Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» Om det endast ledde till något resultat, skulle jag n o g. » » V i skola endast göra ännu ett försök, och sedan sluta vi för i dag. Man har upplyst mig, att på Söder egentligen endast finnes ett litet hotell, der vi kunna ha skäl att söka. V i fara dit. » Trött tillbakalutad mot vagnens dynor satt Klara väntande utanför hotellets port. H o n (Forts.) följde med likgiltiga blickar den rörliga Götgatans lif. Det brusande, monotona sorlet 0 * omkring henne verkade nästan söfvande på hennes uttröttade nerver. Det var förfärligt, Det strängt anlitade utrymmet nödgar oss för dagen att starkt knappa in pä de hvad Karl dröjde länge här inne! Men han smala spalternas område, men lofva vi fann nog intet, åhnej — intet — intet att med första gifva full ersättning. Hon spratt upp, vid att brodern lade sin hand på hennes arm. Med Iduns expeditlon är förenad Iduns uträttnlngsbyrå, hvilken gratis verkställer alla uppköp åt Iduns abonnenter I landsorten samt för öfrigt tii billigaste pris och på bästa sätt utför alla möjliga uppdrag till tjenst för Iduns ärade läsarinnor. Alla fördelar framför andra sorter? HENRIC LABATT STOCKHOLM L a b a t t, Obs.! Tillsändes, om lifvidden uppgifves i centimeter eller decimaltum. r282] X XXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXX N:r 139. Finnes något enkelt och bra sätt att färga eller bleka en hvit halmhatt, som blifvit gul? Louise. Lissie. Är er mor gammal, gör hon klokt N:r 140. Hur skall jag kunna få bort fläcuti att låta bli dessa bad. Närmare kanna kar ur en mossgrön regnkappa (af helylle), vi ej yttra oss om saken med ledniEg blott af så att det inte blir några märken efter dem. de upplysningar, som lemnats. Louise. Greta. Se svar till A. T. i n:r 22. Bekymrad moder. Troligen beror magåkomN:r 141. Finnes något bepröfvadt medel man på den olämpliga dieten.
På Richards fråga: »nå, men om man nu står ända till halsen i ett osedligt förhållande, ett sådant som står under kyrkans speciella hägn?» svarar hon hårdt: »då biter man tänderna tillhopa och ser verlden fräckt i ögonen, men har man en gnista heder kvar, så glömmer man icke ett ögonblick, att man förverkat all rätt till, – ja ända till tanken på ett verkligt äktenskap.» Härtill kommer slutligen hennes visshet om, att deras äktenskap icke skulle blifva lyckligt. »Om hon blindt hängåfve sig, skulle han tröttna, och om hon uppreste sig, skulle han pocka på sin rätt. Det blefve således endast att välja mellan hemlig leda eller öppen fiendskap.» Och hon vill hellre vara älskad af honom alltid och på afstånd än för en kort tid som hans hustru. I dessa scener kulminerar skildringen af Selmas karaktär; i dem fröar denna, i hennes imposanta viljekraft, i hennes rigoristiskt ädla, i sin stränghet sköna moral, i hennes ensidiga uppfattning af kärleken såsom en förståndssak, det skarpa särskiljandet mellan själslig och sinlig kärlek samt kärleksförbindelsens grundande på själsgemenskap såsom det ömsesidiga kompletterandet af en manlig och en kvinlig individ. Novellen slutar med att Selma bryter förbindelsen med sin man. Efter den långa uppgörelsen med denne skrifver hon till Richard med en begäran, att han må skaffa henne plats på ett gymnastikinstitut nere i Tyskland. »Ögonen lyste af lefnadsmod, ty nu var steget taget, nu fick det komma hvad det ville. Och hela hennes varelse genomströmmades af den ungdomskraftiga egoism, som ropar: ’plats, jag måste lefva!’» I Ernst Ahlgrens produktion äro åtskilliga af samtidens frågor upptagna till behandling: förhållandet mellan könen, uppfostringsgrundsatserna, kvinnooch äktenskapsfrågorna. Förf. ståndpunkt i dessa frågor är den sunda och intelligenta nutidsmenniskans; hon häfdar naturens och humanitetens kraf. Att hon upptagit dem till behandling i sin diktning, har sin naturliga förklaring dels i hennes kynne, dels i hennes ålder.
Ridder skåpet och Adeln. S. D. Föredrogs ånyo ett ifrån Hedervärda Bonde-Ståndet ankommet Protokolls-utdrag, M 307, för den 3 dennes, innehållande, bland annat, inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig i Bonde-Ståndets beslut rörande 33:dje punkten af Prot.-Utdrag den 13 Juni 1863. 417 af Ståts-Utskottets Utlåtande M 99; och enär Ridderskapet och Adeln i afseende å denna punkt fattat enahanda beslut som Bonde-Ståndet, ansågs inbjudningen ej fordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. S. D. Vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JVl 119, i anledning af väckta motioner om ändring i förfaltningarne angående handelsoch näringsrätt, blef detta betänkande af Ridderskapet och Adeln bifallet, endast med följande förändringar, nemligen i Första förslaget: att i punkten 2:o ordet medborgare utbyttes emot ordet undersåte; alt punkten 4:o afslogs; att i punkten 9:o ordet derstädes infördes i stället för orden: pä minst en mils afstånd från stad; Sednare förslaget: att i punkten 4:o ordet: medborgare utbyttes emot ordet: undersåte-, att punkten 6:o afslogs. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskoltets Utlåtanden: JV2 104, i anledning af väckt motion angående användandet af Kronans hus; M 107, i anledning af väckt motion angående förutvarande arrendatorers företrädesrätt vid förnyad utarrendering af boställshemman; samt M 108, i anledning af väckt motion angående upplåtande åt hemman inom Norrbottens län af mindre, Kronan tillhöriga jordrymder derstädes, emot utgörande af skogsränta.
Brefvet d. 8 derpåföljande Aug. oss Nåd:st lemnade updrag, redan förbundit oss att årligen utgifva minst 20 tryckta ark, då vi fortfarande detta vårt åtagande samvetsgrannt fullgjorde, ansåge det för oss blifva möjligt att under 7 år, räknadt från d. 1 Jan. 1849, medhinna utgifvandet ej allenast af de då ännu återstående 17 titlarne, jemte ett supplementband, utan äfven af alfabetiskt register öfver samtlige titlarne och supplementet, så har bemälte l. f. President, som haft sig i Nåder anbefallt att vaka öfver det ifrågav-.de arbetets ändamålsenliga och behöriga verkställande, uti underd. skrifvelse af d. 2 Dec. 4848, dervid bifogande vårt nyssberörde utlåt., underd:st anmält, att t. f. Presidenten icke allenast ansett den af oss upgifna tid vara så noga beräknad, som vid ett så beskaffadt arbetes utförande vore möjligt att på förhand bestämma, utan äfven att t. f. Presidenten ansett arbetets fortsättning och fulländning vara af så stor vigt för Arméen och de myndigheter, som med krigsförvaltningen hade befattning, att l. f. Presidenten af tjenstepligl ansett sig upfordrad att i djupaste underd:bet och enträget förorda fortsättningen, åberopandes dervid hvad t. f. Presidenten, i tid efter annan underd:st afgifne rapporter öfver arbetets fortgång, haft tillfälle anföra, och synnerligen rapporten af d. 15 förutgångne Sept., deri skälen, som talade för arbetets fortsättning, fullständigare utvecklades. Då sålunda, jemlikt t. f. Presidentens i K. KrigsColhm, på Nåd. befallning, d. 2 Dec. 1848 afgifne underd. utlåt., den lid, som för ifrågav:de Iförfattningssamlings slutliga utarbetande och utgifvande ansetts erforderlig, tilländagålt med slutet af näsllidet år, samt jag således, redan vid början af innevtde år, bordt af samtlige titlarne erhållit det antal exemplar, som genom K.
Den beslöjade flickan på bergsklacken pekade på en afsats i bergväggen, där en Datura blommade med härliga hvita klockor. » Du vill ha blomman, min ljufva ängel? » utropade Yakoub med frågande och förtjust ton. » Jag hämtar den åt dig! Jag hänitar den I Vänta mig om ett ögonblick! Du lofvar betala min möda med den första kyssen? » Zulima nickade stum. Yakoub jublade, men den mörka gestalten under fikonträdet knöt åter handen om yataganen. » Du lilla elaka troll, vill du pröfva min kärlek? » mumlade den gamle kabylen med nyväckt hopp. » Motståndet var blott ett vanligt kvinnoknep för att reta min kärlek. » Och med fata att bryta armar och ben skuttade den gråskäggige tillbedjaren af den nyckfullaste bland koketter från klippspets till klippspets, klättrade på händer och fötter och skrapade sig blodig för att nå den välsignade daturabusken, bakom hvars snöhvita, doftande blomklockor han trodde sig skåda paradisets port vidöppen. » Mina ögons ljus, här har du blomman! » hördes om en halftimme Yakoubs triumferande röst, och med handen högt i luften skakade han en bländhvit, doftande blomma öfver sitt turbanklädda hufvud som dök upp invid den bergsklack, på hvilken nyss Zulima stått. Men hvart hade hon tagit vägen? (Slut i nästa n:r.) 13 En verklig skatt för hvarje kvinna, som hon ej bör underlåta att förskaffa sig, är Iduns Modetidning, den billigaste, rikhaltigaste och elegantaste tidning på svenskt språk inom detta fack. I början af hvarje månad - itkommer i stort format ett 8 - sidigt, rikt illustreradt hufvudnummer, åtföljdt af en omfångsrik dubbelsidig mönsterbilaga med talrika tillklippningsmönSter samt därjämte, och som något alldeles nytt, en 4-sidig handarbetsbilaga — kal lad Handarbets-Basaren — i samma stora format som hufvuduumret samt försedd med en mängd mönster öfver både enklare och finare handarbeten af såväl Svenskt SOin utländskt Ursprung.
Sista brcoreglementet lyder i slutmeningen sålunda, och jag ber att härvid få lägga särskild vigt på vissa ord: ”Särskildt uppdrages och autoriseras Bancofull”mägtige att till K. M. i und. öfverlemna en afskrift af detta ”reglemente; börande” & c. Vill man tillämpa detta efter ordalydelsen, så föreställer jag mig, att om någon af fri 11— mägtige skulle uppläsa stadgandet och det befinnes, att der står: detta reglemente, så skulle en annan fullmägtig med allt skäl kunna säga, att dermed menas i83o års b:coreglemente, men ingalunda det, som blifvit stiftadt år i835. Det är såled'’1' klart, att Ständernas föreskrift vid sista riksdagen ej kan anses upphöjd till ett allmänt stadgande, då der står: detta reglemente. Om deremot det hetat: det reglemente, som för Banken kommer att gälla, så hade man möjligen kunnat advocera sig fram, men icke nu. Till råga på saken har Hr Rosenblad upplyst, att Borgareoch BondeSttns beslut ej öfverensstämde med förra reglementet, och det är således gifvet, att R. St. nu måste fatta ett särskildt, emedan annars intet stadgande funnes. Utsk:s åsigt kan i sanning betraktas som en usurpation, och jag beklagar, att BancoUtsk. häri velat taga exempel af Constit.Utsk. Gr. Horn, Claes Fredr.: Hr Rosenblad har begärt, att Hr Ridd.secret. behagade uppläsa det beslut, som fattades vid sista riksdagen i detta ämne. Jag förenar mig i Hr Rosenblads anhållan, och torde sedermera återfå ordet. Underteckn. Ridd.Secret.: BancoUtsk:s memor. N:o 144 v'd sista riksdagen innehaller i den del af slutmeningen, som här är i fråga, följande: ”Särskildt uppdrages och ”autoriseras Bancofullmägtige, att till K.
Men den har här, emedan principen blifvit bestämdt fixerad, vunnit i fasthet och säkerhet. Alltså har den rena filosofiska vetenskapen den betydelsen, att den befäster erfarenhetsfilosofien. Förmedelst denna kan den tränga in i mänsklighetens andliga lif och gifva fasthet och säkerhet åt dess organisation. Men betydelsen däraf är äfven en annan. Vi ha sett att det gifves olika arter af erfarenhetsfilosofi och att dessa ha med sig olika mot hvarandra stående organisationer af erfarenheten. Vi ha äfven sett, att dessa organisationer ha ett principiellt inre samband genom ännu oklart framträdande principer, fast detta samband fördunklas af de (logiskt) tillfälliga erfarenhetsmomenterna och därför ej skönjes i erfarenheten själf. I de rena filosofiska systemen träda nu principerna för de olika organisationerna af det allmänna medvetandets konkreta lif klart och rent i dagen, och det är möjligt att inse deras logiska samband. Därför kan man där skönja det inre bandet, hvarmed de olika riktningarna och strömningarna i människosläktets andliga lif höra tillsammans såsom olika yttringar af ett enda lefvande helt. I filosofiens historia uppenbarar sig den inre enhet, som trots allt finnes i den så ytterst komplicerade helhet, som vi kalla mänskligheten. Vi ha nu sålunda funnit, att liksom den rena filosofi, som tillhör individen, genom sin princip uttrycker den inre enheten i hans lif, så uttrycka de många filosofiska systemen genom sina principer och deras inre eller logiska samband den inre enheten i mänsklighetens lif — erfarenheten. Skillnaden mellan enhetens karakter i de båda fallen beror på den förut påpekade olikheten mellan individen såsom ett jag, som är bärare af mångfaldsmomenterna, och mänskligheten såsom en ursprunglig mångfald af individer, låt vara med inbördes sammanhang. — I samband med olikheten mellan individen och mänskligheten står ock, att den enskildes filosofi såsom uttryckande hans inre genom reflexion vunna enhet alltid får en individuell färgläggning, bestämd af det egendomliga kynne, som utmärker hans fantasi, känsla och vilja. Må det också vara en vetenskapligt fattad, sålunda allmängiltig princip, som utgör kärnan i den samma, alltid får den kött af honom själf, så vida den skall kunna tjäna såsom hans lifsunderlag. Den enskildes filosofi har därför icke alltigenom en vetenskaplig karakter såsom förhållandet är med den filosofi, som tillhör mänskligheten.
Pä Riksens Ständers Riksgälds - Contoirs w ägnar. )ob. Cust. lagerbielke. c. W. LtrLIe. z 6. lbrengranat. k. l. Wittingb. ^s. bl. lagus. ^nä. Wallin. ^ob. Westm. ^näera bengtston. hostan bengtason. (l. 8.) ^san k. bergman. »ika lpdande Nied Originalet, betpgar bl. lröäelius. Räntekammaren för innehällen Bewillning af Löner — Hos Rikets StänderS Banque för annu oersatt förskott af förmogenhets-afgist Behällning pä Räkning i Wexeloch Lanc-Banquen: I Baneo Specie —. Dito Koppar-Skiljemynt —- Dit» NealifationS-Obligationer nied 4 procents Ränta ^ — Affestoren Söderbeck emottagit till Doms fullgörande samt Nättegängs-Expcncer Förstottswis utasfignerade medel till Contoirs-Erpeneer — —. - — Krigsgärds-Zern 4934 Skep. 18 Lisp. 1Z Skalp. Bcwillnings-Zern 6397 Skep. 18 Lisp. 17^ Skälp. 11,332 Skep. .6 Lisp. 18 Skälp. uptagne till Hammarstattspris Utlänt Bankomynt —, Hwarifrän afgä de till Herr Presidenten Friherre l.ogerbeim lämnade Zine mindre fordringar Tillgängar som ej kunna nu disponeras. Riksgälds-TontoireLs Hus till Inköpspris Gencral-Assistance-Contoiret efter hwad det nu kostar Förskott till General-Asfistance-Contoirct till LoMbardens bedrifvande — Utelöpande Koppar-Polletter, hwilkas numeraira belopp ar uii Credit-Scdelstocken inbegripit, men Kopparens wärde uptages här efter Inköpspris Zordringar, hwilka fästom ostakre endast anteknas inom linien.
Sådant kunde naturligtvis icke tillkomma Riksg.. contoret, ehuru uppbördsverk, alt pröfva, utan reqvisitioner på sådana medel skulle således ske bos de andra verken, och Konungens Befdude och dessa embetsverk skulle efter behofvens pröfning hos Riksg.conl. begära anordning på de behölliga medlen. För min del kan jag ej se annat än att oordning blefve en följd af hvad Utsk. här till vinnande af ordning föreslagit, och det skälet att öfverskot ten icke blifva levererade till Riksg.cont. föll än efter bokslutets upprättande, vill icke säga annat, än att man ej kan aflemna ett öfverskott innan man vet att ett sådant linnes, hvilket först visar sig med bestämdhet, då bokslutet skett. Skulle återigen öfverskott i förväg öfverlemnas lill Riksg.cont., så voredet fara värdt, alt någon gång Riksg.contorets fullmäktige, som icke äro ansvar underkastade, emellan riksdagarna och förr än principalerne komma tillsammans, kunde vägra utbetalning af medel, som dock oundgängligen erfordrades och som vore å stat anvisade. Jag anhåller om afslag å begge betänkandena, med undantag af de delar i förra betänk., Iivari Utsk. afstyrkt bifall till motionerna. Hr Printzensköld, Carl: Det knapphändiga sätt, hvarpå Utsk. besvarat den ålerremiss det erhöll på det första mern., tyckes innebära ett temmeligen tydligt bevis, ali StatsUtsk. saknat tillräckliga skäl att vederlägga de anmärkn:r, som emot Ulsk:s tillstyrkande blifvit gjorda. Det torde för något hvar af eder, mine herrar! vara bekant, huruledes ålskillige ledamöter härstädes ådagalade alt StatsUtskis tillstyrkande var stridande emot 64 §ln Reg.Fin, hvilken tydligen och klart innehåller, att alla af R. St. anslagna medel, de må vara ordinarie eller extra-ordinarie, skola stå under Konungens disposition.
«Sitter han och har en blöja: «Folket sig till jorden böja «Sina glas upphöja. «Torkar han glaset med blöjan? Jo, «Det plär Hans Höghet förnöja. – «Älskelige bröder! de dyrbaraste gåfvor ut«ösas ofta af den lekande naturen ännu. Gutår! sup «mig till.«19 Skalden tystnade. Ropen: «lefve Bellman! hurra!« genljödo från alla håll. – «Det är karl hela dagen« – ropade en ur hopen –, «som ej har anseende till personen! Han förgyller tiggarens lumpor och gör disktrasor af kröningsmantlar.« – «Är det alltid på thronernas bekostnad, han muntrar sin allmänhet?« hviskade den mindre herrn i bruna kappan till den tjockare. – «Bevare Gud! visst icke« – svarade den andre, också hviskande – «den första Maj tycks vara våra skalders olycksande.« Lutan klingade. Bellman härmade med munnen ljuden från ett valdthorn och sjöng: «Corno. — Movitz! i afton står baln «Corno. — Hemma hos Mollberg, Corpraln: «Just der du ser ljuset «Och lyktan uppå huset, «Der accurat står baln. «Corno. — Stöt i ditt valdthorn, gå på: «Corno. — Låt man brandvakterna gå: «Hvad står du och undrar? «Stor sak! trumslagarn dundrar, «Och klockorna de slå. «På det mörka blå «Den blanka månen glimmar, «Tills om några timmar «Stjernehvalfvet strimmar.« etc. 20 Stormande förtjusningsutbrott besvarade skalden vid sångens slut. «Bellmans skål! Bellmans skål! hurra! hurra! hurra!« Glas fylldes; glas klingade; glas tömdes – tömdes i botten. «Dansen nu, mina gubbar, dansen!« – mälte skalden på utbygget – «nu skall jag spela åt er.« Han reste sig upp, stödde lutan mot skranket, gjorde några hastiga lopp med fingrarna och, fortfarande att härma valdthornets ljud, började: «Corno. — Movitz valdthornet proberar
Men enligt 57 §:s innehåll äger en ledamot af Ståndet att i della prot.utdr. få infördt sin reservation, att åtfölja deputalionen, antingen reservationen är affaltad skriftligen, i hvilket fall den bör afskrifvas i prot.utdr., eller att det förekommer såsom dictamen till prot., dä det på samma sätt hör få i prot.- utdr. inkomma. Blir uti prot.utdr. infördt hvad jag här skriftligen anmält såsom min reservation och mitt tillstyrkande till PresteSt., i motsats emot den åsigt, som pluraliteten hos R. o. Ad. hyser, så har jag aldrig ett ord att säga; men blir blott mitt namn nämnt bland reservanlernes antal, så qvarstår den reservation jag nyss afgaf emot tolkningen och tillämpningen af 1 mom. utaf 57 § Riksd.Ordn. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade härvid, att han, innan propos. framställdes, ansåg sig böra tillkännagifva, att Frih. Cederström riktigt uppfattat den af II. Ex. yttrade mening, att någon rättighet, att i det prot.utdr., som deputalionen borde medföra, få reservationer i deras helhet intagna, icke ägde rum, samt att denna mening stod i sammanhang med II. Ex:s förklarande, att deputationens afgång ej finge uppehållas genom enskilde ledamöters reservationer, hvilket skulle inträffa derest dylika reservationer i deras helhet borde uti prot.utdr. intagas, hvadan sådane reservationer, der så äskades, borde särskildt communiceras, så alt de icke uppehöllo deputationen; hvarefter H. Ex. uppläste det af Ilr von Hartmansdorff afgifna förslag till prot.utdr. i ämnet. Hr Cederschjöld: Att ett protocollsntdrag nu afgår lill PresteSt., med uppgift om hvad beslut R. o. Ad. i denna fråga fattat, det är förenligt med grundlagen och det vill och kan jag således icke hindra.
Länets lazarett och kurhus är beläget i staden. Vid denna inrättning, som skötes af Provincial-läkaren, är tillika en Underläkare anställd. Läns-djurläkaren bor äfven i Westerås. Någon farsot bar under tiden icke utbrustit, ulan hälsotillståndet i allmänhet varit gynsamt. Fattigvårdsanstalterna hafva varit desamma, som omnämnas i sista berättelsen. Kostnaderna dervid hafva årligen ökats, så att de år 1847 uppgingo till det betydliga beloppet af 6,565 R:dr banko. Polisen besörjes genom Magistratens tillsyn af en särskildt tillförordnad PolisRådman jemte Stadsfiskalen och Vaktbetjeningen. Större oordningar har denna fåtaliga polis dock lyckats afstyra. Brandväsendet är i godt skick och står under uppsigt af en särskild Brandchef. Den frivilliga bergningskorpsen har fortfarit. Skjutsningsbesvär^ är upplåtet på entreprenad och medförer tor staden ringa kostnad. Berättelse öfver lVestmanlands län för uren -tSSi—1847 34 Inkomsterne af våg-, bro-, hamaoch mätarepenningar eller så kallade donerade medel hafva uppgått till omkring 6,000 R:dr banko årligen, hvaraf stadens embetsoch tjenstemän aflönats och de publika byggnaderne underhållits. Komunalutskvlderne, hvilka efter taxering utgöras af stadens invånare, hafva varit ganska dryga. De ingå till drätselkammaren, som förvaltar stadens alla medel. 2:o.
De enda sträckor, för hvilka särskilda, ehuru endast approximativa, beräkningar blifvit gjorda med afseende å kostnaden, aro linierne emellan Stockholm och Södertelge samt mellan Jonsered och Alingsås, såsom varande de arbetsdrygaste af Vestra stambanan, och jag har i det af mig, med anledning af Rikets sednast församlade Ständers underdåniga skrifvelse, angående åtgärder till beredande af besparing i anläggnings-, samt driftoch underhålls-kostnaden för Statens jernvägar, afgifna underdåniga utlåtande, uppgifvit nämnda kostnadssummor, nemligen för iinien Stockholm—Södertelje med mer än 1,400,000 R:dr, och för linien Jonsered—Alingsås med omkring 1.100.000 R:dr, båda per mil räknade; hvarjemte jag ansett mig kunna bestämma kostnaden per mil för vissa delar af jernvägslinierna genom Nerike och Westergöthland til! omkring 300,000 ä 330,000 Riksdaler, äfvensom jag uppgifvit, att kostnaden för banan mellan Finjasjön och Nässjö endast är beräknad tili omkring 640.000 R:dr pr mil.» »Bokföringen vid ett arbete af den mångsidiga beskaffenhet, som Statens jernvägsbyggnader, kan för ett förflutet år icke vara afsiutad förr än de sista dagarna af det påföljande.
Cederström, Claes Rudolph: Då jag ej anmälte min reservation mot beslutet i fråga om förändring af en § i Ridd.Direcl:s inslruction, skedde det derföre, att jag ej dermed ville upptaga tiden, då ännu ett mål återstod att afgöra; men sedan Ståndet äfven öfver detta sednare ärende beslutat, må det vara mig tillålet att nu framställa min reservation emot den mening, som i den förra frågan gjorde sig gällande. IT r von Hartmansdorff, Au g.: Då en ledamot önskat all man måtte gifva, jag vill ej säga godlgörelse, men någon inkomst åt Frimurarebarnhuset, för den förmån, hvaraf detsamma gått i mistning, lager jag mig friheten hemställa, om ej R. o. Ad. skulle behaga förära en gåfva af 500 r:dr till oflanämnde barnhus. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 P r o t o c o 1 ], hållna hos Hög-Ioflige Ridderskapct och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, År 183U Tolfte Häftet. STOCKHOLM. Tryckta hos Johan Hörberg, 1834* Fredagen den i5 Augusti i83/ji. Plenum 11. 9 f. m. Justerades pleni-prottn för d. 24 sistl. Juli f. och e. m. Då nu ånyo föredrogs BancoUtskrs d. i f dennes e. m. på bordet lagda memor. N:o 23, med förslag till sammanjemnkning af RiksSt:ns beslut i anledn. af Utskrs under JV:o 17 afgifna förnyade utlåtande, angtde Bankens öppnande till utvexling af silfver, beslöt R. o. Ad. att antaga den afUtsk. i nämnde memor. till R. o. Ad. framställda inbjudning. Fortsattes den i plenum d. i3 dennes e. m. började föredragningen af såväl StatsUtskrs utlåt. N:o 81, angrde regleringen af utgifterna under Riksstatens 3:dje hufvudtitel, som samma Utsk:s d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda utlåt.