Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagerbjelke i Ulsk:s Betänk, trott sig finnaa ett biträdande af R. o. Ad:s i ämnet fattade åsigter. Detta är likväl ett fullkomligt misstag af den värde Gr:n; ty Utsk. har endast sagt, att ”då emellertid olika åsigter härutinnan söka alt hos R. St. göra sig gällande, tillstyrker Utsk. etc.” Delta matte väl icke vara ett sådant uttryck, man hegagnar, då man vill erkänna att någon corps eller auktoritet haft rätt i sina åsigter. Det synes tydligen så mycket mindre hafva varit afsigten, som skrifvelseförslagets innehåll står i snörrätt strid med de åsigter, som gjort sig gällande vid den af R. o. Ad. beslutade ålerremiss, hvilken, enl. hvad de dervid afgifna yttranden torde tillräckligen vitsorda, begärdes just på den grund, att man ansåg 23 § i instruktionen icke otydligen, utan ganska tydligen, tillför - Den 14 Juni. 143 säkra Advokatfiskal!) ifrågavar:de aktoratsproc. Gr. Lagerbjelke säger vidare, att den ifrågavar:de aktoratsproc:n kunde gerna försvinna, och Advokatfiskal i stället erhälla förhöjd lön. Detta är blott en tom för. spegling. Något sådant har Utsk. icke föreslagit, och Gr:n lärer väl icke kunna garantera, att, om äfven något sådant framdeles varder föreslaget, detsamma vinner R. St:s bifall; helst som grundade anmärkmr efter min tanke kunna göras mot lämpligheten af en dylik förändring, hvarigenom inkomsterna förblifva lika stora för en efterlåten, som för en nitisk Advokatfiskal, och all pekuniär upmuntran saknas för stegradt tjenstenit. Gr. Lagerbjelke har ytterligare ansett, att då Advokatfiskal icke på förhand kan känna antalet af balansmälen, dem han skall handlägga, och icke heller de tili dem förekommande penningebelnpp, nämnde tjensteman icke bland sina inkomster kan beräkna anmärkn:sproc:n af dessa summor. Det är dock helt olika att beräkna inkomsterne af ärenden, hvilka ännu icke börjat handläggas, än att beräkna sina inkomster af ärenden, som blifvit slutligen handlagde.
R:dr 1,414,100: Enligt hvad ofvan omförmäles, har, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers yttrade önskan, cn allmän plan för fullständigare ordnande jemväl af försvarsverket till sjös blifvit utarbetad, och, på sätt närlagde protokoll för den 9 innevarande månad utvisar, af Kongl. Maj:t pröfvad och godkänd. Statsverkets närvarande tillgångar medgifva emedlertid icke utbetalning af alla för utförandet af denna plan erforderliga anslag; och Kongl. Maj:t inskränker Sig derföre nu lill framställning om beviljande af de anslagssummor, hvilka Kongl. Maj:t, dels såsom tillökning i hufvudtitelns ständiga utgifter, dels till utgående för viss tid, funnit vara af behofvet mest påkallade. Då matros-korpsen, hvilken utgör flottans egentliga sjömanskap, endast uppgår till det, så i fred som i krig, otillräckliga antalet af 400 man, har Kongl. Maj:t, meri fäsladt afseende jemväl å den omständighet, att inga ma troser finnas vid Stockholms station, utan vid fartygs upptackling och utrustning måste förhyras, ansett en tillökning i detta antal vara af stort behof påkallad. Den uppgjorda planen upplager denna tillökning till 180 matroser och jungmän med ett beräknadt aflöningsbelopp af 11,050 R:dr 40 sk. årligen; men Kongl. Maj:t vill af ofvan antydda skäl nu af Rikets Ständer endast äska hvad som erfordras för hälften af denna styrka, eller 90 man, med R:dr 5,525: 20, — Ett nära lika förhållande företer sig i afseende på kanonier-korpsen, hvilken är afsedd att bilda underbefäl för skärgårdsvapnet, samt att användas dels såsom kanon-kommendörer på ångnell skärgårds-fartyg, dels för bestridande af vakthållningen viii Stockholms station.
Jemmer, plåga, stort möda blott det var." Ja kära barn, gud gifve oss en god jul! besvär. När som bäst det varit har. Veder Oj, oj, oj! Och ett sådant herrans väder denna BERTHA. Margret, är det sant att pappa är sjuk? AMMAN. Ja nog är han det! Då få vi inte fira julafton. Men hur kan han BERTHA. vara uppe, när han är sjuk. han kan vara uppe. Tyst, det går der ute i farnars blir herrn ond. Jo mitt barn, han har en sådan sjukdom att AMMAN. stun. Grå och lägg sig nu och ta ut pannan; an BERTHA (går ut med brickan). God natt Margret! AMMAN. God natt mitt barn, Gud välsigne dig! TREDJE SCENEN. AMMAN, RYTTMÄSTARN. RYTTMÄSTARN [tar af sig öfverplaggen]. Är du uppe ännu? Gå och lägg dig! ANDRA AKTEN. AMMAN. Ack jag ville bara vänta... RYTTMÄSTARN (tänder ett ljus: öppnar chiffonierklaffen; sätter sig vid densamma och tar upp ur fickan bref och tidningar). AMMAN. Herr Adolf! Hvad vill du mig? RYTTMÄSTARN. AMMAN. Gamla frun är sjuk. Och doktorn är här! Är det farligt? RYTTMÄSTARN. AMMAN. kylning Nej det tror jag inte. Det är bara en för RYTTMÄSTARN (stiger upp). Hvem var far till ditt barn, Margret? Ah, det har jag ju talt. om så många gånger, AMMAN. att det var den slarfven Johansson. RYTTMÄSTARN. Är du säker på att det var han? AMMAN. det, när han var ensam Nej, men så barnslig; visst är jag säker på. FADREN. RYTTMÄSTARN. Nej det kunde han inte vara, men du kunde vara säker på det. Ser du det är skilnad på det. AMMAN. Ja, men var han säker på att han var ensam?
Vid förnyad föredragning af Statsutskottets den 16 sihtlidne April, under N:o i3s, afgifne, och den 7 dennes e, m* på bordet lagda Utlåtande, angående regleringen af utgifterne under RiksStatens Tredje HufvudTitel, bief samina Utlåtande, på grund af dervid gjorda anmärkningar, till Stats-Utskottet återremitterad!. S. D. Remitterades till C onstituiionsUtskottet: En, i den form 29 Riksdaga-Ordningen töreskrifver, anmäld anledning till anmärkning emot de Stats Rådets ledamöter, hvilka år 1825 voro Konungens Rådgifvare, 86 Prat. Utdrag den iä l Maji i8‘-äg. S. D. Då nu å nyo föredrogs Stais-samt Allmänna Besvärsoch Qeconomie-Utskottens den i5 sistl, April, under N:o 10, afgifne, samt den ari samma månad e. m. på bordet lagda Utlåtande, i anledning af Kgl. Majus Nådiga Proposition om anslag till förmon för Undervisnirigs-Verken i Biket, b!e£ samma Utlåtande, på grund af dervid gjorda anmärkningar, till Utskotten återremilteradt, S. D. Föredrogs å nyo och bifölls BancoUtskottets den 9 dennes, under N:o 4a, af~ gifne, och den 11 derpåfuljde på bordet lagda Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 5i, förut meddelte Betänkande om ytterligare åtgärder för Silfverköp, samt fortfarande Silfverinvexling. Från Högvördige Preste» Ståndet* S. D. Bifölls, vid förnyad föredragning, BancoUtskottets förnyade Betänkande till Rikets Ständer, i anledning af de inom trenne Ständ gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, Nto 3i, om ytterligare åtgärder för Silfverköp samt fortfarande Silfver-iri vexling. Prol. Utdrag den ai Maji igag. 87 S. D.
E. 234. .— Inslruction, 15 §, om tillägg till. I. R. 521. II. B. 470, 514. lil. A. 4. — Suppleant, angående förordnande för Magistratssecreteraren, Lagmannen och Riddaren E. G. Runeberg. IV. E. 120. — angående utväljande af. Se Val. JustitieSlatsExpeditionen, om förändring i dess organisation. IX. B. 620. A. 682. Jägeribetjeningen, om ändring af 61 och 63 §§ i dess Inslruction. lil. B. 12. A. 25. IV. U. 115. A. 187. — den högre, om indragning af dess aflöningsslat. Se Skogsoch Jägeribetjeningen. Ii. Kammarcollegii domsrätt i vissa ekonomiska mål, om upphörande af. IX. 15. 196. A. 624. —berättelse om kungsgårdarnes förvaltning. IX. B. 687. X. A. 335. — löningsstater, rörande anmärkningar vid. Se Löningsstalen. KammarRätten, om upphörande af dess anmårkningsrält vid Taxeringsoch Pröfningscomiteers åtgärder att befria utfattiga från bevillning, lil. B. 12. A. 23. IV. U. 115. A. 187. — rörande anmärkningar i fråga om dess löningsstater för 1841. Se Löningsstater. Kantzow, Friherre Johan Albert, yttranden. II. 119. VII. 249. Klander å köp af fast egendom, rörande omarbetning af Kongl. Förklaringen derom af den 14 Maj 1805. X. B. 463. A. 508. Klercker, Fredrik af, yttrande. VI. 171. Klingspor, Friherre Mauritz, yttranden. II. 29. V. 697.
omförmälde pensioner kunde ökas. Derjemte, och enär sistberörde förslag till förändrad organisation af landtförsvaret, uti flera delar förändrade närvarande förhållanden, har Hr Stjernsvärd summariskt meddelat följande förslag till föreskrifter, enligt hvilka öf - 22 Staltsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande, N.o 18. vergången från den närvarande till den sålunda föreslagna organisationen borde verkställas, nemligen: att förändringen inom de indelda trupperne skedde successive, i mån af afgång och ingångna kontrakters tilländalöpande; att passevolansen med de värfva de trupperna genast borde uppsägas och inga rekapitulationer med manskapet vidare ingås; att af värfvade kavalleriet borde, på grund af frivilligt medgifvande, formeras den värfvade kavalleri-brigad, som förslaget innehölle, samt återstoden af manskapet, äfvensom det värfvade infanteriet, afskedas efter tilländalupen kapitulation; alt officerare, under-officerare och vederlikar vid de värfvade trupperna lemnades öppet att, i mån af vissa lefnadsoch tjensle-år, ega fritt val emellan afsked med pension, eller transport till hvilken annan korps som helst; samt att all ingång på ny stat, med förändrad aflöning, borde ske i mån af de påräknade tillgångarnes realiserande, samt ega rum först för ny-utnämnde. derefter för de sämre aflönade och sist för dem med bättre löner. Slutligen har en rekapitulation blifvit gjord af förslaget. Enligt densamma skulle kostnaden för landtförsvaret, utom för den Gottländska nationalbeväringen, nu uppgå till 6,995,642 r:dr 26 sk. 10 r:st. De ständiga stridskrafterna skulle för närvarande utgöras af: Generalitetet 8 personer. Topograf-officerare 11 d:o, Infanteriet 26,072 man, Kavalleriet 4,966 d:o, med 5,077 hästar.
Jag kan icke underlåta att vid detta tillfälle erinra om händelsen med bonden från Norrige, som begaf sig till Köpenhamn för att underätta sig om fortgången af sin rättegång och, på erhållen underrättelse om det sätt, hvarpå saken blifvit framställd af advocaten och dennes gjorda påståenden, utbrast i det förklarande, att han aldrig kunnat föreställa sig, att han lidit så mycket, som advocaten sagt. Hr Dalman: Hr v. Hartmansdorff, som ogillat, att man ingått i detaillerad bevisning, synes likväl vilja uppmana dertill, då han påstår, att de, som klandrat Regeringen för misshushållning, icke ingå i bevisning. Jag har gjort det vid flera tillfällen och vill blott citera min motion, rör:de gevären äfvensom om användandet af den i förråden varande beklädnaden för beväringen. Jag har visat, att beväringen går klädd i trasor, oaktadt man har öfverflöd på persedlar i förråden. Jag hemställer, om icke det är misshushållning. Jag har visat, att genom indragning af hälften utaf Gardet till häst kunde besparas 200,000 r:dr årligen. Är icke det misshushållning? Detta bevisar, att jag icke talar utan att bevisa, hvad jag påstår. För öfrigt tror jag, att Hr v. Hartmansdorff (och jag beklagar det så mycket mer, som han tillhör Konungens Råd) misstagit sig uti den opinion, han hyser om de ofrälse Stånden. Jag har icke den lyckan att känna mer än högst få af dessa Stånd; men jag har ingen anledning till den förmodan, att de låta leda sig af andra än sig sjelfva och sina committenter. Deremot känner jag, att opinionen i landsorterna är mycket exaspererad öfver utgången af anslagsfrågorna. Det finnes ingen landsortstidning, som icke yttrar sin glädje öfver hvarje afslag, och ingen postdag förbigår, som icke lemnar bref från landsorterna af enahanda innehåll.
Har någon gifvit annan gift eller dylikt för att honom skada, och dör han deral; varde, ändå att förebäras skulle, att gerningen ej skett i uppsåt att döda, straffad elter i § såsom för mord. Kommer af den förgiftning svår kroppsskada; dömes till straffarbete på lifstid. Följer deraf ringare eller ingen skada, eller stadnar brottet vid försök; då skall till straffarbete fran och med fyra till och med åtta år dömas. Har någon, i uppsåt att annan till lif eller helsa skada, tillredt gift eller dylikt, men gitter ej att till fullbordandet af sitt uppsåt göra försök; varde han till straffarbete från och med två månader lill och med två år dömd, der han ej af egen drift och förr, än brottet blef upptäckt, giftet förstört. § 21. Förgiftar någon, i uppsåt alt skada andra till lif eller helsa, varor, som lill salu hållas, eller hvad annat som helst, så att allmän fara för menniskors lif eller helsa deraf kommer; dömes till straffarbete från och med sex till och med tio år. Får någon af den förgiftning död eller svår kroppsskada; vare lag, som i 20 § skils. .§ 22. Har någon, utan uppsåt, orsakat förgiftning, som i 21 § sägs, och söker ej. ändå att han det varse blifvit, att faran deraf, så vidt ske kan, genast afvärja; vare förfallen till straffarbete från och med sex månader till och med två år. Får någon af förgiftningen svår kroppsskada, då skall till straffarbete från och med två till och med sex år dömas. Ljuter någon deraf döden; dömes til! straffarbete från och med sex till och med tio år.
S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Banko-Utskottets Utlåtanden och Memorial: N:o 25, i anledning af väckt motion om inrättandet af Vexlings-kontor i hvarje län, för afhjelpande af bristen på småmynt. Nto 26, i anledning af Handlanden J. N. Petterssons ansökning om eftergift af öfverränta å tvänne Handels-diskont-lån; och N:o 27, med hemställan om afskrifning af elfva från Banken utgifna odlings-lån. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande N:o 65, angående erforderliga medel för nu förestående utbetalningar å det under innevarande riksdag beviljade särskilda kreditiv. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 61, i fråga om upphäfvande af den genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 30 Juli 1831 påbjudna afgift till Hof-kapellets pensions-kassa utaf kringresande skådespelare, m. fl., af slogs; och N:o 62, i fråga om anställande af en Agronom för Norrbottens län, bifölls. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 58, i anledning af väckt fråga om anstånd med återbetalning af det staden Sölvitsborg vid 1844 och 1845 årens Riksdag beviljade hamnbyggnads-lån; N:o 60, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Stats-kontorets ersättande för förskottsvis utgifna medel, dels såsom understöd utan återbetalnings-skyldighet, och dels såsom lån till de af eldsvåda hemsökta invånarne på ön S:t Barthelemy; och N:o 62, angående ifrågasatt förhöjning af det årliga anslaget för Rikets Ständers Justitiaj-Ombudsmans resekostnader eller tillåtelse till derå uppkomne besparingars användande för godtgörandet af enahanda kostnader under ett annat år. Frän Hederv. Bonde-Ståndet.
Slutligen hafva Revisorerne, ”vid granskning al räkenskaper och säkerhetshandlingar hos en del Embetsverk och Stiltelser, som förvalta fonder,” saknat ”en bok eller liggare, innefattande register olver säkerhetshandiingarne, namnen på låntagarne, den pantsatta egendomen, reversens datum, inteckningsdagen m. m.”; men då Revisorerne, i sammanhang härmed, icke tillkännagifva, i hvad mån denna anmärkning gäller Krigs-Kollegium och vården om dess tillydande Kassor, får Kollegium i underdånighet upplysa, att så beskaffade ”böcker eller liggare, som Revisorerne ansett behöfliga och af nytta, redan funnits sedan den lid, då utlåningen tog sin början för Krigsmanshusoch Militie-Boställs-Kassorna, En per Mille-fonden, samt de under Kollegii Underhålls-Afdelnings vård ställda räntebärande fonder, och att dessa böcker eller liggare vid hvarje inventering varit att tillgå. Den nådiga remissen följer härjemte; och Krigs-Kollegium Ira uthärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligligste tjenare och undersåter, J. P. LEFRÉN C. Meijer. G. Söderberg. C. J. Salomon. J. L. Bäck. Carl D. Forsberg. O. E. Wåhlberg. Slockholm den 27 Februari 1846. J. Öfverström. 352 — Kongl Krigs-Kollegii Artilleri-Afdelning^ underd. Utlåtande, i anledning afr 1845 års Revisorers Berättelse, angående granskningen af nämnde /.ifdelnings räkenskaper. Stormäkiigste Allernådigste Konung!
Ibland springer hon bort och flyttar åskproppen i en telefon, och när sedan någon ringer på till abonnenten, som har den där telefonapparaten, så kommer han ingen väg, ty dtn andres telefon är » stängd till jorden », och på stationen sitter telefonisten och skrattar i mjugg. Ibland är hon ute och ställer till kontakter för att hennes älskvärda abonnenter skola få något att förarga sig öfver. Men skämt åsido! Visst är att telefonisten rår för alla fel, hvilka uppstå, vare sig å telefonapparater eller linier, vare sig de uppkomma genom storm och åska eller förorsakas af abonnenternas egen tankspriddhet eller obekantskap med telefonen. Det händer t. ex. att hr X — vi hålla oss alltid till den obekante storheten — helt enkelt står med hörtelefonen i hand och ringer på till stationen. Som han heller icke kommer ihåg att trycka ned klykan, gå hans ringningar naturligtvis icke fram. Hr X är affärsman, vill nu tala med en annan affärsman om affärer och har just hållit på att kalkylera. Siffrorna dansa lätt och ledigt fram genom hans beräknande hufvud, allt under det ban ringer — och ringer förgäfves. Ringning n:r 1, ett ögonblicks väntan — intet svar. Stora ögon. Ringning n:r 2. — Fortfarande lika tystlåtet. » Är människan galen? » En tredje, fjärde, femte ringning — allt förgäfves. Nu är det bra för telefonisten, att hon icke kan se och höra sin ärade abonnent, ty nu är han — alldeles rasande. Men ringer, det gör han, ringer gång på gång — fram skall han. Ögonen rulla, och ådrorna i hans panna svälla. Slutligen måste han hämta andan och torka svetten ur pannan. Uttröttad stöder han armbågen — mot telefonklykan (hörtelefonen håller han alltjämt i handen). » Vänta bara, den där människan skall få se på annat! Vänta bara! » — Nu ännu ett försök, det sista. Och i det han behåller samma hvilande ställning, som han nyss intagit, vrider han om vefven ett par hvarf. — » Centralen. » i&gt;n bryter det löst. Och nog får telefonfröken — sina fiskar varma.
Proposition, N.o 63. må kunna fördröjas, intilldess genom vana vid decimal-systemets tillämpning å mynt, vigt, längdmått och rymdmått för våta varor, samt medelst undervisning i folkskolorna, en allmännare kännedom om det nya rymdmåttets förhållande till det förra tunneoch kapp-måttet hunnit beredas, och Kongl. Maj:t sålunda kan finna tiden vara inne, att, med något hopp om framgång, förordna om förändringens fullständiga utförande; varande ock redan vid sistförllutne Riksdag af tvänne Riks-Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, den önskan uttryckt, att de delar af decimal-systemet, som röra mynt och vigt, såsom bäst passande att inöfva allmänheten' i det nya systemets begagnande, må allmänt påbjudas ett eller annat år förr än de nya indelningarne för mått och mål.» Stats-Rådet Reuter daid yttrade i underdån.: * Jag anser mig skyldig att till protokollet uttrycka min farhåga, att de ifrågakomna förslagen, att, i stället^ för de hittills i handel och vandel använda räknesätten, införa decimal-system, skola föranleda osäkerhet, oreda och måhända äfven förluster. Hade Rikets Ständer begärt förslag i omnämnde hänseende, grundade på beqvämlighet och bestående, väl bekant och utan synnerlig olägenhet följd ordning, hade jag icke ansett mig kunna i underdånighet tillstyrka Nådigt godkännande af nu föredragna förslag. Då dock Rikets Ständer endast velat hafva afseende fästadt på »konseqvent vetenskaplighet», och således ansett vidtagandet af en i väsendtliga delar ny ordning icke hafva några betänkligheter, anser jag mig oförhindrad att med föredraganden instämma.» Detta yttrande biträdde Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-Ministern, Grefve Sparre. Kongl. Maj:t behagade till alla delar i Nåder gilla och godkänna hvad Föredragande Departements-chefen i underdånighet anfört, och befallde, att, i enlighet med Departementschefens förslag, Nådig Proposition i ämnet skulle till Rikets Ständer afgå, på sätt bilagan vid protokollet utvisar. Ex Protocollo C. A. Schalén.
Skulle åter en sådan utomlands bortrymd sjöman, emot skepparens lof och tillstånd, der antaga tjenst och alldeles blifva borto, så anses han såsom menedare mot Kongl. Majit och Sveriges krono, och alt hafva förverkat alla dess uudersåtliga rättigheter och friheter häruti riket och underliggande herradömen: börande allt, hvad en sådan rymmare här uti arf skulle kunna tillfalla, vara förbrutet till coopvaerdie-sjömanshuset, ulan att någon af rymmarens antingen samarfva eller närmaste arfvinge deruppå något åtal skall kunna göra; men i fall han efter rymmandet, eller sedan lian blifvit qvitt och ledig dess hos främmande antagne tjenst, sitt brott ångrar och godvilligt, samt inom natt och år, antingen på någon utrikes ort antager tjenst på svenskt skepp, eller ock hos någon derstädes varande svensk minister, agent, consul eller eommissarrus sig anmäler till att erhålla pardon och åter få komma lill fäderneslandet, samt framdeles få tjena på svenskt coopvaerdie skepp, eller ock sjelf bär i riket åter sig inställer; så vill Kongl. Majit pröfva hvarje måls serskilda beskaffenhet, samt huruvida en sådan förrymd sjöman, som sitt begångna brott ångrar, må undgå det stral! som han förtjent, och sig i nåder deröfver utlåta. — Uti 16 §. afi83o års konsulssrtadga är förordnad t, att, om sjöman rymmer under det fartyget ligger i främmande hamn, bör, om skepparen del fordrar, konsul, genom sin embets åtgärd, söka» återskaffa rymmaren och honom i tjenst åter insätta; och innehåller 19 §. af samma stadga, att, örn konsul erfar att förrymd sjöman uppehåller sig å utrikes ort, skall lian, i fall sjömannen är svensk, underrätta honom om de i kongl.
Man kan ha olika åsigter om delar af den, man kan tala om brist på finkänslighet i teckningen af personer, som stått i ett nära förhållande till författaren, man kan förebrå honom att hans sedlighets-råd till unga gossar ej äro så alldeles gagneliga för dem, man kan också stötas af den alltför rättframma uppriktigheten och vilja ha ett och hvarje annorlunda skrifvet. ,m Hvad nu detta sista vidkommer, så är det för väl att ingen författare gör mig till viljes i att skrifva så som jag ville ha det. Ty det skulle bli ganska tråkigt för hans andra läsare, som hvar och en ville ha det på.ett helt annat sätt. A nej, låt författaren vara den han är och klandra honom inte för att han ej är dig lik. Hvad finkänsligheten vidkommer, så har Strindberg visat sig ha den egenskapen, nu liksom förr, i tillräcklig grad, — då han nämligen vill ha den. Man blir ails inte öfverraskad deraf, sedan man läst Utopierna, novellen Slitningar i Giftas m. m. Man har talat om sjelfförgudande. Minst af allt träffar den pilen. Det är nämligen inte nog med att författaren allt igenom sökt se sakerna från flere håll, gifva rättvisa åt hvarje förmedlande drag, .han har också lyckats häri — till den grad till och med att hans egen bild långt ifrån blir rentvagen, hvil-ket1 han aldrig försökt och äldrig tänkt. Då hade han skrifvit på annat sätt, då hade han ej med en så rent af fanatisk uppriktighet plockat fram hvarje drag på godt och ondt, som kunnat gifva relief åt bilden, han ville visa. Han har riktigt på allvar » dykt ned i sig sjelf, » städat i sin själ », som det hette i Sömngångarnätterna, och alltigenom sträfvat till att vara rättvis mot sig sjelf som mot andra. Just denna skrupulösa sanningskärlek, som ej ryggar tillbaka för några konseqvenser, är karaktäristisk för Strindberg — och aldrig har den ännu kommit så frimodigt och manligt fram, följaktligen ej heller så vinnande, som i detta verk. Vinnande? — Det är kanske en individuell åsigt. Den får i så fall gälla för hvad den kan.