Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
l; ' å sommardrägten sneddas icke togan i sidorna så mycket som på den i Handarbetets Vänners lokal ntstälda modelldrägten, utan är häst att, dels med afseende på tvättningen, dels på den karaktär, som de derå anbragta broderiel ' lla utvisa, göra sidorna så raka son1 möjligt, bvarigenom en större veckrikedol11 ernås, något som det tunnare tyget väl behöfver. SOllllllardrägten kan äfven göras med foderlif och en med jifvets sidor hopsydd toga med eller utan ärmar. Finnas dylika, böra de vara lagom vida, slutande p,i, halfva underarmen med ett smakfullt broderi och en spets; samma utstyrsel anbringas på krage och togans nedre kant, samt smalare broderier i sidoöppningarne och på bakvåden, hvilka äfven kunna kantas i öfverensstämmel e med broderiernas färger. Reformdrägten lämpar sig särdeles väl till sommardrägt på grnnd af sin enkelhet i snitt, hvarigenom den är lätt att tvätta och stryka. * * Den som tinner det för varmt i de dubbla plaggen, underklädning och toga, eller vill knnna löstaga kjorteln fråp lifvet, eller trifves bäst i trikålif som t. ex. gymnaster m. fl. kan göra kjorteln kort med en s. k. besparingslin/ ning, fastknäpt vid ett lågt foderlif, uppburet af h,tngslen. Bröstöppningen göres då så lång som behöfves för att drägten lätt må kunna påtagas. Garnityret kan ordnas efter hvars och ens uppfattning af hvad som är billigt, praktiskt eller skönt. ' ryget bör helst tagas af lätt och varaktigt yIle och i färger efter hw,rs och ens smak och omdöme. Till en dylik drägt rekommenderas som underkläder den moderna engelska modellen, ett plagg, utgö- rande på samma gång benkläder och kjortel. Reformdrägter knnna äfven förfärdigas af äldre klä,lningar samt af olika färger och nyanser. Reformdrägten lämpar sig bättre än de flesta.
St. alt utgå till nästa riksdag. Uti contractet blef äfven den clausnl intagen, att om det visade sig, att Hr Nonnen underlät att fullgöra de villkor, som voro stadgade, kunde contractet uppsägas å Statens vägnar, med den verkan, att institutet sex månader derefter ansågs upplöst, och Nonnen ej vidare varå berättigad att uppbära något af de anslagna medlen. I det ena fallet öro omkostnaderna, a Statens sida, minskade med allt hvad som fordras till anskaffande af tjenlig egendom och iståndsättande af hvad sorn i öfrigt är behöflig!, för att läroanstalten skall blifva verksam. Tillsyn öfver inrättningen är i samma mån lätt och enkel, som det enskildta intresset är förenadt med inrättningens framgång; och genom utvägen att i motsatt fall låta det komma till inrättningens upplösning, är Staten befriad från all vidare kostnad och skada. 1 det andra åter förete sig de många och mångfalldiga, invecklade förhållanden, hvilka uppkomma, då Statens egendom och tillhörigheter skola förvaltas, vårdas och underhållas för Statens räkning. — Alla tillgöranden i Statens namn blifva gemenligen dyrt köpta, och verkställigheten duck sådan, att mycket af det sorn önskas bör, ej sällan efterlåten, utan att rättelse deri står att vinna. Inrättningens framgång, om ock allt annat vore i fullkomnadt skick, måste ytterst bero af lyckliga val af föreståndare och lärare. De kunna hvar för sig vara aktningsvärde och rättskaffens män, ehuru ej hegåfvade med egenskaper, oeftergifliga för det kall de hafva att bestrida. Förhållandet i detta afsende röjer sig måhända långsamt. Men äfven då det blir uppdagadt, är rättelsen förenad med många svårig a H. ia 9° Den i5 Februari e. m. heter.
När den ene vill skydda landtmannanäringarne, samt lemna bönderne och herremännen i fred, så är en annan benägen för frihandeln, och gläder sig åt många handelsbodars inrättande. Man kan således, icke förlita sig på landsh:r mera än pä andra menniskor. Jag anhåller att om PresteSt. fattat sitt beslut i frågan, och detsamma blifvit oss tillsändt, det äfven måtte varda uppläst. Skulle R. o. Ad. finna formaliteterna derigenom vara vederbörligen iakttagne och vilja deri instämma vore det så mycket bättre blott församlingarne på något sätt till sitt sjelfförsvar, bibehålla det veto, som må vara nyttigt och riktigt. Sedermera bör bestämmas hvilken det tillkommer, pröfva huruvida församlingarne baft rätt eller icke alldeles såsom fordom i inftyttningsfrägor. Jag förnyar min anhållan, att Ridd.- secret. måtte upplysa huruvida PresteSl:s beslut i frågan blifvit R. o. Ad. delgifvet, och hvad det innehåller. I anledn. häraf tillkännagaf undert. Ridd.-secreterare, att någon underrättelse om de öfrige RiksStms uti förevande ämne fattade beslut ännu icke blifvit R. o. Ad. meddelad. Hr von Hohenhausen, Mich. Silv.: På sätt Utsk:s betänk. utvisar, har jag reserverat mig mot den punkt uti Utskrs förslag, som nu är under öfverläggning. Jag kan icke tro, att det skulle vara tjenligt eller, efter nu gällande författningar, rimligt, att tillåta en församling, att besluta sig vilja till salubods öppnande mottaga handlanden Pehr, men icke handlanden Jakob. En sådan rättighet skulle likväl tillerkännas församlingarna, om R. o. Ad. förenar sig i PresteSbs beslut. Mig synes som det vore af nytta, samt fullt förenligt med rätt och billighet, att församlingarna gifvas rättighet att säga: vi vilja hafva handelsbod, eller vi önska att derifrån vara befriade. Detta är något belt annat, än hvad Utsk. föreslagit.
Hr Dalmans förslag, att, då Bankens credit icke oundgängligen fordrar det, silfverköp må äga rum, med vilkor, att priset icke öfverstiger 128 sk:r; och i detta afseende, eller när sådant i och för Bankens credit icke erfordras, stadgar 5:te punkten, att silfverköp icke böra ifrågakomma, när coursen står öfver pari, elier när priset öfverstiger vexlingsgrunden eller 128 sk. Hr Dalmans förslag och 5:te punkten innehålla således i sjelfva verket detsamma, endast med den skiljaktighet, att det förra endast nämner köp af silfver, men icke, på sätt som 5:te punkten, köp från främmande länder; men någon föreskrift i afseende på transportkostnaden finnes lika så litet i Hr Dalmans förslag , som i 5:te punkten. Hr Lefre'n: Den ofta upplästa 5:te punkten stadgar bestämdt, att Banken skall uppköpa silfret på utrikes ort. Motsatsen eller uppköp på inrikes ort är sålunda förbjudet. Föreställom oss nu, för att göra saken mera påtaglig, att Bancostyrelsen har i dag fattat beslut, då coursen är noterad 128 sk., att uppköpa 100,000 r:dr i Hamburg. Nästa postdag får Bancostyrelsen emottaga ett bref från Hamburg, som säger: Jag har mottagit eder vexel på 100,000 r:dr och edert silfver ligger till afhemtning uti huset N:o 6 i Hamburg; men jag får tillika tillkännagifva, att derest silfret icke afhemtas å stadgade dagen, kommer Banken att vidkännas hyran för huset, hvaruti silfret är upplagdt. Nu uppstår tvist om hvem som skall betala hushyran och hvem som skall betala transportkostnaden.
Ehuru förhällandet emellan RiksgaldsContoiret samt Allmänna BrandsörsäkrmgeWsrket utt StsksUlstokletö yttrande under den 6:te Nowember är omftandeligen utredt, har EtatsUtstottet dock, » anledning af ofwanberörde hos Höglofl Ridderffapet och Adeln gjorde Anmärkningar ansttt en kort Historisk framställning wara nödwändig, sä wida detze anmärkningar härigenom lättast torde kunna bejwaraS. Wid Allmänna Brandförsäkrings Werktts första stiltel e är 1782 behagade Kongl. Majit j Räder tillära, att hela BrandsörsäkrlngsFonden skulle fä insättas emot Ränta uti dä warande Kongl. RiksgäldsDirectionen, pä det sätt att alla Branbförläkrmas medel skulle deponeras antingen uti LandtRänterierne eller uti Banqwen för Kongl. RikegäidsDireetiotiktis räkning under Titul Brand - Den iO Januari!. 519 försäkrlngeMedel. Ränterieller Bonco aktesterne skulle derefter insändas eller afiämnaS till Di* rectionen afAllmännaBrandförsäkrings-Fonden; och sä fort lädane Attester till Brandförsäkrings-Fonden inkomma, skulle de öfwerlemnas t>8 Kongl. Riksgälds - Dircctwnen, som barde asgiswa förskrifning pä penningarne med ärligt interetze, a fem procent ifrän den dag, dä Insättnings - Altesterne bos bemälde Directiou företeddes. — Deremot skulle Brandförsäkrings-Directionen, efter behof, utan s-regängen uppsägning fä lyfta större eller mindre del af den insatte Fonden. Att ömsesidiga förmäner stistak en sä beskaffad gemenskap bäda Werten emellan, tyckes icke gärna kunna sältas i kwifwelsmäl. — Allmänna BrandförsäkringöFonden befriades ifrån allt beswär och ali kostnad wid uppbörden samt fick beräkna Fem Procents Ränta ä alla dctz Medel, hwilka uti Kongl.
Tjenster ej blifvit tillsatte med andra vilkor, än att om Indragning sker, lönérne ej få innehafvas under expectance, helt och hållet upphöra, och Krono-Betjeningen i hvarje sådan Ort uppdragas, att mot skäligt arfvode öfvertaga den nödiga tillsynen; i sammanhang hvarmed föreslås upphörande af de i Riket bibehållne Visitations-Tull-Kammare, sorn ej uträtta annat, än uppehålla de resande, hvilka ej vilja bestå Vaktbetjeningen drickes - penningar; i hvilken framställning Herr Beckman, Chr., instämt, hvad Gränse-bevakningen angår, då Bevakningsställen finnes, der aflöningen uppgår till 7 ä 800 R:d. om året, men Tull-inkomsterne endast till 3o å 4o R:d., hvaremot Herr Bjuhr invändt, att då i Grannriket tillätes en fri införsel af alla Öfverflöds-Articlar, och i allmänhet sådane varor, som här äro antingen förbudne eller med Tull-afgifter belagdc, synes det ej rådligt, att upphäfva Gränse - Tull - Bevakningen, hvilken, ehuru 84 Bevilln ings-Utskottets visserligen kostsam, likväl åsyftar mindre någon penning-inkomst för Staten, än förekommande af de missbruk , sorn eljest skulle ega rum, äfvensom llerr Ekelund, under instämmande häri, trott GränseTull -Bevakningen böra bibehållas, åtminstone intill dess TullFörfattningarne för bägge Rikena, blifva sammanstämmande. 2:0. Herr Contracts-Prosten m. m. Doctor M. Stenhammars anförande till Högv. Preste-Ståndets Protocoll af den i5 Februarii, hvaruti, med bifogande i styrkt afskrift, af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, under d. 24 Februarii 1819, som förklarar Riksens Höglofl.
I förklaringen öfver den i denna ansökning väckta talan emot dem bland Svaranderne, hvilka tillstyrkt Kongl. Maj:ts den 1 Februari sistlidna år fattade beslut angående utbyte af förste Majorsbostället vid Westmanlands Regemente Bennebäck emot egendomen WestTerna, vore först framställd den invänning rörande rättegångens behörighet, att Konstitutionsutskottets åtgärd, att anmärka och till åtal förvisa denna sak angående ett nämnde dag förefallet rådslag, måtte finnas stridande emot 105 §. Regeringsformen och 11 §. af Ansvarighetslagen, hvilka alltid skola varit så förstådda och tillämpade, att KonstitutionsUtskottets granskningsrätt vore inskränkt till de StatsRådsProtokoll, som blifvit förde till den dag, då Riksdag börjats, och att således Utskottet icke skall varit befogadt att, i afsigt att det granska och dervid göra anmärkning, till sig fordra ett Protokoll, fördt under 211 pågående Riksdag. Denna invänning ansåg Herr Justitieombudsmannen af uppgifna anledningar vara af den vigt, att densamma, fastän Svaranderne icke äskat utlåtande deröfver eller på grund deraf undandragit sig svaromål i hufvudsaken, likväl borde utgöra föremål för RiksRättens serskilda pröfning och utlåtande, innan å Herr JustitieOmbudsmannens sida yttrande i sjelfva saken följde, hvadan Herr Justitieombudsmannen begärde, att RiksRätten nu ville taga invänningen i öfvervägande; i hvilket afseende Herr Justitieombudsmannen i främsta rummet yrkade, att samma invänning, hvilken på upptagne grunder ansågs icke rätteligen höra till rättegången eller eljest tillkomma Domstols pröfning, måtte utan afseende lemnäs. För den händelse åter, att RiksRätten funne frågan, i anseende till dess beskaffenhet, böra komma under vidare pröfning, åberopade Herr Justitieombudsmannen, bland annat, att grundlagen icke innefattar något uttryckligt stadgande, som emot Konstitutionsutskottets åtgärd kunde åberopas, men att om, med anledning af 11 §.
Riksgälds-kontoret af fem procent årligen utaf samma låns ursprungliga belopp, dervid fyra procent årlig ränta godlgöres för det före hvarje liqvid återstående kapital-beloppet samt det öfriga utgör afbetalning å kapitalet; börande, derest ej denna inbetalning varder vid förfallotiden i stadgad ordning verkställd, bolaget dessutom erlägga fem procent årlig ränta å det förfallna beloppet, intilldess samma belopp blifver vederbörligen inbetaldt. 8:o. Till Riksgälds-kontorets säkerhet för ofvanberörda tvänne låns återbetalande på föreskrifvet sätt är bolaget skyldigt att, sedan jernvägen blifvit färdig, låta inteckna densamma med hvad dertill hörer af sådan beskaffenhet, att laga inteckning deruti kan meddelas; åliggande bolaget derjemte att, med hänsigt lill inbetalningarne å samma lån, medgifva särskild införsel för Riksgälds-kontorets räkning uti jernvägens inkomster, derest sådan införsel af detta verks styrelse äskas. Någon annan inteckning i jernvägen eller införsel i dess afkastning får deremot icke af bolaget beviljas. 9:o. För den händelse att den för jernvägs-anläggningen fastställda arbetsplan icke skulle följas och derifrån, utan sökt och erhållen Nådig tillåtelse, skedd afvikelse icke varder på föreskrifvet sätt rättad, eller i fall jernvägs-arbetet icke skulle i stadgad ordning fortsättas samt inom den derför bestämda tid fullbordas, eger E. K. M:t låta inställa all vidare utbetalning af det beviljade låne-underslödet samt återfordra hvad deraf utbekommits, att, på en gång eller successivt, till Riksgälds-kontoret inbetalas inom den tid, E. K. M:t finner för godt i Nåder bestämma. Skulle åter jernvägs-anläggningen under arbetstiden öfvergifvas, eller jernvägen, efter dess fullbordande, icke så underhållas att den framgent kan begagnas, eller om betalnings-skyldigheten för det erhållna lånet icke skulle kunna af bolaget fullgöras, kommer jernvägen alt hemfalla till Staten, utan rättighet för aktie-egarne att, till större eller mindre del, utaf det all - Expeditions-Ulsholtets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 167.
Jag får tacka Gr. af Ugglas för det att han medgifvit ett upskof till morgondagen, men jag kan ej gilla hans mening, att någon discussion öfver frågan då ej skulle få ega rum. Följden af denna åsigt skulle blifva, att de, som ej i dag hunnit tänka sig in i saken, blefve uteslutna från möjligheten att i morgon framställa skäl för deras åsigter, ifall de ej öfverensstämma med Gr af Ugglas’s. Det förefaller mig såsom skulle ett sådant förfaringssätt innebära en kränkning af yttranderättens frihet och jag anser derföre, att om upskof beviljas det bör vara utan vilkor, så att de, som ännu ej hunnit öfvertänka frågan, i morgon äro oförhindrade att deri uttala sin åsigt. Det kan ju vara möjligt, att Gr. af Ugglas, som först algifvit ett förslag och sedermera antagit ett annat, tills morgondagen har funnit ett tredje ämne bättre, och då vore det ju till skada för saken, om ej detta 3:dje förslag skulle få framställas och antagas. Jag fortfar i min anhållan om obetingadt upskof med öfverläggningen till nästa plenum. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, då nu icke vidare någon talare anmält sig, torde, innan frågan företages till afgörande, få framställa de särskilda meningar, som förekommit, för att IL o. Ad. måtte kunna bestämma sitt beslut om de särskilda propos:r, som borde framställas. Gr. af Ugglas hade först hemställt, att K, o. Ad., med förbigående af de föregående punkterne i Utsk:s Utlåt., utom den Usta, hvars föredragning först alla talare medgifvit, måtte genast öfvergå till den 6:te samt afgöra den och sedermera de nästföljande till och med den 11 :te punkten, innan de öfriga företagas till afgörande, och i denna mening hade Frih. Tersmeden instämt; Hr Mannerskantz hade framställt det yrkande, att efter föredragningen af Usta punkten, början skall ske med 2i punkten, och att sedermera de öfrige punkter må i deras nummerordning förekomma, Gr.
s o m g ö r våra annars alltid tillmötesgå- ende läsarinnor så oföretagsamma, eller skalle verkligen icke en enda intressera sig för den tillämnade pristäfling, h v a r o m läses i vårt n:r 24 under rubriken » V å r a damers klädpenningar »? Till vår öfverraskning har nämligen ännu ingen hörs a m m a t vår där framställda begäran att yttra sig i frågan — en fråga den vi d o c k, i likhet m e d insändarinnan, trodde skulle ligga m å n g a af våra praktiska dam e r nära o m hjärtat. Vi u p p r e p a därför i dag vår b ö n, på nytt hänvisande till n ä m n d a uppsats, o c h vilja så tåligt förbida ännu en v e c k a i h o p p, att likväl våra läsarinnors vänliga hjälpsamhet på sistone ej skall svika oss. * " V å r a • gamla ". 1809. af Geijerstam, Charlotta, f. Carpelan, Hofva. Hjulhammar, H e d v i g Gustafva, Kungsör. Lindqvist, Julia, f. Lagergréen, Vernamo. Löwenhjelm, Amelie, f. Boltenstern, Lund. Påhlman, Sofie, f. v. Baumgarten. Uggla, Ulla, f. Schönning. Silfverhjelm, Fredrique, Lidköping. Brändström, Charlotta Wilhelmina, f. 11jelm, Stockholm. — Sparrman, Amelie, f. Cederström, Upsala. v o n Nieroth, Emeli, f. Cronhjclm, Stockholm. — v o n Hermansson, Betty, f. Appelqvist, Mariestad. — Granér, Fredrika, f. Hård af Segerstad, Ulricehamn. — Pcreswetoff Morath, Matilda, f. Wallberg, Linköping. — Rappe, Emelie, f. Björnstjerna, Christinelund. — B o o s af Hjelmsäter, Fredrika, f. Andersson, Vingåker. — Thott, Louise, Helsingborg. — Tigerhjelm, Elisabeth, f. Nordengren, Stockholm. Bull, Jaquette, f. Cederström, Bosekop, Norge.
Af de belopp, hvarföre landet år 1858 hos utlänningen skuldsattes, hufvudsakligen af Statsverket, indrogos samma år: af jernvägs-lånet R:dr 14,000,000: — » Bank-lånet » 8,000,000: — samt af nya lån, upptagne af Hypotheks-föreningar, efter san nolikhets-beräkning » 1,000,000: — tillsammans R:dr 23,000,000: — »Men oaktadt, dels härigenom och dels deraf att Stockholms så kallade Garantiförening utfärdade obligationer för omkring 5 millioner R:dr till betäckande af utrikes gäld, en opåräknad tillgång för bestridandet af våra liqvider i utlandet uppkom af tillsammans 28 millioner R:dr, var likväl Bankens silfverförråd, som den 31 December 1857 utgjorde, evalveradt i Riksmynt, 23,076,512 R:dr, den 31 December 1858 endast 22,454,303 R:dr och således vid sistnämnde dag 622,009 R:dr mindre än samma tid föregående året. Vid beräkningen af siifverförrådet vid slutet af 1858 upptogo dock såsom reel valuta protesterade vexlar för ett sammanlagdt belopp af 499,475 R:dr.» »Häraf lärer vara klart, att hela ofvannämnda genom lånen uppkomna vexeltillgång åtgick till betäckande af ett, väl ej på en gång, men småningom uppkommet för oss missgynnsamt förhållande emellan införsel och utförsel, äfvensom att delta ogynnsamma förhållande måste med ökad kraft motarbetas, enär, för att åstadkomma en jemnvigt i våra handelsförhållanden till utlandet, vår varu-utlörsel måste ökas derhän, att värdet deraf icke allenast betäcker införselus utan äfven hvad derutöfver er - 164 Motioner hos Ridder skåpet och Adeln 1862.
Genom den skymning, som de tätt sammanfällda gardinerna bredde öfver rummet, igenkände hon Maries, den franska kammarjungfruns hvitmössade hjässa, som lutades öfver hennes hufvudgärd. » Förlåt, förlåt, min kära fröken, att jag väcker er. Fröken kan j u så väl behöfva sofva efter allt bråket i går. Men grefven har sändt upp Jakob med befallning, att han så fort som möjligt vill tala med fröken i blåa salongen. » Sonja gnuggade med små hvita knytnäfvar i sina omornade ögon. » Pappa ja, pappa — hvad är klockan? » » Ah hon är bara half tio. » » S a r a, säger du Marie! Hur har jag kunnat sofva så länge! Det är j u förfärligt! » Och med ett enda språng var hon ur sängen. » Men hvad är det då, Marie? Är det något särskildt? Det har väl aldrig händt något ledsamt? » » Ack nej, det kan jag väl inte tro, » svarade Marie på sin mest trohjärtade brytning. » Grefven o c h löjtnanten ha redan ridit en timme tillsammans, och frukosten skulle vara färdig klockan tio. » • Det var icke många minuter, som den morgonen åtgingo till Sonjas toalett. Hon var dock icke rätt lugn; det låg något underligt under detta. Hvarför skulle väl annars pappa sändt bud efter henne — slika inkietta infall voro ej hans vana. Helt blossande varm af brådskan och oron kom hon ned i salongen. Fadern stod vid ett af fönstren, s o m det syntes försänkt i djupa tankar, och hans fingrar trummade nervöst mot rutan. Det klara, härliga vädret från i går hade förbytts i grå dis o c h regn. De stora träden ute på terassen voro svepta i en fuktig dimma, o c h efter rutorna sipprade vattnet i långa, slingrande rännilar. Sonja hade ej ens gifvit sig tid till en titt utom gardinen uppe å sitt rum; o c h nu slog plötsligt den oväntade gråvädersstämningen henne till mötes som en råga på hennes beklämning. Att solljus och skugga kunde skifta så snabbt! Fadern hörde ej, när hon kom.
Först då, när allt hopp om förbättring är ute, — när Den t April. 37 brottslingen är ansedd som ett skade-djur, för hvilket hvar man bör taga sig till vara, kan ett sådant straff vara lämpel/gt, och derföre skulle jag hafva instämdt i Utskottets Förslag om det varit inskränkt dertill, att Tjufvar som för lifstiden dömas till Arbete å Fästning, skulle genast vid ankomsten dit, brännmärkas. Utan anspråk på ofelbarhet i mitt omdöme , och med den fullkomligaste aktning för andras, tror jag mig visserligen icke genom dessa Anmärkningar kunna verka en förändrad Öfvertygelse, hvarken hos Utskottet eller hos ds flere vårda Ledamöter af detta Stånd, sona jag under enskildta samtal hört gilla dess Utlåtande. Jag inskränker mig derföre dertill att begära ett rum för dessa uttryck af min enskildes mening i Ridderskapets och Adelns Protocoil. Framtiden skail, så vida den föreslagna Lagen antages, utvisa om jag misstagit mig och om icke allmänna säkerheten mera befordra genom Lagens säkra och kraftiga Verkställande, än genom dess hårdhet. Må det tillåtas mig att tillägga hvad som någon gång tillförene blifvit sagt, att skådespelet af ofta förnyade dödsstraff, som ej af allmänna Opinionen kunna godkännas, sluteligen skall förslafva och förstocka 6iunet, och vända den allmänna afskyn från gerningen på straffet: Att detta är den genaste utväg att hos mängden utplåna alla Moraliska och Borgerliga begrepp om förbrytelsernas otillbörlighet, och att vänj* dem att hata ordningen, hvars faderliga myn - 38 Den i April. dfghet borde vara ett amne ej mindre för dess vördnad än dess fruktan. Åtskiilige yttrade härtill deras bifall.] H err Pereswetoff Morath.- Herr JusMtiae-Rådet Gre; e Ha n 1 on har helt och hallif förekommit trug — H it har sä grundligt och klart framställe de ska .bea föl idema af en i förhållande till bnntir »naturligtvis grym bestraff. ning, att jag tor inin del icke i hufvudsalcen anser nä. ot mera vara att tillägga.
fiupboar od) anbre, forn ibFa fjöfart utan att låta in# och utmön# fira pg å Sjömanshus / åläggas mib enobanba anfmar forn för unberlå* ten uppgift tia 23erebningS.eommitee år ftabgabt, att icFe begifma ftg från orten på fjörefa, förrän be beröm anmält ftg tia antecfning b^S fajier i görfamlingen, forn mebbelar benna uppgift tia meberböranbe j&drabéfFrifmare, bmilFen bet åligger mafa beröfmer, att SjömanS#23e# winningen blir fåbane perfoner behörigen påförb, för be år fåfcan fjö# fart blifmit ibFab, att irttagaS mib återFomflen tia orten. (ii) 82 ?lrt. IV. §. 5. 157—159. <Dm 2tffortningar. §• »57* Stffortning 5 Semidning md dga rum enbajl i:o för bern forn affi# bit före ben 1 Sttaji, bd UpbörbS.dret börjas, i bmilfet fall ben aflit# neS Semidning efter I. Stut. t benna ©tabga femmer att förfminna; men bör Sjenffeman unber årets lopp, ener erhåller pan affTeb, erldgge Semillning enbajf tia ben bag, bd Sönen honom ener beg ©terbpuS från* går. 2:0 gör ©efdder och SCrbetSfarlar, forn före UpppörbSdretS början cflibit, bd, jemte SemitJningen efter 1. 3(rt., ben Semidning, ^martia ben aftibne för arbetsförmåga, enligt 2. Strt. marit taperab, förfminner ecb 3:0. för bern forn icfe mdgta be pdförbe utffplber erldgga.