Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ledamöter lifligen afläggas enligt följande Formulaire, ”Jag utvald och förordnad att yara Ledamot af Rikets Ständers Banco-Ul - Banco-Ut skottets Betänkande N:o 1. 5 skott, förpligtar mig härmedelst att, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers Beslut, nu och framgent tyst och förtegadt hålla, hvad som rörer enskilde Personers förhållanden till Banken, så sannt mig Gud hjelpe &c. Och att serskild te Reversal, i likstämmighet härmed upprättade, må af Utskottets samtlige Ledamöter, äfvensom af den Betjening, som vid dess Cancellie blifver anstäld, undertecknas, för att ibland handlingarne förvaras. Stockholm den 26 November 1828. På Högloft. R. o. A. t/ed. På Högv. Preste-Ståndets Led, vägnar, , vägnar, B. Franc Sparre, Sv. Wijkman CaspIson, På Vällofl. Borg. Stånd Led. På Hed. Bonde-Ståndets Led, vägnar, vägnar, N. Sandblad, Gustaf Larsson. G. Helsingius, 5 Btwco-Vtskottets Betånkande N:o a. N:o 2. Memorial till Rikets Högloft. Ständer, om tillåtelse att antaga Notarier till besörjande af Profocollsföringen vid Utskottets Fördelningar« Beredandet af de till Banco-Utskottets befattning hörande Mål och Ärenden, den egentliga Räkenskaps - Revisionen derunder inbegripen, har intill 1823 års Riksdag altid blifvit besörjdt genom Trenne Fördelningar, nemligen, En för Finance-Ärendena, En för Protocollens läsning och den dertill hörande granskningen af det administrativa, och En för Räkenskapernes genomgående och granskning till ziffran.
”Men tro då icke allt – eller rättare: tro hvad som helst, utom det att jag kunde bereda en enda stunds sorg åt den, som jag känner skall bli mig dyrbarare än mitt eget hjertblod ... Och gif nu ja-ordet eller minsta ord, som kan tydas till godt!” ”På egen hand, herr kapten, hvarken vill eller kan jag afgöra något, men tala med mina slägtingar och skrif till mina föräldrar! Hvad de säga vill jag rätta mig efter, ty herr kaptenens ord har lugnat mig och låtit mig se saken från en bättre sida än jag först tyckte att den hade.” Hvad begärde, hvad kunde han väl mera begära? Rådslag och bref vexlades, och slutet af alltsammans blef att kaptenen, i stället att lemna landet, lade grundstenen till ett eget hus – och den 4 januari 1782 stod i Uddevalla det bröllop, som förenade kapten Rutger Smith med Margreta Stiegler, af hvilket äktenskap den dotter, som upptecknat närvarande lilla skizz, utgjorde fjortonde och sista barnet. En blick i stadens krönika. Bland Sverges märkligare orter finnas måhända ej många, omkring hvilka djupare, sorgligare och vigtigare minnen knyta sig, än omkring den lilla gränsstaden Strömstad med dess närmare och fjärmare nejder. Grannskapet till Sverge, då Bohuslän var norskt, och grannskapet till Norge, när det var svenskt, har från urminnes tid, innan några häfder ännu blifvit ordnade, gjort denna provins till ett olyckligt tvedrägtsäpple, steckt vid elden än på ena, än på andra sidan. Men ingen del af äpplet har lidit svårare medfart än den, på hvilken Strömstad egde anspråk, alltsedan dag gick upp öfver dess tillvaro. Ständigt nedtrampad af allt slags godtycke, liggande som en tröskel i vägen från både sjö- och landtsidan för både vän och fiende, har staden hemsökts af krig, eld, hunger, rysliga farsoter och allt möjligt inbördes elände. Enda bundsförvandt, som alltid qvarstått huld och trogen, är hafvet, som från vestra sidan begränsar dess stränder.
Tullförhöjning skulle göra samma nytta, som ett införselförbud; men hvilken kan härifrån utestänga de missbruk, som vi så ofta erfare, vid uppkommande frågor om tillåtelse eller förbud mot utländska varors införsel. Sednare tiders erfarenhet är i dessa delar ej tillfredsställande, och det är åtmindstone svårt att beräkna en sådan förhöjnings inflytelse på den utländska spannmålens pris. Den andra utvägen Herr Grefve Monier föreslår till Svenska Jordbrukets befordran , bestående i premier för utförseln, fruktar jag ej närmar sig till ändamålet. Herr Grefve Mörner har förut erinrat, att i vårt Land oförutsedde naturhändelser så ofta skada årsväxten, oell att producenten ofta ingår i antalet af dem, som behöfva spannmåls-understöd; när nu härtill lägges vår ringa Folkstock, månne det ej vore mera öfverensstämmande med tidens fordringar och med vår förmåga, att åtmindstone till en början åtnöja oss med vinsten af att kunna förse oss sjelfva med tili - -54 Den 13 April. räck ligt säd, utan att eftersträfva, hålla pris ined andra Länder, der climatet och arbetsstyrkan alliid beieda en stor öfverlägsenhet i den productiva förmågan? Sådant är åtmmdstoue det begrepp jag gör mig om första steget till Jordbrukets uppmuntran, och hvilket jag vördsamt underställer Kidderskapets och Adelns mogna pröfning. Jag har i mitt förra Memorial fö rosin g't en ny organisation af MagazinsDnectionen; jag har dertill tagit mig anledning af det missförstånd, den hittills satt i omlopp öfver hela Riket. Min mening har ej varit, att undandraga den Kongl Regeringen detta vida fält för dess välgörande afsigter. Jag har trott; att genom val a! Ledamöter, (ör hvilka Riks Stånden hade förtroende, skulle dessa beirämjas, och kännedomen af Landets förmåga och behof helt oförstäldt inför Thronet) blifva framburen. Jag har trott mig att just i förslaget till en sådan beredning af Oeconomi ärendernes förvaltning hafva ådagalagt den oinskränkta kärlek och förtroende vi allmänt hyse för vår Konung och vår Kronprins
Till människornas lärare utsågs den rena och heliga eldens gud Heimdall, kort efter det att han blifvit född. Huru det tillgick med hans födelse är förut omtaladt. Han räknas till vanernas slägt, emedan han genom de nio mödrarna vid världskvarnens vridstång bragtes i dagen å underjordens västra randbälte, på andra sidan världshafvet, där vanerna bo. För sitt vigtiga kall måste barnet utrustas med styrka, visdom och härdighet. Man gaf det fördenskull att dricka samma tre safter, som vattna världsträdets rötter, nämligen safterna i de tre underjordskällorna. Urds källa har ett silfverhvitt vatten, hvari svanar simma och öfver hvilket Yggdrasil hvälfver evigt gröna bladmassor. Allt, som kommer i beröring med den källans vatten, får en skinande hvit färg och stärkes underbart, ty vattnet ger världsalltet dess fysiska lif och kallas därför »jordens kraft». Barnet fick först en dryck därur. Därefter fördes det till Mimers källa. Denna är sirad med en sjufaldig infattning af guld, och diktens sådd växer kring dess säfomkransade rand. Mimer gaf åt barnet en dryck af sin källas mjöd, som gömmer skaparkraft, skaldeingifvelse och visdom. Barnet fördes därifrån till Hvergelmers källa och fick dricka dess kyliga härdande vatten. Vid stranden af Vanaheim gjordes en båt i ordning för Heimdalls färd till Midgard. Båten sirades med guldringar och andra prydnader, och i den lades gossen, medan han efter de undfångna dryckerna slumrade. Hans hufvud hvilade på en sädeskärfve. Det är från den som alla sädeskorn i Midgard hafva sitt upphof. Bredvid honom lades eldborren, med hvilken den heliga gnidelden kan vinnas, och rundt omkring honom de värktyg, som kräfvas för all slags slöjd, samt vapen och smycken. Därefter sköts båten ut i hafvet, för att själf söka den väg, som ödesdiserna för honom utstakat. Några säga, att den drogs af ett svanepar, och att svanar icke funnos i Midgard före dem, som kommo dit med Heimdall.
För min del tror jag det vore lämpligast att återremittera denna fråga, oell a i t, pä satt Hr v. Ehrenheim föreslagit, Landsh.-Emb:na i Riket äfvensom Hnsh.- Sällskma afgifva sitt utlåt, i ämnet; med stöd af hvilka yttranden R. St:r vid nästa Riksdag mä företaga frågan till slutligt afgörande. Ett sådant uppskof har redan förut varit tillämpadt, nemi. då stängsel-förordmn skulle antagas, och torde nu, likasom då, medföra stor nytta vid frägans afgörande. För öfrigt förenar jag mig i hvad Hr v. Ehrenheim anfört. Hr Adelborg, And. Otto: Ingen lärer väl kunna förneka att stora brister förefinnas i vårnu gällande Bevilln.-förordn., men det är derföre oj sagdt, att allt, hvad den innehåller, är oriktigt. Man kan icke helier bestrida att Bevilln.-komitéu meden berömvärd omsorg sökt att sä mycket som möjligt nedsätta och jemna skatternas fördelning. Då det nu är Svenska folkets urgamla och t.U stridliga rätt att beskatta sig sjelft, torde man väl böra granska denna författning, innan den autages. För min del förenar jag mig med Hr v. Ehrenheim i hvad hatt yttrat ang. denna fråga, och anhåller, i följd deraf, om återremiss. (Jr. Lagerbjelke: Otn vi betrakta nuvar. Bevilln.-förordn. och dess tillämpning, skola vi finna att oupphörliga orättvisor der förekomma. Man har utsatt en ganska hög bevilln:s-proe. både för rörelse och på fastighet, så hög att, om verkliga inkomsten af rörelsen och rätta värdet ä fastigheten upptoges, beloppet skulle komma att uppgå till vida högre belopp än det nu gör, således till betydligt mera än 2 millioner. Derföre, då man vill uttaga endast 2 millioner, har man genom tysta förbehåll kommit derhän, att man, i anledning af den högre procm, sätter värdet lägre. Härigenom uppkomma de största orättvisor, emedan den ene bättre än den andre kati dölja sina inkomster:
Ofelbart har också Const.Utsk. af Slatsråds-prot. för d. 18 Maj 1849 funnit ett bref till Skara Consistorium angående ett särskildt anslag af Statsmedel, utöfver hvad Ständerne beviljat, och möjligen af mera nytta, till Gr. T. Rudensköld för försökande af en ny slags Folkskola, der barnens moralitet bättre kunde vårdas än i den beftndlliga. Månne icke tankarne deraf bordt ledas till frågan om folkskolan i hela Riket är, efter den blott 7 år förut utfärdade Stadgan, förfelad och om orsaken kan ligga i författningen eller i tillsyn öfver hennes efterlefnad. Väckelse till en sådan följdriglig tankegång har destomer lemnats i den namngifue anslagstagarens tryckta officiela redogörelse angående möjligheten att åstadkomma en icke förderflig, för den tidiga samman/löpningens förförelser farlig folkskola. Vidare är det, äfven för dem som icke läst Stalsråds-prol:n, bekant, att de innehålla åtskilligt om söndringar inom kyrkan: att ett indre raissionssällskap velat bilda sig, hvars stadgar varit föremål för Regeringens pröfning och beslut; äfven deraf skulle det synas som om någon anledning förefunnits för Utsk. att eftersinna huruvida sådane i dagen framträdande företeelser., i förening med allmänna rösten om religionsvården, denna samhällets vigligaste angelägenhet, icke haft något all betyda i afseende på bristande styrelse, tillsyn och laglydnad. Vid sista riksdag lingö Ständerna del af ett från dåvarande Depart:s-chefen för Ecklesiaslik-ärenden i underd. framslälldt förslag Den 10 Maj f. ra. 389 om cd högre eller öfverstyrelse för skolorne, och nödvändigheten af kyrkolagens omarbetning har under sednare riksmöten ständigt omtalats. Månne allt nu står så väl lill att någon vidare åtgärd icke behöfves eller är den angelägnaste omtankan för landels väl undanträngd af andra göromål för dagen, som hopande förtynga och nedtrycka sjclfverksamheten. Under tiden utfärda vanryklade lidningsskrifvare sina circulaire äfven omedelbart lill Folkskolelärarne och verkställande makten rättar dem. Fordom hette det åtminstone:
Friherren, sin mening trogen, har nu framträdt med samma förslag ånyo, under upprepande, att i54 Den 22 December e. m. det i en Constitutionel Monarchi, är ifrån NalionalRepresentationen, sorn project till ett Statshushållnings-System bör komma. Jag vågar yttra en öfvertygelse, rakt motsatt Herr Friherrens. 'Sant är väl, att alltsedan 1809 hafva Rikets Ständer icke från Regerigen fått mottaga någon fullständig plan till ett StatshushållningsSystem, om jag får tillåta mig nyttja samma rubrik, som Motionären; men derföre, att det hittills icke skett, är det likväl icke sagdt, att det icke bör eller kan ske. Det passar icke mig att undersöka, huruvida ett verkligt planmässigt Statshushållnings-System sedan 1809 ens blifvit följdt. Jag inskränker mig i detta afseende blott till den generella anmärkning att i 5 §. Regeringsformen finnes ett verkligt hinder förborgndt emot sammanhang och ordning i Rikets inre hushållning. Denna §. förbjuder nemligen en StatsSecreterare att öfvervara de öfverläggningar, som icke tillhöra det Departement, hvars Chef han är. Följden häraf blir den, att den ene StatsSecreteraren icke vet, hvad underdåniga tillstyrkanden den andra gör. Att den ena Statssecreteraren icke vet hvilka åtgärder, som vidtagas i anledning af den andres föredragningar o. s. v. Vid slikt förhållande anser jag för en verklig lycka, att man icke ofta ser besluten korsa hvarandra, och jag tror att Friherre Jacob Cederström gjort en välgerning, om han sökt i Grund - D en 11 December e. m. i55 Iagsenlig väg tillvägabringa, alt alla StatsSecreterarne blefvo ständige Ledamöter af StatsRådet.
Jag anser att det blifvit tillvägabragt på ett sätt, att under det man å ena sidan gjort ett försök att handla emot grundlagen, har man 126 Den n Maj, gifvit den å andra sidan en ny knuff, hvilket förhållande, långt ifrån att kunna återställa jemnvigten, endast kan hafva till följd att mer och mer förlama lagens kraft. Lades på bordet nedannämnda från Utsk:n inkomna mern., nemi. irån Stats-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsktn: N:o igj, med förslag lill sammanjemkning eller votering, i följd af skiljaktiga beslut, i anledn. af betänk. N:o 8g och utlåt. N:o 162; Bevil In.- samt Allm. St:s i vissa delar fattade beslut, angtde grunderna och villkoren för brännvinsbränningens utöfning samt afgifterna derför. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 om aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Onsdagen den 12 Maj i84r. Plenum kl. g f. m. Justerades i prot.utdr. för förliden gårdag. Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den ii sisth Mars på bordet lagda och den 3 April uppskjutna mern. N:o 463, med framställning angtde resultatet af statsregleringen samt beräkning af statsfyllnadssumman, jemte dermed sammanhang ägande frågor. Frih. Cederström, Jacob: Detta betänk, är af den egenhet att det ej kan behandlas lika med andra. Det kan nemi. hvarken antagas eller afslås, och för återremiss gifves ingen annan anledn. än att detsamma är oantagligt. Afslås kan det ej, emedan man ej känner om summorna icke äro riktiga, och bifallas kan det ej heller af samma orsak eller derför att summorna kunna vara oriktiga. På R. St:s beslut bero nemi. summorna.
Lät Borgare-Ståndet vid nu skedd förnyad föredragning bero vidt j. Stats-Utskotteis under lSf:o 145) afgifne Svar på de hos Hedetvärda Bonde-Ståndet gjorde anmärkningar vid TTtskottets Utlåtande; angående Fond till godtgörande af framlidne Herr Iliks-Bådet Adler Sahvii Arfvingars underdåniga Krono-fordran. 2. Eag. samt Allmänna Besvärsoch Ek onomi-Utskottens Utlåtande N:o 82, i anledning af de uti Hedervärda Bonde-Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande, öfver väckt motion, om skyldighet för privilegierad Jord att deltaga i Tingshus och Prestgårds-Byggnad. 3. Samma Utskotts N:o 83, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande, rörande 334 Pröt. tftdr. d. a5 April 1818; föreslagen ändring af Kongl; Förordningen af deri 30 September 173°> örn allniähnä vägarrieS underhållande vinlertiden. 4i Samma Utskotts JLo 84, i anledning af skedde aämärkriingär vid det af Utskotten aflenahade Betänkande öfver Väckt fråga, orri indelning af Byvägar till underhållande. 5. Samina Utskotts N:d 85, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande; ofh rättighet för deri, sorn låtit i AUmännä Brandförsäkrings-verket försäkra sin å Landet egande åbyggnad, ätt undgå erläggähdeaf Branda stod. Allmänna Besvärsoch Ékonotrii-Utskoitéts ytterligare Utlåtande N:o 81, om yrkad befrielse för gifta personer från Bevärmgs-skyldigheten. 7- Samma Utskotts Nio 82; öhr upphörande i vissa fall af Dykerioch Bergnings-Compagniets befattning med strandadt Skepp och gods. 8» Samrnä tTtskolts N:o 84, uti den väckta frågan, om Westmanlands Begementes befrielse från Arbets-Commendering vid Götha Canal. Och skulle således alla förenämde Utlåfan-’ den ad acta läggas.
Denna punkt återremitterades. 7:o Ansåg Ståndet icke påkalla någon åtgärd. N:o 212, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 52, i sammanhang med nyssnämnde, i fråga om Passevolans-afgiftens framtida utgörande, elier 5 20 Trot. TJtdr. d. i5 dug. 1840- serskilde medels anvisande till bestridande af de kostnader, hvartill densamma är afsedd, jemte Hederv. Bonde-Ståndets inbjudning att dess den 20 Maj sistlidne i ämnet fattade beslut biträda. Hvad Utskottet tillstyrkt i N:o 52, rörande den nu gällande Fouragepassevolans-afgiftens fortfarande, godkändes. Beträffande vidare hvad Utskottet hemställt, att mötes-passevolans-afgiften för manskapets underhåll vid Indeldta Cavalleriet och Infanteriet må med innevarande år upphöra, beslöt Ståndet, det må denna afgift till hälften å stat uppföras, att med 88,000 R:dr utgå från och med den tid, då denna Statsreglering vidtager, och den andra hälften deremot alt af Rust och Rotehållare utgå till dess annorlunda, i laga ordning, derom beslutadt vardea-. I öfrigt godkände Ståndet, så väl det vilkor (Utlåtandet N:o 52 pag. 5.), som Utskottet föreslagit, för den händelse Rikets Ständer skulle vid en blifvande Riksdag borttaga eller nedsätta det föreslagna mötes-kostnads-anslaget, som ock att underdånig anmälan måtte hos Kongl. Maj:t göras, med anhållan om Dess Nådiga sanclion i anledning af det nu fattade beslutet. Hvad Utskottet i öfrigt anfört, ansågs ej för närvarande till någon åtgärd föranleda.
Beträffande fluteligen och Zto Sättet och tiden til kevillonemZ anställa»» Le, sä har Hemliga Utskottet ansett nödigt, atLan^uons och RikSgälds-Lontoirets Förwaltuing och Räkenstaper roviäsrar hwart annat är, dä Uevillonon kunde anställas af samma Idevitorer pä bagLe vefla ställen, och Kevisororns, til tidans winnande, fördela sig uti särffilldta Utskott för hvardera Werket. Da k^eviliotien infaller, borde Ueviäorerno samlas den I. September och llevilionon förrättas inom Z Mänader. kevilions-kostnader» tyckes böra fördelas emellan Langren och RiksZälds-Lkontoiret til hälften hvardera; den första RsvEonku bords infalla Hen i. September issi; vch lara hos Kongl. Majrt Riksens-Standrr i un. derdänighet anhälla, at kundgörelscrna til kovisarornas inställande sä tidigt utfärdas, at de hinna wäljas hwar och en i stn Ort, och de pä längre afstånd fran Hufwudstaden boende aza rådrum at kunna sig i rättan tid infinna. De föreskrifter sch erinringar, som kevisorerne finna nödiga at göra, böra tjena Fullmägtiga til ofelbar efterrättelse, da be arv grundade pä den för dem utfärdade Inliruction, vä) i den händelse kevikorerne kunna finna nägon eller nägra Fullmägtiga hafwa uppenbarligen af försummelse eller egennytta felat emot Reglementet, Inliruction och Föreskrifter eller isian dem afwikit, sä at Weckel markelig stada der-af tilstyndats, äga de rättighet at anmäla sädanl Lil laga beifrande uti Kongl. Swea Hof-Rätt. koviiioncn öfwer Riks - Oiscontens Förwaltrring bör företagas uti Februarii Mänad ärligen och en Ledamot af hwarje Riks Ständ utses, som med Iwa af de privata Interellontorna, bertil walde denna kovilion gemensamt förrätta.
Det under vårt närvar, statsskick enda möjliga och rimliga är således att afslå allt, sorn icke är alldeles oundgängligt, just för att sålunda tvinga Styrelsen att genom förändrade organisationer finna medel äfven till de företag, som, ehuru icke oundvikliga, dock kunna vara ganska nyttiga. Det är ur denna synpunkt, som jag handlat. Jag tilltror mig visserligen icke att kunna bedöma Styrelsens hushållssystem i det stora hela; men i detaillerna kunna vi något hvar bedöma, huruvida den ena utgiften är mer eller mindre nödvändig än den andra. Jag tror således, att Gr. Horn icke kan bestrida, att ju t. ex. ett sådant arbete som Kungsholms fästning är vida nödvändigare än t. ex. en fortfarande tillökning i Gardesregmas aflöning utaf 18,000 r:dr; andra exempel att förtiga. Jag nämner blott detta, emedan det finnes ovederlagdt citeradt i förevar, utlåt, såsom ett bland bevisen, att Styrelsen har medel till vida mindre angelägna föremål än det, hvarför nytt anslag nu begäres. Om således den ädle Grefven, i stället för att, såsom han säger, se sakerna i stort, ville hafva den godheten att se dem något mer i deras detailler —- ty vårt statsskick är sådant, att man nödgas pruta äfven på det lilla —• så skulle han troligen komma till det resultat, att en tillgång af 20 ä 3o,ooo r:dr utan särdeles svårighet bör kunna beredas på ett totalanslag af 5,000,000 rtdr, såvida Styrelsen verkligen har allvar med hvad hon yttrar angrde nödvändigheten att fullborda Kungsholms fästning. Hvad åter beträffar, att R. St. nu skulle på förband gifva Statsrådets ledamöter en quasi-decharge i afseende på hvad de kunde tillstyrka K. M. rör:de dispositioner till Kungsholms fästning å 8:de hufvudtiteln, så tror jag, att hvar och en, som betänker följdernä af ett sådant förklarande från R. St:3 sida nu vid slutet af riksdagen och då Representationen är alldeles utledsen vid sina långvariga arbeten, skall finna prejudicatet ganska vådligt; och då 64 § Reg.F. uttryckligen stadgar R.
Det fans från hennes sida intet erotiskt motiv; hon beundrade hans energi och förnam en viss trygghet inför hans synbara köld, men personligen kände hon sig icke dragen till honom; och likgiltigheten slog öfver till motvilja, när hon gjorde den upptäckten, att han icke var kall, och att hans energi kunde urarta till en brutalitet som tog, när hon icke ville ge. Knapt ett år efter bröllopet födde grefvinnan von Rosenberg en son, en liten rödhårig unge, för hvilken hon kände leda från första stund. Hon kunde knappast förmå sig att röra honom med sina händer än mindre att lägga honom intill sitt bröst. Det var som lådde något orent vid honom — minnet af skam och förnedring. Också för fadern var barnet en erinran om något, hvaröfver han blygdes: om det skeppsbrott, han lidit midt inne i äktenskapets hamn, just som han för alltid trott sig ega den kvinna, som tändt hans blod; och det var som om harmen öfver att ha förlorat henne redan på förhand samlat sig i ett agg till den oskyldiga varelse, hon bar under sitt hjerta. De båda makarnes saralif blef olyckligare för hvart år som gick; kylan öfvergick till fiendskap, och fast mannen så småningom sökte ersättning utomhus för hvad han förlorat inomhus, satt bitterheten alltid kvar som en tagg, eggande till tusen förstulna små hänsynslösheter, hvilka besvarades med ett iskallt förakt. I detta hem växte barnet upp. Max liknade icke någon af sina föräldrar; han var liten, spenslig och blek med bruna ögon och eldrödt hår. Näsan hade något af den rosenbergska slägttypens djerfva böjning, men munnen var alltför stor och ansigtet i det hela taget fult. Gossen visste det mycket väl och det pinade honom; instinktlikt satte han det i förbindelse med faderns stränghet och moderns köld. Han kände sig som en bortbyting i detta hem och han skydde det. Hans uppfostran försiggick mest utomhus, bland lekkamraterna och i skolan.
Ridderskapet och Adeln väckta motion om medels anslående till fullbordande af den utaf Herr Professor von jtireda påbörjade tafla öfver Högst salig Konung Carl XUhs Kröning; och sedan Bonde Ståndet .inhämtat, dels att detta Stånd redan vid 1809 och 1810 arens Riksdag, bifallit att, i likhet med hvad då var föreslagit, en tafla öfver Högstsalig Hans Majestäts samt Hennes Maj:t nu varande Enke-Drottningens Kröning måtte på bekostnad af allmänna medel förfärdigas, likväl med vilkor att sådant borde kke under vederbörandes tillsyn och för minsta möjliga utgift, i anseende till Stats-Verkets knappa tillgångar ; och dels att den tafla och den composition, sorn den tiden var i fråga, var vida mindre än den Prot. XJidr. d. 18 April 1818.’ 311' af Herr Professor von Breda nu påbörjade, så fann Bönde-Ståndet för godt, att, med bifall till Stals-Utskottets Utlåtande öfver den väckte motionen, betyga bemälte Herr Professor Ståndets aktning och erkänsla för det af honom företagne berömvärda, vidsträckta arbete, samt tillika försäkra det Bonde-Ståndet uppriktigt önskat att Statens tillgångar hade medgifvit, att på en gång uppmuntra denna berömde konstnär, och åt fäderneslandet förvärfva ett så dyrbart nationalmonument, sorn den ifrågavarande kröningstaflan.