Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gif dessutom alla edra befallningar klart, och med beräkning, af hvad som kan hinna utföras inom viss tid, och ni skall få erfara, att er tjenarinna blir er tillgifven och bemödar sig om att tillfredställa den husmoder, som tror på henne. Mycket af hvad som ofvan är sagdt är naturligtvis yttradt med tanken förnämligast fäst på den stora hop af mindra vana tjenare, som komma i enkla hem, der de hafva att uträtta sysslor af mångehanda sort. Och det är deras husmödrar vi vilja lägga ofvan sagda pä hjertat. Hushållet. Margarin. Om denna är redan allt för mycket skrifvet för och emot, mest det senare. Dess svåraste fel torde vara lättheten af förfalskning och i följd, deraf ovissheten, hvad det är för komposition man köper under denna benämning. Gourmander och misstrogna skola således troligen aldrig godkänna dess användning. Men den, som behöfver och vill spara på smöret, kan godt sjelf skaflä, sig ett surrogat, som kan i ett och annat fall ersätta detta. Tag vara på buljoögflott, det feta, som blir, då man kokar sylta af svin eller af annat Kokt, färskt fläsk, äfvensom refbensspjällsflott samt något finhackad njnrtalg af får, smält detta på sakta eld, sila det genom handduk och låt det sedan få ett kort uppkok med litet salt. Det förvaras sedan i glasburkar i källaren. På så vis vet man åtminstone intet osundt finnes i flottyren. Två att prenumeranter. Bostaden. När mattbelagda rum skola sopas, är bra att föie sopningen strö öfver mattan begagnade, ännu fuktiga teblad. Bladen suga dammet åt sig, så det ej ryker ikring och kommer bättre bort. I stället för sopning kan man äfven tvätta mattan med en ren fuktig trasa. Efterrätter. Fruktpudding. En puddingsform smörjes med smör och beströs med rifvet bröd. Först lägges ett hvarf hvetebrödsskifvor, doppade i mjölk, så ett hvarf sylt, päron, hallon e t c, så hvetebröd och sylt omvexlande, tills formen blir lagom full. Sista hvarfvet bör vara sylt och små bakelser.
» » Nej, nej, nej! » ropade den lilla med allt mer stegrad lidelse. » Lillan vill inte si tollatena, lillan vill inte si hättana! Lillan vill inte fala bott fån tissungen! Åj, åj, åj, hva ' tissungen ä ' suk! Pappa, pappa, pappa, hjälp tissungen, så att han inte få vala suk! » Och hon kastade sig med ett nytt utbrott af hejdlös gråt öfver dt a lilla bädd, på hvilken kattungen skälfvande och med slutna ögon låg under ett sidentäcke. » Ge henne en opiekaka, så hon somnar, » sade baronen tyst till sin hustru. Vanda hade knappt hunnit somna genom opiatets inverkan, då kissungen efter några häftiga ryckningar skildes hädan. » Det var väl att det blef slut på det lilla krä- kets plågor, » sade friherrinnan; » men, Edvin, tänk när lillan vaknar och kissungen är borta! » » Vi måste genast skaffa en annan kattunge, » sade baronen, som nu var fullt lika orolig som sin hustru. » Men jag är rädd, att hon märker skillnaden — hon har så noga studerat honom och hundratals gånger räknat opp för mig hans hvita strumpor på framfötterna och grå strumpor på bakfötterna och hela toaletten i öfrigt, att hon nog inte så lätt låter narra sig. » » Då måste vi laga, att vi få en kattunge, som är så lik den här som möjligt. Låt Anton genast gå ut i sta ' n. » » Anton, käre Edvin! Du har ju gifvit honom ledigt i dag, så han skulle få gå hem till sin sjuka mor. » » Ja, det var sant det! Nå men Gretchen då? » » Ack så illa! Jag lät henne följa honom — de äro ju kusiner, hans mor är hennes moster, och som du vet hålla de af hvarandra och ville nu, att den sjuka skulle välsigna deras förening. » » Så be vi dadda då, att hon går. » » Det är som förhäxadt!
Underteckn. Ridd.secret,: LagUtskrs betänk. N:o 106 är bifallet af Presteoch IjondeStrn, men afslaget af BorgareSt. Frih. Ehrenborgh: Jag anhåller, att Hr Hessles och Frih. Stael v. Holsteins reservationer må uppläsas. Den begärda uppläsningen af reservationerna verkställdes. Frih. Ehrenborgh: Under åberopande af de skäl, reservationerna innehålla, och på de grunder i öfrigt, hvilka jag nyss anförde, då jag emot Frih. Raab yrkade bifall å det då förevar, betänk., yrkar jag nu afslag å detta. Der lagen förut är tydlig, men domaren missbrukar den, är det icke lagstiftningen, som deremot skall anlitas, utan lagskipningens väktare. Hr Strussenfelt', Adolph Ludv.: Då Frih. Ehrenborgh icke yrkat återremiss, såsom bruket vanligen är, när man icke vill antaga ett betänk., sorn första gången är under öfverläggning, utan yrkat afslag på grund af de uli Hr Hessles och Frih. Stael von Holsteins reservationer åberopade skäl, torde det tillåtas mig att erinra, det flera under Utsk:s förslag inbegripna casus gifvas, hvilka, icke finnas förutsatta i 12 cap. Rätteg.btn, som är det lagrum, reservanterna ansett i dess närvar, skick motsvara det med Utsk:s tillstyrkande afsedda ändamålet. Nämnde lagrum omtalar först den händelse, att hvarken kärande eller svarande kommer tillstädes, alt sva - Den 16 Augusti f. m. randen kommer, men käranden blifver ule, och alt käranden kommer å första ting eller rätteglsdag, men svaranden är utehlifven, i hvilken sednare händelse föreskrifves, alt domaren bör döma på de skäl, käranden företer.
Maj:ts Kådiga Remisser, hvarjemte den del af Balance-Utredningen, som ännu icke kunnat komma till slut, fordrade ett fortsatt arbete, hvilket icke med fördel kunde öfverlemnas till något af Kongl. Kammar-Rättens Ordinarie Contoir, för hvilka Krigs-Råkenskaperne voro främmande och dessutom hvart och ett sysselsattes med bestämda Ordinarie Räkenskaper och Mål; af hvilken orsak och då Kongl. Kammar-Rätten föranlåtits, att till och med innevarande April månad reqvirera vanlig aflöning för nu varande KrigsRevisions Betjening, Kongl. Kammar-Rätten jemväl, efter Deputerades tanka, rättvist och lämpligt förfarit, då den, för att vinna ett åndtligt slut med kostnaderne för Krigs-Revisionen,uti underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t af den 30 sisth Dec. hemställt, att Kongl. Maj:t täcktes till Kongl. Kainmar-Råftens disposition, derefter anslå en Summa, af 1000 R:dr Stats-Utskottets Betänkanden, 685 B:co, hvarmed Kongl. Kammar-Rätten, genom beting, med sårskilde arbetare, ville åtaga sig besörja; att allt hvad som återstode blefve fullgjordt och till slut bragt.
Enl. den erfarenhets-regel som gäller för hushållning i allmänhet, skulle det väl nu t. ex. tyckas, alt en enskild man, som ämnade upföra ett hus, och dertill använde materialier af dyrare trädslag, hvilka han kunde sälja och få dubbelt betalda mot hvad andra lika användbara materialier skulle kosta honom, han hushållade som en dåre. Men är det då mycket ändamålsenligare, eller förnuftigare, i afseende på jernet, alt till alla de otaliga behof, hvartill mindre utvalda jernsorter kunde användas och fås för halfva priset af det Svenska jernets, om nemi. ingen tull räknas på utländskt jern, likväl begagna det dyrare slaget, som annars kunde säljas på den utländska marknaden, och skulle lemna en liandels-vinst, lika stor som sammanräknade beloppet af skilnaden i pris på den importerade qvantiteten af det sämre, och den motsvarande utförda qvanliteten af det bättre jernet, med afdrag af transport-kostnaden? och detta oaktadt är införseln af utländskt jern helt och hållet förbjuden! ■ Besinnar Den 30 December e. m. 321 Besinnar man vidare, att jernet ar en artikel, hvaraf behofvet och förbrukningen skulle, till begagnande såväl för åkerbrukets, sorn andra näringars behof, till allehanda redskaper vid husoch skeppsbyggerier m. m. hastigt tilltaga, i samma mån som det kunde fås för bättre pris, och att dess förädling, i och för det slutliga begagnandet alltid lemnar arbetsförtjenst, så -skall äfven deraf kunna slutas till den fördel, som kunde dragas af förbudets utbytande emot en lindrig lull.
Det förra handlar om bestämningen af sjelfva Coursen till 128 sk. och synes egenteligen hafya afseende på deri föreslagna in växlingen af silfver. Jag för rnin del vill gerna instämma i fderas mening, som begait återreiniss, och i sådant fall hemställer jag till Utskottens närmare öfvervägande det särskildta Utlåtande, sorn af Friherre af Nordin med flere Ledamöter i Utskotten är afgifvit. För att göra möjligt det beslut, som i afseende på grunderne för Finance-regleringen blifvit fattadt, nemligen att silfver-inväxling skall ske, torde det vara nödvändigt att bestämma, efter hvad cours den skall verkställas , i annat fall blifver det åtminstone icke med någon fördel eller verkan på en blifvande myntbestämning, verkställbart. 84o Den 15 Julii e. m. Så framt en realisation hade kommit i fråga,1 hade jag ansett att den högsta cours som nu ar i fråga eller 128 skillingar, kunnat antagas till grund , ehuru den är några skillingar hö gre än den sora nu noteras, och att' Capitalister. lie hade måst åtnöjas med denna ej obetydliga förlust af flera procent på sitt Capiial , för att blifva tryggade för ytterligare förlust ; men då detta nu hos Ridderkapset och Adeln ej är i fråga; tror jag, att billigheten och ändamålet fordrar, att man bestämmer Coursen snarare några några sk. under än öfver dagens cours , måhända till 120 sk. Om Utskotten följt de grundsatser, hvarifrån de säga sig hafva utgått, så hafva äfven de åsyftat en framtida realisation. För att vinna detta, måste man ingifva förtroende till Bankens credit, och till Riksens Ständers åtgärder och beslut.
Ochsomderwid bufwudsakeligen den anmärkning gjordes, at Utskottet ansett den föreflagne förändringen af et Indelt Regemente böra hänföras under titeln af commando-mäl, ehuru 80 §. af Regeringsformen uptager förändringar i Indelnings-Werkst bland de mäl som til Konungens och Ständernas gemensamma afgörande höra; och Ridderffapet och Adeln i unledning häraf ansäg Utskottet böra med utlätande öfwer berörde förändring med Wästgötha Dragone-Regemente til Riksens Ständer inkomma; samt detzutom af en Ridderffapet och ^ Adelns Ledamot anmärkningar denna förändring omedelbart rörande blifwit gjorde och änteligen med anledning af Utffotiets gjorda hemställan, den fräga af en annan Ledamot blifwit wäckt, om icke hos Kongl. Maflt den uttryckeliga underdåniga anhällan göras kunde, at hädanefter allt bruk af Guld och Silfwer pä Uniformer kunde förswinna; Altsä fann Ridderffapet och Adeln berörde Allmänna Beswärs-^och Oeconomi - Utskottets Betänkande böra til samma Utskott, til förnyadt öfwerwägande, äterförwisas. Ut supra. Uppä gjord hemställan af Herr Grefwen och Landt marskalk en remitterades til Stats-Utffottet Herr k^^i^ensliöläs, Larl arlc, dm 15 dennes pä bordet lagda Memorial, Den 18 Augusti. 1023 rial, rörande Recognitions ffogarnes anwändande och billi 'beten af deras nu '.varande innehafwarcs bibehällande wid deras nyttjande rätt. Föredrogs ä nyo Stats-Utskottets i sista Plenum uplästa och pä bordet lagda ProtocollsUtdrag af den 14 Augusti rörande sättet til Lewerant.urernas förnöjande samt uptagande af Inrikes Län.
Den ständigt vakne och misstänksamme juristen vill i mitt möte med den halffåniga qvinnan om natten i London och hennes sällsamma uppförande emot lord Hawerfield se en af dessa gynnande tillfälligheter, hvarpå Gibson bygger vår framgång, äfvensom i procentarens besök här på Aukwoodhouse. Kanhända har han rätt. Att återfinna qvinnan är mycket lätt, men att finna mäklaren tyckes vara temligen svårt, då man hvarken känner hans namn eller hans hemvist, och hvad honom angår, förefaller det mig dessutom, som om mrs Banks’ förmodan vore den allra sannolikaste. Wehler har rest tillbaka till London, för att meddela sin principal en noggrann rapport om allt hvad som här förekommit, och han trodde, att detta var tillräckligt anmärkningsvärdt, för att låta Gibson sjelf komma hit och sammanställa de båda qvinnornas berättelser för att använda dem såsom vittnesmål. Han har äfven anmodat mrs Morris i London att, beträffande hennes mans möjliga kunskap om saken, med anledning af de ord han yttrat vid sin död, uppsätta en skriftlig berättelse. Jag är imellertid öfvertygad, att ingenting kan offentliggöras, så länge vi icke ega andra bevis för våra påståenden än den dödas bekännelse och några helt och hållet obevisade misstankar och berättelser, huru sannolika dessa än kunna vara. Wehler var imellertid vid sin afresa af en annan tanke: han trodde, det Gibson genast skulle börja rättegången af det skäl, att alla dessa upprepade annonser i tidningarna, — för att få reda på de personer, som vid denna tid varit vid Aukwoodhouse eller möjligen kunde ega någon kunskap eller kanske endast misstanke om saken — sällan leda till något resultat, då det alltid beror på en händelse, att dylika personer läsa tidningarna eller få någon kännedom derom, men en process af denna beskaffenhet deremot väcker ett uppseende, som sprider sig till alla och kan framkalla minnen och misstankar, som man förut ansett utan betydelse. Huru som helst så stannar jag ännu alltjemt qvar här, och dina bref, adresserade till Falmouth, träffa mig säkert.
Den 11 Augusti. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af (lere ledamöter, SlatsUtskis d. 9 dennes f. m. på bordet lagda Utlåt. N:o 224, i anledn. af väckt motion, om tillägg i de ang:de markegångs-sättningen antagna bestämmelser. Föredrogs ocb bifölls StatsUtsk:s d. 9 dennes f. m. på bordet lagda Utlät. N:o 225, i anledn. af väckt motion om tiondegifvares rätt att lösa den lill Professorerne i Lund anslagna tiondespanmå! efter markegångspris, med förhöjning af 16 sk. per tunna. Föredrogös, men bordlädes ånyo, uppå derom af flere ledamöter gjord begäran, BevilIn:sUtsk:s d. 9 dennes f. m. på bordet lagda Mein.: N:o 22, ronde några vid regleringen af Tulltaxan af RiksStånden ännu icke afgjorda frågor; och IV:o 23, i anledn. af RiksStåndens olika beslut ruride stämplade pappers-afgiften. Föredrogs Frih. Ce ders t röms, Rudolf', d. 9 dennes e. m. på bordet lagda hemställan att de öfrige RiksStånden måtte inbjudas att instämma uti R. o. Ad:s fattade beslut att åt Serskildta Utsk. öfverlemna alt uti förordningen ang:de vilkoren för bränvins försäljning göra de ändringar i ordalagen, som sammanhanget i det liela kan anses erfordra. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Om R. o. Ad. bade beslutat en inbjudning till de öfriga Stånden att deltaga i R. o. Ad:s beslut i afseende å sjelfva frågan, så skulle jag för min del funnit ganska tjenligt att aflåta den inbjudning, som Frih. Cederström föreslagit; men då R. o. Ad. nu icke beslutat en sådan inbjudning, så skulle den af Frilen föreslagna komma alt inför de öfriga Stånden stå alldeles omotiverad, och jag får derföre anhålla, att R. o. Ad. behagade besluta att en sådan inbjudning icke aflåtes.
Maj:t likväl ansett honom icke kunna hänföras till de tjenstemän, hvilka till dylik pensionsförmån äro berättigade, enär i förevarande fall tillika förekommer att Bågenholm icke innehar tjenst på ordinarie stat, utan Regements-Iäkarebeställningen vid Konungens f. d. eget värfvade Regemente redan för lång tid tillbaka blifvit indragen, samt de öfriga begge befattningarne eller Bataljons-läkaresysslan vid Wendes Artilleri-regemente och läkaretjensten vid fästningsfängelset i Landskrona blott efter förordnande af honom bestrides. Emellertid och då, enligt hvad Sundhets-kollegium äfven anfört, Öfver-fältläka ren Bågenholms frånträdande af Regements-läkaretjensten vid Konungens f. d. eget 16 Kongl. Maj:ts Nåd.
Den 7 Martil. yttrar sig först, att de, som anse sig äga an-; språk till ägande eller nyttjande rätt af Jagbackar, böra, sedan Beslyt om försäljning blifvit kundgjordt, genom behörig Stämning göra detsamma gällande} men härvid uppstår frå-' gan , hvilken bör stämmas och Stämningen å Kronans vägnar emottaga, äfvensom det bör i öfvervägande komma , möjiigueten af Kungörelsens meddelande om försäljning, så nära inpå näst infallande HäradsTing , att behörigt rådrum till Stämning innom laga tid saknades; och i anseende till hvilka förhållanden ett mera bestämdt stadgande torde kunna anses nödigt och således vara att förvänta, så vida Utskottet anser denna föreskrift böra bibehållas , i hvilken jag likväl föreslår den förändring , att de , som förmena sig äga anspråk på Jagbackar till nyttjandeeller ägande-rätt, böra sjelfstämde, tillika med Kronans Ombud, vid talans förlust inställa sig vid del: Ting , som inträffar sex veckor efter sedan försälj» ningen blifvit kungjord, för att då göra deras anspråk gällande; kunnande föreskriften, att sjelfstämde sig infinna, vara lika lämpelig i detta fall, som vid klanders anförande emot LandtmätareFörrättningar , der sådant förhållande iakttages. Ifrån den tillstyrkta allmänna försäljningen af Jagbackar, skulle jag likväl önska undantag af de få ställen , sorn vittna om Fornålderns märkeliga händelser : Ibland sådana erindrar jag mig ÅsaBacken i Ytterselö Socken, samt Tjula Ås vid Lands; vägen emellan Tjulsta Gästgifvaregård och Eskilstuna, Denna senare, uppfylld med Rune - Den i Martii, Stenar och flere andra , som vittna att der i Forntiden varit ett Slag eller DomareSäte j bör så mycket mindre komma i enskilt ägo , > med rättighet till törstöring, som Platsens oduglighet icke medgilver möjligheten af nå? gon fördel för Kronan att sälja några få Tun» pelands Sandbacke , eller för enskilt Man att densamma sig tillhandla.
Deremot, och på grund af hvad jag angående de till denna stat hörande Stabs - Transport Rdr Rmt 110,568 110,568: Kil M 5 lill Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. Jti 1, om Statsverket 1856, Transport Rdr Rmt chefer och Adjutanter här ofvan i underdånighet framställt, erfordras för 7 Stabs-chefers och 7 Adjutanters aflöning, enligt förslaget (Bil. Litt. E. e.), en summa af 12,130 Rdr Rmt. Då likväl nuvarande stat endast består för 7 Förste och 6 Andre Adjutanter ett sammanlagdt belopp af 6,900 Rdr, hvarförutan dessutom en tillgång uti ett odisponeradt Fördelnings-Läkare-arfvode förefinnes å 130 Rdr, eller tillhopa 7,030 Rdr samma mynt, föreslås en tillökning i detta anslag med hvilket tillöknings—belopp, jemte förberörda 7,030 Rdr skulle öfvergå till anslaget för General-staben, vid dess ifrågasatta reorganisation. Å GeneralitetS-Stafen finnes en indragen Fördelnings-Generalslön 9,000 Rdr, hvilken, med Rikets Ständers medgifvande får användas till pensioner åt Generaler och Ofvcrstar efter uppnådd 60 års ålder och minst 3 års tjenstgöring i sådan egenskap; men då, för den händelse en ny och förbättrad pensionering af Arméens befäl, på sätt jag föreslagit, skulle komma till verkställighet, berörda medelstillgång blefve framdeles för sitt nämnde ändamål öfverflödig, kan indragning deraf till Statsverket ega rum, i den mån derå anvisade pensioner vid nuvarande innehafvares afgång upphöra, samt öfriga anvisningar derå icke vidare behöfva utgå. Topografiska Korpsen. Under åberopande af hvad uti mitt ofvan afgifna anförande i afseende å denna korps förekommer, äfvensom af förslaget till dess aflöning (Bil.
Sedan hos E. K. M. Dess och Rikets Krigs-Collegium, uti skrifvelse af den 6 October sisth år, i underdånighet anmält, att, såsom följd dels af prisens stegring å proviant-persedlar och lägerhalm till 1839 års vapenöfningar med Revärings-manskapet, dels ock deiaf, att ett större antal Beväringsynglingar samma år blifvit, efter undergången approbation, i vapen öfvade, kostnaderne för årets möten och mönstringar, marscher och sjukvård m. m. derunder inberäknade, uppgått till 130,190 R:dr 15 sk. 3 rst. B:co, och a tt enär härtill endast varit att använda besparingarne å 1836 och 1837 årens anslag samt 1839 års Stals-anslag en brist sålunda uppstått, stor 22,389: 19. 4. till hvars betäckande för tillfället Collegium väl anticipationsvis begagnat en motsvarande summa af 1840 års anslag till Bevärings-manskapets vapenöfningar, men nu funnit sig i nödvändighet att denna försträckning till serskild ersättning i underdånighet uppgifva, enär Collegium derförutan icke kunde liqvidera 1840 års mötesoch marsch-kostnader, hvilka till hufvudsaklig del blifvit ur Landt-Ränterien af under händer egande Stats-medel förskjutne;, har E. K. M., uti Nådig Proposition till Rikets Sländers Stats-Utskott den 9 sisth.
Augusti uppläst, och ftoer. mera genom trycket meddelat Allmänheten. Dä mig icke allenast äkgger, att för Eder Kongl. Maj.t i underdänighet föredraga de mål, som rösa Magasins.Inrättningen i Riket, utan jag än ven, säsom Embetsman och Medborgare, är skyldig att anmärka sädant, som synes mig kränka Rikets Grundlagar; sä anser jag mig wara desto mera befogad, att hos Eders Kongl. Majit i underdänighet anmäla berörde Memo. rial', innefattande, under ett allmänt tagstndigt kiander af Spannmäls. Dwectionens ätgärder, jemwäl äreröriga beskyllningar mot desi Leda. möter, som desie, wid Riksdagen icke närmarande, ej äga tillfälle att genast till sin heders förswar äkalla Eders Kongl. Masits höga rättwisa och lagliga myndighet. I det ifräqawarande Memorialet har Riks. idagsmannen Oxelberg bland annat anfört följande: "Denna (Spannmäls) Directionens "ögonmärke hade bert gä d^rpä ut, att hälla "jemwigten wid magt näringarne emellan; mea "hurudan har denne jemwigt warit? Jnblan. ''dad i sjelfwa Jordbruksnäringen igenom Bränn, "winsbränning och SpannmälS-handel, har den. 'na Direction hittills warit ett Mercantilifft ''Collegium, hwars medlemmar, i liaison med "den öfriga Handels. Societeten, handlat med "Sta. 400 Den 10 September. Den ici September. 401 "Statens pengar säsom ett förlag och strukit ''winsten i egna fickor, pä bäve Statens och "Närmgarnes bekostnad, och dessutom af den "forre dragit de största löner pä köpet? Wi. dare har han omtalat:
Hvar och en känner, alt det var det missbruk af Magten, den egennytta, den Nepotisme, som utöfvades af de håda långa FörmyndareRegeringarne, att det var detta missbruk af magten, en magt hvilken det går så lätt an att missbruka, när man en gång fått den, ätt det var allt delta, som, mera än annat, kastade hatet på 340 Den 27 Maji. Adeln, och sedermera derigenom vållade 1686’ års olyckliga envälde. Jag liar yttrat mig fritt i ämnet, och tror icke, att jag gifvit anledning till missnöje emot Utskottet derföre, att jag tror det hafva misstagit sig i mening. Jag har den äran att serskilt känna vårt Stånds Ledamöter i Utskottet, och just af min personliga högaktning för dem slutar jag, alt de icke kunna misstycka mitt framställningssätt. Dessutom tror jag, att hvar Man ansvarar sjelf för sin fosterlandskänsla, och jag skall alltid redeligen ansvara för min. Herr Munck af Rosenschöldj Eberhard: Den siste talande värde Ledamoten har visat, att man kan raisonera rätt, men hygga sittraisonement på origtiga proemisser — på en falsk förutsättning. — Hade det varit Utskottets tanka att i634 års Styrelseform i allt skulle införas, så vore Friherre Boijes farhåga fullkomligen grundad — men sådan var aldrig Utskottets afsigt. Tvertom hör efter Utskottets förslag, Controllen öfver Ministrarnes åtgärder sträcka sig lika till dem, som hittills till StatsMinistrarne, ja ännu vidare utsträckas. Jag tror ej, att vår frihet beror på långsamhet i former och en jemn, men executiva magten förlamande, controll af kunnige likar. — Det är nog för ändamålet, att personen har full ansvarighet: att controllen ligger i Lagarne, och alt lian stimuleras till drift och verksamhet genom vissheten, att ensam uppbära hedren eller tadlet för sitt arbete. — Friherre Boije har åberopat en anställd action Den 27 Maji. 341 mot en CollegiiLedamot, för att visa, att äfven sådane ej äro utan ansvarighet.