Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Svenna förnötta methob fj<m miperligen åfmen någon gång t>e febnare åren blifmit förföft, men utan framgång. Slllntånheten urjfiljer nu mera fnart f)toat> font fortjenar fjenneö närmare och fortfatta uppmårffam* t;et, finnér ftg mera a'n förr uti att uppifjuta meb fttt afgörande ontbö* me, tilt befi h°n fått höra begge parterna, och minbre fårbig ån förr, att, berejt ©omarené åtga'rb icfe ittjfåmnter meb hennes åftgt af fafer, jlrifma ben på råfning af hernö offtcflighet, eller oråttråbigfjet. (£n få* batt ftnneöjfåmnittg ^xttbrar henne emellertib icfe ifrån att lifligt intrehera ftg för gången och afgorattbet af fåbatta rättegångsmål, forn innebära upplöSttittgett af toigtiga rättsfrågor, eller afmågattbet af flora ömfeftbiga anfpråf och genom fttt åbagalagba uppmårffamhet bibraga att fpåntta£)o* marens, hmilfet för benne febnare icfe år någon otjenjf. ©etta fågttanbe förfjållattbe hem marit lått att marfa, unber gången af några mtgttga tmiffemål i febnare tiber, och ben periobiffa praden, bå ben beröfmer pttrat ftg, hem åbagalagt en hoffaml)et, font mifar att befi fFribenter förnummit på hmab ffånbpunft Nationen i betta affeenbe nu befinner ftg. SOteb brottmå(S'lagjfipningcn år i mångå affeettben ett anttat förhål* lanbe.
Götila HofrättS-archiv förvarade liöga original , intygar: jönköping af K. Hofrätlens Actuarie-eontor d. 18 Febr. 1840. Ex officio, C. G. Linde/vist. Jag frågar eder, mine herrar! skulle väl Rikets nu församlade Ständer vara mindre upplyste, mindre högsinnade, mindre valvillige, än 1732 års Stander, uti en af samhällets vigligaste angelägenheter? I taj och i skrift hörer man ofta påkallas nödvändigheten af en skicklig, oberoende och sjelfständig domare-corps. Icke sällan hörer och läser man äfven klagomål,— ofta nog ogrundade, orättvisa — öfver långsamhet i lagskipniitgen; motioner hafva vid denna riksdag blifvit väckta om bestämmande af viss tid för målens föredragning i Hofrätterna, o. s. v. Hvad gör man då, för att åt samhället dana en sjelfständig och oberoende domare-corps, för att bereda skyndsamhet i de allmänna ärendenas gång? Jo! man afslår en af trängande behof högt påkallad tillökning i antalet af dem, som skola arbeta för det allmänna bästa: man afslår en lika behöflig förbättring i embetsmännens lönevillkor, hvars billighet man icke ens kunnat förneka. Man klagar vidare deröfver, att löneförbättring begäres för de högre embetsmännen, under det man glömmer de lägre, eller underordnade. Hvad gör man för alt afhjelpa detta missförhållande? Man häcklar, man utkastar förebråelser emot dem, som våga framkomma med förslag till förbättring äfven i de underordnades lönevillkor. Så har åtminstone händelsen varit med mig. Då jag, obekymrad om den för dagen blåsande vind, följande blott min egen orubbliga öfvertygelse och pligtens hud, vid riksdagens början ifrån detta rum väckte motion om förbättrade löner för tjänstemännen uti K. Götha Hofrätt, möttes jag genast af oförtjenta förebråelser, och dessa från ett häll, der jag minst borde vänta dem; jag möttes med anmärkningar, hvilkas grundlöshet jag genast i samma ögonblick kunde ovedersägligen ådagalägga. Gr. Horn:
Detta jemte annat mera wisar, att en sadan rillgängelighet ffulle lända till allmän och enskild skada. Någon witz älders bestämmande för den Mö, som mä warda myndig, är, detzutom ej lämplig och minst den alder af zo ar, lom blifwit föreslagen, ty waniigen utgör en högre amer och dermed förenad stadga, dec huswudsakeliga skälet, och om någonsin mö under zo ars ä.der wunnit myndighets tillstånd, sä hafwa säkerligen lä sällsynta omständigheter sig företedt, a?e as en silk händelse, ej kan^ simas till någon ollman uöage.j PL Den 5 Ianuariiroz P3 detze ffäl grundar jag mitt tillstyrkande att !ag'1l>ffottet6 Betänkande mä warda asstagit, sa art slimänna lagen ma wara -oförändrad och akt i följd deraf pä Konungens dispcnce ma hädandfter som kjllförne ankomina, att försätta Mö i myndighets tillstånd, da gällande skäl och omständigheter dertill föranleda. Herr Olok, sokan. Da redan ste» re wärde Ledamöter pä ett ganska upplyst färt ukwcck!at j stagawarande ämne, skulle det kanhända synas öfivkt stödigt, akt widare deruti yttra sig, men jag för ödmjukeligen utbedja mig Högwälborne Herr Gcefwen och LandtmarskalkenS samt Högloft. Ridderskapetö och Adelns benägna tillåtelse, att sä namna nägra ord. Hivad således först angar den frägan, huruwida Mö icke mä anses berättigad söka att blisiva myndig förr än hon uppnmt z6 ärs alder, anser jag för min drl någon witz tid icke böra bestämmas, emedan det icke är tiben eller aldren som bör afgöra en menniskas rättig, het, att förmalta ocb sköta sin egendom, utan endast den omtanka och rådighet, som är nödwändig för akt behörigen warda densamma.
Börandes Utsk. afgifva närmare förslag till bestämmelse för sådan Öfverkammares sammansättning och functioner samt för den tid, de dertill utsedda personer skola fortfara att deraf vara ledamöter. Genom denna redaction har jag sökt omfatta BorgareSt:s allmänt yttrade mening, att en öfverkant mare eller pröfningsnämnd bör linnas. Wamnet derpå är likgiltigt; men jag tror, alt tillvaron af en sådan är desto nödvändigare, som jag hört den fruktan ofta och måhända icke utan grund framställas, att nemi. vid omröstningar på endast en kammare det lätt kan inträffa, att förhastade beslut fattas. Jag hav emedlertid nyttjat sådana termer, att Constit.Utsk. må komma i tillfälle uppställa sitt jemnkningsförslag med afseende å de möjligen olika opinionerna. Då jag vidare föreslagit, att det må bero på Utsk. att uppgöra förslag för öfra kammarens sammansättning och functioner, äfvensom det antal, kammarens ledamöter borde utgöra, så har jag häri äfven lemnat en latitud för Utskrs pröfning. I afseende å tiden, för hvilken kammarens ledamöter borde inväljas, är det bekant, att ett förslag i delta ämne blifvit gifvet åt allmänheten, hvaruti-det anses, att den pröfvande kammaren icke bör nyväljas för hvarje riksdag, utan bör innefatta en conservativ egenskap, så att derigenom gifves form och stadga åt de allm. ärendernas be i4 H. 46 36a Den i3 October f. m. handling. Ett sådant ändamål har jag i förslaget sökt utpeka; och det står Utsk. öppet att inkomma med förslag, antingen att hela eller en del af kammaren skall ett större antal år bibehållas, för att bilda ett conservativt element. Utsk. har sig jemväl oförhindradt att inkomma medförslag, som kommer att omfatta den tanka, hvilken jag gissar icke finnes hos få, att nemi. öfra kammaren må blifva sammansatt utaf personer utur den nedra; ty jag har icke vidrört, inom hvilka classen valen böra äga rum. Efter denna utveckling hoppas jag, att R .o. Ad. må inse, det min intention blott är att få det första steget taget till reform af vår olycksaliga Representation.
Sedan jag afgifvit denna förklaring, vill jag blott med några få ord söka råtta ett misstag, sorn en värd talare, Gr. Hamilton, gjort, då han tror, att jag genom mitt skriftliga yttrande har förordat samfällda val. Det är sannerligen besynnerligt likväl, att jag skulle blifva nödsakad att ännu en gång protestera emot samfällda val, i den mening denna term nu fått såsom motsats till allmänna val! Icke en gång utan flere, ja hvarje gång jag yttrat mig under detta RiksStis sammanträde, har jag förklarat mig emot det samfällda valsättet och emot den förvillelsen, att anse detta valsätt vara detsamma som erkännande af medborgarerätt eller allmän valrätt. Detta misstag föranleder mig att ånyo, och troligen för sista gången under denna riksdag, fä gifva tillkänna hvarutinnan den himmelsvida skillnaden ligger. Allmän valrätt vill säga intet annat, än den rätt hvarje Svensk man äger, som icke gjort sig pä ett eller annat sätt disqualifierad till att vara activ medborgare, eller sorn icke, genom särskildt, för någon tid af lagstiftaren vidtagen omständighet, bör uteslutas ifrån sina medfödda politiska rättigheter. Alla dessa män ville jag skulle för sina personer, utan afseende på öfriga endast sociala, men ej politiska förhållanden, tillerkännas rättigheten att välja och väljas till riksdagsmän. Men då, såsom nyss afhandlades, det icke är möjligt att hvarje person kan directe välja, utan ett valsätt classvis mäste på ett eller annat sätt antagas, då är det fråga om hur man skall inrätta dessa classer så, att man icke upphäfver den allmänna valrätten. Skillnaden i ståndsclasser upphäfver mest af alla denna valrätt, och genom att antaga ett sådant sätt för valrättens utöfvande i tre Stånd, har man upphäft hvad man ville skulle vara jemlikt inför lagen, nemi. medborgarerätten ; likaså sker det derigenom, att man inrättar nya Stånd, eller nya politiska classer med onaturliga politiska rättigheter, hvilket är hvad egentligen Hr Akerman i sitt förslag åsyftar, och efter hvilket sätt att inrätta classval man alllförväl, och i händelse man icke är nöjd med blott fyra Stånd, eller de fem, som Hr von Hartmansdorff föreslagit, kunde till oändlighet multiplicera antalet af classer.
Det är lätt att säga för dig, Clara, som har en så lycklig ställning i verlden! Du har en mor som älskar dig, din rikedom inger respekt, alla täfla om att fjesa för dig ... det till och med förvånar mig att du kan vara en så bra flicka som du är! CLARA. Det har jag min far att tacka för. Jag var visserligen bara tolf år då han dog, men han hann likväl nedlägga några goda frön hos mig, som inte ens 30 tante Palmén kunnat rycka upp med rötterna ... hur mycket hon än försökt! (de samtala sakta). ALMA (till Isabella). Vet du ... han lofvade att försöka komma hit. ISABELLA. Det gjorde min kadett också! Men hur skall det gå till? ALMA. Åh, det vore en dålig älskare som icke kunde hitta på något sätt... Mins du inte i den der romanen som vi läste om nätterna i förra veckan? ISABELLA. Ja, det var der, det... Ack! den som ändå vore ur pensionen! ALMA. Ja ... och fick gå ut när man ville. ISABELLA. Och äta sig mätt sedan! ALMA. Och slippa att dricka ölost om qvällarna hela veckan igenom! ERIKA (som lekt med de andra flickorna). Hör nu, flickor! Vill ni se hur tante ser ut när magistern läser katekesen med oss? DE ANDRA (ifrigt). Ja, ja! ERIKA. Så här ser hon ut: (sätter sig på en stol och ser mycket gudsnådlig ut, samt suckar emellanåt; de andra skratta) Och vill ni se hur magistern ser ut när han tittar på Clara? (ser mycket ömt och kärvänligt på Clara, och säger med len stämma) "Vill lilla fröken Clara vara så god och svara på min fråga?"(med sin vanliga ton) Och så, när han frågar mig: (med sträf stämma) "Nå, Erika! hur går det?" (till en af de äldre flickorna) Jag kan undra hvarför han är så artig mot Clara? ALMA. Förstår du inte det? Det är derför att hon är fröken! ERIKA (slugt). Ja, men det är allt för någonting annat också! ERIKA (vigtigt).
De af Hr Lagerhjelm i dag anförda inkast synas mig egentligen endast hafva någon tillämplighet på en redan handlagd fråga, nemi. afgörandet af den, huruvida R. St. borde, på grund af Const.Ulsk:s hemställan sub Litt. B., lill K. M., utan vidare omväg, inkomma med skrifve!ser af innehåll i enlighet med Utsk:s förslag. Berörde inkast hafva ingalunda samma tillämplighet på den af Gr. Lagerbjelke väckta motionen. Att närmare utveckla detta förhållande, skulle medtaga längre lid, än jag vågar för ögonblicket laga i anspråk; saken är åtminstone nu af mig antydd. Bedröfligt vöre del om man skulle, jemväl till släckande af den enskilda molionsrälten, utsträcka Hr Tersmedens invändning mot Litt. B,; hvilken invändning icke så mycket afser klander mot saken, sorn fastmera en rädsla för de vådor, som derunder kunde befaras i anmärkningsväg vara förborgade. Hr Tersmeden har nemi. i Const.Utsk:s tillgörande i dessa delar trott sig igenkänna ”förklädda anmärkningar”. Sådane betänkligheter anser jag för alster af en måhända i sin rot alltför aktningsvärd, men till sin verkan skadlig försigtighet, urartad till en slags skuggräddsta, sorn jag önskar se aflägsnad från folkombudens sinnen. En anmärkn. mot Konungens rådgifvare ser helt annorlnnua ut, än en motion om afhjelpande af någon angelägenhet. Att vägra det sednare, för att icke synas begå det förra, synes mig innefatta en alltför ängslig varsamhet. På sådant sätt borttages all kraft inom Repre - 40 Den 17 Maj. senlalionen. Jag afslyrker högeligen ifrån att låta vår handlingsförmåga och värt mod nedstämmas af så beskaffade förespeglingar; och fortfar således ali anhålla om remiss af motionen. Hr von Hartmansdorffs, i tillkännagifven egenskap af svar å hvad jag sednast haft äran anföra, nyss afgifoa yttrande, innefattar så myckel mindre någon vederläggning deraf, som berörde hans svar råkat afhandla något helt annat än hvad mina ord inneburit.
Då taxeringsvärdena årligen “kunna förändras och genom förslagets antagande vägdelningar sålunda ofta skulle “erfordras, ledande till oreda och stora kostnader, samt någon större obillighet i “förevarande hänseende icke eger rum än i afseende å alla andra allmänna eller “kommunala onera och besvär, hvilka efter hemmantalet, utgöras, till följd hvaraf “någon förändring för denna sak ensamt ej synes böra ske, hemställer Utskottet, “om icke Olof Olssons motion må lemnäs utan afseende/* Detta svar, så motiveradt det än må anses, har icke kunnat afskräcka mig ifrån att denna riksdag förnya mitt förslag; frågan är nemligen af den vigtiga beskaffenhet, att den icke gerna kan nedtystas eller, såsom Utskottet, efter hvad nyss nämndt år, förmenar, bero intill dess alla obilligheter på en gång blifva afhjelpta och utjemnade. Ingen skulle heldre än jag se, om alla de obilligheter och onera, för hvars utgörande hemmantalet blifvit taget såsom grund, på en gång borttogos, men ett så genomgripande förslag vågar jag icke nu framställa, emedan erfarenheten har lärt att orättvisornas lott är att hvar för sig småningom nötas bort. Att vägoch brobyggnad samt underhåll deraf så väl sommarsom vintertid är ett bland de onera, som i högsta grad trycka jordbruket, lärer väl ej tunna förnekas, och redan den omständigheten, att all den jord, som fått sig detta onus pålagdt, icke skall hafva lika skyldighet att efter dess egentliga förmåga bestrida detsamma, är en så stor obillighet, att ingen borde motsätta sig en rättelse derutinnan. Redan förlidne riksdag påpekade jag åtskilliga ojemnheter i hemmantalsvärden såsom stöd för mitt förslag och jag återkommer nu till samma skäl, då jag åberopar bilagda utdrag af taxeringslängden för åtskilliga socknar inom Westersysslets fögderi af Wermlands län, hvilket fögderi jag tillhör. Af detta utdrag inhemtas£att mellan hemman med lika skattetal förekommer stor skilnad i taxeringsvärde, såsom t. ex.: 1 mantal Hastersby, taxeradt till 8,300 Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
— Men detaljerade föreskrifter för edra obehag kunna vi, af lätt insedda skäl, ej här lemna. A. Erkänd utmärkt qvalité. Samtliga Suchard ' s Chocolader äro garanterade ren Cacao och socker utan tillsats. Företrädesvis magoch hudsjukdomar. Hvardagar ' / z3 — ' / z^. Tidn. kostar endast en kr. för qvartalét, befordringsafg;. Inberäknad. Anordnar hvarje qvartal pristäflingar for sina prenumeranter. | P \ i I k j I LJ vJ IN Annonser mottagas genom S. Qumællus annonsbyrå tocn / lo * redaktionen till 2 5 öre pr 4-spaltig petitrad ( Lifförsäkring ' till verkliga Associationen 0 4 t (Mutual R e s e r v e erbjuder på beqväma betalningsvilkor kostnaden. •p O " » 5 Inga aktieegare, som taga vinsten, eller andra intressenter, som dela öfverskottet. Absolut säkerhet. Iakttagande af försigtighetsåtgärder för att omöjliggöra spekulation eller bedrägeri. Prospekter ii &lt;J o ® och vidare Bestämda årsafgifter till bestridande af förvaltningskostnaderna. Försäkring till nettokostnad enligt åldersskala och till ungefär hälften af kostnaderna vid det gamla systemet. upplysningar pä begäran. största högaktning f1 T L rJLr — - jr^^rnJ Lririitirrijin PJUTPJETPJUI pibinJ tn nJ [nl IS e M e t e r t a b e l l k o r t i plånboksformat, omfattande de 4 afdelningarne af Metersystemet, med så väl förvandlingssom prisberäkningstabeller, hvarå äfven kan anbringas tryck af firma, affär m. m., utgifna af undertecknad, säljas med påtryckt firma etc. eller detaljpriset (5 öre) till netto kr. 26 och u t a n kr. Dubbla kort kr. 30 och 2 2; vid större parti betydlig rabatt. Order emot remissa utföres genast. Prof gratis mot porto. Eug. Forsman, Stockholm. [4] En ung flicka önskar blifva inackorderad i en treflig familj på landet för att lära matlagning och handarbeten.
Vi nämnde, att Vanloo med bekymmer inhemtade detta, ty han motsåg en med stora steg annalkande katastrof; Damoklessvärdet sväfvade öfver Gustaf Drakes hufvud, och det namn, han och hon med honom bar, skulle inom kort öfverhöljas med skymf och vanära. Det dröjde ej länge efter Hedvigs död, innan Vanloo iakttog en märklig förändring hos Drake. Denne sednare lät visserligen högst sällan någon natt gå förbi utan att hafva tillbringat en del af densamma i sitt laboratorium, men den brännande oro, som förut åtföljt hans lidelse för alkemien och skiftesvis drifvit honom till och ifrån ugnen, tills hans krafter voro uttömda, denna oro tycktes försvunnen; han studerade och experimenterade sällan öfver midnattstiden och begaf sig derefter till sin sängkammare. Han hade dessutom börjat göra flitiga besök hos sin granne, lagman Johan på Signildsborg, der han annars var en temligen sällsynt gäst. Såsom ett skäl till dessa besök antydde han på den olyckliga tilldragelse, som nyligen timat inom lagmannens familj och försatt denne i en sinnestämning, som väl behöfde förströelse genom besök af vänner och grannar. Men den enda bevekelsegrunden för dessa besök var, såsom läsaren utan tvifvel gissar, hans vaknande passion för fröken Skytte. Han tyckte sig läsa hoppet om framgång i den blick, hvarmed hon mötte hans, i det intresse, hon i sin hållning lät framlysa för hans person, och den ifver, hvarmed hon lyssnade till och sökte analysera de betänkliga satser i sedoläran och andra ämnen, hvilka han stundom vågade framkasta, då lagman Johan var frånvarande. Det låg ett uttryck af förtviflan i den unga flickans hela väsende, hvilken Drake ej kunde förklara, men som var långt ifrån att misshaga honom. Denna förtviflan fanns ock i hennes hjerta; den arbetade hos henne i djupet af tankarnes och känslornas schakter, det hemlighetsfulla rum, der stoffet till de menskliga handligarne brytes och formas, innan de utträda i den yttre verlden. I detta tillstånd hejdade henne inga betänkligheter, inga tankar på följderna af en förhastad handling. Hennes natur behöfde en förströelse af mäktig, genomskakande art.
För min del hyser jag den öfvertygelsen, att vidtagandet af en sådan anstalt vore en lockelse till slika brottsliga företag, hvarmed det allmänna blefve ganska litet belåtet, ehuruväl, jag medgifver det gerna, saken i och för sig sjelf är god och för många correspondenter medförande beqvämlighet, dock icke för alla, om tillgång af stämplar saknades, ty brefven finge då ej å postkontoren inlemnas för penningar, utan måste vara försedde med stämplar. Vidare yrkas ali ej något bestämdt bidrag af postverket måtte i riksstaten upföras. Hittills har man ansett alt för Statens upoffringar i och för posternes förskaffande genom anslag af posthemman, Statsverket borde komma i åtnjutande af någon ersättning, och i dess nuvarande skick är jag långt ifrån att tro att det vore rådligt att bortkasta de nu dit ingående 115,000 r:dr. Man kan icke heller, efter mitt förmenande, påstå, att postportot nu är för drygt, så att det kan sägas utgöra någon känbar beskattning, helst det verkligen är ringa, jemförelsevis lill hvad som erlägges i andra länder, och icke heller kan jag erkän - Den 5 April. 269 na att denna beskattning utgår lika af den fattige som af den rike, ty den förre corresponderar mycket mindre än den sednare och hvar och en, fattig som rik, betalar endast i förhållande till sin större eller mindre brefvexling, sina vidsträcktare eller inskränktare förbindelser. De uplysningar, som Frih. Bonde oss här meddelat äro visserligen af värde, men jag tror ej, att de förändringar, som i detta hänseende med omtvistad framgång blifvit vidtagne inom andra länder med mera vidsträckta industriella och kommerciella förhållanden, böra blifva en anledn. till desammas införande hos oss. Det kan vara nog om vi börja med att införa ett lika porto och se huru den saken först vill slå ut; och det är ur den synpunkten jag anser att ur den föreslagna underd. skrifvelsen borde uteslutas de ord, som utmärka, alt förslaget skulle upgöras i den syftning molionärerne antydt lill förändradt system i afseende å postväsendet.
Jag tager mig friheten hem ställa, om ieke i det prot utdr., som till svar på BorgareSt;s inbjudning aflåtes, äfven må inflyta en hemställan till BorgareSt. och de öfriga Stånden, att i afseende på den redactionsförändring, som af R. o. Ad, blifvit beslutad, sig med R. o. Ad, förena. Uppå derefter framställd propos., beslöt R. o. Ad. alt inbjuda de öfriga RiksStrn alt i detta beslut sig med R. o. Ad. förena. Då nu ånyo föredrogs Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsktns den i dennes på bordet lagda betänk. N:o 7, ang:de reglemenlariska föreskrifter för brännvinsbränningens utöfning, samt om hvad vid försäljning af brännvin och beskattningen derå iakttagas bör, blef samma betänk, ånyo lagdt på bordet af Frih. Hamilton, Hugo, och Frih. Fleming, Herman Reinhold. Föredrogs ånyo BancoUtskts den i dennes på bordet lagda utlåt. N:o ii8, öfver de inom Irenne RiksSt. framställda anmärkntr emot Utsk:s betänk. N:o 83, i anledn. af väckt motion, angtde låns utgifvande från R. Sits Bank emot första inteckning uti fast egendom på landet, till belopp af fastighetens halfva taxeringsvärde. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Som detta betänk, afhandla!' bestämmandet af fonden för faslighetsbelåningar, och då ännu oafgjordt är huru stor del af bancovinsten, som kommer att banken förbehållas, samt enär det icke heller är bestämdt, huru stor andel af dess tillgångar, som kan blifva åt fastighetsbelåning eller andra delar af bankens lånerörelse anslagen; så får jag vördsamt hemställa, huruvida R. o. Ad. ej skulle finna lämpligt att låta detta betänk., äfvensom det nästföljande, hvilket tillika omfattar de s. k. Den ä December. skiftesoch odlingslånen, hvila intill dess R.
Maj:t, som icke kan medgifva större andels af nuvarande persedel-räntorna förvandling till penninge-ränta, än hvad i framställningen till Länets Deputerade varit afseot, och som befarar, att spanmåls-prisernes ojemnhet skulle medföra kännbara olägenheter för de skattdtagande, om hela beloppet af koloch ved-räntorna skulle utgöras i spanmål anser visserligen lämpligare, om en tredjedel deraf förvandlades till smör-ränta, hvarå priset är mindre ombytligt; men, med fästadt alseende derå, att Länets innevånare ej öfver 16 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o S. sådant utbyte blifvit hörde och varit i tillfälle att sig deröfver yttra, samt med anledning af den vid sammanträdet anförda, flertalets af Deputerade, mening, föreslår Kongl. Maj:t nu Rikets Ständer, att: l:o Såsom hufvudränte-persedlar inom Stora Kopparbergs Län bestämmas: spanmål och dagsverken; 2:o Nuvarande ränte-persedlarne Spanmål och Dagsverken bibehållas med blott de förändringar, som blifva en följd af i allmänhet gifna föreskrifter; kol och ved förvandlas till spanmåls-ränta af sådant slag, som hvarje orts kronotionde; allt i den mån särskildt gifna privilegier det tillåta; 3:o Nya spanmåls-räntorneutgöras i de sädesslag, som, i öfverensstämmelse med allmänt antagna grunder, kunna för hvarje ort af Länet befinnas lämpligast; 4:o Alla öfriga nuvarande uti jordeboksoch hemmantalseller ordinarie räntan inbegripna persedlar förvandlas till bestämd penninge-ränta, att, jemte till penningar förvandlade bråktalen, samt nuvarande skatte-titeln penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. örebro Län. Af nuvarande ränte-persedlar ansåg Kongl. Maj:t lämpligen kunna komma i fråga att såsom särskilda skalte-titlar bibehållas: Spanmål, Smör, Fläsk, Kött, Ved, Tackjern, Hö, Dagsverken, samt dessutom Penningar; hvarjemte Kongl. Maj:t ansåg att nuvarande ränte-persedlarne oxe, får och lamm lämpligen kunde till kött förvandlas, halm till hö, samt osmundsjern och stångjern till tackjern.