Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Erot. 1856 $ 1857. i Sami 2 Afd. 6 Häft. 2 10 Statssamt Allm. Bese.- och Ekon.-Ulsk. Utlåtande N:o i5. 1 på Gula klanlen, 1 „ Långhammar, 1 „ Norsholms-udden, 1 „ Klippan Klotet eller Ulldngans sydöstra udde, 1 „ Utkören, 1 „ Kläback, och 1 „ Segelskär; varande kostnaden för hvartdera af dessa beräknad till 225 R:dr eller tillhopa 7,875 R:dr Riksmynt; c) Bojar, större, af trä med förtöjnings-redskap: 1 på Yttre Kiskan, 1 „ Örarne, 1 vid skäret Länsman, 1 på Bellona eller Djurstens-grundet, och 1 „ Södergrundan, för en hvar af hvilka kostnaden blifvit upptagen till 1,500 R:dr eller för alla fem till 6,500 l\:dr Riksmynt, och d) Konprickar, större, med topp tecken af flätverk: 1 på Söran, 1 „ Per Ståls knall, 1 „ Järnäs yttre grund, 1 „ Hålig rund, 1 „ Håligrundet, 1 „ i8 fots grundet, 1 „ Hagby grundet, 1 „ Tylegrundet, och 1 „ Pdarpsref, med en beräknad kostnad för hvardera af 100 R:dr eller tillsam mans 900 R:dr, utgörande alltså sammanräknade beloppet för alla dagmärkena 53,275 R:dr Riksmynt. För verkliggörande af detta vidsträckta förslag, som innefattar byggandet af 12 Kust-fyrar jemte 2 Fyr-fartyg och 24 led samt hamn-fvrar, förutom dagmärken, bestående af 4 Kännings-liåkar, 55 Stenkummel, 5 Bojar och 9 Konprickar, uppgår den approximativt beräknade utgiften till 1,156,000 R:dr Riksmynt, hvaruti likväl icke äro inbegripne underhålls-, lyshållningsoch aflönings-kostnaderne, Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Utlåtande N:o i5.
I händelse någon Deh a3 Mars f. ro. >99 ”af dem nu är närvarande, uppmanar jag ”honom alt förklara, om han icke instäm”mer i den åsigt jag nu yttrat.” Denna åsigt, hos Herr Lefre'n, var väl efter hvad jag kan minnas blott yttrad för Creditivets nyttjande i stället för andra allmänna medel till det förevarande ändamålet; men då ingen tillräcklig orsak lärer kunna finnas, hvarföre någon person skulle uppmanas att yttra sin öfverensstämmelse med Herr Lefre'ns åsigter derföre att Herr Lefrén med glädje trott sig se dem år 1826 verksamme till Creditivets brytande, så torde jag äga rättighet, att annorlunda få förklara hans uppmaning, och anse den vara vänd hufvudsakligen och personligen till mig och innefatta en påminnelse, som skulle jag vara pligtig försvara Regeringens åtgärder vid brytning af såkallade lilla Credilivet. Att Herr Lefrens uppmaning, ehuru obestämd, till syftningen likväl var sådan, tror jag också Ridderskapet och Adeln lika med mig senterade, äfvensom att orsaken dertill varit hämtad från det allmänt kända förhållande, att jag år 1826, då Wermland var i behof af understöd, var en bland organerne för yttringen deraf. Kändt torde det äfven vara, åtminstone säkert för Herr Lefren, att jag tagit initiativet dervid, och att jag begagnat en betydlig del af det beviljade låneunderstödet. Var det väl i följd af detta förhållande min skyldighet att försvara Regeringens åtgärder, och borde jag anse understödet, såsom en mig beviljad välgerning, för hvilken jag står qvar i enskild förbindelse? Kunde ändtiigen min tystnad på detta rum i denna fråga betraktas såsom en otacksamhet?
Maj:ts Nordstjerne-orden Malcolm Gustaf von Schantz måtte berättigas att, vid afskedstagandet efter upphunnen pensionsålder, utöfver den honom å en Expeditionssekreterarelön i Landtförsvars-departementets kansli-expedition tillkommande pension af 3,600 R:dr, under sin återstående lifstid å Allmänna Indragnings-stateu uppbära ett årligt belopp af 800 R:dr; och är de ta Utskottets afstyrkande af Borgareoch Bonde-Stånden godkändt, hvaremot Ridderskapot och Adeln samt Preste-Ståndet bifallit Kongl. Maj:ts nådiga framställning. Utskottet får alltså, för frågans afgörande genom omröstning, föreslå följande proposition: “Den, som godkänner Stats-Utskottets afstyrkande af bifall å Kongl. Maj:ts nådiga framställning derom, att Expeditionschefen vid Sjöförsvars-departementets expedition af Kongl. Maj:ts Kansli m. m. Malcolm Gustaf von Schantz måtte berättigas att, vid afskedstagandet efter upphunnen pensionsålder, utöfver den honom å en Expeditionssekreterarelön i Landtförsvars-departementets kansli-expedition tillkommande pension af 3,600 R:dr under sin återstående lifstid å Allmänna Iudragnings-staten uppbära ett årligt belopp af 800 Riksdaler, röstar Ja; Deri det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, är berörda nådiga framställning af Rikets Ständer bifallen.” 5:o. Uti 69:de punkten hade Utskottet hemställt, att väckt motion om en årlig pension af 300 R:dr för Kontraktsprosten m. m. Theologie Doktorn Anders Jacob Cnattingii enka, Ulrika Mathilda Sofia Cnattingius samt ogifta dotter Carolina Emilia och son Jakob Daniel Johan icke måtte af Rikets Ständer bifallas. Borgareoch Bonde-Stånden hafva bifallit denna Utskottets hemställan, hvaremot Ridderskapet. och Adeln samt Preste-Ståndet, med afslag derå, beviljat Stats-Utskottets Memorial N:o 97. 15 bemälda enka en årlig pension af 300 R:dr.
Svårligen lärer kunna nekas, att Lunkm:s-valen utgöra ett af dessa tillfällen. Vid andra åter, då Ståndet afgifver sina röster genom fullmäktige, förbjuder grundlagen i samma 4> § Riksd.Ordn. att med sådant fullmäktigskap bekläda oftänämnde ledamots-cathegori —- de kunna nemi. ej väljas till electorer eller till ledamöter i Utskott. ' Tillkomsten af 28 §:n Riksd.Ordn. förklaras endast genom antagandet af denna hufvud-distinction. De Irenne Stånd, i hvilka Regerings-lédamöter lagligen kunna erhålla säte och stämma, tillförbindas genom denna §, att välja sina ulskls-ledamöter genom electorer, på det att Regeringsoch Domare-personalen väl må tillgodonjuta sin rätt att deltaga i hela Ståndets val af electorer; men ej ändå kunna direct inverka på val af de ledamöter, hvilka i Utsk:n komma alt granska Statsråds-prot. och öfrige Styrelse-åtgärder. Denna mycket enkla, mycket begripliga, genom Lagstiftarens eget exempel bekräftade, och under loppet af trettio år lilifdvunna tolkning af grundlagarna har majoriteten af den 20 Januari med en rösts pluralitet förklarat ogilltig Den i Februari. 9' och yrkat, att, i rak strid mot lagens bokstaf, mot gammal häfd och mot lagstiftarens mening, Hr Landtm, skulle, i trots af sin offentligen aflagda talmans-ed framställa en propos. ledande till kränkning af vissa ledamöter s lagliga rättigheter. Om ett sådant lagtolkningssätt skulle lyckas att inom lagstiftande makten göra sig gällande; månne vi ej slutligen skulle kunna komma ända derhän att få grundlagarna helt och hållet förändrade, endast genom godtyckliga beslut af dagens eller stundens majoriteter? Må man ej glömma, att majoriteter kunna bilda sig äfven utom representationen, och att exempel smitta. — Jag afhållen mig från vidare commentarier, de göra sig sjelfva. Frih. Sprengtporten, Jacob Wilh.: Jag instämmer, för min del, i den första begäran Frih.
De tjocka benkläderna äro oundgängligt nödvändiga vid skridskoåkning, de hålla underlifvet varmt, hvilket kjolarne aldrig göra. Benkläderna böra vara så långa, att de räcka ned på halfva smalbenen, där de knäppas med 3 st. knappar och omslutas af skaften på stöfletterna, som böra vara att snöra. B-esårskodon äro alldeles olämpliga, de sitta ej nog stadigt. En mössa af skinn eller af garneringstyget samt fodrade handskar fullständiga dräkten. Muffen lemnas hemma, den är blott till hinder och ger ofta anledning till osköna rörelser. Skall den nödvändigt vara med, så bäres den hängande på ett band kring halsen. En väska till skridskorna, äfven den af samma tyg som det öfriga och fodrad med vaxduk (den sort som användes till badmössor är mycket lämplig), är synnerligen praktisk. Den bäres lätt, hängande i ett band, på armen och bör ej vara större än att skridskorna nätt och jämnt få rum; den kan då hoprullad gömmas i klädningsflckan under åkningen. Till sist ett par vänliga råd från en f. d. skridskoåkerska. Njut ej af skridsporten till öfvermått; unga klena personer kunna lätt taga skada häraf. I stället för det gagn, den måttligt njuten skänker de unga, kan den i öfvermått grundlägga årslång svaghet. Äfven från dessa hvilostunder på de iskalla sofforna vid våra skridskobanor, där de unga glömma sig kvar i glädtigt samspråk, vill jag bestämdt afråda. Man märker ej, huru kylan smyger genom lemmarne, förr än det är försent och man, mer eller mindre förkyld, nödgas hålla sig inne i flere dagar. Kanske då isen är som bäst, för att nu ej tala om det besvär och bekymmer, man alltid gör sin omgifning vid den minsta opasslighet. Lifselexir?! » IjjJakterier » i » baciller », » mikrober », » trikiner », (J r ' » ättiksålar ». För en tio år sedan voro alla rle^sa odjur, » som makt hafva i vädret », till största delen för mig okända.
Då drar det då! (Till kläderskan.) Du MODERN. Får jag inte gå och bada i dag med flickorna? MODERN. DOTTERN. Inte utan din mamma, det vet du! DOTTERN. inte mamma! Ja, men flickorna kan simma, och det kan eller inte, men Hélène vet att hon aldrig går bort utan sin mamma. Det är inte frågan om hvem som kan simma MODERN. jag kunde fatta hvad du sade. Om jag vet det! Som jag har hört sedan DOTTERN. som velat sitt barns bästa... ja, det gör det! Det visar att Hélène haft en kärleksfull mor, KLÄDERSKAN. MODERN (räcker Kläderskan sin Tack! Tack för de orden, Augusta! Huruhand). dan jag för öfrigt varit, det... men att jag varit en öm mor, det kan jag tryggt säga själf. DOTTERN. gå ner och spela Lawn-Tennis heller! Ja, då är det väl icke värdt att jag ber få 117 unga fröken, och när man icke vill glädja sina närmaste med att deltaga i deras enkla nöjen, då förefaller det minst sagdt sårande att man kommer och ber få roa sig i andras sällskap! DOTTERN. Man ska' inte vara näsvis mot sin mor, min KLÄDERSKAN. Ja, ja, ja, jag vet allt det där; jag vet, jag vet! MODERN. nyttigt, och sitt inte sysslolös! Stora människan! DOTTERN. Är du stygg igen nu! Ta' dig för något du mig som ett barn? Om jag är stor människa, hvarför behandlar Därför att du uppför dig som ett barn! DOTTERN. MODERN. då du vill ha mig sådan! Det borde du åtminstone inte förebrå mig, du blifvit så spetsfundig på sista tiden... Hvem umgås du med här? Hör du, Hélène, jag tycker mig märka att MODERN. Med er, bland andra! DOTTERN. DU börjar att ha hemligheter för din mor? MODERN. 118 Ja, det kan vara på tiden! DOTTERN. mor din! Vet skäms, din unge, ska' du käbbla med KLÄDERSKAN. att gräla.
Vid jemförelsen emellan det belopp, som blifvit utskrifvet och hvad som vid ofvannämnde undersökning pröfvats böra betalas, bar väldet förra en betydlig öfvervigt, men att alla de, som fått sina skulder afskrifne, saknat förmåga att dem betala, torde man dock ej böra antaga, utan härleda deras befrielse, dels från en naturlig välvilja bos en församlings innevånare, då fråga väckts om eli vitsord, hvarigenom dess i mindre goda omständigheter varande medlemmar kunnat befrias från betalande af en tili Staten åsamkad skuld, dels frun den liberalitet, som blifvit uttryckt vid bestämmande af sättet för desse skulders executiva indrifvande, derigenom så många undantag gjorts i afseende på egendom som ej finge utmätas, att, derest en gäldenär vilie undandraga sig betalningsskyldigheten, han väl sällan och endast i högst få fall kunnat dertill tvingas. Men om äfven dylika afskrifningar kunna anses billiga ur den synpunkt, att den lindring, som kommer en mindre del af samhällets mindre väl lottade medlemmar lill godo, i högst ringa mån inverkar på det hela, hvars tillskott till Statskassan naturligtvis måste ökas i samma förhållande, som dess ägande påräknade tillgångar minskas eller försvinna, torde de dock, om enahanda påföljd för underlåten betalning af en skuld till Stats-Verket oftare inträffar, i så måtto medföra ett menligt inflytande, att den enskilde småningom lär sig anse Statens mellankomst vid hans oftast i följd af dålig eller obetänksam hushållning orsakade bekymmer lika gifven som dess öfverseende i fråga om sältet för åtagne förbindelsers fullgörande, — en öfvertygelse, lika skadlig i ckonomiskt som moraliskt hänseende. De år 1838 till Sollefteå, Ramsele, Resele och Junsele Pastoratsboers understödjande anslagne 4000 R:dr 13:ko disponerades enligt Nådig föreskrift, eller sålunda, att en inom Sollefteå Pastorat boende person, emot medlens erhållande såsom väntefritt lån, åtog sig hålla ali mogen inom de 4 Pastora terne spannemål tillhanda.
Oin Herr Hjerta sjelf betviflar nyttan för Truppen af CanalArbetet, lein nar jag derhän, men att samhället haft fördel deraf tror jag mig kunna försäkra, då skickliga arbetare af alla slag återgått till provinserne, och flere Soldater haft i Arbetspenningar besparde 4> C å 800 R:dr. Herr Hjerta: Om Propositionen hl if ver till instämmande i BondeStåndets beslut, så har jag ej deremot, men skulleden blifva till bifall på hela Utlåtandet, så anhåller jag om votering. Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard: Fullkomligt gillande hvad Grefve Horn och Herr Hjerta i detta ämne anfort, yrkar jag afslag å EkonomiUtskottets ifrågavarande Utlåtande, helst jag ogillar den af Utskottet uttalade princip att, för det att föregående Ständer lernnat bifall till en sak, vi äfven Co II. 11 Don 3 Februari i f. m. skulle bifalla densamma. Sådant skulle i sanning medföra alltför farliga praejudicater för kommande tider. Herr Munck af Rosenschöld> Eberhard: Jag vill nu ej ingå i någon under sökning om Konungens rättighet uti ifrågavarande afseende, ehuru jag är öfvertygad att Konungens rättighet att använda armeen till Arbets-Commenderingar åtminstone ej sträcker sig längre än till arbeten för Rikets försvarsverk, och att således högsta befälet, som i den åberopade i4 § af Regeringsformen , tillerkännes Konungen , öfver Rikets Krigsjnagt till lands och sjöss, ej är oinskränkt; men som denna fråga enligt min tanka icke är af beskaffenhet att kunna hänföras till önskningsmål, begagnar jag detta skäl att tillstyrka afslag å förevarande Utlåtande af Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet. Herr Cederschjöldj Pehr Gustaf: En värd talare har, såsom skäl för sin mening att Kongl. Maj:t ägde rätt beordra Indelta Infanteriet till ArbetsCommenderingar, anfört, att sådant ej gick an med Cavalleriet, emedan det vore förbjudet i deras Contracter; men väl med Infanteriet, emedan det icke i deras KneckteContracter vore förbjudet.
Drakes efterlemnade enka högre eller annan pension, än sorn tillkommer enka efter tjensteman i Rokhållare-grad; med anledning hvaraf och då denna pension endast utgjorde 233 R:dr 16 sk. banko, samt enkan Drake hade tyra minderåriga barn att försörja, hvilket under nu rådande dyrhet på alla lifsförnödenheter icke vöre' för henne möjligt utan att anlita slägtingars biträde, föreslagits alt, af det belopp 2,500 R:dr banko årligen, som Rikets Ständer, genom 189 § i Banko-reglementet anvisat, bland annat, till pensioner ät enkor och barn efter tjenstemän och betjente i Banken och Diskontverken, hvilka antingen icke äro berättigade till understöd från Verkens Pensionskassor eller anses böra åtnjuta högre pension, än dessa kassor lemna, Rikets Ständer måtte tillägga henne skillnaden emellan den pension, hon från Banko-statens Enkeoch Pupillkassa uppbär, och den, som bordt henne såsom enka efter Kamererare tillkomma, att utgå retroaktift från ock med 1855 års början.
Maj:t göra underdånig anmälan om förrättandet af 4e nästpåföljande revisionen af Rikets Ständers JBa/iCo-Utskoltcts Memorial, N>o tgl. ’9 Ständers Bnnco-Discont-Verk, cch i sammanhang dermed af f. d. RiksDhcontens utredning, på det 2.:ue Revisorer lör hvartdera R>ks-Ståndet må blifva lill denna förrättning nlsedde och kallade, enligt de grunder, Rikets Ständer, hvarför sig, i sådant afseende utstakat och lill Kongl, Maj;t i underdånighet uppgifvit; men någon anmälan till Kongl. Maj:t om Revisorers utväljande eger ej rum., så vida Banco-Fullmägtige, innan December månads början föregående året, fått säker kunskap, att Riksdag året derefter, under doppet af de första 3:ne månaderne, kommer att inträffa. 10:0.. (motsvarar a:dra morn. af §. io3.) De vi 1 Banco-Discont-Verket anställde tjenstemän äro : I CanzTiet. Förste Ombudsmannen, lön • •0 400: — 1 Contoret. Kamererar n, lön • I OOO. arfvode för trägnare tjenstgö ing . •• 300. 1,200.: 1 Bokhållare, lön . 700. arfvode för trägnare tjenstgöring •» 200. dito för böckernas afslulande ■, • >15 >. i,o5o:: — 1 Bokhållare, lön • l 700. arfvode för trägnare tjenstgöring • 4 O O. dito för böckernas af-lutande •• • 15o. -95o: __ 1 Bokhållare, lön • 0 700. 3 Bokhallare, Jon å 700 R;;dr • 2,100. arfvode för trägnare tjenstgöring Registrator^ lön • 7°°* arfvode för trägnare tjenstgöring . • 140. 2:ne serskildta arfvoden iför ökadt regislrenngsarbete, å tillhopa .
Beträffande det från Siberien hämtade exempel, som en annan värd Talare åberopat; så tror jag alltför väl, att enär mänsklighet äfven i Ryssland begynt under närvarande Tideskifte blifva allt mer och mer rådande , roan äfven derstädes förminskat de obyggeliga kännetecken, såsom öronens afskärande, näsborrarnes uppsprättande eller brännmärkens användande, hvarmed man tillförene efter berättelse derstädes, såsom i de fleste barbariska Stater, utan urskillning stämplade alla förvisle, äfven för sådana händelser, hvilka den ena tiden anses för grofvaste brott, men i ett nytt skifte åter berömmas såsom utmärkte förtjenster. Men att desse kännetecken blifvit alldeles afskaffade för verkeliga gröfre missdådare, der - Den 2 i Maji. 45 på tviflar jag, och dermed må förhålla sig huru som hellst, på ett ställe^ hvarest Landsförvisnings-orten är så aflägsen, otillgängelig och säker, som Siberien, förringar det icke min öfvertygelse om nödvändigheten, som i Sverige påkallar grofva brottslingars utmärkande, så att äfven den enfaldigaste må kunna igenkänna en förrymd så till sägandes fogelfri eller fridlös niding; hvarvid dock bör iagttagas, att han vid märkets åsättande icke marteras, hvilket lätteligen kan undvikas, som nogsamt synes af flere Sjömän, de der blott för ro skull låta satta hvarjehanda' märken och zirater å deras armar och bröst. Friherre Boye, Ludvig: Den urskilning i Betänkandets särskilta delar , hvarom Herr af Brinckman nu påmint, torde hafva undfallit flere än mig. Att mota iöljderne af brottslingars osannfärdiga bekännelser på sig sjelfva, är så mycket mera angeläget, som fångars forslande genom Landet ej aflöper utan en svår tyngd för den skjutsande Jordägaren. Jag förenar mig således med Herr af Brinckman, och tror, att ehvad den föreslagne anstalten är förut påbuden, eller ej; så är dock behof att göra den gällande.
De betänkligheter emot BaneoUtskis betänk., hvarmed jag öppnat denna debatt, kunna icke hos mig föranleda att begära afslag på detta betänk., emedan jag, lika med flere värde ledamöter, nogsamt inser, att för tillfället någon åtgärd måste vidtagas för att lemna medel åt BancoUisconlcn till ulassignerande af redan beviljade lånebelopp. 3G6 De n 17 Octoberf. m. Dervid skulle jag visserligen äga anleda, lill åtskilliga anmärkn:r emot de lagar, hvarefter denna discontrörelse bedrifves på det hela, och måhända skulle den i inånga fall kunna anses icke så fullkomligen lämplig eller öfverensstämmande med ett välordnadt banksysteme; men icke skulle jag för något pris vid della tillfälle vilja tillstyrka någon minskning i denna rörelse, utan snarare medgifva densaminas ökande intilldess privatbanks-syslemel i vårt land hunnit den utveckling, sorn jag anser nödig för denna rörelses loghestämda bedrifvande till landets verkliga båtnad. Man har yttrat under denna discussion den mening, alt uppehållet med extra-statsregleringens afgörande menligt inverkat på den nu var. förlägenheten inom Banco-disconten, emedan man trott sig veta, att om denna extra-statsreglering redan varit afslutad, så skulle discontens förlägenhet icke uppstått, och att de stora dispositionerna i bankens hvalf då äfven blifvit förminskade. Dervid vill jag hafva äran tillkännagifva, att 0111 extra-statsreglertn kunnat uppgöras med afseende på bancovinsten, så har sådant berott ensamt på BancoUtsk., hvilket till dato icke förmått tillvägabringa sitt beslut, huruvida några sådana tillgångar, som nu uppgifvas til en exlra-statsreglering, finnas eller icke; i följd hvaraf också StatsUlsk., på förhand, för sin del beslöt, att i exlra-statsieglertn icke upptaga och beräkna någon vinst ifrån R.
(Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon,-Utsk:ns B:de N:o 37.) S. A. K. Med anledning af de många inflyttningar, som under sednare åren egt rum, synnerligast i Södra Sverige, der betydliga fastigheter å landet dels med eganderätt och dels på längre tids arrende innehafvas af utlänningar, hvilka icke kunnat erhålla Svensk medborgarrätt, den der dock åt främmande gesäller eller andre personer, som för utöfning af någon näring, om än så obetydlig, sådan sökt, merändels blifvit beviljad, har hos Rikets Ständer fråga blifvit väckt om ett lagstadgande till afhjelpande af dessa missförhållanden; och enär rättigheten, att här i riket bruka och besitta fastighet medgifven åt utländsk undersåte, som i denna egenskap qvarstår under främmande magis beskydd och inflytande, icke allenast föranleder flera olägenheter, utan äfven, i en vidare utsträckning, skulle kunna medföra betänkliga och för samhället vådliga följder, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att utländsk man, som hädanefter vill här i riket sig bosätta, för att bruka eller besitta fast egendom, icke må dertill erhålla tillstånd, innan han blifvit till Svensk medborgare antagen. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 30 Augusti 1851. Expeditions-Utskottets Förslag till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 29 Aug. 1851. Preste-Ståndet den 29 Borgare-Ståndet den 30 Bonde-Ståndet den 30 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående ändring af 10 mom. i Kongl. Brefvet den 17 Aug. 1804, angående storskiften m. m. i Stora Kopparbergs län. (Lagsami Allm. Besv.- och Ekon,»Ulsk: ris Bel:de N:0j 38.j S. A. K. Sedan Kongl.
Men Utskottet kan ej undgå inse, att den ställning, uti hvilken Handels-Disconten och publika pappers-Disconten, så väl här i Stockholm, sorn i Orterne befinnas, i det de ej allenast äro betagne möjligheten att understödja Lånesökande, medelst nya lån, utan äfven nödsakade att inskränka deras lånrörelse, under en tidpunkt, hvilken flere förenade omständigheter gjort brydsam för enskildes liijvider, samt omsättningar af mynt och varor, innebär ett för hela samhället känbart ondt, och äfven för Banken kan blifva af menligt inflytande, emedan ett sådant skick, under längre tid fortfarande, väcker oro och klagan, som, då olägenheten har hunnit en viss höjd, möjligen kunna fordra en betydligare uppoffring, än den, hvarigenom de första och svåraste verkningarne af stagnationen nu skulle kunna undanröjas; hvarförutan silfver-utvexlingen, fastän härmed icke egande något samband, helst den från början haft en till och med lugnare och önskligare gång, än nian vågat förmoda, likväl, såsom samtidig, kunde af mängden anses såsom orsak till penningeförlägenheten och under denna synpunkt med missnöje botraktas. v Af en hvar måste också erkännas, att ett eller annat 100,000 R:dr i Bankens Sedlar, småningom utgifne på korta lider, icke, i och för sig sjelf, kunna hafva den lingaste inverkan på Bankens solidile och förmåga, att, under detta Verks nuvarande goda ställning, uppfylla sina förbindelser, om från ett beslut, åsyftande en så beskaffad sedelutgifning, låt sig skilja farhågan för prejudicat i detta hänseende och alstrandet af den opinion, alt Rikets Ständer sedermera möjligen äfven i vigtigare fall torde afvika från grundsatser, deni de uppställt, att såsom hufvuögrunder iakttaga, tili betryggande af den nu återförda ordningen i Rikets penninge väsende. 'Banea-Unhtteti' Betanlinnäxe