Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Huruvida Sällskapet svarat ernot Konun_ gens nådiga förtroende oell Allmänhetens väntan , vågar jag icke afgöra; jag får endast, med anledning af den befattning jag som Sällskapets Secreterare uti 6 år innehaft, den äran försäkra om det nit, hvaraf Sällskapets, så utom som inom Hufvudstaden vistande, Ledamöter varit lifvade, att' icke allenast meddela deras rön och iagttagelser, utan oek efter förmåga bidraga till bestridandet af de årliga utgifter, som för ändamålets vinnande varit nödiga. Ett antal exemplar af Berättelserna om Sällskapets arbeten åren 1815, 1S16 och 1817, har jag , å Sällskapets vägnar, den äran aflemna; äfvensom jag får den äran anmäla, att fyra band af Sällskapets Handlingar äro utgif. ne. Stockholm den Julii 1818- C. Trafvenfelt. Hans Excellent?, Herr Grefven och Landtmarskalk en tillkännagaf, att Herr Trafvenfelt äfven till Ridderskapet och Adelil öfverlemna! ett antal exemplar af Berättelserne om Sällskapets arbeten åren 18r5, 1816 och 1817, hvilka exemplar voro tili utdelning uti RiddarhusCanceldet att tillgå, samt hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln behagade, ge.; norn Utdrag af Protocollet, betyga LäkareSäll - i6o Den 7 Julli. skåpet sin aktning öfver Dess nit för Läkare; vettenskapens framsteg , och sin erkänsla för det lemnade vedermäle! af Sällskapets uppmärksamhet. Bifölls. Föredrogs å nyo så väl Stats~Utskottet9 den 13 sistlidne Maj meddeldte Betänkande, i anledning af väckt motion om fördelningen af arbetet emellan Riksens Ständers Revisorer af Stats-, Bancooch Riksgälds-Verken, samt skyndsam tryckning af dessa Revisorers Berat; telser, som ock Utskottets den 1 dennes afgifne, och den 4 derpåföljde på bordet lagde» Utlåtande öfver de vid nyssnämnde Betänkans de gjorde anmärkningar* Friherre Cederström , Jaeob:
Till beredande af mera utrymme i Länsfängelserne och såmedelst af möjligheten, att hålla fångarne afskiljde, anse Riksens Ständer det stadgande böra vidtagas, att, i alla de fall, der brott, efter nu gällande Lagar, kan genom A lteseller Penninge-böter försonas, och den pliktfällde saknar tillgång, desamma må med arbete för allmän eller enskild räkning aftjenas, på sätt och efter de grunder, Kongl. Enär föremålet för all Lag bör vara, atl skydda eller förbättra, men, i händelse en för stöld straffad person finge antaga tjenst hos en annan för samma, eller ännu gröfre brott, bestraffad, större hinder, i förra afseendet, skulle uppstå, genom flere vanartade personers sammansättning, och, i det senare, ändamålet åtminstone icke torde vinnas för den tjenare, som, sjelf böjd till otrohet, i sin husbonde deraf egde ett efterdöme; så och med afseende på de vådliga följder, erfarenheten i detta afseende ådagalagt, få Riksens Ständer i underdånighet föreslå det stadgande, att en lagförd och straffad tjuf ej måtte få antaga tjenst hos en sådan eller gröfre brottsling. 4:0 Då fångar, lika med andra Medlemmar i Samhället,måste vara underkastade disciplin och följagtligen äfven ansvar, då den brytes, för att kunna afhållas från förbrytelser, hvartill de af elak böjelse kunna frästas, i medvetandet deraf, Underdåniga Skrifveiserd att det straff, hvartill de redan gjort sig enligt
Han skulle gå hem och läsa. Han lovade att komma tillbaka och äta kväll. Himmelen hade klarnat upp, när det led mot skymningen, och blåsten hade saktat av. Dagens alla oroliga skymassor hade drivit undan och sjunkit tillbaka; endast vid den västra horisonten, bakom Humlegårdens kvistverk, hade några stelnade molnformationer tornat upp sig till en svartviolett vägg med skarpa kanter. Tomas skulle just gå hemåt över Humlegården, då han långt uppe på Sturegatan såg en smärt man i en vid reskappa komma gående tätt intill husraden. Kunde det vara Hall? Det var hans gång, han brukade just gå så där och stryka utmed väggarna... Tomas hade hört talas om att han var återkommen sedan en vecka, men han hade icke hört av honom något, och i dubbletten vid Kommendörsgatan bodde nu en annan. Det var han. God afton, Hall. Välkommen tillbaka! God afton, Tomas det var längesedan jag såg dig De båda vännerna följdes åt nedåt Sturegatan. De talade om ett och annat av vad de upplevat under sommaren. Tomas kunde likväl icke vidröra det viktigaste av det som hänt honom, och medvetandet härom kom honom att misstänka, att också Hall i sina berättelser undvek allt väsentligt. De hade icke heller mycket att säga varandra; gång på gång uppstod det pauser i deras samtal. Tomas kände sig nästan förlägen utan att han visste varför, och Hall var likgiltig och förströdd. Vid hörnet av Humlegårdsgatan tog han hastigt farväl av Tomas; han hade lovat att träffa den och den uppe vid Anglais. Vi ses väl något, sade han. Och han nämnde sin nya adress. De skakade hand med en hjärtlighet, som skulle ersätta vad som fattats i deras samtal, och Tomas gick hemåt. Hall gick icke upp på Anglais, ty han hade icke stämt möte med någon. Han hade endast, som det stundom hände honom, känt ett tvingande behov av att vara ensam och driva omkring bland människorna efter sin egen nyck. Det var snart teatertid; gatorna fylldes av folk. Hall gick in på Birger Jarlsgatan, vars lyktor just blossade upp omkring honom, en efter en, under en blank och grönblå oktoberhimmel.
För öfrigt har det blifvit yttradt af de värda ledamöter, som talat emot betänk., att man hellre borde af statsmedlen lemna något tillskott åt de tungt, roterade; men jag hemställer, huruvida dessa ledamöter, om något sådant varit yrkadt af Regeringen, sjelfva varit färdiga alt dertill lemna sitt bifall. Jag fortfar att begära bifall till Ulsktns betänk. Statsoch Oecon.Utsk:ns betänk. N:o 43 blef af R. o. Ad. bifallet. »4 Den 8 December. Företogs till pröfning Oecon.Utsk:s d. i dennes på bor i det lagda utlåt. N:o 137 i anledn. af väckta motioner om reglering, dels af den till stapelstäderna utgående tolag, dels af de s. k. stadsandelarna i uppstäderna. Frill, von Stedingk, Styrbjörn: När denna fråga i Oecon.Utsk. förevar, hörde jag till den minoritet, sorn ej kunde instämma i Utskrs, såsom anledn. till dess tillstyrkande, uttryckta mening, attUtsk., i målets närvar, outredda skick, icke borde tillstyrka It. St. att i fråga, huruvida städernas tolag kan anses vara af privilegii-, bevillningseller endast oeconomisk natur, yttra någon afgörande opinion, och derföre äfven för egen del hort innehålla med allt omdöme i detta afseende. Jag skulle deremot tro, att det legat inom Utskts sk) ’ iighet att söka för Ständerna utreda frågans rätta natur. Under discussionen i Ulsk. förekommo åtskilliga upplysningar, som visade, att i vissa städer tolagen var af privilegiinatur; men äfven andra omständigheter framställdes, hvilka ådagalade, att den måste vara af hevillnrsnalur. Deribland vill jag exempelvis anföra den nära beröring, hvari tolagen står med tullsystemet i allmänhet. Man föreställe sig, att R. St. belade en colonialvara med en viss tull, t. ex. 6 sk. å ett g caffe, och att K. M. sedermera för en eller annan stad beviljade en tolagsafgift af äfven 6 sk. för hvarje S caffe.
I sammanhang härmed och da den i 1 mom. sista punkten af förut åberopade § 47 i Landstings-författningen medgifna rätt för Landstinget att, “med afseende å ett ifrågastäldt företags beskaffenhet, särskildt bestämma grunden för uttaxering af de medel, som för dess utförande erfordras", synes blifva mindre behöflig, om en billig allmän grund för afgifternas utgörande fastställes, vill Kongl. Majit tillika föreslå Rikets Ständer att, derest den ofvan framställda förändringen i Landstings-förordningens stadgande]! uti ifrågavarande afseende varder af Rikets Ständer antagen, då jemväl taga tinder särskildt öfvervägande, huruvida icke ofvanåberopade sista punkt i 1 mom. af nämnda § bör utgå samt §:en gifvas den förändrade lydelse, som af Rikets Ständers beslut i ena eller andra afseendet kan föranledas; blifvande, i den män §iens innehåll varder ändradt, någon jemkning i föreskrifterna i § 48 om uppställningen af de förteckningar, som skola tjena till ledning för Landstingsskattens bestämmande och de derpå grundade sammandrag, erforderlig. De till detta mål hörande handlingar skola vederbörande Utskott tillhandahållas. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest, städse välbevågen. C A R L. (i. Lagerstråle. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 37. 9 Utdrag af Protokollet öfver Civil-Ärenden, hållet inför Hans MajU Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 10 November 1865. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten., Bredberg, Thulstrup, Renterskiöld och Carlson.
Herr Domprosten Knös har anfört, att ehuru frågan om förändrad organisation af Domkapitlen vid liera riksmöten förevarit, utan att en lösning deraf kunnat vinnas, Irågaas stora vigt likväl kraftigt manade till ett återhpptagande deraf, hvarvid, enär det visat sig att hvarken valprincipen eller cooptationsprincipen vore rätta grunden, hvarpå en ny organisation kunde byggas, det blott återstode en tredje princip, som härvid kunde löljas, nemligen embetsmanna-belördringsprincipen, eller att ledamotskap i Domkapitlet antingen gjordes till en särskild embetsbefattning eller ock förenades med annan einbetsutöfning. De fördelar, som genom det förra alternativet kunde beredas, ansåge motionären dock vida öfvervägas af dermed förenade olägenheter, såsom de betydliga löne-anslagen till en sålunda nybildad embetsmannakorps m. m. För det sednare alternativet åter talade erfarenheten, ej mindre vårt eget fäderneslands, än fremmande länders, och det vore följaktligen detta, som motionären ansåge böra väljas. Hvad då först anginge frågan om antalet af Kapitulares i hvart kapitel, så enär ett af dessa embetsverks väsendtliga åligganden vore att öfver presters lagöfverträdelser och förseelser utöfva domsrätt, funne motionären, med afseende jemväl å Domkapitlens vidsträckta rätt vid upprättande af förslag till tjenster samt den betydliga kassaförvaltning och penninge-uppbörd, Domkapitlen hade sig ålagd, antalet af Kapitulares icke kunna bestämmas till mindre än fem, ordföranden inberäknad. Beträffande åter den vigtiga och svåra frågan, hvilka dessa Kapitulares skulle vara eller, med andra ord, vid hvilka embetsplatser ledamotskap i Domkapitlet skulle fästas, sä ansåge motionären utt man främst borde laga till ledning häfden, hvilken tillerkände Bih. till It. St.
Dåren bläddrar flyktigt igenom henne, men den v i s e läser med eftertanke, t y han v e t, a t t han endast en g å n g k a n läsa henne. Jean Paul. Hon har i ovanligt mått de gåfvor, som den lyriska konsten kräfver. Man ställer allmänt hennes röst i jämnbredd med Kristina Nilssons. Hon är högväxt och har ett kraftigt ansikte, upplyst af stora, strå- lande ögon. Och redan hennes första steg på tiljan visade, att hon är lika mycket scenisk artist som sångerska; ja, Paris-pressen har ej tvekat att om henne använda uttrycket: » tme grande tragedienne. » " Øid årsskiftet. \ J \ et var en midnattsklocka som slog, det var en hölja som tröttad dog, en suck som höjdes på tidens våg af färdmän, hunna ett stycke - på tåg. %&gt;e se sig om och stå en minut Aino Achté är återigen en bekräftelse på ärftlighetens stora lag. Hon är ett verkligt konstnärsbarn. Det var hennes fader, som anförde orkestern, och hennes moder, som var primadonnan, när man i fosterländsk hänförelse i Helsingfors gjorde försöket med en finsk opera. Och af dessa föräldrar har hon ock först ' införts i musikens värld. Hon är född i Helsingfors d. Efter att ha genomgått finska fruntimmersskolan där, studerade hon sångkonsten under moderns skickliga ledning. S e - dan vid aderton års ålder gjorde hon tillsammans med denna en konsertturné genom nästan alla Finlands städer. I Berlioz ' » Faust » utförde hon samma år i Helsingfors Margarethas roll och i Sibelius ' promotionskantat sopranpartiet på ett sätt, som redan lät en ana hennes blifvande framgångar. Så kom hon på hösten 1894 till Paris. Efter blott ett par veckors studier för Edmond Duvernoy sökte hon inträde vid konservatoriet. Sex platser voro lediga, men de sökandes antal var 97. Med juryns alla röster blef den unga flickan en bland de lyckliga; och upprepade gånger erhöll hon under studietiden vid konservatoriet frikostiga understöd och belöningar af franska staten. Och så i augusti detta år lämnade hon konservatoriet med första priset i operaklassen. Med detta pris följde två års engagement vid Stora operan, men med de anspåkslösa villkor, som den plägar gifva nybörjarne.
Utskotten icke bordt afgifva ett fullständigt förslag till Författningen, Men då elemena terne i Utskotten varit så stridiga sig emellan, skulle ett sammanhängande helt ej kunnat åstadkommas. Derföre har man nu inskränkt sig till framställning af generella grunder, i stället för ett formligt Författa ningsförslag, Då likväl dessa allmänna grunder kunnat uppgifvas, är det rätt besynnerligt, att man här vill sätta sig emot dem, och de begärde rättelser, sorn dermed åsy’’ftas. Jag tillstyrker för min del antagandet af Friherre Åkerhjelms förslag, med Grelve von Perseus tillägg. Hvad särskilt angår Ilcrr Cedeischjölds yrkande 0111 straffbe Den 22 Janualii e. m. sliimmelse af ett års fästning för obehörig visitation, så skulle det vara intressant att veta, efter hvilken måttstock och hvilka lagstiftningsgrunder detta straffar lämpadt. Bötesansvar måtte vara vida tjenligare, ty. straff och förbrytelser böra stå i jemnt förhållande till hvarandra. Detta saknas alldeles i Herr Cederschjölds project, Det är anmärkningsvärdt, att ett så orimligt straff, som fästningsarbete under ett år, för otidig visitation, föreslås af samma Ledamot, som så gräsligt ifrat mot lösdrifvares insättande på Arbetshus, hvilket han kallat att lägga händer på Guds beläte. Mig tyckes, att man borde hafva att af deri philantropiska Ledamoten vänta lika mycken menniskokärlek och välvilja för Tullhetjeningen, som för lösdrifvare. Herr Crusenstolpe: Vådan af att underkasta fruntimmer kroppsvisitation efter insmugladt gods visas bäst genom anförande af ett exempel. Om en person, som ville skada ett fruntimmer, särdeles af börd, öfvertalade en visitator, att på ett oanständigt och förnärmande sätt anställa kroppsvisitation å detta fruntimmer, vöre hon för lifstiden deshonorerad, och hennes reputation förstörd.
Nu står läseriet i sitt flor - med predikomöten, missionsauktioner, söndagsskolor (der bönderna sjelfva undervisa) in. ni. ni. m. och sjelfva skolsalarne upplatas till dessa tillställningar. Mellan två och tre hundra kronor, och derutöfver, skänkas iirligen af detta fattiga folk till missionen: oaktadt inom församlingen finnas många som lida nöd p&amp; föda och värme. Men hur nödvändig de anse denna verksamhet, vet jag icke; ty lärarinnan har aldrig deltagit i deras predikomöten, aldrig bevistat deras auktioner, aldrig befattat sig med deras söndagsskolor, aldrig gifvit ett öre till missionen, g i r sällan i kyrkan (detta senare hufvudsakligen beroende på den långa vägen), och likväl bevisa de henne all vänlighet och det största förtroende, och hon har aldrig hört folket göra någon anmärkning öfver hennes hedendom. * * x Nu slutar jag med en erinran om, att utlästa böcker, som äro goda och som tala sanning, kiinna icke bättre användas än att skänkas till folkskolor på landet, s5 vida läraren har förstånd att använda dem. Mycket böcker behöfves, ty böckerna bli snart svartlästa ocli trasiga. 247 Signora Gesoalda Pozzolini. Efter en utförligare lefnadsteckning af Constantini Arntzen. taliens storhet och förfall, dess förfärliga olyckor och kraftfulla, be$ zfl undransvärda pånyttfödelse är känd af enhvar, som tillhor det bildade % \ samhället; men den italienska qvinnan, som utgör detta larids ädlaste del, dess dyrbaraste skatt, förblir för främlingen obekant, ofta misskänd och underskattad. Grunden härtill är lätt att förstå för den eftertänksamme och allvarlige iakttagaren, och vi behöfva ej här vidare utveckla dencanima. Vi vilja i stället för läsaren presentera en yvinna, som spelat en framstående ro1 i Italiens nyaste historia och kraftigt bidragit till dess enhets grundläggande: Gesoalda Yozzolini. Hon tillhör den gamla adliga livornesiska familjen Malenchini och är en högt begåfvad qvinna, Iivars utmärkta egenskaper och varina hjerta fått den lyckligaste utveckling - först i fädernehemmet, och sedan under de förhållanden, i hvilka hon lefvat i Florens.
Dels tillhör förslaget om ett sådant correctiv ej BancoUtsk. att uppgifva, och dels torde vara svårt att uppgifva sättet att i positivt bevis leda dessa vissa auctoriteters förseelser. Det torde kanske derföre vara lämpligast att bos K. M. anhålla om utfärdande af Nåd. påminnelse till samtliga auctoriteter i Riket, hvilka utgifva vederhäftighetsbetyg, att vid utgifvandet deraf med försigtighet tillvägagå. Jag erkänner visserligen någon oformlighet deruti, att begära en Nåd. påminnelse om en författnings efterlefvande; men då fel emot denna författning är af natur att icke för den felande medföra någon laglig påföljd, torde en sådan åtgärd vara den enda till ändamålet (mindre förluster för Discouterna) ledande. Det bar t. ex. nyligen inträffat, att ett Landshöfd.Embete samtidigt intygat vederhäftigheten af låntagare och borgesman, dels under namn af deras firma, dels under andra namn. Om större eller mindre förlust häraf för Disconten uppkommer, då samma personer sålunda derstädes äga dubbla och för höga förbindelser, är sådant alldeles icke Directrs, utan Landshöfd.Embetets fel, ehuru någon laglig påföljd deraf för detta Embete icke inträffar. Jag öfverlemnar dock till BancoUtsk. att, i afseende på något correctiv emot missbruk med vederhäftighetsbetyg, uppgifva det lämpligaste förslag, hvarefter annat vederbörligt Utsk., om så behöfves, kan saken handlägga. Behofvet af de här ofvan föreslagna 4 punkter torde af de båda sednaste Discont-revisionsberättelserna bäst kunna vitsordas. Jag anhåller om remiss häraf till BancoUtsk. 5:o Vid sista Riksdagen framställde jag den motion, att R. St. i underd. skulle till K. M. i önskningsväg ingå med anhållan om det stadgande: att ingen hädanefter må få prestvigas, eller till prestexamen godkännas, som ej inför Consistorium fullständigt styrkt, att han vid det Universitet, dtr han studerat, inhemtat tillräcklig kunskap uti vexelundervisningsmethoden, för att kunna såväl organisera en sådan skola, som derstädes Jemna fullständig undervisning.
Kämners-Rätter, om deras indragning . . 52, 70, 98. L. Lagfart, om vissa förändrade föreskrifter derför 11, 48, 72. Lagförslag, allmänna, om sättet för behandling deraf 125. Lagmans-Rätter, se Kämners-Rätter. Lagsökning skostnad, om ersättning derför ., ••• • 74. Laasökninqsmål, om förändrad ordning för deras behandling i vissa fall * .76, 105. Landbo, se Jorda-Balken. Lifstidsstädja, om inteckning deraf, se Inteckning. Lysning, se Vigsel. Lösören, om köp af sådane, då de qvarblifva i säljarens vård . 69, 102. M. Missgernings-Balken, om förtydligande af 2 $ i 41 Kap. deraf 22. 5 Missgemings-Balken, om ändring af 8 § i 24 Kap. deraf, se Vapens dragande. „ om ändring af 9 § i 20 Kap. deraf, se Rån. „ om upphäfvande af dess 27 Kap., se , Dulgadråp. Morgongåfva, se Gi/torätt. om bestämmande af en deremot svarande rätt i boet för mannen 97, N. Notarie, Utskottets, om serskild vedergällning för honom 51. Nyttjanderätt, angående inteckning af aftal derom, se Inteckning. Ohägn, se Åverkan. 0. P. Prtescriptionslid, för fordringars utsökande 32. Prest., om ansvar för sammanvigning af personer, som ej uppnått laga ålder .. 16. Prestebohl i Helsingland, se Husesyn. Prester, om ändring i befordringslagarne för dem 7. Privatbankssedlar, om ansvar för förfalskning deraf . 39. Privilegier, Adeliga, om förklaring af 32 $ deri, se Adel. Privilegier. Promotorial i lagsökningsmål, om meddelande deraf 13, 50.
Och får Collegium, i afseende härpå, i underdånighet anmäla, att de tilverkningar, för hvilka lånrätt i Manufactur-Discontfonden äger rum, äro af dels ostämpelbar, dels stämpelbar beskaffenhet; att värdet af de förra beedigas af tillverkaren, och inlemnas derom bevis till Collegium, innan lånrätten bestämmes; att åter värdet på de stämpelbara inför HallRätten vid afstämplingen bestämmes och sedermera till Collegium uppgifves; varande Fabriksidkaren, enligt DiscontReglementet, alltid skyldig att, när så fordras, uppgiftens rigtighet med ed styrka; att ostämpelbara tillverkniagar i allmänhet, samt större delen stämpelhara varor äro af så mångfaldiga slag och, i följd af deras beskaffenhet, af så olika värden, att, efter Collegii tanka, någon viss tariff svårligen kan uppgöras, hvarefter deras värden böra af HallRätterne bestämmas, och att således, hvad dessa angår, någon säkrare controll å värdet, än den redan fastställda, ej står att vinna, samt att det i öfrigt mäste ankomma på Collegii uppmärksamhet att, så vidt ske kan, tillse, att origtiga värden ej uppgifvas; men att deremot en och annan af de stämpelbara tillverkningarne, och deribland hufvudsakligen kläde, icke äro af flera slag, än att årliga värde-tariffer derå böra kunna uppgöras. Och vid detta förhållande, samt enär det icke undfallit Collegium, att vid HallRätterne skiljaktiga grunder hittills blifvit följda för bestämmandet af värdet på afstämplade kläden, hvaraf följden varit, att värdet på samma slags kläde blifvit i den ena Staden uppgifvet högre eller lägre än i en annan, har Collegium, för att, så vidt ske kan, förekomma, att värdet på samma slags stämpelbara tillverkningar, för hvilka lån meddelas och som äro af den beskaffenhet, att tariffer å deras värden årligen kunna upprättas, ej må till olika belopp uppgifvas, redan före detta gått i författning att förskaffa sig de upplysningar, som funnits erforderliga för att bedöma lämpligaste sättet för uppgörandet af berörde tariffer; och förmodar
Förvaltningen af sjöärendena, bestyret med förvaltningen och redovisningen af anslagen å 4:de hufvudtiteln, på grund afKongl. brefvet den 6 November 1849, blifvit, från och med år 1850, af Kongl. Krigskollegium öfVertaget. Under begge revisionsåren har, likasom, enligt sednaste revisions-berättelse, under nästföregångna två år ägde rum, ett belopp af 3 Rdr 24 sk., utöfver det å riksstatens 2:dra hufvudtitel med 6,270 Rdr uppförda anslag för Kongl. Krigshofrätten, utgått af hufvudtitelns besparingar, såsom lönefyllnad åt Väbeln vid Hofrätten C. E. Fröléen.. Enär förhållandet härrör deraf, att lönen för Väbeln, uppförd uti den för Hofrätten fastställda nya stat med 219 Rdr,t varit uti den gamla staten bestämd till 222 Rdr 24 sk., hvilket belopp Fröléen, som undfått fullmakt pä tjensten under den tid, då den äldre staten ännu var gällande, alltså äger under sin tjenstetid fortfarande uppbära, hemtade 1851 års Revisorer häraf anledning till den hemställan, att ifrågavarande lönefyllnädsbelopp, 3 Rdr 24 sk., måtte på allmänna indragriingsstaten uppföras. Uti denna hemställan få nu församlade Revisorer instämma. §. 2. Uti 1851 års revisionsberättelse, pag. 20, förekommer en anmärkning derom, att för åren 1847 och 1848, af 2:dra hufvudtitelns besparingar, enahanda ersättningar blifvit Sekreteraren hos Kanslirätten Protokollsekreteraren E. Helling och Kanslirättens vaktbetjening beviljade, som för de nästföregångna två åren varit dem Jf f — 12 — tillagda, med 150 Rdr till den förre och 16 Rdr 32 sk. till den sednare, motsvarande deras från Postverkets stat tillförene uppburna arfvoden.