Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Brännvinsbränning idkades sistlidet år vid 52 större bräunerier, hvaraf äro belägne 2 i Ydre, 5 i Göstrings, 3 i Lysings, 2 i Dahls, 20 i Aska, 2 i Bobergs, 2 i Gullbergs, 2 i Wifolka, 4 i Hanekinds, 3 i Åkerbo, 1 i Bankekinds, 1 i Östkinds, 2 i Lösings, 1 i Memmings, 1 i Bråbo och 1 i Finspongs härader, med sammanräknad tillverkning af 1,164,508 kannor, samt vid 464 mindre bränneriet-, som producerade omkring 600.000 kannor brännvin. Större fabriker på landet äro Heij myra glasbruk i Finspongs härad med tillverkningsvärde af 146,150 K:dr, Thorshags bomullsspinneri vid Norrköping med d:o 393,922 K:dr samt Orremåla och Råby oljeslagerietmed d:o 79,790 R:dr. För öfrigt förekomma garfverietoch färgerietsamt i Kinds och Ydre härader pottaskefabriker. Värdet af samtliga fabrikers tillverkningar, ofvannämde inberäknade, utgjorde år 1857: i Kinds och Ydre härader R:dr 62,589. i Göstrings och Wifolka d:o » 4,399. i Lysings, Dahls och Aska d:o « 11,795. i Gullbergs, Bobergs och Walkebo » 61,680. i Åkerbo, Bankekinds och Hanekinds » 1,500. i Hammarkinds och Skärkinds d:o » 2,144. i Finspongs, Bråbo och Memmings d:o » 551,795. Norrköpings stads fabriker producerade år 1857: Kläde 1,307,322 alnar till värde af » 9,133,056. Bomullsgarn 2,451,018 h, n » 2,024,811.
Proposition N:o 21. och sådane af häradsboerne utsedde uppsyningsman hittills latt biträda skogsbetjeningen, icke allenast vid allmänningarnas bevakning och fredande från åverkan, hvartill den oftast inskränkta skogspersonalens tillgörande merendels varit otillräckligt, utan ock med uppsigt vid fällning och afförsel af det utsynade virket, med mera, samt, efter hvad liera länsstyrelser upplyst, häradsboernes så beskaffade biträde i icke ringa mån befunnits för skogsvården gagneligt, har Kongl. Maj:t funnit binder för ett sådant deltagande från allmännings-intressenternas sida i vården och tillsynen å de till häradet hörande allmänningsskogar icke möta, hvadan Kongl. Maj:t pröfvat skäligt att till Rikets Ständers underdåniga hemställan i denna del lemna nådigt bifall, dock att deputerade icke må ega inblanda sig i den vetenskapliga skötseln och behandlingen af skogen, hvilken hädanefter såsom hittills kommer att utaf den förvaltande personalen af skogsstaten, enligt instruktion och de vid hvarje allmännings reglering meddelade särskilda föreskrifter, handhafvas; börande i öfrigt, på sätt Rikets Ständer jemväl hemställt, den utaf häradsboerne för deras deputerade utfärdade instruktion alltid underkastas granskning af Kongl. Maj:ts befallningshafvande, på hvilken det sålunda ankommer att, då behof deraf göres, densamma jemka och rätta till öfverensstämmelse med hvad, rörande deputerades befattning, nu är vordet stadgadt, och hvar om föreskrift skall inflyta i den nya skogsordning, som, efter dertill af Kammarkollegium uppgjordt förslag, framdeles kommer att af Kongl. Majit utfärdas.
Constitulions-Utskottets utlåtande, så anser jag likväl saken icke hafva blifvit nog utredd, icke heller motiveringen nog bindande, utan anhåller derföre, alt mitt till Utskottets protocoll afgifna anförande måtte få åtfölja, så lydande; För att kunna utreda, huruvida den fråga, hvarå Landtmarskalken vägrat proposition, är enlig med eller stridande mot Grundlag, vill jag skärskåda den, först i anseende till sjelfva saken, och sedan i anseende till formen. Hvad sålunda saken beträffar, vill jag lill en början erinra, att allt hvad, som säges om ett högre begrepp, nödvändigt mäste gälla för alla de underordnade; och att följaktligen det i Riksdags-Oidningens 41 §• stadgade förbudet mot deltagande i val till Utskotts-Ledamöter, nödvändigt måste gälla både för val lill Electorer och val till Bänkmän, helst detta sistnämnda val endast är första instansen af val till Utskotts-Ledamöter. Constitulions-Ulskollcts Memorial N.o 3. Med della förbud är förhållandet alldeles enahanda, som med det i 17 §. Riksdans-Ordningen stadgade förbudet för Embelsoch Tjenstemän, att obehörigen verka uti Riksdagsmanna - valen; hvilket af samma skäl äfven måste gälla för de i Borgareskapet och Bonde-Ståndet brukliga Electors-valen, emedan de endast äro första instansen af Rtksdagsmanna-val. Det är sålunda klart och tydligt, att de i Riksdags-Ordningens 41 §• uppräknade Tjenstemän äro, enligt denna Grundlag, oberättigade all deltaga i Bänkmansval. Och för att till öfverflöd visa, alt delta just varit Lagstiftarens mening, vill jag i korthet anföra något om sältet, huru den ifrågavarande 4* (j. Riksdags-Ordningen tillkom. I första förslaget till Riksdags-Ordningen voro ”Stats-Ministrar, Slatsoch Justitne-Råd, Ilof-Ganzler samt Stals-Secrelerare” uteslutne från Utskott och Ståndens Plena.
Reimers, Karoline se Björnson, Karoline –, ? fru se von der Recke, ? frk. Rembrandt van Rijn III: 130, 400 Rémusat, Elisabeth Jeanne de I: 286, II: 13 Renard, Anna II: 89 Reni, Guido III: 411 Reuter, Odo Morannal III: 393 Reuterdahl, Anna Sofia se Hägglund, Anna Sofia –, Carl Fredrik I: 308 –, Sofia I: 161, 308 Ribbing, Augusta II: 226, 413 –, Lännart II: 226f, 413 Ridderstedt, Anton I: 211, 315 –, Hildur se Ekermann, Hildur Ripp, Julie von se Wrangel, Julie Risberg, Bernhard II: 408 Robinson (pseud.) se Feilitzen, Urban von Rosa, Agostino II: 410 Rosen, Georg von III: 393 –, Julius I: 310 –, Mariana von se Dücker, Mariana –, ? fru II: 210 Rosenblad, ? fru II: 18f Rosenius, Per Efraim II: 88, 400 Rosenschöld, ? frk. I: 257 Rosenthal, Richard I: 175, 312 Rothstein, Johanna II: 408 –, Julius II: 167, 408 –, Justus II: 408 Rouillé de Boissy, Teresa se Guiccioli, Teresa Rubens, Peter Paul III: 411 Rubow, Paul III: 400 Ruhe, Algot I: 313, 314 Runeberg, Fredrika III: –, Johan Ludvig III: 422 –, Walter III: 382, 422 Runnerström, Annette Margareta I: 309 Runström, J. A. II: 407 Ruuth, Ebba se Snoilsky, Ebba ”Röde snickaren” II: 83 Sahlin, Albert II: 420 Salomo III: 158 Salomonsen, Harriet se Brandes, Harriet
Hon satt som växt i sadeln; hennes smärta, smidiga gestalt tog sig så bra ut till häst. Det låg någonting så elegant och säkert i hennes ridt. Och till vårt gemensamma frukostbord förde hon med sig en berusande doft af daggfriskt gräs, en glimt af ung, strålande sol, ett tonfall i sin röst, glittrande klart som bofinkarnes första morgonqvitter. Hon smittade oss med sin ungdom och vi glömde vår trötthet efter jagten, hvarje pinsam tanke drunknade i klingande skratt, framkalladt af hennes spelande lynne. Efter dessa glada frukostar skildes vi åt för att icke råkas förr än till middagen. Men jag vet, att hon under denna tid icke var sysslolös. Från amazon och munter kamrat blef hon en omtänksam husmor. Hon gick mellan barnkammaren och köket, ordnande och öfvervakande som en liten god tomte. Hon sydde sjelf sina barns kläder; hennes små fingrar, som så väl förstodo att sköta ridpiska och tömmar, voro lika flinka vid nålen. Och kom en utsökt pudding eller kaka på bordet, anförtrodde mig min vän i största hemlighet, att hon bakat den sj^lf. Det kunde jag för resten se på hans aptit: han åt som en lycklig äkta man, hvilken vill göra heder åt sin hustrus anrättning. Efter middagen serverades kaffet på en terass nere i trädgården med utsigt öfver sammetslena gräsmattor och spegelklara dammar, i hvilka ankor snattrade. Vi rökte våra cigarrer och hon sin lilla cigarrett, hvars fina tobak parfymerade den V i kastade boll med ord, medan vi smuttade på kaifet, ocb ingen var behändigare än hon att ta upp dem och skicka dem elegant och lekande till baka. Hon var en riktig liten virtuos i konsten att kåsera. Någon gång förirrade vi oss in på allvarligare ämnen. Hennes man fördjupade sig då i tidningen — han förstod inte alls, hvad skönliteratur skulle tjena till — och lät oss hållas. Jag undrade ofta, hur hon kunde få tiden att räcka till — qvinnorna kunna, när de vilja, den konsten — men det fans knappast en nyutkommen bok, som hon inte kände. Hennes smak var fin och ganska avancerad. Hon afskydde de engelska missromanerna.
I Sverige hafva dessa åsigter ej ännu hunnit vinna insteg; derom vittna tillräckligt ruinerna af det gamla Kronobergs slott, som till största delen blifvit nedrifvet, efter hvad man sagt, för att af materialierne upföra ett fängelse i Wexiö; likaså ruinerna efter det vackra Borgholms och Wisborgs Slott, hvarmed kalkugnarne under många år lära matats. Jag vet visserligen, att efter Franska revolutionen ett sällskap bildade sig, under namn »la bande noire», i ändamål att upköpa och nedrifva gamla slott, men att R. St:rs StatsUtsk. skulle upträda i samma syftemål, det hade jag hoppats ej skulle kunna ega rum i det uplysta tidehvarf, i hvilket vi för närv:de befinna oss. Jag för min del får på det högsta tillstyrka att R. o. Ad. ej måtte lemna sitt bifall till Utsk:ts i förev:de punkt gjorda framställning. Frih. Sprengtporten, Ja k. Wilh.: Då vid en så beskaf fad fråga som den för handen varande, eller då det gäller nedrifvandet och förstörandet af ett kongl, lustslott, ett Utsk. skall afgifva sitt Utlåt., så vill det synas mig, att detsamma vid sådant tillfälle Ren 11 Febrnsri f. m. borde hafva åberopat några vederbörande Embetsverks yttranden, huruvida verkligen åtgärden vore af behofvet påkallad eller ej, och ieke, som nu varit förhållandet, påyrka en sådan framställning endast på grund deraf, att byggnaden antages vara i ett bristfälligt tillstånd. Då det sålunda ej af Utsk:t blifvit fullkomligt utredt, huruvida nedrifvandet af Svartsjö slott vore för Staten fördelaktigt eller ej, så finner jag för min del att Utsk:ts Betänk, är bristfälligt i form, och får jag sålunda, med yrkande på afslag å Utsk:ts Uti.,instämma i dea framställning, Hr Björnstjerna nyss afgifvit. Hr Bildt, Didrik Gillis: Ehuru jag ej mot detta beslut som reservant antecknat mig, så har jag dock icke kunnat gilla StatsUtsk:ts förslag, att till K.
Voteringen har utfallit med 5g Ja och 60 Nej; och, då altså Nej vunnit, är följaktligen antaget hvad Stats-Uiskottet i Betänkande angående grunderne för Allmänna Magazins-Inrättningens Styrelse och Förvaltning af den 23 sisth Maj föreslagit i frågan rörande rättighet för R iksens Ständers ofvanbemalte Revisorer, att, i händelse af befinnande uppenbara öfverträdelser af grunderne för dispositionen al de för denna Inrättning bestämde Creditiv å Ban. ken, låta till halfva beloppet inhibera desse Creditiv med iagttagande för öfrigt af hvad härom närmare är föreskrifvit. Hvilket Förstärkta Stais-Uukotlet får vördsam!igen anmäla. Riksens Högloft. Stunders Förstärkta Statsutskott s Memorial, angående Riksens Ständers Revisorers rätt, att indraga Creditivet å Banken jör Manujadur• Discontfonden. T„t afgörande utaf Förstärkta Stais-Utskottet hafva Riksens Högloft. Ständer, genom Protocolls-Utdrag den ss och 4 i denne månad, öfveriemnat den, i afseende å Manufactur-DiscontFondens disposition, förekomne fråga om rättighet för Riksens Ständers tiil granskning af StatsBancooch RiksGäldsVerkens Räkenska* per förordnade Revisorer, att, i händelse de skulle finna föreskrifterne rörande Fonden* förvaltning öfverträdde, låta indraga det ytterligare Creditiv å Banken, som vid denne Riksdag bestämmes; tui hvilken fråga $:ne af de Respective Riks Stånden, stadnat i olika beslut med de andra sine. Förstärkta Stats-Utskottet har i anledning häraf vid sammanträde denne dag, i den ordning som med Grund-Lagarnes föreskrift instämmer, röstat öfver följande af Stats-Utskottet föreslagne Propositioner:
Ettdera af dessa två olika slag af arme'e-organisationer mäste då gifva vika, och detta tror jag förr eller sednare skall blifva den stående hären; icke så alt den helt och hållet skall komma att försvinna, men så att deraf blott kommer att återstå så stor del, som till kärna för vår beväring oundgängligen beliöfves. 3? 4 Den 20 J u 11 i f. m. För öfrigt har det blifvit sagdt af Hr Rosenblad, att det skulle vara en fördel för Svenska landtmannen att in natura få lemna sina produeter och att underhållet går directe från honom lill soldaten. Jag deremot hyser en alldeles motsatt öfvertygelse, ty jag tror, att det är just det directa sambandet emellan den, som skall beslå kostnaden, och den som skall uppbära densamma, som gör, att man finner den Svenska jordbrukaren mycket mindre villig alt lemna sin skärf till fäderneslandets försvar, än hvad önskligt vore. Jag tror, att det vore mycket bättre, om vår arm des organisation kunde så förändras, att kostnaden för soldatens underhåll utgjordes lill Staten; åtminstone skulle jag önska, att den skatt, som nu utgår genom indelningsverket, för framtiden matte sålunda utgöras, att den inbetaltes till de communal-styrelser, som jag hoppas innan kort inom våra provinser mätte blifva satta i verksamhet, och hvilka sedan skulle, med collectivt ansvar för hela provinsen bibehållet, ombesörja alla för rustningsoch roteringsbesvärels fullgörande nödvändiga åtgärders verkställande. Det är gifvet, att när man betraktar den indelta armeen och den kostnad, sorn densamma medför, så måste man tillika tänka på det skick, hvaruti den sig befinner, och då tror jag icke den kan jemföras med de armcer Hr Rosenblad citerade, åtminstone hvarken med Preussens eller med Frankrikes; ty den indelta armeen har icke lemnats tillfälle förvärfva sig den öfning, som armeerne i dessa länder vunnit, genom den omsorg man på dess bibringande användt. Men utan att genom en sådan öfning bereda dess fullkomliga tjenstbarhet, kan jag icke inse, att något ändamål vinnes, och då är all derpå använd kostnad förspilld.
Flottans och marin-regementets underbefäl är, såsom icke njutande beklädnadshjelp, bibehållet vid hittills innehafda förmån att hvartdera erhålla 3 tunnor spanmål in natura årligen, i följd hvaraf, jemte tillika föreslagna personal-tillökningar, utaf del under rubriken ”Aflöningsstaterna” upptagne anslag af 6,420 tunnor oindeld spanmål nu endast 198 tunnor blifva odisponerade, hvilka, såsom behöfliga till betäckande af brister å span målsanslaget på flottans underhålls-slat, föreslås att å Hufvudtiteln lemnäs qvarstående. Anmärkning: 1 händelse hvad af mig blifvit fö reslaget om bekostande af gemenskapens vid flottans korpser natura-underhäll från särskildt under rubriken ”diverse anslag” för ändamålet uppfördt förslagsanslag skulle. vinna framgång, bör iakttagas, alt från de tillökade aflöningsanslagen i sin helhet för marin-regementet samt nedannäitmde korpser aldragas de å förut åberopade aflöningsförsläg uppförda Dalura-porlions-värden, nemligen: från marin-regementets 56,137:50. „ matros-korpsens 54.750. — „ kanonier-korpsens 18,341:25. „ skeppsgosse-korpsens . 27,375: — „ personalens pä sjöfästningarne 2.007:50. 158.611:25. Bil. N:o 4 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N;o i, om Statsverket 1856. 39 Transport 485,410:20. 2,385,780: — 2:o (Jnder-materielen och anslaget för flottans underhåll'. till adönings förbättring för (lottans timmermansoch handtverks-stater, förhöjd inqvarterings-ersättning inberäknad 85,950:47. okände af inqvarterings-penningarne åt matroser och båtsmän
I hennes öron ljödo ännu de entusiastiska hurraropen, skålarne, talen för kvinnorna, för sanning, för framåtskridande. Unga tankar och varma ord! Hon strök handen öfver pannan. Tusen skiftande intryck jagade hvarandra som i feberyrsel. När hon slöt ögonen, såg hon ett haf af ansikten, som böljade omkring henne, vänner och främlingar i brokig massa. Ah, det var skönt att ändtligen få vara ensam, att ostörd söka få reda på sig själf, sina egna, innersta känslor. Hon lutade sig ut genom det öppna fönstret. Milda fläktar smekte^ hennes panna och kinder, vårens ljusa natt hvilade öfver jorden. Det blef så stilla inom henne. Hvar hade den svindlande känslan af hänförelse och entusiasm tagit vägen? Alla de stolta, starka tankar, som dagen väckte till lif, svunno bort, och en känsla af tomhet och vemod smög sig öfver henne. Hvad var må- let, som hon hunnit fram till? Från den hvita sammetsbaretten i hennes knä gick blicken drömmande ut i den ljusa vårnatten. Ett minne från en svunnen sommar kämpade sig fram i hennes själ. En midsommarafton nere på floden; de voro många unga, som tillsammans skulle hålla midnattsvaka i båten. Stojet och glammet tystnade efter hand, och de allvarsamma tankarne funno ord i nattens stillhet. Hon satt tyst och lyssnade, samlande de hvita neckrosorna, medan båten gled sakta framåt. Han, som satt bredvid henne, hade talat länge och varmt om, huru han tänkte sig en sann, stark och god kvinna. Hon vå- gade icke se på honom, hon tyckte, det var, som om han hade talat endast till henne, som om han sade henne, hvad hon skulle kunna blifva, som om han tecknade hennes lif i varma, klara färger. Hon hörde endast otydligt det meningsutbyte, som sedan följde. Hans ord fyllde hela hennes själ, hennes egen synvidd vidgade sig. Den gamla sägen, att på midsommarnatten kan man i en syn få se, huru ens lif skall gestalta sig, tycktes henne blifva till verklighet. Med en sorts underlig klarsynthet tyckte hon sig se in i framtiden, och hennes hjärta klappade våldsamt.
Jag finnér då, att de enskilda motioner till statens bestånd, som blifvit gjorda, bafva blifvit pade skal af Utsk. afvisade, att propos. derom icke var af K. M. afgifven; och hvad åter K. M:s propos. angår, har den i mångfaldiga delar blifvit negativt besvarad på den grund, att medel icke funnos. För att nu behörigen granska Utsk:s förfarande i sin helhet, tillhör mig att granska dessa skäl. Hvad det första angår, får jag förklara, att jag anser detta skäl, som blifvit anfördt mot de enskilda motionerna, vara ingenting mindre än rent af grundlagsvidrigt. Grundlagen medgifver niotionsrättigheten icke blott åt K. M., utan äfven åt en^- skilda riksdagsmän; och när man svarar riksdagsmän, att man ej kunnat göra afseende å deras motion derföre, att enahanda motion icke blifvit af Regeringen vackt, har man de facto fråntagit motionären sin grundlagsiättighet. Jag är förundrad, att denna omständighet kunnat undfalla Utsk., och jag hoppas, att Utsk. härefter, utan afseende derpå, 0111 det är Regeringens eller enskilda riksdagsmäns motioner, behagar upptaga och sakenligt besvara motionerna och icte afvisa de enskilda motionerna af det skäl, att de icke äio Regeringens. Hvad åter det skälet angår, som i så mångfaldiga händelser blifvit anfördt, att tillgångar saknas för de uppgifna behofven, vågar jag till Utsk. framställa den frågan: huru vet Utsk. det, innan Bevilln.Utsk. ännu fullgjort sitt uppdrag? Innan R. St. yttrat sig öfver Bevilln.- Utsk:s förslag, känner StatsUtsk. ännu icke de större eller mindre tillgångar, som tilläfventyrs äro att tillgå. Jag är glad att kunna rikta Utsk:s åsigter med den upplysning, att sedan sista riksdag hafva tullinkomsterna med icke mindre belopp än 5oo,ooo r:dr öfverstigit det belopp, som var påräknadt.
Cilcorierot Citroner Citronsaft Citronsalt eller kristalliserad Citronsyra Citronskal, torra Dadlar Deglar hänföras till Redskap oell Maskinerier. Dekorationer, Platåer med tillbehör, äfvensom Ornamenter, ej specificerade, tullbehandlas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå. Dividvi eller Libidvi (Garfskidor) Dref *Drefmat, eller gammalt och i stycken af högst 12 fots längd sönderhugget tågvirke Dricka: porter öl och andra slag Dun, alla slag Emalj, i massa Enbär Etuis, med eller utan tillbehör, af sammansatta eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen Fartyg och Båtar, utländska, med tillbehör Fenkol Fernissa Qvantitet för Tullberäkningen. 1 kanna. 1 kanna. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. *Calmus, Camclhar, m. fl., se under bokstafven K. Cassia Fistula; hänföres under Apoteksvaror. Chagrin-skinn; hänföras under Hudar och skinn. Champignoner; hänföras under Svampar, ätbara. Cheniljer; hänföras under Gulddragareoch Snörmakare-arbeten. Chrystalli Tartari; se Vinsten. *Cigaretter; hänföras under Tobak, karfvad. Cinders; se Stenkol. Cirklar, Passare och Cirkelbestick; hänföras under Instrumenter, matematiska, etc. Coakes; se Stenkol. Cremortartari; hänföres under Vinsten. Curcuma, Gurkmeja; hänlöres under Färger och Färgningsämnen, ej specificerade. Riksmynt. R:dr. Fria. Fritt. Fria. Fritt. Fri. Fria. I ! 75 kria. 7 10 Dosor; se Askar. Drakblod; hänföres under Färger och Färgningsämnen, ej specificerade. *Duktygsväfnader; se Väfnader. *Dyfvelsträck; hänföres under Apoteksvaror. Ekollon; se Knapergall. Elfenben; se Ben. Enbärsmos; hänföres under Apoteksvaror. Enbärsolja; hänföres under Oljor, feta, ej specificerade.
M:t behagade med innehafvarne af Verket låta uppgöra någon så beskaffad Öfverenskommelse, att, emot det de befrias ifrån skyldigheten att detsamma vidare bedrifva, och erhålla ersättning antingen genom förläningarnes bibehållande under någon viss tid, efter arbetets nedläggning, eller på annat sätt, de till Verkets bedrifvande upplåtne förläningar och förmoner måga tili Kronan indragas. Utlåtande, i anledning af verkställd Revision af KrigsfondsRedogörelseti från d. 3i October i825 tili samma tid 1827. (I.-A.) Sedan Utskottet, uti betänkande! N:o 62 afgifvit yttrande, i anledning af R. St:rs åren 1825 och 1827 församlade Revisorers framställningar rörande Krigsfondsmedlens förvaltning, samt tillika meddelt upplysning om Fondens tillstånd intill 1828 års slut, har Utskottet, medelst Kådig Remiss, i gransknings ändamål fått I Betänlt anden, N:o 392. 4^3 emottaga en i vederbörlig ordning författad redogörelse öfver nämnde Fonds förvaltning från d. 3r Oet. 1825, till hvilken tid afslutade räkenskaper förut blifvit aflemnade, och till October månads slut år 1827; och har Utskottet, vid granskningen af denna räkenskap funnit de för den senare tiden meddelade uppgifterna, till den del de i samma Räkning äro synliga, vara behörigen verificerade. -tDå Utskottet derjemte uti förra Betänkandet redan tillstyrkt afgifvandet af underd. skrifvelse med anhållan, att Krigsfondens ännu utestående fordringar måtte, så skyndsamt sig göra låter, indrifvas och beloppet imellertid uti RiksHufvudboken under halancetitel upptagas, hvilket tillstyrkande Utskottet nu åberopar och förnyar, återstår blott en omständighet, som Utskottet trott sig böra anmäla till R. St:rs kännedom. Bland Krigsfondens fordringar balanceras en summa af 3,192 R:dr 10 sk. 8 r, uti f. d.
De nu omförmälda skiljaktigheterna, tillika med det nya stadgande, som blifvit intaget i 9 §, och hvilket synes vara erforderligt för att förekomma det missbruk, att genom inmutning på en gång af en större jordvidd eller af flera särskilda fyndigheter, utestänga andra från delaktighet i vidsträcktare mineralfält, afse emellertid blott det formela ordnandet af en inmutnings-process. I fråga åter om den verkan mutsedeln må medföra, har jag, till betryggande af så väl jordegarens, som flere inmutares inbördes rättigheter, trott mig finna åtskilliga väsendtliga förändringar uti det hittills följda och af Bergs-kollegium hufvudsakligen bibehållna systemet vara af behofvet påkallade. Enligt nu gällande författningar utgör mutsedelns utfärdande alltid en terminus a <j-vo för så väl jordegaren, sorn andra rättegandfe, att bevaka sina rättigheter emot en inmutares obehöriga intrång, och då derjemte ingen viss ordning finnes stadgad för afgörande af de flera ersättningsfrågor, hvartill hvarje ny gruf-anläggning föranleder, har man på delta sätt satt 8 Kongl. Maj:ti Nåd. Proposition, N:o 93. hvar och en, som af en eller annan orsak finner sig föranlåten att protestera mot inmutarens anspråk, i nödvändighet att sjelf uppträda som kärande eller klagande part i särskilda rättegångar, hvilka dessutom vid hvarje nytt stadium af inmutnings-processen kunna komma att förnyas; äfvensom för jordegarens rätt att i anläggningen för sin jordegare-andel deltaga, en så kort och olämplig tid blifvit bestämd, att han dessförinnan högst sällan kan bedöma, huruvida ett sådant deltagande vore fördelaktigt och sålunda i de flesta fall nödgas från jordegande-rätten afstå. I detta sistberörda hänseende har väl Bergs-kollegium i någon mån sökt afhjelpa de nuvarande författningarnes brister, genom de så kallade skärpnings-sedlarne och föreskriften om mutsedelns utfärdande först sedan arbetet ett år varit i gång.