Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utdrag af Protokollet öfver Eckksiastik-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet, på Stockholms Slott den 30 December 1859. N ärvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-ministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Stats-ministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, Stats-råden: Wallensteen, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten. Departements-chefen, Stats-rådet Herr Grefve Hamilton föredrog i underdånighet: Skaia Domkapitels underdåniga skrifvelse den 14 innevarande månad, nied anhållan, det Kongl. Maj:t täcktes hos Rikets Ständer göra nådig framställning derom, att Adjunkten vid högre elementar-läroverket i Skara, Magister J. Rosell, hvilken, till följd af sinnes-sjukdom, en längre tid varit oförmögen att sin lärare-tjenst bestrida och, enligt läkarebetyg, utan tvifvel vore att betrakta såsom obotlig, mätte å allmänna Indragnings-staten uppföras. Departements-chefen. som i underdånighet hemställde, att Kongl. Majit täcktes denna Domkapitlets anhållan bifalla, uppläste ett försåg till nådig proposition i ämnet: Och behagade Kongl. Majit pä Stats-Rådets underdåniga tillstyrkan, i nåder gilla detta förslag, sådant det finnes protokollet bi lagdt, och belallde att nådig proposition i enlighet dermed skulle till Rikets Ständer afgå. Ex protocollo F. A. Dahlgren. 4 Kongl. MajUs Nåd. Skrifvelse J4i 77 V" Ank. till Exp.-Utsk. deri 5 Jan. 1860, kl. 6 e. m. fio n t/ l. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer med öfverlemnande af uppgifter rörande. de af kommuner och ens/edda personer till lärare vid rikets elemmtar-läroverk gjorda donationer: Gifven Stockholms Slott den 50 December 1859.
Utaf de Rikets Ständer tillhandakomne handlingar synes det, såsom bade någon verkställighet icke kunnat lemnäs åt Rikets Ständers, uti underdånig skrifvelse den 22 Januari 1885, gjorda begäran om reglering af städernas inqvarterings-tolag. Deremot är af de förvaltande verken vordet upplyst, hurusom flere stapelstäder, tid efter annan, under loppet af mer än hundra år, af E. K. M. fält sig förunnad rättighet alt till egna behof använda tillöknings-tolagen, hvadan ock de förvaltande verken ansett indragning deraf, utan städernas eget fria medgifvande, eller motsvarande skälig ersättning af Staten, icke förenlig med den helgd, som bör lemnäs åt E. K. M:s Nådiga Stadganden, Försäkringar och Beslut. Vidare hafva Rikets Ständer af infordrade handlingar inhemtat, det fråga hos E. K. M. förekommit om upphörande af Stapel-städernas rätt till tolag i allmänhet, eller att all tolag, och således äfven inqvarterings-tolagen, skulle, jemte åtskilliga andra till städerna nu ingående afgifter, utbytas emot ersättning af Tull-medlen, motsvarande hvad städerna genom indragning af berörde afgifter förlora, efter medelberäkning för fem år. Vid detta förhållande och då en partiel behandling af frågan om inqvarterings-tolagens indragning till Staten, äfven om en sådan behandling, uti målets ännu icke fullt utredda skick, skulle kunna företagas, möjligen komme att föranleda hinder och flere olägenheter vid afgörandet af nyssnämnde högst vigtiga och på Rikets handel och sjöfart i allmänhet så väsendtligen inverkande fråga om all tolags upphörande, anse Rikets Ständer den så kallade inqvarteringseller tillöknings-tolagen icke böra, till godtgörande af Statens utgifter för inqvar - Expeditions-Utskollets Förslag lill und.
Håraf åro till Riksgålds-Kontoret levererade 260.000: — och redovisas återstoden 157,909: 7 8. 49 — sålunda: Innestående, ännu ej lefvererade medel „ 12,881: 50. På indrifning beroende lån: vid Banko-Diskont-Verket „ 83,583: o 6. Låne-Kontoret i Götheborg „ 44,235: 22. „ d:o i Malmö „ 15,710: — „ d:o i Wisby ■ „ 1,500: — S:gr R:dr 157,909: 7 8. Sammandrag öfver utlåningen frän Statslånefonden för år i 862 BankoLåne-Kontorens Verkets. i Götheborg. i Malmö. i Wisby. R:dr till Banken inkommit först under innevarande år. **) 8,050 R:dr häraf äro i Bankens räkenskaper bokförda under år 1863. Revisorernas Berätt. ang. Bankoverket. 7 — 50 — BankoLåne-Kontorens Summa. Verkets. i Götheborg. i Malmö. i Wisby. Utgifter: Förvaltnings-kostnader Diverse utgifter På lagsökning beroende vid årets slut 89,583,0 6 54,095:2 2 25,360 1 1,950 — 170,988 2 8 Angående Bankens Pappersbruk Tumba. § 68. inspektionen Det speciella inseende öfver Tumba bruk, som enligt 5 § af Reglementet öfver Tumba skall af en ledamot bland Fullmäktige utöfvas, bar fortfarande varit anförtrodt åt bruk. jjerr Doktor J. Nordlund. § 69. Revisorernas Revisorerna hafva, vid å Tumba bruk anställd besigtning, funnit förvaltnin besökåbruket. gen vittna om ordning och omtanka samt förråderna vål vårdade och byggnaderna i godt skick. § 70. Sammandrag Af Brukets räkenskaper för år 1862, till siffran granskade utan anmärkning, af Brukets meddelas följande sammandrag: räkenskaper. — 51 — Ingående Balans-konto. Debet. Tumba bruksegendom med åbyggnader och fasta inventarier
en gjord historisk framställning angående Inqvarteringsskyldigheten, sorn Utskotten anta - Den 15 J a n u a r i i e. m. 2i5 gil, nemligen, att Inqvarteringsskyldigheten visar sig vara tillkommen, mera sysom följd af Försvarsverkets kraf och framfarna Regenters vilja, än af något frivilligt allmänt åtagande å Slädenias sida, på grund hvaraf Utskotten tillstyrkt Rikets Ständer att uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t nu bestämt förklara: Att Städernas Inqvarteringsskyldighet till de i ständige Garnizoner förlagde trupper för framtiden kommer att inskränkas till förbindelsen, att förse befäl och manskap med så kallad service, eller sängkläder, ved och ljus. Genom anvisning till 1720 års Riksdagsbeslut styrkte jag, att Konung och Ständer gemensamt stadgat samma års Inqvarteringsorduing, hvaraf jag ansåg följa, att båda Statsmagterna bekräftat den uråldriga häfden, alt Inqvartering åt Garnizorande trupper vore ett Städerna tillhörande onus, och, med erkännande deraf, att delta onus vore ojemt tryckande för olika Städer, ansåg jag de Städer, hvilka af Jnqvavleringen voro oskäligt besvärade, på sådant sätt böra njuta lindring, ”att de städer, som uppbära Tolag, men icke hafva någon Garnizon, eller ock en ganska ringa, i förhållande till Tolagsuppbörden, måtte anses skyldige att afstå någon del af denna Tolag till de städer, hvilka hafva större Inqvarteringstunga, än som svarar emot Tolagen och de öfrige förmoner samma städer anses hafva af Gaimizonens vistande på stället,” 2 l6 Den i5 Januarii e. m. Uti detta nu förevarande Utlåtande hafva XJtskotten förklarat sig anse iyao års Riks dags
N:o 10 angår, begär jag alt få i minnet återkalla det förhållande, hvarur den här framställda anmärkningen har sin upprinnelse. Banklagen af d. i Mars 18J0 ansågs ej tillräcklig och var det ej heller, sedan R. St. sjelfva uppgjort ett förslag till förändrad redaction af 72 §. Reg.F, som åsyftade en utvidgning i banklagen. Då det nu tillhörde Statssecret. för financeärender att uppgöra förslag till den K. propos. om ny banklag, ålåg honom altså att ställa propos. i harmoni med grundlagsförslaget, och det blef nödvändigt att antaga detta sistnämnde förslag såsom bifallet. Här har också af Konungens rådgifvare blifvit tillkännagifvet, hvad alla kunna förstå, att banklagsförslaget utgick från förutsättning af bifall lill 72 §:s nya redaction, och att så verkligen var, ser man äfven af ordaförståndet i den K. skrifvelsen, som åtföljde förslaget till banklagen. Nå väl! När nu sjelfva förnuftet säger, att då grundlagsförslaget förföll, förföll äfven det andra förslaget, som endast innehöll föredragandens tänkesätt om den lag, som borde följa på grundlagsförslagets antagande, så vill man, oaktadt 72 §. föll, framställa banklagsförslaget såsom vore det redan en utfärdad författning, och föredraganden fälld för sitt enskilda tankesätt. Märkvärdigt är också, att Utsk. sjelf i de föregående raderna af memor. borttagit alla skäl emot Hr Skogman; ty motionären hade alternativt yrkat ansvar efter 106 eller 107 §., och när Utsk. nu hade att tillse, huruvida Hr Skogman gjort sig förfallen under 106 yttrar Utsk.: så har G o ns t i t.-Utsk. väl cj kunnat berörde åt - u Den i Juli f. m. gärd godkänna, men dock ej ansett det af motionären derför yrkade ansvar, enligt 106 §. Reg.F., till detta fall lämpligt, enär samma grundlagsXuni handlar om uppenbarligen lageller grundlagsvidriga rådslag och uppsåtligen befrämjade öfverträdelser, hvarunder ett förslag till lag, hvilket det berodde af R.
Det bör ej heller vara svårt att tänka sig, hur ansträngande arbetet är, då man får veta, att det finnes tider på dagen, t. ex. mellan 10 — 1 2, då påringningarna till stationen kunna vara ända till 150 i timmen, således mera än 2 i minuten. Man kan föreställa sig hur mycken urskillning och lugn telefonisten måste ha, för att i tur och ordning besvara dessa ofta på samma gång gifna signaler, hur mycken ordning och precision hon måste iakttaga, blixtsnabbt hitta det anropade numret, insätta de respektive propparne i deras hål, ringa på till den anropade och svara den anropande » kallad ». Vid en del bord, de s. k. » föreningsborden », där expeditionen är mindre komplicerad, men i stället rastlösare, måste telefonisten oupphörligt intaga en stående ställning; hur ytterligt skadligt detta är för den kvinnliga organismen, behöfver ej påpekas. Det ojämnt indelade arbetet: ena dagen t. ex. från 8 — 1 2 och från 3 — 6, andra dagen från 1 2 — 3, 6 — 1 0, bidrager också att nedsätta krafterna genom de oregelbundna måltider, som måste bli en följd af en 115 I D U N dylik indelning: ibland middag kl. 4, ibland ingen middag alls, endast frukost vid 12- tiden. Icke ens söndagarne kunna telefonisterna räkna på lugn och hvila, under vintern måste de tjänstgöra hvarannan söndag, under sommaren, då expeditionen är lifligare, ha de blott ledigt hvar tredje. Och först efter 2 års trägen tjänstgöring få de 8 dagars semester; sedan hvarje år 14 dagar. Vidare ha vi nattjänsten, som naturligtvis är särskildt ägnad att förstöra nervsystemet, och slutligen den s. k. telefonhjälmen, » brickan », som telefonisterna kalla den, och som väl förtjänar en något utförligare beskrifning. Den består af två halfcirkelformiga stålfjädrar, som spännas tvärs öfver hjässan; vid ena sidan är fäst en apparat, som sättes för örat, ofta så bårdt att den gnager hål på skinnet. Från den gå trådar ned till en mot bröstet hvilande sköld, hvarifrån utgår en lur i riktning mot munnen.
Deras uriarande inkomma aker ester 6 mänadcr och kanske händelserne sördra ännu 6 mänader. Med Härads Rättens Beflut är någon mist n jd: Hof-Rätten sökes: och ämeligcn klagas hos Kongl. Majtk öfwer Host Rättens åtgärd. Dcsze händcistr äro icke owanlige i afseende pä Förmynderskap, och den som twiflar, kan bjiswa rjstfyllest öswerkygad om han skaffar sig tillfälle att se Reivistonö.-Dlarierne. Jag skulle anse mig begå ett nidings. brott emot den Stak jag tjenar, om jag innehölst någon upplysning, som kan af mig meddelas, och om jag ej ast styrkte en laglörändring, stm medlörde sä skadelige sevjdcr: en Rättegä gsmäg, som skulle medtaga en god del af sökandes förmögenhet, och understundom genom tidens utdrägt, undanhålla honom der ändamål han asystar. Z:o Att jämförelsen emellan de ar, som sagen förr utsatt f r P.igling alt blifwa myndig — och Enkas är, söre den nu bestämde tiden, grundat hennes rättighet, bör försivinna, sedan 1754 ars Lag ändrat den förres är, och hwastöre en j mkning borde ske sä nida det ena könet ej stadgar sig wio vstka sider förr än det andra. Denna satts uthärdar wäf ingen rigtig granskning - Den s Ianuank. 197 ning och aldra minst torde den finnas antaglig för en Lagsörändring. I allmänhet ar dst en uppdagad och af erfarenheten bekräftad sanning, att O.winnokönet skrider ' långt förr till mognad an mankönet. En 17 ä ijj ars Flicka, som njmtt en söistondig handledning desinneS redan wara en stadgad Qwinna, skickelig, h^de som Maka, Mor sch Husmoder; och decia förhållande är icke sällsynt. En 17 ars Englina, sällan mer än en beskedlig, Indig och läraktig Pojke.
C. lades till handlingarne. 5:o Yttranderne, i afseende på Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 435, Litt. D. Trettionde och Treltiondeförsta punkterna af Memorialet, N:o 49°- Voterings-propositionerna godkändes. 36o Piot XJtdr. den i5 April 184T • Trettiondeandra punkten af Memorialet, N:o 49°. Inbjudningen afslogs, och volerings-propositionerne, likasom hvad i öfrigt i denna punkt anföres, gillades. Utskottets anmälan, i afseende på öfriga delar af Utlåtandet, N:o 435, litt. D., lades till handlingarne. 6;o Yttranderne, i afseende på Stats-Utskoltets Utlåtande, N:o 435, Litt. E. Trelliondelredje och Trettiondefjerde punkterna af Memorialet, N:o 49°* Voterings-prositionerna gillades; äfvensom hvad vidare anföres uti 33:dje punkten, godkändes. Utskottets anmälan, i afseende på öfriga delar af Utlåtandet, N:o 435, Litt. E., lades till handlingarne; och 710 Yttrandet, i afseende på Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 435, litt. F. Trettiondefemte punkten af Memorialet, N;o 490. Voterings-propositionen godkändes. Utskottets anmälan, angående öfriga delar af Utlåtandet, N;o 435, Litt. F., lades lill handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Bevillnings-samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Memorial, N:o 14. i anledning af återremiss samt Rikets Ständers i vissa delar fattade heslut, rörande Utskottens uti Memorialet Nto is, framställda förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens skiljagtiga meningar, angående grunderna och vilkoren för bränvins-bränningens utöfning samt afgifterna derför.
Ständer beviljande af ytterligare statsbidrag för ifrågavarande kanaloch sluss-anläggningars fullbordande i enlighet med redan fastställd plan, har deremot, med afseende å de af Bolags-direktioncn uti den genom Kongl. Maj:ts förevarande nådiga skrifvelse Rikets Ständers pröfning underställda ansökning anförde omständigheter, och då Utskottet, i anseende till det betydliga belopp, hvarmed kostnaden för sagdo arbeten komme att öfverstiga den ursprungligen beräknade kostnadssumman, anser det billigtvis icke böra förvägras bolaget att, med befrielse från den genom ingånget kontrakt åtagna skyldigheten att utföra ännu återstående kanalbyggnads-arbeten vid Dejefors, i stället derstädes bygga oell underhålla jernväg, hvilkens anläggning, under förutsättning att statsbidrag till kanalens byggande ej kunde beviljas, blifvit af Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader förordad, — funnit sig böra hemställa: 29:o att Rikets Ständer måtte medgifva det för tillvägabringande af kanaloch sluss-anläggningar vid Forshaga och Dejefors bildade bolag att, utan rubbning i vilkoren för återbetalning af det lån, bolaget för sagde arbetens utförande undfått, i stället för kanal vid Dejefors, derstädes till trafikens betjenande anlägga och inom viss af Kongl. Maj:t bestämd tid fullborda samt för framtiden underhålla en jernväg, enligt den plan, som, efter behörig pröfning af dertill upprättadt förslag, varder af Kongl. Majit i nåder fastställd. Förnyande ett redan vid 1847—1848 års riksdag väekt och jemväl vid nästlidne riksdag Rikets Ständers pröfning understäldt förslag, om statsanslag för byggnad af kanal med 2:ne slussar emellan Norasjön och Fåsjön i Orebro län kar Riksdags-fullmägtigen Gustaf Hultman från nämnde län, uti en inom Bonde-Ståndet 4:8
Anmäldes och emottogos tvenne K, M:ts Öfverste-Kammarjunkare, Banerföraren i survivance vid K. M:s Orden, Comm. af K Nordsljernesamt Vasa-Ordnarne, Ridd. af Konung Cari XIILs Orden, Hr Frih. Eduard Fredrik von Saltza samt Ridd. af K. Svärdsorden Hr Frih. Fredrik von Friesendorff, hvilka, å K. M:s höga vägnar, framförde K. M:s Nåd. kallelse och bjudning till R. o. Ad., att i morgon Thorsdagen den 3o dennes, kl. ii f. m., till Riksdagspredikans afhörande infinna sig i Storkyrkan och d«rifrån till K. M:s rum å K. Slottet uppträda, för att Den 2g Januarii e. ra. 31 sedan vara K. M. följaktige till Rikssalen, samt tillkännagåfvo, att K. M. i Nåder behagade bjuda 48 af Ro. Ad:s Ledamöter att samma dag spisa middag på K. Slottet. H. Ex. Hr Gr. och Landtm, anmodade Hrr ÖfversteKammarjunkare, att till K. M. framföra R. o. Ad:s underdåniga vördnad, jemte försäkran om efterkommande af K. M:s högstberörde Nådiga befallningar. Sedan Hrr ÖfversteKammarjunkare blifvit på vanligt sätt utbeledsagade, anmodade H. Ex. Hr Gr. och Landtm, de af R. o. Ad:s Hrr Ledamöter, hvilka åstundade begagna K. M:s ofvannämnde Nåd. bjudning till middagsmåltid å morgondagen, att dertill låta anteckna sig hos Ridd.- Fiscalen. Gr. Horn, Claes Fredrik: I anledning af Hr von Heynes hemställan, nödgas jag instämma i hvad Gr. Cronhjelm yttrat. Jag skulle önskat, att H. Ex. Hr Gr. och Landtm, icke ansett grundlagarnes ord lägga hinder för H. R. o.
Jag har icke kunnat uppfatta det grundlagen medgifver, att en ledamot står upp här och till följd af sin individuella känsla yttrar hvad han anser böra komma till Ståndets kännedom ulan alt äga något egentligt föremål för sitt yttrande. Grundlagen tillåter visserligen hvarje ståndsledamot alt yttra sig öfver allt hvad som inom Ståndet passerar, men för att således kunna begagna denna rätt, fordras alt någonting verkligen passerat; att yttrandet är föranledt af något bestämdt föremål och icke till den grad sväfvar i luften som Frih. Cederströms sista tillkännagifvande tyckes göra, då han uppträder såsom en anklagare emot Statsoch Const.Utsktn. Statsoch Const.Ulsk:ns enskilda ledamöter har Hr Frih:n rätt att attackera, men att attackera dessa Utsk. collectivt, dertill äger han ingen rättighet, och det förundrar mig, att Hr Frih. o. Landtm, kunnat tillåta Frih. Cederström att på detta sätt missbruka sin yttranderätt, då han här stått och uppläst det ena placatet efter det andra. Med samma rätt skulle jag kunna skaffa mig prot.- Den 2a M a j f. m. utdr. från Kammar-coll:m ang:de detta collegii öfverläggningar och beslut, och traktera herrarne dermed. Måhända skulle dessa handlingar komma att utvisa det Kammar-collegii ordförande ofta icke haft mera reda på saker, än han nu påstår, att ulsk.ordföranderne haft. Jag har icke kunnat undgå att anmärka detta Hr Frihtns förfarande såsom högst olämpligt, grundlagsvidrigt och otillständigt. Att R. o. Ad. nu skulle vilja ingå i något svaromål derå, kan jag icke föreställa mig: ty det måste finnas någon form för1 allt hvad som göres inom RiksStrn. Är det Frih. Gederströms mening att några af dessa utsk.ledamöter skola utvoteras, så måste han namngifva dem särskildt; men att så der taga dem i klump, det är högst olämpligt. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag förmodar att Hr Frih. o. Landtm, liar ansett dessa af Frih. Cederström upplästa handlingar vara föremål för föredragning inom Ståndet, emedan jag icke kan tänka mig att på annan grund Frih.
Uti allmänna rörelsen » Handelsoch Närings1,000,000 999,995 59 — 4 9 — diskont-rörelsen 582,100 581,000 1,100 » kassa-kreditiv-rörelsen » publika pappersbelå- 350,000 267,190 82,810 — ningen Vid Lånekontoret i Wisby: 50,000 500 49,500 Uti allmänna rörelsen » Handelsoch Närings100,000 99,810 — 190 diskont-rörelsen . 50,000 43,550 — 6,450 — » kassa-kreditiv-rörelsen Af lånet till Filialbanken 50,000 28,290 21,710 i Gefle » d:o till d:o i Christian400,000 555,000 45,000 —- stad 240,000 — 155,000 85,000 — » d:o till d:o i Blekinge » d:o till d:o i Skaraborgs 144,000 150,000 14,000 _ — län » kreditivet till Riksgälds240,000 —- 240,OOC kontoret 1,000.001 1,000,00C Summa B:ko lCdr 128,460,0001 — | — 122,565,6471471 6| 5,894,552| —| 6 Banko-Fullmägliges Berättelse. 10 Banko-Fullmägtiges Berättelse. § 19.
Under loppet af hela dagen har jag ansett min pligt vara alt icke begära ordet, då så många andra begagnat deras rättighet alt tala; men mångå hafva ännn anmält sig, och vi måste betänka, att desse herrar icke böla sättas i den ställning att, vid hvarje ord sorn de yttra, de skola äga en inre känsla, sorn säger dem, att R. o. Ad., är trött. Att förneka uppskof med fortsättningen af detta plenum lill en annan dag, är att indirect tvinga dem, som vilja yttra sig i sak, att icke yttra hvad de hafva att säga, för att ej trötta R. o. Ad:s tålamod. Till herrarna på den liberala sidan hemställer jag, om de ej vilja vara nog liberala och tillåta oss, som ännu icke haft ordet, att äfven få yttra något i saken. Nekas det, så innefattar sådant en ytterligare bekräftelse derpå, att man är liberal i ord men ej i handlingar. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm: Det är ostridigt, att till andra länders bruk äfven höra nattplena, och att i Washington nyligen händt, att en session läckt 3 nätter å rad, men derifrån böra vi ej hemta våra efterdömen; ty under samma långvariga plenum uppstodo ganska häftiga uppträden af mer än handgriplig beskaffenhet, och så långt torde vi ej böra följa andra länders exempel på reformernas bana. Hvar och en äger naturligtvis att begära votering i hvarje fråga; men jag hemställer till dem, som, under önskan att plenum måtte fortsättas, begära votering derom, om det är rätt och tillständigt att under en stor trötthet sluta en diseussion af sådan beskaffenhet som denna. Många, som nu äro här, skulle ej höra derpå; Huset skulle b lif - D c n i J u 1 i e. m. blifva allt mer och mer fåtaligt, och slutligen fick man tala så godt soin för tomma väggar, hvilket äfven de böra finna, ii vilka önska fortsätta plenum. Gr. Frölich: Jag har ej funnit mig öfverlygad af de 2!ne sista välda lalarne. Jag har icke förnummit någon trötthet hos R. o. Ad.
“Missbruket att på en hand hopa flere tjenste-befa(tningar har länge varit öfverklagadl, och med afseende häruppå har äfven vid de löneförhöjningar, sorn på sednare tiden beviljats Krigs-kollegium och Siats-kontoret, fästats det vilkor för S tals-kontoret: att Embelsoch Tjenstemännen icke skulle tillika få innehafva annan publik tjenstebefattning, så vida icke sådan af dem redan förut erhållits, i hvilket fall de, utan hinder af föreskriften, skulle ega att dervid qvarstå intilldess de undtinge lönetillökning, motsvarande de med sådan befattning förenade löne-fönnåner, eller ock tjenst i annan grad, än de på stat innehade, hvilket stadgande dock icke gällde i afseende å Stals-kontorets Ombudsman, såsom icke innehafvande ordinarie tjenst, utan endast ett särskildt uppdrag emot arfvode, samt för Krigs-kollegium: att Embelsoch Tjenstemännen ej sedermera skulle få innehafva publik tjenste-befattning utom Kollegium, dock med undantag för dem, som redan innehade (lera fjenster, så länge de i då innehafvande grad qvarstode; och i sammanhang med den för Hof-Hälternes tjenstemän och vakibeljente vid sistlidne Riksdag begärda löne-förbättring, af Herr Deparlements-Chefen föreslagits, alt tjensteman, hvilken önskade att komma i tillgodonjutande af löne-förhöjningen, skulle vara förbunden, derest han innehade annan allmän tjenst, alt densamma sig afsäga och i hvad fall som helst icke ega att sådan befattning emottaga, eller, utan dertill af Kongl. Maj:t eller Hof-Rätlen meddeladt förordnande, förvalta* “Regeringen har således vid nu omnämnda tillfällen sökt afskaffa eller åtminstone i möjligaste måtto inskränka den af gammalt inrotade seden af flere allmänna tjenstebefattningars uppdragande åt en och samma person, och för min del kan jag ej annat finna, än att förhindrandet häraf äfven i de Hesla fall är med det allmännas fördel närmast öfverensstämmande.