Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid granskning af desse Räkenskaper ej mindre öfver sjelfva Saltpetc-r - Gärden , än ock öfver medlen för den förtlutne tiden till och med 1816, har Stats-Utskottet funnit denna redovisning upprättad med all ordning och noggrannhet, så alt ej något förekommit alt dervid erinra, utan har deremot ej mindre af desse redogörelser än ock af Kongl. Majus till Riksens Höglofl. Ständer dem 16 December sistl. år' aflåtne och till Utskottet remitterade Nådiga Skrifvelse med dervid fogade Berättelse inhämtats, huruledes genom de af Herrar Commitérade vidtagne åtgärder, Saltpeter-Näringen, till fördel för Riket, blifvit under desse åren i så märkelig mohn uppdrifven, att införskrifning af denna vahra redan före detta kunnat undvikas. Hvad nu angår Riksens Ständers Revisorers ofvanberörde anmälan rörande dispositionen af den, utaf omförmälte tillgångar, samlade Fond, *ä får Stats-Utskottet åberopa hvad Herrar Committerade upplyst och anfört uti deras afgifne och till Trycket befordrade Utlåtande, hvilket jemväl härhos fogas. Och, dä häraf befinnes, att den verkställde utlåning af en del samt insättningen uti Götha Canal af öfrige medlen, grundat sig på Kongl. Majits derom gifne Nådiga Förordnanden, har Stats Utskottet ansett sig, i anledning häraf, endast böra tillstyrka, det Riksens Höglofl. Ständer hos Kongl. Majt i underdånighet nu anmäla den önskan, att hädanefter någon annan disposition af desse Sta - i 6g 2 Stats• Utskottens Betunkanden, tens medel ic^e vidtages, än som instämmer med deras egentliga föremål, och att således desamma måga hållas uti Statens Gassa tillhanda fiir de be! of, hvartill de aro ämnade.
När hon tog honom i hand och tittade honom rätt i ögonen, sägande: » Kom nu, snälla lektorn, och var med här hos oss, vi ska ' leka sittlekar », då kände han någonting ovanligt, nästan smärtsamt i bröstet. Blodet riktigt brände i ådrorna, hjertat bultade så häftigt i den unge bokmalens bröst och Gud vet om han inte kände lika som litet fukt i ögonvrårna. Så lektes der sittlekar. Aldrig kunde han hafva tänkt sig, att sittlekar voro så roliga. Han hade ju alltid skrattat och tyckt, att man burit sig fånigt åt på det der viset. Och när de sedan lekte » dränka och dra i land », så vågade lektorn lifvet för Ellen. När han kom hem, så satte han sig att kalkylera och räkna, om han kunde gifta sig. Nå ja, det var allt temligen svårt, det berodde så mycket på henne, hur det skulle komma att lefvas — men i alla fall, det hufvudsakligasle borde han väl kunna sätta upp. Och han radade upp siffrorna efter bästa förmåga och bästa förstånd. Men det märkvärdiga var, att om en riktigt ordentlig svärmor hade fått se och bedöma denna giftermålskalkyl, så skulle hon hafva upplyst vår förälskade lektor om, att det just var det hufvudsakligasle han glömt, eller rättare, ej hade någon aning om. Nå ja, i alla fall, nog borde man kunna lefva rätt godt på 3, 5 0 0 kronor om året, i fall man icke hade allt för stora anspråk. Men — ett, tu, tre kom det för honom, att han icke visste, om hon tyckte om honom eller ej, och hur han skulle bära sig åt för att säga att han älskade henne. Han undrade en lång stund, om han skulle behöfva falla på knä. Det tyckte han inte riktigt om — nå ja, med den saken reder det sig väl, tänkte han. Hela hans lifsåskådning hade fått en ny ljusare och gladare riktning. Hans fantasi målade upp en hel liten verld af lycka och glädje. A f ett stilla, innerligt och kärleksfullt lif vid sidan af denna lilla friska, rödkindade varelse, hvilken sväfvade för | ps i i K I I |_ / U IN användas och marginal lemnas. Namn och adress torde alltid noga angifvas, och kan fullkomlig diskretion från redaktionens sida påräknas.
Hon sitter så långt ute, att vågorna slå mot hennes fötter, att skummet stänker öfver henne. Hon måste vara drypande våt. Hon är mörkklädd, med en svart sjal öfver hufvudet, hon sitter hopkrupen, stödjande hakan mot händerna, och stirrar oupphörligen öfver till honom ute på vågbrytaren. Han känner, hur dessa stirrande ögon draga och locka, fastän han ej ens kan urskilja hennes ansikte, han tänker ej på annat än på kvinnan, som sitter vid randen af de hvita vågorna. »Det är sjörået från Löfven, som stigit hit upp i älfven för att locka mig i fördärfvet», tänker han. »Hon sitter där och lockar och lockar, jag får lof att jaga henne bort.» Alla dessa vågor med de hvita hufvudena synas honom som den svarta kvinnans härar; det var hon, som hetsade dem, hon, som förde dem fram mot honom till anfall. »Jag får sannerligen lof att jaga henne bort,» säger han. Han fattar en båtshake, springer i land och skyndar bort till kvinnan. Han lämnar sin plats på vågbrytarens yttersta spets för att jaga sjörået bort. Det var honom i detta upphetsningens ögonblick, som om djupets onda makter kämpade mot honom. Han visste ej, hvad han tänkte, hvad han trodde, men han måste jaga bort den svarta från stenen vid älfkanten. Ack, Gösta, hvarför står din plats tom i det afgörande ögonblicket? De komma nu med nöddammen, en lång rad af karlar ställer upp sig på vågbrytaren; de ha rep och stenar och sandsäckar färdiga för att tynga honom och hålla honom kvar, de stå redo, de vänta, de lyssna. Hvar är den befallande? Hörs ej rösten, som skall bjuda och ordna? Nej, Gösta Berling jagar efter sjörået, hans röst hörs ej, hans befallningar leda ingen. Då måste nöddammen sänkas utan honom. Vågorna fara undan, den störtar ned i djupet och efter den stenar och sandsäckar. Men hur blef väl verket utfördt utan ledaren? Ingen försiktighet, ingen ordning. Vågorna rusa ånyo fram, de bryta med förnyadt raseri mot detta nya hinder, de börja rulla undan sandsäckarna, slita repen, lossa stenarna, och det lyckas, det lyckas.
Således bör en viss tid för deras circulation bestämmas; och om Assignationen ställes pä vissa dagar, me Innnehafvaren åtnöjer sig att på längre tid än Assignationen är ställd till inlösen å den samma taga accept; så bör han , efter den i Assignationen bestämda tids förlopp icke få hålla sig till Utgiivaren, utan blott till Acceptanten. Då jag för närvarande är oberedd att yttra mig i ämnet, men flera försigtighetsmått böra i händelse af Assignationers fortfarande bestämmas, får jag hemställa, om icke målet kunde få hvila till nästa Plenum , då man derigenom erhöll tillfälle att det samma närmare öfverväga och granska. Herr Munck af Rosenschöld, Eherhard'. Äfven jag för min del förenar mig med de Herrar, hvilka be‘gärt Återremiss till Lagutskottet af Dess ifrågavarande Betänkande rörande Invisningar. Jag utbeder mig att härvid endast få anmärka, att i England, hvarest Rörelse-Capitalet är öfverflödigt och enligt nyligen kungjord uppgift blott i Banco-Noter belöpande sig till öfver 20 Millioner Pund Sterling; enskifta Personers Assignationer likväl äro tillåtna samt nyttjas allmänt i Penninge-transactioner, utan att någon olägenhet deraf försports. Tillika får jag, i anledning af hvad en värd Ledamot Hers Stråle, i afseende på Herr Moraths Den i April. Motion yttrat, erindra, det jag icke finnér att någon Stånds.Ledamot kan vägras, att när som bellst under Riksdagens lopp väcka en Motion, så snart den står såsom denna, i ett omedelbart sammanhang med en, innom den tid som \6 §• Riksdags ordningen föreskrifver, väckt Motion, t Iler med redan upptagne ärender. Friherre Boye, Ludvig: Vid de Yttrander, som tvänne värde Ledamöter afgifvit, anhåller jag att få göra några erinringar. Om jag ej förstått Herr Stråles mening orätt, så anser han en allmän fara ligga i Assignationernes egenskap af offentlighet; deraf han tror att de möjligen kunde öfvergå till egenskap af Mynt, och således utgöra en förökning i Rörelse-Capitalet, som han anser skadlig.
SSredarpdé med flera ©ocfnar i 3fön* föpingö £än bewiljad etfättntng af köpejfilling för hemmanet Rannäs dolfia* gården; 43:o af famma bag, angående åtjFiOiga Redogörare inom SönföpingS ?än bewiljad befrielfe från ålagd erfattning af oberäfnade beroillning&afgifter; 44;o af famma bag, i affeende på bolningö-rätt för de norra ^rooinfetna; 45;o af ben 27 ©brober, i anledning af Arrendatorn af Sdebp hemman på Sofön A. Odelberg^ anföFning om prolongation af arrendet; 46;o af famma bag, i anledning af Arrendatorn af kronohemmanet] ©ö» derbp i Sofö forfén S9J. Runftedtö anföFning om prolongation af arrendet; 55 47:o af fainma bag, i anlebning af kronofogben, Slöfejjoren €. 3. Sager# crantfé anföfning om förlängbt arrenbe å 93arfarbp kronohemman, eller jfattcföp bera; 48:o af famina bag, angåenbe åtjfilliga ännu icfe åtevfläUba förbinbelfer, röranbe ©roenjfa ©tatené forbna utlänbffa jfulb; 49:o af famma bag, angåenbe erfättning för åren 1839 od) 1840 tia be bagsrocrféjfplbige unber SNariebolmö od) €atf)tinebergö Sanbéf;öfbinge
Jag vill blott anhålla, att Herr Friherren med sin ljusa blick ville taga en närmare kännedom om de uppgifne förhålla n d e r n e, och jag är iförhand förvissad, att Friherre Anckarswärd både skall göra rättvisa åt administrationens nitfulla bemödanden, och tillika inse behofvet af det tillökade Den 8 October f. m. anslag, som nu är i fråga. •— Jag anhåller för min elei örn proposition till bifall å Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition. Herr Crusenstolpe: Jag börjar med att förklara, det jag denna gång röstar för bifall till Kongl. Maj:ts proposition af 2:ne skäl. Jag gör det af pligt och af öfvertygelse; af pligt, emedan, om också delade tankar finnas i afseende på ställningen inom oss, det dock ej finns mera än en röst rörande ställningen utom oss; af försiktighet, emedan, såsom jag förut yrkat, Ständerne, genom sparsamhet nu, blifva en annan gång tvungne alt ingå på vida större anslag till samma ändamål. Jag anser det i alla händelser vara tillfredsställande för Sländerne, att hafva satt Kongl. Maj:t i tillfälle, alt ej behöfva förlora första ögonblickens lyckliga conjuncturer genom bristande förråder. Jag tror dessutom, alt detta ringa anslag ej verkar mycket i vågskålen af det stora hela. Om vi äfven ej hafva förtroende till förvaltningen, böra vi ändock icke beröfva Konungen medel att afhålla ännu större faror från fjermare eller närmare håll. Man har vid flere föregående tillfällen inom detta rum åberopat BondeStåndets beslut. Jag ber, att nu få göra det, i det jag tillkännagifver, alt BondeStåndet med stor pluralitet bifallit hvad Kongl. Maj:t i förevarande fråga begärt. Jag 44 H. ao+ 3o8 Den 8 October f. m. hoppas äfven, alt Ridderskapet och Adeln, hvars fotspår, i fråga om de personliga anslagen, varit så drypande af feltna, ej nu måtte vägra detta anslag. Friherre Palmstjerna, Carl Otto:
Divisioner fullt ut sysselsättas med 4600, som komma mindst att utgöra numeraira beloppet, då genom Lagmans-Rätternas försvinnande, det hittills varande antalet ökas med 1600 vädjade mål, hvilka upptaga vida mera tid och omsorg vid pröfningen, än ganska många af de förutnämnda 5000 ärender, hvilka äfven innefatta ansökningsoch mindre besvärsmål, m. m. Det är onekligt, att mängden af tvistemål förefaller inom BondeStåndet, hvars medlemmar finna lättast, att utan betydligare kostnad, efter erlagdt vad vid HäradsRätten, få sjelfve resa och bereda sig sakens fullföljande vid Lagmans-Rättep, der en med Härads-Rätten lika organiserad Domstol gifver dem tillfälle, alt genom sina medbroder bland Nämnden, antingen då förlika frågan, eller ock uppsöka Fullmägtiga till dess utförande, samt om vittnens och handlingars inskaffande, och om Den 5 Juli. e. m. 267 sakens »lutliga afgörande, äfven genom Nämndemannen vinna besked. Detta allmogens enkla och föga kostsamma sätt, att fullfölja tvisten vid. andra Domstolen, försvinner, om sådant skulle »ke vid Hofratterna, antingen på sina nu varande ställen, eller ock vid de till särskilda orter utflyttade Divisioner, efter HofRätterna på annat sätt än Lagmans-Rätterna äro organiserade. Med grund af hvad Hans Excellence Herr JustilieStatsMini^tern , Grefve Gyllenborg, emot förändringen af Hof-Rätternas utflyttning, sig yttrat, vågar jag dessutom ödmjukast tillägga, att om LagmansRätterna afskafFades, de derstädes hittills afslutade tvistemål skulle a fdömas uti Hof-Rätterna såsom andra Domstolen , följer deraf ostridigt , att Konungens Högsta
Förvaltningens begångna fel äro otvdvelaktigt grundade skäl , att förklara denna Discont i Concourstillstånd. Dess utredning vore ock , i jemnföjrelse med de öfrige Disconternas, löga invecklad. Men när jag är fullt ölvtrtyg d att Statens Interesse fordrar, dels att Gäidenärerne hos denna Discont ej så hardt stiängas med betalning, sorn af en fullkomlig Concours skulle följa , dels att Borgenäreme tj komma i stort lidande, tror jag af sådant skäl att Banquen här bör träda emellan sorn Accordsman, rch utan Lagarnes rubbning uppgöra Liqviden. Staten förlorar mindre genom denna uppoffring af Banquen, som genom en klok förvaltning tor. de blifva obetydligare, än den nu synes, men i alla fall är obetydlig mot vådan , att rubba Näringarnes oafbrutna gång i vissa orter, och upphäfva all Lag och Lagprincipe. På mindre vigtiga anledningar tror jag Riksens Ständer förr hafva beviljat B tydligare afskrifningar på sin Banques räkning. Af hvad redan är anfördt, rörande beräkningen af Skulder och Tillgångar för Götha \ Den 17 Martil, e. »i. 133 CanalBolags Discont, synes, att enär CreditivSummans återbetalning ej sättes i fråga förrän vid den tid densamma af Riksens Ständer redan är fastställd, blifver förhållandet sädant, att denna Discont äger i fordringar hos DiscontLåntagare 3.682,385 R:dr, och i skulder genom utelöpande Assignationer, Reverser, saint innestående medel pä Afskrifnings-räkningen 3,224,978 R dr, då man här icke upptager skillingar och runstycken.
Uti räkenskaperna finnas åtskilliga utgifter uppförda under oriktiga titlar, så att, t. ex. uti Arkliförrådets redogörelse, fraktkostnaden för en kruttransport från Mariefred till Stockholm blifvit upptagen å titeln: arbetspenningar; hvilket i väsendtlig mån ökat besväret vid granskningen och försvårat öfversigten af förhållandet emellan de särskilda utgiftstitlarne. §• 7. Vid Stockholms Tygoch ammunitions-förråd hafva upphandlingar af rnaterialier och effekter, ofta till ganska betydliga belopp, äfvensom större reparationsarbeten blifvit verkställda utan föregångna entreprenadauktioner. Såsom exempel härpå må anföras: att, år 1848, äro under hand inköpta 1,109 alnar ovalkadt eller så kalladt halfkläde, i 3:ne poster, för tillsammans 2,074 R:dr 20 sk., ett parti furubjelkar för 452 R:dr 10 sk. 8 rst., äfvensom större qvantiteter jern, spik samt stenoch träkol af särskilde personer till varierande priser; hvarjemte, enligt afgifna räkningar, 646 R:dr 32 sk. blifvit utbetalda för igenmurandet af 2 livalfoppningar och 1 , portöppning i östra och vestra flyglarne af stora tyghuset, och 500 R-.dr utgifna för Artilleriplanens planering. 10. — 74 — §. 8.
Flere aktningsvärde män hafva visat Canalens värde i militairiskt afseende; men de fördelar den i oeconomiskt, så väl efter dess fullbordan, som under sjelfva arbetet, tycks tillskynda Landtbruket och Näringarna, äro icke så fullständigt utvecklade, som jag tror de förtjena. Varumängd är säkraste beviset för ett Lands tilltagande välmåga. Alla invecklade financeoperationer till Coursens nedsättande, till myntets realisation, ja till och med exportationspremier, äro fåfänga bemödanden till handelsvågens fördelaktiga uppvägande, så länge Näringar och Fabriker ej alstra en sådan varumängd, att ej allena Landets egna bebofver deraf äro fyllda, utan öfverflödet äfven verkar omtanka på deras exportation. Man tyckes ej bestrida, att Canalen i allmänhet lättar varutransporten, och således i visst afseende befordrar exportation; men man förmodar, i betraktande af Landtbruk och Näringarnas vanmagt, i betraktande deraf, att vi ej ännu uppnått perioden af något varuöfverilöd, det 'vara tids nog att tänka på medlen till en lättad varutransport, se 1 v. 2 h, . »499 hnimJ&f11nktf L'^Via t-hiir&•’ e öigf&v $1 rrftM _ ,$ Virå *h »lä ml 0 i itgel**/* t|emftft>f u«t del föra sina varor till hui3@jf&|$trå$n3grqft»- portkostnhden. _Är det troligt, om han vid ■y^eltqfiilsjoStv»»d kunde lasta sinhirf och deiltJkwbrfiegla.■
Yngen, Östersjön och Langen skola sins emellan förbindas med jernvägar. Båda dessa partier motarbeta hvarandra, båda klandra hvarandras planer. Men endast för den ena linien, den ifrån Philipstad, den vestra, äro förberedande undersökningar och planer granskade af Vägoch Valtenbyggnads-styrelsen. Det är denna för hvilken StatsUtsk. föreslagit det anslag hvilket Ståndet nn går att pröfva. Den för hvilken Frih. Cederström ifrar är den östra. Den är grundad på anläggningen af en jernväg ifrån Yngen lill Östersjön och en dito ifrån Östersjön lill Lungen förbi Storforss bruk. R. o. Ad. torde häraf finna, alt den malm och det tackjern, som från Persbergs grufvor skulle på denna linia fraktas, skulle komma att föras först på jernväg till Östersjön och öfver den på båt, sedermera pä jernväg till Lungen och öfver den pä båt samt slutligen på jernväg ifrån Sjöändan lill Christinehamn. Fördelarne af denna kommunikation, som fordrar så mänga uroch pålastningar, kunna väl icke jemföras med dem, som äro att hemta af en kommunikation, der dessa besvärligheter icke förekomma. Antages den kanal, StatsUtsk. förordat, inlastas varorna i Philipstad och föras med samma fartyg till Sjöändan och all annan omlastning än den derstädes i alla fall oundvikliga blir obehöflig, hvaremot,^ såsom jag redan visat, varorna skola, enl. Frih. Cederströms förslag omlastas flere gånger, hvilket följaktligen åstadkommer en icke obetydlig kostnad för godsegaren. Jag tror således, att den af StatsUtsk. förordade kanalsträckning icke är så förkastlig, som mången påstår. Dessutom får jag nämna, att Daglösen ligger söder om Philipstad och Sjön Yngen söder om Persbergs grufvor, och uti dalgången emellan den sydligaste delen af dessa sjöar skulle icke serdeles stora svårigheter möta för anläggandet af en jernväg, och låt äfven vara, att, såsom Frih.
För att lätta öfvergången till decimal-systemet, må på 2 fots eller det gamla alnmåttet, jemte den nya indelningen, tills vidare äfven utsättas den hittills gällande, i qvarter samt hela, halfva, T och i verktum. Vigter eller s. k. Af hvilka ämnen Mätstockar, Målkärl och Vigtlödjor skola förfärdigas, och hvad för öfrigt i afseende på deras inrättande och stämpling iakttagas bör, föreskrifves i Stadgan enligt Vetenskaps-akademiens förslag uti §§. 5-—7. 6. Då Förvaringsoch Transportkarl, efter olika varors lämpligaste fördelning, erfordras af skiljaktigt innehåll, må, till nödig beqvämlighet i handel och rörelse, dylika kärl, så vida de hafva mer än en kubikfots rymd, och uppmätningen kan ske med erforderlig noggrannhet, justeras och stämplas lill sitt innehåll i kubiklöt, kannor och Bih. till /(. St. Brot. 1SS3 & tSSi. 7 Sami. 2 Afd. 2 Häft. 2 10 Lagsamt Allmanna Besvärs-' och Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o 4. jemna tiotal kubiktum, hvarvid de skola med justerarens namn förses ; men kronomärke må icke å sådana kärl anbringas oell dessa ej heller såsom målkärl nyttjas. 7. De särskilda föreskrifter, som i Stadgan erfordras beträffande sättet för varors mätning ocb vägning, jemte kontrollen derå, blifva hufvudsakligen lika med hvad Vetenskaps-akademiens förslag derom i §§• 9 och 10 innehåller. 8. Beträffande öfverinseende! å mått och vigt i Riket, juslerares förordnande och allmänna åligganden, samt General-landtmäteri-konlorels förpligtelse alt undersöka och stämpla likare-mått och likare-vigter, af hvilka justerarne skola i tjenstens utöfning sig begagna, meddelas i stadgan erforderliga föreskrifter, enliga med Vetenskaps-akademiens förslag uti §§. 11—13. i 9.
Torsten sprang fram, tog byltet, som befriadt från pappersomhöljet befanns vara en kolossal muff, och lät den dansa i luften ett par gånger, innan moster hann räddande träda emellan. » Ja, mina små vänner, nu skall muffen ej mera värma händerna utan — fötterna. » » Hur då, på hvilket sätt skall det gå till? » Barnen trägdes kring henne. — Mosters ögon öfverforo den glada barnskaran, och hon sade: » Tänk o m ni alla finge vara med om alt utföra underverket! » » Åh, det var härligt, präktigt, » ljödo utropen o m hvarandra. Torsten lät åter muffen kapriolera. » Till att börja med lugn, » sade moster och fångade muffen. » Ellen, här har du sprättknif, ser du sömmen, sprätta försiktigt upp den och plocka bort vidsittande ull. Lilli tager fodret och skiljer åt ullen noga. Torsten, spring i köket efter Hannas kardor, som ligga i ullkorgen. » Hej bara, hvad det skall gå! Torsten försvann. » Nu är skinnet rent från ull! » » Bra! Se här, klipp af detta tyg 5 em. breda remsor, att det räcker rundt o m skinnet » Då moster utvecklade tyget, hördes ett sorl af förtjusning: &gt;Ah, mosters fina brudkjol! » » Ja » — moster suckade — » målen äter nog till slut upp den, nu måste den nyttjas. » Det tjocka sidenliknande tyget med inväfda bjärta röda rosor och blå förgätmigej klipptes i lagom remsor, o c h Ellen började fälla dem på ena sidan. » Här äro kardorna! » anmälde Torsten. » Jaha, och här har du den gamla ullen och litet ny till, karda upp det nu vackert, oeh låt se, att du ej strör ikring dig. » » Nå, nu är allt klart, ser jag, nu taga vi remsorna, kanta därmed skinnet och så breda vi ullen på bordet, fästa det hela därpå och vända räta sidan nedåt. Hämta du, Klas, den grofva säckväf, som ligger i tamburen på bordet. » » Hvad har detta varit? » sporde barnen, då Klas återvände med det begärda. » En potatissäck!
Ständer måga i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t hädanefter icke beviljar någre årlige utgifter å förmodade Besparingar å en Hufvud-Titul, hvarå, då dess auslags-Summor till större delen äro bestämde för utgifter, som endast förslagsvis måste beräknas, Besparingar följaktligen icke kunna med visshet förutses. Med anledning af de år 1817 församlade Riksens Ständers Revisorers anmälan, rörande dispositionen de föregående åren af Nionde IIufvud-Titulns anslags-Summa för Jordbrukets, Handelns och Näringarnes understöd, yttrade Riksens Ständer uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t af den i3 Junii 1818 det Riksens Ständer ansågo föremålet för nämnde anslag icke vara att detsamma användes eller förräntades till enskildte Lån eller åt Fastighets-egare, utan att det deremot borde utgå till understöd för utförandet af sådane ailmänne företag, som kräfde uppmuntran och bidrag, antingen såsom gåfvor eller räntefrie
Stormägtigste Allernådigste Konung! Xjandshöfdinge-Embetet får, till åtlydnad af föreskriften uti Eders Kongl. Maj:ls Nådiga Circulair-Bref af den 17 April 1821, i underdånighet afgifva berättelse om tillståndet i Gefleborgs Län i ekonomiskt och statistiskt hänseende under de från och med år 1838 till och med år 1842 förflutne feni år. §. i. Länets allmänna beskaffenhet. 1 afseende å Länets läge, vidd och beskaffenhet, får LandshöfdingeEmbelet i underdånighet åberopa de beskrifningar, sorn uti förut afgifne berättelser blifvit i underdånighet afgifne. Af Länets stora yta, uppgående till 172A qvadratmil, är ännu blott en mindre del eller ungefärligen ^idel till åker och äng odlad och begagnad. Å utmarkerne finnas stora myroch mosstrakter, som äro till odling tjenlige men ännu obegagnade, och en längre tid torde sannolikt förflyta innan kostnad och arbete derå blifva nedlagde, Deremot har inom de till bostäderne närmare belägna trakter odlingen årligen med ökad ifver fortgått, F«mdrs‘ flerättclse Jfr. Gefleborgs Län, 1 2 ehuru det ej kan bestämdt uppgifvas huru mångå tunneland derigenom blifvit upptagne. Äfven inom de odlade trakterne finnas likväl i flere socknar ännu högst betydliga myroch kärrängar, hvilka i deras närvarande skick lemna en högst ringa inkomst, men kunna till stor båtnad i bördigt skick försättas, om de vatten, som nu förhindra deras odling, sänkas och afledas, hvarigenom äfven den fördel kunde emotses, att den odlade jorden blefve mindre besvärad af de ofta tidigt, innan den växande säden hunnit till mognad, inträffande froster, hvilka anses uti dylik vattendränkt mark hafva sitt förnämsta upphof, samt tillika befriad från öfversvämning»!', hvaraf den nu å många ställen skadas.