Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tillstår lipprigtigt att jag icke mera vet hvad som är att uträtta, sedan formerna förklaras stridande emot framställniegen af en sådan önskan sorn den, hvilken af Herr Grefve v. Schwerin och af mig varit föreslagen. Jag har uti mitt Fädernesland varit ögonvittne till en tidpunkt af mycken allmän oro, jag har sedt följderna af ett missnöje som icke ägde den utvägen att af Verkställande makten begära hjelp, och det är allt för möjeligt att intrycket ifrån dessa tider, till den grad verkst på min inbillning att jag vid bedömmandet af det närvarande, utaf en Bil. till Ridd. o. Ad. Pr, VI Band, 35 o c - 546 f)tn 2U fulu e. m, alltför liflig hugkomst i mitt omdöme villseföres af det framfarna.
Vare sig det gällde skafferiet, mjölkkammaren, vedleveransen eller dylikt, var hon ständigt på sin plats. Det var dock först 1 8 7 2, sedan hon den 17 maj blifvit änka, som hennes verksamhet trädde fram för offentlighetens ögon. Hennes make hade genom affärsförluster förlorat hela sin förmögenhet och några år före sin död måst lämna sitt landtbruk och flytta till Upsala. V i d hans frånfälle var därför änkan hänvisad till den obetydliga pensionen, långt ifrån tillräcklig för hennes och sonens uppehälle, hvilken senares uppfostran hon betraktade som en af sina käraste uppgifter. Men grefvinnan Björkenstam stod icke rådlös. Utan att hon någonsin, så vidt vi veta, hade besökt främmande länder och personligen inhämtat kännedora om där rådande seder och bruk, upptäckte hennes klara blick snabbt de brister, som vidlådde många af våra förhållanden här hemma, och hon riktade i synnerhet sin uppmärksamhet på allt sådant, som i hemmet kunde underlätta arbetet och inbespara tid. Att adressaterna således själfva behöfde afhämta de försändelser, hvilka anlände med järnvägen som ilgods, föreföll henne med rätta som en oegentlighet. Hon ingaf därför en ansökan till järnvägsstyrelsen att mot en bestämd, mycket lågt tilltagen taxa få till adressaterna hemforsla till Stockholm ankommande ilgods, och denna begäran beviljades år 1 8 7 5. Men huru fullgöra denna sin skyldighet? Detta var en fråga, som i brist på rörelsekapital icke var bland de lättaste. Men äfven denna fann sin lösning. Biand svårigheterna var ordnandet af den nödiga arbetshjälpen icke den minsta, då omfånget af ilgodsutforslingen vid skilda tider var högst olika och tillräckligt manskap ständigt måste finnas till hands, då så behöfdes. Med vederbörligt tillstånd från öfverståthållareämbetet grundades då år 1 8 7 7 » Stockholms E x - pressbyrå » med hufvudsakligt syfte att göra de krafter inkomstbringande, hvilka måste hållas i reserv för ilgodsbefordringen. Expressbyråns förnämsta uppgift blef till en början endast smärre budskickningar och andra mindre förtroendeuppdrag, men så småningom utsträcktes verksamheten äfven till godstransporter och flyttningar. Det var dock ingen lätt sak att på ett till - fyllestgöraude sätt tillfredsställa allmänhetens och järnvägens fordringar.
Vidare synes mig sammansatta Utskogen förfarit på ett sätt för mig obegripeligt, i så måtto, att de icke gittat uppge, eller sorn tillgång beräknat, Götha Can ilDisconts fordran hos CanalV rket; en fordran, som nu tillhör Discontens Fordringsägare, eller Staten, om den skall i deras rätt inträda, och kan föl jagteligen icke till CanalJSolaget bortskänkas , 228 Den 17 Martil, e. m. hvi’ket min likväl göt, då man tillgången ic* ke upptager. Af dessa anledningar begär jag Återremiss till Utskotten, och hoppas att derifrån iå förvänta någon plan, som icke förvärrade vårt tillstånd, och besparade oss möd-tn, att åter samlas, om ii s to månader, till ny Riksdag. Herr Svedenstjerna, Eric Thomas, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande: Om man opartiskt befragtar den ställning, hvari samtelige Discontemes Penningevhsende sig befann vid den tid Högloflige Stats och BancoUtskotten fingo sig uppdraget att föreslå medel och utvägar till dess i ordning bringandej så lärer man billigt, hvarken kunnat för* dra en skyndsammare åtgärd dervid, eller begära att det Förslag, som Riksens Högloflige Ständer nu är öfverlemnadt, skall vinna allJ mänt bifall. Med någon uppmärksamhet på de nya och ovanliga förhållanden, som uppkommit sedan Disconterne inställde sina betalningar, på de tillfälliga händelser, sorn, jemte allmänna Lagens föreskrifter, verkat på deras tillgångar, och återverkan af allt detta på det allmanna Penninge-väsendet, lärer man säkert få medgifva, att det Höglofl. sammansatta Utskottet , hvad medel det ock måtte föreslagit till Discontaffairérnes reglerande, alltid råkatifara att fela mot någon principe och att träda för nära, ej allenast enskil.te, utan ock vissa ali; Den 17 Martil, e. m. 22f manna interessen.
Klabböle byamän måtte berättigas att, emot den a Umea Lands-Canzli ar 1765 uti faställd taxa stadgade årliga afgift af 8 tunnor saltad lax och 10 rökta laxar, i framtiden innehafva och gagna Kronans laxfiske vid Klabböle land och strand. Ståndet biföll, hvad i Utlåtandet N:o 136 finnes föreslaget, med de dervid i Utlåtandet N:o 291 gjorda tillägg, äfvensom enligt detta senare att Rikets Ständer för deras del medgifva, att de Kronofiske!!, som äro belägna inom de åt Lapparne upplåtne så kallade skattefjell, ma, vid den ifrågastälde försäljningen af de mindre krono!iskena, undantagas, samt 1 den nion nu* varande arrenden upphöra, upplåtas till Iritt begagnande af dem, som innehafva den kringliggande marken. Och hlef, till följd häraf, den af Hedervärda Bonde-Ståndet gjorda inbjudningen icke antagen. _ . , .. , S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets^ sedan elen 4* den - 6°8 Prot. Utdr. d. 12 Sept. 1840. nes å bordet hvilande, Betänkande N:o 113, i anledning af så väl Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, med förslag till förändrade stadganden, rörande bysättning, som ock serskildt i detta ämne väckta motioner, blef, till följd al de deremot gjorda anmärkningar, Betänkandet återremitteradt. S. D. Föredrogos ånyo Constitutions Utskottets den 2 och 9 dennes bordlagda memorial: N:o 32, angående en från Bonde-Ståndet remitterad anmärknings-anled ning. Godkändes. N:o 33, angående ytterligare framställda anmärknings-anledningar, med afseende på Stats-Rådets bristande fulltalighet. Ståndet, som fann förhållandet, som föranledt detta memorial, bekymmersamt, ansåg dock ingen annan åtgärd dermed vara att vidtaga än att detsamma till handlingarna lägga. Från V ä 11 o fl. Borgare-Standet. S. D. f. m.
S01aj:t, voiD ttnberbänig anmälan päraf ben 27 ftplibne Slpril, att öfmer förpagen inhemta äpögpe ©ompolenb pt* tranbe ocp att befamma pulle imber tiben beforbrab till trpcfet, berifrän be ocf numera blifmit utgifna. Sifa uppmärffampet ocp omforg pafma marit egnabe ät bepofmet af frigélagpiftningenb öfmerfecnbc od; förbättring, ©et förpäg till np frigblag, forn färpilbe fomiterabe är 1828 utarbetat, öfmerlemnabeb till granjfning ocp ptterligare bepattbling af ^rigb*pofrätten, forn för fäbant änbamäl förpärfteb meb flere lebamöter. i?tigb*pofr ätten, forn fnart fann förpagetb omarbetning mara af nöben, fpgelfatte ftg bermeb mtber pera päfbljba är, intillbejj ^ongl. 9Jlaj:t pä äbofrättenb unberbäntga pempällan i näber tillät, att meb fullfbljben beraf pnge anpä i afbiban berä, att np allmän prafflag l)unne fullänbab. ©eban bet pinber, font för frigblagenb fullborbanbe fälunba mott, borbe anfeb pafma upppört, efter bet J?ong(. SJlajtt för ©in bcl antagit bet imber tiben uppgjorba förpäg till allmän prafflag od)
3;o ilitt ‘PjlflW #amn*§Mre£tion, fot’ iflånDfdttant)C af ©taDenä famn 50,000: 4:o ilin €^tiflianflaöi ©taD, för Rinnan* läggningen miD . 20,000: 5:o §in Simbritöfyamnö ©taD, för l;a,mn« faggnaDen DerjtäDeö 25,000: 6:o gör utföranDe af åtjfilliga arbeten tia SMmö famn* förbättranDe 50,000: 7;o ilin biträDe roiD utföranDet af en före* tagen famnbpggnaö roiD Sinföping 20,000: 8:o ilia SanDéfrona bamné iflånDfättanOc, |:Del af förut omförmälDe anjlag af 25.000 9v:Dr 8,333: 16. — 9:o Sitt SRonnebp köping, för uprenéning af 3vottne*ån famt nätnnDe köpings reDD 10,000: 10:o gör befordrande af roattemaftapp* ningar eller andra förberedande åtgär* Der för [torre oDling&företag inom De Delar af Svifet, för bmilfa Det bär of* man omnämnDa <£ptra ©tat&anflag af 120.000 fK:Dr icfe är anmifaDt att Utgå, . ., .. 100,000: 11':o ilia ©tora ©djebroi ©ocfen i £Da* larne, för fullbordande af ©tor* odj *&önö*mprornaö oDltng ♦ 2,000: transport 9vDr 320,333: 16. — 4,383,301: 6.
På 2300-talet arbetade alla som hade kraft att arbeta, alla som hunnit öfver femton år, och under den åldern sysselsattes barnen med ej blott lekar och skolundervisning, utan äfven med efter deras år lämpadt arbete på annat sätt. Men hvarje morgon tog man, i fall väderleken ej vore alt för ogynsam, stark kroppsrörelse i fria luften, och det så högt upp i luften som möjligt. Man for åt minstone på velociped. De sinrikt sammansatta luftvelocipederna tjänte ej blott att fortskaffa sig skyndsammare och säkrare än förr, utan äfven att gifva en utmärkt kroppsrörelse. Skickliga velocipedryttare kastade också boll i luften, fäktade och uppförde lekar som kunde jämföras med de gamla tornerspelen. Kappridt på luftvelociped hade redan länge varit i bruk, och i Göteborg kunde man få se sådana kappridter hvar enda morgon, högt öfver Stora Hafsgatan. Efter en eller ett par timmars rörelse i fria luften, gjorde man dagens första måltid och därpå börjades arbetet. Midt på dagen under sommaren tog man sig ett hafsbad, hvarpå följde en lätt måltid. Efter slutadt dagsvärf och sedan hufvudmåltiden för dygnet var intagen, for flertalet af Göteborgs invånare under den vackra årstiden upp åt Trollhättan – det gick på en liten stund – eller bort till Wenern eller hälst ut åt skärgården. I förstaden Marstrand fans ett stort »sanatorium» för hafsoch luftbad, men det nytjades endast af sjuklingar. Den gamla »badsocieteten» och forntidens granna »badsocietetstoiletter» lefde blott i ett svagt minne från länge sedan försvunna dagar. Okeanos’ trädgårdar voro gräfda under hafsbottnen. De voro, som sagdt, upplysta af de klart strålande hafssolarne, men också ganska luftiga. Det stora bolaget för temperaturreglering, hvilket på många ställen, i synhet i Stockholm, Mjölby, Göteborg och andra stora städer, sörjde för uppvärmande af offentliga och enskilda byggnader samt för afkylande under den varma årstiden, hade i dessa underhafsträdgårdar genom sinrikt uttänkta och omsorgsfullt arbetade rörledningar inledt en lagom varm luft, hvilken oupphörligt ombyttes och kändes lika angenäm som luften öfver hafsytan.
Hvad åter angår Hr v. Qvantens anmärkn., att här endast borde vara fråga om spannmålsräntorna, så tror jag, att då alla räntepersedel' äro till priset föränderliga, bör en medelmarkegång antagas i afseende på dem alla; och jag får dessutom fästa uppmärksamheten derpå, att Utsk. längre fram i detta betänk, föreslagit en förändring af dessa persedlar, så att uträkningen af medelpiäset derå hädanefter icke kan blifva förenad med något särdeles besvär. Hr Lagerhjelm har gillat sjelfva saken, men trott, att Utsk. icke nog afsett de olägenheter och den orättvisa, som förslagets verkställande skulle medföra. Jag tror för min del, att Utsk., så vidt möjligt, undanröjt ali orättvisa; och ehuru vi ännu icke kommit till den punkt, som angår uppsägningsrätten, anser jag mig dock bär böra besvara Ilr Lagerlijelins i detta afseende gjorda anmärkn., emedan han derifrån velat hemta skäl för afslag å den nu förevar, punkten. Utsk. har, just till förekommande af det mindre lagenliga förfarande, som hittills ofta ägt rum, och för att betaga räntetagarne tillfället alt tvinga räntegifvarne att lemna mer, än hvartill de äro skyldiga, fråntagit räntetagarne uppsägningsrätten; men detta har dock skett emot en ganska betydlig ersättning, då Utsk. föreslagit, att forsellönen alltid skall betalas, och att räntetagaren, då raed el markegången ej uppgår till det årliga priset, skall tillgodonjuta skillnaden. Med dessa vilkor kan jag, som sjelf varit indelningshafvare, försäkra, alt hvar och en räntetagare, som vill handla lagligt, skall vinna på förändringen; och om andra, som handlat mindre lagligt, tilläfventyrs skulle Den ig Januari f, m. förlora eller nödgas åtnöja sig med en mindre inkomst, så skall det vara mig kärt. Jag tillstyrker bifall till Utsk:s betänkande. Hr af Billbergh, Joh. Peter: Jag är hufvudsakligen förekommen af den siste värde talaren, men anhåller att få tillägga några ord.
Sr undergå ny jemkning, i förhållande till Städernes stigande eller sjunkande välstind . Utskotten, hvilka, utan tvekan i valet emellan de flera Ssigter sig framställt, hos sig stadgat den öfvertygelse, att de här ofvan föreslagna grunder för Båtsmanshållets frarngena fördelning, Rikets samtliga Städer emellan, äro de med rättvisa och billighet närmast förenlige, hade sa mycket hellre önskat att hos Rikets Högloflige Ständer kunna tillstyrka desammas användande nu genast, som Utskotten, ej mindre af under denna Riksdag väckta motioner, än af de, uppå Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, med Utskotten communicerade handlingar, egt tillfälle inhemta och förvissa sig om den högst obilliga och med Borgerskapets tillgångar på intet sätt öfverensstämmande tunga, som en del mindre Städers invånare hittills måst af oftaberörde prasstation vidkännas; men då af skäl, dem Utskotten redan egt tillfälle här ofvan andraga, och deribland serdeles, att, vid saknade tillförlitliga upplysningar om Stadsjordarnes verkliga beskaffenhet till godhet och dispositionssätt, den samma jord i första rummet tillkommande andel i Båtsmansstyrkans underhållande för närvarande icke kan bestämmas, hafva Utskotten icke kunnat utfinna och till Rikets Ständers pröfning framlägga något förslag, hvarigenom, före Bilt. till R.-S. Ull. N:o no. nästa Riksdag, en uppå antagliga grunder stödd jemkning i detta afseende rnä kunna åstadkommas.
Revision af Filialbankerna - Norrbottens läns Filialbank. - 32 — l:o) att 6 st. lån utlemnats mot pant af ångbåtsaktier, utan att assuranseller brandförsäkringsbref vidiogats och utan att underborgen tagits för en del af samma lån; 2:o) att 18 st. lån utlemnats mot förbindelser, hvarå saknats vittnen och sigill på låntagarens eller löftesmännens och ibland på allas underskrifter; 3:o) att 6 st. lån, mot pant af trävaror, blifvit lemnade, utan att någon förteckning å varorne eller något serskildt bevis öfver att desamma verkligen funnos, bifogats; 4:o) att antingen gravationsbevis, brandförsäkringsbref eller tillräcklig säkerhet syntes fattas för !6 st. lån; 5:o) att i allmänhet icke afbetalningar skett vid omsättning af i synnerhet de större lånen och att något öfver tredjedelen af teckningssumman stadnat på ett jemförelsevis ringa antal låntagares händer, hvaraf en tillåtits komma på den höga zifiran af 146,000 Rdr, hvilket belopp genom timadt falisseinent syntes blifva för banken overksamt en längre tid och således lemna, om icke kapital-, åtminstone ränteförlust; 6:o) att icke kunnat utrönas det kassabehållningen den 31 December utgjorde hvad dagbok och kassa sammanstämmande upptoge, enär nämnde dag intet sammanträde egt rum, så att protokoll kunnat föras, och att i böckerna intagits kreditiv-räntor och kreditiv-afgifter, som först vid sammanträden den 4, 5 och 7 Januari influtit; varande dock, vid af Revisorerne skedd uppräkning, kassabehållningen befunnen öfverensstämmande med hvad kassaräkningen då visade; 7:o) att af närmare 700 under räkenskapsåret förfallna lån mer än fjerdedelen fått utestå obetalde öfver en månad efter förfallodagen, deraf många öfver 2:ne och något öfver 3:ne månader, utan att lagsökning följt, oaktadt reglementet för Filialbanken i 15 g föreskrefve att lagsökning ovilkorligen sednast inom en månad efter förfallodagen skall anställas; 8:o) att sedan Direktionen, i anledning af den utaf 1863 års Revisorer gjorda anmärkning emot bokföringsmetoden, enär resultatet ej i verkligheten synts öfverensstämma med hvad böckerna utvisade, genom omslut rättat detta missförhållande, men att dervid en afföring under rubrik af missräkning måst ske af 1,869 R:dr 76 öre, hvaröfver
Besinnar man nu, att dom i detta mål föll i början på 1840-talet, och att Advokat-Fiskal en haft rätt att begära införsel i Presidenten af Billberghs och Kansli-Bådet Valerii pensioner, hvarigenom Kronans rätt redan under åren 1849 eller 1850 varit till fullo utbekommen, så är ju tydligt, att Advokat-Fiskalens rätt till aktorats-arfvode å de influtna beloppen varit ostridig, men genom Statens eftergift i dessa mål bar denna tjensteman förlorat eller gått miste om det belopp, hvartill lian lagligen varit berättigad. Ser man saken frän denna sida och ihågkommer att Staten i detta fall efterskänkt icke mindre än några och 40,000 R:dr tror jag icke, att jag tagit till för mycket, då jag upgifvit AdvokatFiskalens förlust till 5,000 R:dr, ty den öfverstiger delta belopp med några 100 R:dr. Jag tror således, att om man vill förtydliga KammarRms instruktion, såsom Utsk. och några talare föreslagit, förfar man på samma sätt som läkaren, hvilken, för alt kurera en sjuk menniska, tager lifvet af benne till undvikande af all tvetydighet eller ovisshet om hennes rätta behandling. Många ledamöter hördes ropa på propos. Hr Palmcrantz, Joh. Mauritz: Jag vill yttra några ord. Efter den långa discussionen och de afgifna yttranden mot förslaget, skulle man verkligen vara benägen att tro, att egentliga anledn. till de åtal KammarRms Advokat-Fiskal vidtagit, uteslutande varit hans begärlighet all utbekomma aktorats-arfvode, och att hansrätt till detta arfvode vore större än Statens till balansbeloppen. Jag tror icke, att dessa påståenden hålla streck, och jag anser lika med föreg:de talare, alt det är nyttigt, alt ett förtydligande i instruktionen åstadkommes i öfverensstämmelse med Utsk:s förslag, hvartill jag önskar bifall. Hr von Hartmansdorff: Jag märker nu, att StatsUtsk., som velat åstadkomma tydlighet i KammarRms instruktion, har begått det felet, att väcka en motion.
Men ännu mera anmärkningsvärd! liar det förekommit nuvarande Revisorer, att, oaktadt derom förut gjorda erinringar, den föreskrifna inventeringen icke uti behörig tid blifvit verkställd, så att en fullständig redovisning för det förråd af klädespersedlar och andra effekter, som tillhöra Barnhuset, kunnat biläggas räkenskaperna. §. 4. 1 anledning af allmänna Barnhusets bekymmersamma ställning och efter en närmare granskning af Direktionens, till sitt hufvudsakliga innehåll, här ofvan intagna underdåniga utlåtande samt af de mått och steg, hvilka, så väl i samma utlåtande som i det nya reglementet af den 28 December nästlidet år, framställts såsom nödvändiga för att rädda denna välgörenhetsanstalt från den oundvikliga undergång, som densamma eljest med stora steg går till mötes, kunna Revisorerne icke underlåta att, med afseende å de betänkliga förhållanden, som härmed hafva sammanhang, i ämnet anföra följande: Då Barnhusinrättningens kapitalfond, under åren 1841 med 1849, från 514,575, R.dr nedgått till 331,666 R.dr 32 sk., ehuru inrättningen under samma tid erhöll, år 1845, enligt Abraham Rydbergs testamente, 25,000 R:dr, år 1846, från Stockholms stads Justitiekollegium och förmyndarekammare, äldre ränteinedel till ett belopp af 25,658 R:dr, samt år 1847 gåfvooch testamentsmedel, omkring 4,000 R:dr, utom inrättningens årliga ganska betydliga inkomster, kan detta beklagansvärda förhållande ingalunda anses nöjaktigt förklaradt genom de omständigheter, hvilka, såsom anledning härtill, omförmäla* i den afgifna berättelsen samt Direktionens underdåniga skrifvelse. Bland andra orsaker, nämnas varuprisenas stegring, men denna torde under det sista årtiondet hafva varit blott tillfällig och således öfvergående. Beträffande den uppgifna minskade dödligheten bland barnen, genom hvilken kostnaderna skulle ökats, men en väsendtlig förbättring på samma gång uti barnens vård vunnits, utvisa föregående revisionsberättelser ett annat förhållande.
Det är de unga männen, som tala varmt om lifvets stora drömmar, om det vackra, om det sköna. Icke skall den gamla qvinnan gå dit, för att skrämma bort deras glädje. God natt, god natt, jag vill sofva. Tyst, du är en gammal qvinna, sof, sof, god natt! Det skönaste smycket. Långt borta någonstäds, jag tror nästan det var i Frankrike, bodde en fru, som var mycket, mycket rik, mer än mången Furstinna eller Drottning. Hon var mycket stolt och mäktig, och herrskade manligen öfver de sina. Hon hade en enda dotter, en flicka så fager och fin som den vackraste ros. Modren ville, att hon skulle öfverträffa alla andra flickor på jorden i prakt och fägring och prydde henne derföre alla dagar på det ståtligaste och köpte åt henne från alla verldens ändar de dyrbaraste smycken, hon kunde uppspana, och mente alltid, att nu skulle väl ingen ha något skönare. Men för hvarje nytt smycke, den unga flickan bar, kom alltid någon, som sade sig hafva sett något ännu vackrare, så att den stolta modren vredgades i sin själ och hade velat gifva hvad som helst, blott hon kunnat få åt sin dotter ett smycke, skönare än någon annans. Slutligen fick hon höra, att långt bort i norden fanns ett land, der det alltid var natt och der famnshög snö hela sommarn låg öfver de högsta trädtopparna, och der endast vargar och björnar bodde. Detta land skulle heta Finland eller Suomiland, troddes det, och der skulle finnas många trollkunniga varelser, och der skulle hon väl få veta, hvar det skönaste smycke på jorden stod att finna. Den stolta frun beslöt att resa till detta ödeland, ty så ifrig var hon att få sin önskan uppfylld. Rustade hon så ut sig med många tjenare och tjenarinnor, och tog mat med sig för ett år och begaf sig på väg, och syntes det henne, att trollen gillade hennes resa, eftersom hon knappt behöfde mera än en vecka, innan hon hann fram.
Prop. N:o i, om Statsverket 1856. Litt. Y. Uppgift på numerären och beskaffenheten aj Flottan. sådan den, efter fullbordandet af nu pågående Arbetsplan (1855-1857), sådan den, i enlighet med nu föreslagne Arbetsplan (1858-1860), sådan den, i enlighet med, i underdånigt anförande, uttryckte anses blifva vid början af år 1858. skulle blifva vid slutet af år 1860. v åsigter, anses höra blifva vid 1872 års slut. / 2 Ångskepp (af l:sta klass). tjenstbara. 8 Ångskepp (3 af nyaste och största klass, 5 Segelskepp (2 af lista, 2 af 2:a och 1 af 1 dito (af nyaste och största klass) under nybyggnad. 3 af äldre lista klass och 2 af äldre 3:dje klass) . dito. 1 Segelskepp (af 2:a klass) tjenstbart till skråf1 af 3:dje klass) tjenstbara. 4 Ång-Fregatter (1 af nyaste och största vet, men inkomplett till Inventarierne. 1 Ång-Fregatt (af lista klass) tjenstbar. klass, 2 af äldre lista klass och 1 af dito. 5 Segel-Fregatter (2 af l:a och 3 af 2:a klass) dito. 4 Segel-Fregatter (1 af lista och 3 af 2iaklass) tjenstbara. äldre 2: dra klass) 5 „ Korvetter dito. 5 „ Korvetter dito. 2 Segel-Fregatter (af 2idra klass) dito. 4 „ Briggar dito. 4 „ Briggar . dito. 4 „ Korvetter dito. 5 „ Skonertar . dito. 4 „ Skonertar .