Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I frågor, som röra haudel och näringar, pliigar man icke åsidosätta allt al's:de å BnrgareSt:ls, ej eller i sådana sorn angå jordbruket, å KondeSlds önskningar och åsigter. Samma upmärksamhet torde äfven PresteSt:t med all rätt kunna påräkna uti denna fråga, som nästan uteslutande rörer föremålen för dess åligganden. — Jag förordar alltså upskof med den definitiva lagstiltningen rörande våra kyrkliga förhållanden samt att den oreda, som af missnöjet och söndringarne inom Kyrkan varit en följd, må, under tiden till nästa Riksdag åtminstone mildras genom de åtgärder, mitt förslag innehåller, Den närmare motiveringen för detsamma torde höra upskjutas tills vid behandlingen af en följande punkt i betänk. Emellertid hemställer jag, till Hr Frih. o Ordfiden, att, på sätt Hr Tersmeden föreslagit, denna första punkt af betänk, må blifva föremål för särskild propos., samt att E. o. Ad, under förklarande att St:t icke kan bifalla den nåd. proposm, förbehåller sig. att i anledn. deraf vidare besluta. Gr. Anckarsvärd, Carl Henrik: Efter så många oell så långa öfverläggningar om denna vigtiga fråga; efter de många och grundliga föredrag öfver ämnet, som under en längre tid afgifvits, skulle det kunna tydas, sorn en för min ålder mindre tillåtlig parlamentarisk förmätenhet, om jag upträder för att med mina ord öfverföra någon från en förut fattad mening; men sådant oaktadt anhåller jag, att i R. o. Adis prot. i största korthet få nedlägga motiverne för den röst jag i frågan kommer att afgifva. K. M. Proposm börjas sålunda: »Under de omsorger K. M. egnat åt brottmålslagens förbättring bar det icke kunnat undfalla Dess upmärksamhet, att de sta dgandeu, som i allmänna lagen och särskilda från äldre tider tillbaka gällande författningar innefattas, rörande de så kallade religionsbrotten, företrädesvis påkalla en förändring, för att bringas till öfverensstämmelse med nuv:de tids tänkesätt och uplysniug.
Hos Rikets Ständer är vordet föreslaget att, enär Malmö hospital, afsedt för Sveriges folkrikaste provins och, näst Wadstena hospital, inrymmande det största antalet sinnessjuka, till följd af sitt läge och sin beskaffenhet i öfrigt ej kunnat, oaktadt Hospitals-direktionens bemödande, bringas i sådant skick, som sednare tiders åsigter om sinnessjukas behandling fordrade, Rikets Ständer måtte för sin del besluta flyttning af Malmö hospital till annan lämplig plats inom provinsen Skåne samt för ändamålet anslå dertill erforderligt belopp, 600,000 R:dr. Utaf en af General-direktören öfver hospitalen i riket till Serafimerordensgillet afgifven berättelse öfver af honom verkställd inspektion å Malmö hospital den 13 och 14 September 1863, hafva Rikets Ständer inhemtat, att med afseende å dels anstaltens läge i midten af en folkrik stad, omgifven af trånga gator och närliggande hus, dels beskaffenheten af byggnaderna, bland hvilka de flesta vore inemot 200 år gamla och uppförda för andra ändamål samt, oaktadt ofta upprepade reparationer, samtliga i bristfälligt skick, dels ock bristande utrymme, såväl inom hus för de sjukas ändamålsenliga vård och sysselsättning, som utomhus för beredande af tillfälle till arbeten i fria luften, General-direktören funnit ej allenast hospitalet olämpligt ochotjenligt såsom vårdoch kuranstalt för sinnessjuka och ej en gång motsvarande nutidens billigaste anspråk, utan ock dess fortsatta begagnande för detta ändamål oförenligt med civilisationens fordringar. Den enda utväg, som återstode, vore sålunda att, så snart som möjligt, gå i författning om upprättande af ett nytt centralhospital, enligt nutidens åsigter, på en passande plats i och för vården af de sinnessjuka från rikets sydligaste provinser och det nuvarande hospitalet helt och hållet indragas — en åsigt, som redan af de åren 1846 och 1850 nåuigst förordnade komiterade för sinnessjukvårdens ordnande blifvit i deras afgifna utlåtanden uttalad. 44 Expeditions-Utskottets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 81.
Följden skulle då alldeles icke, såsom den siste värde talaren förmenar, blifva, att han vore utestängd ifrån befordringsbanan; ty han skulle då qvarstå i publik tjenst, och deremot sköta Ridd.secret.tjensten, såsom en temporär befattning. Jag vidbiifver mitt förra yrkande, och anhåller ali propos. derå mätte göras. Hr von Hartmansdorff: Det förslag, som Gr. Cronhjelm nu ånyo upprepat och försvarat, innebär i sig sjelf icke något annat, än att genom villkoren vid undantaget tillintetgöra sjelfva undantaget. Om meningen är sådan, så är det bättre alt säga den rent ut, än alt, genom de villkor, som man fäster vid sitt samtycke, ändock bringa saken till samma slut. Jag har för min del ifrån början yrkat, att frihet mätte lemnäs Ridd.secret. i detta fall; men dä Utsk. gatt en medelväg, så har jag förklarat mig dermed nöjd. Jag kan likväl icke gä sä långt, som Gr. Cronhjelm yrkat, utan anhåller vördsamt om propos. till bifall å Utsk:s förslag. Den 17 October e. m. 185 Gr. Cronhjelm: Det torde tillåtas mig upprepa de villkor, under hvilka jag anser att tjenslen bör genom constitutorial tillsättas, nemi. att alla med tjenslen förenade inkomster tills vidare anses såsom ett arfvode, hvilket uppbäres af Ridd.secret. intill slutet af den riksdag, under hvilken någon representationsförändring inträffar, och alt R. o. Ad. förbehåller sig rättighet att då bestämma, huruvida R. o. Ad. skall på stat aflöna Ridd.secret. eller icke. Sedan öfverläggningen härefter förklarats vara slulaij, hemställde 11. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla Ridd.Utsk;s betänk., ang;de förändring af 13 § 2 mom. i Ridd.- Direcl:s instruction. Denna propos. besvarades med starka ja, blandade med nej, hvarefter H. Ex. förklarade densamma vara af R. o. Ad. bifallen.
Tvänne timmar efter midnatt Ensam vandring öfver tomma Torg och öde, tysta gator; Alla tyckas hvila, alla Njuta af det lugn, som endast Sömnens ro bedöfvande kan Skänka trötta sinnet — Men ack! Tro ej skenet, det förvillar. Bakom stumma murar är ej Alltid denna frid att finna. Granska noga, och du varsnar Snart den ljusa springan invid Fönsterkanten, som från dystra Aftonlampans dofva skimmer Söker sig en väg rundt kanten Af den fällda rullgardinen. Om du kunde lyssna, säg hvad Hör du? » Syster, syster, är väl vaken! » Litet vatten, tungan bränner! » Syster! Kudden fallit ned, det » Känns så konstigt. Hu! Jag fryser, » Fryser ömsom, svettas ömsom. » Lägg tillrätta täcket! Nej, n e j! » Ej så mycket, det mig kväfv&lt;r. » Hvad är klockan? Mina piller! » Torka pannan! Så olycklig » Såsom jag kan ingen vara. » Syster! Läs en stund, jag ber ert » Kärlekens, barmhärtighetens Syster med de bleka dragen Kväfver, undertrycker sucken, Som från tröttadt, utarbetadt Sinne vill sig pressa fram och Något lätta pröfvad, tålig. Ömsint känsla för den sjuka, Som hon i sin vård har tagit, Och hvars smärtor ofta endast Hennes ömhet kunnat lindra. Nu hon läser, hennes ljufva Stämma lugnar Sakta slumrar något litet Plågans offer där i bädden. Somna ej, jag ber er! » Höften värker! Lägg mig på den » Andra sidan! Aj! Min skuldra! » Sakta stryk på ryggen uppåt! » Re ' n i natt jag tycks få sluta » Detta lif med allt elände. » Bröstet känns så tungt och rossligt. » Hör ej syster, att. jag knappt kan » Andas mera? — » Så ett ögonblick af trötlhet Tyst hon hvilar, bvarpå åter Samma klagan höjes, samma Älskligt ljufva tålmod röjes. Natten Jhjr ej, utan skrider Långsamt, till dess dagen randas. Flossa-apparaten ^ r ^ Ä Harald T-d —. Hvar för?
1 det förtjenstfulla Betänk., som Bevillnings-komitén afgifvit angående jemförelsen af jordvärdets vexlingar till de gamla taxeringsvärdena, meddelas, att år 1857 försäljningsvärdena förhöllo sig till taxeringsvärdena inom Kronobergs län som 3 till 1, och inom Jönköpings län som 4 till 1 ; att hemmanet Långaskruf i Kronobergs län blifvit försåldt till 5,555 rdr rmt, hvars taxeringsvärde var 547 rdr eller Betraktar man åter hypotheksvärderingarne, så förhålla de sig till taxeringsvärdena i Kronobergs län som 4:1, och i Jönköpings län som 4v: 1. L afseende på den formella behandlingen af denna motion, så bör tagas i betraktande, att rustningen hvilar på enskilda kontrakter mellan kronan och de rustande, hvilka äro för tillkommande tider bindande, samt att K. M. och R. St:r visserligen kunna fatta beslut, att ett rusthålls-regemente, som är afsutet, åter kan blifva kavalleri, sedan kontrakterna äro tilländalupna för afsittningen, men att en uppgörelse med rusthållarne bör föregå, då fråga är om ett rusthålls-regementes förvandling från kavalleri till infanteri, emedan frågan rörer enskildte förhållanden och eganderätten, men! om i afseende på landets ekonomiska frågor det är nyttigt och nödvändigt, att nationen sjelf genom sina representanter begagnar sig af sin rätt till initiativ, så bör väl Konungamagten vara angelägen, att frågor, som röra organisations-förändringar inom arméen, förnämligast grunda sig på dess initiativ, så att R. Stms beslut är en följd af en K. Propos. i ämnet och icke en enskild motionärs framställning, hvilken den ena gången rörer afsittning af ett eller flera kavalleri-regementen, den andra gången indragning af ett regemente, o. s. v., hvarpå exempel finnas vid hvarje riksdag. Det hörer visserligen icke till vårt tidehvarf att visa sig särdeles blödig i afseende på känslan för våra stora minnen.
Enär de af Direktionen äskade förhöjningnrne i anslagen till de vid institutet anställde lärares aflönande syntes billiga och öfverensstämmande med hvad som för andra, dermed jemförlige, lärareplatser voro bestämdt; samt undervisningens utsträckning äfven till en kurs för bildande af machinisler för passagerare-ångfartyg borde, med hänsigt dertill, att inom södra delen of landet tillfälle till sådan undervisnings erhållande nu saknades, göra fördelarne af denna undervisningsanstalt än mera allmänna, tillstyrkte Stats-Rådet, att, i öfverensstämmelse med Direktionens, of Kommers-Kollegium tili det väsendlligaste biträdda, framställning i denna del, men med iakttagande af den nedsättning Kollegium i öfrigt förordat, hos Rikets Ständer måtte föreslås en förhöjning af 4,000 Riksdaler i det till skeppsbyggeri-institutet beviljade anslag, hvilket derigenom komrne alt utgöra 9.000 Riksdaler; dervid likväl det förbehåll torde böra fästas, att om, i följd af möjligen inträffande förändringar vid kronans örlogsvarf i Carlskrona, byggandet af träfartyg så inskränkes, att institutets bibehållande derstädes icke skulle finnas lämpligt, hela det för inrättningen bestämda anslag då finge utgå äfven för dess ordnande och verksamhet å annan ort, som Kongl. Majit kunde pröfva skäligt bestämma; hemställande Stats-Rådet tillika, att hela anslaget lill skeppsbyggeri-inslitutet måtte föreslås att, för de tre' år nästinstundande statsregleringsperiod omfattade, uppföras ibland de ordinarie anslagen å Sjette Hufvudtiteln till »Undervisnings-anstalter för handel och sjöfart». F. Undervisnings-anslaller fur Bergsbruket. Sedan Kongl Majit uti aflåten proposition till Rikets sednast församlade Ständer framställt förslag oin Fahlu bergsskolas flyttning till Stockholm och förening 62 Bil. N:o 5 lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prop.
I rllierre TVoz-cie/r/irÄ., 8>7/-ve/.;ro?/^ /77e/n ool» l^rdi ei re Vsparlemenls-LIiefen, 8lal3-flädet M«r^s uppläste till juslerinA ett, I cifverensstämmelse nied tcirut flindt fo8lut, rippsa ll forsla^ lil I Xou^l. Naj:l8 lXädiAa Äcrifvelse lill Ililcets ende afsicrifning af försicjulna medel lill lietalande af 8tat8-1iclningen3 skuld. Ilppä tillstyrkan af 8tats-Iläd6l8 ledamöter, kekggade I^ongK Napt i iXäcicr gilla keiöide förslag oell l>eläl!<le, alt, i enlighet dermed, Mldig 8krifvel86 till llikets 8tänclers 8tatsIltskott skulle under clemia dag expedieras, sä clan den tinnes della protoeoll hilagd. llx protoeollo 8 Lo„Z/. Avo 5o. ^ 50. ^tnli. lill Lxp. Dtsli. den 7 Ocl. I^I> 2 L. m. IMMI.. Dä KoiiAl IVIaj:t, vid nu mera koretaFen ^lösninA sk Iiägan oin Andia Dil-0r6nadi6i-lle§enientet8, ii svenbom 5>'o8l-;öllu> ll«-Zeuieute8 äteru^sisilluiuA eller lortsarande tjeu8t^driiiA 8Ä80in inlgnteri, funnit ^odt i A ridt-1 tilidia, att de ined de ru8tande vid de886 lie^ementen, i 8i8tnämnde !n>n8eende al8lutade oeli, eller derä ^enoni l^onAl.
Ständer anse böra såsom stambanor af Staten anläggas, måtte föreskrifvas, att, innan jernvägsarbete! påbörjas, den till banbyggnaden och nödiga stationer erforderliga jord för den del af banan, till hvars byggande anslag vid nuvarande 14 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87. riksdag beviljas, skall vara af vederbörande kommuner kostnadsfritt upplåten; att, derest icke sådan upplåtelse egt rum inom den tid, Kongl. Maj:t för hvarje särskild stambana må finna för godt föreskrifva, Kongl. Muj:t må vara oförhindrad använda det anslag, som för en sådan bana af Rikets Ständer blifvit beviljadt, till fortsättning af arbetena å annan stambana, för hvilken rigtningen vid innevarande riksdag varder bestämd; samt att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, innan nådig Proposition till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåtes i fråga om anslag till fortsättande af arbetena på Statens stambanor, vederbörande kommuner varda på förhand i laga ordning hörde, huruvida de vilja kostnadsfritt afstå den jord, som för dessa anläggningars fortsättande eller fullbordande erfordras, äfvensom att Kongl. Majit täcktes uti den nådiga Propositionen derom lemna Rikets Ständer underrättelse.
Förslaget till dessa Inkomst-Titlars beräkning skall väl af Bevillningsutskottet uppgöras; men Stats-Utskottet har dock ansett sig på vanligt sätt, i sammanhang med beräkningen af öfrige Statsinkomster, jemväl böra uppgifva de extraordinarie inkomster, som, i händelse Rikets Ständer icke förändra grunderne för dessa inkomsters utgörande, kunna vara att påräkna. 30:o. Sjötulls-medlen beräknades vid sista stats-regleringen att utgöra: Stats-Verkets netto-inkomst 2,388,000: För Tull-Verkets Stal och Utgifter 562,000: Summa 2,950,000 ll:dr. Då dessa inkomster, i följd af de vid sista Riksdagen beslutade förändrade Tullstadganden, de senare åren betydligen stigit, har Kongl. Maj: t, Stats-TJtskottets Utlåtandej JY:o 64. 9 Majit, på grund af de skäl och den utredning öfver dessa inkomsters belopp, som i Nådiga Propositionen åberopas, föreslagit följande beräkning: Netto-inkomst för Stats-Verket . 2,638,000: Tull-Verkets Aflöningsoch Om kostnads-Stat 562,000: Och anser Utskottet sig böra detta belopp upptaga 3,200,000: 31:o. Salu-accis af Städerne. Senaste stats-regleringen upptager 7,500 R:dr, men då uppbörden, på sätt Kongl. Stats-Contorets vid den Kongl. Propositionen fogade Berättelse upplyser, åren 1833—1837 årligen uppgått till något mera, än 11,000 R:dr, uppföres nu nämnde af Kongl. Majit beräknade belopp 11,000: 32:o. Post-medlen upptogos vid sista stats-regleringen till 450,000 R:dr, hvaraf 100,000 R:dr såsom Stats-Verkets netto-behållning.
Uti 32 §• stadgas, att om LandtMarskalken låtit tillkännagifva, det han ej kan tillstädeskomma, den, närvarande , efter Matrikeln äldste Grefven> tiger j, att lala börja öfver läggningar nes men då, i händelse Riksdagen hålles i en småstad, det möjligen skulle kunna hända, att vid ett slikt tillfälle någon Grefve icke å Riddarhuset funnes närvarande, och Ridderskapets och Adelns öfverläggningar icke skulle i sådant fall efter paragraphens bokstaflig» lydelse kunna börjas, hemställer jag, om icke uttrycket: den närvarande j efter Matrikeln , äldste Ledamoten, VOr® bättre och lämpligare. Friherre Cederström, Jacob: Den af Hers Ankarsparre gjorde anmärkning är alldeles rigtig, och jag instämmer således deruti, att ordet Grefve må utbytas mot ordet Ledamoten. Hans Excellence Herr Grefven och LaadtMarskalken föreslog, att i stället för de i 32 §. befintlige ord ; "tilen närvarande, efter Matrikeln, JJtn 4 Julli, 127 Tilliste Grefvenmatte intagas.' ",elen närvarande, efter Matrikeln, äldste Ledamoten Bifölls. Hvarafter Hans Excetlence å nyo hemställde, att, utom de af Ridderskapet och Adelfi nu förändrade §. §. alla öfrige §. §. i nuvaran. de Riddarhusordning måtte förblifva oförändrade} hvilket bifölls. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, ballet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm förmiddagen den 4 Julii 1S18. S. D. Då nu föredrogs Bevillningsutskottets Memorial af den 1 dennes, angående dea skiljaktighet, som emellan RiksStånden uppstått, i anledning af de utaf Utskottet föraslagne alternativer till tredje Art. i den blifvande BevillningsStadgan, angående consumtion och öfverflöd; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, på sätt Utskottet hemställt, förvisa denna fråga till det Förstärkta StatsUtskottets afgörande.
Dessa hade af de våldgästande bönderne blifvit nedrifna och hängde i trasor. I all tysthet jemkade Sigrid opp dem, hopsydde de lösrifna styckena och borttvättade fläckarne. Öfver borden utbredde hon hvita dukar, enris ströddes öfver de redan förut hvitskurade golfven, och innan kort såg det helt trefligt ut på Tannila. Det var redan mörkt om aftonen när Klas Fleming red in på gården på Tannila, jemte några andra herrar och åtföljd af herr Erik, som ridit ut för att möta honom. Fru Metta välkomnade den höge gästen på trappan, der hon stod och neg djupt. Fleming kastade sig af hästen och steg raskt upp för trappan. "Se god afton, fru Metta", sade han räckande henne handen. "Eder herre är så villig att vara mig till tjenst, så att han förleder mig att besvära äfven eder. När man ger mig ett finger, så tar jag hela handen. Hade jag dock vetat att klubbmännen förut våldgästat här, så skulle jag väl nu icke kommit; dock hoppas jag att icke göra eder omak. En gammal krigsman är van att ligga på marken i samma kläder som han bär om dagen, och aktar ej så noga om litet dam fastnar på lädret. Och icke försmår han rågbrödet för att det ej är fikon, utan är han nöjd med hvad som råkar förefinnas. Gör er alltså intet omak, jag önskade blott att öfverlägga i stillhet med herr Erik och äfven hvila mig sjelf litet, ty huru det är, så tynga ändå åren stundom att bära, fast de smyga så tyst på en. Man skulle väl lättare bära en hel hövålm, så stor den än synes." Fru Metta neg allt djupare och djupare. Hon kände sig helt häpen inför den mäktige herrn, ehuruväl hans sätt var enkelt och icke syntes hofmannalikt. Icke heller hans drägt utvisade på något vis hans rang. Ansigtsdragen utmärkte en hög grad af bestämdhet, och den mörka hyn, ännu yttermera brynt under fälttåg och sjömannalif, ökade det stränga uttryck, som hvilade öfver dem. Då herr Erik öppnade dörren, steg Fleming in utan vidare krus och, fru Metta stod helt slagen qvar.
Nu dök han åter fram ur mörkret, och darrande af fruktan fortsatte de nästan springande vägen fram till slussen, förbi en polis, hvilken de märkte betraktade dem. De stannade ej, förrän de kommit långt bort på Hornsgatan, där det var tyst och lugnt. Där lutade Elin pannan mot sin väninnas arm och grät medan de sakta gingo vidare hem, och Elin hela tiden snyftade, som om hennes hjärta velat brista. Tänk, om han skulle öfvergifva henne! Tänk, om hon aldrig skulle se honom mer! En afton hade hon mött honom på Norrbro. Han gick i sällskap med några kamrater, som glada och stojande kommo utefter trottoaren. Elin såg honom rätt i ansigtet, när han gick förbi, och hon märkte, att han kände igen henne. Hon vände sig om för att se, om han ej ens såg sig om efter dem. Nej, han följde med de andra, och hon såg, hur de allesammans sprungo upp på spårvagnen, som gick till Humlegården. Hon gick vidare hemåt, kämpande med gråten. – Jag kunde aldrig tro, att han var så elak, sade hon till sist. Det föll henne in, i synnerhet när skymningen föll på, som en möjlighet, att hon skulle kunna taga lifvet af sig. Då vore hon kvitt altsammans med ens, och hon tänkte sig, hur det skulle gå till. Hon tänkte på, hur hon gick ner till strömmen och kastade sig i. Hon rycktes ned af det ilande vattnet, det blef natt för hennes sinnen, och hon dog, och lifvet var slut. Alting var slut. Men när dagen kom igen, försvunno dödstankarna. Det var ju ingenting i världen så svårt, att det inte hade en öfvergång, och hon hade ingen lust att dö. Hon hade ju lefvat så kort. När Elin flyttade från sin tjänst, hade hon aldrig alvarsamt tänkt på, hur hon skulle ställa sitt lif, eller att det öfverhufvud kunde komma i fråga, att man hade något att lefva för eller att uträtta med att lefva.
Dfanlig lzoatorsslsrif vares hogsta lon ~ntgfir 2,400 kr. att anvandas, erliHlla vicl sitt intriide 540 kr. med ilderstillagg slutHoi-korsskrif vmne riilmas till tjanstemaa. KontorsBitr&amp;dea hlnfores till betjiining, och a£ dessa fordras endast folkskoleknnslcap sbvoln koinpetensvillkor. ligen nppgbende till 840 kr. stisom hiigsta Ion. Hiirtill kommer dock for dem nf de senare, hvilka tjhstgora ute p l distrilcten, hyresbidrag uppgtiende till 20 % af afloningen och en bekladnadsersiittning af 96 Iw. pr Ar, summa 1,104 In. De vid styrelsen tjanstgiirande erhiilla icke hyresbidrag, utan anses de tillf iillen till extra f ortjiinst, som dar lamnas genom frivilligt eftermiddagsarbete, motsvara denna summa. Bekliidnadsersiittning erhilla dock alla ko~atorsbitraden. Det har emellertid ej varit helt och hiillet med tyst resignation, soin den kvinliga delen af jiiznviigsklren sett sina existensvillkor p i s&amp;tt hiir visats hotas med inskrankning. En ganska liflig agitation llar inom densamma. p&amp;g %tt for att om mojligt soka vinna opinionen inom rihsdagen for dess rattvisa sak. De onskemkl som framstalts hafvn haft mycket anspr %kslosa former: bibe7riillcozdet af cle gnonln liinema, i hvilken fordran afven jiirnviigsstyrelsen instfimt genom att, tviirt emot jiirnvagskomit6ns framstallning, fororda, att de nu gillande lijnevillkoren for framtiden bibehollos, samt ratt till en m&amp;itads snmlman7zil1zgade ledighet 7wayie iir. Den nuvarande bestiimmelsen angbende semester sager blott, att jiirnvilgsstyrelsen
Vid (lera af rikets Sjö-tullkamrar kommer bestyret att ur förtullnings-journalerna utbryta och för hvarje trafikant sammanlägga importoch exporl-qvantileterna samt derå beräkna värden att blifva särdeles omfattande och besvärligt, till ådagaläggande hvaraf endast behöfver anföras, att tull-journalerna i Slockholm för sistlidet år upptaga ett omfång af 2,250 ark. Sammandrags-ai betet kräfver således i de större stapelstäderna biträde af särskildt aflönade tjenstemän. Den kostnad Staten härigenom får vidkännas, må emellertid gerna medgifvas vara väl använd, om man på denna väg verkligen vinner det ändamål, som sökes. Dock möter härvid till en början den erinran, att några varueåVden. enligt nu gällande författningar, ej behöfva i tull-journalerna införas, utom i de ytterst få fall då förtullning sker ad valorem. Icke heller finnas numera s. k. tullvärden i Tulltaxan upptagna. Man är följaktligen i dylika fall nödsakad rådföra äldre tulltaxor; men för alla vid utelter införsel tullfria varor saknas äfven der sådana värde-bestämningar. Vid många tillfällen blefve alltså tulltjenstemannen föranlåten antaga värden efter eget mer eller mindre godtyckligt omdöme, så vida han ej skall begära upplysning af trafikanten sjelf. Den ifrågavarande uppgiftens tillförlitlighet, såsom ledning vid bevillningstaxeringen, må i öfrigt lemnäs derhän, enär liera af en stads varu-emotlagare och afsändare endast äro expeditörer eller ombud för andra, och del för speciela importeller export-tillfällen icke genom värde-uppgifterna ådagalägges, huruvida företaget medfört vinst eller förlust. Om icke, med afseende härå, den föreslagna uppgiften, beträffande skeppningen till och från utrikes orter, må kunna alldeles undvaras, lika väl som för inrikes varu-omsättningen och i allmänhet för minuteller detalj-handeln, är mitt vördsamma tillstyrkande, att den anmärkta punkten i § 25 måtte ändras till följande: 5:o af vederbörande Tullkammare summarisk uppgift å hvarje handlandlandes export och import af varor, till slag och myckenhet.»