Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om du är en man med intelligens och hjerta så vet att jag hyser den djupaste beundran för dig, att jag anser mig som ett stackars betydelselöst sandskorn i jemförelse med dig och att du endast hade behöft räcka ut handen emot mig i vänligt tillmötesgående för att jag i jublande glädje skulle gifvit dig en lugn, men varm och aldrig svigtande vänskap, och att i samma stund jag trodde din tillgifvenhet ren skulle all stelhet och köld vara borta. Från den stunden skulle du kunna betrakta dig som visserligen endast egande en vilja, men tvefaldig fyndighet, dubbel handlingskraft. Din tillvaro skulle bli rikare ty du skulle lära dig att känna icke allenast med en mans sinne utan äfven med en qvinnas. Du skulle ega större makt ty du kunde i handling vara närvarande på två ställen samtidigt. Ja allt detta kunde skett om – om en qvinna kunde ansetts värdig en mans vänskap. Men så är det ju icke. Hon kan få bli hans hustru, d.v.s. hans bihang, inför hela verlden erkändt som sådant. Men till sin yttre varelse fri – nej det får hon icke vara! Man binder henne med lagens yttre band och hennes verkliga jag, hennes inre varelse får draga åt hvad håll det behagar slumpen att blåsa. Visa samfundsskick! Herr Daniel Fallström skrifver så mycket om äktenskapet, han. Jag undrar om han är bättre än de andra? Sade icke Lars Peter att männen nog se sakerna med samma ögon som vi – men i handling ! Hvad bry de sig om att skrika för när de icke äro en bit bättre sjelfva?161 Jag har ofta velat från mitt sinne bortjaga tanken på den eller de som möjligen skulle kunna komma att läsa dessa rader – anseende att tanken på hvad den läsande skall tycka och tänka kommer en att vara osann. Men jag har haft orätt häri, ty man talar för att höras, skrifver för att läsas. Lars har för 9–10 dagars tjenstgöring vid skolan erhållit 90 kr. Det var bra, men hvad förtjenar jag med mitt arbete? H.H. Lektor!
Och får Utskottet för öfrigt tillkännagifva, att sådant äfven utaf anie Stånd är bifallit, nem-ligen af Högvördige PrästeStåndet deli 2'.a i denna Månad, samt af Wallof!. BorgareStåndet den 3otde nästledne December. Stockholm den 17 Januarii 1818. Riksens Högloft. Ständers Stats Ut. skotts Utlåtande öfver Herr G. Kjelland ers hos Wällofl. BorgareStåndet ingifne och derifrån till StatsUtskottet remitterade Memorial, angående Upskof med redovisningen af KronoUphörden. Uti ett till Wällofl. BorgareStåndet ingifvet och derifrån till StatsUtskottet remitteradt Memorial, har Herr, Kjellander anfört, att då, efter Riksens Ständers Beslut, man snart har att vänta Konungens Nådiga Kungörelse om KronoUpbördens indrifvande, torde, efter den tid, som dermed kommit att dröja, något hvar linna, att vederbörande Upbördsmän icke möjligen kunna blifva beredde, att å vanlig tid den 1 Maji aflämna Summarisk Redogörelse efter de formulairer och föreskrifter, som därom. are gif« 76 StaisUtsb Betänkanden. ne; hvarföre Herr Kjellander hemställer, att Redogörelsetiden varder förlängd, åtminstone till den i Julli. Då detta Memorial icke har till föremål andre, än vanlige Kronoutskylder; och handhafvande af de om Upbördens indrifvande och redovisande utfärdade Allmänna Författningar, ankommer på verkställande mägten; anser StatsUtskottet sig icke kunna tillstyrka Rikets Höglofl. Ständer, att med Herr Kjellanders ifrågavarande motion taga någon befattning. Hvilket dock Rikets Höglofl. Ständers närmare bepröfvande vördsamligen underställes. Stockholm den 17 Januari! i 818. Riksens Höglofl.
Jag har icke heller det saktmod att jag längre kan fördraga alla de tillvitelser för hierarchism och prestväldet &c. som göras LagUtsk. derföre att det icke ansett sig kunna gå alla möjliga läseri-önskningar till mötes. Jag har icke kunnat göra det ur synpunkten af det allmännas väl, men derföre må jag hvarken beskyllas för att vara hierarch eller vän af prestväldet. Hvad särskildt angår detta Betänk., så är det fullkomligt öfverensstämmande med det förslag, som vid sistförflutna Riksdag antogs af B. o. Ad. och PresteSt., och som vid votering inom BorgareSt. föll mot endast en rösts pluralitet. Detta förslag hade således i annat fall sedan blifvit antaget vid sisth lliksdag, och vid sådant förhållande hemställer jag, om Utsk. hade skäl att framlägga något annat förslag för Ständerna, och om det var att förmoda att äfven de, sorn vid förra Iliksdagen tillstyrkte det, nu skulle beskylla det för hierarchism och alla möjliga brott. Opinionen har i denna fråga så förändrat sig att det som vid förra Riksdagen ansågs lämpligt och ändamålsenligt, det anses nu för höjden af uselhet. Man säger, att man vill hafva ett fritt kyrkomöte. Hvad menas dermed? Förmodligen ett kyrkomöte endast sammansatt af »läsare», hvilka skulle upbygga hvarandra med tal om frihet och om jag vet icke hvad, men sannerligen någon båtnad för Kyrkan eller något nyttigt derigenom skulle upkomma. Orsaken, hvarföre jag understödde detta förslag, jag förklarar det högtidligt, var endast den att förslaget tycktes vid sista Riksdagen mötas med bifall. I annat fall skulle äfven jag förordat en större frihet för mötet, och jag ämnar ingalunda motsätta mig några modifikationer, vare sig med afs:de på ledamöternes antal eller med afs:de på kyrkomötets rättigheter. Men om man nu är missnöjd Den 4 November e. m. 401 med förslaget och önskar en återremiss, hvarföre skall detta ske under anklagelser mot Utsk. att älska hierarchi och prestvälde.
» 190 » 7 » efter 1783 sättes comma » 234 » 6 efter sista sättes punkt » 288 » 3 står oom läs som Bland ”Tilläggen vid Bellman” felas den tacksamma tillkännagifvelse, att mången af upplysningarne om hans Musik har meddelats mig från tvenne i Sångens ”glada vetenskap” lika invigda vänner, Kongl. Bibliothekarien Rydqvist och Adjunkten vid härvarande Kathedral-Skola, Magister Björck. Wallenberg, född i Mars 1746, hade till fader Kronolänsmannen i Viby Jakob Wallenberg, och till moder Anna Christina Tillberg. I Linköpings skola och gymnasium utmärkte han sig genom en ovanlig qvickhet, både i studier och i pojkstreck; samt höll, vid sin afgång från detta läroverk, en oration på latinsk vers. Student blef han i Januari 1763; och vigd till Prest i April 1769. Holterman var Direktör vid Ostindiska Compagniet. – Ännu saknas en fullt god upplaga af Wallenbergs skrifter. (Jfr derom Palmblads ”Biogr. Lexikon”, B. XIX: 2, sidd. 238–39). Skådespelet ”Gustava Gök” är versificeradt, och kallas ”lustig tragedi i tre akter”. Titeln är, äfvensom hela stycket, en parodi på ”Gustaf Vasa” (”lyrisk tragedi i tre akter”). Här skrifver författaren Campio (icke, såsom i första utkastet, Cambio). – En samling af Schröderheims vittra arbeten lär nu verkligen vara på väg att föranstaltas; och det af samme man, som helt nyss utgifvit ”Samlade Dikter af Olof Rudbeck”. Noter Särdeles i andra akten. Att dessa sceners förtjenst hade ”undfallit mängden” (af dåtidens vittra allmänhet), berättar oss Rosenstein i företalet till Kellgrens Skrifter.
Uti Utskottens deröfver afgifna utlåtande, deruti Utskotten föreslogo ett stadgande af det innehåll, att två eller flere hemmansdelar, vare sig i samma eller olika hemmansnummer, der de såsom ett matlag skola beräknas, tillsammans icke må öfverstiga ett mantal, meddelade Utskotten i anledning af den förstnämnda motionen följande upplysningar: att en rök eller ett matlag, på sätt sjelfva benämningen jemväl utmärkte, ursprungligen utgjorts af hvarje hushåll ”under serskild duk och disk,” men att detta begrepp syntes hafva blifvit utsträckt jemväl lill sjelfva den hemmansdel, som af det gemensamma hushållet innehades; alt i fråga om beräkning af de afgifter och skattebidrag, hvilka i fordna tider efter denna grund skolat utgöras, såsom t. ex. Lagmansoch Härads - L(igsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 8. 5 höfdingeräntan, serskilda föreskrifter tid efter annan mast utfördas; att på det en stigande förmögenhet hos en och annan ej malte sätta denne i tillfälle att genom inkräktande af serskilde hemman förekomma den folkökning och odling, som med befrämjandet af en skälig hemmansklyfning afsuges, flere författningar utkommit lill hindrande al det missbruk att hemman afhysa och till sambruk med andre hemman förena utan dertill sökt och på synnerliga skäl vunnit tillstånd, hvadan ock stadgats, det sammanläggning af serskilda hemmansdelar ej linge sträcka sig längre, än till hemmansdelar inom samma nummer i hy, samt att, i anledning af Rikets Ständers, vid 1828 och 1829 årens Riksdag hos Kongl.
Vi skulle, för vår del, uppröras vid skådespelet af denna ihärdiga, grofva och skoningslösa förföljelse, dessa skändliga träsnitt, om vi blott kunde låta bli att minnas, huru den nu marterade sjelf förföljt och svärtat alla de ädlaste och bästa offentliga män af motsatta tänkesätt inom och utom fäderneslandet, och tvertom upphöjt slödder, till och med notoriska bofvar, när de endast beträdt agitationens eller upprorets bana. Detta, och så mycket annat, har gjort att vi anse för vår och alla goda medborgares pligt, att sätta oss emot och bekriga en tidning, som sprider så mycken moralisk pestsmitta, liksom vi förut, under deras glorias dagar, bekrigat Argus och Går-an-lärans lagstiftare. Derföre hafva vi ej velat försaka detta tillfälle att tala ett varningens ord till ej allenast allmänheten, utan ock (om möjligt), uppskaka Hr Hjertas samvete, och bringa honom till någon besinning om hvad hans egen frid och samhällets tillhörer. Oss synes det vara honom och hans tidning långt värdigare, att, om ej rent af ansluta sig till den andra sidan, dock åtminstone gå några steg dem till mötes, som aldrig hyst någon fientlighet emot hans person, aldrig angripit honom personligen, och som önska hans lofliga företag all möjlig framgång, – än att fortfarande qvarstå på samma linia, på hvilken Almquist gick längst fram, och der nedanom honom står en legion, som i sina grundsatser knappast äro bättre, – menniskor, som af A.B:s Utgifv. understödde på flerfaldigt vis, genast, när den egna fördelen bjuder, förvandla sig till sin välgörares bittraste fiender och icke sky hvilka vapen som helst, emot hvilka den anfallne står värnlös, emedan hans röst ej tränger till den slags allmänhet, inför hvilken han anklagas och smädas.
Ehuruväl många äro af den tanka att hela bankovinslen kunde, utan afvaktan af Utsk:s, vidare förslag, 440 Den 15 Mars f. m. till Statens behof anslås, så äro likväl meningarne, såsom nogsamt är bekant, ganska mycket delade härutinnan. Många anse 700,000 r.dr ärligen vara för mycket, andra anse att det möjligen kan gå an att lemna mera, med ett ord, meningarna äro delade, hvarföre, och på det man icke malte strida om den saken, äfven som på det man icke mätte oroa de opinioner, som anse att för Bankens konsoliderande återstoden är nödvändig: sä anser jag det vara lämpligt, all f. n. antaga det förslag, som Utsk. har gjort, utan att likväl godkänna moliverna för detsamma. Utsk. föreslår: ”att af Bankens sedan 1848 års början uplupna behållna vinst ett belopp af 700,000 r.dr bico jrligen må, slutet af hvardera åren 1851, 1852 och 1853, frän Banken i och för Statens allmänna behof till Riksg:-kont. aflenrnas”. Jag vågar hemställa alt B o. Ad. behagade bifalla denna BankoUtsk:s hemställan med följande tillägg: ”förbehållande sig R. o. Ad. framdeles, vid pröfning af Utsk:s afgifvande förslag, besluta om återstodens användande pä det sätt, som är sannt öfverensstämmande med allmänt bästa eller behofvet alt försäkra Bankens orubbade bestånd och myntvärdets uprälthållande”. Om R. o. Ad. stadna:' i ett sådant beslut så beror det på oss att, när BankoUtsk" framdeles inkommer med förslag, fatta del beslut vi då finna tjenligast. Jag hemställer huruvida icke R. o. Ad. behagade fatta ett sådant beslut, enär det icke inskränker pröfningen af BankoUtsk:s förslag när det inkommer. Hr Aminoff, Joh. Fredr., anförde skriftligen: Sällan, måhända alldrig, har något betänk, ingått till R.
I en sådan krets blir man lätt ung själf, och ålderdomens intressen få vika. J a g tror, att om man är frisk, har man själf häraf den bästa nytta. Min glädje var stor, då jag såg unge män om aftnarne föredraga att sitta i h e m m e t och ägna sig åt sällskapslifvet framför att söka nöjen utomhus. Då kom ibland den tanken för mig, att min verksamhet m å h ä n d a var till någon nytta. Detta mål bör hvar och en, som mottager inackordenter, sträfva efter att vinna. Föräldrar, som måste lämna bort sina barn, kunna då möjligen ha något lugn för de bortavarande. Sök att så handla mot de främmande i hemmet, som man handlar mot ett eget barn, och inackorderingsfrågan är bäst löstl Tante. HL H a r » Stade » någonsin själf varit inackorderad? Eller h a r hon varit i tillfälle att riktigt grundligt skärskåda ett inackorderingshem? Det tyckes ej så. Ingen kan mera än jag beklaga dem, som äro tvungna söka och finna ett hem hos främmande 333 människor, men ännu mera äro de att beklaga, som af en eller annan orsak tvingas att lämna sina hem till pris åt inackordenter. » Stade » klandrar endast » hemmen ». Vet ni då, hvad det vill säga att för 50 (femtio) kronor i månaden lämna hem åt en främmande? Nej, troligen icke, ty då kunde ni ej så hänsynslöst klandra. Bostäder äro dyrbara, äfven om man icke bor i de elegantaste kvarteren, och jag undrar om man kan begära mera än rum, möbler, sängklä- der, linne och mat för 50 kr. i månaden? Skulle därtill lämnas mera än ett vänligt bemötande? Det kan aldrig vara » Stades » allvar, att man rent af skall undertrycka egna tycken och vanor för att tillfredsställa en människa, som vid första, bästa tillfälle som bjudes flyttar u t a n vidare, som behandlar ens saker, som vore de hämtade ur en lumpbod, och anstränger sig för att hitta på alla möjliga fel både vid rum, mat och uppassning. Dessutom påstår » Stade », att » hemmen » lägaa boslag på inackordenternas lilla fritid efter ett tröttsamt dagsarbete. Det skulle alltså i de flesta fall vara efter kvällsvarden.
I följd af R. o. Ad:s fattade beslut vid en föreg:de §, då man förutsatte att bränvin möjligen skulle kunna blifva tillätet till införsel från utrikes ort, vågar jag vördsamt föreslå att vid slutet af ifrågavande § måtte tilläggas orden ”eller lofligen till riket införd”; hvarigenom 49:de §:n skulle erhålla följande lydelse: ”Underlåtes vid transport af bränvin föreskrift, som i 34:de §:n gifven är, vare bränvinet förbrutet, derest ej egaren gitter visa, att varan är af inhemsk tillverkning eller lofligen lill riket införd. I Den II Oktober. 175 Frill. Raab: Visserligen erkänner jag att R. o. Ad:s beslut i en föreg:de § kan gifva anledn. lill det förslag Gr. Gyldenstolpe framställt. Motivet hvarföre detta tillägg gjordes, var det, alt de sednare §§:ne, till hvilka R. St:rs bifall fordrades, skulle kunna blifva tillämplige på denna § i sin helhet. För den möjliga händelse, alt Bevi!ln:s-Utsk. skulle komma att tillstyrka och R. Sl:r tillåta att bränvin finge i riket införas, då vore Gr. Gyldenstolpes förslag tillämpligt oell af behofvet påkalladt, hvilket dermot nu icke är förhållandet, ty nu är blott fråga om de försigtighetsmått, som skola iakttagas, för att bevisa* att bränvin är af inhemsk tillverkning. Att det är lofligen infördt, i händelse det är kommet utifrån, i det afseende! anser jag att bränvins-författn:n icke behöfver innehålla några bestämmelser, utan tillhörer sådant tullförfattmne. Derjemte hyser jag den föreställning, att förslaget tillika skadar; ty om man tillåter att den af Gr. Gyldenstolpe framställda ordställningen får uti förslaget inflyta, så ville det nära nog säga, att R. o. Ad. tagit på band, att bränvin måtte uti riket införas, och det var just detta man förra gången ville undvika. Jag hemställer till Gr. Gyldenstolpe, om icke del af honom väckta förslag, emot hvilket jag nedlägger min protest, skulle kunna vara alldeles umbärligt i bränvins-författmn. Gr.
Maj:t, hwarigenom alla de, i följd af Thronföljare-walet, frän Constitutions-Utskottet inlemnade och i Ständen godkände handlingar böra till Konungen i underdänighet öfwerlemnas, med anhällan om Nädig Sanktion ä de af desta handlingar, hwilka den. samma enligt Grundlagarne fordra. Or supra. Mdrag Den 7 September. ZZg Utdrag af Högloft. Ridderjkapets och Adrias Protocoll wid Urtima Riks. dagen i Arebro den 7 September i8io. S. D c-O.fölls Lag - Utskottets den z denneS pä bordet lagda Memorial, innefattande utlätande öfwer Riksens Ständers Justitiä Ombudsmans Riksdags berättelse. Or supra. Utdrag af Högloft. Ridderjkapets och Adelns Protocoll »vid Urtima Riks. dagen i Arebro den 7 September iZlo. S. D. föredrogs Bewillmngs Utskottets den Z sistledne September pä bordet lagde Memorial, innebällande Dest utlätande öfwer ett ifrän Borgare.Ständet till Utskottet remitteradt Memorial af Handelsmannen Kjellander, rörånde ätskilllga nogare bestämningar af wista Bewitlningförordningens föreskrifter, hwilket Be. willnings. Utskottets utlätande Högloft. Ridder. ffa - 340 Den 7 September. skåpet och Adeln till alla delar gillade och bi« föll. supra. Lx ?rotoco!lo O. Lilverliolps. Utdrag af Protokollet, hället hos Hög. word. P.cste Ständet, wid Urtima Riked. gen i Orebro den 7 September i8io. S. D. -^emitterades till Stats. Utskottet 2:ne Kongl. Masts Nädiga Propositioner, den förre af den zo nästlidne Augusti angäende betal. ning af Hamburgffe Banquierernes Averhvffs Arfwingar, E A. von Hålles 6- Sons och Luis L Jencquels fordringar.
Dessa bestämmelser, emot hvilkas syfte alt åstadkomma ett rättvist och tillförlitligt resultat ingenting bör anmärkas, medföra dock genom det sätt, hvarpå de begärda upplvsningarne skola inhemlas, för Nämndens ledamöter ofta nog icke ringa besvär med uppoffring af tid och penningar, framförallt i vidsträcktare fögderier. Nämndens sammanträde varar gemenligen endast några minuter; men för alt vid detta sammanträde personligen afgifva sitt utlåtande angående gångbara priset på ett par räntepersedlar, — hvartill det fordna antalet blifvit reduceradt i de flesta län, — måste Nämndens ledamöter i vidsträckta fögderier fara många mil och mången gång tillbringa ett par dagar på resan, — allt utan ersättning. Rättvisligen får erkännas, alt kommunalandan tyckes uppvaknat till ett förut icke anadt lif, så att allmänheten nu mindre än förr ryggar för att uppoffra egen beqvämlighet till Statens och kommunens tjenst. Men när en sak kan ernås med lika godt resultat, men med mindre uppoffring af tid och möda, bör rimligtvis en sådan method föredragas. Så tyckes äfven förhållandet vara vid uppgörandet af priskuranler för det s. k. årspriset, som ingår i beräkningen af det s. k. medelmarkegångsprisef. Kongl. Maj:ts nådiga Förordning ora Kommtinalstyrelse på landet, af den 21 Mars delta år, anbefaller, att tre kommunalstämmor skola årligen hållas, derutaf en i Mars och en i December. Det borde ju låta sig mycket väl göra, att på dessa kommunalstämmor upprättades priskuranter på de artiklar, hvarför s. k. års pris skall bestämmas; nemligen på kommunalstämman i December för årets sista tre månader och på kommunalstämman i Mars för de tre första månaderna af ingångna året. Dessa priskuranter för hvarje kommun skulle inom viss kort tid, t. ex. 14 dagar, af kommunalstämmans ordförande afsändas till kronofogden, som Bih. till R. St. N:o 91. dermed förfar i vanlig ordning. Befarar man möjlig försumlighet härutinnan af ordföranden i kommunalstämman, kan ju densamme åläggas visst vite för sin uraktlåtenhet.
» Ja, min önskan och sträfvan är, att han skall känna sig lika intresserad för de orter han läser om, som om han sjelf genomrest dem », sade lärarinnan och smekte sin lilla elev på hufvudet. » Men huru kan ni få i honom allt det der? » frågade jag. » Jo, före genomgången af ny lexa har jag studerat den sjelf. Och när vi så gå i genom den samma, så berättar jag med ledning af större läroböcker litet af hvad jag anser kunna intressera honom, och på så sätt blir den torra geografilexan ofantligt mycket roligare », sade hon. » Och så fastna lexorna i minnet, om de läras med lust och fröjd », tillade hon. Jag medgaf, att hon hade rätt; ty jag tyckte mig hädanefter aldrig kunna glömma Dalarne. Och skulle då ej Ragnar minnas det? Han som på sina förmenta ströftåg i andanom badat i Runn och fiskat i Siljan och gjort sig förtrogen med Utmelands källare, ja, alla de ställen Gustaf Vasa gästat. Efter geografilektionen följde en kort rast, hvarpå Ragnar skulle ha historia, hvilken lektion småbarnen skulle tyst åhöra. Och så lifligt och intressant som lärarinnan höll den samma, kunde de ej annat än skatta sig lyckliga att närvara. Hon förevisade teckningar och kartor, be tien ske å närmaste postanstalt. — Bidrag från alla områden f ö r qvlnllg verksamhet mottagas med tacksamhet. Endast en sida af papperet bör rättade små älskliga drag, som varit karaktäristiska för den svenska konung hon så godt som föreläste öfver. Ja, hon framstälde bilder af sin hjelte (Gustaf den andre Adolf) så lefvande och intresseväckande, att barnen började få rigtig kärlek till den store monarken. Två dagar senare bevistade jag jemte de öfriga vittnena barnens examen. Den gick förträffligt. Synnerligen roligt tyckte vi det var, när lille Ragnar fick i uppdrag att citera Gustaf Vasas afskedsial till riksens ständer. Först såg gossen blyg ut; men så gick lärarinnan och ropade in hans syskon. » Han saknar visst sitt auditorium », sade hon.
A.o En procent af alla Arfffiften och Inventarier. 4w 16 öre procent af alla inprotocollerade skulder. En procent af l':rctL b:o Lag mansoch Häradshöfdinge-penningarne, och 7:0 Förhöjningen ä Expeditions Lösen. Desse Medel stodo under Hof-Rätternes egen disposition och de skulle dermed aflöna sig, Betjening, samt underlydande Lagmän och Haradshöfdingar; HofRätternes Ledamöter wörö äfwcn berättigade, at sins emellan dela ärliga öfwerskottet, sedan aflöningen efter Staten utgatt. Denna ärliga behållning wäckte wederbörandes begär, och HofRätterne mistade alla sina inkomster, til och med b-4 Den 11 Augusti. de "ooo D:lr Kopparmynt, hwilka Banqucn ärligen betalte såsom arfwode för Swea Hof-Rarts eustilta befattning med Banco - ärender. HofRätterne blefwo upförde til Lön pä Rikets Stat, men i män af 1696 ars Stat och myntets valeur wida mindre, ty efter myntsorten ingy, war Rirsdalern beräknad til 2 D.lr Silfwermynt; säledes hade vice-Presidenlen 750 Rd: de första Ledamöterne 5oo, och de andre 46o Rd. Man sökte wäl genom Förordningen den 24 Januarii 177?, öfwertyga Ämbetsmännen, at 1776 ars Riksdaler ^ n D Ir Silfwermynt war lika god med 1696 ärS; men ingen som ägde tanke-förmäga kunde öfwertygas; dock mäste man tro hwad som ej war troligt, ätminstone tiga med wantron. I Stats - Werkels nu warande stick torde mänga swarigheter raol a, dä fräga upstär bwarest Medel stola tagas til Lönernas förbättrande.
Erks t duska och Manjuardska Boktryckcricrne, 182$ och 1824. BIHANG till samtliga Riks - Ståndens Protocoll vid Lagtima Riksdagen i Stockholm 1825. g:de Samlingen , innehållande RiUs-StSndens Protocolls Utdrag, sotn innefatta beslutt — Sednare Bandet. STOCKHOLM, 1823. bos E. A O r t m a tu Den I September 1S23. Från Högt. Ridder simpel &eh Adeln. S. D. f. m. Föredrogos S nyo och biföllos följande från nedannätunde Utskott inkomne, samt den 18 sistlidne Augusti 0. En. på bordet lagde Utlåtanden: Från StatsUtskottsts: af den 15 sistlidne Augusti N:o 4to, I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, om Pension vid afskedstagandet för JustitiseRådet Blont. 84* trot. Utdr. d. l Septemb. 1823. Från BevillningsUtskottet: af den 13 sistlidne Au usti N:o 30, Om sättet för kostnadernes bestridande till Hans Kongl. Höghet Kron-. Prinsens förmälning och verkstälde utländska resa. Frän Stats samt Allmänna Besvärs och Ekonom lUtskotten: af den 9 sistlidne Augusti N o 4°6> Rörande väckte motioner, om nya PostContoirs inrättande. N:o 4°7> Rörande nedsättning i Beklädnads bidraget vid Indeldta Infanteriet xn. m. af den 7 sistlidne Augusti No 4T5> Hels om uppbärande af Passerolance afgilten, dels om nedsättning deri. N:o 4l6, I anledning af väckt fråga, om lindring i Ruslningsskyldigheten uti södra delen af BohusLän. fröt.