Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men därtill kommer att de långt mindre ifra för tullskydd än republikanerna, som genom sina öfverdrifter i den Mac-Kinleyska tullbillen framkallat det kraftiga bakslaget vid valen. Ä n så länge medför detta dock ringa resultat, då emot en jämförelsevis mera frihandelsvänlig andra kammare står en tullvänlig senat och regering — alldeles som hos oss. Det har varit oroligt bland börsernas gnidjättar. Revolutioner äro dyrbara nöjen och oroligheterna i Argentina, där det annars varit lugnt i hela femton år, ha vållat oreda i de argentinska statspapperen och varit nära att bringa ett af Europas största bankirhus, Bäring Brothers, på fall. Till all lycka kom verksam hjälp i rattan tid, annars vet ingen, hvad ända det tagit med många tusen människors små besparingar. Äter går den gamla sagan om Simson och Delila igen. Äter igen har en kvinna bragt en stor kämpe o på fall. Charles Stuart Parnell, den okrönte konungen af Irland, hvars minsta vink det gröna Erin lydt i snart femton år, har som en vanlig simpel hjälte i en realistisk roman gått och trasslat in sig i en kärleksaffär med sin nästas hustru. Den äkte mannen var länge nog beskedlig att tiga med saken, men till sist bar det till rättegång, och det stod ej bättre till, än att den store partihöfdingen blef fast, trots alla försäkringar om sin oskuld. Hade det nu varit i det moderna Frankrike, skulle en sådan där liten historia endast gjort honom så mycket mera intressant. Men den gamle tvärväggen John Bull har nu en gång sitt hufvud för sig, och han står i dylika fall på den ståndpunkten, att han envist håller fast vid någonting så omodernt som budorden, det tionde icke till förglömmandes. The grand old man, gamle Gladstone själf, lät sin omutliga rättskänsla nu som alltid segra öfver alla små politiska hänsyn och slog med kraftig hand det åtgörande slaget. Nu ligger afguden fallen, och osäkert är, om ej det irländska partiet för lång tid ligger krossadt under spillrornas tyngd. Från politikens eviga äflan kasten en blick öfver till vetenskapens stilla värld. Därifrån har mänskligheten vederfarits en stor glädje.
Tredje mora. lyder sålunda: ”Vill TJtsk. åter* lemna något från ett eller flera RiksSt. remitteradt mål, såsom till dess befattning ej hörande, åligge Utsk. att, sist inom 8 dagar, afgifva sitt utlåt., med deruti anförda skäl, till samtliga RiksSt:n, hvilka derefter böra skyndsamt yttra sig, under hvilket Utsk. de anse målet böra. Äro de flesta RiksStCn härom ej ense, eller stadna två Stånd emot två, afgöre Constit.-Utsk, hvarthän frågan bör förvisas.” Det är således icke blott då två Stånd stadna emot två, utan så snart icke de flesta RiksSt. äro ense, som remiss till Constit. -Utsk. skall ske; men denna remiss kan icke äga runa från ett annat Utsk., ty dessa äga endast att communicera sig med hvarandra genom sammanträden eller för gemensam handläggning af mål; utan det är klart, alt remissen skall ske från RiksSt., hvarefter Constit.-Utsk. ar förpligtadt att afgörande utlåta sig i frågan. Jag förnyar min begäran, att målet må hvila, tili dess prot.-utdrag från PresteSl. ankommit, huru Ståndet i saken beslutat. Frih. Palmstjerna: Jag får först erinra, att jag icke debiterat Bevilln:s-Utsk. -att vara upphofvel till den farce, jag trott vara spelad i detta mål. Jag har icke uppgifvit auetorn, och flera författare torde hafva deltagit i detta arbete för att väcka vår förundran eller vårt löje. Måhända återstår ännu en eiler annan act, särdeles i BorgareSt., som kan komma att lägga hinder i vägen för frågans behandling; men om PresteSt. skulle finna för godt att på inbjudning frångå sitt redan lättade beslut, är saken afgjord. I annat fall, enär det är möjligt, att BorgareSt. icke finner för godt att inkomma med prot.-utdr., blifver acteu aldrig cömplett. Men pä den väg, jag föreslagit, kommer man utan omgångar till önskadt resultat. Gr. von Fersen:
Vill åter Gr:n påslå det vara en under riksdagen inträffad händelse alt lian oell Const.Ulsk:s öfriga ledamöter hafva, vid Slatsråds-prolms genomläsning fått veta alt något sådant inträffat, som Gr:n bär åberopat till grund för sin motion, så lära andra riksdagsmän, än Const.Utsk:s ledamöter, nogsamt hafva känt hela åratal innan det sammanträdde, alt naluralisationer ägt rum. Man liar i allmänna tidningarne sett strider om den saken föras, yttranden om den fara, som dessa naluralisationer kunna medföra med mera dylikt. Det bevisar ju tydligt, att händelserna varit före riksdagen allmänt bekanta. Under riksdagen hafva således icke inträffat hvarken de ifrågavar-.de naturalisalionerna eller deras bringande till allmänhetens kännedom. Jag anser följaktligen intetdera af de Irenne alternativen vara så beskaffad! att det kan grundlägga någon rätt till denna motions framställande. Jag hop pas och anhåller att IIr Frilen och Landtm, mätte vägra propos. på denna motions remitterande. Skulle likväl Hr Frilen oell Landtm, vilja nu, såsom vid föregående tillfällen till Ståndet öfverlåta remissens beviljande, så hoppas och anhåller jag, alt R. o. Ad. mätte densamma förvägra. Gr. Lagerbjelke: Den värde talaren, som bär först yttrade sig har anfallit lagligheten af min motion med ganska vidlyftiga skäl, och jag nödgas verkligen bekänna mig vara i stor förlägenhet då jag skall besvara desamma, enär det verkligen är mig omöjligt, ehuru jag med stor upmärksamhet afhört och efter hästa förmåga sökt reda dem för mig, att finna, alt dessa skäl hafva med min motion någon gemenskap. Hvad åter beträffar den talaren, som sist yttrade sig, så ber jag att få anföra det jag anser 56 §:s stadgande gifva mig en bestämd rättighet alt väcka desse motioner, enär paragraphen geten sådan rätt i anledn. af ”under riksdagen inträffande händelser.”
Beträffande påståendet att elt Stånd icke kan upphäfva ett annat Stånds beslut i statsregleringsfrågor, utan att de skola afgöras af förstärkt StatsUtsk., så är nu icke fråga om ett enda ord af denna beskaffenhet. Alla statsregleringspunkterna äro bifallna lill votering; men att Utsk. vill lagstifta i ekonomisk väg och fästat villkor vid statsanslag, — dessa villkor, säger jag, hafva tvänne Stånd rätteligen borttagit och afviltrat. Om man skulle antaga hvad här bIil'\it yttradt möjligt, nemi. ett försök af StatsUtsk. att, oansedt tvänne Stånd afslagit voler:s-propos:na i denna fråga, votera öfver ogillade voter:s-propos:r och bringa sådant till Standernes beslut; så äga vi, Gudi lof! den i 10 {.‘n Reg.Ftn, som berättigar Ständerna att i laga ordning låta tilltala den eller dem, som brutit formerna och ställt sig som upprorsmakare i landet, på hvilka 4 caPMissg.-b;n kan blifva tillämplig. Här kan således icke blifva fråga om att särskilde ledamöter af de 4 Stånden skulle våga att votera öfver en enda punkt, som icke blifvit af 3 Stånd bifallen. Vare detta sagdt i afseende på hvad Gr. Horn anfört rörtde sin högst grannlaga ställning i förstärkta StatsUtsk. Det har jemväl blifvit yttradt af samma ledamot, att sedan Const.Ulsk. vid denna riksdag afgifvit den förklaring, att Landtm, eller Talman icke kan vägra propos. på ett Utsk:s betänk., så kunde icke heller någon sådan vägran vid denna riksdag förekomma. Den värde ledamoten har beklagat detta Const.Utskts yttrande: jag anser Const.Utskts yttrande böra stå för dess egen räkning och gälla för det fall det blifvit afgifvet, och för det Stånd till hvilket det blifvit lemnadt, men ingalunda inverka på de andra Ståndens rättighet attjförklara ett Utskls betänk, för olagligt.
Hvar och en som har en Bankosedel på fickan kan ju skaffa sig silfver när han så behagar och på det viset uttaga allt silfver ur Banken. Jag tror att detta är hvars och ens rättighet om han icke anser dessa Bankens sedlar kunna kallas för redbart mynt. Jag påstår, att jag anser Privatbanks-sedlarne mycket säkrare än Riks-bankens sedlar, emedan de hafva nära nog dubbel valuta då deremot Riks-bankens icke hafva mer än enkel. Således, dä frågan är om hvilka som äro de säkraste att hafva, så voterar jag för Privalbanks-sedlarna, ty de hafva dubbel valuta såväl genom Privatbankernas fordringar, som den solidariska ansvarigheten hos alla delegarne i desamma. Jag tror deremot att det blefve kinkigt nog att utkräfva någon solidarisk ansvarighet hos Ständerna i händelse allt silfver utgick ur landet. Hr Printzensköld, Carl: Då flere talare sökt göra det påstående gällande att frågan skulle hafva förfallit derigenom att 2:ne Stånd stannat mot tvä, så nödgas äfven jag upträda för att bestrida riktigheten af ett sådant påslående. Det är visserligen sannt att två Stånd yttrat sig definitivt i frågan genom bifall till Utskms förra utlåt. men det är också sannt alt tvenne Stånd alldeles icke hafva meddelat något definitivt yttrande i frågan, således står denna ännu in suspenso. När i följd af den återremiss dessa två Stånd beslutat, de sammansatta Utskm förändrat sin mening och ingått på ett i modifierad form framställdt bifall till motionen, så är det också samtliga Ståndens rättighet att i anledn. af denna förändrade framställning ä nyo i ämnet fatta beslut. Man har åberopat såsom bevis att saken skulle hafva förfallit R. o. Ad:s beslut i anledn. af Ekon.- Ulsk:s betänk, angule Hr Stjernsvärds motion. Jag bestrider alt något bevis från detta beslut kan hämtas, emedan, om milt minne icke förmyckel felar, R. o. Ad. då förklarade sig vidblifva sitt förra beslut och lade Ekon.Utsk:s sednare betänk, till handlingarne.
wWb, sade jag, sjunger ej allt detta? Dessa färgackord, denna växling i form, denna eleganta grupperiug i olika ställningar, göra de ej intryck af en liarinoni, som pbniinner om Mozart eller TiTeber? » g verklig en !^ litropade han och drog p&amp; iiiunneii, war det möjligt a t t din gladiolus-grupp har så inycket att saga dig ?&gt; aDet ha alla blommor. mer an sh för öfrigt. Det första jag gör nar jag blifvit kladd om morgonen, r e t du hvad det Sr? Jo, jag skyndar ut i trädgården för att söka reda p&amp; de rackraste bloinmor, som slagit ut under natten. J a g utstracker till och med mina efterspaningdr till tingarna och fälten. Bönderna här i trakten ha blifvit.vana att se niig ströfva omkring ined tradggrdsknif och korg; ibland be de att få se livad jag har i korgen. De tycka att jag påminner om en liusmor, soin gkr på torget. J a g samlar allt livad jag får. tag i, oin hvartannat. Och nar jag kommit liem igen, ordnar jag det i en stor vas ined rid mynning, ställer den p i mitt skrifbord och. har den för ögonen, medan jag arbetar. Den lgr mig skrifva. Skratta du, så ar det i alla fall. h d k vill jag inte påstå, att jag är någon inastare i bukettbindning, visst inte! Jag bekänner mig till des ta ch is tes^, soin milame nn för tiden siiga; hvad jag efterstrafvar ar att förmala ' de bruna tonerna med de hvita, de visletta med de skära o. s. v. J a g studerar hela det rika färgspelet och söker i hvad jag skrifver fhnga d g o t af den harmoniska farg' '
Detta hafva Riksens Ständer uti öfvervägande tagit; Och alldenstund, enligt hvad EK. M., uti högstberörde Nådiga Skrifvelse, af den 53 Januarii 18 »9, förklarat, Police-inrättningen i Götheborg vid den år 1807 deråt gifna vidsträcktare omfattning kommer att bibehållas, samt de orsaker således fortfara, hvilka hos Riksens Ständer vid sistlidne Riksdag beredde ofvertygelsen, att ett understöd af allmänna medel för nämnde Stad till fångvårdens bestridande vore af billigheten och bebofvet påkalladt, hafva fördenskuld Riksens Ständer bifallit, att Statsverket må bestå ett årligt bidrag till de härvid erforderliga kostnader, hvilket likväl icke får öfverstiga den vid sista Riksdagen faststälde summa af 1 500 R:dr B:co, sorn alltså komma att å Staten uppföras; och få Riksens Ständer tillika hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att E. K. M. täcktes i Nåder förordna, dels att Dess Befallningshafvande i Götheborgs och Bohus Eän bör noga tillse att Stadens fängelse för personer, sorn i häkte inmanas från det Police-inrättningen underlagde utom Stadens område belägna districf, icke förr varder begagnadt, än Eänsoch Slottsarresterne ej vidare lemna utrymme, dels att utgifter för vården och underhållet af sådane fångar må noga afskiljas från hvad Staden åligger bekosta för axrestanter, gripne å des3 eget Underdåniga Sftrifvelser’. 109 område; dels ock alt E. K. M:ts Befallningshafvande eger vid hvarje års slut från Staden infordra och, jemte den öfriga redogörelsen för kostnader i och för fångvården, insända en behörigen styrkt räkning öfver de utgifter, Staden, tinder årets lopp, uti berörde afseende, fädt vidkännas; på grund af hvilken räkning Staden må för ifrågavarande utgifter njuta ersättning, dock ej till högre belopp, än det ofvan bestämda af 1500
Jag hemställer till 57 H. 1 5 Den i3 Ja k ua i'i i f. m. Ridderskapet och Adeln om det ens kan låta länka sig alt detta är skrifvit och föreslagit i annan mening, än alt Rikets Ständer skola skiljas från Banken, och att den måtle komma lill enskilte; med ett ord för att skapa en penninge-aristokrati sådan sorn finnes i andra länder, till stor skada för dem. Men om ock man skulle anse sådant nyttigt, frågas billigt, om, sedan man en gång uppsatt HofRätten såsom den autoritet, hvilken kan fråndömma Rikets Ständer deras privilegier, hvad hinder det vore att stifta en Civillag vid en annan Riksdag, hvilken, i fall Rikets Ständer fattade ett beslut, som för enskilte personer kom me att medföra lidande, berättigade HofRätten att domina Rikets Ständer förlustige privilegium att såsom Ständer sammanträda. Kunna Rikets Ständer dömmas förlustige ett privilegium, så kunna de äfven dömmas de andra förlustige, och deribland är Representationsrätten den förnämste. Representationen utgör Svenska Folket. Domstolarne kunna ej fråntaga den några rättigheter, det är den sjelf, som gör ändring i de lagar den stiftat. Ett sådant förhållande, som det föreslagna , vore genaste vägen alt återgå från lagbunden frihet till godtycklighet. Min röst kommer det ej att erhålla. Jag har på nära håll haft tillfälle se, hvad den godtyckliga Styrelsen har för följder. Jag tänker ej glömma det. Jag afgifver nu min protest emot en lagstiftning, hvarigenom Rikets Ständers till - D « n i'» J a n u a r i i f. m. varö kunde sättas i fråga. Jag anhåller om proposition till afslag å hela denna Jag, samt bestämmande, att stadganderne skola i instructionen för BancoFullmägtige införas. Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus: Jag instämmer i den tanka, som af den Talare blifvit yttrad, hvilken öppnat cliscussionen; att detta förslag hade bordt innehålla mera, att det hade bordt upptaga alla i den gamla BancoOrdningen innehållna satser, som passa till vår tid.
Olörberedd på den diskussion, som i dag upkommit, borde jag måhända underlåta att deri deltaga ; men ämnets stora vigt, landets finauciella ställning, till hvars utredande en hvar efter förmåga bör söka att bidraga, upmauar mig att säga några ord med anledn. af ett dokument, som jag för annat ändamål medtog vid bortgåendet från hemmet. Jag skall i mitt ytrande icke följa de talare, som förut haft ordet och sökt upställa en jemförelse i fråga om de skulder, som häfta å vår jord, och dem, som tynga jordegendomen i främmande länder, jemte följderna deraf för vår produktion, utan inskränka mig till ett meddelande, hurudaut förhållandet emellan export och import af jordbruksalster varit under åren 1855, 1856 och 1857. Såsom J veten, mine Hrr, infäller under dessa år en för vår spanmåls-export särdeles gynsam tidpunkt, enär det land, eller Ryssland, som vanligen förser de sädesköpande länderna i Europa med största delen af deras behof, varit hindradt fråu deltagande i konkurrensen i följd af kriget med vestmakterna, som höllö dess hamnar blokerade. Vi afläto under denna tidpunkt säd i större qvantiteter än någonsin förut och fingo den betald med så höga pris, att deraf otvifvelaktigt föranleddes de strax derefter inträffade svind - ISS Den 3 December f. m. lande spekulationerna i egendomsköp, grundade på lättsinnigt upgjorda kalkyler.
Ridderskapet och Adeln i dag beslutat och å förslaget finnes tecknad samt med den tillsatts: att näst efter orden: “förvärfvat nya anspråk pä vår tacksamhet‘ införes följande: “Och Hvars älskade Son, Fäderneslandets hopp, har sä utmärkt rätt till Nationens innerliga kärlek och tillgifvenhet SVot. tltir. i, 15 Mars 10®$, Sf den 13 Martii 1823. Fran Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrog6 ånyo och bifölls StatsUi» skottets, d. 22 sistl. Februarii, afgifne, samt d. I2::e dennes på Bordet iagde, Utlåtande i anledning af de utaf aflidne CommerceRådet J. Sederholms i Finland bosatte arfvingar väckte anspråk, att, i likhet med hvad som blifvit bemäldte CommerceRåds inom Sverige boende arfvingar, vid 1815 års Riksdag, beviljadt, undfå ersättning af Svenrka Staten för den del, som af CommerceRådets hos Franska Regeringen egande erkända fordringar förstbemäldte arfvingar kan efter Lag tillkomma. Från Hogv. PresteStåndet. S. D. Vid förnyad föredragning af ConstftutionsUtskottets Memorial, N:o 3, i anledning af Remissen å Kongl. Majjts nådiga Skrifvelse, angående Hans Kongl. Höghet Kronprinsens utnämnande, att i vissa fall föra Ostdet uti Regeringen, beslöt PresteStåndet, med billigande at ConstitutionsUtskottets åsigt, att frågan icke rörer någon verklig för alltid bestående Grundlags-förändring, utan ett personellt undantag eller 00 tillfällig 010. Fröt.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att af de under öfverläggningen framställda yrkanden numera återstodo yrkanderna å bifall till LTtsk:ts uti förevarande punkt gjorda hemställan samt om återremiss deraf, äfvensom den af Hr Mannerskantz gjorda anhållan om bifall till Hr Riksarkivarien Nordströms förslag; så väl Hr Mannerskantz som ock Frih. von Schwerin anmälte sig och förklarade, att de, med afståeude från förut gjorda yrkanden, instämde uti Frih. Tersmedens begäran om återremiss. Härefter framställdes propos. å bifall till Utsk.-ts förevarande hemställan, och då dervid svarades starka nej, blandade med många ja, gjordes propos. å punktens återremitterande, hvilken propos. besvarades med starka ja jemte många nej, och förklarades ja nu hafva öfverröstat nej. Sedan Hr Björnstjerna begärt votering, uplästes och godkändes följ. voteringspropos.? »Den, sora bifaller BankoUtskds uti l:a punkten af dess Utlåt. N:o 11 gjorda hemställan, deri afstyrkes bifall till väckt förslag om uphörande af utgifning från Banken af sedlar å 1 rdr rmt, löstalja; Den det ej vill, röstar Nej; H. lil. 16 24* Den 1 Februari. Villner Nej, varder förenämnde del af Utlåt., på grund af deremot gjorda anmärkningar, till Utsk:l återremitterad. Hr Björnstjerna: Jag afstår från den af mig begärda voteringen. I anledning häraf förklarade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att, då proposm för den af Hr Björnstjerna begärda votering numera vore af Ståndet godkänd måste voteringen ega rum. Sedan voteringen härefter försiggått, befunnos rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 24. Nej — 48. Efter det H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, till bordläggning anmält sammansatta Lagsamt Allmänna Besv.- och Ekon.Utsk:ts Betänk.
Till pröfning företogs PresteStls den a5 sisth Nov. på bordet lagda prot.utdr. af den 18 sisth Nov., med inbjudning till instämmande i Ståndets beslut om ett tijlägg li|l StatsUtskts förslag i 4-de punkten af utlåt. [Jr yon Hartmansdorff, Au g.: DA PresteSl. fattat ett med R. o Ad;s olika bpslut, så, pcb på det att delta Stånd ej måtte blifva allena om sin mening, hemställer jag vördsammast, om ej lämpligast vore att med PresleSt. instämma, likväl roed.undantag af det åberopade uttrycket, hvilket lärer funnits i betänk. N:o 221, som IL o. Ad. ej biföll, ulan antog betänk. Uppå derefter framställd propus, beslöt R. o. Ad. att, med vidblifvande af sitt genom bilall till /f:<t<r punkten i Utlåt. N:o 92 fattade beslut, äfven bifalla del tillägg, sorn PresleSt. inbjudit R. o. Ad. alt antaga. Föredrogos ånyo Borgareoch PresleSttns den 25 sist!, Nov. på bordet lagda prot.utdr., del förra af deir 18 och det sednare af dpn 25 i samina månad, om behofvet af särskilda ordföranden för Bancooph Exped.Utsktn. Frih. Hamilton, Hugo: Sedan R. o. Ad:s majoritet nu redan invalt en annan ordför. i Exped.Utsk. efter den förra, som afsagl sig detta förtroende, tojde R. o, Ad. finna, ptt dessa prot.utdr. från Presteoch BorgareSCn ej erfordra någon annan åtgärd, än att läggas till handlingarna. Hr L i 11 j e tt s t o I p e, Axel Fredr., uppläste följande: Både såsom ståndsledamot och särdeles i egenskap af ledamot uti H. Exped.Utsk., anser jag mig förpljgtad att jcke stillatigande öfver vara diseossionpn ronde de nu föredragna prot.uldrjn ifrån IJögv.
I ett sådant„sakernes skick, och då, efter livad ofvan anfördt är, detta måls vidare handläggning och sluteliga afgörande altså beror på sådane upplysningar och handlingar, hvilkas erhållande Kongl. Maj:t dessförinnan pröfvat nödige, anser Stats - Utskottet någon annan åtg rd för närvarande härvid icke kunna af Riksens Höglofl. Ständer tagas, än att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla ej allenast om Nådig Befallning till vederbörande om skyndesam verkställighet af hvad Kongl. Majit i detta ämne redan i Nåder anbefallt, utan ock att om, efter Nådig pröfning häraf, Schlegelska Godsens in osen för KronarTskulle finnas fördelaktig, Kongl. Majit då täckes i Nåder låta om en sådan inlösen föranstalta; och kommer i sådan händelse att förhållas med de af desse Kronans behålln© Hemman, som icke äro af Skatte natur, i lik. het med hvad af Riksens Ständer vid 1810 årg Urtima Riksdag blifvit fastställt, rörande Kungs., *40 Stuts-Utsiottets Betiiniandcn, gårdars och ltrono - ^Lägenheters användande. Men sorn sådant icke kan ske utan tillgång af nödige medel härtill; så lära .Riksens Höglofl, Ständer finna angeläget, aft för detta ändamål anslå nödig Fond och hvarom Bancp-Utskottets TJtlåtande torde infordras. lietta allt underställe® vördsamt Riksens Hugtofl. Ständers Egen pröfning, Stockholm den 20 Maji 1818, N:r 26.1, , Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Ut lutande, angående Trycknings -kost-, noden af Tabell-Comnnssionens afgifva Utlåtande ötk Tabeller. t-^edan Kongl. Mayl genuin Nådig Skrifvelse d. 7 nasti. April, till Riksens fiöglofl.
Denna syndare skall dessutom icke bättra sig: återkommen till lifvet skall han anse allt som en flyktig dröm, framhärda i sin förra lefnad och vi endast för andra gången få besvär med honom. Mitt ord är utsagdt, svarade Muhammed, och hvem vågar motsäga det jag talat? För denna gerning svarar jag sjelf inför den Allsmäktige. – Och på det du ej, sade Rustan till mig, måtte anse hvad nu vederfarits dig såsom en naturlig villa, så skall du, efter din ankomst till lifvet, finna en yngling, som liknar mig, bär mitt namn, och är född på den ort, der min fordna borg stod. Denne yngling är en ättling af mig: honom skall du högt ära, gifva honom det yppersta rummet i riket näst efter dig sjelf, och akta på hans råd, liksom de vise bland Irans gamle Schaher forgom aktade på mina. Muhammed, skänk fullbordan åt detta löfte! – Din önskan vare beviljad; sade Propheten, och förde mig, fattande mig vid handen, till Jesus, och fortfor: Gif denne olycklige åter hvad den underjordiska elfven bortfrätt af hans lemmar. Du allena ibland oss förmår det, ty åt dig gaf den Evige läkedomens krafter. – Jesus ryckte en fjäder ur en af fågeln Simurgh’s vingar, och berörde mig dermed, sägande: Var helbregda! och i samma stund läktes mina sår och köttet växte åter kring mina lemmar. Derpå vände sig de trognes Apostel till mig: Dödlige! dig har vederfarits hvad hittills ingen ännu har händt eller hända skall. Du har öfvergifvit stoftverldens skumma boningar, och du skall åter vandra dit igen från ett land, från hvilket ingen har återvändt. Du har flutit på den svarta elfven och du har tillika satt din fot inom Paradiset: du har pröfvat afgrund och salighet, och du har sett, genom hvilken vandel man undviker den förra och förvärfvar den sednare. Gack nu och betänk, att då din timma ånyo kommer och du åter står på denna brygga, skall ditt straff blifva större, om dina onda gerningars börda lyfter den andra vågskålen i luften.