Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deruti anföres hufvudsakligen, att, derest majoritetens bland Fullmäktige skäl för ifrågavarande åtgärd närmare öfvervägdes, skulle deraf visa sig, att densamma i hufvudsaken åsyftat en sådan ärendets utgång, som blifvif af Revisorerna föreslagen, eller att frågan skulle hållas öppen för Rikets Ständers bedömande, hvartill dess anhängiggörande vid vederbörlig domstol erfordrades, och att samma majoritet, som icke ansett sig tillständigt att med förbiseende af 207 § i det för Riksgälds-kontoret utfärdade reglemente, hvilken förbjuder medgifvande af ackord, besluta neläggande Stats-Utskoltets Utlåtande, M 15. 11 af detta Verks talan, hellre velat blottställa sig för erinran att i detta mai hafva gjort för mycket, då dervid icke var förenad uppoffring, än för litet, helst erinran af sednare beskaffenhet möjligen kunnat medföra yrkande af ansvar. Utom de af majoriteten anförda grunder för bevakningen, som i Revisorernas berättelse blifvit intagne, hade, på sätt Fullmäktiges protokoll utvisade, en af majoritetens medlemmar yttrat att, derest långifvaren, Johns & Comp., inom behörig tid för det föreskrifna vitet ställt utfäst säkerhet, Fullmäktige varit berättigade att derutur taga godtgörelse, samt således icke kunnat efterskänka Riksgälds-kontorets rätt dertill, och att följaktligen den omständighet, att säkerheten uteblifvit, icke syntes kunna befria Johns & Comp. ifrån vitets utgifvande, eller gifva Fullmäktige anledning att underlåta i konkursen bevaka detta vite. — Hvad angick åsigten derom, att, efter kontraktets återtagande, bevakningen af vitet vore obillig, anfördes, att Fullmäktige rätteligen bort kunna af Johns & Comp. till någon del fordra ersättning för den genom den vållade tidsutdrägten och penningemarknadens försämrade ställning Riksgälds-kontoret tillskyndade uppoffring af en och en half million R:dr R:mt; och om sådant skadestånd icke vore obilligt, så borde dess utkräfvande också anses vara juridiskt rätt. Handelshuset Johns &
Då Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag medgåfvo att det vid 1856— 1858 årens riksdag förut uppförda anslag af 100,000 R:dr till löneförbättringar vid indelta arméen finge äfven för nuvarande statsregleringsperiod utgå med oförBrh. till R. St. Prof. 1865 8f 1866. 4 Sami. 1 Afd. 19 Haft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51. ändradt belopp och enligt förut meddelade föreskrifter, uttalade Rikets Ständer den önskan, att den af såväl Kongl. Maj:t som Rikets Ständer nödig ansedda löneregleringen för indelta arméens befäl måtte blifva bragt till verkställighet, så att anvisande af ytterligare anslag för ifrågavarande ändamål icke måtte blifva erforderligt. Enligt hvad af Statsråds-protokollet inhemtas, hade uti afgifvet utlåtande om “arméens aflöning11 Landtförsvarskomitéen, i hvad rörer indelta arméen, ansett de stora kostnader för statsverket jemte flera olägenheter för arméen, som genom öfvergång till det kontanta löningssättet skulle uppkomma, utgöra öfvervägande skäl för att i underdånighet tillstyrka den indelta löningsgrundens bibehållande; och hade komitéen, jemte förslag till uormalstat för indelta arméens aflöning samt uträkning, särskildt för kavalleriet och särskildt för infanteriet, öfver den sammanlagda aflöningen enligt den nya normalstaten, anställt en beräkning öfver indelta arméens tillgångar för den föreslagna löneregleringen, enligt hvilken beräkning den blifvande bristen för löneregleringen skulle uppgå till omkring 488,000 R:dr, oberäknadt aflöningen för hela läkarepersonalen, hvartill särskildt anslag blifvit af komitéen ifrågastäldt. Efter detta förslag skulle alltså uppstå en ganska betydlig statsutgift, hvars egentliga belopp dock för närvarande och innan närmare utredning öfver de befintliga tillgångarne vunnits, icke kunde noga bestämmas.
I anledning häraf är uti Departements-chefens underdåniga betänkande (pag. 33) meddeladt, att de anförda skälen för Rikets Ständers i nyssberörde 2:ne anslagsfrågor fattade beslut utvisade något missförstånd om sättet, huru den nya aflönings-staten, i fall den oförändrad blifvit af Rikets Ständer antagen, skolat tillämpas, hvarvid nemligen icke ifrågakommit, att de hegiirda arfvodena å 450 och 2,000 R:dr skulle hafva blifvit till omförmälde ändamål disponerade, förr än de till indragning bestämda Tjenstemän, som voro skyldiga att göromålen förrätta, från sina befattningar efter hand afgått; och som anvisandet af omförmälda 2:ne arfvodesbelopp utgjorde vilkoret för de dem motsvarande indragningar, vore deras uppförande å aflönings-staten fortfarande af behofvct påkalladt. Derjemte och då de till Flottans Civil-stat hörande Revisorer och Regementsskrifvare, ehuru de före den vid förra riksdagen medgifna allmänna löneförbättring åtnjöto i lön endast 75 R:dr mindre än deras vederlikar i 2:dra lönegraden, såsom Förvaltare m. 11., dock icke uppfördes till större lönetillökning än 330 R:dr, hvar igenom deras löner från 1,170 till 1,500 R:dr förhöjdes, då deremot aflöningen för deras bemälde vederlikar ökades med 755 R:dr eller från 1,245 till 2,000 R:dr, hade Departements-chefen, för att i någon mån afhjelpa detta missförhållande emellan tillförene ungefärligen lika ställda Tjenstemäns löneförmåner, i anledning af hemälde Revisorers oeh Regements-skrifvares utaf Förvaltningen af Sjö-ärendena förordade anhållan, underdånigst hemställt, att åt hvardera af nyssnämnde Tjenstemän, 6 till antalet, måtte beredas en lönetillökning af 500 R:dr, hvarigenom lönen för Hvar och en af dem komme att utgöra 1,800 R:dr.
RegeringsFormen, Rikets Ständer äga, att i de fall, då ConstitutionsUtskottet till Rikets Ständers pröfning och afgörande öfverlemnat anmärkningar emot StatsRådets Ledamöter, hos Kongl. Majit, örn de finna Rikets väl det kräfva, till entledigande anmäla de StatsRådets Ledamöter, emot hvilka anmärkning blifvit gjord, och häraf måste följa, att då ConstitutionsUtskottet antingen icke hos Rikets Ständer anmält någon anmärkning, eller ock afslagit en til! Utskottet remitterad anmärkningsanledning, Rikets Ständer icke eller äga, att, med upphäfande af ConstitutionsUlskottets beslut i dylika mål, vidtaga lika beskaffad åtgärd, som, i händelse anmärkning blifvit af ConstitutionsUtskottet faststäld, samt hvarken 106 och 107 §§. RegeringsFormen eller 29 §. Riksdagsordningen lemnade Rikets Ständer någon pröfningsrätt af ConstilutionsUtskottets åtgärd i de anmärkningsfrågor, hvilka Utskottet icke funnit till någon påföljd föranleda, ansåg Hans Excellence sig icke kunna meddela proposition å Friherre Anckarswärds förslag, utan hemstälde, om icke Ridder33 H. 9 i3o Den 17 Jul i i e. rn. stapet och Adeln behagade tillåta, att ConstitutionsUtskottets ifrågavarande Memorial må läggas till handlingarne. Herr Crusenstolpe: Jag anhåller, att Herr Grefven och LandtMarskalken ville taga mitt förslag i öfvervägande, och i anledning deraf framställa proposition. Friherre Boije: Herr Crusenstolpes begäran, att från Utskottet måtte infordras upplysning, hvilka Rådgifvare deltagit i det klandrade beslutet, och huru de sig yttrat, är ej på något sätt motiverad, och jag kan ej inse, hvartill en sådan åtgärd skulle tjena. Vi kunde i allt fall, hoppas jag, icke komma till något annat resultat, än nu; men vi blefvo besvärade med en ytterligare discussion om samma sak. Jag anhåller derföre om proposition på Memorialets läggande till handlingarne.
Bankens ombud i Direktionen ega Fullmäktige, när så lämpligt pröfvas, att från dess befattning återkalla.” Som rättigheten att när som helst från uppdraget entlediga Direktions-ledamot torde böra Fullmäktige tillerkännas; har Utskottet, i stället för berörde föreskrifter, föreslagit de stadganden, hvilka här nedan igenfinnas under punkterne 16 mom. 3 och 17 mom. 2. Då Riks-Stånden, hvar för sig, vid innevarande riksmöte redan utsett Ledamöter i Direktionerne för Låne-kontoren, hemställer Utskottet, 3:o. att tillämpning af det nu föreslagna nya sättet för utseende af nämnde ledamöter icke må, före nästinstundande Riksdags början, i vidsträcktare mån ega rum, än att om någon eller några af de utsedde ordinarie Ledamöterne samt de för dem valde Suppleanter skulle från uppdraget afgå, Fullmäktige berättigas att den eller de sålunda uppkommande ledigheter, i nu föreslagna ordning, ersätta. Utskottet instämmer visserligen i den yttrade åsigten om angelägenheten deraf, att Direktionens sammanträden så utsättas, att pröfningen af ansökningar, som afse penninge-försträckningar från fonden för handel och näringar, icke må, beträffande Banko-diskonten i Stockholm, utöfver två dagar fördröjas; men Utskottet kan ej gilla de skäl, hvilka 8 Banko-Utskottets Memorial, N:o 66. föranledt Direktionen att inskränka denna skyndsammare pröfning till lån och diskonteringar från nyssnämnde fond allena. Det synes vara otvifvelaktig!, att för den händelse tillfälle lemnades att oftare än en gång i hvarje vecka undfå lån från fonden för publika pappers belåning, denna skulle till större belopp, än nu är fallet, anlitas i och för belåning af obligationer; och Utskottet kan, under sådan förutsättning, destomindre biträda Direktionens förslag i denna del, som, efter hvad Utskottet inhemtat, belåning af obligationer den sednare tiden oftare, än förut, vid Bankodiskonten härstädes ifrågakommit.
Jag är af den tanke, att man bör undvika extra anslag, så vidt möjligt är, och när vi komma till en annan punkt, der det gäller mathållningen för garnisonsregementerna, skall jag icke tveka att med min röst bifalla hvad StatsUtsk:t föreslagit såsom bestämdt anslag, ty der är möjligt låta portionspriset ändock utgå, emedan differensen, som upstår mellan det bestämda anslaget och det möjligen öfverskjutande, icke är större än att den kan fyllas af de tillgångar, sorn måhända finnas alt disponera. Men det är icke förhållandet med ett sådant anslag som detta; när man har beräknat att. på 15 år var medelpriset 596,000 rdr, så kunna åter sådana år inträffa, då det upgsr till ett sådant belopp att differensen blir 1 50 å 180,000 rdr. Att låta denna fyllas af besparingarne är omöjligt, och då finnes ingen annan möjlighet än att minska öfningstiden — och då ramlar hela byggnaden. Ilr Montgomery: Jag har blott velat nämna att till flot tans exercis finnes upfördt ett anslag, hvarken förslagseller reservations-, och det låter sig göra ganska väl, t)jen 11 April f, m. SS Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt H. Exc. Hr Gr:n o. Landtm, yttrat, att i afs:de å förev:de punkt, deri Utsk:t hemställt, att för indeldta arméens vapenöfningar måtte anvisas ett reservationsanslag af 650,000 rdr, hade yrkats dels bifall till denna hemställan och dels att det deri tillstyrkta anslag skulle anvisas såsom förslagsanslag; framställde H. Exc. propos. å bifall till Utsk:ts ifrågav:de hemställan och, då dervid svarades starka ja, blandade med många nej, förklarade ja hafva varit öfvervägande. Gr. af Ugglas begärde votering.
Skjutsnings-skyldighcten såväl som gästgifveri—hållningen förenas i en persons eller ett bolags hand, med skyldighet, i sednare fallet, för bo laget att hålla en välkänd person, som förestår skjutsoch gästgifverirörelsen. Inom vissa af Konungens Befallningshafvande på förhand bestämda distrikler hållas entreprenad-auktioner till utrönande af lägsta beloppet skjutslega per mil för hvarje häst. hvartill någon entreprenör vill åtaga sig gästgifverioch skjutsbeslyrets fullgörande utan afgift, hvarken af Slaten eller de nuvarande skjulslagen. Skulle vid någon nödvändig skjutsstation ingen entreprenör stå att erhålla, som åtager sig skjutsnings-skyldighcten för Två Riksdaler eller derunder per mil för hvarje häst, åligger det det fordna skjutslaget att tills vidare, och intilldess entreprenör sig erbjuder, fullgöra skjutsens uppehållande på hittills öfligt sätt och mot nu stadgad skjutslega. Entreprenör, som sådant åslundar, må ega förmånsrätt att skjutsa posterna mot den ersättning, hvartill Kongl. Postveiket med annor man må kunna betinga skjutslega!), och fullgöre i thy fall de föreskrifter, Kongl. Poststyrelsen meddelar. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 849 På det att en större konkurrens må ega rum, till förekommande af en alltför oskälig stegring i skjutslegans belopp, eger Konungens Befallningshafvande att bestämma de distrikter, hvarinom' skjutsentreprenader skola finnas, med (åstadt billigt afseende, å ena sidan på de resandes större beqvämlighet och å den andra sidan på möjligheten att framkalla fri täflan mellan flere intill allmänna vägarne boende jordegare. Der omständigheter förekomma, som göra sådant af nöden, må expropriations-lagen om jords afträdande för allmänt behof vinna tillämpning i de orter der entreprenör eljest icke står att erhålla, och må det i slika fall bero på vederbörande skjutslag att antingen å sådan exproprierad jord uppföra nödiga gästgilveri-byggnader eller ock fortfarande utgöra skjutsen på hittills vanligt sätt.
Som jag reddan yttrat mig i hufvudsaken, vill jag blott besvara en här gjord anmärkning. Man har nem* 46 Den 21 Maij. ligen sagt, att brännmärkningen vore nyttig j så måtto, att den brottslige blefve i det Allmänna igenkännelig. Men man har då glömt, att brännmärkningen aldrig kunnat komma i fråga, om ej ett olämpeligt och orimligt straff förutgå», Om förbrytaren insattes på ett Correctionshus, derifrån han först utsläpptes sedan han förvärfvat sig medel till underhäll, så skulle ej de förnyade brott inträffa, som man nu med den föreslagne skärpningen i straffen tror sig skola förebygga i brott, hvilka jag hoppas i framtiden till betydlig del genom blifvande Correctionslnrättningar skola förekommas. Hvad det föreslagna Rättegångssättet angår, tror jag, att frågan derom bör förfalla, hellst genom den vid nuvarande Riksdag antagne fångforslingsoch bevaknings-snstält, den befa Jag är således af den öfvertygelsen, att LagUtskottets förslag i hela dess vidd gerna kan förkastas. Herr Ankarsparre, Ingemar August: Jag förenar mig med Herr af Brinckman i den anhållan, att Betänkandet måtte varda punktvis pröfvadt, och viii blott anmärka, att då detsamma första gången förevar, tycktes tonen fems meligen allmänt Vara emot det föreslagne dödsstraffet. Herr Manner stam: Betänkandet innehåller visserligen irenne delar , och jag vill ej bestrida, att hvar del särskilt blifver till pröfning framställd5 men jag kan dock ej annat Den 21 Maji. 47 än förnya min anhållan, att hela Betänkandet mätte afslås. Jag vill till hvad jag förut yttrat, blott tillägga en omständighet, nemligen den, attju mera man skärper straffen för tjuf* nåd, desto svårare är det att upptäcka brotten.
Julii pä bordet lagde memorialer det ena om tillökt försträckning af Banquen till Manufactur-Disconten; det andra om erhällande nu ifrän Vanquen af bet län biträde till Uddewalla Stads publique byggnaders isiändsattande, hwarmed wid 180- ars Riksdag staden sätt förhoppning att blifwa understödd, blefwo desamma af Ridderskapet och Adeln bifallne. Föredrogs ånyo Banco-Utskotkets d. i g Julik pä bordet lagda betänkande, i anledning af Ridderstapet och Adelns äterremisi as Utskottets betänkande om Disronterne. Zerr vahlman, I.ar8 sodan, hade inlämnat en reservation, som uplästes, fä lydande: Det är mähända ljuft, att ännu en gäng uptaga HögloftRidderskapet och Adelns tid med re» flexion», i anledning af det i mitt begrep sä wigtiga ämner, att bereda ett werkeligt mynts säkra stadgande i detta land, men jag anser för en pligt, att i en fä betydlig sak till det yttersta förfwara min öfwertygelse, och en redlig afsigt bör allis wäll - 246 Den 16 Julli. wanka skonsamhet för ett mindre lyckligt framställningssätt.
Ehvad beslut än Sländerne må stanna vid, rörtde antingen tillåtelse till tackjernsexport, eller en större och mera utvidgad frihet i stångjernssmidet, så tror jag dock , alt allmänna resultatet blir lifligare industri uti alla delar af hand teringen. Jag ber af få fästa - Den 25 No vern b er c. m. 353 sia R. o. Adis samt Ulskls uppmärksamhet derpå, att denna större frihet ovillkorligen medför ett högre tackjernspris oell genom den större liflighet, som industrien får, komma också tillverkningsbeloppen alt förflyttas. Tillverkningen blir större på sådana plaster, der naturen förberedt möjligheten af ett lågt tillverkningspris, och mindre, eller upphör på andra ställen. Ett sådant resultat är helt naturligt och äfven önskvärdt; men deraf följer afven, att den princip, som för jernlillverkningen i Sverige hittills gjort sig gällande, nemi. att tillverkningen skall finnas utsträckt öfver en stor del af Rikets yta, kommer att frånträdäs, såvida icke åtgärder för lättade communicationer blifva vidtagna. Likväl är denna grundsats lika sann i afseende pä bränslet Sorn vigtig för Sverige, hvars klimat icke medgifver jordbruk hela året om; och följden visar sig i de orters välmåga, hvarest tvänne näringar täfla om att betala arbetet. Om nu åter denna större frihet i handteringen kommer alt snart äga rum, så blir deraf också en följd, att ett stort intresse snart kommer att påkalla nödvändigheten att underlätta varufrakten. Skilnaden emellan Sveriges jernhandtering och andra landers består till en stor del deruti, att jernhandteringen har bedrifves på en stor yta, en följd af bränslets beskaffenhet här i landet. Detta föranleder lill statsekonomiska åsigter, sorn icke påkallas i flera andra länder, men likyäl icke böra förbises.
Kammar-Rätten med anmärkningar, inhämtas ställningen sålunda: Debet. Balance från föregående året: Balance till påföljande året: Öfverlefvereringar och Skulder 3,794:42.11. 2,292:42.11. Balance från föregående året: Öfverlefvereringar och Skulder 639:47. 8. 3,794:42.11. Omkostnader: Arfvoden, Discretioner och Gratifica tioner 19,269: 9. — 20,060: ie. — Transport 494,531:10. 9. ,497,037:25. 2. - 68 — Transport 494,531:10. 9. 497,037:15. 2. Tullhus-Byggnader, Reparationer, Reseoch Tractaments-kostnader, Postporto, Skrifmaterialier, Ved och Ljus, Boktryckerioch Bindnings-kostna der m. m, samt. Diverse . „ 55,832:46. il. 45,380:30. 2. Omkostnader af Båkoch LotsMedlen : Arfvoden 2,017:39. i. 1,940: 25.10. Dito af Conv oy-Medlen: Balance till följande äret: När från förestående Uppbörd af Sjö- Tulls-Medel 3,185,636:20. 4. 3,605,305:36.
För dem, som sluta sig till min opinion i meranämnde afseende, med ändamål, att vid Betänkandets och §:ens föredragning inom Riks-Stånden söka åstadkomma rältelse, får jag vördsamligen , såsom ett resultat, recapitulera förslaget, nemligen: att ordet privilegieradt, på tvänne ställen, och ordet privilegierade på ett ställe, måtte från ^3 §:n uteslutas. Häruti hafva instämt: Herr Grefve von Fersen, Hans, Herrar Stuart och Odencrantz, Herr Doctor Grevillius samt Herr Fries. 75 §• Sista perioden i 75 §. af nu gällande Bevillnings-Förordning har af Utskottets pluralitet blifvit utesluten: denna period var tillsatt af i83o års Ständer, på grund af yppadt behof. Genom att nu åter från denna §. borttaga samma period, har man förflyttat sig tillbaka till redactionen i 1828 års Bevillnings-Förordning, der allt stadgande i denna del saknas. Den nu gällande föreskriften lyder sålunda: ’'Dock må sådana masugnar, hvilka äro belägna inom samma taxeringsoch profnings-district med det Bruk, hvarunder de lyda, och sorn begagna deras tillverkning, uppskattas gemensamt med Bruket, och på det ställe der samma Bruk är beläget. Alla andra masugnar skola uppgifvas och till värde beskattas der de äro belägne." När Utskottets pluralitet alldeles borttog delta stadgande, utan-att sätta något i Bevillning!- Utskottets T]>hhancle Nio 51. 29 ställcl, röjer »ig skäligen påtagligt, att bristande kännedom om de band, som för närvarande besvära Jem-handteringén dertill, varit vållande. Det liniu s Bruks-egare, som jemväl idka egen tack jei ns-blåsning, hvilken de icke kunna nedlägga, om än densamma skulle gifva en verklig, obestridlig förlust, föranledd af locala omständigheter. Sådane masugnars bibehållande grundar sig endast derpå, all lackjernet från dem måste oundgängligen till stångjern förädlas vid ett, bestämdt Bruk, men icke annorstädes; och att detta
Slals-Utskottets Memorial, N:o 33 r. 3 På Vallöf]. Borgare-Ståndets På Hederv. Bonde-Stån Ledamöters vägnar, dets Ledamöters vägnar, 1* rans Schartau. S. Heurlin. A. V. Kock. Reservation: Af Herr Valley: ”Ehuru Utskottets Memorial i reciten upptager yrkandet i min reservation, har jag likväl, då densamma ej föranledt förslag om vilkorets intagande uli Rikets Ständers blifvande beslut i ämnet, ansett mig föranlåten att åberopa och vidblifva min vid utlåtandet N:o 318 logade reservation.” STOCKHOLM, I. Marcus i845. Jjtats-UttkoMels Memorial, N-.o 332. Ank. till Exp.-Utsk. d. 22 Maj, kl. 5 e. m. Memorial, med förslag till de sista §§ i det tiga Reglementet för RiksgäldsContoreU <R:gs. Afd.)
Diépontbla tillgångar begagnaö od), i fall Dega ide grolle vara tillrädltga, De Derutöfver erforDcrliga meDlen af DlifégälDö^ontoret upplånaö, enligt De grunDer, font af Dg blifvit ftaDgabe för lané upptaganDe gettoni ndtnnDa <3Berf t od) för anDra tillfälliga befjof, tjvilfa Derförutatt ide funna fpllaö. §. 15. £Då <2Si funnit angeläget vara, att färjfitDa tillgångar anvifaé till ^ongl. !9faj:tö nåDtga Diöpofition för fåDana unDerftöD af allmänna nteDel, fyvilfa, i bänDelfe af ittträflfanDe mtgvept ttnDer tiågotDera af De näftfommanDe åren, funna ounDgängligen erforDraö, fyafve ^i till $ongl. 1Kaj:tS nåDiga Diöpo# fttton, för bel)öfvanDeö unDfättning viD od) efter tnträffaDe mtgvepter, fortfa# rattDe anvifat: l:o l>vaD font utaf 1830 årö unDfättningö frebttvnnebel influtit od) Delö är i vår ?23aitf inncflåenDe, Dels) blifvit till DvifögälDö^ontorct återlemnaDt, jemte l>vaD font af Dega nteDel ptterligare fan inflyta genom återbetalning af härutaf ltteDDelaDe lånentttDerflöD eller förfäljning af Den till fåDana unDerfföDö goDtgöranDe leoereraDe fpanmål; 2:o De nteDel, Ijvilfa feDan början af ^ooember månaD år 1841 ingått, fåfom tullafgifter för till DvtFct införD utlänDjf fpanmål, äfvenfont
Månne icke här föreligger ett fel i öfversättningen? Hos Brehm står visserligen Iliihner-beine och Entenflugeln, men för livar och en är det ju alldeles klart, att Brehm menat ben af hönsfoglar (möjligen ripor) och att han med Entenflugeln menat vingar af änder, icke af ankor, är ju alldeles påtagligt. — För öfrigt må jag tillägga, att Korpen, i jemförelse med Kråkan, förekommer hos oss i ett försvinnande litet antal, och att han föl jakt ligen i det hela taget icke på långt när förorsakar så mycken skada. Ett litet rätt lustigt tillägg om Korpen förekommer på sid. 142, der står nämligen: » Med hundar ingår han ofta innerlig vänskap, befriar dem från loppor och gör sig på annat sätt nyttig för dem. » Vidare säges det, » att han lär sig tala förträffligt och att lian skrattar som en menniska. » Sid. 173 står det, att Iiärfogeln lefver af frödyflar. Jag har förgäfves hos flera entomologer sökt att få reda på hvad härmed menas; äfvenså talas här om flugmaskar, hvilket väl bör vara fluglarver. Då bearbetaren söker inlägga så myckenvetenskap för öfrigt uti arbetet, så hade det väl varit skäl uti att undvika sådana benämningar, som kunna vilseleda. Sid. 239, Bearbetaren bibehåller här namnet Spelkråka. Holmgren gör i sin handbok i zoologi följande anmärkning: » Prof. Sundevall anser, att hon rättast borde kallas Spelkråka, men författaren har ingenstädes här i landet hört denna l * e-nämning af folket, som deremot allmänt kallar henne Spillkråka, af den anledning att hon, såsom man uttrycker sig, spillar sönder träden och stubbarna ». Sid. 241 säges, att hon (spillkråkan) vädrar Jättegetinge ?is eller Hustmyrwms larver.