Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:r vid sistförflntna riksmöte föreslagne lagförändringar. Föredrogos och remitterades till StalsUtsk. K. M:s nedannämnde, denna dag ankomne, nådiga propos:r till R. St;r af den 15 sisth Nov.: 1 :o Ang:de uteslutande ur kronans jordeböcker oclr räkenskaper dels af fisken, som åtfölja vissa hemman, dels af sådane till utarrendering afsedde kronofisken, ä hvilka, vid flera förnyade auktioner, arrendeanbud ej kunnat erhållas; 2:o I anledn. af nya Trollhätte Canalbolags direktions underd. ansökning, att fä till skatte lösa gamla slussen vid Lilla Edet med tillhörande område; 3:o Ang:de utbyte af indragna fjerdingsmaus-bostället Mylinge mot klockare-bostället Klintorp i Östergöthlands län; 4:o Ang:de tio års förlängning af det åt nämndemannen Jonas Fredrik Jonsson uplåtna arrende af Motala Kungsfiske och mjölqvarn i Östergöthlands län; 5:o I anledn. af byggnads-comitéens i Wexiö underd. ansökning om rättighet, att fä disponera 7500 r:dr af det nämnde stad år 1843 beviljade byggnadslån, ehuru de föreskrifne vilkoren icke kunnat i allo upfyllas; 6:o Ang:de rättighet för föredraganden af magazinsärenden uti StatsKonh, förste Hofintendenten P. G. Welin samt t. f. Kamereraren i allmänna Magazins-kont. J. F. Miillern och Bokhållaren derstädes J. Bille, att, efter uplrunnen pensionsålder, erhålla pensioner å rikets allmänna indragningsslat, till belopp, motsvarande deras inneliafvande löner; 7:o I anledn. af arrendatorn A. Söderholtz’s underd. ansökning om godtgörelse för en vid hans tillträde till arrendet af Klingsbergs Kungsgård befunnen husrötebrist; 8:0 Ang:de eftergift, till förmon för fattigvården i Norrtelje af Kronans rätt till danaarf efter enkan P. H.
Det sluteliga generela yttrandet emot Utskottet vill jag ej upptaga annorlunda, än såsom jag redan yttrat om otillbörliga utlåtanden emot detsamma. Grefve Horn bar begärt, att Utskottet måtte infordra protocollerne i ministeriella mål. En sådan begäran äger han att göra i sin anmärkningsanledning till Utskottet, hvilket äger att pröfva, om det behöfver infordra dem; men det tillhör icke representanten, att uti Ståndens plena göra anmälan om dylika handlingar. Jag uppskjuter i Öfrigt allt yttrande om det hela, tills Betänkandet om dechargen i sin helhet förekommer. Herr Rosenrjvistj Fredrik Leonhardj anförde skrifteligen: ConstitutionsUtskottets Memorial N:o 29 med utlåtande öfver framstälde anmärkningsanledningar, i afseende på den så kallade skeppshandelsaffairen, hade jag hälst önskat fått blifva bvilande, tills StatsUtskottets Betänkande N:o 101 öfver den ledsamma christna och judiska skeppshandelsanstalten å nyo i ett mera utredt skick till Ständerna återkommit, hvilket jag, så mycket i min förmåga stått, sökt tillvägabrin - Den i8- Julii f. m. ga, medelst väckt motion, att Statsutskott tet måtte varda förelagdt, att inom bestämd kort tid hafva sitt åliggande fullgjort; men då denna motion blifvit afslagen, och således tiden, när något Utlåtande från Statsutskottet kan få emottagas, nu är oviss, så nödgas jag i målets närvarande skiek mig yttra. Af alla de gjorda anmärkningar i skeppshandelsfrågan har Utskottet endast ansett tillstyrkandet af handelstransaktionens uppdragande åt en enda Embetsman, tillika Konungens Rådgifvare, med förbigående af Statens administrativa verk, vara af den beskaffenhet, att Utskottet varit föranlåtit till den anmärkning 107 §. i RegeringsFormen bestämmer mot Föredraganden och StatsRådets i rådslagen deltagande ledamöter. Jag kan icke dela denna sensibla åsigt, ty jag skulle ej kunna göra mitt eget samvete, mycket mindre mina landsmän, redo för en så legere behandling af ett i högsta grad vigtigt ämne.
Förslaget har först blifvit behandladt af Lag-Utsk:t., och sedermera af sammansatta Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t. Detta visar ju att det innehåller frågor, som dels äro af civil-lags natur och dels af ekonomisk natur — och ett ytterligare bevis härpå är att Högsta Domstolen blifvit hörd i frågan. Vid genomläsande af de särskilda §§:ne i förslaget täcktes äfven R. o. Ad. finna att det förekommer frågor, som tillhöra civillagen. T. ex. der det säges att en hvar har jagträtt på sina egor; vidare der det säges att arrendator har jagträtt på den mark han brukar — der det stadgas att man har rätt att förfölja djur in på annans mark o. s. v. Då lagkomitén och lagberedningen skulle utarbeta förslag i detta ämne, uppdrogo de för sig en linie mellan de frågor, som voro af civil och ekonomisk natur. De förra upptogos i ett kap. af Byggninga-balken, nemi. det 12:te, och öfverlemnades de andra att behandlas uti den administrativa rätten. Då dessa frågor således efter min mening äro af både civillagsoch ekonomisk natur, synes mig deraf böra följa, att hela författningen bör anses som civillag, emedan denna då är hufvudsak, och då bör man äfven följa den gamla 16 Den 5 lugnet!. regeln: »accessorium sequitur suum principale.» Annars skulle R. St:rs lagstiftningsrätt kunna lida intrång, och för denna min åsigtfår jag äfven åberopa en känd auktoritet i Högsta Domstolen. ' Han yttrade om sjölagen att ämnet var af blandad beskaffenhet, och således skulle höra till civillagen; och med honom instämde Högsta Domstolens öfriga ledamöter. Af hvad jag nu anfört torde man finna att Utsk:t icke saknat skäl att föreslå ifrågav:de beslut; men då Gr. Sparres förslag, genom dess elastiska ordalydelse, icke motsäger de principer jag här framställt, skall jag icke, för min enskilda del, motsätta mig dess antagande, men i första rummet måste jag anhålla om bifall till Utsk:ts förslag. Gr. Sparre:
Han kände instinktmässigt, att det inte var så han skulle kunna träffa henne. Utan att låtsa ha hört de sista orden vände han sig till Jon Karls mor och sade brutalt: »Mitt sista ol ha I hört, å nu i väg me’ I! Ja’ tyck’ int’ om att ha tiggare i köke’.» Nu såg han, att han hade träffat! En timme senare låg hela gården i kvällshvila. Endast ifrån köket, som på samma gång var makarnes sofrum, lyste ett svagt sken. Mannen satt med hufvudet lutadt i handen vid fällbordet, hustrun på en pall vid spisen, där ännu några kol glödde. Det var som om tystnaden glömt sig kvar härinne. Ingen af dem sade ett ord. »Dä ä stora pängar», sade slutligen mannen, som om han äntligen grubblat sig igenom en svårlöst fråga. »Ja, dä ä dä», instämde Hanna tungt. Så blefvo de tysta igen. »Bäst vi gå och lägg’ oss», sade mannen och reste sig upp. »Ja’ ska’ upp i otta.» »Tänk dej, Erik Albert», sade Hanna utan att röra sig och med en så märkvärdigt saktmodig röst att den rakt ’gick’n te hjärta’, »om du låg kall å dö däruppe å ja’ å fyra små te lill-Karl blef kasta’ ut på döra utan att veta hvar ja’ skulle finne brö’ eller tak ...» »Ja, nog vore dä svårt.» Svaret kom som motvilligt. »Men dä ä stora pängar.» Ingen visste bättre än Hanna hur stora de voro. Ett hundra kronor hade hon trampat ihop medan hon tjenade, och ett hundratjugofem hade de gemensamt sparat, sedan de blefvo gifta – med hvilka försakelser visste de bäst själfva. Huru genomglada hade de inte varit för hvar slant de fått in ’i boken’! Om någonting skulle hända, om sjukdom skulle komma, om gammelfar skulle bli för svår mot gossen – då skulle han bort, därom voro båda öfverens – så hade de en styfver, som var deras egen. Eller också, om lillen skulle få håg till prästen – han var ju så märkvärdigt klok och talförd ... Hon steg upp. Det vanligtvis så klara och beslutsamma ansigtet såg trött och osäkert ut.
Jag får i anledn. häraf fästa uppmärksamheten på det särskilda förhållande, som äger rum med grundlagsfrågor, och nuvar. Constit.Utsk:k grundlagsstridiga förfarande att vägra till sammanjemnkhiog upptaga förslag, som RiksSt:n förklarat såsom deras gemensamma tankar. För att undanrödja alla anledningar för Utsk. att vidblifva ett sådant förfaringssätt, har jag trott det bästa medlet vara, att alla RiksSt:n söka på förhdnd sammanjemnka sig till ett gemensamt förslag, livarigerom Constit.- Utsk. sättes i nödvändighet att frångå sin håj-dnackenhet, att jag så må uttrycka mig. Jag nekar för öfrigt icke oformligheten deraf att inbjuda de öfriga RiksSltn att frångå redan fattade beslut; men ännu är icke något kfeslut i denna fråga fattadt, utan blott gemensamma tankar, och det återstår att förena dessa till ett beslut. — Man har äfven mot redactionen af det ifrågavar. förslaget anmärkt, att den skulle vara otydlig. Samma anmärkn. har jag redan förut hört göras, och jag vågar derföre, roed den rätt 58 § Riksd.- Ordn. vid justering af ett prot. eller prot.utdr. medgifver, föreslå förslagets förtydligande genom ändring af ett par ord. Der står i 3. morn.: Skiljer sig det af R. St. på ofvannämnda sätt beredda förslaget, i en eller flera delar, från Konungens, hvile de båda etc., och man har sagt, att ordet förslag här icke är nog tydligt. För min del har jag trott det kunna innefatta såväl ett afstyrkande som ett tillstyrkande; men måhända är det bättre att utbyta ordet: förslag emot utlåtande,* då perioden skulle komma att lyda sålunda: Skiljer sig det af R. St. på ofvannämnda sätt beredda utlåt., i en eller flera delar, från Konungens propos.’, Den a Mars f. m. livile de bada etc. — En sådan lättelse anser jag fullkomligen grundlagsenlig! kunna göras och förmodar, att Hr Cederschjölds anmärka, emot redactionen dermed helt och hållet förfaller.
En föreg:de talare har fästat upmärksamheten derå, alt Hr von Hartmansdorffs förslag är något annat än Utsk:s, och alt det står helt och hållet bredvid detsamma, samt fördenskull icke är lagligt. Grundlagen har bestämdt föreskrifvit, och Hr von Hartmansdorff har sjelf vid flere tillfällen ganska strängt hållit derpå, att det endast är i afseende å detaljförändringar uti hvad Const.Utsk. föreslagit, som gemensamma tankar kunna framställas: men alldeles icke för att derigenom åstadkomma något nytt förslag. För att nu visa att Hr von Hartmansdorffs förslag verkligen står utom Utsk:s, anhåller jag att fä upläsa detsamma. Första punkten innehåller: ”grundlagsförslag må kunna, likasom hvarje annat, genast af Stånden förkastas.” Denna punkt är helt och hållet onödig; ty den innehåller precist detsamma som Const.Utsk. föreslagit. Den andra punkten lyder sålunda: ”vid återförvisning af grundlagsförslag bör förhållas såsom med andra, nemi. alt alla dervid gjorda anmärkn:r, med bevekelsegrunderna dertill, bifogas, utan att några gemensamma tankar uttryckas.” Const.Utsk. har i sitt förslag icke gjort den allra ringaste ändring i afseende å de nu brukliga gemensamma tankarne. Hr von Hartmansdorffs förslag i denna punkt står således utom Utsk:s och är följaktligen olagligt. För det tredje föreslår Hr von Hartmansdorff, ”att i ett grundlagsförslag böra icke några förändringar kunna göras, hvarken när det första gången föredrages, eller när det efter ålerremissen återkommer med eller utan förändringar.” Const.Utsk. har icke i sitt förslag vidrört Ständernas nuvar:de rättighet, att genom gemensamma tankar göra förändringar i Const.Utsk:s förslag, och Hr von Hartmansdorffs står således i denna punkt utom Utsk:s, samt är fördenskull icke heller lagligt.
In kommer en skomakare, som bryter på tyska; äfven han skrämmes och gömmes. Men när slutligen en bonde inträder, hvilken utan fraser går bröstgänges tillväga och vill genast kyssa hustrun, kan ej Poudzdrumel längre styra sig, utan rusar fram och ger bonden en örfil, hvarpå denne springer ut och P. efter. Hustrun begagnar tillfället att släppa ut de båda andra, sedan hon dock först uppmanat dem att komma tillbaka en annan gång, då mannen är ute. Fablens beskaffenhet tyder på ett utländskt ursprung, och är säkerligen denna liksom den förra en öfversättning eller bearbetning af ett tyskt sångspel. Det är icke tvifvel om, att dessa båda stycken äro fastlagssångspel i Ayrers stil. Vid den tid, då de, att dömma efter tryckningsåret, blifvit införlifvade med vår litteratur, hafva de begagnats som mellaneller efter-spel. De tyska skådespelarsällskaperna, hvilka besökte Stockholm i slutet af århundradet, brukade alltid att efter uppförandet af sina ”Staatsund Haupt-Actionen” gifva ”eine Lustige Nach-Comoedie.”. Möjligen hafva dessa trupper i Sverige infört dylika komiska sångspel, som hafva fastlagskomediernas hela obscena och grofva karakter. — Vi öfvergå nu till ett troligtvis vida äldre fastlagsskådespel. Alle Bedlegrannas Spegel Eller En ynkeligh och bedröfweligh Tragædia om en stålt och högfärdigh Jungfrw, som heet Margaretha, Then icke hölt någon ärligh man wara sin Lijke, uthan wedersakade både en och annan, til thes hon fick behagh til en elaak Finne, som henne ömkeligen togh aff daga. Hvilken Tragædia hafwer sigh tilldragit vthi Swea Rijke, Åhr effter Christi Börd 1411. Nu nyligen vthi ens Libri igenfunnen, och tridie resan aff Trycket vthgången, Åhr 1647.
Försummar jordegaren att sednast vid utmåis-läggningen anmäla sig till begagnande af sin jordegare-andel, bafve, med det undantag som i 24 §. sägs, förlorat all rätt ej mindre lill det mineral, som dä är under bearbetning, än till hvarje annan fyndighet, som sedermera inom utmålet kan anträffas, der ej annorlunda mellan honom och grufegaren öfverenskommet är. §. 22. Äro inom ett utmål flere jordegare med laga skillnad sig emellan, njuten de jordegare-andelen hvar inom sitt område, så framt fyndigheten är derstädes frän dagen åtkomlig; och håfve i thy fall den etie ej rätt tiil andel i det arbete, som sker å den andres grund, ehvad denne vill deruti deltaga eller icke, utan vare endast berätti gad att af den eller dem, som arbetet der drifva, bekomma ersättning för sin andel i de byggnader och annat, som dervid användes, hvilken ersättning, i händelse af tvist, skall bestämmas på sätt i 13 §. sagdt är. Kommer åter, under eftersättande af en fyndighet, som på djupet ligger, eller medelst fäit-ort, arbete från den fene jordegarens område in på den andres, njute den, å hvars grund anbrott från dagen icke skett, rätt till deltagande endast för {:dcl, och öfriga fidelar tillhöre den eller dem, som orten förut drifvit, derest ej den nye jordegaren gör på sin bekostnad fyndigheten från egen grund åtkomlig. Expeditions-lJtskoltets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o ISS. 527 §. 23 Eftersätter gruf-egare, med den rätt honom enligt 33 §. tillkommer, en på djupet liggande fyndighet medelst fält-ort utom sitt utmåls gräns, håfve angränsande jordegare eller utmåls-innehafvare rätt att likaledes för half jordegare-andel, eller ^:del, uti arbetet inom sitt område deltaga med den eller dem, som orten förut drifvit; och vare lag samma för hvarje jordegare eller' utmåls-innehafvare, på hvars område slikt arbete under dess fortsättning inkomma kan. §. 24.
Skrifa, N:o 320. §• l9- Revisorerne böra vidare noga undersöka, om StatsVerkets samtliga inkomster på råtta tider och till rigtigt belopp i Statens Cassör influtit, och af Uppbördsmånnen levererade blifvit; huru vederbörande, på hvilka controlen öfver KronoUppbÖrdeq ankommer, sina i Författningarne stadgade pligter fullgjort, och om åtgärder i afseende på proprie balancer, då sådane inträffat, blifvit i laga ordning vidlagne till bevakande af Statens rått, §. 20, Som Råkenskapernes speciela granskning egentligen år föremål för KammarRåttens handläggning och åtal efter UppbördsFörfattningarne; så höras Revisorerne, utan att, så vidt oinståndigheterne medgifva, förbigå detailerne, hufvudsakligen granska dispositionerne, förvaltningen och resultaten på det hela, §• 2I' Sedan Revisionen af Stats-Verket blifvit fulländad, låta Revisorerne deröfver författa utförlig Berättelse, och uppgöra fullständiga JemföringS-Tabeller emellan Stats-inkomsternea beräknade och influtna belopp under de år, hvilkas afslutade Räkenskap undergått granskning, samt emellan de i Stat uppförda anslagen och de verkliga utgifterne för samma tid, utvisande öfverskott eller brist på hvarje Titel och Exp. Utsk. Förslag till und. Skrif v. N;o 320,321. 45 på det hela. Af denna Berättelse med tillhörande Tabeller, utskrifvas 2:ne Original-exemplar, af hvilka det ena till Kongl. Majit i underdånighet insändes, och uet andra aflemnas till RiddarhusCancelliets Archiv, för att, till nästa Riksdag, förvaras; kommande emedlertid samma Berättelse för hvarje Revision, att, inom 5 månader efter det den inkommit, genom Kongl, Majrfs försorg, jemte vederbörande Autoriteters, i anledning deraf, afgifna utlåtanden och förklaringar, tryckas och med allmänna Tidningarne utdelas.
S. D. Föredrogs ett Protocolls-Utdrag ifrån det Hedervärda Bonde-Ståndet af den 25 sistl. Maji, innehållande remisser till Utskottet af frenne till Bonde-Ståndet ingifna Memorial, nemligen: l:o af Riksdagsmannen J. M. Wessing, om en jemnare fördelning af allmänna onera; 2:o af Riksdagsmannen Bengt Andersson, om indragning af Justitiffi-Oinbudsinans-Embetet; och 3:o af Riksdagsmannen Anders Petter Pehrsson, om Prestegårds byggnad och underhållande. Utskottet beslöt att i anledning af denna remiss hos Riksens Ständer vördsamt anmäla, att, så vida i dessa Memorial något skulle anses höra till Utskottets åtgärd, sådant ej genom remiss ifrån något Stånd kan till Utskottet öfverlemnas, i följe hvaraf Utskottet icke heller i sakens nuvarande skick a kan sig med desse öfverlemnade Memorial befatta. Ut supra. Pro t.-Utdrag till Särskildta Utskottet. 1053 Protokollsutdrag till Särskildta Utskottet. Utdrag af Protocollet hållet hos ConstitutionsUtskottet den 19 Maji 1815. S. D. Föredrogs ett Utdrag af Protocollet hållet hos Riksens Högloft. Ständers Särskildta Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 18 Maji 1815, innehållande begäran om meddelande af upplysningar rörande införsel af utländskt bränvin, och dess qvantum, hvilka i de till läsning åt Utskottet öfverlemnade StatsRådets Protocoller skulle igenfinnas. Constitutions-Utskottet, som ej fann sig berättigadt att något Utdrag af de inför Konungen i Stats-Rådet hållna Protocoll omedelbart ifrån sig aflemna, ansåg för sin del enda utvägen, att i laglig ordning dessa upplysningar erhålla, vara den, att desamma hos Konungens Hof-Canzler enligt 42 § Riksdags-Ordningen begära; hvilket det Särskildta Utskottet till vänligt svar skulle meddelas. Ut supra. (Härmed följa 2 bilagor (A, B.) 1054 Riksdagen 1815.
Som jag tror öfverläggningen vara förklarad slutad, hemställer jag huruvida det, efter ett sådant förklarande, kan vara tillåtet att begära en motion på bordet, med den verkan, att densamma der skall blifva livilande. Jag har för öfrigt icke afgifvit någon motion, utan blott ett amendement till Gr. af Ugglas’s motion och anhåller således att det måtte komma att tagas i betraktande uti oskiljaktigt sammanhang med densamma. Hr von Hartmansdorff: Jag skall gå Gr. af Ugglas lill mötes och afstå från min anhållan om votering. Men hemställer till öfrige ledamöter, som gjort förslag, om de icke skulle vilja låta dem åtfölja Gr. af Ugglas’s motion antingen lill Ulsk. eller lill handlingarne. Hr Brakel: Som jag anser Gr. af Ugglas’s motion hafva fullkomligt lika rättighet som min att blifva remitterad lill Riddarh. Utsk., så bar jag för min del ingenting emot alt min motion remitteras såsom ett amendement till Gr. af Ugglas’s motion, och i det fallet, så afstär jag ifrån min anhållan, att denna motion skall serskildt behandlas. I fall den begärda bordläggningen af min motion icke lägger något hinder i vägen, så antager jag således mycket gerna Hr von Hartmansdorff» inbjudning i detta afseende. Härefter uplästes följande förslag till votens-propos.: Den, som anser Gr. af Ugglas’s motion, ang:de åläggande för Riddarh.Utsk. att inkomma med förslag till vallag för R. o. 62 Den 1 Mars e. m, Ad., jemte de i anledn. deraf nu väckte förslag, böra läggas till handlingarne, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder förenämnde motion, jemle de i anledn. deraf nu afgifne yttranden, remitterad till Riddarh.Utsk. Hr Flach: Jag hemställer vördnadsfullt om icke milt yrkande mätte få intagas i voler:s-propos:n helt och hållet såsom det af mig framställdes. Härvid hördes många ledamöter ropa Nej, hvarpå det upläsla förslaget lill voler:s-propos. godkändes.
Huset och framför trogna Embetsman intagas; och instämde Högloft. Ridderffapet och Adeln ut» Utskottets utlätande att iagttagandet as en stik formalitet borde anses såsom föreyrälet för ett sädant Reglementarisk! stadgande som tillhörde den werkställande magtens Åtgärd, anseendes sig pä sädan grund och dä den ripa Kyrkohandboken hwaruti detta stadgande egentcligen syntes hafwa bordt sinna rum, nu mera more af Riksens Ständer godkänd, icke kunna i nägot beslut häröfwer in HZ. Ut supra. Utdrag af Protocollet hältet i Högloft. Nidderffapets och Adelns Plenum den n April iglo. S. D. Bifölls Statsutskottets den 6 dennes pä bordet lagda Memorial, rörande Samlings - och ErpeditionsNum, samt medet till Wed, Ljus, Skrif-materialier och Renffrifning för (öommitterade till Tryckfrihetens wärd: hwarom de öfrige Nespeetivc Ständcn ffulle genom Protocolls-Utdrag wänligen underrättas, bit supra. Utdrag af Protocollet hältet i Högloft. Nidderffapets och Adelns Plenum den -r April igil. S. D. Föredrogs ä nyo StatsUtffottcts förlidne gär Lag pä bordet lagda utlätande öfwer inom twsnns RiksSländ gjorde anmärkningar wid Utffottets förut afgifne betänkande om indragning af Klubbar och Tafflar; och blef af Högloft. Ridderffapet och Adeln, under instämmande i de Respectiye Riks-Ständs beflut som ansett nägre kost - ZSL Ven 13 April. kostnader till andra an LandtmarstalkenS och de trenne Lalcmännens Tafflar icke böra w>d tillkommande Riksmöten af Statens medel bestäs, Utstottets senast afgifneut» iätande i alla öfrige delar bifallit, vt «up-s. Utdrag af Protokollet häl et i Högchfl.
Så länge man i lagstiftningen bibehåller det nu existerande skråtvång, hvarigenom möjligheten att sjelf förädla sin vara är tackjerns-tillverkaren helt och hållet betagen, gifves det för denne ej något annat skydd mot följderna af öfverproduction utaf nämnde vara, än tillåtelsen till utförsel af densamma, emot en ej alltför hög tullafgift. Beredes ej frihet för Bergsmannen i ettdera af dessa hänseenden, skall hans ekonomiska välstånd småningom undergräfvas, och den näring, han idkar, aftyna - Bil. till Bevillnings-Utskottets Ut lät andej N:o 3o. 4» na, till ej mindre förlust för det allmänna, än för näringens enskilde idkare. Att detta beklagliga förhållande under senare tider egt rum, inhemtas af Justitiae-Stats-Ministerns Embets-berättelser, hvilka utvisa, att ett större antal fastigheter årligen frångå Bergsmännen, och inköpas af ståndspersoner, då deremot i landslagen totalbeloppet af de i allmogens hand befintlige fastigheter årligen ökas. Det medgifves val, att efter nästförflulne Riksdag productionen af stångjern tilltagit, men detta har ensamt härrört från den Bruksegarne meddelade större tillverknings-frihet, i afseende hvarpå jag åberopar Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o iop, hvari skälen till nämnde förkofran i stångjerns-tillverkningen blifvit utförligt och med sakkännedom utvecklade. Denna omständighet är således ett ytterligare bevis för nödvändigheten deraf, att den stjufmoderliga behandling Bergsmannen, jemförelsevis med Bruksegaren, hitintills fått röna, niå upphöra, samt afven den förre komma i åtnjutande af en större frihet i afseende på bedrifvandet af sitt yrke.