Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Herr Grefven och Landt-Mar skalken förklarade , att första punkten af Banco-Utskottets ifrågavarande Utlåtande således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. Herr Grefven och Landt-Marskalken tillkännagaf, att Plenum korame klockan y i eftermiddag att fortsättas. Anmäl tes och emottogs Hans Exceilence Hof-Canceileren Herr Grefve af Wetterstedt, Den 12 December f, ni. 555 hvilken å Kongl. Majus Höga vägner, aflemnade Dess den ti:te dennes till Riksens Ständer aflåtre Nådiga Skrifvelse, angående den för Riksdagens afslutande b Herr Gref ven och Landt Marskalken anmodade Hans Excellence Herr Hof-Cancelleren, att till Kongl. Maj:t framföra Ridderskapets och Adelns underdåniga vördnad och tillgifvenhet. Sedan Hans Excellence Herr Hof-Cancelleren blifvit på vanligt vis utbeledsagad upplästes Kongl. Majus Högstberörde Nådiga Skrifvelse. Lades till Handiingarne. 2:dra Punkten om den föreslagne transportLåfie-rättigheten till högst 6j>oo Riksdaler blef, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen, 3:die Purikteiij om Lånens liqviderande medelst inbetalning af ä procent i Silfver årligen j m. m. Herr Munck af Rosenskjöld: Jag är nu som föir af den tanka, att räntan bör ovilkorligen till Banken erläggas i Silfver, men jag anser likgiltigt, om detta Silfver anskaffas genom Låntagarnes eller Banco-Fullmäkriges åtgärd. Det senare finner jag till och med förmånligare, då Banco-Fullmaktige redan förut hafva sådane uppdrag, samt dessutom kunna passa på en tjenligsre period för silfrets upp - 556
-— Den äkta Svenska bonden, så vidt jag lärt känna honom, fikar icke serdeles efter personligt deltagande i annan lagstiftning, än den som rörer beskattningen. I öfriga frågor erkänner han villigt sig sakna de nödiga insigterna och skulle säkerligen utan afsaknad öfverlemna omsorgerna derom till dem, som sådant bättre förstå. Men i fråga om skatterna är han, lill följd af den urgamla sjelf-beskattnings-rätten, ömtålig. Om således herremännen missbrukade det vunna förtroendet, lör att, till följd af den frikostighet med Statens medel, som ej så sällan (innes hos de högre och förmögnare klasserna, misshushålla med skattebidragen, så skulle BondeSt. visserligen snart återtaga sin makt att bland sig sjelf tillsätta sina representanter, och det är just i möjligheten och säkerheten af en sådan makt hos BondeSt., utan att dess utöfning under alla förhållanden hvarken vore behöflig eller för Ståndet sjelf önskvärd, som jag för min del ser en serdeles vigtig förtjenst hos förslaget; helst det demokratiska elementet, såvidt detta representeras af BondeSt., i allt fall härigenom icke blefve starkare än det är för närvar., dä BondeSt. alldeles oupblandadt och på sitt serskildta rum församladt utgör { af representationen. Men om än det demokratiska elementet sålunda icke skulle i och för sig sjelf blifva starkare, skulle det dock blifva vådligare, — invänder man å andra sidan, — till följd af den hos Adeln förlorade molvigten; och vid besvarandet af delta inkast komma vi in på den frågan: hvad motståndskraft finnes väl numera och kan fortfarande förväntas hos den Svenska Adeln?
F rån Höglo fl. Ridderskapet och Ådeun. S. D. Då nu ånyo föredrogs Banco-Ut..kottets den 14 dennes på bordet lagda Utlåtande n:o 17, i anledning af de, inom Riks-Stånden gjorde, till Utskottet remitterade anmärkningar vid dess under N:o 8 afgifue Betänkande, angående Bankens öppnande till .utvexling af silfver, stannade Ridderskapet och Adeln i följande Beslut: 1:0 att till slutligt besvarande af Kongl. Majlis Nådiga Skrifvelse, angående Bankens öppnande till silfverutvexling elen 1 Julii innevarande år, i underdånighet förklara, att, sedan de hinder, hvilka mött för Silfverutvexlingens begynnande k den af Kongl. MajU i Nåder uppgifne dag, blifvit undanröjde, Rikets Ständer nu mera finna sig i tillfälle på deld säLfc efterkomma Kongl. Majrts Nådiga uppmaning, att Banken senast den 1 nästinstundande September öppnas till utvexling af Silfver, enligt den, rihl Myntbeslämningslagen af den 1 Mars xS3o, fastställde grund för inlösen af Bankens sedlar; 2:0 att Rikets Ständer malte förklara och stadga, det .-allmänna) skatter och onera, deri inbegripne de räntor, hvilka i jordeböcker .till visst belopp i penningar äro utförde, icke kunna i deras fordna Silfverbelopp beiäknas och en skatteförhöjning sålunda åstadkommas, utan i skola, ifrån och med den dag Silfverutvexlingen tagit sin början, utgå efter enahanda grunder, sorn i Myntbestämningslagen af den 1 Mars i83o finnas fastställde; så att, vid deras utgörande med penningar, den betalande eger, efter Bi/i. till R. Sani. 7 rJ\:de Häftet, Troi. JJidr. d. 2.3 Julli [834- eget godtfinnande, alt flem eiläggn antingen i Banco-Sediar eller uti Silfyermynt, beräknadt efter två Rdr 3a sk.
S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banco-Ulskottels memorial, N:o ‘24, med hemställan, att fyra från Ranken utgifna odlingslån måtte få af skrifvas samt eli dylikt lån, såsom osäkert, inom linien föras. Den 23 November. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förn vad föredragning af Banco-Ut skottets den 16 och 20 dennes på bordet lagda utlåtande, N:o 23, i anledning af de inom samtlige Riks-Stånden framställda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 15, afgifna betänkande, med förslag till ett förändradt mynt-system, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: l:o Den af Utskottet förnyade framställning om införande af elt ordnadt och bestämdt mynt-system, ansågs icke erfordra någon åtgärd; 2:o Utskottets gjorda hemställan, att frågan om decimal-systemels antagande i Rikets myntoch penningeförhållanden måtte få förfalla, blef af Ridderskapet och Adeln afslagen; 3:o det af Utskottet, rörande benämningen af nuvarande Riksdaler Silfver specie, gjorda tillstyrkande blef icke bifallet, utan beslöts, att nuvarande
En rättfärdig håller sig visliga emot dens ogudaktigas hus; men de ogudaktige tänka till att göra skada. Den som tillstoppar sin öron för dens fattigas rop, han skall ock ropa, och intet hörd varda. En hemlig gåfva stillar vrede, och en skänk i skötet aldrastörsta ogunst. Det är dem rättfärdiga en glädje, att göra det rätt är; men fruktan blifver dem som illa göra. En menniska, som ifrå klokhetenes väg, hon skall blifva uti de dödas hop. Den som gerna lefver i vällust, han skall blifva fattig; och den der vin och oljo älskar, han varder icke rik. Den ogudaktige måste i dens rättfärdigas stad utgifven varda, och föraktaren för de fromma. Bättre är att bo uti ett öde land, än när en trätosamma och ensinnada qvinno. Uti dens visas hus är en lustig skatt, och olja; men en dåre förtärer det. Den som far efter barmhertighet och godhet, han finner lif, barmhertighet och äro. En vis man vinner de starkas stad, och omstörter hans magt genom hans säkerhet. Den sin mun och tungo bevarar, han bevarar sina själ för ångest. Den som stolt och öfverdådig är, han kallas en lösaktig menniska, den i vredene stolthet bevisar. Den late dör öfver sine önsko; ty hans händer vilja intet göra. Han önskar dagliga; men den rättfärdige gifver, och nekar intet. De ogudaktigas offer är en styggelse; ty det varder i synd offradt. Ett lögnaktigt vittne skall förgås; men den som höra gitter, honom låter man ock tala igen. Den ogudaktige löper igenom med hufvudet; men den der from är, hans väg blifver beståndandes. Ingen vishet, intet förstånd, ingen konst hjelper emot Herran. Hästar varda tillredde till stridsdagen; men segren kommer af Herranom. Rykte är kosteligare än stor rikedom; och ynnest bättre än silfver och guld. Rike och fattige måste vara ibland hvarannan; Herren hafver gjort dem alla. Den kloke ser det onda, och tager sig vara; de oförnuftige löpa igenom, och få skada.
Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Banco^Utskottet6 den 6 sistledne April afgifne, samt den 18 i samma månad på bordet lagde, Betänkande, angående medel till Jern-handteringens och Bergslags-rörelsens understöd och upprätthållande, fann Ridderskapet och Adeln för godt att samma Betänkande gilla, med iagttagsnde af Ridderskapets och Adelns den 9 dennes fat - Den Ii Jun ii e, m. 669 tade beslut vid FinanceRegleringen; rörande del till nya MetallLånefonden beviljade anslag. Ut Supra. S. I). Då nu å nyo föredrogos Statsutskottets så väl den 24 sistledne April afgifne Betänkande, i anledning af väckte motioner rörande Skånska Roteringen, som ock den 4 dennes meddeldte, samt den 8 i samma månad på bordet lagde, Utlåtande öfver de vid nyssnämnde Betänkande gjorde anmärkniogar; fann Rid* derskapet och Adeln för godt, att Statsutskottets berörde 2:ne Utlåtanden gilla, med det tillägg, att de Roterings-skyldige, hvilka vid förra Roteringen varit frånvarande, må till den nya undersökningen varda behörigen kallade, samt dervid äga rätt afgifva det Utlåtande, hvartill de kunna anse sig befogade; uti hvilket tillägg de öfrige Respective RiksStånden skulle vänligen inbjudas att sig med Ridderskapet och Adeln förena. Ut Suprar S D. Föredrogos å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 8 och g dennes på bordet lagde, Betänkanden: Fran StatsUtskottet: Af den 4 dennes: 1:0 Angående TullVedsuppbörden i Halmstad; 2:0 Öfver Herr Jacob Linströms motion 670 Ven 11 Junii e. m. och Förslag, ait alla Statens intrader skulle uppbäras och redovisas af RiksgäldsCoatoiret. 3:0
7 Sand. 1 AJd. 11 Häftet 3 18 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 30. bifogadbör så förstås, att, äfven om sakegaren egenhändigt skrifvit och undrtecknat besvären eller ansökningen, skall, då skiften ingifves af annan person; än sakegaren sjelf, dennes fult magt för ingifvandet vira bifogad, vid påföljd att eljest någon pröfning af samma skrift icke egetrum. Stockholm den i November Reresvationer. A f Herr Grefve Munter: ”Under den tid Kong!. Kungörelsen den i October 1812 hittills varit gällande, har densamma i allmänhet blifvit tillämpad på sådant sätt, som motionären föreslagit, att dess mening skulle förklaras.
Hr Ekenstéen, Johan Fritz, med 11 röster. 13:dc Bänknus-Afd. Hr Apollof, Fullm. Hr Sandels, Carl Wilhelm, med 9 röster, och _N:o 929. Ilr Grönhagen, Fredrik Adrian, med 7 röster. Hr Bogeman, Carl Adolf, med 9 rösler, och N:o 1055. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold, med 9 röster. 15:de Bänkm:s-Afd. N:o lill. Hr Sölfverberg, Magnus Didrik, med 8 röster, och N:o 1257. Hr Eding, Fullm. Gr. von Rosen, Gustaf Fredrik, med 10 röster. 16:de Bänkm:s-Afd. N:o 1352. Hr Bongenhjelm, Fullm. Gr. Lagerberg, Carl Sven, med 9 röster, och ■ N:o 1413. Hr Räfelt, Anlon, med 10 röster. 1 lule Bänkman:s-Afd. N:o 1481. Hr König, Carl Fredrik, med 11 röster, och N:o 1506. Hr Stjerngranat, Claes Ludvig Ferdinand, med 11 röster. Hr von Bahr, Robert Ulrik Henrik, med 6 röster, och N:o 1661. Hr Carlheim Gyllenskjöld, Henrik Adolf Oskar, med 5 röster. Hr von Hartmansdorff, August, med 9 röster, och N:o 1878. Hr Malmerfeldt, Mauritz Bogislaus, med 10 röster. 20.-rfc Bdnkm:s-Afd. N:o 1939. Hr Silfverstolpe, David Ludvig, med 8 röster, och N:o 1940. Hr Tersmeden, Jacob Johan, med 8 röster. 21 :ste Bänkm:s-Afd. N:o 1979. Hr Brakel, Gustaf Anton, med 9 röster, och N:o 2017.
Majit förordnade, att de lån från samma hufvudtitel, som innehades af Ryttmästaren A. Adlersparre med 10,000 Ridr, af Presidenten Friherre Edelcreutz med 12,000 Ridr, samt af Bruksägarne P. Wickström och P, Wicklund rped 4,000 Ridr, skulle, i den mån ränteoch kapital-afbetalningarne derå fullgjordes, användas till ersättning åt Landtbruks-akademien, intilldess fondens förskott blifvit till fullo liqviderade, tillika med ränta derå efter 5 för hundra om året. Slutligen är af Rikets år 1840 och 1841 församlade Ständer medgifvet, att, enär 10,036 R:dr 8 sk. 8 rist. af Akademiens förskotter då befunnos oguldna, detta belopp finge af Riksgälds-kontoret till Landtbruksakademien utbetalas. Och som häraf är uppenbart, att de medel, som blifvit använda till Landtbruks-akademiens grundläggning och underhåll, till väsendtlig del utgöras af statsmedel, samt denna Akademi är att betrakta såsom en af rikets allmänna inrättningar, anse Revisorerne det vara principenligt och med god ordning öfverensstämmande, att årliga redogörelsen för dess inkomster och utgifter, i likhet med hvad som äger rum med andra allmänna verks och inrättningars räkenskaper, hädanefter varder till granskning i Kongl. Kammar-rätten aflemnad. Vid Akademiens räkenskaper för nu ifrågavarande år, hvilka funnits förda med utmärkt ordning och noggrannhet, hafva Revisorerne icke haft något att erinra; och befunnos vid anställd inventering säkerhetshandlingarne i behörig ordning. Teknolmjiskn. Institutet. Räkenskaperna, soni för båda revisions-åren äro i Kongl. Kammar-rätten granskade utan anmärkning, utvisa följande förhållande; Debet: år 1852. 'år 1853. Uppbörd:
Frih. Rantzou har bestridt hypotheksföreningavs ändamålsenlighet och förespeglat Riksg.cont:s olyckliga ställning, då hypotlieksföreningarna ej mera kunna gö‘ra rätt för sig. Jag hemställer, om inträffandet af ett sådant förhållande är troligt, och om någon jemnförelse kan äga rum emellan de fordna disconterna och de nu ifrågavarande hypotlieksinrättningarna? Jemnför man dessa inrättningars rörelse, så finner man, att hypotheksföreningarna icke utlåna penningar annorlunda än emot full säkerhet i fast pant och ej upptaga penningar på kortare tid, än deras egna fordringar förfalla, hvaremot disconterna utlånade utan säkerhet på 6 månader, under det deras egna skuldförbindelser voro utställda med en månads uppsägning. För öfrigt får jag fästa uppmärksamheten på den solidariska ansvarigheten hos hypotheksföreningarna, hvilken icke var i fråga hos disconterna. För mig förekommer del nära nog otänkbart, att riktigt organiserade hypotheksföreningar kunna ramla, hvilket äfven bestyrkes af andra länders erfarenhet. Man har vidare sagt, att Regeringen i denna fråga mindre afsett jordbrukets fördel än statslånesystemets införande. Jag bestrider, att det nu ifrågavar. lånet är ett statslån. Sådana lån trycka med ränta och amortissementsproc:n hela samhället, hvaremot här är fråga om ett lån till enskilda personer, hvilka lemna full säkerhet för både ränta och capitalafbetalning för ett till fullo erhållet capital. Troligen, emedan man hoppas, att det skall klinga mindre angenämt för en okunnig allmänhet, kallar man detta lån för statslån; någon giltig orsak dertill finnes icke. På den frågan, som jemväl blifvit framställd : hvad Regeringen hittills gjort för jordbruket, svarar jag endast med en annan fråga, nemligen: hvad har Representationen gjort för samma ändamål? Jag yttrade i förmiddags, att mycket påkallar rättelse och förbättring, och deribland ställer jag i främsta rummet vårt beskattningssystem, ehuru jag ej hör till deras antal, som tro, att beskattningen, om den vore rätt fördelad, vore för hög. Huru har Representationen behandlat denna vigtiga fråga?
Lån vidkommer, kan jag å allas vägnar försäkra, att de icke hysa en sadan önskan, emedan de vid nuvarande förhållande åro försäkrade för alla vilkorliga afgifter och åtminstone säkert veta, hvad de för soldatens beklädnad och underhåll måste betala. De skulle derföre ej önska se Regementet indraget, emedan Rotefrihetsafgiften skulla draga nya penningesumtnor utur landet, efter hand beröfva Länet en mängd genom sednare tiders nyttiga arbetscommenderingar i flera mechaniska yrken vål inöfvade arbetare, och betunga detsamma med underhållandet af kanske nära 1000 Hushåll, som genom Regementets indragning blefvo utan tak och föda. Herr Grefven och Landt Mar slalken 5i6 Den 7 Marlit, ställde, att så vål Herr Haijs ofvannämnda Memorial, som de af åtskillige Ledamöter, i anledning deraf, nu afgifne yttranden, måtte till Stats-, Bancosamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten remitteras\ hvilket bifölls. Å nyo föredrogs Herr Ehrenstams, Samuel Gustaf, den 5 dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial, angående inrättande af flyttbara trägaller öfver målkäril för spannmål. Herr Ehrenstam, upplåste följande: (Se Bilagan N;o g). Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt att, så väl Herr Ehrenstams förstnämnde Memorial, som dess i samma ämne nu ytterligare uppläste anförande till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet remittera. Föredrogs å nyo Friherre Ridderstolpes, Fredric, den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorial, innefattande uppmaning att åter«i taga nationaliteten. Herr von Heijne, Georg, anförde skrifteligen: (Se Bilagan ,N:o i o.) Friherre Ridderstolpe, Fredric: Då jag har Den 7 Martil, anledning tro mig af en och annan missförstådd, får jag tillägga, att till dem, som ej fattat hvad jag sagt, har mitt tal ej haft förmåtenheten att tro sig hinna.
Junii aflåtne, och den 29 i samma månad på bordet lagde Memorial, innefattande Utlåtande öfver de hos EondeStåndet gjorde anmärkningar vid Utskottets den 18 sisth Februari meddelte Betänkande, i anledning af väckte frågor om upphörande af frikallelse för Ridderskapet och Adeln från deltagande med Borgerskapet uti kostnaderne för deras hus och tomter i Städerna till Kyrko-, präst-, Scholaeoch Rectors» Bostadsbyggnader m. m. fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln gilladt, Utskottets ofvannämnde Memorial endast borde läggas till Handlingarne. Ut supra. S. D. Då nu å nyo föredrogs Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den 27 sisth Junii aflåtne och den 29 i samma månad på bordet lagde Memorial, i anledning af de hos Borgareståndet gjorde anmärkningar vid Utskottets den 25 sisth Maj. meddelte Betänkande, arörande väckt motion om Götha Canal-arbetets inskränkning tills vidare inom linien a» mellan Wenern och Wettern» fann Ridderskap Den 2. Julii. 45 pet och Adeln, att, enär berörde fråga redaa blifvit den 16 sistlidne Junii af Ridderskapet och Adeln afgjord, Utskottets ofvannämnde Memorial borde läggas till Handlingarne. Ufc supra. S. D. Då nu å nyo föredrogs Statsutskottets den 2S sisth Junii afgifne, samt den 29 i samma månad på bordet lagde Utlåtande och Förslag, angående RiksStåndens särskilte Beslut, rörane de recognitions-skogarnes upplåtande och försäljning till Skatte, fann Ridderskapet och Adeln för godt att, med antagande af Utskottets jemkningsförslag, i hvad det samma rörde Ridderskapet och Adeln, frågan om recognitionsskogarnes försäljning, på sätt Utskottet hemställt, till förstärkta StatsUtskoitets afgörande öfverlemna. Ut supra.
I följd af hvad Stats-lJtskottct sig bär ofvan utlåtit, tillhöra alla dessa regleringar Kongl. Maj:t, som i förening med Krigsmägtens Höga Generalissimus icke lärer Underlåta, att efter sig företeende förhållanden så organisera För» Bandit, i 61. 16 st. svars* r 1282 Den 14 Juli. svars-Verket i alla dess grenar , sorn finnas lamp* ligast samt med Rikets krafter instämmande. Och då StatsUtskottet i deri del, som tillhörer Rik sens Hoglofl Ständers åtgärd, att nemligen utse och bevilja nödig tillgång på medlen , nu afleinnat det förslag, Sorn Utskottet, med afseende å behofven och en sorgfällig granskning af uivägarria ait dem Uppfylla, funnit sig kunna uppgifva, anser Utskottet sig äfven hafva besvarat omforrnälta Särskilta framställningar 1 ämnet. Detta allt bfverlemhas vördsamligen till Riksens Hoglofl. Siänders bepröfvande. Stockholm den 13 Juli 1815. På Högh Riddersk. och Ad. Ledamöters vägnar Carl de Geet. På Vallofi. BorgareStåndets Ledamöters vägnar Carl Fr. Landberg. På Högv. Prest Ståndets X,edamöters vägnar C. v. Rosenstein. På Hederv BondeStåndets Ledamöter^' vägnar Jon Jonsson. C. Tunelius. KONGL. MAJ-.TS Nådiga Proposition till Rikets Stånders StatsUt»kott, angående StatsVerkets tillstånd och behof; Gifven - Den 14 Juli. ven Stockholms Slott den I Mars I8I5- Kongl. Majit, Sorn af Dess och Rikets StatsGontoir låtit infordra en fullständig Berättelse om Stats-Verkets tillstånd och förvaltning under de sedan sista Riksdag lörflutna åren , vill härjemte låta densamma till Rikets Ständers
Det kans, som om min kärlek sutte så fast, att man skulle behöfva rycka löst hela mitt hjerta för att kunna rubba den. Ni kan gerna skratta, men så käns det verkligen. THORA. Ni känner Yngva så litet. Men nog för att älska henne. Men om er far nekar sitt bifall? Det gör han inte. Jag säger om. ALLAN. THORA. ALLAN. THORA. ALLAN. af mig och så ja, jag menar, att han kan inte säga nej, när han får se Yngva och er. Mig! THORA. ALLAN. Så ska' jag nog lyckas beveka honom. Han håller ärfda. Tillåter ni? Ämnar gå. Ja. Bugar sig lätt. Det fins fler slags adel än den THORA böjer tyst medgifvande på hufvudet, men ropar när Allan öppnar dörren. Löjtnant Eksköld, glöm inte att... Hvad? Ingenting. ALLAN. THORA. ser, att hon är varmt intresserad af det som tilldrager sig i trädgården. Allan går. Thora ställer sig vid venstra fönstret. Man Femte scenen. THORA. SANDÉN. Fins här tofflor? Eljest så fan ta' mig jag kan Sandén från fonden. trampa diplomatiens knaggliga stig med tillbörlig ömmar på foten aj! THORA fortfarande vid fönstret. SANDÉN. THORA. Sch! De äro derute. Hvilka? nu säger hon honom det! Lutar sig ifrigt framåt. Han stannar tvekar ! Lymmel! SANDÉN. THORA. Yngva och Allan. Sandén går fram till fönstret. Nu kysser henne. Nej, doktor, nu få vi inte se mer. Drar för jalusien. Ruter i pojken! SANDÉN. Vänta! Med lättnad. Åh! Han tar henne i sina armar Således alltid en förhoppning! SANDÉN. THORA, halft för sig. önskade. Att partiet inte ska' bli af. Det var ju det hon THORA. SANDÉN. THORA. Jag har ändrat mig. Gläder mig. drifva det igenom. Säg så mycket godt ni kan om Jag ber er tvärtom att göra allt ni kan för att Yngva och så litet ondt ni kan om mig.
Sakta mumlande några otydliga ord, smög han uppför trapporna till sin kammare. ”Det är ganska beklagansvärdt!” yttrade den deltagande kaptenen. ”Är det onda medfödt, eller hafva senare omständigheter rubbat den stackars unge mannens hufvud?” ”Det är svårt att säga,” svarade Haraldson med oblyg djerfhet. ”Det började då han ännu var barn; och fast han under mellantider synts bättre, så är det onda inte borta för det; och när en tror han är som klokast, bryter det ut liksom nu.” ”Och ni vill icke skilja er ifrån honom? Hans sinnessvaghet antager då ej någon farlig art?” frågade kaptenen. ”Jo, jo, må tro, emellanåt är han inte mors bästa barn att dras med. Men, Gudnås, fadern är alltid svag för afkomman! Jag har inte hjerta att skicka bort stackarn till spetalet.” Birgers och Erikas blickar möttes, och i begges låg uttrycket af deras gemensamma afsky vid en så utomordentlig fräckhet. Emellertid satt Gabriella, i den ögonblickliga förvirring Antons utbrott tillställt, glömd af alla, utom en enda person, och denne ende var Petter Lindgren. Petter, den raske skeppsgossen, hvilken så varmt älskat sin herre, var nu blifven en välbeställd båtskeppare på en af Birgers vedskutor. Sedan Petter sista gången nödgades skiljas från sin kapten, hade han för alltid slagit navigationen ur hufvudet och, med den säkrare utsigten till hustru och egen stuga, antagit Birgers anbud. Han utgjorde nu en af dennes bästa och pålitligaste karlar. Nyss hemkommen från en af sina små turer, hade han obemärkt inträdt och afhört det ämne, hvilket ännu låg honom lika varmt om hjertat, som hans eget väl. Utan att hvarken tänka på eller bry sig om det passande eller opassande af sin frihet, fattade Petter med vördnadsfull rörelse Gabriellas nedhängande hand, och i det ett par varma tårar nedföllo på den, sade han enkelt, men trovärdigt: ”Mamsell Ella, här är också ett hjerta, som sörjer den hederlige kaptenen!