Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utdrag af Manufactur-Discontfondens Räkenskaper, som, enligt de årliga Balance-Extracterne, utvisar beloppet af privata personers vid slutet af hvarje af nedannämnde år förfallna, men då obetalda lån, livad af samma fordringar sedermera blifvit inbetaldt eller ock afskrifvet, samt slutligen hvad deraf den 13 Mars 1839 ännu var obetaldt, nemligen: Beloppet af Balance-extracterne för hvarje år. Sedermera och till den 13 Mars 1839 derå afbetaldt. Afskrifna fordringar. 1839 den 13 Mars i balance qvarstående. Säkra ansedda. Såsom osäkra bokförda. År 1828 . I Medium 40,761 732 24 — | 4,679 - — Årliga Manufactur-Discont-rörelsen kan antagas vara nära 2 millioner. TILL Hifcjets # ö 0 L &tänb«irf ANGÅENDE B anco-Verket; &iftet0 Stäniret# Hettat &eui0otet 4* % . NORDSTROMSKA BOKTRYCKERIET. j : Berättelse till Rikets Högloft. Ständer, angående den af Rikets Ständers Revisorer, i fortsättning från 1837 års Revision, förrättade granskning och tagna öfversigt, så väl af Bankens afslutade Räkenskaper för åren i836 och 1837, samt af Tumba Bruks Räkenskaper för åren 1837 och i838, som af Styrelsen och Förvaltningen vid dessa Verk; Gifven i Stockholm den 6 December i83g.
Säte och Stämma å Riddarhuset, ej må utgifva Fullmagt, och ErkeBiskopen von Rosenstein, genom 52 §. RegeringsFormen och z3 $. Riksdagsordningen, enligt hvilka Grundlagar han är PrästeStåndets sjelfskrifne Talman, blifvit beröfvad möjligheten att intaga säte härstädes, lärer han ej eller kunna genom Ombud härstädes representeras. Sannt ar det visserligen, att RiddarhusOrdningen förbjuder endast dem att utgifva Fullmagter, som genom något fel blifvit frånkände rättigheten att sjelfve intaga säte och stämma å Riddarhuset; men ehuru RiddarhusOrdningen omtalar blott moraliska hinder, tror jag att då ett fysiskt finnes, detsamma måste vara ännu mera verkande. Af den senare egenskapen anser jag hindret vara för Herr ErkeBiskopen von Rosenstein att utfärda fullmagt, då ingen lärer vilja påstå, att han på samma gång kan sitta både här och i PrästeStåndet, Friherre Cederström, Jacobi Jag skulle förmoda att denne fråga är lätt sliten. Är nemligen Adeliga Ätten N;o so55 C. Rosén von Rosenstein bland lefvande Ätter? Och då det icke kan bestridas att ju så förhåller sig, så länge Erkebiskop von Rosenstein lefver, så är hans rätt till stämma här, enligt 1 Rid - t44 Den i5 Januarii. darhusOrdningen obestridlig. Denna §. lyder så: ’’På Riddarhuset äger hvar och en introducerad Ätt, genom dess Hufvudman, Säte och Stämma, efter den i Matrikeln stadgade ordning.
I afseende på Gefleborgs och Nyköpings län göres likväl härifrån undantag i så måtto, att för hvartdera af dem föreslagits 2:ne sådana läroverk, nemi. uti städerna Gefle och Hudiksvall inom det förra länet, samt i städerna Strengnäs och Nyköping inom det sednare. Ingalunda ifrågaställande behofvet af dessa skolor, grundar jag derpå ytterligare stöd för mitt förmenande om nödvändigheten och billigheten af Malmö skolas bibehållande såsom högre elementarläroverk, enär, enl. Landsh:nes berättelser för åren 1848—1850, båda nämnde län tillsammantagne icke äga så stor folkmängd som Malmöhus län, det folkrikaste i Sverige, och antalet af innevånare i samtelige förstnämnde fyra städer ej betydligt öfverstiger det i Malmö stad ensamt, hvars årliga statsbidrag deremot är vida större än förenämnde städers. Om Lunds skola blefve det enda högre elementarläroverk inom länet, skulle, alldenstund K. M:s Nåd. Stadga för Rikets Allmänna Elementarläroverk föreskrifver dimissionsexamen från högre elementarläroverk såsom vilkor för akademisk medborgarerätt, lärjungarnes antal vid nämnde skola, hvilket för närv:de lärer upgå till omkring 300, eller redan nu så många, att derutöfver högst 20 torde kunna antagas, inom få år tiilvexa i den mån, att inrättandet af parallelklasser, och i följd deraf botydligt ökande, om icke fördubblande af lärarnes antal, blefve oundgängligt. Sålunda, och om än förbiseende de olägenheter, som åtfölja skolor med samordnade afdelningar, skulle man snart finna, att Malmö skolas nedsättande till lägre elementarläroverk medfört ringa eller ingen besparing.
öppna Våra när Stockkläder och brådskan; hängas tåga turligtvis till d e n skål i festens hvilken v a r m vi få vårt den sedvanliga förmiddagsdet nyaste brefkort skrifver hos hvilken att upp adress på boktiteln detsamma, mer hem, afsändes att » inom samt sitt som naoch o c h så s n a r t b o k e n k o m - timmar » kan så gå Jag skall b e s t ä l l a vi in i » salongen » min så om får b e 1 E n g l a d s o l s t r å l e l e k e r u p p - sluppet fram med en språnget öfver sorgens mörka klyfta. intrycket af små penater trifvas o c h fasta ett b e h a g l i g t h e m, ständigt och ha funnit, brunnit att det godt, och min ö f v e r t y g e l s e är o c k s å, att den sammanslutna 1848 — kedjor, för utan befriat andarna. de censur, döda. genom jorden, Det var att befria i egna den allmänna ombud ordniDgen, den af d e österrikiska triumf myndigt i l l b a k a till P e s t. Ungerska representation, hvarvid » Bank-Ban » månglerskor, det nationalhistoriska skulle gifvas. elegante om unge Hvarje herrar hvarandra, o c h nedstänkta KÄRLEKSSAGA AF dams o m o m de hela dagen N u ljöd Råkoczy-marschen, festklädd o c h uppstämde skulle var nationalatt m e d tämlig säkerhet år o c h h a n De här ses, o c h hvars antaga, sjuttiofem förening i omtalas i dagspressen Europa äro väl få af gjort bekantskap, d e n fantasirike fattaren, af Iduns — mångtaliga arbeten hon » längtar dit o c h längtar till s v e n s k a n, s e n a s t i år två. Flere stockholmska journalister bästa den i och intressantaste internationella Ungerns Jökai, den hufvudstad de ej o c h en a n g e n ä m sådan, m e d så m å n g a från rundt.
Horns yttrande, att om diligencerna ginge hvarje dag, skulle postförseln dermed kunna förenas. Uti andra länder, der poster fortskaffas med diligencer, finnas andra poster, hvilka fortskaffa de bref, som fordra större skyndsamhet, och det är blott de tyngre paketerua, som affärdas med diligencer. Det är naturligt, att om postverket skulle öfverlåta till diligenceinrättningar att framföra posterna, kunde postverket ej heller ansvara för detsamma. Om diligencerna skola bära sig, cl|f de gå hvarje dag, mäste folkmängden uppgå till 20 millioner menniskor och näringarna hafva tilltagit i samma proportion; då tror jag de kunde afgå hvarje dag, men dessförinnan tror jag sådant ej kunna hära sig. På de sista 8 åren vet jag ganska väl, att inom postverket större förbättringar blifvit vidtagna, än på de föregående 100 åren; men dylika förbättringar måste inskränka sig till hvad tillgångarna medgifva, och att nu posterna skulle afgå hvarje dag på det ena eller andra sättet, hvarigenom tredubbla kostnader skulle förorsakas, tror jag ej, att någon klok Poststyrelse ville föreslå, ty det vore endast att bygga slott i luften. Hr Gunther: Jag har visserligen flera anmärkningar att göra vid detta betänk., men jag anhåller att skriftligen få inlemna dem vid justeringen af denna discussion. Vid detta tillfälle får jag endast förena mig med de talare, som yrkat återremiss af betänk. Qecon.Utskjs betänk. N;o 98 återremitterades. Upplästes och lades på bordet Exped.Utsk:s memor. N:o l4, angtde begärd upplysning om R. o. Ad:s beslut i några omständigheter, som aga sammanhang med frågan om bestämmandet af ett nytt myntsystem, H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 12 om natten. In fidem protocolli, F, O. Silfverstolpe. Måndagen den 18 Augusti 1834. Plenum kl. 9 f. m. Justerades i/j. prot.utdr. för d. i5 och 16 dennes.
På grund af de skäl, jag nu anfört, tillstyrker jag bifall till Utskrs förslag med förändring af årtalet i835 till 1806. Hr von Hohenhausen: Då jag ser utvägen, att man i handelsdisconten genom uppoch utlåningar kan komma i gång med den inrikes vexelrörelsen, som hittills hos oss varit okänd, afstår jag för närvar, från mitt förslag, men får reservera mig deremot, att man äfven här vill stadga, att medlen skola öfvergå endast till liypotheksföreningar och icke få användas till belåning af spannmål. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å aotde punkten med deti förändring, att det deruti intagna årtalet 1835 skulle förändras till årtalet i836. Ropades starka ja, blandade med några få nej. Hr Rosenblad begärde votering och sitt förslag lill contraproposin. Hr Lefre'n: Jag vågar till Hr Rosenblad hemställa, huruvida han icke täcktes förskona oss från votering; jag hörde åtminstone icke något nej i svaret på proposm. Skulle hvar och en begära votering, äfven då han är ensam om sin mening, kunde vi väl emotse 2 ä 3oo voteringar i frågan. Gr. Cronhjelm: Jag förenar mig med den siste talaren, likväl utan hopp om framgång. Hr Rosenblad: Om det antal, Hr Lefre'n nämnt, varit uppe och svarat ja till den framställda proposm, hade jag icke begärt votering; men då en talare jemte mig försvarat den åsigt, jag hyser, och flera kunna uppkomma, samt jag är öfverlygad, att Ståndets stora majoritet, om den vore närvar., skulle instämma med mig, kan jag icke i denna vigtiga fråga afstå från min begäran om votering. Gr. Cronhjelm: Jag ber nu att få fästa uppmärksamheten uppå, hvartill 2:dra uppropet tjenar. Det är endast på detta Hr Rosenblad bygger sin förhoppning. Hr Rosenblad: Med samma rätt, som Gr.
Icke nödigt derföre, att obligationerne i sin närvarande form ingalunda sakna användbarhet, derest Banken skulle behöfva alt, genom deras försäljning, antingen förskaffa sig silfver eller minska den utelöpande sedelstockens tryckning på metalliska cassan; — icke nyttigt dels derföre, alt en kostnad i papper, gravur och tryckning af omkring 5,000 R:dr vore fruktlöst använd; dels emedan den större beqvämlighet för allmänna rörelsen, som obligationerne onekligen erhölle genom förminskningen af deras valör och format, skulle föranleda dertill, att de, en gång utgifne, snart antoge karakter af ett från man till man löpande nytt slags sedelmynt, hvarigenom det ändamål, som med deras afyttrande från Banken afsågs, skulle helt och hållet förfelas, och Banken till på köpet förlora sin ränte-inkomst”. Hor till Statsock Banco-Ulskotlens Memorial, IY;o 136. Å Bankens återstående fordran för försträckningar till 1808 och 1809 årens krig, hvilken fordran den sista December 1844 utgjorde 3,520,000 R:dr Banco eller 1,320,000 Rjdr silfver efter 1830 års myntfot, skall Riksgälds-Contoret årligen erlägga i capital-afbetalning 88,000 R:dr Banco, svarande emot 33,000 R:dr silfver, och derjemte fyra procents ränta för det hvarje år den sista December återstående capital. Obligationer, daterade den 31 December 1844, utfärdas af RiksgäldsContoret uti trenne Serier, Litt:s A, B och C å 125, 250 och 500 Riksdaler silfver, med serskild nummerföljd för hvarje valör, nemligen: 1.520 stycken å 125
Jag skall blott nämna, att då mili lön 1810 bestämdes till 4000 R:dr, var jag tillika Stats Råd med 35oo R:dr lön, hvilket således tilsammans utjorde y5oo. År 1812 tog jag afsked frun Stats-Råds Embetet, föranledd dertill af flere orsaker, som här är onödigt att nämna. Då krblef min inkomst 4ooo R:df lills år i8i5. Det var år i8l5 efter Riksdagens slut, då jag ansåg det vara tid, att Bolaget, efter erfarenheten af flere år, borde domina öfver sin Ordförande. Det var då jag nedlade min befattning, för alt låta Bolaget sjelf, genom ett fritt val, visa, om jag gjort mig förtjent af dess förtroende. Valet förnyades, och stadfastades af Konungen; sedermera fortsattes min bfattning till år 1818 med samina aflöning; då hade redan jag och andra vunnit erfarenhet, hvad jag var intg sjelf ecb Den 17 November f. ra, 55 de mina skyldig, samt huru jag svarat mot det uppdragna förtroendet. Del vore väl un - derligt och temmeligen olika mot hvad allmänneligen brukas, om en man, som har ali försörja en Familje, sorn från den i:sta Januarii tji den sista Decmber är sysselsatt hvarje dag med samma ärende, skulle dervid nödsakas att betala denna möda med förlusten af cn del utaf sin egendom. Detta framställde jag helt enkelt, Bolaget föreslog mig då en ersättning för den framfarna tiden, hvilken ersättning jag undanbad mig emedan det icke öfverensstämde med mina principer om efterräkning , men jag emotlog hvad Bolaget tilläde mig för det tillkommande, nemligen 2000 R:dr årlig tillökning. Jag frågar nu, då jag är att anse såsom en annan tjensteman, hvad har väl hela denna sak att göra med ifrågavarande Betänkande, eftersom Banco-Fullmäktige ej kunna säga att misshushållning ägt ruin?
Ständers Statsoch Bevillnings-Ut skotts Utlåtande, angående f. d. vice Talmannen Jon Jonssons Memorial, om befrielse från Expor t-Tull ä allt Trädvirke, sorn utskeppas, med undantag af Ekvirke. Till Statsoch Bevillnings-Utskotten hat det Hederv. Bonde-Ståndet, uti Protocolls-Utdrag af den 5 1 sisth Maj månad, remitterat ett af förra vice Talmannen, Riksdagsmannen för Bräkne, Medelstads och Ostra Häraders i Blekinge Län Jon Jonsson ingifvet så lydande Memorial: ”Hå det är en känd sanning, att alla de träd-effecter, som äro af den beskaffenhet, att de till afsättning på utrikes ort kunna exporteras, måste, såvida de der skola löna mödan för frage och*! den höga Imports-tull med öfriga dryga umgälder, som utländska Statsoch Handels-konstens förstått att derå föreskrifva, beslå af större dimentioner, beredde antingen till bräder och gröfre bjelkar, hvartill så beskaffad skog nu meta icke finnes utan på längre afstånd från Rikets Stränder, hvarest skogarne i betydlig mån erbjuda sin tjenst; men forslandet på axel eller 5.1* Bundet'. 265. 266. genom 2114 Den 2 2 Juli. genom flottled samt merendels bägge delarna uti så betydelig man försvårar tillverkningen, och den nu derå lagde dryga Export-tull gör på de flesta ställen tillverkningen å alla andra träd* effecter än storverks-träd omöjlig. Den öfriga, som kunde beredas till mindre dimensioner, är i skogs-orterna utan värde och förstöres der den vuxit, utan att hvarken ägaren deraf får någon nytta eller bereder Handels-vågen vinst.
Dessförinnan, och vid tidpunkten för denna berättelse, förelästes Epikuros’ lära ännu i hans ryktbara trädgårdar; utlades Platons ännu der han sjelf, „den gudomlige“, sju århundraden förut hade förkunnat henne: under Akademias popplar; lustvandrade ännu Zenons lärjungar bland mästerverken af Pamfilos’ och Polygnotos’ penslar i samma pelargång, som från början gaf namn, åt deras skola – den glest, men af höga, öfvermenskliga gestalter befolkade! 4 Från nordöstra delen af staden började klockorna ringa i en kristen kyrka. Luften, ren och elastisk, fortplantade de mägtiga, dallrande ljuden vida öfver nejden. De genljödo i portikerna, brötos mot Akropolis’ kalkbranter och förnummos, studsande från dessa, såsom djupa, aningsfulla suckar, pressade ur Pallas Athenas kopparbarm, der hon, jettestor, skinande i solen och skönjbar för seglaren långt bortom Sunions udde, reste sig från klippans spets och med hjelmbetäckt hufvud, öfver Parthenons gafvel, nedblickade på sin skyddsling, staden under hennes fötter. ANDRA KAPITLET. Möten på torget. Klockorna ringde ännu, då Karmides och hans vänner voro samlade vid marmortrappan till Propyleerna. Dagen var Kristianernas glädjeoch hvilodag; man såg dem familjevis skrida öfver torget på väg till kyrkan. Skaran var talrik: hon lät ana, att sjelfva Athen, hedendomens bålverk, kanske snart nog skulle tillhöra en fiende, som uppvext inom förskansningen, ej inträngt utifrån.
Collegii förklaring rörande samma ämne; hvarföre Justitiä-Ombudsmannen funnit ordningen fordra att afbida, hvad Herr Justitiäkantsleren härutinnan kunde tillgöra; och finnas emedlertid de utlåtanden, hvarmed Kongl. Collegii President och Ledamöter inkommit, såsom bilagor vid berättelsen fogade. Sedan ärendet på detta sätt hvilat en längre tid efter riksdagens början, och sig visat, alt hos vällofl. Borgareståndet någon tvekan om de i fråga varande valens giltighet icke, i anledning af dröjsmålet med deras förrättande, uppstått, fann jag, efter inhämtad underrättelse, att någon ytterligare åtgärd vid ärendet ännu den 22 April sisth år icke blifvit af Herr Justiliä-kantsleren vidtagen, det böra afgöras, huruvida ytterligare handläggning dervid af mig komme att äga rum; och har jag att här uppgifva de skäl, på hvilka jag i ämnet grundat mitt beslut • • l • l Då Riksdagsordningen icke innehåller någon tidsbestämning, inom hvilken riksdagsmannaval böra hafva för sig gått; skulle väl en föreskrift härom i riksdagsbeslut kunna synas af behof påkallad. Imedlertid har uti de riks - II. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för ar 1848. 23 dagsbeslut, som före sista riksdag utkommit, ej något annat i denna fråga varit inlaget, än hvad Riksdagsordningen innehåller, att nemligen valen skola, vid ansvar, med all skyndsamhet verkställas; och huruvida ett härutöfver sträckt föreläggande, sådant som i 1845 års riksdagsbeslut influtit, må vara att anse lika förbindande med ett i lag meddeladt stadgande, hvars efterlefnad af Rikets embelsoch tjenstemän kan vid ansvar fordras, derom har jag ansett tvifvelsmål skäligen konna uppstå. I betraktande häraf och då för öfrigt de i fråga ställda riksdagsmannavalen, till följd af Kongl. Bergscollegii kungörelse, för sig gått längre tid före riksdagens början, än som vid föregående riksdagar någon gång blifvit iakttagen, och längre än hela kallelsetiden till urtima riksdag behöfver vara; har jag ansett skäl till åLal emot Kongl.
Jugen har kan hända erfarit det ödet som jag, att ett mitt torp inom rägäng och under skattläggning af ett gammalt roteradt tralse-. hemman, blifwit af en roterinqscommission ansedd såsom utjord och derföre extra roteradt. Win klagan öfwer detta lika underliga som orättwisa misitaq star efter elk helt ärs förlopp ännu lika oafhulpcn. Jag 4-4 Den r Iunii. Jag har i nion af min egendoms storlek, som» ma skäl iom mänga andra, att beklaga mig öfwer en ojemn rokerings nrgörande. Jag önskar, ate Ridderjkapet och Adeln genom en gemeniam kraft mä werka kill dek ondaö snara afhjelpande, men jag kror derjemke, akt en fullkomligare organisation af nya rokeringen är nödwändig. och akk den jwarligen kan winnås, man a.t den med wista wilkor och förbehåll bljswer beståndande under fredlin nd. — Der ankommer pä en hwar, akt sjelf förestå och bestämma dem, men jag beder ödmjukast sa hemstäta, om icke Hbgloff. Ridderskapet och Adel» heHa g o de anse min wäckka sräqa såsom ekt för ost enskildt ansökningsämne och således behandlas Uki ett särskildt B fwärs-Ntskott. I sädanr afseende kunde Hos Kongl. Maj:k i nnderdänighek^ föredragas, Huruledes extra rokeringen, med mycken skyndsamhet wcrksläld, blifwic i de siesta orker mera kung, än den gamla, hwarföre Kongl. Maju täcktes nädjgst befalla cn allman jemkning i grnnderne af Lenna cx'ra rotering, sä art den kommer i närmaste lika förhållande med den gamla, hwarester och sedan en sädan jemkning för sig gatt och as Konungen »vederbörligen btifwit stadsästad, Ridderskapet och A ctn, mot skyldigheten, akk för dest del hälla K > g!.
För öfrigt gillar Kongl. Maj:t och öfverlemnar i följd deraf jemväl till Rikets Ständers godkännande och bifall, hvad kommitterade i underdånighet tillstyrkt, ej mindre i afseende på kronooch kyrko-tionden, hvilken Kongl. Maj:t, lika med kommitterade, anser icke böra undergå annan förenkling, än att den del deraf, som är utsatt i andra persedlar än spanmål eller uti andra sädesslag, än sådana, hvaraf den i allmänhet inom hvarje ort utgöres blifver till spanmål af sistnämnda slag reducerad, än ock rörande de i öfrigt i sammanhang med ränteförenklingsförslaget förekommande serskilda frågor, nemligen: om förenklingens utsträckning jemväl till de qvarnar, sågar och fisken åsätta persedelräntor; om bestämmande till visst belopp i penningar af den såkallade ost-skatten i Herjedalen; om förvandling till ständig penningeränta al preslernes bland ordinarie räntor upptagna utlagor; om ränleförenldingens utförande i stora Kopparbergs län, i afseende hvarå Kongl. Maj:t åberopar Dess, angående upphörande af Fahlu bergslags dispositionsrätt öfver kolräntorna derstädes serskildt till Rikets Ständer ailåtna nådiga proposition; om upphörande af den inom vissa delar af nyssberörda län under benämning af Fahlu kungsgårdshjelp utgående serskilda ränta, emot samtidigt upphörande af derför medgifven lindring i bevillningen; om afskaflfande af den byggnadsskyldighet till öfversle-boslället vid Dahl-regementet, som nu åligger allmogen i Näsgårds fögderi; om förvandling m. m. af den vissa hemman åliggande dagsverksskyldighet, så vidt den är i hemmanens ränta inbegripen; om särskilda iakttagelser vid ränteförvandlingen i afseende - Kongl. Maj;ts Nåd.
Åsidosättes detta, eger allmänna Svenska Banken att försälja de Banken tillhörige, räntebärande obligationer och att sålunda indraga sedlar till det belopp, som den enskilda Banken underlåtit att återlemna; g) då den enskilda Banken aflemnat det föreskrifna beloppet, eger den, om så fordras, atr återbekomma af dess deponetade räntebärande obligationer ett belopp, svarande emot de indragne och insände sedlarne; h) derest det blifver nödigt att indragningen verkställes mera skyndsamt än som i mom. c) medgifves, och om behofvet eljest sä fordrar, är allmänna Svenska Banken berättigad att försälja till större eller mindre del, de i Rikets Ständers Bank nedsatte obligationerna under vilkor, att dess egne lika beskaffade obligationer på samma gång afyttras, och att dervid iakttages det förut stadgade proportionsförhållande; i) i den mån omständigheterna åter medgifva ökad sedelsemission eger den enskilda Banken att undfå allmänna Svenska Bankens sedlar till det förra beloppet, så vida de deponerade räntebärande obligationerna lemnats orubbade eller åter till förra beloppet för deposition allemnas. Derest tillökningen, icke lämpligen kanske på en gäng, iakttages i allt fall derföre det stadgade proportionsförhållandet mellan allmänna Svenska Banken och den enskilda Banken; k) i händelse de af den enskilda Banken deponerade räntebärande obligationer minskas i värde, eller eljest icke i värde finnes motsvara de sedlar, Banken elter proportionsförhållandet innehafver, är Banken skyldig att, inom en månad, i förhållande dertill öka depositionen af sädane obligationer. Fullgöres ej detta, må försäljning af Bankens räntebärande obligationer ske; kan det rätta förhållandet icke åstadkommas och måste försäljningen fortgå, lörfares, sedan hela beloppet af de räntebärande obligationerna blifvit afyttradt, såsom i § 22 är stadgadt. I) om den enskilda Banken upphör med sin verksamhet eller inställer sin rörelse. är den skyldig, att inom ett är derefter utlösa sina deponerade räntebärande obligationer medelst inbetalning af sedlar till det deremot erhållna beloppet, och berättigad att, i män sådant sker, återfå obligationerna.