Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så börjar ynglingen sin bana med en mened , och framgent fortfar han likaledes, för hvarje ny grad vid Academien, vid hvarje befordran , ja, vid blotta inträdet i ett verk. Han är icke allenast edbrytare ostraffadt, utan han imijle aflägga dessa eder, för att vinna befordran. Eller hvad vittna dessa brutna löften, att icke uppenbara de rådslag Rätten inom lyckta dörrar håller; dessa afsvurna men begångna olagligheter vid prestval. Flera exempel kunde anföras, men de Iooo Den 28 Fehruarii, nämnda torde tillräckligen vitsorda behofvet. af en förändring. För att få cn rigtig kännedom om alla dessa slags förpligtelse, blir del nödvändigt att Lagutskottet från vederbörande Collegier, Embetsoch Tjenstemän, Skrän, m. fl offentliga auetoriteter genast infordrar alla nu brukliga edgångs-formulairer, vid hvilkas insändande vederbörande borde äga att utlåta sig, huruvida eden antingen kunde aldeles försvinna, eller undergå nödig förändring; och torde vid den derefter af Lagutskottet företagande granskningen, antagas såsom regel, att, uti edgångsformulairen , främmande språk undvikes, och att ingen åläggas svärja på sådant, hvarom han icke rimligen kan äga kunskap. De i lagen beskrifna eder, såsom Vittnes-, Varjemåis-, Bördes-, Urtjufva-» Vita-, Vrångö-, Våda-, Bouptecknings-, Fattigdomsoch Concursederne, med flere, fordra äfven sträng granskning, sa i afseende på deias innehåll, sorn sättet för deras »däggande. Vittnes-edens idkeliga upprepande vid de allmänna Häradstingen gör, att den erindrande Domaren sluteiigen utan själs-närvaro mekaniskt förestafvar dess ordformer, under det ofta en mängd vittnen eftersäga dessa ij 11 d eller kanske stundom endast göra några rörelser med läpparna. Och hvem, om än med bästa vilia, kan höra eller märka detta under det allmänna sorlet. Den 28 Februarii.
När man granskar de lullbestämmeiser, som äro föreslagna uti de båda punkterne, finner man visserligen icke skillnaden emellan de båda afgiftsbeloppen vara så stor, att ju icke på grund deraf en inbjudning skulle kunna antagas; men om man närmare granskar förhållandet, skall man finna, att den lägre tullhestämmelsen, Utsk. föreslagit, blir än lägre genom den vigtberäkning, hvarom Utsk. tillika gjort framställning, enär Utsk. hemställt, att i stället för stapelstadsvigten, bergsviglen efter 26 \U på skS skall läggas till grund för tullbestämmelserne. 0* 132 Den 17 Juli. Uppå härefter framställd propos., vidblef R. o. Ad. sitt förut rör:de eventuela tullafgifterne för tackoch ballast-jern fattade beslut, samt godkändes voter:s-propos:n N:o 339. Beträffande sedermera eventuela införselstullen å ”Kanoner, Stycken, Nickhakar och Mörsare, ostämplade och oborrade”, och ”å hällar öfver 1^ tums tjocklek samt lod och lödjor öfver ett skeppunds vigt stycket, tillkännagaf Hr Gr. o. Landtm, att PresteSt. antagit äfven den i detta afseende af Utsk. till R. o. Ad. samt PresteSt. gjorda inbjudning; hvarefter Hr von Hartmansdorf yttrade: Sedan jag, rör:de de i förevar, propos. upptagna varor, rådfört mig med en man, som af egen erfarenhet närmare känner förhållandet, hemställer jag, att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt beslut. Uppå härefter framställd propos. vidblef R. o. Ad. sitt förut i ämnet fattade beslut samt godkändes voter:s-propos:n N:o 340. Vidare förekom frågan om eventuela införselstullen å ”Plåtar, oförtennta, under |:dels tum tjocka, af till och med 6 lispunds vigt stycket” och tillkännagaf Hr Gr. o. Landtm., att han, i anseende till en otydlighet i det från PresteSt. ankomna prot.utdr., ej vore i tillfälle alt upplysa huruvida nämnde
Af det redan anförda synes det emellertid klart, att de förändringar, som genom den ifrågav:de traktaten med Frankrike måste föranledas i vår tullagstiftning, torde blifva ganska väsendtliga, och af denna anledning var det, som jag vid tulltaxans öfverlemnande till R. St:r, yttrade den mening till Statsrådsprotokollet, att en fullständig omarbetning af hela vår tulltaxa, hvilken jag ansåg väl behöflig, icke lämpligen kunde företagas oberoende af traktats-frågan, utan måste för ögonblicket anstå, för att dermed ställas i förbindelse. J afseende å sättet för frågans behandling, ber jag äfven att få tillägga några ord. Det är visserligen sannt, att Regeringen, så väl enligt grundlagens lydelse, som enligt hittills följd praxis, är berättigad att nedsätta tullafgifter, och således äfven kan på egen hand afsluta denna traktat, liksom traktater i allmänhet. Men huruvida Regeringen vid detta tillfälle bör begagna en sådan rättighet, eller huruvida de särdeles vigtiga förändringar, som traktaten säkerligen skall medföra, endast i samråd med R. St:r böra vidtagas; detta torde till stor del blifva beroende på de vilkor, som kunna komma att betingas, äfvensom på tidpunkten, då underhandlingarna kunna hinna att afslutas, jemte öfriga förhållanden. Afven en annan vigtig om - Den 30 Maj. 677 ständighet måste i detta afseende tagas i betraktande. Genom de tullnedsättningar, som blifva en oundgänglig följd af traktaten, måste Statsverket otvifvelaktigt,. åtminstone till en början, innan sådant genom rörelsens tillväxt hinner motvägas, komma att vidkännas en måhända ej obetydlig minskning i sina inkomster; och ifall denna minskning skulle blifva så betydlig, att ersättning härför måste sökas på annat håll, t. ex. genom en lindrig tillökning i afgiften för några få kassa-artiklar, hvilket icke kan ske utan R. St:rs medverkan, så blir häraf en nödvändig följd, att i sådan händelse R. Stirs beslut i ämnet måste afvaktas.
Om de till Utskottets ätgärd öfwcrlemnade Bewlllnings.frä. gor. p. 2648, 2651. ^ Stats» samt Allmänna Le sm ärs. och tveconoi. miä-Ut sk or te t: Stat», sch Lanco-Utsksttcn: Om Instructionen för Riksens Ständers Revisorer öfwer Stats. Bancooch Riksgälds-Werken. p. zn, zi2,. ZlZ. Om Rcvisionerne öfwer StatsBanko, och' Om de prstocoklo Utdrag; Riksens Ständers, Om de kwännc Summor, som, enligt 6z §. i Regerings. Om upptagande af inhemstc Anmodan till Utstotten, atr i Insirnctionerne för Banco, och Riksgälds-Werkens Fullmägtige införa, hwad Riksens Ständer förordnar, ängblifwandc öfwcrstolt af AllmännaVewillningcn. p. 2656, 2059, 2661, 2664. Statsoch Lewillnings-Utskotten: Se widare: Stats, och konstitutions. Utstotten. Q. R. Riksens Ständers LlrsrtL - SiZillatL-Förordning. p» 29;-. — Förordning om Allmänna Bewillningen. p. 272». — Dito om Bränwins-bränningen. p. 2712. — Riksdags-Beslut, p. 2980. — Tryckfrihets - Lag. p. 770. Riksens Ständers underd. str,'smeiser till Rongl. INastt: Om inställande af Bränwins-Bränningcn. p. 194. Om fyllnad i den till Förswars.Werket anstagne Millionen för arén >8-o och i8n. p. 258- Om det af Majoren Rosenborg inehaftvande Län af "iVast. kleng Krigsmanshus-Cassa. v. 29;.
I händelse RiksMarkegångspriset för den linder Itönerne inberäknade spannemål något år skulle öfverstiga Sex R.'dr Banco Tunnan, skall dea härigenom uppkommande brist för den del af berörde spannemål, sorn öfverskjuter Krones behållnc spannemål, af RiksgäldsContoiret StatsVerket ersättas. s. 66. Jemväl hafva Rikets Ständer beslutat, att den brist i anslaget till fourrageringen af Värfvade Cavalleriets och Artilleriets Hästar, hvilken, genom förhöjning i priset på fourragerings-persedlar, något år kan uppkomma, skall StatsVerket af Riksgälds-Contoiret ersättas, emot det, att den besparing, som, genom låga pris, ett annat år kan äga rum, till RiksgäldsContoiret ingår. §. 67. Derest, i enlighet med Rikets Ständers i underdånighet anmälde önskan, legan för Krono-skjuts varder förhöjd från Åtta till Sexton Skillingar milen, eller lika med hvad för Gästgifveri-skjuts erlägges, skall den brist, som, i och för en sådan förhöjd betalning, något år kan komma att uppstå i anslaget af a5,000 R:dr till Durchmarche-kostnader å RiksStatens 3:dje HufvudTitel, efter StatsGontoirets reqvisitioner, utaf RiksgäldsContoiret StatsVerket ersättas och godtgöras, emot det, att den behållning, som å anslaget möjligtvis kan ett annat år ega rum, blifver för ifrågavarande behof reserverad. 4 ( 5o ) s. 68. Med anledning af Kongl.
Sin bästa underbyggnad i målning torde hon dock ha fått af J o h a n Boklund, den för konsten så varmt nitälskande professorn, hvilken med oegennyttigt intresse alltid sökte utbilda de unga, hos hvilka h a n fann verklig talang, och att sådan ledde K e r s t i n Cardons lärgirighet, därom kom den erfarne läraren snart till klarhet. Den unga konstlärjungens lefvande håg, stora arbetskraft och lyckliga förmåga bidrogo a t t bekräfta den likväl ofta bestridda sanningen, a t t kvinnan äfven på den bildande konstens område kan visa sig jämngod ined mannen. •V ' b \ ' I V • •. D e t h a r legat henne om hjärtat att se och lära af konsten på främmande jord, och i ö r att ytterligare utbilda hvad hon grundlagt h ä r hemma har hon också studerat i P a r i s och därifrån medfört vidgade åsikter och utvecklad teknik, hvilken isynnerhet burit frukt i hennes förnämsta verksamhet, som är porträttmålning, hvaruti hon är mycket anlitad. Dels i olja, dels i pastell, h a r hon utfört ett stort antal porträtt. N ä m n d a två förfaringssätt kunna vanligtvis gifva anledning till rätt intressanta jämförelser, och sådan anledning saknas ej heller i de af K e r s t i n Cardon åstadkomna oljemålningarne och pastelltaflorna. Om de förra otvifvelaktigt äga större rikedom i effekter och uttryck än hvad en pastell kan frambringa, h a r den senare dock, äfven om den icke alltid är så felfri, mera prägel af konstnärens särskilda individualitet och erhåller därigenom kanske större intresse för den konstälskare, som söker d e t personliga äfven hos den som utfört arbetet. Pastellen, som i förra å r h u n d r a d e t var så mycket anlitad och tycktes så lämplig för att med sin täcka mjukhet afbilda de fina h e r rarne och damerna i p u d r a d t h å r och med sminkade kinder, m e n sedan fick vika för oljefärgens kraftigare och b r e d a r e förfaringssätt, h a r i vår tid ånyo sökt göra sig gällande och äfven lyckats d ä r u t i.
Den, som vill i stad eller å dess ego-område, jemlikt 3, 4 eller 5 §§, idka fabriksrörelse, eller hålla verkstad för något annat., än de i 3 § litt. b. omförmälda handtverk utan mästerskaps förvärfvande, eller idka bageri-, bryggerieller slagterihandtering, skall hos Magistraten derom göra anmälan och dervid förete det eller de bevis, sorn för ådagaläggandet af behörighet, enligt hvad i 3 § litt. a, och 4 § 2 morn. stadgas, kunna vara erforderliga; meddele ock i öfrigt alla de upplysningar i ämnet, sorn Magistraten finnér nödigt sökanden affordra. Öfver ansökningen höre Magistraten vederbörande fabrikseller handtverksförening på sätt i 23 § 1 mom. sagdt är. Förekommer ej laga hinder emot bifall till ansökningen, utförde Magistraten derom bevis. 32 § 5 mom. Vid fabriksinrättning må icke till arbete nattetid mellan klockan 9 på aftonen och 5 på morgonen användas arbetare under 18 årsålder. 38 § 4 morn. öfverträdes förbudet i 32 § 3 morn. bote fabriksidkaren Sex R:dr 32 sk. B:ko för hvarje person, som i strid mot förbudet blifvit använd; enahanda bötesansvar vare den fabrikseller handtverksidkare underkastad, som beträdes att, emot 32 § 4 mom. hafva i arbete antagit barn under 12 års ålder, eller som underlåtit iakttaga hvad uti 36 §, blifvit fabriksoch handtverksidkare med afseende på vården af arbetarnes helsa, sedlighet och undervisning ålagdt. 45 §. Eho, som idkar fabriksrörelse eller håller handtverksverkstad, utan att dertill hafva erhållit behörigt tillstånd eller eljest beträdes med oloflig varutillverkning eller ölverskridit den rättighet honom enligt denna författning tillkommer, varde straffad med böter efter förseelsens beskaffenhet, men högst 50 R:dr. 44 §.
7 Ankom d. slQ April 1523 Utlåtande till Hederv. Bonde-Ståndet, rörande en af Ståndets flesta Ledamöter äskad, men af Xalmannen vägrad Proposition. Sedan, vid återföredragning af Riksens Höglofliga Ständers StatsUtskotts utlåtande, öfver Hedervärda Bondeståndets Anmärkningar mot samma Utskotts, redan af Tre Riksstånd gillade, Betänkande om Talemännens representations kostnad, Bondeståndets fleste Ledamöter yrkat att contraoppositionen, eller den på afslag, måtte tillika ställas pi frågans öfverlemnande åt förstärkta StatsUtskottet, till afgörande medelst samfält omröstning, men Ståndets Taleman, under åberopande af RegeringsFormens 6j och Riksdagsordningen ^9 §■> vägrat den äskade propositionen och förklarat öfverläggningen hvilande, så har, jemlikt 55 Jf. i sistnämnda Grundlag, målet blifvit, genom i går ankommet FrotOcollsUtdrag, af den 17 dennes, till ConstitulionsUtskottet förvist, med anmodan, att inom åtta dagar efterj usteringen, afgifva motiveradt och bestämdt yttrande öfver frågans stridighet eller enlighet med Grundlagen. Constitutions Utskottets betänkanden 69 Härå får Utskottet till vördsamt svar meddela, att, då 71 JT. Regeringsformen, från hvars innehåll Bondeståndets 'Pluralitet velat hemta stöd för sitt påstående, blott omförmäler de af Bevillningsutskottet uppgifna Allmänna grunder, sättet af deras tillämpning, bevillningens reparation och hvarje Stånds deltagande i den fastställa totalsumman, men deremot närvarande af StatsUlskottet handlaggda mål egentligen angår ett tillfälligt anslag af de för Allmänna och gemensamma behof disponibla Statsmedel, ConstitutionsUt.-kottet, med ytterligare anledning af sista Momentet i RiksdagsOrdningens 49 J)-> funnit den af Bondeståndet yrkade hänvisning till förstärkta StatsUtskottet icke med Grundlagarnas bokstalliga lydelse öfverensstämma, och följaktligen Talemannens vägran af propositionen, sådan denna begärts, innefatta en rätt tolkning af samma ordalydelse.
Redan alltför många gånger har, då hos R. o. Ad. äskats bifall till en representations-reform, svaret blifvit: »en annan gång» — »något annorledes beskalTadt», o. s. v. Jag hemställer till eder, huruvida ett sådant svar, äfven denna gång algilvet, dr egnadt att befästa endrägt och samhällighet mellan R. o. Ad. och öfriga medborgare; huruvida det ej snarare oundvikligt skall väcka tvedrägt, misstroende, ja ståndshat! Vårt land är stort, men dess befolkning fåtalig. Farans stund kan utifrån oss nalkas, då vi det minst ana. Skall den finna Svenska folket söndradt af ståndssplit och inbördes misstroende, eller skall detta folk i den stunden kunna med fullt förtroende till både sin regering och sin representation sluta sig samman till fosterjordens värn? Väljen — och betänken, att detta edert val beror af edert votum i representations-frågan! Jag röstar för förslaget! Frih. Cederström, 15 udo!!: Efter en på allvarlig pröfning grundad, djupt rotfästad öfvertygelse om det hvilande förslagets inre beskaffenhet, afråder jag vördsamt, men uppriktigt och bestämdt, R. o. Ad. från antagande af detta förslag. Det bildar ett alltför tvärt afbrott i vårt samhällsskick; sådana pläga ej vara helsobringande i nationernas lif, lika litet som i den enskildes. Det åstadkommer, på sätt dess författare i den framlagda motiveringen erkänt, att »majoriteten bland de politiskt berättigade finge i sin makt att tillsätta båda kamrarne», hvilket, efter min tanke, ej allenast lätteligen vållade, men, snart sagdt, oundvikligen framkallade en i högsta grad vådlig ensidighet. De karaktersskilnader, förslaget sökt åvägabringa mellan första och andra kammaren, synas mig dels svaga, dels illusoriska, dels ovaraktiga. Åldern betyder föga, vi se de mest ungdomligt sangviniska förhoppningar framställas af veteraner; betänksamheten är icke längre den mognare ålderns arfvedel; — vår tid har medfört dessa omskiften.
Palmstjerna har hufvudsakligen motiverat sitt afslag pä betänk, dermed, att det icke skulle medföra någon nytta för Gottland. I detta afseende tager jag mig friheten ali fästa uppmärksamheten derpå, alt troligtvis förstå Gottlänningarne, ifrån hvilka molionen utgått, bättre hvad som kan vara fördelaktigt för dem, än andra kunna vara i tillfälle att bedöma det. Hvad som för mig visar sig såsom stor anledn. att bifalla betänk, eller att tillstyrka ett förnyande hos K. M. af föregrde R. St:s und. anhållan om afseende på detta förslag, är att de auktoriteter, hvilka varit hörda öfver detta ämne, alla gemensamt utan undantag tillstyrkt denna fördel för Gottland. Om Gottland icke skulle hafva någon fördel deraf, så är det åtminstone ännu icke för huset bevisadt, alt några olägenheter deraf för Gottland eller för landet i allmänhet skulle uppstå. Beträffande hvad här blifvit anfördt i afseende på lättheten för smuggling, så anser jag denna anmärkn. vara föga grundad, ty säkerligen skall Slilö hamn fä en tull-station och dä förmodar jag alt smuggleri der skulle komma mindre i fråga än på hela vår öppna kust och alla de ställen, som icke äro försedda med tullstationer. Jag finnér i öfrigt icke alt befästningen af Slitö har något sammanhang med sakens närvar, skick, ehuru det väl är möjligt alt en sådan sak kan komma i fråga framdeles. Vi hafva vid Slitö en påminnelse örn huru det understundom har gatt till i vål t land. Slitö har fordom varit försedt med en ganska ärlig befästning, en af de bästa i vårt land, men den blef enligt den lidens rådande grundsatser sprängd och förstörd. För min del tror jag alldeles icke alt befästningen kan komma i fråga förr än man anser alt behof deraf skulle inträda. Man säger alt icke nederlaget kan vara i säkerhet förr än det blifvit befästadt; men detta gäller, efter hvad jag kan förstå, inga andra än dem som nederlägga varor, och det blir då deras sak alt se efter sådant och deras risk. Om icke varorna äro i säkerhet, så lära troligen icke några varor komma dil.
Län på bordet kvidande motion, alt Rikets Ständer malte förnya deras underdåniga anhållan vid sista Riksdag, alt, under den blida årstiden samt alltid vid marcher till och ifrån vapenöfniugar, tågande trupper måtte anbefallas alt tälta eller bivouaquera ock sjelfve tillreda sin proviant ra. in. S. D, Beslöt Bonde-Ståndet, att till Bevillnings-Ufskottet skulle öfverlemnas ett af Anders Danielsson från Elfsborgs Län, under behandlingen af detta Ulskotis Utlåtande N:o ig, i anledning af de vid Betänkandet om grunderne för den blifvande allmänna Bevillningen gjorda anmärkningar, ingifvet anförande,'innefattande förslag till progressivt utgörande utaf afgiflerne efter de antagne Bevillningsgrunderne, samt således af beskaffenhet att komma under Utskottets bedömande^ i sammanhang med den hos Utskottet förestående tillämpning af dessa grunder. Från Högloft, Ridderskapet och Adeln. S. D. Då nu ånyo föredrogos Lag Utskottets den 16 sistlidne Maij pä bordet lagde Betänkanden: W:o 43, öfver Riksdagsfullmägtigen Peter Perssons från Calmar Län förslag, alt Lagfartssökande måtte vara skyldig förete gravationsbevis; N:o 44» öfver Riksdagsfullmägtigen Peter Perssons från Calmar Län samt Nils Strindlunds från Vesternorrlands Län motion, om utarbetande af en Execulions-Stadga; N:o 45, öfver Riksdagsfullmägtigen från Örebro Län Peter Persson» motion, att för de orter, der verkställigheten af utmätningar nu vore delad emellan Kronofogde och Bergsfogde, ändring häri måtte förordnas, så att omförmälde befattning blott endera tillkommer; N:o 46» öfver väckta motioner, angående rättighet för Länsmän, Nämndemän och Fjerdingsman, elier den person fordringsegaren eljest har förtroende lill, att verkställa utmätningar; W:o 47» öfver Riksdagsfullmägtigen Olof Olofssons från Östergöthland motion, angående vilkorlig» utmätuings-resoiutioner; Nro 48. Troi.
Konungens rättighet at göra näd och dispensera Lagen är säledes äfwen i thetia fall ej utan goda följder. 5:o The sä kallade Fideicommist-^gendomar eller rattare, fastän det läter litet mindre, sadan ägendom, hwilken efter then aflidnes eller instiftarens wilja bör bibehällas inom hans arfwingar eller styldemän, är ej sällan donerad med Ihet wilkor, at disponenten bör betala en wist stadgad lösningssumma: thet will säga, at ägendomen är belastad med mer och mindre stuld. Til afbördandet fordras län: lil länet säkerhet, och then winnes ej utan ge. nom inteckning: och härtil har ifrän urminnes tider Konungen ägt magt at lemna nådigt tilsiänd enär omständigheterne sadant fordrat. 6:0 Eldswädor och andre olyckshändelser ä förberörde ägendomar medföra ock behofwet af förstotter, hwilka öfwerstiga disponentens förmäga at af egne tilgängar bestrida; antingen stall nu ägendomen samt therä gjorde inrättningar förfalla, eller stall län tagas, och thermed stall en hjelpsam langifware bedragas, om Disponenten under sitt lifstid ej hinner reda sig: inteckningen förekommer således bads Löntagarens och Längifwarens förluster. Utbyte af donerad ägendom medförer ej sällan en betydlig förmän, dä Disponenten kan winna sit omräde samladt, men utan Konungens rättighet at sacant i näcer bifalla, mäste thetia sä nyttiga ändamäl för alltid uteblifwa. 8:0 Uti flere Testamentariska stiftningar .finnas wilkor för Disponenten införde, hwilka dels med tiden blifwtt tryckande at upfylla, dels wä! kunnat funnits goda enär tbe bestämdes, men igenom en mera uplyst hushällning helt och hällit stridande emot et mera lönande jordbruk och näringars förändrade och förbättrade drift: Konungens rättighet at häfwa sädana föreskrifter är förenad med allmän och enskild bätnad.
Har här funnits något vrak, så är det längesedan bortspoladt. Vi se ju bara bränningarne, som hoppa öfver skären.” ”Der ligger det,” fortfor Petter Lindgren bestämdt. ”Ser ni inte något grönt?” ”Min själ är det inte liksom en grön buske midtibland isstyckena,” anmärkte en af karlarne. ”Det är gångspelet,” ropade Petter jublande; ”och der bredvid står kapten.” ”Sannerligen,” inföll Birger, som ansträngt hela sin synförmåga, ”det liknar sig till ett vrak. Håll ut, gossar, friska tag!” Och med kraftfulla årtag tvingades båten att skära de skummande böljornas kammar. Birgers uppmärksamhet följde med spänd väntan de allt mera urskiljbara delarne af vraket. ”Det gröna gångspelet ser jag väl,” yttrade han till Petter; ”men icke syns der någon menniska. Däcket lärer ännu till största delen vara helt; men relingarne äro borta.” ”Ja, men nog kan kapten vara der ändå,” inföll Petter med ångest. ”Han kan ej vara på annat ställe; jag känner på mig att han är der.” Rodden fortsattes, och emellan is och bränningar uppnådde ändtligen båten det nakna vraket. Allt, som ger ett skepp dess luftiga prydlighet, allt det poetiska i den flytande skapnaden, menniskosnillets och beräkningarnes mästerstycke, var borta, var ett rof för de stormande vågorna; och på det rymliga däcket, som nu ensamt utgjorde hela vraket, höjde sig det gröna gångspelet, likt en gigantisk neckros öfver hafssvallet. Der däcket satt fast, inkiladt mellan tvenne klippor, bildade det ett litet lä, hvarest båten lade till; och knappt rörde fören af farkosten vid vraket, innan Petter Lindgren med ett språng kastade sig upp och flög till spelet, hvarifrån han uppgaf ett glädjerop. ”Kapten är här! kapten är här!” upprepade han, men andra gången med en röst, hvaruti glädjen gifvit vika för sorgen. Birger, som var skeppsgossen i hamn och häl, stannade vid den syn, hvilken, närmare betraktad, förvandlat Petters lifliga glädjekänsla till djup smärta.