Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 3o föreslagit, utförselstullen å ben, andra slag, oarbetade,^borde vara 1 sk. per lispund. Ropades ja och nej. Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej, begärdes votering. Upplästes till justering och godkändes följande votertsproposition: Deri som anser att utförselstullen å ben, andraslag, oarbetade, bör bestämmas lill 1 skilling per lispund, voterar ju den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, bestämmes ofvannämnda tull till 3 skillingar per lispund. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva'utfallit, som följer: Ja — 14. Nej •— 20. Fortsättningen af detta måls pröfning uppsköts till nästa plenum. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 12 om natten. In fidem protocolli, F. O. Silverstolpe. Den 9 December f. m. Onsdagen den 9 December i84o. Plenum kl. io f. m. Upplästes ett frän Exped.Ulsk. ankommet mern. N:o 19, nied öfverlemnande af förslag till und. skrifvelse ang:de reglering af riksstatens första hufvudtitel. Derjemte föredrogs Exped.Utsk:s förslag N:o 162 till R. Sirs und. skrifvelse till K. M., ang:de regleringen af utgifterna under riksstatens i.'sta hufvudtitel. Begärdes på bordet af Hr von Hartmansdorff, Au g., och Frih. Cederström, Jacob. Likaledes begärdes på bordet af samma ledamöter Exped. Utskts förslag till R. St:s und. skrifvelse!’ till K. M.: N:o i63, angtde reglering af utgifterna å riksstatens 6:te hufvudtitel ; N:o 164, angtde regleringen af utgifterna å riksstatens 7lde hufvudtitel; N:o 165, ang-.de reglering af utgifterna under riksstatens 8:de hufvudtitel.
Ständer sålunda framställt hvad de ansett böra stadgas om rättigheten att tillverka bränvin, om beskaffenheten af de olika tillverkningarna, om tiden, beskattningsgrunden och skattens belopp, få Rikets Ständer äfven i underdånighet sig yttra angående sättet att kontrollera verkställigheten af föreskrifterna i dessa hänseenden och om ansvarsbestämmelserna för öfverträdeiser af vilkoren för bandteringen. Då Rikets Ständer ansett det böra antagas att endast renadt bränvin, hvartill förnämligast bör räknas distilleradt, får till salu hållas, bör ock, enligt Rikets Ständers tanke, distilleringen icke underkastas sådana tvångsband, som göra densamma svår och dyr. Rikets Ständer hafva således funnit bränvins-tillverkare i större bränneri böra tillåtas att, under vissa dagar af den tid, hvarunder han är lill bränvins-bränning berättigad, och i mindre bränneri under hela denna tid, utan särskild afgift omdistillera sin tillverkning, samt att bränvins-distiilering må under tid, då bränvins-tillverkning icke är tillåten, kunna i stad, såsom särskild näring, utöfvas med enkel redskap och utan annan afgift än den, som Bevillnings-förordningen för fabriksrörelse bestämmer. Enär, oaktadt de kontroller, som kunna ligga i distillerings-redskapens inrättning och reglemenlariska föreskrifter derom, det ändock är att befara, det försök till missbruk och underslef skola kunna framkallas af den betydliga vinst, som tillverknings-skattens undansnillande erbjuder, hafva Rikets Ständer ansett en särskild bevakning genom tillsatta tillsyningsman icke kunna undvaras; men då tillsynen vid distilleringsverk likväl ej kan erfordra den ständiga närvaro eller så fullkomligt upplaga tiden, som kontrollen vid större bränneri, hafva Rikets Ständer antagit, att flera distilleringsverk kunna ställas under uppsigt af en person. Expeditions-Vtskottets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 40 S. 589 Uli apotbekares distilleringsrätt hafva Rikets Ständer icke ansett någon väsentlig förändring böra vidtagas, liksom ej heller i fråga om bränvins rening utan eld eiler ånga.
Då sakägare tillätes att, jemlikt 14 kap. 4 § Rättegångsbalken, uti Kongl. Maj:ts Kansli, Hofoch Ofver-rätter, Kollegier samt vid andra Embetsverk och Domsto lar, eller eljest, i stället för karterade bufvudskrifter, förete besannade afskrifter deraf, bör tillika styrkas till hvad belopp de förre äro med stämpladt papper försedde, såvida desammas beskaffenhet, enligt denna författning, sådant fordrar; skulle dervid behörig karta till större eller mindre belopp saknas, ansvaras derför, på sätt 14 § föreskrifver. När parten eller den person, som handlingen förevisa låter, är aflägse boende, meddelas ofvannämnde intyg, i städerna helst af Magistratens Ordförande eller dervid anställde tjenstemän, och på landet af Domare, Presterskap och Kronobetjening-, skolande andre Gode Män, som sannfärdigheten styrka, jemte namnet, utsätta deras tjenst eller yrke och hemvist. Hvarje förut uppvisad originalhandling eller skrift, som är utgifven sedan denna författning börjat tillämpas, skall, då den vid domstol eller annan Embetsmyndighet företes, vara försedd med vederbörligt stämpladt papper. Påskrift å handlingar, angående 376 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse N-.o 136. verkställd kartering, då karta saknas, galle vid intet tillfälle, så framt icke lagligen styrkas kanhall behörigen annulleradt stämpladt papper varit bi lagd t, men förkommit. 6:0 Å beläggnings-knrla, äfvensom å karta på helt ark, dä skriften å denna sednare ej öfvergår pä andra sidan och ölvertäcker stämpeln, skall part, som den begagnar, pä sjelfva stämpeln anteckna handlingens datum, jemte en kort anvisning på hvad den angår. Beläggnings-karta skall dessutom vid sjelfva dokumentet eller akten så häftas eller med sigill fästas, att den ej kan derifrån skiljas utan att valör-stämpeln derigenom göres otydlig, i hvilket läll kartan anses oduglig. Om kontroll härvid, se 11 § 3 mom. 7:o
Men i afseende på billetterna till ständigt inträde, anhåller jag få veta, om deras utdelning skall sträcka sig äfven till sådana Tidningsutgifvare, som sjelfva hafva säte och stämma på Riddarhuset, och derföre äga plats nere i salen. Desse skulle då kunna disponera flere platser, än de för öfverläggningarnes afhörande behöfde, hvilket synes vara en oförrätt mot andra, som ville blifva åhörare, men icke finge det. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie: Då jag var den, som jdtrade, att redactionerne endast så länge borde hafva plats, som de på ett behörigt sätt redogjorde för debatterne, så kunde det icke vara min mening alt de skola emot egen öfvertygelse berömma eller lasta, gilla eller tadla, utan endast att de äro skyldige anföra hvad som blifvit sagdt, utan att der - Den ii Mars e. m. 3o3 ofver tillåta sig något yttrande, ännu mindre sådane som vore sårande. Alt alla Tidningsredactörer här skulle finna plats, anser jag omöjligt, då de äro 18 eller 19 till antalet, och således skulle utgöra en fjerdedel af alla åhörarne. Man torde altså vara nödsakad alt inskränka sig till antalet 5. Grefve Horrij Claes Fredric: Ehuru jag förut varit af den tanken, alt alla Tidningsredactioner borde få hafva säte härstädes, vill jag likväl inskränka mig till dem, som befatta sig med redaction af våra öfverläggningar. Lika med Grefve Frölich tror jag det likväl icke gå an att antaga förbehållet om debatternas redi gerande på behörigt sätt; ty förutsättningen af motsattsen skulle innebära en farhåga, som Herr Grefve De la Gardie lärer hafva hemtat från närvarande Riksdags exempel, på den obehöriga uppfattning, som någon gång influtit i en Stockholms tidning. Jag kan i detta afseende åberopa mitt eget exempel, om huru osant mina yttranden blifvit refererade; men jag har likväl aldrig hyst någon farhåga, att denna tidning skulle missleda allmänheten. Jag tror derföre fullkomlig frihet böra lemnäs att så väl klandra, som berömma; allmänheten skall i alla fall blifva bästa domaren. Herr Crusenstolpe:
Deremot eger underdomaren, enligt 21 § i 1862 års förordning, att, i fråga om egendoms afträdande, pröfva, huruvida bouppteckningen blifvit i laga tid upprättad. Här förefinnas alltså inkonseqvenser i lagstiftningen, som svårligen kunna annat än leda till oreda och förvecklingar i tillämpningen. Vidare har den svårighet, som jemväl förut ofta mött för Hofrätt att behörigen utöfva den Hofrätten åliggande vårdnad öfver förmynderskap för omyndige af frälsestånd pä aflägsnare orter, blifvit ökad genom Kongl. Förordningen angående tillsyn å förmyndares förvaltning af omyndigs egendom den 24 September 1861, särdeles det i 5 § innehållna stadgande, enligt hvilket Rätten, då fråga väckes, att förmyndare bör lemna inteckning eller annan säkerhet för omyndigs hos honom innestäende medel, eger derom förordna, såsom nödigt och skäligt pröfvas; hvilken pröfning åter måste grunda sig på en kännedom om personens vederhäftighet och förhållande i öfrigt, som i de flesta fall icke är att förutsätta hos annan domstol än den i orten, der förmynderskap finnes. Slutligen torde det ej kunna ifrågasättas, att ju genom antagande af den föreslagna nya Strafflagen åtskilliga af de i 8 Kap. 2 § 9 moni. Rättegångs-Balken uppräknade fall, i hvilka frälseman skall dömas af Hofrätt såsom första domstol, komma att upphöra att ega tillämplighet; äfvensom det är att befara, att derigenom jemväl rörande flera af de öfriga olika åsigter skola uppstå, huruvida de böra af underrätt eller af Hofrätt omedelbarligen afdömas. På grund af hvad sålunda blifvit anfördt och då ifrågavarande undantagslag i de flesta fall icke synes kunna lända till någon verklig förmån för Ridderskapet och Adeln, utan i stället medföra flerfaldiga olägenheter för så väl detta Stånds egna medlemmar som öfriga medborgare i riket; och då dess fortfarande bestånd tvifvelsutan kommer att medföra oreda och osäkerhet i lagskipningen, anser för sin del Utskottet samma Lag böra upphäfvas saint följaktligen jemväl Kongl.
Hvad åter angår den af Utskottet föreslagtie säkerhet för samma lån; har Bonde-Ståndet ansett tillräckligt, och mest lämpligt, att jemte inteckning uti Stadens alla fastigheter och lägenheter, ansvarigheten för öfrigt iklädes af Magistraten och Stadens Äldste; Skolande om desse Beslut Respektive Med-Stånden ochBanko-Utskottet vördsamt och vänligen underrättas. SD. Lät Bonde Ståndet sig åter förekomma Banko-Utskottets förleden Plenidag upplästa och. på bordet lagda Memorial med jeinknings-Förslag af Riks-Ståndens beslut, i frågan om Regleringen rörande de från Banken utgående Odlings-Lån ; och sorn häraf inhämtades att, genom Bihang lill Rikt-St. Prat. 18*7—lS<8- 9-äc Sani. N:r 85, 86» V 071 Prot. Utdr. <1. 18 Junii 1818. de 3:ne öfrige Respektive RiksStåndens gemen, samma beslut, nödvändigheten af en förändrad Reglering för ifrågavarande utlåning eär gifven; fann Eonde-Ståndet för godt att, pä sätt Utskottet föreslagit, instämma med Högt. Ridderskapet och Adeln samt Välofl. Borgare-Ståndet uti antagandet af det Alternativ, sorn innehåller, att odlingsLane ansökningar böra från Hushållnings-Sallskapeme, samt i uppgifna fall, från Laudshöfdingarne direete till Banko-Styrelsen öfverleronas, jemte det, i öfverensstämmelse dermed upprättade förslag till ändringar och tillägg i Kongl.
Redan den nyss nämnda omständigheten, att klandret vexelvis varit rigtadt mot betänk., såsom allt för frikostigt, och allt för njuggt, synes likväl efter min tanke just vara ett bevis, att Utsk. behandlat detta ömtåliga ämne med klokhet och moderation. A ena sidan har Utsk. icke velat afpruta något pä sjelfva summan, men å den andra har det icke heller kunnat undgå att finna del enda motiv, som i den K. propos:n var uppgifvet, nemi. Thron följ ar ens behof af en egen hofhållning, vara alldeles för litet för att ensamt rättfärdiga en fyrdubbel förhöjning, nu pä en gång, af det ifrågavar. anslaget. Delta har varit Utsk:s tanka, hvilken — jag vågar säga det — äfven varit delad af andra så väl inom, som utom representationen. Men Utsk. har tillika trott, att missförhållandet mellan den begärda förhöjningen och det uppgifna skälet dertill mindre låg uti summans storlek, än i ofullständigheten af framställningen. Derföre har också Utsk. tolkat K. M:s propos. så, som skulle densamma hafva afseende på en blifvande förmälning, och under sådan synpunkt icke tvekat att tillstyrka anslaget. Huruvida Utsk. deruti misstagit sig eller icke, kunde naturligtvis icke Utsk. sjelf bedöma, men att det likväl, med hänseende till opinionernas ställning vid tillfället, var både rätt och framförallt klokt att öppet framställa det verkliga motiv, som det trodde ligga till grund för denna förhöjning, derom har Utsk. varit fast öfvertygadt. Det var dessutom en annan omständighet som äfven inverkat på Utsk:s beslut i detta afseende. Från olika häll hade nemi. den förmodan blifvit framkastad, att det nu begärda anslaget blott vore en begynnelse och att framdeles en ytterligare förhöjning^ skulle äskas för H. K. H. Kronprinsen, då Han blefve förmäld. Afven för att lugna dessa onödiga farhågor, ansåg Utsk. derföre bäst oell rättast vara, att gä öppet tillväga och säga: vi vilja anslå denna summa till H. K. H.
Mål bör anhångigt göras; så emedan Hållkarls ifrågavarande förgripelser hafva ett nära inflytande på ordningens bibehållande vid Gåstgifverierne, hvaröfver Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ega inseende, samt, af berörde skäl, äfven fordra skyndsam beifran och rättelse ; ty och då dessutom lärer lunna antagas, att de ganska sällan äro at det invecklade förhållande, att, till sanningens utletande, vidlyftig undersökning erfordras, men, i sådan händelse, hinder icke är för Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, att vid vederbörlig Domstol låta ransakning anställa; har Utskottet ej ansett sig böra tillstyrka ändring uti hvad Kongl. Brefven den 31 Maji 1763 och den 12 Januarii 1776 innehålla, angående Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes pröfningsrätt uti omförmåldte Mål; hvarjemte, i anledning af de misstag Motionairen gjort vid sine uppgifter i denne del af motionen, Utskottet trott sig böra erinra, att Lagens allmänna föreskrift om bevisning, i fall den brottsliges eget erkännande saknas, äfven gälla för de mål, uti hvilka Kongl. Maj:ts Befallningshafvande eger dömma, samt att 8 §• af förstnämnde Kongl. Bref innehåller, det Besvär öfver Kongl. Majrts Befallningshafvandes Utslag få i HolRätten anföras, i hvilken Lagutskottets Betänkandets. händelse Utslag, som, stadgar kroppsplikt, förut ej går i verkställighet. Detta, tillika med några Ledamöters särskilda mening, varder till Riksens Höglofl. Ständers vidare pröfning vördsammeligen öfverlemriadt. Stockholm den g:de Maji 1823. Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Höglo fl. Ständers Lagutskott den 24 April 1S23. S. D.
Uppå i anledn. häraf framställd propos., biföll R. o. Ad., att Ur af Harmens, med bibehållande af sin riksdagsmannarätt, linge blifva entledigad frän sin befattning såsom ledamot af StatsUtsk.; hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer att i deras nästa sammanträde utse en ny ledamot i nämnde Ulsk. Lades på bordet nedannärande från Utsk:n inkomue ullälm och mein.; nemi. frän Stats-Utskottet: N:o 258, i anledn. af K. M:s nåd. propos. angide colonien S-.t Barthelemvs återställande under Sveriges allmänna drätsel och förvaltning; IN:o 259, i anledn. af väckt motion, ang:de utsättande af liden för nästa revision af Statsverkets, Bankens och Riksg.cont-.s tillstånd, styrelse och förvaltning; Bevillnings-Ut skottet: N:o 33, ang:de de till den blifvande nya bevillningsstadgan hörande formulär. II. R. o. Ad. åtskildes kl. £ till 9 om aftonen. In lidem protocolli, Albert Munck. Thorsdagcn den 10 April 1845. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 11 prot.utdr. för d. 9 dennes e. m. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold, i anseende till tjenstebefattningar, anmält sig vara hindrad alt fortfara med sin befattning såsom ledamot af BancoUtsk., samt fördenskull anhållit att derifrån blifva entledigad, men likväl få bibehålla sin riksdagsmannarätt. R. o. Ad. biföll denna anhållan, hvarefter II. Ex. anmodade Hrr Electorer alt i deras nästa sammanträde utse en ledamot af nämnde Utsk. i st. f. Hr Bråkenhjelm. Föredrogs ånyo BancoUlskis d. 2 och 9 dennes på bordet 216 Den 10 April. lagda utlåt.
Då Utskottet, på grund af sålunda anförda skäl, lika med Revisorerne, ansett ett stadgande kunna och böra uppgöras af det innehåll, att pensionsinnehafvare, som erhållit annan tjenst med större löneförmåner eller kommit i åtnjutande af pension lill betydligare belopp å rikets allmänna indragningsslat, ej vidare, så länge dessa förhållanden fortfara, må uppbära pension fi ån Arméens Pensionskassa, har Utskottet äfven trott sig böra särskildt taga i öfvervägande, på hvad sätt den nu föreslagna och tillstyrkta åtgärden lämpligast skulle kunna bringas till verkställighet; i hvilket afseende förekommer att, på sätt Direktionen lör Arméens Pensionskassa uti sitt afgifna underdåniga utlåtande anfört, Krigsbefälet eller Arméens fullmäktige, jemlikt 10 och 12 §§ af Kassans reglemente, ega att, med Kongl. Maj:ts Nådiga fastställelse, meddela beslut rörande ändringar uti de för pensioneringen, gällande grunder; — Och ehuru nämnde stadgande icke utgör hinder för Rikets Ständer alt vid beviljande af det understöd för Arméens pensionering, hvilket äfven för nästkommande statsregleringsperiod lärer blifva erforderligt och af Kongl. Alaj:t uti Dess ofia åberopade Nådiga Proposition är äskadt till belopp af 150,000 Ridr R:mt årligen, i allmänhet föreskrifva sådana vilkor, som för ordnandet af Arméens pensionering må finnas nödiga, hvilken fråga Utskottet jemväl ämnar att framdeles i sammanhang med Statsregleringen taga i öfvervägande, likväl och då Utskottet inhemtat, att Arméens Herrar Fullmäktige redan under instundande Januari månad, sammanträda, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit täcktes vidtaga Nådig åtgärd för åstadkommande af sådan ändring uti reglementet för Arméens Pensionskassa, som till ofvan uppgifna ändamål må finnas ledande.
Kungörelse äfven skulle tillämpas i afseende på stämpel-afgiften för testamenten, mäste hvar oeh en, som erhållit så beskaffadt testamente, att bevillning och stämpelafgift derför borde erläggas, ställa särskild löftesförbindelse för hvardera af dessa afgifter, hvarefter det åläge såväl uppbördsmännen, att, på föreskrifvet sätt, afgifva särskilda redovisningar för de förbindelser, som afsåge bevillningen och särskilda för dem, som anginge stämpelpappers-afgiften, enär de förra skulle ingå till Riksgälds-kontoret, men de sednare till Stats-kontoret. Härigenom förorsakades dubbel omgång och besvär icke blott för vederbörande tjenstemän, utan äfven för alla dem, som skulle anskaffa dessa förbindelser; och då såväl testaments-tagaren, sorn uppbördsmännen besvärades, den förre med anskaffande och den sednare med emottagande och redovisning af särskilda förbindelser för hvardera afgiften, hade hos Utskottet fråga blifvit väckt, att härutinnan åstadkomma en lätt verkställbar förenkling, bestående deruti, att stämpelafgiften för testamenten och fideikommiss-bref helt och hållet borttoges och bevillningen till deremot svarande lämpligt, belopp förhöjdes. Då, på sätt ofvan är nämndt, bevillningen för fideikommiss äfvensom för testamente med full eganderätt, enligt Utskottets förslag, skulle komma att ned - Hevillnings-Ulsliollels Ull&laude N:o 3S 3 sättas fran sox till fyra procent, nion deremot för testamente af årlig afkomst eller ränta, utan egandorätt till kapitalet, fortfarande erläggas med två procent af kapital-beloppet, skulle visserligen, om stämpel-afgiften bibeliölles vid sitt nuvarande belopp, Staten erhålla i bevillning och stämpel-afgift, i förra fallet tillhopa 4| procent och i det sednare 2^ procent; men, om man toge i betraktande, att en betydlig nedsättning blifvit föreslagen i afseende å bevillningen för testamente, då full eganderätt erhålles, men att ingen sådan nedsättning skulle eg a rum, då blott nyttjanderätt meddelades, vore det icke obilligt, om stämpelafgiften i forra fallet ökades till jeinnt
Preste-Ståndet den 21 Borgare-Ståndet den 2 4 Bonde-Ståndet den 2 4 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj.is nådiga Proposition, angående med Frankrike afslutade Handelsoch Sjö farts-traktater. (Bevillnings-Utskottets Utlåtande N:o 2.) S. A. K. Sedan E. K. Majit uti nådig Skrifvelse af den 21 November 1862 gifvit Rikets då församlade Ständer tillkänna, det förberedande åtgärder blifvit vidtagna för öppnande af underhandlingar om Handelsoch Sjöfarts-traktater med Frankrike; så har E. K. Majit uti vid innevarande riksdag till Rikets Ständer aflåten Proposition af den 17 November sistlidna år behagat i nåder meddela, att, efter det omförmälda underhandlingar blifvit med Kejserliga Franska Regeringen i December månad år 1863 formligen öppnade och fortgått till den 14 Februari 1865, de ifrågavarande traktaterne då blifvit afslutade och undertecknade samt den 10 påföljande Mars af E. K. Maj:t ratificerade och den 15 April samma år, på grund af träffade öfverenskommelser, satta i verkställighet; och enär, enligt Handelstraktatens 16:de Artikel, denna traktat borde i sin helhet underställas national-representationernas i Sverige och Norge godkännande, har E. K. Maj:t i sådant afseende till Rikets Ständer öfverlemnat såväl nämnda traktat som det samtidigt dermed afslutade Sjöfartsfördraget, hvars bestånd, enligt delsammas 15:de Artikel, är beroende af Handelstraktatens; hvarjemte E. K. Majit, med erinran alt någon förändring i Handelstraktatens särskilda stadganden, hvilka tillsammans utgöra ett oskiljaktigt helt, icke kunde ifrågakomma, behagat yttra, att E. K.
Ordföranden, att R. o. Ad. genom ett föreg:de beslut stadgat, att nu gällande tulltaxas föreskrifter skulle lemnäs oförändrade med undantag af hvad som kunde blifva en följd af den ifrågavar. reservationen, och att således då värden i denna reservation ej blifvit utsatte, det svntes följa af sig sjelft, alt de blefvo oförändrade, om icke särskildt påstående gjordes om deras förändring; hvarefter Hr Gr. o. Ordföranden hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla hvad Utsk. i afseende på hudar och skinn föreslagit, med den redaclionsförändring i andra rubriken, som R. o. Ad. nyss beslutit. Ropades ja. Då härefter företogs uppläsning af Utsk:s förlag rör:de de efterföljande i dess tariff upptagne artiklarnc, hemställde tvenne ledamöter, ali desamma, såsom icke numera utgörande föremål för pröfning, malte förbigås, hvilket åter af en annan tedamot ansågs mindre lämpligt, i anledn. hvaraf Hr Gr. o. Ordföranden erinrade, att R. o. Ad. beslutit, att betänk, borde punktvis föredragas och jemväl, uppå H.Ex.Hr Gr. o. Landtm:s propos. bifallit, att artiklarnc i den ordning de förekomma i l]tsk:s tariff skulle föredragas. Till följd häraf förekommo nu Hängslen; Jern, Gjutet: Tack och Barlast (partiel utförsel mot / r:dr 24 sk. Sfå tullafgift'); Bomber och Kulor, champlounerade till visst mai och renfilade, Kanoner, Stycken, Nickhakar och Mörsare, stämplade och borrade samt finare ochgröfre Lavetter; Hällar, öfver 2 tums tjocklek samt Lod och Lödjor öfver 1 Stl.-s vigt stycket, Hällar af 2 tums tjocklek och derunder till och med / tum, lod och lödjor till vigter af ett SU vigt och derunder till och med { Sk; allt annat gjutet arbete, ej specificeradt; Smidt eller valsadt: