Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers uppmärksamhet å desse senare anvisningar, heldst sådant verkat till den minskning i Strömrensningsfondens tillgångar, att hufvudforemålen icke kunnat med den verksamhet befordras, som om hela anslaget hållits dem tillhanda. TJppå anmälan af Committerade till Utmarkernes på Öland fördelning, att på Öns norra mot, skulle finnas en Mosse, Skede Mosse kallad, som, innehållande 42.9 Tunnland, vore af en särdeles god beskaffenhet och kunde genom aftappning och uppodling göras frugU bar, men att kostnaden lill detta företag öfversteg den enskilda förmågan, så att de personer, som emot vissa vilkor af utdiklling och odling fått den sig upplåten, en sådan förmån sig afsagt, har Kongl. Maj:t under den 21 Maji 1819 i Nåder beslutit, att aftappningen och inhägnaden af ifrågavarande Mosse skulle för llevisorers Berättelse. Kongl. Maj:ts och Kronans räkning och bekostnad verkställas, till hvilket ändamål Kongl. Majit af de utaf. Riksens Ständer till Kongl. Majits Nådiga disposition öfverlålne Strömrensningsmcdel, i Nåder anslog en Summa af 2000 R:dr, den Cornmitterade till dessa medels förvaltning egde att, Uppå af Cornmitterade till Utmärkernes på Öland fördelning, skeende reqvisition utbetala 5 och tili åtlydnad af Kongl. MajltS uti Bref den 7 December samma år gifne Nådiga befallning, äro för detta företag ytterligare 3ooo R:dr från StrÖmrellsningsfonden utbetalte, hvarefter Kongl. Majit under den 3 April 1821 gifvit Strömrensnings-Comhiitteen tillkänna dess Nådiga förordnande, att Skede Mosse borde på Öppen Auction till Skatte försäljas, och af blifvande Skatte-kÖpeskillingen i000
Att så förhåller 6ig, känner jag fullkomligt; men då hvarje medborgare i Staten, i raon af sin handtering, näringsfång eller egendom, ovilkorligen är skyldig, att skatta för det skydd han i samhället åtnjuter, och jag är öfvertygad, att näringarne skola genom 398 Den 15 Februarii. frihet i hög grad förbättras och förökas, så blifva ökade inkomster för Staten deraf en naturlig följd och full ersättning skall således erhållas för de skatter, sorn försvinna genom upphäfda eller modifierade Skråförfattningar och uteslutande privilegier. Med sann tillfredsställelse har den för laglig frihet nitälskande medborgaren, tid efter annan sett flera Författningar och Kongl. Resolutioner utkomma, som elter hand visat flera på Svenska näringarne lagde band, eller motat skrå-andans försök att upplifva den samtiden förlamadtj om Riksens Ständer efter allvarlig, men varsam, undersökning om hvad uti dessa vigtiga frågor till fosterlandets förkofran bör vidgöra?, till KonungaThronen der« om framföra sina underdåniga framställningar, skall Konungens vishet och kärlek för sitt folk, visserligen skänka landet författningar , som skola bidraga till dess förkofran och sällhet. Jag skulle förnärma de ädla tänkesätt, som tillhöra det Stånd, hvaraf jag har den äran vara en medlem, om jag anhöll om tillgift för den tid jag upptagit till föredragande af ett ämne, så vsgtigt för landet som detta, men om jag emot min innerliga önskan, gjort framställningen derom ofullkomligt och illa, det anhåller jag vördsamt mätte mig tiligifvas. Jag anhåller ödmjukast att detta anförande blifver communiceradt med de öfriga Riksstånden, samt jemte mitt förra memorial 01® Den 15 Februarii, 399 handelsoch näringsfrihet remitteradt till ve - derbörligt Utskott. Bilagor till PleniProtocollet för d. 17 Februari!. N:o i.’ Friherre Palmjlievna, Carl Otto'. Ett ögonblick får jag utbedja mig, för att fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet vid ett ämne af vigt för Fäderneslandets framtid, af vigt för allmänna vettets utbredande i samhället.
Om de kunde upphäfvas blott genom 3 Stånds beslut, skulle det kunna hända, att 59 och 64 §§. i RegeringsFormen förlorade ali betydelse, utan att denna förhandling underkastades ConstitutionsUtskottets pröfning eller ens biträddes af Kongl. Maj:t. Med samma skäl som en §. kan upphäfvas, kunde båda; och då förlorade dessa §§. aldeles sin betydelse. Enär, i den öfverläggning, som föregeek mantalspenningarne, fråga framställdes om Konungens sanction eller alla 4 Ståndens sammanstämmande bifall, finner jag mig nödsakad, att i samma öfvertygelse som då, hemställa, huruvida icke, då det är fråga om en ordinarie räntas existai\ce, det fordras ett annat sätt vid afgörandet, än då man beslutar öfver vissa punkter af StatsRegleringen. Tillvaron tror jag ej kan pröfvas, såsom en StatsReglerings-fråga. Jag anhåller om proposition till bifall å Utskottets tillstyrkande. Herr Skogman j Carl David: Under åberopande af hvad jag anförde i frågan om mantalspeuningarnes bibehållande bland Den a8 April f. m. 7 StatsVerkets ordinarie inkomster, anhåller jag om bifall å Utskottets Utlåtande i den del, som nti är före. Friherre Anckarsiv är d, Carl Henrik: Ehuru ogerna jag upptager Ridderskapets och Adelns tid med att yttra mig i ett amne, som är likartadt med det, hvilket i sista plenum afgjordes, kän jag dock ej återhålla mig att fästa uppmärksamheten på hvad af en ledamot blifvit yttradt för bibehållande af Lagmansoch Häradshöfdinge-räntan. Först och främst fortfar man att kalla den en ordinarie ränta, men för mitt omdöme har den ingen egenskap af en jordeboksränta, ty den utgår ej af jorden. Hvad mantalspenningarne beträffar, äro de så litet ordinarie ränta, att de utgå af hvarje skattskrifven person, antingen lian är jordbrukare, tjensteman, näringsidkare, arbetskarl eller har hvad yrke som helst. De äro alldeles ingenting annat, än en antagen gammal form af capitationsafgift.
Nero springer att glasskärfvorna flyga omkring och Nero tjutande skyndar bort i hvarvid punschen stänkte på Fridas klädning, alldeles som för sex då m a n sätter det ifrån sig, dess större blir dens lycka, för hvars E t t bortskämdt, öfvermodigt barn, som jag var, fann jag ett nöje i » Gertrud, » ropade han, » jag ber, jag besvär dig, låt ej Frida skall följa med mig strax — d u också, Nero. » bror Bruno, m a m m a vill tala vid dig i en viktig angelägenhet, och d u som följde omedelbart efter honom, ramlade öfver honom. Bullret Bruno hade så när fallit omkull öfver Nero, då h a n åter inSedan den tiden h a r h a n blifvit en knarrig och fåordig ungkarl. » Hvad är det fråga om? » sporde Bruno, då h a n inträdde till sin dem. E n d a s t Nero kom upprepade gånger till sin husbonde och Frida. » Därom sedan. Stig blott i n! Gästerna äro redan komna. » ' klädning blifvit fullständigt förstörd! också påstå, att det var h e n n e s eget fel, att h e n n e s nya, eleganta ögon skimrade en glans så klar, att Frida endast såg in i dessa » O n e j, jag ber, » afbröt Frida honom hastigt och förläget, » det Strax efter dem gick Bruno ut. I angränsande r u m mötte h a n Almanackan visade den 31 december 1896. Rundt omkring är det alldeles stilla; endast ett sakta pickande från » Ny lycka p å det nya året! » sade Bruno till Frida, och i h a n s cigarrsnoppare? » b r u m m a r h a n och börjar söka, p å skrif bordet, nattduksbordet, kakelugnen och p å b y r å n — den står ingenstädes att Emellertid hade midnatten nalkats, och m a n skulle hälsa det far och för två år sedan sin mor, och som i tid kom till insikt om trädde i salen. H a n såg ej sin trogna hund, h a n såg endast h e n n e hviskade endast dessa ord: det innersta af sin fattiga hundsjäl vore redo att hylla henne. Då » Nej, jag tackar.
Inte heller tror jag, hon någonsin varit kär i honom. » » Tråkig har hon genom sitt ytliga och innehållslösa väsen gjort honom; han är annars både begåfvad oeh god, och hvad kärleken beträffar, min kära lilla vän, så är den s ä l l a D, om ens någonsin orsak till äktenskapens lycka eller olycka. » » Hur kan du tala så! Hvad är ett äktenskap utan kärlek? » » Ja, om kärlek vore det samma som sympati i alla vigtiga frågor; om kärlek vore konsten att rätta sig efter hvar andra, att underordna sina tycken och böjelser och kufva sjelfviskheten — då vore kärleken grunden till ett lyckligt äktenskap, men nu är kärleken ingenting af allt detta. Den kärlek du nu hyser, min vän, är lycksalighetens ö, sedd på afstånd; när du stigit i land och gjort dig hemmastadd, märker du ej längre dess akönhet, och hvad vore denna ö sedan för dig, om ej mäktigare band fäste dig vid den? » E n d a s t en s i d a a f p a p p e r e t b ö r » Man skulle kunna tro, att du sjelf gift dig utan kärlek? » » Ja, vet du, kär var jag egentligen icke, men jag högaktade Edvard, och jag kände, att emellan oss fans ett föreningaband — vi kunna ju kalla det » själarnas sympati. » Vi hade långt före förlofningstiden ofta talat med hvar andra i allvarliga frågor och derigenom kommit så väl under fund med hvar andra, och jag tror, att litet hvar, såväl man som qvinna, borde pejla litet på djupet i dens själ, han eller hon tror sig älska, innan något föreningsband för lifvet knötes. Derigenom skulle många olyckliga äktenskap undvikas. Nu är flickan rik och » stilig », mannen har god samhällsställning, helst militär, samtalet rör sig om sport, teatrar och musik, baler och möjligen konstföremål, och så är saken afgjord — aspiranter till ett lyckligt äkta par! » » Ja-a, deri har du sannerligen rätt! Som du vet, var jag en tid förlofvad i min grönaste ungdom — åh så kär jag var!
Ny och stadgelicmman — Den förhöjning i stadga eller tiondejernet, som i ofvannämnde coutract för K. M. och Kronan förbehölls och påräknades, synes först hafva erhållits med år i63i, och det af den anledn., att 2:ne Itäkenskrifvare hade blifvit af Riksoch Kammar-råd förordnade, att emot arrendatorerné hafva uppsigt å tiondejernet (såväl jernskalten som Kronans öfriga intrader i de båda bergslagerne hafva varit upplålne på arrende alltifrån år 1620 till och med år i 6(53), varandes berörde tillökning efter är 1631 i räkenskapen uppförd under titel: Föröfrat tiondejern. Vidkommande för öfrigt, så väl sistnämnde jern, som det i 1620 års contract bestämde skattejern, 102 läster eller 1224 fat, sä hafva båda slagen varit till och med år 1648 ansedde för och i räkenskapen uppförde och beräknade som ossmundsjern om 20 L$ på fatet eller Skg1, men i 1649 års räkenskap är skattejernet förvandladt till tackjern pä det sätt, att för hvarje fat utförts 1J Skf?; på grund hvaraf för samma skattejern uppkommit, ett belopp af 1530 Skfi tackjern, hvilket, utan föreg:de förvandling, blifvit beräknadt a 26 hit på Skfé, hvaremot ang:de det föröfrade jernet, detsamma upptagits sorn tackjern, och utvisa räkenskapen, att ej mindre det tackjern, som svarar emot förenämnde skattejern, än det s. k. föröfrade jernet, deruti allt sedermera uppfördt under gemensam benämning af behållet eller ordinarie och föröfrat liondetackjern, samt vordet af bergsfogdarne redovisadt till de belopp, hvartill detsamma i förhållande till blåsningen uppgått.
Halten, inberäknadt löst eller fastsittande rör, som sammanbinder pannan med afkylningsredskapen eller Bevilln-, Lagsamt Allm. Besv. ock Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.-o 3. 7 mäskvärmaren, får icke, utan med vilkor, som i § 16 morn. 2 säges, innehålla mer än tref}er dedelav af pannans rymd; och må lösa halsar ej för bränvinspannans förening med hatten användas. A/hy Ining sr eds kap får bestå af pipor, slang eller kylare. Med mäskvärmare förstås en sådan inrättning vid bränvinsbranningsredskap, i hvilka mäsken, genom den från pannan utgående ångan, förberedande uppvärmes, så att, dä den derefter slås eller tappas i bränvinspannan, uppkokningen och således afvcrkningen sker fortare än eljest. Mäskvärmare vare tillåten af hvad form eller ämne som helst, men Jäv ej innehålla mer än en femtedel utöfver pannans rymd, ej heller så inrättas, att den åstadkommer någon rektifikation, med mindre sådan inrättning uppgifves såsom rektifikations-apparat; och må ånga hvarken från bränvinspannan, eller på hvad annat satt som helst, insläppas uti deri i mäskvärmaren inneslutna mäsken, ulan blott derigenom ledas medelst rör. Med rektifikations-apparat förstås den del af br änvinsbr änning sr edskap, hvarigenom en större eller mindre del af produktens vattenhalt afski/jes under sjelfva bränvinsbränningen, sä att afrinningen utkommer stai'- kare eller mera sprithaltig, lin då en sådan inrättning icke begagnas. Rektifkations-apparal må bestå i klarkula, tallriks-apparat, eller hvilken annan inrättning som helst, utgöra serskild redskap, eller inneslutas i någon del af bränvinsbränningsredskapen. § 13. Genom begagnande af förenämnde tre redskapsdelar, enskildt eller sammansatta, uppkomma de fyra första bland efterföljande sex klasser: Första klassen: Enkel redskap.
Liksom annorstädes, när Trubadurer, Truverer och Minnesänger under Chevaleriets blomstring voro den ädla diktkonstens högt aktade utöfvare, äfven dessas underordnade biträden, musikanter, jonglörer och deras gelikar, åtnjöto ett visst anseende och just derigenom kände sig höjda i egen tanka och föranleddes att föra ett ärbarare lefnadssätt, så synes äfven hos oss lekareklassen hafva stigit i anseende med riddareväsendets blomstring under folkungakonungarnes regering. Både sagan och historien vittna derom. Wilkinna-sagan talar om en öfverloddare vid namn Isung, som kunde sjunga, slå på harpa, spela fidla och giga samt allsköns strängaspel och hade en läraktig björn, som dansade efter harposlagen. Denne Isung skickades af Thidrik af Bern på spaning till konung Attila, som undfägnade honom väl; han fick äfven af Thetleif, en af Thidriks kämpar, en guldring, som denne fått af sin moder, samt en ny klädning, gullsömmad och af purpur skuren, som var konungasonen Thidriks hedersdrägt, och detta allt till lön för det nöje han beredt gästerna vid ett af Thetleif anstäldt gästabud, hvarvid de andra närvarande loddare och lekare erhöllo hvardera en mark eller två. I samma saga omtalas äfven, att en riddare tog på sig ”loddarekläder,” hvaraf synes framgå, att lekare haft en för dem egen drägt176. — Då denna saga i sin närvarande gestalt anses vara från medlet af 14:de århundradet177, så är troligt, att den tagit färg af den tidens seder och bruk samt att sålunda den uppfattning af lekare, som deri förekommer, då var den allmänt rådande. Men äfven rent historiska intyg bestyrker, att vid denna tid lekare varit väl anskrifna hos konungar och furstar samt vid fester och furstliga förmälningar genom sina sånger, musikaliska talanger och konster bidragit att förhöja festglädjen. I Stora Rimkrönikan, der lekarena gemenligen förekomma under namnet ”de gärande,” omtalas de på flera ställen. Då konung
Människa anser det för en pligt att upptäcka t. ex. en stöld eller annat brott; att öfverträda en af Nationen författad Öfverflöds Förordning är äfven en Stöld på det Allmännas bekostnad — Skall ej samma hederskänsla äfven i detta afseende utstaka samma Den 2 3 December. pligfer ■—■ Sorn det troligen är vårt Stånd som vi tå lof att tillskrifva största orsaken till den skada öfverflödet åstadkommer, dels derigenom att vi sjelfve mäst begagna det, och dels igenom det förledande exempel vi deri stifta5 så tillhör det äfven oss, att göra första steget till dess afhjelpande, samt inbjuda våra Med-Ständer att verka till samma ändamål — Huru många uslingar och krymplingar anropa icke ofta förgäfves vår hjelp — Med offret af några rätter mat elier några vinsorter mindre vid lysande Festeviteter, kunde hela Familjer räddas från elände och från brott —- Lätom oss afskudda oss den förebråelsen vi måste äga, då vi se de ringare Classerna förgäfves använda dera§ svett och möda, för att förskaffa sig den billigaste njutningen af alla, — bröd till föda. — Lätom de läckerheter vi njuta ej längre förbittras, igenom medvetandet af att det sker på bekostnad af det allmänna Välståndet och Redligheten. —Då Fäderneslandets Försvar kal, lar, äro de fleste af detta Stånd samt en stor del af Nationen Soldater! Då det är fråga om att försvara vår Fosterjord — Vår sjelfständighet — Vår frihet, får ingen tveka att offra sitt lif — Måtte vi ej heller nu tveka att uppoffra ett broderi på en räck — en bouteiile vin —> elier en kopp kaffé. Detta Memorial skali jag ani åda blir Remitterat tili Allmänna Besvärsoch Oeconomi^- Utskottet, Lades på bordet.
Vid samma lid inrättades i England och Frankrike Låne-Banker, hvilka der först erhöllo namn af Lombarder ; och från detta sednare Land, som ända från 1770 talet hos oss alstrat så mycken så kallad bildning och förfining, fingo vi äfven ideen om Lombard-Inrällningen, hvilken utvecklade sig till handling år 1772. Huruvida Stockholms innevånare varit lyckligare för eller efter denna tid, är jag väl ej i tillfälle att bevisa, men nog hafva erfarne män öfvertygat mig derom att Lombard-Inrältningen på intet sätt bidragit till Stadens trefnad och lycka. Detta är ock så mycket troligare, som det åt - 6g6 Sta tsUt s kotte ts Be tänk an den. minstone efter min öfvertygelse ligger i naturen af allmänna lätt tillgängliga Laneinrättningar att minska enskildta förtroendet man emellan , att qväfva egna omtankan och verksamheten, att förleda till omogna öfver krafterne stigande förelag, samt Således att på menligt sätt verka på den allmänna trefnaden och välmågan. Det skulle hafva varit en välgärning för vårt Fädernesland, om man långt tillförene besinnat detta. Nu då det onda spridfc sig så långt, då behofvet och förlägenheten blifvit så allmänna, nu återstår ej mera än att derföre uppkasta sådane förändringar, att det ej kommer vidare och om möjligt göra dess krets alt mera och mera inskränkt, Det kraftigaste argument, jag kan ock säga det enda, som man anfört för bibehållandet af Lombard-Iurättningen är, att alla andra Folk-Classer hafva för sig öppnade mångå tillfällen att med Lån bispringas i Disconter och Allmänna', Cassör, men för de ringare och fattige intet enda, om Lombarden indragas, hvarest de i nödens stund kunna blifva hulpen genom Lån i Assistancen? Är det väl nyttigt alt Arbetaren anticipera!’ på sin blifvande arbetsförtjenst, som ej är större än alt den knappast på dagen förslår St a t s-U t s ko 11 e ts B dankan deli.
Men skulle Statens tillgångar icke kunna anses tillåta detta fulla låne-anslag, 80,000 r:dr, torde åtminstone den först ifrågastälda lånesumman, 10,000 r:dr, med återbetalningsskyldighet af 1000 r:dr allt r:gds, årligen under 10 år, räknadt ifrån och med eli år efter låneanslagets utbekommande, gunslbenäget beviljas, till befrämjandet af företagets början, medelst anskaffandet af en dylik Modell-arbetareboning uti St. Catharin,-e församling å Södermalm; hvarvid utaf II. StatsUtsk., hvartill motionen torde remitteras, lärer upgöras de erforderliga garantier för låneanslagets riktiga återbetalning o. s. v. Dä jag för en närmare utredning af planen för dylika arbetareboningar, ifrån utlandet, äfvensom ifrån Götheborg, hvarest man är f. n. betänkt på upförandet af dylika, äskat och äfven fått löfte om kostnadsförslag och öfriga upgifter, torde det mig tillåtas, då dessa Den 30 December e. m. 327 ankomma, att få desamma motionen vidfoga; hvaremedlertid med remissen derföre icke lärer upskjutas. En promemoria ang:de de uti London befintliga Model-Lodging llouses; äfvensom en afskrift af ett bref ifrån Köpenhamn af en omtyckt författare och hvilken dessutom sysselsätter sig med kommunaloch välgörenhets-inrättningar, Dannebrogs-Ifiddaren Hr A. de St. Aubnin, torde jag få hafva äran f. n. aflemna. Bilaga N:o s. l:o I anseende till de stora förbättringar som skett inom London under de sednare decennierna, hvarvid hundradetals hus pä en gång blifvit nedrifna för att lenina rum åt nya gator och qvarter, äfvensom lill följd af den allljemnt stigande populationen befanns att den arbetande klassens bostäder voro uti ett jemmerligt skick, så att flera familjer ofta nödsakades packa sig in uti ett enda uselt rum, för hvilket likväl en dryg hyra betaides.
Utlåtande, angående föreslagne åtgärder till inrättande af en Låne-anstalt till förmon för Tackjerns-tillverkarne i Riket. Hedervärda Bonde-Ståndet har till Allmänna BesvärsoehOeconomie-Utskottet re - Bih, till R, StProc. 1828 och 1829. 8 Sami. 20.de 2 i8 Besv. och Oecon. Utsh. Vilde. N-o 10Q. mitterat det Memorial hvaruti Riksdagsmannen från Carlstads Län Johan Eric Jansson omförmält den väsendtliga olikhet, som uti Rikets Bruksegares och Bergsmäns vilkor sig företer, då de förre ega den slo-' ra fördelen att genom Jern-Contoirs-inrättningen kunna förlägga sig sjeifve med lillräcklige medel emot högst hillig ränta, men de senare icke ega annan utväg än att för deras handtering söka förlag hos Köpmannen, hvilken ock ensam drager hufvudsakliga vinsten af Tackjerns-handeln, den han ofta drifver för en utrikes bosatt principals räkning, till förlust således både för Bergsmannen och Bruksegaren, samt i och med detsamma för hela Staten. Motionairen, som framställer vigten för Rikets Jernhandtering i allmänhet deraf, att Tackjerns-tillverkaren måtte kunna, utan köpmanna-interessets inblandande, stå i direct communication med Bruksegaren, ådagalägger dernäst grunden för Bruks-rörelsens närvarande oberoende från fremmande interessen, sedan Jern-Contoirets låne-fond , danad, tili en början, genom en viss ringa afgift för hvarje å Stapelstads våg levereradt skeppund Stångjern, och vidare understödd genom af Konung och Ständer beviljade bidrag, vunnit under en fortsatt klok och ändamålsenlig förvaltning dess nu egande soliditet. Hemställande detta magt - licsv. och Oreon. Utsk. påliggande timne Lill Rikels Stiinders behjertande, föreslår Motionairen den underdåniga önskans frambärande till Kongl. Maj:t, det vissa
Så åtskiljde och med den regelbundna behandling samt religionsundervisning de derjemte åtnjuta, hafva fångarne, med några få undantag, visat sig stilla, hörsamma dem gifne föreskrifter, och mera böjda alt genom uppriktigt erkännande af begångna förbrytelser förkorta, än alt genom undflygter uppehålla och förlänga ransakningarne derom; och någon i cellfängelset härstädes förvarad fånge har hitintills hvarken gjort försök att derifrån rymma eller behöft att med fängsel beläggas. Under de nedannämnda fem åren har följande antal fångar varit uti länsfängelset i förvar hällne, nämligen: 35 1843 1844 1845 1846 1847 För stöld och andre förbrytelser. Försvarslöse och transportfångar. Bysättnirigsfån gar. Summa. Män. 186 212 231 215 180 Qvinnor. 18 20 21 40 26 Män. 94 78 61 67 67 Qvinnor. 28 17 17 13 15 Män. 2 4 3 11 — Män. 282 294 292 285 258 Qvinnor. 46 37 38 53 41 Summa 1,024 125 367 90 20 1,411 215 Sedan Eders Kongl. Majit, uppå Landshöfdinges och Biskops underdåniga förslag, åren 1844 och 1845 nådigst beviljat understöd af allmänna medel till folkskolelärares aflöning uti 49 församlingar af Wermlands län, hafva under nyssnämnde och de tvänne nästföljande åren folkskolor blifvit, i enlighet med nådiga stadgan om folkundervisningen i riket af den 18 Juni 1842, ordnade och kommit i verksamhet inom alla församlingar i länet, der sådana fullständigt organiserade skole-inrättningar förut icke funnits; och då icke någon af länets församlingar åsidosatt sin förbindelse i detta hänseende, hafva de samtelige fått tillgodonjuta den, enligt Kongl, kungörelsen den 13 Mars 1846 utgående folkskole-afgiften.