Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
nyere Retning i Eunsten i disse Billeder vi1 savne noget af clet Lys og den Luft, der jo u d g j ~ r e Hovedfortriiiene i den nyeste Kunst, men til Gjengjceld eje de Alle en Sjcel og et Gemyt, der turde ud.gjare Egenskaber, der holde sig og vedvz~re, nnm Tiden f o r h n g s t har beravet Lysog Luftbillederae de Egenskaber, der i ' 0jeblikket saa fordelngtigt udmaerke dem. r Dermed o p h r e r i det vasentlige H m n a Winges Virksomlied som Geiireniiiieriiide, cia en 0jensygdoiii - clet furste Stadium af den Lammelse, der rammede heiides Livskraft, - tvang hende til a t h g g e Penslen bort » for nogen T i d », som det hed; men for deii Syaskraft, som var hencle levnet, sabnede sig samtidig en ny Virksomhed, der paa samme Tid som den lod sig uduve, selv om Syiiet var noget svzkket, i Virlreligheden paa det nllerncerineste passede til hendes hele Begavelses Retniav og den. lagde fra. nu .. af 9 ' f uldstaendig Beslag paa heiides rige Evner, den Virkso.mhed der udgjar Kjernepuiiktet og Hajdeii af hendes Livsverk;, .jeg t s a k e r naturligvis paa den msgtige Indflydelse, hun koin til ... Allerede et B e s ~ g i Bgteparrets Atelier kunde overbevise os om den fine, zegte kunstneriske Bmag og den sjeldne Haandfaerdighed, af hvilken hun var i Besiddelse. Bvert Skridt i disse Rum beredte nye Overraskelser i de mest vexlende Former.
M:ts och Rikets Kammar-Collegium samt E. K. Mus Befallningshafvande infordrade Handlingar och i öfrigt meddelda upp. lysningar blifvit utredt, att ifrågavarande dagsverken varit af u:ne slag, dels sådane, som under namn af hofveri blifvit utaf de närmast intill förrberörde Kungsgårdar belägna Dahlby och Sandby Socknar utgjorde, emot afkortning af Hemmansoch halfva Termins-skatlen, dels ock sådane, som endast, mot vedergällning af förtäring, årligen utgjorts af den längre borre boende Kronooch Kronoskatte-Allmogen i Torna, Bara, Harjagers, Rönnebergs, Onsjö, Frosta och härs Härader, samt bestått ej mindre i bergnings-arbete å den största ängen till F'Jyinge, Stuns-ängen eller Räften benämnd, än i gärdesgårdarnes vidmakthållande omkring samma äng: att förstnämnde, emot afkortning på skatten utgjorde, dagsverken grunda sig på ordentliga arbets-Contract, som åren 1688 och 1689 blifvit Underdåniga Skrif veiner. upprättade med vissa i ofvanberörde Dahlby oell Sandby Socknar dertill utsedde Kronooch Kronoskatte-Hemrnans Aboer, hvilka dagsverken,indelde i 32 st. så kallade hofverier, likväl enligt den numera, med E. K. M:ts Nådiga bifall, förändrade oeconomie vid Stuteriet a Kungsgärdarne, utgå till ena hälften i penningar, efter ärlig markegång, och till andra hälften in natura till Arrendatorn af Flyinge Kungsgårdsegor, emot det han erlägger den derå, efter Markegång, belöpande årliga betalning i penningar: att hvad åter beträffar de sednare mot vedergällning af förtäring utgjorde dagsverken af Allmogen i ofvannämnde 7 Härader, det väl ieke kunnat utrönas, när och huru desse dagsverken tillkommit, såsom från äldre tider utgjorde, men att dels Kronooch Kronoskatte-bönderne i Torna, Eara, Harjagers, Frosta och Färs Härader den 8 December 1732, då Dahlby och Flyinge Kungsgårdar bortarrenderades för Kronans räkning, blefvo förklarade skyldige att, likasom förut hade skett, emot vedergällning af vanlig förtäring afberga ängen Räften, dels ock att samma Allmoge i Onsjö och Rönnebergs Härader, efter del denna äng sedermera eri tid varit särskildt, utan rättighet till något arbete derå af denna Allmoge, bortarrenderad, genom en Kongl. Resolution af den 18 December 1760, ansetts böra fortsätta det från äldre tid förrättade bergnings-arbete, desto mera af behofvet pakalladt, sorn ifrågavarande äng åtet blifvit lagd under Kungsgårdens bruk: att E. K.
Utsk:ts å sid. 6, 7, och 8 afgifna författnings-förslag. Gr. Sparre, Erik: Den Kongl. Förordning, hvars väsendtliga omarbetning här blifvit ifrågasatt, är daterad d. 24 September 1861, började att tillämpas d. 1 Januari T)t*u J Maj. 1862 och har således icke varit tillämpad mera än 3 år. Samtidigt med upphäfvandet af myndlingars tysta förmånsrätt i förmyndares egendom, kom man naturligtvis på den tanken, att ytterligare tillsyn öfver förmyndarevården var nödvändig, och man ansåg dervid lämpligast att uppdraga denna tillsyn åt kommunerna. De nya kommunalstyrelserna voro då icke införda och kommunalinstitutionerna voro icke särdeles utvecklade, så att det var nödvändigt att icke binda dem vid alltför detaljerade föreskrifter, hvarigenom tillämpningen kunde blifva svår. Emedlertid har jag med stor tillfredsställelse erfarit, att denna författning vunnit en tillämpning, som i allmänhet varit tillfredsställande, och att det verkligen besvärliga åliggande, domarne erhållit att upprätta särskilda förteckningar öfver förmynderskap, blifvit af dem i allmänhet så omsorgsfullt iakttaget, att dessa förteckningar äro temligen väl ordnade, till följd deraf att Just.-Ombudsman fästat sin synnerliga uppmärksamhet dervid, att förteckningarne ordentligt föras; all anledning är således att hoppas, att så äfven hädanefter skall blifva förhållandet och således den med förordningen åsyftade förmyndarevården motsvara de förhoppningar, på den kunnat göras. Under sådant förhållande täcktes K. o. Ad. finna, att det icke kan vara särdeles skäl att nu omarbeta den icke mera än 3 år gamla författningen, om hvars möjliga brister man icke kan erhålla någon säker kännedom, förr än den kommit rigtigt till lifs. Det är klart, att författningen medfört åtskilliga olägenheter.
Den sydländskt eldiga musiken brusade fram än i vilda kaskader, än i vemodigt trånande vågslag, och upplöstes i några kraftiga slutackord. Då den sista tonen förklingat, lade Rolf häftigt ifrån sig fiolen, och innan Annie ens hann tänka, böjde han sig ned och kysste lidelsefullt hennes panna. Annie var nära att uppgifva ett rop af förskräckelse. Ofrivilligt såg hon bort mot dörren till Agnes rum. En rysning genomfor hela hennes varelse. Hon tyckte sig se ett blekt ansikte med ett par mörka, feberglänsande ögon i dörröppningen. Men hon visste ej, om det var verklighet eller blott ett gyckelspel af hennes fantasi. Hastigt lade hon undan noterna, sade ett kort godnatt till Rolf och rusade upp på sitt rum. Därhän hade det allså redan gått! Och detta utan hennes förvållande, utan att hon kunnat hindra det! Skulle hon stå där I D U N m l maktlös mot denna hotande skugga? Nej! Antingen eller. Hon visste, att Rolf redan tidigt följande morgon skulle resa bort i affärsangelägenheter. Men vid första lägliga tillfälle skulle hon göra honom allvarliga föreställningar och, om detta ej hjälpte, resa för att ej mer återvända. Morgonen därpå kom bud upp till Annie, att Agnes varit mycket klen under natten och nu önskade tala vid henne. Annie skyndade genast ned. Agnes vände sitt af feber glödande ansikte mot henne och betraktade henne med skarpa, brinnande blickar. » Jag skulle aldrig velat se er åter, efter hvad jag i går afton ofrivilligt blef vittne till, » började hon med ansträngd röst. » Det är endast för att säga er, att jag vet, huru uselt ni handlat, huru afskyvärdt, huru. » Orden slungades fram i häftig vrede. Annie stod som förstenad. » Jag svär, jag bedyrar, » stammade hon. » Bedyra ingenting! Jag vet ändå allt. Detta hade ni kunnat bespara mig, genom att dröja några veckor, ja, kanske blott nå- gra dagar till. Gå, skona mig från att vidare behöfva se er! » Annie gick sakta ur rummet. Hennes tankar stodo stilla, hon kunde ej fatta, att det var verklighet. Efter en stund kom åter bud, att Agnes önskade tala med henne. Åter stod hon inför den sjuka, stum, tillintetgjord.
Ridderskapet ocb Adelns guNstiga tillätelse, framställa de anmärkningar reid 38 §. uti den projecterade nya Riksdags Ordningen, hwartil jag funnit mig äga anledning, kan jag icke underläta at aldraförst för, klara, det jag för min del ffulle hafwa önskat' at Högloft. Ridderskapet och Adeln icke hade, fränsagt sig den uräldriga rättigheten, at uti Riksens Högloft. Ständers Utskott, eller Deputationer, hafwa dubbelt antal af Ledamöter, emot hwarje af de öfrige z:ne Rcspective RiksStänden, aldrahälst, som mig wetterligen intet dera af sistbemäldte Ständ dertil gifwit minsta anledning. Fast än okunnig om de wärkelige skäl, pä grund hwaraf Högloft. Ridderskapet och Adelns Med-Ständer, frän begynnelsen, mcdgifwit Ridderffapet och Adeln förberörde rättighet, bör jag likwäl antaga för otwifwelaktigt, at et sädant mcdgifwande icke ffett, utan föregängen öfwerläggning och derwid befundne gällande ffäl. At et, efter nu widtagne Beslut, blifvande lika antal uti Utskotten af hwarje Ständs Ledamöter, och deraf följande minskning uti hittils wanlige antal af Ridderskapet och Adelns Ledamöter derstädes, kan i den mohn nägot bidraga til Ärendernas skyndesamma afgorande, som kunnige, crfarne och nitiske Ledamöters öfwerläggningar förlängas, genom sädane Ledamöters större antal, det medgifwer jag wisser - 1328 Den 29 Augusti. scrligen; men efter min tanka och öfvertygelse, bör icke endast hafwas afseende derpä, huru fort eller styndefttmt, utan fast mera derpä huru wä! och fullständigt Nrenderne blifwa »rtarbetade; Och derwid torde Ordspråket. Lie» re ogan se mera än Ett, förtjena at ihogkommas.
Uti nu förevarande fall är det min öfvertygelse, att Coust.Utsk. sjelf har lemnat den fullständigaste och klaraste vederläggningen af den slutsats, hvartill Utsk. kommit. I detta afseende anhåller jag få uppläsa och jemföra med hvarandra några delar af Utskrs utlät. hvarvid jag icke hört alt någon föregående talare fästa (uppmärksamhet. Utsk. säger: ”Enligt. 2 mom. 56 § lleg.F., åligger Const.Utsk., då det i afseende pä något af Utsk. afgifvet förslag tiil grundlagsändring emottagit anmärkn:r frän ett eller liera RiksStånd, att ”samtlige RiksShns tankar till ett helt utlåtande sammanjemka och, om oförenliga skiljakligheter finnas, dem derjemte till samtlige RiksStms behandlande anmäla.” Det är uppenbart, att berörde sammanjemknings-föreskrift endast afser det förhållande, då RiksSt:n äro i hufvudsaken ense och blott skilja sig i detaljfrågor, så alt hufvudfrågan efter sammanjemkning, eller efter antagande af den ena eller andra redactionen, kan, i alla händelser, hvila lill nästa riksdag, att då slutligen afgöras. Men i förevarande fall hafva tvenne Stånd godkänt och tvenne förkastat förslaget. Alt hopjemka afslag med bifall är icke möjligt.” — Nu har Utsk. väl talat om den första händelsen, då RiksSl:n äro ense och blott skilja sig i detaljfrågor, men Utsk. har helt och hållet hoppat öfver hela den händelse, som omtalas i sista mom. af §, nemi. huru det skall förhålla sig då ”oförenliga skiljaktigheter” finnas. Man tyckes hafva rätt att af ett Const.Utsk. vänta ett logiskt sammansatt utlåt., men i stället har Utsk. tillåtit sig alt på delta sätt hoppa öfver ett af de båda alternativerna blott för att komma till det slut Utsk. önskade. Jag hemställer, om en föregående talare yttrat sig för hardt, då han förklarat ett sådant förhållande för jesuitiskt. Samma tankegång och samma mål framlyser ur den öfriga delen af betänk. Utsk. har nemi. förklarat, att grundlagens föreskrifter hvarken äro klara eller fullständiga.
Så väl för Mantals-Commissariernes och de, vid Taxerings-och Pröfnings-Comileerne i Stockholms stad biträdande, personers tjenstgöring, som ock till kostnaders bestridande vid taxeringar, bestas en procent af hufvudstadens hela taxerade Bevillnings-summa, hvilken procent af PröfningsComitéen fördelas; derom protocolls-utdrag, som innefattar fördelningen, aflemnas till Fullmäglige i Riksgälds-Contoret, hvilka genast låta utbetala summan, som i Contorets hufvudbok redovisas, hvaremot all den Bevillning, som till uppbördsverket i Stockholms stad inflyter, skall, ulan afdrag, lill Riksgälds-Contoret lefvereras. Bil. till Bcv-Utskottets Betänkande, M 11. 69 Om edgång vid Taxeringar. § 122. Ordförande med rösträttighet och Ledamöter, så i Taxeringssorn Pröfnings-Comité, skola, då de första gången träda i utöfning af de i denna stadga dem ålagde göromål, aflägga följande Ed: ”Jag N. N. lofvar och svär vid Gud och Hans Heliga Evangelium, alt jag, som Ordförande (Ledamot) i (Taxerings-) (Pröfnings-) Comité, skall påföra hvarje förekommande skattskyldig person den beskattning, som hail lior vidkännas, så att,under ett noga iagttagande af föreskrifter ne i nu gällande Bevillnings-sladga, hvarken Kronan eller den skattskyldige förnärmas i deras lillständiga rätt. Denna förbindelse skall jag på heder och samvete, ulan ensidig afsigt och mannamon, redligen uppfylla; så sanni mig Gud hjelpe till lif_och själ!” Om skydd för Taxeringsman. § 123. Ledamot af Taxeringssamt Pröfnings-Comité' njuta, i och för utaf ningen af deras ka/l, enahanda skydd och säkerhet, sani uti /// Regeringsformen oall yy § Riksdags-Ordningen är ät Riksdagsmän försäkrad. Om ändrings sökande i Debiteringsoch Taxeringsmul, samt om besvär öfver ådömde böter. § 124.
Och, för min del, får jag förklara, det jag anser stora statsanslag för Prinsar i allmänhet vara en riks-förderflighet, hvilket torde vara intygadt både af historien och erfarenheten, hvarföre jag också fruktar att ingå på en sådan väg. Medan jag nu betraktar detta ämne, har jag icke kunnat göra mig rätt nöjaktig reda för de grunder, på hvilka StatsUlsk. tillstyrkt ifrägav:de anslag. Man har nemi. med hänseende till de »nionella förhållandena beräknat att Sveriges och Norriges gemensamma deltagande i utgifterna skulle u tgöra få, af hvilka få skulle komma på Sveriges och de öfriga få på Norriges lott. Denna beräkningsgrund, hvilken jag icke kan finna utgå från annat lin folkmängden, har egentligen blifvit upställd af Regeringen; och då jag af många skäl anser den vara vansklig, särdeles emedan den så lätt kan förändras genom folkmängdens ökning eller minskning, kan jag, åtminstone för min del, icke med mia röst bidraga till ett sådant beslut. En talare har här erinrat oss om, att det vore obehörigt att icke vilja göra Priusarne myndige, då man väntar ett förslag om beredande af myndighet för qvinnan. Jag hemställer dock till deu värde talaren, om han tänkt på detta sitt yttrande. Ty det lärer väl icke vara hans mening att göra qvinnan politiskt myndig. Starka rop på propos. hördes åter och blefvo efter hvart oeli ett af efterföljande anföranden förnyade. Hr Palmcrantz, Joli. Mauritz: Det är med atiledn. af Hr Gripenstedts yttrande: »att många olägenheter men inga fördelar skulle upstå af anslagets sammanförande under H. M:s Konungens anslagssumma», som jag begärt ordet. Jag vågar dock i motsats till denne talares mening tro, att ett sådant sammanförande af anslagen skulle så väl för det närvande sorn för framtiden förekomma stora olyckor. Att tilldela särskildt apanage åt hvarje medlem af det K. Huset, strider otvifvelaktigt emot den konstitutionella monarkiens idé och är fullkomligt oförenlig med dess bestånd i längden. Historiens lärdomar i detta afseende bestyrka äfven sådant.
Giftcrmäls Balken, om wista i afseende pä äktenskaps ingäcnde förbudna Swägerskapsleder, 872. — angående Allmänna Beswarsoch Leconomie-Utffottets Betänkande om förbättring i justerings-anstalterne för matt, mäl och wigt, 872. rörande Allm. Beswärsoch Oeconomi - Utskottets Betänkande om förslag till uppdrifwande af jordbruk, boskapsskötsel, handel och fistcrier pä Gottland, 872. — rörande Stats - Utskottets utlätande öfwer frägan om den stadcrne förundte Tolags indragande till Kronan, 87Z. — rörande Allm. Beswärsoch Oeconomi-Utskottets Betänkande, angäende de olägenheter som af utslitne och obrukbare Bancosedlars circulation, äfwen som af bristande tillgäng pä köpparskiljemynt, Allmänheten i landsorterne mäste widkännas, 87Z.rörande Allin. Bcswärsock Occonomic-Utskottets Protocolls Utdrag, angäcnde wäckt fräga om Znqwarteringsoch Servicc-afgift af städerne och landet, 874. — rörande Allm. Bcswärsoch Occonomic-UtflottetS Betänkande med förslag till en ny Byggnadsoch Husesyns - Ordning, 874- ^ rörande BewillningS-Utstottets förklaringar öfwer förcflagne förändringar i dest projcct till en förbättrad Ehartc-Sigillatc Förordning, 958. — med äterremist ä Banco - Utskottets utlätande öfwer Kongl. Majus Nädiga Proposition angäcnde medel till Zernhandteringens upprätthällandc, 938. — rörande Allm. Veswarsoch Occonomic-Utskottets Betänkande om yrkad befrielse för de sä kallade Frifocknar Kihl, Hofstad och Axberg i Hrebro Län, frän utskyld»' och onera till Dylta Swafwelbruk rc., gzg. — med äterremist ä Lag-Utskottets Betänkande, angäcnde föreslaget stadgande af någon Författning eller Lag, som föreskrefwe huru inwänare i ett af fienden anfallit land i allmänhet borde sig förhälla m. m., gzg. — rörande gjord erinran om uteslutande af orden: genom sluten votering uti 8. §. af Answarighets-Lagen för rZ4 Register.
Rikets inbyggare i allmänhet bereda lättnad vid skatternas utgörande; att tillförlitligheten af delta omdöme visades deraf, dels att den nu till i November utsatta första uppbördsstämman på mångå ställen i sjelfva verket hålles senare, och dels att, delta oaktadt, uppbördsbeloppet vid samma stämma utgör en, jemförelsevis till uppbörden på det hela, högst ringa summa; att skalterne, som nu till hufvudsakligaste delen afbördas vid en eller den såkallade andra uppbördsstämman, skulle, om den första framflyttades lill nära den tid, då den andra nu hålles, och då de skattskyldige anses ega mesta tillgången, med mera beqvämlighet kunna utgöras och lill jetnnare fördelning på bägge Uppbördsstämmorne ingå; att den control, som af Häradsskrifvaren vid uppbörds ti 11 fäl 1 et bör utöfvas, med mera noggrannhet, än som nu låter sig göra, kunde verkställas; och att, om tiden för redogörelsers upprättande och aflemnande blefve något inskränktare än hittills, denna olägenhet motvägdes deraf, att restantierne tvifvelsutan komme att minskas, och besväret med dessa medels utsökande och serskilda redovisande att förenklas och inskränkas. I betraktande af dessa väsendtliga fördelar, och då en eller annan månads uppskof med ingåendet af det vid första uppbördsstämman inflytande ringare belopp icke för Stats-Yerket kan medföra någon olägenhet, hafva Rikets Sländer ansett ifrågavarande förslag vara förtjent af uppmärksamhet; men med afseende derjemte å ämnets vigt och omfattning, och då elt fullständigt förslag i allt fall ej kan uppgöras, ulan att vederbörande Embetsverk blifva hörde, på det att de modificalioner, som i en ejler annan del kunna erfordras, må varda iakttagne, aa8 Expeditions-U (skottets Förslag till und.
Jag skulle anse mig mycket fela emot Ridderskapet och Adeln, örn jag åter uppträdde för att med Giundlagen söka bevisa, det BevillningsUtskottet bör äga tankar och grunder för sina beslut. Jag trodde denna sanning så mycket mindre böra vara glömd, som den så ofta härstädes blifvit upprepad. Då det åligger BevillningsUtskottet att opåmint uppgifva de allmänna grunderne för allmänna Bevillningens fördelning, mätte det deraf vara klart, att för utsättandet af tull på varor äfven fordras, att tänka sig in i ämnet, och göra sig reda för, hvilka varor dels böra införas, dels ock med tull beläggas. Samma motstånd, som nu, ägde äfven rum vid i8a3 års Riksdag emot BevillningsUtskottets tankefrihet, men denna sednare godkändes åtminstone då af Ridderskapet och Adeln. Yid nämnde Riksdag var en af de liufvudsakligaste anmärk47 H. iG* Den 28 O c t o b e r f. m. ningarne emot den princip Utskottet både då och no följt, att Utskottet sökt inkräkta på Konungens magt i tullfrågor; och Utskottet bär derföre trott sig uti denna första grund böra uttala så väl ett bestämdt erkännande af Kongl. Majrts rätt i afseende på förbuds utfärdande emot inoch utförsel af varor, som af de rättigheter Konungen tillkomma i afseende på Tractaters afslulande med främmande Magter. Härigenom hoppas Utskottet sig äfven hafva undanröjt all anledning till den oförtjenta beskyllningen; äfvensom Utskottets sedermera uttalade grundsatts af allmän frihet till inoch utförsel af varor emot så kallad skyddstull endast är en fortsättning af det liberala Handelsoch Tullsystem, sorn 1828 års Ständer antogo, och hvilket Kongl. Maj:t ansett nyttigt samt i sitt Tal från Thronen vid Riksdagens början förklarat böra fullföljas.
Preste-Ståndet den 22 Borgare-Ståndet den 22 Bonde-Ståndet den 23 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändring i de vid anslaget till inrättande af en teknisk skola i örebro fästade vilkor. (Stats-Utsk-.s Uthde N:o 264.) S. A. K. Sedan, i sammanhang med regleringen af utgifterne under Riks-Statens Sjette Hufvudtitel, Rikets Ständer, till inrättande af en teknisk elementar-skola i Örebro, anvisat ett årligt anslag af fem tusen Riksdaler, under vilkor, bland annat, alt kostnaden för anskaffandet af en ändamålsenlig lokal af staden skulle bestridas; men stadens invånare, med åberopande af de stora uppoffringar, de måste vidkännas för stadens återuppbyggande, efter den derstädes nyligen inträffade betydliga eldsvåda, hos Rikets Ständer i vederbörlig ordning anmält behofvet af någon lättnad i förberörda vid anslaget fästade vilkor; så hafva, i betraktande häraf och på det nämnde skola må kunna, till den dermed åsyftade väsendtliga nytta, så fort som möjligt är, komma i verksamhet, Rikets Ständer, med bifall för sin del till den derom jemväl gjorda anhållan, medgifvit, att af anslaget för inrättande af en teknisk elementar-skola i Örebro första årets belopp må få användas såsom bidrag till anskaffande af en tjenlig lokal för skolan. Härjemte och efter likaledes förekommen framställning om begagnande af det andra årets anslag för skolan till anskaffande af nödig materiel för densamma, samt enär, vid det förhållande, att tillförene, vid dylika anslags beviljande, enahanda rättighet, som nu begärts, blifvit förunnad, billigheten synes fordra, att jemväl Örebro stad kommer af en sådan förmån i åtnjutande, hafva Rikets Ständer likaledes för sin del 366 Expeditions-Utskotlets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o i36. medgifvit, att, till anskaffning af erforderliga läro-apparater för ifrågavarande skola, det andra årets anslag för skolan får användas. Hvilket Rikets Ständer hos E. K.
Dock borde ifrån berörde prrescription, hädanefter som hittils, undantagas frågor rörande balance eller bristande redovisning för uppburne medel eller tjenstefel, hvilka ej innefatta sådana misstag, som vid Redogörelsernes granskning kunnat och bordt anmärkas. c) Då lika grunder böra följas i afseende å samtlige Uppbördsmäns och Redogörares ansvarighet, samt vid anmärkningars pröfning bör urskiljas, huruvida åtalad felaktighet är af sådan beskaffenhet, att den, med behörig uppmärksamhet å gifne föreskrifter, icke bordt inträffa, eller om den icke kan tillskrifvas Redogörarens uppenbara försummelse, ansåg KammarRätten, att, i förra händelsen, vederbörande Uppbördsman eller Redogörare borde i första rummet vara Staten ansvarig för hvad genom hans förvållande förlorats, med rättighet för honom att, bäst han kan och gitter, söka sitt åter, hvilken rättighet likväl, hvad anginge Kronoutskylder, hvilkas uttagande på Redogörarne sjelfve ankomme, ej borde medgifvas i sådane fall, då de skattskyldige icke äro pligtige alt medlen erlägga. d) Då genom 24 <§. uti den för KammarRätten gällande Instruktion stadgas, att Utslag uppå anmärkningar, för hvilka reservationskraf hos de skattskyldige anställes, skall vara meddeladt inom tvänne år, efter det sådant kraf egt rum, tillstyrktes i underdånighet den Nådiga förklaring, att dermed afses Utslag, innefattande hufvudsaklig pröfning af anmärkningsmålet. Härvid voro likväl trenne Ledamöter i det afseendet skiljaktige, att de ansågo den under mom. litt. b. omförmälde praescriptionstid för Redogörares ansvarighet böra i fråga om anmärkningar vid alla Räkenskaper blifva lika med hvad för närvarande finnes stadgadt angående extra Redogörelser, eller tre år, ifrån det Räkenskaperne blifvit ingifne till KammarRätten, eller om de af serskildt förordnade personer böra granskas, till dem öfverlemnade. 39. Comitera