Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är öfverflödigt att tillägga att till sådan ytterlighet drifver lidelsen la chda, att trots hennes retliga och stolta liarakter fördrager hon af sin älskare hugg och slag, den hårdaste behandling. Det förefaller som om förödmjukelse och lidande ännu mera bunde henne vid honom. Efter en misshandling synes l ' a chuh lika öm som en turturdufva, lika mjuk som en vante. Den kärlek som Za c h d a hyser är en våldsam lidelse, som behärskar henne helt och hållet. Den kan understundom vara flyktigheten själf, men understundom drifva henne till motsatt ytterlighet. Under alla förhållanden är den af en våldsam, tygellös liarakter, som vidt skiljer sig från den ärbara formen för kärleksförhållanden på. landsbygden. Det är en vild kärlek och dolken ar icke långt borta, nar svartsjukan kommer med i spelet. De lagar och institutioner, som civilisationen skapat, verka tryckande på Ca chula och civilisationen har på henne icke haft något inflytande. Vår ryktbare romans beundransvärdt väl tecknat denna författare Pérez ~ d d ó har genuina typ, som alltid är ursprunglig, alltid okufvad, i en af sina sista arbeten Foytzmata y Jaczhta. Den, som känner folket i Madrid, finner i den boken en verlilighetstrogen och malerisk bild af dess kvinnor. Såsom ett exempel på denna kvinnas religiösa uppfattning skall jag tillåta mig anföra en anekdot, som jag har från trovärdigt håll. En chula berättade, att då hon en dag gick på en gata i Madrid, mötte hon en elegant seiiorito, som förtrollade henne genom sin stolta hållning, strålande ögon, vackra svarta skägg och öfriga tjusmedel, som hon såg eller trodde sig se hos honom. rDet intryck han gjorde på mig var så lifligtu, fortfor hon, natt jag stirrade oafvandt på honom och jag tänkte, om denne man icke följer mig, dödar jag mig. Helt och hållet uppgående i denna lidelse bad jag det ena salve efter det andra och erbjöd la Virgen del Carmen en massa ... och huru länge jag bad och offrade - så följde mig senoritona.
Allt hvad jag skulle tro, att detta Bolag af det allmänna önskade påräkna, vore 1:0 en arbetskommendering af Kronans manskap, emot vanlig betalning och öfrige förpligtelser, och 2:0 ett efter behofvet afpassadt penningelån eller förskott, emot låg ränta och successiv årlig afbetalning, att begagnas tinder arbetstiden, som efter min fullkomliga öfvertygelse, icke borde väcka längre än i 2:ne år. Om fördenskull Riksens Ständer till Kongl. Majit i underdånighet hemställde detta ärende, med deras bifallande förord, och i enlighet med det förslag, jag nu haft äran i ali vördsamhet framställa; så är jag öfverlygad, att samtid och efterverld skulle till Riksens Ständer derföre frambära en skyldig tacksamhétsgärd, enär ett verk ömkligen ko mine till stånd, der den stora all - Den i F e b r u a r i i e. m. i-o t manna nyttan ligger si nära, men hvilket under mera än hundrade Ar, genom korrtsynta och fördomsfulla åsigter hlifvit försummadt, och som likväl för Stockholms handelsrörelse är ett ibland de vigtigaste som någonsin varit påtänkta. Och får jag vördsamligen anhålla, alt detta mitt anförande måtte blifva de respective MedStånden communiceradt, och lill de vederbörliga Utskotten, lill besvarande vid det nya Betänkandets afgifvande, öfverlemnadt. Lades på bordet. Föredrogs ånyo och bifölls Statsoch BancoUtskottens, den 28 sissledne November under N:o 29 afgifne, samt den 7 derpåföljde Januari i e. m. på bordet lagde Utlåtande i anledning af Herr Rosenblads, Bernhard, från Ridd. och Adeln till StalsBaneooch BevillningsUtskotten remitterade memorial, angående utställande af ett nytt Crediliv å 2 millioner R:dr till ManulacturDisconten.
Hvad först beträffar Rikets Ständers erinran, att den kostnadsberäkning, på grund hvaraf beslut om anläggning af stambanor vid 1853—1854 års riksdag fattades, upptagit anläggningskostnaden lör en mils jernväg med enkel bana om fem fots spårvidd, afsedd alt begagnas med lokomoliver, till i medeltal 333,333 R:dr 16 sk. Ranko eller 500,000 R:dr R:mt, kostnaden för driflmateriel inberäknad, men att deremot, enligt det förslag, hvilket Indes til! grund för Eders Kongl Majits Proposition i samma ämne vid 1856—1857 årens riksdag, kostnaden för en mil jernväg med driflmateriel uppginge till mellan 7 och 800,000 R:dr i medeltal, så. torde det emellertid icke tillkomma mig att härom afgifva upplysning, då jag först år 1855 erhöll Eders Kongl. Majits nådiga uppdrag att vara Chef lör Statens jernvägsbyggnader och derförinnan icke haft den ringaste kännedom om de för ifrågavarande anläggningar tillkomna förslager eller kostnadsberäkningar.
Skrifvelse, angående Arbetsoch Corrections-Inrättningen i Wadstena. S. A. K. (jenom åtskilliga vid detta Riksmöte gjorda framställningar, har Riksens Ständers uppmärksamhet blifvit fästad derå, att den uti Wadstena vararande Arbets-och Corrections-Inrättning, efter hvad erfarenheten visat, icke är ett säkert förvaringsitälle for brottslingar, hvilka ej sällan, flere eller färre, skola fått tillfälle, att rymma derifrån, samt att det rned ändamålet af en förbättrings-anstalt ej vöre förenligt, att derstädes, på sätt, som vid Corrections Inrättningen i Wadstena varit brukligt, intagas förhärdade hofvar, hvilka deremot borde 3 Rikets Fästningar förvaras, '3 6 Underdåniga Skrifvtlsirl emedan på andra ställen deras afhlllande från rymning är nästan omöjligt. Riksens Ständer, som insett behofvet af en förändrad organisation af 'Wadstena Corrections-Inrättning, hafva fördenskull trott sig böra hos E. K,. M. i underdånighet anhålla, att sådane åtgärder och förbättringar i afseende på nämnde Corrections Inrättning kunde varda vidtagne, hvarigenom densamma på ett mera tillfredsställande sätt kan uppfylla det der-j med åsyftade ändamål, hvilket, enligt Riksens Ständers tanka, säkrast skulle uppnås, om dervid till föresyn tagas de i andra Länder, särdeles i Norra America, varande Inrättningar af samma slag. Riksens Ständer framhärda etc. Underdåniga Skrifvelser. 37 N:o 410. Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 15 Dec. 1823 Preste-Ståndet d. 16 — —- Borgare-Ståndet d. 16 — —• Bonde-Ståndet d, 17 — •— Riksens Ständers underd. Skrifvelse, i anledning af Kongl. May.ts Nådiga Bref, rörande jemkning af Extra Roteringen i Riket. S. A. K. Sedan Riksens Ständer’, genom underd.
Då i vårt land, enligt regeln, församlingarne sjelfva underhålla sina Kyrkor, men, i fall, son» detta, der den i ett hämmande dyrt land varande lilla församlingens ständiga medlemmar sannolikt icke mäkta med att ensamme underhålla kyrkan, så torde denna förbindelse lämpligast böra delas af dem, som, till följd af deras gemenskap med Landet, kunua anses hafva intresse i församlingens bestånd; och då, enligt hvad kändt är, berörde församling, till största delen, beslår af sjömän, hvilka någon tid äro och sedan upphöra att vara medlemmar af församlingen, så synes det icke obilligt, att bidrag till Kyrkans underhåll lemnäs af dem, som idka sjöfart och bandel på England, samt således, orri också deras skepp icke hvarje gång gå till London, dock, såsom föranlåtne alt sjelfve eller genom andra besöka landet, måste anses intresserade af, att en Svensk församling derstädes finnes, och företrädesvis i den stad af Riket, der affärerne äro coneenirerade. Jag förutser den följd af berörde 3a Slatssamt Allm Besvoch Ekon -Utskottens Utlåtande, N.o g<j. beslut, om det skulle blifva Rikets Ständers, att vid nästa Riksdag kom me att begäras ersättning af Ständerna för den, sannolikt oumbärliga, inkomst, som sålunda komme att fråntagas Kyrkan; och då jag icke inser någon förbindelse för Stats-Verket att, i strid med den ofvan antydda allmänna principen, genom directa bidrag underhålla denna Kyrka, så måste jag, till dess en lämpligare norm för utgörande af bidrag till detta ändamål ulfinnes, tillstyrka bibehållande af den nuvarande afgiften.” Uti denna reservation hafva Herr Baron Cederström, Herr Biskop Hedre’n, Herr Doctor Hallbeck och Herr Prosten Odelberg instämt. Ank. till Exp.-Utsk. d. 2g Mars, kl. 1 e. «. Utlåtande, i anledning af åter remiss af Betänkandet N:o 38, angående personliga skyddsafgiftens användande till Folkundervisningens befrämjande. Enligt från Riks-Stånden ankomna Protocolls-Utdrag, har Hederv. Bonde-Ståndet bifallit, men Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Högv.
Det bör icke kunna blifva någon brist på transporterne från Norrland till Stockholm, om ett sådant beslut, i händelse det af Konungen gillas, blir kungjordt i så god tid, som nu är fråga om. På denna lid hinna så väl nu under byggnad varande fartyg att fullbordas, som nya fartyg att färdiga byggas; och dessutom höra vi redan från mänga ställen den klagan, att Svenska fartyg ligga obegagnade, af brist på frakter. Vi se, att skeppsbyggeriet ökas, och vi hafva nyligen af Gr. Horn hört, huruledes skeppsbyggeriet har stannat i sin tillvext, derföre att de främmande fartygen upptaga frakterna. Jag tillstyrker således bifall till Utsk:s betänk., med den förändring, alt året 1845 ändras till 1846. 5 0. 42 330 Den 11 December e. m. Hr Rosenblad, Bernhard: Hvarje tid har haft sina satser, som, under yrkande att vara obestridliga och kallade sig en allmän opinions, ensidigt och pockande fordrat tillämpning, icke medgifvande den Ingna pröfningens inkast. Om än vår tid utmärker sig för sin rikedom i dylikt hänseende, hafva dock icke de förflutna saknat deras tillgångar å s. k. ”obestridliga satser,” ehuru helt olika dem, som nu framträda med detta anspråk. För trenne århundraden tillbaka gjorde sig på delta sätt den fordran gällande, att ali handel och, i möjligaste måtto, alla handtverk och all sjöfart skulle sammanföras hos städerne. Från Tyskland infördes denna lära till Sverige, och ehuru under största delen af det århundrade, som närmast derpå följde, utmärkte män stodo i spetsen för Sveriges styrelse, förmådde de dock icke undandraga sig detta inflytande af deras tids s. k. allmänna opinion. Vid medlet af 1500-talet fans på Sveriges kuster såsom folknäring en, efter landets dåvarande förhållanden, icke obetydlig landlmannasjöfart, och som, om den fått fortfara, kunnat utveckla sig till en rik grundval för Rikets välstånd och sjöförsvar.
Sedan det år 1789 blifvit hvarje medborgare tillåtet att, utan afseende på stånd , ega frälsehemman , skola dylika afbandlingar föranledt till många olägenheter, i det att ofta bandt, dels att, då innehafvaren afen på förenämnde sätt åtkommen frälse-egendom försummat inteckningsförnyelse inom den i lag stadgade tid, okände arfvingar efter den, som egendomen förpantat . deraf tagit sig anledning att emot innehafv3ren väcka rättegång, för att derigenom förmå den sistnämnde att erlägga nlgon sum» LagUtskotlets Betänkande N:o 29. 3 ma penningar i förlikning, och dels (hvilket syntes kunna afhjelpas) att, då egaren af ett dylikt hemman velat öfverlåta eller försälja detsamma till annor man , Domstolarne vägrat lagfart å en sålunda erhållen frälserätt, fastän de så kallade förpantningsåren , eller den tid, som contrahenterne sig emellan vid köpeafhandlingens upprättande bestämt , redan tilländagå» j genom hvilket vägrande egaren blifvit satt ur tillfälle att använda sin egendom efter behag, och sålunda förlorat en rättighet, lden alla andra innehafvare af jord inotn fäderneslandet skola tillgodonjuta» i anledning häraf hemställer Motionär - ten, om icke den förklaring af allmänna Lagen må till Kongl, Majus Nådiga sanCtion af Rikets Ständer i underdånighet föreslås, att all redlighet till cd er las en af ett pd ajli anbert) r de sätt jörpänladt hemman md upphöra, sd snart de i förpantningsbrafvet föreskri frie dr tilländliliipit, och vederbörande Domstol vara pligtig, att d jrälser ätten meddela lagfart och fasta. Och yttrar
Herr Retlig har vidare yrkat, dels alt ansvaret för försummelse att vid svedjande iakttaga föreskrifterna i IS kap. 1 § Byggninga-Balken måtte bestämmas till 100 daler silfvermynt böter, ehvad skada sker eller ej, samt dels att, med ändring af 2 § i samma kap. och balk, fallbrannaren, derest bevakningen åsidosättes, innan elden är fullkomligen dämpad, måtte varda underkastad enahanda ansvar och tillika förbunden att, äfven uti de i detta lagrum förutsatte händelser, till den genom skogselden lidande utgifva full skade-ersättning. De af motionären åberopade lag-paragrafer äro af följande lydelse: 1 §. »Vill man svedjeland bränna; afrödje då skogen näst omkring, gräfve upp jorden och håfve vatten derhos och annan redskap, som tjenar att släcka elden med. Tillsäge ock nästa grannar att vara vid handen och komma till hjelp, der så 30 Lagsamt Allm. Best'.- och Ekonomi-Ulskollens Betänkande, JYi 29. omtränger. Hvar som förr, än han det allt gjort häfver, eller då starkt väder, stor torka och hetta är, tänder eld å svedjeland, eller går derifrån, innan elden alldeles utsläckt är; höte tio daler, ändock ingen skada sker. Sker skada; gälde af gods sitt, och böle hundrade daler». 2 <§. »Nu bäfver han tagit del i akt, som här sagdt är, och händer sig, att elden ändå vidare går, eller häfver elden sig så fördöljt, alt den ej kunnat niiirkas, och gör sedan skada; tillsäge då, vid tio dalers bol, dera grannar, och låle klämta vid nästa kyrka, att dermed folk till hjelp kalla. Brinner då byaskog, bote fern daler vådabot för hvardera, egarens ensak, oell dertill för hvar ek och bok sexton öre; plantere ock sådana träd i stället, som förr är sagdt. För by och kyrka bo tes, som i 24 kap. urskiljs.»
Men bäst torde likväl .7 H. 3i Don 21 November e. m. vara alt hålla de frågor tillsammans, som höra till förstärkt BancoUtsk., d. v. s. frågorna både om reserv-fonden och medlens utbetalning, samt låta dem, som höra till förstärkt StatsTJtik., komma efter. Frih. Sprengtporten: Jag önskar att StatsTJtsk. måtte genom sill beslut, i afseende på bancovinstens disposition, komma i tillfälle ati tillstyrka åtskilliga anslag till allmänna arbeten, hvilka icke blifvit upptagna i Utskls förslag, på sätt som synes af de reservationer, hvarmed jag bifogat betänk. ; men jag hemställer till Hr Lagerhjelm, om det gagnar till något att nu meddela en instruction, innan SlatsUlsk:s förslag blifvit pröfvadt, att ifråga var. medel skola användas på stora och icke på små företag, synnerligast som en instruction, affattad i så allmänna termer, blefve föga bindande; dessutom kunna de finnas, sorn anse medlen icke illa använda, om de spridas på olika punkter i Riket och således blifva mera allmänt fördelade, än om de användas blott på ett eller annat stort företag, ehuru jag icke vill hafva sagt, att, om tillgången ökas, frågan om större företag icke bör betraktas annorlunda än hittills. Jag nämner detta, idott för att tillkännagifva, det jag tror, att om Hr von Hartmansdorffs förslag anloges i afseende på medlens fördelning, så vore StatsUlsk., som förmodligen kommer att handlägga frågan till slut, efter detta Utsk. börjat dermed, icke bundet i de förslag de komme nit framställa till Stånden, och derigenom kunde man undvika votering i förstärkt StatsUtsk., så väl som uppehåll i ärendets behandling, som i annat fall komme att äga runi. Jag öfverlemnar åt Hr Lagerhjelm att sjelf bedomina, om icke lämpligast är att R. o. Ad. yttrar sina åsigter med full sakkännedom, när extrastatsregfertn företages.
Om förändring och lindring i Saltpettergärdens utgörande. Angående Bokhållaren Carlsunds utbekommande af Mantalsskrifnings-provision; Om utbetalning af Begrafningshjelp efter Secreleraren Morin. B an co-Ut skottets: Angående en ny Mynt-Ordning; Den 11 April. 393 Frågan om rättighet att i Banquen mot Svenskt Specie-mynt tillbyta sig omyntadt Guld och Silfver? Förlängning i Prasscriptions-tiden för Låns omsättning i Banco-Discont-Verket; Skyndsamhet i utgifvandet af Banquens Fastighels-Lån. Närmare bestämmande af rättigheten för Bolag och Corporationer att i Banquen upptaga Lån på fast Egendom. De vid Banco-Discont-Verket erforderlige vederhäftighets-betyg och tillökning i antalet af Verkets Styresmän; samt Understöd för Södertelje Canal. Statsoch Banco-Utskottens: Angående Justering inför båda Utskotten gemensamt af de föreskrifter, som skola gälla för Rikets Ständers båda Penninge-Verk. Lag-Utskottets: Angående att publiqne Auctoriteter, som å Kronans vägnar afsluta Contract med Enskilde, ej må vid tvist deröfver döma; Om förlupen Makas rätt att i nytt Giftermål ingå. 394 Den 11 -April. Om bestämd förklaring angående hvad till Politie-mål hörer; Angående Sjölagens öfverseende; Om Jordägares företrädes-rätt lill Brukares lösa Egendom; Angående frågan om ändringar i nu stadgade R ä ttegå n gs-Or d n ing; Rörande förslaget om Polisens ställande under Kongl. Hof-Rättens granskning. Lagsamt Oeconomice-Utskottens: Om förslag till förändring af så väl Enskiftes-Författningarne; som af Förordningen om Stängsel-skyldigheten; samt Oeconomice-Utskoltets : Angående förändring i mätningssättet af Säd och Halm.
Skulle häraf utrönas, at den influtne Bewillningsoch Krigsgärds-SUMM3N öfwerstigir Twä Millioner Fem Hundrade Tusende Riksdaler Specie, bor öfwerjkottet genast Ut-A88i8ners8 och pä särskild räkning uti L-m^uen nedsättas, för at anwändas pa sätt här ofwanföre finnes stadgadt; och böra Fullmägtige hwarje är, sä snart Sammandrager ar. förfatladr, til Kongl. Stars-Lontoiret upgifwa Ofwerffotrs-Summan, pa det Kongl. StarsQontoil-et derefter mä kunna reciuirera hwad behofwet fordrar. Uestamier uppä 1810 och följande arens Bewillning och Krigsgärd, hwilka efter Upbörds-ärets stut inflyta, upragas uti Lalculen öfwer beloppet af Bewillningen och Krigsgärden för det är, til hwilket medlen höra, sä at, om wid Sammandragets författande ar i8n, något öfwerffott pä 1812 ars Bewillning och Krigsgärd icke skulle wisa sig, men Ue>trwtier för är 1810 sedermera lefwereras, sa komma desse Ueztantier at tilläggas den uri Sammandraget uptagne Summa af 1810 ärs medel; och sä snart af Lontoirets Räkenskaper utrönes, at Contoiret af I8IO ärs Bewillning och Krigsgärd erhållit mera än Twä och En Half Millioner, Den 29 Mars. e. m. 1325 ner, kommer skillnaden at anses såsom öfwerskott 0. s. w. — Dock anmärkes harwid, at uri Bewillningsoch Krigsgärds-buining af Twä och En Half Millioner Riksdaler, endast invcgripeS den Bewillning och Krigsgärd, som efter upgjorde Taxerings»Längder inflyrer. Som någor fullständigt
Memorial, i anledning af erhållen åter-remiss på Stals-Utskottets Utlåtande IS 10 io3. (I. A.) Från Bonde-Ståndet liar Utskottet erhållit återremiss å dess, under N:o io3, afgifne Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om arrendefri upplåtelse åt staden Kongelf af åtskilige smärre tomter vid Bohus raserade fästning. Men som, enligt till Utskottet ankomne protocolls-utdrag, herörde Utlåtande blifvit bifallet af Borgare-Ståndet den 27 sisllidne Maj, af Ridderskapet och Adeln den 3o i samma månad och af Presleståndet den 5 innevarande Juni, anser Utskottet, till följd af ^5 § i Riksdags-Ordningen, denna fråga vara afgjord och kan således dermed icke taga vidare befattning. Stockholm den 26 Juni 1840. Ank. till Exp. Utsk. den 27 Juni, kl. 1 e. m. Memorial, i anledning af erhållen åter-remiss på Stats-Utskottets Utlåtande JY:o 68. ~ ^ (I. A.) Till Stals-Utskoltet har Borgare-Ståndet återremitterat dess, under N:o 68 afgifne Betänkande, i anledning af f. d. Grosshandlaren II. Weners ansökning om förlängdt arrende af Svartsjö Kungsladugård; men som, enligt Utskottet lillhandakomne protocollsutdrag, nämnde Betänkande blifvit bifallet af Bondeståndet den t3, af Ridderskapet och Adeln den i5 samt af Presleståndet den 20 sisth Maj; hvadan, jemnlikt ^5 § Riksdags-Ordningen, denna fråga är af Rikets Ständer afgjord, kan Utskottet dermed icke taga någon vidare befattning, Stockholm den 26 Juni 1840. Bih. till R. St. Antom till Exp. Utsk. den 27 Juni, kl. 1 e. m. Utlåtande , i anledning af erhållen ålerremiss å Utskottets Betänkande JV:o 83 angående C. A.
Han fortsätter på följande vis: ”Jag har förutskickat denna betraktelse, för att desto lättare kunna utmärka den högre stalsmanna-synpunkt, utur hvilken jag anser företeelserne vid gransk5 II. 22 170 Den 5 December. ningen af Statsrådets prot. böra uppfattas.” Är det således utur en ”statsmanna-synpunkt”, som reservanten deltagit i Utsk:s beslut, att till ansvar efter 107 § Reg.F. kalla en allmänt saknad, för flera år sedan afliden Just.minister, och deltagit i samma lllsk:s beslut, att tillämpa denna §, (som åsyftar den anklagades skiljande från embetet), emot andra aktningsvärda rådgifvare, hvilka redan skiljt sig från dessa embeten? Kan det väl vara ”stalsmannavishet”, att väcka de döda, och att förafskeda de förafskedade? Om sä är, voro Axel Oxenstjerna, Kichelieu och Canning icke statsmän. En löjlighet är åtgärden, en löjlighet, som kastar en skugga på det Svenska folkets sunda omdöme i andra nationers ögon, och nedsätter det förnuftsenliga af våra samhällsinrätlningar; för detta står reservanten främst till ansvar, om icke inför Riksrätt, så inför det sunda förnuftets domstol, der han säkert skall blifva fälld. Reservanten fortfar på följande vis: ”Det är icke småsinnets jagande efter anmärkn.-anledmr, som bör leda Const.Utsk:s tillgörande. Men jag frågar, hvad annat än ”småsinnets jagande efter anmärkn.-anledmr”, drifven till sin yttersta potens, är det icke, som föranleder anklagelser såsom de, hvilka reservanten framställt om en secreterarelön i Nummerlotteriet; om en sportelersättniug för en postmästare i Carlstad; om en sex månaders lön såsom ersättning för en begrafningshjelp!!! Att med sä högttrafvande ord komma lill så små resultater, och detta i rak strid med de sjelfuppställde principer, synes mig icke vara värdigt en Fredrik den stores lärjunge.
N:o 32 ang:de anskaffandet af en militärpost till bevakning vid Malmö lånecontor. Gr. Horn, Claes Fredr.: Det i fråga var. ämnet synes mig af beskaffenhet att icke kunna blifva föremål för en Jagstiftningså' ;ird. Behöfver Bankens lånecontor en post, så måtte det vara B incostyrelsen öppet att reqvirera den, och jag sätter icke i fråga, att icke Bancostyrelsen beviljar densamma. Men då det ar alldeles olämpligt, att detta ämne skulle blifva en fråga för B., St:s afgörande, måste jag anhålla om afslag å memor. BancoUtsk:s memor. A:o 32 blef af R. o. Ad. afslaget. Ånyo föredrogs BancoUtsk:s d. l dennes på bordet lagda betänk. N:o 35 i anledn. af Hr Rydins, G. G., motion angrde ytterligare stadganden i afseende på granskningen och cassation af förslitna sedlar. Hr Stuart, Cart Gust.: Då R. St. beslutat, att samma sedlar fortfarande skola utgffvas som hittills — ett beslut, till hvars fattande jag icke bidragit —, anser jag det äfven vara Representationens skyldighet att söka förekomma, att icke genom obestämdhet i cassationsoch approbationsgrunderna för förslitna sedlar några förluster uppkomma, hvilka vanligen träffa den mindre förmögna delen af medborgare. De nuvar, föreskrifterna om approbation af Bankens småsedlar äro, efter min öfvertygelse, så tvetydiga, att de klagomål, som ofta förspörjas öfver deras tillämpning, icke sakna grund. Föreskrifterna innehålla, att nedra högra fjerdedelen, eller den delen, som innehåller namnen och fina trycket, anses utgöra sedelns hufvudsakliga del, och att, då denna dels riktighet är ostridig, sedeln bör till fulla beloppet iqlösas. Men i en annan af dessa föreskrifter stadgas, att afven i fall denna fjerdedel är ofullständig i så målto, att något felas af fina trycket eller namnet, skall sedeln, om de öfriga delarna äro sammanhängande eller åtminstone inga andra delar af sedeln felas , inlösas till fulla beloppet.