Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
A mil'ali tet s~ Kr i g små ns-Ca ss an, angtde nedsättnin i afgiften vid köp af Båtsmanshemman . Svar på återremiss „ ang:de revision af. Se Anmälan 57. om anslaget för. Se Hufvudtitel 9:de. Ammungen och Mellängen, om båtled deremellan. Se anslag för allm. arbeten. Andersson, Orgelbyggare, om pension för honom Se Hufvudtitel 8:de. Anmälan af Jtikets Ständers Revisorer 1841 och 1843: ' Jj. 1. aug:de den vid 1838 års början å dåvarande 2:dra Idufvudtiteln befintliga brist 2. om åtskillige under revisionsåren å' dåvarande 2:dra och 3:dje Hufvudtitlarnes besparingar anvisade utgifter 3 om ett f. d. Statsrådet m. m. Herr Frih. Schulzenheim tillagdt arfvode å 2:dra Hufvudtitelns besparingar 4. om en Vice Presidenten i Commerce-Colle gium Qviding tillagd Extra Lön 2000 R:dr. om ett Häradshöfdingen O. Hultberg för Polismästaretjenstens bestridande tillagdt arfvode om öfverskridande af den för Chartae Sigillatie Contoret fastställda Stat , 7, om en å 3:dje Hufvudtiteln uppkommen brist , ...».»*•»«»< 8. om ett Herr General-Löjtnanten m. m. Lorichs, i egenskap af t. f. Ordförande -Kongl. Krigs-Hof-Rätten tillagdt månad! ligt arfvode om ett Chefen för Topografiska Corpsen tillagdt arfvode för dess besvär med Telegraf-Inrättningen . om åtskillige från anslaget för byggnader och reparationer i landsorterne bestridde utgifter för Corrections-Inrättningen å Långholmen ... 5. 6. 9. 10. a> ^ o O £5 •n Ciq N:o cr Cfq > o jr Utlåtande, Betänkande eller Memorial. Riks-Ståndens Beslut.
Lika beskaffad avis åligge det Lånekontor, som vexel eller anvisning utfärdat, att till Banken och öfriga Lånekontoren eller till Banken eller vederbörande Lånekontor insända. c) Öfver rörelsen i sin helhet föres i Banken sammanfattad och fortgående räkenskap. d) De penningar, som för ifrågavarande ändamål insättas i Banken och Lånekontoren, få icke under något vilkor i låneeller kreditiv-rörelse användas e) Om vid någotdera Lånekontoret penningar insättas till högre belopp, än som för vexlars och anvisningars infriande anses erforderligt åligge det Eullmägtige att sådana medel derifrån till Banken infordra, med Fullmägtige lemnad rätt att kunna, der så nödigt anses, tillåta vederbörande Lånekontors Direktion att, vid afsändning af Bankens sedlar, desamma makulera genom derå med trycksvärta anbragta ord: “Inlöst vid Lånekontoret i N. N.“ Jemf. § 134. Till undvikande af penningeförsändningar med posterne särskilda orter emellan, ege en hvar att i Banken och Lånekontoren insätta penningar å belopp från och med 100 R:dr Runt, emot erhållande af till viss man eller order ställd vexel, att vid uppvisandet inlösas antingen i någotdera Lånekontoret eller i Banken; och gäller, i afseende å denna rörelse, för öfrigt till iakttagande följande, nemligen: a) Postremiss-vexel får ej in blanco transporteras. b) Sådan vexel skall, då den af Banken utställes, med först afgående post adviseras Lånekontoren.
I afseende på sjelfva sättet att bestrida lotsningen förekomme dels, på sätt redan blifvit anmärkt, beskaffenheten af de utaf lotsarne begagnade farkoster, dels lotsarnes ringa aflöning, i förhållande till deras svåra och äfvenlyrliga befattning, dels äfven slutligen den omständighet, att lotsningen skulle gå i tur. Vid en sådan befattning, som den lotsen tillhörde, dervid han under utöfningen af sitt kall nästan stundligen utsatte sig för lifsfara, borde atlöningen vara så hög, alt densamma blefve en driffjeder att utsätta sitt lif för räddande af medmenniskors lif och gods, och syntes dessa åligganden böra, så vidt möjligt vore, vara frivilliga och det hittills följda stadgandet att lotsningen skall gå i tur emellan de å stationen anställde lotsar upphöra. För afbjelpande af de öfverklagade olägenheterna med lotsningen på de norra farvattnen hafva motionärerne föreslagit: 4:o. Alt lotsarnes antal måtte ökas på de ofvannämnde 6 lots-stationerna, der deras antal befunnits otillräckligt; 2:o. Att lotsarnes aflöning måtte till det minsta fördubblas; 3:o. Att, utom de nu varande lots-stationerna, ett visst antal större lotsstationer måtte inrättas, t. ex. 5 å 6, hvartill såsom tjenligast förslagsvis uppgifvits Söderarms fyr, vid Stor städj ehamn, Örskär, Ulfön. Slör-Jung frun, Brämön och Bjuröns hamn vid Bjurö klubb; 4:o. Att vid dessa föreslagna 5 å 6 större iots-stationer lotsarne skulle åläggas hafva däckade båtar eller kuttrar, liknande dem, som Norrska lotsarne begagnade, samt vara skyldige alt med dessa ligga ute till sjös och möta ankommande fartyg, så att icke, såsom nu ofta inträffade, lärtygen voro nödsakade att inlöpa emellan klippor och skär, innan hjelp af lots kunde erhållas och oftast söka sig, utan biträde af lots, ankarplats; och 5:o.
Majit i alla fall blott eit önskningsmål , och kommer troligen endast att mediör*ett dröjsmål för utgifvandet af om ämnde ny* Och förbättrade författningar, hvilkas snara ailmäntgörande åimingtone hvar och en, som läst och tillämpat de nu gällande stadgande» i dessa ämnen, upprigtigt önskar. Jag tillstyrker således för min del afslag å Betänkandet. t Hain Excetlence Hrr Grefven och LanHMarskalken yttrade, det han, 1 anledning af discussionen, ansåg sig böra hemställa, om Ridderskapet och Adeln behagade afstå Betänkandet. Ropades Ja. Då nu å nyo föredrogs Allmänna Besvärsoch Ek°nomieU<skottets den 15 dennes aflatne, samt den 23 derpå följde på bordet lagrie, Memorial i anledning af de hos Borgare* Ståndet Den 29 Maji. 545 Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottets den 10 sistl. Februari meddeldte Betänkande, angående yrkad rättighet för Städernes Magistrater, att få förrätta alla så kallade DykeriAuctioner, fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit a£ Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande Memorial borde läggas till Handlingarne. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken tillkännagaf, att Plenum komme kh half till 5 i eftermiddag att fortsättas. Föredrogs å nyo Bevillningsutskottets den 22 dennes afgifne, och följande dagen på bordet lagde, Utlåtande angående förslag till ett blifvande BevillningsFörordning. Friherre Carpelan, Carl Mauritzt uppläste följande: Vida skiljd från den klandervärda kitsligo het, att utan giltiga anledningar söka motarbe-i ta de Utskotts Ledamöter, hvilka, enligt öfvertygelse, använda deras yttersta ansträngning att, till Statens bästa, motsvara ett dem upp-j dragit dyrbart förtroende; och dessutom ifrigt delande Nationens varma önskan, att snart se Ridd, 0, Ad, Prof, VI. B. II.
Hr Gr. o. Landtm:s härefter först till bifall och sedan till afslag å Utsk:s i förev:de punkt afgifna förslag framstälde propos:r besvarades med blandade Ja och Nej; hvarpå förstnämnde propos. förnyades, och sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flera ledamöter, nedannämnde d. 19 dennes på bordet lagde Memorial, Utlåt:n och Betanien, nemi. från jBevillningsUlskotlel: N:o 18, med förslag til! voter:s-propos:r, ij ani. af RiksSt:ns olika beslut angrde stämplade pappers-afgiflen ; BankoUlskollet ; N:o 41, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. om beviljande för Myntverkets behof af ett räntefritt lån från Banken å 50,000 Rdr Rmt; N:o 42, med hemställan om tillfällig löneförhöjning åt Bankens, Diskontverkens och Tumba bruks tjenstemanna-personal och betjening; N:o 43, med hemställan om personelt årligt anslag till Bankens Garde des Medailles, RiksAntiqvarien B. E. Hildebrand; Lagutskottet: N:o 40, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. med förslag till författn. ang:de ansvar för förfalskning och bedrägeri, dels enskilde motioner i enahanda syftning; Den 22 Augusti. 125 Allmänna Besvärsoch Ekonomiblskotlet: N:o 105, i ani. af RiksStåndens skiljaktiga beslut öfver Betänk, N:o 87, beträffande Universitetens rätt att med Stadsstyrelsen deltaga i handläggningen af ekonomioch pol it ie-må 1; och N:o 106, i ani. af väckte motioner om åtgärder för beredande af s. k. transito-rätt emellan konungarikena Sverige och Norrige.
Om jag, utan afseende på utgången af denna sak och hvad de andra Stånden beslutat, skulle yttra mig i ämnet, skulle jag ej tveka att bifalla betänk., emedan jag anser detsamma väl grundadt; men då jag bestämdt känner, att 2 Stånd beslutat återremiss, yrkar jag äfven detsamma, helst man derigenom kunde lyckas aflägsna de farhågor, som man hos dessa tvenne Stånd velat göra gällande. Om man från rättsgrunder bedömer förhållandet med stapelstädernas förbindelse att vara försedda med saltlager, linner man, att sådant numera icke kan vara deras åliggande, enär de vilkor, hvarunder detta åliggande tillkommit, från andra Statsmagtens sida icke mera uppfyllas. Skyldigheten för stapelstäderna att hålla saltupplag tillkom nemligen derföre, att det var förbjudet för främmande nationers fartyg att hitföra varor, som icke voro producerade i deras egna länder; och då fartyg från Portugal och Spanien nästan aldrig besökte våra hamnar, var det nästan uteslutande våra grosshandlande, som måste införskrifva Saltet, och deras förbindelse att alltid hålla landet med denna artikel blef ännu nödvändigare under den tid, då frakthandeln var förmånligare än nu, och då Svenska fartyg vid hemgåendet icke, af brist på annan last, behöfde förse sig med Saltlasten Annorlunda är förhållandet nu. Efter reciprocitets-systemet kan nästan hvilken nation som helst hitföra salt, och man ser till och med Amerikanare hitföra denna vara , då de hitkomma för att köpa jern. Ehuru jag derföre finner det vara orättvist, att grosshandlande eller skeppsredare skola vära förbundna att hålla saltupplag, skulle jag likväl mindre afse sådant, i fall landets nytta och nödvändigheten fordrade det; ty det oundgängliga behofvet kan möjligen i vissa fall fordra undantag från det strängt rätta. Men då det numera visat sig, att frakthandeln med Svenska fartyg sä till sågandes är ingen emot förr, och våra bortgående fartyg sålunda, för att icke göra hemresan utan all förtjenst, äro tvungna att medtaga saltlaster, så blifva vi på det sättet genom nöd 5 H. .8 138 Den i5 April f. m. vändiglieten försedda med erforderligt salt.
Ehuru Kongl. Majtts Högstberörde Nådiga Proposition, såsom jemväl till Höglofl. Stats Utskottet remitterad, ännu icke ankommit, liar Utskottet likväl icke ansett sig kunna undgå att låta ofvannämnde ämnen komma under öfver - 6 Bevilln.-Utskottets Betänkande N:i 2,' 3- läggning; men som Salpetergäcden är en Statsverket tillhörande Inkomst, Hvilken hvarken har namn eller egenskap af Bevillning, så finner Bevillnings Utskottet de i merberörde Protocolls Utdrag framställda ämnen desto mindre tillhöra Dess upptagande, som, äfven i den händelse Salpetergärden på sätt Eric Svensson föreslagit, skulle komma at utgå efter fastigheternas Taxerings-värden, så väl i Städerne som på I/andet, sådant med Bevillningen och grunder-' ne derföre icke hade någon gemenskap. Utskottet får af dessa skäl och efter den vägledning Riksdags Ordningens 44 §• och 3 Mom. lemnar, vördsamt tillkännagifva detta förhållan. de; och blifver det till Utskottet ankomna Protocolls-Utdrag till Hedervärda Bonde Ståndet återlemnadt. Stockholm den 3 Dec. Memorial, om återlemnande af Herr Grefve Hamiltons, Jacob, hos Höglofl. Ridderskåpet och Adeln ingifne Memorial om anslag till årlig Lön för en Provincial-Läkare i Östbo och Westbo Härader. Höglofl. Ridderskapet och Adeln har, jemlikt Utdrag af Protocoller, under den 19 idens na månad, till Höglofl. Stats* och Bevillningsutskotten remitterat Grefve Hapiiltöns, Jacob} BevilJn.-Utshoitets Betänkande N\o 3. 4. 7 Memorial, hvaruti af uppgifne orsaker begäres: 1:0 att
Ständer, hafva med mogen urskiljning vetat att bibehålla en hvar vid sin lagliga rått, och fördenskull uti 13 §., af Lagtima RiksdagsBeslutet den 2 Maj 1810, först specielt föreskrifvit, huru med vissa Kronolägenheter, och deribland Uranienborg komme, att förhållas, samt sedermera generelt stadgadt, att, i afseende på förvaltningen af de då ledige varande, eller framdeles ledige blifvande Kongsoch KungsLadugårdar, skulle de samma lill den måstbjudande på offentlig Auction till skatte försäljas uti sådane större eller mindre Hemmantal och delar, som, efter hvarje egendoms särskildta beskaffenhet och locala omständigheter finnas mäst passande; hvilket till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och stadfästelse yordet i underdånighet anmält. Hvaremot åter, och sedan Kongl. Mai;t i Nåder tåckts förklara sin vägran till Kronogodsens försäljning, Riksens Höglofl. Ständers vid påföljde Urtima Riksdag uti sitt allmänna beslut den 12 No v. 1810, §. 8 förordnat: att Kongsoch KongsLadugårdar borde på allmän Auction till arrende utbjudas, i enlighet med de grunder, som i Kongl. Förordningen den 17 Den 5 Martil. Dec. 17Q2 finna® utstakade, enar något corttrud tiUandalupit. Hårunder kunde omöjligen förstås, eller inbegripas Uranienborgs Ko ngs Larl ugård, hvars Arrendator blifvit vid den återstående Contractstiden uttryckligen bibehållen, emot särskilta här förut upprepade vilkor, nemligen primitiva arrendesmnrnans reducerande, efter dd varande Markegång till spannmål, och dennas betalning efter nu gällande M a r k eg dagspris.
Till regementenas informations-verks behof » » skrifmaterialier för regementena . » » underhåll af skolmaterialier i Waxholm » » kokinrättnings-kostnader » » sjukvårds-kostnader » dessutom är o: åtskilliga andra ifrågakommande kostnader, såsom för begrafningshjelp till spel och manskap, värfningsersättning för under tjenstgöring skadadt manskap, semester-tjenstgöringsersättning m. m. anvisade å de särskilda staterne att utgå, för de 3:ne regementena, af de å anslaget uppkommande besparingarne, och för batteriet i Norrland från Norrbottens hästjägare-sqvadrons-fonden. 3, Fyrverkare-corpsen. Aflöning: 1 Kapten, befälhafvare, utom lön på stat vid något af Artilleriregementena Arvode Rdr 1 Subaltern, befälhafvare, utom lön på stat vid något af Artilleriregementena » » 1 Verkmästare Lön » Arvode » 4 Under-officerare, utom lön på stat vid något af Artilleri-regementena, » » 4 Handverkare Lön » 1 Förste Öfverfyrverkare, utom underhåll i n:r, Arvode » 2 Andre » » » » » » Särskilda arvoden och anslag: 1 Prest Arvode Rdr 1 Redogörare » » till Kokinrättnings-kostnader » » en arbetshästs remontering och underhåll » 675 700 30 5,000 1,639 560,524 50 700 300 100 300 50 50 150 375 255 75 8,494 50 900 600 1,000 400 1,200 100 100 4,300 830 75 6,400 569,018 5,130 50 75 Summa Rdr 580,549 25 92 Bil. B. Uppgift å löner och arvoden för befäl och underbefäl med vederlikar vid Ingeniör-corpsen, enligt den för åren 1864—1866 gällande stat. Itlilitiir-staten:
DebetfeDlaré författanDe för lanDet (TaDgaDt är, forn* mer äfroen för ©täDerna* UppbörDömän att gäda; jfolanDe SJtogiftraterne på egtt anfvnar tidfe, att DebetfeDlarne af De ffattffplDige i rätter tiD funna utta* ga*. — 3 ©tocffjolm o$ ©ödeborg fommer att l)ärmeD få förråda*, forn ferffilDt förorDnaDt är, eder framDeleé fan warDa flaDgaDt. §, 133. ©fter erf)ådne UppbörD&orDreé od) minfl fjorton Dagar före Den, tid Grotte* UppbörDéftämman* företaganDe inom Ijrcarje Sän, beffämDa tiD, (fola drotto* 84 fogbarne till konungens SöefallningSljafwanbe infänba uppgift å bagarna till uppbötbenö förrättanbe; böranbe #äraböjFrifwaren votD uppbörböftämman wara närwaranbe, för att mebbela behörig annotation å be jFattfrplbigeS bebetfeblar, enär uppbörbömannenS qoittence, enligt uppbörb&författningarne, ben förutan, tcfe är gäHanbe. §.
— lär Talis Qualis köpt sig ett par stöflar.Akademien redan haft 60 års födselvånda och under tiden haft lika många » utexaminerade biträden », ändock intet barn framkommit Man hade, tycks det, blott behöft uppgöra arbetsfördelningen med ledning af medlemmames egna namn, så att en hvar erhållit sitt namns begynnelsebokstaf att utarbeta. Väl finnas bokstäfver, hvilka ej ännu hunnit blifva representerade bland de aderton såsom: p. x. y. Men för bokstafven p. har man ju den utväg öppen, att invälja » Tidens » stora P., * som säkert con atnore skulle egna sig åt ett arbete, under hvilket han så ofta finge nöjet att sätta p. före; och beträffande bokstäfverna x. och y., så har det ju alltid bland de aderton funnits » obekanta storheter », åt hvilka man kunnat uppdraga dessa båda. — Skulle detta mitt förslag antagas, frånsäger jag mig på förhand alla anspråk på prisbelöning, jag känner mig fullt belåten med det glada medvetandet att derigenom hafva på en gång befordrat akademiens ära och Gustaf III: s samt allmänhetens hittills gäckade förhoppningar. Det åliggande, som Akademien deremot fullgjort mera berömligt än de bägge föregående, är det att » rena, styrka och höja » svenska språket. Vi hänvisa endast till den äkta akademiska stilen. På så starka vingar höjer sig här vårt sköna tungomål, att en icke akademisk blir halfvägs efter, och liksom det tarfvas starka lungor för att kunna inandas den rena luften på bergshöjderna, så erfordras mycken själsstyrka för att i längden kunna uthärda akademiens rena språk. Ni, gode läsare, tror kanske i er enfald, att det t. ex. går an att säga: » Wallin testamenterade penningar till fromma stiftelser m. m. » Nej pass! på ett » rent » språk heter det: » Vittnesbörden om hans omtanke och frikostighet mot dessa föremål sträckte han utöfver lefnadens gräns genom dc rika gåfvor, som hans sista vilja för de efterlefvande * Professor Palmblad, flitig medarbetare i den konservativa tidningen » Tiden * .uppenbarade ».
På grund af hvad sålunda är i underdånighet anfördt och då Stats-kontoret, i öfverensstämmelse dermed, anser det i Kongl, kungörelsen den 14 Januari 1824 och de af Kongl. Majit sedermera utfärdade öppna bref, på oktroj för enskilda banker intagna uttryckliga stadgande, att staten ej under någon förevändning må varda inblandad i dessa bankers företag, böra, såsom välgrundadt, bibehållas, finner Stats-kontoret sig äga fullt skäl att å Rikets Ständers Revisorers förevarande förslag afstyrka nådigt bifall. Allmäuaa niagasiiis-äreudena. Enär, vid leveranser till slottsoch förrådsmagasinet i hufvudstaden af sådan spanmål, som ä auktion upphandlats, någon besigtningsman icke, såsom i landsorterne vanligen tillgår, varit af Slottsproviantmästaren tillkallad, utan denne ensam besigtigat och godkänt den levererade spanmålen, hafva Revisorerne hemställt, huruvida icke, då leverering till nämnde magasin af uppköpt spanmål äger rum, dervid kunde förfaras på enahanda »ätt, som vid en del af landsortsmagasinen, hvarest en magistratsperson och en borgare vid dylika leveranser varit tillkallade.
Jag tror att det måtte hafva varit denna grundidé, som legat i Utsk:s majoritets inbillning, då den kommit till ett så besynnerligt resultat som det ifrågavar. Sjelfva detta Utsk:s betänk, innehåller, enl. min tanka, alltför många brister. Utsk. föreslår: ”att R. St. ville hos K. M. i underd:het anhålla, att i de stapelstäder K. M. kunde finna lämpligt, och hvilkas borgerskap dertill vore benäget, i Sverige infödde eller naturaliserade Mosaiske trosbekännare måtte erhålla rättighet att sig bosätta utan föregången serskild ansökan.” Jag får först fästa upmärksamhelen på att detta ordet ”stapelstäder” är ett oegenlligt uttryck, ty hvad har Utsk. velat förespegla dermed? Jo, — städer, som hafva många innevånare. Jag får fästa upmäiksamheten på att det finnes upstäder, som hafva flere innevånare än stapelstäderna. Utsk. har vidare, under sken af att vilja skänka de Mosaiska trosbekännarena förökade rättigheter, i sjelfva verket beredt dem mindre rättigheter än de förut haft. Det är fullkomligen klart att dessa menniskor, utan att, såsom Hr Liljenstolpe förmenat, vara slafvar, dock äro salta ulom lagen. Jag kallar den satt utom lagen, som icke eger de rättigheter, som äro den grofsta brottsling tillerkända. Vi vela nogsamt, att en fästningsfånge, sedan han utstått sitt straff, icke behöfver något annat än att skaffa sig laga försvar för alt åtnjuta de medborgerliga rättigheter, som andra få åtnjuta. Detta förnekas i så måtto den Mosaiska trosbekännaren, som han icke eger rättighet att flytta och försörja sig hvar han behagar. Det måste då, säger jag, vara naturligt, att när man af nåd skulle blifva förunnad tillstånd att taga sig något lill, så är det angenämare alt begära denna nåd af sin Konung, än det så orimliga som Utsk. föreslagit, att nemi. Borgerskapet inom några släder skulle ega alt deröfver besluta.
Börandes Längifwaren wid Räntans uttagande sjelf eller dest Laga ombud med egen handteckning uti Läne-boken erkänna och godkänna det nya Hppothe-iuet. För at göra detta Läns spsteme sä mycket antagligare öch beqwämligare, bör af Konung och Ständer högtidligen försäkras at detta Län aldrig stall wara nägon Bewillning eller Beskattning nu eller framdeles underkastadt, eller den ioi6 Den iZ Augusti. den utlofwade Räntan nedsättas under hwad utfäst blifwit, sä länge Capitalet af Staten utan upsägning gagnas. Dä Längifwarne här ej äga rättighet at äterfordra stt Capital, spnes en nägot högre än wänlig Ränta böra fastställas, och den tror Stats-Utffottet böra bestämmas til Sju Procent. Denna Ränta spnes wäl nägot Dryg; men Stats-Utffottet har erinrat sig at Riksens Ständer wid et för mer än 60 är sedan uptagit Län utfäst 12 Procents Ränta. Desie s:ne föreflagne sätt til penningars anffaffande anser Stats Utskottet dock icke böra begagnas widare eller längre än under nu warande Riksdag, och at en ultima t termin af en mänad efter kungörelsens utfärdande härom bör utsättas, inom bwilken Länet bör wara tecknadt, och hwarefter nägot widare Län pä de§e wilkor icke emottages. Den Kronans Ränta, som til Längifwarnes säkerhet bärföre bör hypothiseras och uti Läne-boken inffrifwas, föreflär Stats-Utffottet mä blifwa Husbehofs-Bränwinsbrännings-Afgiften, som til fullo swarar emot Räntan ä det lil uptagande Läne-Capitalet. Om Riksens Högloff. Ständer täckas bifalla hwad af Statsutskottet härutinnan nu biifwit föreflagit; sä lära Riksens Ständer sjelswa inse nödwändigheten deraf, at til ändamälets desto ffpndesammare winnande, underdänig arnnälan härom ju förr ju häldre torde hos Kongl.
Proposition, Nio 26. gå alt, med eftergift för ett ännu allmänt rådande, oin ock vilseledt, begrepp om en sådan husbehofsbrännings 113'tla för jordbruket, tillstyrka, att den med de begränsningar, som blifvit fbreslagne, måtte tills vidare medgifvas. åt den mindre, så väl som åt den större, jordbrukaren. Härvid vore icke fråga om ilen bränvinstillverkning i något större skala, som en stor del hemmansegare af bondeståndet i alla provinser och i vissa orter nästan uteslutande utöfva såsom binäring vid jordbruket, utan örn det slag af bränvinsbränning, sorn endast afser tillverkning till husbehof oah hvilket vanligen sker med så föga kunskap om sättet och så ofullständiga inrättningar, att utbytet sällan svarar emot värdet af de använda produkterna. Förbud mot utöfning af detta slags bränvinsbränning skulle dessutom leda till många lagöfverträdelser och blifva svårt att handhafva, hvilket erfarenheten så väl i andra länder, som i Sverige, bekräftat. I Danmark bl ef, genom en Kongl, förordning af år 1773, bränvinsbränning på landet förbjuden, och tillverkningen förvandlades till fabrikshandtering i stad. Ehuru bränvinsbrännings-afgiften, derstädes beräknad efter mäskekarens rymd, icke vore öfverdrifvet hög, omkring 8 sk. banko för hvarje kanna sexgradigt bränvin, och ehuru, i följd af landets beskaffenhet och tätare befolkning, samt genom tillvaron af en talrik accisoch tullpersonal, kontroller emot oloflig bränvinsbränning vore vida lättare att der handhafva, än i Sverige, hade likväl lönnbrännerier på landet så tilltagit, att Kongl, danska regeringen fann sig föranlåten att genom påbud af den a3 Februari i843 förklara, att de, som under den förflutna tiden hade otofligen bränt bränvin, kunde inom en bestämd dag, med befrielse från ansvar för öfverträdelsen, i allmän vård, mot ersättning derför af staten, aflemna sin bränvinsredskap, då endast i Jutland blefvo aflemnade 11,000 bränvinspannor, som varit olofligen använda.