Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
„Ack, du oförståndiga barn! En otrogen, en son af en hund! Och jag nekade dig ej att sitta om aftnarna vid brunnen och höra honom tala och berätta för barnen. Ja till och med hindrade ej när han lärde dig skrifva på papper. Och det är nu tre år sedan och du är nu fjorton år gammal och fullvuxna menniskan och borde ju förstå att ej tänka på en otrogens ord. Lägg dig nu bara ned och sof. En ung flicka skall alldrig tänka på annat, än att vara vacker“. Stormen for hvinande öfver svarta hafvets våg. Det sjudande vattnet reser sig till berg, topparna piskas sönder till yrande skum. Som ett spån kastas den lilla värnlösa farkost, som kämpar mot hafvets raseri. Finnes då intet menniskolif ombord? Hvilken last är så värdelös, att den vågas på svarta hafvets bölja, då vinterstormarna rasa och töcknen draga öfver sjön. Fartyget är lastadt med rosor. Sköna rosor. Tjuguåtta af Georgiens och Tscherkessiens skönaste rosor. Purpurrosor nyss, men nu liknande den hvita rosen från Damascus, som synes blott äga qvar ett återsken af morgonrodnaden, dröjande mellan bladen. Men mannen, rosornas ägare, han är icke blek som lifvet, han är blek som döden. Mellan de sammanpressade läpparne framtränger en ed; det är hans egendom, som hotas af undergång. Ensam på det vida hafvet strider den lilla Kaiken med stormen. Ingen seglare vågar sig denna årstid ut. Men just derföre är det lilla fartyget ute på färd, ty nu ligga äfven de ryska kryssarne i hamn, hvilka eljest jaga hvarje köl som, lastad med menniskovaror, hastar öfver vågen. Derföre måste de sköna rosorna utsättas för svarta hafvets vinterstormar – om många förgås betalas de öfriga desto bättre. Hvad mer om de alla måste lida af resan, de som qvarlefva vinna ju ett lif af glans; det lif man från barndomen lärt dem att anse för en qvinnas högsta lycka. Men se, vid horizonten dyker opp ett segel.
Med Bewillningsoch Oeconomias-Utssotten finner jag icke ssal dertil, at andra an hemmansagare och brukare a landet, som pl-oclucer^ spannemal och manligen aga eller disponera ssog, mage hafwa rätt at tilwerka bränwin; at haröfwer utsträcka tillåtelsen, more at handla einor grunderne af hwad som är gagnande för Jordbruket och Landet, at bereda oordning och förderf, och at betaga jordägare samt medel at nyttigt bruka hwad dem tilhörer och med rätta bör tilkommä. Den enda giltiga orsak som Städerne kunna förebära, för den dem rillagde rättighet, at bränna bränwin, med förbehåll likwäl endast för husägare och den eller de, som deras ratt innehafwa, ligger i behofwet af drank för kreaturen, som Stadsboen icke tilräckeligt torde kunna frän landet bekomma, ty säd behöfwa Le altid köpa, likasom wed. Om -84 Den 6 Mars. Om ej erfarenheten wisar, at bränwinsminutering icke stär at förhindra, borde hwarken Odaleller andra Krog-r tillätas at sälja bränwin, til förekommande af samqwäm, der spel, laster och liderlighet utöfwas, men sädane förbud werka merendels derhän, at Staren saknar Krogafgiften, hwarmed likwäl icke trefnad eller walsignelfe lilflyter Samhället.
Det är icke likgiltighet, icke apathi; det är någonting annat. Det är det gudomliga fröet inom oss, som då visar sig uppvext till en vacker blomma. Harald tog en spegel och undersökte sin axel. Ja, helt nära den aflägsnare delen af armvecket såg han bokstäfverna temligen tydliga der. Detta hade han aldrig sett förut; väl hade han vetat att der var ett ärr, men det var allt. Nu minndes han hvad Erik berättat honom beträffande Stella. Båda hade de således samma bokstäfver, samma tecken, tillkomna antingen vid födelsen, eller troligare efter den. Då ryste Harald; han undrade icke nu på hvarföre icke han älskade Stella framför Irene. Vi göra honom dock orätt om vi säga att han nånsin undrat derpå, ty Irene var fullt ut den bristande delen af hans själ ... att så säga, hans själs komplement. Men han minndes ... hvad vi kanske icke mera minnas ... han minndes hvad han talat med Erik den gång, då Irene och Stella första gången sågos; han sade, att han älskade Stella blott såsom en syster, men medgaf, att han under andra förhållanden ... förstås om icke Irene kommit i hans väg ... kunnat börja älska Stella. Men då dessa andra förhållanden icke inträffat, uppsände han nu sin tacksägelse till försynen, som icke styrt hans fjät till ett namnlöst elände. Af årets sista dagar hade det gifvits ögonblick, då han tillochmed förbannat sin kärlek till Irene ... nu gjorde han det icke mera. Oaktadt dess missbruk qväljde honom, tackade han dock Gud för denna kärleks verklighet. Mångfaldiga tankar strömmade inom honom, först mera sammanhängande och klara, sedan mera enstaka och förvirrade. Han kände ett behof att betrakta molnen eller himlens blå; han släckte ljuset och satte sig vid fönstret. Dagen hade varit blid, så att det tillochmed regnat; men om aftonen började molnen skingras och nu under den djupa natten var himlen molnfri och tätt besatt med stjernor. De skeno en del af sitt stilla ljus i Haralds själ, och han tyckte sig känna dem ganska väl. Det smärtade honom, när han såg flera af dem småningom försvinna; han ville icke hafva dag ännu.
— Såväl jernoch metallvågen, som alla gamla jernoch varu-magasiner, hafva derföre måst undanflyttas, och ett område af stadens mark om 2 tunnland 7 kappland har blifvit till Jernvägsrbolagets disposition öfverlemnadt. Häremot har staden, genom i behörig ordning verkställd expropriation, tillegnat sig från Ulfvi bys ägor ett med stadens mark sammaphängande område af 9 tunnlands 25 kapplands vidd, hvarå ny jernoch metallvåg samt nya jernoch varu-magasiner i ordnadt skick blifvit uppförda samt planering och grusning är verkställd, så att, ehuru efter hand flere magasinsbyggnader, i den mån de af behofvet påkallas, torde uppstå, ordnandet af lastageplatsen redan kan anses fulländadt. Samtidigt härmed har ock det stadens rederibolag tillhörige fartygsvarf, beläget å motsatta östra stranden af ån, blifvit flyttadt längre åt norr, för att lemna tillfälle till den betydliga utvidgning af hamnen, som nu pågår, i ändamål att bereda utrymme för transport-medel till sjöss, motsvarande dem till lands, som jernvägen kan komma att framkalla. I öfrigt har under sednare åren mera håg än förr visat sig •för nybyggnader inom staden, som dock motverkats af de genom uppköp för jernvägens behof och andra orsaker betydligt stegrade pris på virke samt af ökade arbetslöner. Stadens folkmängd har, på sätt uti 2 § är anfördt, under ifrågavarande qvinqvennium ökats med 08 personer, så att den år 1855 utgjorde 1,582 personer. Såvidt måttstocken för bedömandet af sedlighet icke skall hemtas från antalet af födde oäkta barn, befinner sig detta samhälle uti ett fördelaktigt förhållande. Åtminstone har något brott af svårare art icke blifvit inom stadens domvärjo begånget af någon staden tillhörande person, och antalet af mindre förbrytelser, såsom snatteri och dylikt, har ej varit betydligt. De flesta åtal vid stadens domstol för de svåraste brotten, såsom stöld och förfalskning med mera, hafva angått kringvandrande lösa, om än med pass försedda, personer, och åtalen för fylleri och oordningar hafva drabbat marknadsbesökande, allmoge och forbönder, synnerligast från Bergslagen.
Derföre är det så angeläget, att R. o. Ad:s electorer må kunna taga ett lägre nummer till ordför, och de högre vinna nödig erfarenhet, innan de sättas till ordför. Jag anser derföre ytterst angeläget, att R. o. Ad. bifaller detta betänk. Hr Lagerhjelm, Pehr: Den värde talaren, som opponerat sig mot bifall, har bland annat anfört, att i sjelfva motionens framställning låg en brist i conseqvens. Motionären hade nemi. föreslagit, att valet första gången skulle bestämma hvilken som skulle vara ordförande, men att sedan tillflykt måste tagas till den gamla principen. Detta är 1(34 Den 7 Juli f. m. visserligen sannt, men jag ser likväl deruti ingen skada. Ser man ej deruti någon skada, så lemnar jag till honom att bedöma, hvartill det skulle tjena att ingå uti något ytterligare val. Är en ledamot borta en dag, så tager det ej bort karakteren af Utsk. Är det således af vigt, alt valet tillsätter utskjsordför., så är den fördelen vida större än inconseqvensen. Fördelen af att välja ordför., i stället att bestämma dem efter nummerordningen, är af den siste talaren ådagalagd; jag ber dock att få tillägga, att efter min erfarenhet, som likväl icke är stor, nemligen hemtad blott från trenne riksdagar, jag ej kan säga, alt det icke så mycket är brist på skickliga ämnen till ordförander, som ej mera svårighet att, sedan man bestämt sig för ordför., kunna välja sådana, som kunna komma in med dem i Utsk. Så har det handt, att en och annan person, passande till ordför., mast uteslutas, men ännu oftare, att personer, som haft hög nummer, ej kunnat användas. Jag inser dessutom, sedan R. o. Ad, blifvit så utvidgadt i sednare tider, så vidt jag kan uppskatta förhållandena, ingen skillnad emellan dem, som hafva en hög, och dem, som hafva en låg nummer, i afseende på förmågan. Om jag ser efter hvilka som sitta såsom högre embetsman, finner jag icke, att de äro tagna blott af den högre Adeln. Så var det ej förr.
Kammar-Rätten granskas, nu, jemte de för år 1836 blifvit der reviderade med anmärkningar, men deremot för år 1837 icke undergått fullständig granskning af det utaf vederbörande tjenstemän i HufvudLoken antecknade skäl, att densamma, som i anseende till verificationernes vidlyftighet erfordrar 9 månaders gransknings-lid, ej förr än den 1 Februarii delta år till bemälte Fmbels-Verk aflemnats. Debet. Balance från föregående året: Krutoch Salpeterförsäljnings-medel . 143,338:40.— 116,377. u Balance till följande året: 1. inen hvarifrån afgå calculerad Skuld till Stats-Verket och till Anslagstit larne för behållningar derå 262,678:44. 4. 342,140:38. ». Säger 74^218:4i. 5. 63,271:31. 8. Summa 716,835:42.— 778,227:21. s. — 87 - Credit. Bal ance frän föregående året: Utgift: Balance till följande året: Behållningar och Fordringar i Hufvud boken upptagne till 336,897:37. 9. 405,412:22. i. men hvarifrån afgår fordran hos Statsverket, motsvarande skulder till andra Verk, samt brister å An slagstitlarne 68,832:45.10. 56,514:23.11. Säger 268,064:39.11. 348,897:40. 2. Summa 716,835:42.— 778,227:21. ö. Inom Kongl. Krigs-Collegii särskilda Departementer hafva Räkenskaperna förts efter flere olika methoder, deraf någre äro fullständigt redovisande och lätta att uppfatta, men andre åter, såsom de för Militiae-Boställs-Gassan och Utrednings-Afdelningen särdeles invecklade.
Vireda till hufvudstadenptifctJl han>fek»lljpnfitmi*ttåta denna synbara >Viirw)]ingfc att etti ifrigt, fl 11 u 1 n g st 11 lfa i le:r j sk tt U/t-LikskyncWuhtelom ,« n ■ ve r k 1 i g vi u nio g q frat utfört den,t*ftt«4>ie^de>.(iutvägen alt pi, liä|jsj&,n<ihö<i' t i 1 lsd tcf n d e ;fa f, dpder ✓'matsäfikoch ti -i^q* sitt HtfvffriWf dill Niörtrköping, der det aft Spapulattffer -ftp^köpos, och tilt en deLrfelf* fores, i tydligen häraf, »tf! li$ huru SvfjKhge ejnkatiihyses ägahett itiliaaaM ■pörtufiot*tdiUrifakUgk. 'läjm&tfiäd «jjf Ost och Höttj kitta dock lättnad af: dan more transporten, genom. öjnerjiudets lätt are jiru affär ande. till de orter, soia vid’, kännas bristar, lemna en j ördelakiig öfved-' vigt dt Svenska ILandelsvdgen. _* Ar, ej troligt, alt pä enahanda sätt, och med lika fördelaktigt resultat, de större skogar, Ridd. 0. Ad.. Frat. 177 178. 1410 Den 2g Juli e. m. hvilka genom Canalen blifva tillgängliga, ärligen skola åtmindstone mimiska Slockholm* behof af denna vara hos Utländningen. Vid inträffande miss växlar, dä vi med utländsk Spannmål nodgas understödja våra mindre sadesrika landsorter, är det Norrköping som hitintills dermed föisett hela öfre delen af Småland; och vi hafva nyligen öfverlefva! ett är, då hela den södra delen af det annars spannmålsrika Östergöthland var i samma belägenhet.
Sou för or 18 Sägcnljetci'. Smarttat ccfy ©ågat. @tab 91. 91. btto . @attttitattbrag öfwer £ayeritti}6 Satt för ar 18 Stfgift af •Öl «&> ■& C3 03 r> o' 5' © Ctt 3 " -Ss ;a> ®ä Oo co 00 ** u 5 » © ■6>^J § & or rt 5 co o. \\ as 3*6» •guSprefier. a a Öf»ocrftö •ajlj»miing Sätt för ar 18 (Efter ferjtilba Sangber odj fjortetfningar. <?S~ C» Co 5 3. ST» cg ■s C% or C? o: !? s?> o *u~ 2. cS CO <2? ÖftocrbrnQ fron £ajrm«gs Stin för or 18 Slutat efter 2:bra IDfwerbrag från Snntmanbragcn öfwer £ajrerittg6 Äungägårbar odj Ärono Sägculjctcr. SBcrgmcrf. SJJanufacturier, gatrifer otf) inrättningar. Qwarnar odj ©ägar. Summa. 1 S8 Uz cr § Os « or > 0utnmarifft féytract öfwer tjcla 23ett>ilttuugctt, efter 18 Sätt, för är 18 * ST a r i f efil'ev SSärbet å $ cutm atty, font iitiiehaftoaS ttnbcv eganbesrätt, [arnt be i 2 2lvt, 20 §. af 23etDiUntttg3«@tabgau omförmälba .Remman, hwilfet tv arbe Ijwarje Sv, inttll näfta 91 i fäbag, icfc får, för något Sätt, u^pffattaS lägre, ätt tjär utfättc§.
Redaktör o c h utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Telef. 6 1 Wilhelmina Författarinna till Ret s! ; ede i vår literatur, som omfattar 1840-talet, är af stort intresse, ej minst i skönliterärt afseende. Det är visserligen sannt, att de stora skaldernas strängaspel hade tystnat eller endast tonade med matta ackord; » Kusinernas » författarinna — den snillrikaste kvinna, som vår literatur någonsin sett, och hvars betydelse det borde vara just våra dagar förbehållet att rättvist uppskatta — hade gifvit det bästa hon kunde; och man hade redan hunnit varsna ormen bland Almqvists törnrosor. Som sagdt, det var ingen guldålder; för en sträng granskare skall kanske ej ens silfrets fulla gedigenhet stå profvet; men man kan väl ändock ej tala om bara kopparn hos ett årtionde, hvilket såg uppkomsten af Emilie Carléns » Pål Tärning » och » Rosen påTistelön » samt Onkel Adams » Genremålningar »; hvilket hörde de ungdomligaste och klangfullaste slagen af Bernhard Elis Malmströms, Nyboms, Talis Qvalis ', Sätherbergs och Wilhelm von Brauns lyror; hvilket vexlade om i lefnadslustigt skratt eller känslosamma tårar vid åskådandet af Blanche ' s 47. TJtgifning-stid: hvarje helgfri fredag. Lösnummerpris: 15 öre (vid kompletteringar). Gravallius. Högadahls prostgård ». Orar / iasrs, Jolins, Johan Börjessons och F. A.Dahlgrens sceniska arbeten. Bland de under detta intressanta literära skede mera uppmärksammade belletristiska skriftställare möter oss en kvinna, hvilkens förnämsta literära alster ännu läses, ja, utgör ett af lånbibliotekens allra eftersöktaste föremål • — författarinnan till » Uögadahls prostgård ». Och hon har egentligen ännu ej fullt utträdt ur anonymitetens sköte: först på titelbladet till ett af hennes allra senaste arbeten — » Från stad och bygd » — utsatte författarinnan till » Högadahls prostgård » sitt borgerliga namn: Wilhelmina Gravallius.
Till underd. åtlydnad af denna föreskrift har äfven Krigsakademien från och med denna vårtermins början redan undergått den ombildning att dess fordna 3:dje och 4:de klasser, eller öfre afdelning, blifvit till en militärisk tillämpnings-skola under namn af krigsskola organiserad, under det att de båda första klasserna, eller Krigsakademiens nedra afdelning, tills vidare qvarstå 440 Den 1 April. under namn af krigsskolans förberedande afdelning, intilldess de i stadgad ordning snart nog af sig sjelfva bortfalla. Krigsskolan mottager elever med det kunskaps-stadium, som enligt gällande skolstadga utmärker inträdet i 7:de klassen al rikets allmänna elementar-läroverk och vid ett härmed öfverensstämmande ålders-stadium af 17—18 år, närmare det sednare, men gynnar dessutom särskildt, så väl med inträdestur som inträdesviikor, dem* som genomgått äfven d. 7:de klassen. Lärotiden i krigsskolan är beräknad till 2^ ar, inom hvilken tid är afsedt att, i bredd med militärstudierna, underhålla och utbilda de humanistiska till det omfång, de inom 7:de klassen på reallinien bedrifvas, blott med den afvikelse härifrån att Tyska språket, ehuru icke utgörande föremål för undervisning inom 7:de klassen, dock vid krigsskolan läses, hvaremot från denna uteslutits de kurser i Kyrkohistoria och i Psykologi, hvilka till 7:de klassen af elementar-läroverken äro förlagda. Genom denna reorganisation har, i ordagrann öfverensstämmelse med R. Stms i denna del uttalade åsigt, (rån krigsskolan »blifvit borttagne de, hufvudsakligen för undervisningen i humanistiska läroämnen, afsedda delarna af Krigsakademien», eller dennas nedra afdelning (lista och 2:dra klassen). Krigsskolan har med rikets allmänna läroverk blifvit ställd i omedelbar förbindelse, och sammanbindningspunkten lämpad för en ålder, högre, men icke lägre än den af 17 år, hvilken R. St:r, utan att deremot göra någon erinran, i dess berörda skrifvelse med tyst bifall uppgifva såsom afsedd.
Staten mä till det goda ändamälet bidraga. 2:0 Taffelpenningar till presidenten i Swea Hof Rätt, i,ovo Riksdaler. Att denna utgift är nödwändig, wisar sig säkrast derigenom, att Kongl. Maj:t, i anseende till 116 Den 12 Oetober. Den 12 Oetober. 117 till de knappa löne.wilkor, som, för detta i Regerings - Formen stadfästade Embete, förut sinnes pä Stat, icke kunnat detsamma wid nu timad vacance tillsätta. Den löne-tillökning af zz; Procent, som tillfaller denne höga EmbetSman lika med öfrige penninge löntagare, försätter honom dock icke i jemngoda wilkor med Iustitiä.Räd, hwilka dock i wärdighet arv under honom. Om det Hederwärda Bonde.Sbän Det bifaller de förestagne Taffelpenningarne, har Stats.Utstottet i förut afgifwit Betänkande haft tillfälle wisa, att tillgäng af Statens medel dertill finnes, utan att behöfwa pätänka nya utwägar. Z:o Landt-Staterne i de nye Länen Jemt land och Herjeådalen samt klorrbottn. Det är Kongl. Masts rätt, enligt Rege rings.Formen, att i Näder pröfwa och förordna, huru Regerings.ärenden bäst mäge skötas och förwaltas. Dä Kongl. Mast i Näder funnit Inrättningen af de ifrägawarande nya Läner nödig och nyttig, äligger det Riksens Ständer att sig yttra, huruwida medel dertill pä Stat mä anfläs. Stats Utskottet har uppgifwit, hwar. ifrän detze medel kunna erhällas, utan nägon ny pälaga. Det Hederwärda Bonde-Stände! har icke anfört något skäl, som kunnat ändra Stats.Utskottets tanka, att de nya Landt.
Såsom grund för återremissen är, under åberopande af Riksdagsfullmägtigen Jan Anderssons från Upsala Län i ämnet afgifne reservation, hufvudsakligen anfördt: att Lemkes arfvingar i vida högre grad, än 1833 års af Domstolarne åberopade Syne-instrument antydde, vanvårdat ifrågavarande qvarnoch brolägenheter, så att tvifvelagtigt vore, huruvida tillgång hos dem funnes tili afhjelpande af derå nu befintliga brister; att icke ringaste anledning vore för handen, att bemälde arfvingar skulle kunna frånvinna Kronan det för qvarnen med dess tillhörigheter nu begagnade område, än mindre de derå varande hus; att Nyqvarns bro vore i det bofälliga skick, att den erfordrade snar ombyggnad, hvilken torde förorsaka Kronan en utgift af omkring 5o,ooo R:dr Banco; att Åsunda häradsboer numera genom Kongl. Maj:ts Nådiga Resolution vunnit befrielse från skyldigheten att underhålla dammen och islafvarne vid Nyqvarn, hvilkas 4 Stats-Utskottets Utlåtande, JV.-o 225. reparerande således skulle komma att åligga Kongl. Maj:t och Kronan; hvarjemte blifvit yrkadt, att Utskottet måtte upplysa, huruvida, enligt Utskottets förslag, arrendatorerne skulle tillförbindas att ansvara för Nyqvarns bros byggnad och underhåll.
Jag wändcr mig till mitt. egcntcliga förcmält rappellcrade Minister-Staten; och denna företer wisserligen, ifrän dess Lfwcrsta till dess nedersta delar, ben ömkcligastc tafla som kan ställas under Riksens Släns ders ögon. Sjelfwa det ny ste Reglemente, som. stadgar härom, är af är 17^6 en tidpunct, nog nära tvär egen, för att wäcka wär förundran öfwer det dä ännu sä illa beräknade bchoswcn; men hwarifrän den till denne dag framst idna mellantiden warit åtminstone läng nog, för att nu stuta den orättwisa och ben stada, jag will ej säga, del Moraliska och Physista elände, som derigenom i detta Nike upkommit. Intet torde till äfwentyrs starkare tala för nddwändighcten af en reform till förbättring uti denna del, än att sjelfwa Konung (llumw/rk' IV:dc bensaw, ma bädc inlrdt och ämnat samt i anledning deraf an.- b-f.-ll» ^ä warandc Presidenter uti Kongl. Canjlict och Slats-Contoiret, att uppgöra en ny Stat soni dock ej haft »ägon päföljd, sä litet-, som nägon af samma Konungs andra nyttiga Författningar; dä det warit lika som ett egit öde, som utmärkt denne KonuNgS stp, relsc, att det äro endast hans vwisa och apairivtistg bcstut, som gätt i wcrkstAlighct, och ästadkommit hela deras f-rdcrfiiga werka». Emel - Li6 Den 6 September. Emellertid fär jag nu draga mina upgifter utur den, i enlighet med samma 1766 ärS Reglemente, för detta är iZoy af Kongl. Stats-Contoiret upgjorda, och af betz Styresman mig benäget meddelade Stat för rapclleradc Ministrar, med mera. Der finnes upförd en Ambassadeur, med ZOOO R:drS pension.
Bergverks-producter samt andra varor och förädlingar , som kunna räknas bland. Rikets exporter, måtte från Nederlags-friheten uteslutas, hvilket förbud äfven borde ovilkorligen sträckas till Rum, Sprit 'och alla sorter utländskt Bränvin samt Porter, och att umgälderna för varor, som få inkomma på Nederlag, beräknas efter deras Särskilta beskaffenhet, så att de artiklar, hvilka ej få till qvarblifvande i Riket för* tullas, beläggas med den högsta i förenärnde Tractat utsatta Recognitions afgift af en proCent efter varans värde vid införseln , och tilt lika belopp vid utgåendet, äfvensom att afgiften för öfrigt så lämpas, att tillåtna öfverflödsvarör samt sådana alster och tillverkningar, som naturligen tillhöra vårt Land och hvilka, så framt deras producerande uppmuntras, böra i en ej aflägsen framtid kunna utgöra föremål för Rikets egen Export-handel, i större mån betungas än sådana import-artiklar, hvilka ej kunna umbäras, och deribland sådana rå-ämnen , som till förädlande inom Riket måste utifrån införskrifvas; hvarjemte det stadgande synes blifva nödigt , att då sådana varor, hvarå något värde i Taxan ej finnes urstakadt, angifVas, uran att vara beledsagade med factura, deras rätta värde bör, efter för regången vederbörlig besigtning, af edsvurna Besigtningsman bestärumaSj Det 1888 JDen 2ö Juti. l)et är ofelbart enligt med ändamålet af elfl Väl inrättad Nederlags-handel, att densamma må tjena till befrämjande af en på reéla företag rigtad Transito-rörelse, meri ej af en för inhemska förbrukningen öfverflödig import af främmande varor, hvilken sednare så mycket mindre förtje* nar, att genom en
Tackjern, om Bancolåns meddelande mot pant af; BancoUtskottets Memorial, bif. af Adeln, s. 110g. af Presteståndet, s, mt, af Borgareståndet, s. 1128. Tackjernestillverkningen och handeln, om större frihet i; EkonomiUtskottets Utlåtande, bif. af Presteståndet, s. 525- återrem. af Bondeståndet, s. 552. af Adeln, s. 571. Ytterligare Utlåtande, bif. af Bondeståndet, s. 1176. af Presteståndet, s. n4.3. 1(36 Taffelpenningar, orri indragning af, för Rikets högre Ämbetsmän; StatsUtskottets betänkande, bif. af Presteståndet, s. 90. af Borgareståndet, s. 91. af Bondeståndet, s, 95; af Adeln, s. 97. Tallmans TafBarnes återställande; StatsUtskottets betänkande om. bif. af Bondeståndet, s. 75, af Adeln och Presteståndet, s. 8j. jFörnyadt Utlåtande, lagdt t;I! Handlingarne af Borgareståndet, s. i4o. af Adeln, s. 145. af Bondeståndet, s. 39?. Taxa, om upprättande af en ny Landtmäteri-; EkonorniUtskottets betänkande, bif. af Adeln, s. s? 17. af Bondeståndet, s. 2 22. af Presteståndet, s. 230. af Borgareståndet, s. 232.