Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror visserligen icke, att en sådan händelse någonsin kommer att inträffa; men örn den inträffar, finner jag lämpligt, att Riksg.- cont. genom upplåning fyller de statsbehof, som för ögonblicket kunna finnas, och jag finner detta vida lämpligare, än att Bankens säkerhet sättes på spijk Jag tillstyrker således bibehållandet af detta morn., hvilket jag anser fullkomligen principenligt och öfverensstämmande med en sund bancoförvaltning. Underteckn. Ridd.Secret.: PresteSt. har bifallit 25:te punkten med undantag af slutmeningen: ”dock med rättighet för Bancostyrelsen att äfven detta creditiv uppsäga, då Bankens egen ställning sådant fordrar,” hvilken mening skulle utgå. Borgareoch BondeSt:n hafva utan förändring bifallit denna punkt. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag kan icke fullt inse skälen, som förmått BancoUtsk. tillstyrka R. St. att besluta, det Bancostyrelsen må kunna uppsäga det creditiv, Riksg.cont. hittills haft i Banken. Ej heller kan jag se, att begagnandet af detta creditiv någonsin kan sätta Bankens säkerhet på spel; ty det är af helt annan beskaffenhet än de öfriga creditiv, som af Banken kunna lemnäs åt andra inrättningar. Riksg.cönt:s creditiv skall nemi. hvarje år d. i Juli vara fullt liqvideradt, och sedermera kan ingenting derpå upptagas förrän i Sept. månad. Således är det gifvet, att hvarje år inom en kortare tid är hela den summa, som af Riksg.cont. blifvit dragen på detta creditiv, liqviderad, och då kan Bankens säkerhet icke sättas på spel, enär summan icke är betydligare än en million.
Utlåtande har från Presle-Ståndet blifvit remitterad en af Prosten Astrand derstädes va‘ckt motion, deruti Prosten tillkännagifvit, att, vid frågan om Landsliöfdinge-pensioneme, uppmärksamhet blifvit fästad derpå, huruledes det möjligen skuHc kunna hända, att, för befordringarnes lättande vid en Stat eller Corps, personer vid G4 års ålder Liefve utnämnde till Landshöfdinge-sysslor, för att efter några månaders förlopp öfverflyttas på Allmänna Indragnings-Staten; och som en sådan tillämpning af gällande Författningar för Stals-Verket kunde blifva högst betungande, har Motionairen föreslagit, alt en bestämd lid, af t. ex. 5 år, måtte utsättas, under hvilken en Landshöfdinge minst borde innehaft StttsVt shot [cl s Utlåtande. N;o 33 £?. 3 Landshöfdingc-Embete, innan han blefve berättigad erhålla Landshöfdingepension på Allmänna Indragnings-Staten. Utskottet., som för sin del instämmer i den af Molionniren yttrade åsigt, får till Rikets Ständers bepröfvande hemställa, att, utom öfrige gällande allmänna föreskrifter för pensioneringen af civile Embelsoch Tjenstemän, det serskilda vilkor för pensions beviljande åt Landshöfding;»r må ilad gas: alt Lnmfshöfdinge bör, för pensions lillgodonjulande, hafva i nämn? de egenskap tjenstgjort minst 5 år före afskedstagande!. N:o 2 3 G. Auk. till Exp. Utsk. den 22 Augi. Utlåtande, i anledning af vackt fråga cm anslag af allmänna medel för underhållet af i stad för brott häktade ' persotter intill dess slutligt Utslag fallit CU. A.) Uti Memorial., soro från Borgare-Ståndet till Stats-Utskottet blifvit remitterad t, har IlenMellbin, G.
A en annan sida har man anfört: att just roten till Fastighetsegarnes förlägenhet vore deras jemrit stigande skuldsättning; att ju mer nya Lånetillgångar blifvit öppnade, ju mer har behofvet af ytterligare lån låtit sig känna; att redan en högst betydlig del af Rikets jord vore pantförskrifven, oberäknadt de icke intecknade skulder, som gravera dess egare; att bland denna vigtiga dass af Svenska Medborgare välståndet vore störst, der skuldsättningarne vore minst; att således snarare utvägar vore af behofvet påkallade att minska än att öka denna skuldsättning; att säkraste medlet till den öfverklagade förlägenhetens afhjelpande är återställandet af den enskilda Crediten, hvilket bör blifva en följd af återställd ordning i myntväsendet; och äfven af dessa sattser kan icke rigtigheten bestridas. För att förena och förklara skenbart så motsatta anföranden , ömsesidigt framträdande med sanningens hela anspråk, måste man 22 Banco-TJtsk:s Betänkande, N:o 92, undersöka orsaken till närvarande förhållanden, Näringarnes skuldsättning genom upptagande af lån utaf dem, som icke sjelfva kunna eller vilja omedelbart i näringsväg använda sina Capital, är både ett tecken till Samhällets framskridna tillstånd af laglig ordning, — der våldet herrskar, lägger man företrädesvis sina besparingar i dolda, ehuru ofrugtbara skatter, — och tillika ett högst vigtigt medel till näringarnes ytterligare framsteg genom tillgången till Capital, som eljest förblifvit ofrugtbara. Också saknas denna skuldsättning i intet land med något anspråk på indirstriel utbildning, men för densamma linnes en gräns, som icke ostraffadt öfverträdes, nemligen i bevarandet af den låntagande näringsidkarens sjelfständighet, för hvilken vilkoret är en, efter afdrag af hans skuld, återstående egen behållning, tillräcklig att möta missgynnande tillfälligheter. Öfverträdes denna gräns, behöfves endast en tillfällig motgång, t. ex uppsägningen af ett Lån eller ett fall i priset å den gäldbundnes producter, för att sprida en vanmagt öfver hans rörelse, hvarifrån han svårligen kan hjelpa sig.
L e t ä n k a n ri e n, lV:o 44- öe »uller puocterne >o ocb i3 ak körenSmnlie älemorial, X:o ar, gikne tillst^rkancien: I akseenije pä lorrie puucten, eller öen sä kallalie OepositLäkningen, bar inom Stänliet blifvit anni ärbt: att, 6ä lien blifvit ak arne Stanli afslagen, kraga om <less afgörande meclelst Xämnci ej kuvlie uppsta; att <len ulgjorris en ren Lancokräga, bvarken söranleöä ak X. äl:ts proposition elier ak nölivänliigbeten eller ak gammal bälö; att öerkäre ak Utskotten bittaäv pä en n^bet, Stsnlien ej beböklie rösta i lVSmnö; att <la 2 Stanli stä emot 2, borrie kragan förfalla ocb lietta, sä mycket kälcire ^rkas, rom saken blott vore till enskilci speculations-käröel ocb skulle motverka Länkens Lilkverköp; att om Stanriet skulle lierökver rösta, borrie åtminstone först afgöra; om LancoSlvrelsens rätt att inställa lienna lieposit-rörelse, innan man röstacie om ries; inrättanrie; emeöan eljest ingen ärlig man skulle kunna rösta för en särlan anstalt.
Det torde således vara nödvändigt, att de personer, hvilkas Ijenstebelältningar i följd af den nya Den ig September f. m. 485 organisationen upphört, öfverflyttas på indragn.stal; visserligen med öppen rättighet att använda deni såsom biträde uti sådane nya befattningar, som i det närmaste öfverensstämma med de göromål dem ålegat i de tjenster, hvarpå de erhållit fullmakt; men alltid med hänsigt dertill, att man icke kan befalla en person att åtaga sig någon befattning pä sidan om den fullmakt han innehar. Jag tillstyrker afslag å Utskts betänk, och bifall till K. M:s nåd. proposition. Hr Ribbing, Bengt: Jag erkänner visserligen principen att ingen bör befordras till ett embete, till hvars bestridande han saknar duglighet; men jag hemställer till R.( o. Ad. huruvida det skulle vara försigtigt att göra den princip gällande, att då en embetsman vore oduglig att förrätta sin tjenst, han skulle kunna få bibehålla sin lön för lifstiden utan att förrätta tjensten. Efter min öfvertygelse bör en embetsman laga afsked, när han icke mera kan förrätta tjensten. Om särskilda omständigheter skulle föranleda dertill, alt man ansåge honom förtjent af pension, ehuru icke till pensionen lagligen berättigad, eller förhållanden förefunnes, på grund hvaraf han billigtvis borde hugnas med någon pension, så må en sådan afgående tjensteman derom göra ansökning i den ordning sorn vederbör, då på ansökningen kommer att fästas det afseende, hvartill de för sådana särskildta fall talande omständigheter kunna föranleda. Jag tillstyrker antagande af Utskts förslag i denna punkt. Frill. Sprengtporten: R. o. Ad behagade fästa uppmärksamhet dervid, att SlatsUtsk. hufvudsakligen gillat den reservation, som jag afgaf vid det tillfälle, då Utsk. afiät sitt första betänk, i ämnet. Jag erkänner, alt, då frågan förekom lill pröfning andra gången inom SlatsUtsk., jag för mili del äfven hyste någon betänklighet att vid del tillägg Utsk. gjort, nemi. att K.
St:r hafva sjelfve medgifvit i deras underdskrifvelse till K. M:t d. 22 Dec. 1823, ang:de Tullverkets nya Organisation, att svårigheten att Controllera uppbörden syntes göra det mera än eljest nödvändigt, att löna Tullbetjeningen så, att den ägde sin utkomst af den lön Kronan består; derjemte R. Sl:r vidare, ibland annat, anfört, att i motsatt fall kunde befaras, att Tullinkomsten blefve så mycket mindre, hvarföre jemväl den otillräckliga aflöning, hvarmed Tull-personalen vore försedd redan hos oss torde hafva verkat till skada, både för de Näringar sora af Tullbevak - 38 Stats-Utskottets ningen skola skyddas, och för StatsVerket, som af Tullen skulle hemta en af sine betydligaste inkomster. Oell lärer det således hafva varit destomindre anledning, alt förslagsvis upptaga utgifterne till lägre belopp, än som verkligen ägt rum, då en så beskaffad större summa som den R. St:r nu antagit, blifvit beräknad att intill nästa Riksdag utgöra uppbörden af Tullverket, på det felande tillgångar för de nödige Controllerne deröfver och för Verkets Administration åtminstone icke böra blifva skäl för en mindre inkomst, i händelse den till bela påräknade beloppet icke skulle ingå. Om nödvändigheten, att äfven för Tullverket få bestämda AflöningsStater, derpå har Utskottet fästat R. St:rs uppmärksamhet, samt tillstyrkt, att förslag till sådane måtte bos K. M:t af R. St:r| begäras, och Utskottet förbehåller sig jemväl nu, att framdeles, efter slutad revision af Tullverket, få närmare utveckla hvad med så beskaffadt förslag Utskottet anser böra åsyftas; men att derförinnan, i anseende till det hittills iakttagne sätt för regleringen af aflöningen inom delta Verk, ingå i bedömmande af den ene eller andre lönens beskaffenhet har Utskottet icke funnit lämpligt.
Efter det Huss i afgifne förklaringar bestridt all ansvarighet ej mindre för de 179 r:dr 16 sk., som för Arnäs socken voro oredovisade, och hvilken icke Huss, utan Expeditionsfogden E. A. Wahlström skulle hafva uppburit, samt för de 2,083 r:dr 30 sk., hvilka ännu voro för Nordingrå socken oguldne och, enligt hvad Huss förmenat, borde, såsom icke til! honom influtne, erläggas af vederbörande socknemän, som derföre borgat, än ock för de Huss för Ullångers socken påförde 93 r:dr 32 sk., dem ban, efter sitt föregifvande, skall, genast efter deras emottagande, öfversändl till landtränteriet, bode Konungens Befallningshafvande i förenämnde län, genom utslag den 7 Maj 1846, sig utlåtit: att ehuru, hvad först anginge de af 1832 års medel oredovisade 2,683 r:dr 30 sk. för Nordingrå socken, hvilka aflidne länsmannen Norberg i lifstiden uppburit och förskingrat, det förekommit, hvad äfven Huss åberopat såsom skäl för sitt frikännande, att, sedan Kongl. Maj:t, efter 1831 års missväxt, i nåder beviljat ifrågavarande undsättnings-lån, Konungens Befallningshafvande ålagt de församlingar, som af dessa lån ville sig begagna, att med behörige på sockenstämmobeslut grundade anmälanden lill Konungens Befallningshafvande inkomma, hvarefter medlen finge lyftas, utan att Kronofogdarne hade att sig dermed befatta; att då under den 19 Mors 1833 Konungens Befallningshafvande aflåtit ordres till desse sistnämnde om indrifvande af utestående undsättningsmedel, de dermed följaktige restläpg - StaisUt s k o (le/s Utlåtande, N:o 290. 3 der endast varit summariskt» och upptagande hvarje församlings skuld i en summa, äfvensom att de restlängden som åberopats såsom följaktige Konungens Befallningshafvandes ordres i Februari månad 1837, icke desamma åtföljt, hvarigenom, och i saknad af specifika restlängden Kronofogdarne lemnats i okunnighet, hvilka låntagarne voro och för hvilka belopp de häftade, samt att Konungens Befallningshafvande, genom såväl förut som sedermera utfärdade allmänna kungörelser, uppmanat de restskyldige att inbetala sina återstående skulder antingen till landtränteriet eller till kronofogden, hvilka föreskrifter visserligen försvårat möjligheten för denne att vid uppbörden iakttaga vederbörlig kontroll oell tillsyn, hvarförutan ändamålsenliga åtgärder till medlens indrifvande icke kunnat vidtagas; likväl och som de från Konungens Befallningshafvande i ämnet aflåtne ordres tydligen innehöllo, den af den 19 Mars 1833, det Kronofogdarne skulle ega att de utestående medlen å de bestämda betalnings-terminerne uttaga och indrifva samt i landtränteriet,
Innan ärenderna hos Konungen i Statsrådet föredragas, sk <3 la de, genom nödiga upplysningars in hem tande från vederbörande embetsverk, dertill beredas. Jag anser nemi., att orden: af den föredragande, kunna utgå, såsom obehöfliga. Hr Stuart, Carl Gust.: Ej utan en viss förundran har jag hört en talare nu yttra sig med så mycken ömtålighet för folkets garantier, oaktadt samme talare i sista plenum, då direct fråga var om dessa garantier, förklarade dem öfverflödiga och ansåg de moraliska garantierna vara de hufvudsakliga. Han tyckes nu fusta mycken vigt vid bibehållandet af Allm. Ärendernas Beredn. Hvar och en, som är något närmare bekant med göromälen derstädes, skall likväl, såsom jag hoppas, snart inse öfyerflödigheten af denna inrättning. I allmänhet kar. jag cj gilia, att stadgandes) linnas i grundlagen, som aldrig efteriefvas eller kunna efterlefvas, och detta är händelsen med stadgandet i nu gällande io § Iteg.F., att aba mål skola till föredragning inför Konungen beredas af 8 dertill utseddapersoner jemte föredraganden; ly om detta efter ordalydelsen skulle iakttagas, förmodar jag, att statsmachinen innan kort skulle afstadna, enär det är intet tvifvel, att om denna omgång ansågs såsom en conditio sine qua lion för hvarje inål, skulle intet ärende på mindre än en månad kunna afgöras, Man har anfört såsom hwf* Pen g O c toker f. m. vudsakligt sk lil för Allin. Berednts bibehållande, att hvar och en äger trycka dess prot., och jag fäsler visserligen lika mycken vigt vid tryckfriheten som någon annan, sä att, om någon verklig garanti läge uti denna rättighet att trycka Berednts prot., skulle jag tveka att tillstyrka inrättningens upphäfvande; men då erfarenheten visat, att intet enda i Beredn. hållet prot. blifvit från trycket utgifvet, synes detta tillräckligen ådagalägga, att ingenting säideles upplysande der står att upphemta.
Men till yttermera visso vill jag af Statsoch BancoUtskottens Memorial N:o ar uppläsa: att B or gare Stärn del, ehuru i andra hänseenden skiljande sig från Ridderskapet och Adeln samt Högvördige PresteStåndet j likväl med sistnämnde arne RiksStånd instämt i den åsigt, att StatsVerkels ifrågavarande skuldbelopp 4j400>000 R:dr skall till Banken reverseras; hvilket sålunda måste anses vara genom 3:ne Stånds sammanstämmande beslut afgjordt. Endast om sältet, att reversera denna summa, antingen det skall ske i mindre summor, eller i en sedel, såsom BorgareStåndet beslutat, äro Stånden af skiljagtiga meningar. Men antingen det sker i flere sedlar, eller i en, skola likväl 4>40°>000 Bxlr till Banken reverseras, och detta är, enligt det åberopade och bifallna Betänkandet N:o 14» Bankens Den i3 Januarii e. m. Grnntlfond. Om man ur denna §. uteslutar summan, sker derigenom ingen rubbning i beslutet, men det medför den olägenhet för läsaren, att han, i stället att genast på ett ställe finna hvad dermed menas, nödgas söka det på flera. Derigenom kommer dock hvarken Herr Hjerta eller någon annan ifrån, att Grundfondens summa består af berörde 4,4oo,ooo R:dr. Icke eller tror jag att man lyckas, hvarken nu eller vid en kommande Riksdag, att upprifva beslutet. Om Herr Hjerta anser det förderfligt; så är det ju hans lätt, att vid nästa Riksdag föreslå dess upphäfvande. Rikets Ständer kunna då förändra lagen, men de böra göra det öppet, och ej genom en försåtlig nedsättning af den obestämda summan till 66 R:dr 32 sk. Jag tillstyrker således bifall å den redaction Herr Skogman föreslagit. Herr Rosenblad:
Missfirmas Norrsk Embetsman i och för tjernsten , eller enskilt Norrsk Medborgare, uti tryckt skrift som i Sverige utgifves, eller Svensk Embetsman i oell för tjensten, eller enskilt Svensk Medborgare, uti tryckt Skrift som i Norrige utkommer, straffas Författaren efter hvad hvartdera Rikets Lag stadgar, rörande sådana förnärmanden mot egna Embetsman och Medborgare. 120 Coust. Utsli. Betiinlianden. §• 7* Förbrytelser emot denna Lag pröfvas af en Jury, som äger att med Ja eller Nej yttra sig huruvida skriften är brottslig efter det af åklagaren åberopade Lagens rum. Vederbörande Domare åligge derefter att, i händelse skriften förklaras brottslig, det lagliga ansvaret bestämma. Stockholm den i Juni 1818» N:r 47- Constitut iönsUtskottets Memorial till Riksens Ständer, med yttrande i anledning af Ridd er skåpets och Adelns anmärkningar nid Utskottets sednare alternalif till ändring af 38 §. Riks da gs-Ordningen. / Genom Protocolls-Utdrag af den 27 i nasti, månad, har Höglofl. Ridderskapet och Adeln till Constitutions-Utskottet hänvisat, såsom utgörande Ståndets gemensamma tankar, åtskilliga redan förut meddelade anmärkningar vid sednare alternativet af Utskottets under den 13 April detta år afgifna förslag till ändrad Redaction af 38 §• Riksdags-Ordningen. Af dessa anmärkningar, hvilkas åsyftning förnämligast synts vara, dels at fullständigare förebygga Constitutions-Utskottets inactivitet, i händelse voteringen efter Stånd inom Ut - Cons t. Utsk.
BcndeStåndet anförd, har Vice Talmannen derstädes Jon Jonsson, såsom innehållande hans särskilde anmärkningar vid Betänkanderne, inlemna! projeet till en ny Intecknings, och till en del äfven ConeoursLagi och hafva Ridderskapet och Adeln samt BondeStåndet anmodat Lagutskottet, att i ett sammanhang yttra sig ofver allt hvad sålunda förekommit, I)å det således nu tillhör Utskottet att, till följe af de tv änne sistnämnde, Ståndens önskan, på en gång utlåta sig, ej mindre angående BaucoUtskottets, Herr 1198 LagUtskotttts Betänkande». Moratht och Vice Talemannen Jon jonssons Memorialer, öfver hvilka något Betänkande ännu icke blifvit afgifvit, än äfven öfver de anmärkningar, som vid de redan afgifne Betänkanderne blifvit uti Stånden gjorde, torde detta lämpligast kunna ske på det sätt, att Utskottet efter ytterligare granskning i ett sammanhang af allt hvad uti desse ämnen förekommit och dermed gemenskap eger, uti detta Betänkande yttrar sig öfver ofvannämnde trenne Memorialer, samt uti särskilde allegater utlåter sig rörande de anmärkningar, som vid de återremitterade Betänkanderne blifvit gjorde. På detta sätt blifver det Riksens Högloft. Ständer öppet, att kunna åter-remittera Betänkandet endast i hvad det angår BancoUtskottets, Herr Moraths och Jon Jonssons Memorialer, och att, utan hinder deraf, särskildt pröfva Utskottets svar pä Återremisserne eller låta dem blifva på Bordet hvifande. I fråga således först derom, att det blifvit Utskottet till last lagdt att Utskottet icke uti ett Betänkande och under en generel åsigt för Riksens Högloft.
Föred rogos a nyo och biföllos följande Banco-Utskottets på bordet lagda Memorial af den 13 och 30 Juni samt den 1 Juli: 1:0 rörande Theologi» Fectorn Herr Doctor Knös’s och Herr Prosten Hasselroths anhållan om ett Fån af 10,000 R:dr utur någon publik Cassa eller Riksens Ständers Bank, till understöd vid uppförandet af ett nytt Gymnasiioch Scholae-hus i Skara; 2:0 angående Herr Kammereraren C. F. Stråles Memorial, hvaruti bland annat yrkats, att, till lindring i Bevillningen, Bankens fordran hos Stats-Verket matte afskrifvas; 3:0 angående vackt motion, att Banco-sedlarne på q R:dr måtte erhålla samma format, som 3 Riksdalers-s^dlame nu hafva, samt smärre skilje» Pen $ Juli, skiljemyrts-sedlarne förfärdigas af fastare papper, an hittills skett; 4:0 i anledning af framstäld önskan, att de olägenheter, sora för innevånarne i aflägsnare Eandsorter uppkommit genom en mängd förslitna småsedlar, för hvilkas utbyte mot nya ali utväg saknas, mätte, medeldt någon lämpelig anstalt ä Bankens sida, afhjelpas, och 5:0 innefattande Utlåtande , som Högvördiga Prest-Ståndet och Väl loll Borgare Ståndet infordrat öfver Stats-Utskottets Betänkande af d. 17 Juni, rörande den summa, som genom allmän Bevillning för Statsoch Riksgälds-Verkens hellof erfordras, i de delar af berörde ämne, sorn Banken rörer. Ut supra, Ex; Protocollo Olof Werlin, 9 S. D, Återremitterades Bevillnings• Utskottets afgifna Project till Bevillnings-Stadga, med Bonde-Ståndets dervid gjorda anmärkningar. Ut supra, Ex Protocollo Olof Werlin. ft D. B ifölls Bevillnings-Utskottets sedan sista Pleni dag på bordet hvilande Betänkande af den 1 i denna månad, angående föreslagen förhöjning i Post-taxan.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 9 Topografiska Corpsen. Chefen för Topografiska Corpsen har anmält behofvet af ytterligare en Vaktmästare för Corpsens behof. Corpsen eger för närvarande aflöning för endast en Vaktmästare, hvilken betjening kunde vara tillräcklig, då Corpsen blott hade en embetslokal af 4 rum; men med Corpsens nu utvidgade verksamhet, då rum måste anskaffas på särskilda ställen för Corpsens gravörer, för dess ritare och dess kommenderade Officerare, för ett särskildt inrättadt karttryckeri, samt för en fotografisk och en galvanoplastisk inrättning, så förekommer så många budskickningar och så mycken uppassning, att den omöjligen kunde bestridas af en person. Corps-Chefen hade derföre under de sednare två åren nödsakats antaga en extra Vaktmästare med aflöning af 50 Rdr i månaden, som blifvit bestridd af Corpsens arbetsanslag. På grund häraf, och då den på Corpsens stat upptagna Vaktmästare-afiöningen vore alltför ringa, har Corps-Chefen föreslagit, att, i stället för nuvarande 4 Vaktmästare med 450 Rdrs lön, anslag för 2 Vaktmästare vid Corpsen måtte varda beviljadt, den ena med lön af 775 Rdr och den andre med lön af 650 Rdr; hvilket alltså fordrade ett lillökningsanslag af 975 Rdr: — hvilket äfven af Krigs-Itollegium blifvit i underdånighet förordadl. Det här anförda behofvet af 2:no Vaktmästare är, i anseende till embetslokalernas spridda läge, ovedersägligt; och anhåller jag i underdånighet, att Eders Kongl. Majit täcktes hos Rikets Ständer föreslå, ej allenast en tillökning af .
Staden dock ännu icke vunnit sin önskan härutinnan, utan hade Kongl. Maj:t i Kader funnit godt: att upskjuta målet till dess att den upstådde frågan om Arméens Flottas sammanslående och förening med OrlogsFlottan, kunde till pröfning och afgörande förekomma. Da nu denne fråga förmenes kunna på längre tid ankomma samt Staden imedlertid vore desto mera svårt betungad af deltagandet uti Inqvarteringen åt Escadren, sorn Götheborg, hvars Handelsrörelse och Näringar de senaste åren märkligen aftagit, dessutom består en ganska kännbar Inqvartering åt de öfrige eller GarnizonsTroupperne, så och enär ifrågavarande dryga Onus för denne Stad vöre föranledt blott af dess, under en mera fördelaktig Handelsställning gjorde begifvande, att för någon kort tid detsamma utgöra, anhålla förbemälte RiksdagsFullmagtige nu, att hela den för Götheborgs Escadre af Arméens Flotta erforderlige InqvarteringsAfgift, mätte blifva på Rikets Stat till utgörande uptagen och Staden såmedelst befrias från en börda, den välviljan åtagit, men krafterne icke förmå vidare bära. StatsUtskottet har vid öfvervägande af detta ämne trott, att då Götheborgs Stad frivilligt och endast tills vidare ingått uti deltagandet i Goihehorgs Escadrens Iriqvarteringsköstnad, Staden ock må kunna upsäga en sådan sin förbin - StatsUfsh. Betunhanden. 173 delse, och vinna befrielse derifrån, desto heldre som, utom det att denne Éscadre, likmätigt oivanåberopade KonglBref af den 4tde Maji 1798, icke kan räknas till Stadens Garnison, då Escadren på längre afstånd utom Staden är stationerad, härvid äfven förekommer, att Stockholms Stad icke vidkännes Inqvartering för den härstädes närmare invid Staden förlagde Escadren af samma Flotta.