Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom ett glädjande bevis på mänsklighetens utveckling kan då antecknas, att Hannibal dödade sina fångar, medan Treffenbergs fångar blefvo af domstolarne frikände. Jämförelser äro emellertid farliga, och vi frukta nästan, au herr Treffenberg icke heller undgått att sätta sig i en farlig situation genom sin jämförelse. Som bekant blef Hannibal till slut ömkligen besegrad af Bina hatade fiender, flydde till Bithynien och tog där in gift. Måtte ett blidare öde vara hr Treffenberg beskärdtl — Herr T. har goda anlag att blifra reaktionens enfant perdu, men har en vi88 liflig ärlighet och öppenhet, som försonar hos honom såsom karaktär mycket af det, som stöter hos honom såsom partiman. Hvilken egendomlig kontrast annars mellan denne dyrkare af all gammal makt, alla döende åsigter, och den sjelfständige bonden Karl Ifvarsson, som — i samma publikation — slutar sin autografi med de vemodiga orden: » Har jag handlat rätt, då jag åt offentlig verksamhet egnat så många omsorger, som jag varit skyldig de mina? Jag böijar tvifla derpå, då jag märker, huru reaktionen griper omkring sig och hotar att bortsopa allt hvad förut blifvit vidgjordt, och jag medverkat till, i folklig och frisinnad anda. » Praterea censeo.Arbetarefrågan enligt engelska och enligt tyska synpunkter. Af Kr. Winterhjelm. Då vi i dessa rader ämna gifva en kort framställning af de olika synpunkter, ur hvilka man i England och i Tyskland betraktar arbetarefrågan, denna vårt tidebvarfs utan allt tvifvel största och vigtigaste politisk-sociala fråga, göra vi ingalunda anspråk på att kunna framdraga något som helst nytt för dem, hvilka redau åt denna fråga offrat mera ingående studier. Emellertid är den hithörande literaturen så omfattande och så brokig, att den stora allmänheten omöjligen kunnat genom annat än spridda tidningsartiklar skaffa sig kunskap om, hvilken bärvidd frågan eger å olika områden och hvilka olika uppfattningar beträffande dess lösning gjort sig gällande, till en del i följd af olika nationela och politiska åskådningssätt.
Advokater och Sakförare, i Sex Classer: Första Classen B:co R:dr 100 Andra d:o , 75 Tredje d:o „ 50 6 Förslag till Bevillnings-Stadga. « Fjerde Classen B:co R:dr 30: Femte d:o „ 20: Sjette d.o „ 10: Actörer och Actricer, Musikanter, Sångare., Sångerskor, Dansmästare m. fl., som tillhöra de Kongl. Spectaclernes Stat, taxeras, då de njuta inkomst af information, i Fyra Glassér: Första Classen B:co R:dr 25: Andra d:o „ 15: Tredje d:o „ 8: Fjerde d.o „ 5: och för löneförmånerne särskildt, efter förut stadgad grund. Actor er och Actricer, Musikanter, Sångare, Sångerskor, Dansmästare m. fl., andra än de här förut omförrnälde, taxeras, ehvad de tillhöra Spectakel-trupper, eller eljest genom utöfvande af sin konst åtnjuta inkomst, i Fyra Classer: Första Classen B:co R:dr 25 Andra d:o „ 15 Tredje d:o Fjerde d:o Artister, i Sju Classe Första Classen Andra Tredje Fjerde Femte Sjette Sjunde d.o d:o d:o d:o d:o d:o B:co R:dr 50 35 25 15 10 5 2 och för löne-förmånerne särskildt, efter förut stadgad grund. Biljard-egare, för hvarje Biljard, der så kallade parti-penningar betalas, i Tre Classer: / Stockholm och Götheborg: Första Classen B:co R:dr 150: Andra d:o „ 100 Tredje d.o „ 66: 32. — I öfriga Städerna: Första Classen B:co R:dr 100: Andra d.o „ 75: Tredje d:o „ 50: Biljarder .på inrättade Sällskap och Klubbar, samt vid Helsobrunnar, se mom. 2. Bokhållare, vid Bruk, Manufacturier och Boktryckerier, se Handels-expediter.
Likväl har han sjelf uppgifvit ett ändamål, hvarvid jag faster mig, nemligen att, om motionen remitteras, XJtsk. kommer i tillfälle att afgifva ett utlåt, till alla 4 Stånden, hvarigenom således jemnkningar kunna tillvägabringas i Ståndens beslut. Meu det finnes ett annat ändamål med remissen, som jag icke drager i betänk, att uppgifva, det nemi., att då jag förutser, att, derest motionen nu Lomme under pröfning, samma majoritet, som afsloge Utsk:s förslag, jifven skulle afslå motionen, skulle deremot, om den lid lår J2 Den 2 Februari f. m. förflyta, sorn utgår för motionens besvarande, opinionen emedlertid så stadga sig, att man insåg, hvad som vore rätt, och resultatet blifva helt annat, än det blefve, derest motionen i dag till afgörande föredroges. Gr. Gyldenstolpes anmärkn. att StatsUtsk. skulle komma i förlägenhet att behandla ämnet, kan jag icke förstå, då Utsk. redan från 3:ne Stånd fått emottaga prot.utdr., hvaraf Utsk. finner, att 2:ne Stånd afslagit förslaget i denna del , och att detsamma således icke kan blifva antaget vid denna riksdag, så att Utsk. följaktligen är oförhindradt att pröfva de nya motioner, sorn i ämnet kunna väckas. Jag förnyar min anhållan om propos. på H. Ex.. Hr Gr. af Wetterstedts förslag. Gr. Björnstjerna, Magn.: alne värda ledamöter, Gr. Horn och Hr Gunther, hafva stödt deras åsigt om nödvändigheten att upprifva R. o. Ad:s vid sista plenum fattade beslut på det skäl, att detta beslut icke skulle vara verkställbart derföre, att R. o. Ad. antagit den ena punkten, sorn stadgar en io års medelmarkegång, men förkastat de öfriga. I detta afseende kan jag icke dela de värda ledamöternas tanke. Markegångssättningen, såväl den årliga som den för 10 år, är ett verkligt chartek, så länge uppsägningsrätten qvarstår. Ingen behöfver bry sig derom.
Juli hvilande Betänkande, jemte detsamma åtföljande Yttrande af Särskildta Utskottet, angående Allmänna SpannmålfcMagazinsInrättningen i^Riket, och sedan Prestsamt BorgareStåndens, sistlidne Plenidag på Bordet lagda, ProtocollsUtdrag, rörande detta ämne, blifvit uppläste, blef det förra Betänkandet af Ridderskapet och Adeln bifallet, och det sednare i de delar det med det förra öfverensstämmer. Herr Flach, Carl, ville endast hafva anmärkt, att han trodde det upphandlingen af säd icke borde bestämmas till ett belopp af ifrån 60 till 100,000, utan till mindst 100,000 tunnor. Lades till Handlingarne OeconomieUtskottets, den 27 Juli på Bordet lagda, Memorial, af den 24 i samma månad, angående Gerningsöre-afgiften. Till afgörande företogos och biföllos följande, den 27 och 31 Juli på bordet lagda, Handlingar från OeconomieUrskottet: 1:0 Angående Chartors upprättande öfver hemmanen i Riket. 2:0 I anledning af väckt fråga om medels vidtagande till vinnande af en skyndsammare Postgång inom Riket, m. m. 3:d Angående gjord hemställan om förkla - l6 Den i Augusti. ring eller ändring i y §. af Kong!. Förordningen af den 9 Februari igoa .angående Stängsclskyl* digheten. 4:0 I anledning af väckt ftåg3 om afhjelpande af åtskilliga uppräknade hinder för Jord* Brukets förkofran. 5:0 I anledning af återremiss af Utskottets Betänkande rörande Hailoch Gästgifveriskjutsen. Ånyo föredrogs och bifölls det Särskildta Utskottets, den 31 Juli på bordet lagda, Memorial rörande jetnnkningar uti RiksStåndens beslut om de mål, hvarom Stånden stannat Utä olika beslut.
De två andra Stånden, hvilka icke bifallit detsamma, utan belt simpelt återremitterat det, kan jag ej annat förstå än att det icke gäller, och att således, om vi anse några 1,000 R:dr icke behöfva anslås, så lägga vi denna punkt till handlingarne, hvarföre jag vördsamt anhåller om propos. derpå. Hr von Troil: Då StatsUtsk:s beslut i denna fråga varit föranledt af olika voteringar inom Utsk., så har följden deraf blifvit att nästan alla dessa framställningar äro felaktiga. Till en början beslöts, att en summa af 1,000 I5:dr b:ko skulle anslås till forsel-löfier. Dessa 1,000 R:dr äro på långt när icke tillräckliga. De skulle motsvara den indelda spanmålen, men forsel-lönerna för den indelda spanmålen upgå till ett mångdubbelt större belopp emot dessa 1,000 R:dr. Utsk. har nu föreslagit, att detta förslag skulle förfalla, men gjort det med sådana vilkor att, om detta förslag af R. St:r godkändes, så skulle i min tanka ny förveckling deraf kunna upsla. Med anledn. af Gr. Lagerbjelkes sednaste yttrande, ber jag få uplysa, att 2:ne Riksstånd återremitterat frågan. För min del tror jag den riktigaste åtgärden vara den, som Hr von Hartmansdorff föreslagit, hvarföre jag med honom instämmer. Ofverläggningen ansågs härmed fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad. torde finna, att det ifrågavande anslaget endast skulle slå i sammanhang med det förbehåll Utsk. föreslagit och icke med det af R. o. Ad. fattade beslutet, samt att derföre Utsk. i nu förevande framställning ej erfordrade annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Ropades Ja. Vidare förekom och lades till handlingarne Utsk:s yttrande ang:de de i 9:de punkten omförmälde enskilda motioner. 13:tle punkten. Utsk:s yttrande lades till handlingarne. Utsk:s hemställan ang:de ersättning för en åkervret till föreståndarne för den s. k.
Likaså hafva Rikets Ständer antagit Kammar-Rättens förslag till förändrade bötesbeslämmelser uti 14 § 1, 2, 5 och 6 mom. af nu gällande Författning, äfvensom till fördelningen af samma böter; hvaremot, enär det, enligt nämnde §:s 3 morn., för vederbörande presterskap, sorn i afseende å chartering af lysningssedlar beträdes med någon förseelse, nu stadgade bötes-ansvar, 6 R:dr 32 sk. B:co, synes icke skäligen böra deröfver höjas, helst något uppsåtligt underslef i detta hänseende icke lärer vara alt befara, Rikets Ständer funnit det i sist omförmälde moment bestämda bötes-ansvar böra oförändradt bibehållas, och fördelningen af de, enligt samma moment, utgående böter verkställas, pä sätt hittills egt rum. 17 §. Då i 1 mom. af denna § är stadgadt, att Embets-verk och Embelsmän erhålla det för ulöfningen af deras Embete erforderliga stämplade papper, men ingen föreskrift finnes, som ålägger dessa Embetsverk eller Embetsmän att härför ställa borgen, hafva Rikets Ständer ansett för Statens säkerhet nödigt, att stadgas måtte, det stämpladt papper icke må, vare sig till Embetsverk eller Embetsman, annat än emot borgen på credit utlemnas. Hvaremot och då desse sålunda skulle få ätt fullgöra samma skyldigheter, som åligga försäljningsman af stämpladt papper, Rikets Ständer funnit billigheten fordra, att de äfven tillgodonjuta enahanda rättigheter, och att alltså de Embetsverk och Embetsman, som, äfven i och för utöfningen af Ernbe - Expedition»- Vt thott et» Förslag tili md. Skri/velse, N.-o tyl - let, till allmänheten föryttra stämpladt papper, må derå åtnjuta vanlig försäljningsprovision.
Således enär ordalagen äro tydliga, anser jag ingen rättsgrund finnas till någon annan ersättning, än denna, som icke kommit i fråga. Jag tror icke eller den anmärkning Herr Tham gjort om ersättning till efterträdaren vara grundad, ty sid. 78 står: ”Börandes ”samma lägenheter, som i följd häraf, un■’der berörde tid af 20 år Kungsgården ”frånskiljas, efter samma års förlopp uti ”icke sämre skick än nu, och utan all ersättning för derå vidare gjorda förbättring ”gar, tili Kungsgården återläggas.” Således gifva hvarken de förbättringar, som hittills äro gjorda, eller de, hvilka hädanefter gö - Den i3 Julii e. m. 269 ras, någon rättighet till särskild ersättning. Hvad de billighetsgrunder och prejudicaler beträffa, som af Herrar Tham och Rosenblad blifvit åberopade, får jag erinra, det Kronan är i det hesjmnerliga förhållande, att de, som med henne hafva contracter, alltid äga ömmande skäl och prejudicaler att framdraga till sin förmån, och hennes skada; och slutsatsen är, alt emedan Kronan alltid har förlorat, så bör hon än ytterligare, för enskildtas vinnings skull, förlora. Kommer nu äfven detta prejudicat till de öfriga; så torde vi få höra det uti ett annat Plenum upptagas i räkningen af skäl, hvarföre Kronan yttermera bör sätta till. Herr Rosettblad: Jag ber blott få tillägga lill mitt förra yttrande, att den siste Talaren börjat på oriktig sida. På deri näst föregående sidan ^5 finnér mali det första Arrendecontractet, hvarpå nuvarande innehafvares besittning sig egentligen grundar. Det lyder så: thet måtte Intressenterne 3 så länge fabriken underhålles3 fä obehindrade nyttja Kungsgården för samma ar rende summa som dittils blifvit be tald 3 sä att Kungsgårdens nyttjande skulle blifva oskiljaktigt frän fabrikens bestånd.
; ledainotsantalet saninia dag rar 4 21. Inne \ .arande Srs afgiher synas iiig3 till oförininskadt belopp. !3 Qvinna medlem a f bankstyrelse. l; ni S. Whiffoc&amp; liar blifvit invald till medleiii af Stockholnis Polkbanks öfvcrstyrelse. Faltskarsbref uu ?ir&lt;lndes den I G nov. af Meiliciiial-styrelsen för Ida Ellen AWhorst, som den 4 i saiiiiiia in5iiad inför forste stadsIiikareii aflagt examen för erhå.llande af riittighet till Ciltskiirsyrkets utöfmxie, hvilken riittighet, som bekant, tilldelades qviiinaii redan 9r 1861, nien hvaraf blott ett filal Ijegagnat sig. Qvinlig fattigvArdstyrelse. F r h Stugiiii skrifves till Jaiiitl.- ?ii: Rominunalstiiiiinian hiirst3dcs har tillsatt en * bitriidande rpinlig httigvirdsstyrclse~, I&gt;cstbendc af 10 medlemmar, i Iiiifviidsakligt syfte att bidraga till I~elilidnad af httiga barn inorii skol3.ldern, och att deriiied på. sainina g5ng friiiiija en i möjligaste iniitto regelbunden skolg3.ng. Kristliga föreningen a f unga qvinnor, som nyligen stiflnts på. iiiitiatir af fru Aiidcrsson-Meijerheliii, hailc Söndagen den 13 dec. sitt första möte i kyrkan vid Floragatan, vid hvilkct musik, föredrag och iliskussioiier angeniim1 omverlade till kl. 8, il3 t6 dracks och 1~ö11 hölls, Iivarelter iiinri btskiljdes. Förciiiiigeiis m31 iir att förena kristliga qvinnor till geinensanit arbete för unga qriniiors !&gt;Ysta i intellektuell, moraliskt och andligt afseende. Idun
Det är utan tvifvel sannt, att detta omdöme kan tillämpas på några Komitéer, t. ex. den, som varit nedsatt för upgörande af förslag till ordnande af fattigvården, äfvensom den statistiska Komitén, hvilken nyligen slutat sina arbeten, och hvars Betänk, blifvit af K. M. i allt hufvudsakligt gilladt, samt till R. 8t:r öfverlemnadt, såsom jag hoppas, för att af dem bifallas. Men med undantag af dessa två, vet jag sannerligen icke en enda, hvars arbeten ledt till något godt resultat eller hvars förslager icke behöft förändras. Man kunde visserligen tillägga Komitén för upgörande af förslag till ny bränvinslagstiftning, och jag nekar icke att dess arbeten varit mycket förtjenstfulla; men jag tror att denna fråga, äfven utan tillsättandet af en Komité, hade nått sin lösning, enär opinionen derom var tillräckligt stark. Kasta vi deremot blicken på alla andra Komitéer, hvilka sedan 70 år tillbaka blifvit tillsatte, så skall man finna, att nästan alla icke ledt till något egentlig resultat. Må jag blott nämna LagKomitén, Komitén för städernas 326 Den 16 Juni e. m. beskattning m. fl., och jag tror att J skolén medgifva, mine Hrr, att jag icke saknar skäl för mina farhågor, att den Komité, Utsk. föreslagit, ieke skall på så kort tid, som önskligt vore, lösa sin upgift, och afsluta sina arbeten. Jag tror detta icke blott pä grund af erfarenhet, utan äfven på grund af det sätt, hvilket Utsk. föreslagit för Komiténs arbeten. I likhet med Hr Tham, anser jag hufvudsaken vara att få utredt, hvilka presterskapets inkomster äro, samt huru och till hvad belopp de utgå. Derom har Utsk. icke nämnt ett ord, och således icke upgifvit huru Komitén skall gå tillväga, eller hvilka grunder den skall följa för att få reda på dessa förhållanden. Deremot har Utsk. föreslagit, hvad jag till en god del anser öfverflödigt, nemi. huru den blifvande regleringen skall blifva beskaffad.
Slutligen tror jag att ej allenast för hvarje ort, utan äfven för hvarje särskildt hemman, ett olika hemmantal måste be - Den 5 September e. m. stämmas. Jag tror således, att den metod, som Utsktn föreslagit, icke leder till något ändamål; och vanligen går det så till, att oå man liar en föreskrift, som man ser ej kan leda till något resultat, så somna både landshöfding och gode män vid undersökningen; och det blir ingenting utaf, utan vi stå på samma punkt som hittills, då det varit liiirädsrätternas skyldighet att bedömma saken. Jag föreslår deremot att det må vara gode männen förbehållet att hvar inom sin socken bestämma besultenheten. Besultenheten beror på jordens beskaffenhet och många andra omständigheter, hvilka ingen närmare kan känna än socknen; ej heller har någon större rättighet att bedömma detta än socknen, hvars skyldighet det är att försörja den, som blir fattig. Det vore således både enligt med rättsgrund och ledande till det bästa ändamål, att socknen inom sig får bestämma besuttenheten vid hvarje hemmansklyfnings-fråga. Utsk:n hafva för öfrigt här lemnat en sådan undersökningsrätt åt häradsrätten, när hemmansdelen understiger det generella mått, som landshöfdingen och gode männen komme att bestämma. Jag skulle önska, att hela detta moment ginge bort, och att socknemännen vid sådana tillfällen alltid ägde pröfningsrätten; men jag medger alt jag äfven ville hafva en förändring uti denna socken-nämnds sammansättning; ty möjligen kan man tänka sig att någon ensidig afsigt någon gång kunde ligga under dess beslut. Utsk:n hafva äfven, på grund af comiterades betänk., föreslagit, att de skulle sig lill biträde tillkalla gode män från andra socknar. Detta skulle jag också önska, men jag vill att det ej skall lemnäs i socknemännens skön alt välja dessa gode män. Vi hafva redan en dass af personer, de s. k. ägodelningsdomavena, hvilka genom den erfarenhet de vunnit vid skiften, den oväld man bör tro att de äga, derigenom att de redan äro valdu, synas ganska tjenliga härtill. Denna tanke är dock icke min, den är redan uttalad af en man, som jag tror tillförene här på Riddarhuset varit känd, nemi.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Banko Ulsk:s den 13 och 14 dennes på bordet lagda Mern. JV2 78, med förslag till föreskrifter motsvarande 3:dje artikeln, 2:dra afdelmn af BankoReglementet. lista punkten. Bifölls. 2:dra punkten. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Det finnes ett motiv till denna punkt, som står å sidan 22 och hvilket jag anhåller mätte blifva upläst. Sedan den sålunda begärda upläsningen försiggått, anförde Hr von Hartmansdorff: Afsigten med detta förslag skall väl vara, såsom jag förmodar, att, om icke, inom den första ansökningstiden, skicklige och behörige sökande af Bankens tjenstemannapersonal skulle anmäla sig, sökande utom Bankoverket skola ega en sådan rätt. Men det står icke så; utan är otydligt. Jag befarar således, att om det stadgande, som Utsk. föreslagit, antages, skulle man icke hafva vunnit något på förändringen. I nu gällande BankoReglemenle står det: ”1 händelse icke inom den i § 39 utsatte anslagstiden kompetent sökande till ledig tjenst skulle sig anmäla, som vore dertill fullt skicklig och lämplig, ege Fullm:ge, att bestämma ytterligare ansökningstid, derunder, utom eljest kompetente sökande, kunna i sådan egenskap, sig anmäla: till Notarieoch Kanslist-befatlningarne vid Fullm:ges Expedition, personer utom Verket; till Kommissarie-Beställningarne, så väl 4:de gradens tjenstemän och Exlra-ordinarier inom Verket, som derstädes förut icke anställde personer; samt till tjenster inom 2:dra och 3:dje graderne, personer af eljest icke kompetent tjenstegrad och Verkets Extra-Ordinarier.” Sådant BankoReglementet nu är, har man tillfälle att, efter andra an - 80 Den 15 November f. m. slaget, få sökande utom Verket. Jag hemställer derföre, om icke för tydlighetens skuld borde göras följande tillägg i Utsk:s förslag: ”då sökande utom Bankoverket äfven kunna anmäla sig”. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.:
Kanslihuset, skulle från den 1 April 1859 användas till embetsrum åt Justitierevisionen och Ecklesiaslik-departementets expedition, hvarigenom det blefve möjligt alt i nämnda Kanslihus bereda lokal åt Statistiska Central-byrån och derigenom inbespara 1.000 Ridr, hvilka Rikets Ständer i och för detta ändamål anslagit, förklarat sig vilja, pä särskild underdånig föredragning, taga i nådigt öfvervägande frågan om hyresersättning åt Chefen för sistnämnda Departement, E. K. Majit, enär Ecklesiastik-departemenlets Chef, genom ofvanberörda beslut den 12 nästlörutgångne Februari, gått i mistning af förut åtnjuten boställsförmån och numera vore bland Stats-departementscheferne den ende, som hvarken hade boställe eller kontant ersättning derför, beslutat föreslå Rikets Ständer, alt ät Chefen för Ecklesiaslik-departementet, i likhet med hvad vid sistlidna riksdag anslogs åt Chefen för Finans-Departementet, bevilja en årlig hyresersättning af 2,000 Ridr R:mt, att från början af nästa statsreglering utgå på Riksstatens Åttonde Hufvudlitel, samt att till dylik ersättning för tiden från den I April 1859 till utgången af innevarande statsreglerings-period, eller l,jår, mätte uppföras bland anslag för tillfälliga behof en summa af 3,500 Ridr Rimt. Vid pröfning af denna fråga hafva Rikets Ständer, enär Chefen för Ecklesiastik departementet intill April månad nästlidna år innehaft boställe i Kronans bus samt denne embetsman otvifvelaktigt måste hafva samma rättighet som Cheferne för de öfriga Stats-deparlementen, att antingen få åtnjuta förmånen af fritt boställe eller, i saknad deraf, uppbära hyresersättning, väl funnit den ifrågaställa anslagsförhöjningen böra beviljas; men som tillfälle framdeles torde kunna beredas för bemälde Deparlements-chef att erhålla bostad i något Kronans hus, hafva Rikets Ständer icke ansett lämpligt att ifrågavarande hyresersättning uppföres såsom ordinarie anslag; hvadan Rikets Ständer beslutat, att till hyresersättning åt bemälde
— hvilkendera som helst — finnas ju lämpliga representanter för titelrolen. Är någon opera värd att gifvas väl så är det väl Mosarts * Don Juan », denna just som dramatisk musik så ojemförligt genuina och snillrika opera. Hos oss har det i alla tider varit så och så med den saken och en exemplarisk Don Juans-repre-sentation — med utmärkta artister — i samtliga roler — lär väl ännu icke på alla dessa år egt rum. Rörande operans första öden på vår operascen läsa vi hufvudsakligast om Edouard du Puys triumfer och fru Frösslinds näpna Zerlina. Någon mera framstående donna Anna kommer knappast före Henriette Widerberg, och knappast då, ty denna sällspordt röstbegåfvade sångerska sades vara mera hemmastadd i den komiska operans lätta, pikanta sfer. Kom så Jenny Lind, som naturligtvis sjöng den sköna rolen med vanlig genialitet. Någon förnämligare tragedienne tyckes ej sedan ha uppträdt i Annas parti, ty fruarna Miehaéli och Stenham-mcir voro endast i lyriskt afseende tolkar — och utmärkta tolkar — af denna Mozarts skapelse. Elvira har varit absolut vanlottad både som sångparti och tragisk rol, det senare i all synnerhet. Deremot har Zerlina — här som annorstädes — lifligt favoriserats och gifvit anledning till mänga förtjusande prestationer, till och med af unga skönheter med fasligt liten röst. Olik alla andra var TrebeUis Zerlina, en originell och underhållande om ock qj så särdeles tilldragande skapelse. Efter tjuaaren du Puy kom tjusaren Scllström och efter denne tenor i barytonpartiet åter en annan tenor, den ännu lefvande Jxdius Günther. Af defödande torde man böra ihogkomma Wallins och WiUmans Dod Jaan som de mest imposante, väldige samt Arlbergs och Algot Langes som de mest ridderlige, förföriske.