Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utdragafprstocollet^allethss^ögw. prest. Ständet, wid Urtima Riksdagen i (örebro den 15 Maji 1812. VD8)tföll Prest. Ständet Kongl. Majtts Nätiga Proposition, om en förändring i Utssnfnlngsättet af det fastställda Förstärkningsmanikapet, pa ätt det för detta ärendes beredande särskilt tillför»rdnade Utskott, uti desi den »2 dennes pä bordet aggda Betänkande förestagit och tillstorkt; i den säkra )swert»gelse, att hwad Kongl. Maj:t i z:dje Monentet i Näder proponerat, icke kan tagas i den Unina, att nägon af Förstärkningsmanskapct, kan !mot sin wilia ut! Indelta eller Wärfwade Armeen sch Batsmanshället i nummer insättas. Vt supra. kx krotocollo, s. V. ^lmhuist. lkt - 28o Den ls Majk. Utdrag af wällöf!. Borgare.Ständets protocoll, hället wid Urtima Riksdagen i Orebro -en is Maji 1812. SD.^ 8öredrog§ a nyo Stats-Utskottets inkom ne Betänkande af den 4:de i denna manad, angående ändring i wista omständigheter af hwad hittills bliswit stadgadt om Accvrds-ersättningar titt Ofsiccre af f. d. Finsta Armeen; hwilket Betänkande bifölls. Ut tvxrs. Lx krotocollo, 1- kLerjström. Utdrag af Wällöf! Borgare-Gtänöets pr»- focoll, hållet wid Urtima Riksdagen i Orebro den is Maji 1812. S. D. biföll Borgare-Stander Kongl. Masts Nådiga Proposition af den zo sistledne
Emot denna Utskits åtgärd anmäles reservation; dervid särskildt afs:de fästes på den utsigt till befordran och aflöning, som förefanns, då de ifrågav:de lärarne vunno anställning såsom extra lärare, och på de förmåner, som redan blifvit dem beredda; vid hvilken jemförelse det skall visa sig att någon anledning till klagan å deras sida icke förefinnes. Eramför allt torde dock upmärksamheten böra rigtas på vådan deraf, att staten vid förbättringar i äldre institutioner erkänner, det anspråk förefinnes på ersättning för de umbäranden ellef försakelser, som förbättringarne afsett att afhjelpa. I sådant fall skall hvarje förbättring medföra för staten så obegränsade upoffringar, att äfven det mest trängande behof af reform måste lemnäs oupfyldt, Den 21 Juli e. m. 2*7 oupfyldt, till följd af statens oförmåga att bära följderna deraf; hvilka det jemväl skall blifva omöjligt att på förhand inse och beräkna. Genom bifall till förslaget skall man framkalla motstånd mot hvarje förbättring, och endast de, som af grundsats sträfva mot reformer, kunna med verklig tillfredsställelse se framgången af ett dylikt förslag.» Åberopande dessa, enligt min upfattning fullt giltiga skäl, har jag ingenting vidare att tillägga, än att, i likhet med reservanten, yrka aflag å Utsk:ts i denna puukt gjorda hemställan. Propos. på bifall till Utsk:ts hemställan blef först framstäld samt besvarad med flere nej och ett eller annat ja; hvarefter propos. på afslag å samma hemställan gjordes, på svaren utfölio med flere ja samt några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Utsk:ts hemställanden biföllos. 60:de punkten. Mom. litt. a. Gr. Mörner: I afs:de på den nu föredragna punkten, skulle jag högeligen önska, att någon af Utsk:ts ledamöter ville uplysa, huru det kan blifva verkställbart att göra den utredning, som här är i fråga. Det är nemi. alldeles otänkbart att uppnå det åsyftade ändamålet, alldenstund K. M:ts å Hufvudtiteln gjorda
Län anfört, att det sätt hvarpå lägre PoliceEmbetsmän och betjening inom vissa Städer förforo med Allmogen, syntes påkalla administrationens uppmärksamhet, så att de ordningsstadgar, som af Städernes egna styrelser utgåfvos eller de allmännare författningar, som af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande utfärdades, icke måtte blifva af den beskaffenhet, att de snarare gåfvo anledningar till prejerier och mutor, än beredde offentlig säkerhet eller beqvämlighet; i anledning hvaraf Motionairen yrkat, att Rikets Ständer måtte hos Kgl. Majit i underdånighet anhålla, det Kgl. Majlis Befallningshafvande mätte anbefallas att infordra och genomse alla de Ordningsstadganden i Policeväg, som af Städernes Policestyrelser blifvit för allmänheten utfärdade, samt deruti meddela rättelse, i händelse desamma skulle befinnas innebära sådaue föreskrifter, att de med skäl kunde anses mindre nödiga för allmänna ordningen; men deremot lemnade tillfälle att förleda, och med hotelse om häktning, skrämma samt medelst vitén utarma den ringare classen; hvarjemte Motionairen, under förutsättning, att i en del förbrytelser emot Police-författningar icke kunde ligga något så vigtigt, att personens häktande eller hans hästs och åkdons qvarhållande, som ofta för egaren medförde stora förluster, kunde anses nödige, då saken i allt fall skulle inför Police-Domstolen instämmas och afgöras, hemställt att en sådan medfart i de fall, der verklig missgerning ej komme i fråga, icke måtte vara Police-tjenstemännen tillåten. Hvad sålunda blifvit framställdt, hafva Utskotten tagit i öfvervägande; och då, jemlikt tid efter annan utkomne Förordningar och Instructioner, Öfver-Ståthållaren och Kongl. Majits Befallningshafvande samt Polieekamrarne och Magistraterne åligger att vaka öfver ordningens vidmagthållande i Städerne; då de Författningar, som för detta ändamål pröfvas behöflige Bih. till R. St.
Att utvidga lånerörelsen, vore skadligt, emedan Banken sedermera icke kan utan svårigheter, som nästan äro oöfvervinnerliga, åter indraga de sedlar, hvilka i lånekapitalet blifvit fastlästa. Man torde således böra öfvergifva tanken derpå. Hr Gripenstedt har riktigt upfattat frågan, då han säger, att Den 15 Mars f. m. 473 man skall göra afseende, icke på ökandet af Bankens grundfond, emedan lillilandet deraf först kommer i fråga om Banken cederar och utmätning skall ske, utan på Bankens förmåga alt utvexla silfver. När raan icke kan öka henne derigenom, att man minskar de utelöpande sedlarne, så blifver andra frågan: huru skall man bete sig, sä att den sillverfond, som linnes för sedlarnes invexling, må ökas eller åtminstone förblifva oförringad? Då vet jag ingen bättre utväg än att använda Bankovinsten lill sådane ändamål, hvarigenom rörelsen i landet lättas, så att våra varor må kunna till utländningen säljas för lindrigare pris än eljest. Bankovinsten må fördenskull kunna användas till hamnars, kanalers och vägars anläggning, m. m. d. Men hela hennes belopp synes ej kunna användas för detta ändamål allena, enär Statsverket har så stora behof och Banken är grundad äfven för att bistå detsamma. Jag tror icke, lika med Frih. Palmstjerna, alt den föreslagna summan, är tillräcklig för Statsverket. Hon kan icke vara det med mindre man åsidosätter enskilde motionärers anspråk. Sådant vore icke enl. med grundlagen: — den enskilde har lika god rätt som Konungen, att framställa det allmännas behof och fä dem pröfvade; men jag kan icke heller gå sä långt som Hr Lagerheim och äska en större summa än Ulsk. föreslagit, derföre att indragning eller uphörande af en eller annan Privatbank måhända förestå, kanske medan Ständerne ännu äro församlade. I sådan händelse vore det godt och nödvändigt för BankoUtsk. att hafva något i behåll för att fylla den tomhet, som en Privatbanks indragning skulle i rörelsen förorsaka. Det är af dessa skäl, som jag för min del biträder Frih.
Ty den som deraf har mera än jag, han vill det ej, och den som har mindre, han kan det ej. Jag börjar med alt förklara mili erkänsla för den Riddersman» som genom framställning, att Memorialet borde blifva livilande af orsak att jag ej i Pleno var närvarande, beredt mig tillfället alt i vederbörlig ordning mig yttra öfver dess innehåll. Jag hembär honom min högaktning för det att han, trogen deh grundsatis Thomas framställer uti Äreminnet öfver Romerska Kejsaren Marc-Aurele, alt smädelsen nedsätter den förolämpande, icke den förolämpade, genom uppställningen af små uttryck, ifrån sig afskiljt behofvet, att genom hvad 212 Den 24 Januarii. man lindrigast lian kalla en fri öfversättning nödgas den sedermera modifiera. Men nu till Herr Grönhagens Memorial. Deri klagas öfver Police-kammarens grymma och Inqvisitoriska förfarande, hvarpå han hämtar exempel utur Dagbladet Anmärkaren, och föreslår såsom Correctif att Police-kammarens Protocoll borde till Hof-Rättens granskning inlemnas, på det hvar och en mer eller mindre lidande må äga tillfälle att klaga, då han dertill äger skäl. Artikeln utur Anmärkaren slutar Herr Grönhagen dermed, att lian väntat någon uppmärksamhet från Riksens Ständers Justitieombudsman, när han af Anmärkaren erhöll kunskap om händelsen, men att sådant hördes aldrig af. Justitieombudsmannen är ej skyldig att läsa Anmärkaren eller andra Dagblad, sorn ej äro af officiel egenskap. Hvarken han eller andra Actores Publici hämta utur sådana Papper anledning till Embetes åtgärder. Angifvelser, de må vara tryckte eller handskrifne, så snart de ej äro beledsagade af upplysande omständigheter, af fullständiga handlingar, urarta ej sällan, i mer eller mindre mohn, allt efter deras syftning, till egenskap af Pasquill.
Vid sammanställningen af 28:de och 37:de §§:nc och då man erinrar sig K. M:ts Propos. och beväringskomiténs bet:de, kan man icke föreställa sig annat än att de penningar, som genom friköpning inflöte, skulle användas till bildande af eliter. 37:de §:n innebär nemi. endast ett bemyndigande för K. M:t att till beväringens oller en allmän folkbeväpnings organiserande använda den s. k. beväringsfonden, men lemnar icke-K. M:t tillfälle att begagna dessa penningar, huru han vill. Utgången af saken ma blifva hvilken som helst, så är jag likväl glad att hafva väckt frågan, då ingen af de talare, som yttrat sig derom, ansett sig kunna obetingadt förorda elitsystemet. Gr. Sparre har sjelf antydt att ifrågav:de åtgärd vidtagits för att gira beväringspligten så mycket mera begärlig; och jag är likväl öfvertygad att han icke kan hysa fullt förtroende till desse eliter, hvilka icke få någon längre öfning, och då, sedan de erhållit densamma och gjort 4 möten, kan man icke längre påräkna tjenstgöring af dom. Sådane, som skola användas såsom eliter, böra ega en afgjord håg för krigareyrket; och hvad hindrar dem att, såvida do vilja det, ingå vid ett värfvadt eller indeldt regemente,' eller VI B. 26 404 Oen 23 Maj f. m. också, om så lyckligt vöre att större antal befäl antages, ingå bland detta befäl. Hvad jag åsyftat, har visserligen icke varit att afslå hela förslaget om eliter, utan jag vill blott att ett försök skall anställas och icke 4,800 personer för detta försök användas. För öfrigt anser jag att den summa, som genom friköpning inflyter, bör ställas till K. M:ts disposition för åstadkommande af befäl, och att inga särskilda föreskrifter i öfrigt göras, huruvida penningarne skola användas till eliters uppsättande eller icke. Gr. Sparre: Det är i sanning ganska svårt att kunna bevisa att elitsystemet skall lyckas, då det blott är ett försök.
Ridderskapet och Adeln, tillika med de öfriga Respectiva RiksStånden, mätte i underdånighet hos Kongl. Majit understödja, hvad Särskildta Utskottet, såsom medel till afbjelpande af den i så måtto öfverklagade förlägenhet, föreslagit, c rt Men vid Utskottets Betänkande utber Jag mig icke desto mindre få göra en anmärkning i afseende derpå, att Höglofl, Utskottet förmodar det vara af nöden, att betydligt nederlag af utländsk Spannmål inom Lundel vore att tillgå; jag är för min del deremot öfvertygad, att i ett Land af den vidsträckta areal, som Sverige, med en flerestädes så bördig jordmån, och ymnighet på tjenlig» ämnen till jordblandning, hvilken befordrar ptoductioneh af Spannmål och jordfrukter, att ett sådant Land, säger jag, då, utom andra provinser, Skåne hunnit till en fullkomlig grad af Cultur, för framtiden behöfver att införskrifva Spannmål, anser jag för ogrundad farhåga eller inskränktare kännedom af våra tillgångar; tvärtom tror jag, att Sverige snart nog Den 22 Juli. e. m. skulle kunna komma i den belägenhet, att utskeppa Spannemal; jag håller före att en vis omtanka påkallar sådana försigtig* hetsmått, att Spannmålsupplag, till ett belopp af mindst 200,000 tnnnor, böra för oförsedda händelser vara att tillgå; men detta Spannmålsförråd bör i goda är af ymnigare skördar samlas; och j ig vågar hoppas* att öfver hela Riket beräknadt, Sädesärin» gen skall lemna det betydliga öfverskott » som fordras till Magazinernas fyllande, hvarom antingen af MagazinsDirectionen besörjes, eller på annat sätt kan regleras. Deremot finner jag för Rikets sanna interesse oförenligt, att utländsk Spannmål till nederlag införskrifves, som antingen kunde blifva importeuren eller Svenska jordbrukaren till last och förderf, att förtiga Statens möjliga förluster dervid.
(Derunder ett Reterva267,002: cial-läkare ä 4,500: — Farmaceuti3»125: — 7,625: — f. med värde 3,908 R:dr och upptages under 274,627 274 627 Barnbördshusen. Indelta Kantor enligt markegång på förslag. Spanmål. Summa Riksmynt. Indelt på förslag. Oindelt. Mått. Värde å 2 K: dr kubikfoten. Mått. Värde förslagsvis ä 2 R:dr kubikfoten. R:dr. Ö. R:dr. ö. Kub.-f. k. R:dr. ö. Kub.-f. k. R:dr. Ö. R:dr. Ö. Nuvarande beloppet Tillkommer: Förhöjning. Nemligen: Till aflöning in. m , utrikes resestipendier, inköp af S venska konst tions-anslag Musikaliska Akademien: Nuvarande beloppet Tillkommer: Förhöjning Naturhistoriska Riksmuseum Institutet för blinda och döfUndervisnings-anstalter för döfAllmänna institutet: Nuvarande anslaget Tillkommer: Förhöjning Till understöd för andra anma beskaffenhet Fattigvården Stockholm och Serafimerordens-lasarettets unHospitalers och lasaretters unStora Barnhuset i Stockholm Frimurare-barnhuset Barnhusen i landsorterna ... Kyrkors underhåll: S p a n m å 1. Indelta Räntor enligt Indelt på förslag. Oindelt. Summa. renn ingar. markegång på förslag. Mått. Värde å 2 R:dr kubikfoten. Mått. Värde förslagsvis å 2 R:dr kubikfoten. Riksmynt. K:dr. Ö. R:dr. ö. Kub.-f. k. R:dr. ö. Kub.-f. k. R:dr. Ö. Indelta Räntor enligt markegång på förslag. S p a n m å 1. Indelt på förslag. Oindelt. Summa. Mått. Värde å 2 R:dr kubikfoten. Mått. Värde förslagsvis å 2 R:dr kubikfoten. Riksmynt. Nuvarande anslag Tillkommer: Vinoch byggnadssäd för Trollhättans samling af Elfsborgs län S:gr Rese-stipendier samt läroböckers nations-anslag
Alnarp städse bör utarrenderas på 30 år och Landshöfdingen uppbära arrendet, och att, om, vid framdeles skeende ny utarrendering af Alnarp, arrende-beloppet ej uppginge lill eller öfverslege hvad i kalkylen påräknats, på Nådig pröfning korame att bero, om, med föranledande af öfriga lönevilkorens beräknade belopp vid tjenste», i förra fallet tillökning och i det sednare minskning i lönevilkoren borde stadgas; och hade Kollegium, i afseende pä Kungsgårdens disponerande lör det nu ifrågavarande ändamålet och de för sådan disposition föreslagna vilkor, tillika anmält, del Kollegium ansäge något hinder icke möta för Kungsgårdens användande för inrättning af Landlbruks-iustitut från och med slutet, af nuvarande arrendetid, utan sådant i underdånighet tillstyrkt, samt angående förslaget i öfrigt hufvudsakligen anfört följande: Att, såsom skiil för utbrytande och öfverlemnande tili Landshöfdingens begagnande al 40 till 50 tunnland utaf s. k. Atnarps-skogen väl blifvit andraget, det Landshöfdingen, om han, som ej hade något sommarställe eller ens trädgård, vid Alnarp åt sig uppförde en sommar-bostad, dil han på \ limma kunde på jernväg färdas från residenset, sålunda skulle blifva i tillfälle att utöfva tillsyn öfver Landlbruks-instiluteis förvaltning; men att, enär dc Landshöfdingen, enligt 1837 års Kongl. Bref, upplåtna 4 tunnland af Malmö stadsjord syntes vara tillräckliga till det afsedda ändamålet, och det inseende, Landshöfdingen kunde komma att hafva öfver det blifvande Institutets förvaltning, icke behöfde blifva dagligt eller fordra hans bosättning på stället, Kollegium icke kunde tillstyrka det ifrågavarande afdraget från Kungsgårdens ego-område, utan ansåge densamma böra oslyckad till Landtbruks-institutet upplåtas. Vidkommande det föreslagna blifvande arrendet för Kungsgården hade Kollegium fästat uppmärksamhet derpå, att, med hänsigt till ofvanåberopade stadgandet i 1837 Ars Kongl.
3:o$ör hvarje halft år ffola 2anDö»€ontoren, inom Sulii månaD af Det fö# patiDe och 3anuarii månaD af Det påföljanDe året, till ©taté*€ontoret tnfdnDa ‘Sötjlag öfver upbörD och förfdljning af flämplaDt papper i hvarje San. 55 3nom Den 31 Sanuarii årligen fkal! $anDt*9länterieté bäfning öfwer £l>arta2',0tgiUata24ipbörDen för Det näftfövffutna året wara tid £anDSkontoret inlemnaD, åtföljD af alla till SDebet* odj €teDit*pofierne böratiDe serificaiioner, wiD vite af 8 jk. för hvarje öfwer jkjutanbe Dag; od) SanDSkontorctö ©cne< rab9läkning för Det föregåenDe året, jemte tanDt<3iäntern od> Sörfäljnings räkningarne, böra wara till 0tatSkontoret infdnDe inom ©torö månaDö flut, wiD 8 jfilUngarö pliPt för hwarje Dag, forn Derutöfver unDer en månaDé tiD för* Dröjeö; hvarefter wcDerböranDe äga att, likmätigt påföljanDe 5:te moment, genom utfatte witen, Derom beförja. ©eremot, Då bwaD bert anbefalleö blifvit fullgjorDt, fatut ^ongl. $9laj:té ecb ^ronané rätt fåmeDelft bewakaD, äga £anDS kontoren ocf> £anDp£Käntmäfkarne att bmarDera unDfå 2wå procent af bwaD inom året i kronans kafja uti ftämplaDt<papperSafgift influtit famt ^ongl. «9luj:t ocl) bronan tillkommer.
– Ja, herr konsul, saken är nemligen den, att ni måtte tappat någonting der, som det stod ert namn på, ett kort, ett bref eller ett telegram. – Hur vet ni det? Stod allt det der också i den telegrafiska order ni fått? – Ja min herre! – Hm, det låter besynnerligt. Nåväl då, jag var verkligen i E–tuna i natt på genomresa ... – Från Stockholm till Norrköping? – Sak samma hvart min resa gälde. Som ni nyss sjelf sade brukar man inom affärsverlden företaga resor till andra platser än dem man uppgifver för att hålla konkurrenterna på afstånd. Har ni något mera att tillägga? Hammar reste sig. – Nej, herr konsul, ej annat än att jag möjligen kunde bespara er besväret af en resa till E–tuna i och för denna sak. – Godt, jag förstår, inföll Brauner och gjorde en gest som för att taga fram plånboken. Hammar smålog. – Nej ni tycks inte förstå mig riktigt. Det är här inte fråga om betalning; ty jag får nog ändå ersättning för mitt besvär. Jag menade blott, att ni kunde lemna mig en vittnesattest försedd med ert namn och sigill. – Hvad för något? En ...? – Vittnesattest. Det vill säga, att ni i korthet relaterar hvad ni sett och gifver mig fullmakt att lemna fram den i morgon vid förhöret. Som jag bland andra göromål äfven är sakförare ibland, måste jag i och för en process i morgon vara i E–tuna. – Tack, jag antager ert erbjudande, likväl endast mot vilkor att jag får ersätta för det besvär jag förorsakar er. Jag vill inte stå i tacksamhetsskuld till någon. – Som ni vill då, herr konsul. Brauner satte sig vid sitt skrifbord och hade snart färdig berättelsen om hvad han sett angående eldens utbrott; derefter skref han fullmakten och satte sitt sigill under båda handlingarna. Om han under det han var sysselsatt härmed kastat en blick på Hammars ögon, som lyste af tillfredsställelse, skulle han afbrutit sin skrifvelse i samma ögonblick. Nu lade han in handlingarna i ett stort rekommendationskuvert, som han oförsegladt lemnade Hammar. – Se här, eftersom det är oundgängligen nödvändigt, sade han.
Om man ordnar de olika slagen af bondens ekonomiska förhållanden till godsherren efter den grad af beroende den förre intar till den senare, så måste man främst ställa jordarrendet, hvilket i sin ordning är af tre slag, nemligen arrende med delning af produkterna mellan kontrahenterna, arrende som af ar-rendatorn betalas med arbete och arrende som af arren datorn betalas med pengar. I första fallet gifver bonden jordegaren mer än hälften, ofla 2 / 8 af hela skörden. I andra fallet förpligtar han sig, att för hvaije arrenderad hektar bruka mer än 1 stundom 2 (&gt;1 — 2) hektar för jordegarens räkning ooh dertill berga och bortforsla säden. Slutligen förekommen äfven ofta att arren * datorn betalar sitt arrende med pengar. Vanligen betingar en » diesiatina » ( Om man betänker, att för jordens brukande och sädens Bkördande och bortforslande på samma gång betalas 6 — 9 rubel, och att värdet på en diesiatina är 150 — 200 rubel, så finner man, att det oerhördt höga arrendet (10 — 12 % af kapitalet pr år), som stegras på grund af böndernas nöd, nöjaktigt förklarar, hvar-för denna form af arrende sällan användes af de massor af bön* der, som ej hafva medel att betala arrendet i förskott. Likaså är arrendet med delning af produkterna eller med betalning medelst arbete möjligt endast för dem, som äro lyckliga nog att ega ett tillräckligt antal arbetsdjur. Den bonde, som endast har en httst, har fullt upp att göra med att bruka sin egen jordlapp. Den stora procent af fattigt folk, som omedelbart blifvit utarmad genom jordarrende, tjenar fortfarande indirekt att höjaarrendet När den tid kommer att bonden skall betala andra hälften af skatten ooh friköpningsafgiften, hvarmed uppskjutes tills det böijar » närma sig mot p&amp;sk » d. v. 9. den tid på året, då bonden redan sålt så myoket säd, att han ej enB har någon för eget behof och jordarbetet ännu icke börjat, då tvingar honom bristen på pengar och bröd att anlita krediten.
Pastorn bjöd oss in i sin lilla kammare invid förstugan, och när vi kommit dit, strök jag min långa lugg ur ögonen och tog min vanliga röst, och sade då pastorn: „se, det är ju du, vildbasare,“ tilläggande dock med hastig häpnad: „hvad i Herrans namn tänker du på, som både dig sjelf och andra exponerar med att färdas här i dessa tider.“ Sade jag: „visserligen tänker jag åtminstone på att rädda denna unga flicka, hvilken jag lofvat i säkerhet till Sverige föra undan ryssens förföljelser, och skall du nu oss hysa och vidare förhjelpa.“ Och då han ganska häpen och handfallen syntes, sade jag honom, att han ju blott behöfde säga, att vi kommit för att lysning uttaga, men att han sig ansåge pliktig att oss först någon religionsundervisning meddela, ithy att han deri hos oss bristande kunskap försport.“ Sade han: „väl vet hvar och en, att man i våra dagar icke får så noga se till religionskunskapen.“ Sade jag: „nå så må du skylla på hvad du vill och sjelfvaste fannen; men denna unga flicka måste du akta för förföljelser; mig skall du icke behöfva sörja för, emedan jag ändå straxt ärnar mig hädan, för att säkraste vägen utspionera.“ Steg ock Margaretha fram och bad om att få dröja qvar här några timmar, och pastorn, hvilken väl kanske några skrupler hade hyst angående hvad det vore för en person, som mig sålunda följde, blef synbarligen mildare, då han hörde henne sjelf tala, och sade slutligen: „nå väl, måtte vår Herre icke låta min eftergifvenhet falla på mitt och de minas hufvuden. Stadna här, stackars unga flicka, jag skall bjuda till att lemna eder skydd.“ Pastorn inkallade nu Maja, sin äldsta styfdotter, och bad henne gå Margaretha tillhanda, och skaffade jag mig en påse, föregifvandes sedan, hvarhelst jag tillfrågades, det jag mig till staden ernade för att salt för barnens och hushållets räkning uppköpa.
I/t supr». S. D. Bonde-Ständet förenade sig , med Högloft. Riddcrffapet och Adeln om ume-dämg TackfagelseAddrcst til! Kongl. Majit för desi nädioa wärd om Rikets wäl, och för den,g nom Kongl. Masths wrshet nu §terwundne rrcd med alla Rikets stender: Och updrogs Tattmar nen och Sccret rar n att hos Kongl. Majit sig i underdänighet förfråga, nar KonglMajit Nodigst bevagar i sädont afsenide lemna Deputerade företräde; Hwarom dc öfrige Respective Med«Ständen genom Utdrag af Protocollet skullewördsamt och wanligen underrättas. Ht Lupr.i. S. D. Efter läkning af Niksns Ständer? Statssamt Allmänna Besmärsoch Oecsnomie-Utstotts, angäen dk - Di'n 17 April. S19 Se Almänna Magazins-Inrättninacn, dcn 27 ssstl. Januari! afgifne Betänkande, beflöt Bonde, Ständct att öfwer den f äg r, om och huruwida den förcflagne Magazinsstyrelsen nä afla begagna Discont - rättighet i Riksens Ständers Banque till Zoo,ooo M:d. belopp, till tidens »vinande inhämta Bonco-Utstottets ffyndesamma utlåtande, under förbebäkl att sedermera i hela nn widd gransta berörde Betänkande, äflven i dc dllar huruwida och med hwad wilkor och styrelse Magazins - inrättningen mä äga IUM. Härom stulle de öfrige Respective Ständen genom Pro, tocolls-Utdrag wördsamt och wänligen underrättas, vt. suprs.