Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dervid erfordras alla 4 Ståndens sammanstämmande beslut och K. M:s sanction. Uti den andra komma sådana frågor, sorn röra Styrelsen och förvaltningen af Riksg.cont. och Banken samt hevillningen, m. e. o., de som afhandlas uti 66, 69, 70, 71 och 72 §§:na afReg.Frn; hvarefter den 3:dje cathegorien omfattar alla öfriga frågor, hvilka erfordra 3 Stånds mening och K. M:s samtycke. Förevar, fråga, som handlar om den statsintrad Nummer-lotteriet lemnar, kan icke hänföras till den andra cathegorien, ty den finnes icke nämnd uti någon af de nyss citerade grundlags-5§:na; den tillhör följaktligen antingen i n Dun 8 April f. m. don första elior den tredje cathegorien. Men jag åtnöjer mig nu att endast påkalla tillämpning af den sistnämnda, oell åberopar lill stöd derför y5 (jin af Riksd.Ordn., mot hvilkens klara föreskrift Utskis åsigt icke lärer kunna blifva särdeles betydande Jag tror mig således hafva ådagalagt, alt R. St. icke äga rätt att förändra grundskatterna, med mindre K. M. dertill samtycker. Emedlertid har utlåt, inkommit uti den besynnerliga skepnad, att derå icke lärer kunna göras någon propos., hvarken till bifall eller afslag, nemi. då afslag ställes i motsats till bifall. Frågan röride Nummer-Iotteriels indragning är, så tilt sugandes, maskerad af en grundlagsvidrighet, sorn icke låter undanrödja sig, då utlåt, första gången förekommer, emedan det då, enligt 56 §:n Reg.Fin, skall framställas utan förändring eller tillsats. Vid sådant förhållande återstår ingen annan utväg, än att utlåt. återremittera; hvarom jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, ville göra propos., på det att TJtsk. måtte komma i tillfälle att, uti ett annat utlåt., uttrycka behöfligheten af K.
Frestelsen att hemligen inpraktisera förbudet gods, hvilket, äfven efter dess införsel fortfar att vara underkastadt confiscations anspråk, hvarigenom innehafvarens äfventyr ej upphör förr än varan blifvit använd till förbrukning , måste naturligtvis ej äga lika styrka, sorn frestelsen, under lockande utsigter till vinst, att undansnilla tullen på en vara, som, sedan den i oloflig väg inkommit, kan såsom tillåten inom Riket lofligen transporteras och till salu hållas, utan att dervid något annat säkerhetsmått erfordrades, än att använda den tillförene ofta med framgång begagnade utväg, att med falska Tullstämplar förse sådane varor, sorn äro af den bekaffenhet, alt de kunna stämplas. Under eådane omständigheter som desse skulle, vid en tillåten fri införsel af främmande slöjdevaror lurendrägeribrotten väl försvinna, . men deremot Tullförsnillningarne i ännu större mängd tilltaga och Staten derigenom ej allenast sakna påräknade Tullinkomster för den hemligen införda varan, utan äfven förlora större delen af hvad som, under förbudssystemets bibehållande, kunnat inbringas genom Tullatgifter för utländske råämnen, hvilka, i brist på afnämare, skulle småningom uteslutas från Rikets importhandel, sedan, med de inhemske slöjdernes förfall, behofvet deraf mer och mer aftagit och 6luteligen alldeles upphört. Huru lätt misstag kunna äga rum, då, för att bereda Statens tillökning i dess inkom - ster, införsel tillåtes af sådane tillverkningar, Den 20 juni i f nt. 329 hvilkas åstadkommande inom landet utgör föremål för ordenteliga med kostnad anlagda ManufacturVerk, der en mängd arbetare finna sysselsättning och nödig bergning, derom lemoar förre tidens erfarenhet upplysande vittnesbörd. År 1782 blefvo de allmännaste brukliga Sidentyger tillåtne till införsel emot Tull, under det att till inrikes Fabrikernes uppmuntran vissa premier meddeltes.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Ex« peditions-Utskottets, den 3 dennes, underN;o 354, afgifna och, samma dag e* m, på bordet PrötrZJtdrag ilen u Februarii 1830* 105 lagda Memorial, angående kallelse till nästa Biksdag; ansåg Bidderskapet och Adeln berörda Memorial böra läggas till handlingarna, samt fann för godt att vid det af de öfrige 3:ne Biks-Stånden i detta ämne fattade beslut, för dess del, låta bero. S. D. Dl nu i nyo föredrogs BancoUtskottets, den 22 sistlidne December, under N;o 91, afgifna och, den 8 derpåföljde Januarii e. m, på bordet lagda Betänkande, i anledning af väckta motioner, angående rättighet för Banken att utfärda så kallade Bänte-Coupons; blef berörda Betänkande af Bid-; derskapet och Adeln bifallet. S. D. Vid förnyad föredragning afslogos följande Banco-Utskottets, den 22 sistlidne December och den 19 derpåföljde Januarii, afgifna samt, den 8 och 20 i sistnämnde månad efterrniddagarne, på bordet lagda Betänkande och Memorial; N:o g2, i anledning af väckta förslag, att, medelst serskild upplåning af Banken, bereda fond för en ny utlåning emot pant af fastigheter; N:o 925, om iakttagande af en erforderlig rättelse vid slutlig föredragning hos jq6 Prot.-XJtdrag ilen u Februarii 1830* Biks Standen af Banco-Utskottets Betänkan’ de, N:o 92.
Utgifvare af Dagblad och Periodiska skrifter vare altid i afseende på ansvaret ansedde såsom författare, åliggandes dem, under lika förbindelse, att tillse det de villkor, som vid utgifvandet deraf i denna lag ytterligare stadgas varda noga iagttagna.2 8. mom. Vid Rättegångens början vare Boktryckare skyldig, att författarens namnsedel till Domstolen ingifva. I annat fall stånde han författare-ansvar, så 1 § 1 mom. 6 motsvarar § 1 mom. 5 i T. F. O. av 9 mars 1810 och i konstit.-utskottets ändringsförslag 1809—10 och 1810; jfr C. U. M. 1810— 1815, sid. 60—61; se även beredningsprotokollet 12 juni e. m., ovan sid. 180! 2 Överensstämmer med konst.-utskottets förslag till § 1 mom. 6 vid 1810 års riksdag; se C. U. M. 1810—1815, sid. 61; jfr även beredningsprotokollet 12 juni, e. m., ovan sid. Bilaga till protokollet den 19 Juni 1812 227 framt icke författaren sig hos Domaren sjelfmant tillkännagifver. Angår Rättegången dagblad eller Periodiska skrifter blifve utgifvarens namn af HofCanzlern, i följe af ofvan föreskrifne anmälan upgifvet. Domaren äger att genast, sedan namnsedeln blifvit aflemnad densamma öpna, och den derigenom uptäkta rätta parten för (rätta) Domstolen 1 inkalla. Skulle, vid Rättegångens slut, Domaren pröfva att åklagaren i oträngdt mål (yrkat) anstält rättegången så at namnsedelns brytande deraf blifvit en följd,2 vare åklagaren förfallen till 100 rd: böter. Har Boktryckare utan författares eller utgifvares tillstånd dess namn en skrift åsatt, straffes enl. Hvarje skrift vare författarens eller dess rätts lagliga innehafvares egendom. Hvilken som skrift trycker eller efter trycker utan författarens eller förläggarens skrifteliga tillstånd, miste uplagan eller bote dess fulla värde, ägarens ensak.
För öfrigt när Stats-Urffoktet uitryckeligen yttrar att ändringen t conirackerne skulle ske friwilligt, kan jag ej inse huru detta skulle wara stridande emot RegeringsFormen. UplästcS ä nyo SlalS-UtskottetS den 24 November pä bordel lagde memorial, i anledning af Kongl. Majts nädiga proposition angående understöd för Tackjerns-Bergslagerne. Zjerde Band196. ^ref - 1786 Den 28 November. Grefwe körner Z Larl (Habne!. Som detta snaar en ny utgift af Banquen, fär jag anhalla akt denna Konungens näbiga proposition malte till Battco-Utffolrel blifwa remitterad. Herr von LckulMnbeim, Oavist. Jag lwiflar dock att det sökte biträdet af Banquen winnås kan, som wid alla lillsätter: blifwer tillitad. Största delen af Bergsmans,hemman äro'ukom desi blott af Krono natur, ehuru de ifrän man till man transporteras kunna. Icke helier medgifrver tillfället för Bergmän art sätta Tackjern i underpant, som af Bruksägare siker med stångjern emot Disconterings-ftiher. itppä derom af Herr Grefwen och Landt" Marskalken gjord proposition blef denna remitz af Ridderffapet och Adeln bifallen. Föredrogs ä nyo Skaks-Utffottets den i8 November upläste memorial, innehallande förslag om satret atr förestå nödiga indragningar till StakSWerkers förmän. Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde proposition till bstall dera, hwilkcn bejwaradcö med Ia och Nej. Friherre Stael. von Holstein anhöll att detta Stato-Utsikottets utlåtande mätte fä återremitteras, enie - . -Den 28 November178? emedan han framdeles wille afgifwa skrifteliga anmärkningar derwid.
Nu, då vi stå i ett fredligt förhållande till Norrige, inser jag intet behof att just der hafva något cavallen ; och i alla fall förefaller det mig orimligt, att der hafva en så ringa del af vapnet, som en sqvadron. Det synes mig vara mer än man kan vänta, att denna sqvadron skulle bibehålla verklig lust och håg för yrket, då den aldrig kom i någon täflan med andra. Ändarnålsenligare hade det förefallit mig, om Utsk. föreslagit, att en bataljon, eller åtminstone några sqvadroner, må bildas i Norrland. Jag kan ej heller gå in på att ifrån Kronprinsens Husar-reg:te spränga och till Norrland förflytta en sqadron, med hvilken förhållandet skulle blifva enahanda, som det jag trott mig kunna förutse, om Jemtlands hästjägare inskränktes till en sqvadron. — Då jag är här kanske den enda rusthållare vid Smålands Husar-reg:te, torde det vara min skyldighet att om Utsk:s i afseende derpå gjorda förslag yttra några ord. Jag vill icke neka, att, åtminstone i den 6 II. 55 434 Den 9 Maj f. m. ort der jag bor, eller i Calmar län, som är mera sädesrik, vi med nöje skulle betala några tunnor spanmål, för att slippa underhålla hästen; men jag hemställer, om det vore klokt beräknndt, att icke äga något cavalleri ända från Stockholm till Skåne, att ställa den bördigaste delen af Sverige blottad på det vapen, som hastigast kan flyttas från den ena orten till en annan, i händelse af ett fiendtligt infall, och det på en tid, då man vill, eller åtminstone många vilja, indraga den stora flottan och sålunda blottställa hela kusten af Östergöthlands och Calmar län. Det har ej kunnat undgå min uppmärksamhet, att Utsk. haft för afsigt med sitt utlåt., att, om jag så får säga, ställa till rätta den sinnesstämning af missbelåtenhet, som onekligen finnes i landet. Utsk. har, efter mitt förmenande, föreställt sig, att delta skulle ske genom lindring i skattebördorna. Jag respecterar denna afsigt, men fruktar , att Utsk. dervid begått en missräkning.
Q Sverige och Danmark hafva under sommaren ett par nya uttalanden i sedlighetsfrågan egt * rum, på hvilka jag vill fästa mina läsares uppmärksamhet. Det ena ar svenskt och ' utgöres af den vackra förklaring, hvari Federationens bittre motstandare, den nitiske försvararen af prostitutionens legaliserande, hr doktor P. A. Levin, erkänner att han konimit ' till en motsatt öfvertygelse i afseende p5 rden lagstadda osedlighetens. D: r Levin försvarar .sin inkonseqvens med hvarje människas befogenhet att bli för hvarje dag klokare. Han bekänner att det blott nyttiga i sinom tid måste vika för det ratta, och han böjer sig för de personer, h i l k a, ehuru förhånade, ej öfvergifvit den sedliga rättens sak i ifrågavarande fall. Det ligger någonting ädelt och storslaget i denna bekännelse, som ger e11 ännu högre betydelse åt det steg d: r Levin tagit, hvilket jag för min del ej tvekar att anse såsom en af de märkligaste företeelserna inom sedlighetsfrågans område hos oss under detta märkliga år. Doktor Levins skrifvelse, hvilken först varit synlig i Meddelanden för helsooch sjukvård, har sedan intagits i Sedlighetsvännen. En annan märklig skrift i sedlighetsfrågan ar det föreNutidens szdelige Lighedsdrag af fraken E. Grundtvig ~ 0 m kravs: som vi redan i föregående häfte framhållit såsom ett af de basta och mast tillfredsstallande uttalanden, hvartill den nu pågiende striden i sedlighetsfrågan gifvit anledning. Dess betydelse stegras af det anfall, som det framkallat från sedlighetsstrafvandets motständare i Danmark. Det ar Georg Brandes som gått i spetsen för anfallet och det ar tidningen Politiken som öppnat sina spalter för detsamma. Hr Brandes ' stridssatt visar bättre an något annat svagheten af hans sak. Hvad som icke kan försvaras med andra vapen an hånet och smädelsen, det ar i själfva verket redan förloradt.
N:o 76, med hemställan, att åtskilige till StatsUtskottet remitterade Memorial måtte till det Särskildta Utskottets handläggning fä öf_ verlemnas. N:o 77, angående gjorda motioner örn löna förbättring för Kronobetjeningen på Gottland och i Bohus Lån, samt om befrielse för Kronobetjeningen i allmänhet, från deltagande i kostnaden för tryckningen af Landshöfdingarnes kungörelser. N;o 78, angående väckt fråga om Wadstena Klosterkyrkas upplåtande på vissa vilkor åt Stadsoch LandsFörsamlingarne derstädes. Från Statsoch Banco-Ut (kotten: Jj den 2 innev. månad: N:o 79, i anledning af den del uti KonglMaj:ts Nådiga proposition, angående ytterligare anslag till fullbordande af Götha Canal, som rörande CanalDirectionens anhållan, att nu genast få uti Rikets Ständers Bank, å Bolagets vägnar, lyfta de af detta års förut anslagne Byggnadsbitråde återstående 200,000 R:dr, utan att för - Dm 3 April et m* 6l ut hafva infordrat den gista Actieinsåttning, som, enligt Rikets Ständers år 3 815 fattade beslut, skall innan utgången af innevarande år vara verkställd. Af den 2 4 sistledne Martil; N:o 4, rörande väckt fråga om tillåtelse för låntagare, att till undvikande af omgångar och kostnad aflemna sina räntebetalningar för Bancolån, i närmaste Ränteri, eller till KronoFogdar i orterne. Fran Lag-Utjkottet: Af den 19 siftledne Februarii: N:o 3, angående förmyndares frikallande från skyldigheten att hvatt tredje år tillöka myndlingens arfscapital, med den under tiden derå upplupna ränta. Af den 25 i samma manad: N:o 4, rörande ändring uti 5 Cap. 4 §. JordaBalken och Kongl. Förordningen den i3 Junii 1800, angående hembud då Frälse Skattei hemman utom börd försäljas. Af den 4 nåftledne Martil: N:o 5, angående afgärda
Herr CommerceRådefs försök att bevisa, det Nederlagsvägen för Lurendrägare både är den svåraste och kan mindst af alla begagnas, har icke en gång beskaffenheten af en rätt demonstration ex absurdo. Han åsidosätter alldeles jemförelsen emellan den beqväma och säkra utvägen att utlasta otullbara varor, när de anmälas till Nederlag, och den ganska vådliga, att directe inför-, skaffa dem genom Smyghandel på kusterna. Han åsidosätter alldeles att betrakta beqvämligheten att sedan, under föregifvande af reexportation, insmyga sådana från Nederlaget lyftade varor på de platser, som dertill af Lurendrägaren blifvit utsedde, och der tillräckliga försigtighetsmått blifvit till sådant ändamål förberedda. De så kallade Den 8 Maj. 233 Certificater om verkställd reexportation äro dels icke allmänt påbudna i våra Nederlagshamnar, dels befundna så opålitliga, att de sällan uppfylla ändamålet. Afven för sådana Nederlagsvaror, som äro till införsel i Riket tillåtna, öppnar Nederlagsfriheten lika utväg till Tullförsnillning; men just för de otillåtnas insmygande lemnar Nederiags-friheten, på ofvannämnde sätt, de mindst farliga och mest sällan upptäckta utvägar för Lurendrä-' garen, och äfven just derigenom bör förklaras det af Herr CommerceRådet Santesson uppgifna, men obestyrkta förhållande, att antalet af skedda confiscationer pä Nederlagsvaror icke utgör en af hundrade, mot antalet af dem so 111 blifvit gjorda ä direct insmygdt gods.
Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; skall genom votering afgöras, om i afseende på Salu-accisen antingen Ilögl. Ridd. och Adelns eller Vällofl. BorgareStåndets beslut skall tjena till efterrättelse. Voteringen härom utföll med 76 ja och 4^ Nej. Och enär således Ja vann; är beslutadt, att, jemnlikt BevillningsUtskottets af llögv. PresteStåndet och HederVi BondeStåndet gillade förslag, Salu-accisen skall fördelas till samma summa och på enahanda sätt, som den vid K. Kungörelsen den 3o Nov. 1810 fogade och vid BevillningsUtskottets Betänkande N:o 5i bilaggde Tariff utvisar, samt att för öfrigt, i fraga om befriandet från denna afgift m.m., skall iakttagas hvad som i nämnde Betänkande och i Utlåtandet N:o 56 blifvit föreslaget. Hvilket Förstärkta StatsUtskottet skolat vördsamt för K. St;r anmäla, Den 6 Februarii i83o. Betänkande!), N:o 3g6. 44^ N:o 396. R. II. Sl:rs Förstärkta StatsUtskotts Memorial, angående Bevillningsfrihet för Vaktare vid Fljgsands-fälten i Halland. Enligt ProtocollsUtdrag den 22 och 25 sistl. Januarii samt i innevarande månad, hafva samtelige respective RiksStånden till afgörande af Förstärkta StatsUtskottet öfverlemnat den väckta frågan om Vaktares vid Flygsands-fälten i Halland befriande från Bevillnings erläggande; till följe hvaraf Förstärkta StatsUtskottet i behörig ordning denna dag verkställt omröstning derom, efter följande godkände Voteringspropositioner.
Boye anser jag alt sönderslagning af fönster icke kan komma under catliegorien af hvad sorn i upprorslagen bör upptagas, och alt hvad §:n här innehåller, nemi. ”bryta eller rifva de lius, eller plundra eller förstöra de annan egendom,” innefattar så vä! fönsters som dörrars förstöring m. m. d.; men hvad jag saknar i denna § är, att, utom det straff, sorn §:n ålägger, nemi. för anförare arbete å fiistning från 6 lill 12 år, och andra deltagare sådant arbete från 6 månader lill 6 år, de icke genom denna lag-§ iiro förbundne att ersätta skadan, så långt deras egendom räcker. Det måste dock vara en nödvändighet-, att om man förstör eller förskingrar andras egendom, skall densamma ersättas. Jag anhåller derföre om det tillägg: ”upprätte ock allan skada." Hr Edenhjelm: För min del tillstyrker jag 3 §:ns antagande, med det tillägg, att deri omnämncs sönderslående af fönster och dörrar. Frih. Boye: Det är i anledn. af en värd talares anmärka. som jag får försäkra, att jag alldeles icke förbisett orden: ”göra upprorsmän våld å person, bryta eller rifva de hus, eller plundra eller förstöra de annan egendom.” Jag kan icke finna att sjelfva brottet ligger i fönsterrutans utslående. Detta är ett accessorium, men icke af den natur, att det bör finnas i upprorslagen. Jag förblifver således vid den tanken, att sådant ej bör intagas, och i anledn. af hvad Frih. Cederström, Jacob, yttrat, ber jag att få upplysa R. o. Ad. derom, att hufvudgrunden till detta förslag är tagen ur 10 cap. Slraff-b:n i nya förslaget till brottmålslag. Den bar ett särskildt stadgande, som kommer efter alla straffbestämmelser, generelt för hela balken, nemi. det att all skada, som tillfogas under förenämnda brott, skall af den brottslige, så långt hans egendom räcker, godtgöras. När nu meningen bär är, att 6 cap.
Föredrogs ånyo och remitterades till Allmänna Resvärsoch Ekonomiutskottet Kongl. Hofpredikanten Lithners motion, JM 86, rörande meddelande af rättighet för Carolinska Medico-kirurgiska Institutet att anställa iheorotisk-medicinsk examen, m. m. jemte med anledning deraf i Ståndet denna dag afgifna yttranden och ett of Riks-arkivarien Nordström åberopadt »underdånigt utlåtande i fråga om den medicinska undervisningens ordnande inom riket, afgifvet af Kansleren för rikets universiteter.» S. D. Remitterades lill Stats-Utskottet nedannämndi i Ståndet denna dag framställda motioner, nemligen: l:o af Kyrkoherden Ternström, JM 87, om anslag och lån för anläggande af en bibana från Christianstad till Hessleholm; Prol.-VIdrag den 28 November 1862. 69 2:o af vice Talmannen, Biskop Annerstedt, JM 90, om anslag af statsmedel till löneförbättring åt Kapellpredikanten på Muskö; 3:o af samme ledamot, JM 91, angående statsanslag till förändrad inredning af läroverkshuset i Strengnäs samt till inköp och inredning af annat hus till inrymmande af bibliothek och samlingar; 4:o af Doktor Falck, JM 94, angående återgång till kyrkorna i Skåne af den från dem till universitetet i Lund nu utgående tionde; 5:o af Doktor Lindgren, JM 95, om anslag till tre landtbruks-stipendiater; 6:o af Doktor Söderberg, JM 101, om anslag till förökad t underbefäl samt till löneförbättring för Auditöron vid Gottlands National-beväring; 7:o af Biskop Hultman, JM 102, angående förökadt lärareantal vid högre elementar-läroverket i Jönköping: 8:o af samme ledamot, JM 103, om årlig pension för Biskopen m. m. C. J, lleurlins efterlemnade enka; 9:o af Riks arkivarien Nordström, JM 104, angående revision af Nya Trollhätte Kanal-bolags räkenskaper samt Statens bidrag till kanalbyggnaden och utredande af Statens andel i bolagets inkomster, m. m.; och 10:o al Doktor Collén, JM 107, om fortfarande anslag för Karnereraren Carl Sandberg. S. I).
I'8l7« PrestStåndet d. a 5 __ BorgareStåndet d. j o Dec. __ BondeStåndet d. 25 Nov. _. < Berättelse till Riksens IT6glofl. Ständer af Deras Kommitterade, för tillsyn öfver utgifvandet af 1815 års RiksdagsBeslut, samt de i Kongl■ Mafts och Riksens Ständers namn utfärdade Författningar. Sedan Riksens Höglofl, Ständer, vid sist hållä ae Riksdag, uppdragit åt a:ne af hvarje Riksstånd utsedde Ledamöter, att, under Ordförande af Riksens Ständers Justitieombudsman, hålla noggrann tillsyn och ansvara derföre, att Riksu dags-j 8 Rikr. St. Komutttrades Bevättehe. dagsBeslutst samt de Författningar, som uti Kongl.' Majtts och Biksens Ständers namn kommo atr uu gifvas , men hvilka under Biksdagens lopp icke kunde hinna att renskrifva*, collationeras och till trycket befordras, blefvo utfärdade i enlighet med de af Biksens Höglofl. Ständer justerade expeditioner; hafva undertecknade ansett sig böra, om verkställigheten af en sådan dem anförtrodd befattning, till Riksens Höglofl. Ständer afgifva Berättelse. Det på pergament utskrifna exemplar af BiksdagsBeslutet har blifvit med största nog. grannhet collationeradt mot ej mindre den så kallade Löparen , än äfven de särskildta Betänkanden, sora legat till grund för Besluten; och de flere i Pergaments-exemplaret befunne skriffel af större och mindre betydenhet genast un. der Commitierades tillsyn rättade.
Följden deraf blefve således ett nytt val med all dertill hörande tidsutdrägt, hvarigenom tiden skulle förödas. Men hvad skulle vinnas genom en sådan behandling af frågan? Efter all sannolikhet ingenting annat, än att antingen BondeStts eller PresteSlts mening blefve antagen; ty alt Bor gaieSirs samt R. o. Ad:s mening då skulle blifva gällande, synes alldeles otroligt. Hvarföre skulle R. o. Ad. vilja åstadkomma en sådan tidsutdrägt, utan annat ändamål, än det, som genast kan vinnas derigenom, att R. o. Ad uttalar sin mening för det ena eller andra af de beslut, hvilka 1111 äro Ståndets pröfning underställda? Jag får således tillstyrka, att denna tvist, som endast leder till tidsspillan, ej måtte längre fortsättas. Gr. Hamilton, Henning Ludv. Hugo: För mig svnes det något besynnerligt, att man nu fördjupar sig i denna tvist, ehuru frågan möjligen skulle kunna afgöra* genom Sevillu.tJlsk. Man har ännu ej försökt, huruvida icke frågan inom detta Stånd ensamt kan afgöras, genom antagande af BondeSt;s beslut, i hvilket fall två Stånd, godkännande det gamla, skulle stanna emot två Stånd, hvilka ogilla detsamma, och således frågan 0111 förändring komma alt förfalla, utan någon slags votering. För min del röstar jag för ett sådant handlingssätt. Jag gör det derföre, alt jag, i olikhet emot Frih. Cederström, verkligen anser den lill hela året utsträckta brännvinsbränningstiden stå i ovillkorligt sammanhang med principen af fri brännvinsbränning i allmänhet. Jag skulle naturligtvis hafva önskat en lill lid oinskränkt brännvinsbränning, emedan jag ansett det såsom ett nödvändigt villkor för fabriksbränningens uppkomst, att medgifva rättighet att bränna hela året. Sedan likväl nu i6 Dea 17 Mers f. m. Hen fri i principen 5r undertryckt genom två Stånds beslut, så återstår för mig intet annat, än att välja emellan sex och tre månader.