Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid konservatoriet hade man tydligen uppmärksammat hennes begåfning, hvilket förtjänar att så mycket mer bemärkas, som goda röster och sceniska anlag ingalunda saknades bland fröken Bosses kamrater. Då hon 1887 lämnade konservatoriet, utexaminerades samtidigt så framstående sångerskor som fröknarna Ida Moritz, Sigrid Hallgren, Märta Petrini och Juel. Att fröken Bosse med så farliga medtäflande kunde förvärfva sig guldmedalj för solosång är ett af de mest ampla erkännanden åt hennes begåfning, intelligens och flit. Ett icke mindre viktigt erkännande gafs den unga sångerskan, då hon den tredje juni 1887, således omedelbart efter sin afgång från konservatoriet, fick debutera å k. operan såsom Rose Friquet i » Villars dragoner ». Äfven publiken och kritiken syntes ej ovilliga att gifva sångerskan sin hyllning. Man fann visserligen å ena sidan rösten späd, men å andra sidan berördes åhörarne gynnsamt af dess friska och klara välljud och de vs-ckra ansatserna i den dramatiska aktionen. Tyvärr fick denna vackra början ej omedelbar fortsättning. De osäkra förhållandena vid k. operan torde ej hafva varit utan skuld därtill, och sångerskans uppmärksamhet drogs under den närmaste tiden från scenen till — • familjelifvet. År 1888 utbytte hon genom giftermål med komponisten Adolf Sterky sitt flicknamn mot det namn, som hon genom sina senaste uppträdanden förstått att göra allmänt kändt och värderadt. Under hela detta år syntes sångerskan endast få gånger och då i smärre uppgifter på scenen. Såsom ett vackert bevis på god vilja och god förmåga kunna vi ej underlåta att omnämna, hurusom hon annandag jul samma år räddade situationen genom att utan repetition sjunga Siebels parti i » Faust », hvilken opera eljes på grund af ett sjukbud hade måst inställas. Fru Sterky var emellertid icke nöjd med dessa framgångar. Hon insåg, att det för henne fanns mycket att se, höra och äfven lära. Hösten 1889 lämnade hon, åtföljd af sin man, den svenska hufvudstaden för att under en längre vistelse i utlandet, hufvudsakligen i Paris, söka ytterligare utveckla sin röst och sin sångkonst.
Län; rörande granskning af TullVerkets jemte flere Cassors räkenskaper} om ändring i föreskrifterne för Ilammarskattens utgörande; beträffande de så kallade Dejnepenningarne;'om anslag till taxerings.- kostnadefs bestridande inom Norrbottens Län; angående sökt befrielse från Tiondes erläggande af Aluntillverkningen vid Loverts Bruk ; om Häradsskrifvare)! Rydings ansökning att utbekomma jnnesiåen le Mantalsskrifnings-provision; rörande '^äckt fråga om Numiner-Lotterieis indragning} - Den 30 Augusti c, m. 42S angående sokt fri disposition af elen lägenhet, hvarå Rörstrands PorcellainesBruk är beläget5 i fråga om remiss-laget för Kongl. Räntmästarne och LandtRäntmästarne; rörande ChefensTor Tredje CavalleriBrigaden Memorial, om utbekommande af Adjutants-arfvode; om den Rotehållarne i Fellingsbro Flärad af ålder anslagne UndsättningsSpannemal; öfver 8 särskilta anmärkningspunkter rörande Allmänna MagazinsInrättningens förvaltning, med undantag af 4:de punkten, angående det år 1820 för Selets Brak beviljade Spannemåls*Utbyte, hvilken anmärkning BondeStåndet ansett böra förfalla; rörande den till Italien år 1821 verkställde Export af Korn och Hafra, med antagande af sednare alternatifvet; om ored ovis te Spannmåls-upphandlingsmedel i Wermlands Län; angående andrin-1 gar i den vid Allmänna Magazins-Inrättningen bruklige Bokföringsoch Redogörelse-method, m. m ; om förskjutne medel till Lyckeby Qvarnars reparation; om utlemnad Koppar till taktäckning å Kongl. Slottet och H. K. H. Prinsessans Palais ; angående det för BagareEmbetet i Hufvudstadeh år 181S anslagne parti Råg; i anledning af Kongl. Maj;ts Nådiga Proposition om afskrifning för ett qvantum
I anledning häraf och efter det undersökning om det uppgifna behofvet af fyrars anläggande på Underslen och Bonden blifvit, genom vederbörande Lotsbefäl, verkställd, hade Förvaltningen af Sjö-Ärendena, i underdånig skrifvelse af den 28 Juni innevarande år, yttrat den öfvertygelse, alt fyr på någotdera af dessa t vänne ställen icke behöfdes, och till stöd lör ett sådant yttrande andragit: ”att, ehuru det måste medgifvas, att på skälet Understen, hvarest året 1841 uppfördes endast en känningsbåk, anläggandet af en fyr skulle varit för seglalionen genom södra Quarken för”monligare än på Svartklubben, en fyr dock numera icke är på förstnämn”de ställe för Svenska sjöfarten behöflig, emedan större delen af från Norr”botlen till Ålands haf kommande fartyg begagna segelleden vester om ”Gräsön, förbi Öregrund, och Svartklubbens fyr är synlig på 1| ä 2 mils ”afstånd nordost från Understen bortom densamma, samt att klippan Bon - Bih. till Jl. St. Brot. 1844, 4 Sami. 2 Af A. 6 Hiift. % 10 Ståtssamt Allm. Bese.- och Ekon.- Utskottens Utlåtande, N:o 28. ”den, belägen utanför Järnäs udde i Norrbotten, är alltför liten i omfång, ”ligger alldeles uti öppna sjön, erbjuder icke någon landning, än mindre "hamn, är öfverallt brant och derjemte lemligen hög, hvadan den i sitt ”nuvarande nakna skick utgör en ypperlig känning, hvarå allenast erfordras "ett kummel eller annat märke, hvartill medel äfven komma att i under”dånighet föreslås, vid afgifvande af nästa års statsproject för lotsverket."
Dessa hafva sagt mig, att man väl kan erhålla creditiv till mindre belopp, men att ingen kan finna sig belåten att hålla den icke obetydliga summan af 2,000,000 r:dr Hamb. b:co ofruktbar eller för låg ränta liggande i sin cassa, för att den till Svenska Banken vid förefallande temporärt behof aflemna, och detta med äfventyr att återfå penningarna, så snart coursen gör en återbetalning fördelaktig för Banken. Den utländske bankieren är ej annat än sista mediäien emellan Regeringen, som söker lån, och capitalist! n, som söker placering; men jag hemställer, huru mankan tro, att några capitalister skulle vilja placera sina penningar, der de riskera att efter några månader återfå dem, då de tilläfventyrs minst behöfva 3G Den i Augusti f. m. dem, för hvilket utländska capitalister isynnerhet liro rädda. Formen för de ifrågavar. lånen är afven oriktig i det hänseende, att alla bankierer, som inlåta sig i statslån, vilja hafva en viss, vanlig och känd form för obligationerna, godkänd af bruk och vid domstolar. Gifves åt obligationerna ej omnämnda, allmänt godkända form, så nödgas man betala lånen dyrare än eljest, Riksg.cont. känner ingen i Europa, och vår Bank är likaledes föga känd. Om nu Banken ej har att erbjuda andra obligationer än sådana, sorn icke äro ställda i vanlig form, blifva de ieke realisabla, och alt bygga hela realisationen, hvars upplösning eller obestånd skulle medföra landets ofärd, på så svaga grunder, måste jag finna betänkligt. Det är sannt, att alla 4 RiksStm redan afgjort denna fråga; men hellre än att Bancofulhnägtige, sedan R. St. blifvit åtskiljda, skulle befinna sig i den ställning att icke kunna verkställa besluten, synes man, medan Ständerna ännu äro tillsammans, böra vara betänkt på medel att förekomma en slik olägenhet. I händelse således man vill lemna Bancofullmägtige rättighet att vid åkommande behof använda grundfonden, bör tillses, att obligationerna ställas i sådan form, att de blifva disponibla.
Medan han talade, hade grefvinnan stått med blicken mot höjden, liksom försjunken i bön. När han slutade, utbrast hon andäktigt: — Min Gud, jag tackar dig, för det du förgätit min synd, för din stora nåds skull! Hon lofvade Anders, att hon skulle söka att på allt sätt hjelpa Elsa. Hennes ifver och de frågor, hon gjorde, förvånade honom nästan. Så mycken godhet hade han icke väntat sig, och han var derför mycket glad till sinnes, när han lemnade henne. Det borde vara en lätt sak för en så mäktig dam, som grefvinnan, att hjelpa Elsa, om hon verkligen ville det. Blott det komme till en ny ransakning, skulle de två farligaste bevisen, ringen och murgenombrytningen förklaras till Elsas fördel, och dermed vore ju saken vunnen. Men följande dag hörde han ingenting af, och mäster Hvittlock, som han frågade, bad honom endast läsa på stadshusporten, der exekutionen redan var utsatt till dagen derpå. Denna dag var han tidigt uppe och han var ej den ende, som var det. De mörka, långsträckta molnen i öster hade knappt kantats af den tidiga morgonens violetta färgbrytningar, då öfver allt, i gator och gränder, större och mindre, sorlande menniskohopar rörde sig i girig väntan på det ohyggliga skådespel, som denna dag skulle komma till uppförande. Allt efter som molnen ljusnade i öster, vordo hoparne tätare, bredde de mera ut sig, tills de slutligen, när den glänsande solskifvan majestätiskt höjde sig öfver sin bädd af guld och purpur, alldeles fylde den öppna platsen framemot stadshuset och den trånga gatan mellan qvarnbron och slussen. Från hörnhuset vid qvarnströmmen var en god öfversigt af detta oroliga och mångskiftande haf af fjädrade hattar, skinnbrämade taftshufvor, för att icke tala om karpuser och simpla bindmössor, som rörde sig nedan för. Från taket ned till gallerverket framför bottenvåningens fönster var också hvarje fotsbredt rum upptaget. Öfverst på trappan stod en kavaljer i långrock, med höga spetsmanschetter och finlockig peruk.
Väsende och dermed gemenskap egande ämnen af de dervid förekommande skiljaktigheter, stadnade PresteStåndet i följande yttranden och beslut: Vid 2’.ära Punden förenade sig Ståndet uti Höglofl. Ridderskapet och Adelns beslut, och godkände Punctens lydelse sådan den i förevarande beslut finnes införd. I afsende på y.dje Punden accederade Ståndet till Höglofl. Ridderskapet och Adelns samt Hederv. BondeStåndets beslut, hvadan någon, votering öfver denna punct icke blifver af nöden. Punden fordrade för närvarande ingen åtgärd af Ståndet. 102(5 Fröt, IJtélr. d. a^Septemb. 1823. %‘Je Puvcten Utskottets nu föreslagna redaction godkändes. io\de och 11 :te Puncterne ansåg Ståndet för närvarande icke fordra någon åtgärd. I afseende på 13:^ Punctcn förblef Stan* det vid sitt förra beslut och godkände den föreslagne voterings propositionen. Den uti I4*.de och i8:de Puncterne föreslagne Redaction, såsom öfverensstämmande med Ståndets förra beslut fordrade nu ingen åtgärd af Ståndet. 19-.de förut yttrade mening och gillade den uppgifne Voterings propositionen. Utskottets förslag till sammandragen redaction af 2i:sta och och ansåg Ståndet att genom samfält antagande af detta förslag, de skiljaktigheter, hvilka af särskildta RiksStåndens beslut härutinnan framvisa lämpligast skola kunna sammanjemkas. Den af Utskotten, i anledning af 23;dje och position godkändes, och beträffande det i Ut - lo'5 Fröt.
och en mer söker man d e n r e n t af o t r o l i g t h ö g a s u m m a n 33,967 stycken villebråd, s o m den kejserlige jägaren Bland dessa under på under voro 2,189 dessa 1,022 25 år nedlagt! kronhjortar, vildsvin, 16,188 3 björnar och 2 uroxar. 1,275 harar, af vackra skott dessa dagar alltjämt de skånska jaktreviren. 7 Sedan dess har h ä p n a d s v ä c k a n d e serien ökats m e d hundratal grundlig bildning samt skaperna, o c h i våra och springer ännu väl i h ö j d e n där nere våra och de Skabersjö det dom bort jag all ännu fler jaktens nöjen i de g a m l a herresätenas liga o c h villebrådsrika skogar. pos till d e t t a i l l u s t r a en södra har vy s. k. disponerar lilla i salongen af ståtsamt denna belägna sängkammaren met. rad i empire, oeh taflor Bodkammaren toalettrummet badrum dess af öfver i fil m e d o c h toalettrumär hållen Från s o m a f vår b i l d öfver prakt klädda i prydas af Carl X V m. hvitt och fönstren har synes, en fl. väldiga, nu A. Blomberg foto. KEJSAR WILHELMS BOSTAD PÅ SKABERSJÖ. Ja, många till sig e n m a n — så fort d e äro gifta, visa d e m u s a n Skabersjö, den denna därför. HVILKET ÄR DITT STUDIUM? IDUN — 2 — 1899. i stället för m e d d e m sysselsätta sig m e d baler o c h sällskapstillställningar, Den arme, kanske förstod att skickligt med mat och dryck. högt bildade man, som hon för lifvet binda v i d sig g e n o m slå omkring sig m e d sitt att första, lika sådant sällskap litet vets misére. vetenskaplig vårt ändamål. lif, u t a n lifvet bildning Icke Den skall som mer slagarinna, som först sista andedrag.
Ständer bafra icke kunnat undgå, att nied öfvertygelse, det Statshushållningens detniller, i brist af ett för den samma uppstälIdt Systétne, komma att bestämmas efter små, ensidiga eller tillfälliga anledningar, hvarigenom partiella förluster förorsakas,'fästa uppmärksamhet å den allmänna nytta, som följakteligen för Riksens Ständer och enskilde Medborgare af ett sådant Syståme vore att förvänta. Då verkställande magten eller Styrelsen bäst ar i tillfälle att öfverskåda, sarala och ordna alla spridda delar af Statshushållningen och ur deras sammanhang framdraga grund erne för förvaltningen af det hela; samt Riksens Ständer, genom fastställandet af sådane grunder, skulle erhålla en tillförlitlig ledning vid bearbetandet af Stats-Oeconomiska mål, vare sig vid pröfningen af nya frågor, eller upphäfvande eller förändring af redan stadgade åtgärder, och således enahanda grundsatser skulle kunna följas och likstämöiiga slutföljder beredas, håde i de maj, 214 IJnderdaniga Skrif velter. hvilka bero af Konungs och Ständers, gemensamma beslut, och i sådane, som endast ankomma på Ständernes åtgärder; Men Riksens Ständer icke fega nog förtroende till egna insigter, för att anse sig i stånd, att, utan svårighet, inför E. K. M. önskningsvia uppgifva ett fullständigt Systéme för Riket» Oeconomiska Styrelse; få alltså Riksens Ständer nu i underd. anhålla, att E. K. M. täcktes, vid nästkommande Riksmöte, låta inför Riksens Ständer framlägga grunderne rör det Statshushållnings-Systéme, som E. K. M. i Nåder anser böra följas; och hoppas Riksens Ständer, det E. K. M. j Nåder upptager denna anhållan såsom ett bevis, ej mindre af deras undersåtliga förtroende till E. K. M:ts visa åtgärder, an af den öfvertygelse, de hysa, att hvarje Riksens Ständers bemödande, att uppfylla E. K. M:ts afsigter och Nationens fordringar, skall förblifva fruktlöst eiler ofullkomligt, så länge
Inom mig lefde, kanske utan att jag visste det, en opposition mot hela denna kälkborgarfilosofi, hvilken jag i mitt hjärta aldrig fattade efter orden. I hela mitt lif hade jag lefvat i motsats mot den, och när jag en enstaka gång sökte rätta mig efter dess föreskrifter, så hade den krossat min natur och bragt mig i en konflikt med mig själf, som jag aldrig skulle kunnat lösa på egen hand. Det var andra makter, som löste den för mig, och det var i dessa makters våld jag var gifven, i samma stund jag satte min fot på den mark, där jag nu byggt mitt hem. Ty här gingo dagarna på ett helt annat sätt än jag förut under de sista åren sett dem glida mig förbi. De gledo mig icke förbi. De kommo en efter en som en dyrbar gåfva af okända gudomsväsen, och jag tog emot dem, ödmjukt och saktmodigt, tog dem, som de kommo, och lät dem öfva på mig det stillande inflytande, som tiden gör, när den icke tömmes ut i umgänge och förströelser. Det underligaste af allt var, att jag icke hade bott här en dag, förrän det föreföll mig, som om här alltid varit mitt hem. Den gamla tvåvåningsbyggnaden med sitt höga svarta tak och de runda frontespisfönstren, hvilka se ut, som vore de ditsatta till prydnad eller till lek; själfva detta något för stora tak, som tillkom under den tid, då man byggde rymliga vindar för att kunna förvara alla de förråd, hvilka bristen på kommunikationer gjorde nödvändiga i det hus, där familjen måste kunna öfva gästfrihet eller välgörenhet mot hela den kringliggande trakten; den gamla parken, där höstens färgrika blad gnistra i hela den brunröda, gula och gyllene prakt, som båda den snara förgängelsen; vägarna omkring gården; den härliga tallskogen, hvilken på andra sidan parken reser sig som en mörk kontrast mot löfträdens färgglans – allt detta är mig bekant, som mindes jag det från min barndom, och det ger mig en underlig förnimmelse, när jag tycker mig känna igen det intryck man erfar på platser, hvilka gömma på minnen. Jag går på de raka gångarna under höga träd, från hvilka bladen falla, och min fot trampar på en matta af gulrödt skiftande blad, som knastra när jag går öfver dem.
Lx krotocollo, 6. LrinlLmao.^ Uppläst hos Ridd. och Adeln den „8 Zulik. Prest-Ständer den i8 Borgare-Srändet d. i8 Bonde-Ständer d. r8 Grsrmägtkgste Allernädigste Ronung! ^ill swar pa Eders Kongl. Masits Nådiga Proposition, rörande erläggande af en sa kallad Pafievolance. afgift, t stället för den kostnad Rotehållare för Matsäckar, Drickspengar och Skjuts wid Mötestiden ak den Indelta Soldaten manligen bestar, fa Riksens Ständer i underdånighet kill Eders Kongl. Masit öfwerlemna föl,ande sitt beslut. Med en enhällig röst haswa Riksens Ständer erkänt den ali. manna nyttan af den inrättning Eder KonglMasit föresiaait, hwilken skulle satta Högsta Magten i tillstånd, att wid mötestideräe underhälla Soldaten likasom under kr'gstid, hwaraf otwifwelagtigt följer, att Soldaten wänjes wid fältlefnaden, och den stora mvrtaliteten, som wid krigens början härflyter af en ombytt lefnadsordning, förminskas. I afseende pä Letz införande hafwa således Riksens Ständer samman - Den i8 Julik. 1777 Manstämt i enhälligt bifall till Eder Kongl. Masits Nådiga Proposition, men under förbehåll af en och annan modifikation i de willtor högstberörde Nådiga Proposition innehälleki Wid undersökning af Knekte-Contracten befinnes, att man i allmänhet ansett såsom Soldatens eget åliggande, att Under Mötena bestä sig föda.
Maj:t för detta ärende nedsatt en komité, hvars arbeten numera så fortskridit, att proposition i ämnet med säkerhet lärer vara att förvänta till nästinstundande riksdag, anse Rikets Ständer förevarande fråga böra uppskjutas för att behandlas i sammanhang med den allmänna reglering afpensionsväsendet, som då tvifvelsutan kommer att ega rum. Hvad särskildt beträffar framställningen om rättighet att, före uppnådd pensionsålder och oberoende af tjenstetiden, bevilja pensioner åt sådana tjenstemän och betjente vid fångvården, som genom våld af fångar blifvit till helsa eller lemmar så skadade, att de icke vidare kunna sina tjenster bestrida, så torde dessa kunna tills vidare bibehållas vid sin aflöning, enär, vid inträffande af dylikt förfall, utväg numera icke saknas att få tjensterne skötte af andra personer, sedan Rikets Ständer, genom fattadt beslut i fråga och regleringen af utgifterna under Andra Hufvudtiteln, medgifvit att, med undantag allenast för Fångvårds-styrelsens embetsoch tjenstemän, förslagsanslaget till fångvården jemväl får anlitas till lämpliga arfvoden åt vikarier. I betraktande häraf hafva Rikets
Beträffande åter frågan, huruledes den, sorn andra gången beträdes med den i åberopade lagrum beskrifna gerning, bör straffas, då stölden ej stiger öfver 100 daler, så torde, vid jemförelse emellan nämnda lagrum och 4° Kap. 3 §. Missgerningsbalken, med säkerhet kunna antagas, alt straffet bör vara lika, som för tredje resan stöld lill enahanda belopp, ehuru sådant icke blifvit utsatt, antingen af förbiseende, eller ock derför, att denna analogie ansetts tillräckligt tydlig, utan att densamma behöft vidare uttryckas. Enär således Lagen i ena hänseendet lemnat anledning till olika tolkning och i det andra möjligen kan missförstås, varder härmed lill Rikets Högloft. Ständer vördsamligen hemstäldt, att 41 Kap. 2 §. Missgerningsbalken, i grundlagsenlig ordning, må förändras till följande lydelse: Lockar någon eller bjuder öfvermaga, alt stjäla med sig, ehvad det är mycket eller litet; eller gör mannen det med sin hustru; föräl - 168 R. St. frist. Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 frn. 1840. drar med sina barn; förmyndare med den omyndiga; förman med den som står under hans lydno; husbonde eller matmoder med sitt tjenstefolk eller inhyseshjon; stånde samma rätt, som den der andra gången stulit. Varder han åter med sådan gerning funnen, straffes såsom för tredje resan stöld; och den, som var lockad eller buden, att stjäla, straffas som annan tjuf, eler han till mogen ålder kommen är. Till de stadganden, som i brottmålslagskipningen esomoftast vinna tillämpning, kunna hänföras föreskrifterna om sättet, huru förbrytare åter upptagas i den Christna Församlingens gemenskap, eller de påbud, som angå uppenbar Kyrkoplikt samt enskildt Skriftermål och aflösning. Icke allenast såsom ett vilkor för brottslingens återförening med kyrkan, utan äfven såsom en oundviklig påföljd vid flera gröfre och jemväl ringare förbrytelser, är den förra, eller så kallade offentliga syndabekännelsen, anbefalld.
I städe n a. Heraman och jordlägenheter af alla slag, efter olika natur, enligt nya jordeboks-ordHemman. Antal Tomter. Jordar. Uppskattningsvärde. Mantal. W B cr p p B P-> UppskattTomter, jordar Antal. 0 0 , B" £>0 cT co gB C/2 B 3 a E:dr R:mt. Oförmedladt. Förmedladt. B^ s* crq CO >1 P-> O 73 fr CO £~ cr; Oq’ 0 B ningsvärde. och lägenheter af alla slag. cr CD o-1 '■< O C CD Owk crq S 0 s 3- «g*P r-J e-tPj b • B B B . P B g-w 0 B B S CD P >-* ps CD CD <~i E:dr B,:mfc. crq Pj CD crq CD1 Tunnland. B^ p1 B SL CD O •* B P saä CD 1 Medelpad. Westernorrlands län. Tab. NiO 11. LAGA SKIFTEN m. m. ÅREN 1856—1860. Sökta skiftens antal. Fastställda skiften. Arfvoden till landtmätare och gode män för laga skiften. R:dr R.-mt. Hela beräknade utgiftsersättningen. R.dr R:mt. Antal. Skiftade mantal. Skiftade qvadratrefvar. Oförmedlade. Förmedlade. Inrösningsjord. Afrösningsjord. Åker. Äng. Lösen för renoverade kartor och skifteshandlingar till 10 procent af a rf För ägodelningsrätters sammanträden inom skifteslagen, i följd af besvä Atgångne dagsverken samt jordägarnes tidspillan under förrättningen m r, med 5 procent dito . m. 20 procent af arfvoden, som tilläggas de i sista kolum48,084 266,530 016 Summa 276,486 543, Tab. Antal delegare Hela kapitaltillgången R:dr Öfverskott eller besparing öfver delegarnes andel R:mt Af del egarne insatt belopp.
Stånd yttrades vid remissen af motionerna i ämnet, men beslut har BondeSttt ännu icke fattat i frågan, och man kan således icke med full visshet döma om majoritetens opinion. För min del får jag förklara, att det skulle efter min tanke vara en håde nyttig och lycklig förändring i lagstiftningsväg, om bördsrätten kunde afskaffas; och jag kan vitsorda att under den långa tidsföljd, som jag haft affärer på landet, har jag snart sagdt hvarje år hört omtalas större eller mindre missbruk af bördsrätten. Man har här sagt att det vore egentligen blott aflägsnare slägtingar, sorn gjorde sådana missbruk; men jag kan, som bevis att dylika missbruk kunna komma från de närmaste, åberopa min egen erfarenhet. Jag hade nemi. köpt en egendom, hvilken sedan af en förmyndare för säljarens barn bördades i dessas namn och jag fick betala några tusen rdr i mellangift, hvarmed förmyndarens ända mål var vunnet. För min del har jag icke något förtroende till den mycket omfatta kärleken till jorden, och skulle helst se att bördsrätten helt och hållet uphäfdes; men jag skiljer mig så tillvida från Hr v. Ehrenheim, att jag, i händelse man icke kan få bort den helt och hållet, anser det bättre att man lappar det gamla huset, än att man later det stå i sitt närv:de bristfälliga skick. Jag är således mera böjd för att antaga Gr. Sparres än Utsk:ts förslag; men på det Utsk:t må komma i tillfälle att taga i öfvervägande de anm:r, som blifvit här framställda, får jag, under yrkande af bördsrättens totala uphäfvande, instämma i begäran om återrem,iss. Gr. Sparre: Det har här blifvit påstådt, att vid diskussi®- Den 13 Juni. 213 neu inom BondeStit ingen vågat framkomma med den nalsén, att böldsrätten skulle vara i grunden rättvis. Jag vågar då fråga den värde talare, som framställt, detta, hvad lian sjelf anser vara i detta afs:de absolut rättvist.