Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jorda-Balken uppräknade öfrige laga fång, nemligen förpantning, arf och gåfva, har det likväl icke blifvit bestämdt, huru arfsoch lösnings-frågor skola Expeditions-Ulskotlets Forslag lill und. Skrifvelse> N.o 3 '9' bedömas, samt den domaren åliggande förmyndare-vård utöfvas, då t. ex. en Jude, som med Nådigt tillstånd köpt fast egendom på landet, aflider samt det inlrälfur, att han efterlemnar arfvingar af samma lära, till hvilka nämnde Nådiga tillstånd ej är utsträckt, eller att någon af arfvingarne är omyndig eller Christen. Slutligen och jemte det de i allmänhet stadgade eds-forformulairen blifvit, i fråga om Judar, ändrade, är genom förenämnde Kongl. Författningar stället, hvarest ed bör af Jude afläggas, förbytt från Synagoga till allmän Domstol eller Embetsverk, hvilket möjligen kan leda derhän, att en Jude på grund deraf ansåge eden ej blifva för sig bindande. Rikets Ständer hafva ansett déSsa olägenheter vida öfverväga dem, som kunna härflyta deraf, alt de mera inskränkande stadganden, söm före år 1838 för Judarne voro gällande, ytterligare någon tid tillämpas, och få med anledning häraf Rikets Ständer hos E. K, M. i underdånighet anhålla, det tillämpningen af de under år 1838, i afseende på Mosaiske trosbekännare, utfärdade Författningar måtte inställas, samt Reglementet af den 27 Maj 1782, med deruti före år 1838 gjorda ändringar och tillägg, åter för de redan i Riket med behörigt tillstånd varande Judar i kraft och verkan inträda, intilldess'en ny, fullständig och ändamålsenlig Författning, i afseende på Judarnes r* väl borgel liga som religiösa förhållanden, kan varda utarbetad och af Rikets Sländer, så vidt på dem ankommer, godkänd. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Maj 1841. C<)4 Expeditions-Vtskottets Förslag till und.
Efter den goda jagten i februari sökte vi förgäfves förmå tschuktscherna att lemna oss ett hufvud eller en hufvudskål af någon bland de skjutna sälarne. Äfven bränvin bjöds utan framgång härför, och endast i största hemlighet vågade en af våra bästa vänner från Irgunnuk, Notti, lemna oss ett sälfoster. En korp blef en gång skjuten i granskapet af ishuset. Skytten gick derpå till det magnetiska observatoriet, men nedlade, innan han trädde in, den skjutna fogeln jemte gevär och jernsaker i den förut omtalade, utanför observatoriet stälda vapenkistan. En stund derpå blef det stor uppståndelse utanför tältet. Några män, qvinnor och barn bland infödingarne skockade sig skrikande och hojtande kring vapenkistan. Tschuktscherna hade nämligen märkt, att den genom skottet endast döfvade korpen börjat skrika och flaxa i kistan, och de gåfvo nu med ord och tecken till känna, att en stor olycka var nära att hända. Medlidsamhet hör som bekant ej till vildens dygder. Det var tydligt, att äfven i detta fall ej denna känsla, utan rädsla för det onda, den sårade korpen kunde åstadkomma, föranledde uppträdet, och då en matros strax derpå vred nacken af fogeln, hade tschuktscherna intet emot att mottaga och äta den. Vintern 1878–1879 tycktes i dessa trakter hafva varit ovanligt svår och jagten mindre gifvande än vanligt. Detta tillskrefs vår närvaro. Med oro frågade oss tschuktscherna flere gånger, om vi ämnade skaffa så högt vattenstånd, att Musikinstrument. 1. hvisselpipa, nat. storl. 2. hvisselredskap 1/8 af nat. storl.; a. munhålet. hafvet nådde deras tält. När man den 11 februari, efter det jagten en lång tid slagit fel, ändtligen lyckades fånga en hop sälar, så slog man vatten i munnen på dem, innan de infördes i tälten. Detta skedde, enligt uppgift, för att de öppna vattenrännorna i isen ej skulle sluta sig allt för snart.
Till en stor del af liknande skäl, som t. ex. fordom i Rom under Augusti välde, befann man sig länge, temligen allmänt och helt upprigtigt, öfvermåttan väl under Gustaf III:s spira. Man var här, liksom der, mätt på Senater, Folk-Tribuner, Parti-krig och Proscriptioner. Hvar tid har sitt tycke. Det gifves perioder, då nationerna tröttna vid att styras af Konungar; det gifves andra, då de tröttna af att styras af ”Peter Dryg” och ”Jöns Rase”168. Sådana omskiften hafva ofta timat; och öfvermodiga dagblads-skrifvare, den förbryllade menighetens på samma gång preceptorer och hofmän, saknas, i de nyare staterna, aldrig att påskynda dem. Egentligen politiserade Stockholms-Posten icke alls, i ordets vanliga mening. Den hade redan i sin prospect, uttryckligen, frånsagt sig all dylik afsigt. Men det politiska intresset ombesörjdes der ändock på ett vis, som, i utvändig måtto indirect, i invändig var desto djupare och fruktbarare. Geijer har yttrat169: ”Stockholms-Posten ville på engång muntra och upplysa, genom hänvisande på de snillets läckra och oskyldiga nöjen, som ett trumpet och okunnigt, af politiska tvister sysselsatt, folk vanvårdar och föraktar. I detta blad erhöll den lätta, qvicka, med sällskapslifvet närmast sammanhängande, litterära både productionen och granskningen först ett eget fält”. Mera träffande kan denna tidskrifts allmänna syfte ej betecknas. Jag tillägger: hos Kellgren utvecklade sig, under tilltagande ålder, ett stort moraliskt allvar, som låg innerst i hans manliga själ; i samma stigande mån uppfattade han betydelsen af begreppet medborgerligt vett, och gjorde – såsom Publicist – till sin pligt, att deruti undervisa. Af hans publicistiska sträfvan är numera det minnesvärdaste blott det, som tillhör och uttrycker denna syftning. Han saknade dervid ej mod, att säga sin allmänhet de bittraste sanningar: utan bekymmer, om denna allmänhet var den lägre och såkallade ”stora”, eller sjelfva den högre, ja till och med högsta.
Att utsträcka JOIO Riksens Ständers denna uppbringnings - rättighet till den ej mindre vigtiga omständighet, då Contraband der upptäckes , är i min tanka ingen stridig» liet emot denna gamla Författning, icke en gång en ändring deruti, det kan blott anses sorn ett nödigt tillägg, föranledt af de utaf Riksens Ständer sjelfve yrkade strängare Be» vaknings-anstalt;er.!! ”Instructionen af den 8 Maji 1816, ehuru densamma icke uti 1 §. nämner Fartyget, utan blott det fÖrbudna godset, stadgarder» näst uttryckeligen i 5 §. att, för samma förbrytelser, Fartyget skall till närmaste Sjö» tullskammare införas; uti 6 §., att samma förhållande iakttages, då olaga lossning sker, äfven af lofgifvet gods, och uti 4 §' attoni, vid passens och godsets granskning, kistor saknas eller sigill finnas brutna, skall Far» tyget anhållas, och Skepparen för Sjötullsrätt inställas. Att således genom denna nya In» Struction, såsom ofyanföre anmärktes, sam» ma stadgande blifvit utsträckt äfven till det fall, då confiscabelt gods bland laddningen ertappas, hvilket är en åtminstone lika stor förbrytelse, sorn de föregående, kan jag så mycket mindre anse vara en lagstridighet, sorn denna föreskrift ej var gifven , sorn en ovilkorlig skyldighet, att i alla fall iakttaga, utan som en rättighet, nödvändig i det fall, då, såsom i det närvarande, det förbudna godset omöjeligen kunde på annat sätt, en» ligt 1816 års gällande Instruction, till när» mäste Sjötullskammare insändas.” . Revisorers Berättelse, j o i1 ”Seglations - Ordningen upptager endast den händelse, då Fartyg anses misstänkte att medföra Lurendrägeri-v a ror. Både den och Reglementet af 1724 kunna således så mycket mindre sägas vara stridande emot dessa föreskrifter, som ingendera något stadgar om det fall, då förbjudet gods på ett
Jemtlands reg:te), skulle bonden efter tågordningen till och vid reg:ls-möten och mönstringar, Samt till samlingsplatsen, då dragonen gick i fält, underhålla dragonen med 2 öre sant mark lort bröd, |:dels k:na gryn eller ärter, -^rdcls mark fläsk eller smör Om dagen, som skulle framskaffas. I Upla nds och Stockholms län, enl. contract af d. 4 Növ. 1720, var skyldigheten inskränkt tili att, endast vid uppbåd till tåg eller Kronans arbete, till compagnisamlingsplatsen underhålla soldaten utan ersättning. Dessa undantag skulle, efter förändrade förhållanden med soldatens arbetsskyldighet i Gestrikland och Helsingland, och måhända utan tillämpning å närvar. Jemtlands regite, endast hafva något särdeles inflytande å Dal-reg:tet och en mindre del af Westmanlands reg:te. I öfriga orter skulle rotehållarne lemna soldaterna underhåll vid möten och mönstringar, antingen för betalning eller genom förskotter af matsäck eller 2 å 3 daler k:mt. Men dessa förskotter skulle ersättas af soldatens lön, med undanlag för Wermland, der contractet af d. 18 Nov. 1688 befriar från någon lön åt soldaten, som årligen skulle hafva råg, bjugg och hafre samt victualievaror, hvarå matsäcken skulle afdragas. Den årliga lönen åter varierade då i olika Ben 9 Maj e. m. orlei’emellan 4° och.20. daler kunt, utom i Kopparbergslän, der den uppgick lill 65 daler, i Skinskattebergs tingslagaf Westmanland, der den utgjorde 120 daler — i krig hälften mindre — och i Norbergs .tingslag, der den utgjort 6 skepprd stångjern eller 12 skepprd tackjern, men genom K. brefvet d. 3 Febr. 1762 bestämdes lill i3o daler — i krig hälften mindre. Det bör dock anmärkas, ali, der lönen öfverstigit 4o daler, hafva soldaterne icke haft hemkall.
Af Stats-ulskottets förenämnde utlåtande inhemtas, att, sedan vid 1830 års statsreglering för häradsskrifvaren i Kalix fögderi anvisats en årlig lön af 450 r:dr, samt Kongl. Majits befallningshafvande i Norrbottens län, uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande upplyst, att kronofogde-lönerna i de 2:ne gamla fögderierna af länet icke öfverstege 420 r:dr och att häradsskrifvare-lönerna, inberäknadt mantalsskrifningsprovision m. m., i medeltal utgjorde 410 r:dr, hvadan, derest häradsskrifvaren i Kalix fögderi erhölle 450 r:dr, jemte de serskilda inkomsterna, denne skulle undfå vida högre lön än kronofogdarne; Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med Statskontorets underdåniga förslag, medelst nådigt bref af den 19 Juni 1830, förordnat, det skulle häradsskrifvaren i Kalix fögderi åtnjuta i lön 350 r:dr, mantalsskrifningsprovision 100 r:dr och resepenningar 6 r:dr 24 sk. Vid sådant förhållande och då, på sätt ofvanberördt är, det vid sistlidne riksdag väckte förslag om lönefyIlnad åt nämnde häradsskrifvare blifvit af Rikets Ständer lemnadt utan afseende, samt, enligt hvad uti åberopade Kongl, bref af den 2 Oktober 1845 förmäles, denne tjensteman från och med sistnämnde år kommit i åtnjutande af en årlig löneförhöjning af 51 r:dr 26 sk. 9 rist., har Utskottet funnit sig sakna skäl att till riksdagsfullmäktigen Rutbergs nu förevarande motion tillstyrka Rikets Ständers bifall. Ank. till Exp. Utsk. den 27 Juli, kl 6 e. ro. Utlåtande i anledning af vackt motion angående lönefyllnad åt håradsskrifvaren i Olands Norra Mot, U.
– ”Höre Edvard sige at jeg har for mange Kærester! — Ja, at höre Moer og Edvard moralisere mig, det er værdt Noget.” (Så, är till och med modren värre. Skön slägt! Hvilken afskyvärd qvinna hon måste vara.) ”Moer sa’: du ved jeg plejer ikke at holde Moralprækener, men” Och så talade han om en dam från Köpenhamn, som nu var ute på Fyen eller någon stans. I tjugo år har han stått under hennes inflytande, och han kan icke frigöra sig derifrån, och det fastän hon icke på något sätt har glänsande egenskaper eller är så utomordentligt snillrik, och dertill är hon feg och har rent af begått ”forbryderiske Handlinger”, bara af feghet. Han ser allt det, och ändå bibehåller hon sitt inflytande. ”Men hun har to Egenskaber, som jeg sætter umaadelig stor Pris paa: hun er altid ælskværdig imod mig og hun klæder sig meget godt.” Så talade han om mörkret. ”Gu’ske lov at det begynder at mörkes.” Det är så plebejiskt med dagsljuset, mörkret är mer aristokratiskt. Han älskar det. Han lefver först riktigt när det börjar bli mörka novemberqvällar, då ingen kan se hvart han går. Så var det den frun i Berlin, för hvilken han känt denna lidelsefulla förälskelse, den våldsammaste i hela hans lif, den som gjort att han hela tiden tyckte att han gick och blödde ur ett sår. Det varade fyra år, från 1878 till 1882. Efter 1882 har han aldrig sett henne. Han har bedt att få träffa henne, men hon vill icke återse honom. Bekantskapen började egentligen genom fru Brandes. Hon ville att de skulle börja umgänge. Men B. kunde icke riktigt fördraga mannen. Så blef det emellertid så att de kommo i umgänge och gjorde öfverenskomst att komma till hvarandra en gång i veckan. Detta varade ett års tid, men så upphörde man. Fru B. begynte visst bli svartsjuk. Umgänget fortsattes dock.
Hartmansdorff sednast anfört, finnes blott ett skäl, som icke förut är vederlagdt, det nemi., att enskilda theatrar icke skulle kunna hålla en ballett eller ett capell, som vore jemnförligt med de nuvar.; och han har derföre befarat, att den musikaliska konsten skulle komma att aftaga, utan att likväl utlåta sig, om han fruktar, att det skulle komma att dansas sämre än f förut. Jag vill icke ingå i en närmare undersökning, huruvida capellet har så stor del i den utveckling, den musikaliska talenten för närvar, innehar, sorn Hr v. Hartmansdorff vill tillerkänna detsamma. Så mycket vet jag dock, att den person, som mest bidragit att hos oss fullkomna vocalmusiken, ej har theatern att tacka för sin bildning. Hr v. Hartmansdorff har sagt, att en nationaltheater, utan capell och So Den 8 September. ballett, vore en torftig theater. Tyckena iiro olika. Jag åtminstone skulle för min del föredraga åskådning af“t. ex. en Shakespeares odödliga mästerverk, gåfvos de ock inom nakna väggar, framför den vackraste dans på vår förgyllda K. theater. Frih. Ehrenborgh: Jag begärde ordet för att meddela några upplysningar, hvilka jag icke hört framställas. Jag lefde icke på den tid, då flera theatrar på en gång buro sig i Stockholm; men jag tror icke, att förhållandet ar sådant, som den siste talaren, hvilken ännu mindre Öfverlefvat den tiden, föreställt sig detsamma. Jag tror nemi., att det just var prakten vid Gustaf lilis theater, som gjorde, att den bar sig bredvid de mindre. Ett annat skäl är det, att åtskilliga al den dramatiska theaterns sujetler voro tjenstgörande jemväl vid stora operan. Men månne den stora theatern numera skulle kunna bestå bredvid enskilda? Min öfvertygelse är åtminstone icke sådan; och enda medlet för öfvervigt i täflingen biefve, om stora theatern kunde öfverträlfa i prakt, dans och sceneri. Sådant åter skulle icke kunna åstadkommas, om recetten minskades genom att dela publiken.
Taxeringsman för Stockholm skola vara åtta af ridderskap och adel, åtta af presteståndet och tjugufyra af borgareståndet; af hvilka sistnämnde sex skola höra till grosshandels-, sex till minuthandels-, fyra till fahiiksoch åtta till handtverksklasserne, samt tio ståndspersoner eiler embetsoch tjenstemän, som icke till något riksstånd höra, hvaraf två från de förvaltande verken, tillsammans femtio personer, hvilka kunna arbeta på fördelningar, som hvardera inom sig ega utse en af deras ledamöter att å de bland dessa afdelningar, der Ofverståthållaren eller den, han i sitt ställe till ordförande i taxeringskommitléen förordnat, icke är närvarande, föra ordet; börande likväl det belopp, som hvarje skattskyldig blifvit i afdelningen påfördt, i kommittéens pieno pröfvas och bestämmas. § 89. l:o. i Götheborg och första klassens städer utgöres taxerings-kommitté af fyra personer bland ridderskap och adel, fyra af presteståndet, fem ståndspersoner ,eller embetsoch tjenstemän samt tolf borgare, hvaraf ett jemförligt antal ur hvarje klass. 2:o.
Vid 4:de punkten, angående Banko-statens löneförmåner, af Riksdagsfulltnägtigen Ter Östman från Wester-Norrlands län: ”Enär jag inom Utskottet icke kunnat biträda pluralitetens åsigt, att tillstyrka förhöjda löneförmåner åt vissa af Bankens tjenstemän, vill jag mot den tillstyrkta tillökningen afgifva min reservation, äfvensom mot den tillstyrkta tillökningen i arfvodet åt garde des medailles. Om man, å ena sidan, erkänner att de, som tjenstgöra i Rikets Ständers Bank, böra vara redbara och punktuela personer och således böra vara i åtnjutande af löneförmåner, motsvarande en anständig bergning, lärer, å andra sidan, ingen eller kunna neka att detta verks tjenstemän, synnerligast inom 3:dje och 4:de tjenstegraderna, med hänsyn till nuvarande tidsförhållanden, dermed borde finna sig fullt belåtne. De äldre Kommissarierne och Banko-sekreteraren, som tjenat öfver fem år, åtnjuta nu R:dr 4,400: Af Utskottet tillstyrkt tillökning „ 100: 4,500: De yngre Kommissariernes nuvarande lön efter fem år R:dr 4,000: Tillstyrkt tillökning „ 500: 4,500: Arfvode till ledamöterne i Diskont-stvrelsen R:dr 750: Tillstyrkt tillökning „ 850: 1,600: Tillstyrkt chefs-arfvode åt Banko-sekreteraren och Ombudsmannen R:dr 600: Garde des medailles , 300: Af Utskottet tillstyrkt tillökning „ 200: 50O: Då, hvad först angår Bankens tjenstemän inom 3:dje och 4:de lönegraderna, som kunna tjenstgöra uti flera afdelningar inom Banken; och således någon eller några af dem under olika rubriker, nemligen, såvida Utskottets tillstyrkan af de respektive Riks-Stånden bifalles, erhålla en årlig inkomst af tillsammans 6,900 R:dr, synes det mig som inga skäl äro förhanden att nuvarande
Utom den i 1860 års revisions-berättelse omnämnda förändring, i afseende på tiden för bränvinsskattefls beräkning och upptagande bland Stats-verkets inkomster, hade, i ändamål att sätta Kongl, Stats-kontoret i tillfälle verkställa sina Stals-Ulskotlels Ullålande N\o Y49. 11 utbetalningar, ett annat beslut blifvit af Rikets Ständer vidtaget, hvilket syntes vara af motionären förbisedd Genom nu gällande, vid slutet af sednaste riksdag och således efter åberopade berättelses afgifvande, för Riksgälds-kontoret utfärdade reglemente, hade nemligen Rikets Ständer förklarat, att det till bestridande af de extra stats-utgifterna anslagna bidrag utaf Statsverkets inkomster icke behöfde af Kongl. Stats-kontoret öfverlemnas till Riksgälds-kontoret förr än under sednare hälften af året efter det, af hvars inkomster samma bidrag påräknats skola utgå. Kongl. Stats-kontoret vore således berättigadt att icke blott under hela detta år, utan äfven under större delen af det nästpåföljande, till förefallande utgifter använda de för berörda bidrags utbetalande vid statsregleringen afsedda medel. Denna rättighet hade Kongl. Stats-kontoret dock under den efter sednaste riksdag förflutna tid ansett sig icke behöfva begagna, utan kunnat till Riksgälds-kontoret under hvartdera årets lopp öfverlemna hela det för samma år anslagna, fastän då till utbetalning icke förfallna bidraget, hvarjemte under innevarande år Riksgälds-kontoret redan fått från Kongl. Stats-kontoret mottaga nära en fjerdedel af detta års enahanda bidrag, oaktadt skyldigheten för det sednare embetsverket, att till det förra aflemna större eller mindre de! deraf, icke inträder förr än under nästkommande års sednare hälft. Den genom nu omförmälda stadgande i Riksgälds-kontorets reglemente Kongl. Stats-kontoret således förbehållna rättighet att under tiden intill dess ej allenast stats-inkomsterna för det sednast förflutna året till hela sitt belopp, utan äfven en betydlig del af det nästföljande årets inkomster influtit, använda ett å nuvarande
De Lill beständigt utgående pensioner anslagna fonder utgjorde år 1847 en summa af 47,100 Rxlr, hvaraf i pensioner utdelades 2,500 Rxlr. Kapitalet för pensioner, hvilka gifvarne af samma kapital bestämt åt vissa personer på lifstid, uppgick till 15,000 Rxlr, af hvars afkastning pensionsbeloppen voro 900 Rxlr. q) Sadelmakare-Åldermannen Jacob Fagerbergs Pensions-Inrättning. Af hyresmedel för 2:ne egendomar i Stockholm, uppskattade till 80,000 R:dr, bestridas denna Inrättnings utgifter, bestående dels i bestämda anslag till åtskilliga Välgörenhets-Inrättningar och dels i understöd åt behöfvande Borgare, deras enkor och barn. De förra eller Välgörenhets-Inrättningarne erhöllo under år 1847 540 Rxlr, och åt 77 understödstagare utdelades 2,862 Rxlr. r) Af Grosshandels-Societeten förvaltade Kassor. Societetens Pensions-kassas kapital år 1847 var 73,666 Rxlr 32 sk., hvarå räntan jemte andra Societetens medel, tillsammans 5,156 Rxlr 12 sk., användes till pensioner och understöd åt 79 behöfvande medlemmar af Societeten, deras hustrur, enkor och barn. Räntan af ett utaf Mamsell Christina Hagbom doneradt kapital, stort 52 12,000 R:dr, utgick till pensioner åt 6 behöfvande enkor och döttrar efter Skeppsklarerare, med 100 R:dr till hvardera. s) Kryddkramhandels-Societelens Pensions-fonder. Sedan KryddkramhandelsSocieteten, till följd af den nya Handels-Ordningen, med den 1 Juli 1847 upphört att utgöra en särskild klass af Stockholms Borgerskap, liar af de under Societetens förvaltning ställde medel blifvit bildad en Pensions-fond, för hvars handhafvande Eders Kongl. Maj:t den 7
Rdr 250 mast befrämjas och bibehålles genom beredda tillfällen för dess medlemmar, att "vid framskriden ålder kunna lemna rum för yngre och kraftfullare kamrater, vill Kongl. Maj:t nu föreslå Rikets Sländer, att ifrågavarande anslag, i den mån detsamma genom afgång bland lnnehafvarne af expectans-arfvoden, redan är eller ytterligare blifver disponibelt, må, efter de grunder och med de belopp, Kongl. Maj:t kan i Nåder finna lämpligt bestämma, få användas till pensions-förhöjningar åt afskedstagande Öfverstelöjtnanter, Majorer och Kapilener af arméen, utöfver de pensioner, som dem ifrån arméens pensions-kassa tillkommer. Då Kongl. Majit, vid beviljandet af Chefens för Strömholms Stuteri, Öfversten m. m. G. Liljestolpes ansökan att efter uppnådde 66 lefnadsår och sedan han uti nära 47 år varit i statens tjenst, hvaraf 24 år vid nämnde befattning, undfå afsked med pension, icke kunnat af stuteriets serskilda pensions-fond tillägga honom högre pension än 500 rdr, föreslår Kongl. Majit att, med afseende å Öfverste Liljestolpes långvariga, af ett rättskaffens och för det allmänna gagneligt embetsnit utmärkta, tjenstgöring, såsom tillökning uti denna pension måtte för honom å allmänna indrag nings-staten anvisas ett årligt belopp af 500: Under åberopande af hvad bifogade protokoll rörande regleringen af 8:de hufvudtiteln derom innehåller, har Kongl. Majit velat föreslå: att det anslag af 800 rdr om året, som vid sista riksdag blifvit, för tiden till nästa statsreglering, å allmänna indragnings-staten anvisadt till Wetenskaps-akademiens disposition, att användas, dels till fortsatt understöd för anskaffande af tekriingar af inhemska växter till ett arbete benämndt: ”Sveriges Flora”, och dels till uppmuntran för utgifvande af tekningar utaf Zoologiska föremål, måtte förfarande få utgå.
Regeringen, heter det, hade kunnat fördelaktigare för statsverket tillvägagå; derom vet jag blott, att Statens omedelbara bedrifvande af slika företag icke såsom fördelaktigt vitsordas af erfarenheten; att intet annat bolag anmälte sig under de 3:ne år, som ärendet visstes vara å bane; och att den offentligen anställda subscriptionen alstrade anteckning för blott 70,000 r:dr. ”Medgöriigare bolag bade anmält sig,” heter det, "om bekant varit, att så förmånliga villkor kunde ”erhållas; men sedan Ständer vägrat ett lån af blott 1 roil”lion, kunde icke förmodas att 1^ million skulle beviljas.’’ Härvid anmärker jag, att dessa r,5oo,ooo r:dr, utgående med 60,000 r:dr årligen, motsvara icke 800,000 rtdr på ett bräde; ett förhållande lätt alt uträkna, och för öfrigt af financemän nogsamt kändt, samt att de genom K. kungörelsen af d. g Dec. 1836, vid då öppnad allmän subscription , utlofvade 5o,ooo rtdr årligen, till dess en upplåning af 1 million Den i Juli e. m. r:dr blifvit betäckt, hade, enl. gjord uträkning, kommit alt fortfara i mer än 3o år, och att således anslaget, på det liela, skulle hafva öfverstigit den nu anmärkta summan af i,5oo,ooo r:dr b:co. 6:0 De betydliga fördelar, som bojaget blifver skördande af detta företag. Dervid skulle jag ieke finna att utropa annat än: ”så mycket bättre!” Icke derföre att jag äger actier; och jag vet, att ingen inom Ståndet härleder det försvar, jag nu förer, ifrån en sådan omständighet. Men det bör ju vara allom ganska fägnesamt att ändtligen en gång ett större fosterländskt företag utfaller fördelaktigt för dem , som det i första handen bedrifvit. Eller vore det så särdeles tillfredsställande, om det gick nya Trollhälte-canal-bolag, som det gått Götha-canal och Motala verkstad och Höganäs, och flera fosterländska företag?