Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj 1845 att utgifva stadgadt vite 3 R:dr 16 sk. eller, vid saknad tillgång dertill, undergå åtta dagars fängelse, dels den 1 Juli samma år att likaledes utgifva stadgadt vite 10 R:dr eller, i brist deraf, sitta fjorton dagar i fängelse, och dels den 12 nästföljande Augusti alt för skogsåverkan plikta 3 R:dr 16 sk. och dessutom utgifva stadgad vitesbot 1 R:dr 32 sk. eller, vid saknad tillgång dertill, undergå fyra dagars fängelse vid vatten och bröd samt fyra dagars fängelse, Abraham Andersson, då lian ej förmått gälda de honom sålunda ådömda böter och vitén, från den 2 till den 28 Januari 1846 i länshäktet undergått fängelse, hvarefter bestraffningen af fängelse vid vatten och bröd börjats; vid hvilket förhållande och som Kongl. Brefvet den 26 Maj 1827 bestämdt förmådde, att då flera utslag, hvarigenom ådömda böter redan blifvit förvandlade, på en gång förekomma till verkställighet bos exsecutor, denne senare endast ålåge att derom afgifva berättelse till den Hofrätt, hvarunder exsecutor lyder, derefter Hofrätten ägde att sitt beslut om förvandlingen i laglig ordning meddela, och det således icke tillkommit Konungens Befallningshafvande att på ofvannämnde sätt utstaka det förvandlingsstraff, Stina Lisa Andersdotter och Petter Andersson rätteligen bordt i ena bot, i stället för de dem genom särskilda utslag ålagda bestraffningar, undergå samt, hvad anginge Abraham Andersson, den i ofvan åberopade Kongl. Bref ovilkorligen föreskrifna åtgärd med berättelses afgifvande lill vederbörlig Hofrätt, för att få R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 1849.
Nässjölinien genomgår i Skåne Ostra Göinge härad, mera folkrikt och produktivt än det Vestra, öfvergår Småländska gränsen något norr om Loushult, berör östra sidan af sjön Möckelri, och fortsätter genom Albo härad till sjön Salen vid Alfvesta 53 2 mil vester om Wexjö, inkommer vid gränsen af Norrvidinge i Westra härad af Jönköpings län, samt sträcker sig vidare förbi Stockaryd genom östra delen af nämde härad upp till Nässjö i Tveta härad ungefär 2^ mil vester om Eksjö, böjande sig sedan åt vester till Tenhult. Såsom både af folkmängdens förhållande och proportionen dertill af den odlade jorden synes, genomgår linien den bördigaste trakten af det mellersta Småland, eller den som egentligen, jemte de båda Wedbo-häraderne, äger jordbruksprodukter att aflåta. Den berör sjön Salen, hvilken genom kanalisering af de åar som förena nämde sjö med Asnen i söder och Helgasjön i nordost, hvartill förslag är uppgjordt, sätter jernvägen i förbindelse med flere af de inre soclcnarne samt sträcker sig intill gränsen emot Blekinge. Skogarne i liniens grannskap medgifva försäljning af trävaror till icke ringa belopp. De äro hittills hufvudsakligen använde till kojning för de något öster om linien belägna bruk och masugnar, hvilka äro grundade på sjömalmer. Af sådana anläggningar passerar linien, såsom kartan visar, tvänne verk med omkring 6000 centners tillverkning, som afsättes dels inom orten och dels i Skåne. Vid jemförelse emellan de tvänne alternativerne för Södra stambanans rigtning genom Småland ådraga sig längden och anläggningskostnaden i främsta rummet uppmärksamhet. Lagalinien från Finjasjön till Tenhult är 17 mil 23000 fot lång med en anläggningskostnad af 9,879,395 Ralr, hvaremot Nässjölinien från Finjasjön öfver Nässjö till Tenhult i längd utgör 20 mil 4900 fot med en anläggningskostnad af 13,005,531 R:dr. Skilnaden utgör alltså 2 mil 17900 fot i längd och 3,126,136 R:dr i kostnad till förmån för Lagalinien.
Då det tages i öfvervägande, att rörelsen på de Wester-Norrländska vägarne är ganska betydlig och väl tål jemförelse med en mängd transportvägar i andra delar af landet, då man vidare erinrar sig, att liera af Länets socknar ännu sakna nödvändiga landsvägar, till stort men för den mer och mer stigande allmänna trafiken, och då slutligen nödigt är, att allmogens vaknade håg för vägförbättringar underhålles, vore det önskligt att de af Rikets Ständer vid kommande riksdag otvifvelaktigt anvisande anslag, så väl till vägförbättringar som till undersökningar, måtte så förökas, att någon betydligare andel deraf kunde komma Wester-Norrlands Län till godo, och det så mycket hellre, som detta Län sent, om någonsin, får hugna sig af sådana anslag för jernvägar, som tillfallit och tillfalla de sydligare Länen. Skulle sedan utväg kunna beredas för aflöning till en officer af vägoch vattenbyggnads-korpsen att bär ständigt vistas, för att uppgöra förslager till och hafva inseende öfver arbetena, torde detta ännu mera hos allmogen utbilda hågen för dylika arbeten och åt dem bereda framgång, så mycket mera önskvärd, som trädvaruhandelns betydliga stigande mer och mer fordrar kraftiga åtgärder för kommunikationernas upphjelpande. Till berättelsen om de för kommunikationernas lättande vidtagna åtgärder hör äfven att omnämna, det Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, genom utslag den 12 December 1851, förordnat att den förut varande besvärliga och äfventyrliga färjrodden Berättelse öfver Wester-Norrlands Län för åren 1851—1855. 2 10 emellan Nyland, å södra, och Kungsgården, å norra sidan af Ångerman-elfven, skall Hyttas från Nyland till det beqvämligare Hammar, der öfverfarten är kortare och lättare, hvilket utslag den 21 April 1854 blifvit af Kongl. Kammar-kollegium läststäldt. Ångbåts-kommunikationen utvidgas mer och mer. Under de sednaste fem åren äro reguliera resor emellan Länets städer och köping samt hufvudstaden, jemte de mellanliggande städerna Hudiksvall, Söderhamn och Gefle, verkställde af fyra ångfartyg med tillsammans 380 hästars kraft.
– «Fördömdt!« – ropar Gustaf, stampar häftigt och slår sig för pannan – «fördömdt Hvad skall det heta, min kära Henrik Du har burit dig oskickligt åt, oförlåtligt oskickligt, och måste sjelf sota derför Jag, konungen, får och kan icke blottställas Att bryta af nyckeln min egen nyckel den enda nyckel som finns till det låset: hvilken gränslös oskicklighet Som sagdt är, om saken blir röjd, så skyll dig sjelf Lita i alla fall på mig. Ju större förtret du till en början kan komma att uthärda, desto mer skall jag draga försorg om dig Är du säker på, att det var Badins hustru, och ingen annan, som stötte på dig, när du skulle gå?« – «Ja, Ers Maj:t.« – «Badin skall i ögonblicket efterskickas.« Sjunde uppträdet. (Hertig Carls smårum. Några dagar sednare, en förmiddag.) Hertigen morgonklädd. Morianen i djup sorgdrägt. – «Hvad jag beklagar dig, min kära Badin, hvad jag deltar i ditt sorgliga öde! Att så tidigt förlora en så söt, en så förträfflig hustru, och så hastigt till Det kan omöjligt hänga rätt ihop Du säger, att konungen sjelf gaf henne ett glas vatten, och att hon sjuknade några timmar derefter? – (Badin torkar ögonen med sin hvita näsduk.) «Sedan jag gjort konungen reda för hvad jag visste om den besynnerliga schatull-historien, fick jag befallning, att föra Olivia upp till majestätet. Han bannade henne dugtigt för en hel hop småsaker, förebrådde henne, bland annat, att hon sqvallrat ur skolan, i afseende på majestäternas försoning genom baron Munck, gaf henne skarpa sidohugg för schatullet, o. s. v. Olivia, som redan var upprörd af schatullets bortröfvande, blef nu så förskräckt vid majestätets hårda tilltal, som slöts med hotelsen, att hon med skymf skulle bli bortkörd, att hon höll på att svimma.
I anledn. häraf hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. bifölle, att de öfriga Ril<sSt:n, jemte det de underrättades om R. o. Ad:ns beslut att instämma med PresteSt. och den förändrade lydelse R. o. Ad. i följd deraf gifvit åt voter:spropos:n N:o 2, sliulle genom prot:sutdr. inbjudas alt i R. o. Ad:ns i afseende på denna voter:spropos. fattade beslut instämma. Ropades Ja. Härefter förekom och bifölls Utslcs sammanjemkningsförslag, angtde redaktionen af beslutet rörande den till Lund färdiga södra stambanans fortsättning. Vidare föredrogs Utsk:s förslag till voter:spropos:r N:is 5, 6 och 7. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., för den händelse att det nyss pröfvade sammanjemkningsförslagel ej af minst 2 Stånd antages, och med förbehåll om den rättelse som föranleddes af R. o. Ad:ns derom fattade beslut, behagade godkänna ifrågavtde voter:spropos:r N:is 5, 6 och 7. Ropades Ja. De härefter förekommande voter:spropos:ne N:is 8 och 9, blefvo af R. o. Ad. godkände. Då nu förekom Utsk:s yttrande ang:de 10:de punkten af Utlåt. N:o 62, anförde Hr Hjärne: Sedan, såsom R. o. Ad. nu hört, R. St:r fattat beslut, nemi. R. o. Ad. samt BondeSt., hvilka afslagit allt anslag till banan emellan Örebro och Hallsberg, hvaremot BorgareSt. beviljat för samma bana 660,000 Rdr, och PresteSt. förklarat, att det funnit 10:de punkten i Utslcs Betänk.
Ett verkligt ordrytteri. Hvar och en vi t, att just den inkomst, en egendom gifven, ligger till grund för taxeringsvärdet. Den, som betalar bevillningen för egendomen, betalar ju då tydligen bevilln. efter inkomst. Vill man ej förstå en så enkel sats, afhjelpes saken lätt om den får följ. lydelse: »Adelsman, som icke under sednast förflutna året erlagt bevillning för fast egendom eller för minst 1000 rdr rmts inkomst.» Men, invänder Utsk:t, motioner hafva varit väckta att ali bevillning skall försvinna. Afven detta vet jag, men svarar blott, att, om än afvita motioner kunna framkastas, kunna de dock aldrig gonomdrifvas. De stanna der de förtjena, eller under bordet. Att bevilln. kan ökas, detta är tänkbart, men att den någonsin kan försvinna, hörer val till de fromma önskningarne. Förslaget skulle, säger Utsk:t vidare, verka inskränkande på K. M:ts rätt att adla. 37 § 11. F. bestämmer, att »K. M. eger till adligt stånd uphöja de, som gjort sig af Konungen och Riket synnerligen förtjente.» Ar det tänkbart att denna bestämmelse kan inträffa på någon okunnig eller någon, som ej är i Konungens och rikets tjenst? Skulle åter en verklig utmärkthet befinna sig i sämre förmögenhetsvilkor än en komminister, då fruktar jag att K. M. gjorde bättre att skänka honom dagligt bröd, än en rätt, hvaraf han icke kunde begagna sig; han kunde ju då ej betala int.roduktions-afgiften. Utskits tankegång hvilar således åter på omöjligheter och med dylika behöfver man ej uppehålla sig. Utslct framhåller sedan den stora nytta, som Adelns talrikhet medför, samt anser att antalet genom förslaget skulle betydligt nedsättas. Nyttan af ett stort antal, utan motsvarande förmåga, torde kunna betviflas; men månne för öfrigt minskningen blefve så stor? Alla civile embetsmån, alla jurister, prester, samt tjänstemännen i Ständernas verk hafva ju alla tagit studentexamen. Alla officerare, både i och ur tjenst, hafva Kongl, fullmakt.
Tullverkets räkenskaper utvisade nemligen, att medelinkomsten af Strandvraksmedel under sistförflutne tio år utgjort endast 1,867 Riksdaler 4 skillinggr 1 rst. och att behållningen af dessa medel år 1842 ej varit större än 432 Riksdaler 26 skillingar. Delta slags medel, fördelade på många punkter af Rikets vidsträckta stränder, begtege sig visseriigen till ett ringa belopp för hvarje fyndort; men utgjorde, likväl ett vjgtigt understöd för kustförsamlingarne, hvilka, i anseende till den mängd utarmade fiskare, strandsittare och orkeslösa sjömän, sorn der ärp bosatte, vere, jemförelsevis med andra socknar, serdeles svårt betungade af sin fattigvård. Såsom skäl för de föreslagna förändringarne i fråga om bergarelön för skeppsfvnd hafva motionärerne åberopat, att de belopp, sorn för närvarande vöre bestämda att, i serskii - Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Utlåtande, N:o 44. 8 da fall, såsom sådan lön utgå, vore alltför ringa; hvaraf följden blefve, att man antingen ej vårdade sig om att berga vrak, då dermed, såsom oftast inträffade, fara vore förenad, eller ock undandoldo och behölle det. Då domaren skulle bestämma nämnde lön, vore det dessutom förenadt med så mycket besvär och omkostnader att utfå densamma, att behållningen deraf, då den ändtligen utfölle, oftast vore högst obetydlig. Sedan Lag-Utskottet för behandling af detta ärende sammanträdt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, hafva de förenade Utskotten tagit detsamma i öfvervägande; och hvad först beträffar förslaget derom, att Kongl. Majit och Kronan skulle till förmån för kustförsamlingarnes fattigvård afstå sin rätt till strandfynd; få Utskotten erinra, att Sjölagens stadgande om denna Kongl. Majits och Kronans rätt, är grundadt på den af lagstiftningen antagna åsigt, att gods, hvartill enskild egare ej finnes, är regale, eller Kongl. Majits och Kronans tillhörighet.
fd ui vara mecl om de smli flickornas lekur och afventyr p i landet ocli lira oss iifven kiinna derns olika Irarakt8rer. Den lilla rarmhjiirtde och hiiftiga (' hryasa blir snart v8r stora favorit. Nekas lsan dock ej, att nutiden:: h a m tordc finna deras lekw bra ztama:;; de sin6 flickol.i~a noja sig $6 oftn 111ed att gH och se pb blo~nmor ocb fjii~ilur, deras sanitiil iiro ncliaii. ibland ndgot 18ngtrOdiga. H ~ a d de iildre personwna i boken slngdr, Bro de emellanfit bra nog mycket: underrisaude: i sin % samtal met1 barnen. - Nligot som vi e j knnna uuc1erldt.a att f~xuhbllu soin eu f6rtjgnst ilr, att sB~81 foi-f. som ofvers. lyckats framstiilla rmjna hilltinnor lefvande och viil.Mi,pa ntan att begitpa sig af de nu fijr tiden sB mode~xa slangorden. 0fversii; ttmingen iir god. Boken iir i sin helhet fin och iilskviird och kun anl~efallas H t fliclcor af omkring S-10 Qr. Lc k ~ ~ L I rt~ten. bolren. Sittoncle ocL tjiigoncle Dennn publikation, sorn fijr det inycket billigu priset - 1 h. - bjnder pb en bAde liirorik och rolig libning, torde 1.6dnn fiirut vars vglbekant. DO vi forlidet Ar ytzrade oss om misutaget att i 17: de boken taga rned en folksaga af all * fiir grofkornig och rA natur for att vam en bunsaga, kunm vi i ilr rued glii (2je i n t y p, att endast goda och roliga samt. for barnen lamplign saker fiirekomma.
Summa extra utgifter till 1867 års slut Runt 12,745,168: 38. De tillgångar, som finnas att påräkna för bestridande af dessa utgifter, äro följande: l:o) Bidrog af Statsverkets inkomster för år 1867, enligt hvad ofvan blifvit uppgifvet R:mt R:dr 2,209.740: — 2:o) Andel i Rikets Ständers Banks sedan 1863 års början upplupna vinst » » 3,400,000: — 3:o) Salpeterfondens behållning » » 600,000: — 4:o) Beräknad andel i behållna öf verskottet af trafikinkomsten å Statens jernvägar för åren 1866 och 1867 » » 2,000,000: - 8,209,740: — Den brist, som i följd af innevarande riksdags extra statsreglering skulle uppkomma, uppgår alltså till R:mt 4,535,428: 38.
Det har visserligen blifvit anfördt, att, sedan Stats-Utskottet uppgjort extra stats-regleringen för blott 3 år och på föreslagna utgifter afkortat betydliga summor, vore Stats-Utskottet icke i behof af penningar från Banken; men lag skulle missbruka det förtroende, jag erhållit, att vara ledamot af BancoUtskottet, om jag fästade afseende på några för Banken främmande förhållanden, då frågan endast rörer Bankens eget behof af medlen. — Stats-Utskottet har, i min tanka, afstyrkt åskilliga anslag, som jag anser nödiga för fäderneslandets försvar och utvecklingen af dess industri, men denna reglering har ännu icke blifvit antagen och Banco-Utskottet eger ingen rättighet att gå Rikets Ständers pröfnings-rätt i förväg. Utan afseende på några politiska förhållanden, anser jag mig således öppet och enkelt böra förklara, att jag ej finnér Banken vara i behof af någon del af ifrågavarande 3,311,216 R:dr 41 sk. 5 r:st, hvarken för grundfondens eller låne-rörelsens förstärkning. Bankens öfverskott utöfver skulderna utgör nu öfver nio millioner, och att äfven Utskotts-majoriteten ansett detta nog, slutar jag deraf, att Banco-Utskottet i föregående Betänkandet förklarade, att hela Banco-vinsten kunde afträdas, således utan all ökning af grundfonden, endast med det vilkor, att en del af vinstmedlen finge qvittas mot Riksgälds-Contoirets skuld. För den lånerörelse, Banken hitintills bedrifvit, äfvensom för ökadt creditiv åt manufacturernå, äro tillgångarne fullt tillräcklige, och att öka en låne-rörelse, som i de flesta delar är så illa inrättad, att den, i bredd med det centralisationssystem, som våra allmänna cassör infört, bidragit till desorganisation af vår Banco-Ulskoltcls Utlåtande, N.o log. credit och penninge-rörelse försänkt jordbruket i stående skulder, och sålunda kanske lika mycket skadat, som gagnat; dertill finnér jag intet skäl, förrän bättre grundsatser blifvit gällande.
Som du af nåd och vishet engång gjort? Du, högsta Nåd! hur kan Du nåden gömma? För Dig är allting lika stort. Så är jag viss, att mig Du ser, Och att du äfven på min jemmer märker! Det är det enda, som mig stärker I all den sorg mig tiden ger; Det är det hopp, som i min anda brinner, När jag af suck och qval försmäkta må: Att jag hos Dig en säker tillgång finner, Får inför Dig med böner gå. Ja! Dig jag skönjer, store Gud, Fastän i moln och genom dunkla skyar! Engång Du visst mitt lif förnyar, Och kläder i fullkomnad skrud: Då får jag se, i ljus och rena strålar, Dig Sjelf, och hvad din Vishet allt beredt; Den stjernehär, som nu så gåtlikt prålar, Begriper då jag med mitt vett. J, Himla-kroppar! höga Ljus, Som dragen mig så sällt till Ljusets Herre! J, Solar! större med de smärre, Som lysen många verldars hus! Ack! om hos Eder bo så rena Andar, Som kännen denne Guden mer, än jag: Så prisen den! Mitt lof med ert jag blandar, Och väntar min förhöjnings dag. EN RÄTT SVENSK SOLDAT. (Bröllopps-Lyckönskan). Han är den fromma tapperhet, Som vett med mandom blanda vet: I honom kännes grannt igen Den gamla art af Svenska Män; Se’n han oss blifvit rätt bekant, Blir gamla Göters rykte sannt, Som syntes fabel-likt och dödt, Förrän han det ånyo födt. Här har Naturen fogat väl Ett modigt bröst, en vänsäll själ: Han bär, uti sitt hjelteblod, Ett grufligt och ett kärligt mod; Ett lejon, vid fiendtlig hamn; Ett lam, uti sin makas famn; En man, vid värja, eld och mord; En jungfru, vid båd’ glas och bord; En kämpe hård, vid grymhets rön; En andlig lärd, i bok och bön; En härdad, som kan lida allt, Båd’ ljuft och ledt, båd’ hett och kallt; Han är den rätta fria man, Som ingen lycka ändra kan. Nu önskas honom, all sin tid
Staden Wisby har likasom alla andra menigheter tillförbundit sig att, utan vidare bidrag af Staten än det redan bekomna, fullborda arbetet. Det är visserligen en sanning, att icke genom stadens förvållande byggnadsföretaget blef fulländad!, men Staten sälte emedlertid icke i fråga alt lemna ytterligare bidrag. Af hamnen draga egentligen handlande fördelen, men icke destomindre måste alla innevänarne bidraga till byggnaden, men Den 15 Augusti. 243 icke kan någon af våra småstäder för ett dylikt företag uppoffra 160.000 r:dr och derföre måste Sialen träda emellan. K. St. hafva lill staden Wisby benäget anslagit 25,000 r:dr till förstärkning af vågbrytarne vid hamnen, men då härförutan vida större summor erfordras för hamnbyggnadens completterande och staden sålunda måste än vidare skuldsätta sig, befarar jag, att staden icke förmår att denna sin skuld återgälda. Man mäste således taga noga i beräkning sak för sak och icke med hvarandra jemföra 2:ne skiljaktiga, och fatta beslut efter förhållandet i hvarje särskildt fall samt icke fästa sig vid principer, hvilka man antager och mäste antaga såsom approximativt. För Hr Rosenblad, då han för några plena sedan fästade sig vid ordet ovilkorligen, visade jag att sådant var orimligt. Del förhåller sig så äfven med principen, ali en menighet, utan vidare bidrag från Statens sida än det redan erhållna, skall fullborda ett arbete. Ingen rår derföre, att arbetet blir ofullbordadi, men staden behöfver en lättnad uti sitt bemödande, att gagna sig sjelf och rikets handel i allmänhet, och jag tror, alt det af Gr. Ridderstolpe anförda skäl icke var sä oriktigt, ty när R. St. beviljat 20.000 r:dr till Westerås hamnbyggnad, belägen vid Mälaren, som är en hamn nära nog hela sjön, kan man äfven bevilja ett dylikt lån till hamnbyggnad vid Östersjön, som medför fördelar för hela handelsverlden. Hr Printzensköld: Om här vore fråga om, alt lill staden Warberg göra en skänk af 15,000 r:dr, skulle jag vara den förste som förenade mig med Gr.
I afseende å uppställningen af räkenskaperne för denna inrättning och deras afslutande anmärkte 1863 års Revisorer, att derutaf icke med tillräcklig tydlighet och klarhet framginge, i hvilken mån de särskilda delarne af hushållningen gifvit vinst eller förlust, och till ådagaläggande häraf anföras af Revisorerne flera exempel. I anledning häraf upplyste institutets styrelse, uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande, att vid institutet skulle blifvit införd en ny bokföringsmethod, som icke i någon mån kunde lemna fog till de anmärkningar, hvilka blifvit emot det äldre bokföringssättet framställda. Emedlertid erinrades af 1864 års Revisorer att äfven de efter den nya methoden upprättade räkenskaperne i åtskilliga hänseenden föranledde till förnyande af den anmärkning, som 1863 års Revisorer framställt emot det äldre bokföringssättet, Styrelsen, som häröfver afgäf underdånigt utlåtande, erkände att detta nya system ej lemnade en så hastig öfversigt att man, utan att till en viss grad studera sig in i detsamma, kunde få en klar föreställning om de resultater, som alla grenarne af hushållningen lemnade. På grund häraf och sedan jemväl institutets särskilda Revisorer framställt det önskvärda deruti, hade styrelsen låtit förenkla bokföringsmethoden så, att den syntes styrelsen vara fullt ändamålsenlig och tydlig. 20 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 21.
Maj:ts pröfning beroende. 5:te Afdelningen. Om Bodmeri. § 131. Den tid af endast åtta dagar, som i § 131 af förslaget bestämmes för inbetalning af bodmerilån, hafva Rikets Ständer ansett vara i allmänhet för kort och böra utsträckas till fjorton dagar; och som, i fråga om påföljd för utebiifven betalning af berörde lån, alternativet i §:ns andra moment: '■‘eller afstås ej de förpantade föremålen“ möjligen kunde gifva anledning till den tydning, att långifvaren i slikt fall egde vidsträcktare rätt till sagde föremål än allmänna lagen i afseende å pant medgifver, hafva de citerade orden dcstohellre ansetts kunna uteslutas, som §§ 135 och 139 innehålla tillräckliga föreskrifter om huru långifvaren eger förfara för att försäkra sig om sin fordrans utbekommande. § 141. En lika utsträckning af tiden för betalning af bodmerilån, i de fall § 141 innehåller, bar i denna sednare § äfven blifvit af Rikets Ständer gjord, enär svårigheten att genast eller på alltför kort tid anskaffa penningar, möjligen kan vara lika stor om betalningen skall ske å den ort, dit resan år bestämd eller å annan ort. 6:te Afdelningen. Om Haveri. § 143. Då i sjette punkten af § 143, till hvad som vid gemensamt haveri i synnerhet skall ersättas, räknats kostnad, dels till underhåll, skötsel, läkemedel och belöning åt den, som vid fartygs försvar mot fiender, kapare eller sjöröfvare blifvit under striden sårad, och dels till begrafning af den, som dervid döden ljutit, samt till gåfva åt bans enka och barn; samt obestridligt är att lif och helsa lika lätt kunna äfventyras vid ett fartygs räddning från undergång, som vid dess Expedilions-Utsknttets Förslag till lindard. Skrifvelse, N:o 485.
PARKER, SINA SUVERÄNT BYGGT SINA NED PÅ HOTELL där ÄTTER M E D TIO SEKLERS där — HÄR — VÖRDAS PALATS, SER M E D TRIUMFBÅGEN KARES, NAMN EN OCH DET FINNES LEGITIMISTEN BAKADE NAN GIFNING, HENNE, ETT TILL EN FRÅN D E N » SORBORTKASTA 2- Ä 300,000 ATT FÖR LAPPRIFRANCS O M ÅRET. * * MEN HVAD kvinnan. DEN JÄMFÖRELSEVIS NYATT JAG NES BO M E N DEN FRANSYSKA KVINBEUNDRAR I FÖR HON M Å KLÄDA 50 — TÉSMAGASINEN DET, PERSONLIGA ADELSMÄRKET. OCH FÖR ATT SE— blifva DET D E N RIKA PÅ MOGÖR SIN DRÄKT SKILLNADEN. M E N ÖFVERALLT HENNES GENOM ÖNSKAN NÅGRA SÖKER ALDRIG VÄCKA TOALETTEXTRAVAGANSER. ÄR ATT VARA ELEGANT — M E N ATT DET MÄRKES. qu ' une femme disiinguée? » GADE NÅGON EN GÅNG EN SPIRITUEL * FRANCS ELLER STORA NOUVEAUFÖRSTADSFLICKAN VERKLIGT FINA DAMEN » Qn ' est-ce MÖDA. MÅ esprit d ' arrangement! UPPSEENDE UTAN HON ELLER BOS DAMSKRÄDDAREN DET ÄR HELA DEN yrande dama, SIG FÖR 5,000 SIN KOSTYM I. DE DEN UNGA SAMMA — EJ MINST FÖR HENI TOALETTEN. SMAK VISAR HON ALLTID.