Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ropades Ja, 53 It, 1* I)r-ii ii December f. m. Hvarefter Herr Grefven och Ordföranden anmodade Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus j att anföra nämnde Deputation; hvilken under bemälte Grefve# anförande genast afgick. Friherre RantzouJohan Albert, anförde skrifteligen: Sedan Ridderskapet och Adeln nu slutat pröfnirigen af BancoUlskottels Utlåtande angående Bankens Lånerörelse, anhåller jag att, för egen tillfredsställelse, få uti Protocollet förvarad min reservation emot de åsigter, hvilka, särdeles i afseende å inrättningen af den så kallade HandelsDisconten, lyckats att genom voteringarnes majoriteter i allmänhet göra sig gällande. Jag har ifrån början motsatt mig det, enligt min tanka, förhastade realisationsbesiutet. Jag hade önskat, att Banken, åtminstone intill nästa Riksdag, fortgått på samma bana, som den beträdde efter i8a3 års Ständers beslut, och der den sedermera tagit så många lyckliga steg lill sin förkofran. Jag hvarken kunde eller ville neka behofvet af en ökad sedel-circulation, såsom omsättningsmedel, för Handeln och Näringarne; men jag ville, att vi skulle öka detta så kallade RörelseCapital pu samma gång, som vi förstärkte Bankens metalliska valuta, medelst silfverköp för nja Sedlar_, emot ett bestämdt maximi-pris, väl förstå - I)en ii December f. rn. 5 endes att det skedde med urskilning, och när en fortsatt lycklig conjunctur gaf dertill behörigt tillfälle utan inverkan på kursens höjande. Jag önskade, att Banken på detta sätt fortfarit alt bereda realisationens möjlighet, och jag är öfvertygad , alt man då icke allenast utan äfventyr hunnit det önskade målet, utan ock under tiden bibehållit den jemnvigt i penningevärdet, hvilken åtminstone bordt vara realisationens hufvudföremåi.
Särskildta motioner om förbättrade UtsökningsFörmyndareoch Inteckningslagar samt oin Flandelsoch Näringsfrihet hafva tästat nödig uppmärksamhet härpå. Den andra grenen af de genom crediten uppkomna förbindelser bestå i dem, hvilkas föremål år besparing i "penningebehofvet. Såd ma åro t. ex. växlar, sorn jemte besparande *af stora penrdngecapitaler, hvilka eljest för handeln emellan aflågsnare länder och orter erfordras, tillika bespara de kostnader framoch återförandet af en stor qvantitet guld och silfver skulle medtagit. Sådane åro också Banker, hvars utgifna sedlar, då de åro ställda på större summor och alltid vid uppvisandet inlösas med full reel valuta, förena med det klingande roynteta * 244 Den 6 Martti. fästa yärde en större beqvämlighet för alla större iiqvider. Då förmånerne af en till större sedlar inskränkt Bancosedelstock, alltid skall i rörelsen qvarhålla utelöpande en stor del r£ denne, så kan en Bank använda sin deremot svarande reela valuta till lån, och på detta sått blifver industrien dubbelt nyttig, endast den iakttager att alltid hafva sina lån ställda på kortare förfallotid, och fäster noggrann uppmärksamhet dervid, att de användas till penningebehof, emedan i annan händelse den öfverflödiga sedelmassan skulle tillströmma Banken till inlösen, hvarigenom uttagandet ur dess reela fond kom att fullt motsvara lånbeloppet. r Jag tror således, att så vå! ägande rättens helgd, som befråmjandet af nåringarnes lif fordra, att vårt mynt erhåller ett orubbligt silfvervärde. Flere utvägar härtill halva blifvit föreslagne. Någre hafva trott, att om man fixerade sedelstocken till en bestämd summa, ändamålet skulle vinnas. Men då äfven med samma produetion behofvet af penningecapital kan genom en olika liflighet i circulationen vara högst föränderligt, så må.ste denna utväg vara otillräcklig. Också hafva vi'sedan sistförflutne
Bref under förra århundradet, bestämd den 4 April 1728 till 10 ä 12 är, den 4 Maj 1739 till 12 å 15 är, den 12 April 1748 till högst 50 och minst 15 ä 12 är samt den 13 Au gusti 1766 till 15 är, hvilken sistnämnda föreskrift likväl vänn föga tillämpning, enär Kronans flesta egendomar voro eller blefvo, enligt särskilda beslut dels af Kongl. Majit och dels af Rikets Ständer, upplåtna pä längre tids arrenden; och slutligen fastställdes arrendetiden, genom den ännu gällande Kongl. Kungörelsen den 17 December 1799, till tretio är. Det såsom skäl för detta stadgande åberopade ändamålet, att ”en arrendator må kunna draga nytta af sina uppodlingar och förbättringar”, innefattade visserligen väsendtliga fördelar icke blott för arrendatorn, sorn derigenom för en mansålder sage sig och sina rättsinnehafvare betryggade vid åtnjutandet af den arrén - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 98. 11 derade egendomens genom odlingar och god skötsel ökade afkastning, utan äfven medelbart för Staten, genom den förkofran af dess egendom, hvartill arrendatorn genom den längre besittningstiden vunne tillfälle och uppmuntran. För det allmänna utgjorde det äfven i statsekonomiskt hänseende en vinst att ett ej obetydligt antal medborgare, som förvalta Statens fasta egendomar, deraf funne utkomst, trefnad och tillfredsställelse för sig och sin omgifning, på samma gång som egendomarne blefvo väl skotta, odlade och bebygda. I denna syftning, och till förekommade af en sådan uppstegring af arrenden, som kunde undergräfva arrendatorernas ekonomiska bestånd, blef, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut, den ytterligare förmån genom Kongl. Kungörelsen den 17 Juli 1847 medgifven arrendatorer af Kungsoch Kungs-ladugärdar samt andra Kronolägenheter, att vid dessas derefter skeende utarrendering, det ärliga arrendet ej linge uppgå utöfver ett maximum, som Kongl.
V 35 b. *s« 35 l.b. V 35 327 20 2 210/ a. r 0 3i\ A 34 b. 25 34 a a 4 Vt a. a, Iä 04 a. |i 34 A 34 b. 3j a. a. „34 }- 22 b. 134 3- IS 34 ii 34 . a. V 35 V 35 ‘¥ 35 b. | 34 2- II 34 11 3'i A 2 '-t a. a. V 35 V 35 S 35 b. 1 34 2. fl 34 II 34 a. a. V 35 v 35 1 35 b. f 34 ä. fl 34 ff 34 a. a. V 35 ¥ 35 v 35 48 [ 256 ) 3o8 3o 23 ■ V, V 34 k 34 v 34 a. V. ?. 5 34 ?. ? 34 V 34 å. v 34 I 34 V 34 å. v 34 V 34 V 34 1- 22 1 B. flevillningerij den Allmänna: omröstning derom i Förstärkt Stats-Utskott ,,,, „ om förändring i tiden, hvarigenom den deraf till Statsbehofvens fyllande hvarje år anslagna summa bör hållas Stats-Contorct tillhanda ,,,, Sevillnings-Turordningen: förslag till förändringar i 3;dje och 4lde Art. deraf, , , , , , , , Svar på återremiss ,,,,, 1 anledning af Riks-.Slåndeus olika beslut i detta ämne angående anställd omröstning deröfver >,,,,,,1,1 , i;sta och aldra Art.; förslag dertill , , Svar på återremiss ,,,,, Sammanjcmknings-förslag , , , , , Voterings-resultat ,,,,, , se Tidsbestämmelse; Regeringsformen §. 61. Bevillnings-inkomslen; se Stats-Verkcts inkomster. „ summan: förslag till dess fördelning , , Svar på återremiss ,,,,, I anledning af olika beslut , , , , , „
Majit Enke Drottningen HEDVIG ELISA* BETH CHARLOTTAS begrafning: så har Kongl. Majit härmed velat till Likets Ständer öfverlemna att utse erforderlige medel till de dervid förefallande utgifter, hvilka förmodas kunna bestridas med en summa af Femtio Tusende Riksdaler; och vill Kongl. Majt i sammanhang härmed tillägga, att, i händelse berörde summa blifver för behofvet otillräcklig och det vid slutelig liqvid äfven skulle befinnas, att kostnaderne, dels vid Högstsalig Hans Majit Korning CARL XIII» Begrafning och dels för Kongl. Majrts Kröning och Hyllning öfverstiga de dertill bestämde anslagen, någon annan utväg till samma bristers betäckande för K ongl. Majit ej återstår, än att af blifvande öfverskott pä Stars Verkets Inkomster dertil 1 emot behörig redogörelse anvisa nödige medel för att lios Rikets Ständer vid nästa Riksdag anmälas. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständers Stats-Utskott SCc. Datum ut Supra. CARL JOHAN. C. Klintberg Vid öfvervägande af hvad Kongl. Majit sålunda i Nåder äskat, har Stais-Utskottet för sin del trott det blifva lämpligt, att till ifrågavarande kostnads bestridande påräknas den för Högstsalig Hennes Majit Enke - Drottningen fastställde underhålls-summa. — Men, då denne Summa, utgörande årligen 70,000 Ridr jemte Spanrnåls-Arrendet af Starby Kungsgård 209 Stats-Utskottets Betänkanden. 3 995 Tunnor härtill ej lemnar tillgång detta år, sedan, på sätt Kongl. Majits serskildta Nådiga Proposition, jemte Uiskottets Utlåtande af denne dag rörande Pensions-Staten för Högstsalig Hennes Majits Hof, innehålla, blott sista
Ock, i anledning häraf Herr Stats-Lommi^-saric-n och Riddaren Wälrlbt-rx, hwilken, likmätigt Kongl. Majus Nädiga Bref af d. 27 April 1809, bl^fwir i Räder utsedd, at medel härtil emottaga och ril weder böran - Den 17 Mars. 8oi börande utbetala, nu til Kongl. Stats-Oomviret inlemnat en sa beflaffad upgift, som af Stars Utfloktet blifwit begärd; sä beflöt Kongl. StatsLontoiret, at Herr Stats-Lommi88Lrlen8 i detta ämne lil Kongl. Stats-(^ontoirLt ingifne ffulle genom Utdrag af krotocollet ril Riksens Ptanders Stats-Urflott manligen öfwerlemnas. Ar och vag, som förr ffrifwit star. Efter Befallning , I^jnstber^li. ÄLördsamt rismon»!. Herr Hof-Lanr^leren och Riddaren Friherre Lk >Verter8teclt har Uti Embets-lVlemorial af d. Z i denne manad, gifwit Högwälborne Herr Baron Presidenten och Oommeucleuren samt Kongl. StatsOontoirer tilkanna, det Kongl. Majit) i anledning af Riksens Högloft. Ständers Stats-Utflotts underdåniga anhållan, befallt at en 8peLiM;us upgift til Stats-Utffoctet borde afgifwas pä hwad som under närwarande Riksdag, til underhållande af Herr Landrmarflalkens, Talemännens och r»rLri8 hos det Hederwärda Bonde-Ståndet Taffs lar, samc de sä kallade Ständens Klubbar blifwit urberaldr. I afseende pa werkställigheten häraf, sär jag anmäla, ac sedan Kongl. Maj:k i Nader funnit för godt ac stadga och bifalla, ak medel hartii borde til mig utbetalas, och jag om mgifternes bestri Sjette Bandet.
Kronan icke syntes böra vidhålla en henne genom skiftesmäns uppenbara misstag tillagd fördel, hvaraf sökanderne gått i misstning endast till följd af en, med hänsigt till deras samhälls-ställning, förlåtlig okunnighet; — och enär, vid arfskifte! efter Charlotta Kindberg, arfvingar sig anmält samt, vid sådant förhållande, någon del af qvarlåtenskapen icke lagligen bordt, såsom dana-arf, Kronan tilläggas, har E. K. M:l, efter Kammarkollegii hörande, säl funnit anledning icke för Kronan saknas till eftergift å samma dana-arf: men då, enligt hvad upplyst blifvit, Kronan icke uppburit någon ränta å ifrågavarande medel B:ko R:dr 1,691: 24. och Kammar-kollegii Advokatfiskals-embele deraf åtnjutit i aklo rats-arvode 12 procent med . „ 202: 47. har E. K. M:t endast så tillvida i nåder fästat afseende å sökandernes ofvanberörda anhållan, att E. K. M:t nådigst föreslagit Rikets Ständer, del Kronans erhållna andel af ifrågavarande dana-arf, utgörande en summa af B:ko R:Jr 1,488: 25. Ett Tusen Fyra Hundra Åtlatioåtta Riksdaler tjugofem skillingar Banko, målto, till för mån för sökanderne, efterskänkas. Efter erhållen del af de till detta mål hörande handlingar, hafva Rikets Ständer, vid pröfning af ärendet och med afseende å de uti den nådiga skrifvelse!! omförmälda förhållanden, funnit skäligt bifalla hvad E. K. M:t i ofvannämnda hänseende behagat i nåder föreslå. Hvilket, såsom svar i ämnet, Rikets Ständer få bos E. K. M:t i underdånighet anmäla; framhärdande Rikets Ständer etc. Stockholm den 25 Februari 1858. ExpeditionsUtskottets Förslog till underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 24 Fehr. 4858.
Motionären har föreslagit; att, i stället för Orden af nya Förslagets 2 $. "a/läg - 200 Stats -Utskottets ges Räkenskap” det bör hela: affordra Revisorerna Räkenskap — -— att i stal let för orden i 3:dje §. ”Täckes K. M.t lill Revisorerne latu öfverlemna” bör stu: hegare Revisorerne i underdånighet , i stället för orden i Förslagets 5:le §. ”böra Revisorerne äga tillgång" bör stå: söka Revisorerne tillgång. „ i stället för orden i 6:te §. ”K. M.t förordnar i Nåder” bör stå: Revisorerne anhålla i underdånighet, att K. M.t ville i Nåder förordna. „ i stället för orden i y:de §. ”Skola jemväl vara för Revisorerne att tillgå” bör stå: skola Revisorerne jemväl granska Och!Öfverse. „ i stället för orden i 8:de y ”aflenmande” börsta: emottagande. „ i stället för meningen i g:de 5- ”bör Seereteraren i Kongl. StatsContoiret Revisorerne tillhandagå” bör stå: må Seereteraren i Kongl. StatsContoiret Revisorerne tillhandagå. saint att i 10 §. orden ”med anledning af 3o §. i Riksdagsordningen” såsom öfver flöd ige och förvillande utgå. Varandes tillika af sistbemälde Motionär ansedt högst angeläget, att icke sådane otjenlige ordalag i Instructionen inflöto, hvarigenom den Konungen och Ständerne , hvaf för sig, tillhörande rätt blandades med hvarannan. Då R. St:r icke kunde utfärda föreskrifter till åtlydnad af K. StatsContoiret, borde de icke eller söka åtkomma ett dylikt välde genom or - Betänkande», N:o 353. 201 Jalag i en Instruction för sine Revisorer, utan allenast meddela sådane föreskrifter för deni sorn stodo i öfverensstämmelse med GrunrlLagarne oell bäst ledde till de ändamål R. St:r vid hvarje Riksdag, efter förändrade förhållanden i Statsskicket fannö för sig angeläget att ernå.
Enär nu ”Grefve Platen uppgifver, att arbetet med de an”slagne medel icke kunnat verkställas, så måste ”dertill vara vållande antingen felaktighet i Föreslaget, och då synes att man i den delen icke ”kommit till större fullkomlighet än förut, elier ”ock genom misshushållning, då man finnér af ”JBolagsstämrno-Protocollen att För ett ar omkring ”70,000 R:dr blifvit afskrifne för bortskämd proviant med flere onödige och opåräknade utgifter; så tyckes en undersökning påkallas för att 5’få veta om någon ersättnings-,fråga Iean ega tum. Emedlertid anser Grefve Platen sig ic-' >’ke hafva handlat lagstridigt då han, för att döl-'. ’’ja rätta fölhållandet samt icke blifva i saknad ”af bidraget, gör penninge-lån i Diskonten utan ”borgen, hvilket i Diskontens Reglemente dock ”är förbudit, samt efter Ständernas förnyade föreskrift, att, om afsteg från Reglementet gjordes, borde Banko-Fullmägtige sådant hos Kon’’ungen anmäla, samt Diskonterings-rättigheten ”upphöra. Herr Grefve Platen lärer således haf”va svårt att rättfärdiga sitt förhållande dermed, ”att förre Ständer utan anmärkning lemnat att 630 Statsoch Banko-Utskottens Betänkandenl ”dylike Lån varit gjorde förut. Derigenom haf’’va icke Standerne authoricerat att dylika miss”bruk finge fortfara; Motsatsen kan slutas der”af, att utaf det årliga byggnads-bidraget en viss ”Summa blifvit disponerad till afbetalning å den ”förut gjorde skulden, sorn således skulle försvin”na, men icke ytterligare förökas; den motsatta ”åtgärd är således ett missbruk af Ständernas öfverseende godhet, som sett genom fingren med 3,en olaglighet. Det blifver derföre ett skäl för ”nuvarande Ständer att låta lagligen beifra sådan ”sjelftagen myndighet, hvarigenom man ansett ”sig berättigad att disponera Diskontens tillgångar efter behag, samt befordra Diskont-JJirek”tionen till ansvar och ersättning derföre, att ”den mot
Prat. VIIB, II. Afd. 3. 34 Sen i6 Junti /. m. terrättelse tillkännagifva och behörigen styrka; hvarjemte, och om denne försäkringstagare sedermera, genom underlåtenhet att uppfylla sine hos Allmänna Brandförsäkringsverket ingångtie förbindelser, gör sig förlustig utaf sin der vundne rätt, kunde han ej för samma åbyggnad i det förra Brandstodslaget, eller den derom upprättade förening, åter ingå annorledes, än efter delägarnes hörande och med deras bifall; varandes utaf Eder föreslagit, att en författning måtte utfärdas, med den ändring och förklaring öfver 24 Cap. 4 och 5 §§. ByggningaBalken, som J, Gode Herrar och Svenske Män, för Eder del sålunda beslutit? Till denna af Eder gjorde underdåniga hemställan, har jag, efter mitt StatsRäds och Högste Domstolens hörande, jemväl i Nåder samtyckt. Jag har vidare låtit Mig föredragas dels Eder underdåniga skrifvelse af den 14 Mars innev. år, hvarmedelst J, Gode Herrar och Svenske Män, anmält Eder hafva antagit den ändring uti 2 Cap. 5 §. Kyrkolagen: att med undantag af sådane kungöranden, sorn hafva en bestämd Gudelig syftning, och med hvilkas uppläsande i Kyrkorne må hädanefter, på lika sätt sorn hittills, förfaras, alla öfriga till Kyrkorna ankommande Författningar, beslut och underrättelser skola, när Gudstjensten är fulländad, af Prästen från Predikstolen afkunnas, dock att efter Predikan, och sedan bönerne äro läste, Prästen lemnar menigheten kännedom, Den 16 Junit f. m. 33 att den till berörde handlingars åhörande bör vid Gudstjänstens slut i Kyrkan qvarstanna ; dels ock en af BondeStåndet genom dess Taleman särskilt afgifven underdånig ansökning, att allmänna eller sådana ämnen, som böra menigheten kungöras, måtte hädanefter som hittills, ifrån Predikstolarne uti Landsiörsamlingarne str»xt efter Predikans slut af Prästea uppläsas.
M. nedsatt comité för frågan omen förbättrad reglering af rikets styrelseverk, särskilda comilerade förordnade, alt samla och i ordning bringa rikets ekonomiska författningar, dem derefter granska och med hvarannan jemföra, för att till K. M. uppgifva förslag till nödige rättelser och ändringar deri, hvilket ansågs äga ett vigligt sammanhang med nämnde reglering af styrelseverken. Dessa comilerade verkställde likväl endast den erta delen af deras erhållne uppdrag, eller samlandet och iordningbringandet af de gällande författningarne; och af dessa samlingar blefvo de lill Krigs-, Commerceoch Bergs-Collegiernes omfattning hörande, pä K. M:s nåd. befallning, särskildt tryckte och till auctorileter och embetsman utdelte, likasom sedermera en dylik, särskildt uppgjord samling af de till Sundhets-Coll. befattning hörande skrifter. Den upprättade samlingen af de till Kammar-Coll. och äfven Slats-cont:s omfattning hörande författningar befans af den vidlyftighet, och, liksom många af sjelfva författniugarne, till en del af den mindre lämpliga beskaffenhet, att dess tryckning icke ansågs tjenlig; men den comite-ledamot, som densamma verkställt, uppgjorde sedan ett kort sammandrag deraf, hvilket af trycket af honom utgafs. Likaså befans den för Kammar-rättens ärenden upprättade författningssamlingen mindre lämpligt uppgjord, sä alt den ansågs Den 10 Augusti. icke förtjena alt tryckas. (Dessa begge samlingar finnas i Ci~ vil-deparlem.) Den sednare delen äler af ifragavar. vigliga arbete, eller uppgörandet af förslag till nödige rättelser och förbättringar i dessa författningar, yttrade comiterade öfverstiga deras förmåga, hvadan de afsade sig det; och vid und. anmälan derom, förklarade K. M. sig vilja vara framdeles betänkt andra skickliga personer dertill utse. Endast hvad Bergs-förfallningarnc angick, såsom utan närmare sammanhang med de öfrige, hiel' detta arbete af sedan dertill förordnade comiterade utfördt, och deras förslag af trycket ulgifvet.
Det skulle vara öf-flödigt, äå väl som temligen tråkigt, att ingå i en omständlig redogörelse för de olika, mindre reformer genom hvilka England gick framåt, ända till dess det nådde sin nuvarande frihandelstariff. Gladstone befästade i sin budget af 1853, 1859 och 1866 frihandelns grundvalar på ett sätt som, enligt hvad man bör hoppas, måste i England omöjliggöra alla angrepp derpå. Djerfvare och skarpsinnigare finansman än Peel, stannade Gladstone icke vid halfva mått och steg. Icke en enda råvara som begagnas vid fabrikat är numera belagd med umgälder, icke en enda artikel till lifs-medel som kan tillverkas här hemma. Allt har blifvit fri-gifvet, och med hvarje frigörelse har Englands handel med andra nationer gått framåt, och sådan har verkningen varit, att inkomsterna stigit, ju mera tullafgifterna försvunnit. Emellertid utkämpades hufvuddrabbningen redan 1846. Det var äfven 1846, som föreningen mot spanmålslagarne helt lugnt och utan någon ostentation upplöste sin tillvaro. På höjdpunkten af sin triumf, i hela rikedomen af sitt politiska inflytande, med en fond af 200,000 pd st. till sitt förfogande * med en så utgrenad och fullständig organisation, att de utgjorde en makt i staten, genom sin hofsamhet kommande sina fienders förutsägelser på skam och rättfärdigande sina egna tillkännagifvanden, utan att Söka någon tacksägelse eller bifallsyttring, nedlade dessa hederliga män, en vecka efter det deras mission var fyld, sitt sjelfåtagna värf, efter sju års oafbrutet arbete och sjelfuppoffring. Kan historien förete något exempel på en förening af privatmän som vunnit ett sådant inflytande, en sådan framgång och dock varit så färdiga till sjelfförnekelse? Vi tvifla derpå. Det var en underbar seger, ty det får aldrig glömmas att vid kampens början voro på ena sidan några jemförelsevis alldeles okända personer och på den andra nästan hela landets lierskan-de klass. Och hvad har sedan varit frihandelns historia i England?
Irideldt InfanteriRegemcnte, och sedan en längre tid Generaladjutant för Arméen; skul-. ]e jag tro, att uthållningstiden bör vara den, som Utskottet föreslagit, eller 4 år; byxor, stöflelter, skjorta, ullstrumpor och skor kunna ej uthålla mera än 2 år under möten, marcher, compagnimöten, kyrkoparader och någon gång större läger; derföre måste hvad på desse persedlar förloras, återtagas på hvad hufvudbonaden och jackan räcka längre än 4 år. De små persedlarnes värde är 6 R:dr, de större persedlarnes 12 R:dr; desse sednare måste således hålla i 8 år, för att fylla hvad som förloras på de små persedlnrne, då medeltiden för hela beklädnadens uthål 1- ningstid blifver 4 år. Jag är för öfrigt förekommen af hvad Friherre af Tibell anfört om bebållningarne, att de till en del bestå af persedlar. Men i öfrigt hemställer jag, om man kan beräkna en tillgång, som blott finnes en gång för alla, i ett anslag, som årligen måste förnyas. Jag tror i alla fall, alt utvägar finnas, alt på nyttigt sätt använda dessa summor. Grefve Brahe: Jag anhåller att få besvara den anmärkning, som Herr Ribbing gjort, angående det af honom föreslagrie tillägg. Jag tror ett sådant vara alldeles öfverflödigt, emedan Stat: Utskottet just föreslagit en underdånig skrifvelse till Kongl. Majit i ämnet, och jag är öfyertygad, att Kongl. Den 8 Octo ber f. m. 337 Kongl. Majit ej underlåter att taga det i öfvervägande. Jag anser derföre detta tillägg ej behöfligt, i den säkra öfvertygelse, alt om Kongl. Maj:t finner saken möjlig, framslälles den vid nästa Riksdag, och anhåller således vördsammast hos Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken om proposition å StatsUtskottets förslag.
Väl har omtalats de förläningar en eller annan Stad erhållit; desse hafva blifvit använde lika med indelte Räntor på Landet, eller Statens öfrige medel, till nödige Löner, och ide fleste ^iö St a ts-Utsk o 11e t s Städer måste ändå Borgerskapet och Stadens Innevånare deröfver på sig årligen in taxera betydelige summor till Embetsmannens aflöning; Om således Embetsmännen å Landet skola anses för Statens Tjenstemän, rnåste äfven Städernes vara det, emedan Statens Intrader genom dem uppbäras, samt Lag och Rätt genom dem för alla både i Stad och från Landet skipas och uppehållas. Det synes derföre högst obilligt, om, då Städerne för sine Embetsmän måste vidkännas större Utgifter än Landsorterne för sina, då ock Städerne med sin anpart i Bevillningen äfven deltaga i den Allmänna Civila PensionsFonden, de dessutom skola tvingas, att sjelfve göra nya sammanskotter för pensionerandet af sina Embetsmän, af hvilka, såsom Motionairen anfört, troligen ganska få kunna komma i åtnjutande af Pension, och således nästan påtagligt är, att PensionsFonden skulle genom denna tillökning af Delägare och deras bidrag snarare vinna än förlora, hvilket äfven StatsUtskottet i början af sitt Betänkande erkänt. 1823 års Statsutskott uteslöt äfven uti sitt första Betänkande Städernas Embetsmän, men efter återlemiss från 3:ne Stånd bifölls för Städerne den rättighet, de genom den nu ifrågavarande motionen sökt bibehålla, och hvartill BorgareStåndet på nu anförde skäl af både rättvisa, billighet, och efter sin andel i Statsbidragen, hoppas att Respective MedStånden bidraga genom ogillande af Utskottets Betänkande, och bifall till Motionen. Betänkan den, N:o 289, 290. 417 Häruti hafva instämt Herrar Lundgren, Aspelin, Eckerman, Lamberg, Langenberg, Winberg, Ståhle. Utlåtande, angående Anslag af Medel till Utgifternes bestridande för H. M. Drottningens Höga Kröning.