Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfverensstämmelse med hvad Kongl. Majit uti Dess Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof föreslagit, får Utskottet tillstyrka Rikets Ständer, att aflöningen till tjenstemännen vid det provisionelt med Kongl. Slats-Contoret förenade Magazins-Conloret må, än vidare, å Allmänea Indragnings-Staten utgå. 37:0. Enligt Utskottets utlåtande N:o 6, angående aflidne Professoren Lings Enka, hvilket utlåtande blifvit af samtliga Riks-Stånden bifallet, utföras här 600 R:dr. 28:0 I öfverensstämmelse med hvad Utskottet tillstyrkt i dess utlåtande, angående anira Hufvud-Titeln, öfverflytta^ från Allmänna Indragnings-Staten 1,770 R:dr, med 18 tunnor spantnål in natura. 2<yo I händelse Nummer-Lotteriet kommer att indragas, lärer ett emot nuvarande löneförmonerne svarande belopp bora å Allmänna Indragnings-Staten uppföras, hvilket här blott till rättelse anmärkes. 3o:o I händelse Rikets Ständer bifalla hvad Utskottet i dess utlåtande N:o 42, angående Landstatens lönereglering, tillstyrkt kommer det belopp, som der blifvit föreslaget att minska 2:dra Ilufvud-Titelns Anslag, alt å Allmänna Indragnings-Staten uppföras; varande emedlertid samma Stats~ Vlslotlels VHatande, N:o 65. i5 belopp från efterföljande Tabell uteslutet, emedan det icke kunnat å Tabellen öfver 2ulra Hufvud-Titelns anslag observeras. 31 :o Om Rikets Ständer bifalla hvad Utskottet uti Betänkandet angående reglering af Riks-Statens 5:te Hufvud-Titcl derom föreslagit, kommer för nuvarande Föreståndaren vid Kongl. Museum, Hof-lntendenten
Ränta till Rikets Ständers Riksgäldskontor för af kreditivet begagnade medel är 1848, enligt på grund af Kongl, brefvet den 12 November 1844 upprättad liqvidation, 866 35 Balans till år 1850. Banko. Credit. Balans frän år 1848. Ordinarie räntor 0^. jg 4 36 l örialiorantor Balans till år 1850. Skuld: Till Rikets Ständers Riksgäldskontor, för af kreditivet år 1849 begagnade medel, kapital S q* I 44,871 5 35 Summa 83,091 i 1 'I 6 kontoret den 22 Juni 185U. S. Agrell. Bilaga Litt. F. — 24 — Kapitalslut öfver Nya IJI1- Debct. Balam från år IS49. Skuld: Till Rikets Ständers Riksgäldskontor, för af kreditivet år 1849 be gagnade medel, kapital 44,010: ränta härå till 1849 års slut 866: 36. — Utgifter: Ränta till Rikets Ständers Riksgäldskontor för af kreditivet begag nade medel år 1849, enligt på grund af Kongl, brefvet den 12 November 1844 upprättad liqvidation, Balans lill år 1837. A. Puline. — 25 — diskonllonden för år I80Ö. Banko. Credit. Balans från år 1849. Skulder. Agrell. 4 26 — Bilaga Litt. G. Utdragaf 1840 och 1850 års räoch konfiskationssamt Debet. Återstå tillgångar 1 nkomster: Återlefverering: År 1850, tulloch konfiskationsmedel Summa Banko. 47,783 30,512 270 24 11 78,565 27 Stockholm af Kongl. Kommerskollegii — 27 — lienskaper för Manufaktur-, Extra licent-, Tull. Eskilstuna fristadsmedel. Credit. Utgifter: Elter förordnande, E. G. Leijonmarck. Bilaga Litt. 11.
Yetenskaps-Akademien i dess afhandling om bränvins profvaren år 1827 förordade rationella sätt för bestämning af alkoholshalten, utan i dess ställe använde mer eller mindre oriktiga methoder, hvilka än åt köparen, än ät säljaren lemnade fördel och derföre kunde föranleda till trakasserier, har Herr Lektor Sondén hos Preste-ståndet väckt motion derom, att den normalslyrka hos bränvinet, efter hvilken skatten skall beräknas och som i gällande bränvinstillverknings-förordnirig är bestämd till 6 grader enligt den gamla bränvinsprofvaren, måtte fastställas till 50 procent enligt den nya, eller lill det proccntbelopp, som vid frågans bedömande af sakkunnige personer kunde befinnas tjenligast, i ändamål ali möjliggöra ett allmänt införande af den nya profvareskalan. Vid öfverläggning härom inom Utskottet, har blifvit upplyst, att procent-beräkning för bränvinets styrka, i sammanhang med införandet af dccimal-systemet vid myntberäkningar, skulle, särdeles om lämpligare reduktions-laboller blefve upprättade, för kontrollen öfver bränvins-tillverkningen vid de större brännerierna, äfvensom för 8 Bevilln. m, fl. Ulsk. Bet. M 2. affärslifvet medföra liera ganska väsendtliga fördelar, såsom säkerhet och skyndsamhet vid de efter afprofningarne förekommande reduktioner till den normala styrkan; besparing af lid och möda vid granskningen af kontrollörernes mätningsoch graderings-protokoller; möjlighet att, utan omgång, med full säkerhet bestämma det rätta värdet af ett bränvin, hvars skenbara' styrka och temperatur med profningsinstrumenternas tillhjelp blifvit uttagna o. s. v.; och har Utskottet derföre ansett sig böra tillstyrka bifall till det väckta förslaget, så vidt detsamma rörer fastställandet af branvinets normal-styrka i procent, i stället för i grader, helst Utskottets uppmärksamhet blifvit fästad derpå, att det af Kongl. Vetenskaps-Akademien i dess ofvanberörde afhandling uppgifna sätt för styrkans bestämning redan i nu gällande
Maj:t har deri i Nåder förmält, att erfarenheten ådagalagt, hurusom den Svenske ynglingen, uppfödd under inflytelsen af ett hårdt och kroppens utveckling fördröjande klimat, i allmänhet det år, då han efter nu gällande stadganden inträdde i bevärings-åldern, icke egde den kroppsstadga och de krafter, som oundgängligen erfordrades, för all kunna utstå ett fälttågs mångfalldiga mödor, umbäranden och ansträngningar; att till följd häraf en icke obetydlig del af bevärings-manskapets första ålders-klass måste vid bevärings-mönstringarne ställas på tillvext; att, efter medeltals-beräkning, för de sisla femton åren, af den första bevärings-klassen, hvilken, vid inträffande hehof, alltid först borde utgå, och hvilken, utgörande omkring 28,000 man, skulle, om den kunde till något när lulla antalet påräknas, utgöra en krigsstyrka, motsvarande mer än två tredjedelar af hela den stående hären, hade nära 4,000 man, eller 13,n procent årligen blifvit ställda på tillvext. Inom vissa län egde nyssnämnde förhållande runi i högre grad, så alt t. ex. antalet af på tillvext eller förbättring ställde bevärings-skvldige uti första klassen inom Hallands län uppginge till 10,6 procent, inom Rlekinge län till 20,9 procent, inom Skaraborgs län till 21,8 procent och inom Calmar län ända till 27,5 procent. Det kunde dessutom antagas, att en betydlig del af bevärings-manskapet, ehuru icke vid mönstringen ställd på tillvext eller förbättring, utan approberad, icke destomindre saknade den för krigstjenst erforderliga styrka och kroppssladga, så att troligen många deribland, om de tågade i fält, skulle blifva otjenstbara, eller falla offer för sjukdom, innan de hunnit mäta sig med fienden. Således komme blott ett ringare antal af den påräknade styrkan, att lemna ett verkligt bistånd vid landets försvar: ett förhållande, som vore lika olycksbringande för de bevärings-skyldige sjelfve, som för Staten. Kongl.
Då jag ej kunnat instämma i Utsk:s förslag till lind. skrifvelse, hvilket äfven min reservation antyder, så anhåller jag, att förslaget vtterligare mätte få hvila på bordet, så att de resp. ledamöterne kunna få jemföra det med det förslag, som Hr Liljenstolpe afgifvil, och hvilket jag förordar. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr., förenade sig i begäran om detta måls hvilande på bordet. I följe häraf blefvo Exped.Utsk:s meni. N:o 4( saint förslag N:o 278 hvilande på bordel. Ånyo föredrogs Con$t.Utsk:s den 24 och 27 dennes på bordet lagda mein. N:o 100, i anleda, af återremiss på Const.Utskrs mern. Frih. Boye, Ludv., uppläste följande: Jag var icke tillstädes på detta ruin, då här föredrogs Coust.- Utskis mern.,hvari förslag uppgafs till första voteringen i representationsfrågan, nemi. den angtde antagande af ståndsval eller allmänna val. Jag var således icke i tillfälle att deremot då protestera; och jag nödgas derföre nu anhålla att få i denna dagens protocoll nedlägga en gemensam protest, så väl emot det bifall, som R. o. Ad. då ^>af till berörde voter:s-propos. , sorn emot allt bifall till den nu ifrågavar., ang:de antagande af ett tvåkammareller en kamma r-sy sterne. Jag grundar denna protest på den orubbliga öfvertygelse, att i privilegiifrågor äro alla voteringar af förstärkt Const.- Utsk. rent af constitutionsvidriga, såsom uppenbarligen ledande till kränkning af den säkerhet, sorn 114 §:n i Reg.F:n tillerkänner RiksSt:ns ägande privilegier.
I England deremot, der guld är standard, har man förråder i silfver endast för skiljemyn - D«n 14 December f. m. 30» tets pregling, och har t, o. ni. i banklagstiftningen föreskrifvet, att i Banken aldrig får finnas mer än en fjerdedel silfver emot guld, — detta oaktadt England ofta är besväradt af sina liqvider, icke i Europa, men i Ostindien och China, till hvilka länder exporten af silfver upgått till 5, 6 å 7 mill. pund st. årligen. I Holland, der guld tillförene var standard, har numera silfver blifvit det. En sådan förändring skedde, såsom hvar och en kan finna, icke utan betydliga förluster för enskilde, som då hade sin kassa till större delen i guld, och man ser ännu den anomalien, att ett guldstycke, sora är pregladt och på ena sidan visar Konungens bild samt på den andra, att det gäller 10 floriner, i handel och vandel endast emottages för 9 gulden och 50 å 60 centimer. Jag kan för min del icke finna, hvilken fördel det för oss skulle medföra, att, då vi en gång hafva silfver till standard, göra den till både guld och silfver. En sådan åtgärd kan icke ega rum utan stora olägenheter, här likasom annorstädes, och jag förmodar, att de, som önska denna förändring, — att köpmannen skola göra det, är gifvet, emedan de tå ett vidsträcktare fält för sina operationer, — föreställa sig måhända, att man derigeuom lättare skall fä in den allmännare tillgängliga varan guld; men detta hopp är utan tvifvel en illusion, ty kunna vi blott öka vår export, så att den öfverväger importen, så hittar man nog på att liqvidera oss i ett mynt, som galler. Dessutom torde raan föreställa sig, att då silfret är begärligt inom Europa, så kommer det att uttagas, för att tillfredsställa spekulationsbegäret.
Vi måste besinna, Mine Hrr! att under det vi strö milhr för anläggande af jernvägar i öfrige delar af landet, är här fråga om en landsort, som aldrig kan komma att åtnjuta fördel af desse jernvägar, ty ingen har tänkt på att draga en jernväg från de stora banorne till Dalsland; att detta är den enda kommunikation, som der rimligen kan ifrågasättas, som på samma gång utgör ett samband mellan den södra sädesrika delen af landet och den norra bergsbruksidkande, och sorn öpnar en förbindelse mellan hela den inre delen af landet öfver Wenern med Norige. Jag tror icke att flere talande skäl kunna framställas,- än jag nämnt, för bidrag till 340 Den 27 Juni e. m. ett så stort, synnerligen med afs:de på denna landsorts närvale bedröfliga tillstånd nästan nödvändigt företag, och jag hoppas att om E. o. Ad. nu beviljar en återremiss af denna punkt, skall StatsUtskit, vid sammanräknandet af sina tillgångar, måhända finna utväg att fylla detta behof. Hr Bildt: Den kommunikationsväg, som den siste talaren så varmt förordat och som drager sig från Hattefura hamn vid Wenern till sjön Stora Lee vid Norska gränsen, är otvifvelaktigt för denna ort ganska vigtig och betydande. Den sträcker sig, såsom han nämnde, nära 12 mil in i landet och genom flere sjöar, sorn upräknas i StatsUtsk:ts Betänk., hvilka sjöar genom sin sträckning i nordlig och sydlig riktning komma på det viset att förbinda en stor del af kringliggande län med sjön Wettern. Kommunikationens vigt och betydenhet har äfven vid denna riksdag blifvit erkänd. Den är, på sätt den siste talaren uplyst, varmt förordad af K. Befh:de ex officio, och äfven här af Gr. Sparre såsom enskild representant och verkande i denna ort; den är äfven understödd utaf Vägoch VattenbyggnadsStyreisen; men det har hittills visat sig att det varit omöjligt att bilda ett bolag för detta ändamål. Att bilda ett sådant är dock nödvändigt, ty att statsverket skulle helt och hållet bekosta denna kommunikationsdel, kan icke rimligen begäras.
Att frågan örn städernas tolag skulle förblifva oreglerad derföre, att Bevilln.Utsk. ålerskickat motionen, kan jag icke heller inse; ty motionen har äfven blifvit remitterad till Oecon.Utsk., och jag tror ej, att detta IJtsk. underlåter att upptaga den. Bevilln.Utsk. har föröfrigt icke af Riksd.Ordn. funnit sig pligtigt att antyda, hvarthän motionen bör remitteras, utan endast att återlemna den, med förklaring, att Utsk. icke kunnat upptaga den, såsom icke varande, hvarken efter 60 §. Reg.F. eller 3 §. af Ansvarighetslagen, ett bevillningsmål. Men om R. o. Ad. icke destomindre anser, att Utsk. bör upptaga motionen, och de öfriga RiksSt. deri instämma, blir Utsk. skyldigt att upptaga den, ehuru det icke kunnat ske på grund af remiss endast från ett RiksSt. Särskildt har jag mig bekant och begär af Ridd.Secret. officiel upplysning, huruvida icke 2 Stånd sedan bifallit Utsk:s memorial; men hvad beslut det tredje Ståndet fattat, känner jag icke, och det kan således ankomma på R. o. Ad., om 2 Stånd skola stadna emot 2, då man lärer få hänskjuta frågan till Gonstit.Utsk. Underteckn. Ridd.Secret.; Någon annan underrättelse om de öfriga RiksStts beslut i denna fråga har ännu icke ankommit, än att BorgareSt. lagt Bevilln.Utsk:s ifrågav. betänk, till handlingarna. Hr Lagerhjelm, Pehr; Det synes mig fordra en närmare granskning, hvarifrån Bevilln.Utsk. hemtat anledningarna att återskicka den ifrågavar. motionen, hvilket åtminstone icke tjenar till riksdagens förkortande; ty äfven om flere Utsk. möjligen varit lika qvalificerade att upptaga denna motion, finner jag ändock icke skäl för Utsk:s åtgärd, enär det ena Utsk, såväl som det andra består af ledamöter från alla Stånd.
Denna Jury skulle, efter tagen kännedom af målet, på samvete besvara frågan *om den tilltalade gäldenär en genom treds bande gjort sig till bysättning skyldig, hvarvid samma pluralitet, sorn för Jury i tryckfrihetsmål är bestämd, skulle ega att fälla eller fria den tilltalade gäldenären; och borde, i förra fallet, gäldenären, såsom dömd förbrytare, njuta I.ag Uiskntteis Retänkonrte N'.<> 1J7. 11 fån <gl råd amenie af allmänna medel, men, i del senare* borgenaren ändock icke förlora sia rätt, att af den egendom gäldeuären dd eger, eller sedan ärfoer eller forvärfver, utkräfva sin fordran i genom hvilken behandling hysät1 n i ngsstadgander förmentes skola återgå till sin första bestämmelse, så art en motsträfvig gäldenär icke skulle undgå ett förtjent tvång, men ej eller någon, »om af oförutsedda, ej sjelfvållade, olyckor blifvit urståndsatt att fullgöra sin betalningspligt, af enskildt godtycke ryckas ur samhället och sättas ur tillfälle att genom arbete å nyo förkofra sig. A gäldenär , som genom bedrägligt förhållande eller lättsinnigt slöseri af lid eller egendom sig skuldsatt , bestämde åhagen annat ansvar, så att bysattping, såsom straff, icke kunde dit lämpas. 4:0) Herr JV, TV. af Grubbens: att, till vndanrödjande af åtskilliga anmärkta missbruk, sorn al nu gällande Författningar rörande bysättning skola följa, måtte varda Stadgadt; a) att sängliggande, eller med smitta* sam eller obotlig sjukdom behäftad person aldrig får bysättas, eller i bysättningshäckte qv ar hållas ; 12 LagUtskottets Betänkande N:o 127. b) att bysättning, efter hittills gällande grunder, väl ma. framgent ega runi, meri lill en början, icke på längre tiel, än en månad, efter hvars förlopp, om skulden dessförinnan icke blifvit betald, målet skall förvisas till vederbörlig
Tractamente för 2 Notarier, h vardera 4: — för 5 Cantzlister, hvardera 3: — och för 5 Vaktmästare, hvardera 1: 16. hos Bevillnings-Utsiottet. Arfvode för Secreteraren 166: 32. Arfvode för Secreteraren 166: 32. Tractamente för 1 Notarie - 3: 24- för 1 Cantzlist 2: 24. och för en Vaktmästare 1: 16. hos Allmänna Besvärs, och Ekonomi-Utskottet» Arfvode för Secreteraren 166: 32. Tractamente för 3 Notarier, hvardera 3: 24- Underdåniga Skrifvelser'. för 4 Cantzlister, hvardera 2: 24* och för 2 Vaktmästare, hvardera - lj 16. samt hos Expeditions-Utskottet. Arfvode för Secreterare!! 166: 32.' Tractamente för en Notarie - 3: 24. för en Cantzlist * 2: 24. och För 2 vaktmästare, hvardera - l: 16*. Riksens
Man behöfver ej frukta, att kläderna skola vara för gamla, för fula eller för slitna; de komma i alla händelser att bli en högtidsskrud för nå- gon stackars kvinna, hvars paltor nästan hålla på att multna pä hennes kropp. Alltså — Iduns läsarinnor — glömmen ej denna välgörenhetsinrättning! Efter badet samlas kvinnorna i ett större rum med flere bäddar; de få kvällsvard, och efter aftonbönen får en hvar gå till sin bädd. Klockan sju på morgonen stiga de upp, bädda upp sina sängar så snyggt som möjligt — för de flesta stackars nattgästerna något ytterst ovant; husmodern måste därför alltid göra om det, sedan de äro gångna. Sedan de fått frukost och morgonandakt hållits, måste alla lämna asylen. Dennas utrymme och ekonomi tillåta nämligen ej ett vistande äfven om dagen, hvilket asylens ledare betraktar som ett önskemål, enär de kvinnor, som alldeles sakna sysselsättning, då här kunde erhålla lämplig sådan, till dess annat arbete hunnit anskaffas åt dem. De, som komma redan klockan sex e. m. och stanna till klockan nio f. m., få, om de för öfrigt äro i stånd därtill, lappa och stoppa litet åt sig; men oftast äro de kvinnor, som komma, utsvultna, utmattade, förskrämda och förtviflade och alls ej i stånd att » föra nålen ». En husvill kvinna får kostnadsfritt vistas tre nätter i asylen; i medeltal har dock hittills härberge lämnats hvarje besökande sex k sju nätter; från och med den fjärde natten betalas dock för säng, bad, kvällsvard och frukost 25 öre. Men huru ofta händer det ej, att denna summa ej kan erläggas af den, som intet äger och intet arbete kan finna! Antalet sängplatser är numera tjugo, och under år 1891 hafva 289 kvinnor och barn härbergerats vid asylen; tillsamman 1,586 sängplatser hafva varit upptagna, hvilket i medeltal utgör 6 nätter för hvarje person. A f dessa kvinnor hafva 107 erhållit plats eller lämpligt arbete, 44 hafva blifvit sända till försörjningsinrättning, 7 till sjukhus och 9 till hemorten.
Hvad åter sjelfva saken angår, så synes det mig, som endast ett missförstånd legat till grund för de inom Hedervärda Bonde-Ståndet gjorda antuärkningarne, enär den föreslugne underdåniga skrifvelsen i sjelfva verket icke komma att innehålla något annat, än en anhållan, att, i händelse Kongl. Maj:t, för någon orsaks skuld, ej skulle finna för godt att i allmänhet medgifva rättigheten till bränvinsbi ännings utöfning under blott 3 månader, emot en, i förhållande till den kortare tiden, förminskad skatt, denna rättighet i alla fall måtte förunnas egare af pannor utaf 20 kannors rymd och derunder, emedan dessa kunna antagas vara de, som egentligen idka husbebofsbrän vinsbränning.” Åf Riksdagsfullmägtigen Per Nilsson från Christianstads Län: ”Sedan upplyst blifvit, att alla fyra Riks-Stånden, i anledning af de förenade Bevillning»- 20 Bevillnings-Utskottets Memorial N.o 63. och Oeconomie-Utskottens Betänkande N:o 5, och det i <yde punkten af detsamma föreslagna beslut, angående tillåtelse för de lill bränvins-bränning berättigade, att vid mantalsskrifningen uppgifva, antingen de vilja bränna hela den tillåtna terminen af 6 månader, eller blott halfva, eller den första eller senare hälften deraf, enhälligt stadgat: ”'att afgift en för bränvins-bränning kommer att, i förhållande till tiden, beräknas/’ anser jag, att Högloft. Utskottets grundlagsenliga åliggande varit, att upplysa de tvänne Riks-Stånden, som gillat Bevillnings-Utskottets enskilda Betänkande, N:o 56, angående detta Rikets Ständers redan fattade och således orubbliga beslut, samt föreslå dem, att deras dermed sedermera vidtagna åtgärder återkalla.
De af Utskottet föreslagna voterings-propositioner godkändes. S. D. Föredrogos Stats-Utskottels nedannämnde den 2(ide och 28:de sistlidne September på bordet lagda Utlåtanden nemligen: N:o 490, i anledning af Kongl. Maj.ts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående anslag till uppförande af åtskilliga nya byggnader vid Ultuna Landtbruksinstitut. Bifölls. N:o 195, i anledning af väckt fråga om anslag af allmänna medel åt Kamereraren Carl Sandberg för fortfarande vård och kompletterande af åtskilliga utaf honom gjorda samlingar i kameral-väsendet. Bifölls. N:o 194, i anledning af väckt fråga om pension åt språkläraren Carl Martin Spaniers enka. Afslogs. S. D. Föredrogos Banko-Utskottets nedannämnda; den 28 sistlidne September på bordet lagda Memorial, nemligen; N:o 44, i anledning af Riks-Ståndens beslut öfver Memorialet N:o 56 rörande Banko-statens löneförmåner m. m. Utskottets yttrande i anledning af Ridderskapet och Adelns återremiss af Utskottets förslag till voterings-propositioner rörande 5:te punkten i Memorialet N:o 52 lades till handling arne; och blef förevarande Memorial i öfrigt af Ridderskapet och Adeln bifallet; N:o 42, angående föreskrifterne i 4:de artikeln af Banko-Reglementet. Bifölls. N:o 45, angående föreskrifterne i 8:de artikeln af artikeln af Banko-Reglementet.
Har, då tid att stänga är inne, tvist om uppskattning af hägnaden ännu ej blifvit afgjord; stänge, intilldess sådant sker, en hvar så stor sträcka af hägnaden, som, oberoende af dess uppskattning, emot hans hägnads-skyldighet svarar. Är tvist om nedsättning i hägnads-skyldigheten efter 5 §, hålle, till dess frågan derom hinner afgöras, hvardera sidan hälften af hägnaden; och njute i dessa fall den sedermera ersättning, sorn finnas hafva stängt mera än honom rätteligen ålegat. §. 18. Om de sätt, hvarpå hägnad upprättas må, så ock om hägnaders höjd och öfriga beskaffenhet gälle hvad derom särskildt är stadgadt. §. 19. Komma angränsande jordegare öfverens att stängsel emellan deras egor eller viss del deraf ej upprättas eller hållas skall, ändå att stängsel efter 2 § kunnat äskas, eller att hägnaden ej må fordras så tät, att den emot mindre hemdjur såsom får, getter, svin och fjäderfä, fred gör; upprätten då derom i vittnens närvaro skriftlig förening samt låten densamma intagas i intecknings-protokollet hos den eller de domstolar, under hvilka den jord lyder, hvarom föreningen sluten är. Och gälle föreningen sedermera äfven emot framtida egare till samma jord. Ej må förening, som på grund af denna § upprättad är, ega gällande kraft utöfver 10 år; jordegare likväl obetaget att föreningen förnya för högst 10 år hvarje gång. §. 20. I fråga huruvida stängsel emellan egor skall för gemensamt gagn upprättas eller hållas inom bylag eller samfällighet, som i 11 § sägs, gälle deras mening, som största lott i bylaget eller samfälligheten ega. Lag samma vare, der fråga uppkommer om begagnande af stängsel-vitsord emot egare af jord, som till bylaget eller samfälligheten gränsar eller om ingående med honom i sådan förening, som i 19 § omförmäles. Äro de delegare i bylaget eller samfälligheten, som i nämnde frågor i olika beslut stadna, å ömse sidor liklottiga, vare deras mening gällande, som anse stängsel ej böra ega rum. §• 21.
Revisions-sekreterare-löner måtte vid nuvarande innehafvares afgång indragas, dock med bibehållen rättighet för de Revisionssekreterare, som nu innehafva lägre lön, att i sin ordning uppflyttas till högre lönegraden; att i stället för berörde löner måtte anvisas Revisions-sekreterare-arfvoden till lika antal, att för hvarje rotel utgå från och med månaden näst efter den, då nuvarande innehafvare af ordinarie lön från befattningen afgått; och att, derest Rikets Ständer beviljade den löneförhöjning, som i den nådiga Propositionen för Hof-Rätternes ledamöter begärdes, anslags-staten för Revisioussekreterarne måtte bestämmas sålunda: 1 Revisions-sekreterare R:dr 5,000: — 3 dito 15,000: —• — Dessa löner skulle indragas i mån af nuvarande Revisions-sekreterarnes afgång och i stället utgå för hvardera från och med månaden näst derefter ett arfvode af 4,000 R:dr. 1 Revisions-sekreterare R:dr 4,500: — 1 dito ... 4,500: — komme att indragas vid nuvarande innehafvares afgång, hvarefter för hvardera från och med nästpåföljande månad borde utgå arfvoden af 3,500 R:dr. 1 Revisions-sekreterare, arfvode R:dr 3,500: — 3 dito dito 10,500: — och skulle på Kongl. Majit ankomma att tillåta Revisions-sekreterare, att, jemte ofvan bestämda arfvoden, uppbära högst 1,000 R:dr, antingen af ordinarie lön för annan tjenst, som af Revisions-sekreterare innehades, eller af besparingarne å Andra Hufvudtiteln. Till stöd för det nådigst framställda förslaget angående samtlige