Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk:ts hemställan i fråga om stämpel å bouppteckningar, då flera sådana skola efter den aflidne upprättas. Hr von Ehrenheim: Den förändring, som här är föreslagen, synes mig vara temligen öfverflödig, alldenstund författningen redan innehåller en föreskrift, som ger tydlig anvisning åt domstolarne att icke taxera bouppteckning annat än vid den rätt, under hvars domvärjo den aflidne varit mantalseller skattskrifven. Det heter nemi.: »Har afliden person på flere orter efterlemnat egendom, hvaröfver särskilda bouppteckningar blifvit upprättade, skall sammanräknade behållningen enligt dessa bouppteckningar tagas till grund för beräkningen af stämpelbeloppet, hvilket bör för samtlige bouppteckningarne kontrolleras vid den rätt, inom hvars domvärjo den aflidne vid dödsfallet varit mantalsoch skattskrifven.» Det är naturligtvis icke möjligt att lägga behållningen enligt bouppteckningarne till grund för beräkningen af stämpelbeloppet, med mindre än att man har alla bouppteckningarne på en gång under ögonen. Den ifrågav:de förändringen att hvar och en af bouppteckningarne, utan 508 Den 8 April e. m. att vara med stämpel försedd, skulle ingifvas till den rätt, der egendomen är belägen, synes mig mindre lämplig i en stämpelpappers-författning, då, enligt min tanka, det vore rättast och bäst att aldrig ingifva bouppteckning till annan rätt än den hvarunder den aflidne personen i lifstiden lydt. Jag får således anhålla, att R. o. Ad., med afslag å denna punkt af Utsk:ts Betänk., måtte besluta att bibehålla den nuv:de föreskriften oförändrad. Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts ifrågav:de hemställan, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå och bibehållande af den nu i berörde hänseende gällande föreskriften, hvilken propos. med ja besvarades. § 6, rubriken bouppteckningar, tredje stycket. Gr. Mörner: Till följd af R. o. Ad:s redan fattade beslut, torde detta förslag böra afslås och det förutvarande stadgandet bibehållas.
Till ett skyndsamt och fullständigt afhjelpande af den öfverklagade bristen skulle, måhända flera bildnings-anstalter för lärarinnor vara behöfliga, men då dels' dermed förenade kostnader skulle blifva, ganska betydliga; dels en egen, inhemsk erfarenhet torde böra vinnas i afseende på det system, som vid sådana anstalters organisation föieträdesvis är att löija, innan man sträcker sin verksamhet. allt. för långt: dels oek slutligen tillräckliga lärare-krafter af den be skaffenhet, som här måste sökas, sannolikt icke för närvarande äro att. tillgå, torde det redan kunna anses såsom en väsendtlig fördel, om i hufvudstaden eller dess aldra närmaste grannskap en fullständig bildningsanstalt för lärarinnor klefve inrättad. 1 afseende på organisationen af densamma torde ledning böra hemtas af främmande länders föredöme och erfarenhet, pä grund hvaraf tvänne särskilda vägar synas kunna följas, nemligen inrättandet af antingen a) ett Seminarium, der undervisning meddelas i de för en lärarinna nödiga kunskapsarter, utan att lärjungarna i öfrigt äro vid skolan fästade, eller b) ett Institut för lärarinnor så ordnadt, att. åtminstone ett visst antal lärjungar vid anstalten åtnjuta bostad och föda, samt att undervisning der meddelas ej blott i bokliga kunskaper, utan ock i musik, teckning, målning och finare handarbeten, hvarjemte de äldre Iärjungarne genom deltagande i de yngres undervisning förberedas till sitt blifvande kall såsom lärarinnor; Kanyl. Maj:ls Nåd. Skrifvelse Nio i. kunnande, i hvilkeidera fallet som helst, med fördel en modell-skola för barn med inrättningen sättas i förbindelse.
Bränvinsförordningen har onekligen i detta fall varit ett fält, som utan tvifvel gifvit anledn. lill tvetydighet och missförstånd, och är det med anledn. deraf, som jag vågar väcka följande motion. Jag föreslår nemi. ”Att omdistillering af redan förut tillverkadt, ”och sålunda redan en gång beskattadt rått bränvin af dem, som ”dertill äro berättigade, dels till följd af sin bränvinstillverkning, ”dels ock på grund af K. Commerce-colkii serskildt lemnade tillstånd, utan afseende på konstruktionen af den apparat, som dertill begagnas vare sig med eld eller ånga, ej må åläggas annan ”beskattning än den bevillning, som i likhet med för förädling af ”alla andra rudimaterier ålägges i förhållande till vinsten derpå.” Specielt känner jag ett fall, hvarigenom ett riksgagneligt, och utur Statsekonomisk synpunkt sedt, i högsta målto nyttigt företag sannolikt står på brandten af sin undergång, till följd af underordnade embetsmyndigheters godtyckliga beskattningsåtgärd; såvidt den orimligtvis skulle kunna stadfästas. På grund af K. Gommerce-colkii särskildt meddelade tillstånd, äro nu redan uti riket fyra ganska dyrbara anläggningar gjorda nemi. i Stockholm, Norrköping, Götheborg och Malmö. Ändamålet med dem, är att genom förädling af det råa bränvinet, befria detsamma från den annars altid vidlådande, och i högsta måtto skadliga finkeloljan, samt sålunda göra detsamma vida mindre skadligt för helsan. Sedermera att för Teckniska och Pharmaceutiska med fl. behof, bereda en sprit, sorn i styrka och renhet, enl. utlåt, af Hrr Professorer Berzelius, Åkerman, Pasch, Mosander och Almström fullt motsvarar den utländska, och hvarföre densamma såsom numera aldeles obehöflig, af Rikets sednast församlade Ständer belädes med 1 r:dr införseltull per kanna för den som är öfver 12 proc. och 32 sk. för den som är under 12 proc., i st. f. 8 sk. pr kanna som förut var fallet.
Jag har rönt er vänskap och ert nit alltifrån min späda ålder, och jag anser er lämplig till alla värf – utom till detta. Er ålder och ert anseende passa bättre för Minervas roll, under Mentors skepnad, än till Mercurius. Drottningen skulle ha försyn att oförstäldt yttra sig i ett så beskaffadt ämne för en person, om hvars aktning hon måste vara så angelägen, som om er, min bästa grefve!« Scheffer vardt brydd öfver en sådan ihärdighet med inkast, teg några ögonblick, men återhemtade sig och fortfor: – «Under äfventyr att trötta Ers Maj:ts tålamod har jag ännu en person att föreslå, som förenar hufvud, rådighet, angenämt framställningssätt med pålitlighet och förtegenhet; en person, som njuter Ers Maj:ts bevågenhet och sannolikt ej vore Hennes Maj:t obehaglig – «Nå?« föll konungen in. – «Kabinettskammarherren baron Ehrensvärd.« – «Nej, herr riksråd, Ehrensvärd vore kanske den siste, till hvilken jag skulle vända mig med ett dylikt uppdrag. Han har dertill mycket för mycket hufvud. Han är, med ett ord, en spefogel, och en sådan skulle i detta fall lika litet anstå drottningen, som mig. Af alltsammans finner herr grefven, att er plan är outförbar. Ni gör således bäst, att dela min glädje öfver hertiginnans belägenhet.« – «Det gör jag också; men i andra rummet, Ers Maj:t; det första är en gång för alla upptaget af min herres och konungs egen person. Värdes tillåta mig blott ännu en fråga. Om det i förevarande fall vore ett fel att närma sig det spetsfundiga månne ej denna olägenhet kunde undvikas; derest man vände sig till, för exempel, hofkanslern Sparre, hofstallmästaren Munck (Konungen afbryter) – «Ni säger något Muncken, ja, det vore också den ende Min vän Munck kan man åtminstone ej förebrå öfverdrift i hufvud.
I sammanhang härmed, och då Rikets Ständers i ämnet tidigare fattade beslut innehåller, bland annat, och såsom redan blifvit i underdånighet anmäldt, att så snart på fullt säker hand aftal om länet eller k redi ti vet blifvit träffad t, Rikets Ständers Bank må, efter behof och enligt Fullmäktiges bepröfvande, genast utgifva ett deremot svarande belopp i sedlar, hvilket förutsätter att, innan Fullmäktige ännu kommit i tillfälle att indraga någon del af omförmälda län eller kreditiv, sedlar kunna vara utgifna, som, saknande motsvarighet i metallisk kassa, beräknad på sätt 106 § i nu gällande Banko-reglemente bestämmer, således föranleda öfverskridandet af det för Bankens sedelstock stadgade maximum, derest ej åtgärd till förekommande deraf vidtages, hafva Rikets Ständer i sådant afseende meddelat följande föreskrift: att af det lån eller kreditiv, hvarom aftal på säker hand blifvit träffad t, må såsom metallisk kassa genast få beräknas så stor del, som motsvarar de, före lånets eller kreditivets indragning, från Slatslåne-fonden efter hand utgifna försträckningar. Hvilket allt Rikets Ständer fä hos E. K. M:t i underdånighet anmäla; framhärdande Rikets Ständer etc. Slockholm den 30 Januari 1858. Ewpedilions-l] ti kottets Förslag till underd. Uppläst oell godkändi hos Ridd. och Adeln den 30 Jan. isss. Preste-slåndet den so Borgare-ståndet den 30 Bonde-ståndet den s Febr. —• Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående anslag för geologiska undersökningar samt utgifvunile aj derpå grundade kartor, (Slats-Utsk:s Uthde N:o 203.) S. A. K.
Jag kan ej finna alt det skall blifva svårare att underhålla de fattiga genom gårdgång, derföre att flera pastorater förena sig om en gemensam fattigvård; ty de större föieningarne kunna ju indelas i rotar, inom hvilka den beprisade gårdgången lika väl hädanefter som hittills kan äga rum. Frih. Raab: Frih. Cederström har, sorn bevis derpå alt fattigförsörjningen endast kan med fördel å landet besörjas inom mindre district, anfört exemplet af Jemshögs pastorat, der 6 a y falligrotar skola vara bildade; men han medgifver tillika, att fattigantalet inom dessa församlingar ökat sig ifrån 4° 7 å 8oo personer. Jag tror att den na uppgift fullkomligen förklarar, att till ju mindre kretsar man bringar fattigförsörjnings-communerna, desto större blifver ock antalet af fattiga; ty inom ju trängre gränser man inskränker den fattige alt söka arbetsförtjenst, desto förr faller han ock fattigförsörjningen till last. Om dessa skrankor borttoges, om man läte hvar och en fritt få söka arbete öfverallt, så skulle, i ett land som Sverige, der så mycket linnes alt göra, de fattiges antal icke förökas på sätt vi hittills sett. Hr von Hartmansdorff; Hr von Hohenhausen har gjort den anmärkt), emot förslaget om gemensam fattigvård för hvarje stad, att testamenten och gåfvor, som äro lemnade åt någon viss församling, böra åt densamma förbehållas. Att i en fattigvårdsstadga uttryckligen förklara något sådant, är icke behöfl ig t; ty det är gifvet, alt ingen annan kan få åtnjuta en sådan gåfva, än den som henne erhållit; och följaktligen, att det ej kan blifva fråga om andra gemensamma fatligvårdsafgifter, än sådana som erfordras sedan gåfvor och testamenten inom hvarje församling blifvit särskildt begagnade. I afseende på den gemensamma fattigvården för städerna, får jag åberopa hvad Hr Edenhjelm sagt om s. k. friförsamlingar, eller dem, hvilkas medlemmar icke äro inskränkta inom något visst territorium. Sådana äro, här i Stockholm, den Tyska, Finska, Garnisons-, m. fl. församlingar.
Riksdags-Ordningen, hafva följande blifvit utsedde: 652 Prot. Utdr. d. ig Sept. 1840. Till Ledamöter: Harts Jansson från Elfsborgs, Johan Jacob Rutberg från Norrbottens, Niclas Jönsson från Christianstads, Johan sindersson från Upsala, Anders Larsson från Westerås, Ephraim Larsson från Elfsborgs, David åndersson från Hallands, Nils Persson från Södermanlands, l\låns Månsson från Calmar, Johannes åndersson från Skaraborgs, Johannes Johannisson från Götheborgs och Bohus, Jacob Kihlblom från Södermanlands, Peter Claesson från Elfsborgs, Sven Isacsson från Calmar, Hans Persson från Gefleborgs, Per Mattsson från Wester-Norrlands, Hans Hansson från Götheborgs och Bohus, Peter Gabrielsson från Kronobergs^ Nils Gustaf Nilsson från Östergöthlands, Nils Persson från Örebro, och Gustaf Pettersson från Östergöthlands Län; samt till Suppleanter: l:o Olof Carlsson från Wermlands, 2:o Christen Andersson från Malmöhus, 3:o Jonas Andersson från Jönköpings, 4:o Jöns Ersson från Wermlands, 5:o Didric Weström från Stora Kopparbergs; och 6:0 Anders Göransson, jemväl från Stora Kopparbergs Län. S. D. Jemlikt Ståndets beslut den 16 i denna månad, företogs nu, genom votering med slutna sedlar, i vanlig ordning val tili förstärkande af Constitulions-Utskollet, hvarvid följande, genom högsta röst-antalet, bjefvo utsedde: Till Ledamöter: v. Talmannen Per Ericsson med 64 röstér. Jon Prot. XJtdr. d. 23 Sept, 1840. 633 Jon Olsson från Gefleborgs Län , 64 röster Anders Andersson från Skaraborgs Län 63 Fredric von Zweigbergk från Skaraborgs Lån 63 Anders Nilsson från Östergöthlands Län 62 Pehr Persson i Äclelforss från Jönköpings Län 62 Petter Mårtensson från Jönköpings Län 61 Sven Heurlin från Kronobergs Län 61 Per Östman från Wester-Norrlands Län 61 Håkan Nilsson från Christianstads Län 61 Föhr Påhlsson från Christianstads Län 61 Johan Fredric Dahllöf från Elfsborgs Län 60 Pehr Pehrsson från Örebro Län 59 Jonas Kylander från Wermlands
Något vidare bevis, lärer väl hvarken behöfvss, eller kunna äskås i ty contractet mäste gälla, liks som eo skuldsedel. Jag kan åtminstone icke föreställa m g annat, än att ett arrendecpntract, är lika heligt pcb lika tjenlig! till bevis, sorn en skuldsedel. Jag medgifver den skillnad, som H-rr Ribbing anmärkt, i afseende; på verkställigheten af Konungens Befallningshafvandes Utslag, men då jag visste, att han ägde skilja det stridiga fråo det ostridiga i skuldiordringsmål, trodde jag deraf böra följa, att samma rätt skulle tillkomma honom vid frågor pra coctracts-brott; och ansåg derföre det genom lag böra stadgss, att arrendator må, efter Konungens Befallningsbafvandes. Utslag, genast afflytti, enär contractet blifvit brutit, pch arrcndatoren detta vilkor sig iklädt. Ty eljest är arreide-contractet icke gagneligt till något, utan blott ett chateq-ue; och ingen skall d.å gå in på att bortarrendera sin jord. Herr Ehreborg, Casper : Qm ej mitt min ne bedrager mig, har Lagutskottet i ett annat Utlåtande föreslagit, att, då skuldfordran inför Konungens Befallningshafvande erkännes, dess Den i Augusti /, m. j Utslag må genast gå i verkställighet Ora nu Utskottet gifvit ett sådant förslag, tyckes det ock följa af aoalogien, att, då arrendator sökes för bristande arrende, med påstående aft han, utan fardags tillgodonjutande, skall afflytta, enligt contractets ordalydelse , och arrendatorn hos Konungens Befallningshafvande medgifvar jordägarens fordran, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande bör kunna genast meddela haudräck* ning till arrendators afhysande, utan att befi värstiden af bidas.
Så mycket ha vi dock redan sett, att några deribland icke äro parodiska i annan mening, än den, enligt hvilken det Burleska öfverhufvud kan sägas i och för sig sjelft äga ett parodiskt förhållande till menniskolifvet. Föröfrigt är det anförda snillrikt, och till det mesta rigtigt. Jemförelsen med ”Hogarths taflor” har en viss sanning. Hogarths innersta syftning var att verka såsom en sedelärare, eller att genom sina framställningar varna för dårskap och afskräcka från last; Hallman, som väl hufvudsakligen tänkte blott på att roa sig sjelf och den allmänhet, som var den dåvarande Humlegårds-theaterns, låter dock åtminstone påskina (se hans företal till ”det Underjordiska Bränvinsbränneriet”), att jemväl han önskade ”på sedernas vägnar gagna”. Det mest träffande i jemförelsen ligger dock deri, att äfven Hallman med stor naturtrohet målar personer och uppträden ur sambällslifvets lägre kretsar. Men här framträder klarare, än Thorild det insåg, just en af de beröringspunkter med Bellman, der dennes öfverlägsenhet allramest är skönjelig. Då nämligen målaren är Comicus utan den innerligare och musikaliska humor, som hos Bellman vanligtvis liksom skirar äfven fantasiens lek med det smutsiga, och derigenom gör äfven de vanskligaste komiska utbrott till – endast komiska, kan lätt ske, att denna naturtrohet emellanåt sjunker nedom skönhetslinien eller ned ur Poesiens rymd; i hvilket fall den gifver oss intrycket af en ej sällan vidrig grofhet. Detta afhjelpes ej genom den utväg, som den komiska qvickheten i slikt fall gerna begagnar: att tillgripa karikaturens pensel. Det företräde har föröfrigt Hallman framför Hogarth, att alltid vara, hvad denne högst sällan är, glad; om än med en mindre luftig glädtighet, än Bellmans. Tillika äger han, jemte sin qvickhet, sin makt öfver språket, sin ledighet och lätthet i verskonst, en ingalunda matt flägt af lyrisk förmåga.
Remitterades till Stats - Utskottet: 1:0 Herr Hjertås, Gustof, den 12 dennes f. m. på bordet lagda Motion, innefattande förslag till Låne-Reglemente för Riksgälds-Contoret, 2; o Herr Wret, TJtrlr, d. 39 T)ée. Ygaf. »■o Herr Rosenqvists, Fredrik leonhard, den ia dennes e, m. på bordet lagda Memorial, angående indragning af Presidcnts-Embetena uti Kammar-, Bergs, och Commerce-Collegierne. 3:o Herr Pereswetoff Mora tiis, 'Carl Axel, den 12 denne* e. m. på bordet lagda Me< G:o Herr Silfverstolpe*, David, den 15 den« nes f. xn. på bordet lagda Motion, att till if. Sti Prut, issi — 1,*29, 9:de Sant!. •xtdrti Höft, 41 9f;o Vrot. TJldr. d. 10 T)e.c. ltit £i*ts-Verkct. »nätte garantera Rostalls-In» nehafvare deras möjlige förluster vid bortavrenderandet af deras Boställen. 7:0 Herr Silfverstolpe*, David, den 35 dennes f. m. på bordet lagda Motion, att Kohlräntor inora Stockholms
Maj:t täcktes i Nåder vidtaga sådane åtgärder, hvarigenom användandet af prygelstraffet, såsom extrajudiciel bestraffning, inom den värfvade och indeidta armeen, må helt och hållet upphöra. S. D. Föredrogos å nyo JUmänna Besvärsoch betänkandeil och utlåtande: N:o 78, i anledning af väckt motion om beredande af emreiti-iöner lör afskedstagande Consistorii-Notarier: Bifölls; N:o 79, i anledning af väckt motion om bestämmande af minimiocli maximi-belopp för arrende-afgiften 111. m. vid utarrenderande af Lunds Academie-hemman: Bifölls; N:o 80, i anledning af väckt motion om rättighet för tiondegifvare i Skåne att få lösa den till Stockholms Allmänna Barnhus anslagne kronotionde efter markegångspris, med tillökning af i Lag stadgad forseFlön: Bifölls; N:o 81, i anledning af väckt motion om upphörande af den afgift, som erlägges för begagnande af vägarne å Kongl. Djurgården: Lades lill handlingarne; N:o 82, i anledning af väckt motion om Landsfiscals-beställningarnes indragning:
Och frågar man en liten en om fyra eller sju år, om han eller hon går i skolan, så svara de med en säkerhet och en tonvikt på orden, som vore de minst &gt;i sjunde öfre »: » Ja, i Kindergarten&gt;, och är man vän i huset, så tillägga de: » Snälla tant, kom och hälsa på oss I » Deras mottagningsrum, det faller af sig själf t, är Kindergarten. Och säkert är, att den visiten gör man gärna. I ett af Iduns nummer för i år har Tora Kjellberg med sin lekande penna beskrifvit för oss detta barnens Eldorado och genom den kommit oss äldre att nästan önska: » Ack, den som vore liten! » — så lockande har det förefallit. För närvarande finnes det alltför få dylika i vår hufvudstad, och för att i någon mån af hjälpa denna brist öppnar fröken Hilda Troili i höst en Kindergarten i n:r 24 Uplandsgatan, och därigenom får Vasastaden sin egen tomteskola, som säkert kommer att hälsas med glädje af både mammor och småttingar. Den kommer att inrättas efter samma utmärkta metod som fröken Anna EkT7 VINNLIGA IDUN — det kända konstnärliga och litterära förbundet i hufvudstaden — firade häromdagen sitt majsamkväm med en kostymföreställning, vid hvilken » århundradets dräkter » utgjorde ledmotivet. Deltagarinnorna voro därvid iförda toaletter från olika skeden af vårt snart tilländalupna * lunds, n:r 25 Kommendörsgatan. Angående fröken Troilis verksamhet i denna branch kan man ej tilllämpa ordspråket: » alla barn i början ». På detta område är fröken Troili snarare en banbryterska än en efterföljerska, fastän hennes verksamhetsfält har varit förlagdt till Karlstad, där hon under tio år arbetat med både skicklighet och framgång, och hvarifrån hon medför de amplaste loford och det omdöme, att hon » besitter en mindre vanlig förmåga att intressera äfven de minsta för deras arbeten. » Vid olika utställningar i Karlstad har fröken Troili för egna och skolans arbeten erhållit tvänne silf veroch en bronsmedalj jämte diplom. I anledning häraf hoppas vi, att fröken Troilis arbete äfven här i hufvudstaden skall krönas med framgång.
A.t som, med fäsladt afseende på den olikhet vid Rustnings-skyldighetens utgörande, hvilken derigenom kan uppkomma att, under krig, ett Rusthåll nödgas uppsätta flere karlar och hästar, då deremot andre vid krigets slut återfå sine friska och i tjenstbart stånd, föreslagit att alla under ett krig timade förluster och omkostnader så väl till ersättande af karl och häst, som till Munderings återskaffande, eller ined ett ord alla under kriget och för dess skuld uppkommande kostnader böra af Statens Cassör' bestridas; men på det 3yo Stats*Utskottets Betänkandeti, en motsvarande billighet äfven å andra sidan må iakttagas, har han derjemte hemställt, att om kriget skulle räcka längre än ett år, hvarunder Rusthållet enligt Förslaget skulle vara fritt från ali kostnad, bör en viss afgift för Ii varje påföljande krigs-år betalas, hvilken för hvart Rusthåll kunde upptagas till 5o R:dr Banco, äfvensom han sluteligen tillagt, att detta förslag kunde utsträckas och tillämpas äfven i afseende på uppsättning af Soldater och Båtsmän, så att afgiften för Soldat-Rote kunde upptagas till a5 R;dr och den för en Båtsmaus-Rote till ao R;dr allt Banco, Uti anförande till Ridderskapet och Adelns Protocoll liar Herr von Franken härvid anmärkt, att då Rotehållare redan af ålder varit befriade från Munderingsunderhåll i krigstid, och efter det Bevärings-skyldigheten blifvit åtagen, Soldaters completterande under krig sker af Beväringen, böra Rotehållare icke påtaga sig utgifter för åligganden, som dem i allt fall icke tillkomma.
S: D: Sedan Utskottet in Pleno varit tillsammans, på sätt det deröfver särskildt förde Protocoll utvisar, afgick Utskottet kl. 11 fm på Fördelningar Då Andra Afdelningen fortsatte med läsning af de uti Handels och Finance Ärender i Stats Rådet innevarande år förde Protocoll: som följer: af den 8:de Februarii, d 15 :de D :o och d 22 :dra D :o Hvarmed läsningen utaf de af Finance Expedition sen sista Riksdagen förde Protocoll var slutad. 14 och 15:de morn: af Protocollet för d: 22:dra Jan: angående Herr Presidenten Edelcrantz beviljad Låne Summa af 9 :de HufvudTiteln, emot Intekning i Eldqvarnens Inventarier, skulle af Utskottet in Pleno vidare granskas. — Kl. 1 på dagen åtskildes Afdelningen. in fidem Knut Liljebjörn. 1 Justeringsformeln saknas. 484 Den 18 April 1815 37. Tisdagen1 den 18 April sammanträdde R: H: St: Constitutions Utskott, och sedan Utskottets Ledamöter varit tillsammans in Pleno, på sätt det deröfver särskildt förde Protoeoll utvisar, afgick Utskottet kl. 10 f: m: på Afdelningar, då Andra Afdelningen började med granskning af de inför Kongl Majst i Stats Rådet uti Krigs Ärender sedan sista Riksdagen förde Protocoller; och läste följande: 2 :ne [Protocoller] af den 4:de April år 1812 1 17 :de Dito » 22 :dra D :o » 24 :de D :o » 30 :de D :o 1 af den 9 :de Maji » 12 :te D :0 » 22 :dra D :o och 1 af den 26 :te Dito Kl. x/2 till 2 eft. m. åtskildes Afdelningen. in fidem Knut Liljebjörn. 1 Justeringsformeln saknas. Protoeoll1 hållit i Constitutions Utskottets Andra Afdelning Lördagen den 22 April 1815. S: D: Fortsatte