Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det gälde då endast att spara utgifterna för ett ämbetsverk, hvilket kunnat betraktassåsom en integrerande länk i ett “ allestädes närvarande regerande “, så länge det ännu ansågs nödigt, att staten, med ett småaktigt regle-menterande, ingrep i samhällslifvets alla sferer och ej blott drog till sig och beherskade all offentlig verksamhet, utan ock med ett för vår tids åsigter olidligt förmyndarskap utstakade äfven den enskilda verksamhetens riktning och om-fång “. Man ansåg imellertid nu, lika som det redan varit på tal vid något tillfälle under de senaste ståndsriksdagarne, att .de detta ämbetsverk åliggande ärenden gerna kunde uträttas omedelbart inom vederbörande stats-departement och att kollegium derför kunde lika väl ombildas till-en under detta lydande byrå. Det var denna i sig sjelf ej så synnerligt betydande administrationsfråga, hvilken kom att föranleda den landt-mannapartistiska oppositionens kanske lidelsefullaste strid mot regeringen, efter det denna senare genom sina försök att eludera riksdagens uteslutande bestämmanderätt i anslagsfrågor fört henne in på det rent konstitutionela gebitet. Att striden fick denna skärpa, finner också helt naturligt sin särskilda förklaringsgrund deri, att landtmannapartiet och dess förste man här mötte öga mot öga med den mest ensidigt byråkratiska ministère vi efter det nya representationssättets genomförande någonsin haft i vårt land. Striderna mellan grefve Posse och den då varande civilministern Bergström utgöra lika som det stora hufvudslaget i denna än fördolda, än öppna antagonism mellan den be-sutna, jordegande delen af vårt folk och den mindre fasta, men desto mera fordringsfulla byråkratien, hvarom vi förut talat. När derför den tidens svenske Cicero tilljungade sin motståndare, den högaristokratiske partiledaren, detta på sin tid så sensationsväckande quo usque tandem /, då satte hr Bergström i vår politiska utvecklings historia ett varselmärke, som helt visst en gång skall leda kommande generationers tanke till baka äfven på honom sjelf och hans ställning under hela denna tidrymdi och det kanske på ett helt annat sätt, än hvad han den gången kunde tänka sig.
I Rom vid Tibern och Rom vid Bosforen, i alla det stora verldsrikets folkhvimlande städer voro Kristianerne redan de till antalet öfverlägsne; der hade, med kejsaren och hofvet till föredöme, flertalet af de rike och förnäme småningom samlat sig omkring korset; der hade en hvar, som kände en gnista äregirighet i sin barm, skyndat att bekänna en lära, som var enda vilkoret för en af despotismen mindre fjettrad verksamhet; der hade slutligen oräkneliga nödens barn icke förmått tillbakavisa gåfvan af en klädning och tjugo guldmynt, hvilken utgjorde den lockmat, hvarmed Konstantinus, en ny menniskofiskare åt Herran, uppdrog själar ur hedendomens djup. I Athen var förhållandet ett annat. Athen låg utanför området för kejserliga hofvets omedelbara inflytelse: filosofien hade i denna sin moderjord de starkaste rötterna och bar ännu i denna stund blommor. Athenaren var bunden vid sina fäders tro af ärofulla historiska minnen, af filosofiens och konstens tjusande makt. Han fann det hårdt att fördöma Perikles och Aristeides, att betrakta Sokrates och Platon såsom verktyg för onda demoner: han ville ogerna nedbryta sina tempel, byggnadskonstens mästerverk, och sönderslå sina bildstoder, skulpturens under. Derför var mängden af bildade Athenare ännu tillgifven den gamla religionen, sådan hon länge varit: förädlad af klarare gudsmedvetande, genomträngd af filosofien. Många bekände henne med större hänförelse än någonsin, emedan hennes tillvaro var hotad och de i henne sågo den menskliga värdighetens, tankefrihetens, den undergående kulturens enda räddning.
Isto 38o lades till handlingame; N;o 381, öfver anmärkningar vid Betänkandet, Wto 293, i anledning af Kgl. Maj;ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående tillökning af lånebidraget till Manufaclur-Disconten, lades till handlingarne; N;o 38a, med Berättelse om verkställd revision af Kongl; Mynt-Verkets räkenskaper för år i83i, gillades; N:o 383, i anledning af erhållen återremiss på Stats-Utskottets Utlåtande N:o 321, lades till handlingarne; N:a 384, i anledning af erhållen återremiss på Séats-Utskottets Utlåtande JV;o 3a5; Betänkandet n:o 325 och Utlåtandet N:o 384 ^ades till handlingarne; jy:o 385, i anledning af erhållen återremiss på Stats-Utskottets Utlåtande rro 338: Betänkandet N:o 338 och Utlåtandet N:o 385 lades till handlingarne; N:o 386, i anledning af erhållen återremiss på Stats-Utskottets Utlåtande N:o 34o: Bet. N:o 34o och Utlåt. N;o 386 lades till handlingarne; N;o 387, i anledning af erhållen återremiss på Stats-Utskottets Utlåtande N:o 344: ®etänkandet H;o 344 oeh Utlåtandet N;o 387 lades till handlingarne; och N:o 388, så väl i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, rörande en i staden Wenersborg inträffad eldsvåda, som Kongl. Maj:ts sedermera till Rikets Ständer aflåtne Nådiga Proposition, angående låne-anslng till återuppbyggande af nämnde stad, återremitterades.
I den händelse det vore riktigt att blott bestämma ett visst antal ledamöter i Statsrådet eller ett minimum, såsom Norrska grundlagen gör, hvilken säger, att Statsrådet skall bestå af minst 7 ledamöter, kommer man dock alltid till den frågan, hvad skall vara grunden för att antaga ett antal af 7, 8, 9 eller 12 Stntsrådsledamöter, hvarom olika meningar här blifvit uttalade. Man måste således, åtminstone för sig sjelf, om man ej för andra vill omtala sina bevekelsegrunder, utreda, att en behöfves för utrikes ärenderna, en för armeen, en för flottan & c. Hvarföre kan må då ej rent ut säga sin mening, så att alla fatta den, att en chef behöfves för den och en annan för den förvaltningsgrenen? Jag anser visserligen riktigt, på sätt Hr Dalman och andra talare yrkat, att icke R. o. Ad. eller något Stånd ingår i minutiösa detailler i afseende på gränsen emellan dessa förvaltningsgrenar; men deremot finner jag alldeles nödvändigt, att hufvudsaken af hvar och ens befattning bestämdt namnes. Följden kunde eljest blifva densamma i Sverige som i Frankrike, att der ömsom finnas 7, 8 eller 9 chefer för stvrelsegrenarna; att på en person, som har särdeles förtroende, hopas 2 till 3 portföljer, hvarefter, i den män förtroendet till honom minskas, än den ena och än den andra portföljen honora fråntages. Skadan deraf för samhället i det hela är lätt insedd; ty då allmänna ärender behandlas sammanhängande under en persons styrelse, sker det med mera enhet, än om de läggas tillsammans med än ett, än med ett annat slags befattningar. Jag ti'or följaktligen, att, likasom grundlagen nu bestämmer ärendernas fördelning, sådant äfven hädanefter bör desto hellre iakttagas, som jag anser den nuvar. fördelningen oriktig, hvarom jag anhåller att fä underställa R. o. Ad. min mening, då vi komma så långt. Man har yttrat, att Konungen borde sjelf kunna bestämma, hvem som skall vara ordförande i Statsrådet. Den, som känner, huru det tillgår i Statsrådet, eller läser grundlagen, han vet, att Konungen sjelf är ordförande i Statsrådet och att således Conseilpresident vore en benämning, som saknade ali betydelse.
I Paris slöto Enfans sans souci ett fördrag med Basoche, som medgaf de förra att få uppföra moraliteter, de sednare att uppföra sottier; genom ett dylikt fördrag förvärfvade sig äfven passionsbröderna rätt att spela sottier och farser133. Deraf uppkom en blandning af beslägtade arter, och så finner man t. ex. stycken benämnda moraliteter, hvilka i sjelfva verket äro farser134. Denna blandning af de skilda arterna var den väg, på hvilken i England det nationella engelska konstdramat utbildades under 16:de århundradet, och man kan nästan steg för steg följa denna utveckling135, ehuru visserligen enstaka moraliteter påträffas i England ända in i 17:de århundradet136. Ungefär samtidigt utvecklades i Spanien ett nationalt drama ur medeltidsdramatiken. I Italien upphörde de andliga skådespelen med 15:de århundradet och redan i detta århundrade började med den klassiska antiken som mönster Comedia Erudita att bildas. I Frankrike hade redan 1476 af politiska skäl Basoche blifvit förbjuden att spela ”Farces, Sotties et Moralités;” detta förbud räckte 20 år. Under Frans I:s regering ledo Basoches’ komiska föreställningar mångfaldiga inskränkningar och sedan 1538 deras stycken vid svåraste straff blifvit underkastade en förutgående parlamentscensur, synes denna teater hafva förlorat all betydenhet137. Passionsbröderna blefvo 1548 af parlamentet förbjudna att uppföra andliga mysterier; de fortforo att spela profanmysterier till 1588, då de förpaktade sitt privilegium och sin teater till en fransk teatertrupp. Ännu en gång sökte de väl upprätthålla sina anfäktade privilegier, men folket tog parti emot dem, och parlamentet medgaf 1596 äfven åt provinstrupper rätt att spela i hufvudstaden138.
Kungörelse angående förlängning av körtiden för kronoskjutsar. Stockholm den 7 oktober 1818. Bondeståndet har vid 1815 års riksdag anhållit att man ser över körningstiden för kronoskjutsar. Körningstid av 1 ½ timme gällde endast hålloch reserv skjutsar. Resande har begärt av allmogen att de med yttersta skyndsamhet skall verkställa skjutsningen, fastän kronoskjutningar inte borde verkställas med större skyndsamhet än för annan skjuts. Då allmogen blivit betungade av dessa snabba kronoskjutsar, särskilt när stora och vidlyftiga transporter skall göras, har Kongl Maj: t föreskrivit att kronoskjutstiden förlängs till 2 timmar per mil. Efter att Krigsoch Kammarkollegierna blivit hörda har förordnats att vid truppers transporterande och då mindre lass transporteras gäller tiden 1 ½ timme på milen. Men då det gäller foror och tyngre kronotransporter skall tiden hädanefter utsträckas till 2 timmar per mil. Stockholm den 7 oktober 1818. JOH AUG SANDELS, O E LAGERHEIM Förordning om edsformulär i konkursmål. Stockholm den 22 oktober 1818. Jag N N svär vid Gud och hans Heliga Evangelium, att den av mig, i N N konkurs vid N N domstols vägnar, i egenskap av förmyndare, god man eller syssloman anmält fordran varav jag varit innehavare, förr än gäldenärens ansökning att få sin egendom avstå och ingen annan tillhör o s v Stockholm den 22 oktober 1818 CARL JOHAN Kungörelse angående vad iakttagas bör av svenska undersåtar, som vill mottaga konsulsbefattningar i svenska hamnar för utländska makter. Stockholm den 29 oktober 1818. Svenska undersåtar skall söka tillstånd om de vill bli konsuler för främmande makt i svenska hamnar. Stockholm den 29 oktober 1818 L v ENGESTRÖM, G v WETTERSTEDT. Kungörelse angående immisioner i de till Kongl Maj: ts Hovstat hörande ämbetsmän och betjänters löner. Stockholm den 30 oktober 1818.
Sista tiden till någon anmälan hos särskilte Rådhus-Rätten inträffar i morgon den 9 Januari klockan Tolf på dagen. 2. Till följe af Riksens Ständers BankoUtskotts förordnande under den a i denna Månad, meddeladt Bankens Ombud i Directionen, å Bankens vägnar tillfråga Bolagets närvarande Interessenter, huruvida Bolaget är beredt och i tillfälle prestera medel och säkerhet för ett så 350 J3anko-Utskottets Betankandeni beskaffad! uppfyllande af Diskont-Verkets (iII Banken och det Allmänna ingångna förbindelser, att Diskont-rattighetens obehir.drade fortsättning till Octroijens slut. är 1820 deraf kunde blifva en följd, derest icke denna rättighet, äfven sådant oaktadt skulle, såsom en följd af hvad i förvaltningen af Diskonten sig tilldragit, lagligen pröf-vas vara för Bolaget förverkad. Häröfver äskås bestämdt svar, samt uppgift af medlen, i händelse svaret blifver jakande, men det tillkännagif;ves tillika, att, derest ett bestämt förklarande härutinnan uteblifver, Banken anser sig i alla fall fråft Bolagets sida obehindrad, att som fordringsägare hos Diskonten, äfven i fråga om vidare Diskonterings-ruttighelen, till vederbörlig ort anmäla om vidtagande af de åtgärder, som pröfrvas larnpelige och laglikmätig! kunna äga rum. Sluteligen får Directionen förklara, att, i händelse någre upplysningar i debile rörande Diskont-Verket skulle äskas, så är Directionen beredd att sådane meddela. Malmö den 8 Januari 1818. Utdrag af Protocollet hållit hos Riksens Högloft. Slunders Banko - Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 6 April 1818. S. D. V ‘d justering af Högloft. Utskottets Betänkande, i anledning af Riksens Ständers Revisorers afgifne Berättelse, uti hvad som rörer Götha-Canal Diskont-Verk, anförde Herr Statssekreteraren Friherre Wirsen följande: ”ito I fråga örn den skedde dispositionen af Banko-Utskottets Betankanden.’ '35?
Remitterades lill Bevilln.Utsk. samt commun icerades de öfriga RiksSl:n. Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s mein. N:o 1, ang:de tillåtelse för Utsk., att utöfver hvad Riksd.Ordn. medgifver antaga I notarie och 2 cancellister. Hr af Ström, Israel Adolf, uppläste följande motion: Med spänd uppmärksamhet har jag följt hushållningen med landets skogar under loppet af ett halft århundrade, och tycker mig finna att desse, Sveriges dyrbara egendom, behandlas med fä undantag pä ett sätt som gifver farhåga för landets framtida öde. I hvilken olycklig belägenhet vore icke det så högt mot norden liggande Sverige om skog skulle börja tryta, då vi icke, som andra länder, hafva surrogater i andra brännmalerialier, och hvilken undervigt i handeln skulle icke uppkomma då skogarna icke mera gifva de byggnads-, koloch slöjdämnen, som skola skaffa oss de utländska varor som vanan gjort lill ett oundgängligt behof. Man invänder troligen att denna farhåga ligger i en uppskrämd inbillning; jag önskade äfven att så vore; men jag har bevisen i mina händer, och utbeder mig få framlägga dem. Vi se på många ställen stora slätter, hvilka i förra tider, ja! somliga i mannaminne, burit skog och nu ligga alldeles öde, såsom Svältorna, Falbyggden, Edsmären, kusterne af Bohuslän och Halland, en sträcka emellan Götheborg och Sollebrunn af 7 mil, trakten kring Westerås och kring Köping, Wadstena och Skenninge slätter, Calmareknsten, Norrländska skogarne utål kusterne och utåt floderne, m. fl. sädane rent utplundrade marker. Jag har i 2:ne dagar genomvandrat en skog som ännu bär namn af kronomastespireskogen och der fanns då mera icke ett enda tallträd som kunde kallas sågstock. Man finner väl ännu utåt vägarne, som genomlöpa stora gods, några stora träd qvarlemnade liksom på skryt, men desse utgöra en smal rand utåt vägen och inuti finnes mest enstaka träd, krymplingsträd och buskar.
[235] 28 ROLAND MARTIN Annonser. a n d. e l 30 Regeringsgatan 30. Mottagningstid helgfria dagar 10 — 2 och 4 — 6 e. m. OBS! Verkställer allt, som hörer till tandläkarekonsten. [240] års årgång af En annonser s o m beröra familjekretsen. — Annonser mottagas endast genom S. Abonnentsamlareantagas. JOHN Adolf För sommaren. — Hushållet. — Bostaden. — Hemfärgning. — Handarbeten. — Matlagning. — Drycker. — Hvarjehanda. — Läkareråd. — Breflåda. Annonspris: I 1 K1 KJ IN Tandläkaren. Innehållsförteckning: Tillkännagivanden. Y l. Räkenskap. i I Ida Haglixid. Elever mottagas. [238] Iduns uträttningsbyrå ombesörjer genom fullt kompetenta personer uppköp i alla möjliga branscher g r a t i s åt Iduns och Skandinavisk Modetidnings abonnenter och för uppdrag åt andra mot en obetydlig ersättning. Idun Stockholm, Fredagen den 31 maj 1895. N:r 22 (389) Prenumerationspris pr är Idun ensam _ kr. Iduns Modet., fjortondagsuppl. » Iduns Modetidn., månadsuppl. &gt; Barngarderoben &gt; 5: — 5: — 3: — 3: - Byrå: Klara Södra K y r k o g. IS, 1 tr. A l l m. telef. Prenumeration sker å alla postanstalter i riket. Redaktör och utglfvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — ». Eedaktionssekr. : J. Nordling. Tryckeri Aktiebolag. Utgifningstid: hvarje Iduns helgfri fredag. F ö r » Platssökande » o. - r a d. Anna Norstedt.
Författning af år 1813 , såsom stridande emot Kneckte-Contracternes innehåll, måtte upphäfvas samt Södermanlands Rotehållare återbekomma hvad de ifrån 1813 på grund deraf måst utgifva. 3:0 Riksdagsmannen Johan Larsson Wiklund från Vesterbotten har likaledes anfört: att, ehuru det för Vesterbottens Regemente den 31 Martil 1696 faststäldte Kneckte - Contract, bland annat i 15 §. innehölle, att, ”såsom Hans Kongl. Maj.t Nådigst har sig åtagit, att draga försorg om Knecktens beklädning samt de dertill hörande Monderingssorter, sä ofta Kongl. Maj.t nödigt finner, att Regementet skall beklädas och monderas och sådant allt utan Rotans gravation', håde likväl Regements-Chefen, genom utfärdade ordres af den 17 Januarii 1816 tillåtit sig den myndighet, att befalla Compagnie-Chéfen, det ingen Recrut lin.; ge inskrifvas innan han ställt en af sine Rotebönder eller andre vederhäftige män utgifven 8x4 Stats-Utskottets Betänkanden. Borgenskrift, deruti de en för alla och alla fot? en, såsom för eget åliggande, borga för fullgörandet af Soldatens skyldighet, att hvart 3:dje år anskaffa ny beklädnad, hvarigenom ofvannämnde Contract, sorn äfven igenom Kongl. Maj:ts och Riksens Ständers Regeringsform af den 6 Junii 180g, 80 §. så i afseende på skyldigsom rättigheters framtida obrottsliga iakttagande vidare vöre bekräftadt, tydligen tycktes vara trädt för nära; i anseende hvartill Wiklund hemställt om icke Ståndet skulle finna nödigt, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder befalla Regementsoch Compagnie-Cheferne, att hädanefter låta Roteliållarne noga och efter ordalydelsen få tillgodonjuta sine Knekte-Cont.acter. 3:0 Hans Andersson och Joli.
Hon själf bär på ett förtjusande sätt upp de nya modellerna, och det var tvifvelsutan den allmänna meningen bland mötets deltagare, att om man » komme att ta sig så bra ut som fröken D. », vore det ingen risk att kasta hela det gamla systemet. Det porträtt af den norska föreläsarinnan vi ha nöjet bjuda våra läsarinnor, torde ej jäfva denna trppfattning. Därefter inledde fröken Högström diskussionen om skolbarns fotbeklädnad. I denna fråga yttrade sig fruarna Scholander, Jolin, Palme KOD Bom, Retzius och Linder samt fröknarna Palmqrisl, Högström, Dahl och Aclamsén. Mötet beslöt uttala som sin mening, att de moderna liögskaftade. kängorna äro förkastliga ur hygienisk, praktisk och ekonomisk synpunkt. Sedan mötet afslutats, samlade sig deltagarna kring fröken Dahl, som med största beredvillighet lämnade upplysningar om sin dräkt. I dag, den 27 mars, kl. 8 e. m. håller frö- ken Dahl i Vetenskapsakademiens hörsal ett fö- redrag om en rationell kvinnodräkt och förevisar de af henne utarbetade modellerna till en sådan. Vi rekommendera på det varmaste detta föredrag och äro förvissade om att den behjärtansvärda saken och fröken Dahls i hög grad tilltalande uppträdande och förträffliga framställningskonst skola skaffa henne många åhörare bland tänkande män och kvinnor. Fröken Kristine Dahl är född i Kristiania. Hon kom som 15-årig flicka i Schweiz tillsammans med unga amerikanskor, som voro klädda med hänsyn till hygienens fordringar, fick lifligt intresse för saken och anlade redan då den svenska dräktreformföreningens underkläder. Under ett tvåårigt uppehåll i Amerika, där hon som lärarinna hade tillsyn öfver elevernas ändamålsenliga klädedräkt, gjorde hon sedan bekantskap med föregångskvinnorna i dräktreformrörelsen därute och fick ögonen öppnade för frågans stora betydelse för kvinnokönets hygien. Återkommen till Norge ägnade hon snart hela sin tid och arbetskraft åt denna sak: tidningsartiklar skrefvos, bref och förfrågningar i massor besvarades, mönster utarbetades, modeller profvades och infördes i marknaden till billigaste pris och i mest tilltalande form, föredrag höllos vid skolor och föreningar. Senast har fröken Dahl med stor framgång uppträdt i Köpenhamn och har nu, som sagdt, hunnit Stockholm på sitt krigståg mot korsetten. * Fröken Kristine Dahl.
Utskottet beviljande af det begärda anslags-beloppet, 6,295 R:dr Runt, att under den föreslagna rubriken i Riks-staten uppföras och framdeles, i den mån befälets aflönings-tillgångar från I. d. Jemtlands Fältjägare-regemente kunna frånskiljas ofvannämnda båda korpsers löneanslag, dermed Ökas. 33:o. Jemte det Kongl. Majit behagat föreslå att allmänna Beväringsmanskapets exercistid, för närvarande bestämd till 12 dagar, ina ökas till 30 dagar, har Kongl. Majit äskat att det för Bevärings-manskapets vapenöfning i nu gällande Riks-stat uppförda förslags-anslag, 180,000 R:dr, malte, i förhållande derefter, för framliden höjas till 450,000 R:dr ärligen, hvilket belopp Kongl. Majit likväl, i anledning af Sin hos Rikets Ständer särskildt gjorda Nådiga framställning om ett års framflyllning af tiden för beväringspligtens vidtagande, hvarigenom äfven ett års vapenöfningar komma alt inställas, ansett kunna för nästa slatsreglerings-period minskas lill 300,000 R:dr årligen, - så att den tillökning i omförmälda anslag, som för'närvarande ifrågasattes, utgör endast 120,000 R:dr. Utskottet, som tagit kännedom af den utredning angående sättet och grunderna för den föreslagna utsträckningen af Bevärings-manskapets vapenöfningar, hvilken innefattas i Departements-chefens betänkande sid. 107—113, får till en början, i afseende å deri tidrymd af 12 dagar som öfningarne hittills omfattat, upplysa att, Utskottet veterligen, någon allmän författning icke finnes, som föreskrifver, vare sig tiden, när dessa öfningar böra begynna eller huru länge desamma skola fortfara, ulan att sådant blifvit af Kongl.
Summan blef derefter, den 13 April samma år, anordnad till disposition af Direktionen, som sedermera öfverlemnade till Riks - Transport: 28,960: 8. 6. 888: 16. 5,272: 24. — 20 — Transport: 28,960: 8. 6. 888: 16. 5,272: 24. marskalks-embetet hvad detta embete, enligt det nådiga beslutet, ägde deraf erhålla. Genom högstberörde < nådiga bref, är alltså dispositionen af ifrågavarande medel uppdragen åt Eiksmarskalks-embetet, som derför årligen till Kongl. Kammar-rätten afgifver redovisning; hvadan den i rikshufvudboken ännu balanserade resten, 114B:dr 47 sk., 11 rst., torde der få afskrifvas. Till reseoch trahtaments-kostnads ersättning ät häradshöfdingen H. Linck 106: 28. — Med stöd af Kongl, brefvet den 13 Mars 1850, anordnade Kongl. Stats-köntoret, den 10 påföljande April, af riksstatens andra hufvudtitelns anslag till reseoch traktaments - penningar, ett belopp af 106 E;dr 28 sk., såsom ersättning till e. o. Notarien i Kongl. Svea Hofrätt, vice Häradshöfdingen H. Linck, hvilken, i egenskap af särskild ordförande i Eskilstuna Rådstufvurätt, förrättat undersökning, angående mot Borgmästaren Hallström gjorda angifvelser om fel i embetet. Genom Kongl. Maj:ts nådiga utslag den 23 Juni 1851, dömdes Hallström att ersätta statsverket ifrågavarande förskott; och beror, enligt inhemtad upplysning, indrifningen deraf på K. Kammar-rättens Advokat-fiskals-embetes åtgärd.