Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ian i General Mista nce-> ^ontvirek, hwilka mot underpant af list införsel lofgifne u landsta rudimaterrer meddelas; tillstyrkandes Utstod et, uppå anförde skäl, au, r^ed undantag af inhemffe sä kallade fabnkswaror, sqnit utlandst ull, jenfte bomull pch silke, hwilka waror pä manligt sätt fa belänas, för ulla öfrige till införsel lofgisne utländske rudimakerier, hwilka urs Heneral-Asiistauce-Conkoiret komma atr belänas, bör erläggas lika mycket, som för de egenteliga lombardlänen, nemligen: för län ifrän och med tlsoo R:d. till 2000 R:d., siu och en half procent om äret, samt för län pä 2000 8H:d. och delsöfwer stu prooent, och för län, hwilka icke upaä sill rsoo R:d°. hwad den faststälde tariffen för fombardlänen utsätter, sä ait med deste län pä Utländske sä kastade rudimaterrer i alla afseenden kommer att förhällas, pq lika satt, som angående lombardlänen uti 1808 ärs Jnstruction är stadgadt; föregåendes U'stottet, i följe häraf, en förändring i n momentet, 2 §., 2 artikeln riri Jnstruckionen för General-Astistauce Contoiret och dest betjening. Aplastes och lades pä bordet ett ifeän Stats Ut^ 54« Den ^Augusti. Utskottet inkommit utlärande, af den i Augusti, angäende antalet af revisioner, som före nästa Riksdag böra anställas öfwer Stats-, Bancooch Riksgäldswerkens tillständ; föresiäendes Utskottet, att till besia revisioners förrättande arén t8lZ och i8lZ mätte blifwa utsedde.
Jag medgifver gerna, att det numera, emot fordom, är mera sällan, som det kommer i fråga, och att andan i detta afseende inom mänga regementen är högst berömlig; men det har dock inträffat en mängd tilldragelser, som tillkännagifva ett annat mindre godt förhållande på andra ställen, hvilka naturligtvis såväl grannlagenheten som grundlagen förbjuder mig att här nämna, men hvilka bevisa motsatsen af hvad man här framställt, nemi. att det numera ingalunda skulle behöfvas att skydda individerna för en godtycklig, hans menniskovärde förnärmande behandling. Så länge man icke genom någon särskild åtgärd skyddar individen derför, nemi. genom att stadga, det han icke kan godtyckligen behandlas med kroppsstraff, förr än han med vissa formaliteter dertill blifvit dömd, så kan det lätt hända, och händer blott alltför ofta, att en och annan kan öfverskrida den rätt, som nu är honom medgifven i det afseendet. Då dessutom detta betänk, är af de öfrige RiksStm bifallet, och då en skrifvelse följaktligen skall till K. M. komma att afgå; så skulle jag önska, att R. o. Ad. äfven, genom ett instämmande uti densamma, ville uttrycka den tanken, Den 11 December f. m. 305 ken, ali de nesliga prygelstraffens användande i möjligaste måtto måtte inskränkas inom den Svenska arméen, icke blott med afseende å den exlra-judiciella bestraffningen, ulan äfven för de fall, då lagen föreskrifver, att desamma ovillkorligen skola åläggas. Der finnes nemi. en mängd tillfällen, då dess anbefallda tillämpning, såsom i afseende på första resans rymning eller munderingspersedlars förskingring med ännu flera andra, synes mig väl litet svara emot förbytelsen; ty fastän brottsligheten ej är betydlig uti sådane fall, skall dock genast prygelstraff användas.
Preste-Ståndet den 11 Borgare-Ståndet den 11 Bonde-Ståndet den 11 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående upplåtanda till Solna Församling af en Carlbergs Kungsgård tillhö' rande jordrymd. (Stats-Utsk. Ut!., N:o 57.) S. A. K. Med anledning af Solna församlings, utaf Guvernörs - Embetet och Canzlern för Krigs-Academien samt E. K. M:s och Rikets Kammar-Collegium förordade underdåniga ansökning, har E. K. M., uti en till Rikets Ständer den 2 sistlidne Augusti aflåten Nådig Proposition, föreslagit, att utaf den Carlbergs Kungsgård af ålder tillhöriga och Krigs-Academien till begagnande anslagna utmark, hvilken, enligt en af Landtmätaren Ramsten upprättad och den underdåniga ansökningen vidfogad charta, vore belägen 76 Expeditions-Utskottets Förslag, lill und. Skrifvelse, N.-o -få - emellan Kyrkoherdeoch Comminisler-boslällenas egor samt Stockholms stads nya kyrkogård, måtte Lill Solna församlings begagnande för all framtid upplåtas, ej allenast de 1 tunnland 17 kappland sandmylla, som under mera än 100 år varit af församlingen till Klockarebohl och tomt för fattigstuga nyttjad, utan ock derutöfver de för enahanda ändamål och för en ny skolbyggnad behöQiga l tunnland 22-i kappland med gles tallskog på sandbotten beväxt mark, och således tillsammans 3 tunnland 7i. kapland, på chartan utmärkta med N:ris 1, 2, 3 och 4, likväl under förbehåll, att den å marken nu befintliga skog finge för Statens behof vid Carlbergs Slott begagnas.
Sverige på ett värdigt sätt deltagit i ofvan omförmälda expositioner, hafva Rikets Ständer, som funnit de i sådant hänseende vidtagna åtgärder ändamålsenliga, bifallit att de för ifrågavarande ändamål förskjutna medel må varda Stats-kontoret godtgjorda, dervid Rikets Ständer dock ansett sig icke kunna ingå i pröfning af kostnaderna för expositionen i Hamburg i vidare mån än medel derför redan blifvit disponerade; Och hafva Rikets Ständer alltså på det sätt bifallit E. K. Majits ifrågavarande nådiga framställningar, att på Riksgälds-konloret anvisats: a) till betäckande af kostnaderna för Sveriges deltagande i 1862 års allmänna industrioch konst-exposition i London ett belopp af 159,384 R:dr 18 öre; och b) för godtgörande af enahanda kostnad vid den för landtbruks-alster och redskap innevarande års sommar anordnade internationela utställning i Hamburg, Bill. till R. St. Skrifvelse, N:o 153. dels 5,000 R:dr R:mt, dels ett belopp, enligt gällande kurs, motsvarande 10,000 mark Hamburger banko, att i mån af behof utgå. Rikets Ständer framhärda etc. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 10 Nov. 1863. Presie-Slåndel den 10 Borgare Ståndet den lo Bonde-Ståndet den 11 Rikets Stånders underdåniga Skrifvelse, angående ersättning för sådana af Kongl. Stats-kontoret förskottsvis bestridda utgifter, för hvilka statsanslag ej blifvit af Rikets Ständer beviljade. (Stats-U(skottets Utlåtande N:o 175.) S. A. K. Uti den vid början af innevarande riksdag aflålna Nådiga Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof bar E. K.
I sådant fall ville jag nemligen förhöja summan, blott man nu fattade ett definitilt beslut. Nu hafva vi dock erhållit den bestämda upplysning af Hr Finans-ministern, att den föreslagna summan icke är för liten; och således är ju all farhågan i den vägen försvunnen. Flere ledamöter ropade nu på propos. Gr. Anckarsvärd: Det har härstädes blifvit lagd mycken vigt deruppå, alt man skulle så ställa till, att icke denna fråga uti en framtid kommer tillbaka. Jag ber dock att få erinra att, mig veterligen, icke någon § i grundlagen finnes, hvilken hindrar dess återkomst; och livad den mycket omordade grannlagcnheten beträllär, så händer, att äfven den får vika, när behofvet inträder. Frih. af Ugglas: Då 11. o. Ad. nu går att besluta öfver Hr Cederschjölds förslag, så torde det väl också vara i sin ordning, att närmare granska hvad detta förslag i sjelfva verket innehåller. Hr Cederschjöld har föreslagit, att det årliga anslaget - Den 18 Mere f. m. 209 get skulle ökas till 800,000 rdr. Genom bifall till den af K. M. äskade millionen, liar redan erhållits ett årligt tillskott af 50,000 rdr. Dertill kommer ännu en ifrågasatt tillökning på lista hufvud-titeln af omkring 40,000 rdr, d. v. s. tillsammans 890,000 rdr, under hvarje af de lyra nästföljande åren, i stället för nu bestämda 030,000 rdr. 1 fall K. M. äskat förstnämnde summa, är jag förvissad, att ingen härstädes skulle hafva ansett någon uppoffring i den vägen vara för stor. Men då en dylik framställning af K. M. icke blifvit gjord, tillåter jag mig fästa uppmärksamheten på den rubbning uti statsregleringen i sin helhet, som genom bifall till det sålunda framställda förslaget nödvändigt skulle uppstå, ty tillökningar på ett håll måste föranleda nedsättningar på ett annat.
Fullmägtig, som icke är ledamot af Fullmägtig, som icke är ledamot af Diskont-kontorets styrelse, vare det likaDiskont-direktionen, vore det likaledes förledes förbjudet att, såsom kommissionär, bjudet att, såsom kommissionär, taga nåtaga någon befattning med ansökningar, rö- gon befattning med ansökningar, rörande rande beviljande af nya eller omsättning af beviljande af nya eller omsättning af förut förut erhållna lån. erhållna lån. Finnes förbudet vara öfverträda gore Finnes förbudet vara öfverträda gore vederbörande Styrelse derom anmälan hos vederbörande Direktion derom anmälan hos Fullmägtige, hvilka ombesörja, att, i hänFullmägtige, hvilka ombesörja, att, i hänBih. till R. St. Brot. 1862 & 1863. 6 Sami. 1 Afd. 26 Höft. 2 10 Banko-Utskottets Memorial JW 61. delse den felaktige är ledamot i någon af förutnämnda Diskonteller Lånekontorsstyrelser, annan ledamot i hans ställe skyndsamligen förordnas och insattes, samt att, om förbudet blifvit öfverträdt af någon Fullmäktig, med honom kommer att förfaras, enligt gällande ansvarighetslag. Hvarken ledamot af Diskont-kontorets Styrelse, ej heller någon af Kontorets tjenstemän eller betjente, må sätta sig i skuld hos Diskont-kontoret, härifrån dock undantaget, hvad angår lån på aktier, publika papper eller vågförda effekter.
— Kanske Robert just bedet, der asken stod, men handen knöts hårrättade, hur hon burit sig åt vid det der dare kring sedlarne i fickan. besöket? — Hon hade först tappat skorpan » Hvad har du i fickan, som pöser så? » i kaffekoppen, så denne slog omkull och Det var Ina, som tillika stack fram handen kaffet rann ut öfver duken. Så blef hon för att nappa Karin i kjolen. flyttad bort till ett litet sidobord och fick Med sin lediga venstra hand, slog denna en ask tennsoldater, som hon ej visste hvad henne häftigt öfver fingrarne. Ina skrek hon skulle göra med, förr än Robert skratgällt. Karins mor blef nu uppmärksam på tande tog dem ifrån henne och stälde upp spelet omkring henne. Den stolta bondhustrun dem; sedan brydde han sig hvarken om solblef röd af harm. daterna eller henne. » Kom hit, Karna! » — Ja, modern kalMen så lade prostinnan en liten hög sedlade ju henne så, eftersom det dock var lar midt för henne på bordet. Karins mor hennes dopnamn • — och liksom hon haft brukade ge sina gudbarn gåfvor, och så bly kring fötterna, släpade hon sig fram var det nog prostinnans mening, att hennes till henne. guddotter skulle ha sedlarne. Hon tog dem » Tag fram allt hvad du har i fickan! » alla, stoppade dem i sin djupa ficka och Prostinnan, Robert och Ina — Ina i hvit undrade om hon ej skulle tacka, men gudklädning, fin som en prinsessa; hon var ju modern såg ej åt henne —. också Roberts syster och han tycktes henne Nu tog modern afsked af prostinnan, som vara grann som en prins — alla tre stodo alltid låtsade sig sätta så stort värde på omkring den af skräck och skam liksom mor Ola Nils, och så blef det fråga om stelnade flickan, när hennes mor med vredpenningar, ty prostinnan ville nu ändtligen gad hast började draga upp hennes små betala en gammal skuld till henne. Men så vantar, hennes bomullsnäsduk, bitar af stamolpapper, ett par granna varumärken, som voro penningarne försvunna.
Och hvad säkerhet äger man då för realisationens bestånd? ‘Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att, efter hvad Hans Excellence fattat, hade under discussionen begäran blifvit framställd om tvänne propositioner, nemligen dels att, i händelse Bankens säkerhet efter realisationens börjau skulle sådant fordra, BancoFullmägtige må berättigas inställa den ifrågavarande nya Lånerörelsen; och dels att någon viss proportion måtte bestämmas emellan beloppet af de lån, som skola upptagas mot Obligationer, och dem, som skola upptagas på Afskrifnings-räkning. Hvad den första frågan beträffade, så, ehuru det visserligen ankom på Ridderskapet och Adeln att nu afgöra densamma, likväl och då i slutet af Utskottets Utlåtande en hemställan i detta afseende förekom, ansåg Hans Excellence för dess del lämpligare att uppskjuta denna fråga, intilldess Utskottets förslag i öfrigt blifvit pröfvade, helst Hans Excellence vore öfvertygad, att i händelse Ridderskapet och Adeln hyste det förtroende för BancoFullmägtige, att Ståndet ville nu i deras händer öfverlemna berörde rättighet, Ståndet skulle äga ännu större Den 2 December e. m. 59 skäl till elt sådant förtroende, om frågan kom att afgoras, sedan Utskottets förslag i deras helhet förut blifvit pröfvade. Herr Rosenblad: Med fullt förtroende till den majoritet, som redan förklarat sig genom Friherre Boye beredvillig, att gifva BancoStyrelsen den ifrågavarande rättigheten, vill jag icke yrka proposition nu, men ber att få förklara, att när förslaget derom förekommer, helt såsom Utskottet framställt det, det vill säga så, att det kan användas både före och efter utvexlingen, jag ej skall underlåta att tala derföre, ty det är högst vigtigt, att Fullmägtige äga denna rätt före vexlingen; hvaremot det är vida mindre vigtigt efteråt, emedan utvexlingen sjelf då jemnar förhållanderne.
Men en vacker dag vaknade vår lilla fläkt deraf, att solen sken på honom, och när han då såg opp, märkte han, att han var utan tak öfver hufvudet, ty blåklockan, som han somnat uti, hade vissnat. Nu begaf han sig ut i verlden, gladt ruskande på sig, och se: det första han fick se var den vackra doftande blomman som vuxit opp ur hans frö, och som just nu slog ut sina första blad och spridde sina första dofter kring nejden. Nu var ej mera tid att sofva; nu blef det brådtom att väcka alla fläktar som sofvo i nejden, för att komma och leka med de ljufva dofterna och sprida dem kring dal och berg. Och det blef en lustig lek må ni tro. Danserskan. Rosa var alls icke vacker. När qvällen kom och dagens arbete var slutadt, då gick den femtonåriga in i det rum, som i fordna tider varit familjens samlingsrum, och der nu hennes fader, af vana sedan gladare dagar, mest hvarje qväll infann sig. I detta rum, der tillförene en talrik ungdom samlades till dans och glada lekar, der var det nu Rosa ensam som sväfvade fram och åter, än i en luftig dans, än i vexlande ställningar fulla af uttryck och behag. Då var Rosa vacker. Den grofva drägten formade sig kring henne då mer luftigt än en danserskas gaz, och glömmande sina bekymmer drömde fadren bort mången stund, i glad beundran, blickande på den sköna dansen. Från Rosas sinne var då hvarje bekymmer utplånadt, hon kände blott att hon lefde, att hon njöt, i sorg, i glädje, i hänryckning, i stilla frid, och en tår dallrade ofta i hennes öga, då hon slöt sin dans. Då var Rosa skön. "Rosa, mitt barn", sade fadren en afton, "min önskan är att du i morgon bevistar denna bal i staden, dit du är bjuden. De behöfva lära sig att icke se dig öfver axeln, som de så gerna göra. De tro dig sakna de behag, som de med bråk och möda förvärfvat sig.
I stället för den uti 4 §• i83o års Banklag till ett belopp af 4,400,ooo R:dr bestämda summa, som, utan beräkning af Bankens fasta egendomar och inventarier, alltid kommer att utgöra en Bankens behållning i säkra tillgångar och fordringar utöfver de förbindelser, för hvilka Banken ansvarar, bestämmes en jemn summa qf 5 mill. R:dr. 27:0 Nämnde belopp af 5,000,000 R:dr skall städse i framtiden bibehållas såsom en Bankens grundfond, dymedelst att möjligen inträffande capitalförminskningar varda godtgjorde med de årligen ingående vinsterna. 28:0 Derest, efter verkställandet af anbefalld utredning i afseende på Bankens fastighetslån emot återbetalning i silfver, från första utgifningsdagen till och med i83a, det skulle visa sig, att något capitalÖfverskott utöfver Bankens grundfondsbelopp, 5 millioner R:dr, finnes disponibelt, må samma öfverskott då till Rikets Ständers RiksgäldsGontor öfverlemnas. Bihang-lill R. 16 lil Expcditions-Utskottets Förslag lill und. Åt Banco-Styrelsens klokhet och omtanka öfverlemnas att begagna de i Bankens vård från Riksdag till Riksdag qvarstående vinstmedel, då tillfälle dertill gifves, till förökande så väl af silfverfond sorn rörelse-capital. Slutligen hafva Rikets Ständer, med stöd af86§. Regerings-Formen, jemförd med 2 §. 4 morn. Tryckfrihets-Förordningen den 16 Junii 1812, förklarat, att till ärenden, hvilka i Banco-Verket böra hemliga hållas, skola räknas de beslut och åtgärder, Fullmägtige fatta och vidtaga i afseende på den reela fondens vidmagthållande, så att Fullmägtiges öfverläggningar och beslut härom ej få yppas innan desamma gått i full verkställighet, samt att, till följd häraf, serskildt Protocoll öfver dessa ärenden skall hållas, som, jemte alla dertill hörande handlingar, kommer att under hemligt förvar förblifva, intill dess besluten i verkställighet gått.
Ralions-ersättning för 41 lienstehäslar å 270 R:dr 11,070 Ersättning för stallhyra m. m. för 41 d:o å 100 R:dr — 4.100 Transport |41 505,379 84 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 104. Skrifvelse N:o i 94. 85 Aflöning. R:mt. Transport 41 567,177 — Fyrverkare-Korpsen. Skrifvelse N:o 194. Tab. N:o 13. Ingeniör-Iiorpsen. Mitilär-Slalen. Chefen njuter lön å Generalitetets Stat. Öfverste Öfversle-löjtnant Major d:o Kapiten af l:sta klassen d:o d:o , Kapiten af 2:dra klassen d:o d:o Löjtnant af l:a klassen d:o d:o Löjtnant af 2:dra klassen d:o d:o d:o d:o d:o d:o Under-löjtnant d:o Konduktör d:o Konduktör d:o ali uppflyttas från Under-konduktör Under-konduktör af Usta klassen d:o d:o i d:o af 2:dra klassen d:o d:o d:o d:o Civil-Staten. Regements-skrifvare och Kassör Kassör och Förråds-lörvallare .. d:o d:o d:o d:o * d:o d:o . Vaktmästare Aflöning. Is förslag lill underd. Skrifvelse N:o 194. 87 Aflöning.
Under loppet af år 1827 hafva af Invalidhus-Fondens medel blifvit till Entreprenenren för mathållningen vid Inrättningen, Krook, utbetalde 600 R:dr Banco, utgörande |:delar af en honom år 1826 af Kongl. Majrt i Nåder beviljad gratification, 800 R:dr, i anseende till den förlust Krook, genom varuprisens stegring efter 1826 års missväxt, fått vidkännas på det med Invalidhus-Directionen ingångna Contract om 7 sk. 4 i'-st. för hvarje dagportion; ( i33 ) Hvarjemte, till följd af Kongl. Maj:ts nådiga Bref den i o September 1828, Administratör!! vid Invalid-Inrättningen, Majoren Kafle, fått, i anseende dels till otillräckligheten af dess aflöningsoch Pensionsförmåner för en talrik familles underhåll, dels ock till betydliga förluster, som han, genom annan mans iråkade obestånd skall vidkänts, likaledes af Invalidhus-Fondens tillgångar en oafkorrtad Gratification af 200 R:dr Banco. Beträffande desse Gratificationer, åberopa Revisorerne, hvad här framföre vid Kongl. StatsContoret blifvit anfördt i 5:te Puncten af de anmärkta utbetalningarne af StatsMedlen. Civil-Statens Pensions-Cassa. 1827 och 1828 årens afslutade Hufvudböcker, med verificationer för denna Cassa, hvilka ännu icke af Kongl. Kammar-Rätten blifvit till ziffran reviderade, hafva, jemte Kongl. Maj:ts till Kongl. Directionen under desse år aflåtne Nådiga Bref och de hos Kongl. Directionen förda Protocoll och Registratur, blifvit till Revisorerne aflemnade.
Det bästa torde vara: »Christus och den botfärdiga Magdalena» (1), »de tre vise män» (30), och en »Judith» (34). En »herdarnes tillbedjan» af hans «arfvingar» (måleriets historia upptager en son Carlo Caliari) är ganska utmärkt. Den har en friskare färg än Veroneses egna, som öfverallt visa sig förfärligt »nachgedunkelt», och i hvilka nu en grönblå teint är den rådande. Af Giorgione, Tizians medlärjunge (hos Bellini) torde de såkallade »Landtmätarne från Österlandet» (6) vara det bästa, ehuru äfven en »krigare» (36) i form och färg är utmärkt. Stycken af Palma d. ä., en annan lärjunge af Bellini, af Tizians lärjungar, Bordone, (hvars taflor, både här och i följande sal, med den nämnda qvinnofiguren), samt Tintoretto (isynnerhet sköna porträtt), och af Bassano, Veroneses lärj., fylla det öfriga af salen. – I den andra är Tizian hufvudpersonen. Berömdt ärhans »Ecce homo» (19); nästan skönare än någon Venus i Dresden hans »Danaë», samt präktig den allegoriska målning, med det ofvannämnda porträttet af del Vastos älskarinna, (61), som tydligen är en fri öfversättning af Venus och Bacchantinnan. Förvånas man redan öfver de madonnor af honom, man ser i pinakoteket och i Leuchtenbergska galleriet i München, så är detta ännu mera fallet här, der trenne sådana finnas (39, 41 och 45), ty de visa uti intet afseende någon likhet med hvad man för öfrigt ser, och hafva intet intagande, ehuru färgen mindre lidit och ser frisk ut. Lyckligtvis bära de ingen namnteckning. Nästan än mera förvånande är en stel »Lucretia» (4).
Med denna stående Corps kunde 1810 i Mars ej menas Finska Vargeringen, då Finland året förut blifvitafträd t till Ryssland, utan mätte varit någon annan Trupp sorn Betänkan* Den 14 Juli.fm. det åsyftat ; tv Fördubblingen kan ej arnes annorlunda än såsom en stående Corps, dåden vid hvaij krig är att påräkna. Man har sagt mig, att Rotar skola finnas i Uppland som beslå af endast: ett Mantal, För sådana vore skäl till befrielse flan Fördubblingen; men i de orter, hvaribland. Norrland, som hafva 4 Marta! om hvarje Båtstnan, böp val Fördubblingen utgöras. Utskottet uppgifver Båtsmansfördubhlingen till ö,422man; men efter den underrättelse jag fått af Herr Amiral Wirsén, bär den utgjoit 5,285 man, och jag har af Förslagen äfven sett' detta belopp. Om Fördubblingen ej aterupplifvas, blir naturligtvis, till hela Rikets skada, Conscriptionssumman så mycket större, som Fördubblingsinanskapets försvunna antal. Herr Silverstolpe, Custaf Abraham: Huruvida det i Militäriskt afseende är nödigt eller nyttigt , är en fråga, hvaröfver j g naturligtvis, i brist af insigt, tj kan di i: ta mig att donia. Jag tycker mig likväl, af hvad Herr Friherre Cederström anföit, kunna förstå, att det åsyftade ändamålet likaväl vinnes, sedan Conscriptionen allmänneligen blifvit antagen. Äfven utan särdeles kännedom afBåtsmamContracternas fullständiga innehåll, tror jag mig likväl genom mitt sunda förnuft här kunna urskilja hvad som är rättvist och hilligt. Frågan är ej här om jemkning i oecull°- Vtn 14 Juli fm. miskt afseende i de olika onera, sora genom Rotering blifvit hemmanen 3iagd. Skulle det än så vara, matte det tillåras mig anmärka, att det är en särdeles method att efter billighet jemka sädana onera, närman föreslår för somliga ökade tyngder, utan att föreslå lättnad för dera man anser för mycket betungade.
Tänk, så förtjusande ha ett eget, glödande kärleksblef att visa — när man blir gammal, som faster Bina hemma i prästgården!» Och för det där satt han däruppe och sörjde kanske ihjäl både ungdom och tro! Jag tänkte säga något riktigt ampert, men jag häjdade mig. Jag unnade henne inte den glädjen höra, hur han led, ty koketter, vare sig naturliga eller uppdrifna, är som kattor: största njutningen ligger i att veta att inte råttan kan fly, sedan de väl bitit honom. Men den här råttan kunde fly han, Gud ske lof! Efter kvällsmaten lade jag några smörgåsar på en tallrik och smög mig upp till gossen igen. Det är inte den första hjärtesorg, som jag lindrar med smörgåsar, fast det förstår inte ungdomen utan äter bara »för att få vara i fred sedan.» Det var inte alls svårt att få den här hjärtsorgen att äta. Annat var det med Beda! Han åt på samma frånvarande, underliga vis som han talade, och sedan stannade jag hos honom, Gud vet hur länge. Jag satt i Orienten; han på en pall i mitt knä. Nej, jag menar han höll hufvudet i mitt knä. Besynnerligt, att folk alltid ska välja sådana rysligt obekväma platser att sörja på! Men inte nändes jag röra mig, utan där satt jag utan ryggstöd och med hufvudet i knäet, i timmar, och blef alldeles afbruten i veka lifvet. Om jag skulle säga honom, att hon inte är honom värd? Men då skulle det naturligtvis gå som med Beda. Det var just med de orden, som jag lyckades ordna det partiet mot min vilja. Om jag skulle berömma henne litet i stället, så får jag se hvad verkan det kan ha. »Tro mig», sa jag sakta — »hon är nog god och trofast, fast hon är ung och oerfaren och inte förstår — —. Hon har ju växt upp i en sådan enslighet.» » Trofast, hon!» »Jag är säker på att hon älskar dig.» »Mig!?» Nu sprang han upp. »Åh, tant Lova vet inte!» »Unga flickor är unga flickor hon jag menar — i botten bryr hon sig nog bara om dig.» »Falsk är hon, falsk!»