Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Ridderskapet och Adeln numera förenat sig med Borgareoch BondeStånden om godkännande i sin helhet af Expeditions-Utskottets berörda skrifvelseförslag och tabeller samt sålunda tre Riks-Stånd måste anses hafva beslutat, att ofvannämnda reservationsanslag icke skall i Riks-staten upptagas, finner ock Utskottet, för sin del, att slutsumman af de på Åttonde Hufvudtiteln uppförda ordinarie anslag bör minskas med dessa 30,000 R:dr och följaktligen utgöra R:mt 4,032,000 R:dr, likasom att summan af samtliga i Riks-staten uppförda anslag, som af Stats. Bih. till B. Utskottet uti Memorialet N:o 235 upptagits till 31,280,000 R:dr, bör nedsättas till 31,250,000 R:dr. Om nu från summan af de för ordinarie statsregleringen beräknade inkomster R:dr 32,909,950: — afdrages utgiftsbeloppet „ 31,250,000: — skulle alltså för hvart och ett af åren 1864, 1865 och 1866 uppstå ett öfverskott af R:dr 1,659,950: — hvilket belopp Utskottet hemställer måtte få införas uti den af Utskottet uti Memorialet N:o 230 föreslagna och af Rikets Ständer i öfrigt godkända § 198 af det reglemente för Riksgälds-kontoret, som vid denna riksdag kommer att utfärdas. Då, på sätt ofvan blifvit anfördt, Rikets Ständer numera beslutat, att det, enligt Förstärkta Stats-Utskottets Memorial N:o 207 (3:dje voteringen) beviljade reservationsanslaget till löneförbättring åt Komministrar, Kapellpredikanter och Adjunkter, skall såsom extra anslag från Riksgälds-kontoret utgå, hemställer Utskottet vidare, att uti det blifvande reglementet för Riksgälds-kontoret må, näst efter § 159, införas en så lydande §•
Har någon, efter 4,7 eller 8 §, gjort sig skyldig till straffarbete för delaktighet i brott, hvarå förlust af medborgerligt förtroende för alltid, såsom påföljd, stadgad är; varde då ock den påföljd eller förlust af medborgerligt förtroende på viss tid honom ådömd, efter ty hans brottslighet är till. 4 Kap. Om sammanträffande af brott och om förening eller förändring af straff; så ock om återfall i brott. 1 §. Innefattar en handling flera brott, och är straffet å ettdera svårare, än å annat; då skall det svåraste straffet ådömas: är hvartdera brottet belagdt med samma straff; varde det straff ådömdt. I båda dessa fall skäll brott, för hvilket särskildt straff ej ådömes, betraktas såsom försvårande omständighet. Ar någotdera brottet belagdt med förlust af embete eller påföljd, som i 2 Kap. 19 eller 20 § omtalas; varde ock den förlust eller påföljd ådömd. Der en handling innefattar brott, som i särskilda afseenden med olika straff belagdt är; vare ock lag, som i denna § sägs. 2 §. Har någon föröfvat flera brottsliga handlingar, och stå de ej till hvarandra i det sammanhang, att de innefatta fortsättning af en och samma förbrytelse, utan äro, hvar för sig, till särskilda brott att hänföra; varde, för hvarje brott, ändå att brotten af samma slag äro, till särskildt ansvar dömd, med iakttagande af föreskrifterna i 4, 5, 6 och 7 §§. 3 §. Utgöra flera brottsliga handlingar fortsättning af ett och samma brott; varde sådant, vid straffets bestämmande för det brott, såsom försvårande omständighet ansedt. 4 §. Ar någon till dödsstraff förfallen; då skola i den bestraffning anses inbegripna böter eller frihetsstraff, hvartill den till döden dömde jemväl kan hafva sig skyldig gjort. Med straffarbete på lifstid må ej heller förenas annat frihetsstraff eller böter. 5 §. År någon för särskilda brott förfallen till straffarbete på viss tid; då må ej, vid förening af straffen, tiden för det af dem, som längst är, eller, om tiden för hvartdera straffet är lika lång, den tid öfverskridas med mer än två år.
Den betydliga brist af 800,000 rdr uti tillgångarne för hofhållningen, som af Hr Finans-ministern antvdes icke lör någon bort vara oförväntad, lemnar en allt för påtaglig anledning till anmärkning, att den, vid stats-regleringens uppgörande, ännu mindre bort för Hr Finans-ministern och för Stats-Rådets öfrige medlemmar vara okänd, då, vid ett motsatt förhållande, Proposm vid riksdagens början, i och för bristens fyllande, i sammanhang med öfriga fordringar för första hufvudtiteln säkerligen blifvit afgifven. Det mindre behagliga intryck, den K. Proposm, ej mindre inom riksdagen, än inom allmänheten åstadkommit, till följe af med tidpunkten för dess afgilvande sammanbundne förhållanden, hade då undvikits. Månne ej sådant hade bort utgöra ett föremål för Konungens rådgifvares uppmärksamhet och handlingssätt? Förutsatt att den uppgifna skulden utgör 800,000 rdr, så tillkommer naturligtvis räntorne, att successive under de fyra åren medtaga en betydlig del al återstoden utaf den affordrade millionen. Hr Finans-ministerns förslag och K. M:s derå grundade Nåd. Propos., att R. Sl:r måtte, för återställande af jemvigten uti K. M:s hofhållnings-förhållanden, bevilja ett ökadt anslag för första hufvudtiteln, alt ifrån detta årets början utgå med 250,000 rdr, för hvarje af åren 1863—1866 (eller under fyra år), kan jag, för min del, icke tillstyrka. Jag tager mig således friheten begära Stats-Utsk:ts uppmärksamhet å det mindre lämpliga eller kanske, rättare sagdt, passande, att till fyra års tid förlänga ett för den enskildte, och sålunda ännu mera för den ställning, K. M. inom samhället intager, förhatligt och högst besvärligt kreditförhållande, som hvilar på omsättning af låne-transaktioner och ränteliqvider, ifrån det ena året till det andra. Den K. Proposm begär alt visserligen för särskildt ändamål få första hufvudtiteln årligen ökad med 250,000 rdr för en tid af 4 år.
Det har väl blifvit anmärkt, att det vore inkonseqvent att i rätt uppstigande led inskränka de börds-berättigade till föräldrar, då man ej gör någon inskränkning i rätt nedstigande led eller i afseende på bröstarfvingar, äfvensom att utesluta syskons afkomlingar, då de ega lika arfsrätt som syskon. Men denna anmärkning torde förfalla, om man tager i betraktande: att inkonseqvenser af samma art förefinnas i gällande lag, enär den utesluter syskons barnbarn från börds-rätt, men tillägger farbroder en sådan rätt, oansedt de förra äro närmare berättigade till arf; — att bröstarfvingar hafva företräde till arf framför alla andra skyldeman, hvaremot förfäder i andra led eller faderfaders och fadermoders arfsrätt ej inträder så länge syskon eller någon dess afkomling lefver; — samt att 8 Lag-Utskottets Utlåtande N:o 33. dessutom börds-rätten i uppstigande led ej kan försvaras ur sjelfva sakens natur eller ur det skäl, hvarifrån denna rätt nu hemtar stöd eller den presumerade kärleken till från förfäder ärfd jord. Visserligen kan det inträffa, att någon säljer sin ärfda jord till sin sonson, i hvilket fall jorden är fortfarande underkastad börd enligt gällande lag; men detta fall torde ej vara af den vigt, att börds rättens inskränkning deraf bör bero. Här är, efter hvad redan är antydt, ej eller fråga om utbildningen af rationela rättsbegrepp, utan endast om mildrande af en i lag godkänd sedvänja, så att den bringas i närmaste öfverensstämmelse rned det allmänna föreställningssättet och i sina verkningar varder, så vidt sig göra låter, oskadlig. Detta hoppas Utskottet ock, att följden skulle blifva af en lag i enlighet med Utskottets förslag i denna del, hvilket Utskottet således hufvudsakligen vidhåller, ehuru Utskottet i afseende på formen funnit en förändring lämplig, derför Utskottet kommer att här nedan närmare redogöra.
Olägenheter af ännu betänkligare art medförde denna egofrids-lag för jordbrukaren, som, isynnerhet på slättbygden, svårligen kunde påtänka något förbättradt, på foderväxters odling grundadt jordbruk, så länge denna lag vore gällande. Detta förhållande vore fullkomligen ulredt och allmänt erkändt så väl inom åtskilliga hushållningssällskaper, som vid de allmänna landtbruks-mölen, hvilka under sednare år varit i riket haline, der den grundsats blifvit såsom riktig ansedd, att hvar och en bör ansvara för sina kreatur. Det syntes ock motionären föga begripligt, att en så enkel sanning icke långt före detta blifvit insedd och erkänd, då det påtagligen vore lättare att hålla tillsyn öfver en flock kreatur, än flera tusende famnars gärdesgård, som endast genom okynnes-åtgärd lätt försattes i det skick, ali den ej holle fred; förmenande Herr Friherren att jordbruket, om det frigjordes från denna, dess förkofran hämmande, rättsvidriga lag, som Sverige icke hade gemensam med något annat civiliseradt land, snart skulle med en förvånande hastighet gå framåt, i jemnbredd med en förbättrad boskapsskötsel. I de orter åter, der man ville bibehålla den nuvarande stängselskyldigheten, borde sådant vara tillåtet, då föreningar derom ingingos. af Herr Hasselrot, Carl, som, på anförda skäl, föreslagit att, med upphäfvande af nu gällande stadganden, angående stängselskyldigheten, stadgas måtte: alt en hvar skall för vården om, sina kreatur ansvara och således gälda den skada, som de å annans egor göra, men att i de orter, der egare och innehafvare af jord finna för sig mera förmånligt att bibehålla stängselbesväret, sådant må vara deni tillåtet, då de, fleste i stängsel-lagpt, egande minst hälften af den jordrymd aftalet afser, derom träffa öfverenskommelse, hvilken då, skriftligen upprättad, bör lända till efterrättelse så långe fl ertalet i stängsel-laget dermed åtnöjes. af Riksdagsfullmäktigen E. M.
Farsoters och smittosamma sjuk domars botande, Förslags-anslag l6:o Svenska Läkare-Sällskapet 17:o Svenska Academien 18:o Vetenskaps-Academien 19:o Witterhets-, Historiaoch Anti quitets-Academien (med 53 T:r Spanmål under löner ne) 20:o Academien för de fria Konsterna (hvaraf 2,000 IS:dr Hånik. B:co förslagsvis, å 128 sk.) 31.0 Musicaliska Academien 22;o Naturhistoriska Riks-Muscum . 23:o Kongl. Museum (med h T:r Spanmål under lönerne) 24:o Institutet för blinda och döfstumma: Förra anslaget Tillökning:
Ständer, är jag skyldig att ej åstadkomma mindsta uppehåll med det Förslag, som i sådant ändamål nu är i fråga; men då detta är uppgjordt på det genom Utskottets Pluralitet fattade preliminära Beslut, att Riksens Ständers Bank skulle frånskiljas och Riksens Ständers Riksgälds - Coutoir \ uppdragas Administrationen af Rikets penningeväsende, finner jag mig böra förklara det jag ej deltagit i detta beslut, såsom i närvarande tid högst vådeligt, och kan följaktligen icke deltaga i den på sadan grund byggda plan. Om än det må vara detta Utskotts skyldighet att uppgöra Finance-Plan, är det ändå för mycket att af hvarje Ledamot begära dristighet än mera skicklighet att framkomma med Förslag dertill, men att en hvar bör äga någon tanka om saken, är en billig fordran* och en skyldighet, att denna tanke, huru beskaffad som heldst, framställes, enär den skiljer sig från den rådande meningen. Det är alltså utur detta skäl jag utbeder mig endast med några ord få yltia: att åtmindstone icke jag saknar den fullkomligaste öfvertygelse derom, att den allmänneligen öfverklagade penninge-förlägenheten vejkeligen är för händen, och att orsakerna, som dertill bidragit, egenteligen äro följder af utomordentliga lian» 1084 Den 20 Juni. händelser,' som stå I sammanhang med de hvälfningar alla Europas Stater i mer eller mindre män fåft vidkännas, och hvaraf oredor i allmän och enskild hushållning uppkommit, samt att sätrei till afhjelpande utaf denna vädeliga förlägenhet hor sökas i enfcla, rediga och till sina verkningar beräkneliga utvägar; tillgifvas mig må det, att jag ej härtill kan hänföra ett System hvilket, för att hjelpa närvarande svåra ställning, som, om den än kan vara mera en afstannad circulation och deraf uppkommen brist på rörelse-capital, än brist på mynt-representativer, ehuru man visserligen oändeligen mycket misstager sig i calculen på hvad deraf inom Riket finnes, vill taga medlen till hjelpen just der den bör gifvas.
Af sådan anledning och enär den underdåniga skrifvelsen, efter Motionaivens mening, fullkomligen ådagalade, att, efter nuvarande förhållanden, någon gillig anledning icke gåfves till den i Lagen stadgade inskränkning uti dispositionsrätten öfver egendom i städerne, i hvil - Lag-Utslollets Betänkande N:o is3. 3 bet afseende en lagförändring länge varit påyrkad, samt Kongl. Maj:ts ofvanberörde Nådiga yttrande syntes föranleda den slutföljd, att ofvannämnde förslag skulle vinna Kongl. Majrts Nådiga bifall, så vida, i sammanhang dermed', anmälan skedde, om upphäfvande af 8 Cap. 3 §. JordaBalken, i fråga om rättigheten att bortgifva fast egendom i stad, samt af bördsrälten till försåld sådan egendom, hvilket också instämde med de motiv Rikets Ständer framställt för deras ofvanberörde förslag, hemställde Motionairen: det Rikets Ständer milé hos Kongl. Majit, jemte anmälande å nyo af deras of man om förmälde underdåniga skrif velse , med deri intagne lagförslag, i underdånighet föreslå, att 3 8 Cap. Jorda-Balken måtte helt och hållet upphäf vas, samt att stadgandet uti 1 och 7 ,.W. af 5 Cap. samma Balk, rörande bördemans rätt att lösa fast egendom i stad, finge ur samma $$. alldeles uteslutas; 4:o af Herr Domprosten Doctor Heurlin', att den olikhet uti testamentsfriheten, som vår Lag stadgar, enligt landsrätt och enligt stadsrätt, vore till sin grund orättvis, och kunde i tillämpningen ofta blifva obillig och skadlig.
Jag vill icke vara envis i påyrkande af bifall till min framställning; men jag ber, att, lika med den sista talaren, få nedlägga min reservation mot en sådan tydning, att, då det af Utsk. utlofvade Betänk, lill pröfning förekommer, vi icke äfven då skola hafva rättighet alt besluta, huruvida skyddsafgiften skall uphöra eller icke. Utsk:s uti förevar:de punkt afgifna förslag blef uppå härefter framställd propos. bifallet. 5:te punkten, ang:de Hr von Köchs förslag alt bevillningen efter 2: dr a art. mätte i allmänhet bestämmas till en proc. af alla derstädes förekommande bevillning s-titlar. Hr von Koch: I första rummet tager jag mig friheten anmärka, att ett yttrande i min motion blifvit oriktigt återgifvet af Utsk. Ifråga om den kalkyl jag upgjort öfver den förlust Staten skulle tillskyndas genom bifall till mitt förslag, har Utsk. nemi. sagt: det Ilr von Koch ”dels ock upgjort en summarisk beräkning öfver det sannolika siffer-resultatet utaf hans förslag, utvisande en minskning i bevillningen enl. 2:dra Art. af 576,950 R:dr, hvilken minskning motionären ansett Statsverkets närvar:de tillstånd olvifvclakligt medgifva”. Jag har icke tillåtit mig ett så oförsigtigt yttrande som detta, och, såsom bevis derpå, åberopar jag ordalagen i min motion: ”Derest icke ytterligare anslag än de redan af K. M. äskade behöfves för rikets försvar, och R. St:rs StatsUtsk. så beräknar inkomsterna, att icke öfverskott till sådana belopp som de sednare åren inträffat, onödigtvis samlas, så raedgifver otvifvelaktig! Statsverkets närvar:de tillstånd en icke obetydlig nedsättning uti allmänna bevillningen”. Detta är hvad jag sagt. Aldrig har jag deremot yttrat att Statsverket skulle under alla förhållanden kunna tåla en så betydlig minskning i almänna bevillningen. Vi hafva nu sett, att, efter motionstidens slut, K. M. äskat serskilda betydliga anslag för rikets försvar.
R:dr 3a sk. på den grund, alt Artilleriets Första Constaplar, hvilka äro afsedde att bestrida den i mångå hänseenden maglpåliggande Kanonbefäl hafvarebefattningen, samt ålagde en för deras bildningsgrad vidlyftig och svår examen, böra vara åtminstone något bättre lönade, än vederlikar af andre vapen, som hvarken undergå någon vetenskaplig examen eller kunna i (jenstgörings-förhållanden jern förås med Förste Constaplarne, sorn egentligen äro att anse såsom Under-Officerare; hvarföre ock, då Gardes-Rcgementenas Corporaier nu mera hafva sig anslagne årliga löner al 60 R:dr, General-Fält-Tygmästaren funnit högst nödvändigt, att lönen för Förste Constapel fastställdes lill 66: 3 j., emedan det Vore alt befara, alt, ulan en sådan tillökning, det blefve i längden omöjligt, att till Förste Constapelspl itserne anskaffa fullt duglige sujelter; utgörande tillökningen för 88 Conslaplar, ä 16: 3 2 1,400:33. cl) Aflöning för 3.2 Batteri-ha.ndtverkare, hvilka varit sedan år [816 vid Artilleriet anställde med löner på Stat, men vid förra Statsregleringen uteslutne, äro nu å nyo uppförde till löner af 20 R:dr, utom underhåll i numer 6,fo: — e~) Gaget för manskapet vid Svea Artillerie-Regemente uppfördes väl både i Statsregleringen och i i83o års Interims-stat till 6 sk., så val vid hufvudstationerna, som på de tache - Stns-Vtskottets Ur/.
Jag finner ännu ett skäl till betänklighet — det nemligen, att många af Ridderskapets och Adelns Ledamöter hafva Embetshus i städerna, likaså väl sorn Presterne, och desse borde derföre likasom de nyssnämnde vara uttryckligen undantagne. Friherre Cederström, Jacob: Utskottet sä» ger uttryckligen, att saken angår privilegier, derifrån inga undantag, genom dess åtgärd , kunna äga rum, och att det således icke kunnat sig med lrågan befatta. Att hon nu å nyo förekommit, är genom Högvördiga PrestStåndets eget frivilliga begifvande föranledt. Herr Grefven och Landt Marskalken frågade, om Höglofi. Ridderskapet och Adeln behagade instämma uti PrestStändets, enligt dess ProtocollsUtdrag af den 22 Maj, fattade beslut om vissa åtagna skyldigheter för dess hus i städerna. Ropades Ja och Nej. Grefve von Lantingshausen, Albrecht, be-J gärde att saken måtte ytterligare få hvila på bordet, och då Friherre Cederström , Ulric, Friherre Boye, Ludvig, och Grefve Mörner, Carl Stellan , deruti förenade sig, blef sakens afgörande uppskjutet. lorcdrogos l IV. Den 15 Juni, e. m. Föredrogos å nyo och bi föllos: 1:0 Särskildta Utskottets, den 10 dennes afgilna och den 12 på bordet lagda, Memorial om arfvode och tractamente för dess Secreterare, Canzlister och Vaktbeijening. 2:0 Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets, sedan den 12 dennes på bordet hvilande , Betänkande, af den 6 sistlidne, angående inskränkning af exclusiva privilegier. Upplästes å nyo Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottcts, den 12 dennes på bordet lagda och den 6 afgifna, Betänkande om rättigheten för Lumpsamlare att omkring* resa i landet, samt om Lumpors anskaffande för Pappersbrukens behof.
Olov. 282. — om tillägg uti 49. §. Riksdags-Ordningen Olov. gro. 427. 45>. sso. Sia. >589. — med Förflag till AnswarigHets-Lag för Stats-Nädets Ledamöter, Föredragande derstädes samt Konungens Rådgifvare l Commandomäl, Olov. 47g. 591. (d. XIV. 9) 687- 7c>7. 1585. zo Register. Dec. H2L. ii;;. — om röstberäkningen inom Banco-Utstottet wid inträffande paria vota, Gct. 4Z2.Z. — i anledning af Grefwe OMeaborZs, I. O. yrkande att dä ärendernas fullkomliga utredande är ändamalet med den i 56. §. Regeringsformen tillätne äterförwisning af Utffottens förflag, tillämpningen deraf mätte i Riksdags - Ordningen närmare bestämmas, Olov. 2.1. 52. — om tillägg till 29. §. Ian. 65. nz. med utlätande öfwer de anmärkningar som hos samtelige Riks-Ständen wid Regeringsformen, innan desi antagande, blifwit gjorde, Dec. 1422. 1557. Ia». 82. 751- Y5l. 97;. — i anledning af wäckt fräga om Instruction för Tryckfrihets Comiten, Dec. (426. 411.) 1.444. Ian. 112. 751. 781. med Formulaire till Riksens Ständers Hyllningsed till H.K. H. Kronprinsen samt Edsformulaire för H. K. H. Kronprinsen. Ian. izg. — om tillägg i 24. §. Iustitie-Ombudsmans Instruction, i anledning af yrkadt stadgande om Justitie-Ombudsmannens Embetsort m. m.
JordaBalken, städselrätten är en jordägarens tillhörighet, och dess utöfning sålunda utmärker jordäganderätt, månne Kyrkorna kunna lagligen af Kronan utträngas annorlunda, än genom laga käromål och dom? Månne ej Utskotten, om de ansett ett sådant käromål rättvist och billigt, bordt föreslå, att Kongl. Maj:t och Kronan ju förr dess heldre måtte instämma Kyrkorna till laga Domstol, på det saken snart måtte blifva afgjord, utan att göra käromålet beroende af sig yppande frågorj huru hemmanen skulle användas (till 3:dje mans förmån genom skatteförsäljning'), i händelse de tillvunnos Kronan? Hvad är val skatteköps-ansökan å Kronohemman för en handling af så ingripande vigt i våra samhällsförhållanden, att blotta möjligheten af dess framtida inträffande skulle, i händelse af bifall till Utskottens tillstyrkan , göra allt förordnande om dessa hemman osäkert, intill dess tillfälligtvis någon sådan ansökning föranledt den yrkade äganderätts-undersökningen? Jo, skatteköp är en administratif akt, genom hvilken Kronan, i enlighet med i administratif väg tillkomna förordnanden, emot en bestämd löseskilling, beviljar åboen eller någon annan skatterätt å något visst Kronan tillhörigt hemman, det vill säga till köparen öfver - Den 10 September i’, m. låter sin äganderätt till hemmanet, emot vissa förbehåll. Men naturligtvis kan Kronan icke sälja, hvad henne icke tillhörer *). Skulle nu den grundsats antagas, att endast en ansökan om skatteköp, utan föregående pröfning om behörigheten, skulle icke blott berättiga utan ålägga Kronan att anställa äganderätts tvister emot hemmanens rätta innehafvare, så hemställer jag, om ej följden sknlle blifva Kronans invecklande i en mängd onödiga rättegångar, och om icke den säkerhet mot rättegångs-missbruk, Lagen stadgar, ginge förlorad, då det blefve beroende af personers godtycke, hvilka enligt Lagen ej en gång kunde uppträda såsom parter **), att ansvarslöst tvinga en Svensk medborgare, att från Domstol till
Bemälde Justitie-råd erinrade äfven, det. han ansåg bchöfligt, att lagen upptoge något stadgande, som för den, hvilken ställt säkerhet, underlättar möjligheten, att få densamma, utan onödigt och menligt dröjsmål, återlyfta. Förslaget upptog redan ett förhållande, hvarunder denna rättighet inträdde, nemligen efter sådant godkännande, hvarom sägs i 26 §. Härtill kunde utom all fråga läggas de fall, då betalning mellankommit eller den, som å säkerheten gjort anspråk, förlorat sin vexelrätt emot honom, som säkerheten ställt. Men det syntes icke vara nog alt stanna härvid. När säkerheten blifvit ställd för flere öfverlåtare, så, emedan hvarje sådan, hvilken inlöst eller blifvit stämd för en, i anseende till bristande betalning, protesterad vexel, hade rådrum, som kunde uppgå till aderton månader, för återgångstalan emot fångesman, enligt 77 §, hvilket gäller genom hela serien af öfverlåtelser, kun - Kongl. Maj.ls Nåd. Proposition, N:o 69. 47 de följaktligen den, sorn ställt säkerheten, nödgas låta den qvarstå i mångå år, ja möjligen hela tio åren och derutöfver, om icke en serskild kort fatalietid tillägges, såsom vilkor för det här ifrågavarande säkerhetsanspråkets bevarande; en bestämmelse, hvilken hade desto mera skäl för sig, sorn emot vidtagande af behöfliga förändringar roed säkerhetens värd, eller utbyte deraf, hinder kunna möta från svårigheten att finna de rätta vederpart erne och få dem hörde. Justitie-rådet hemställde således, om icke, vid slutet af denna §, eller ännu heldre vid slutet af detta kapitel, ett stadgande i nära likhet med 28 § af Tyska Vexel-stadgan kunde tilläggas af följande innehåll: