Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
B. gjorda beräkning och tillgång äro beroende af en betydlig minskning i arméens effeetiva styrka, och jag redan förut haft äran anföra det olämpliga och skadliga deraf; så vill jag af det anmärkningsvärda endast omnämna, dels att Ulsk. till indragning särskildt beräknat de 44 sk. bergslags-rotarna, hvilka jemväl ingå bland de i K. brefvet 1833 anvista 2,åo4 nummer; dels att af de besparingar, som ske på bekostnad af indelta arméeu, keklädnadsersältning för bålsmanshåliet äfven blifvit afsedd. Alla i denna bilaga gjorda beräkningar kunna således af mig ej annat än på det högsta bestridas, såsom beroende af indragningar, hvilka jag för min del ej kari medgifva. På grund af de anmärkntr jag haft äran anföra, och med åberopande af de utaf Ur Tersmeden, Hr Biskop Hedre'n , Hr Prosten Stenhammar och Hr Prosten Åstrand afgifna välgrundade reservationer, får jag anhålla om återremiss af betänk, på det Utsk. må komma i tillfälle att, beträffande 3:dje hufvudtiteln, afgifva ett annat utlåt., hvilket må stödja sig på li. M:s nåd. propos. samt på den närvar, organisationen, och afse de behof samt de tillökningar eller minskningar i anslag, som närvar statsreglering kan anses kräfva, utan att, i afseende å dessa behofs afhjelpande, sätta krigsslyreisen i beroende af sådana inkomster, som hofva sin grund i organisationer, de der ej förr än successive och i tidernas längd kunna fullbordas. Utom det alt ett sådant utlåt, skulle lemna en redigare öfversigt af de belopp, Utsk. egentligen anser behöfliga, så skulle det underlätta uppgör landet af en omfattande plan till försvarsverkets organisation, t~ I Utskts tillstyrkan, ptt underd. anhållan hos K. M. inåt leske 3i8 Den 7
Nu måste K. M., när embetena ej medgifva denna frihet, vägra densamma, emedan K. M. ej kan gå deras rätt för nära; och så länge de kunna säga: vi erlägga salu-accis, så måste de ock vara berättigade att bibehållas vid deras deremot ägande monopoliska rättighet att ensamme få förse sina stä - 384 Den 8 Juli e. m. der med kött, bröd och dricka. Jag skulle i öfrigt tro, att hvad Utsk. velat öfverlemna åt en aflägsen framtid att göra sig sjelf, bör genom lagstiftningens mellankomst så ställas, att det promt kan vinnas. Hr von Hartmansdorff: Frih. Cederström har visserligen rätt så till vida, att om salu-accisen borttages på förhand, så kunna städerna icke åberopa den afgiften för att få bibehålla sin uteslutande rättighet. Men de hafva tvifvelsutan mångfalldiga andra skäl, åtminstone känner jag åtskilliga, med hvilkas uppräknande jag likväl icke vill besvära R. o. Ad. Säkert är, att dessa 5o eller på sin höjd 100 r:dr, som den ena eller andra staden betalar utom Stockholm och Norrköping, som betalar mera, ej kunna vara det kraftigaste skälet att motverka förändringen. Om R. St. skulle borttaga hela skatten från städerna, men dessa likväl bibehölle sina uteslutande rättigheter; hvad hade man dermed vunnit? Man hade tilläfventyrs gjort dem mindre benägna för den förändring, som R. o. Ad. åsyftar, än om de hade skatten qvar. Mig förefaller det således, som hade Frih. Tersmeden ganska riktigt bedömt denna fråga. Jag anhåller derföre att få instämma med honom och Frih. Leijonhufvud uti deras önskan, att R. o. Ad. måtte bifalla betänkandet. Bevilln.Utskls betänk. N:o 20 blef af R. o. Ad. bifallet. Ånyo föredrogos och biföl lös BancoUtsk:s den 4 dennes på bordet lagda mern. och betänkm:
Desamma afse “dessutom, att genom lagen, hvad särskilda brott angår, hinder ej må läggas för “den dömde att efter viss tid kunna medborgerligt anseende återvinna.® Början af detta yttrande visar, att det är rigtadt egentligen blott emot Lagberedningens förslag, att de, som dömdes för vissa i sådant afseende särskildt bestämda brott, ej finge i allmänna värf brukas. Under förutsättning, dels att, af ett sådant stadgande, "villrådighet skulle uppstå", huru vissa hittills gällande föreskrifter om frejd borde tolkas, dels ock att dylika föreskrifter komma att, åtminstone tillsvidare, finnas, och icke nu borde upphäfvas, har Haus Excellens, så vidt jag kan förstå, ansett för närvarande öfverflödigt att nu anföra några skäl i hufvudfrågan, huruvida dylika föreskrifter böra finnas, d. v. s. huruvida det är nödigt att för vissa brott fortfarande bestämma ett additionel straff, eller om icke de allmänna straffen åro tillräcklige att, så vidt genom straff ske kan, afhålla personer från att föröfva berörda brott. Det höga yttrandet, i hvilket ’ StatsRådets öfrige ledamöter", men icke Justiticrådet Södergren, instämt, synes derföre, i egenskap af motiv för det ifrågavarande nådiga förslaget, vara blott negatift, icke innefattande ens ett försök att försvara den principiela rigtigheten af det additionela straff, som blifvit föreslaget. De som hoppas, att Haus Excellens skall få tillfälle fortsätta och kanske fullborda den påbörjade stora förbättringen och kodifikationen af Sveriges "allmänna civiloch kriminalsamt kyrko-lag", kunna således trösta sig dermed, att Hans Excellens, — som nu icke velat ens försöka positift försvara lämpligheten eller nyttan, än mindre nödvändigheten, af ifrågavarande särskilda straffpåföljd, utan endast antydt, att Hans Excellens, till förekommande af "villrådighet", för närvarande vore nödd och tvungen att sådant tillökningsstraff föreslå, — skall, i händelse Ständerna föreslå, att denna sista qvarlefva af skamstraffen här, liksom i Norge skett, från strafflagen utplånas, förorda nådigt bifall till sådant tidsenligt och för nationen hedrande förslag.
I alla länder har man ansett Grundlags-ändring, endast vid verkligt, noggrannt undersökt och pröfvadt behof, böra ega rum; och i Sverige har 36 Hor till Conslitutions-Utskottels Memorial, N\o 85, raan serskildt stadgat, att lill sådan ändring fordras öfverensstämmelse mellan två särskilda Riksdagar. Utskottet har då trott, att det Utskott, som eger bereda förslagen Lill sådana ändringar, bör väljas endast utur den Kammare, som företrädesvis anses mindre benägen för nyheter. Deremot har Utskottet från nämnda Utskott ansett böra afski!jas all befattning med granskningen af Konungens Rådgifvares åtgärder. Utskottet erkänner sig hafva svårt att inse sammanhanget mellan den ena och den andra af dessa befattningar. Nu mera, då Utskottet, till följd af Tre Stånds tanka, masi uppgöra förslag till Nalional-representalionens fördelning på två kamrar, och då Utskottet, i sammanhang med detta förslag, ansett sig böra antaga den, i Utskottets tanka, med tvåkammar-systemet på det innerligaste förenade grundsatsen, att egentlig anklagelse mot Konungens Rådgifvare icke bör direct eller indirect utgå från den Öfra Kammaren, har Utskottet funnit sig oförhindradt att föreslå ett särskildt Granskn ngs-Utskott, hvartdl ledamöterne endast skulle väljas af och utur Nedra Kammaren. Samma grundsats, att ingen anklagelse mot Konungens Rådgifvare bör utgå från Öfra Kammaren, har ock föranledt Utskottet att från det af båda Kam ra ine tillsatta Stats-Utskotlet afskilja den detsamma i Riksdags-Ordningens 3o § 2 morn. ålagda granskning af Statsverkets räkenskaper och handlingar, och öfverflytta den på Granskniogs-Ulskottet, som, med ledning af Riksens Ständers Revisorers anmärkningar, synes böra medhinna äfven denna granskning. En följd af Grundlags-TJtshottets sammansättning af idel ledamöter utur Andra Kammaren är ock, att detta Utskott icke kan öfvertaga befattningen att vara skiljedomare emellan representationens serskilda Kamrar.
Till underdånigt fullgörande af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga befallning att minska inrättningens administrativa kostnader och alt föreslå Länets innevånare en lämplig afgift till inrättningens upprätthållande , har en vacktkneckts-beställning blifvit indragen och vaktmästarens lön med 5o R:dr nedsatt, samt Länets innevånare föreslaget, att hvar och en af dem, som betala bevillning efter 2tdra artikeln, för hvarje R:dr skulle i årligt bidrag till Arbetshuset gjfva 1 sk. och de som endast betala 24 sk*> 6 rist; af dem, sorn efter nämnde artikel erlägga mindre, har icke begärts något bi - 27 drag, utom af tjenstemän med lön under 200 R:dr., hvilka blifvit proponerade att erlägga 1 sk. af 100 R:drs inkomst och i proportion. Stadens innevånare hafva uppå allmän sockenstämma lemnat sitt samtycke lil] denna afgift alt utgå under påföljande 10 år. Med landets innevånare skall jag söka träffa samma förening, och har jag i detta ändamål redan utlyst sammankomster med deputerade i hvardera häradet; sedan jag vedan förut rönt afslag af en stor del socknar på min första proposition, Sorn icke inskränkte afgiften inom vissa år. Å Arbetshuset hafva varit intagne sedan år 1827: Mankön 18 Qvinnkön q TT n “ Utgångne: Mankön i4 Qvinnkön 9^ r». ian P * Mankön •_4 Fattigvården handhafves inom socknarne enligt gällande författningar och yppas högst sällan några klagomål deröfver från de fattiges sida; sistlidet år hade jag nåden afgifva särskilt relation deröfver. — Hvarje socken försörjer sina orklösa fattiga och handhafves noggrann! den af min företrädare utfärdade kungörelse, alt socknarne skola ersätta hemtningskostnaden för deras kringdrifvande tiggare, som icke från socknen blifvit efterlyste. Uti Länet äro 83 Sockne-magaziner inrättade, hvilkas fond af spannmål för närvarande utgör omkring 7000 tunnor, och af hvilka många derjemte äga betydlig kontant förmögenhet.
„Värre var det en tid då jag låg gömd i en mörk låda, sammanpackad med en hel hop andra saker så trångt, att jag aldrig hörde klockan slå och aldrig kunde komma ut till en sommarbal i det gröna, och så mörkt sen, att jag alls ej kunde se min spegel. Då blef tiden lång, men jag försäkrar, nu hinner jag aldrig ha ledsamt“. „Hvem är hon min lilla?“ frågade den hufvudlösa damen, hvilken jag gissade vara den andra af de nyss utflyttade: „visst tycker jag, att jag nångång sett henne på de stora balerna derborta på divansbordet, der hon tycktes dansa med hvem som bjöd opp henne, utan allt val.“ Sockerfiguren på blå bandrosen hviskade nu sagta: „ah ma chére, ce n’est qu’une cuisiuière!“ „Åh“, svarade den lilla med hucklet, och hennes små glada ögon tittade dubbelt gladare i spegeln, „jag dansar visst gerna med hvem som helst. Det är så roligt att dansa. När jag var hemma hos min far och mor så dansade jag alltid, men tänkte ej på att jag gjorde det, ty det var just mitt sätt att lefva; men min mor sade en dag, att jag skulle i pension för att lära mig skick och seder. Jag hade just den dagen råkat ha litet hushållsbestyr, ty jag hade sett att en liljeconvalje fått en fläck på en af blomuddarne, och höll just på att laga mig till att skura bort den, och hade derföre knutit ett förkläde på mig och en duk på hufvudet och så tog jag en daggdroppe i handen, för att se hur lustig jag såg ut så der utstyrd. Och jag tyckte att jag var nog så nätt. Men då sade min mor, „ja det kan just vara en bra drägt för dig att fara ut i verlden med“. Och bums tog hon mig och förde mig, jag visste ej hvart, på bordet i ett rum. I detsamma galade en tupp och jag tänkte mig bort, men se det blef ej af. Jag stod som fastvuxen; rundt omkring mig stod en hop lustiga figurer af allehanda slag, de pratade alla och väntade på att få göra en lång resa, och jag tyckte, att det var roligt att höra på dem.
Summa 77,058: 11. D.) Särskilda kassor och fonder. Beträffande räkenskaperna öfver nedannämnde, under Kongl, Krigs-kollegii förvaltning stående, kassor och fonder, få Revisorerne meddela, att räkenskapen rörande En-per-mille-fonden. Trosspassevolans-fonden. Förenade mötespassevolans-fonderna, Norr - — 73 — bottens hästjägare-sqvadrons fond, Invalidhus-fonden, Volontär-vakansmedels-fonden och allm&nna Beväringsfonden icke undergått! granskning i Kongl. Kammar-rätten, men att deremot Wadstena krigsmanshus-kassas och Militieboställs-kassans räkenskaper derstädes blifvit granskade, utan att någon anmärkning dervid förekommit. Förhållandet med inkomster och utgifter redovisas på följande sätt: l:o En-per-mille-fonden. Debet. Balans från år 1860: Fordringar, antecknade inom linien, 1,016: 98. Kredit. Utgift: Förskjuten ränta å inköpta obligationer 90: 83. Balans till år 1862: Kontant behållning De b et. Balans från år 1860: Fordringar och förskotter, antecknade inom linien, 2,656: 25. Uppbörd: Statsanslag Räntemedel Försäljningsmedel ... Balans till år 1862: Skulder, antecknade inom linien 172: 20. Kredit. Balans från år 1860: Skulder, antecknade inom linien, 631: 21. Utgifter: Balans till år 1862: Utlånta medel 220,950: -— Fordringar och lörskotter, antecknade inom linien, 1,613: 76. Balans från år 1860: Fordringar och förskotter, antecknade inom linien, 10,254: 60. Uppbörd: Inkomster af fastigheter m. m 18,885: 72. Utgifter. Arrenden och onera rn. fl. utgifter för mötesplatser 5,925: 80. Byggnader och reparationer 4,420: 10.
Men om så är, att denna § skall till grund och syftning bibehållas, hvilket jag likväl afstyrker på de vid i5 §:n uppgifna skäl; lärer med Den 12 Februari e. m. 38 r frågan om den personerne sålunda ågångna eller ågående mantalsoch skattskrifning böra i allt förhållas efter hvad vid 21 §:n i mom. blifvit anmärkt. § 2i synes höra förfalla, i anledn. af hvad redan är anmärkt, med afseende på 21 §:n r och 3 inom., helst som den här (i 23 §) till antagande föreslagna procedure förutsätter en längre tidsutdrägt, än som kan stå tillsammans med den lagbehöriga regel, att hvar och en lefvande person ovillkorligt bör på något ställe årligen rnantalsskrifvas, ehvad han sedan kännes skyldig betala skatt eller icke. Slutmeningen: ”Häremot må ingen i och för äfventyret ”af framtida fattigvårdstunga &c.” , kan och bör bibehållas, samt i stället öfverflyttas till slutet af 21 art. 1 morn., sådant detta moni. är af mig föreslaget. § 24 lärer böra bibehållas, ehuru i annan nummerföljd, allenast med den förändring af innehållet, alt anmälan om inflyttningar skall ske i stad inom en vecka och å landet inom ?.:ne veckor efter persons inflyttning från annat faltigvårds-samhälle. § 29. i mom. Jag kan, för min del, icke gilla, att nödigt tillskott för fattigförsörjningen skulle i första rummet upptagas genom en erläggande afgift för hvarje mantalsskrifven person, hvarmed lärer menas hvarje relativt till Staten skattdragande person. Det är kändt och medgifves i allmänhet, att arbetande folkclasserna behöfva lindras medelst nedsättning i de krono-utskylder, sorn mest trycka dessa classer, t. ex. capitations-bevillningen, och det kan ej stå val tillsammans härmed, att nu ålägga just dem företrädesvis annan personlig skatt till communen.
— En vigtig formfråga har insmygt sig i denna discussion, och måste alltid förekomma i djdika ämnen, som det närvarande, så länge 56 och 81 §§.’ne äro så beskaffade, som nu; och hufvudena tillika sådane, att man ej vill begripa, det 56 §:n handlar om det fall, då ett Memorial från ConstitutionsUtskottet första gången är före, men 8i §. åter om det fall, då definitift beslut skall tagas. För mitt begrepp slår det åtminstone klart, att 56 §. talar om de förberedande åtgärderne, och 8i §. om beslutet. Jag ser således intet hinder för en återremiss i närvarande fall, enligt 56 §., och jag begär en sådan återremiss, på det Utskottet måtte ändra sitt beslut, i anledning af bättre skäl. Jag kan icke inse, hvarföre man skulle förutsätta högre förståndskrafter i ConstilutionsUtskottet, än i de öfrige Utskotten; eller hvarföre det icke skulle vara tillåtit, att af detta Utskott, liksom af de öfrige, begära, att det måtte frångå sin mening, och afstyrka den Kongl, propositionen. Fortfar Utskottet i sitt tillstyrkande, så kan saken icke vidare hjelpas vid denna Riksdag, och förslaget mäste då blifva hvilande; men in - Den i6 November 1'. m. 39 nan detta högtidliga ögonblick inträder, önskade jag, att Utskottet må ytterligare besinna sig, särdeles som förslaget i 19 §. innehåller den förändring, att Högsta Domstolens rättighet till utfärdande af Lagförklaringar skulle inskränkas till frågor om allmän Civil-, Criminaloch KyrkoLag, i stället att nuvarande §. utsträcker rättigheten till alla de författningar, som höra till Domares åtgärd; öfver hvilken förändring jag i synnerhet anser af yttersta vigt, att man icke lättsinnigt beslutar. Det är mig för öfrigt likgiltigt, hvilken, eller hvilka anmärkningar Ridderskapet och Adeln behagar förklara för dess gemensamma tankar; och jag skall i detta afseende gerna instämma med hvilken som helst, blott återremiss på något sätt kan tillvägabringas. Grefve Horn, Claes Fredrik:
JV2 3, i anledning af väckt motion om åtgärder till städernas skyddande mot lara af krutexplosioner. Med afslag å betänkandet beslöt, för sin del, Borgare-Ståndet underdånig skrifvelse i ämnet till Kongl. Maj:l i enlighet med Herr Wills ifrågavarande motion. JVs 6, i anledning af väckt motion angående nedsättning i lösen för uträkning af augmentsränta och om behörighet att verkställa sådan uträkning. Bifölls. Uih. (ill R. St. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial, JM 4, med återlemnande af en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt m tion (JM 127), angående rättighet att i lagsökningsmål vända sig till domaren i orten, hvilken skulle, lika som Konungens Befallningshafvande, ega meddela qvarsladsoch utmätningsbeslut. Memorialet gillades af Borgare-Ståndet, som förklarade motionen tillhöra LagUtskottets behandling. S. D Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande JM 9, i anledning af Kongl Maj:ts nådiga Proposition, angående åtgärder till behöfvandes und sättning i missvextår. S. D. Föredrogos ånyo Banko-Utskottets Memorial: JM 4, med återlemnande af åtskilliga från Hederv. Bonde Ståndet till Utskottet remitterade motioner. Memorialet gillades af Borgare-Ståndet, som förklarade ifrågavarande motioner tillhöra Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling, samt JM 5, med återlemnande af en inom Hederv. Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägtigen Anders Persson från Christianstads län, väckt motion Memorialet lades till handlingarna med förklarande, att Borgare-Ståndet ansåg motionen böra af Banko-Utskottet till behandling upptagas. Frän Hederv. B onde-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af ett från Höglotl.
” Något beqvämare och knapphändigare sätt, att söka frånkomma och undanrödja all verkan af hvad vid föregående Riksdagar i detta ämne afhandlals, synes icke kunna utfinnas; men om det är lika grundligt och rättvist, torde få betviflas. Jag har visserligen aldrig gillat den åsigt, jag ofta hört framställas, att en rådgifvande åtgärd, som ett Konstitutionsutskott icke anmärkt, skulle deraf anses vara godkänd, och en sedermera förnyad rådgifvande åtgärd i samma ämne icke lämpligen kunna åtalas; men att en rådgifvande åtgärd, hvarom anmärkning, för derigenom begånget Grundlagsbrott, formligen blifvit hos Konstitutionsutskottet gjord, af Utskottet pröfvad och, efter fullständig motivering af åtgärdens enlighet med Grundlagen, afslagen; hvilken åtgärd vid de sedan förlupne t vänne Riksdagarne icke blifvit af Konstitutionsutskottet anmärkt, och deruti Rikets Ständer vid desse Riksdagar, på derom gjorde motioner, icke funnit skäl att i önskningsväg hos Kongl. Maj:t begära ändring, och den Rikets Ständer sålunda klarligen måste anses hafva funnit icke vara stridande mot Grundlagen; att denna rådgifvande åtgärd, under sådan synpunkt, skulle kunna blifva föremål för ansvar, det måste jag bekänna, att jag icke trott rimligen kunna sättas ifråga eller påyrkas. Om i de fall, der olika meningar om Grundlagens bud kunna möjligen framställas, Konungens Rådgifvare icke kunna trygga sig vid den tolkning, de ansett vara den rätta, då den blifvit formligen godkänd af ett Konstitutionsutskott, och tvänne gånger af Rikets Ständer antagen och följd; så vet jag sannerligen icke, huru de skola kunna ansvarsfrilt uppfylla sitt kall.
med 355 r:dr 2 sk. 4 rst. banko, samt således hälften af denna sum - 14 Statsoch Ekon -Utskottens Betänkande, N:o 22.\ ma, eller 177 r:dr 25 sk. 2 rst banko, kunde antagas utgöra den årliga besparing i utgift, som genom de omförmalda hemmanens arbetsskyldighet kopparverket bereddes, vara villige att emot en kapitalersättning, efter 4 procent på nvssberörde belopp, 177 r:dr 25 sk. 2 rst, evalverad till 4,438 r:dr 5 sk. 2 rist. banko, för all framtid afhända kopparverket rättigheten till meranämnda arbetsskyldighet, hvars upphörande in!eressenterne derjemte önskat skola ega rum vid slutet af det år, under hvilket afhandlingen derom kunde i vederbörlig ordning varda afslutad, då ock den begärda kapitalersättningen skulle utfalla; har Kongl. Maj:t, som funnit den af interessenterne följda grund för denna ersättnings beräknande vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande, i nåder af Rikets Ständer begärt, att ofvannämnda summa, 4,438 r:dr 5 sk. 2 rst banko, måtte varda ställd till Kongl. Maj:ls disposition, för att, efter det vederbörlig afhandling om aibetsskyldighetens eftergift afslutats, kopparverkets intcressenter, på sätt de begärt, tillhandahållas; att som, fastän de här förut omnämnda 37 rotarne sålunda skulle blifva effektive, den blifvande fältjägarekorpsen ändock ej kunde uppbringas till högre nummcrstyrka än 525 man, eller 75 man mindre, än det nuvarande fältjägare-regementets numerär, samt dessutom af berörde 525 man 50 för närvarande ej voro, i anseende till återstående frihetsår för de i rotarne indelade nyhemman, hvilkas innehafvare vägrat att emot kontant ersättning under tiden rotering utgöra, såsom effektive att påräkna, hvarförutan till aflönande af furirer, gevärshandtverkare och spel i nummer erfordrades ett betydligt antal rotar , så att korpsens effektiva styrka påtagligen skulle blifva alltför otillräcklig såsom stam för den fältjägare-regementet nu tilldelade talrika beväring, har Kongl. Maj:t, till minskande af olägenheterna utaf den sålunda genom nya rotcringen föranledda nedsättning i korpsens nummerslyfka ansett nödigt, att förenämnda underbefäl, handtverkare och spel kontant aflönades, på det att de dertill afsedda rotenummer måtte kunna med manskap tillsättas, äfvensom Kongl. Maj:t funnit de härför nödiga medel lämpligen kunna beredas genom de besparingar, som, i följd af fältjägare-regementets reduktion till korps, måste i regementets nuvarande aflönings-tillgångar komma att uppstå; samt att enär för öfrigt det öfveroch underbefäl,
Katoliken »spar icke ihop» sin andakt till en viss dag i veckan eller till vissa dagar under året, som vi göra, utan mumlar sitt »ave» åtminstone en gång om dagen framför den helgonbild han anser böra kunna hjelpa honom i hans sträfvanden, hvartill katolikernas vackra bruk att ständigt hafva sina kyrkor öppna mest torde bidraga. Men öfver Taormina låg det dock en viss hvila och frid denna morgon. Iklädda sina bästa drägter stodo qvinnorna utanför dörrarne, snoende sina sländor lika snabbt, som om de spunnit sitt eget ödes tråd, under det att de sakta samtalade med sina grannar; männen arbetade visserligen, men den städade verkstaden och den rena skjortan tydde likväl på helg, och barnen, som tumlade om i rännstenen, hade tydligen fått göra bekantskap med vatten i en annan form, än de voro vana. Sjelfve tiggaren i hörnet hade kastat en kappa öfver sina trasor. Gatan låg i skarpaste, klaraste solbelysning. Längst borta, der hustaken och balkongerna tycktes sammansmälta till ett, aftecknade sig en ensam munkgestalt; vid den gamla, vackra brunnen var en hel flock landtfolk i sina brokiga drägter samlade, och från dälden kom åsna efter åsna upptågande, bärande smärta, mörkhyade ryttare i halfvilda pittoreska kostymer. Det var herdar från bergen, som kommo ned, för att i staden njuta af söndagens nöjen. Hvilket lif, hvilket skratt det blef! Men nu blandade sig kyrkklockans högtidliga ljud bland stojet och skämtet, hvilket dog ut med ens. Jag har sett praktfulla, härliga kyrkor, förskönade af allt, som konsten kan uttänka och rikedomen låta verkställa, och dock vågar jag påstå, att jag aldrig sett en kyrka, mer stämningsfull, mer praktfullt prydd, än Taorminas enkla dôme var denna söndagsmorgon. För första gången fick jag ett varmt, lefvande intryck af en katolsk gudstjenst, och dock huru enkel, huru blottad på alla teatraliska effekter var den ej!