Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Regeringsmaktens möjligen vågade grundlagsvidriga steg att hindra dessa beslut, hvarken kunna leda till splittrade intressen för de olika folkclasserna, hvilka gemensamt böra försvara nationens urgamlasjelfbeskuttuings-rätt, eller till det nedtryckande re - 206 Den J Februari. sultatet, att nuvar. stora bevillnts-anslag, jemte den fortfarande grundskatten, af Regeringens embetsman skulle lunna folket afförd ras, som jag nu går att föreslå följande motioner: 1:0 att R. St. måtte besluta hemmantalseller extra ordinarie räntans upphäfvande, ifrån och med i84i års början; hvarom jag anhåller om remiss tili Stats-Utsk.; 2:0 att R. St. måtte besluta nedsättning i allmänna bevillningen efter andra Art. §5 9> l2) *3 tili hälften, för handlande, fabrikanter, manufacturister, handtverkare och samtlige borgare i städerna, samt för deras betjening och arbetare; hvarom jag anhåller om remiss till Bevilln:sTJtsk.; 3:o att dessa beslut måtte ställas i sådant sammanhang, att derest, genom Konungens vägran, hemmantals-räntans upphäfvande icke af vederbör, verkställes, beslutet angtde bevillningens nedsättning för, städernas borgerskap, inställas; hvarom begäres remiss till förenade Statsoch Bevilln:sUtskotten; 4:o att i R. St:s Bevilln:s-förordn. måtte intagas det förordnande: att, i fall Konungen skulle vägra verkställighet åt R. St:s beslut, ang:de upphäfvandet af hemmantalsräntan ifrån och med år 184r 5 eller anbefalla dess ånyo debitering och uppbörd, sedan densamma en gång upphört, all uppbörd af allmänna bevillningen efter i:sta Art. samt efter 2:dra Art. §§ 21, 22, 2 3, 28, 29, 33 och 35 för hemman och lägenheter, verk och inrättningar m. m. under ägande rätt, och § 18 för fastigheter i städerna, genast skall inställas; så att den bevillning R.
•Stilla och ljudlöst sof hon, och till henne hviskade fågelsången om lifvets fröjd och lust och hafsvindame om hälsa och kraft och suset i granarna om hemmet, om julen och om allt lyckligt och gladt. Jag ämnade genast draga mig tillbaka, men flickan med den stora halmhatten hörde att någon kommit bakom henne. Hon vände sig om och gaf mig ett tecken att stanDa och att vara tyst. Den sjukas sömn var dyrbar. De voro så lika hvarandra, de båda systrarna, som hälsan kan vara lik sjukdomen. Hon var stark och kraftfullt bygd, var solbränd och 11 0! Nordensvan. &lt;zl. blott öu sången fyör af fjennes steg ©d} Ser genom fyårets gulö vxb fptffyylt änne sfimra fyennes pannbanös blanfa spänne. Som för en spetålsfs gälla flocfa fly! Cångt bättre blööanöe mot slam od} öy S l a n ö tornet gå på ööe ttstelslätter Un sfåöa fyennes f} år od} fyennes f} y, Som öu sfall trängta till t öar od? nätter. Cy t} ar en enöa gång öu på öm päg ^ått se en trolsf od} flyflig sfymt af Ijenne, ^aruäl till r o, faroäl till lycfa s ä g! Du mer ej njuta sfall utaf öe tuänne. " Htm längtans l} eta branö till ööös mig bränne / ' Du ber. Du till © u ö s moöers nåö triH ty. XTTen fyuarje morgon bitr öin pina ny (Dd} Du utan fryööa alla Itfoets rätter, efter fjennes t} år od} Fjennes fyy S l o t t trängta fan i blefa öar od} nätter. Som bloö min gråt nu faller på öen t&gt;äg, Där jag en gång blanö sommarns gräs såg £} on lif en solros upp ur grönsfan steg, fjenne, 3 gulö på släpet lyste liljor trenne,
Ridd.Sekrelts befattning är visserligen ganska vigtig och maktpåliggande, och denne tjensteman bör alltså med sin omgifning åtnjuta all aktning och upmärksamhet, men deraf följer väl ingalunda, att den känsla af välvilja man kan hysa för honom och hans underordnade, då de göra sin sak väl, just skall utgjuta sig i smekningar, ända derhän, att fullkomligt onödigtvis förändra - Den 26 Maj. 161 dia benämningen å dom, ifrän hvad af ålder brukligt varit. Det är icke alls skäl att fördölja Ijenstbarhelspligten hos dem som frivilligt sig dertill förbundit. Jag motsätter mig dessa nymodiga uttryck, som synas valcla för alt bortblanda den lielsosamma lydnadsoch ansvars-skyldigheten. Såsom varande i Konungens kansli anställd i egenskap af kansli-betjent, en benämning för hvilken jag ingalunda behöfver röna någon blygsel, tycker jag fördenskull att detta uttryck ej heller innefattar något förnärmande för de tjenstemän, som emot utfästad aflöning åtagit sig att R. o. Ad. upvakta och tillhandagå. För öfrigt bör den åsigten, att ordet tjenst innefattar något kränkande för menskliga värdet, aldrig af christna menniskor kunna vidhållas. Mensklighetens högste välgörare sjelf förklarade sig vara kommen hit lill verlden, icke för att tjenas, utan för alt tjena. Jag begär således att R. o. Ad. måtte besluta att ordet kanslister måtte utgå och kanslibetjening i stället åter införas, såsom det af ålder varit häfver. Jag anhåller vördsamt om propos. på de 3 punkter hvaruti jag skiljer mig från del afgifna förslaget. Frih. Palmstjerna: Jag har ingalunda förglömt den sista meningen i Issia mom. af denna §, men min tanka är alt denna mening bör qvarsta, emedan jag hyser den öfvertygelse, alt Ridd.Sekret, bör, under alla omständigheter, yttra sig i fråga om tjensters tillsättande inom kansliet, med hvilket han har direkt befattning, äfvensom då fråga är om Kamererare-befattningen.
Och penningeväsendetj men då detta icke skett, utan Utskottet öfver samma framställningar meddelat partielle utlåtanden, af hvilka väl flere, men dock icke alla, och der. ibland icke ett af de hufvudvudsakligaste, nemligen öfver Herr Peresvetoff Moraths an - Deri i r funii f. m. % gående upphörande af förmonsrätten för arfvemcdel i Förmyndares egendom och samma medels tryggande mot förskingring genom inrättning af Förmyndarekammare i Landsorterne, ännu till Ridderskapet och Adeln inkommit, nödgas man serskildt för hvaije af berörde utlåtaden, framställa de anmärkningar sorn deraf föranledas, likväl med den önskan, att om äterremiss skulle på grund deraf beslutas, en allmän och från ofvannämnde åsigt utgående bearbetning af dessa ämnen måtte af Utskottet i ett sammanhang företagas. Hvad nu särskildt angår den fråga, hvarå Höglofl. LagUtskottets nu uppläste memorial har afseende, eller huruvida inteckning skulle få beviljas i Stadstomter på ofri grund; så har Utskottet, genom sin tillstyrkan deraf i min tanka väsendtligen afvikit från de både i allmänna Lagen, och ännu bestämdare i 12 § at Kongl. Förordningen den 13 Julii 13i8 lagde grunder, hvilka påtageligen innebära , ätt för pantförskrifning och inteckning af fast egendom fordras ej allenast besittningsrätt, sorn, i händelse pantägaren icke fullgör de vid pantförskrifningen åtagne åligganden, kan genom behörig lagfart på långifvaren öfverflyttas
31 M a u r i t z . Du dårar mig inte längre; du har plundrat mig på min dyrbaraste egendom, mi tt förtro ende, min kärlek til l dig; men jag sk all hämnas, du kan lita derpå. M a u r i t z . På honom, och genom honom på dig; tro icke att hans makt, h ans kungliga värdighet skall kunna skydda honom jag vet en annan makt, som skall nedslå den, ja, j ag skall h ämnas, om jag också med mi tt lif skal l plikta derför. G e r t r u d ( med styrka ). Nå väl , Mau ritz, hör då också mig, jag h ar aldrig velat bedraga dig; j ag älskar inte Kungen, men jag beundrar honom, j ag dyrkar honom, och jag ville tusende gånger lida döden för hans skull. M a u r i t z . Ah, du trotsar mig. G e r t r u d . Ja, jag trotsar dig! förfölj honom du, bruka hvad medel som helst för att skada honom du skall s tändig t finna mig i din väg jag skall hindra dig ifrån att göra något ondt, j ag skall vaka öfver honom som öfver dig! jag sk all oupphörligt bedja till Gud för eder begge; det är hatets hemsk a makter, som beherrska din själ, men j ag skall bes egra dig med en makt, starkare än den, g enom kärlekens . ( Skyndar ut till venster , Mauritz åt fonden .) Tablå. ÅTTONDE SCENEN. Ett rum på slottet. Till venster ett Toilettbord. På samma sida , nere på Avantscenen , ett litet bord med papper , böcker och skrifmaterialier. GUSTAF (sitter vid bordet). HORN (står framför honom). G u s t a f . Således alldeles inga underrättelser, hvarken ifrån Chris tianstad eller Sveaborg? 32 H o r n . Och vi skrifva likväl i dag den 17:de Augusti. Hvilken o beg riplig långs amhet. Och det, då man v et, att hvarje mi nut är vigtig, att ett ögonblicks dröjsmål kan förderfva allt. H o r n . Men hvarföre då afvakta dem?
Sådant förslaget blifvit .af Utsk. framstäldt, skulle det kunna hända, att en person, som far till någon brunnseller badort i utlandet, icke finge under tiden godkännas såsom låntagare eller löftesman i Diskonten. Jag kan icke föreställa mig, att detta varit Utsk:s mening. Berörde § lyder f. n. sålunda: ”Utrikes vistande Svenska medborgare, såsom ministrar och konsuler med flere, må icke i Diskontverken såsom låntagare eller löftesmän antagas”, d. v. s. sådane Svenske medborgare, som på grund af embete vistas utrikes, men icke dem, hvilka, såsom jag nyss nämnt, resa i enskilda angelägenheter utrikes. Om Utsk:s förslag gillades, skulle de, hvilka hafva vigtiga diskontaffärer, icke våga att företaga en utrikes resa i enskildta angelägenheter, såvida icke dessa äro af mera Den 16 April f. m. 433 mera vigt än diskontlånet. Jag tror derföre bäst vara, att bibehålla 197 § oförändrad. Hr Lefre'n: Om man läser 197 § i Banko-reglementet, (inner man, att densamma afser icke endast ministrar och konsuler, hvilka der äro exempelvis nämnde, ulan § lyder sålunda: ”utrikes vistande Svenske medborgare, såsom ministrar, konsuler m. fl. må icke” etc. lili den nu föreslagna § heter det: ”Svenske medborgare, som äro bosatte eller vistas utrikes få icke” etc. Orden ”vistande utrikes” äro här bibehållne, men Utsk. har tillagtordet ”bosatte” och icke anlydt, att den, som vistat utrikes, der skall hafva någon befallning, hvarigenom stadgandet blifvit strängare än i ofvannämnde 197 §. Jag inser icke, att den ena §:n mera än den andre medgifver t. ex. en brunnsdrickande resande, alt hafva lån i Diskonten, under den tid han vistas utrikes. Säkert är emedlertid, alt den föreslagna §:n kan tolkas så, att en för sådant ändamål utrikes rest person är betagen rättigheten att bibehålla lån i Diskonten, men det är icke meningen med §:n.
D, Efter föredragning af BondeStåndets ProtocollsUtdiag af den 7 dennes, innehållande Ståndets, beslut att till Banco Utskottet remittera arne af StatsPtskottéf uti memoria/ N:o 34 återlernnade motioner af "Riksdagsmännen Hans Fansson och Anders Mårtenssent rörande åt - 7? Fröt. Utdr. d. i o April 1834. garders vidtagande till befordrande af Hypotheus Föreningar, beslöt Ridderskapel och Adeln, alt, med godkännande af Statsutskottets ofvannämnda den 2 dennes på bordet lagde memorial, instämma i nyssnämnde af BondeSlåndet beslutade remiss. S, D. Återremitterades nedannämnde, den 2 och 7 dennes på bordet lagde, Utlåtanden af StatsUIskottet, nemligen: N:o 22 i anledning af Rikets Sländers Revisorers åren i83ooc1ii832 afgifne Berättelser till Rikets Ständer, om samma år verkställde granskningar af StaisVerkels med dertill hörande Allmänna Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1827, 1828, 1829 och i83o; N:o 28 i anledning af Visingsö hemmansegares underdåniga ansökning om nedsättning i lösen för dagsverken lill Visingsborgs Kungsgård S. D. Föredrogs Vallöf), Borgareståndets ProtocollsUtdrag af den 7 dennes, enligt hvilket samma Stånd, vid fattandet af dess beslut om underdånig anhållan hos Kongl, Maj:t äng. Riksdagens förlängning, derjemte beslutat dels inbjudning till MedStånden, dels anmodan till Utskotten, att med Riksdagsgöromålen måtte på allt möjligt satt fortskyndas. PresteStåndet ansåg sig i afseende på denna inbjudning icke böra vidtaga någon annan åtgärd, än att lägga densamma till handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning återremitterades LagUtskottets Betänkande N:o 2, öfver Herr Timol.
Landtm, sjelf att utse de personer, som borde å Ståndets vägnar i Talmans-konferenserne deltaga; och hemställer jag i följd häraf att R. o. Ad, äfven nu ville åt II.' Ex. updraga att välja den person, som bör efterträda Hr Lagerhjelm. I anledn. häraf hemställde II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, om R. o. Ad. behagade ät honom updraga att utse en af R. o. Ad:s ledamöter att, i st. f. Hr Lagerhjelm, uti Talmans-konferenserne deltaga, och ropades härvid ja; hvarefter II. Ex. förklarade det han Den 28 Juni. 269 finge anmoda Hr Fåhreeus, Olof Immanuel, att den ifrågavar. befallningen emottaga. 1 O Ånyo föredrogs BankoUtsk:s d. 21 och 26 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 48, i anledn. af väckt förslag örn förändrad organisation af Bankoverket samt reglering af dess tjenstemanna-personal. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Jag vill icke motsätta mig bifall lill förslaget, ehuruväl jag icke kan underlåta alt anmärka det mindre lämpliga deri, att i sisla rummet blifvit slälldt: iakttagande af nödige kontroller. BankoUlsk:s förevar, utlåt, bifölls. Föredrogos ånyo och biföllos LagUtsk:s d. 21 och 26 dennes på bordet lagda betänkm. N:o 27, i anledn. af väckt motion, ang:de jäf emot Domare och Landtmätare; och N:o 28, i anledn: af väckt motion om ophörande af skriftliga berättelser i mål, som från Hofrätt hos K. M. full följes. Föredrogs Hr Bra kels, Mauritz Gustaf, d. 26 dennes f. m. på bordet lagda motton, alt R. St. måtte i underd. skrifvelse anhålla, att K.
Stockholm den 26 Juni 1840. STOCKHOLM, TRYCKT HOS L. J. HJERT 1840. Stats-UIskottets Utlåtande, Nto 188. i JN':o 188. Ank. till Exp. Utsk. den 27 Juni, kl. 1 c. m. Utlåtande, i anledning af erhållen ät erremiss ä Utskottets Betänkande N:o 82, rörande A. Odelhergs ansökning om Jörlängdt arrende af Edehj hemman pä Lofön. (I. A.) Uti berörde Utlåtande, hvilket af Presteoch Bonde-Stånden blifvit bifallet, men af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet till Utskottet återremitteradt, hade Utskottet, i anledning af Arrendatorns af Edeby Kronohemman i Färentuna Härad af Stockholms Län A. Odelhergs ansökning om prolongation af arrendet å desse hemman, äfvensom sökandens, i sammanhang härmed, gjorde erbjudande att, i sådant fall, tili Kronan, med full eganderätt, öfverlemna dels de för egendomens behof användbara, sökanden tillhöriga, hus, som på stället befinnas, dels alla sådane hus, som vid blifvande ny syn pröfvades för egendomens behöriga bruk och skötsel samt arrendatorns beqvämlighet nödvändiga, hemställt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, alt, så vida, efter i behörig ordning anställd undersökning, befunnes, att det af sökanden erbjudne serskilda vilkor, i afseende på egendomens åbyggnader vore för Kronan af verklig fördel, Odelberg må erhålla 3o års förlängning i arrendet af Edeby Kronohemman, räknadt från 1846 års midfasta, emot erläggande till det minsta, af den för nämnde egendom nu utgående arrende-summa. De till grund för återremisserne framställde anmärkningar afse dels frågan, huruvida det må anses tillkomma Rikets
Friherre Cederström j Jacob: StatsUtskottets Betänkande N:o i4 blef genom tre Ståndsbifallafgjordt, och den afExpedilionsUtskottet i enlighet dermed uppsatta skrifvelse till Konungen har redan af RiksStånden blifvit justerad och godkänd. Då sedermera en Ledamot af BorgareStåndet å nyo väckt samma fråga, deröfver StatsUtskottet yttrat sig i förevarande Utlåtande, synes ingen åtgärd dervid lämpligen kunna vidtagas; och jag vet således icke, hvartill en återremiss skulle tjena, som icke kan leda Den 18 November f. m. till något ändamål. Förhållandet är ock, att detta Utlåtande blifvit så väl af PresteStåndet som af BondeStåndet lagdt ad acta, ehuru BorgareStåndet ensamt återremitterat det. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken tillkännagaf, att Plenum lomme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas. Grefve von Rosen: Oaktadt jag icke fullkomligt hört, hvad den siste värde Talaren yttrat om de öfriga Ståndens beslut i frågan, får jag äran erinra, att blott tvenne Stånd afgjort den sednare frågan, hvarom förevarande Utlåtande handlar, sålunda att de med afslag derå förblifvit vid sina förut fattade beslut; men BorgareStåndet bar deremot icke allenast återremitterat Utlåtandet, utan äfven beslutat, att ingå med en särskild skrifvelse i ämnet till Kongl. Majrt. Herr CrusenstolpeMagnus Jacob: Det är visserligen förtjenstfullt af ExpeditionsUtskottet, att så fort som möjligt expediera de underdåniga skrifvelserna; men om det sker, innan Stånden fattat deras beslut, torde Utskottet ursägta, att Stånden taga sig den friheten att icke destomindre besluta, och det lärer då blifva Utskottets skyldighet, att expediera skrifvelse!! på annat sätt.
Poslbevillningen och dermed sammanhang egande frågor, S. D. Föredrogs ånyo Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 3 01, dels i anledning af Kongl. Maj-.ts nådiga Skrifvelse, i fråga om förändrade grunder för Mjöloch Sågqvarnas beskattning, dels angående enskild motionärs framställning i ämnet. De lyra första punkterna, sid. 6 och 7, biföllos, och den i femte punkten omförmälda fråga öfverlemnades till Bevillnings-Utskottets behandling. S. D. Föredrogs å nyo Slals-Utskottets Memorial, N:o 109, i anledning af Rikets Ständers beslut i de uti Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 86, behandlade frå gor, angående fortsatt utförande af jernvägsarbeten för Statens räkning och anvisande af dertill erforderliga medel. Härvid förekommo: l:o Anmälan, sidan 1, Lades med. godkännande till handlingarna. 2:o Framställningen, sidan 2, Antogs af Borgare-Ståndet, och 3:o Förslaget, sidan 3, Bifölls. S. D. Föredrogos å nyo och lades lill handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utsliollets Memorialer: N:o 79, i anledning af återremiss å Betänkandet N.o 57, och N:o 80, i anledning af återremiss å Betänkandet, N:o 59. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos Expeditions-Utskoltets Utlåtanden: N:o 7, angående bestämmande af dag för nästa lagtima Riksdags början, och N;o 8, angående väckt fråga om utskrifning af ett exemplar till hvarje Riks-stånd af Utskottets förslag till underdåniga Skrifvelse^ S. D. Å nyo föredrogs Sammansatta Bevillnings,- Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 9, i anledning af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock Riks-Ståndens skiljaklliga beslut, i afseende å andra delar af Betänkandet, N:e 4, angående vilkoren för bränvins-tillverkning.
SS)iaf:tS, oå SCfrår i berorbe affeenben gforbe unberbåniga framfiollning, af» låtna Sftåbiga fvar,o 3nflruction för 3ufi»tiå»;OmbubSmannen, unber ben 1 S)larS innevaranbe år, å npo utfårbab/ Ijvarvib lomma att iafttagaS, icfe allenaff be nu omformålbe forånbringar, utan ocf be forn tillförene, tib efter annan, blifvit beflutabe. i84' €fter profning af v d efta motioner, åfpftanbe anbringar ocf råttelfer ener tillagg uti, famt forllaringar ofver åtfTilliga, uti kongl. 5)?af:tS Råbiga ©tabga om ©lifteSverlet i Rilet ben 4 “iDTa/i 1827, faftftållba allmänna grunber ecb berifrån ^arlebba ferflFilba forejf rifter, Ijafve <2Bi, font funnit, för 2Bår bel, en forånbrab rebaction enbaff af folfanbe lagrum i bogflberorbe ©tabga mara af bepofvet påfallab, nemligen: 2. §. f. £ap., 2» ocf) 12. §. §. 12. €ap., 7. $♦ n. gap.. 2. §. 14. gap. famt 1. mom. r8. §. 18. gap., tiH kongl. wtafit i fåbant affeenbe framburit dXBara unberbåniga forflag od) bemftåöanben, på fått ocl) meb åberopanbe af be motioer, ^CSår unberbåniga jfrifvelfe af ben 9 i benna månab omformåler., $♦ 8f. 9>å grunb af Regeringsformens 8o. §. bafve 3Bi forebaft åtfTilliga frå» gor, roranbe 3nbelningSverfet od) femlningar i roteringarne, famt till kongl.
En sådan ändring kan, för att bereda ali möjlig skyndsamhet med fordringens utbekommande, vara nödvändig att stadga inom samma categorier ; d. v. s. inom Directionen må Ledamöterne utmätas på grund af samma utslag, den ena efter den andra eller samfält; äfvensom £på sätt jag, i det alternativa förslaget tillstyrkt) inom öfrige lottegare sins emellan, då en person godtyckligt blifvit krafd framför de öfrige; men Utskotten, sorn icke velat godkänna denna skilnad, som till och med motsatt sig det amendement, som det allt för stränga i denna §. behöfde ecb som jag sökt åstadkomma genom nyssnämnde regress af en Ledamot till en annan, (hvilket Utskotten, efter min tanka, alldeles origtigt, ansett föremål för reglemente inom Bolaget) hafva derigenom lågt ett absolut hinder för uppstående af solidariska Banker, i hvilka bemedlade personer skulle vilja inträda. Mycket kunde vara att säga, i form af commentarier, öfver de åsigter, som härtill legat till grund, men om de icke uttalas, kunna de förmodligen lika väl fattas. Att raan alldeles uteslutit det i gamla förslagets 22:dra §. oanmärkt lemnade senare moment om lottegares inbördes ansvarighet — sorn icke är absolut reglementariskt och hvilket uteslutande icke skett på grund af något Utskottets beslut, förtjenar äfven anmärkas. 25. §. Genom en origtig uppfattning af ett redan efter långvariga discussioner vid 2:ne serskilde tillfällen med votering fattadt beslut, och under en uppenbar för vexling af de tvänne olika satserne; — att delega - 1 2 Hor till Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande IV;o /f. re ej skulle få träda ur Bolaget utan dess samtycke — och attlottbrefvens öfveilåtelse skulle beläggas med vissa restrictioner, hade denna §:s redaction tillkommit; men blef icke dessmindre, oagtadt förhållandet utreddes med Protocollet, vid slutliga justeringen af Utskotten gillad sådan den nu står. I mitt alternativa förslag finner man motstycket — med någon redactionsförändring öfverensstämmande med voterings-propositionen.
Utsk., i hvars ställe lämpeligare utvägar, om tid dertill nu vore inne, skulle kunna föreslås, till ungefärlig likhet med hvad vid vår nu gällande lags antagande skedde. Frih. Cederström, Jacob: Jag instämmer helt och hållet med den förre talaren, Hr Rääf, och anser mig dervid endast böra tillägga, att för den händelse R. St:s olika Stånd icke öfverlåta till förstärkt LagUtsk. alla detaljerna af det nya lagförslaget, utan förbehålla sig någon del deraf, så är det helt naturligt, att detta LagUtsk. omöjligen skulle kunna, på sätt redaclionen dock 416 Den 23 September. innehåller, fortsätta sina arbeten emellan riksdagarne, utan då R. St. förbehållit sig att sjelfve pröfva någon del af förslaget, så måste naturligtvis Utsk. upphöra med sitt arbete då R. St. åtskiljas. Frih. Nordenfalk: I fullkomlig motsats till den talaren, som först yttrat sig med vanlig stilistisk skicklighet, nödgas jag hysa en annan mening. Jag anser den utväg, som nu är af Const.- Utsk. föreslagen, vara i allmänhet ändamålsenlig, när representationen är fördelad på 4 kamrar, och jag anser den nära nog nödvändig med hänseende till de särskilda förhållandena för det närvar. och för den snart stundande framtiden. Det är nemi. lätt att inse, att om en fullständig lagstiftning, criminel eller civil, med sina balkar, capitel och paragrafer, skall föredragas på 4 särskilda kamrar och der afgöras, så äfventyrar man en fullkomlig rubbning af det system, som genomgår hela denna lagstiftning. Hvarje § i en sådan lag innebär, att jag så må säga, en länk uti systemet. Om nu hvar och en af de 4 beslutande kamrarne borttager hvar sin § och sätter en annan i stället, så kan en hvar, äfven den som icke är i någon lagstiftning erfaren, lätt inse huru en sådan lag skulle komma att se ut. De båda talare, som förut yttrat sig, hafva anmärkt, att man öfverlenmat en alltför stor makt åt ett Utsk.