Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är således icke nödvändigt för mig att nu upptaga dem alla till besvarande, men, som sagdt, jag vill visa, att jag icke ringaktar de motståndare, som nu uppträdt; jag vill det så mycket heldre efter de förebråelser för bristande grannlagenhet, jag här fått uppbära. Jag hemställer likväl till den talare, som först yttrade sig, huruvida han icke finner billigt, att, då man' citerar yttranden ur ett protokoll, man bör taga dem ur ett justeradt protokoll. Uti det af mig justerade prot:t, hvilket väl bör ega vitsord, står nemligen icke, såsom här har blifvit uppgifvet, »att ändringar med anledning af rådplägningen med f. d. Stats-rådet Ehnemark blifvit vidtagna, utan att de meddelade upplysningarne erhöllo den uppmärksamhet, de ansågos förtjena.» Att jag icke närmare redogör för hvad som vid nämnde rådplägning tilldragit sig, kan väl ingen på fullt allvar anse såsom bevis på bristande grannlagenhet å min sida. Man har vidare förebrått mig, att hvad jag nu yrkar icke står i öfverensstämmelse med de åsigter, jag hyst för 11 å 12 år sedan. Ja, det är en sanning, alt det förslag, jag nu framlagt, står i strid med de åsigter, jag förut utlalat. Jag tror, alt ingen har varmare än jag egna! hela sin kärlek, hela sin omtanke åt det s. k. yttre sjöförsvaret, men långt ifrån att göra detta till en förebråelse, anser jag det vara en förtjenst af mig att hafva följt med min tid. Detta bevisningssätt, alt mot en i allmänna värf brukad person åberopa hans yttranden för längre tid tillbaka, är, jag vill i förbigående anmärka det, det sämsta af alla; jag vill icke taga mig till exempel, men jag tror, att man skall få svårt att finna någon person, som haft något inflytande på sitt lands öden, af hvilken man icke skulle kunna uppleta yttranden, som strida mot hvad han sagt 20 ä 30 efteråt. En föregående talare har sagt, om jag rätt fattat hans uttryck, att han icke kunde finna, det personalens delning stöde i 78 Den 11 November f. m. sammanhang med vapnets ordnande.
IX. E. 815. BevillningsUtskottets Memorialer, Betänkande!] och Utlåtanden: — NT:o 18. med förslag till voterings-propositioner i anledning af Itiks Ståndens olika beslut, angående stämplade pappers-afgiften. IX. Å. 2G. E 206 — N:o 23- i anledning af återremiss utaf Utskottets i Betänkandet N:o 10 afgitna yttranden oell förslag, angående tull-bevillningen. IX. U. 68. A. 105. U. 472. A. 473. 474. E. 815. — N:o 25. angående ytterligare förändringar i föreskrifterna om stämplade pappers-afgiftens utgörande. VIII. B. 414. IX. A. 26 E. 206. — N:o 26- i anledning af ytterligare återremiss af vissa delar utaf Betänkandet N:o 10, angående tullbevillningen, äfvensom af Betänkandet N:o 24, angående tullbestämmelserna för artikeln Bränvin och Sprit. — N:o 27. i anledning af ltiks-Ståndens skiljaktiga beslut, angående tullbevilitiingen. — Nm 29. rörande vissa ännu oafgjorda delar af tulltaxe-under rättelserne.
Boyes miniatyr-upplaga af Peder Paars, försedd med många tillägg och upplysande anmärkningar, kostar inbunden blott kr. De af » Selskabet til den danske literaturs Fremme » förlagda upplagorna äro samtligen betydligt nedsatta i pris. Den stora fembands-upplagan af epistlarne kostar således nu blott 10 kr., hjeltehistoriema 3 Jn \, kyrkohistorien 4 kr., Elberlings Klim 2 kr., Mindre poetiska skrifter 2 kr. samt Werlauffs anteckningar till komedierna (de 18 första) kr. 3, hvarjemte man genom att köpa hela serien får den för 20 kr. Dessutom äro flere af de ofvannämnda upplagorna långt ifrån dyra. Svenska läsare skola derför icke i priset finna något hinder att göra bekantskap med den store författaren. Komedierna äro ju redan hos många här i Sverige en angenäm läsning och de böra bli det ännu mer. Peder Paars och Nili Klim kunna äfven med mycket nöje läsas af den större bildade allmänheten. Men dessutom vill jag särskildt rikta uppmärksamheten på epistlarne. Utom de tre sjelfbiografiska epistlarne, hvilka ofta på ett qvickt och humoristiskt sätt skildra den store författarens reselif ooh gifva rika bidrag till århundradets karakteristik, finner man i de fem banden epistlar de mest olikartade saker behandlade på ett så åskådligt ochintresseväckande sätt, att man lifligt sätter sig in i tidsförhållandena. Då lifvet i de tre nordiska landen under den tiden i all hufvudsak var ganska lika, hvad seder och skick angår, skola svenska läsare här tillika kunna sätta sig in i sina förfäders dagliga lif, hvilket naturligtvis ^förhöjer intresset af de i och för sig roliga epistlame. Som ett mycket värdefullt supplement härtill vill jag samtidigt nämna d: r O. Nielsens » Köpenhamn på Holbergs tid ». Genom att läsa detta verk i samband med epistlame och komedierna framträder de 18: de århundradets lif klart och åskådligt Att några kapitel här specifikt beröra köpenhamnska förhållanden, säger sig sjelf, t. ex. det första rent Holbergska, det andra, som afhandlar stadens topografi, och dessutom små bitar af 5: te och 6: te kapitlen.
Län memorial om utvidgad sågningsrätt för allmogens sågqvarnar i Norra orterna; 2:o Pehr Jönssons från Skåne memorial, att Rusthållare må befrias från att skjutsa ryttaren till så kallade fotmöten; 3:o Johannes Anderssons från Skaraborgs Län motion om minskning af den stående arméen under fredstid; 4:o Pehr Jönssons från Skåne memorial om förändring i Kongl. Instructionen d. 12 April 1815, angående försäljning af Skånska kyrkornas behållna tionde; 5:o Häkan Nilssons från Skåne motion om nedsättande af rusthålls afträdes-afgifter; - 46 Fröt. Utdr. d. 22 Fehruafi 1840. 6:0 Eric Pehrssons från Gefleborgs Län memorial om likstolens försvinnande; 7:o Eric Mannens från Upsala Län motion, med yrkande, alt Båtsmän, liksom Infanterister, må gå till fots vid commenderingar och erhålla skjuts blott för trossen; 8:0 Anders Jonssons från Memmings Härad i Östergöthland motion, att fångar må fortskaffas lill fot; 9:o Hindric
I anledning af det utaf Posse åberopade, vid sista Riksdag fattas Besiu. angående uppläsning af ett till Trycket begärdt Anförande, torde jag få upplysa, att samma Beslut, hvilket tillkommit uppå min derom gjorda Motion, endast har afseende på ett sådant till Trycket begärdt mundtligt Yttrande, hvilket Talaren sjelf sedermera till Protocollet aflemnar, och hvars uppläsning inför Ridderskapet och Adeln vid Protocolls - justeringen blifvit beslutad; hvadan nyssnämnde Beslut ingalunda kan lämpas pa förevarande fråga, som angar tryckning af redan juste - Den 3 3 December', 417 justerade Protocollet. — Deremot lärer Grefva Posses anmärkning vid Herr Mannerhjertas Titelblad, som icke bör åberopa Riciderskapets och Adelns Beslut, utan endast dess tillstånd till en Ledamots framställde begäran, vara ganska riktig5 och torde således Titelbladet, med afseende härå, kunna och böra förändras. Herr Mannerhjerta: Oagtadt den upplysning Herr Grefve v. Schlerin behagat lemna, anser jag mig likväl icke hafva gjort något lagstridigt, stödjande mig vid den förut aberopade 58 §. af Riksdags-Ordningen. Likväl medgifver jag , att den ifrågavarande Anr.oncen hade kunnat innehålla mera lämpliga termer, och får dervid göra den erinran, att en Annonce, ämnad att inflyta i ett Dagblad, är Ephemerisk, försvinnande med dagen, och att man således icke alltid vid dess författande afväger orden. Jag har också redan varit betänkt att på det blifvande Häftet göra en bättre redigerad Titel. Herr Grefven och LandtMarskalken hemsta!- de, att sedan Herr Mannerhjerta erbudit sig att förändra Titelbladet, hans om tryckning gjorda anhållan, måtte, på sätt han sig nu yftradt, äfven till Friherre Stael von Holsteins Tillägg till Tacksägelse-Adressen samt den i anledning deraf uppkomne
Hr Lillienberg, David Fredrik Georg. Ilr Gr. o. Landtm, lillkännagaf, alt Frill. Fleetvood, Fredr. Ulr. Miles, återinlemnat sin riksdagsmans-pollel och således upphört att vara ledamot af Allm. Besv.- o. Ekon. samt att Hr Lidströmer, Fredr. Aug., bos IIr Landtm, anmält sig vara hindrad emottaga uppdraget alt vara suppleant i SlalsUisk.; hvarjemte Ilr Landtm, anmodade Hrr Electorer att lill följe deraf i deras nästa sammanträde utse en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. samt en suppleant i SlatsUtsk. Frih. Cederström, Jakob: uppläste en sålydande motion: Med auledn. af det inträffade behofvet, att förstärka Stockholms garnison med trupper af indelta arméen, får jag väcka den motion, alt R. St. för bestridande af de härföre nödige utgifter må på riksg:s-kont. anvisa lill K. M:s disposition för dessa trup - 232 Den 24 Mars. pers aflöning och underhåll ra. fl. möjligen behöflige nl g i fler ett förslags-anslag af 100.000 ridr bico: anhållande ora remiss af denna motion till SlatsUlsk. Remitterades lill SlalsUlsk. Föredrogs ånyo StatsUtskis d. 15 och 18 dennes på hordet lagda ullål. N:o 00, ang:de regleringen af uigifterne under riksslatens frite hnfvudlitel. Della ullal. företogs punktvis till pröfning, hvarvid försl förekom Utsk:s hemställan, att den definitiva regleringen af de under (i:ie hufvudiiteln förekommande indelningar icke må af R. St. fastställas förr, än frågan om dessa indelningars indragning till statsverket emot ersättning af kontånia statsanslag blifvit af R. St. slutligen pröfvad och afgjord. R. o. Ad. biföll denna hemställan. lista punkten, ang:de bergsoch com.-collrne.
BondeSt. kan dock endast svara för ett närvar., icke för ett tillkommande; hvad de eftergifva, kunna andra få lust att återtaga, och det gamla inrotade misstroendet till herreclassen ånyo upplifvas med fördubblad kraft och förökad våda. Det förefaller mig dessutom liksom representationen skulle förlora sin Svenska pregel, om den skulle sakna BondeSt:s personliga närvaro. Hvad är det utländningen så mycket beundrar i vår representation? Icke är det adelsmannen, icke prestmannenn eller borgaren; nej det är bonden i sin vadmalsrock, hans klara, säkra blick i de ämnen, som äro honom hemmastadda, hans snabba och förvånande uppfattningsgåfva äfven af de ämnen, som äro främmande för hans vanliga tankar och sysselsättningar, hans förmåga alt utan oratorisk grannlåt klart uttrycka det klart tänkta. I ett fattigt land är BonueStts sparsamhetsanda äfven icke att förakta. Oböjliga för dessa fåfängans små frestelser, som så lätt vinna insteg inom de andra Stånden, utgör BondeSt. dessutom seghetselementet i vår representation. Äfven då man är enig om tvåkammar-systemets nytta och nödvändighet, återstår alt bestämma, huru den lörsta eller mindre kammaren bör vara sammansatt. 28 Den ii Octo ber f. in. Uniler en period, då det till och med inom detta Stånd är vanligt och edligt att paraderande påkasta sig Jacobinerrnanteln, erkänner jag öppet och ärligt, att jag hyser en mängd adliga fördomar, hvaraf jag svårligen någonsin lärer lyckas göra mig oberoende. Det var således länge en af mina älsklingsidéer att inom adeln kunna finna elementerna till en aristocrati. Minnet af en Axel Oxenstjerna och en Pehr Brahe tjusade min inbillning och förvillade milt omdöme. Jag föreställde mig Adeln sådan den var under sin skönaste period, den högsta moralitets och upplysnings representanter. Den prosaiska verkligheten har skingrat dessa illusioner. Så påkostande än den bekännelsen är, nödgas jag erkänna, alt Adeln numera icke kan uppfylla sin bestämmelse som aristocrati. Politisk sjelfständighet är första villkoret derför.
Tio år därefter, hösten 1874, begaf hon sig till Pari3, där hon studerade på Julians atelier (en af de ofvan nämnda » akademierna ») under Tony Robert Fleurys ledning samt erhöll där medalj. Påföljande år gjorde hon lycka med det porträtt hon målade af öfverste F. Staaff, men 1876 återvände hon till Stockholm och utförde här ett porträtt af fröken Mina Bredberg (själf numera framstående målarinna), hvilket väckte berättigad uppmärksamhet på Konstakademiens utställning 1877 och allmänt lofordades för lika mycken finhet i uppfattning som käckhet i utföraude. Redan på hösten sistnämnda år återvände Amanda Sidvail till Paris, där hon åter må- lade hos Julian och ånyo erhöll medalj. På salongen utställde hon en genretafla, » Lecture intéressante ». Taflan förklarades vara målad med » ovanlig bravur samt frisk och klar ». Ett stort antal franska konstdomare lofordade arbetet, hvilket ansågs gifva stora löften för framtiden. Efter att åter ett par år ha uppehållit sig i hemmet for hon ånyo till Paris och stannade den gången där i fyra år eller till 1883, under hela tiden flitigt arbetande, mest på Julians atelier. På alla salonger (de årliga konstutställningarna i Champs-Elysées) mottogos hennes arbeten. Å r 1882 fick en stor genretafla, » La premiére legon », plats pä la cimaise och vann mycket bifall. Taflan köptes af grosshandlaren August Rööhs i Göteborg, men har icke varit utställd i Stockholm. A t t döma af en fotografi, tagen i Paris, är det ett förträffligt arbete, tilltalande i komposition och uttryck samt säkert tecknadt. Det vore onekligt af stort intresse, om denna tafla jämte några andra prof på Amanda Sidvalls förnämsta arbeten kunde utställas i Stockholm. Den stora allmänheten här känner hennes konst mindre än hvad fallet är i Frankrike, där ett par af hennes arbeten inköpts äfven af staten och nu sannolikt sitta i något af de större landsortsmuseerna, liksom t. ex. Höckerts » Lappkapell » hamnade i Lille.
Ty alla skulle ut genom porta Etnea för att se klockorna svinga och svinga och för att förvissa sig om att ingen rörde repet, utan att det satt stadigt fastbundet. Och alla, som kommo dit ut, föllo på knä på vägen, där vattnet flöt i strömmar och smutsen var bottenlös. Portarna till San Pasquales kyrka stodo stängda som alltid, men utanför gick den gamle gråbrodern fra Felice omkring bland de bedjande med en mässingstallrik och tog emot gåfvor. I tur och ordning gingo de skrämda människorna fram till San Pasquales bild under stenbaldakinen och kysste hans hand. En gammal kvinna kom helt försiktigt bärande något, som hon skyddade under en grön paraply. Och det var ett glas med vatten och olja, hvari en liten veke simmade och lyste med en svag låga. Det ställde hon ned framför bilden, och sedan lade hon sig på knä framför den. Fastän många tänkte på att man borde försöka binda fast klockorna, var det ingen som vågade föreslå det. Ty man vågade ej tysta ned Guds röst. Icke heller tordes någon säga, att det kunde vara ett påfund af gamle fra Felice för att samla in pengar. Fra Felice var älskad. Den skulle råkat illa ut, som sagt sådant. Också donna Micaela kom ut till San Pasquale och hade sin far med sig. Hon gick där med högburet hufvud och alldeles utan fruktan. Hon kom dit för att tacka honom, som ringde in den stora lidelsen i hennes själ. »Mitt lif börjar denna dag,» sade hon till sig själf. Det såg ej heller ut, som om don Ferrante vore rädd, men bister och ond var han. Ty det var så, att alla måste gå in till honom i hans bod och säga honom hvad de tänkte och höra hans mening, därför att han var en af dessa Alagona, som i så många år hade styrt staden. Hela dagen kommo skräckslagna, skälfvande människor in i hans bod. Och de kommo alla fram till honom och sade: »Det är en förskräcklig klockringning, don Ferrante. Hvad skall det blifva af oss, don Ferrante? Det var knappast någon af stadens invånare, som ej kom in i don Ferrantes bod för att rådfråga honom.
Cedersiröms förslag om en förhöjning af kamererarelönen (ill 900 r:dr årligen, utan inskränker sig till att förnya sitt i förra betänk, gjorda tillstyrkande, att, såsom ersättning för det renskrifvarebiträde Ridd.kamereraren för eontorsgöromålens bestridande nu måste sjelf bekosta, den lön kamereraren på Riddarhusets stat uppbär må från och med år 1845 ökas från 450 till 600 r:dr årligen. Beträffande dernäst den af Hr von Troil m. fl. särskildt för Ridd.kamereraren ifrågasatta förhöjning i pension; så ehuru, äfven med antagande af ett, i följd af nu föreslagen Iönetillökning, till 200 ä 300 r:dr för Ridd.kamereraren förhöjdt pensionsbelopp, Den 26 0 c to b ef. della synes vara nog otillräckligt, och billigheten således tyckes påkalla en tillökning; likväl och sora pensionen för Ridd.kamereraren icke synes böra bestämmas i högre förhållande lill lönen än för öfriga Riddarhusets tjenstemän, hvilkas inkomster likaledes äro lill ringare del beroende af arfvoden; men någon framställning oin en dylik allmännare reglering icke är gjord, hvarken af Ridd.- Direct. eller inom 11. R. o. Ad., linner Utsk. sig för närvar, icke böra Hr von Troils nämnde förslag understödja. I anledn. af Frih. Cederströms önskan varder den i fråga örn Riddarhuskamererarens lönevillkor lill Utsk. afgifna pro memoria, ehuru af Utsk. i dess förra betänk, till sitt hufvudsakliga innehåll refererad, barbos bilagd. Hvilket dock allt till 11. R. o. Adis egen ompröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm d. 25 Oct. 1844. l’ä Riddarhus-Ulskollets vägnar: C. II. D'Albedyhl. W. F. Dalman. Utdrag af protocollet, hållet hos H. Riddarhus-Directionen i Slockholm d. (1 Sept. 1844. S. 1).
Att till Banco-Styrelsens omsorg' må öfverlämnäs att, när tjenligt tillfälle dertill kan yppas, föryttra och i Silfver förvandla, liksom de gamla Plåtarne, äfven det efter 100 R:dr per Skrpund utpräglade, Banken tillhörige, gamla Slantmynt, med bibehållande endast af hvad till loyering för utmyntningen af finare Silfverplantser kan anse* behöfligt. Hvilket till Rikets Ständers bifall vördsamt anmäles. SjnrAholm den 3 Mara 1839. Banco-Vtskottsts Memorial. Memorial, angående nödvändigheten, att Banken måtte från Avestad förses med behöfligt Köpfar - Skiljemynt för vexlingens oajbrutna underhållande. Hos Banco-Utskottet hafva Bankens Corn* inissarier uti deras afgifna Berättelse anÄ malt, att utvexlingen af Koppar-skiljemynt i Banken väl hittills kunnat oafbrutet fortsättas utan äilnah inskränkning, än deli, ert mindre tillgång på ruiistyeken i flera år gjort nödvändig, enär några runstycken af nyare slaget, eller efter lika förhållande af i66 | R:ör per Skeppund, sorn för det senaste Köppar-myntet är bestämdt, hittills aldrig till Banken inkommit, och, så vidt kändt ar, ej någonsin blifvit präglade; men att utaf den långsamhet, hvarmed på det hela präglingen af koppar-skiljemynt vid Avestad bedrifves, anledning ej saknas lill den farhåga, som Commissariatet redan vid 1827 års Revision yttrat, att verklig förlägenhet i delta afseende skulle kunna Uppkamma. Commissariatet förmäler, att, oaktadt Herrar Banco-Fullmägtige, i Skrifvelse till 4 Banco-UtslniMS AUmtnsl.
Beck, som för närvarande förtullas olika, allt eftersom det inkommer i tunnor eller barkar, nemligen med 3 r:dr tunnan i förra och 4 r:dr skeppundet i senare händelsen, synes lämpligen kunna under den allmänna hufvudrubriken »beck» underkastas enahanda tullbehandling; hvarvid, med bibehållande af det för beck i barkar gällande förtullniugssätt efter vigt, införselstullen torde böra bestämmas till 10 sk. lispundet, utgörande ungefärligen 25 procent å det värde denna vara i medeltal äger. Likaledes torde det nuvarande förtullningssättet för beckolja, nemligen kanntalet, kunna utbytas mot vigt, och införselsalgiften, nu utgörande 2 r:dr för 48 kannor, efter enahanda grund bestämmas till 5 sk. lisp. Jemte det tullfrihet vid införsel af oarbetadt elfenben samt oarbetadt, klufvet eller spjelkadt hvalfiskben blifvit, på sätt här ofvan är omförmäldt, i underdånighet föreslagen, så, enär värdet å arhetadt elfenben, nu upptaget till 8 r:dr 16 sk. skålpundet, med en införselsafgift af i r:dr 24 sk., icke i allmänhet kan antagas högre än till 6 r:dr, torde. Bensiurt; Benkol eller Bister ; Blyerts, sned flera råoch berednings ämnen för näringarna och Ironstfliten. 24 Kongl. MajUs Nåd. Skrifvelse N:o 40. med fortfarande tullfrihet vid utförsel, importtullen, i förhållande till sagda värde och med afseende å varans egenskap att lätteligen kunna smugglas, böra jemka* till 1 r:dr.
Och förvisso har denna Visingsö-kyrka, i sig själf ett helt museum, rikt på konstföremål af högt värde, intet som så väcker vårt intresse. Till kyrkan skänktes kronan redan 1644 af den mäktige riksdrotsen Per Brahes, Ebbas kusins, första gemål. Det fromma nit, som den höga damen ägnade sin ätts eget tempel, räddade måhända den historiskt märkliga, reliken från förstörelse under reduktionens rubbningar eller den stora slottsbranden på Visingsborg. I dessa dagar har emellertid en ättling af de gamla Visingsborgs-magnaterna satt Ebba Brahes brudkrona på sitt hufvud, och denna har sålunda, o m också blott för ett ögonblick, återbördats till hennes efterkommande. Det ligger en lång tid mellan den dag, då Ebba de la Gardie vigdes under Brahe-kyrkans måleriskt sirade hvalf, och den bröllopsfest, som hennes dotterdotters dotterdotters sondotters sondotter i dagarne hållit i den nya Sofia-kyrkan i Jönköping. Det är egendomligt att tänka sig allt det som timat och ändrat sig under de åtta generationers id, som ligger mellan dessa dagar. Den svenska storhetstidens glans är längesedan bleknad; de tankar, som sysselsatte dess hjältar och hjältinnor, hafva efterträdts af det moderna lifvets jäktan. Men ännu är ett minne från dessa flydda tider mäktigt att sprida en säregen stämning öfver en bröllopsfest, där brudens traditioner berättiga henne att bära Ebba Brahes krona. Också var det ståtliga bröllopet i tisdags, då fröken Ellen Palmstierna, dotter till landshöfdingen frih. H. Palmstierna och hans maka, född Blomstedt, vigdes vid löjtnanten vid Jönköpings regemente friherre Fabian Lilliecreutz, mer än vanligt högtidligt. Och då bruden trädde fram för altaret, riktades nog mångas blickar på denna tunga, med ädla stenar och pärlor besatta krona af förgyldt silfver, hvilken Idun här ofvan i afbildning bringar sina läsarinnor, och som en gång bars — kanske med ej alltför glada känslor — af Gustaf Adolfs forna utkorade. Hjalmar Cassef. * Några reflexioner vid postluekan.
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter , jllvtu. LEWENHAUPT. 11. Kalmberg. G. Hjelm. C. Åkerhjelm. Gust. Schurer v. Waldheim. Stockholm den 26 Februari 1846. Johan O, Jonson. 51 — 402 — Kongl. Styrelsens för Fängelser och Arbetsinrättningar underd. Utlåtande, i anledning af 1845 års Revisorers Berättelse om granskningen af räkenskaperna för anslagen till Fångvården. Stormäktigste Allernådigste Konung! Genom nådig Remiss den 16 nästlidne Januari, liar Eders Kongl. Maj:t befallt Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-inrättningar i Riket att afgifva underdånigt Utlåtande öfver de af Rikets Ständers Revisorer gjorda anmärkningar vid fångvårds-förvaltningen under åren 1842 och 1843; men då af Styrelsens nuvarande personal endast undertecknad Kansli-Ledamot deltagit i de åtgärder, hvilka blifvit vidtagna under den tid, revisionen omfattat, samt enär, i afseende på den af Revisorerne ifrågaställa tillökningen i Styrelsens tjenstemannapersonal, underdåniga framställningar dels redan blifvit gjorda och dels torde komma att afgifvas i sammanhang med det under utarbetning varande förslag till Instruktion för Styrelsen, anser Styrelsen sig vid detta tillfälle kunna inskränka sig till att endast i underdånighet öfverlemna ett från Styrelsens Kammar-Kontor infordradt Utlåtande i ämnet, jemte det af undertecknad Kansli-Ledamot afgifna yttrande, som i bifogade protokoll innefattas. Styrelsen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter, E. v. TROIL. R. Th. Cederschiöld. E, A. F. Lindencrona, Stockholm den 3 April 1846. — 403 — Utdrag af Kong/.