Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inom några minuter hörde vi ett stadigt tramp af bastanta fötter, sådana ingen annan än Pietari Taivalmaa ägde, och omedelbart därpå trädde han in med ämbetsstafven i handen. Hans första ögonkast föll på polacken. Jaså, här är den herrn! sade han utan att ens fråga hvarför han blifvit kallad. Han säger att ni slagit honom för rakt ingenting, upplyste jag. Såå för ingenting? För sån't ingenting borde han ha mera, försäkrade ordningsmannen och svängde stafven i så obehaglig närhet till klagandeparten, att denne drog sig ett par hastiga steg åt sidan, bakom vår väldiga brödlår. Den var inemot fem fot hög, byggd af plankor och därför alls icke oäfven såsom förskansning, men så kände sig också polacken så säker, att han omedelbart begynte ösa ur sig en ny sats ovett på flera tungomål. Det var ingen lätt sak att bringa honom till tystnad och knappast mycket lättare att få reda på hvad som händt af ordningsmannen, som uppenbart alls icke ansåg sig skyldig att aflägga räkenskap för sina ämbetsåtgärder. Han förklarade till en början endast att polacken ärligt förtjänat stryk och fått hvad han förtjänat. Om kapten börjar höra på alla drifvare, som komma hit och bära sig skamlöst åt, så blir här snart en skön ordning, sade han trumpet. Men han lät slutligen dock förmå sig att svara på mina frågor, ehuru först sedan jag försäkrat att endast nyfikenhet förestafvade dem alls intet tvifvel om rättmätigheten af den upptuktelse han tilldelat den mångspråkige polacken. Denne hade tillåtit sig att ja, vi kunna ju säga att han betett sig ohygieniskt tätt utanför sofbaracken. Och Pietari Taivalmaa, som hade ett utmärkt väderkorn för allehanda öfverträdelser af ordningen, hade ertappat honom på bar gärning samt hade utan vidare medels ämbetsstafven gifvit lämpligt uttryck åt sin åsikt om illdådet. Den hade missdådaren ögonblickligt uppfattat och hade sökt räddning i en skyndsam reträtt in i sofbaracken så skyndsam att han icke hunnit tänka på att ordna sin något derangerade toalett, hvilken naturligtvis väckt häjdlöst jubel bland de öfriga.
Just för det att årender, som behandlas af Föredragande i Commandomål, icke anmälas i StatsRådet, eller åro underkastade lika betydliga controller som öfriga Regeringsärenden, tror jag, att det förtroendes-ansvar, eller den opinionscontroll, som 107 §. tillåter Riksens Ständer att göra gällande mot andra Föredragande, bör lika mycket om icke mera; åga rum mot tjenstgörande GeneralAdjutanten, Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af den föreslagna nya redaetionen af i Mom, i 107 RegeringsFormen. Ropades Ja och Nej, I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Den 22 April f. tili 'Adeln behagade, med ogillande af den nye redactionen bibehålla i Momentet, i 107 §. oföråndradt. Ropades äfven Ja och Nej, hvarjemte vos tering begärdes. Herr Grefven och LandtMarjkalk en framställde derefter, följande voteringsproposition: Den som bifaller den af ConstitutionsUt»kottet föreslagne nya redaction af 1 Mom. i 107 §. RegeringsFormen, skrifver > Den det ej vill, skrifver Nej Vinner Nej, kommer 1 Mom. i 107 §. RegeringsFormen att bibehållas oförändradt, Hvilken voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt derefter anslogs. Herr Grefven och Landt-Marskalken till-i kännagaf, att Plenum komme klockan fem i ef, termiddag att fortsättas, Sedan 43, 44, 45 och 46 §§. i Riddarhusordningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan half till 12 förmiddagen; och befunnos, efter voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfri - Den 22 Aprilj. m, ge voteringssedlarne öppnade, rösterne 'hafva utfallit, som följer: Ja — 212. Nej 90.
Stånd gillat, att, med afslag å yrkad tullfrihet för salt, tulltaxan bör i denna del förblifva oförändrad, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, komma, enligt Bonde-Ståndets beslut, alla de såsom "oraffiueradt“ i taxan uppräknade slag af salt, nemligen “kok-, bergoch glauber-, vattenfritt11 att kunna tullfritt till riket införas. SkomakareTill Utskottets förslag att införselsafgiftcrna för Skomakarearbeten måtte arbeten, nedsättas, å dom “af andra tyger än siden samt af saffiaus-, karduans-, färgade, pressade och tryckta skinn,11 från 2 R:dr till 1 R:dr, och för de under rubriken "andra slag" hänförliga från 1 R:dr 25 öro till 75 öre, allt per skålpund, hafva Ridderskapet och Adein samt Borgare-Ståndet lemnat bifall, hvaremot Preste-och Bonde-Stånden bibehållit nuvarande tullsatser oförändrade; och derest icke sistnämnda begge Stånd derifrån afstå och förena sig med de begge andra, hvilket tillstyrkes, föranleder denna skiljaktighet omröstningar i följande ordning: 83:o. Den som, lika med Utskottet samt Ridderskapet och Adeln jemte BorgareStåndet, anser införselstullen å "Skomakarearbeten af andra tyger än siden samt BevillningsUtskottets Memorial N:o 13. 35 af saffians-, karduans-, färgade, pressade eller tryckta skinn’’ böra utgå med 1 R:dr skålpundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bibehålies derå, i enlighet med Presteoch Bonde-Ståndens mening, nu stadgade tullsats, 2 R:dr skålpundet, oförändrad. 84:o.
Och äro i öfrigt de åsigter hufvudsakligen följda: alt lagstiftningen bör, för befrämjande af det ofvanantydda ändamålet och i öfverensstämmelse med den redan i 2 §. af Kongl, förordningen den 28 Juni 1798 uttalade grundsats, stadga skyldighet för säljaren att inom viss, ej alltför lång, tid tillställa räkning eller lagsöka, vid äfventyr att eljest icke kunna med samma vitsord åberopa sin handelsbok, och detta så mycket helldre, som köparen i annat fall, när han efter flere års förlopp kräfves för en bokskuld, kan, änskönt han anser krafvet origtigt, nödgas låta utslaget ankomma på motpartens edgång och således just till följd af dennes försumlighet sättas ur stånd att begagna sin rätt att med ed från krafvet sig fria; att den, som i ändamål af kraf, fått räkning å borgade varor sig tillställd, icke ovilkorligen skall vara förpligtad att för bevarandet af sin talan mot räkningen anställa klander genom rättegång, utan må anses hafva sådan talan öppen, derest han, inom klandertidens slut, tillsagt den fordrande; att hans räkning icke godkännas, på sätt Lag-kommittéens förslag till Civil-lag Utsöknings-balkens 3 kap. 1 §. också innehåller; samt att grunderna för blifvande bestämmelser om vittsordet af tillställd räkning jemväl kunna och böra, med föga afvikelse, i fråga om motbok, tillämpas. Kongl. Maj:t föreslår således att: med upphäfvande af 2 §. i 17 kap. Rättegångs-balken och förklaringen häröfver den 15 Oktober 1810, samt 2 §. i förordningen angående vissa omständigheter i lagsökningsoch utmätningsmål den 28 Juni 1798, stadgas som föijer: §. 1.
Öm sä Verkligen förhåller sig var förmågan då Vida större att utgöra Bevillning än nit; deremot bestrider jag uppgiften, att Östergöthland erladö då i proportion likasom mlenligt den af mig här i Utskottet uppvisade skrift , tryckt år 1815 under Titel i Sveriges Folkmängd och Styrka , på den deri Varande Tabell finnes etf helt annat förhållande än Höglofl. Utskottet yttrat. 4:0 Atf Utskottet förmodat, ätt pi sådant sätt Skulle Kongl. Maj:f och Kronan betryggad i afseende på dess intrader och täta Riksdagar undvikas. Jag är af en motsatt öfvertygelse, och jag vill endast till Utskottets besvarande framställa den frågan, om ej, i händelse genorrt den utgående och af Utskottet utverkade MtnimiAfgiften, etf eller annat Län tili den grad förstördes, atf det ej förmådde utgöra sine Kronoutskylder , én Riksdag äfven då bfefve lika oumbärlig, helst då öfrige Länen ingalunda Vo - JBevillnlngs-Utsk' Betätikanden. 10 förpligtade att dela och underlätta deri alta inanna bördan. 5:0 Att på samma sätt^ sorn Utskottet annorstädes lemnat utan afseende mina öfriga anmärkningar, har det förfarit med den, angående den minskning i hemmantal, som upp-, kommer genom flere hemmans ingående i Götha Canal, med den yttrade förmodan, det skulle deremot svarande fördelar blifvit tillskyndade Provincen ; I början hade Östergöthland visserligen någon fördel genom åtskillig® der inom gjorde upphandlingar, men just dessa lofvande utsigten voro ursprunget till den påföljande olyckan, och de som vunnit på upphandlingarne lockades af desse lofvande utsigter att utsträcka sin verkningskrets, och denna omständighet, jemte den stora Sedelmassan, som genom dess
Augusti. sammanträdde Constitutions Utskottets Beredning efter slutadt Plenum för att yttra sig rörande följande af Herr Lagmannen Grefve Gyllenborg väckte frågor. 1 :o Att Constitutions Utskottet måtte, utan alt ansvars yrkande i annan ordning än Grund Hagarne föreskrifva, äfven vara berättigadt och pligtigt att till Riksens Ständers bedömande anmäla de ämnen hvari Utskottet icke haft samma öfvertygelse som de enligt Stats Rådets Protocoller afgifne tillstyrkanden, hvar och en Ledamot derjemte obetagit att så väl härom som Stats Rådets tillstyrkande sig yttra. Beredningen insåg ej nyttan af förslagets antagande, då ingen påföljd kunde dragas af ett sådant inberättande, som endast skulle lända till underrättelse och strida mot den antagne principen att icke ställa personer under Riksens Ständers omedelbara pröfning; Af hvilka, skäl, jemte flere som af förra tiders erfarenhet kunna hämtas, Beredningen ej ansåg gagneligt att föreslå någon ändring uti det sätt hvarpå anmärkningar mot Stats Rådets Ledamöter må kunna göras, antingen af Utskottet eller enskildta Riksdagsmän. 2 :o Att Constitutions Utskottet måtte förökas till 36 personer. Då Beredningen ej fann anledning förmoda att ett större antal Ledamöter än hittills behofves för granskningen af Stats Rådets Protocoll och då nödvändigheten det ej oumgängeligen fordrar, ett mindre personal är tjenligare än ett större, hvilket vid måls beredande snarare verkar uppehåll, kunde Beredningen ej tilstyrka förslagets antagande. 3 :o Att Constitutions Utskottets Protocoller ang :de dit ingifvande förslag till ändringar i Grundlagarne äfven böra särskildt tryckas, till de delar som icke inflyta i bihanget till Riks Ståndens Protocoller, samt att Ledamot i Utskottet som är af särskildt tanka bör densamma Betänkandet bifoga.
Och så vaknade jag vid att det luktade brändt, och det var inte mer än jämt, att jag fick rifvit ner gardinerna jag har minsann nog märken efter det (Visar händerna.) Och så ville frun sen ha lite morfin för att lugna sig, och så letade jag efter flaskan så jag kunde letat upp en knappnål, men var inte människa att hitta den. Och det höll vi väl på skyllas för med nästan till kl. 5. Och så skall jag nu ändå gå nu! Ts. Hon ska få ersättning för det här MORMOR. FADERN. hade bedt henne så mycket. Men hur kom flickan att skvallra om det? Jag FADERN (lågt till modern). sides till Erhard, som synes i dörren.) Kom du in till mig, min gosse, så får vi talas vid enskildt. Tro kommer fram. inte att jag släpper denna sak, förrän sanningen ERHARD (utbrytande). Din mor får på inga villkor ana något. (Af som rumlar och förstör pengar och ljuger och är Nå, om pappa nödvändigt vill göra mig till en ute om nätterna, så var så god. Om jag ändå ska beskyllas för allt möjligt, så är det bättre att ock så göra det, då. Hvad är det värdt att vara hygglig för det? och sitta hemma och plugga, när man bara får ovett HILMA (träder fram). Nu må det gå hur det vill, men nu ska pappa veta jag som var ute i natt. Nej, Erhard, du ska inte mer lida oskyldigt. sanningen. (Blek, upprörd, Sally bakom henne.) Det var FADERN. om jag så får säga ädel ingifvelse för att Du! Hvad är detta för påfund? Gillets hemlighet Gillets Hemlighet Comedi i fyra Akter af August Strindberg STOCKHOLM JOS. SELIGMANN & C:IS FÖRLAG 1880 STOCKHOLM, TRYCKT PERSONER: HANS: förre ålderman vid Sankt Lars Bygg-gille vid Upsala domkyrka. JACQUES: Hans' son; nuvarande ålderman. JURGEN: Smedesmästare. GERHARD: Stenhuggarmästare. STEN: Stenhuggarmästare. NILS: Domherre, superintendent öfver Gillet under erkebiskop Henric Carlssons vistande i Rom. CLAUS:
Han tycktes henne växa till en Jehu, en Josua; hon förstod honom endast till hälften, men hon ihågkom dagens uppträden och anade, att det var hennes förtryckta folk som talade med profetens stämma till Gog och Magog. Ruben Zevis spanska judeblod kunde svalla öfver, men hans praktiska förstånd förde honom snart till besinning. Han vände sig åter till flickan; hans röst återtog en kärleksfull faders mildhet. Glöm det där! sade han. Vid dina år har man rätt att tro på lifvet. Hon på taflan var engång vårens glada fjäril, utan fruktan och utan sorg. Jag vill, att du skall vara som hon, Rachel, så länge du kan. Gå till hvila, mitt barn! Dröm om rosorna, som nu börja knoppas! Önskar du något, lilla toka, så dröm, att du får det! En ny ridhäst? Eller en tam antilop? Är du icke en trollpacka, du, som får allt hvad du vill? Flickan böjde sig ned och kysste fliken af hans rock för att säga godnatt. Juvelringen på hennes finger tycktes erinra den gamle om något. Rachel nickade han halft skämtsamt, halft sorgset, när hon uppreste sig för att gå gif aldrig ditt hjärta åt en ovärdig man! Inför kejsaren. Svamp, hvarför har jag dig? Följande morgon uppstod Ruben Zevi med solen. Galilei hade ej kunnat hindra dagens stjärna att gå kring jorden; påfven i Rom kunde ej hindra en jude att omspinna jorden med sitt gyllene nät. I tidiga morgonstunden, mellan klockan fyra och sex, plägade Ruben Zevi uppgöra sina fälttågsplaner. Ensamheten var hans förtrogne. Klockan sju började kontorstimmarna, men före sju gjorde han vanligen sin morgonrund kring borgen. I dag, när han tidigare än vanligt inträdde i nedra våningen, öfverraskade han sin brorson Joas vid en förbjuden affär. På ett långt bord lågo diverse persedlar kringströdda under sortering och granskning. Det var fältkappor, svärd, pistoler, harnesk, gehäng, madonnabilder, ur, smycken af koppar, silfver och guld, kläder och husgeråd, ända till begagnade stöflar och skjortor, påtagligen krigsbyte och en del ännu fläckadt med blod.
Sexton år förflöto, innan Kommissionen ansåg sig kunna inför Svenska folket framlägga sin i Kommitterades ögon förbättrade öfversättning öfver hela Bibeln. Denna 17 88 års Bibel-version kunde emellertid af Kyrkan icke godkännas, och ännu i dag vittnar den med slåeude bevis för den sanningen, att den Hel. Andes gåfva, som för ett Bibel-öfversättnings-arbete är oundgängligen nödvändig, icke låter kommendera sig, icke heller alltid gifves åt menniskovisdomens frejdade koryfeer. Ehuru första försöket totalt misslyckades, har likväl BibelKommissionen fortgått med förnyad oktroy, visserligen ganska sakta, men med omisskänneliga prof, att dess arbeten gå framåt emot ett önskadt mål, ehuru detta mål tvifvelsutan, under närv:de förhållanden, är att söka i det aflägsna fjerran. Då emellertid BibelKommissionens verksamhet på sednare tid blifvit omfattad med stort intresse, i mon som man funnit, att dess arbeten för Svenska Kyrkans bästa äro af oberäknelig vigt; — ett intresse, som ingalunda förminskats af det angrepp, som vid Riksdagen 1847 o. 1848 gjordes emot Kommissionens existens, och som hotade dess bestånd —, synes det mig fullt löna mödan att efterse, huru det skall lyckas BibelKommissionen, att något raskare och säkrare upnå det mål, hvartill den sträfvar, och hvilket mål hela Kristna Kyrkan i Sverige med heligaste längtan emotser. Ty hvad kan väl för Kyrkans vänner vara önskligare, än att Bibeln, uppenbarelsens heliga urkund, uppå vårt modersmål må fullt motsvara den heliga oförfalskade grundtextens rena och oförändrade innehåll? Huru skola presterna och theologerna kunna predika i enlighet med och stadga lärodogmernas innehåll uppå Bibelordet, om detta Bibelord icke är visst och fast och troget i öfverensstämmelse med det genom profeterna, apostlarne och vår Herre Jesus Christus till oss gifna och uppenbarade Herrans Guds Ord?
Det är af dessa faktiska uppgifter klart, att ett stort, ständigt vexande offentligt bibliothek behöfver stort utrymme, och ett utrymme, som icke är begränsadt inom fyra väggar, omöjliga att utvidga, utan en egen byggnad på en tomt, der tillbyggnader kunna efter behof företagas. Huru tillräcklig man än trott sig tilltaga en sådan icke tänjbar lokal, skall den dock inom någon tid, och denna alltid kortare än man tror, befinnas trång. Yi hafva ett slående bevis härför nära till hands: När Kongl, bibliothekets oafvisliga behof af större lokal redan 1844 var längesedan kändt och erkändt, föreslogs att inrymma detsamma i det då påtänkta nya museum. Till följd deraf har en våning deri blifvit afsedd för detta ändamål. Den antogs då förmodligen att blifva tillräcklig för långa kommande tider, emedan bibliotheket räknade blott 60,000 band och den nya lokalen ansågs böra rymma 200,000. På de sedan förflutna 18 åren har bibliothekets bokantal blifvit fördubbladt, och den tillämnade, ännu icke färdiga våningen, anses nu icke i inredningsplanen, oaktadt den största hushållning med rummet, kunna lemna åt boksamlingen plats för mer än 185,000 band, då de särskilda lokalerna för handskrifter, gravyrer, kartor m. m. afräknas från totalutrymmet. Efter all sannolikhet skall således om 20 år (endast 20 korta år!) samma procedur ånyo börja, som sedan 50 år tillbaka redan egt rum, genom tillgripande af palliativer och lokalens öfverfyllande. Härtill kommer äfven, att den nya lokalen är långt ifrån väl afpassad för ett bibliothek, ithy att der finnas ytterst få väggytor, men väl storartade fönster och praktfulla marmorpelare, som göra en ändamålsenlig inredning omöjlig, samt emedan läsesal och klokt anordnade arbetsrum saknas — i korthet: den så kallade bibliotheksvåningen i museum är en präktig lokal, men icke lämplig för ett bibliothek utan för stora sculpturarbeten och andra fristående föremål, hvartill den väl också var af arkitekten afsedd, i tanke att bibliotheket, om ock en gång der inrymdt, dock snart af brist på utrymme måste derifrån bortflyttas.
Justerades pleni-prot. för den 9 sisth November f. m. Fortsattes pröfningen af Bevilln.Utskts utlåt. N:o 3o, i nnledn. af gjorda anmärkmr vid betank. N:o 21, angrde tullbevillningen. Då nu till pröfning skulle föredragas de särskilda artiklar, hvilkas pröfning R. o. Ad. förut bestämt skola till afgörande företagas i sammanhang med artikeln ”Slöjdevaror, ” hemställdes af en ledamot, att, sedan R. o. Ad. för slöjdevaror i allmänhet bestämt en införselstull af 33§ proc., alla de uppskjutna artiklar, för hvilka samma tullbestämmelse blifvit af Utsk. föreslagen, måtte på en gång föredragas, men att alla de, för hvilka Utsk. deremot särskildt föreslagit annan tull, måtte hvar och en för sig pröfvas. 272 Den 18 December e. m. Denna hemställan blef, uppå derefter framställd propos., af R. o. Ad. bifallen. I anledn. häraf föredrogos nn pä en gäng artiklarna: Borstar; Decora tio ner; Platåer med tillbehör, äfvensom Ornamenter, ej specificerade; Fjädrar, andra, ej specificerade; Flaskfoder; Korgar; Korg m a k a r e-a rbelen; Käppar; Lampor;. Ljuskronor; samt Paraplyer och P a r a s o 11 e r. Utskts för alla dessa artiklar öfverensstämmande förslag till tullbestämmelser bifölls. Uppå derefter framställda särskilda propos:r, b i föl I os äfven Utsk:s förslag rör:de artiklarna Askar och Dosor; Etuis; Fjädrar: Efter af en ledamot framstäldt förslag, beslöt R. o. Ad., uppå derom framställd propos., alt alla de förstnämnda till slöjdevaror hörande artiklar, för hvilka R. o. Ad. bestämt en införselstull af 33proc. af värdet, borde, på salt i betänk.
Skötte hvar och en sålunda noggrantkaffetillagningen, skulle man blifva förskonad från det gråa osmakliga plask, som i månget hem serveras und&lt; \ r namn, heder och värdighet af — kaffe. Frida N. N. Inläggningar, Vildt på konservburkar. Det vilda lägges i vatten öfver natten, hvarefter det väl torkas och urklappas. Brynes väl i färskt smör; brynes ej köttet väl, kommer det att se ut som vore det kokt; spädes med vatten. Står öfver natten, hvarefter det skares i jemna bitar och nedpackas jemt och tätt. Skulle såsen vara stelnad, ljummas den, så att den kan påhällas; bör stå öfver steken. Man tillser noga, att ingen bit vidrör locket, den möglar då. Locket skrufvas väl till, (man behöfver tång dertill), och får koka 1 tim., under hvilken tid man tager burken en gång och skrufvar upp locket så pass att man släpper ut den luft, som finnes. Då steken skall användas, värmes den i burken, om den ej skulle behöfva ombrynas. Såsen afhälles och tillsättes med grädde. Frida N. N. Slagt. Kalfslagt. Man bör aldrig slagta en kalf för späd, utan hellre kosta på några kannor mjölk, man har igen det i dubbelt mått, derigenom att köttet blir mycket smakligare. Då slagt sedan skall försiggå, böra alla husmödrar se till, att djuret ej onödigtvis plågas till billigaste pris och på bästa sätt utför alia möjliga uppdrag till tjens för Iduns ärade läsarinnor. af den, som skall slagta det. Blodet tages som vid annan slagt under ständig vispning, medan det rinner från kalfven; bör silas vid användandet. Ett afskyvärdt bruk, som borde öfver allt förbjudas, är, att slagtaren uppblåser kalfven, såsom det benämnes, innan den flås. A f » räntan » tillvaratages magsäcken, användes till s. k. löpe, som begagnas vid ystning; lungorna, hjertat och lefvern. Hufvud och fötter skållas noggrant och läggas i vatten tillika med lungorna och hjertat.
Anders Nilsson för Nordmarks Härad af Carlstads Häri samt Anders Mårtensson, för Halr lens, Ovikens och Bergs Tingslag i Jemtland. 5^0 Af Riksdagsfullmägtige från GottlandsLän om lindring i utskyhlerne för Allmogen dersammastädes. 6:0 Af Andeis Nilsson och Anders Mår» lensson från Jemtland om nedsättning till hälften af Bevillningen för Allmogen från denna ort. 7:0 Af Petter Jansson från Skaraborgs Hän, om eftergift i KrorioUtskylderne för den af Allmogen inom Valla, Gudhems och Kåkinds Härader af nämnde Hän, hvilka sista året lidit af missväxt. 8:0 Af Haniel Nordqvist från Vermland , om befrielse för innevånarne i .Elfdalen. Bevillningsutskottet , som hvarken funnit Fiskare inom Malmöhus Hän stadde i enbelägenhet, sorn berättigade dem. att framför andra tillgodonjuta lindrihg i Bevillningen eller trott, IBeväringsskyldige med fog kunna föreslås till eftergift?i|BeviIlhingen , när de ej genom Garnisons eller annan tjenstgöring hindras från sine vanlige yrken eller betraktat Hansman , Klockare och flere i Herjeådalen i samma förhållande som .Allmogen derstädes, eller föröfrigt kan med billigt afseende å en jemlik beskattning och möjligheten att med bifall till framställningen, om eftergift för visse orter utfinna utvägar tilL den nödiga BevillningsSurnmans erhållande ,-har endast i 1 Morn. från Bevillningens utgörande ef - BevillningtUtskottets Betänkanden. 647 ter i:sta Artikeln undantagit Studerande -ynglin» gar vid Academier, 'Gymnasier och Allmänna Scholor, äfvensom Manufacturister och Fabriksidkare i Eskilstuna^ hvilka alla, tillförene, egt denna, förmån. I 2;dra Morn. från Bevillning efter itta och stdra Artikeln befriat så val den i tjenst varande som med Pension afskedade gemenskapen af Arméen och Flottorne, upptagne fattige