Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En man som Gustaf den tredje förklarade för Sveriges störste skald och ofta såg i sin krets, som Leopold * tilläde en liknande titel, och Kellgren stälde * Odödlige Bellman, du andas då än, Ditt blod, som din vers, än med liflighet flyter. Än Sverget af kungen bland sångare skryter Än skryter jag att dig ega till vän. ) i jemnbredd med Anakreon, kan ej sägas hafva varit missaktad. — I » Phosphoros », 1812 n: o 1, yttrar Att er bom » Så är B: s konst, långt ifrån att vara ett obetydligt och blott ohyfsade menniskor värdigt källamöje, en verldsåskådning af originelaste art; och det evigt sköna, som uppenbaras af poesien, kunde icke välja sig en ur-sprungligare poetisk härold än denne improvisator, som genom ett underverk uppväxte i det kalla Sverige, lik en planta från Söderns paradis. » » Det sista (Aftonqvädet n: o 32 af Fredmans epistlar » Träd fram du Nattens Gud att Solens lågor dämpa ») må öfvertyga dessa fåkunnighetens skötebarn, som vid benämningen dryckesskald fasta en låg och kanske liderlig bemärkelse, att Bellmans inbillningskraft var det mångstäm-migaste strängaspel och att i djupet af hans väsende låg en resonansbotten för alla möjliga toner. » Till slut vilja vi endast oitera Tegnérs bekanta vers: » Det fins ej tid som dessa toner söfver, Det fins ej land, som deras like har. » August Thkodor Blanchk, f. 1811 f 1868, tillhörde målsmännen för den riktning inom svenska prosadikten, hvilken for några tiotal af år sedan lösslet sig från de häfdvunna ämnena inom samhällets högre kretsar och sökte att se sig om bland det egentliga folket. Den 21 Mars 1842 uppfördes på den året förut invigda » Nya teatern » Positiv hatar en, från hvilket stycke den nyare svenska dramatiken kan anses börja sin egentliga tideräkning. Vårt drama hade ända från Gustaf III: s dagar så godt som legat nere, men genom B: s åtgöranden ingöts nytt lif på detta område.
Med modeller, hvilkas tullfria införsel är tillåten, förstås redskap, som förut i Riket ej finnas och, efter föregången anmälan hos Oss, eller, hvad redskap för Fabrikerne beträffar, hos Commerce-Collegium, med dertill lemnadt tillstånd, blifvit införskrifne, för att tjena till eftersyn vid dylik redskaps förfärdigande. 31 §. De undanta" ifrån allmänna föreskrifter om Tull-afgifters eller Skeppsumgälders erläggande, som i serskilda fall, enligt derom meddelade Nådiga förordnanden, för vissa Städer och Orter, Verk och Inrättningar hittills egt rum, skola äfven hädanefter tills vidare tjena till efterrättelse. 32 §. (oförändrad). 33 §. De Svenska sjöfarten på aflägsnare orter tills vidare i Nåder beviljade förmoner af lindring i tulloch convoy-afgifter nemligen:'' af 15 procent för producter och tillverkningar af Länder belägna på 28 §. (lika med 29 §, i Taxan). Denna §. utgår, enär definilionen af modeller äfvensom vilkoren för deras införsel i sjelfva Taxan utvisas. 29 §. De undantag ifrån allmänna föreskrifter om Fartygs och varors tullbehandling, som i serskilda fall, —» efterrättelse. 30 §. (lika med Taxans 3a §.) 31 §. Svenska sjöfarten på aflägsnare orter åtnjuter tills vidare följande förmoner af lindring i tulloch convoyafgifter, nemligen: fasta Hor till Bevilln. Utsk. Bet.
Antager man 20-dalerstycket såsom enhet för Svenska guldmyntet , så skulle en mark rent guld, vict.vigt, i förra fället gifva 77^ tjugudalerstycken; om åter guldet antages till jemnt ifc» gånger silfrets värde, så gifver en mark fint jemnt 80 tjugudalerstycken. I vårt land, der guldet är mera sällsynt, torde den sednare utmyntningsgrunden böra äga företrädet. Sedan man beslutat ommynta det gamla kopparmyntet, borde det nya slås med antagande af en enhet, kallad öre, föreställande -fa af en daler silfvermynt, lika med en skilling riksg.mynt ; detta öre delades ytterligare uti 4 delar under namn af ^ öre, lika med en styfver eller vitten — utmynlningen må ske efter redan fastställda grunder, men till 2, 1, £ & Jj: örestycken. Jemte det jag på dessa grunder uppställt ett förslag till Rikets silfver-, guldoch kopparmynt, föreslår jag: 1:0 Att Riksbankens sedlar hädanefter endast må utfärdas på 1, 2^, 5, 10 lill 1000 daler silfvermynt, allt i jemna 10-tal. Innan småsedelmyntet hinner utgå ur rörelsen, torde kanske \ daler sedlar erfordras, svarande emot 8 & 16 skillingar riksgälds. 2:0 Efter 1841 tillverkas inga sedlar af närvar, valör, hvilka om 10 år böra till banken vara invexlade. 3:o Att alla privatbanker åläggas utfärda sedlar endast på daler silfvermynt, till minst icke på mindre valör än 5 daler och derutöfver, å jemna 10-tal. Jag anmärker, alt bötesdalern borde antagas till två daler silfvermynt; äfvensom mig synes, att skjutslegan borde höjas till 1 daler silfvermynt , hvarigenom skjutspenningar beqvämare liqvideras , synnerligast sedan småsedelmyntet en gång kommer ur rörelsen, och silfvermyntet inträder i dess ställe. Att i denna fråga bibehålla sk:r b:eo, 24 t. ex., kommer alt medföra flera olägenheter. • 4:o
Vinner Nej; kommer Staden Marstrand att af RiksgäldsContoirets medel utbekomma såsom ersättning för sin från utgjord inqvartering härledde fordran hos Staten, en Summa af 9000 R:drB:co, hvarigenom Marstrand skall anses vara för omförmäldte anspråk till fullo godtgjord. Utlåtande öfver ExpeditionsUtskottets Memorial N:o 35o, ang:de en underd. skrifvelse om. verkställd granskning af Lazarettsoch Curlius-räkenskaperne. (R:gs-A.) Uti detta Memorial, som från samtlige RiksStånden blifvit till Utskottet remitteradt, har ExpeditionsUtskottet anfört huruledes i öfverensstämmelse med Statsutskottets af R. Sttr bifallne Betänkande N:o 296, ang:de verkställd granskning af Lazaretts-och Curhusräkcnskaperne för år 1826, ExpeditionsUtskottet afgifvit Förslag Nto 245 till underd. skrifvelse, och hvilket förslag icke allenast blifvit af samtl. RiksStånden godkändt, utan ock underd. skrifvelse i ämnet till K. M:t med H. Ex. Hr Grefvens och LandtMarskalkens samt de öfrige RiksStåndens Hrr Talmäns underskrifter forsed t. Men då före afsändningen af denna underd. skrifvelse, befunnits, att den af Utskottet i dess ofvanberörde Betänkande gifna och i den underd. skrifvelsen följda uppgift, -att total-beloppet af räntan å ett deri omnämndt, uti Hufvudböckerne balanceradt SkuldCapital 11,533 R:dr 16 sk., hvilken ränta utgör 692 R:dr om året, skall från år i8o4till 1827, utgöra ig,5i5 R:dr 36 sk. 11 r:st., icke möjligen kan vara med verkliga förhållandet instämmande; så, och på det R. Sttr icke måtte hos K.
M. äskat en summa af 2,400 r:dr, att på samma vilkor, sorn för Upsala universitet blifvit bestämda, användas såsom lönetillökning ät åtta Professorer vid Lunds universitet, med 300 r:dr för hvardera; men då hel professorslön vid sistnämnda universitet med 75 tunnor span mål öfverskjuter sådan lön vid det i Upsala, hafva Rikets Ständer, med fästadt afseende å de sista årens höga span målspriser i Skåne samt statsverkets inskränkta tillgångar, funnit sig för närvarande icke kunna bifalla hvad den nådiga propositionen i denna del innehåller. d) I sammanhang med ofvanstående har E. K. M. begärt, att för hvartdera universitetet måtte på stat anvisas ett serskildt årligt anslag af 1,500 rdr eller tillsammans 3,000 r:dr, för att disponeras till docent-stipendier, genom hvilka utmärktare yngre akademiske lärare kunde sättas i tillfälle alt vid universiteten qvarstanna och icke nödgas, för bristande utkomst, af - Expedilions-Utskotlets Förslag till und. Skrifvelse: C29 bryta en verksamhet, hvaruti de eljest kunnat med framgång fortfara och gagna.
Revisorerne icke vara med god hushållning förenligt, att Staten fortfarande skall vidkännas några kostnader för detsatnmas garnisonering, hafva Revisorerne ansett sig icke sakna anledning till den hemställan, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet göra anhållan om ifrågavarande garnisons indragning. § 3. Nedanstående tabell utvisar Sjökarte-kontorets ställning: Debet. Uppbörd: Värdet af försålda sjökartor och beskrifningar Skilnaden emellan utgifter och inkomster har godtgjorts af handelsoch sjöfarts-fonden med 6,223: 48. 99,371: 76. Kredit. Utgifter: Aflöning, ljuspenningar och gratifikationer Sjömätnings-expeditions-kostnader Skrifmaterialier och expenser m. m. Debet. Balans från år 1860: Antal kartor. Antal beskrifningar. Lager hos försäljare Uppbörd: Under året tillkomna 4,910. Utgifter: Under året försålda 3,447. 878. Utan ersättning lemnade, förbrukade och kasserade 410. 24. Balans till år 1862: Lager hos försäljare 7,179. 2,725. Dito i Sjökarte-kontoret 2,992. 4,527. Angående de under året, i och för sjökarte-verkets förbättrande, utförda arbeten, lemnar den af Chefen för Sjökarte-kontoret afgifna underdåniga berättelse följande upplysningar : Undersökningen af Kosters skärgård samt fastlandets kuststräcka från Strömstad nordvart upp genom Svinesund till Norska gränsen hade under året fulländats, hvarjemte hafsbandet kring Kosterskären blifvit upplodadt; och kunde den egentliga kustmiitningen å Sveriges vestra kust, från Norska gränsen till staden Warberg, härmed anses afslutad. — Deremot återstodo ännu vid årets slut att göra några lodningsoch grund-undersökningar å kuststräckan ifrån Hållö sydvart hän mot Göteborgs skärgård.
Häremot är anföidt, alt Utskottens uppgift om Krigs-Collegii befattning med denna pröfning , skall vara origtig, och att i stället skall, för behandlingen af sådane frågor, gälia den ordning, att anmärkningarne öfverlemnas till General-Mönstrrherren, hvilken, om han häraf finner sig förhindrad att meddela BeklädnadsDirectionen decharge, derom i mönsterberättelsen gör anmälan hos Kongl. Majit, som slutligen afgör frågan. For öfrigt har man icke velat medgifva, att, på sätt Utskotten utlåtit sig, Ki igs-Coilegium kan anses för rolehåilarnes vederpart i sådane frågor, då Kongl. Majit och Kronan , hvars tätt det tillhörer Krigs-Collegium att bevaka, bekostar beklädnaden, gemensamt med rotehåilarne, så att Krigs-Collegium och lotehållarne hafva ett och samma intresse att iagltaga och endast Beklädnads-Directionei ne kunna anses för parter emot Krigs-Collegium och rotehåilarne gemensamt. Åt dessa eritrlingar synes man hafva velat gifva ökad vigt, genom åberopande af serskild erfarenhet, inhemtad under handläggning af de ifrågavarande ärendena, och erinringarne sluta med den Utskotten gjorde förevitelse!! att hufva velat skeft citera Författningarna, och vanställa förhållandet. En sådan förevitelse måste förefalla Utskotten så mycket mera oförmodad, som Utskotten i Betänknnrht uttryckligen angifvit den Författning, hvarifrån d-n såsom ovigtig ansedda uppgiften är bemtad; reen, då detta ej varit tillfyllest, så och på det alt grundlösheten af den gjorda anmärkningen fullkomligen må ådagaläggas, anse sig Utskotten böra här ordagrant införa det omförmälda stadgandet, som igenfinnes i 32 § af Kongl. Majlis Nådiga Instruclion för Beklädnads-Directionerna vid de indeldta InfanteriRegemenlena den 11 Juni 1822, så lydande:
Injurie*-raål äro ej sällan förenade med omständigheter af den ömtåliga natur, att den offentliga behandlingen deraf mera sårar den’ förfördelade, än sjelfva skymfen, som åtalas, och detta blifver isynnerhet ofta fallet, när ransakningen angår rnisshälligheler emellan föräldrar och barn. Feräldrarne tyckas således ur denna synpunkt hafva någon rättighet att sjelfve bestämma, huruvida åtal skall ega rum eller ieke. Det synes också böra verka fördelaktigt på begreppet om den vördnad och kärlek barn äro sfeyldrg-e sina föräldrar, att Lagen fäster allt möjligt afseende på: dessas förlåtelse för hvad emot dem blifvit brutet ; och den felande skall häri finna en ökad anledning att söka göra sig förtjent utaf tillgift, derigenom att han i möjligaste måtto upprättar och godtgör sitt fel. Alt förlikning likväl ej bör tillåtas, derest broltet begås vid sådane tillfällen, att allmän frid-derigenom störes, och således en mera allmän förargelse åstad-* kommes, instämmer med Lagens stadgandeför alla mål, deri förlikning är Ulla ten. På grund häraf hemställer Utskottet vördsamt, alt i slutet af 14 Cap. 3 Missgéniings-Balke/i mätte göras följande tillägg: ”Ej må i cle mål, hvarom i denna skiljes, annan kära-j än rätter måls-e gande > så vida ej brottet skett å • tid • och1 ort sorn frid* lystär” Stockholm den 21 Noy. i834- 3o _Lugi\J'skot tets Memorial N:o .17 i. Ankom tili Exp.-Utsk. den .26 Nov. Memorial, med förslag till samman jemkning af de inom
Uti intet civiliseradt land i verlden knappast de Barbareske Staterne begås en så himmelsskriande orättvisa, sorn bos oss nästan dageligen oell oanmärkt utöfvas, medelst indrifvande af Bytesbrisler, och i synnerhet de deraf bärflytande Efterräkningsposter, till ett mångdubbladt belopp större, än sjelfva Jordeboks-räntan, som byttes för i4o är sedan. Hvarföre har man icke långt förr utredt dessa bytesmål, medan det ännu var möjligt, att, medelst qvittencer, förklara och försvara sig? Och hur är det rimligt att, för det man dröjt med utredningen en sådan tidslängd, samt gjort Hemmanen, som byttes, Gravalionsfrie, de olycklige Descendenterne af Familier, som icke vetat af en sådan skuld, skola få pligta med efterräkningar af ränta på ränta i så många år? Nej, det är icke möjligt, att sådant längre kan få fortfara; och jag hemställer till Ridderskapet och Adeln, hvars Medlemmar detta närmast drabbar, att behjerta delta oerhöda lidande, och att efter uppmaning till MedStänderne, gå med underdånig önskan till Kongl. Majrt och begära inställelse af dessa efterräkningars indrifvande, samt att de, som redan utbetalt, få dem tillbaka. I de bytesmål, som redan äro utredde må väl Dalem och Jordeboksränta!! indrifvas; men inga Efterräkningar. Dem är det Rikets Ständer värdigt att utstryka. Om Communication med de öfrige respeclive Stånden och Remiss till StatsUtskottet anhålles. Friherre Wrangel 3 Fredrik Jriton: anförde skrifteligen: Uti Herr HofMarskalken Montgommeries nu uppläste Motion angående upphörande af all efterräkning å de Bytesbrister, för hvilka enskilde personer häfta till Kongl. Maj:t och Kronan, anser jag mig så mycket mera befogad att förena mig, sorn jag sjelf är en af dem, hvilka genom dylika efterräkningar hårdast lidit och ännu är lidande.
Vtl. N:o n8. n den af Christianstads Läns Rotehållare sedermera yrkade och då ännu icke förutsedda Rotejernkning, ”Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täckes, utan afseende å ofvanberörde förbehåll, förordna jemkning i Roteringsbördan, med Instruction för Förrättningsmännen att dervid taga till grund hvarje fastighets hemmantal, skattläggningsoch taxeringsvärde;” af Herr Ribbing, Arvid: att, då det är Rotehållarnes ovilkorliga rättighet att bibehållas vid det för all jemkning sä hinderligt ansedda vilkoret att slippa förhöjning i Roteringen såsom ordinarie, emot hvad den varit såsom extra, samt besynnerligt vore, om Rotehållarne, för det de icke skulle vilja frångå denna deras rättighet, skulle sättas utom anspråk på rättvis fördelning af Roteringsbördan, Utskotten borde, i den händelse ordinarie Roteringen icke finnes verkställd i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Rotehållarne derjemte lemnade Nådiga försäkran, att ordinarie Roteringsskyldigheten skulle blifva åsatt aefter beskaff enhet en af hvarje Egendom och Lagenhet,u tillstyrka sådana åtgärder, hvarigenom utlofvad rättvisa i ordinarie
Dito under frihetsår Jcrn-manufakturverk af särskildt slag Glasbruk Pappersbruk Tegelbruk Garfverier och Fabriker Kalkugnar Skeppsvarf Hästmanglar Kronoskogar, upplåtne mot afgift, af Tunnlands vidd Diverse personer, som ej höra till viss näring Sterbhus, Gåfvor, Testamenten och Fideikommisser Summa Hemmantal. Mantal. Enligt Bevillnings-Förordningen. Efter Ista Artikeln. Efter nådigste förordnande II . Gynther, Jac. Wilh. langelius. R:dr 14 Bränvins brännings afgift. Jordeboksoch Hemmantalsränta. Kalr 116 37 Tionde och räntor af Bruk, Bergverk samt andra Verk och Inrättningar. 161;io Kalr 693 6,170 6,863 31 Summa. Arrende medel. Klereei-Statens underhåll. Pastorers. Kapellaners. Fattigförsörj ning. Summa Stats Bidrag. Eckhéll. Hertil leise öfver Wester-No rita n ds Län för åren 1846—1850. T A11K Ij fij för N t ii cl e r n ii as 1 i Medelafkastning, sedan utsädet är afdraget. Underhållna Kreatur. Jord. Utsäde af 2: o' Bruk, Manufakturier, Qvarnar och Fisken m. in. Hus och Tomter. Jord. Summa. Efter nådigste förordnande IF. Gynther. Jac. Wilh. Langelius. Berättelse öfver Wester-Norrlands Län för åren 1846—1850. Klereciets underhåll, Efter Bevillnings-Förordningei Kostnad för Rotering. Kostnad för Städernas Styrelse. Summa Stats Bidrag. Fattigför sörjning. Efter 2:dra Artikeln. Bränvins brännings afgift. Boskapsoch Åkerskatt. Kommini strars. Ityrkobe tjenings. Summa. Jord, Hus, Tomter, Yerk och Inrättningar. Efter irsta Artikeln. Efter 2 Personer, bj hörande till viss näring. Efter 3:djc Artikeln. Borgerlig näring. Eckhéll. KONGL.
Östgölha-banklag vara stridande emot allmänna lagar och författningar. Hvad den första frågan angår, så delar jag med Hr Rosenblad den öfvertygelsen, att inrättandet af flera privatbanker, än dem, som redan linnas, vore att försätta dessa i veik lig våda. Jag delar rned honom den tanken, att, om jag får hoppas på K. M:s vishet, att Han ej tillåter flera bankers inrättande, så blir också all lagstiftning för de blifvande bankerna fullkomligt öfverflödig. Skulle jag döinma efter innehållet af det förslag, som nu utgör föremål för öfverläggningen, så skulle jag — jag ber om ursägt för termen — cassera hela saken och förklara, att en så beskaffad lag är den, som minst bör antagas; men då jag för detta mitt omdöme måhända ej vågar hoppas bifall, så anser jag mig böra öfvergå lill den andra frågan, nemi. den, om en lag bör utfärdas, som går längre än de lagar, hvilka redan finnas, och om i sådan händelse densamma äfven bör äga retroactiv verkan. Deli 18 Februari f. ni. Jag skulle anse för ganska vådligt, om någon ny lag utgåfves, som bjöd något annat, något utöfver hvad den redan varande bancolagen bjuder; men om sådant också skulle äga rum, så kan ej hos mig någon tvekan uppstå derom, att hvarken denna, eller någon annan lag kan fä retroacliv verkan. Jag ser ej de vådor af våla nuvar. bankinrättningar, som den förste varde talaren har framställt. Denne talare har framställt åtskilliga frågor om lagligheten af det förhållande, som existerar; men må han tillåta mig erinra, att då de sednare lagarne utgått ifrån alldeles samma auctoritet, som 1734 års lag, så måste de, i hvad de skilja sig ifrån denna lag; vara lika bindande, som denna, d. v. s. att efter min tanke ingen domare kan hnna någon motsägelse emellan denna författning och 1734 års lag; ty den sednare lagen, utfärdad af K. M. med auctorisalion af R. St., utgör en lika så helig lag, som 1734 års lag.
Caleb, Nezrons son, födde med den qvinnone Asuba och med Jerigoth; och desse äro hennes barn; Jeser, Sobab och Ardon. Då Asuba blef död, tog Caleb Ephrath; hon födde honom Hur. Hur födde Uri; Uri födde Bezaleel. Derefter besof Hezron Machirs dotter, Gileads faders; och han tog henne, då han var sextio åra gammal; och hon födde honom Segub. Segub födde Jair; han hade tre och tjugu städer i Gileads land. Och han tog utaf de samma Gesur och Aram, Jairs byar; dertill Kenath med dess döttrar, sextio städer. Desse äro alle Machirs barn, Gileads faders. Efter Hezrons död i CalebEphrata lefde Hezron sina hustru Abia; hon födde honom Ashur, Thekoa fader. Jerahmeel, Hezrons förste son, hade barn; den förste Ram, Buna, Oren och Ozem, och Ahia. Och Jerahmeel hade ännu ena andra hustru, som het Atarah; hon är Onams moder. Rams barn, Jerahmeels första sons, äro: Maaz, Jamin och Eker. Men Onam hade barn: Sammai och Jada. Sammai barn äro: Nadab och Abisur. Men Abisurs hustru het Abihail; hon födde honom Ahban och Molid. Nadabs barn äro: Seled och Appaim; och Seled blef död barnlös. Appaims barn äro: Jisei. Jisei barn äro: Sesan. Sesans barn äro: Ahlai. Jada barn, Sammai broders, äro: Jether och Jonathan; men Jether blef död barnlös. Men Jonathans barn äro: Peleth och Sasa. Det äro Jerahmeels barn. Men Sesan hade inga söner, utan döttrar. Och Sesan hade en Egyptisk tjenare, han het Jarha. Och Sesan gaf Jarha, sinom tjenare, sina dotter till hustru; hon födde honom Attai. Attai födde Nathan; Nathan födde Sabad.
Maj:t uti en den 13 sistlidne Mars till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition föreslagit att ett belopp af 1,500 R:dr, motsvarande provincialläkareiönen, måtte å allmänna indragnings-staten uppföras för att från och med månaden näst efter den, då nådigt afsked blefve Doktor Ellmin meddeladt, honom såsom pension för återstående lifstiden tillgodokomma; och hafva Rikets Ständer, enär Doktor Ellmin uppnått 65 års ålder och, enligt hvad företedt läkarebetyg utvisade, besväras af sådan sjuklighet, som utgör hinder för hans tjenstbarhet, till E. K. Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning lemnat bifall. 44:o
Jag tillstyrker således lika med Herr von Hartmansdorf, att Herr Ribbings motion må anses såsom afskild från Herr Lamcrs, och återremiss derå beviljas’ Herr Grefven och LandtMarjkalken yttrade, att sedan Herr Ribbings anSörande, då Utskottets första Betänkande till pröfning förevar, icke blifvit af Ridderskapet och Adeln ansett såsom en ny motion, ulan endast tillika med andra anmärkningar åtföljt den beslutade återremissen till Utskottet, trodde Herr Grefven och LandtMarskalken för dess del, det icke öf. verensståmmn med det behandlings-sdtt Ridderskapet och Adeln alltid iakttagit, att, sedan Ut•kottet nied svar återkommit, upptaga Harr r *00 Dtn 37 -Augusti J, m. Ribbings berörde anförande såsom en ny motion, och densamma till Utskottet återförvisa; äfvensom Herr Grefven och Landt-Marskalken icke eller ansåg lämpligt, att stycka Betänkan-? det, samt sluteligen pröfva en del, och återförvisa en annan; men som Betänkandet nu vore för andra gången tinder Ridderskapets och Adelns pröfning, ägde Ridderskapet och Adeln fullkomlig rättighet, att, om Ståndet \så önska?? de, instämma i Herr Ribbings yttrande; hvarå Herr Grefven och Landt lYfarskalken nu äfven gjorde proposition. Herr von Hartmansdorff: I händelse det kunde gå an att vidtaga den utväg, att göra Herr Ribbings förslag till en ny motion, och remittera den, så kunde saken blifva fullständigare behandlad. D,et vore kanske det lämpeligaste äfven derföre, att 9m Ridderskapet neli Adeln nu instämde i Herr Ribbings tanka, och PresteStåndet förenade sig dermed, men Borgareoch BondeStånden förblefyo vid deras redan fattade beslut, så stannade tvänne Stånd emot två, hvarigenom frågan förfölle. Således anhåller jag, att saken helst måtte behandlas på sätt jag förut föreslagit. Herr Ribbing'.
Sanningen är alltid oförsynt. MÅNS. Jag tror min unge man vill spela en sanningsapostel; det har ni ingen tack för! OLOF. Jag begär blott otack! MÅNS. Spara på edra sanningar; de gå just icke länge i handeln. OLOF (häftigt). Ett råd värdigt lögnens fader (Mildt.) Förlåt mig! MÅNS. Vet ni hvem ni talar vid? OLOF (med hetta). Vid servus servi servorum Måns Sommar BRASK (stiger fram). Hvem är den mannen? MÅNS. Han hör till kyrkobetjeningen! BRASK. Hvad heter han? MÅNS. Olof Pederson, alias Olaus Petri! MÄSTER OLOF 25 - BRASK (fixerar Olof). Är du mäster Olof! OLOF (bugar sig och betraktar Brask). BRASK. Jag tycker om dig? Vill du bli min secretarius? OLOF. Jag tackar ers nåde, men jag har inga rekommendationer. BRASK. Biskop Måns! Hvad har ni att säga! MÅNS. Han lär ha vunnit rätt mycket lof af doktor Luther? BRASK. Jag har hört det! Ungdomsmod bara! Vi ska' uppfostra honom! OLOF. Jag fruktar det är för sent! BRASK. En ung vidja kan böjas! MÅNS. Ers nåde skall icke föda upp ormar! Vår kanonikus lutar starkt mot kätterit, och har i dag vågat trotsa vår befallning. BRASK. Såå? MÅNS. Vi proklamerade messfall på grunder fullt lagliga och han har djerfts hålla messa, och hvad värre är en Luthersk messa och derigenom retat upp folket! MÄSTER OLOF - BRASK. Akta dig, unge man! Vet du att bann drabbar dem som proklamera Luther! OLOF. Det vet jag! Men jag fruktar ingen annan Gud än Gud! BRASK. Betänk dina ord! Jag ville dig väl och du stöter mig tillbaka! OLOF. Ni ville köpa min förmåga för att rädda er sjuka sak, och jag var nog oblyg att inte sälja mig! BRASK. Jag tror vid Sanct Göran att du är från dina sinnen! OLOF.