Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
' Och kan det icke vara just af denna grund, som lian 1111 i s Hedda Gabler, lagt ännu en kvinnotyp till siiw många föregieiide, en mörk, oliygglig, hemsk gestalt denna ging; n h g b i l d e n af det kvinliga släktet, en kvinna som genom eget förr2lande och ett ogunstigt öde får sina djupaste kvinliga instinkter f ö r n i d m och förgiftade och blifrer omgifren af en atinosfar, i hvilken hennes karakteristiska fel och kraftigaste anlag vaxa upp till underliga, jattelika drifliusviixter och slh ut i stora., illaluktande, giftiga blommor, soin slutligen taga lif vet af henne sj alf. Q Ar nu detta icke tragiskt - icke mänskligt nog ' att väcka v i r t intresse? Ä r det ej tänkbart, att nian möjligtvis en dag kiiiide. liafva något att lära dtiraf ?. I: * I: Det &amp; r säkert ingen tillfällighet att Ibsen i sitt siit; arbete till utgångspunkt för Bägge sina hiifviidpersoner tager äktenskapet för ntt blifva försörjd. Men därined &amp; r ocksh saininanh~iget med lians öfriga diktning och i synnerhet ined lians föregående verk, Friien fra Havet », alldeles klargjordt. Ikseii liar nibiiligen, trots allt, en i ordets straiigaste Beinärkelse ideal iippfattnii ?g af äktenskapet, detta samlif mellan man ocll.kvinna, soin blir .något %underbart&gt;, först då tv&amp; inänniskor - de tv&amp; allena - %i frihet och under ansvar, liafva lart att gifva hvarandra allt, ' det bästa de aga och det Basta de viiiiisi, ntan iiiskriinkning eller f örbeliåll. Har liiigt %r det ej inellan denna iippfattning ocli den gruiidval, på hvilken ett äktenskap för att blifva försörjd bygger sainlifvet.
581 upgå till och ofta öfverstiga de arrenden, som för dem högst kunna erhållas, som ock, att de fleste Häradhöfdingar äro aldeles i saknad af [Boställen, utan i stället, såsom ersättning derföre undfå 26 Rtd 32 sk., som på långt när icke förslå till KronoUtlagornes betalande, här Herr Häradshöfdingen förmodat, att desse olika förhållanden för UnderDomare å .Landet, hvilka alla hafva enahanda ansvar för deras befattning och lika vigtiga samt öfver en mans förmåga trägne göromål, höra förtjena Riksens Höglofl. Ständers upmärksamhet till den någorlunda jein1 ika ändring och rättelse som kan leda till förbättring af de flestes nu innehafvande knappa Lönevilkor, uti hvilket ändamål är vordet föreslaget, att all Expeditions-lösen borde försvinna eller åtminstone icke upbäras utaf Domaren, utan snarare af en eller 2:ne Ordinarie TingsNotarier, som tillika lönades af Häradet och svarade för all Expedition, då Domaren endast fick sysselsätta sig med målens afgörande och pröfning, hvarföre han af Staten borde få en anständig Lön jemte Boställe fritt från utlagor, samt att TingsgästningsPenningarne förökades till minst tredubbelt och utgingo i Spanmål, hvilket Herr Häraoshöfdingen trott kunna verkställas om alla onyttige Tjenster indrogas och vissa öfverdrifvet stora Löner minskades, hvarigenom genast en tillräcklig Fond till förbättring af de nödvändige Lönvilkor kunde erkållas. Högvördige PrestStåndet har ock på lika sätt till förenämnde Utskott remitterat de serskild te af Herr Riskoppen och Ledamoten af [Kongl. Nordstjerneorden Doftor E. A. Almqvist 382 $ta*s-^ och Jjag-Utsbottens Betäniandeii. pcb Hprr Prosten OA.
Nurnberger-kram af god beskaffenheti, hvilket motionären ansett skola blifva af ej obetydlig vinst för Staten, enär de summor, som nu för dylikt kram ginge ur landet, då skulle stanna derinom. Derjemte har inom Hederv. Bonde-Ståndet Riksdags-fullmägtigen Petter Haraldsson från Elfsborgs Län, uti en till Stats-Utskottet remitterad motion , andragit: att folket inom de sju för gårdfarihandel privilegierade Härader uti Bih. till R. St. Fröt. ISii. 4 Sami. 2 Afd. 4 Haft. 1 2 Statssamt Allm. Bese.- och Ekon.-Vtsholtens Utlåtande, N-.o ii. Elfsborgs Län alltid varit kändt och utmärkt för sin naturliga fallenhet för och skicklighet uti åtskillige handaslöjd»', genom hvilka det, oaktadt jordmånens ofruktbarhet, hittills kunnat bereda sin utkomst; att likväl bomullsväfningen, som förr utgjort det lmfvudsakligaste näringsmedlet, i sednare tider haft att strida med det inflytande, en mängd utländska väfnader utöfvat på behofvet och förbrukningen af dylike varor , hvarigenom minst Veidel af förut i verk samhet varande väfstolar nu afstannat, samt, lill följd häraf, flere tusende menniskor inom berörde ort förlorat sitt nödtorftiga uppehälle, och elände samt ökade brott uppkommit; att derföre nya vägar för näringsfliten borde öppnas och sysselsättning jemte arbets-förtjenst beredas det nödställda folket, som egde en naturlig fallenhet för handaslöjd»' och lätt kunde inöfvas uti tillverkning af hvarjehanda arbeten i trä, näfver, bark, halm och papp, eller s. k.
I sammanhang härmed fäster jag äfven upmärksamheten på den omständigheten, att sedan Landsbme i nyssnämnde g erhållit rätt att till obegränsadi belopp, i vissa fall, förelägga domare vitén, för att förmå dem till fullgörandet af deras åliggande, har uti 65 § rättigheten blifvit inskränkt hos Hrr Landsb:rs hittills varande omedelbara förmän, Collegier eller Rikets öfrige Rätter, att förelägga och fälla Landsh. för underlåtenhet att vidtaga de åtgärder, eller lemna den embetsbandräckning, som bemälde myndigheter äga att påfordra, till högre vitesbelopp än 1000 r:dr r:mt; men om försummelsen ändock fortfar, skall förhållandet anmälas hos K. M. En sådan inskränkning, hvarom icke talas i den gamla Landsh:ge-instrukt:n, är visserligen redan förut stadgad i KammarGollegii instrukt:n af år 1838, men har hittills icke varit ifrågasatt inom HofR:na, när de såsom domstol påkallat någon Landsh:ns embetsåtgärd och är väl också, hvaddessa ÖfverR:r beträffar, i högsta grad olämplig. Och då i allt fall Landsh:ge-instrukt:n icke lärer kunna lända IlofR:na till efterrättelse, hemställer jag att 65 § må erhålla den förändrade redaktion, att någon inskränkning derigenom icke sker i HofR:nas i lag grundade rätt, att för underlåtenhet hos dem underlydande myndigheter ålägga de förhöjda vitén, HofRma kunna anse erforderliga för att bringa sina beslut i verkställighet. Uti 31 § af nya instrukt:n, hvilken § innehåller icke mindre än 20 mom. ang. Landstuns åligganden beträffande vården om allmänna hushållningen samt de mål och ärenden som dermed äga gemenskap, förekommer ett 11 morn., af innehåll: »att K. Bef:h:de äger hafva tillsyn öfver god hushållning med och »ändamålsenligt användande af städernas allmänna medel, anslags»ocb donationsjord».
Staten gör, för att fylla detta i Norrköping varande behof, helst skolan af sig sjelf faller, när den ej så fullgör sina skyldigheter, att den äger allmänhetens förtroende, och den beviljade förmånen då också uphör. Vilkoren, under hvilka denna förmån begäres, äro: 1:0 Skolan underkastar sig hvilka kontroller K. M. bi 11 igtvis finner för godt i Nåder pålägga den. II. H. 13 194 l)?n 3 December e. m. 2:0 Förbinder sig icke till den begärda tjensteårsberäkningen föreslå andra personer, än dem stiftets domkapitel erkänner fullt qvalificerade, 3:o Förbehåller åt sin n. v. föreståndare rättighet att, med fören:de restriktion, antaga eller afskeda lärare. Rörande n. v. föreståndarens lämplighet för sitt kall, och huruvida han förtjenar utmärkas med den ofvanmde förmånen, är redan upläst intyg öfver hans verksamhet i Götheborg i samma syfte, äfvensom meddelas skall sådant öfver det sätt, hvarpå han i Norrköping fullgjort sina mot föräldrar och allmänheten åtagne förbindelser. Jag anhåller vördsamt att denna min motion, som afser att R. St:r måtte hos K. M. i underd:het anhålla om bifall till föremde förmån för Hr Törnstens skola, må blifva remitterad till Allm. Resv. och Ekon.Utsk., och tager mig friheten jemväl hosfoga Svensk Författningssamling för år 1856, N:o 52, hvaraf 49 § i början af detta anförande är åberopad, Remitterades till Allm. Resv. och Ekon.Utsk. Hr von Troil, Sam. Gust., upläste en motion, så lydande: K. M:s Nåd. Propos. om Statsverkets tillstånd och behof innehåller, i afseende på Landtstatens lönereglering, bland annat det förslag, »att de 218 Länsmän, hvilka ej äro innehafvare af boställen, måtte hugnas med vederlag derföre ä 100 R:dr r:mt,» De tabeller, som vid sisth Riksdag öfverlemnades till StatsUtsk.
Hon satt i hans knä, och han höll sin arm om hennes lif och då, medan deras ögon hvilade i hvarandra, brukade de säga: »nu resa vi», och deras hjertan dunkade häftigare mot hvarandra. »Vi resa, vi sitta i kupén, unga herr Alm och hans fru, tåget går ...» Och nu Man hade hunnit in i en tunnel, och Hedvig for upp ur sina drömmerier, vid det att hennes man tryckte en het, sugande kyss i hennes nacke. Ett stort sofrum i Inselhotellet i Constanz med Bodensjöns svallande vatten lurande som ett mörkt gap utanför fönstren, ett gap, i hvilket den röda lanternan på en ensam roddarbåt satte en hemskt lysande ljuspunkt ... Hedvig ligger i den stora sängen, ser matt ut öfver rummet med alla dess reseffekter, spridda på stolar och bord, resehandböcker, olästa kappsäckar, uppdragna fodral, kläder här och hvar. Ljusen i de höga stakarne fladdra och kasta ett svagt sken på all den banala, pösande och otrefliga lyxen i rummet. Och regnet, som i forsar öser ner der ute, knäpper mot rutan med tunga droppar. Hedvig känner sig så trött och så tung till mods. Resan ifrån Offenbach öfver Schwarzwald har varit misslyckad, ty alla de vexlande landskap, som eljes synas från de spiralformigt uppåtbugtande jernvägslinierna, lågo svepta i dimma, tjock, så man kunde skära den med knif der nere i dalkjusorna, omslutande allt med sitt hvitgrå töcken ända upp till de högsta spetsarne, och luften slog fuktig och kall in i kupéerna. Hedvig hade en släng af jernvägssjukan. Det kändes, som hon ingen hvila kunde få, som satt hon ännu i en vaggon med skallrande fönsterrutor och matt ljus. Hon var redan trött på att resa, att kuska ifrån stad till stad, att vakna i främmande rum, att ligga i främmande sängar, att trängas och bråka, att plugga Bædeker och Hendschel, att vara rädd att försumma sig, att gå in i orätt kupé, att blifva skinnad, att, att ...
Då likväl den nya truppen är ämnad att förläggas på Carlsborgs fästning, för att der, jemte dess egentliga åligganden, bestrida fångbevakningen i stället för de dertill nu beordrade kommenderingar utur indelda armeen, hvilka underhållas af anslaget för fångvården, har jag antagit, alt enahanda underhålls m. fl. förmåner, som hittills varit dessa kommenderingar bestådda, äfven skola den nya truppen af nyssberörda anslag tillgodokomma, samt derföre trott mig kunna i underdånighet tillstyrka, det Eders Kongl. Maj:t må, under det af mig sålunda framställda förbehåll, af Rikets Ständer endast i nåder äska en mindre del af ofvan uppgifna underhållskostnad, eller årligen hvilket belopp synes böra sammanföras med anslaget för ingeniör-kopsen och denna korps, sedan den blifvit försedd med trupp å 4-:de Hufvudtiteln upptagas under rubriken värf vade arméen. Det till den nya sappör-truppens uppsättning erforderliga belopp torde, såsom tillfälligt behof, få uppföras bland de anslag, som för sådana behof komma att i nåder äskas. Beväringen. Kostnaderna för beväringsmanskapets vapenöfningar hafva, i följd af det i jemnbredd med folkökningen år från år stigande antalet vapenföre beväringsskyliige, visat sig vara i jemnt stigande. De uppgingo sistlidne år till det betydliga beloppet af 151,439 R:dr, och kunna för innevarande år antagas än högre. I ändamål att sätta en gräns för denna utgift och tillika, genom beredande af en fullständigare öfning än under nuvarande förhållanden kunnat ernås, söka bibringa åtminstone en del af hvarje åx\s approberade bevärings-ynglingar så mycken utbildning i vapenyrket, att de, Transport Bil.
Ad. åtskiljdes kl. to om aftonen. In Edem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Lördagen den i3 Februari 1841. Plenum kl. g f. m. Justerades pleni-prot. för den 3o sisth Januari f. m. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Som ännu mycket återstår af betänk, angrde folkundervisningen, och derefter i ordningen förekommer ett betänk., som torde draga länge nog ut på tiden innan det hinner att afgöras, nemi. det om privatbanker; så hemställer jag, om ej betänk, ang-.de cabinettscassan, som nu ligger på R. o. Ad:s bord, finge framflyttas på listan att förekomma till pröfning näst efter de begge befänhanden, som sednast framflyttades, hvarigenom det komme att stå näst framför fi agan om lagen för privatbanker. Gr. Taube, Guslaf Joli., förenade sig med Hr von Hartmansdorff. Uppå derefter framställd proposition beslöt R. o. Ad. alt StatsUtskts utlåt. N:o 427 skulle på föredragningslistan framflyttas näst före Bancooch LagUtskms utlåt. Ilr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, uppläste följande : Med anledn. af det sedan ett plenum tillbaka afgjorda Stalssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskms utlåt. N:o 138, angtde åtskilliga ön St. Barthelemy ronde förhållanden, väcker jag efterföljande motion: Då, oaktadt R. Stis lind. skrifvelse lill K. M. af den 18 Juli 1818, "alt ön St. Barthelemy måtte till den högstbjudande försäljas," någon sådan åtgärd ännu icke kunnat vidtagas, och denna ö, långt ifrån att tillskynda Riket något gagn, tvertom tillskyndar det förluster, så föreslår jag, "att R. St. ville uti en und. skrifvelse till K. M. förklara," att Den i3 Februari f. ra. de för sin del medgifva, att ön St. Barthelemy måtte få till
Högloft. Riddoch Mclns Högw. Preste.Ständ. Ledamöters »vägnar Lcsamöters wägnar ÄE HeMmwL. 1'lr. VVeiäman. PL Den iAebrirärii. so? Pä Wällofl. Borgare.Ständ. Pä Hcderw. Bonde-Ständ» Ledamöters wägnar Ledamöters magnar t^arl kr. i^Lnäber^ /rnäers ^lilslon dl. kröäelius. Herr Lilverliolpsz 6ukak /rbrakam, utbad stH fä »plysa, att sedan StatsAktikottel nu meddelat den underrättelse, att den i Banco-Utstottets utlåtande såsom möjlig ansedde tillgäng icke more atr päräkna-, äterstode art Ridderskapet och Adelli bifölle BancoUtskotteks Betänkande, hwari Utskottet yttrat, ber t widrigt fall Banque» kUnde ingä i utbetalning af de för Bergslagen af Kongl. Ä!aj:t i Räder äskade understöd. Efter en korrt öfwerläggning, och dä Ridderskapet och Adeln önskade au om detta amne inhämta närmare kunskap, bestöts. att dest afgörande till nastä Plenum skulle upffjuiaS. Föredrogs ett fräii Slars - Utskottet iiigifwit sL tydande: Wördsanit Memorial! Sä wal hos Högloft; Ridderskapet och Adelnz söni det Högwördige Preste - Ständer samt WällbjU Borr 5»8 Den 12 Zebruarir - Borgare-Ständet, hafwa anmärkningar blifwit gjords tvid Bilagan Likt. G, tili Srais-Iitstot^els Be änkande, angående Stats-regleringen innefa tande Ctericie och Schola-Staterne, samt Skaten för Kyrkor-? och Hospitalers underhäll, och öfwer hwilka anmärkningar Stats-Us statler nu sär dest utlätande afgifwa. i'o Clericie-Slaten.
En jemförelse emellan dessa särskildta stadganden är tillräcklig att styrka, det taxeras innevånarj 36 BevillningsUtsk. Betänkanden. ne 1 Städerne äfven så väl som de på Landet efter synbar förmögenhet ; och skall det likaledes blifva svårt att förena uppgiften om den lätthet, hvarmed 1810 års Bevillningsgrunder skola vid taxeringar å joi dbruket kunna användas , med ej mindre den i Kongl. Majrts Nådiga skrifvelse till Rikets Höglofl. Ständer under den April 1812, angående Bevillningen lemnade underrättelsen derom, alt flere förfrågningar inkommit om bemäldte Författnings tillämpning , och att ett och samma ämne blifvit af särskildte Cornpromissräiter alldeles olika afgjordtj än de vid verkställigheten yppade mångfaldiga skiljaktigheter och tvifvelsmål , hvarom en mängd inom Utskottet förvarade handlingar lämna tillräckligt vitsord. Om det , som yrkadt blifvit , endast kan tillskrifvas tillfälligheter eller härleder sig från en mera öfverlagd plan, att de från och med år i8lS påräknade bevillnings summorne, öfver hufvud tagit, utgått , lär ej kunna med säkerhet bevisas; emedlertid kan man ej frånkänna den nämnde år upptagne Bevillnings-methoden den förtjensten att hafva närmare än den näst föregående uppfyllt det åsyftade ändamålet och' sålunda motsvarat den af Kongl. Maj:t för Rikets Ständer i Nåder yttrade fordran af den år 1812 blifvande BevillningsFörordningen , det borde elen med en jämn och rättvis fördelning förena den för dispositionen nödvändiga visshet i beräkningen , och såmedelst leda till den möjliga fullkomlighet i beskattnings-verket, som påkallas af Kongl. Maj:ts och Svenska Folkets gemensamma önskan oqh det allmänna behof vet.
Man såg sig hopplöst förtvinad omkring, i fall det icke fann3 någon gammal båt att tillgå eller åtminstone en ära eller båtshake för att fånga näckrosorna med, men när man var nog lycklig att ha någon bekant bland pojkarne, kunde man ibland få hjälp att gå på jakt efter dem. Hvar och en, som försökt att plocka dessa blommor, vet, huru svåra de äro att få fatt i, huru de med långa, sega stänglar, som likna guttaperkarör, äro fastade vid botten af den sjö, hvari de växa. När man vill fånga dem, svaja de på dessa lösa stjälkar, dyka ned som svanor, som vilja undkomma, och får man ändtligen fatt på dem, måste man hala som i ett långt ankartåg för att få upp dem. Och det underliga är, att nästan i samma ögonblick som man plockat dem, är tjusningen vid dem förbi. Så godt som ögonblickligen antaga de ett slappt, ledset utseende, som visar, att de icke längre lefva i sitt rätta element, och om man också sedan sätter dem i stora vattenskålar, få de dock aldrig igen sitt ursprungliga fängslande utseende. De ha något stelt och tråkigt i sin symmetriska fullkomlighet, som gör, att man snart mister intresset för dem. De skola, om någon, ses i sitt rätta element. Man skall icke plocka dem. På det hela taget borde man taga som regel att aldtig afplocka för många blommor i taget. Det tar ganska mycken tid att hålla afplockade blommor länge friska, och de flesta ge sig icke tid därtill. De vårda dem ett par dagar genom att klippa af stjälkarne och ge dem friskt vatten och låta dem sedan vissna; och det finns ingenting sorgligare och fulare än vissna blommor. Att ombyta ett par grenar eller några få blommor flere gånger i veckan gör däremot intet besvär. * * * Så kommer den mörka tiden bort emot julen, då alla blommor äro slut, och de utländska blommorna ännu äro dyra. Man saknar alltid i sina rum den uppfriskande synen och den färgvärme, som blommor skänka hela omgifningen. För att ersätta de lefvande blommorna har man blomstermålningarna.
Mars på bordet lagda utlåtande, N:o t36j i anledning af väckt motion om tillsättande af en comité för att utarbeta förslag till en förändrad National-representalion, förklarade Ridderskapet och Adeln sig anse lämpligast, alt berörde motion behandlas af Constitulions-ULskottet. S. D. Yid föredragning af såväl Statssamt Allmänna 'Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 31 sistlidne Mars på bordet lagda utlåtande, N:o 83, i anledning af väckte frågor, dels om Biskops-embetenas indragning och dels om förändrad reglering af de utaf Biskoparne innehafvande löneförmoner, m. m., som ock Herlerv. Bonde-Ståndets genom prolocollsuldrag af den 5 dennes gjorda inbjudning till Med-Slånden att instämma i Bonde-Ståndets, uti berörde ämne samma dag fattade, beslut, afslogs Utskottens förenämnde utlåtande och fann Ridderskapet och Adeln sig ej heller kunna Bonde-StåndeLs inbjudning antaga. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Ut skottets nedannämnde den 2 dennes f. m. på bordet lagda utlåtanden: N:o 247, i anledning af väckt motion om skatllagda vattenverks befi iande helt och hållet elier till någon del från grundräntas framtida utgörande, då de, i följd af sjöars eller strömmars sänkning eller altappning, utrifvas eller förändras; N:o 249, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å KammarCullegii berättelse, angående Sala silfververks ränle-ersättningsfond lör redogörelsetideu från och med den 1 November 1839 lill samma dag år 1842; och N:o 251, i anledning af erhållen återremiss å betänkandet, N:o 199, 792 Prot.-Utdrag, den g April 18./5. rörande löneförbättringar åt vissa Kyrkoherdar af indragen behaglig tids förlänings-spanmål. S. D.
Till följd af hvad sålunda blifvit anfördt, får Utskottet till Ilikets Ständers grundlagsenliga behandling vördsamt hemställa följande förslag till ändring i Bihsiiags-Ordninseii. 13. (Nuvarande lydelse.) l:o) Jemte Ärkebiskopen, Biskoparne och Pastor Primarius i Stockholm, hvilka af Konungen till Riksdagen kallas, välje hvarje Stift, på sätt dess Presterskap inom sig öfverenskommer, följande antal Fullmägtige, nemligen, Kyrkoherdar: Upsala Stift Fem, Stockholms Stad Två, Linköpings Stift Fem, Skara Fyra, Strengnäs Fyra, Westerås Fem, Wexiö Tre, Lunds Fyra, Göteborgs Tre, Calmar Två, Carlstads Två, Hernösands Tre och Gottlands Två. Comministrarne uti hvarje Stift, äfvensom Comministrarne i Stockholm, vare berättigade, om de det åstunda, att, inom sig, välja en Fullmägtig. 2:o) Universiteten i Upsala och Lund lliksdagsmanna - (Den föreslagna lydelsen.) l:o) Jemte Ärkebiskopen, Biskoparne och Pastor Primarius i Stockholm, hvilka af Konungen till Riksdagen kallas, välje hvarje Stifts ordinarie prester tillika med de ordinarie lärare vid Elementarläroverken, som ega presterlig befordringsrätt, samt de inom Stiftet boende och mantalsskrifne personer, hvilka genom aflagd Licentiat-examen blifvit till Läkarekonstens utöfvande behörigen legitimerade, inom sig och på sätt valmännen sig emellan öfverenskomma, följande antal Fullmägtige, nemligen: i Upsala Stift Sex, Stockholms Stad Fem, Linköpings Stift Sex, Skara Fern, Strengnäs Fem, Westerås Sex, Wexiö Fyra, Lunds Sex, Göteborgs Fyra, Calmar Två, Carlstads Tre, Hernösands Fyra och Gottlands Tvä. 2:o) Universiteten i Upsala och Lund underhåll. underhåll.
Konungens enstilda medel borde ersattas 40,944: -s» samt z:o. för diverse uppgitne privar te fordringar hos f. d. Konungen z,o6 t: zi, z» Tillsammans 47,206: 2s, z» Sa blefwo, sa ival Uti Bouppteckningen, som vfwaNnämnde sammandrag, dessa 47,026 R:dr Ssss» z c:st. anmärkte till innehällning för sä wäl Stats» Werkerö som de Private Fordrings, ägarnes godtgörande, ivid den om fd. Konungens enstilda förmögenhet framdeles till afslutande liquid; Och war det pä återstoden af f. d» Konungens enstilda egendom, hwilken, ester afdrag af förenämnde 47,026 R:dr 2; ss. z rist., utgjorde 471,64; N-dr ^6 ss. 9 r.st.. som beräknades s procents ränta wid underhallsSummans bestämmande. Dä någon sä beskaffad liguid, af de anledningar, som Kongl. Majas Nädiga Skrifwelse till Stats« Utskottet af den t f ststledne Julli, angäende förra Kongl. Familjens U berhalls - Summa, innehåller, ännu icke för sig gatt; Sä har icke eller Stats-Werkets fordran ännu kunnat ifrån f. d. Konungens enskilda egendom Utbrytas, utan är allrsä i denna stund vUltagen och odisponerad; Men sedan Kongl. Maj:t under den t ststledne April t Näder bitallit, att liwid härom nu stall upprättas, och Stats - Werket således Utbekomma stn fordran; Sä är det just af denna Stats,Werkets ännu 0- Uktagnk och vdispönerade fordran, som Kongl, Majit i W - Den 12 Augusti. L604 i Näder förestagit och Stars - Utskottet jemwäl tillstyrkt, all de wid Haga Lust - Slott befintelige och f. d. Kongl.