Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fyra bundna böcker, inlemnade den 29 Maj 1827 under N:o 17, hvarvid, jemte ett å den ena boken fastsatt papper med påskrift: „Porla aktier”, finnes fogad en skriftelig anmälan, så lydande: „till förvar deponeras i Rikets Ständers Bank eif konvolut med påteckning, Porla aktier och försedd med Hans Excellence Herr Grefve Jakob de la Gardies sigill. Stockholm den 29 Maj 1827. Carl O. Gravallius. Regements-pastor vid Kongl. Svea Lifgardet*; och 6:o Ett den 12 December 1837 under N:o 380 inlemnadt mindre paket, med påskrift: ”Tillhör Kommis. Ad. Fahlman1'\ Bankv-VtskoUets Memorial, N:o i3. 3 Varande, såsom hinder för afgifternas utbekommande, af Fiskals-embetet uppgifvet, dels, vidkommande det under l:sta punkten omförmäldta depositum, att, sedan Fiskals-embetet, med anledning af den derå befintlige anteckning, bos Kongl. General-tullstyrelsen vackt fråga om depositions-afgiftens erläggande, samt Kongl. General-tullstyrelsen till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning i underdånighet hemställt, huruvida berörde afgift borde af Tull-verkets medel utgifvas, Kongl. Majit, genom nådigt bref den 1 Augusti sisth år, gifvit bemälde Kongl, styrelse tillkänna, att, enär säker upplysning icke kunnat erhållas om innehållet af omförmäldta depositum, Kongl.
Di Biföllos, vid förnyad föredragning, Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkanden och Utlåtanden: N:o 41, angående ytterligare förekommen fråga om uppbud till Skallgång, och om disposition af Jagtmedlen i Östergöthland» Län. 7? Prot. Utdrag den 16 Fcbruärii 1829, N:o 44> i anledning af väckt fråga om rättighet för enskilde jordegare, Byalag och Städers Borgerskap, att utan hittills brukliga omgångar, anlägga Begrafningsplatsen N:o 45, i anledning af väckt fråga om förvaltningen af enskiidte Bolags elior SoqkJtars SpannmålsMagaziner, j rj ^ S. D. Återremitterades 1 anledning af dervid gjorda anmärkningar, Allmänna Besvärs-och OeconomieUtskottels Betänkanden: N:o 43, i anledning af väckt fråga om förklaring och tillägg vid Kongl. Kungörelsen den 17 Mars 1824, rörande Oeconomiska besigtningar å Kyrkoherde - Boställen m. m.} Nto 46 , angående Helsinge-Buldans stampa lande, S. 13. Instämde PrestéStåndet uti den hos Högloflige Ridderskapet och Adeln af Herr Rosenblad, Bernhard, väckta Motion om en Medailles präglande på Bankens bekostnad, i anledning af Deras Kongl. Högheters Hertigarnes af Skåne , Upland och Östergöthland födelse, samt beslöt, att förenämnde Motion till BancoUtskottet remittera. S. D. IiagUtskottets Betänkanden: N:q i5, i anledning af Professoren JP, O. Gravanders Motion ou angelägenheten af Prat.
De mest utmärkta personer hafva härvid vttrat så olika åsigter, som svart till hvitt; och jag påminner mig en gång hafva inom 8 dagar talat vid tvenne Engelska officerare, af hvilka den Den a8 Maj f. m. ena ansåg ångfartygen hafva sådant företräde, att han trodde alla andra fartyg snart nog skulle försvinna; men den andra åter hyste en alldeles motsatt tanka, hvilken han grundade derpå, att man icke kunnat utfinna något medel att sätta ångfartygens machineri under vattenlinien, eller att bekläda det på sådant sätt, att det blir skyddadt mot fiendens eld. Hvad Cap. Hastings beträffar, har jag visserli gen också höi-t omtalas honom och hans ångfartyg, men tror, att han haft att tacka lyckan, om hans fartyg blifvit trälfadt af bombkanon utan att sjunka; ty en Engelsk Amiral har sjelf berättat för mig, att han, då Dardanellerna bombarderades af Engelsmännen, fick på ett 74-kanoners linieskepp ett bombskott af så förstörande verkan, att han med ett enda till varit alldeles förlorad. Derjemte bör jag äfven nämna, att gamla Amiralen Saumarez-, som var känd såsom en utmärkt kunnig sjöofficer och jemväl hade noga bekantskap med våra kuster, ansåg Sveriges försvar böra hvila på begge flottorna sålunda, att han indelade den östra kusten för blockskepp och den vestra för linieskepp och fregatter, hvilka här ej. skulle riskera något äfven af en öfverlägsen styrka, emedan de alltid kunde skyddas af våra på vestra kusten befintliga 2;ne fästningar och den öfverlägsna styrkan icke vågar ett anfall under dessa fästningars kanoner af den orsak, att de anfallande skeppen först måste vända långsidan till och således kunde skjutas redlösa, innan de hunno att lägga till med bredsidan. Jag har endast velat nämna detta, för att åt någon med mera sakkännedom lemna tillfälle till vidare utredning af den åsigt jag här framställt. Gr. Cronhjelm:
Prop. M 1, om Statsverket 1862. 87 vid Elfsborgs regemente nära 30 år och 27 år såsom extra Provincial-Läkare i Ulricehamns distrikt, samt enär alltså sökandens helsa och krafter ej kunde medgifva en fortfarande längre verksamhet, Eders Kongl. Maj:t täcktes hos Rikets nästsainmanträdande Ständer i nåder anmäla honom att, efter afskedstagande från extra Provincial-läkaretjensten, komma i åtnjutande af pension å Allmänna Indragnings-Staten; — Och har Eders Kongl. Maj:ts SundhetsKollegium, anbefaldt att öfver berörde ansökning sig yttra, med hänseende till Heinricis mångåriga tjenstemannaverksamhet samt derunder ådagalagda synnerliga nit och skicklighet, ansett sig böra den af honom gjorda framställningen till nådigt bifall förorda; hvarefter Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-Kontor, jemte meddelande af den upplysning, att Heinrici, hvilken såsom extra ProvincialLäkare åtnjuter ett årligt arvode af 1,000 R:dr, derjemte i egenskap af f. d. Bataljons-Läkare uppbär en pension af 225 R:dr ur Arméens Pensions-kassa, uti infordradt utlåtande underdånigst hemställt, huruvida icke den underdåniga an o o sökningen kunde i så måtto vinna nådigt afseende, att Heinrici genom nådig proposition till Rikets Ständer beredes rättighet att, vid afskedstagande från extra Provincial-läkarebefattningen och när han styrker sig vara till helsan försvagad, få såsom pension å Allmänna Indragnings-Staten uppbära skillnaden emellan ofvanberöde arvode och den pension, Heinrici redan åtnjuter, eller 775 R:dr R:mt årligen.
Rimmade tankar af Björn (Emelie Björnberg) med förord af Sigurd. — En varmare oeh bättre rekommendation för detta lilla dikthäfte af den i snart sagdt alla landsortsstäder kända danslärarinnan, än den som i förordet lemnats af allaS vår bekante och värderade Sigurd, kunna vi omöjligen åstadkomma. Alla författarinnans bekanta skola skynda att köpa boken, så mycket hellre, då de få veta, att de härigenom göra henne en verklig tjänst. • o Onkel Adams romaner hafva börjat utgifvas i ny upplaga på hrr F. % G. Beijers förlag. Till en början hafva tvänne af dem utgifvits, nämligen Altartajlan o c h Samhällets kärna. Onkel Adam (C. A. Wetterbergh) torde höra till våra populä- raste äldre författare, och den godmodighet och det goda lynne, som äro utmärkande drag för hans författareskap, torde fortfarande kunna samla en talrik läsekrets. Priset å de digra arbetena är särdeles billigt. Af samme förf. komma vidare att utgifvas romanerna Guvernanten, Får gå!, Ett namn,.Pastorsadjunkien, Penningar och arbete, Hat och kårlek, Träskeden, Samvetet och Valdemarsborgs fideikommiss. Svenska mönster för konstväfnader och broderier, af Jakob Kulle; eget förlag. — Detta arbete bör särskildt komma att tilltala de för kvinlig handaslöjd intresserade. Som bekant har hr Kulle under ett 20-tal år sysselsatt sig med att samla och taga vara på gamla allmogeväfnader o c h de hos dem förekommande mönster. Därjämte har han utarbetat en ofantlig mängd nya o c h smakfulla mönster, hvilka särskildt lämpa sig för konstväfnader o c h broderier. Det är en del af dessa mönstermotiv, till ett antal af omkring 200, s o m hr K. nu börjat utgifva. Arbetet, som kommer att innehålla beskrifningar med förklarande planscher på de olika väfnadssätten, randningar och småmotiv samt särskilda mönster o c h motiv till alla väfnadssätt och olika föremål, utkommer i 6 häften med 6 planscher i hvarje häfte.
Vid dessa förhållanden tror jag att det varit mer skäl till anmärkning mot fullmägtige, om de underlåtit att antaga det gjorda anbudet; och jag öfverlemnar åt en lugnare besinning att bedöma och afgöra, huruvida fullmägtige i detta fall handlat rätt eller orätt. Frih. af Ugglas, Gustaf: Hr Gr. Sparre har sökt att inför R. o. Ad. vederlägga de anmärkningar, som Stats-Utsk:t gjort i afseende å denna konvertering. Af honom har ganska riktigt anförts att Utskits anmärkningar i berörde afseende inskränkt sig till 2:ne punkter, — den ena, att hela denna låneoperation skulle vara något till lotteri hänförligt, den andra, att fullmägtiges åtgärder i berörde fall icke fullt öfverensstämma med de af R. St:r meddelade föreskrifter. [Jti den ordning, sorn erinringarne blifvit af den värde talaren framställde, anhåller äfven jag att få följa honom. Beträffande således lista punkten eller att premie-lånen skulle vara något till lotteri hänförligt, bar Gr. Sparre påstått, att med samma skäl i afseende å jemväl amorteringslån, upptagna med kapitalrabatt, skulle kunna sägas, att äfven de voro till lotteri hänförliga. Skillnaden är dock ganska stor. För att nu endast hålla oss till 1860 års lån, så upptogs större delen deraf mot 6 proc. kapitalrabatt. Sålunda erhöll hvar och en innehafvare en obligation på 100 för inbetaide 94 rdr, jemte förskrifning af innehåll, att återbekomma alldeles samma kapital och ränta, den 60 Den 10 Januari f. m. ena obligationsinnehafvaren lika med den andra. Den ene kan utfå kapital och ränta något förr, den andra något sednare. Detta är den enda omständighet, i afseende å hvilken dessa obligationsinnehafvares förhållanden skilja sig. Återfår man obligationen under något af de första åren, kan man på så sätt erhålla något större vinst. Premie-obligationerna åter äro visserligen utfärdade på visst belopp af 10 thaler; men den ene af sådana obligations-innebafvare kan första året återbekomma 25,000 thaler; en annan person i samma kategori kan efter 38 års förlopp utfå 11 thaler.
Ständer, så har jag ändteligen den Förhopp» ning, att kunna återvända hem i en något mindre förtviflad belägenhet, än den, hvaruti jag vid min hitkomst mig befann; och jag vågar fördenskull hos Högvälborne Herr Grefven och Landtmarskalken vördsammeligen begära Proposition till bifall å denna min anhållan. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Den i fråga satte inbjudningen har tvänne omständigheter emot sig. Den ena, att ett Riksstånd redan antagit en inbjudning, och således är det föga troligt att det skulle frångå det fattade beslutet. Den andra är, att Riksdagen är så nära sin upplösning, att det vore illa att med enskilta saker falla besvärande, och minst passande då Ridderskapet och Adeln talar för en dess ledamot, om man vill synas granlaga, i synnerhet som man ej bör begära, att de andra Stånden skola göra mera för en af Ridderskapets och Adelns ledamöter, än de skulle göra för sina egna. För min del kan jag ej tro, att man numera bör besvära Rikets Ständer med en enskilt fråga, hvars obehag är nära nog gränslöst. Herr Adlerstam: Då det visat sig, att ett RiksStånd kunnat frånträda sitt beslut i liufvudsaken, vågar jag tro, att de andra Stånden ej skola finna det opassande, om en inbjudning skedde till dem, att frånträ - Den 23 Februari! e. m. 99 tia sina beslut i detaillerne. Jag får derföre för min del anhålla, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes göra proposition på mitt förslag. Herr Tham, Wolrath: Då, i afseende på sjelfva hufvudfrågan, tre Stånds sammanstämmande beslut finnes, lär den vara afgjord; men hvad Herr Adlerstam nu begärt är en ny motion, hvilken jag anhåller måtte få hvila på bordet. Uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition beslöt Ridderskapet och Adeln att, under förblifvande vid sitt i delta ämne redan fattade beslut, godkänna de af Utskottet föreslagne YoteringsPropositioner.
Diverse utgifter, hörande till Åttonde titeln 41,640. Summa utgifter Thr 9,396,375. Hannover. I Konungariket Hannover finnes icke någon förpligtelse för undersåtarne att fortskaffa, vare sig resande eller post. Skjutsoch Postbefordringen derstädes besörjes således genom frivilliga öfverenskommelse!- eller kontrakter mellan Poststyrelsen och posthållarne vid skjutsombytena (»Helais»). Hannover. Postväsendet förvaltas af en General-Post-Direktiön, bestående af GeneralPost-Direktören såsom Chef, samt tvänne ledamöter. Under denna Direktion lyda 24 Postamt i Regeringskretsarne, och under Föreståndaren eller Postmästaren i hvarje krets stå Postspeditionerno och stationerne eller skjutsombytena. Antalet af desse senare är nu för tiden 140, af hvilka 430 innehafvas utaf formligt antagne posthållare, samt 10 utaf postbefordrare, med hvilka kontrakter icke afslutats. Längden af de chausserade eller chaussée-mässigt byggda landsvägarne, med inbegrepp af de under byggnad nu befintlige, Tyska mil. ’) utgör 388’/2 samt af icke-chausserade 116. ~ S:a 504'/a. Afståndet mellan skjutsstationerne är i allmänhet 2 å 3 mil, stundom allenast | å 4; men på flere väglinier, af hvilka några äro mycket trafikerade, finnas stationer, mellan hvilka afståndet uppgår till 5, 5|, 6, 6^, 7 ä 7| Tyska mil. General-Post-Direktionen upprättar med posthållaren ett general-kontrakt af följande väsendtliga innehåll: § 2. Posthållaren öfvertager ordinarie postbefordringen, emot den ersättning af postkassan, som i kontraktet bestämmes. För utomordentliga, i kontraktet icke omnämnda dylika befordringar blir han godtgjord antingen efter extrapostoch estafett-taxan, eller efter den, som gäller för bivagnar. § 3. Stationsinnehafvaren är likaledes befogad och förpligtad, att befordra extraposter, kurirer och estafetter, efter gällande taxa. § 5.
Utskottet föreslår visserligen blott anslag af 225,000 R:dr till 15,ooo; men gifva vi detta, så bafve vi blott qvar 5ooo år 1837. Ännu kunde hälften af elen stora summa Utskottet föreslagit blifva besparad, om man anslog medel till uppköp af blott så mycket kläde, att man i behofvets stund kunde låta förfärdiga capotter för första klassen af Beväringsmanskapet. — Innan de andra klasserna binna samlas, kan man laga öfrige behof i ordning. Vi måtte väl ej hädanefter få sådane krig, som under Vikingatiden. Med vår drygt lönade diplomatiska Corps, Europeiska jemn vigtssystemet, och de alla krig nu föregående låneoperationer, mätte vi väl veta af vårt öde 3 å 4 månader förut; och då hinna vi väl arrangera klädseln —• som, i förbigående sagdt, kunde ställas vida klokare, om man gjorde den så enkel och användbar, att Nationen älskade att sjelf nyttja samma slags klädedrägt, som Ammen behöfver. Jag anser äfven, alt en ganska dj^r och otjenlig persedel Tschacoten är för Beväringsynglingarne obehöflig. — Det synes mig, att Utskottet bordt söka erhålla och Rikets Ständer meddela upplysning om upphandlingarnes och försäljningarnes skick i allmänhet. Om jag än medgifver, att en del utaf de gamla krigsförråden icke varit i Den 2 November e. m. 63 fnllgodt skick, synes mig dock resultatet af deras totala bortsmältning hafva bort gifva Utskottet en billig anledning till närmare granskning af förhålla liderna; och om jag icke vill neka, att ju de sednare föreskrifterna i nyssnämnde Förvaltningsbestyr äro ändamålsenligare, än de förut gällande, torde likväl mycket återstå, för att kunna med skäl hoppas, att skatteanslagen i denna väg skola blifva drygare, än hittills. Det synes alldeles icke vara hvarken utom Ständernas rätt, eller deras pligt, att göra sig reda för de vilkor, de sannolikheter och de grundsatser, under hvilka Statsmedlen fordras, användas och gifvas; och en granskning af föreskrifterna angående upphandling och försäljning af Kronans förrådspersedlar, m. m. skulle säkert vara både laglig, nödig och nyttig.
Ränta är redan en obillighet, och just Lenna är et skäl för icke upfyllandet af wilkoret, eller ger ätminstone en grundad farhäga för möjligheten af dest anwändande förr eller sednare, och wi mäste komma ihäg at Länqif. waren är fri och följer sin i saken grundade opinion. Lät nu af Landet uttagas en bestallning, swarande emot denna Ränta, och lät denna af. gift fortfara flera är. Under tiden göra oför. sedda händelser npa län och säiedes nya til. stolt nödwändiga: Ständer, utgjorda af andra personer, sammankomma, annan esprit kommer at räda sä hos dem, som hos Styrelsen, man finner för sig et Län pä mycket betungande wilkor, det kan icke inbetalas, men man har garanterat Räntan, och Allmänheten ser icke annät, än et gränslöst lidande af en sä bestaf. fad operation. I sädan ställning faller owil. jan för första Inrättningen pä personerne som innehafwa den obilliga beneficen, de betraktas som procentare, hwilka längre tid sugit musten ur Landet, man finner en efterräkning billig, Magten tar med begärlighet en pretept som smakar Folket, och hela garantien förklaras efter behofwct. Om nägon will pästä, at detta just icke stall nödwändigt gä som nu är sagdt, sä har han ju rätt at icke warda motsagd, men han kai» 1164 Den TI Augusts. kan icke taga ur Capitalistens föreställning at det, efter all liflighet, stall sä ske, emedan denne calculerar följderna af planen, och denna calcul blir grunden för hans Beslut. Jag tror at Förslaget, sädant det nu är fattadt och framlagdt, icke kan lyckas, emedan det är grundadt pä wilker, hwilka icke ens en ytterlig nöd kan gilla. Den högsta Ränta en Stat manligen ger för Län med amortitzement är en procent mindre än Landets Lagliga. Har Staten grundlagt förtroendet genom et exact upfyllande af sina förbindelser, och är rörelsecapitalet nägot förhöjdt, sä erhälles Län för lägre Ränta.
— Också din dam, som jag beundrar lika mycket som kvinna och konstnärinna, sade Mazère, tvärt öfver bordet. Wanda hade svårt att hålla sig allvarsam, då hon skålade med honom. — Går den herrn alltid på styltor? — Alltid, det är förresten min svåger. — Ursäkta, det glömde jag. — Genera er inte. Men ni måste äta, annars blir min hustru stött på er. — Det får hon inte bli. Ja, men bara en liten bit. Jag skall tala om för er i förtroende, att jag har ätit en stark frukost, fast Wilhelm afrådde mig. Han gjorde det heller inte, och det var nog klokt, efter han skulle sitta med värdinnan. — Men hvad var det ni talade om — när min käre svåger — Jo! Nå, blef det lys over fjældet? — Om det blef! Oh, jag får tala om den färden för er. Det hade regnat de föregående dagarne, det låg dimma öfver fjället, inte någon kompakt dimvägg utan en sådan, som på somliga ställen ligger som bomullstappar, kvarglömda mellan skrefvorna, på somliga ser ut som hvita ångor från bergets innandöme — som röken från ett hexkök, förstår ni. — Men så småningom höjde sig dimflockarna, och de skarpa bergkonturerna kommo fram. Så på en gång bröt solen genom molnen, och de mest egendomliga dagrar och skuggor drogo öfver dalen. Det fanns skarpt belysta, ljusgröna fläckar, omedelbart bredvid skogsdungar, som stodo alldeles svarta, små strålande ljusglimtar öfverst på fjällspetsarna, smala vattenstrimmor, som sipprade nedåt sluttningarna och lyste intensivt hvitt. Men er hustru vill er bestämdt något. — Skall jag framföra det? Fru Säfve skakade på hufvudet, hon kunde inte skrika tvärs öfver bordet. Hon skickade i stället vaktmästaren öfver till sin man med ett kort, på hvilket hon skrifvit några ord. Han läste och skakade på hufvudet. — Inte ännu! — Nå vidare! Man får då aldrig vara i fred! — Det var intet vidare. Det var bara apropos det där »lys over fjældet», som jag talade om, apropos — ja, det minns jag inte mer.
Föreställer man sig nu, hvilket dock är ganska osäkert, att det ytterligare lånet kan, förmedelst den vunna crediten, upptagas med en eller annan procents bättre vilkor, än om intet lån nu blifvit upptaget, så kan likväl denna fördel icke uppväga en saknad lånelillgång af 2 millioner Riksdaler Hamburger Banko. De väntade fördelarne synas således vara ganska problematiska; men deremot torde följande olägenheter vara så mycket säkrare: i:o Kan förslagets verkställande lätt inverka menligt på Statens credit. Den som möjligtvis inlåter sig med en person, som i penningeväg är i allmänhet misstrodd, och utlånar andras penningar på osäker hand, blottställer sig alltid för att sjelf se sin credit minskad. Antager mari att verkelig grund finnes till ett fortfarande misstroende emot penningars utlånande emot inteckning i fastighet, så skall Staten, som det oaktadt befattar sig med sådan utlåning, både i verkligheten och opinionen försämra sin egen ställning. Äro åter anledningarne till ett sådant misstroende inbillade, så måtte de snart kunna undanrödjas och Statens mellankomst undvikas. 35o Den ii F e b r u a r i i c. m. 2:0 Är det gifvet, alt genom upptagande af ett utländskt lån, utväg afskäres till en verkelig tillväxt af penningemassan inom Landet. Under de förflutna 5 år, liar si 1 fvermassan betydligen ökats genom hvad från utrikes ort blifvit infördt och i Bankens hvalf nedlagt. Detta utgör till största delen ett öfverskott på handelsvinsten, och ingen anledning är, hvarföre icke samma förkofran framdeles skulle fortfara. Men när ränta å utländsk gäld skall betalas, medtager den snart allt öfverskott å handelsvågen, och i stället för att i ena fallet icke blott rörelse-eapitalet, utan äfven 11ational-förmögenheten, småningom skulle ökas, får man, i det andra, vara glad om ingen underbalance uppstår. 3:o Afskräckas derigenom inhemsk» alt blifva hvad man egenteligen kallar capitalister; ty de personer, som nu ofta mera mot, än enligt, deras egen böjelse hafva sin förmögenhet i penningar, förtjena 1 allmänhet ej denna benämning.
Stockholm den 19 Februari 1857. XiO SI. - Arik. till Exp.-Ulsk, den 20 Febr. 1857, kl, 12 ra. Memorial i anledning af återremiss ntaj Utskottets Betänkande N:o 41. Högloflige Ridderskapet och Adeln bar lill Utskottet återremitterat Betänkandet N:o 41 i anledning af väckta motioner om ändringar i Kongl. Stadgan den 13 April 1808, angående jagt och djurfång, samt Kongl. Kungörelsen deri 24 Oktober 1851; men som Betänkandet är af de öfriga Riks-Slånden biiallet och beslut sålunda deröfver faltadt, föranleder ålerremissen icke till någon vidare ålgård. Stockholm den 19 Februari 1857. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 52. 3 Xio 59. Arik. (ill Exp.-Ulsk. den 20 Febr. 1857, kl. 3 e. m. Betänkande i anledning; nj väckta förslag dels om indragning af eli del Bis köps-embeten, dets om undersökning angående Biskoparnas löne-inkomster och dels om Biskops-prebendenus f örseende med särskilda Kyrkoherdar. Ofvannämnda förslag äro afgifna: l:o inom Hedeivärda Bonde-ståndet af Riksdagsmannen Nits Hansson frän Christianstads län, som anfört, ali, dä Kongl. Majit, som i Nåder föreslagit en, såsom rättvis och behöflig allmänt erkänd förbättring i embelsoch tjenste-männens löner, dervid, såsom billigt vöre, jemväl föreslagit indragning af en och annan obehöflig ansedd befallning, bade, såsom det syntes motionären, man härvid förbigått de embeten, som aldra helst kunde undvaras och hvilka, indragna, skulle lemna de största tillgångar lill löneförbätlringarne, nemligen Biskops-embetena.