Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj aflåtne samt Den ii Junit f, m. den 3 dennes på bordet lagde Memorial; angående åtskilliga föreslagne ändringar i RiddarhasOrdningen; blef samma Memorial, på grund af dervid gjorde anmärkningar, till Rid^ darhusUtskottet återremitteradt. Ut supra. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 10 om'aftonen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim, Lördagen den 14 Junii. Plenum klockan 8 förmiddagen. Vid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomiUtskottens den io sistledne Maj, under nummer 72 afgifne samt den 3 dennes på bordet lagde Betänkande, angående Byvägars, anläggning och underhållande; blef samma Betänkande af Ridderakapet och Adeln bifallit. §•3 Opn i| Juni i e, mi Föredrogos i nyo och biföl lo» följande, från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 6 och ii dennes eftenniddagarne, på bordet lagde Memorial och Utlåtanden: Från Statsutskott et: Af den 26 sistledne Maj: N:o 210. I anledning af Kongl. Maj:t* Nådiga Proposition , angående sökt fri dispositionsrätt af deo lägenhet, hvarå Rörstrands PorcellainesBruk är anlsgdt; N:o 213. I anledning af Kongl. Majrta Nådigt Remiss uppå Chefens för 3:dje CavalleriBriganden underdåniga Memorial, om utbekommande af Adjutants-arfvode. Angående väckt fråga, om Rotehållarne i Fällingsbro Härad af ålder anslagen Spannemåls undsättnings till godonjutande. Fran Statsfamt Allmänna Be/vänoch EconomiUt (kotten: Af den 31 sistledne Maj: N:o 218- Om bidrag af allmänna medel till Linförädliogeas befrämjande inora Hallands sa. fl. Län. N‘.o 219.
Denna verkan.anser jag, att man börtie söka på en annan väg, och jag tror mig Den 30 Augusd J. m. 317 icke fela, d/i jag påstår, att detta ändamål hufvudsakligen vinnes genom den hittills saknade fria inrikes handel med aila slags tillverkningar, som Utskotten nu tillstyrkt i 16 §., 4 Art., den jag för min del högeligen gillar, och anser vara hufvudpunkten i närvarande fråga. Allmänneligen klagas öfver konstsinnets och konstfårdigheternes förfall inom Gesållclassen, äfven som öfver bristande sedlighet och ordning hos Gesållerne, hvilka närmast Mästarna skola drifva verkstådérne. Detta lärer likväl ej afhjelpas derigenom, att man nedsätter Gesållclassen i egen och andras opinion, utan derigenom att man söker inom densamma väcka och underhålla täflan och hederskänsla. Medlet härtill anser jag vara inrättningen af en högre Gesållgrad, hvars blifvande medlemmar man t. ex. kunde kalla KonJiförvandter. Till denna dass skulle inga andra af nu varande Gesäller kunna uppflyttas, ån de, som åga vederbörliga intyg: 1) om utmärkt Jkicklighet; 2) om godt celi framför allt ny eklert uppförande; saint 5) om kunjkap i råkna och Jkrifva, vid hvilken sistnämnde omständighet dock någon mildring i fordringarne för det närvarande kunde åga rum. För framtiden skulle fordringarne för inträdes vinnande i KonstförvandtsClassen skärpas, för att såmedelst befordra upplysningens allmännare spridande bland näringsidkare och derigenom gifva denna dass en lyftning, sorn den behöfver och rättvisligen bör äga. Emot idéen om handtverkeiier strider all - Dtn 30 Augusti /. m. (Ides det förslag, att ålägga Mästare att städja Gesäller på halft eller helt år. En så beskaffad författning skulle döda konstsinnet och fliten, samt höja arbetskostnaden, utan nit öka varans godhet.
Stånds tankar i någon eller några delar blifva skiljaktiga från de öfrigas, och samma Stånd sig icke efter de öfriga fogar,” förstärkt Const.ötsk. bör ”genom omröstning skiljaktigheterna förena, och det dymedelst fullständigt beredda utlåtandet sedan hvila till R. St:s afgörande, såsom ofvan sagdt är.” Emot det af Utsk. framlagda förslaget om tillägg uti 72 § Reg.F. hafva icke anmärkningar i några delar blifvit framställde, utan de begge återremitterande Ståndens gemensamma tanka bar förklarats vara, att hela förslaget borde, såsom obehölligt, ogillas; och omröstning uti förstärkt Const.Utsk. i denna fråga skulle fördenskull icke hafva till föremål att förena skiljaktiga beslut angående detaljerna af det förslag, sorn, enligt bokstalliga lydelsen af 2 mom. 56 § Reg.F., skall efter omröstningen linnas qvar att hvila till nästföljande riksdag, ulan tvertom kunna leda till den följd, att intet förslag blefve som hvilande anlaget.” —Kan icke nu en hvar inse, att Utsk. här gjort sig skyldigt icke till en utan lill flera sofismer? Först och främst liar Utsk. i den första premissen åberopat den händelsen, att något Stånds tankar blifva i någon eller några delar skiljaktiga från de öfriga RiksSt:ns, men sedan har Utsk. tillämpat delta så, att när blott vore fråga om Stånden i någon eller några delar vore skiljaktiga från Utsk.-s förslag och alls icke om den händelsen att de förkastade bela förslaget. Nu är det likväl ovedersägligt, att ett Stånds tankar kunna både i någon eller några delar vara skiljaktiga från de öfriga Stånden och tillika i allo vara skiljaktiga från Utsk:s. Det vore också besynnerligt, om grundlagen skulle vilja föreskrifva votering om skiljaktighet funnes i någon eller några delar, men icke om den funnes i alla. Om det faller någon in att säga, det en triangel är fyrkantig eller en cirkel åttkantig, så blir han utskrattad, men lika absurdt är detta Const.- Utsk:s resonement, i logiskt hänseende. En värd talare Gr.
Trots allt hvad de nu herskande Lennstran-nisterna säga så tror jag ändå på en annan verld. Någon glädje bkall man väl ha efter som man kommit till. Den här verlden är en jämmerdal. Således måste glädjen finnas i en annan verld. Hvilket skulle bevisas. — Jag inbillar mig att sällheten i andra verlden ligger i synnerhet deri att billikockerna icke få komma dit. Och det är rättvist, då de ha det så bra här. — Ja, vore jag blott säker på detta, så fore jag till Amerika och toge anställning som eldare på ett af de snabbgående jättelokomotiven. Förr i verlden använde man den gamla lilla Katrinahissen 90m utgångspunkt för fården till det andra landet; detta kallades pjelfmord och medförde att man icke fick » hederlig begrafning ». Åh, hvad tiderna förändras! Emellertid är det kanske så godt att dröja litet. Hvem vet hvad som kan ske? — Tack vareAntiseptoptimum — den enda medicin i hvilken man ej funnit billikocker och som derför anses vara ett osvikligt gift för dem —, fem billigram hvarannan dag, kan man ju ändå äta svartbrändt, färskt kött och dricka i 37 timmar kokadt skållhett vatten utan att alltför mycket riskera att få något värre än kronisk magkatarr. Det är visst sant att många påstå att denna medicin småningom gör en till idiot, men detta är ju en cura posterior. Skada blott att det är så dyrt. Men allt är ju dyrt, tack vare våra präktiga tullar. På de saker vi kunna göra sjelfva måste vi natur * ligtvis ha hög tull för att skydda våra fabrikat för täflan med bättre och billigare utländska. Derigenom kunna vi också ta bra betaldt af våra landsmän för hvad vi göra. Och på de saker vi nödvändigt behöfva men ej kunna göra sjeliva och derför ej pä vanligt sätt kunna förtjena något på, lägga vi naturligtvis också en hög tull för att åtminstone kunna förtjena litet på tullen. Ja, tullarne äro bra. Men dyra bli de. Så alldele3 nödvändiga för statskassan äro de förBtås ej numera, då krigen af-skaffats. Ja det har också sin historia.
Då det nu icke lärer kunna nekas, att Svenska näringarne, under vår öfverklagade capitaleller penningebrist, med fördel kunnat an - Banco-U tsh:s Betänkande, N:o 92. 37 vända nya Capitaltillgångar, helst när de erhållas på iner än vanligt goda vilkor, och då återgifvandet af sjelfständig ställning åt en betydlig del af Rikets fastighetsegare ej kan undgå att gifva dem en ökad kraft till nya odiingar eller andra flitens bemödanden, att öka enskildt och allmänt välstånd, så lärer ej eller kunna betvillas, att dessa Utländska Capital i Svenska Närings-Idkares händer skola öka Rikets afkastning vida mera, än beloppet af den årliga Ränteoch Capitalafbetalningen till de Utländska Borgenärerne, oberäknadt att, när det upptagna Lånet blifvit till fullo betaldt, återstår, såsom en ren nationalvinst, den nya näringskraft, det framkallat. Utskottet återkaldar dessutom i Rikets Ständers minne, huru, under den Store Gustaf Adolfs och Hans Dotters Förmyndares upplysta Styrelse, det just var genom inlockandet af Utländska Capital, man midt under ett oafbrutet kostsamt krig bragte Rikets Näringar från ytterlig vanmagt till en höjd, de förut aldrig uppnått. 2:0 Bankens ytterligare inblandning i en vidsträckt Fastighets-Lånerörelse _, föga öfverensstämmande med dess naturtiga verksamhet, och hvars menliga inflytande pä dess credit erfarenheten visat. Hela vigten af denna betänklighet försvinner, då man betraktar skillnaden emel - 38 Banco-Utsk:s Betänkande, N:o 92. Ian Bankens sätt att skaffa sig tillgång till sina förra Fastighets-Lån och det som nu här föreslås. Borr bestred Banken denna utlåning, dels (såsom på 1740- och 1750- talen) genom nya Sedlar utan fond och utan rörelsens kraf, dels (såsom åren 1815* 1Ö20) med inkomster, som voro oumbär* liga h)jr dess eget förstärkande.
Band. 17 Den 5 September f. rn. nisme alldeles öfverensstämmande med den riktning och det egna skaplynne , som den Europeiska culturen nu tagit, då allt skall sättas emot hvartannat. Jag, som är ställd alldeles utom detta cultur-tillstånd, är ej rätt i tillfälle att förstå systemet, och aldraminst begriper jag meningen af yrkandet, att man skall tillvägabringa Scholasinrättningar och lärostiftelser , för att förmå de så kallade tärande att blifva närande. Hela detta närings - väsendet skulle, efter hvad jag fattat, bestå uti utöfningen af praktiske yrken och handtverk. För att förvärfva denna praktik skulle inrättas skolor , der man skulle lära icke att veta, utan att göra , således der man theoretice finge lära, att icke vara theoretisk. Det vill säga, der man skulle lära, att vara olärd. Om ej detta leder till en besynnerlig cirkel af för-i villelser, lemnar jag åt Ridderskapst och Adeln att bedömma. Hvad åter det projectct angår, att inrätta Stipendier, för att förmå folk ur de så kallade tärande Classerne , äfven Ridderskapeis och Adelns Söner , att blifva skräddare och skomakare, så är det för mig dunkelt, hvartill det skulle tjena. Det bästa handtverkeri-stipendium är, om man ser det eller det handtverket öfverträffa allt annat i inkomst, och gifva största fördel och oberoende. Men om något af desse yrken ej möjeligerf leder till en lycklig ställning , så tror jag ej att man synnerligen stort uträttat , om man genom Stipiender lockar menniskor , alt öka antalet af tiggande Skomakare-Gesällen t)en 5 September f. m, *59 Friherre Anckarsvärd, Carl Hindric: Då jag; i anseende till hufvudprincipen, fullkomligen delar Herr Sparres åsigt, har jag trott mig böra understödja hans Motion.
Vid öfvervägande af hvad Götha CanalDirection sålunda, på Bolagets vägnar, i underdånighet anfört, har Kongl. Maj:t väl å ena sidan med bekymmer erfarit, hurusom betydliga tillskott af allmänna medel ännu äro af nöden för Canal-byggnadens slutliga fullbordan; men då fördelarne af ifrågavarande stora företag hufvudsakligen hero på hela planens fullkomliga utförande, och frugten af de dertill redan använda Summor följaktligen skall till större delen gå förlorad, i händelse arbetet nu för bristande tillgångar måste afbrytas; så har Kongl. Maj:t, Öfvertygad, att Götha Canal i framtiden bör blifva af väsendtlig nytta, ej mindre för Rikets Handel och Näringar, än för dess försvar vid ett möjligen inträffande krig, funnit Sig ej kunna tveka att till Rikets Ständers bifall öfverlemna Canal-Bolagets nu gjorda anhållan om ytterligare understöd i den ordning och till det belopp Directionen uppgifvit, och dervid serskildt fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på angelägenheten , att frågan om de 100,000 R:dr, som, enligt Directionens underdåniga anmälan, nu genast förskottsvis erfordras, varder, oberoende af hufvudsaken, till skyndsam pröfning företagen och afgjord: Kongl. Maj:t anser för öf Bili. till R. S. Prot. 1828 och 182g, 1 Saml.j 2 Rand. 5:te Häftet. a lS Kongl. Majds Nådiga Propos. N.o 38. rigt, att livad genom försäljning af de efter Canal-byggnadens fullbordan öfverblifvande elfecter kan inllyta , och hvaraf någon tillgång i de nu uppgjorda k os tn adsfö r sia ge n icke beräknats, bör ingå såsom afbetalning å de af Rikets Ständer till Canal-arbetet lemnade bidrag. Kongl. Maj:t föreslår vidare, att ActieEgarne i Götha Canal må bibehållas vid den af Rikets senast församlade
Herr S. visade under hela tiden en till högsta grad upphunnen belefvenhet, lätthet i conversation, och elegance i sätt och hållning; jag vågar bestämdt säga att Rosas R. i all sin fullkomlighet likväl betydligt kommer att stå efter denne, ty det utmätte något pretentieusa, och jag borde väl ej säga: illslugt spefulle hos R. är ifrån den öppna ljusa blicken hos denne fullkomligt försvuret. Efter frukosten rådslog man om den för oss beqvämaste fördelning af rum. Friherrinnan skulle för sin räkning behålla de tre första, med sin egen utgång (dem nemligen hon nu innehade) jag de tvenne derefter följande ett större och ett mindre med ovilkorlig genomgång af salonen, då Friherrinnan njöt sin morgon eller middagsslummer. Derefter flyttades hela förmiddagen meubler och förnödenheter från rum till rum, till dess vi hvar och en med våra inventioner blefvo fullkomligt belåtne. Middagen, så väl som alla härefter blifvande måltider, serverades för beqvämlighets skull, nere i ett gladt ljust rum, liggande på motsatt sida af de trenne Herr S. innehar. Här hade Annette, till befrämjande af Friherrinnans tillfredsställelse, rigtigt gjort sitt bästa. Rummet så väl som bordet var alldeles fullprydt med de enkla men behagliga blommor Inspektörens lilla trädgård kunnat prestera. Friherrinnan syntes äfven så förnöjd så jag knappast någongång tillförene funnit lifligheten hos henne stigen till högre grad. Hon var mot Herr S. som mot alla, i synnerhet mot dem hon finner förstå skatta hennes godhet, uppmuntrande och egen. Hennes första tilltal till Herr S. yppade det vänliga du, hvarigenom hon troligen ville visa sig ej glömt den ringa slägtskap, hvilken i alla fall mellan dem ägde rum; att naturligtvis ett jemnt upprepadt; "min nådiga Tante" blifver följden, är begripligt. Efter-middagen tillbringades med promenader omkring Grefskapet, hvilket är vidsträckt och ståteligt, men i anseende till dess ovanliga dysterhet, icke vackert.
Till stöd för dessa serskilda yrkanden, har hufvudsakligen blifvit anmärkt: att Assistance-Conlorets hus är till sin beskaffenhet vida bättre, solidare och dyrbarare än f. d, Hessensteinska huset; att grunden vid det förra äfven är mera fast ocb säker än vid det senare; att värdet å Hessensteinska egendomen blifyit för högt uppskattadt, synnerligast vid betraktande af de dervarande uthusens förfallna tillstånd, hvilkas ombyggnad ej kunde verkställas utan kostsamt pålnijigs-arbete; att följaktligen ansenliga underhållsoch oipbyggnads-anslag möjligen skulle komma att erfordras vid denna egendom sedan bytet blifvit definitivt afgjordt; att, fastän åtskilliga förändringar redan, i anledning af det provisoriska bytet, blifvit verkställde, flere andra säkerligen skulle komma att än vidare erfordras i och för Hessensteinska husets fullständiga inredning till så väl RiksgäldsConlorets, som 8 Stixii~Utsk.oiLels Utlåtande Pt:o 70. Riks-Arelli veis behof, hvartill en Talare ansett i-3:del af Uppskattningssutnman komma att åtgå; att dessa sålunda erforderliga kostnader, i förening med den oundgängliga quaibyggnaden, skulle medtaga en stor del af den utgifts-summa, som man velat undvika, i afseende på Assistaneehusets inredning för Riksgälds-Contorets behof; att Assislance-Couiorets hus finge af Stockholms Drätsel-Commission ernoltagas uti ett dess ändamål fullkomligt motsvarande skick, utan att Staden behöfde vidkännas någon kostnad för dess inrédniug.; att följaktligen fördelen af det föreslagna bytet vöre uteslutande på Stadens sida; — att då det å ena sidan vore upplyst och inedgifvet, att Assistance-Contorets hus lemnar både säkert och tillräckligt utrymme för Riks-xlrcluvet, förekomme deremot, å den andra sidan, att uti Hessensleinska egendomen endast den norra flygeln kunde till detta behof användas, samt att tillförlitlig undersökning saknades huruvida denna flygel är till samma behof fullt tjenlig, och att det i allt fall vore mindre rådligt eller lämpligt, att förvara Riks-Archivets dyrbara handlingar i en byggnad, försedd med så många eldstäder.
Äfven sedan skolan lagt beslag på dagens flesta stunder, kan tid räddas undan för en och annan liten praktisk öfning, blott man en gång fått öppet öga för vikten häraf. Och så finnas j u de långa ferierna, då dessa öfningar kunna blifva fullständigare. D u bör låta din flicka under dessa frihetstider få deltaga i alla möjliga husliga sysslor. Till oeh med skurviskan bör ej blifva henne främmande, om också bekantskapen göres endast på lek. En dag kan j u komma, då hon nödgas lägga hand äfven vid detta slag af arbete, och då är godt att haffa början gjord. För öfrigt är golfskurning ingalunda ett så afskräekande företag, som de oinvigde inbilla sig. Det är tvärtom ett reelt styrkearbete, hvarom man som barn mycket gärna vill vara med, och därtill en förträfflig gymnastik för den unga kroppen. Kunna skurlektionerna därjämte göra klart för din flicka, att intet hederligt arbete förnedrar, huru ringa det än må vara, så hafva väl sällan några stunder blifvit bättre använda. Det ligger i kvinnans och således äfven i flickans natur ett behof att hafva något att omhulda. Aldrig glömmer jag min förtjusning, när min mor en sommar anförtrodde mig en hel kull ankungar att vårda. Hvarje dag städade oeh sandade jag golfvet i deras lilla gemak, redde sedan af gräs och mossa en mjuk bädd samt ordnade supéen. När aftonen kom och jag hade min kull lyckligt under tak, var det min fröjd att genom eu springa på dörren betrakta mina skyddslingar, där de hopkrupna hvilade i sin grönskande vrå, ech helt moderliga känslor fyllde mitt 12-åriga hjärta. Gif alltså din dotter någon bestämd uppgift att fylla, och du skall därigenom lära henne än bättre förstå arbetets glädje. Aldrig skall hon t. ex. finna sitt lilla rum så inbjudande, som då hon med egen hand städat och ordnat detsamma, aldrig några grönsaker så smakliga, som dem hon själf uppdragit och vårdat. Genom detta rörliga och verksamma lif under skolans mellantider, växer flickan upp till en frisk, handlingskraftig ung kvinna, fri från alla dessa förslappande griller och drömmerier, som under ungdomsåren pläga följa sysslolösheten i spåren.
Brefvet af den 28 September 1828: att, sedan Biksdags-fullmägtigen för Åkerbo Härad vid samma års Riksdag i underdånighet anhållit, att häradsboerne måtte få hemta grus till väglagning från så kallade grusåsen å Kungsöhrs kungsgårds egor norr om ån, Kongl. Majit godt funne i så måtto tillden underdåniga ansökningen lemna bifall, att de år, då, under vintern, ån vid Kungsöhr icke varit så tillfrusen, att de vägbyggnadsskyldige utan fara kunnat deröfver med vägbyggnads-änmen färdas, dem då skulle blifva tillåtet att, efter förut skedd anmälan, hos arrendatorn af kungsgården och af honom leornad anvisning, under hans uppsigt hemta sitt behof af vägfyllnadsämnen å norra sidan af ifrågavarande sandås, från den der tillförene öppnade sandgrufvan, på det stalie minsta skada och vanprydnad deraf förorsakades. Ut - Statssamt Allm. Besv - och Ekon.-Utnkottens Utlåtande, iV:o 16.
BERTHA: i mörk klädning, urskuren i fyrkant, med fichu och krås. Hon har en blomma på venstra axeln. CARL: civil med orden. Fröknarne HALL extravagant och dyrbart klädda. rummen stå uppslagna. I trädgården synes ett serveringsbord med FÖRSTA SCENEN. BERTHA. in från trädgården. Blek och med blå skuggor omkring ögonen. ABET in från fonddörren. De omfamnas och kyssas. BERTHA. God dag, välkommen! Du kommer sent! ABEL: God dag. BERTHA. Och Gaga lofvade komma! ABEL. bad om förlåtelse. Alldeles afgjordt. Han var ångerfull och BERTHA (rättar på kräset). TREDJE AKTEN ABEL. gonting. Hvad är det med dig i dag? Det är nå- BERTHA. Hur så? Hvad? ABEL. Du har... Du är inte lik dig! Du har... Bertha! BERTHA. Prata inte! ABEL. Skulle? Och så blek? Bertha! Du har färg; du har glans i ögonen! Hvad? BERTHA. Jag måste gå ut till mina gäster. ABEL. Säg, är Carl här och Östermark? BERTHA. Båda två äro ute i trädgården. ABEL. Och flickorna Hall, och frun? BERTHA. inne i mitt rum. Frun kommer senare, men flickorna äro här, ABEL. Det här blir väl också bara pannkaka. KAMRATERNA BERTHA. Nej inte det här, du! ANDRA SCENEN. DE FÖRRE, WILLMER med en blombukett. Går fram till BERTHA, kysser hennes hand och lemnar buketten. WILLMER. Förlåt! För min kärleks skull! BERTHA. Jag vet inte men i dag vill jag inte ha några ovänner! Nej, inte derför, men det är detsamma! TREDJE SCENEN. DE FÖRRE. AXEL. BERTA och WILLMER förlägna. AXEL (till Bertha, utan att låtsa om Willmer). Förlåt Om jag störde! BERTHA. Inte alls! AXEL. Jag ville bara fråga om du har bestält super? BERTHA.
Borgareståndet väckt, till Utskottet remitterad motion, bland annat, löljande anförts: “Uti reglementets 122 §. pag. 98 och 173 §. vidhåltes ett gammalt stadgande, att Lånebankeus räntebärande obligationer, som vid 1849 års slut uppgingo till 525,000 r:dr banko, härledande sig från upplåningar före 1830, icke skola beräknas såsom sedelstock, och att de skola infrias med en fond på 80,000 r:dr banko. Denna sednare summa finnes i Bankens räkenskaper uppförd både i debet och kredit och har i flera år stått alldeles orubbad, oaktadt dylika obligationer blifvit inlösta för circa 300,000 r:dr sedan år 1834; så alt det ser ut, sorn om sedel-emission skett, oaktadt sådant icke var beräknadt; och på 14 Banko-Utskottets Memorial, Ar.-o 47. det att dermed måtte varda slut, föreslår jag vördsammast, atl de få obligationer, som årligen erbjudas till inlösen, måtte infrias på samma sätt, som räntan nu erlägges för dem, eller bland årets löpande utgifter, och att de 80,000 r:dr måtte afföras utur räkenskaperne.* Orsaken hvarför berörde 80,000 r:dr blifvit såsom sedelstock beräknade, härleder sig derifrån, att det tillförene ansetts behofligt att hafva någon motvigt emot den ökade sedelansvarighet, som uppkommer dels genom infriande af s. k. Låne-Banko-obligationer samt liqvid af derå upplupna räntor, dels förmedelst utgifvandet af åtskilliga på räkningar i Låneafdelningen inncstående medel, tillhörande enskilde personer såsom auktions-öfverskott på försålde guldoch silfverpanter, m. fl., samt dels af utelöpande invisningar och insättningsbevis emellan Låneoch Kassa-afdelningarne. Då största delen af de s. k.