Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han har sjelf redan så tillräckligen upplyst, att, då han talade om Konungens rätt att allena styra Riket , han dervid icke kunde annat än förutsätta, att det skulle ske i enlighet med Sveriges Grundlag; så att det endast skalle blifva ett förslösande af ord, att vidare vilja utveckla detta ämne. Man har hår uppkastat den frågan, om Sverige är en Constitutioriel Stat? Denna fråga år blott ett echo från ett före detta utdödt dagblad, som jag ej hade väntat mig att höra på detta Riddarhus. Kan man vål tvifla, att Sverige åger en Constitutions fördelar? och når njöt Sverige dem i ymnigare mått? Då hvarje medborgare år af Lagen fredad till lif och egendom; då Domaremakten år oberoende af allt utom Lagen; då lugnet år tryggadt mot inhemska oredor och utländskt våld, då frågar jag om vårt samhålls-skick icke år lyckligt, icke år af den Högste vågsignadt? Och med hvilket folk skulle vi vål vilja byta? År det med England, der^Nationens angelågenheter ofta bero af Ministérens corruptions-medel ? Är det med Frankrike, der Ministrarne stundeligen med fog eller ofog förändra Chartan och ValLagen? Är det med Spanien eller Portugal, hemsökte af inbördes krig och främmande hårar? År det med Italien, det trampade, det föraktade Italien ? Är det med Tysklands Stater, der constitutionel frihet år utlofvad , men de fleste ännu sakna den? eller år det med någon af Europas 6> Den 5 Maji e, m. öfrige despotiska Riken ? År ej ibland alla dessa Länder Sverige det lyckligaste, så vida nemligen begären icke sträckas längre ån möjligheten. Fullkomlighet tillhörer icke något menskligt, icke något Regerings-sätt. Men vi åre lycklige nog under en lagbunden Konung, med en lagbunden frihet. Mätte vi blott veta värdera vår lycka. Man har sagt, att StatsRådet ågde en gränslös verkningskrets. Detta nekar jag. Det gifves icke något gränslöst i Constitutionen, och der år tvärtom StatsRådets verksamhet af tydliga föreskrifter begränsad.
» utan stan som en brottsling! » paus, såren att gråta af upprörda känslor sin användning äfven på vännens pinsam anälskliga Hamlets o r d: frågade tills i Se här. » och du E n d i s? » alla bundo mig vid min ända fins mycket mellan himmel o c h j o r d » etc. hade » Mins allt det gamla röken glad, hjertegod menniska, som erfara, att o c h att j a g var fri från också grymt, att helt kallsinnigt offra så mänga trodde sig ega hela hans förtroende, skulle häpnad m e d fröken sköt brefpacken åt vännen, » h v a d som med ens skänkt! redes förlofvad dess har j a g verkligen invaggat dast var sjelf bedrägeri. alla autodafe blef sedan, då jag fann, att allt samman enoch A l l t sådant der måste offras åt förgängelsen. du föreställningen, än blifvande hyste m y c k e t varma känslor för sin vän H a h n e En sedan » Ja, om förflutna. det är j u ett år s e d a n? » hade både ett o c h annat intressant att förmäla det det erfarenheter i lätta hvirflar steg u p p m o t taket. Sinding, aldrig ett ögonblick upphört att fast sjelf. » mot sutto snart i hvar af » J a g sade synts så, o c h j a g till o c h m e d trott » Men har taga in en flaska portsin kamratlikt anar, » » Klockan dig. » oeh de båda vännerna cigarrerna bundtade spraka H a n bad tjenstflickan under fullt rätt, än du upp. vin, m. o c h så dessa omsorgssteg och anteckningsböcker, några nipper af — mera ännu en m. du och verkligen något att förtro att slag båda o c h satte sig igen. att j a g hade ett förtroende att gifva dig. gade Således hafva vi ett par timmar grepp mängd åt dig, O c h nu gick till baka till sin förra plats, slog i vinet såg sig litet fem. tiljongsmärken, troféer från segrar i balsalongen, olika O c h han förvånad omkring.
Men jag har flera gångor sett, alt omarbetning af Betänkanden ägt ruin i följd af a:ne Stånds beslut; det är sålunda ej afgjordt att en återremiss är onyttig. Herr Crusenstolpe_, Magnus Jacob: Sorn. tiden redan är långt framliden, och åtskilliga Talare ännu återslå, hemställer jag, om icke Hans Excellence skulle vilja meddela proposition derpå, att öfverläggningen får hvila tills eftermiddagens Plenum. i56 Den 3o December e. m. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adela instämde i den af Herr Crusenstolpe gjorde framställning. Ropades starka Ja, jemte några Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken förklarade, att som, enligt hvad Hans Excellence tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, öfverläggningen i förevarande ämne således komme att lill eftermiddagens Plenum upp - Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 2 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Onsdagen d. 3 o December 1829. Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen. Fortsattes den i förmiddagens Plenum började pröfning af Statsoch BancoUtskotlens den 21 sistlidne November under N:o 23 meddeldte, och den 4 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af så Den 3o December e. m. viii Kongl. Mnj:ls Nådiga Proposition om ytterligare anslag af allmänna medel till Götha Canal-byggnads fullbordande, som åtskilige inom RiksStånden afgifne anföranden och motioner rörande samma ämne. Herr Cederschjöld, Péhr Gustaf: På förmiddagen bar en värd Talare för bifall till Utlåtandet åberopat CanalBolagets förlust på Disconten. Detta argument bär blifvit så ofta drifvet och vederlagdt, att man vid dess förnyade framställning i dag verkligen kunde börja frukta för igengångare.
Hvad lärer oss Tysklands, Frankrikes, Britaniens, sednast Schweitz, historia, och vårt eget fäderneslands under de tider, dä religiösa stridigheter och deraf härflytande misshälligheler samhällsmedlemmarne emellan hos oss voro gängse och vi ej ännu ägde det lyckliga lugn, den enighet och frid, som åtminstone i detta enda hänseende, under sednare århundraden, varit Svenska folket förunnade? Kunna vi väl misskänna värdet af denna vår afundsvärda ställning? Skola vi väl, alldeles opåkallad! af nödvändighetens kraf, kasta oss obetänksamt in på en bana, hvars vädlighet andra länder, sig och oss till varnagel, mångfaldigt pröfvat? Skola vi helt vänskapligt öppna dörren för den religiösa tvedrägten, den svåraste och olvckligaste af all sådan; inbjudandes den religiösa fanatismen och den lika eller snarare mera skadliga otron, som fräta en stor del af den öfriga verlden, att skyndsammast taga vårt land i besittning? Hafva vi icke nog af andra tvisteämnen, andra trätofrön? Böra vi ej besinna alt om likgiltighet för statskyrka och folktro får råda och högtidligen uttala sig genom folkets ombud, då — jag vill icke säga stundar — men förberedes fall för denna vördnadsvärda, ovärderliga byggnad, en af de grund 32* - 500 Den 29 December f. m. valar, hvarpå det Svenska samhället verkligen hvilar! Och sedan troslärorna blifva ansedda likgiltiga, månne icke undervisningen deri torde vid skolorna följdriktigt komma alt upphöra? Och skola väl katholisismens, melhodismens och alla andra efter välde lystna kyrkor, alla ochristliga sekler lill förtigandes, försumma alt fredsstörande innästla sig på det öfvergifna fältet? För ett sådant tillstånd må vi ej blottställa ett älskadt fosterland 1 Omöjligen kan jag godkänna någon öfverensstämmelse mellan den af motionären förordade frihet och den tillåtelse, som år 1844 gafs för gemenskap med den år 1809 afsalia Konungafamiljen.
Att underkasta, alla dessa åsigter en utförlig granskning, till ådagaläggande af deras värde, skulle fordra vida längre tid än deråt vid detta tillfälle kan egnas. — Frågorna om Officerarens bildning i allmänhet, hvilka äro af stor vigt, hafva under det sednaste århundradet i de flesta länder varit föremål för en uplyst och allvarlig pröfning utur såväl den allmänna, som den rent militära bildningens synpunkt, och utmärkte män med kunskaper och krigserfarenhet hafva deröfver mycket tänkt, talat och skrifvit. Resultaterna äro kände. I nästan alla Europeiska länder — och till och med i Amerikanska Fristaterne — bildas nu för tiden allt eller en del af Arméens befäl vid af Staterna helt och hållet eller till en del nnderhållne krigsskolor. Ingenstädes har mig veterligen, någon sådan skola deri sednare tiden blifvit upphäfd, men flere deremot utvidgade och förbättrade. Så är förhållandet i Preussen, Tyska Staterna, England, Frankrike, Sardinien m. fl. länder, för att icke tala om Ryssland, och i en främmande stat Bayern har nyligen en större sådan läro-inrättning blifvit ombildad till ungefärlig likhet 158 Den 28 Januari f. ra. med den i vårt land befintliga. 1 Österrike hafva det sednaste krigets erfarenheter förauledt dessa krigsskolors utsträckning till ett system, sorn nu är under genomförande och hvartill man aldrig förr sett motstycke; man följer der gossens militära uppfostran genom lieie olika militär-skolor från 7:de till 23:je året. livad bevisar allt detta? Skola vi ensamt stå efter alla andra nationers framsteg äfven i krigskonsten och har llr Gr:n rätt i det påstående att Carlberg är obehöfligt derföre att högre militära läro-anstalter finnas? Dessa afse ju special-vapnen. Hr Gr. Anckarsvärd anser krigsskolan på Carlberg bibringa ensidig uppfostran.
u Prot.-Utdrag den 12 November 1859. S. D. Efter skedd föredragning blefvo till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet remitterade motioner af: l:o Nils Pellersson från Kaimar län, om nedsättning i det genom Kongl. Maj:ts förnyade nådiga taxa af den 12 Maj 1857 bestämda arfvode för Landtmäteriförrältningar; 2:o Car,l Johan Svensén från nämnde län i samma ämne; 5:o Johan Pettersson från Kronobergs län äfven i samma ämne; skolande de, i anledning af förstnämnde 2:ne motioner afgifna muntliga anföranden till Utskottet medfölja; 4:o Samme man om röstberäkning per capita vid prestval; 5:o Per Nilsson från Malmöhus län om förändring i sättet för Presterskapets i Skåne allönande, jemte dervid af Nils Svensson från Christianstads län muntligen gjord anmärkning; 6:o Carl Ivarsson från Hallands län om utvidgande af handelsrättighet på landet; 7:o Eric Christensson från Göteborgs och Bohus län, om upphörande af förbudet emot idkande af hummerfiske under vissa månader om året; 8:o Josef Holm från Stockholms län om förändring af 2 § 1 momentet af Kongl. Maj:ts nådiga stadga, angående folkundervisningen i Riket af den 18 Juni 1842; och 9:o Olof Lagergren från Gotlands län om upphörande af den s. k. svenska och begagnande hädanefter uteslutande af den s. k. latinska stilen i älla handlingar, som från offentlig myndighet utfärdas. S. D. Föredrogos och remitterades till Stals-Utskoltel: l:o Sven Johanssons från Elfsborgs län motion, angående användande af återstoden utaf den personliga skyddsafgiflen till folkundervisningens befrämjande; 2:o Johannes Anderssons från nämnde lån motion om lindring i roteringsbesväret; 3:o Olaus Ericssons från Göteborgs och Bohus län motion om anvisande af erforderliga medel för omreglering af rikets kyrkliga, judiciela och administrativa indelning; och 4:o Anders Perssons från Malmöhus län motion, angående förut varande arrendatorers företrädesrätt till boställsoch lönings-hemman vid deras förnyade utarrendering.
Redan de första åren af jernvägens verksamhet erfor man dessa olägenheter af kanalen, och detta föranledde ett antal aktieegare att begära extra bolagsstämma “för att öfverlägga och besluta, hvilka åtgärder böra företagas för att få jernvägen utsträckt till sjön södra Dellens strand", och i följd hvaraf, i öfverensstämmelse med föreskriften i reglementet för jernvägsbolaget, extra bolagsstämma blef utlyst samt hölls den 18 Juni 1862, hvarefter ärendet ånyo, enligt reglementets föreskrift, upptogs till definitivt afgörande på den näst derefter infallande ordinarie bolagsstämman den 28 Juni samma år, och hvarvid ett så öfvervägande antal aktieegare röstade för jernvägens utsträckning till Dellstranden, att beslutet derom, för bolagets del, enligt hvad reglementet stadgar, blef fattadt. Utförandet af detta beslut skulle dock, enligt hvad bolagsstämmoprotokollet innehåller, vara beroende af huruvida bolaget kunde få upplåna de erforderliga medlen till hillig ränta och lämpliga återbetalningsvilkor. Bolaget har genom sin direktion sökt att på enskild väg skaffa sig de erforderliga medlen, men för de lån, bolaget kunnat erhålla, har begärts en högre ränta och sådana vilkor i öfrigt, som bolaget icke funnit antagliga. Det är af sådan orsak, som jernvägsbolaget nu önskar få saken anmäld hos Rikets Ständer, under förhoppning att Rikets Ständer vilja understödja ett allmän-gagneligt företag, hvaruppå i väsendtlig grad beror utvecklingen af en stor med rika resurser af naturen gynnad landsort, — hvars betydenhet upplyses, då man betänker att den utgöres af Delsbo, Norrbo, Bjuråker, Forssa, Hög, Tuna, Idenor, Rogsta, Ilsbo, Enångers, Njutånger, Jerfsö, Ljusdal, Färila, Loos och Hogdals socknar med en folkmängd af öfver 34,000 innevånare samt Herjeådalen, hvaraf den ojemförligt största delen har sin afsättningsort i Hudiksvall, hvars hamn är en af de bästa vid hela kusten.
— Bank: se Bank, Rikets Ständers. — samtycke, att Konungen icke må derförutan blifva regerande Furste af utländsk Stat: se Regerings-Formens 12 te g. Riks-Akten af den 6 Augusti 1815, angående Gruridlagarnes bringande till närmare öfverensstämmelse dermed: B. I. 456, 462; II. 250, 288, A. 306 Riks-Arkiv, angående f, d. Geijerska husets på Riddarholmen användande till—: IV. 516: V. 11, B. 21; B. XI. 144. 182, 220, A. 227, E. 354. Riks-Banken: se Bank, Rikets Ständers. ltiks-Bankens och de Enskilda Bankernas sedlar, angående förändrad beskaffenhet deraf, äfvensom om upphörande af prägling af silfvermynt å lägre valör än 25 öre: B III. 167, A. 209. Riksdag, om förslag till tillagg i 109:<le §:n Regerings-Formen och 80:de §:ii Riksdags-Ordningen, angående uppskof i —: se Regerings-Formens 109:de g och Riksdags-Ordningens 80:de g. ■r-, nästa lagtima, om bestämmande af dag för början af—; motion af Herr Carl Printzensköld: se Motioner. — R — 219 Riksdag, om uppskof i: se Regerings-Fortnens 109:de g och Riksdags-Ordningens 80:de §. —, angående dess hållande hvarje år: B. Riksdagarne, angående förkortande af tiden för dem: B. VIII. 91, 166, A. 166. Riksdagen, angående Hans Maj:t Konungens uttalade önskan att den måtte kunna afslutas vid tiden omkring den 20 Juli 1860: V. 107. —, angående Hans Maj:t Konungens tillkånnagifna afsigt att Lördagen den 27:de Oktober 186Ö afsluta densamma: XI.
Stånden, efter föregångne discussioner, genom formligt Beslut inställde den vanliga tryckningen uti Bihanget lill Riks• Ståndens Protoco l; utan skulle tvertom, med ändamålets forfelande, en sådan utomordentlig åtgärd visserligen verka en större uppmärksamhet oell föranleda till mera oro, än om i all tysthet en sådan Berättelse i stadgad ordning öfverlemnas till behandling af vederbörligt Utskott och aftryckes uti Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll. Enär nu emot tryckningen af Revisorernes ifrågavarande Berättelser icke finnes något ovilkorligt förbud samt innehållet af desse Berättelser icke skulle kunna, utan en omskapning af nu varande Riksdags-Ordning, hållas förborgadt, så återstår blott frågan om tiden, när Berättelserne skola göras ofFentlige; och är det i afseende på denna omständighet , som anmärkningar egentligen blifvit framställda, då man ansett tryckningen icke böra ske förr än Riksens Ständer äro församlade. H os Höglofl. Ridderskapet och Adeln är anfördt, att, om Revisorers Berättelser igenom trycket göras allmänna, skulle sådant vara stridande mot värdigheten och vigten af Revisorers befattning, emedan Revisorerne handla på Riksens Ständers vägnar, och vore, efter en sådan tryckning, det icke något hinder, att hvem som helst finge framställa anmärkningar emot Berättelsen, ehuru någon granskning af Allmänheten, som föregår Riksens Ständers pröfning, icke bör äga rum. Vidare, att Revisorerne kunna finna sig aödsakade, att uppgifva sådane saker, som icke Stots-Utsknttets Bttunkanden.
Det torde nemi. förefalla temligen kuriöst, att stora luntor penningar skickas, så att säga, in natura, då det vore så ofantligt mycket enklare att skicka vexlar till motsvarande belopp. J)et enda, som skulle kunna utgöra ett skäl mot begagnandet af postremisssvexlar, vore, om della vore förenadt med någon slags osäkerhet, men det tror jag ej kan komma i fråga, ty alla enskilda banker, som i riket uppstått, hafva alltid fullgjort sin betalningsskyldighet, och man har hittills aldrig haft något att anmärka mot deras säkerhet. Då dessutom genom lagarne för bankerna blifvit sörjdt för att någon fara i det fallet icke kan uppstå, så har jag funnit mig ega allt skal att inom Utsk:t tillstyrka det nu förevtde förslaget. Hr Reutersvärd, Patrik: Afven 1832 års revisorer instämde i denna åsigt, att penningelörsändningar från en ort till en annan borde ske genom dylika vexlar. Det är icke gerna tänkbart, att de embetsmyndigheter, som få sig uppdraget att verkställa några penningetransaktioner, skulle vara i okunnighet om de enskilda bankernas säkerhet eller förmåga att uppfylla sina förbindelser, ej heller att de, på den korta tid, som åtgår för att afsända ett bref från en ort tillen annan, för den händelse att de kände den ringaste fara vara för handen, icke skulle iakttaga alla möjliga försigtighetsmått. Således tror jag, att de skäl, som Stats-kontoret åberopat, icke äro tillräckligt starka, för att verka afslag å Stats-Utsk:ts Utlåt., till hvilket jag yrkar bifall. Hr Lilliehöök, Bertil; Ehuru det kunde vara en lättnad för åtskilliga embetsverk att få becagna sig af postremissvexlar, i stället för att öfversända penningar, hvarigenom äfven penningarne skulle mindre dragas ur allmänna rörelsen, så tror jag dock att det finnes förhållanden, då det är omöjligt att begagna sig deraf. Ett sådant är, då penningar öfversändas från för - Den 14 Januari f. m. 141 valtningen af sjöärendena till flottans station i Carlskrona.
Om fortfarahdé i allmänhet af dessa särskilda Cteditiv-anslag för nedsatt ränta, till förmån.föt' särskilde näringar, hvilkas idkare dessutom egde att begagna lån i Bancö-Uisconten, och, hvad Bruksrörelsen särskildt Vidkommé , äfvert hade tillfälle att få helaria deri färdiga varan* dels emot tillstyrkandet, att Alurtverks-egare måtte blifva delaktige af förmånen, att erhålla lån af det till Manufactur-jDisconten anslagne Creditivt i hvilket afseende blifvit förbehållet, alt det understöd, som sålunda varit Al antili Verkningen Banco-Utskottets Betänkanden. 849 tiilärnadt, ej ttiStte lemnäs å den större Creditiv. Summan För Manufactur DisConten, utan af den från detta Creditiv afskiljde stimma, sorn särskildt blifvit anslagen till uppmuntrande af andre inhemske företag, oell hvaröfver dispositions rätten vöre Kongl. Maj:t förbehållen; hvarförutan äfven blifvit framförde åtskillige nya Förslag till användande af Manufaetur-Discontens Fåne till. gångar. Utlåtandet innefattar, efter Utskottens tankå, tillräckligen fullständigt de skäl, som föranledt Utskotten, att, då behofvet af understöd för näringar ännu fortfar att vara lika stort, sorn år 1818, icke heller anse sig böra tillstyrka någon minskning af de understöd, som då beviljades 'oell då Utskottens Förslag innehållet, att till Kongl, Maj:t i underdånighet måtte öfverlemnas, ätt, efter inhetntande af de dertill nödige upplysningar, så vidt tillgång finnes, bestämma den Fånerätt, som, i öfverensstämmelse med de i öfrigt för Manufactur-Discontetis Utlåning gällande Stadgar, kutade ättses böra äfven egare af AlunVerk tillkomma; kunna Utskotten icke för sin tiel finna nödvändigheten af något ytterligare tillägg, eller bestämdare föreskrifter, rörande den del af ManufaCtur Discontens sammanräknade Creditiv-summa, hvaraf AlunVerks-egate skulle erhålla denna lånerätt.
Jsg känner ej till hvad grad StåtsUtskottet kunnat vara i tillfälle, eller ägt tid 102 19 un 7 Julii f. m. att granska medlens användande i detail, men jag fraktar, att en rigtig uppstäiloing af förhållandet skulle ådagalägga nog litet verkligt systéme uti det hela. Jag har till exempel varit i tillfälle att underrätta tnig om utslaget af den committées arbete, som var nedsatt i anseende till frågan om sjöförsvaret, och jag har deraf funnit organisationen vara sådan att fem sjundedelar af anslaget åtgått till Flottornes personal, och att således blott två sjun. dedeiar återstå för tillvägabrisgandet af en så dyr material. Om förhållandet i flere fall är sådant, så visar det sig påtagligen hvad hopp man kan göra sig att af de städse stigande Statsutgifterne erhålla det verkliga resultat i landets sjelfständighet och trygghet, som alltid föregifves såsom ändamål. I StatsUtskottet tillstyrker Riksens Ständer att för erforderlige utgifter utöfver anslaget i och för tredje Hufvudtiteln anvisa Kongl. Majit 233,333 R:dr 16 skillingar af öfverskottsmedlen samt 66,666 R:dr 32 skill, utaf stora SjöTullsmedlen, och således 300,000 R;dr Banco mera än förra Statsanslaget, oberäknad! den ytterligare tillökning som anslaget erhållit, dels genom inskränkte utgifter till SaltpeterFonden af 58,000 R:dr, dels af sådane ifrån Anslagstitteln förr utgående utgifter, hvilka nu blifvit öfverflyttade på ant: dra Stater.
Herr af Pontin. Ful lin. C. M. Elgenstierna, i., s. Pv:o 2,281. Herr af Robsahm, lia n L. S. Fullm. Fabian Lagerberg. N:o 2,282. B. W. v. Printzencreutz. l. s. N:o 2,287. Herr af Rolen. Fullm. C. U. Roos. L. s. N:o 2,307. C. E. af Tuneld. L. S. JVo 2,313. C. J. Ekströmer. l. s. H. O. Holmström, Talman, Erke-Biskop, Pro-Canzlcr för Upsala Academic, Theologiae-Doclor, Commerulcur m. st. K. af K. N. O. L. S. C. J. Heurlin, Vice Talman, Biskop i Wexiö, f. d. Statsråd, Ordens-Biskop i survivance, C. N. O. m. st. K., L. K. W. A., Th. Dr. I.. S. J. A. Butsch, Th. Dr., Biskop i Skara, C. N. O. rn. st. K. L. S. Th. Annerstedt, Th. Dr., Biskop i Strengnäs, L. N. O. L. S. Christ. Er. Fahlcrantz, Th. Dr., Biskop i Westerås Stift, C. N. O. L. S. Isr. Bergman, Ph. Mag., Biskop i Hernösand, L. N. O. L. S. Carl Er. Hallström, Th. Dr., Biskop i Wisby, C. N. O. L. S. Abr. Z, Pettersson, Th. Dr., Pastor Primarius i Stockholm, Kyrkoherde i Storkyrkoförsamlingen, L. SS. O. L. S. Carl Fr. Björkman, Th. Dr., Prost och Kyrkoherde i Simtuna och Altuna af Erkestiftct. L. S. Em.
Ingenting l~estämdt. Xi är ju så afhållen. Alla sätta så stort värde på er. Att ni kom Iiit, var en vinst för staden - det är allas mening. FRÖKEN JESSEN. Ja, men jag frågade, om ni hört något om mitt förflutna lif? STENSEN. Jag vet inte rigtigt. Jag har hört några antydningar om, att ni en gång skall ha varit förlofvad eller förälskad - men hvilken qvinna i sitt tjuguåttonde, tLiugunionde år har ej haft sin lilla roman? FELOKEN JESSEN. Det är sant. - Och fastän ni anser, att jag har haft en liten roman, är ni icke rädd att välja mig till hustru? STENSEN. Rädd! Ack nej, icke för det! Jag fruktar endast för, att ni ej vill ha mig. - Fröken Jessen, jag älskar och ärar er, och ni skulle kunna göra mig till en i sanning lycklig människa. I Guds namn, vill ni taga mig? F B ~ B E JESSEN. N I Guds namn skall ni få mitt svar. Jag har haft min roman. Jag blef lärarinna på en herrgård i en adlig familj. Mannen var omgift. Der funnos helt sniå barn och en son i första giftet, litet ä1- dre än jag. Jag var aderton år. Han såg bra ut, var på allt sätt utmärkt, full af hänförelse för allt hvad jag såg upp till. Jag hade ej blifvit härdad i mitt hem. Jag hade både hört och läst, att kärlek och obegränsad Eiängifvenhet var högst af allt. Jag gick omkring som berusad och så STENSEN, torkar sig 2 ' p a n n a n, sakta: Och så FROJSEN JESSEN. Så kände jag, att jag icke längre kunde uppfostra lians systrar. På några timmar blef jag klok. Jag insåg, att jag ej hade rätt dertill. Jag var för god att stanna. Det var just vid sommarferierna. Jag skulle hem till min mor pil besök; men nu ville jag hälst slippa, och något inan brukar kalla clutnpen, men som jag ger ett annat namn förde inig från länk till länk i en kedja, som slutade i Hamburg på en diakonissanstalt.