Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med en handduk torkade jag således dessa papper, som jag i detta ögonblick ej velat sälja för något pris, ty klockan var ännu ej mer än litet öfver elfva, höstnatten visste jag skulle blifva lång, och ehuru jag väl icke hade Annas spökrädsla, hade jag dock ingen egentlig sömnlust, och kände i förhand, att jag icke skulle finna någon sådan uppe i den höga bädden, till hvilken jag klättrade från en stol till en kommod o. s. v., för att sedan nedsjunka på ett nästan hemskt sätt, i dessa falskt pösande eiderdunsbolstrar, allt med mitt manuskript i handen, hvilket jag oupphörligt höjde upp i luften, att icke mitt fynd skulle sjunka lika som jag sjelf. Men snart hunno vi båda så fast botten man kan finna på eiderdun, jag drog det styfva, kanske 200-åriga sidentäcket öfver axlarne, och den tunga silfverstaken med sitt gammalmodiga, gula, oformligt tjocka vaxljus, så nära det kunde komma, utan fara för de gamla sexstyfverstjocka, mörkröda damast-sänggardinerne, som tunga och bebrämade med massiva, lurfviga guldfransar, hängde rundt omkring den oformligt stora sängen, i hvilken min tant försäkrat mig att Högsalig H. M. Konung Adolf Fredrik och likaledes H. M. Drottning Lovisa Ulrika, sofvit excellent, allt intill sena morgonen, när de, »för flera år tillbaka», besökte hennes föräldrar. När jag kommit i en beqväm och treflig ställning samt rangerat alla min tants öfverflödiga dunkuddar så, att de passade mig, drog jag ändteligen fram mitt fynd, och började läsa, samt läste med största uppmärksamhet, yttersta förvåning och ett stigande intresse följande: — Dock, med denna läsning uppskjuta vi tills en annan gång. Allt nog, mina vänner, att J nu verkligen veten huruledes i mina händer och min ego är kommet: Det brungula manuskriptet, hvarom vidare framdeles, om J hafven tålamod att vänta derpå. Enkans Son.
Herr Capitainen von Hohenhausen reserverade sin mening, att då, såsom redan vöre an» fördt, lifsmedel och hushyra vore dyrare i Malmö än i Götheborg, och enär en ökad Lånefond på det sednare stället gåfve tillfälle till större spordar, Herr Capitainen icke funné anledning' alt fastställa lägre löne vilkor för DiscontContoirets betjening i Malmö än Götheborg, helst görornålen, i synnerhet hvad tiden beträffade att uppehålla sig på arbetsrummet, icke behöfdes mindre på det förra an sednare stället, och att den olika norm eller proportion i aflöningsbeloppet emellan Tjenstemännen, som nu funnes föreslagen, i alla fall icke syntes på något skäl kunna grundas. BancoOmbudets lön syntes Herr Capitainen böra förhöjas, eller ock hnn få behålla hela lönen i Banquen. Denne Ämbetsman, på hvars oförtrutna omtanka viri målens utredande och föredragning hufvudsakligen berodde säkerheten uti Administrationen, boule vara så lönt, att han fulle Banco Uttkottots Betänkanden. 161 fullkomligt ersattes olägenheten äf sin. placering på fremmande .ort, och göres mån om att bibehålla en befattning, vid hvilken inga sportlar, af hvad namn och beskaffenhet de än må vara, borde honom tillåtas, och hvilket vöre alldeles nödvändigt, om han som ojäfvig Domare skulle hafva rösträtti 'Directionen.” Pierr Biskopen Doctor Almquist och Herr BruksPatronen Bjuhr instämde med Herr Capita inen von Hohenhausen. Riksdagsmannen Anders Nilsson, från Malmöhus Jjän, anförde: ' Underden nu slutade öf. verläggningen inom Höglofl.
Då församlingens medlemmar sjelfve måste bekosta deras skola, kunna de förmodligen icke finna sig belåtne med, alt hon begagnas blott en gång i månaden eller en gång om året, såsom Hr Mannerskantz befarade händelsen möjligen skulle blifva, derest föreskrift om antalet af de dagar i veckan, skolundervisningen bör begagnas, icke intoges i denna förordning. Hr Man - Don i <] Februari e. to. 353 Mannerskantz^ i detta hänseende yttrade förmodan torde således få anses sakna gilltig grund. Hr Frill, o. Landtm, yttrade, att lian under discussionen icke funnit någon understödja fjtskrns förslag oförändradt, neli som Hr Landtm, uppfattat det, hvilket lill ersättning af Ulsktns, blifvit framstäldl, skulle detsamma erhålla följande lydelse: ”Aila i skolåldern varande barn böra enligt den gällande skolordningen i skolan sig inställa, endast de undantagna, hvilka af föräldrar eller målsmän blifvit anmälda att undervisas hemma. Dessa äro väl befriade från skolgång, men måste viri de allmänna skolförhören sig inställa, för att undergå pröfning, huruvida den undervisning, som de erhålla hemma, i noggrannhet och omfattning någorlunda motsvarar den, sorn i skolan meddelas; börande, 0111 ett annat förhållande utrönes, ordentlig skolgång under följande'Instermin dem åligga.” Hemställande Ilr Landtm., om II. o. Ad. behagade antaga delta förslag. Ropades ja. 8 m o m. i 12 § : n. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer om ej or den ’’d e n tid på dagen” böra förändras lill ”de tider;” ty fråga är ej blott om de dagar och timmar, utan äfven om de årstider, under hvilka undervisning bör äga rum. Ifall denna förändring godkännes, kommer §:n alt lyda sålunda: ”Barnen böra bevista skolan de tider,^som skolstyrelsen” etc. Hrr Gripenstedt och Le fre'n förenade sig med Hr von Hartmansdorff. Uppå derefter framställd propos. antog R. o. Ad. Utsk:ns förslag till 8 mom., med den förändring, att orden ”den tid på dagen” skulle utbytas emot orden ”de tider.”
Den dagen voro kusinerna nästan oafbrutet upptagna af bestyr för den kommande festen, och deras hufvuden voro alldeles fulla af balfantasier. De sutto nästan hela förmiddagen i salen, och veckade remsor och pratade och skrattade, så att deras röster hördes ned på gatan, och fröken Linder, som satt i rummet bredvid och läste med barnen, måste flere gånger bedja dem vara litet tystare. Den lilla brunögda var i synnerhet uppsluppen; allt emellanåt drillade hon till som en fogel, och så kastade hon sina remsor upp i taket, och så föll hon baklänges i stolen och gapskrattade hejdlöst åt kusin Thures öron, hon hade aldrig sett någonting så lustigt, tyckte hon. Emellertid gick Thure och promenerade på stadens gator, för att bese dess märkvärdigheter och taga i ögonsigte de damer, ödet förde i hans väg. Han rynkade på näsan åt de flesta, men nere i parken mötte han ett par unga flickor, klädda i ljusa sommardrägter och med likadana parasoller och hattar. Thure fixerade dem skarpt. »Très chic», mumlade han för sig sjelf och vände derefter om vid alléns slut för att ännu en gång möta de sköna. Då han kom hem och gick in i trädgården, fick han se den lilla brunögda, som satt i en berså med sina skära remsor. Det var så hett der uppe, att hon måste gå ned och svalka sig. Hon såg så obeskrifligt söt ut, der hon satt med de små fötterna upplagda på en pall, och den skära tarlatanen pösande omkring sig. Hon hade en mycket tunn klädning, så att de hvita, runda armarne nästan skimrade igenom tyget; allt emellanåt upphörde hon med sitt arbete, en varm rodnad flög öfver hennes mjella kinder, hon pustade och sköt ut sin lilla röda underläpp – hela hennes varelse såg ut som ett körsbär, som sväller i solskenet. Thure stod en stund tyst och betraktade henne, och det der mytologiska förhållandet i hans ögon började glindra fram; men hur det var, fann han det slutligen opassande att stå så der och spionera, hvarför han hostade några tag och så helt plötsligt visade sig i ingången till bersån. »Åh, hvad jag blef rädd!» utropade Elsa och hoppade högt upp.
Jag hade ännu icke tillfälle att deltaga i denna riksd igs lörhaudbngar vid den tidpunkt, då fråga var oell beslut fattades om de gi undlagsförändringar, som beredde en annan organisation af Statsrådet och införandet af d' partemental-styrelse. Jag skulle då med glädje velat biträda detta beslut, såsom ett steg lill utbildande af ett constilnlionelt samhällsskick, men jag skulle t ilika hafva nedlagt den förklaring, att jag bade ansett detta ena steg af iinga värde och inflytelse, om man icke omedelbart derefter tog det andra, som rörer en förändrad organisation af representationen; ty att ombilda och förbättra den ena samhällsmakten, utan att samtidigt eller omedelbart derefter göra det i afseende på den andra, kan man knappt kalla ,en halfmesure. Frågan om en löi bättrad representation sönderfaller i (vänne delar; den ena rörande representationens sammansättning, och deri andra rörtde dess verksamhet. 1 sednare afseendpl förekommer i främsta rummel tiden för representationens sammanträden. Man må bilda en Styrelse så väl som helst, ej mindre till organism än till personal, så skall dess verksamhet i längden ovillkorligen blifva förlamad och tjllbakahållen, om den måste sakna stöd och upplysning af folkets ombud Derföre mäste det för Styrelsen vara af vigt att, ju oftare ju bättre, fä rådfråga Representationen. Man har invändt deremot, att under mellantiden för riksdagarna skulle den periodiska pressen utgöra ett supplement, hvar genom Regeringen kunde få erfara nationens önskningar och behof. Till någon del kan detta vara sanni, men denna utväg är i alla fall högst ofullkomlig. Äfven under förutsättning, att den periodiska pressen med den fulI — koiidigaste redlighet och efter bästa öfvertygelse skulle söka att upplysa Regeringen om nationens önskningar och behof, så kan man icke hos densamma antaga större ofelbarhet eller upplysning, lin hvar och en annan individ skulle kunna förskaffa sig efter samtal och conferencer med andra medborgare. Om det således i allmänhet mäste antagas, att det i ett constitutionelt samhälle är af hög vigt, att täta samråd äga rum emellan Regeringen och Representat jonen, så måste detta isynnerhet vara fallet i ett iand, der den ekonomiska lagstiftningen ligger ensamt i Regeringens händer.
S. D. Föredrogs ånyo Coustitutions-Utskottets memorial, N:o 30, med förslag om ändring i Riksdags-Ordniugens 26 §, angående ordningen för Riks-Slåndens uppträdande å Riks-salen vid Riksdags öppnande: Återremitterades med förklarande af Ståndets gemensamma tanka, att det icke ansåg den i detta memorial föreslagna grundlagsförändring vara bland de högst nödiga eller nyttiga. S. D. Föredrogs ånyo Stals-Utskottets utlåtande, N:o 212, i anledning af erhållne återremisser å Utskottets betänkande, N:o 97, rörande det till Emåns upprensning beviljade Stals-bidrag:
Denne punkt har utan förändring eller Vili lägg blifvit bifallen af Högvördige Präst-Ståndet och Vällofl. Borgare-Ståndet, men Höglofl, Ridderskapet och Adeln har stannat i följande Beslut: ”Götha Canal Bolagssamt Malmö Disconters öfrige Capital-Skulder, jemte derå till den a October 1817 upplupne Räntor, liqvideras till fulla beloppet, på det sätt, att hälften inlöses genast med Riksgälds-Sedlar, och för den andra hälften utgifvas Riksgälds - Contoirets Obligationer, ej på högre, än 100 R:drs valeur, hvilka sedermera inlösas på Fem Terminer, under loppet af 2§ år, med En Femtedel hvar sjette månad, utan Ränta.” Samt Hedervärda Bonde-Ståndet likaledes uti ett så lydande Beslut: ”Götha Canal Bolagssamt Malmö-Discon* ters öfrige Capital-Skulder, jemte derå till den 1 October 1817 upplupne Räntor, liqvideras till hälften genast med Riksgälds-Contoirets Sedelmynt, och för andra hälften utgifves samma Contoirs Obligationer, ställde på 2' års betalningstid, och ej på högre, än 100 E:drs valeur, men väl derunder; dock utan Ränta, och med rabatt af 5 procent å hela fordrings-beloppet, så att den, som innehar fordran hos Disconter* ne till 100 R:dr samrnanlagdt, Capital-och Ränte-belopp, och vi 1för dem erhålla Statens liqvid, åtnjuter i stället 95 R:dr, hälften uti Riksgälds-Sedlar och andra hälften uti RiksgäldsContoirets ofvannärnnde Obligationer.” Således äro hos respective Riks-Stånden 2tne olika Beslut fattade, det eua, att Skulderne, en* Satsoch Banko-Utskottens Betänianden. 1845' ligt förenade Utskottens Förslag, sorn af Högvördige Präst-Ståndet och Vällofl.
Sophie Adlerspnrrcs stoft Den 2 juli p&amp; middagen till den sista hvilan. Under t o n e n a. af eii sosgiriarwli, spelat1 af Flottaiis miisikkir, neclsaiiktes i g r a f h i den 1) 2oiiisterliöljtl,? l) lot,t af nnfiir~7andter och ~7änner iitan af Sreriges kriiinor af ' lltt saiiiliiillslager, främst bland dem landets drottning. v a r en l i k a naturlig, som viirnit kiiiicl aktiiiiigsoch tac1is: iiiihetsgard R t Iiennes rniiiue. SA iiedlades efter joidfaatiiiiigs akten 116. grafven af en k~iiilig medlem af Fredrika-BrmnwFörbundets styrelse &amp; d nigra vasma ord och iiiider djup rörelse en 1agei; lrrans med 1m-d i de sveiiska fasgema sfisom ren gud af ttaobsamhet f r i n Precl1ikti-Iii~iiier-Fiir1) 111i (let och genom detta f r h svenska kr ii in or^^. 1 d&amp; korta tal, som l i ~ r nedan återgifves, gaf diirpii ordf. i fureningeii Hand. Å Föreningen Handarbetats lTIinners vëpnr. yttrade tal ned' 15i,g,aer jag vid f riherrim m Sophie Adlersprros graf dmna krans, såsom en @ id af tacksamhet at denna förenings stiftmima, ty det var friherrinnan Adlersparre, som föiy e~ ds! ar sedan tog initiativet till dess stifta.ude, det Hr hon soin rarit orsnken t-il1 dess iipldconist och mycket bidragit till dess vidaro utveckling.
Utskottet har, till närmare utredande af ofvanstående punkter , granskat de Författningar f som röra ifrågavarande ämnen, och hvad angår den första punkten, ibland annat inhämtat , att uti 45 Mom. af Kongl. Majus Nådiga Resolution uppå Allmogens Besvär den 17 Septetnb. 1783, 20 Morn. uti Resolutionen på Allmogens Besvär den 1 Atig. 1727 samt 9 punkten uti Kongl. Resolutionen uppå samina Stånds Besvärj den 28 Juni 1731, sådan* föreskrifter redan äro meddelade, hvarigenom Rotehållarnes lätt, vid inträffande Cassations-mönstringar, synes böra varå i det närmaste bevarad; men då missbruk härvid likväl möjligen kunna inträffa, får Utskottet, till förebyggande häråt, tillstyrka, dels att , Den 7 Juli. 785 att alla nu gällande Författningar I detta amnö mätte af vederbörande med behöi^ig noggranhdt handhafvas; dels att Kongl. Majus Befallningshafvande, antingen sjelfve eller genom ombud * vid Cassations jmönstungärne bévakä Rötehållafnes rättigheter; hvilket Utskottet anker' sä mycket mera nödigt, sorn Rotehållårhe ofta génom längre afstånd ifrån Möiistringsstället, eller af andra omständigheter kunna vara hindrade att sjelfve, vid-sådana tillfällan , vala tillstädes; hvarförutan Rotehållame ej under någon förevändning böra förnekäs, att , örn de för godt finna, sådana Mönstringar öfvervara , för att derunder sin rätt behörigen iakttaga.
För eavglleriei-ns war ifrån aldre tider i gemen stadgadt, at Regements-Möler skulle pasta ro dygn pa platfen, och dessutom är, genom Kongl. X 8olmiori den 6:ce Junii 169; förordnadt, ar z Mören l^on>p3-;i^e-wls och ert LoipoisX wis skall hallas; men sedan tid efter annan a-.ne af LomMötena blifwit nied Regements-Mötet sammanstagna, har detta sednare wid de flesta Reae men Gjette Bandet. N:o 24. Z?o Den 8 Mars. mentén först til 14 dagar, och sedan, med uteslutande af Lorxorals-Mötet, blifwit til 15 dagar sörlängdr. Pä detta fäkt hafwa ^xercäis-Möten sa tvid cavgllerie som Iniänteris-Regemcnterne först upkommit, och widare, alt efter tidernes stick och ber hofwet i anseende til förändrade krigsfätt, blifwit dels ändrade dels tillätne. Dl sednaste ändringar kan räknas den tillökning Regements-Möten undfått genom afstaffande af Kyrko-Paraderne. At wid alla sadane förändringar öswerläggningsoch besiutande-rätten tilkommit sanik jemwäl hädanefter tilhörer Rustoch Rotehållare, är otwifwelagtigt, dock har Utstottet wiv en owäldig granstning af detta ärende icke kunnat undgå at inse, at den tid som för Mölen och Soldatens exercerrmöe warit tilräckelig i det århundrade da Jndelningswerket stadgades, i närwarande tid är dcrtil högst otilräckelig, dä snart sagdt för hwarje Är sa stora förändringar uti Krigs-Konsten gjorrs och än göras, ac om den annars stall upfylla sitt stora ändamål: Rikets Lörftvar, äfwen ärligen och tilräckeligcn mäste dermed göra sig bekant.
Sedan LagUtskottet, i Betänkande af den 17 sistlidne Januarii, N:o 27, förklarat sig ej 54 Lagutskottets Betänkande N:o 38. vara behörigt att till behandling upptaga Herr Gustaf Grönhagens Motion , rörande ändring i Instructionen får Rikets Ständers Justitieombudsman; så hafva , enligt hva* ankomne Utdrag af samtlige RiksStåndens i detta ämne hällne Protocoll utvisa, Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Högvördige Preste-Ståndet berörde Utlåtande till Utskottet återremitterat; men deremot Vallon. BorgareStåndet samt Hedervärda BondeStåndet detsamma gillat; hvilket förhållande Ut* skottet får härigenom vördsamligen anmäla till den åtgärd, som Rikets Ständer, i anledning af 44 §. 3 Mom. i RikdagsOrdningen j finna böra ega rum. Stockholm den 34 Februarii 1839! STOCKHOLM, Elmeus oeh Granbergs Tiyekeri, i8ijj LcgUtslottets Betänkande N:o 44.' a Antom till Exped. Utskottet den 10 Mars 1829* N:o 44, Betänkande, i anledning af Rikets Ständers fl asti ti asOmb näsmans Embets-Berättelser och Allmänna Redogörelse för den sedan sista Riksmöte förflutna tid. T ill Lag-Utskottets behandling hafva samt» lige Riks-Stånden,'genom Protocolls-Utdrag,' Ridderskapet och Adeln den .20, Högvdrdige Preste Ståndet den 24, Vällcfl.
Af de i länet befintlige 133if mantal gymnasiioch skolhemman äger Gustafsbergs barnhus 9} mantal och de öfriga 1244t mantal tillhöra Hvitfeldtska Gymnasii-stipendii-inrättningen. Hemmansklyfning en fortgår i ungefärligt förhållande till folkökningen; men med undantag af vissa orter, synnerligast i skärgården, synas olägenheterna deraf, med afseende å besutenheten i allmänhet, här i länet vara mindre än flerstädes. Vid jemförelse af hemmantalet med det i tabellen uppgifna samfällda antalet af brukningsdelar visar det sig, att i medeltal fem å sex åboer äro att beräkna på hemmanet. Härutinnan förete sig dock betydliga skiljaktigheter. Så exempelvis i vissa skärgård sorter förekomma ända till 100:delar af hemman; men dessa äro gemenligen att anse föga annorlunda, än som bostadslägenheter för fiskare, hvilka sysselsätta sig med jordbruk såsom binäring. Tab. N:o 11. Skiftesverket (se bifogade tab. N:o 11) har inom detta län haft synnerlig framgång. Sedan utfärdandet af Kongl. Maj:ts nådiga Stadga derom den 4 Maj 1827 har intill 1855 års slut laga skifte härstädes öfvergått 1,923-}?M förmedlade mantal. Sedermera hafva intill 1860 års slut ytterligare skiftats 231}f mantal, så att vid denna tid tillsammans 2,155Tt2ä mantal undergått laga skifte, eller omkring tre fjerdedelar af länets hela ägoområcle. För de utflyttningar som berörde skiften föranledt, hafva understöd af allmänna medel under åren 1856 —1860 utanordnats med 21,465 R:dr 65 öre, varande härigenom beloppet af de statsanslag, som länet för detta ändamål tillgodokommit, sammanlagdt ökadt till 181,051 R:dr 33 öre.
S. D. Vid föredragning af ExpeditionsUtskottets Memorial, d. 27 dennes, hvaruti anbålles, att vederbörande Utskott måtte anmodas låta af sina Memorial, Betänkanden och Förklaringar utskrifva och tillställa Expeditions-Utskottet aine Exemplar, till begagnande vid tryckning af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll, fann Borgare-Ståndet, som redan genom Protocolls - 20 Protocolls-Uidrdg' Utdrag, den 22 sistl. Januari!, icke allenast underrättat Riksens Ständers samtliga Utskott om Ståndets då fattade Beslut, angående redaction och tryckning af Bi hanget samt expeditions-sättet af Utskottens Handlingar, och hvad mera i sammanhang dermed hör af Utskotten iakttagas, utan ock låtit komma till Expeditions-Utskottets kännedom, att en sådan underrättelse blifvit de öfrige Utskotten meddelad, någon annan åtgärd följaktligen nu icke erfordras, än att, sedan jemväl Med-Stånden i Borgare-Ståndets Beslut in«; stämt, genom detta Protocolls-Utdrag å nyo på-; minna samtliga Utskotten, att ställa sig till efterrättelse allt hvad Riksens Ständer sålunda förordnat. Frän Hedervärda Bonde-Ståndet, den 528 Februarii 1823. S.
Med afseende å aflidne Rektorns vid f. d. Elementarskolan i Gefle, Carl Fredrik Vierecks förtjenster om Svenska undervisningsväsendet, hafva Rikets Ständer, uppå derom gjord framställning, beviljat hans 2:ne efterlemnade oförsörjda döttrar, Sofia Elrika Wilhelmina och Hedvig Gustafva Juliana, en årlig pension af 100 R:dr hvardera, att från Allmänna lndragnings-Staten utgå, så länge de lefva ogifta och i behöfvande omständigheter sig befinna. 30:o. Hos Rikets Ständer har fråga blifvit väckt om pension å Allmänna Jndragnings-Staten för framlidne Medicinae Doktor Johan Erik Åkermans enka, som, sjelf sjuklig och sedan hon nödgats afstå boets tillgångar till borgenärers förnöjande, med 2:ne oförsörjda, äfven sjukliga, döttrar vore stadd i betryck; och emedan, efter hvad Rikets Ständer inhemtat, Doktor Åkerman, under försakande af egen lönande praktik, med ovanligt nit städse slräfvat alt gagna företrädesvis de fattigare samhällsklasserna, särdeles genom vården om sinnessjuka och användandet af den så kallade Schreiberska fylleri-kuren, samt då de dryga kostnader, han, för beredande af erforderliga lokaler för dessa ändamål, .fått vidkännas, i väsendtlig mån torde hafva bidragit till den fattigdom, hvari han efterlemnat enka och barn, hafva Rikets Ständer ansett sig ega giltig anledning bifalla, det bemälda enka, Marie Louise Åkerman, må för Expedilions-Vtskoltels Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 163. 447 sin återstående lifstid å Allmänna Indragnings-Staten tilldelas en pension af 250 R:dr årligen; varande samtlige för ofvannämnda enkor bifallna pensioner beviljade alt utgå endast så länge de förblifva i enkostånd. 31:o.
betar för dig och icke sitter och sladdrar vid din sybåge; jag älskar dig icke, derför att jag kan vara hungrig efter att ha saknat mat; jag älskar dig icke, derför att jag icke byter om stöflar, när jag går in i rummen på ett ögonblick; jag älskar dig icke, säger du! O, om du visste, hur högt jag älskar dig! MARGIT. Jag älskar dig inte, säger du, derför att jag ar tadt du sladdrade vid min sybåge, oaktadt du icke Förr, innan vi gifte oss, då älskade du mig, oak kom in i stöflar och oaktadt du icke visade mig ringaktning! Hvad har inträffat sedan, efter som du förändrat ditt uppförande? Vi ha gift oss! BENGT. du egde mig, var du rädd att förlora mig; nu eger du mig, och det låter du mig se! BENGT. Der sade du sant! Vi ha gift oss! Innan Vi kände faran, vi förutsade den, vi beredde oss på Margit, Margit! Skulle det gå så äfven med oss! att undvika den, men den tog fatt oss! Ödets tunga lägger sig öfver oss! vagn rullar fram, den rifver upp dammet, och dammet MARGIT. icke du håller dina löften! Du lofvade mig ett lif i Skyll icke på ödet! Det är icke ödets fel, att frihet och luft och sol! Det är du som trampar upp BENGT. dammet från nyttans åkrar och för med dig in i hemmet. Jag kan icke svara på detta nu! Men snart skall Margit, min själs älskade! Tro mig jag det och då skall allt bli som förr. (På knä med hufvudet i Margits knä.) då jag säger att jag icke vållar detta; tro mig och tro mig alltjemt, hur du än ser mig; tro att jag älskar dig, så att jag ville bära dig på mina armar öfver alla är hård! Jag är en vingskjuten falk, som vill lyfta sig vingar, med längtans blickar se upp till himlen och falla ner på jorden! Trösta mig! Trösta mig! MARGIT. lifvets hvassa stenar, och förlåt mig alltid, alltid, då jag mot skyn, men jag kan endast flaxa med mina bräckta jag icke må se ned på dig!