Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Anser godsegaren en sålunda förskämd vara icke kunna draga den i Införsels-tariten utsatta tull, må han äska laga besigtning å godset, hvilken då skall af Magistrats-person, med biträde af två sakkunnige och ojäfvige män, verkställas i närvaro af vederbörande Tullkammare-föreståndare, som eger att, under tjenstemanna-ansvarighet, för bevakande af Kronans rätt, besigtnings-åtgärden controllera. Befinnes godset hafva under transporten undergått förskämning, skola Besigtningsmännen ej allenast härom utfärda Förslag till Tull-taxa. 57 utfärda intyg, utan jemväl, efter granskning af behöriga lasthandlmgur, attestera värdet af enahanda vara i oskadadt skick. Derest fog till anmärkning emot förrättningen icke förekommer, antecknar Tullkammare-föreståndaren sitt godkännande å besigtningsinstrurnentet, som icke edsvurne besigtningsmän äro pligtige att. der så äskås, med ed fästa Tullkammaren försäljer sedermera, efter föregången kungörelse, på öppen auktion, i behörig ordning, hvad förskämdt är, hvarvid, under iakttagande att godset, såsom å nederlag befintligt eller oförtulladt, försäljes, införsels-tullen för det som ensligt tarifen, förtullas efter värde, beräknas efter fastställd tullprocent å auktionspriset samt för annat gods emot tanf-bestämmelsén minskas i samma mån, som auktionspriset understiger det vid besigtningen för oskadad enahanda vara bestämda värde; kommande behållna auktions-summan att, sedan belöpande tull blifvit erlagd, godsegaren tillställas Försummar godsegaren fullgörandet af bevisningen om varans förskämning utöfver fjorton dagar efter den preskriptionstid, hvarinom angifnings-inlagan, jemlikt 30 § af gällande Seglationsordning, bör vara till Tullkammaren aflernnad, ansvare för tullafgifternas fulla erläggande, derest han icke genom skriftlig anmälan hos Tullkammaren, mom samma tid, afstär sin rätt till den skadade varan, som då, medelst offentligt utrop, för Kronans räkning, genom Tullkammaren försäljes.
Till följd häraf och så vida Ridderskapet och Adeln icke skulle vilja frånträda sitt skiljaktiga beslut och förena sig med de öfriga Stånden, kommer omröstning att ega rum, för hvilket fall Utskottet föreslår följande proposition: 1 :o. Den, som bifaller Utskottets, af 3 Stånd godkända, förslag, att 2:dra mom. af 4:de punkten i 8 § må erhålla följande lydelse: ?b arder köpe-, byteseller gåfvo-bref förr än uppbud skett, å annor man transporterad/ eller öfver - Bevillnings-UIskolMs Memorial, N:o 13. 7 lätet, belugges handlingen med ny karta, e/Ve/' nyssberörde grund, för hvarje transport eller öfverlåtelse, sä vida icke densamma eger rum inom den för lagfart föreskrifna tid, räknad ifrån första köpet, i hvilket fall förnyad kar ter ing ej ifrågakomma•,» röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, kommer, på sätt Ridderskapet och Adelil beslutat, berörde moment att bibehålla sin nuvarande lydelse: ■'['arder köpe-, bytes-eller gåfvobref, förr än uppbud skett, å annor'man transporteradt eller öfverlåtet, belägges handlingen med ny karta, efter nyssberörde grund, för hvarje transport eller öfverlåtelse.» < Ett i 4 mom. af 8 § under rubriken köpebref förekommande uttryck nper läst» har af Ridderskapet och Adeln blifvit förändradt till »för läst»; men sorn de öfriga Stånden godkänt detsamma, lärer dervid få förblifva.
Enligt Utskottets förslag skall nemligen handlingen, sä vida den skall karakteriseras såsom brott, ske i afsigt att förmå annan lill affall ifrån den rena evangeliska läran. Alt en så speciel afsigt icke kan ledas i bevis, så att den brotts lige kan åt saken fällas, utan frivillig bekännelse eller att gerningen under en lång tidsföljd blifvit fortsatt eller itererade gånger upprepad eller att gerningsmannen begagnat sådane medel, som i 2 § omförmälas, är ej svårt att inse. Med antagandet af Utskottets förslag skall derföre en proselytmakare under en ganska läng tid vara oåtkomlig för lagen, enär det väl lärer dröja länge, innan Konungens Justitie-Kansler, på sätt § 7 innehåller, förklarat skål till åtals anställande vara för handen; och ännu mera osannolikt lär det blifva, att den brottslige någonsin sakfälles, då detta allena skall bero af full juridisk visshet om existensen af förutnämnde speciela afsigt. Det kan, under vissa förhållanden, vara temligen lätt att af omständigheterna bedöma, huruvida en gerning skett i uppsåt att göra skada, men att finna yttre bevis på tillvaron af en afsigt, med speciel hänsyftning derpå att förmå andra till affall ifrån den Evangelisk-Lutherska tros bekännelsen, torde i de aldra flesta fall blifva ytterst svårt, om icke rent af omöjligt. För egen bekännelse om rätta afsigten skola nog proselytmakare akta sig; de skola nog komma att förebära, såsom de hittils vanligen gjort, att de allena talat af Andans ingifvelse eller under inflytelsen af ett högre tvång. Jag förutser derföre, att en lagparagraf, så skrifven, som Utskottets majoritet föreslagit, mäste blifva utan all kraft och verkan. Och hvartill tjenar väl en lag, om hvilken man tydligen kan se, att den aldrig skall komma alt tillämpas?
Den Nordiska Fornåldern, i all sin vilda gestalt, bär, ofta i sin Caracter, detta uttryck af enkel storhet hos ett fritt och stridbart Slägte, der icke Bord, utan Tapperhet och en manlig Dygd, förde till ära, rygte och anseende. Det var en tid, då forskningen i Nordens gamla Urkunder var i Sverige allmänt idkad och högt aktad, då Tidehvarfvets Lärde täfla - Den 2 Martii. 35 de, att bland sina Landsmän sprida det ljus, sorn blifvit tändt i denna kunskapsgren, och då det äfven hos Rikets ädlaste Män räknades för en ära, för en adelig dygd, att, med en i öfrigt grundelig Lärdom och vettenskaplig bildning förena Studium af Fäderneslandets Historia, och derigenom uppsöka källorna lill dessa Minnen, som för hvarje Svenskt hjerta äro så dyrbara. Det var också under den mäst lysande Epoque i Svenska Folkets Historia, i en tid, då Svenska Tapperheten uppnådde sin största höjd och förvånade verlden med sina Vapenbragder, det var nemligen under den store Gustaf Adolphs höga Dotters och de trenne store Carl ars derpå följande Regeringar, som denna nitälskan för vår Forntids märkvärdiga och betydningsfulla Urkunder, hos Nationen i allmänhet uppväcktes och bibehölls, samt med ädel frikostighet uppmuntrades och befordrades ej mindre i KonungaSalen, än i de Storas Palats. Men denna för Fornforskningen och vårt Fäderneslands Historia så lyckliga Period, hejdades snart i loppet af den bana, den med så mycken framgång beträdt. En annan tid af motsatt riktning, närmast vår egen, uppkom, som, under den prunkande ytan af hyfsning, belefvenhet och smak, predikade, somen aktningsvärd Författare yttrat: ”Den kraftlösa ”Moral, som, i stället för det rätta, lärde det ”passande; i stället för dygder, anständighet,” som förklarade all grundelig Lärdom för gräl, och forskningen i våra gamla Häfder och Sa - 86 Den 2 Martti. gor för elt barndomsjoller, som nian vid manliga Sr bordt växa ifrån.
StatsUtslottets Utlåtande N:a 43g. i N:o 4^9* Ankom till Exp.-UUk. d. 7 April. Utlåtande, angående af Kammar-Rätts-Rådet S. Lindberg och Häradsskrifvaren A. Halldin sökt eftergift af dem ålagd betalningsskyldighet för förre Kronofogden J. H. Hoflings uppbördsbrist. (I. A.) ° Genom Remiss af den 21 nästlidne Mars, hafva handlingar, innefattande de af förre Lands-Karnereraren i Hallands Län, numera Lands-Kamereraren i Vermland, Kammar-Rätts-Rådet S. Lindberg och Häradsskrifvaren i Halmstads Fögderi A. Halldin hvar för sig gjorde underdåniga ansökningar om eftergift, af gunst och nåd, af dem ålagd betalningsskyldighet för förre Kronofogden J. H. Hoflings uppbördsbrist, med vederbörandes häröfver afgifne underd. utlåtanden, blifvit utaf Kongl. Majit i Nåder till Stats-Utskottet öfverlemnade, för det afseende hvartill Rikets Ständer finna de härvid förekomne skäl och omständigheter kunna föranleda. Af berörde handlingar inhemtas, att Kongl. Kammar-Rätten, i anseende till Lindbergs och Halldins uraktlåtenhet att iakttaga nödig control å numera aflidne Kronofogden i Halmstads Fögderi J. H.
A. 333. — rörande år i832 förrättad revision af StatsVerkels m. fl. allmänna fonders förvaltning. E. 367. — rörande år i 833 förrättad revision af de under Commerce* Collegium ställde fonder. I. ig. R. jt65. IX. A. 209. E. 366. RiddareSyne-Rälter, om upphäfvande af. Se Rältegångs Ordningen. — Directeurernes arfvoden, om minskning i antalet af, men förhöjning i beloppet. V. 91. R. i65. VIII. B. 224. A. 272. — Directeurernes arfvoden, om indragning af. III. j43. IV. R. 27. VIII. B. 224. A. 272. — Directionens instruction, om ändring uti. III. i53. IV. R. 27. VI. R. 70. XI. B. 397. XII. A. 172. XVIII. B. 3i5. XIX. A. 56. Riddarhusets cassör, om förändradt lånreglemente för. XVIII. B. 336. XIX. A. 56. — fonder, angående skyndsamt utlåtande rörande utlåningen af. V. 4. B. 225. VII. A. 54. RiddarhusFiscalstjensten, om indragning af. III. 80. R. 285. X. B. 3g8. XI. A. 119. RiddarhusOrdningen, angående förändringar uti. I. 235. II. R. 79. R. 282. VII. R. 54. VIII. Secreterare, angående ny. I. 28. V. B. 225. VI. 94. IX. A. 36a. Secreteraren, om löneförhöjning för. V. 91. R. 177. IX. B. 207. A. 362.
Ja; menuppäGrefwe törners, ^.clolpb Loran, erindran at dkN« ua fräga, säsom rörande Riksdags-ordningen, ej Den Z Julli. 45 ej tycktes kunna anses såsom nywäckt, enär alt hwad med den nu under utarbetning warande Niksdags-ordningen ägde gemenstap wo, re redan förut wäckt i Constitutions-Utstottet, blef Herr lriije8tröm8 motion til bemälte Utstött remitterad. Herr Grefwen och Landtmarstalken tilkännagaf at Kongl. Secreterare» Lor^ ärnade nästkommande Onsdag anställa offentlig examen med Eleverna i sit Institut för Döfstumma och Blinda, och at han til Herr Landtmarstalken öfwerlemnat 150 Billetter at utdelas ät de Ledamöter af Ridderfkapet och Adeln, som behagade denna Examen biwista, kunnandes deste Billetter af Riddarehus-Fiscalen erhällas. Ridderstapet och Adeln ätstiljdes kl. L til 2. Lördagen den 8 Julli. Plenum kl. 9 förmiddagen: Justerades följande: Utdrag af Protokollet hällit i Högloft. Nidderffapets och Adelns Plenum den s Iulii 1809. S. D. Föredrogs ä nyo Riddarhus-Ut klotter 45 Den 3 Julik. stöttets den 22 sistledne Junit upläfte och pä bordet lagda Memoria! innehällande förfrägan, huruwida veu, under loppet af denna Riksdag, af Ridderstapet och Adeln i wihk afseende uphäfne Clatzificationen, inä i de ännu beständande delar uti Förstaget til en ny Riddarhus-ordning uptagas Lil bibehållande eller icke, med hwad mera berörde Memorial i sam^ ma ämne innehäller, och stannade Högloft. Ridderstapet och Adeln i anledning häraf i det beslut, at anse Riddarhus-Utstottet, i kraft af Ridderstapets och Adelns remist den iz Junii tillkomma, at med förflag til Ständet inkomma rörande alla med Riddarhus-ordningen gemenstap ägande frågor.
Den, som anser, att Cassa-Creditiv må kunna beviljas ej mindre åt Associationer, som möjligen sig bilda till belåning af Svensk spanmål samt sådnne Privat-Banker, som i större scala vilja sig med spanmålsbelåning befatta, och åt Hypotheks-Föreningar, än äfven åt andre Bolag och enskilde personer, röstar Ja; den det ej anser, röstar Nej; vinner Nej, anses Rikets Ständer hafva beslutat, att CassaCreditiv ej kunna beviljas åt andra, än Associationer och Privat-Banker, som med belåning af spanmål sig befatta, samt åt Ilypotheks-Föreningar. ■* 5- » Beträffande dernäst de iakltaganden, Utskottet för öfrigt uti 21 punkten föreslagit, i afseende på de från Banken utgående Cassa-Creditiv; så, enär 3:ne Riks-Stånd bifallit hvad under Litt. a. är föreslaget, utan annan förändring, än att förhållandet emellan Cassan och Sedelstocken blifvit af 2:ne Riks-Stånd till siffran utsatt, i öfverenstämmelse med Riks-Ståndens i io:de punkten fattade beslut, förfaller Högloft. Ridderskapets och Adelns redaction af stadgandet under Litt a.; hvaremot tillägget af 2: 5, efter ordet "förhållande”, torde af Rikets Högloft. Ständer godkännas. *2?
Ständer; att de städer, uti hvilka rättighet att, utan afgift, införa och för sälja kött, bröd och dricka ännu icke är Landtmannen medgifven, fortfarande böra erlägga den genom Kongl. Kungörelsen af den 3o November 1810 för dessa städer stadgade salu-accis-ersättningsafgift, intilldess införselsoch försäljnings-frihet af ofvannämnde förnödenhets-artikiar af någon utaf dessa städer medgitves, då, året efter det införsels-friheten är medgifven, samma stad befrias från erläggandet af den i tariffen ufrsatte afgift. Bihang till R. St. Och då, i fall detta Utskottets förslag skulle vinna Rikets Högloflige Ständers bifall, den summa, som salu-accisen årligen kommer att utgöra, icke till bestämdt belopp kan beräknas, helst det af den accis-afgifts-erläggande staden beror, att, genom medgifvandet Lill Landtmannen af införselsoch försäljnings-rättigheten, undgå afgiftens utgörande, får Utskottet tillstyrka Rikets Högloft. Ständer: att, på sätt Kongl. Mapts Nådiga Proposition i denna del innehåller, endast en summa af y,5oo R:dr må vid Statsregleringen såsom städernes salu-accis-afgift upptagas. Jemte öfverlemnande till Rikets Högloft, Ständer af förslag till den blifvande Bevilluings-Förordning åtföljande tariff, som utvisar repartition af den så kallade salu-accis-ersättningen, får Utskottet vördsammast fästa uppmärksamheten derpå, att uti den tariff, som uti detta afseende är Bevillnings-Förordningen af den 21 Februarii i83o följaktig, äfven så kallad Qvarntulls-ersättning för 3:ne städer finnes upptagen, utgörande för Stockholm 12,000 R:dr, för Götheborg 2,3^5 R:dr, samt för Carlskrona 025 R:dr, eller tillsammans i5,ooo R:dr.
Sammanräknade kostnaden för dessa resor utgjorde 181 R:dr 3.0 sk. 4 r:s6 och Fouraget synes, enligt omslutet af 1829 års Cassaräkning, hafva uppgått till 2^5 Rrdr 8 sk. 1 r:st. vid tira Commissariatet reste Commissarien år 1829 till Intendenten, för att erhålla Instruction; kostnaden uppgick till i5 R:dr 29 sk.. Intendenten reste för 298 R:dr 19 sk. 6 r:st. i ändamål att uppgöra PrisCouranter, och åtföljdes på denna resa af en Cäncelllst,. livars resa kostade 61 R:dr 45 sk. Commissarien reste till Stockholm utan att ordre eller attestatum blifvit Räkenskaperne bilagdt» vid 3:dje Commissariatet gjorde Commissarien, år 1829, en resa för att hyra ett Magazin och emottaga fourage; resan kostade 83 R;dr 26 sk. vid 4: de Commissariatet uppgick, år 1829, kostnaden för resor till och ifrån PöstContoret, för att aflemna och afhemta Bref, under Mötestiden, till ett sammanräknadt belopp af 5o R:dr 3o sk., samt, för att hemta Medieamenter och besigtiga Ved och Lägerhalm, 611 25 R:dr 4° s^* 3 r:st. Och har år 1800 Passevolance-Fonden äfven fått vidkännas kostnaderneför resor som RegementsCommissarier företagit: till Chelen t 67 ) endast för att anmäla sig till tjenstgöring vid mötet, eller att aflemna redogörelserne för mötet; samt 2:ne gånger lill Örebro, för att upphandla 264 kannor Bränvin, sorn han likväl sedan köpte på stället, der lian sjelf bodde. 4:o Åtgången af Skrifmaterialier synes hafva varit nog stark vid Tredje Commissariatet, der den år 182g bade uppgått till i36 R:dr 24 sk. 8 r:st. 0:0
Gud välsigne min käre Albert och mitt kära fädernesland, som har visat sig så stort i d a g! Man kände sig så tacksam mot Gud allsmäktig, som tycks visa sig i allt och välsigna allt. » Både drottning Victoria och prins Albert följde i detalj sina barns undervisning; och deras uppfostran, lika praktisk som enkel, gick alltid ut på att göra dem till goda och dugande samhällsmedlemmar, på samma gång som de invigdes till den höga ställning de skulle komma att intaga. Glada och lyckliga barn voro de, i studier såväl som i lekar, vare sig de ströfvade omkring i skotska högländerna rundtorn Balmoral eller sysslade med husliga göromål i sin schweizerstuga vid Osborne, reste med sina föräldrar eller arbetade under deras ledning. I synnerhet var det den särdeles begåfvade prinsessan Victoria — nuvarande änkekejsarinnan Fredrik af Tyskland — som ända till sitt giftermål allvarligt studerade för fadern. Under drottningens ansträngande officella lif utgjorde umgänget med barnen hennes största rekreation. I synnerhet var det medan de alla vistades i det kära hemmet i högländerna, som hon kunde ägna sig åt sin familj och de underlydande. Här gick hon omkring i stugorna som en vanlig landtfru, alltid med sympati deltagande i sorg som glädje. Vid sjukdom eller dödsfall kunde hennes underlydande alltid, intill denna dag, vara säkra att deras drottning infinner sig för att deltaga, trösta och hjälpa. Hårda och svåra förluster ha kommit på hennes egen lott, så att hon vet hvad det är att sörja. 1897 I april 1857 föddes hennes yngsta dotter och i januari året därpå stod hennes äldsta dotters förmälning med den älskvärde kronprinsen af Preussen; 1861 hade hon sorgen att förlora sin mor, 75 år gammal. Prins Albert — » Prince Consort, » som han sedan några år officielt kallats — visade tecken på att vara öfveransträngd genom sitt aktiva deltagande i förberedelserna till 1862 års världsutställning i London. Sommaren 1861 företogo drottningen och prinsen, åtföljda af de fyra äldsta hemmavarande barnen sitt tredje besök i Irland, liksom alla deras resor, af stort intresse.
Desse sednare skola väl veta att liksom de, om hvilka fråga nu är, dölja sina transaclioner tills ansvar ej mera kan utkräfvas af dem, och vi kunde måhända en gång få departementschefer, som hvardera med lika samvetsgrannhet och sparsamhet förvaltade sin departemenlscassa såsom Utrikes Ministern före den nuvar. förvaltat cabinettscassan. Med huru många millioner hade vi då betryggat Rikets credit och säkerhet? Derpå lära de kunna svara, hvilka påstå, ”att eftersom man i cabinetlscassans namn har gjort en skuld, är det R. St:s skyldighet att erkänna den för Rikets och anordna om dess betalande.” Någon olägenhet deraf, alt våra ministrar icke hos hvarje jude äro ansedde såsom Rikets skattmästare, såsom de der efter behag få ösa ur Rikets pung, kan jag icke finna. Det målte vara för att tvinga Regeringen till sparsamhet och till att ej öfverskrida de summor, hvika Ständerne för hvarje departement eller titel anslagit, som 76 §:n Reg.F:n blifvit stiftad; men hvartill gagnade den, örn vi, genom ett erkännande af af alla de skulder, hvilka Regeringen utöfver de anslagna summorna gjorde, lemnade vår sanctionåt dess eluderande. Då R. St. icke anslagit så stora summor till utrikes departementet eller något annat, att dermed kunna bestridas några utomordentliga och lysande ambassader eller dylika företag, hvars enda ändamål är den fåfänga prakt, som må anstå de söderländska veklingarna, men ej Svenska nationen, hvilken åtminstone förr på andra vägar sökt bibehålla sitt anseende i Europa; så lärer det vara R. St:s mening, alt sådana för ett fattigt land såsom Sverige äro icke blott onödiga utan olyckliga. För oförsedda händelser, då det gäller Rikets försvar eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål, hafva R. St. anordnat de uti 63 §:n Reg.Fm omnämnda creditiver. Vidare anser jag oss icke hafva rätt att så använda våra medborgares bidrag, som att anordna dem till betalandet af en skuld, hvilken en minister uti Rikets namn gjort, utan att dertill vara berättigad.
TORSTEN (fattar hennes händer och håller henne ifrån sig). Helena, sök icke att återkalla den tiden igen! Jag vill det icke, hvarken för din skull HELENA. det än att lida utan kärlek. eller min. Vi hafva redan fått lida nog därför. Nå ja, om kärleken är ett lidande, bättre TORSTEN. Kärlek! Jag tror icke på din kärlek. HELENA (drar bort sina händer, vänder sig ifrån honom). Du älskar mig icke. TORSTEN (ser forskande på henne). kommer till mig, är det icke af rädsla? Svara mig, Helena, är det af kärlek, du nu 93 HELENA. för ensamheten. Jo, det är sant, äfven af rädsla TORSTEN. Eller för något annat. HELENA. Hvad menar du? (Deras blickar mötas, hon vänder bort sina.) TORSTEN (går närmare henne). hur krampaktig, hur osann den är, denna anRansaka dig själf, Helena, ser du icke strängning att uppväcka det förflutna. Och för kärlek? Du frestade och jag föll för var det någon lycka då, detta, som du kallar frestelsen. (Häftigare.) Men aldrig var jag säker mitt för alltid, och icke lika väl kunde vara på, att det, som du gaf mig, var mitt, endast mitt, någon annans. Aldrig vara säker, aldrig våga tro, ständigt strida, ständigt eröfra på nytt! HELENA (kallt). Jag visste icke, att du var svartsjuk. TORSTEN (lugnare). är ju kärlekens förbannelse, därför att den Och däraf gör ni er ett vapen. Det visste du, du som alla kvinnor. Det vill det omöjliga: att äga en annan människa. 94 HELENA (hånfullt). Du föraktar kvinnorna! TORSTEN. Men då, Helena, då jag älskade dig, då var det förakt i den känslan, förakt både för dig och för mig själf. Det var det, som för mig själf. Icke nu, jag ser dem blott, som de äro. räddade mig, jag ville återvinna aktningen HELENA. Och mig, mig glömde du! TORSTEN. förstå mig, Helena, sök att bevara aktningen för dig själf. HELENA. mig så!
Det är den missvext som hemsökte en högst betydlig del af Sverige, och hvilken missvext hade till naturlig följd att bränvinsbränningen måste inskränkas. Vi veta äfven att, för att underlätta denua inskränkning beviljades restitution af erlagda bränvins-bevillningsmedel. För min del skulle jag således tro att Den 5 Augusti. 14 D nian icke i detta hänseende kan gå riktigare tillväga, än då man såsom grund för den erlagda skattens belopp tager ett medium af de föreg:de 5 åren. Vid framställning af sina kalkyler, har nu Frih. Tersmeden tagit ett sådant medium till grund och ökat detsamma med 25 proc. efter deu bränvinshrännings-föiordning sorn Utsk. föreslagit och fl. St. antagit. Fri lim har då kommit till ett resultat af 795,000 r:dr b:co såsom motsvarande inkomsten af bränvinsskatten; men Frihin har icke velat beräkna denna skatt sä högt som lill 795,000 r:dr, utan har afräknat de 95,000 r:dr för den möjliga minskning af pannornes anlal som skulle kunna blifva en följd af ett eller annat bränneries upphörande. Dessutom yttrade Frih. Tersmeden nyss, att han icke tagit i beräkning den förhöjning af 33^ proc., som ytterligare blifvit lagd på ångpannorna och hvilken äter i sin män skulle öka Statens inkomst af denna tillverkning. Långt ifrån således, att den af Frih. Tersmeden uppgjorda beräkningen skulle vara för hög, anser jag den ganska låg och får derföre för min del med honom instämma uti anhållan om Hr Gr. o. Landtmis propos. på att bränvinsbränningsskatten må i beräkningen upptagas till 700,000 r:dr. Hr Apolloff, Carl Jakob: l händelse de af BondeStis ledamöter afgifne reservationer ang:de denna punkt aro följaktiga, så anhåller jag alt de må uppläsas och alt jag derefter får yttra mig. I anledn. häraf upplästes den af riksdagsfnllmäktigen Erik Persson från Gefleborgs län vid Ulsk:s betänk, fogade reserva»— lion, hvarefter Hr A p öllöf yttrade:
16 £ap. h^ilfett blifmer håDanefter få IpDanDe: ”!5Ran eller qmintta, forn ej fpllt 21 år, må ej göra teftamente., Der ej f>an eller ^on är eller förut marit gift. ©en, font fpllt 15 år, må bocf genom teflamente bortgifta fåban egenbom, ben bon ellet bon genom eget arbete fig fötwärfwat ” •4>anbel6#23alfen: Uti 11 §. 9 Cap. ät följanbe föränbring i otbalpbelfen beftutcn: ”gorbrar någon ben gälb, bon wet gulben wara, ellet nefar ffulbenät fin bonb odj fördrifning, ocb wather funnen meb ofanning, bote hälften af bet bon fotbtat ellet wägrat att gälba, ntål&ägan* beno enfaf.” HTijjgerning0#23al£en: Uti 1 §. 5 Cap. Senna §. hot blifwit fålunba fötänbrab: ”•Öwar forn lagligen talat ellet (frifwer något om konungens perfon ellet gerningar, om Srottningen, ellet om ben, forn till Sfterträ» bäre på tbtonen förflarob är, warbe balObuggen, ellet (Irajfeé meb färn gelfe å fällning från twå till tio åt, allt efter brottet ocb omftänbig* betetna berwiD.” Uti 21 Cap. 3 §. 3fteb afjfajfanbe af bet hittills flabgabe råb# btåfningésfltaffet, femmer benna §. att Ipba forn följet: ”@ör man wåfb å bern, forn (feppöbrott libit, ocb böbor någon, mijle bogro bonb ocb bolébuggeé, mannen warbe fleglab ocb qwinnan i båle btänb; bofwe ocf förwetfat allt fttt (öfa gobo.