Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men, M. Hrr! vi måste besinna, att bakom denna fråga står en annan magt, visserligen en enskild magt, men som dock i detta fäll är ganska bestämmande, emedan den håller hand orri pungen. Denna magt fordrar, att något skall göras nu; bergshandteringens idkare fordra detta och säga: vi hafva skattat till akademier och skolor för landtbruket, tullarne hafva blifvit borttagna, allt öppnadt för fri täflan, då är det icke för mycket begärdt, att staten, som hittills icke lemnat några anslag för befrämjande af bergshandteringen, hvilken ändock är en af landets modernäringar, gifver medel för utbredande af bildning och upplysning bland denna närings idkare. Härvid framställer sig den frågan, om Staten har råd att gifva några anslag. Ja, om Staten har rätt att taga, så har den skyldighet att gifva; tager Staten tiondetackjern, skall den gifva undervisning. Staten kan denna gång gifva, utan att behöfva gifva mycket. Allt hvad som kunde komma att byggas i Fahlun blefve öfverflödigt och för 200,000 rdr tarfligt bygdt, under det att 106,000 rör vore en fullt tillräcklig summa för bergsskolans förläggande i liufvudstaden, och af denna summa endast 60,000 rdr skulle erfordras för byggnader under 1867. Enligt min tanke tala således äfven Den 18 April f. ra. 247 alla siffror för Regeringens förslag, men — ändock har detsamma blifvit afstyrkt. Jag vill icke längre trötta Hrr:ne. Jag har ansett mig hafva haft rätt att yttra mig i denna fråga, emedan jag varit ntresseräd för densamma, och trott mig till en del förstå den. Alla, sorn varit i Fahlun, kunna intyga, att skolan derstädes är mycket, mycket tarflig, mycket dålig, och, under det jag ännu på mina händer bär märke af undervisningen i Avesta, måste jag erkänna, att det var en ganska tarflig undervisning jag der erhöll. Jag önskar att R. o. Ad:n måtte behjerta hvad bergshandteringen fordrar, hvad K. M:t hemställt, hvad billigheten kräfver.
Deraf följer åter, att bland nära 4ooo personer, som egentligen höra till yrket, är det 2000, som äga valrätt. Här finnes ännu således ett mera democratiskt element, om jag så får säga, emedaa jag kallar det element democratiskt, som sträcker valmannarätten långt inom deras antal, som höra till den dass, för hvilka valen skola ske. Delta har jag velat taga mig friheten alt framställa, ehuru obehagligt det är att tala med siffror, för att visa, att genom begagnande af våra nuvar. slåndselementer, för att pä dem bygga den nya representationen, som äfven jag önskar måtte kunna komma lill stånd, man kommer det sanna frihetselementet mycket närmare, än man kommer genom de s. k. allmänna valen, der man nödgas, såsom en talare nyss yttrade, draga ett streck genom individerne, för att åtskilja de valberättigade från den stora massan af icke valberättigade, som då blir vida större, än som i närvar, ögonblick äger rum inom de särskildta Stånden; men, mine herrar! vi hafva en dass af medborgare, hvilka ej^äga representationsrätt. Hr von Prosén har nämnt denna däss före mig. Han har sagt, att dess intressen kunna anses representerade genom de Stånd, som redan finnas, men han har ock anmärkt, att det ej är nog att ståndsintressena äro representerade. Personer, som finnas inom hvarje dass i samhället, inom hvarje organiskt utbildad samhällsclass, måste äfven hafva rättighet att välja och att kunna blifva valde. Det är således icke nog , att detta s. k. femte Stånds intressen hafva sina representanter dels här, dels i vära öfriga nuvar. MedStånd. Individerne hafva rättighet att vara delaktige af dassens rättigheter. Denna del af Svenska medborgare har sedan 1719 sökt göra sin rätt gällande att äfven inträda i Svenska representationen; men sällan har man hört dem taga något direct steg, för att vinna detta ändamål. Likväl hafva någon gång petitioner blifvit inlemnade i delta afseende. Denna medborgaredass, mine herrar! har det utmärkande, alt vara lugn vid sina 33 Den ai Octo ber f. ro - fordringars och önskningars framställande, Den trotsar sig icke frana.
Vid bestämmandet af den ersättning, varfsegarne skulle åtnjuta för inrättandet af ifrågavarande Institut, hafva Utskotten icke förbisett, att eleverne, synnerligen mot slutet af deras lärotid, böra kunna tillskynda varfsegarne någon nytta, men å den andra sidan äfven tagit i betragtande, att deras arbete i de första åren icke torde vara desse egare till serdeles fördel; äfvensom, att månget misslyckadt försök komme att medföra matejialiers förderfvande; och hafva Utskotten trott sig följa billighetens grunder, då Utskotten, med föreslående, att Kongl. Maj:t och Kronan förbehåller sig någon lämplig uppsägelsetid, j. fall contractet af varfsegarne skulle bi ytas, tillstyrka, att nämnde varfsegare årligen erhålla till aflöning åt Läraren i malhematiken m. m. jooo R:dr och till Läraren i skeppsbyggeriet 666 R:dr 33 sk. samt dessutom 66R:dr32 sk., alft Råneo, till underhåll för hvarje elev; dock att, enär den, som inrättar berörde Institut vore nödsakad att härför vidtaga flere, kostnad medförande åtgärder, den rättighet måtte honom tilläggas ailt, derest antalet af eleverne icke 4 Stats san t Allni. Bcsu. och Ekon. Utskottens Beta ik,inde, No g. uppginge till Fern, lian likväl egde att uppbära den afgift, som för fem elever sig belöper, samt att anslaget för ifrågavarande ändamål måtte utgå minst i sex år, hvilken tid Utskotten, elter af sakkunnige personer meddelade upplysningar, trott sig böra anse såsom erforderlig för genomgåendet af en fullständig läro-curs i detta ämne.
Enär det syntes vara af särdeles vigt för de: ., som vunnit en å Lotteri försåld egendom, att så sn*<rt som möjligt få tillträda densamma, heldst anledning vore att befara, det förre egaren, i betraktande deraf, att den, som vunnit Egendomen, åtkommit densamma för det ringa priset af den för lotten bestämda insattsen, skulle möjligen, till den således blefna egarens skada, söka , på bekostnad af Egendomens framtida bestånd, deraf draga egen vinning, eller åtminstone ej vore synnerligen mån om att vårda densamma, som således under en längre förvaltningstid af förra egaren kunde betydligen försämras, funno desse Högsta Domstoiens Ledamöter sig böra i underdånighet tillstyrka, att med tillträdet af egendom, som blifvit å Lotteri försåld, bör förhållas på sätt i afseende å Egendom, som å executiv Auction föi sälj es, är vordet föreskrifvet, samt att redactiomn af 9 §. skulle sålunda förändras, att i stället för de orden: hjute säljaren laga fardag, införes: förhålles dermed som angående försäljning af hus och jord ä UtmätningsAuction stadgadt år. Justitiae-Radat Manner stam var härifrån skiljaktig och, under åberopande af sin mening i frågan, huruvida nu föresbgna försäljningssätt må ega rum, förklarade, att, derest Ko gl. Maj:t skulle finna skäligt låta Nådig proposition i ämnet till Riksens Ständer afgå. Om fast egendoms försäljning ä Lotteri. 69 bifölle Justitiae-Rådet Lag.Comiténs förslag i alla delar. In fidem Protocolli P. Dari. Stenius. Rätteligen transumeradt, betygar Fah.
Skild i öfvertygelse ifrån den, som ligger lill grund för den centecimala vigtfördelningen, kan jag ej här föreslå några egentliga redactioner; jag vill inskränka mig blott till att pröfva Momentets lämplighet, under antagande af centecimalprincip; antages i det stället Decimaldelning, är förändringen ganska lätt. Hvarföre 25 mark, sorn icke är någon gammal vigt, med uteslutande af 20 marksvigten, som är vårt gamla pund? Och hvarföre 3 mark med uteslutande af 4 mark, då Den 14 Augusti f. m. begge äro lika främmande för systemet? Jag åberopar i detta afseende hvad som är sagdt, men föreslår, med hänsigt till den under vägning förekommande mekaniska additionen, och då således inom hvar tiodelning af vigten flera lödjor kunna bli nödiga, än rymdemål inom en dylik tiodelning, följande redaction: 5o. 40. 3o. 20. io. 5. 4. 3. 2 och i mark. Dock torde man tills vidare böra tillåta både bruk och krönande af 25 och ia£ orts vigter, motsvarande 8 och 4 lod* Det torde vara förmycket, att genast vilja eliminera mer än lodets underafdelningar, samt 1, 2 och 3 lodsvigten. Det i allt fall nödvändiga namn och ideutbylet påskyndas äfven bär, ju mindre bröstgänges man, inom det practiska lifvets spher, angriper det gamla, lil. Mom.j, torde böra börja på följande vis: Ett kubiskt målkärl om 5 f oting; samt för Spanmålen tills vidare om 6 foting. Man synes mig ej böra vänja Folket, att uppmäta med 6-fotingsmåltet någon annan vara än Spanmålen, der en redan befintlig sed gör delta mått nödvändigt. g. Mom. 3. föreslås af Utskotten Den 14 Augusti f. m. 27 till utgående på den grund, att ingen mätning bör få ske utan i kärl af laglig form. Men hela denna stadga är ämnad att bestämma, hvad som är laglig form på ett målkärl, och då man tillåtit sådana att göras af träd, bar man ock med detsamma förklarat, att kröningen icke ensam assurerar målets riktighet.
Sig utlåta och, om en olycklig nödvändighet det fördrar, reslricliva Författningar utfärda. Flått ! ledet Vät dit Hon I—Ståndet har Utskottet likaledes lått emottaga Riksdags-Fuilmägligcn Ola Jeppsson.r från Blekinge memorial, brandi finnes föreslaget, att inskränkning i liden för bränviirsbränning, af innevarande års skörd, måtte begäras, oell liden bestämmas till fyra månader, räknade från den 1 nästkommande December, lill Stars månads slut nästa år, T'dl «föd lör sitt förslag, har Motionairen angi l’v it enahanda skäl, sorn Herr Silfverhjelm, nemligen den i vissa landsorter inträffade mindre fördelaktiga skorn, och deraf befarade stegring i pris å spantnål tili brödföda, samt angelägenheten att förekomma behof vet af spaninåls-införsel vid början af snart föieslående silfverin!vexling. Töi Ola Jeppsson? framst Mining hafva instämt, Tdksdngc-Fnllmäfcf >gé Ola Mänsson och Gustaf Apelqvist från Blekinge. Sven Fleurl noch Göran Jonasson från Kionubeigs Län, Per Jönsson, Per Nilsfon Jöns Jönsson trän Chiistianstads Län, samt Anders Nilsson uch Tufve Mänsson Län Malmöhus Län, bland hvilka de 3:ne sistnämnde i så målto varit af 12 Ålim. Besv. cch Oa on. Unh, JJ / lii ti tide N;o 126. skiljaktige meningar, alt de ansett bran.v.iiis'»änningen böra ntöfvas 3 liiälindt-r eller sex veckor vid slolet af innevarande, och lika ti l vid början af niisla år, eller ock oafbruten fä forlsällas till delta års slut; men» linder nästa års .vinter och vår, endast vara tillåten Mars och April .månader.
Utskottets tanke, i financiel! hänseende vara för Staten fördelaktigast, att emot en fullt motsvarande kapital-ersättning afstå fran en stats-inkomst, som i annat fall torde utan ali ersättning småningom försvinna. Beträffande åter verkställandet af en sådan grundskatternas inlösning och de betäukligheter, som i afseende derå blifvit framställda, kan Utskottet väl å ena sidan icke bestrida att, så länge de från äldre tider bibehållna invecklade grunderna för beskattnings-väsendet ännu icke undergått någon väsentlig förenkling, utförandet af en så genomgripande förändring i jordbeskaltuingen skulle hafva medfört en alltför häftig rubbning i de af ålder befintliga förhållanden; men sedan, i följd af de vid sednaste Riksmöten i detta ämne fattade beslut, räntepersedlarne blifvit reducerade från ett antal af flera hundra till endast sju inom hela riket, och då hvarje hemmans grundränta vid skatteförenklingeus genomförande kommer att särskildt uträknas och fastställas till ett visst belopp, anser Utskottet otvifvelaktig!, att de sålunda redan verkställda åtgärderna skola i väsentlig mån underlätta utförandet af grundskatternas kapitalisering.
Committerades förslag till jemkning af extra roteringen samt till rotering af ordinarie rotering underkastad, oroterad, jord inom Götheborgs och Bohus Län, medelst Nådigt Bref den 2 November 1833, anbefallt bemälde Committerade att med de från säterier afsöndrade insockne frälsehemmans rotering, i enlighet med ofv-anberörde Kongl. Kungörelse, förfara; alltså och emedan den af motionären öfverklagade rotering af de (öre den 6 April 1810 från stamsäterien afsöndrade insockne frälsehemman är, hvad angår sjelfva skyldigheten för dessa hemman att, sedan de förlorat sin insockne-frihet, draga ett sådant besvär, grundad på af Konung och Rikets Ständer vidlagne beslut, samt derest, såsom motionären förmenar, ifrågavarande hemman blifvit hårdare roterade, än kronoskattehemman, den eller de, som ansett srg i afseende härå obehörigen lidande, haft sig öppet lemnadt att 1 lagas ordning sökas rättelse, få Utskottenvördsamt tillstyrka, att förevarande motion måtte förfalla. Ank. till Exp. Ulsk. den i3 Dec., kl. i e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om indragning af de på Statens bekostnad underhållne Stuterier. Inom Hederv. Bonde-Ståndet liar Riksdagsfullmäktigen Carl Ersson från Westerås
Jag hoppas, att vi hädanefter få vigtigare och mera utredda Propositioner från Regeringen, så att vi icke behöfva tumma på Grundlagen, hälst i sådana frågor, som denna, der lagen är tydlig, och ingen fordrat, alt ansvar för gamla förseelser skall äga D e n 6 April f. nj. rum. Jag skulle gerna gå in på Grefve Posses förslag, alt lägga Memorialet till Handlingarne, om jag ej ansåg det nödvändigt, att stadga ett exempel på, huru man kan erhålla ett correctif emot ConstitutionsUtsk ottes origtiga åsigter. Derföre anser jag det vara vigtigt, att begagna detta tillfälle, för att visa, alt det ej är det gamla ConstitutionsUtskoltels, eller dess tigande pluralitets, bestående af ir personer, åsigter, utan Ståndens egna tankar i denna fråga, som Ridderskapet och Adeln vill hafva uttryckt. Af denna anledning förenar jag mig med Friherre Anckarswärd, och önskar, att Hans Excellence Herr Grefven och LandlMarskalken ville göra proposition i enlighet med hvad bemälte Friherre yrkat. Herr Lefren: Lika med Friherre Ankarsvärd förundrar det mig, att ConstitutionsUtskottets pluralitet varit tyst, och ej utvecklat sina åsigter med några från Grundlageri hämtade skäl. I hufvudsaken är jag deremot ense med Grefve Posse. Jag skulle derföre icke vara vidlyftigare i ämnet, om ej den siste värde Talaren yttrat en satts, den jag ansett böra vederläggas. Han har nemligen tydt 81 §. i RegeringsFormen så, att med ordet ConstitutionsUtskott der skulle menas icke annat, än förstärkt ConstitutionsUtskott. Herr Hjerta har rätteligen anfort, att förstärkt Utskott, utom i Grund - a38 Den 6 Apfil f. m. lagsoch Bevillnings-frågor icke kan äga rum, utan då 2:ne Stånd stannat i olika beslut mot 2 Stånd; men jag hemställer till den värde Talaren sjelf, om ej det Förstärkta Utskottet vid sådane tillfällen afgör med Ständernas rätt.
Proposition N:o 70. nedsättning i aflöningen, för öfverlärare med 22 öre och för underlärare med 11 öre för timman, har åstadkommits en besparing af R:dr 10,550: hvartill kommer: för uteslutna ämnen 850: „ minskad kostnad för föredrag 4,100: „ nedsättning i predikantens aflöning 100: 5 050' tillsammans R;dr 15,600: Ehuru Styrelsens förslag grundar sig pä en af föreståndaren upprättad fullständig läroplan, vid hvars utarbetande antagits, att läroanstalten borde utöfva möjligast största verksamhet, så möter dock ingen svårighet att förändra läroplanen och inskränka verksamheten inom det omfång tillgångarne begränsa, och torde jemväl lärarne böra åtnöja sig med en något minskad aflöning. Det till hållande af föredrag föreslagna belopp 400 Riksdaler, är visserligen mycket ringa, helst vid jemförelse med hvad till dylikt ändamål bestås vid slöjdskolor lör arbetare i andra länder, men det är alt hoppas, att lärorika föredrag skola i alla fall kunna tillvägabringas uli den derföre afsedda lokalen, med tillåtelse för ett visst antal lärjungar att dem bevista. Beträffande de föreslagna allöningsbeloppen för tjenstemän och betjening, så hemställes vördsammast: l:o att Föreståndaren, förutom lönen 4,000 Riksdaler, må tillerkännas en hyresersättning af R:dr 1,000: Enär föreståndare-befattningen är särdeles trägen och mödosam samt fordrar en man med mångsidig bildning och åtskilliga framstående egenskaper, så hade varit önskligt, om lönevilkoren blifvit så tillfredsställande, att platsen fullt vuxne personer funnit sig föranlåtne densamma eftersträfva. Men då en lön af 4,000
6:0 ©eputeraDe, fyroilfa ftg emellan förDela De Dem tiltyöranDe göromål, fåfom Dem lämpliga)! tyneö, ffola rotD tyro arje tillfälle, Då ^öanfo^ullmäftige fammanträDa, för fina åtgärDer unDer Den från föregåenDe fammanfomjt för» flutna ttDett reDogöra. ^>å ©eputeraDe anfommer att antaga od) entleDiga nöDigt biträDe i gö> romålen, men på S3anfo*gullntäftige att betämma beloppet af Det arfrooDc, font för fåDant biträDe fan påfallaö. 7:o fJBal till ©eputeraDe anftälleo roiD fyroarje qoartalS utgång, Då De afgångna funna åter inroäljaö. ©åDant roal roerfftalleö genom flutna feDlar, oty i bänDelfe af lifa refter, jfer lottning. ©å ©eputeraDe blifroit utfeDDa oty fcDermera, när någon föränDrtng inom ©eputcraDe inträffar, unDcrrättaö SöanfenS forrcöpouDenter i jamburg Derom, meD affeenDe å Den fignatur på ro c plar oel) bref, font Deraf blifrocr en följD. 8:o ©å roäl S5anfo»^ullmäfcige, font ©eputcraDe, äro i od) för Deras utö ning af ifrågaroaranDe roepetyanDel anfroarige enligt allmän lag od) får» ffilDt gällanDe författningar.
Men härmed har emellertid slagit så ut, att sedan 1854 till år 1859 har priset på silfver så litet förändrat sig, att det, från att år 1853 vara 61 och ett bråk, under de följande 6 åren höjt sig endast till 62 pence, hvartill det f. n. står. För min del vågar jag visserligen icke ingå i någon fullständigare förklaring af detta fenomen — hvilket också icke vid detta tillfälle torde vara nödvändigt —, men såsom ett obestridligt faktum torde det upgifna förhållandet likväl bidraga att lugna farhågorna för en alltför stor och våldsam rubbning i myntmetallernas värde under den närmaste framtiden. Tager man åter i betraktande de särskilda omständigheter, som förekomma vid frambringandet af de begge ädla metallerna, för att derefter bedömma sannolikheten af den enas eller andras större tillvext proportionsvis, så torde utsigterna i detta hänseende snarare luta till fördel för silfret än för guldet. Detta sednare erhålles nemi. hufvudsakligen genom vaskning och dervid kunna icke några särdeles stora förbättringar i methoden åstadkommas, hvaremot sådana äro i alside å silfverproduktionen i hög grad möjliga. Efter de sednaste upgifter från de länder, der synnerliga rika silfvergrufvor uptagas, har det blifvit uplyst, att methoderna undergått betydliga förändringar och förbättringar, och då dertill kommer inflytandet af allt mera fullkomnade kommunikations anstalter, torde man kunna förutse att det möjligen i en framtid knappt skall finnas någon gräns för qvantiteten af det silfver, som kan produceras och att således tillvexten af denna metall bör kunna antagas åtminstone komma att hålla jemna steg med tillvexten af guld. Ehuru det således, på grund af hvad jag haft äran anföra, enl. min åsigt, icke är möjligt att med någon säkerhet förutse, hvilken af de ädla metallerna, som i framtiden kan komma att undergå den största förändringen, tror jag dock att äfven om dea 314 Den 14 December f. m. gissningen vore riktig, att guld liar en benägenhet att falla, (hvilket jag ej vill bestrida) man derföre ingalunda nu bör söka att göra någon ändring i den myntfot, vi f. n. ega.
När konunga-sonen tredje gången hör detta, vaknar han som ur en dröm, och igenkänner sin rätta fästemö. 2. I en uppteckning från ~Roslagen~, har den unga prinsessan erhållit benämningen Solfålla. Berättelsen eger för öfrigt följande afvikelser ifrån den ofvan meddelade Sagan B. Prinsens andra prof består deri, att han skall hugga ned alla träden i hafs-skogen, och sätta dem upp på sin rot igen. Sedan konunga-sonen och Solfålla begifvit sig på flykten, förföljas de först af den ena dockan, som blifvit till en moln-tapp, och far fram genom luften. Då skapar prinsessan sig och sin fästeman till tvänne råttor, som leka jemte vägen. Hafs-frun skickar så den andra dockan, som likaledes blir till en moln-tapp. Men Solfålla förbyter sig och sin fästeman till en anka och en ank-bonde. Hafs-frun skickar derefter den tredje dockan; men det aflöper på samma sätt; prinsessan förbyter sig och sin brudgum till tvänne träd, och dockan blir dem icke varse. Slutligen gifver sig trollet sjelf å stad, och far genom luften som ett digert moln. Då förvandlar Solfålla sig och prinsen till en gås och en gås-karl. Men Hafs-frun märker hennes list, och skapar sig till en räf, som vill taga gässen. Just i detsamma rinner solen upp. Då ropar gåsen: »hå, hå, Mickel Räf! se bakom dig, huru det kommer en fager jungfru gångandes.» Vid nu Hafs-frun vänder sig om och får se solen, spricker hon midt i tu, och erhåller så sin bane. När prinsen kommer hem till kungs-gården, glömmer han Solfållas varning, att icke kyssa sin mor, och förgäter så sin brud och allt annat. Men konunga-dottern tager sin tillflykt i en skogs-koja, och gäckas med prinsen, såsom ofvan är förtäljdt om hofmännen. Sagans slut öfverensstämmer i öfrigt med hvad tillförene blifvit meddeladt. I en uppteckning från ~S.
Jag skulle önskat, att i detta vördsamma förslag kunna uppgifva beloppet af det ifrågaställa anslaget; meu oansedt den nuvarande förutnämda årliga afgiften är för de tvänne återstående åren bestämd, lärer det likväl vara möjligt att, i anseende till egendomen sednast åsätta taxeringsvärde, i förening med andra omständigheter, samma afgift kommer att stiga till ett högre belopp, dock väl näppeligen utöfver 50 procent. För vinnande af det vackra ändamålet har jag tänkt mig tvänne alternativer: antingen kapitalisering på en gång af den summa, hvaraf räntan motsvarar afgiften, eller ock denna afgift årligen utgående af Statskassan, sedan den, vid förändrade förhållanden, blifvit fixerad. Hvilkendera ut vägen som vidtages, så leder den, efter mitt förmenande, till målet. Skulle, af skäl, som jag anar, men undanskymmer, som, ehuru ringa till vigten, ändock torde uppkallas till motstånd, detta förslag anses formvidrigt och emot allmän praxis i dylika frågor, samt af denna orsak möta betänkligheter, icke så mycket i afseende på saken; ty denna föreställer jag mig att alla skänka sitt bifall, som fastmer i afseende på sättet, hvarpå det framkommit, — skulle, med ett ord, detta förslag, emot förmodan, anses omöjligt och derföre böra förfalla, så tillåter jag mig att vördsamligen föreslå Rikets Höglofl. Ständer, åtminstone: att egendomen Beckaskog må för all framtid utan återgång iklädas natur ai kungsgård, och sålunda, utan vidare mellanhand, beredas Kongl. Maj:t den tillfredsställelsen att få fortfarande behålla och disponera berörde egendom, emot den afgift, som nu är eller framdeles kan varda bestämd. Denna begäran är i sig sjelf så billig, att jag derå icke fruktar något afslag, men tillika så obetydlig, att jag icke ens skulle framställt den, derest jag kunde förvissat mig om det förra förslagets antagande. Jag har dessutom dertill mina skäl, tagna dels af Rikets Ständers värdighet att på ettdera, och beldst på det förra, sättet göra något till saken, och dels af det lätt begripliga obehag, som för en så högt stående person skulle vara förenadt med konkurrensen vid en blifvande arrende-auktion. Jag anhåller vördsamligen om remiss till Höglofl.