Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Handlandes Betjening erlade i afgift: 21,409 R:dr40 sk., hvilken, med afseende pä den minskning som år efter annat inträffat, ej kan upptagas högre än Handtverksoch Fabriks • betjening anses till afgift lika som 1816, eller . Gårds-, Bruksoch Fabriks-betjente samt Mjolnare, likaledes För Advocater, Artister, Medici med flere uppfördes 1816, 15,976 R:dr 30^ sk., hvarifrän afgå de i Stockholms Stads Taxering intagne afgifter af Dykeri-Compagniet, Jern Contoiret och Sjö. Assecurance.Compagniet med 6,639 R:dr ; då återstoden oförändrad påräknas till . Arbets-Classens afgifter anses lika med 1816 - Stånds-Personers enskildte betjenter likaledes ... Bruksoch Fabriks-arbetares äfvenså Gårdfari handlande, Handtverkare med flere som äro sine egne äfvenledes - Grundskatts - afgift får Frälse Egendomar, upptages i likhet med år igrö, till - Postoch Lotshemmans-afgift likaledes ... Rotefrihets afgift äfvenså - För Kolnings•friheter, dito För Krutoch Svafvelbruk, dito - Patroni Ecclesiarum i Skåne, Halland och Bohus Län, samt Domkyrkorne för åtnjutande Krono-Tionde, dito - För Theater-Representationer , dito \ För Gårdfari-handlandes Pass har intet influtit och kan således ej eller något påräknas Af Testamenten inflöt 1816 en Summa stor 26,234 R:dr 22 sk. 1 r:st., men, som denne inkomst är tillfällig, kan den icke för hvarje år beräknas till mer än .
Sluteligen anmärker Friherre Björnstjerna, att den uppgifne Caleulen öfver denna Beskattnings disproportion emot Bevillningen är origtig; men då det ej kan bestridas att det är en helt ny utgift, som folket ej åtagit sig, utan motsvarande ersättning; så är onödigt derom strida, nog af att den som icke erhåller det motsvarande vederlaget lider orätt. Exemplet att Roteringen i Småland är vida mera tryckande väntade jag icke skulle såsom något skäl blifva anfört. Det är kändt att Smålands Innebyggare den tiden råkat misskaga Konung Carl den XI, samt att han derföre i vredes mode betungade dem hårdare än i de öfrige Rikets Landskaper; men Konung Carl den XI var en Souveraine Herre, han rådfrågade icke Lagen, Ja! jemväl vid delta tillfälle icke billigheten; men nu är Svenska Folket blifvit fritt och torde icke vänta, att samma maximer nyttjades, som i hans tid, nemligen att efter godtycke behandla detsamma. Till besvarande af hvad Herr Qviding Den 19 Januarii. 69 anfört, får jag nämna, att den första Rotering i Skåne, som skedde år 1811, blefsammansatt genom Krono-Befallningsmännen? med flere: Den grundade sig ej på någon Taxering af Egendomarne, utan följdes Jordboken i det hela, undantag skedde blott med sådana lägenheter, som antingen icke ägde något hemmantal eller ock voro så allmänt kände och utmärkte för godhet, att sådant af ägare ej vardt bestridt. Det är derföre alldeles okändt hvarifrån den principen kommit, att 8o3 R:dr behållen Inkomst skulle bli grund för hvarje Rotes bestämmande, och då den icke finnes åberopad i Propositionen af den 20 Mars, hvilken Konungen låtit framställa till antagande eller förkastande, så hade väl Comiterade ej bordt uppå en sådan grund, hvilken icke stod att förena med det klart uttryckta vilkoret, att en hvar skulle njuta förminskning, verkställdt sin förrättning.
Föredrogs ä nyo Stats-Utskottets, i sista klenum pä bordet lagda Memorial, af den Z dennes, innefattande' sä wäl tillstyrkande om inställelse afAnnuitets-läne-spstemet, som försiag till stadgande af rättighet för RiksgäldsContoiret att, när nödigt pröfwades, upptaga Inrikes län mot g procents ränta, men pä L, 4 a 6 ärs förfallotid. Grefwe ^körner, /rsolk 6äran, anmälte sig att tala, och yttrade sig: Wid tillfälle af det nu uppläste betänkande om annniteterna, will jag ej widare yrka deras nödwändighesi Sedan den sid dä desia län föreflogos, äro cmstänbigheterne sä förändrade och beräkningen af behof och tillaängar sä omL^tt, att jaa ej widare will päsiä detta lönesystems werkställighet. Men, dä Stats-Utffotlet i stället för deckannna föreslagit ett nytt läningskätt pä2:ne är,kan jag ej undgä att derwid fästa min upymärksambet. Jäg tror det böra i detta afseende undersökas, om detta läninas^ttär beböstigt, om det är swarande emot ändamälet.om detänteligen är nyttigt för Contoirets credit. Efter Dett-6 Octobcr. 389 Efter de underrättelser jag haft tillfälle förskaffa mig, äro Contoirets tillgångar för det närwarande mer an tillräckliga. ComoiretS behällning utgjorde den 17 suck ed ne September öfwer 800,006 R:dr, och den skulle innan ärets flut okas ined omkring 250,000 R:dr, allt Banco. Jag wet wäl att stora utbetalningar äro Contmret älagde, men jag har tillika den öfwertygelsen, att de swärligen kunna inträffa förr än detta ärs Bewillning influtit, och dä äro Contoirets tillgängar mer än tillräckliga. Jag kan således icke anse nägon ökad laue.tillgäng wara för Contoirets behof oumgLngelig.
Den 2 9 Maj• hos Gäldenär, vid bristande godvillig betalning, njuta utmätning af Gäldenärens så val lösa som fasta Egendom, och att de sedermera den 17 Februari 174.8', den 4 Mars 1752., den 27 April 1810 och 27 Juni 18 fl utfärdade Författningar endast bestämma sättet och ordningen, som böra iakttagas vid försäljningen af utmätt fast Egendom a Landet å öppen Auction, i afseende så väl på den föregående värderingen derå , sorn dun tid före Aucfionsdagen, kungörelsen derom skall vara å Predikstolarne uppläst och det ställe der Auctionen bör förrättas , med det mera dessa författningar vidare inne. hålla, har ansett de derigenom meddelta föreskrifter lända till behörig säkerhet, ej mindre för Borgenären , att med erforderlig skyndsamhet utfå sin fordran, än äf\*en för gäldenären, till förekommande deraf, att hän ej må genom en brådstörtad eller egennyttigt anställd försäljning, blifva i lidande försatt; hvarföre ock Utskottet funnit sig icke äga anledning att tillstyrka hvarken det af Johan Johansson begärdta upphäfvande af de tvänne sistberörde af nämnde Författningar, eller den ändring deruti af Jon Jonsson blifvit yrkad, heldst Utskottet anser det dels mindre lämpeligt, att Domaren under påstående Tingsgöromål skall med en executionsförrättning belastas, och dels icke ledande till någon förmon, att Auctionen under Tinget för sig går, då de i orten boende personer, hvilka äro hugade att Egendomen sig tillhandla, icke lära underlåta att, när Auctionen å Tingsstaden Verkställes, icke desto mindre dervid sig infinna. Men Den 2 g Maj. Ml
Illizder foriscr ft ndete imes de olcade 7crcfcen, oc7r s&amp; &amp; Ices en 61zsk: ~is att bygga oidaare, oisserligen p&amp; cZen gcidci, goclcl, beprofocrde grzcnc7en, snen t f t w en ' ' dvidgctcz mdttsfock, med sftil.re ~iic7ccidd och enliyl e n v ~ c ~ s ~ ~ - ~ ~ c ~ c ~ c ad1etsp1nn. ?zpc~ pd ~ 6 tids7W [ft r Dcipy. ~~vhvilken med (Or 1808 framtrader i en betydligt utvid-, gad form. i Det 72ar oftcb i sumband meA FrecZrilcu-Brenrer-Forbz~~~zdets oygan hlif ' liit frclnd2 dllei, rrtt dess fornanzsta styrka ocA orscr lcen tiZZ. (less framgdng h c i ~ 7egat daari, citd Dugny forhlif2; it trogen de ic7e ' er, sonz erltdllits i nrf efter dess fiil.eg&amp;n,qas.e, Tids7wYt fijr hernnzet. (3 ~ 7 2 sanznza principr, dei 7cv2 ?12h ' qce sltiktets 7loja1zde, sonz t w i t cZr$fiadern till det litlwiira foretcig, som for 40 $9- secZan fo;. forsta gdngen i adrt lci9zcZ upptog kvi1znofidgan till behmzdling 1: ett sars7cildt pressorym: Jrar Da,gny mzcZer de g&amp;zgna 22 dren, elle,.
Den 7 December. af de personer, hwilka nu blifwit förklarade Mdige att giswa Contoirel ersättning, Protocolls utdrag der, om att utfärdas, samt kill Oswer»Commistariaket angående bewiljade Asirrifuingar och Balancering. Är och dag som osman. Lx krorocollo Läman. Li' Den 7 December kades pa Bordel. 461 Föredrogs följande wördsamma Memorial i frän Stats-Utskottet: Wördsamt Memorial! Riksens Högloft. Ständer hafma till Deras StatsUtskotts Utlåtande behagat remittera^ en af Chefen för Finska Arrillerie Regementet Herr O^metsten och Riddaren ^Icecstsin till Högloft. Ridderskapet och Adeln ingifwit och derifrån med de andre Respective RiksStänden communiceradt Memorial, angående berörde Regementes öfwerfiytkande pä Swensk Stat sä lydande; "Som kill min kunskap kommit alt wid nya Sta» "rerncs reglerande i Stars-Utffortet Finska Kongl. "Arrillerie Regementet icke är uptagik, sä lärer bliswa ''en följd art Regementet skall uplösas, indragas och "Befälet ställas v« Expectance Stat." "Enligt Konungens ordres i början af innewa'rande är, är Regementets Hufmnd station i Gefle "och hwarest den nu warande styrkan jämte beiydcli"ga sörräder ftg befinner. Som Ledamot af Högloft. "Ridderffapet och Adeln, som Milikaire, men mäst "som Chef för det olyckliga Regemente hwars öde nu "är i sräga, magar jag i ödmjukhet framställa till "Högwälborne Herr Grefwen och Landt» Marskalkens "samt Högloft. Ridderskapet och Adelns mogna pröfning, hncuwida en sadan reduction kan anses nyttig "eller öswcrensstämmande med det stora ändamälet att "bewaka Rikets gransor, som L militairiskt afseende al - 462 Den 7 December. "aldrig bör lämnas ur sigte.
Denna motion är hufvudsakligen lika lydande tion med en hemställan, hvarmed Landtbruks-Akademien ingick till K. M. den 14 Juli sisth år, och hvilken K. M. genom Nådigt Bref den 26 derpå följande Sept. förklarade icke kunna leda till någon åtgärd. Detta oaktadt, har frågan nu ånyo uppdykt, genom Gr. Mörners och flere andras framställningar till R. St:r. — Vid behandlingen af denna fråga har det sammansatta Utsk:t i sin motivering, såsom mig synes, ganska klart framdragit den mängd svårigheter, som uppresa sig emot antagande af förslaget. Sålunda har Utsk:t omnämnt att det bör utredas, för frågans fullständiga behandling, bland annat, i hvad mån kronans uppbördsman må kunna förpligtas att med en sådan uppbörd och redovisning taga befattning utan ali godtgörelse, utöfver redan innehafvande löneförmåner, eller ock mot särskild till dem utgående ersättning; i sednare fallet på hvad sätt berörda godtgörelse skulle åstadkommas. — Då Utsk:t nu i detta hänseende har framställt så stora betänkligheter, så förvånar det mig att Utskzt i sin tillstyrkan till förslaget har kunnat yttra, att medlen skulle vederbörande kostnadsfritt tillhandahållas. Detta ord »kostnadsfritt» utvisar temligen klart, att antingen skulle landtstatens uppbördsmän, i fall de fmgo den ifrågavzde uppbörden sig anförtrodd, icke ega rätt att härför taga någon provision, eller ock skulle ersättning af statsmedel utgå. Hvad den sednare omständigheten beträffar, så visar det sig beklagligen att göromålen med hvarje år ökas, men någon lönetillökning kommer sällan i fråga; i synnerhet gäller detta för landtstatens tjenstemän. — Utskzt har icke alls satt ifråga, huruvida dessa under arbete dignande tjenstemän kunna åtaga sig en så betydlig tillökning i deras göromål.
Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Jag var äfven ledamot af Const.Utsk. då denna fråga der behandlades, och jag tillstår uppriktigt, att jag, vid åsynen af huru mångas sinnen lättades, då förändringen tillstyrktes af Const.Utsk., nu önskade att R. o. Ad. till densamma ville lemna bifall. Jag fruktar likväl, att hela motionen hvilar på ett misstag. Man tyckes hafva trott, hvartill grundlagen ger anledning, att R. o. Ad. vore Konungen följaktig till Rikssalen. Men så vidt jag kan minnas, företräder R. o. Ad. Konungen; ty de gånger, som jag genom K. rummen gått till 454 Den 5 Mars. Rikssalen, så har jag aldrig sett Konungen, ulan fått nöja mig med tillropet: ”nu kommer Konungen, nu skall Adeln gå.” Detta är all den communication, som jag vid sådana tillfällen haft med Konungen. Jag tror derföre, att om de öfrige Stånden visste huru litet R. o. Ad. vid ifrågavar. ceremoni omgifver Konungens person, så skulle de icke lagt någon vigt derpå. Men jag kan dessutom såsom läkare ej annat än tillstyrka bifall till förslaget, emedan jag anser saken vara nyttig åtminstone för helsan; man kan nemi. ej begagna sig af företrädesrätten att gå igenom de K. rummen utan att afstå ifrån sitt öfverplagg, och för att fä behålla det, har jag den kallare årstiden gått stora vägen. Jag tillstyrker alltså, att R. o. Ad. måtte lemna sitt bifall till förändringen, just för att visa huru litet dermed förloras. Derigenom tror jag ingalunda ådagalägges någon benägenhet å Ståndets sida alt vilja skilja sig ifrån Konungens person, utan jag är öfvertygad, att Han finner det R. o. Ad. är Honom lika tillgifven, fast Ståndet går in i Rikssalen, samma väg som de öfriga Stånden och der afbidar Hans ankomst. Då nu öfvcrläggningen ansågs fulländad, behagade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, med afseende på Frih.
I stället för 10 § af Utsökningsbalkens 5 Kap., — hvilken, efter det förut i detta Kapitel blifvit afhandladt, huru utmätning för domfäst skuld skall ske, ändlligen stadgade, att ”gäldenär, som ej har något att gälda med, må bysättas, der borgenär det äskar; sedan pröfve domaren huru hans fattigdom tillkommen är, och gånge derom som i Handelsbalken sagdt är,” — finnes sålunda det allmänna lagbud genom 1 § i Kongl. Förordningen meddeladt, att ”för fordran, som genom utslag är fastställd, njute borgenär, när han det äskar, bysättning å gäldenär, efter thy derom i hvarje fall är stadgadt;” hvarjemte i 2 § medgifves visst anstånd med bysättning för löftesman, som borgat för löpande förskrifning eller invisning. Efterföljande 3, 4 och 5 §§ åter innefatta de stadganden, som, i stället för 50 § Konkurslagen, hvilken äfven blef upphäfven, samt de likaledes ändrade föreskrifterna i 8 Kap. Utsökningsbalken, skulle gälla, nemligen dels om gäldenärs lösgifvande ur bysättningshäkte, då konkurs yppas, dels huru bysättning å gäldenär, som gjort konkurs eller förut varit för samma fordran bysatt, må äga rum och dels i hvilket fall gäldenär kan redan under lagsökning bysättas; hvarefter slutligen 6 § omtalar bysättnings fortfarande lill dess gäldenär rätt för sig gjort, men upphörande, derest borgenär försummar att bysältningskostnaden förskjuta. Om dessa ”förändrade stadganden rörande bysättning” i sammanhang betraktas och om tillika innehållet af de laga stadganden, som derigenom blifvit ändrade eller upphäfda, öfvervägas, måtte det förekomma otvifvelaktigt, att den nya Författningen åsyftar att mildra och inskränka de äldre stadgandena. Emedlertid och då Förordningen ”upphäfver 10 § af 5 Kap. Utsökningsbalken”, eller det enda lagrum, hvilket i allmänhet tillät gäldenärs bysättning för domfäst skuld, dock under vilkor, att han ej hade något att R. St. Just.
1037 hemställan, att skadestånd må i laga ordning utsökas hos den eller de, som till förenämnde Allmänna MagazinsInrättningen åbragte förlust varit vållande. 4:0 Angående det af Kongl. Allmänna Magazins-Dircctionen år 1820 beviljade Spannmåls utbyte får Selets Bruk i Norrbottens Län. I anledning af Herr Presidenten m. m. Baron Focks munteliga tillkånnagifvande inför Kongl. Directionens Protocoll d. 14 September 1820, samt forre Revisions-Secreteraren Forelii, till bemålde Herr Baron och President, d. 15 i samma må. nåd aflåtne skrifvelse, äfvensom KrigsRådet Ulrichs's d. 18 derpå foljde till Kgl. Directionens Protocoll gjorde munteliga andragande, blef Konungens Befallningshafvande ofver Norrbottens Lån af Kgl. Directionen uti skrifvelser d. 14, 18 och 21 i nämnde månad och år anmodad, att från Luleå Krono-Magazin låta utlemna, för Selets Bruks behof, 100 Tunnor riad Råg och 700 Tunnor oriadt Korn, hvaremot för Allmänna Magazins-Inråttningens räkning borde till Christianstads Krono-Magazin återlevereras 200 Tunaor oriad Råg, samt 600 Tunnor oriadt joa8 Stat s-Utskottets
Sig med flit och pmtanka till vårdande af den fodertillgång, hvarmed de under fordringsåret skola stilla |CreS!turen och hvarföre de skola ansvara. lefven synes, det vara lättare för Husborg Den 15 Maji e. m. den att inom Junii månad kunna aflöna s*tt Ti enstefolk, sedan han under Vintermånaderne realiserat sina producter till högst erbjudne priser; än att i October liksom vräka bort sina vahror till sådana fördindelsers fullgörande. Af dessa anledningar anhåller jag att äm. net måtte återremitteras med mina här gjorde anmärkningar. Herr Munck af Roftnfchjöld, Eberhard: Jag skall vördsammast anhålla, att få utj Ridderkapet och Adelns Protocoll förvarad pain reservation mot 2:ne den Plenidag, hvars Protocoll nu justeras, fattade beslut, hvilka möjligen kunna leda till utvidgande af Konungamakten på den Lagstiftande maktens bekostnad. Ännu är det Constitutioneila sinnet i Sverige så litet utbildadt, att min mening icke är, att med denna Reservation appellera tili samtida Medborgare, utan min afsigt med den är, att vädja till efterverlden. Så länge 5 års mellantid är stadgad för vår Lagstiftnings sammanträden, och så länge våra Constitutioneila förhållanden så litet ingå uti den al K manna undervisningen, skola vi alltid få orsak att klaga öfver ett mindre lifligt deltagands ttti hvad sorn angår Constitutioneila grundsatser, om dessa ej tillika, röra personer ocfe Den i5 Maji c. m, personliga förhållanden.
John Halls trötta ögon följde hans minsta rörelse. Backman satt tätt intill sängen. – Först får jag väl säga, att jag tror det är omöjligt att numera förhindra auktionen, sade han, men att hindra effekten däraf skall gå som en dans. Backman klippte med ljussaxen i luften. John Hall nickade. – Jag hör på, fast ögonen mot min vilja sluta sig. – Jag har först och främst tänkt – Pehr Backman gnuggade händerna af förtjusning – att vi båda skulle vara närvarande och tvinga oss fram till auktionsbordet, där magistratspersonerna och kuratorerna sitta. – Ja, ja, inför dem alla skall jag med hög röst protestera mot denna oerhörda missgärning, som föröfvas mot mig genom mina egendomars försäljning. Jag skall påminna dem om att största delen af de fasta egendomar, hvilka hittills blifvit försålda, har Björnberg tillägnat sig för mindre än en tredjedel af deras rätta värde och vid ett auktionstillfälle, där inga andra än hans och hans ombuds rop fingo upptagas. Jag skall hemställa till dem, om de anse, att min afsikt kunnat vara att göra bankrutt för att med en million tvåhundrade tusen riksdaler banco tillgångar behöfva undvika exekutionstvång för blott några tusende riksdaler. Jag skall säga dem. Pehr Backman hade under detta långa tal gått otåligt upp och ned i rummet. Nu passade han på att infalla: – Det hjälper inte att protestera och, tala och tala. Den tiden är förbi. Nu skola vi handla. När de sista egendomarne gått bort, skall vid en gifven signal traktör Tegelberg, som jag därom vidtalat, bemäktiga sig auktionsprotokollet och rifva sönder det. Vänta, vänta, herr Hall, säg inte emot, förrän herr Hall hört hela planen. Samtidigt härmed skola några af mina tillstädesvarande vänner högt förebrå kuratorerna deras handlingssätt och om möjligt kasta ut dem ur salen. – Nej, nej, det vill jag inte. Det båtar intet till. Våldet båtar aldrig, sade John Hall i förtviflad ton. Är detta allt hvad Backman funnit på, så är allt hopp sannerligen ute. – Nej, det är långtifrån allt, men jag får ju inte tala till punkt.
Hr Printzensköld: Jag betviflar visserligen icke att hvad Gr. Gyldenstolpe här pä Riddarhuset yttrar alltid innebär alfvar, men det kan af andra understundom så upfattas, som skulle den värde talaren fästa föga vigt dervid att hans framställningar ginge igenom; det var häraf min anmärkn. föranleddes, men jag får nu för min del förklara, att om R. o. Ad. besluter att denna discussion skall ur prot. utgå, så har jag för min del, dervid intet alt erinra. Frih. Cederström: Jag anhåller vördsamt, att den förevar:de discussionen måtte i prot. intagas. Gr. Posse: Gustaf Bl a uritz: Bied verklig glädje hörde jag Gr. Gyldenstolpes förslag att denna discussion skulle ur prot. utgå, ty då R. o. Ad:s öfverläggningar ända sedan Riksdagens början allt för mycket vändt sig omkring småsaker, hoppades jag att, när en så aktad ledamot som Gr. Gyldenstolpe föreslog att en dylik discussion om en helt obetydlig fråga måtte ur prot. utgå, R. o. Ad. skulle med bifall uptaga en sådan framställning. I allmänhet tror jag dessutom icke att Hr Printzensköld skulle serdeles förlora, ifall hans yttranden skulle ur prot. utgå. Hr Printzensköld: Den siste värde talarens anmärkn. torde i allo befinnas så mycket mera öfverflödig, som jag redan till Gr. Gyldenstolpes förslag lemnat milt bifall. 214 Den 25 Januari. Hr Gr. o. Landtm, förklarade att enl. 88 § Riksd.Ordn. förslaget om discussionens uteslutande utur prot. borde förfalla sedan Frih. Cederström yrkat att hans jemte öfrige talares yttranden måtte få deri qvarstå. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utskotten inkomne Mern., Utlåt:n och Betänkm nemi. från Constitntions-Utskottet: M 3, med utlåt. ang:de K. M:s Nåd. Propos. om tillägg till 61 § i Reg.Frn.
• « > / ; ; J jK - 1 / j • ■ - • • ' , y - . i : i ' ' 1 •. ; ' •; « ■ r? - . i.;/V i: cl' - fr . i G | ««! - ■G •: . / •V • ' • .»'V. v'A i i 1.3' ii Sammandrag af de betydligaste yarorne, som passerat Hjelmare Sluss-Ferk från Hjelmaren till Mälaren 1814 1815 1816 3817 1818 1819 1820 1831 1833 c, P ce Q wc □ ö -3 Jr c ■5> cL £ 7 3 n 30,981 38,782 20,096 31»323 26.532 15,446 26,500 29,740 25,376 360 644 1691 584 488 .371 210 135 83 er cn > S"D | 5 ~ ^ ^ ! ti c cL I “? a cr.< 7? r~ CT) C/D .< hs fcc c c 5 CL ■ (X Cf ? rj "w JS •• w TT JP - £ 7r-§ ^ 0 rf O cl. w *1 D 3 C 0 cn >r h-' 3- w oc f . M I 0 3 0 p jjr £ — c_'. r. rjz Officio. J. M, SPENS. Uppbörden Fönsterglas Kistor Papper Ris co 28 CD —i Sirup Ahrn ar. Lönebelopp Löneskillnad. Magazinsj Direction. C andre Verk. < Hi veu att medgifindragning-. g 3 O. 0 •t Cancelliet. ProtoNotarien A. Hellichius. 4 a G 02 340 SG 3a 34o Eger 17 tjeustår, har hustru, a sm5 barn, oeh en orkeslös Svarmor att försörja.
Den gjorde honom helt beklämd, och han kände sig så liten och ensam, som om han varit ett barn, hvilket oförvarande kommit bort från sin mor. Han steg ned ur kvarnen och ämnade af gammal vana gå vidare utåt landsvägen. Men han kunde helt enkelt icke. Det var som en osynlig makt ijettrat honom på denna punkt af den öde slätten, der han bara såg en ensam koja teckna sitt låga tak mot sundet, som gick blått i vester. Han sjönk ner på den torra gräsvallen, och med ens föreföll det honom, som om allt, hvad han kunde minnas, allt hvad han hittills upplefvat sjönk bort i ett djupt mörker, och han låg ensam qvar, så tom på tankar, som hans moder födt honom till verlden. Endast en enda känsla lefde inom honom: alla hade stött honom bort; ingen ville veta af honom. Han låg på marken och slet i det korta gräset, medan denna ensamhetens förtviflan marterade honom, och känslorna stego inom honom som bubblorna höja sig i kokande vatten. Med ens kommo hans tankar att vända sig kring den gamla gumman, som han sett försvinna bakom stugans knut. Det föreföll honom, som om denna gamla gumma vore det enda lefvande väsen, han nu visste om — utom sig sjelf. Och det förvånade honom nästan, att några steg längre bort fans kanske en annan, hvilken liksom han sjelf icke visste, hur hon skulle kunna lefva. Och hon hade ändå så kort tid kvar. Så litet som han sett henne, förstod han ändå, att hon måste vara mycket gammal. Andå satt hon här ute på alfvaren och tänkte inte på annat, än hur hon skulle få lifvet att räcka så länge som möjligt. Som han sjelf hade hon kanske ingen glädje deraf. Men ändå ansträngde hon sig för att behålla detta lif, som icke bjöd henne någon glädje, endast arbetet att hålla ut så länge som möjligt — Det är besynnerligt, fortfor han i samma tankegång, att hon kan lefva. En gammal torr gumma, som är så » vag, att hon stapplar sig fram. Hur kan hon lefva? Tänk, hvilken massa af mat hon. måtte ha proppat i sig, om man liknar ihop under en sjutti, kanske åtti ar. Hvem har gif-vit henne allt, hvad hon behöft?