Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
KammarKollegium blifvit anvisade 7,532 Ridr 31 sk. 11 rst. banko, samt att, vid hvarje påföljande Riksdag, Rikets Ständer låtit i stat såsom arfvoden upptaga berörde belopp, hvilket äfvenledes, jemlikt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse deri 8 Februari 1845 och Kongl. Brefvet den 13 i samma månad, ingår i beräkningen af pension å Allmänna Indragnings-staten. Dessa arfvoden, som innefattas i det nu för Kollegium föreslagna totalbeloppet, äro således i sjelfva verket af samma egenskap som vanliga löner, och hafva derföre funnits böra under denna benämning upplagas i Special-Staten samt med den ursprungliga lönen uti en summa sammanföras, pä det icke de summor, som vid denna Riksdag beviljas såsom tillökning för 3me år, må förblandas med förut varande aflönings-förmåner, de der åtföljas af pensionsrält, enligt förfaltningarne. Id) Då Aktuariens befattning numera icke vore af beskaffenhet alt lenina en person full sysselsättning, bär E. K. Mit föreslagit indragning af denna tjenst och dervid åtföljande aflöning, 1,480 Ridr, samt öfverflyttning af hans göromål på Registratorn, hvilken skulle i stället för 1,480 Ridr erhålla 2,500 Ridr såsom lön, och lill hvars biträde skulle anställas en Kanslist, med åliggande att fullgöra en del af de Aktuarieu och Registratoren nu tillhörande bestyr; varande lönen för denna upptagen till 1,000 Ridr, jemte ett arfvode af 200 Ridr, eller tillsammans 1,200 Ridr.
Utan att vid förändringen fästa mycken vigt eller deraf vänta de stora fördelar, som framställas, tillstyrker jag, såsom öfverensstämmande med mängdens sätt att tänka och räkna: att, enligt det af Herr Emil von Troil gjorde förslag, räkne-enheten fastställes till t/4 Riksdaler silfver, lika med 1 Riksdaler Riksgälds-sedlar eller 2/3 B:dr Banco; att denna enhet benämnes rätt och slätt Riksdaler, samt att de af Herr von Troil uppgifna stadganden om förändringens verkställighet iagttagas, men med följande skiljaktighet och tillägg, uttryckande, efter min öfvertygelse, sanna och riktiga förhållanden: l:o att den i 1 SS af myntbestämningslagen den 1 Mars 1830 förekommande benämning Riksdaler Silfver oförändrad bibehålles, så att lydelsen af Sedeln ä 1 Riksdaler blir: ”Sveriges Rikes Ständers Bank inlöser vid anfordran denna sedel å t Riksdaler med 1/4 Riksdaler Silfver efter 1830 års myntfot.” 2:o att, till förekommande af verklig eller tillgjord förvirring i begrepp om penningars värde vid olika tidpunkter, alla slutsummor i Bankens och andra publika Verks räkenskaper skola icke i serskild column, men efteråt utföras äfven i Riksdaler silfver efter 1830 års myntfot; 3:o att, då notering af curs hos oss numera ej uttrycker ett agio emellan sedlar och silfver, utan förhållandet af betalningar emellan Sverige och främmande länder, alla vexelcurser må noteras i Riksdaler och dess underafdelningar. i 2.o Frågan om räkne-enhetens fördelning. Jag tillstyrker att icke blott Räkne-Riksdalern, utan ock Silf ver-Riksdalern må delas i 100:delar, och all räkning föras i blott två kolumner, helst Bih. till R. St. I Åfd. 5 Haft. 3 18 Banco-Utshottets Betänkande, N:o 15. både Norra Americas och Finlands exempel visat, huru lätt och beqvämt en sådan förändring kan införas, äfven då, såsom i nämnde länder skett, de gamla, icke decimala fördelningarne af mått, mål och vigt bibehållits.
Och de spottade på honom, och togo rön, och slogo dermed hans hufvud. Och när de hade begabbat honom klädde de mantelen af honom, och klädde på honom hans kläder, och ledde honom bort, till att korsfästan. Och när de gingo ut, funno de en man af Cyrene, som het Simon; honom tvingade de till att han skulle bära hans kors. Och då de kommo till det rummet, som kallas Golgatha, det är, till hufvudskallaplatsen, Gåfvo de honom ättiko dricka, blandad med galla; och när han smakade det, ville han icke drickat. Men sedan de hade korsfäst honom, bytte de hans kläder, och kastade lott derom; på det fullbordas skulle det som sagdt var genom Propheten: De hafva bytt min kläder emellan sig, och på min klädnad hafva de kastat lott. Och de såto der, och togo vara på honom. Och de satte hans sak, skrifven öfver hans hufvud: Denne är Jesus, Judarnas Konung. Och då vordo två röfvare korsfäste med honom, den ene på den högra sidon, och den andre på den venstra. Men de, som gingo der fram, hädde honom, och riste sin hufvud; Och sade: Du, som bryter ned Guds tempel, och bygger det i tre dagar upp, hjelp dig sjelf; äst du Guds Son, så stig ned af korset. Sammaledes ock de öfverste Presterna, med de Skriftlärda och de äldsta, begabbade honom och sade: Andra hafver han hulpit, sig sjelf kan han icke hjelpa; är han Israels Konung, så stige nu ned af korset, och vi vilje tro honom. Han hafver tröst på Gud; han frälse nu honom, om han är något om honom; ty han hafver sagt: Jag är Guds Son. Det samma kastade ock röfvarena honom före, som med honom korsfäste voro. Och ifrå sjette timman vardt ett mörker öfver hela landet, intill nionde timman. Och vid den nionde timman ropade Jesus med höga röst, och sade: Eli, Eli, Lama Sabachthani? det är: Min Gud, min Gud, hvi hafver du öfvergifvit mig?
Men vi känna ganska väl alla, att ett Utskott, sammansatt af 48 ledamöter, har en arbets-ordning, som i yttersta grad försvårar afgörandet af en sådan sak, som den ifråvarande. Deremot äro 16 ledamöter fullt tillräckliga, utan att vara hvarken för få eller för många. Man säger visserligen, att det tillhör afdelningen inom Utsk:t att utarbeta detta förslag. Men det skall sedermera behandlas in pleno, och det skulle blifva ett oerhördt arbete att bland 48 ledamöter genomdrifva ett så omfattande förslag. Derföre, och visst icke på andra skäl, anser jag Ekon.-Utsk:t olämpligt att behandla frågan. I alla fall, för att tillgodogöra sig de krafter, som redan fmnas inom detta Utskott, ser jag icke något hinder att kalla dem till ledamöter i det särskildta. Slutligen ber jag att få förklara, att jag omöjligen kan biträda Hr von Köchs förslag om utsträckning af de föremål, som af Utsk:t skulle handläggas, och hvilka skulle omfatta icke blott elementarläroverken, utan äfven folkskolorna, universiteten, slöjdskolor och tekniska skolor, med ett ord en sådan massa af skolor, att jag då tviflar på, att det funnes förmåga att behandla alla dessa olika ämnen. Afven af detta skäl inskränker jag mig att förorda bifall till Borgare-St:s inbjudning. Hr Olivecrona: Jag ber blott att med få ord få anmärka, att Hr von Koch missförstått mig, då han uppfattat mitt yttrande så, som om jag skulle sagt, att frågan om en reorganisation af elementarläroverken vore utan vigt, och att allt vore väl bestäldt, så väl med högre som lägre läroverk. Så 302 Den 3 December e. m. har jag likväl icke yttrat mig, utan jag sade, att jag icke ansåge utarbetandet af en ny skol-lag vara af den vigt, att ett särskildt Utskott derföre borde tillsättas. Tåg tror nemligen, att Ekon.-Utsk:t är så sammansatt, att det ganska väl kan grundlagsenlig! handlägga alla till denna fråga hörande ämnen. Hr von Koch:
Såsom stöd för den förstnämnde ansökningen har Consistorium anfört, att sorn de zoologiska samlingarne i Upsala ända till sednaste tiden stålt under vård af en professor i Medicinska Fakulteten, hvars hufvudsakliga läroämne var botaniken, deraf blifvit en följd, att dessa samlingar icke blifvit så underhållna och tillökade, att icke brister förefinnas i ganska väsendtliga delar af den betydenhet, att de icke på länge kunna med museets årliga anslag undanrödjas, hvarföre det vore särdeles önskligl, att museets prefekt genom eli anslag för en gång sattes i tillfälle i att afhjelpa de hufvudsakligaste bristerna, hvarefter det årliga anslaget bättre kan förslå till samlingarnes underhåll och nödiga förökande. I afseende på det sednare anslaget anför Medicinska Fakulteten, efter alt i allmänhet hafva yttrat sig öfver behofvet af en fullständigare klinisk undervisning, — all Fakulteten för närvarande eger alt för sådan undervisning begagna, utom akademiens eget sjukhus på 45 sängar, äfven Länets lasarett och kurhus på tillsammans 52 sängar, men hvilka håda sjukhus äro till läge och inredning, rummens storlek m. in. olämpliga till sjukanslalter i allmänhet och ännu mera till dylika för kliniskt ändamål; att byggnadernas läge och inredning omöjliggör anbringandet af sådana inrättningar och apparater, för sjukvård och ekonomi, såsom vädervexling, bad m. in., som numera äro att anse såsom oeflergifliga vilkor och tillbehör till väl ordnade sjukhus, och sorn på en gång medföra förbättring i sjukvården och ekonomisk besparing; att sjukhusen äfven äro till utrymmet allt för inskränkta för stadens och ortens behof, så ali hjelpsökande måste af brist på lediga platser afvisas, hvarigenom äfven summan minskas af det kliniska undervisningsmateriel, sorn under gynsamma förhållanden kunde slå Fakulteten tili buds; saint att underhållet af de befintliga sjuksängarne icke obetydligt fördyras genom deras fördelning på två särskilda sjukhus med helt och hållit skild förvaltning och ekonomi.
Beloppet deraf skall på det sätt uppgifvas, att hvad efter Stat utgår, derifrån icke undantagne löner, pensioner och arfvoden å Minister-Staten, eller af Convoy-Cassan, ehvad dit hörande Embetsman vistas ineller utrikes, äfvensom tingsgästnings-penningar, uppföras såsom ordinarie inkomst, men hushyror och värdet af fria husrum så väl i Kronans som andra publika byggnader i städerna, inqvarterings-penningar, extra arfvoden, tractamenten för tillfälliga tjensteförrättningar (på vanliga tjenstgöringsorter), compagnie-re veimer, procenter, remisslage, expeditionslösen, permitteringsersättning och andra sportlar, hvilka under serskilda rubriker summariskt uppgifvas, sammanföras under titel: ”Extra ordinarie inkomst,” hvilken senare beräknas efter det belopp, hvartill den året förut uppgått. För all den inkomst, som uppbäres af Tjenstemän, i följd af enskilda uppdrag, utan att omedelbart vara föranledd af Stat, Expeditions-taxa eller serskild bestämmelse, eller i ovilkorlig följd af innehafvande tjenstebefattning, utgöres enahanda bevillning, som andra personer, enligt i denna stadga föreskrifna grunder, för dylik inkomst böra erlägga. §. 5. För alla Ecclesiastike Embetsoch Tjenstemän beräknas taxerings-året från den 1 Maj det år, taxeringen sker, till samma tid påföljande år. §. 6.
Jag har väl hört påstås, att det icke skulle vara benäget att medgifva någon förminskning uti den det nu äger uti representationen; men jag gör mig förvissad att BondeSt., likaväl sorn R. o. Ad. och sorn något af de öfriga Stånden, skall göra rättvisa åt deras anspråk, som för det närvar, uro utestängde. 2:dra punkten: ”Riksförsamlingen indelas i tvänne kamrar, a) de äldres, och b) de yngres, hvardera sammansatt af 125 ledamöter eller 25 af hvarje Stånd.” Jag har ansett, att de som önska tvänne kamrar till förekommande af öfverilning och för att hejda obelänkta föislags antagande höra vara måna om att göra den öfre kammaren så maktägande, att något motstånd derifrån kan väntas. Det torde säkrast vinnas derigenom, att den äldre kammaren blir lika talrik som den yngre, så att antalet ej må förskräcka någon i de äldres kammare, eller medlemmarne af den yngre kunna åberopa deras större antal såsom bevis, att de uttrycka en större andel af folkets vilja. Då man åsyftar, att de äldres kammare skall, såsom sig bör, hafva granskningsrätt öfver de yngres beslut; så är det nödvändigt att sammansätta de äldres kammare af enahanda beståndsdelar som de yngres. I annat fall skulle man råka i den svårighet jag redan nämnt, att RiksSt:n, som nu äro jemlika, skulle komma att stå i underordnadt förhållande till hvarandra inbördes. Äro beståndsdelarne lika, så blifva hvarje Stånds yngre ledamöter lika mycket eller lika litet underordnade sina egna och de öfriges äldre medlemmar. 3.dje punkten: ’’Hvarje Stånds medlemmar i hela Riket indelas i 25 valkretsar, af hvilka hvardera väljer en riksdagsman till de äldres och en till de yngres kammare.” Jag bar i mitt förra förslag yrkat, att åtskillige medlemmar af RiksSt:n måtte vara sjelfskrifne, hufvudsakligen med afseende derpå, att ärendena derigenom skulle blifva i Utsk:n bättre än hittills behandlade.
När Sverige började bygga jernvägar, på statens bekostnad, var fråga om en fullständig plan derför. Jag tillåter mig ej klandra, att den framlagda icke antogs. Men hade sådant skett, hade man då bestämt gränsen för byggnad af statseller stambanor, beräknat hvad summor dertill måste upplånas, anvisat medlen att betala ränta oell amortering, uppnegocierat hela lånet på en gång, men att efter hand utfalla hos någon af Europas större bankirer, som egt verkligt inflytande på fondbörsen, samt derpå, sedan man försäkrat sig om pengar, ordnat byggnaderna efter tiderna, dä medel blefvo tillgängliga, så tror jag vi sparat millioner, och haft vår goda kredit i behåll. I stället hafva vi nu, hvar riksdag, först beslutat att inom viss tid bygga, och sedan att dertill, kosta hvad det vill, låna. Anspråken å statsbanor hafva idkeligen stigit; öfverskrida nu redan den plan, man för några år sedan förkastade såsom gigantisk. Hvar skola dessa anspråk stadna? Dessutom har man de två sista riksdagarne inkastat sig på en kanske ännu äfventyrligare väg. Förut lånade man endast för statens egna behof, för dess egna så kallade stambanor. Till enskifta eller bibanor anvisade man, liksom till andra kommunikations-anstalter, öfverskott å statsinkomster eller besparingar. Men 1860 började man låna, för att låna ut åt dem, som ville bygga enskifta eller bibanor, och detta mot lägre ränta än upplåningsräntan. Då inskränkte man sig till ett inhemskt lån å 3 millioner och var ännu nog^sansad, att icke utlofva medlen förr än man erhållit dem. Ar 1863 deremot lyckades det de kombinerade lokal-intressena, att för enskilda banor erhålla öfver 9^ millioner. Dessa äro troligen lyftade i Riksg.-Kont., oaktadt detta icke ännu kunnat knappt få säkert löfte att låna dem.
N;o 55. 129 Klosters och Forss Landtförsamlingärs, Kyrkan omgifvande, begrafningsplats af omkring ett tunnelands rymd numera, i anseende till folkmängdens under loppet af senast förflutna 90 år till mera än dubbelt ökade antal, vore för behofvet alldeles otillräcklig, samt den del af •Församlingen, som förorsakat förlägenheten om begrafningsplats, vore, såsom till det mesta bestående af det i Staden förlagda Mannfacturverks Smeder, till 200 hushåll, nästan alldeles obemedlad och således icke kunde något bidraga till en ny eller utvidgad Kyrkogårds anskaffande, hvilket dessutom den af inskränktheten utaf Stadens anslagna jordrymd förorsakade brist på joi’degor skulle göra ganska kostsamt, Eder Kongl. Maj:t i Nåder täcktes anvisa Församlingarne en erforderlig jordlägenhet till inrättande af en ny begrafningsplats, eller till den nuvarandes utvidgning; så, och då, genom anställd undersökning, upplyst blifvit, att, bland de flere för berörde ändamål ifrågasatte lägenheter, företrädesvis dertill befunnits tjenlig en jordrymd af 2:ne tunneland å en Eskilstuna Kungsladugård tillhörande och under ännu återstående sex år på arrende upplåten egolott N:o 8, såsom utom Staden, men likväl nära densamma, belägen, och tillika så beskaffad, att dess inredning till begrafningsplats icke skulle medföra betydlig kostnad; hvaremot den nuvarande Kyrkogårdens utvidgning både skulle blifva kostsam, och ändamålet af begrafningsplatsens förflyttande utom Staden derigenom förfelas, Bihang t. R. S:s Brot. IQtde Sami. 17 \ 430 Exp. Utåt. Förslag till urid. Shrifv. N:o 55. liar Eder Kongl. Maj: t i Nåder föreslagit Rikets Ständer alt för berörde ändamål bevilja upplåtandet af ofvanomförmälde 2:ne tunneland jord af Eskilstuna Kungsladugårds egor efter arrendeårens utgång, dock att på Försämlingsboerne måtte ankomma, att» genom öfverenskommelse med arrende-innehafvarén, bereda sig ett tidigare upplåtande af lägenheten.
IX. 57, 108, 133, A. 133; B. XI. 337. 354, A 354 Resekostnads-ersättning, angående bestämmandet af sådan åt Rikets Ständers Deputerade vid Hans Maj:t Konungens och Hennes Maj:t Drottningens förestående Kröning i Norige: B. VII. 97, 196, A. 197. Rese-Reglemeotet af den 31 Oktober 1851, jemte dit hörande författningar, angående ändringar deri: B. XI. 290, 314, A. 314. Reserv-fond, Bankens, angående förnyadt förslag till föreskrifter rörande —: B. X. 63. 153, 174, A. 174. Rese-understöd, angående stats-anslag dertill för sakkunnige personer, hvilka skulle meddela allmänheten undervisning om färgstofters beredning; motion af Grefve Claes Magnus Lewenhaupt: se Motioner. Res-predikanter, angående Stats-anslag för utsändande inom landet af sådane; motion af Friherre Jonas Alströmer: se Motioner. Restitution af erlagd tillverknings-afgift för exporteradt bränvin, angående: B. Retzius, Anders, Professor m. m„ angående pension å Allmänna Indragnings-Staten åt hans enka, Emilia Sofia Wahlberg: VI. 465, R. 483. (se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152,. angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel).
Borstbindare-arbelen: med infattning af opoleradt eller måladt trud eller jern I skålp. — 25 med infattning af poleradt eller lackeradt träd . 1 skålp. — 50 med infattning af ben, horn eller andra ämnen . 'I skålp. 1 — murareoch målareborslar; hänföras till verktyg Bouillon de poclie Fri■ Brefkuverler 'I skålp 20 Bresilja; hänföres under Färger och Färgningsämnen, ej specificerade. Britannia-metall; hänföres under Metaller, sammansatta. 6 Förslag till Tull-taxa. Q, van litet för Tuliberäkningen. Införselstull. Riksmynt, Broderade arbeten draga lika tull med det tyg, hvarå broR:dr öre. deriet är anbragt, med följande tillägg: af 20 procent för broderadt alngods, såsom gardinstyger, kiadningstvger, m. m. af 50 procent för fullfärdiga, broderade persedlar eller delar deraf, såsom shawlar och dukar, kragar, remsor, slöjor, manchelter, färdiggjorda eller i våder tillklippta klädningar m. m.; samt af 100 procent för med guld eller silfver broderade tyger eller persedlar. Broderduk, Marle och Stramalj: af silke 1 skålp. 6 af silke med tillsats af annat material 1 skålp. 3 af ull 1 skålp. 1 25 af papper 1 skålp. — 18 andra slag, enkla eller blandade 1 skålp. 1 — Anm. Påbörjade eller halffärdiga tapisseriarbeten förtnllas lika med duken, hvarå de äro aubragta, med tillägg af 20 procent. Brodermönster . ... Fria Bronz; hänföres under Metaller, sammansatta. Bronzpulver; hänföres under Metaller, sammansatta, arbetade, andra slag. Bruneller; se Plommon. Brunsten . ... Fri Bränvin och Sprit uppskjutet. Anm. Finnes varan försatt med socker eller annat främmande ämne, hvarigenom alkoholhalten angifves origtigt a profvaren, erlägges tull såsom för likör. Bröd, alla slag .
Morgonen efter sitt samtal med Karmides besökte Petros Baruk. Den gamle israeliten hade under de senaste dagarne gjort storartade förberedelser för en resa till Jerusalem. Alltifrån kejsar Fladrianus' tid hade judarne varit förbjudna att vistas i denna sin forna huvudstad. Själva dess vördnadsvärda namn var utplånat och ersatt av ett romerskt. Nu var allt förändrat. Kejsar Julianus hade icke allenast upphävt detta förbud, utan lik en annan Cyrus uppmanat judarne återvända till sitt gamla fädernesland. Han hade beslutit att på det heliga berget Moria uppbygga ett tempel, som skulle varda den nya medelpunkten för Jehovas dyrkare, i prakt tävlande med Salomos och Herodes den stores. En allmän hänförelse hade fattat judarne. Templets återuppbyggande och det på nytt födda Israels förening kring dess heliga murar hade under deras förtryck och smälek aldrig upphört att vara deras hopp. Nu syntes det nära sitt förverkligande. Till de stora summor, som Julianus av statsmedel anslagit åt företaget, kommo de frivilliga bidrag, som judarne lämnade. De rike avstodo en del av sina rikedomar, de fattige lämnade sin skärv. Från Gallien, Britannien, Medelhavets öar och Afrika strömmade judarne till Palestina, de fleste icke för att bosätta sig där, men alla för att själva få lägga hand vid företaget. Hänförelsen var icke minst i Aten. Brev från Jerusalem till synagogan i Aten förmälde, att grundvalarne redan börjat resa sig, att gubbar, kvinnor och barn deltogo i arbetet, som förrättades under hymner och jubel, att många rika, som tävlade med de fattigaste i outtröttlighet, nyttjade spadar och hävstänger av silver och icke ansågo purpuroch silvermantlar för goda att i dem bortbära gruset. Det var ibland de kristne en allmän övertygelse, att Jerusalems tempel aldrig mer skulle resa sig, emedan förstörelsedomen för evigt var avkunnad över den mosaiska lagen. Måhända var innersta bevekelsegrunden hos Julianus, då han så nitiskt omfattade tanken att åter uppbygga samma tempel, ingen annan än den att komma en slik övertygelse på skam och med sin kejserliga allmakt nedslå de profetior, på vilka kristianerna stödde sin tro.
Sedan jag sist yttrade mig, har jag Den 7 Mars. 11!) funnit, att äfven uti andra punkten finnas otydligheter, hvilka böra undanrödjas, hvarföre jag förnyar min anhållan om återremiss. Gr. Liljencrantz: Hr Fåhraeus yttrade, att de föregående talarne helt och hållet missförstått Utsk:s mening, och att här icke var fråga om annan utarrendering af indraget boställe, än den som skedde för Kronans räkning. Visserligen är det fråga om utarrendering af -indraget boställe, men det hvarom jag, och flere talare med mig, ordat, är egentligen huruvida, vid sådant tillfälle, med »innehafvare» skall förstås boställs-innehafvare eller detsammas brukare. Jag, och flera med mig, hyllar den förra meningen, och till stöd för denna min åsigt vill jag erinra om ett sätt att bruka jorden, som är mycket allmänt i fråga om boställen, nemi. s. k. hälften-bruk. Hälftenbrukaren hvarken vill eller kan göra några betydligare upoflfringar på den jord han odlar, utan när det blir fråga om några betydligare byggnadsföretag eller nyodlingar, så är det boställs-innehafvaren som får vidkännas den betydligaste tungan. Är det då billigt att fråntaga boställs-innehafvaren och hans familj en fördel, som författmn hittills tillförsäkrat dem, samt gifva den åt en person, som i sin ställning hvarken vill eller kan nedlägga några omkostnader på jorden, Hvad angår de betänkligheter Frih. Sprengtporten yttrade sig hafva, så får jag erinra, att i alla kontrakter, som uprättas i fråga om Kronans jord, förbehåller Kronan sig rättighet att, i händelse af behof, återtaga jorden, i hvilket fall ingen optionsrätt kommer i fråga. Kronan afhänder sig således, i ingen mån, sin äganderätt till jorden, utan författmn afser endast att upmuntra till en sorgfälligare vård af Kronans egendom, och min öfvertygelse är, att den äfven häruti lyckats. Hr Montgommerie:
Som den unge bondgossen Fragoletto visar fröken Inga Berentz — den unga norska sångerskan, hvilken som bekant med framgång debuterade här i hö- stas — ännu en gång, att hon är ett värdefullt förvärf åt operettscenen och hennes utförande af rollen väckte publikens varma bifall. Vi meddela här bredvid den käcka bilden af fröken Berentzs som Fragoletto, den oförfärade unge älskaren, som ej ens ryggar tillbaka för de röfvaA. B l o m b e r g foto. res yrke och bunINGA BERENTZ SOM FRAGOLETTO. IDUN — fi 1899. kalag för att vinna höfdingens dotter, sitt hjärtas rådman Brehm — hr Hamrin. De gjorde sitt sanutkorade. naste, och kvällen blef deras. T \ EAMATISKA TEATERNS senaste premiére var HYLIN &amp; C s s ™ samtidig med detta nummers pressläggning, och vi måste därför fatta oss kort. Långa och många fraser kräfvas ej heller för att fastslå den FABRIKSAKTIEBOLAC framgång Frans Hedbergs nya skådespel gjorde hos publiken. HOFLEVERANTÖR. Viol banksvindelshistoria ligger klart uttryckt redan i Q.EORG BRÄNDES OM ELLEN KEY. Om Ellen dess titel: » Oegentligheter&gt;-. Dess värde och äktKeys bok Tankebilder har Georg Brändes skrifT H E A - R O S - PARPYAI M. fl. het rymmes i den träffsäkra teckningen af ett par vit en briljant och sympatisk artikel i KöpenhamnsFTRISBELÖNTA VID I8GY ÅRS UTSTÄLLNING MED andra-plansfigurer. Få ord därför åt de ogynnsamt tidningen Politiken.