Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utom hwarje Fängslse-Byggnad ffall anläggas en stenmur eller ock, derest tilfälle dcr> til ej gifwes, et större trädplank af minst ätta alnars högd, häldst i qwadrat, och af den omkrets, at fängarne kunna i en, efter deras större eller mindre brottslighet jämnkad ochafstiljd rymd deraf, hafwa tilräckelig rörlighet, och pä anordnade tider hämta frist luft; samt förses med Latriner och starka sä beskaffade Portar, at de ej kunna öfwerklättras. §. 5. Til hwarje rum för fängar stall finnas et högt upsatt och med Ventil försedt fönster Bleckbeslagen och medelst säkert läs eller bom bewarad dörr. Kakelugn af tegel med dörrar och spjäll. Och säsom beständiga Inventarier: Andra Band. En 848 Den 27 Julik. En säng med tilbehör af en större och mindre Buldans festing, stoppad med nöthär, en Filt och twänne par Lakan, en Stol, Bord, et stenkrus, Handfat och twänne Handdukar, sä at ombyte kan ske. §- 6. Destutom stall lil hwarje fängcs beklädnad under arrest - tiden, beständigt finnas, En tröja och wäst af walmar med Buldansfoder, längbyxor af samma stag. Twänne Blängarns stjortor. Twänne par Ullstrumpor. Twänne larfts halsdukar, En hatt och et par läderskor, samt för transporter wintertiden en Kappräck «f walmar. §. 7- Uti et sä beskaffad! rum sär ej mer än en fänge inneslutas och wid intet fall flere än twänne; derest icke wid förstnämnde händelse serstildte bewekelsegrunder förekomma, säsom, at bägges brott är af mindre betydenhet, eller at de med hwarandra äro i en nära slägtskap; dock stall detta alldrig ankomma pä Waktbe. tjeningens, utan pä wederbörande Ämbetsmäns förutgängne pröfning. §. 8- Rummen böra wara hwitlimade, med golf af Tiljor och fyllning derunder, til förekommande af swamp.
Ofver edla mål, hvilka i StatsRådet förekomma, böra Föredragningslistor förut vara Stats-Rådets tillstuäesvarande Ledamöter meddelade. §• 13- Vill Konungen börja krig eller Vill Konungen börja krig eller sluta fred, kalle då till ett utornorsluta fred, framställe för Stats-Rädet dentligt Stats-Råd Stats-Rådets samtde skäl och omständigheter, som härlige ledamöter, framställe för dem de vid till öfvervägande förekomma, skid och omständigheter, som härvid samt äske deröfver af Stats-Rådets lill öfvervägande lörekomma, samt ä- Ledamöter deras yttranden, hvilka de 6 ConstiMions-UtsliOttcls Memorial, N:o 4. ske deröfver deras yttranden, hvilka de skola hvar för sig, med den ansvarighet, 107 § bestämmer, tillProtocollet afgifva. Konungen ege derefter magt alt fatta och utföra det beslut, som Han för Riket nyttigast finnér. § Vill Konungen meddele Han Stats-Rådet in pleno denna Sin föresats § Skulle den olycka tima — Regeringen tillträdt. Uti alla de fall, hvarom föregående fyra §§ handla, skola Stats-Rådets samtlige ledamöter vara närvarande och rösta. § Går Konungen i fält, ■ Med de mål, Konungen då sjelf afgör, förhålles på det sätt, som 8 § stadgar. skola, hvar för sig, med den ansvarighet, 107 § beslämmer, till Protocollet afgifva. Konungen ege derefter makt att fatta och utföra det beslut , som Han för Riket nyttigast finner. 39. Vill Konungen meddele Han Stats-Rådet denna Sin föresats * 42. Skulle den olycka tima — Regeringen tillträdt. 43. Går Konungen i fält föreskrifver.
Då Utskottet, långt ifrån att instämma i motionärens klagan deröfver, att utländningar kunna här i riket idka näringar, anser såsom en förmon för samhället, att främmande länders undersåtare kunna använda sin arbets-skicklighet eller capitaler i näringar inom landet eller till befordrande af varuomsättning genom handel, så kan Utskottet för ingen del tillstyrka någon inskränkning i den åt utländningar medgifna rättighet att i riket inkomma och nedsätta sig, genom hvilken inskränkning ofvanberörde förmon skulle motverkas. ta Allm. Besv.- och Ekon.-TJtsk. Betänkande , N:o 68. Om vissa liit inkomna utländningar, vid bedrifvande af sin bandel, bidragit till införande af åtskilliga öfverflöds-artiklar, så torde sådant icke kunna förekommas annorledes, än medelst tillintetgörande af den frihet, utan hvilken handel icke kan ega rum. Alla ytterligare hinder för en lätt och liflig communication staterna emellan skulle också ofelbart menligt inverka på näringarnes och industriens förkofran och tillväxt. På vederbörande myndigheter torde det ankomma att afvärja, det främlingar falla fattigvården till last, derigenom att de återsända sådane personer till hemorterne. På dessa skäl får Utskottet vördsamt hemställa, att Herr Roos’s ofvannämnde motion må förfalla. Ank. lill Exp.-Ulsk. d. i Nov., kl. ii f. m. Betänkande, i anledning af vackt motion om förändring i bestämmelsen af Protocollsoch Doms-lösen vid Rådstuf vu-Rätter , samt lösen för fastebref och burbref i städerna.
Herr kitingkolk beklagade at han ej här kunde wara af samma ranka som Herr Grefwe ve la Laräie, men trodde at de grunder, hwarpä han stödde sin öfwerlygelfe, wore gansta giltiga. Friherre Leäergtröm, ^acob, ansag lämpligt, at ej bortblanda Näring med hus. För de sednare kMde man altid beräkna en bestämd revenue. Öfwer denna fraga behöfdes ej någon längwarig cli-cuzgion, utan trodde han , at Ridderstapel och Adeln lätt kunde förena sig om bifall til det alternativ, som a husen älade denna ^immi. Afgift. Gref - Den zi Mars. 1555 Grefwe ve la Laräie utbad sig dessutom fä erhindra, at den förestagne Afgiften wore sä lag, ar derpå ej borde göras afseende. Han upläste derefter ur sjelfwa Förordningen hwad som rörde denna fraga och förnyade derefter sin rachallan om proposition, rörande denna Afgifts stadfästande. Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde derefter proposition ar för hus i Stader lelinimi-Afgift matte erläggas, hwilken med Ja och t^lej beswarades. Herr kultin Zbokk begärdte, at dä rösterne wörö delade, fragan genom VotermZ mätte fa afgöras. Grefwe vo la Laräie hemstälde til Herr xitinAiiotp ar afstä fran en Voterin-;, som utan ändamål drog uc pä riden och i dess ställe i protocollot teckna sin reservation. Herr pitinzbokf medgaf detta, och wille derföre hafwa för sin del i protocollet antecknat, ar han anfag den nu befluma lvlinimi Afgift pä hus i Städerne säsom orättwis och obillig. Härmed förenade sig undertecknad Silverstolpe, Lustaf Abraiiain, och Herr dlorclensloipe, ^nclers.
Jag år långt ifrån att vilja försvara Bänkmansinråttningen sådan den nu år, dock hellre det, än att i likhet med Riddarhus-Utskottet, tillstyrka Electorernas utväljande in Pleno, ett beslut, som i min öfvertygelse vore ganska vådlig*; och jag grundar denna öfvertygelse håde på kännedomen om en förfluten och på föreställningen om en kommande tid. Utskottet har uppställt en historisk öfversigt af Bånkmansinrättningens uppkomst, fortgång, upplösning och återinförande. Hon år sanningsenlig denna öfversigt, men kort och ofullständig, som den i ett Utskotts Betänkande bör och måste blifva. Det har funnits en tid, blodig och ohygg. lig, jag medgifver det, men likväl uppvisande minnet af mycket ädelt och stort: Jag menar den så kallade frihetstiden. Denna tid delar sig liksom af sig sjelf i tvenne perioder, den ena från 1720 till 1708 och den andra från 1708 till 1772. Då Ständerna samlades 1708 blef första striden örn Bånkmansvalet. En af Hattarnas hufvudmån hade gifvit sina anhängare det råd att sätta sig i besittning af Bånkmånnenj under försäkran, att det vöre det rätta sättet Den ty April e. nt'. att styra Riksdagen. Det berättas och finne* till och med i något gammalt manuscript antecknadt, att Hattpartiet gjort stora uppoffringar i detta afseende, och denna uppgift från en sorglig tid, ehuru icke fullt bevislig, saknar dock ej all trolighet. Jag förutser att man häraf tager sig anledning att ån mer yrka Electorsvalen in Pleno; men må man tillåta mig, att hår med några ord få omnämna den allmänna sinnesstämningen år 1738, Redan 1720 började de båda partier att formera sig, som i historien blifvit känd under namn af Hattar och Mossor. Mössorna voro då de styrande. Hattarne undergråfde i tysthet sina motståndares magt och det hade redan, ianan början af den märkvärdiga Riksdagen , lyckats dera att allmänneligen sprida oro, missnöje och hat emot Rådet samt dess anhängare.
Enär således RiksStånden stadnati skiljaktiga meningar, uppstod inom Lagutskottet fråga, huruvida saken borde förfalla, och oaktadt min, af någre flere Ledamöter understödde, anmärkning, att d°t icke tillhörde Utskottet att härom besluta, utan att förhållandet med målet borde inberättas till RiksStånden, som allena ägde rätt att förklara, huruvida deras meningar voro hvarandra så motstridige, att frågan kunde såsom förfallen anses, visar dock det inom Utskottet vid tillfället förde Protocoll, hvilket det torde tillåtas mig uppläsa, att Utskottets pluralitet inlåtit sig uti en sådan pröfning, och ordentligen, med åberopande af 87 § Regeringsformen, beslutat det sakext skulle förfalla, Det är detta beslut, hvarå jag ansett mig böra fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet. Om arne Stånd afslagit LagUtskotlets Betänkande och i och med detsamma äfven den motion, som till Betänkandet gifvit anledning, så hade tillämpningen af 87 § Reg.Formen tvifvels - 9* Den i Februari i e. ro. ulan hav varit på sitt rälta ställe. Men för-» hållandet är icke sådant. Motionären, Hr Friherre Boye, hade framställt de olägenheter, som uppkomma deraf, att inga grunder vore bestämda, hvarefter flere fastigheter, som för gemensam gäld äro intecknade, höra för densamma ansvara, i händelse dessa fastigheter varda styckade och komma i särskildte ägares händer. Lagutskottet, som insett desse olägenheter, hade, såsom hufvudprincip för sitt förslag, antagit, att, för ofvannämnde fall, delning af den samfäldte gälden kunde emellan alla fastigheterna äga rum, dervid Utskottet, för sin del, ansett uppskattningsvärdet till allmän bevillning vara den tjenligaste grund för en dylik fördelning. Detta förslag blef af aine Riksstånd gilladt.
Kapitel II Hur förfaras bör med inhemska och utländska stämpelbara tillverkningar, som finns ostämplade. § 22 Inhemska fabriksvaror skall vara försedda med stämplar och märken. Även utländska till införsel lovliga varor skall ha tullstämpel. Dessa stämplar skall finnas på stycket, så länge något finns kvar av varan. § 23 Den som säljer inhemsk stämpelbar men ohallad och ostämplad fabrikstillverkning förlorar varan. § 24 Samma om någon säljer ostämplat utländskt gods. § 25 Den som använder falska stämplar, straffas enligt Missgärnings Balken och förlorar godset. § 26 Hallrätterna ansvarar för stämplarna och att varorna som stämplas är inhemska. § 27 Lämnar fabriksidkare mer varor till stämpling, än vad hans antal arbetare borde kunna tillverka, skall saken undersökas innan stämpling. § 28 Lämnar någon utländskt gods till stämpling såsom inhemskt straffas han enligt § 10. Kapitel III Om beslagare och deras rätt. § 29 Beslagare är den som anger olovlig ineller utförsel av varor. Han har rätt att njuta biträde av kronoåklagare om han så önskar. § 30 Förbrytelse mot denna författning må ej angivas av föräldrar, barn, makar, syskon, fosterbarn, fosterföräldrar eller tjänstehjon mot husbonde, så länge de är i tjänst. § 31Anger någon annan än skepparen att förbjudet gods finns i lasten innan lossning skett, är han att anse som beslagare. § 32 Beslagaren njuter ¾ av varornas försäljningsvärde och även av böterna. Det övriga tillfaller Kronan. Beslagaren går före kronan om inte tillräckliga medel för böterna finns. § 33 Upptäcker någon falska stämplar njuter han sin beslagardel och dessutom 500 Riksdaler från Kronan i belöning. § 34 Beslagare och Fabriksfattigkassan delar hälften var, då det gäller inhemska varor som döms förbrutna. Varorna skall stämplas innan de säljs. Kapitel IV Om undersökning och visitation efter olovligen infört gods. § 36 Hur visitation, bevakning vid tullplats och vid sjötull, under transporter skall göras, finns särskilda stadgor. § 37 Undersökning efter olovligt infört gods kan ske på andra ställen än vid tullarna. De anställs av kronofogde, länsman, landsfiskal, statsfiskal och fabriksombudsman.
F. utvisa, eller ock af andre persedlar efter deras förhållande lill dem, som i dessa stater upptagas. Portionen delas i 2:ne mål, hvaraf det ena rtjules före afmarchen från och det andra efter ankomsten till naltqvarterel, och, när emot persediarnes beskaffenhet eller tillagning intet är att påminna, bör manskapet låta sig nöja med den mat qvartervärdarne kunna åstadkomma. Ingen må äta hos annan värd, än den, till hvilken han blifvit anvist. — Rationerna, som utgöras af de foderpersedlar, hvilka legat lill grund för markegångstaxans upprättande, eller af dem, som i bilagde fourrageringsstater Litt. G. utsättas, böra likaledes hållas i beredskap, så alt de vid truppens ankomst genast äro att tillgå. När under krigstid, eller då någon betydlig styrka . Om ersättning för af Armeen viii ovanliga tillfällen är sammandragen, en J.^J-,rleriu8 1 vistt stad inom At meens qvarterstånd måste, i anseende till miditairiska orsaker, emottaga högqvarteret, eller större och mindre General-S la ber och cotnmenderingar, hvars inqvarteringslast öfverstiger så väl jemförelsevis de öfrige städers inom Ai me'ens q varter-ståud, sorn stadens förmögenhet och tillgångar, så vill Kongl. Maj:t i Nåder, efter föregången pröfning, låta staden godtgöras hvad den lill ved och ljus m. m. måst gifva öfver hvad densamma, enligt Förfaltningarne och cn rättvis fördelning, är skyldig alt draga. §. 24. (26.) Befäl och vederlikar vare tillåtet, att af deras qvartervärdar betinga sig den mat de åslunda, dock under det uttryckliga vilkor, hvarom i 32 (343 §• förordnas. Om mat för Be* fal och vederlikar» §• St.
Stånd antaget och det tredje har upskjutit frågan. Således har R. o. Ad. nu till föremål endast att välja den lämpligaste redaktionen. Jag tror mig äfven veta. alt man i BorgareSt. lemnar företräde åt Hr Frih:s förslag. Afven inom Utsk. ansågo många det vara ganska obehagligt för Ordf-.n, att lemna ledamöterna påminnelser att handla efter heder och samvete; och skulle ett dylikt stadgande blifva gällande, hade detta till följd, att Ordf:n låter upläsa 119 §:n och de öfriga som dermed hafva sammanhang ulan att säga ett ord. Aid sådant förhållande torde det vara lämpligast att R. o. Ad. antager Frih. Sköldebrands reservation, hvilken ålägger Ordf:n endast att låta för Taxeringsoch PröfningsKomiléens ledamöter upläsa de hufvudsakligaste §§:na, hvilka skola tjena dessa Komitéer till efterrättelse. Jag anhåller om afslag på Utslcs hemställan och bifall till Frih. Sköldebrands reservation. Hr Bildt, Knut: Jag begärde ordet för att få instämma med Frih. Gederström och Hr Printzensköld och detta på grund af min reservation, men då jag nu hort, att frågan är afgjord, vill jag icke besvära Ståndet med någon upläsning af densamma. Gr. Sparre, Erik: Då man vid innevcde Riksdag hört en nästan enhällig klagan öfver att TaxeringsKomitéerna icke motsvara sitt ändamål, synes det mig i sanning underligt, att man borttager snart sagdt det enda medel, hvarigenom ledamöter i TaxeringsKomitéer kunna förmås att upfylla sina pligter. Det är beklagligen en sanning, hvad Gr. Ugglas sagt, att detta medel hittills visat sig vara icke tillfyllestgörande; och under sådant förhållande hade väl varit lämpligt, att, då man afskaffar edgången, man i stället Den 1 April f. m.
B:co som K. M:t den 28 Junii 1826 såsom Gratification tillagt Håkansson , blifvit af honom aflemnade till Ståthållaren öfver Gripsholm till ersättning åt Slotts-Stat-tagande för den af Lägenheten Bondängen inbärgade, efter frivilligt åtagande af Håkansson under dess vård i SädesMagasinet vid KungsLadugården förvarade , men vid eldsvådan jemväl uppbrände Spannemål; har, i betraktande af alla desse för Håkansson talande omständigheter, Utskottet funnit anledning vara, äfven fastän godkänd borgen blifvit för Kronans obetalde fordran hos honom ställd, att samma fordran efterskänkes. Och tillstyrker fördenskull Utskottet vördsamt det It. St:r måga bifalla, att ofvanberörde af Håkansson för år ännu obetaldte Arrende honom eftergifves, och beloppet deraf 25oo Ib dr Banco i Räkenskaperne afskrifvas. Utlåtande, i anledning af K. Remiss uppå ÖfverDirecteuren P. A. Norstedts underd. ansökning, att till Skatte få lösa den under Carlbergs Kungsgård lydande KronoLägenheten PihlUdden. (I.-A.) K. M:t har i Nåder den to sistl. April till Utskottet öfverleranat Handlingarne i detta mål, hvaraf inhemtas: att ifrågakomne på Stadshagen å Kungsholmen i Qvarteret Mälaren under N:o 9 å fri och egen grund belägne Lägenhet, som, i följd af förändrade Tullbevaknings-anstalter och Tullhus-anläggningar, blifvit, genom byte emot den till Carlberg förut hörande så kallade Hundgården år i8o5 lagd till Carlbergs Kungsgård, utarrenderades med derå varande Hus och Åbyggnad år 1806 på 3o år, emot årligt arrende af 65 R:dr 24 sk. och skyldighet för Arrendatorn, att, utan ersättning för förbättringar eller nybyggnader densamma afträda vid arrendetidens utgång. Utgörande, enligt upprättad planritning, tomtplatsen vid denna Lägenhet, med afdrag af Åbyggnaderne, 12 Kappland mycket bergbunden mark.
Känslan af den Gudomliga glädjen at göra godt och dana millioners ival tilhör war Konungs hjerta; stor och lycklig Han sjelf af denna njutning — och lycklige wi, som fa skörda srugttrna af Hans wishet och omsorger! — Länge bomjkymd har den dag warit, dä swensta folket agde cn lika hugnande anledning at lil Thronen frambära sina underdäniga tacksägelser. Olyckshändelser af flera stag och orsaker, ja sjelfwa Elementernck.hafwa någon gang motat möjligheterna af denna önstadc sällhet, nu lyser hon redan til märt hopp, och warder än närmare kommande at pryda 0178 T v OI. litt 3 Thron. — Hwad sör en my glädje at fa andas wishetens, den sanna uplysningcns kraftgiswande lust! — Lyckönstom hwarannan inbördes ät de gladaste utsigtcr af lugn och sämja, trefnad och wälmäga. Walsignom inträdet af en riy gyldene alder! och mä mig tillätas — om icke at först wäcka, fä den glädjen blanda och instämma min med de fleras proposition, om icke Högloflige Ridderstapet och Adeln i cn talrik reputation med de öfriga Helpetllve Ständen hos Kongl. Mant mä fä nedlägga allas wär undcrdäniga tacksägelse och erkänsla för den Landkfaderliga näd och omsorg för Rikets '.val och uphjelpande, hwarmed Kongl. Mant nädigst behagat trösta och glädja ost? Norrköping den ry. Marti! 1800. hstenirin^ LcsirNrilerlo w. ^ Friherre 8tZerns16, 716 alph l^uckviA begärte i likhet härmed proportion, den Hans Lxcellencs Herr Grefwen och Landtmarstalken gjorde salunda: Bifaller Högloflige Ridderstapet och Adeln at genom en stor clexutstion i underdänighet upmakta Hans Koirgl.
I sådant afseende och i öfverensstämmelse med hvad tid efter annan blifvit i nåder föreskrifvet, har fonden bekostat de i en del garnisons-orter inrättade korporal-skolors förseende med deras förnödenheter, skjuts och traktamente till det befäl, som kommenderats att öfvervara examina i dessa skolor, utgifterna för de år 1845 å Drottningholm sammandragna instruktions-kompanier, rese-ersättning och aflöning för de ur indelta infanteri-regementena, till öfning och under-officers-examens undergående vid Lif-gardes-regementena till fot, år 1852 kommenderade volontärer, samt reseoch underliålls-kostnaderne för manskap, som vid militär-sjukhusen i åtskillige städer genomgått en lärokurs i förbindningskonst och annan sjukvård. Räkenskapen, som blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskad utan anmärkning, utvisar följande förhållande: Debet. Balans från år 1855: Kontant behållning Balans till år 1857: Skulder, antecknade inom linien, 31: 6. Credit. Balans från år 1855: Utgifter: Aflöning och inqvartering Korporal-skolors underhåll . , m a Reseoch traktaments-kostnad ( ’ • Diverse omkostnader Försvars-verket i allmänhet 5,886: 46. 10. Balans till år 1857: Kontant behållning De uti förestående tabell, under titel: försvars-verket i allmänhet, upptagne 5,886 R:dr 46 sk. 10 r:st. hafva, jemlikt Kongl, brefvet den 7 Maj 1856, blifvit använde för bestridande af kostnaderna för en kommendering af soldater ur Arméen såsom biträden vid militära sjukvården. Då, enligt hvad räkenskaperna utvisa, denna fonds kontanta behållning, som vid slutet af år 1855 utgjorde 17,917: 36. 1., under revisions-året ytterligare ökats till 22,245: 35. 4., och då således uppbörden för året öfverstigit utgifterna, synes det Revisorerne, att fondens behållning bordt kunna utlånas och såmedelst göras räntebärande. § 3.
Utmärker, men hvarest, likväl Storskifies-delningar, dels redan äro verkstälde, dsls fortgå, samt i öfrigt de olägenheter och de lidanden, Riksdags - Fullmägtigen Bang trott sig förutse för de hemrnans-innehafvare i ilerjeådahlen , hvilka till uppodlingar å den sarnfäldta Utmarken användt större flit och kostnader, äti öfrige hemmans Aboer i samfäiligheten, synas vara iillräckeligen förebyggde genom stadgandet i 75 §. af Kongl. Förordningen om Xandtmäteriet i Riket den 12 Augusti 1783, finna Utskotten något skäl icke vara, att tillstyrka bifall, till hvad i förberörde målto är vordet föreslagit. Till Riksens Högloflige Ständers vidare pröfning varder detta vördsamt öfverlemnadt-.- Stockholm den 14 Februarii 1818* N:r 47. Riksens Högloflige Ständers Lag-Utskotts Betänkande öfver det af Riks dags Fullinägtigernc Olof Wikström och fohan facob Rutberg samt fohan Wiklund uti Memorial gjorde förslag om bestämmande af en viss afgift till Kronojogdarne i Westerbottens och Norrbottens Län, då de icke sjelfve utan genom Länsmännen låta värkställa Utslag i Utsökningsmål, äfvensom öfver Riksda^s-Fullmöqtigen Anders Daniels* Bihang till Riks-St, Fröt. 1817 -181$. 7ide Sami. N:r ij. 24. 178 Lag - Utskottets Betänkanden. sons väckte fråga om fastställande af Länsmännens, Nämde - och Fjerdingsmännens rättighet att enligt Kronofogdens ordres och på dess ansvar värkställa utmätningar i private mål. R iksdags-Fulhnägtigerne Olof Wikström oell Johan Jacob Rutberg från Norrbottens samt Johan Wiklund från Westerbottens Län hafva uti ett till Hedervärda Bonde-Ståndet inlämnadt Memorial föreslagit, att sorn, i händelse Kronofogdarne i berörde vidsträckte
Må vårt land vara fattigt, må dess befolkning draga sig fram som förr, under hardt arbete och tarflig spis, hellre än att genom dylika näringars upmuntran skapa sig en så vansklig välmåga som genom dem vinnes. Motionären har talat om den svåra tiden för landtbrukaren, nu under hösten, då bergningen varit dålig och vårsäden icke hunnit full mognad, och den »kolossala» olycka som derigenom upstått. Men han har icke, derom är jag öfverlygad, tänkt derpå att genom rubbning i en så nyss tillvägabragt lagstiftning, skulle en ännu kolossalare olycka för landet kunna upkomma. Han frågar i sin motion: hvartill skall all den massa säd användas, som man fått bortskämd? Svaret ger han straxt derefter, då han säger: Kanske till våra ladugårdar. Ja! den skall användas till ladugården, och jag kan icke finna att någon skada kan ske dermed, att våra sedan urminnes tider på svältkur satte kreatur, en gång få smaka ett godt foder. Jag kan icke tro att motionären på allvar kan hafva något deremot, han, som jag vet, gjort så vackra bemödanden i det rationella landtbrukets väg. För min del är jag fullt förvissad om, att all den skämda vårsäden, som motionären så rörande ordat om, på bästa sätt, såväl för det allmänna som enskildte, kan till ladugårdarnas så behöfliga bättre utfordring användas. Med ett ord, det blir nog annan utväg att använda den massa säd, som motionären velat kasta i bränvinspannan, för att derefter kasta den, om jag så får säga, i suparnes halsar. Jag kan slutligen icke förstå rättvisan i motionärens syfte, då han föreslår, att de som icke hafva anmält sig till mer än en månads bränning om hösten, skola få bränna ytterligare en månad, från d. 15 Febr. till d. 15 Mars. Jag förutsätter att han menar det de landtbrukare, hvilka till följd af den försvårade bergningen och den tidsutdrägt som derigenom upstått, icke hunnit reda sig i ordning till första månadens bränning, skulle på detta sätt fä ersättning.