Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Du besinnar då icke, att min stolthet skulle lida vid att veta mig vara en lekboll för mina hårda slägtingars vilja... Jag skall, jag vill följa dig ... Vi måste resa ännu i natt. Men huru komma ut? Jag såg derute flera af min förmyndares domestiker. De skola fatta misstankar och man skall förfölja oss. Hela salen derute är full med folk ... och i sådan habit... Det skulle väcka uppseende och förorsaka obehagligheter... Vi måste undanrödja detta hinder... Ah tyst, jag vet... Majken ADERTONDE SCENEN. DE FÖRRA, MAJKEN, OLOF. Se här herr Sekter ... här är min fästman! MAJKEN. BELLMAN. 37 Nå hvad ser jag Hvarifrån kom han? Samma väg som nådig Löjtnanten... De ha stått gömda i klädskåpet. Klädskåpet! Der ha vi det! Nu är mitt råd att Fröken och ni herr Löjtnant ta på er andra drägter och blanda et sedan med mängden derute... Jag skall sjunga för dem, så att de äro sysselsatta; och sedan träffas vi här utanför. Och jag och min Olof då? MAJKEN. EVA. BELLMAN (knäpper med fingrarne). MAJKEN. BELLMAN. Vi skola sörja för eder... Majken, du skall bli mitt testamente till en trogen vän här hemma. Var lugn du! Jag skall nog tala vid mor... Skynda nu att hjelpa din Fröken med toiletten. Finns der manskläder också? Ja bevars, allt hvad salig far egde och hade. Godt! Herr Löjtnanten får allt klä sig i salig fars qvarlåtenskap. (Till Olof:) Hjelp till du! Se så Henrik, ingen nedslagenhet mera! Nu skola vi vara glada och kläda oss med samma fröjd, som skulle vi på operamaskerad... Lifvet är ej ändå så tungt, bara man sjelf ej fördystrar det. Kom nu! FRÖKEN. BELLMAN. MAJKEN. BELLMAN (till Majken). 38 Välan, så kom då!
^ot3en4 tmjnStge agate ojvttet Uugnt otS 4i-n " töandet ne&amp;Jfc X u a t dt fiägate, på, 4t-n egen otnntng. k a n, 4om m e 3 u a k n a 4tån3tgt unnen 4tn ktaj ?t, 4itt m o 3 SFS * a t t o ä t n a m e 3 Etj; oclv $EoS 9 " o4tetEanSet ocft j; a3ten4 minnena ciCoat i&amp; xn3et — t IvotEHen fi-uS3a 9 " o4tta4 n a n, 4om i ^atotna cf&amp;aEE, i 4pet6en j; öt 4&amp;atotna; JFoE&amp;et * Eij; oofi / 3e44 jJtiRet 4&amp;u33a? JCögt o o r t 4tott ät. Sitt äSEa IlaEE; Kli i n r a p s 2Du foritraii. 4&amp;af,E 4&amp;u33a o å t t j; oE&amp;. j; tån ^aEf Su n a t Eucli » .S Sva ^tvp 3ig 044 Med illustration af V. Andrén. ^äc &amp; OU t 3en 4wen4&amp;.a Stdfiten! När löfven falla. ^ ö t 3u, fi / u. * Di / vi m o 3 e t &amp; ui3et (gammal!, fitac&amp;fig oo ?v u t a n 4to3. naånga tå / ta * n o n töm3e J 3e fiti / nnanSe fionefcna ?Föt Se v ä x a n S e 4Önetna, oiom 4a f å n g e 4in mo3et gfömSe!
(Fortsättning.) komst, som varit den genom åtskilliga Kongl. Bref tillförsäkrad, har jag ansett vanlig billighet och rättvisa kräfva att Rikets Ständer beredde pensionskassorna ersättning för den förlast, som de sålunda genom Rikets Ständers beslut lidit. Denna ersättning har dock synts mig lämpligast kunna lemnäs genom att med erforderligt belopp höja anslaget till Kongl. Theatern, men då sådant numera svårligen kan ske, och uppförande på allmän indragningsstat af bidrag till pensionen åt Kongl. Theaterns och Hofkapellets sujetter måhända kan för framtiden grundlägga anspråk, som väckt betänkligheter, har jag, för att åtminstone för den närmaste framtiden afhjelpa behofvet, velat föreslå, att Rikets Ständer på 9:de Hufvudtiteln ställa till Kongl. Maj:ts förfogande ett anslag af 18,000 R:dr, för att under instundande statsregleringsperiod med 6,000 R:dr årligen anvisas såsom bidrag till Kongl. Theaterns pensionskassor. Uti hvilken reservation Herr Grefve Cronstedt, Fr., instämt. b) Af Herrar Sandels, L. G., von Francken, G. IF. och af Wåhlberg, G., Biskop Annerstedt, Professor Selander, Doktorerne Arrhenius och Söderberg, Kontraktsprosten Tegnér och Prosten Ljunggren. Vid 9:de punkten: (angående ifrågaställd förändring i afseende å pensionsvilkoren för dem, som före 1856—1858 årens pensionsreglering undfått afsked.) a) Af Herr von Francken, G. W.: »Utskottet har här hemställt att motionärerues samtliga framställningar måtte lemnäs utan afseende. Hvad vidkommer det skäl: att Rikets sednast församlade
Ost 90,200 » 63,400 » » Smör 104,400 » 91,200 » Angide prisen å Fläsk, liar jag här ingen upgift till hands; dock är det en känd sak, att varan betalas högre nu än för 10 år sedan. Priset i Stockholm å s. k. prima Svensk sötmjölksost var år 1850, oaktadt inf.-tullen, endast 8 rdr lisp., men under det sistlörlidna året 10'/2 rdr. A art. Smör utgjorde medelpriset här i staden blott 9l/3 rdr lisp. år 1850, då varan var underkastad tull, upgående med tilläggsafgiften till 2 rdr 20 öre, — 1859, efter 4 års tullfrihet, upgick medelpriset ända till 12 rdr lisp. Under sådana förhållanden och med åberopande af hvad jag i fråga om tull å lifsmedel förut anfört, hemställer jag att Utskit» tillstyrkande äfven i denna döl må af R. o. Ad. godkännas. Gr. Liljencrants: Med anledn. af hvad den siste talaren 79 Ben 4 Juni. yttrade, får jag förklara att, hvad art. Ost vidkommer, vi talade om olika saker. Den slags ost, jag talade om, har aldrig haft anspråk att betalas med 8 rdr lisp. Den ost, jag menat, är s. k. skummjölksost. För öfrigt, och då ännu icke någon officiel upgift ang:de 1859 års införsel utkommit, må det ursäktas mig att jag ej uti ifrågav:de afseende kunnat utsträcka mina beräkningar längre än till 1858. Gr. af Ugglas, Carl Ludvig: Den talare, som tinder nu pågående öfverläggning, rörande ladugårdens produkter, först upträdde, har framhållit, att art. skummjölksost med särskild upmärksamhet bör behandlas.
St PrQt. 1845, 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 4' Haji^ 2 Siats-Utskottets Memorialj N.o 3l4• vit upptagne och sammanförda under en serskild afdelning» enär besagde utbetalningar, vid bestämmandet af Riksgälds-Contorets behof för den kommande tiden, serskildt tagils i beräkning och till en del icke kunna anses vara af tillfällig natur. Bland anslagen för folkundervisningen äro jemväl i denna afdelning upptagna de summor, som ännu icke blifvit lyftade, utaf de vid sistförflutna Riksdag härtill beviljade extra statsanslag för åren 1842, 1843 och 1844, hvilka medel, derest icke annorlunda förordnas, måste för det med dem afsedda ändamål, fortfarande af Riksgälds-Contoret tillhandahållas. I öfverensstämmelse med Utskottets, i memorialet N:o 304, yttrade och af Rikets Ständer godkända åsigt, anser Utskottet dock, att det för den förflutna liden erforderliga och disponibla beloppet af nämnde års anslag för folkskole-Iärares aflöning, hvaraf hittills endast omkring 3,500 R:dr utgått, kan och bör nedsättas till den summa af 50,000 R:dr, dertill samma anslag för ett af dessa år vid sista Riksdag bestämdes. I afseende på stadgandena rörande st^ts-regleringen och deraf föranledda utgifter, anser sig Utskottet böra anmäla, att föreskrifterna om Riksgälds-Contorets skyldighet att ersätta uppkommande brister, i de beräknade beloppen af Stals-Verkets inkomster är ordagrant lika med den, sorn i hittills gällande Reglemente är intagen, samt alt jemväl anslagen till Tulloch Postverken blifvit bland förslagsanslagen upptagne, på det att den å dessa anslag i Riksgälds-Contorets Reglemente förekommande uppgift måtte varda med Riks-Staten fullkomligt öfverensstämmande.
I afseende på anmärkningen mot löneanslag, af Kyrkans behållna tionde, till Klockare, Barnmorskor m. fl., få vi underdånigst förklara, att Barnmorskan, till följd af fattadt beslut på allmän Sockenstämma, bekommit af Kyrkans behållna tionde En Tunna korn,såsom en ringa ersättning för det hon biträder vid barnförlossningar hos fattiga hustrur, som icke hafva den ringaste ersättning att bjuda för hennes besvär. Detta förfarande med Kyrkans medel har, allt ifrån den tid examinerade Jordegummor, enligt Eders Kongl. Majrts Nådiga påbud, vid Församlingarne borde antagas, varit bekant och utan anmärkning lemnadt af de auktoriteter, hvilka det tillhör att vaka öfver hushållningen med Kyrkornas medel; och derföre hafva undertecknade förment sig icke hafva handlat emot Författningarnas innehåll, då de årligen i Räkenskaperna alfort En Turnia korn till Barnmorskan. Angående Räkenskaperna för Eserups Kyrka» Genom skiifvefse från Landshöfdingeoch Biskops-Embetena, hafva ujaderlecknade blifvit ålagde att, vid vite af Sexton Riksdaler 32 sk. B:co, inom denna månads slut, uti till Eders Kongl. Maj:t ställd skrift, i underdånighet inkomma med Förklaring öfver de af Rikets Ständers Revisorer gjorde anmärkningar vid Landtkyrkornas i Skåne afgifna Räkenskaper.
Kan ett bolag med de tillgångar, som det ifrågavrde, icke anskaffa erforderliga medel för en jernväg, hvartill Staten redan beviljat 2,400.000 Rdr, då står det i sanning illa till, och då höra också bolag med mindre resurser och mindre styrka äga anspråk på Statens mellankomst. När frågan om sjösänkningarne eller andra företag vid föregående sammanträden afhandlades, hörde vi sägas, att orsaken, hvarföre Staten skulle der mellankomma var der löre, att de små jordegarre icke kunde anskaffa erforderliga kapitaler för dessa arbeten. Det vore då i sanning bedröfligt om icke de trakter, som ifrågav:de jei nväg-förelag intresserar, skulle sedan de fått nära hälften af jernvägen färdig och dertill hafva betydligt understöd af Statsverket, kunna bedrifva arbetet med detta understöd. Jag tror derföre, att vi väl låta bolaget behålla hvad det fått, men också icke bevilja det någonting derutöfver. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: När frågan om en jernvägsanläggning fiån Fahlun vid förra Riksdagen behandlades, var jag af den tanken, att den rälta vägen var åt Mälaren, hufvudsakligen derföre, att den derigenom mera kom provinsen i sin helhet till nytta. Den södra delen af Dalarne, som är den mera bergsbruksidkande delen af provinsen, har egentligen icke någon så stor fördel af detta företag, och jag fortfar ännu alt hysa samma åsigt. Men sedan R. St:r vid föregide Riksdag beviljat det betydliga anslaget för vägens sträckande från Fahlun till Gefle, och sedan det visat sig genom förnyade kostnadsförslag att kostnaden går till vida högre belopp, än som förut beräknats, äfvensom efter det en tidpunkt inträdt, då det för den enskilde är mycket svårt, om icke omöjligt, att skaffa några tillgångar, tror jag att det är för samhället i det hela af vigt att denna jernväg fullbordas. StatsUtskrs förslag går ut på ett lån med 5| procents ränta och en tiondedels kapitalafbetalning. Under vanliga förhållanden vore det icke tjenlist, att ett bolag, som sjelf har kapitalstyrka och förmåga att skaffa kapitaler, skulie mottaga ett dylikt lån. Men under de ovanliga förhållanden, sorn nu äro för handen, Den 19 December.
Denna jemkning torde böra anses så mycket mera billig, som dels genötn flere Kongl. Bref och synnerligen genom det i full kraft varande Kongl. Brefvet af den 21 Augusti 178Ö, det blifvit på det bestämdast» stadgadt att, till det i församlingen tjenande presterskapets förmon, vid tillsättande af tredje Glassens Pastorat, endast i Kyrkans tjenst använde år böra beräknas, men det tydligen är ett lagstiftningen mindre värdigt kringgående af detta stadgande, att för vissa personer förvandla ett i tjen sten användt år i tvänne,j då det för andra icke gäller mer än ett; dels det isynnerhet är vid fråga om sådane Pastorat, eller de minsta, som den förhöjda tjensteårsberäkningen är tryckande, emedan dessa Pastorat va nyligen äro de enda, till hvilka det i församlingen tjenande Preslerskapet kan sträcka sina förhoppningar. Hvad Pastorat af andra Classen angår, så skall, enligt ofvannämnda Nådiga Bref, vid tillsättande deraf, göras afseende icke ensamt på tjenstbar, utan äfven på den sökandes lärdoms-betyg, och då de med förhöjd årsberäkning försedde ecclesiastik-! jenstemännen vanligtvis hafva tillfälle att mera fullkomna sina studier, än de, hvilka, såsom Adjuncter, gå i Kyrkans tjenst, så hafva de förre vanligen högre lärdoms-betyg att åberopa, hvadan de, äfven med den nedsättning af deras årsberäkning, från 2 lill 1 £ år, som Utskottet föreslagit, komma att bibehålla en så bestämd öfvervigt öfver det tjenande preslerskapet, att de dermed böra anses vara fullt nöjde och belåtne; och då dessutom till första Glassens Pastorat, ingen förminskning i årsberäkning är föreslagen, synas de privilegierade eeclesiastika tjenstemännens befordringsrätt, äfven med de föreslagne jemkningarne, vara så vidsträckt, att ingen billig klagan öfver de föreslagne förändringarne, ifrån denna sida, bör ega rum. Stockholm den 29 Oclober iS-fo.
Att begära det Staten skall bidraga till att nu åter upprensa denna hamn, derom kan man naturligtvis hafva sin tanke något olika med den siste värde talaren; likväl, 0111 frågan vore 0111 en mindre summa, skulle jag för min del visst icke afstyrka den; men då summan är så stor, som den nu ifrågaställa, och det, efter den siste talarens uppgift, befinnes vara temmeligen osäkert efter hvad plan hamnanläggningen skulle kunna fördelaktigt utföras, då nu ingen bestämd demnrcationslinie finnes emellan stadens territorium, som deri är skyldig att upprensa, och den s. k. elfslyrelsens; så tror jag det Den 37 Mar» c. ra. 4^7 vara väl tidigt alt nu gifva anslag, och jag får således på dessa grunder förklara, ali jag finner StatsUtsk:s afstyrkande åtminstone för det närvar, vara välbetänkt. Jag vill dermed icke hafva sagt, alt del icke må stå öppet för representanterne för sjelfva staden inom BorgareSt. att lill en annan riksdag bättre ådagalägga behofvet, än de hittills lemnade upplysningarne utvisat. Det förefaller mig nästan, som de värde represenlanterne nu fruktat alt ställa sina personligheter fram för alt på deras ord bygga något anslag af B. St., efter de synas hafva nästan helt och hållet undandragit sig alt upplysa förhållandet. Frih. Sprengtporten: Det hufvudsakliga skälet, hvarför StatsUtsk. ej kunnat fästa mera uppmärksamhet, än som skett, vid frågan om ett anslag till Götheborgs hamn, har varit den verkliga kallsinnighet, om jag så får uttrycka mig, som inom Götheborgs stad visat sig för detta förslag, oell hvilken föranledt, att när å Regeringens vägnar fråga blifvit framställd om en ombyggnad af hamnen efter en ganska kostsam plan, hvilken, såsom Hr Edenhjelm nämnt, skulle erfordra något öfver 5oo,ooo rtdr, hafva stadens auetoriteter å stadens vägnar erbjudit ett så obetydligt bidrag, att Storamiialsembelets 3:dje afdelning ansett sig böra bos K. M. afstyrka allt bidrag under sådana omständigheter å K. M:s och Kronans vägnar.
RänteKamrnaren uppgifne Köpeskilling 664,531 R:dr 12 sk., skulle uppstå, och det af Utskottet beräknade öfverskott 204,673 R:dr 27 sk. 3 r., så emedan köpeskillingen, vid vexlarnes realiserande, enligt hvad förut är vordet ådagalagdt, verkeligen uppstigit till R:dr 677,111: 3. 3. eller R:dr 12,579: 3g. 3. högre än det primitiva belopp K. Ränte Kammaren calculationsvis uppgifvit, följer ock att det med hänseende till förstnämnde Köpeskilling uppgjorde öfverskott af 175,867: 10. 10. måste ökas med desse 12,57g: 3g. Att åter Utskottet i stället för sistberörde summa erhållit ett öfverskott af R:dr 204,673: 27. 3. härleder sig derifrån att uti den redogörelse de committerade afgifvit, som egt granskningen af Räkenskaperne sig anförtrodd och hvilken redogörelse Utskottet vid uppgörandet] af Handelns resultat följt, har icke varit upptaget värdet af förenämnde för längre resor bestådde inventarii-persedlar, eller värdet af det Krut som utöfver flottans förråder, vid utrustningen lemnats, hvarom upplysning nu mera vunnits af K. KrigsCollegii persedelböeker, der samma krut till centnertal igenfinnes utan upptaget försäljningspris: 454 Stats-U tskottets Af hvilka nu utredde förhållanden den följd verkeligen uppstår att öfverskottet å förra handeln minskas från det af Utskottet förut beräknade öfverskott . v k » i i , . » > . v 204,678; 27, 3, med dels värdet af de å 3:dje stället
En liten elegant dvärgpalm tronade på bordet, där nyborstadt silfver blänkte. Eldbrasan belyste det hela. Maten fick nu vara som den var i dag — sista gången den så vårdslösades. Det ringde på tamburklockan. Mannen kom in med trött, likgiltig hållning och ett illa doldt missnöje i blicken. Oset af den brända steken var ej så lätt utmotadt. Han lyste upp. Var det af skenet utaf brasan, anblicken af det väl anordnade bordet, åsynen af hans lilla hustru, som så vänlig och älsklig kom emot honom med bön om tillgift för hvad som varit — och med goda allvarliga löften för framtiden. Svårt att säga, men lycklig såg han ut, och lycklig och tacksam kände hon sig och ändå gällde det j u » bara prosa ». J " klädpenning / rågan ". Bäst belysande klädpenningfrågan anser jag vara, att hvar och en uppger sina enskilda inkomster och utgifter under t. ex. 10 år, och gör jag härmed början sedan jag förutskickat, att jag bor på landet nära större stad och i en, särdeles under sommaren, lifligt besökt trakt. Af min man har jag 200 kr. om året till toalettpenningar, men genom små inkomster af trädgård och hönsgård stiger summan något olika för hvarje år, hvilket S3 nes af nedanstående: r 1886 Kläder 138 Diverse. om året. Bättre klädningar låter jag skicklig sömmerska i staden förfärdiga, för tarfligare har jag en syflicka i hemmet några dagar. Bland diverse är upptaget omkring 35 kr. årligen insatta i sparbank, 40 kr. till resor, 12 kr. till tidningsprenumerationer, ett par teateroch konsertbiljetter, postporto, presenter, julklappar o. s. v. H — n. På Iduns vänliga uppmaning att hvar i sin stad yttra sig i ofvanskrifna fråga, vågar jag begagna tillfället att frambära mina tankar. Bli de till någon ledning, vore det mig kärt.
För att vinna praktisk användbarhet för skarpskytteföreningar på landet, hvilket det egentligen afser, skulle visserligen förslaget så kunna förändras, att flere smärre skarpskytteföreningar sammanslogos till en af minst 100 eller 124 man, under en och samma öfverbefälhafvare, och derigenom en årlig inspektion af dessa föreningar kanhända möjliggöras; men det föreslagna medlet häfver på intet sätt de betänkligheter, som här blifvit anförda så väl af FIr Ridderstad sjelf, som af mig. Lika fullt qvarstå såväl befrielsens från beväringsexercis skadliga inflytande på bevärings inrättningen — det är på armén, alldenstund deri, utan betydlig tillökning af beväring, ej till landets försvar bör kallas under vapen, — som äfven på skarpskytteföreningarne sjelfva. Men här finnas äfven andra betänkligheter, som ej böra förbises. Vi komma helt säkert en gång, äfven vi, derhän, att inse nödvändigheten af en landstorm. Att skarpskytteföreningarna, med bibehållande af frivillighetens princip, ej genom lag kunna så ordnas, att de bilda en landstorm, torde svårligen kunna 54 Den 10 Januari f. ra. förnekas, så länge skarpskyttarne, såsom Hr Ridderstad i sin 2:dra motion till bevis för bär yttrade åsigt så rigtigt säger, med undantag af Iv. M:s kungörelse af den 8 Mars 1861, icke veta af några andra band, än dem, de pålägga sig sjelfve. Men skarpskyttarne kunna vid införande af en landstorm dock blifva af särdeles nytta, såsom befäl och stam för denna landstorm. Dertill är dock nödvändigt, att deras öfningar så ordnas, att regering och folk kunna hafva förtroende till deras förmåga att såsom beläl och stam uppfylla sina skyldigheter. Nedsjunker derföre skarpskytterörelsen derhän, att inträdandet i en förening endast har tili syfte att på beqvämligaste sätt fullgöra sin beväringspligt, kunna hvarken regering eiler folk hafva förtroende till deras förmåga. Ej heller vinna skarpskytteföreningarnas medlemmar derigenom den skicklighet, att vid utbrytande krig arméns fåtaliga befäl derur kan förökas, hvilket annars kunde blifva en af deras vackraste och nyttigaste uppgifter.
Det är nemi., att nationaliserade utlänningar icke måtte få blifva domare, enligt 1 mom. i min ofvan åberopade reservation, samt följaktligen att efter orden ”ledamot af Konungens Statsråd” i 1 mom. af förslaget, näst den sista raden, skulle införas orden ”eller till domare”, hvarigenom slutet af nämnde mom. skulle komma att lyda: ”må i förenämnde hänseende anses lika med infödd Svensk man, dock utan att kunna till ledamot af Konungens Statsråd, eller till domare, eller till commendanl i fästning utnämnas”. Den andra anmärkn., som jag underställer R. o. Ad. är den, att i den påföljande punkten, som börjar med orden ”Till lärarebeställningar” och hvaruti på 4:de raden förekommer : ”Konungen vare äfven obetagel”, ordet ”äfven” mätte utgå, sä att det må komma att heta: ”Konungen vare obetaget”; ty ordet ”äfven” gifver tillkänna att till lärarebefattningar vore det endast Konungen, som kunde antaga utländske män. Men nu är förhållandet, att vid alla elementarläroverk tillsättas lärarne, icke af Konungen, utan af consistorierne. Om en lärare i lefvande språk behöfves, så, och emedan en sådan icke utnämnes af Konungen, sä kunde man säga : den må icke antagas derföre, att han icke är infödd Svensk man, ty det är icke Konungen, som utnämner honom, men endast Hail ägerrätt att sålunda antaga utländningar. Det är icke blott elementarläroverken, utan äfven Technologiska Institutet och andra läroanstalter, vid hvilka utnämningarne till lärare, så vidt jag vet, icke ske af Konungen, hvarför jag anser det vara orätt att hafva bundit sig. Det är dessa båda förslag till gemensam tanka, som jag vågar underställa det H. Ståndet. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Afven jag skulle önska, att 536 Den 18 April e. m. det sednare förslaget kunde bli temligen utveekladt.
M:s nåd. propos. om upplåtande till Solna församling af en Carlbergs kungsgård tillhörande jordrymd ; N:o 58, i anledn. af väckt motion om förändring af grunderne för fyroch bäkafgifiernes erläggande; N:o 59, i. anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse, ang:de nedsättning af arrendeafgiften för Motala kronofiske och mjölqvarn; samt N:o 60, i anledn. af väckt fråga om infriande eller afskrifning af K. Krigscollegii Arlilleri-afdelnings skulder i och för inköp af Mariebergs egendom. II, R. o. Ad. åtskildes kl. 9 om aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 23 November 1844. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 6 prot.utdr. för d. 20 dennes, deraf ett för f. och e. m. samt de öfrige för e. m. Anmäldes till förnyad föredragning BankoUtsk:s d. 16 och 20 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 23, i anledn. af de inom samtliga RiksStm framställda anmärkn:r vid Utsk:s under Nio 15 afgifna betänk., nied förslag till ett förändradt myntsystem. 412 Den 23 No rem b er f. m. Då härvid H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, började framställa en propos. i afseende på föredragningssättet, anmälde sig Hr Lefre'n, Joli. Pehr, i anlcdu. hvaraf H. Ex. behagade afbryta sin framställning samt Hr Lefre'n erhöll ordet och yttrade: BancoUtsk. har i sitt seduaste afgifua betänk, frångått den stora grundsats, som det framställt i förra betänk., nemi. decimalsystemets införande i myntet. Del synes klarligen, att detta BancoUlsk:s betänk, är föranledt af de särskilda opinioner, som inom RiksSt.-n blifvit yttrade vid återremissen af det förra betänk.
Ombudsm. Emb.-Berättelse för ur 1857. 4 RIKETS H0GL0FL1GE STÄNDERS JUSTIT1E-OMBUDSMANS EMBETSBERÄTTELSE till Riksdagen år 1859, a t fö/j it af IBerätlelse frun Trychfrihets-ttLomitén. STOCKHOLM, TRYCKT HOS E. WESTRELL, 1859. INNEHÅLL. Sid. Redovisning för åtal, anstälda emot 1) förre Riksdagsfullmäktigen Ola Månsson från Christianstads län, för det han såsom Direktör vid Lånekontoret i Malmö icke allenast i egenskap af kommisionär tagit befattning med låneansökningar hos nämnda Lånekontor utan ock dervid egennyttigt förfarit 11. 2) Tillsyningsmannen vid Alingsås kronohäkte, för det han, utan hemställan till Konungens Befallningshafvande i länet, förordnat om häktad persons frigifvande 79. 3) Krigsrätten vid Norra Skånska Infanteri-Regementet, för oriktig samman läggning af straff 81. 4) Borgmästaren i Lindesberg, för dröjsmål med boupptecknings aflemnande . 84. 5) Kongl. Styrelsen öfver Fängelser och Arbetsinrättningar, för öfverträdelse af Tryckfrihets-förordningen (forts, från 1856 års berättelse) 87. 6) Kämnersrättens i Gelle Ordförande, för ofullständigheter i 1832, 1833,1834 och 1835 årens Saköreslängder — 7) Konungens Befallningshafvande i Christianstads län, för dröjsmål att foga anstalt om inventering af Rådstufvurättens i Cimbritshamn arkif och underlåtenhet att redovisa för orsakerna till nämnda dröjsmål 88. 8) Konungens Befallningshafvande i Jemtlands län, för ogillande af en utmät nings-auktion (forts, från 1853 och 1856 årens berättelser) 89. 9) En tillförordnad