteringen af de för Statens jernvägsbyggnader anslagna och till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade medel, hade Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorer föreslagit och Rikets Ständer förordat en sådan förändring i det härvid förut iakttagna förfaringssätt, att dessa medel komme att direkte från Riksgäldskontoret reqvireras och till Landt-ränterierna öfversändas, för att med mindre omgång och inom kortare tid kunna för dermed afsedda utgifter vara att tillgå; men, genom skrifvelse till Fullmägtige af den 8 Januari 1858, har Kongl. Majit förklarat sig icke finna skiil bifalla denna förändring, enär för ifrågavarande jernviigs-anläggningars utförande på det lämpligaste och minst kostsamma sätt, med hänsigt till ej mindre arbetets ordnande än inköp af nödvändiga effekter, det ej sällan kunde blifva nödigt att utöfver hvad, enligt uppgjord arbetsplan, vore beräknadt, erforderliga medel af Kongl. Stats-kontoret förskottsvis utanordnades och ställdes till Chefens för Statens jernvägsbyggnader disposition; och det, i stället för att leda till större enkelhet, skulle verka till ytterligare invéckling af förekommande liqvider, ifall dessa delades på flera Embetsverk och afräkningar dem emellan skulle ega rum, samt de afsedda ändamålen med den af Rikets Ständer begärda förändringen i den ordning, som förut iakttagits vid ifrågavarande medels reqvirerande och utbetalning, lika väl kunde vinnas, antingen penninge-remisserna besörjdes af Kongl. Stats-kontoret, eller af Riksgälds-kontoret, helst i förra fallet vid de tider, då allmänna medel funnes i Landt-ränterierna innestående, penningeförsändningar till orterna skulle lättare kunna Bi/i. till It. St. Prat. 185!) A 1860. 4 Sami, 1 Afd. 2 Haft. 4 Stats-Utskottets Memorial N:o 3. undvikas, än om penningarne komme att remitteras från Riksgälds-kontoret.
I Upsala stad har till provisoriskt sjukhus af församlingen upplåtits en särskild gård med derå uppförde byggnader, hvilket sjukhus, försedt med nödige inventariioch sjukvårdspersedlar, är ställdt under SundhetsNämndens disposition att användas vid förefallande behof och isynnerhet då någon allmännare farsot sig yppar. I afseende k fattigvården hänvisas hufvudsakligen till innehållet af tabellen N:o 13; och hafva, beTab. N:o träffande fattigvården på landet, några allmännare tillförlitliga upplysningar utöfver dem, som tabellen innefattar, icke kunnat af Länsstyrelsen vinnas; hvaremot, angående fattigvården i städerna, vidare meddelas: 1) rörande Upsala stad, för ordnandet af hvilken stads fattigvård närmare bestämmelser finnas meddelade uti en af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande den 16 Maj 1845 fastställd stadga, att under tiden till och med år 1857 samt en del af år 1858 de egentliga fattighjonen varit inrymda uti ett inom staden beläget, af församlingen särskildt för detta ändamål uppbygdt hus, der fattighjonen fritt åtnjöto husrum och värme, under det de genom sjelfvaldt arbete inom eller utom hus till största antalet fingo sjelfve förskaffa sig sitt lifsuppehälle, men att, sedan församlingen år 1858 inköpt det utanför Svartbäckstullen belägna så kallade Invalidhuset, som är uppfördt af sten och bestående af 33 rum i 2:ne våningar, tillfälle då beredts att organisera fattigväsendet på ett mera ändamålsenligt sätt. I denna nya fattigvårdsanstalt, med hvilken jemväl en allmän arbetsinrättning är förenad, intagas såväl verkliga fattighjon, eller sådane som i följd af sjukdom eller ålderdom måste anlita fattigvårdens hjelp, som ock sådane personer, hvilka genom oordentligt lefnadssätt kommit i behof af fattigunderstöd. De egentliga fattighjonen inrymmas i den öfra våningen samt de så kallade arbetshjonen, särskildt karlar och särskildt qvinnor, i den nedra. De uti denna arbetsoch försörjningsinrätt - 28 Upsala län. Fattigvård.
Bolin från Upsala län (motionen N:o 100), som, under förmenande att den nu gällande grunden för fördelning af stängsel grannar emellan till hälften hvardera, vore orättvis och hårdt betungande för mindre hemmansegare, ifrågasatt, att stängselskyldigheten, vare sig i uteller mellan-gärdesgårdar, skulle beräknas »efter hemmanoch öre-tal, eller hvad benämning som helst»; af Sven Gustaf Johansson från Jönköpings län (motionen N:o 119), hvilken på enahanda grund, som sistnämnde motionär, hemställt, att i 3 och 4 §§ af Stängsel-förordningen orden »till hälften hvardera», måtte mot orden »efter hemmantalet» utbytas; af Erik Jonsson från Westmanlands län (motionen N:o 175), som föreslagit, dets det tillägg eller den förklaring i Stängsel-förordningen, »att hägnad, som tillkommit enligt äldre författningar eller annorlunda, än nu gällande förordning i afseende å hägnads fördelning och upprättande bestämmer, icke mätte lända hägnadsskyldige till befrielse från vård af sina hemdjur, så att de icke inkomma på annans egor, eller från den i författningen stadgade påföljd för underlåtenheten derutinnan», dels ock att det i 37 § befintliga stadgande om upp hörande af de före nu gällande förordnings tillkomst af någon myndighet bestämda vitén äfven måtte utsträckas till de i 21 § 4 momentet omnämnda fall och förstnämnda § s‘ålunda komma att erhålla följande förändrade lydelse: »efter hvilken tid alla vitén och andra ansvarsbestämmelser, som genom särskilda af Konungen meddelade beslut eller af domstol eller annan embetsmyndighet utfärdade vitesförbud kunna blifvit stadgade mot försummelser eller förbrytelser, hvarå ansvar i denna förordning stadgats, upphört att vara gällande» ; 4 Sammans.
'"•■10 (Ö .C! ■.*! I <d ■ villi-' !:■<:,!;)(! 7 . - .: v :.., vi Jgiiqwi }’.'i ..hrns '..ippi-t •: i t1, .•(•iftnf i i , I ->< I „ |'V : i1 • , allni!’' ; vl-.ivi ■vilo;;»; giiim iti ’ ii'!') ■ iroV ’ vi>n - i 7 ' li .)! J>f!'ilU.U il lljilfJHf; bi 7 ' . - .; i.jjft; . (!■ b - , . ■■ : ' i . .: i .■ '1 tivo ■ i-ri ■ ■ .!•). !•! .v'ti o‘iuif; <A . i ..yii . :-u;; J»v’1i..;;! Hiöd {], •■■ , '-Ullr • • IIV '..-.7: I.- ■ i;; \ .7 ... i i.'Il i. j’ • '! ■ .. • •. 'ili 3'i;:,:.-i-.:- li/.J •.%!'!!" •'.ifihlM Vv Cl.i f,. v.<- . • :'i'> U ■11; ■!; ■ ’ ; I; ! O). ‘ 0.(1 T.C. n .• . i ■■■■'!
När Bewillnings - Utskottet a den ena sidan,' efter de underrättelser och uppgifter, som blifwit meddelade, om Statens behof uti desi flere delar, grundade pä Rikets närwarande belägenhet, utgifterneS vumgängelighet, samt omständigheternes stränga kraf, alltsammans af Riksens Ständer redan genom tagne besiut. icke mindre wid de sist hällne 2:ne Riksdagar, än den närwarande, gvdkändt och faststäldt, erfarit, att, hwad under namn af Bewillning nu mäste utgöras, wida öfwerstiger uti beloppet, allt hwad någonsin tillförene, under lika egenskap blifwit ätaqit, och Bewillnings - Utskottet a den ankra sidan förnummit, huruledes grunderna, som wid sistledne Riksdag till den dä ätagne Bewillningcns ut - SI04 Den zo Juli,. görande blffwit lagde, men i synnerhet tillämpnin gen af den da utfärdade Förordning wallat följder, som icke smara t mot Riksens Ständers förmodan, att derigenom erhålla hwad väräknat dliswit, utan att enligt den erfarenhet som Bewillnings-Taxeringarne för ar i8>o kunnat lemna, en brist uppstått, hwars fyllande eller ersättande utgjort ett ämnestör Riksens Högloft. Ständers strffildta uppmärksamhet, och sa, ledes mast inga uti Bewillnings - Utskottets härmed i sammanhang stående omtänksamma betragtelser; sa lära Högloft. Riksens Ständer finna, sa wäl alt Utffottets tid för arbetets stuteliga fullbordande wa, rit nog inffrankt, dä Riksens Ständers bcstut, om werkcliga beloppet ej kommit Utffottet tillhanda förr än den 26:re i denne manad, som ock, att Utffottets arbete warit i samma mohn mödosamt och bekymmerfull^ som
JVs 9. 7 än vore ostridigt, att allmänna kyrkomöten, som endast hade att afgifva utlåtanden i kyrkliga frågor, skulle medföra några väsendtliga fördelar, som icke utan en sådan anstalt kunde vinnas, har Kongl. Majit likväl funnit emot antagande"af Rikets Ständers omförmälda förslag betänkligheter möta, bland annat, deruti: att bestämmelser saknas angående behörighet att i lekmannavalen deltaga, så att t. ex. icke ens främmande trosbekännare blifvit derifrån utestängda; att den för val af riksdagsman inom Preste-Ständet stadgade ordning, hvilken, enligt förslaget, jemväl borde vid val af ombud å kyrkomöte följas, icke allestädes är ä dessa sednare tillämplig och i intet fall synes för lekmänners val ändamålsenlig, samt att, då mötet skulle ega att med lika befogenhet upptaga enskilda ledamöter och Konungens framställningar i kyrkliga mål, förhandlingarne kunde komma att alltför länge draga ut på tiden, äfven om Konungen, utan bemyndigande af lagen, finge anses ega rätt att upplösa mötet, förr än alla der lagligen väckta frågor blifvit afgjorda — och har Kongl. Maj:t, pä grund häraf, vägrat sanktion ä ifrågavarande förslag. Sedan Kongl. Maj:t den 26 Oktober 1858 i nåder tillsatt en Kommitté, med uppdrag att, ibland annat, afgifva utlåtande angående de förändringar, som kunna anses behöfliga såväl i organisationen och sammanhanget af de anstalter, hvilka med penningeoch kredit-väsendet hafva gemenskap, som i de lagar, hvilka dermed stå i förbindelse, har Kongl. Majit, vid underdånig anmälan den 16 päföljde November af Rikets Ständers i skrifvelse den 9 Mars nämnde är framställda förslag till lag rörande enskilda banker, hvaröfver Högste Domstolen infordradt utlåtande afgifvit. i nåder förordnat att samma förslag skulle till bemälda kommitté öfverlemnas för att tagas under öfvervägande vid utarbetande af det kommittéen anbefallda utlåtande; och då berörda utlåtande ännu icke blifvit afgifvet, har ärendet hittills icke kunnat blifva föremål för Kongl. Maj:ts vidare handläggning.
Då möjligtvis en stor del af pluraliteten inom detta Stånd ej gifvit akt på den Öfverensstämmelse, som finnes emellan den i:sta punkten och den sjunde, och det är min skyldighet, såsom Ledamot af det Utskott, hvilket skall bereda målet, att upplysa förhållandet, får jag, för att, så vidt jag begriper, undvika osammanhang, gifva tillkänna, att irsta och ^rde punkterne innehålla så alldeles enahanda sak, att samma förbehåll måste göras nu, som det, hvilket ansågs nödvändigt vid irsta punkten; ty annars binder man händerna på sig här i afseende å afgörandet af i2:te punkten. Det är min pligt att förklara detta, på det jag icke må anses äga någon del i det osammanhängande beslut, som kan blifva fattadt. Herr Hjerta: Då Herr Rosenblads yttrande blott är en reservation, vill jag icke fälla något omdöme om Ridderskapets och Adelns Den 16 October e. m. 4'7 Adelns beslut, utan endast nämna, att jag tror, det lian har begått ett misstag, ty det är en stor skillnad emellan usta och 7:de punkterna. Herr Cederschjöld, begärde få antecknadt i Protocollet, att han till alla delar instämde uti hvad Herr Hjerta anfört. 8:de Punkten. Att silfvermynt efter denna bestcimningsgrund må tillåtas till emottagande i all Kronouppbörd. Herr Hjerta: Jag anhåller om ett förtydligande af denna punkt, hvilket måhända synes nog omtänksamt, men som är af vigt, då en gammal och en ny myntfot skola jemföras. Jag yrkar, att jemte bifall till 8:de punkten, Ridderskapet och Adeln, i likhet med hvad BondeStåndet beslutat, mätte hos Kongl. Majrt i underdånighet begära, att den Kungörelse, som utgår om silfvermynts mottagande i Kronouppbörd, måtte bestämdt upptaga ej blott 128 skillingar, utan äfven 2f R:dr B:co eller 4 R:dr Riksg., emedan ett sådant förtydligande är en rättelse för de lägre klasserne, hvarigenom Uppbördsmännen måhända hindras att kunna vexla med allmogen efter pari. Friherre
Här säges, att när åt en Kronans uppbördsman å landet icke anslås mera än 800 r:dr, så bör man icke gifva mera åt hans vederlike i Stockholm. Enhvar känner likväl skillnaden i lefnadskostnader å landet och i hufvudstaden. — Dessutom må en hvar bedömma huruvida en summa af 800 r:dr i allmänhet kan vara tillräcklig för uppbördsmän på landet. Den som har med dem, deras redogörelser och balancer att skaffa, och läser deras förklaringar öfver anledn:rne till deras obestånd, finnér nogsamt huruvida deras löner äro tillräcklige eller ej; och om icke denna otillräcklighet föranleder till missbruk och olägenheter, som samhället på annat sätt får vidkännas. Jag anhåller ytterligare om bifall till denna punkt. Ofverläggningen ansågs nu vara fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle den ifrågavar. 6 eller sista punkten af Statsoch Bevilln.Utskms betänk. Ropades ja och nej. Propos. till afslag å denna punkt blef derpå framställd och -besvarad med starka ja, blandade med nej, hvarefter H. Ex. tillkännagaf, det han trott sig linna, att R. o. Ad. med öfvervägande ja besvarat den sednare propos. Hr Westerstrand begärde votering, men förklarade sedermera, medan till följd deraf voter:s-propos. uppsattes, att han afstod från denna begäran. Vid förnyad föredragning lades, på begäran af Frih. Palmstjerna, Carl Otto, Gr. Posse, Erik Arvidsson, och Gr. Lagerbjelke, Gustaf, ånyo på bordet Stats-och Bevilln.Utskms d. 25 sisth Jan. f. m. första gången bordlagde utlåtm: N:o 38, i anledn. af väckt motion, ang:de personliga skyddsafgiftens användande till folkundervisningens befrämjande; och Den 5 Februari e, m. 133 N:o 39, i anledn. af väckt motion om personliga skyddsafgiftens användande till organiserande af arbetsinrättningar. Föredrogos ånyo och biföllos Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.-
Jag anhåller om Ståndets upmärksamhet på denna fråga, och att med anledn. af denna punkt en underd. skrifvelse till K. M. måtte af 11, o. Ad. beslutas. Frih. Haab, Carl Adam: Lika med den siste talaren anser jag nödvändigt, att ordet: skälig ersättning, närmare bestämmes, på det att trupp och befäl må erhålla hvad som för deras uppehälle erfordras. Vid Riksdagens början väckte jag motion, att Arméen skulle göra arbeten vid jernvägarne. Sedermera aflat K. M. en propos. i ämnet, hvilken ock blifvit af Utsk. tillstyrkt. Det är emellertid nödigt att tillse, huruvida det kan vara nyttigt att enskilde arbetare drifva flere mil bort på arbete från hustru och barn, samt lemna dem utan tillsyn hemma. Många bevis för det onyttiga häri behöfva icke anföras. Jag anser derföre rättast, att man öfverlåter åt K. M., att, i händelse dessa förhållanden komma att betänkligt utveckla sig under jernvägs-arbetet, bestämma, huruvida det icke vore nyttigare att värfva en särskild trupp i och för jernvägsarbetena. Häremot kan invändas, att en sådan åtgärd medför olägenheter, då denna trupps underhåll efter jernvägarnes fullbordan icke är bestämdt, ej eller hvartill den sedan skall användas, men dessa jernvägsarbete!) komma likväl under en lång följd af år att erfordra stor arbetsstyrka. Afven kan den anmärkn. göras, att Arméens användande vid jernvägsarbetena förorsakar rotehållarne en dryg kostnad genom deras skyldighet att under manskapets frånvaro sköta torpen; men härvid fäster jag ingen vigt, ty jordbrukarne må vidkännas denna tunga, enär de komma att draga största fördelen af jernvägarne. Jag har velat fästa upmärksamheten på olägenheterna af att draga en mängd folk från den ena till den andra delen af landet, och att åt K. M. bör öfverlemnas att värfva en särskild arbetstrupp för jernvägsarbetena, och i denna riktning anhåller jag om återremiss af denna punkt. Hr von Troil, Sam. Gust.:
Debetsedlar skall emedlertid anmärkas, att fråga om en högre skatt är anhängig. Den i5 December e. m. 383 Att efter slutet af §. 7 införes en helt ny §, så lydande: 8. om RiksPröfningsComiteen. Mom. 1. För att oåterkalleligen afgöra alla tvister, sorn kunna uppstå genom olika meningar om denna BevillningsFörordnings rätta ty delse , skola Rikets Ständers Justitieombudsman samt Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret hvarje år, på utsatt tid i Januari månad, sammankomma under JustitieOmbudsmannens ordförande och med Secreterare från dess Expedition. Mom. 2. Denna RiksPröfningsComite' upptager 1:0 alla de förfrågningar, hvilka enligt *$*. 5, Mom. 12 göras af LänsPröfningsComite'erna; 2.0 de anmärkningar af Länsstyrelser, hvilka, enligt 7 Mom. 3, Kongl. Kammar Rätten gillar och till RiksPröfningsComite’n remitterar. RiksPröfningsComitén öfverlägger inom slutna dörrar, men afkunna r beslutet inför öppna, på viss dertill allmänt kungjord dag, äfvensom hvarje Ledamot, som varit af särskilt tanka, då bör offentliggöra sina skäl. Protocollet blifve bifogadt JustitieOmbudsmannens Embetsberättelse för förra året. RiksPröfningsComitens alla Ledamöter aflägge före sammanträdet följande ed: 384 Den i5 December e. m. Jag N. N. lofvar och svärj vid Gud och Hans heliga Evangelium, att jag , såsom Ledamot i Sveriges Rikes P röfningsComité, skall tolka nuvarande BevillningsFörordning efter bästa förstånd och samvete, såsom jag ord och mening begriper. Och skulle den händelsen inträffa, att jag om Förordningens mening är osäker, då skall jag tolka den till de skattdragandes förmon, och noggrannt i protocollet uppgifva skälen till min osäkerhet för nästa Riksdags Ständer; så sannt mig Gud hjelpe till lif och själ. Mom. 5.
Det var en frisk kyla i luften, högblå himmel med sol om dagarne, om qvällen gasens och de elektriska lågornas strålglans, bjellerklang, brusande gatulif och rösters stim. Minnet af svunna barndomsår och den stora helgens trefna glädje, medan ännu » lilla mamma« lefde, och familjen inom den gröna porten såg lifvet gladt och förnöjsamt an, vaknade med ens till lif hos Ruth. Hon kände en begä- i-else att söka upplifva något af de gamla goda traditionerna. När julaftonen kom, tog hon sig derför ledigt från fabriken hela dagen. Den värsta arbetsbrådskan var nu förbi, så att det lät sig godt göra. Det skulle bli en öfverraskning för pappa Rebolledo; han fick partout intet ana. Nå, han var nu icke synnerligen skarpsynt och skarphörd, så den saken lät sig godt ordnas. De hade icke firat jul de senaste åren, sedan den lilla frun föll ifrån — ja, väl firat den, med en smula ljus, en portion gröt och litet Guds ord; men icke rikligt: med gran och julklappar och stor glädje på det gamla goda viset! Nu skulle det allt bli, som det borde! Ute i boden satt pappa Rebolledo som vanligt och halfsof vid sin disk, medan Ruth fejade och styrde i de tvä rummen der inom. Han hade nog förvånats en smula, när hon utan vidare stannade hemma om morgonen och ej i vanlig tid gaf sig i väg till fabriken; men hon förklarade, att arbetet var instäldt för helgen, och att hon skulle begagna förmiddagen till litet rengöring, som var välbehöflig. Dermed var han till freds. Hon hade redan dagen förut skaffat sig en gran, som ett stadsbud smysslat hem om qvällen, i skym undan för pappa Rebolledos ögon bakom den täta bersån i trädgårdstäppan. Och i hennes byrålåda väntade ett glittrande upplag af vaxljus, guldtråd och brokig konfekt att smycka julträdet. Allt efter som Ruth sysslade med anordningarne till qvällens fest, intogs hon af en glad ifver, som kom blodet att röra sig i hennes ådror lättare och friskare än på länge — ack, hur oändligt länge!
Af bilagde från Kongl. Bergscollegium erhållna uppgift öfver Rikets privilegierade Stångjernsoch Ämnesjerns-smide, som är specifique för hvarje Län, befinnes, att år 1818 utgjorde Smidet å egen blåsning inalles 179,442 Sk® samt det privilegierade Smidet uppå köpetackjern, tillsammans 229,917 Sk®. — Om nu de Bruk, tillverkande 179,442 Sk®, som hafva fått sine privilegier att tillverka Stångjern af egen Tackjernsblåsning, skulle, när dem behagade, tillåtas, att upphöra med blåsning och tilldelas rättigheten att fritt och obehindradt köpa tackjern, skulle det naturligtvis, genom en större concurrence af Tackjerns köp, År 1818. Smide på egen blåsning grundadt. Smide på köp tackjern grundadt. Summa af tillverkadt Stångjern 1818. Summa af tillverkadt Tackjern 181S. Örebro Kopparbergs Summa 179,4421229,917)348,609 4o5,131 (8 H. pag. 466.) . V' ! ■ ■ ' A. - r Den 3o December e. m. 467 köp, förnärma <le Bruk af inalles 229,917 Sk© jerntillverkning, som, dels från äldre tider tillbaka, dels i sednare tider, blifvit privilegierade på köp-tackjern. Det är val sannt, att tackjerns-tillverkaren, hvars interesse ej heller bör förbises, genom en sådan ökad coneurrence i afsättning skulle i första början vinna ett högre försäljningspris. Men denna hans fördel blef ej varagtig; ty, så fort tackjernspriset blef uppdrifvit till den böjd, att Bruken med egen blåsning funno för sig fördelaktigare att sjelfva tillverka tackjern och således upphörde att köpa det, skulle tackjernspriset ånyo falla ner. Ett bifall till den ifrågavarande motionen skulle, efter min tanka, värka beständig fluctuation i tackjernspriserne, allt efter de Tackjernsblåsande Brukens behag eller interesse.