Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. göra en framställning om en sådan inlösning; med afseende på norra banans utläggande till Sala yttrar nemi. K. M., att lian anser, då lokalundersökningar endast blifvit förrättade för vägen från Upsala till Sala, banan nu blott bör definitift bestämmas att framgå till sistnämnde stad, men att afgörandet af frågat) om denna banas utgreningar derifrån bör bero på den ytterligare utredning af ämnet och de tekniska undersökningar i orterna, som hittills icke kunnat företagas eller afslutas, men likväl för en definitif behandling af denna fråga, äfvensom för reglering af framtida förhållandena mellan Slaten och Köping-Hult-jernvägs-aktiebolaget, torde vara af nöden, i hvilket afseende K. M. vill oförtöfvadt låta anställa de ännu erforderliga tekniska undersökningarne samt under tiden lemna öppet för de i saken intresserade att inkomma med de framställningar och statistiska upiysningar, som för ärendets utredning må anses tjenliga. Jag skulle tro, att om Köping-Ihult-bolaget finner sig befogadt att till Staten hembjuda den ännu ofulländade delen af banan, så må initiativet dertill tagas af bolaget, och anser att K. St:r för ingen del dermed böra befatta sig i första rummet. Jag tror att detta är så mycket vigtigare, som motionären föreslagit att en summa af 5 milkr R:dr runt skulle ställas till K. M:s disposition för detta ändamål. Fem milkr motsvara likväl, efter den kostnadsberäkning som så väl Öfverste Ericsson som JernvägsKomitén upgjort för jernvägarne i Sverige, en färdig jernvägssträckning af omkring 7 mil, och utan att behöfva sätta tro till de allmänna berättelser, som öfver hela landet blifvit spridda om det sätt, hvarpå jernvägsarbete! vid Köping-Hult-banan bedrifvits, anser jag likväl att det är af högsta vigt att man, om en inlösning kommer i fråga, icke på något sätt fäster sig vid den summa, som blifvit i och för jernvägen utgiften, utan endast vid det verkliga värde som jernvägen, efter en af fullt opartiske män verkställd noggrann undersökning, visat sig äga.
1650 en ovanligt lysande högtid med en måltid, som räckte från afton till midnatt, ett fyrverkeri och en ballet, kallad ”Le Boeuf Rotti” deri en pappbild af en stekt oxe framställdes, liksom hade skett på torget vid kröningen, och en mängd folk af olika stånd och klasser framträdde för att skära hvar sin bit af densamma442. Vid Carl X Gustafs kröning och biläger 1654 dansades en och samma ballet tvenne gånger, första gången d. 28 October och sista gången d. 7 Nov., samma dag då Gref. Magnus Gab. De la Gardie gaf sitt ofvan omtalta upptåg. Balletten hette ”Le Balet de la Felicité.” Den hade 17 inträden i 3 delar: 1:o de fem sinnena, 2:o Naturens förnämsta gåfvor, 3:o Själens och lyckans goda gåfvor. Förf. var Urbain Chevreau443. Äfven följande året före krigets utbrott gåfvos balletter vid svenska hofvet. Juel skrifver d. 20 Jan. 1655: ”Landgreue Frütz har i denne Uge atter dandset et Balet paa Slottet, som kaldtes ”les quatres âges de l’homme”444. Under Carl XI:s minderårighet fortfor man att på festdagarna vid hofvet uppföra balletter. 1662 firades hans födelsedag med en ballet, och på hans femtonde födelsedag, år 1669, gafs en af Erik Lindsköld skrifven ballet: ”Den stoora Genius.”
Att hos en god vän låna en hare eller en fogel, var derföre icke alldeles ovanligt. Innan kort återkom fru Metta, och var snart så i sitt element med alla de brådskande bestyren, att hon icke mera syntes tänka på någon fruktan att anrättningen blefve för simpel åt herr Klas. En dräng utskickades för att skaffa fisk ur träsket, en gosse från närmsta torp skulle till skogen för att vittja harbrännorna och hjerpsnarorna, en piga knådade deg, en annan stötte opp lingon som nedlaggts att frysa och som nu skulle användas. Det bakades, det bultades, det stöttes, det slamrades i alla knutar. Lakan framtogos från vinden och glättades, sängkläder framsläpades derifrån, hvilka förr aldrig oftare störts i sin hvila, än för att dammas och piskas. Under allt detta bestyr syntes Sigrid lugn och stillsam som vanligt. Man märkte knappt att hon sysslade med något, men under hennes händer antogo rummen småningom ett trefligare utseende. Fru Metta hade sjelf, i yngre dagar, spunnit och väfvit tapeter till ett par rum. Dessa hade af de våldgästande bönderne blifvit nedrifna och hängde i trasor. I all tysthet jemkade Sigrid opp dem, hopsydde de lösrifna styckena och borttvättade fläckarne. Öfver borden utbredde hon hvita dukar, enris ströddes öfver de redan förut hvitskurade golfven, och innan kort såg det helt trefligt ut på Tannila. Det var redan mörkt om aftonen när Klas Fleming red in på gården på Tannila, jemte några andra herrar och åtföljd af herr Erik, som ridit ut för att möta honom. Fru Metta välkomnade den höge gästen på trappan, der hon stod och neg djupt. Fleming kastade sig af hästen och steg raskt upp för trappan. "Se god afton, fru Metta", sade han räckande henne handen. "Eder herre är så villig att vara mig till tjenst, så att han förleder mig att besvära äfven eder. När man ger mig ett finger, så tar jag hela handen. Hade jag dock vetat att klubbmännen förut våldgästat här, så skulle jag väl nu icke kommit; dock hoppas jag att icke göra eder omak.
Betänkanden. lip synd ? Han har sett den i ett visst beroende af utländningen, men icke kan den gå under, för det man fäller flera djur och so^ver mindre, för det man anstränger sina krafter tiil att få mera tillgång att bättre lefva. Kai val försynen hafva en så inskränkt plan för vårt jordiska lif? Sättom, att de fortskrida i sin Cultur. De inrätta Embetsman och handlande, för att lättas i egna näringar. De måste underhålla dem, men de böra ej kallas tärande medlemmar derföre, att de göra ett offer af sin naturliga frihet, att på ett enklare oell mindre bekymmersamt sätt söka sin bergning, just för att befordra de andras näringsfång. Om, efter sakernas naturliga gång nied handel och Cultur, Luxen skulle sprida sig och medtaga en stor del af deras kostbara skinn, landets bästa produet, är väl så mycket förloradt, då dess flera anskaffas? Kan någon menniskorace fritagas från dårskaper, och kunna väl dessa tillbakahållas med magtspråk. Hvarje misshushållare straffar sig sjelf genom saknad njutning; och när Samojederne ej hafva skinn att lemna, så upphörer utländsk införskrifning af sig sjelf. En öfverflödsförordning förändrar blott Öfverjlödssättet, enligt 500 års inhemsk erfarenhet, och förmår likså litet hjelpa det onda, som den, gifven utan åsigt af Folkets lynne, förnärmar mänskliga friheten, omtankan och idogheten, hvilka dock alltid öfverväga dårars rättelse." Till dem, som åberopa Förfäders taiflighet, har jag blott ett par ord : 1:0 Att de låtit bedraga sig af ett falskt Eisv, och Ekon. Utsk. Betankanäen. sken, och icke nog åtskilja Öfverflödssätten.' Den rika Enkefrun Ingebor Tott lät upplysa sitt eget rum blott med en dank, meti hort lät hela fastlagen dagligen brinna 1555 vaxljus i närmaste klosterkyrka. Konung Eric den helige späkte sin lekamen med en Tagelskjorta. Här sparades alltså mycket Hollands lärft och kammarduk; men mer än hela Rikets besparing gick till Påfven i Rom.
Egare af fartyg, som vid Svenskt skeppsvarf nybyggas, äro berättigade att, sedan fartyget kommit i fulllardigt skick och sådant inför General-Tullstyrelsen styrkt blifvit, få tillgodonjuta restitution af erlagda införselsafgifter för de materialier och skeppsförnödenheter, dem egaren genom behöriga intyg visat hafva varit till fartygets byggnad, tackling och utredning använda och för sådant ändamål från utrikes ort införda. 332 Exp e di ti o n s - Uts kotte ts Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 12'}. De skeppsförnödenheter, hvarmed ett Svenskt, från utrikes ort återvändande far tyg under resan blifvit försedt, äro icke underkastade tull, så länge de förblifva i samina fartygs bruk. § 11. Vid utförsel sjöledes från stapelstad af följande, utaf utländskt råämne inrikes tillverkade varor, beviljas restitulionsvis af tullmedlen: för 1 skålpund raffineradi socker, alla slag 10 öre. „ 1 skålpund tobak, arbetad, alla slag 14 öre.
Det Hedervärda Bonde-Ståndet hav till Statssamt Allmänna Besvärsocli Ekonomi-Utskottens handläggning öfverlemnat ett af Riksdags-fullmägtigen från Götheborgs och Bohus Län, Hans Hansson, afgifvet memorial, deruti han, under uttalad öfvertygelse, att det förhållande, som nu skall ega rum, att nemligen utrotar på många ställen äro ända till två a tre mil från stamrotarne afskiljde, till en stor del försvårar voteringen, hemställt, att en sådan reglering måtte vidtagas, hvarigenom hemman, som äro intill hvarandra belägna, komme att tillhöra en och samma rote; uti hvilken hemställan Riksdags-fullmägtigen från Elfsborgs Län, Henric H ansson j med motionären sig förenat. Detta hafva Utskotten i öfvervägande tagit, och som Kongl. Majit, genom Circulaire-bref den 30 Maj 1836, i Nåder förordnat, att alla ansökningarom utbyten af från stamrotarne aflägsna hjelprotar samt om roteflyttningar i allmänhet böra ske hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Länet, hvilken, efter alt så väl den rotehållare, med hvilken roteflyttningen är i fråga, som äfven soldaten eller båtsmannen, då någondera numera icke är vacant, hörde blifvit samt vederbörande Regementseller Corps-chef jemväl i ämnet yttrande afgifvit, eger att, i anledning deraf, meddela utslag, hvilket dock bör Kongl. Kammar-Collegii pröfning underställas; hvarförutan i Kongl. Majlis Nådiga Bref till Landshöfdingarne af den 2 November 1833 föreskrifter blifvit, till afhjelpande af ifrågavarande olägenheter, meddelade; alltså, oell i öfverensstämmelse med så väl hvad Rikets Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott, vid senast förflutna Riksmöte, hem ställt i ett öfver väckta motioner om spridda rote-andelars sammandragning, den 22 April 1834, under Nio 48, afgifvet Utlåtande, godkändt af Rikets Höglofl.
Nu är regeln den, att vi ha svårt att tillmötesgå alla berättigade anspråk i den vägen och följa med 18 Anna Knutson. Anna Wahlcnberg-Kjerrman. dagskrönikan, och dussintals biografier med por trätt kunna ligga månader i förväg och vänta på plats. Vår gäst (med en blick på papperstrafvarne rundt om på hyllorna och skrifbordet): Ja, och på manuskript är väl heller ingen brist, efter hvad jag kan se? Bedaktören: Brist! Nej, det skall Gud veta! Vi drunkna i bidrag. Det gäller blott att hinna läsa igenom allt, sofra och välja det bästa. Se här, tillåt mig att visa! (Han går fram och slår upp dubbeldörrarna till ett stort manuskriptskåp på ena väggen.) Här förvara vi en del af våra antagna manuskript. Här i de olika facken ligga, som ni ser af etiketterna, trafvar af biografier, ledande artiklar, praktiska uppsatser, längre och kortare noveller, kåserier och följetonger. Så ha vi särskilda fack för de refuserade uppsatserna, som fått sitt » bleklagda nej » i » breflådan » och vänta på att återhämtas. Svå- righeten är blott att, som vi så gärna vilja, så långt som möjligt gå till mötes äfven de blygsamma och undangömda pennorna, som kunna ha ett från hjärtat sprunget ord att säga, äfven om formen och utförandet brista. Idun vill ej blott vara en tidning för den litterära förnäiniteten, utan först och främst en villig förmedlare af goda tankar och hjärtemeningar mellan alla svenska hem. Och det är vår glädje, att de ock så småningom i det stycket lärt sig lita till oss. Vår gäst: När alltså tillgången på originalinsändare är så stor, behöfver väl sällan någon öfversättning eller bearbetning från främmande litteratur användas? Bedaktören: Vi få ytterst sällan någon plats därför. Naturligtvis hålla vi ett stort urval af den europeiska pressen, i synnerhet den speciella kvinnopressen. För jämförelses skull är det ju nyttigt att följa den, och alltid hämtar man ett eller annat guldkorn, en eller annan impuls, ibland ett porträtt till dagskrönikan därur.
Genom denna dagliga själfpröfning inför modern vänjer barnet sig att tänka öfver sig själft, dess samvete blir vaket och ömtåligt, och det lär sig att tidigt mäta sina handlingar efter en sedlig måttstock och blifva strängt emot sig själft. Här fordras dock af modern en vaken uppmärksamhet, att barnets själfpröfning göres med allvar och uppriktighet och i den sträfvan att lätta samvetet, så att det må kunna fullt af frid och glädje uppsöka sin bädd. Vill modern emellertid lära rätt känna sitt barn, bör hon ej blott lyssna till de dagliga bekännelser, hvartill det af sitt samvete drifves, utan äfven låna ett villigt öra till förtroendet om dess små fröjder och sorger. Stöt aldrig tillbaka ditt barn, när det kommer med hjärtat öfverfullt af glädje eller sorg, utan slut det i din famn och lät det där jubla eller gråta. Tar du i barndomen del i dess glädje och sorg, då skall en gång äfven ynglingen och jungfrun, mannen och kvint.an komma till dig med sina visserligen större, men därför ej mera djupt kända fröjder och sorger. Om vi å ena sidan betona, att barnets individualitet skall respekteras och det uppfostras j) å grund af sina hatlir.igä anlag, så vilja vi å dndrå sidan framhålla, att barnet skall uppfostras äfven till aktning och respekt för ändras individualitet. Tyvärr ser inan i lifvet alltjämt ett ringaktande och ett nagelfarande af andra, hvilkas personlighet ät skiljaktig från ens egen, oeh man glömmer beständigt, att naturen uppenbarar sig i tusentals olika, men därför ej mindre berättigade former. Respekterandet af andras individualitet skall öfvas redan i barndomen gentemot syskon och kamrater, och barnet må aldrig tillåtas att med Högaktning Uttala sig om en annans personligtet, begåfning eller smak, därför att den ej går i samma strömfåra som dess egen. » Hvad du är dum », är ett uttryck, som aldrig opåtaldt bör få gå öfver barnaläppar; den ena kan vara klok i ett, den andra i ett annat, och därför är det bäst, att barnet Vänjes ätt afhållä sig från förhastade omdömen.
Hr Aminoff: Sedan flere af R. o. Ad:s ledamöter gifvit sin önskan tillkänna, att BankoUtsk:s Mern. N:o 28, måtte i afton blifva föredraget, så afstår jag ifrån min anhållan om ytterligare bordläggning, hemställande lill Hr Stjernsvärd att han äfven måtte afstå från den begärda voteringen. Uplästes till justering och godkändes följande votens-propos. Den, som anser BankoUtsk:s Mern. N:o 28, med upgift om och huruvida någon del af den sedan 1851 års början uplupna Banko-vinst erfordras för Bankens konsoliderande, icke före nästkommande Lördag böra företagas till afgörande, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, kommer nämnde Mern. att under innevande plenum till afgörande företagas. Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 18. Nej — 92. Till följd häraf föredrogs nu BankoUtsk:s förenämnde d. 11 och 15 dennes på bordet lagda Mern. Den af Hr Indebetou vid detta Mern. fogade reservation uplästes, på begäran af Hrj von Hartmansdorff, Aug., som derefter anförde: Jag erkänner, att Statens behof f, n. äro så många och stora, Den 16 Mars. 261 att BankoUtsk. deraf kunnat hemta skälig anleda, att afgifva ett sådant förslag som det förevar:de; men innan man tänkte på att använda Bankens medel till Statens behof, vare sig för andliga föremål eller försvarsverket, ifall detta förnämligast ingått i beräkning, borde man först hafva tillsett, huruvida Banken kan fullgöra sitt första åliggande, det nemi. att uprätthålla värdet å rikets sedelmynt och de kredit-inrättningar, som med Banken sammanhänga. Jag befarar, att BankoUtsk. har gått för långt, när det velat till Staten öfverlemna hela Banko-vinsten och icke förbehålla något deraf till Bankens förstärkande. Ilr Indebetou har, såsom mig synes, ganska riktigt visat, hurusom R.
Vidare förefaller det mig besynnerligt nog, att, då man talar om fyllandet af hvad som årligen kan brista i fyra procent af byggnads-kapitalet, man icke bestämdt någon viss siffra, som ovilkorligen skall beräknas såsom inkomst. Kunde man supponera att jernvägen under alla 15 åren icke lemnar någon inkomst och att Staten således får tillskjuta hela beloppet, då skulle jag för min del helt och hållet afstyrka medgifvande! af den ifrågasatta garantien. Således torde återremiss böra ske äfven på det att Gr. von Rosen må få lemna StatsUtsk. upplysning om den summa man kan beräkna årligen skall vid ränteliqviderne behöfva af statsverket tillskjutas, hvarigenom äfven en ledning lemnades för K. M.; vid uppgörande af det blifvande kontraktet emellan kronan och bolaget. Derigenom undviker man äfven, att kasta hela obehaget af det slutliga beslutet i detta mål på K. M., som måhända eljest blefve nödsakad att tillägga en mängd nya vilkor. Sä böra R. St. icke handla; de böra tvertom söka skydda Konungmakten från alla dylika obehag och snarare taga dem på sig sjelf. Jag upprepar min anhållan om återremiss. Frih. Cederström, Claes Rud.: Redan från längre tider tillbaka har man insett fördelen och vigten af att äga en föreningslinia emellan Wenerdalen å ena sidan samt de sinsemellan förenade Mälareoch Hjelmare-dalarne å den andra. Ty Sveriges geografiska konfiguration, för öfrigt så lyckligt lottad med talrika sjöar och vattendrag, saknar, såsom enhvar känner, en naturlig sammanbindningslinea emellan förbemälde större vattendrags-systemer, hvarmedelst en lättare och hastigare kommunika - Den 29 Juli e. tn. 351 (ion, än som nu låter sig verkställas, kunde komma att äga rum. Denna saknad har också icke undgått den för våra inhemska kommunikalions-anslalter så nitiske Gr. von Plåtens uppmärksamhet. Den rigtades fastmera med den grundlighet, som var en honom tillhörande egenskap, under tlerfaldiga undersökningar, uppå utvägarne att en dylik brist framdeles kunna afhjelpa.
Möjligheten att till detta pris erhålla ett så betydligt antal, för kavalleriets och artilleriets behof fullt brukbara, hästar, torde med skäl kunna sättas i fråga. 1846, 838 1847, 849 1848, 849 d:o „ 223.556: 32. — d:o „ 223,173: 16. — d:o „ 225,743: 16. — Stalssami Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk. Betänkande, N:o 23. 13 Genom hvad nu blifvit anfördt, anse Utskotten sig hafva ådagalagt, att utgifterue skulle i betydlig inon komma att öfverstiga den i förslaget upptagna summa, och att inkomsterne på långt när icke kunna antagas uppgå till det i beräkningen uppgifna belopp. Den vinst, 731,947 riksdaler, som, genom förslagets sättande i verket, ansetts skola uppkomma, torde således, om icke helt och hållet försvinna, åtminstone i högst betydlig mån förminskas. Men dertill kommer, att i förslaget icke blifvit framlagd den ringaste beräkning öfver alla de kostnader, som åtfölja öfvergången från det nuvarande lill ett med detsamma så fullkomligen olika system, som det i förslaget förordade, — kostnader, så mycket betydligare, som större delen af nu tjenande personal endast kan successivt förafskedas. Ej eiler finnas några kostnadsförslag öfver den mängd kaserner, stallar och öfriga etablissemenler, som för den nya kasernerade stamtruppen skulle erfordras. Temligen summariskt föreslås väl att dertill använda krigs-kollegii kassor och arméens pensions kassas samlade fonder; men Utskotten hafva den mest grundade anledning att förmoda, det arméens personal, äfven emot förespegling af ökade pensioner från statsverket, likväl icke skulle medgifva, att en fond, samlad under snart ett sekel, genom kännbara afdrag å egna och företrädares löneinkomster, öfverlätes till annat ändamål, än som dermed är afsedt
StatsUtsk. ej afsett andra besparingar än dem, som äro förenliga med regrtets fullkomliga tjenstbarhet, finner jag de föreslagna indragningarna dels overkställbar, dels obilliga och slutligen icke ledande till de påräknade besparingarna. Regitets nuvar. stat upptager 2 ryttmästare och 5 stabs-ryttmiistare — summa 7. Härutaf föreslår Utsk. att indraga 3:ne eller 1 mer än reg:tets stat medgifver för en sqvadron, hvarigenom 1 af de 4 qvarstående sqvadronerna således blefve utan ryttmästare. Utsk. liar förmodligen ej haft sig bekant, att vid förre secund-chefen, General Brobergers, afgång, lill följe af armeens dåvar. organisation i divisioner och brigader, nämnde General blifvit bibehållen vid sin innehafvande secund-chefs lön, genom hvilkens borttagande, hela vägen utföre i reg:tet det förhållande inträffat, att ännu i denna stund 2:dre majoren vid reg:tet ej är i åtnjutande af annan lön på stat än ryttmästares, hvarföre ytterligare en ryttmästare-lön bortgår ifrån det af Utsk påräknade antalet; då återstår endast 3 ryttmästare att bestrida samma tjenst, som förut ålegat ett dubbelt antal, emedan reg:tets styrka fortfarande utgöres af 4°° man. Men nu fordras ovillkorligt, att 3:ne rytt mästare dagligen blifva commenderade, nemi. 1 på vakt hos II. M. Konungen, r på piket, och 1 som jour-befälhafvare vid casein; och som 2:dre majoren ej kan göra ryttmästaretjenst, blefve följden den, alt nämnde 3:ne ryttmästare året om, dag ut och dag in, skulle vara commenderade, hvilket svårligen låter tänka, än mindre göra sig. Granskar jag de föreslagne indragningarna i subalterngraderna, förefinnes samma förhållande och samma omöjlighet. Reg:tets trägna tjenstgöring och exercis, hvari äfven en af StatsUtsk:s värde ledamöter, Frih.
Derest Rikets Ständer godkänna de af Utskottet i sagde utlåtande yttrade åsigter samt bifalla hvad Utskottet deruti tillstyrkt och hemställt, lära Rikets Ständer under innevarande Riksdag, eller innan Kongl. Maj:t ens hunnit meddela Sitt nådiga beslut, angående sättet för omförmälde undersökningars eller utredningars fö retagande, anse sig hvarken böra eller kunna bestämma, hvilken af de nu ifrågaställa jernvägs-slainbanorna bör genom Statens försorg först utföras, eller hvilken riktning och hvilka ändpunkter den ena eller andra af dessa stambanor skall erhålla; och lära Rikets Ständer, vid sådant förhållande, än mindre anse sig för närvarande böra anvisa de medel, sorn erfordras för utförandet, till större eller mindre del, af den utaf rnotionärerne företrädesvis förordade stambanan, helst kostnaderna för densamma, oaktadt de öfver åtskilliga jernvägar inom Skåne uppgjorda och till Utskottet inlemnade omständliga kostnads-beräkningar, naturligtvis icke kunna uppgifvas förr, än banans sträckning samt utgångsoch slut-punkter, derom motionerna innehålla skiljaktiga förslag, blifvit bestämda. Utskottet, enligt hvars åsigt ett särskildt jernvägs-system för Skåne ingalunda bör fastställas, får alltså hemställa, att de uti ofvanstående motioner framställda förslag, i afseende på utförandet af deruti uppgifna jernvägs-anläggningar inom Skåne och Småland, icke må till någon särskild åtgärd af Rikets Ständer för anleda; anseende Utskottet sig, med hänsigt till Petter Mårtenssons framställning om anvisandet af enahanda årliga anslag för den södra stamlinien, som det belopp, hvilket komme att utgå för jernvägen mellan Stockholm och Götheborg, böra erinra, att, i Slats-Utskoltets Utlåtande, Jtä 274. 11 händelse Utskottets utlåtande öfver Kongl.
(Beviljadt vid 1834 och 1835 års riksdag samt utbetaldt under åren 1835—1837) 122,109: 14. 111,984: 39. » staden Söderhamn, å 18,000 R:dr, för nämnde stads nya reglering och dess allmänna byggnaders återuppförande efter den år 1835 der inträffade eldsvåda; börande å detta belopp årligen inbetalas 7 procent, deraf' beräknas 4 procents ränta å kapitalåterstoden. (Beviljadt vid 1840 och 1841 års riksdag samt utbetaldt sistnämnde år) 7,193: 17. 6,216: 90. » staden Wexiö, å 150,000 R:dr, för stadens nya reglering och återuppbyggande efter 1838 års eldsvåda, emot årlig inbetalning af 6 procent, hvaraf Transport: 429,335: 84. 443,480: 29. — 21 - Transport: 429,335: 84, beräknas 4 procents ränta ä dito, (A detta lån, hvil' ket utgick af det vid 1834 och 1835 års riksdag anvisade mindre kreditiv, afbetaldes 119,100 R:dr genom den, efter 1843 års eldsvåda, från Städernas allmänna brandstodsbolag utbekomna brandskadeersättning) 23,022: 83: till sistnämnde stad, ä 300,000 R:dr, för dess återuppbyggande efter derstädes år 1843 ånyo timad eldsvåda; börande 3 procents ränta erläggas för lån till uppförande hus utaf sten, kalkbruk eller med tegel beklädde trädhus samt 4 procents ränta för lån till andra trädhus och, såsom kapitalafbetalning och ränta, årligen erläggas tillsammans 6 procent å ursprungliga lånesummorna.