Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Visserligen komma statsförslagen icke att tillämpas förr än nära ett år sedan de till Riksdagen öfverlemnats; men de oförutsedda behof, som under ett enda år kunna uppstå af ökade utgifter, i följd af förändrade förhållanden, kun - 30 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 127. na dock, jemförda med staterna i sin helhet, icke blifva af annat än ganska ringa betydenhet, och torde i hvarje fall lätteligen kunna afhjelpas genom bemyndigandet att provisoriskt vidtaga sådana förbättrade anstalter, som af omständigheterna påkallas och ej utan olägenhet till fastställandet af nästa årsstater kunna anstå; i hvilket afseende erforderliga extra anslagsbelopp för de delar af aflöningsoch omkostnadsstaterna, der dylika provisoriska förändringar möjligen vore att emotse, lämpligen kunde vid statsregleringarne bestämmas. I betraktande häraf och då emot Revisorernes framställning i denna del något annat giltigt skäl ej heller torde kunna åberopas, tvekar Utskottet icke att instämma i den af Revisorerne uttalade åsigt att representationens grundlagsenliga rätt att pröfva och fastställa omförmälda embetsverks utgiftsstater hädanefter icke bör lemnäs obegagnad; hemställande Utskottet alltså, a) att Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse ville, med stöd af här ofvan af Utskottet anförda grunder, hos Kongl. Majit anhålla, att förslag till utgiftsstater för Postoch Tullverken måtte, i sammanhang med den öfriga statsregleringen, till nästa Riksdag afgifvas för att underkastas behörig pröfning och fastställelse, samt att derefter ifrågakommande förslag till ändringar i dessa stater likaledes framgent måtte, i enahanda ordning, som för embetsverkens utgiftsstater i allmänhet eger rum, varda för sagda ändamål Riksdagen delgifna. Vidkommande åter frågan om Telegrafverket, så enär, på sätt Styrelsen öfver detta verk, uti sitt i ämnet afgifna utlåtande, anfört, för nämnda verk hittills icke anvisats något statsanslag, utan oiganisationen uteslutande grundats genom medels anvisande från den till Kongl.
Hr af Grubbens, Nils Wilh.: Delta är just den fråga jag nyss talade om, och hvilken motion redan är afslagen af 3 Stånd. Jag tror således det icke vara värdt att uppehålla tiden med discussion derom; men ifall R. o. Ad. skulle vilja med mig uttrycka dess tänkesätt och visa att vi bättre inse förhållandet i denna fråga, än de andra Stånden, så anhåller jag, att detta betänk, måtte läggas till handlingarna. Hr Stuart, Carl Gust.: Jag hade trott, att Lag*- TJlsk. skolat komma till ett annat resultat vid behandlingen af de motioner, hvilka detta betänk. N:o 114- afser; men då Utsk. afstyrkt upphäfvandet af en lagbestämmelse, som jag anser högst oriktig och ändamålsvidrig, om man vill äga ett ordnadt credit-systeme, så får jag på de skäl derjemte, som Hr Ekholm i sin reservation utvecklat, anhålla om Hr Frih. o. Landtnäs propos. till afslag å detta betänkande. LagUtsk:s betänk. N.'o 114 afslogs. Ånyo föredrogs LagUtsk:s den 5 och g dennes på bordet lagda betänk. N:o 1J7, i anledn. af väckt motion ang;de villkorliga utmätnings-resolutioner. Gr. Mörner, Carl Göran: Då ifråga var. ärende i Utsk. behandlades var jag icke med. Jag kan derföre icke underlåta att begagna detta tillfälle att framställa de anxnärkn:r, hvartill jag anser detsamma skäligen gifva anledning. Här är fråga om alt till förmån för ett visst slag af fordringsbevis medgifva en rättighet, som andra fordringsbevis ej äga.
För öfrigt vill jag endast nämna, Den 10 Jani e. m. 173 att redan vid sista Eiksdagen beslöts, att banorna skulle gå i riktning mot Jönköping. Gr. Björnstjerna: Jag borde visserligen vara tacksam och smickrad öfver det inflytande Hr Tornerhjelm anser ett ord af mig hafva på It. o. Ad:s beslut. Olyckligtvis måste jag dock anse detta som ett roligt skämt. Ståndet har sjelf dragit försorg om att skingra alla illusioner i den vägen. För icke mer än en timme sedan tappade jag en votering, den der jag har anledning förmoda att Hr Tornerhjelm vunnit. Hr Tornerhjelm påstår att jag utan verkliga skäl tillstyrkt inskränkningar i Utsk:s förslag. Jag vågar bestrida detta; jag tror mig handla i full konseqvens med Ståndets beslut i går, att icke anslå medel till vägar, hvars sträckningar äro oafgjorda. Vi läsa i Ofverste Ericsons egen reservation: att då vägen kommer förbi Finja-sjön, är det tvifvelaktigt antingen den bör dragas mera åt öster eller mera åt vester. Denna auktoritet borde väl ej af Hr Tornerhjelm jäfvas. Ett annat i min tanke grundadt skäl för mitt afstyrkande är, att vi derigenom bespara mill. till nästa Statsreglering. Detta är visserligen icke mycket, när man, såsom nu, talar om hundratals millioner; men det är dock något, isynnerhet då man icke kan visa, att denna banans förlängning med några mil i Småland skulle medföra någon egentlig vinst hvarken för Skåne eller Småland, allraminst underlätta förbindelsen med Danmark. Jag anser således, att K. o. Ad. bör fortgå på samma väg som hittills, och afslå alla dylika exentriska förslag. Jag fortfar att yrka bifall till K. M:s propos. och ingenting derutöfver. Frih. Sprengtporten: I allmänhet har jag icke funnit att K. M. fästat så litet afseende vid E. St:rs önskningar, att Frih. Cederström med något skäl kan förmoda, att för den händelse E. Sfr skulle hos K.
Det var en af min fars förnämsta huskarlar, den hederlige Krister, som var förestyr för det lilla gårdsbruket på Kristorp och äfven under vintern af en eller annan orsak nästan dagligen kom dit. Krister hade fästat mig icke blott genom sin storartade förmåga att berätta spökhistorier, han hade äfven ett så fint, grannlaga och djupt gudfruktigt sinne att jag kände mig tillfreds och lycklig, blott jag fick språka med honom aldrig så litet. Han kunde också hafva uppoffrat allt för ”lillemamsell”, och dernäst var min far hans högsta goda på jorden – min far hade ett sådant sinne som fattade Kristers, och värderandet var ömsesidigt. Mellan båda dessa skyddsvärn, madam Anna Lett och Krister, gjorde jag min debut i herrskapet Östermans paradis, der smekmånaden nu i det närmaste gått till ända. Kaptenen var visserligen alltid förälskad i sin Nanny, hvilket icke hindrade att herrskapet redan före frukosten sins emellan bestått den mest hårdnackade fejd, hvarvid den äkta mannen svor så många eder, både på finska, svenska, norska och tyska, att Nanny var den intrikataste lilla menniska i verlden, att jag, som skulle läsa öfver min katekeslexa, erfor allt utom kristliga känslor och trodde verkligen på kaptenens vilda förutsägelse till sin dyra äkta hälft: ”Jag säger dig, min Nanny, att det tar hos i helvite!” Min mor, som tyckt mig taga skada, under det jag i handelsboden sällskapade med skutskeppare och matroser, skulle ha häpnat, om hon fått veta allt hvad jag här fick begrepp om mellan dessa bägge i så mänga fall oförsynta menniskor. Men äfven de klokaste kunna misstaga sig, och den sediga, blygsamma, ärbara och alltid artiga och tjenstvilla Nanny under min mors och främmandes ögon var den mest slående motsats till den fräcka Nanny i det egna hemmet, nemligen då hon kunde vara ogenerad. Men jag skyndar mot slutet af denna min första pröfvotid. Hösten var långt framliden.
Men af dessa skäl finnér Utskottet sig likväl icke föranledt, att ingå i ändring af dess förra Förslag, så vida försäljnings-provisionen härstädes är beräknad efter den inkomst försäljningsmannen deraf förr åtnjutit, oell deli Lands-KamererarC och Laildt-lväntmästare bestådda ersättning, ingalunda blifvit förhöjd > utan de äldre stadganderne härom endast förnyade* *7 §• Föreskriften om utbyte af maculeradt Stamphult Papper, har Riksdags-Fullmägtigen Lars Berg icke trott nog tydlig, och bland annat yrkat, att Chartor belagde Skuld-Sedlar, hvarpå Lån i Allmänna Verk varit sök« te, men ej beviljade, måtte så snart Directionen vid Inrättningen med sin påskrift styrkt, att Lån ej kunnat erhållas, få utbytas, Det olika förhållande, som i afseende på dessa Lån, i så måtto företer sig, att Lålie-Handlingarne måste vid sjelfva ansökningen, Charterade företes, har föranledt Utskottet, att till förekommande af en känbar kostnad för Låne*sökande vid inträffande afslag, föreslå 5 * -yj Bevillnings-Utskotteis följande tillägg vid slutet af denna §.: ”Samma stadgande galle äfven rörande Charlor, livarmed Skuld-Sedlar vid Inteckningar till Låns erhållande ur Banken eiler Publike Cassör varit belagde, då med vederbörandes betyg styrkes, att desamma icke blifvit dertill begagnade, utan Ansökningarne derom afslagne. ” 18 §• Rörande den i 18 §. 2 Mom. föreslägne Controll å Lysnings-Sedlars Cliartering, bär Herr Prosten Wikblad anfort:
Axel; Riddar husUtskottet: N:o 25. Gr. Wachtmeister, Axel Knut, efter N:o 124. Gr. Sandels, Samuel August. Likaledes öppnades Hrr Eleclorers lista lill val af ledamöter alt under permitterade ledamöters bortovaro inträda i nedannämnda Utsk.; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: i Co n slit 11 tion sUtskottet: N:o 2195. Hr Edelstam, Fabian, under den ledighet, sorn blifvit beviljad åt N:o 107, Hr Ulfsax, fullm. Frih. Hermelin, August Söderling, i Allm. Besvärsoch E k o n.U t s k o 11 e t: N:o 1198. Hr Cedercrona, Joh. Ulrik, under den ledighet sorn blifvit beviljad åt N:o 1768, Hr Schmiterlöw, fullm. Hr Ribbing, Arvid, från och med den 14 dennes. Företogos till pröfning SlatsUtskls dels den 9 och 12 dennes, dels endast sistnämnde dag på bordet lagda memorialer, N:o 3oi, med förslag till sammanjemkning eller voterts-propositioner, i anledn. af skiljaktiga beslut angrde statsreglerin; och N:o 3oa, med en rättelse uti mern. N:o 3o t. Den 16 September f. m. 38 7 R. o. Ad. beslöt att detta mern. stalie punktvis pröfvas. i:sta punkten. De föreslagna voterts-propositionerna godkändes. Hr von Hartmansdorff, A ti g.: Sora R. o. Ad. beliagat fatta sitt beslut på grund af den framställning jag gjort, så får jag fasta uppmärksambeten derpå, att, hvad summan beträffar, min mening var, att den skulle blifva 3o,ooo rtdr,eller det belopp, sora vid förra stalsreglertn såsom förslagsanslag bestämdes. Detta förhållande synes äfven af StalsUtskts betänk.
S D. Wid ytterligare företagande af SkatSUlskolketS den i3 sistliduc Oeleber pä bordet laade betänkande, angående indragning af Prester nes »vederlags spannemal, beflöc Bonde-Sländet, att detsamma icke kunde oförändrad antagas, hwarföre ärendet blef till Ulffottet äterförwist, för att efter echällcn del, af de dcrwid inom Srändel gjorde anmärkningar enligt Regerings Formen dermed widare förfara. Härom skulle de öfrige Respective Eländen genom Prorccolls Utdrag wördsamt och wänligen underrättas. vt suxrrr. S. D. Bonde-Siandet gillade till alla delar, hwad Stats Utskottet uti betänkande den 6 r denna manad föreslagit, i anledning af Kongl. Majlis nädiga propositisn till beliiäldke Utskott, om eftergift af mfkylderne ät wisa Inbyggare i Jönköpings Län; Härom skulls de öfrige R,speckive Sranden genom Prorocolls Utdrag wördsamt och wänligen underrättas, vt tuprs. SD. Wid föredragning af Riksens Ständers Banco-Utskotts den 6 i denna mänad meddelade betänkande, angående Banco-län pa Fastigheter, godkände Scändet till alla delar, hwad Utskottet Här - Den 27 Novemberr62§ härutinnan föreslagit, hwarom Protokolls Utdrag kill de öfrige Respeciive Sländen skulle expedieras, lik supra. S. D.
M:t behagade, efter föregången utredning af sakkunnige män, till Rikets näst sammanträdande Ständer i nåder aflemna förslag till ny tulltaxa, deruti, med iakttagande af erforderlig enkelhet i afseende på uppställningen, införseltullarne för de labrikater, som utgöra föremål för inhemsk industri, må föreslås till sådana belopp, att de, å ena sidan, icke kunna lemna den Svenske producenten tillfälle att skörda oskälig vinst på öfrige medborgares bekostnad; men, å den andra, göra det för honom möjligt att, med användande af omtanke och flit, fördelaktigt bestå i konkurrensen med främmande, i afseende å klimat, läge och kapital-tillgång mera lyckligt lottade länders indust.ri-id k are.» Hvad påtöljd hade nu denna skrifvelse? Jo, att K. M:t utfärdade en tulltaxa och tillsatte en tullkomité i motsatt rigtning mot den af R. St:r uttalade åsigt; och detta i en fråga, der ensamt R. St:r egde beslutande rätt. Denna tullkomité har afgifvit sitt betänkande, traktaten med Frankrike har i allmän öfverensstämmelse dermed blifvit afslutad, och i samma anda har den 24 Mars 1865 utfärdats en tulltaxa, att lända till efter - 352 Den 7 Februari f: m. rättelse från den 15 April 1865 — en tulltaxa, som går ännu längre, ännu mera strider mot de af R. St:r gjorda anhållandena och ännu mera kringskär K. St:rs rättigheter i afseende å tull-lagstiftningen. Om man Irågar sig huru det varit möjligt, att de al sisth riksdag så tydligt uttalade åsigter blifvit förbisedda, torde svaret vara att finna deri, att en viss idé hos någon eller några af Konungens rådgifvare lyckats tränga sig fram. Det måste hafva varit frihandels-idéen, som gjort sig gällande; ty hade endast Sveriges fördel afsetts med denna handelstraktat, tror jag mig kunna visa, att den icke kunnat afslutas på sätt sorn skett. Att närnda idé varit en ledstjerna, ådagalägges dessutom deraf, att vissa delar al bestämmelserna i traktaten icke gjorts beroende af R. St:rs sanktion, samt att K.
Ty vid åskådandet af de läckerheter, han själf framtrollar på duken, sättas magsafterna i rörelse, och en matsmältningsprocedur börjar försiggå, utan att det fins något att smälta. Detta måste naturligtvis inverka högst ofördelaktigt på organismen. “Inte sant? — Henning hade blifvit varm vid sitt eget föredrag, och ögonen glänste af beundran för den, som hade förtjänsten af, att Svens mage undgick denna fara. “Ja, ser du — jag är just inte som värst styf i anatomien, och matsmältningen har jag hittills studerat endast praktiskt“, skämtade Prisse — högst opassande i en så allvarlig sak enligt Hennings åsikt. Han vände sig, full af hunger efter erkännande, till Sven och frågade honom i bevekande ordalag, om han icke hade känt sig liksom litet matt, sedan han tog ihop med stilleben-kopieringen. Jo-o, det medgaf Sven beskedligt att han gjort, hvarvid Henning gaf Prisse ett förkrossande ögonkast. Men denne lät sig ej bekomma. Stämningen var enligt hans åsikt alldeles för allvarlig. Han for upp i vagnen, gnuggade händerna belåtet och slog Sven på axeln: “Nu ska’vi vara glada, gossar, när vi ä’ så nära vårt mål — målares skrofmål eller mål-last, för att använda den rena sup-ärlativen.“ Prisse brast i häjdlöst skratt vid sina egna snilleblixtar. “Hvilken osminkad idiot!“ ropade Henning och vred händerna i förtviflan, men kunde dock icke kväfva ett litet smil. Sven skrattade pliktskyldigast. “Då har jag i alla fall det företrädet framför dig, att jag inte sminkar mig“, replikerade Prisse. Henning gaf honom en förnärmad blick. “Hvad, respekterar du nu inte mig häller?“ tycktes den säga. Han var i begrepp att gifva ett häftigt svar, då vagnen stannade. Man var framme. Temperaturen i rummet var ljum och behaglig, luften mättad af tobaksrök, men det generade ingen, ty herrarne rökte alla tre. Tomma kaffekoppar på en bricka, nedsolkad af utspild grädde och cigarraska.
Majit funnit frågan om dylika öfverenskommelser böra tills vidare förfalla, men Kongl. Maj:t likväl, genom nådigt Bref den 6 Mars 1846, täcktes förständiga Krigs-kollegium att ånyo gå i författning derom, att rusthållarne blefve hörde, huruvida de voro benägne att regementseller corps-vis ingå föreningar för omförmälde ändamål, detta förslag, lika litet som det förra, blifvit af rusthållarne, vid för ändamålet utlyste sammanträden, med ett allmännare bifall emottaget; att då Kongl. Maj:t deruppå ansett äfven detta förslag böra förfalla; Kongl. Maj:t dock, med afseende å förloppet vid de sammanträden, som blifvit hällne med de rustande vid 2:dra Lif-grenadier-regementet och Westgötha regemente, förklarat, att, derest rusthållarne vid dessa regementen träffade öfverenskommelse att enhälligt för någotdera regementet antaga det till dem sist framställda förslaget, Kongl. Majit ville frågan derom ånyo till nådig pröfning företaga; samt att derefter och sedan de rustande vid Westgötha regemente vid 1846 års general-mönstring, anmält sin önskan att, emot en viss årlig afgift, befrias från deras åliggande att anskaffa och underhålla regementets beklädnad och beväring, Kongl. Majit under den 16
Död mans bo, i anledning al väckt motion om ändring af Kongl. Förordningen den 24 September 1861, angående vård deraf: B. I. 508, 511, A. 511. — E — 39 Flöda språken, om deras uteslutande från läroämnena vid elementar-läroverken; motion af Herr Adolf Fredrik Ulfsax: se Motioner. Dödsstraff, i anledning af väckt motion om suspension af dess tillämpning under viss tid: B. II. 658; III. 128, 459, A. 467. —, i anledning af väckt motion om dess verkställande medelst fallbila: B. II. 658; III. 128, 467, A. 471. Döfstumma, om beviljande af ett årligt anslag å 6,000 Riksdaler till Institutet för döfstumma i Karlskrona; motion af Grefve Knut Posse: se Motioner. —, om beviljande af ett årligt anslag å 10,000 Riksdaler till aflöning åt 10 lärare för —; motion af Herr Per Reinhold Bråkenhjelm: se Motioner. Döfstumma barn, om anvisande af ett årligt anslag å 30,000 Riksdaler till understöd åt mindre undervisnings-anstalter för sådana barn; motion af Friherre Claes Henrik Cederström: se Motioner. E. o Ecclesiastik-Departementet: se Riks-Statens Åttonde HufvudTitel. Eckstedt, Johan Fredrik von, dess yttrande: I. 432. Edelstam, Carl Fabian, dess yttrande: 1. 441. Edelstam, Gustaf Jacob, dess yttrande: IV. 644. Edsbergs kontrakt af Strengnäs stift, om ansjag af prostetunnor från Bodarne och Skagershults socknar i Orebro län lill prosten i nämnde kontrakt: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titel. Eftergift af upplupna öfverräntor å till Banko-Diskont-Verket inbetald skuld, i anledning af f. d. Kamereraren A. V.
DiscontVerket och dess Tjenstemän hafva haft den erfarenhet i afseende på de hittills brukliga anmaningsbrefven, att de vållat mycket besvär och ej ringa kostnad, utan all medföra ordentligare betalning af lå - Den 23 Mars e. m. nen. En ordentlig låntagare behöfver ej anmanas; han vet ändå tiden för sitt låns omsättning eller inbetalning. Den åter, som icke är ordentlig, bringas ej till ordentligare liqvid genom blotta anmaningsbref. Sådane oaktadt uppskjutas omsättningarne till yttersta tiden, och somliga göra dem med flit i så små poster, att de till och med sökt utdraga liqviden af ett lån 7 å 8 år. De fråga ej efter anmaningsbrefven, utan låta dem ofta qvarligga oöpnade å PostContoren. Jag tror derföre Betänkandet ganska väl kunna bifallas. Friherre Boije: Jag kan ej antaga det anförda skäl för anmaningsbrefvens upphörande, att de för DiscontVerket medföra kostnader. Disconten drager ränta af Capitaler, hvarföre den sjelf ej betalar någon; och Verket har sålunda en högst betydlig vinst, så att billigt är, att det får vidkännas äfven någon kostnad och utgift för de låntagandes likasom Verkets eget bästa. Hvad betyder väl besparing af 4ooo R:dr genom den föreslagna ändringen med anmaningsbrefven, mot de olägenheter detta skulle föranleda i afseende på lånens omsättning och betalning. Om oordningarne dervid nu äro stora, så skola de blifva ännu större efteråt. Allmogen till exempel är vand vid att erhålla sådane anmaningar, och uleblifvande deraf skall medföra svåra 18* 276 Den 23 Mars e. ra. följder å ömse sidor. Jag kan följaktligen ej frånträda min anhållan om återremiss af detta Betänkande. Herr Nordenanckar} Gustaf: Olyckligtvis har en betydlig del af Calmar Läns Allmoge Discont-lån, väl icke slöra, men i anseende till mängden icke obetydliga. Desse Låntagare äro vande, att få genom anmaningsbref underrättelse, ett par månader förut, när deras Lån förfalla; och då följa betalningsremisserne ordentligt.
StrafTBalken. XVI. B. i4o. A. 232. XVII. E. 3. — Wto i56. öfver väckt motion, om förbud emot eller beskattning af offentlig försäljning utaf utländska lottsedlar. XVI. B. 140. A. 233. — Wto 157. öfver Herr Friherre Jacob Cederslröms motion, att, i händelse, efter Realisationens verkställighet, mynt någon tid skulle komma att i allmänna rörelsen saknas, det måtte genom en Lag tillåtas alt in natura afbörda, så väl allmänna utlagor, som ock enskild skuld. XVI. B. l4o. A. 233. — W:o i58. i anledning af Herr B. Rosenblads motion, om en Lag för Rikets skuldväsende. XVI. B. 14'* A233. ■— W:o i5g. i anledning af återremiss å W:o 107. XVI. B. i4t. A. 233. — W:o 160. med förslag till sammanjemnkning af de inom RiksStånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af ( i35 y Utskottets Utlåtande N:o 108, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande Nroys, öfver väckta motioner, angående inrättande af Förmyndare-kamrar. XVI. B. 141. A. 233. XVII. LagUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: N:o 161. i anledning af återremiss ä N:o ug. XVI. B. 141. A. a33. XVII. B. i65. A. 406. XXI. B. 75. E. io5. A. i3o. — N:o 162. öfver Herr N. W. Stråles motion, om meddelande af bestämdt stadgande, huruvida serskildt ansvar skall aga rum för förnyande af förbrytelse, hvarföre man ännu icke undergått bestraffning, m. rn. XVI. B. 25o. XVII.
Pagina gi står: ”1 anledning hvaraf Kongl. Maj:t icke allenast ”uti Nådig Skrifvelse lill KammarCollegium ”och StatsContoiret af den ag Januari 1824 ”förordnat, att fordrade afgifter till stad ”för de inköpte residence-husén i Carlstad, ”Carlskrona och Nyköping icke böra hvar - 2j6 Den 12 Februarii e. m. ”ken för Kronan eller Boställshafvaren äga ”rum annorlunda, an för Landshöfdinge”Residencehusen i allmänliet blifvit utgjordt, ”utan äfven med tillämpning af samma stad”ganden under den i3 December 1826 af”slagit Förvaltningens af SjöÄrenderne gjor”de underdåniga hemställan om erläggande ”af Brandvaktsafgift till Carlskrona Stad för ”Kronans dervarande Hus och Tomter. Och ”kan emot hvad sålunda stadgadt blifvit ”Stats-Utskottet icke tillstyrka, att några ”Stadsafgifter för LandshöfdingeResidence”huset i Nyköping må af Statens medel utföras. Denna del angår således LandshöfdingeResidencet, men de till sådana residencer upplåtna hus innehålla vanligen, åtminstone i de nämnde Städerne, äfven rum för LandsCanzliet, Contoiret och Ränteriet. Den andra punkten, hvarpå jag ber att få fästa uppmärksamhet, lyder: ”Beträffande den del af Motionen, som rörer ”rättighet för Städerne i allmänhet, att af ”StatsYerket erhålla de af fastigheter 1 Stä”derne utgående afgifter, äfven för Kro”nans dervarande Egendomar; så finnér Ut”skottet hvarken detta ämne utredf, eller ”förhållandet med samma egendomar uppgifvit; hvadan Utskottet ock, i saknad af ”grundade upplysningar, icke eller nu kan "i pröfning af denna fråga ingå, eller dess ”omdöme derom meddela.” Häraf finnér jag, att någon collision emellan Regerings och Ständers beslut aldrig kan komma ifråga, om Utskottets Utlåtande bifalles, men väl, om afslag eller återremiss derå beviljas.