Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rosenschöld deremot anhöll, att, sedan författaren till den åtalade skriften sålunda sig anmält, Rosenschöld mätte återfå den af honom såsom namnsedel hos Rätten företedda handling, samt att varda från målet skild. Härpå meddelade Rådstufvurätten det beslut, att hvad af Skantz och Rosenschöld blifvit andraget för det då närvarande icke kunde föranleda till annan åtgärd, än anteckning derom uti Protokollet, samt att Rätten, sedan sig visat, huruvida dess under den 23 Maj meddelade beslul vunnit laga kraft eller fastställelse, skulle med målet vidare lagligen förfara. Den 28 Juli företedde Allmänna Åklagaren bevis, att talan ej blifvit fullföljd hos Kongl. Hofrätten öfver Rådstufvurättens beslut den 23 Maj, och målet utstäldes till den 4 Augusti, då Skantz ej var kallad, men Rosenschöld fäldes, för det han oaktadt erhållen kallelse uteblifvit, att plikta 1 R:dr 16 sk. Banco, hvarjemte honom förelädes vid vite af 13 R:dr 16 sk. samma mynt, att personligen sig infinna vid följande rättegångstillfälle. Detta inträffade den 18 Augusti samma år, då, sedan Åklagaren yrkat, att sorn vid rättegångens början hvarken Rosenschöld inlemnat behörig namnsedel, eller författaren sjelf 15 \id domstolen sig anmält, så borde, utan afseende å hvad förre Marinsoldaten Skantz sedermera tillkännagilvit, Boktryckaren stå författare-ansvar, Munck af Rosenschöld genmäite att af Tryckfrihetsförordningens stadganden ingalunda kunde dragas den slutsats, att författaren till åtalad skrift borde genast vid rättegångens början framstå, och förnyade på sådan grund sitt påstående alt, sedan ansvarig författare till den åtalade skriften dåmera sig anmält, blifva från målet skild.
N:o 4, med uppgift å hvilande förslag till grundlagsändringar; N:o 5, med hvilande grundlagsändringsförslag i fråga om Konungens tvenne röster i Högsta Domstolen; N:o 6, med hvilande förslag om ändrad nummerering af vissa §§ i Reg.F.; N:o 7, med hvilande grundlagsändringsförslag, åsyftande upphäfvandet för Högsta Domstolens ledamöter af skillnaden emellan frälse och ofrälse; samt N:o 8, angtde till innevarande riksdag villkorligt hänskjutna grundlagsändringsförslag, som nu förfallit; Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottet: N:o 6, ang:de väckt motion om tillsättande af civila fängelsedirecteurer och upphörande af commendanlernes å rikets fästningar befattningar med fängelsernes inre förhållanden; N:o 7, i anledn. af väckt motion om förbud för anläggande af hållstugor vid kyrkorna; samt N:o 8, i anledn. af väckt motion om upphörandet af förhöjd tjenstearsberäkning vid ansökning till presterlig befordran. Upplästes ankomna prot.utdr. från BorgareSt. af d. 11 och från BondeSt. af d. 7 dennes. Lades till handlingarne. Då nu II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att några flere ärenden icke funnos att föredraga, men anmodade IL o. Ad. att likväl qvarstanna, emedan det blifvit anmäldt, att Hr Statsrådet Munthe snart skulle ankomma, för att aflemna K. propos:r, anmälde sig och yttrade Hr von Stockenström, Carl Reinhold Polhem: Då jag af en angelägen resa är hindrad alt vara närvar vid justeringen af det prot., som hölls hos R. o. Ad. vid öfverläggningen d. 5 dennes, anhåller jag vördsamt att till dagens prof, fä anteckna m
Uti en frän Välluf!. Borgareståndet till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet remitterad motion, har Herr Agrell andragit: hurusom nyttan och ändamålsenligheten af de i Sverige af ålder brukliga sammankomster, som kallas marknader, numera vore högst tvifvelaktige; att det visserligen den tid, då landet var glest hefolkadt, då. handel och industri ännu lågo i sin linda, och då våra tiders kommunikationsmedel voro okända, af behofvet påkallades, att vissa platser bestämdes, der folket kunde sammanträffa och uppgöra sina affärer, hvilka förhållanden likväl numera betydligt förändrat sig; att dessa sammankomster urartat till skådeplatser för fylleri, osedlighet, slagsmål, stöld och brott af allehanda slag; att den nytta deremot för handeln och näringarne, man velat finna i marknaderna, vore mera skenbar än verklig, då man sammanlägger de kostnader, som en marknadssökande handlande, näringsidkare eller jordbrukare har för resan fram och tillbaka, vivre, logis och ståndlega m. m.; att om jemväl i värde uppskattas de många arbetsdagar, som allmogen uppoffrar genom marknadsbesöken, torde en indragning deraf för denna medborgareklass blifva en väsendtlig behållning; att äfven för städernas innevånare i allmänhet marknaderna ej medföra fördelar i förhållande till de olägenheter, de förorsaka; samt att till följd af den allmänna näringsfrihet både på land och i stad, som numera eger rum, och då man har anledning hoppas, att handen i denna väg än mer blifva lossade, syntes behof af några serskilda marknadsplatser ej vara för hand; på grund af hvilket allt motionären kommit till den slutföljd, att nuvarande marknader, såsom Allm. Besvärsock Ekonomi-Utsk.
Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af ConstitutionsUtskottets , sedan 1815 års Riksdag hvilanda, samt den 19 sistledne Februarii på bordet lagde Förslag till ändringar och Tillägg uti TryckfrihetsFörordningen, fann Högloflige Ridderskapet och Adeln för godt ogilla de af Utskottet tillstyrkte ändringar uti 4. §. 8 Mom. samt 5. §. 2. och 3. Momenterne; men älla öfriga af Utskottet föreslagne ändringar och Tillägg, nemligen uti Ingressen, 1. §.5, 6, 7 och 8. Mom. emellan 6 och 7. Morn. af sistnämnde §. blefvo af Ridderskapet och Adeln antagne, i följd hvaraf frågan om afskaffande af den nuvarande juryn således komrae att för? fålla. Ut supra. Den jy Martil, f m. Hyr Gyllerihahl, Lars lierman , hade inlemr. at ett så lydande: Vördsamt Memorial. Enskilda angelägenheter nödga mig, att innan korrt från Staden afresa , hvarigenom jag sättes utur tillfälle, att vidare fortfara i det smickrande förtroende, hvarmed Höglofl. Ridderskapet och Adeln behagat hedra mig, då jag vid Riksdagens början valdes till Ledamot i Riksens Höglofl. Ständers LagUtskott j hvilket förhållande jag ansett mig böra för Herr Grefven och LandtMarskalken samt Högloflige Ridderskapet och Adeln härigenom vördsammast anmäla. Herr Grefven och LandtMarskalken anmodade, i anledning häraf, Herrar Electorer, att innan nästa Plenum sammanträda för ätt utvälja en Ledamot i Lagutskottet efter Kerr Gyllenhahl - Justerades PleniProtocoliet för den 2 den} nes förmiddagen. Herr Heijkenskjöld, Dettlof, uppläste följande : Jag kan ej fullkomligen insp afsigten med de af Herr Roos uti sitt Anförande i Plenum den 2 dennes gjorde frågor och uppgifter, men sorn han synes önska svar och upplysningar, skall jag3 så godt jag kan, söka besvara honom.
Då hon ålade församlingen föräldrapligten, öfverlemuade hon icke tillika föräldramagten att aga, upptukta och handleda ett vanartadt barn. De allmännaste orsakerne till fattigdom vore lättja, dryckenskap och oordentlighet; men communen hade ingen magt, intet föreskrifvet sätt att förfara med det vanartade barnet eller den på lättja och oordentlighet begifne ynglingen, för att rätta dem och framkalla de utvägar till bergning, som funnes hos hvarje meniska, när de anlitades; och de enda medel, som i dessa afseenden vore af lagstiftningen medgifne, att nemligen låta den vanartige undfå varning inför kyrkoråd eller intagas på fattigvårdseller corrections-anstalter, hade visat sig antingen otillräckliga eller olämpliga. Med antagande af den grundsatts, att församlingen ännu vore fadershuset for det inom henne födda barnet och att hon fördenskull borde göra allt hvad hon förmår för att väl upptukta det, har motionären föreslagit: Att, till förekommande af tiggeri, en fond af fi ivilligafgåfvor, svarande mot hvad i allmosor vanligen gåfves, eller ock efter en billig och rättvis taxering på hemman, måtte bildas och åt fattigvårds-styrelsen öfverlemnas, med redovisnings-skyldighet vid de årliga allmänna socknestämmorna. Af denna fond, förstärkt med fattig-cassans årliga räntor och disponibla medel, borde, sedan de orkeslöse blifvit försörjde, lemnäs understöd till fattiga harns uppfostran samt medel till uppköp af rudimaterier, att af arbetsföre per - Statssamt Allm.
>9 dra formen, så torde den befarade möjligheten i allt fall inträffa. Men de föregifna fruktansvärda följderna häraf synas mig icke heller så förskräckliga, som man vill förespegla dem. Då Bankens sedlar anses mindre värda än silfver, ingå desamma i Banken och silfver uttages ideras sLälle. Genom den sålunda inträffade minskningen i de utelöpande sedlarnes antal, ökes naturligtvis deras värde. Kommer detta att på sådant sätt höja sig till ett belopp, öfverstigande silfrets värde, lär det senare, af enahanda skäl som sedlarne, åter ingå i Banken, på hvars credit eller styrka dessa tillfälliga uttagningar än af silfver och än af sedlar icke kunna serdeles inverka, så tida icke några oefterlänksamma åtgärder hindra rörelsemedlets fria gång. Slutligen anser jag mig äfven böra, ur en annan mindre financiel, men kanske mera oeconomisk synpunkt, ådagalägga ofördelaktigheten för både Banken och det allmänna af en sådan inskränkning i Banco-Styrelsens förvaltningsrätt, som nu blifvit föreslagen. I den händelse BancoStyrelsen, emot Utskottets förslag, varder af Rikets Ständer berättigad att i vexling, då densamma så för godt finner, utlemna till den, som det åstundar, silfverplantsar eller ullänska myntsorter, kommer naturligtvis att derifrån alltid afdragas ett slagskatten motsvarande belopp, på det att icke mera silfver må härigenom erhållas, än då Svenskt silfvermynt uttages. Nu utgör slagskatten ! proc., hvadan Banken, om iso,000 R:dr Silfverspecie uttagas i plantsar, bespar sig slagskatten för desamma, uppgående till 2000 R:dr banco. Enligt hvad inom Banco-Utskottet vid flera tillfällen blifvit upplyst, lära myntningskostnaderne för Stats-Verket öfverstiga slagskatten med omkring proc., hvarigenom myntningen af 100,000 R;dr Specie alltså förorsakar Stats-Yerket en kostnad utöfver slagskatten af 4ooo R:dr banco.
Uti Borgare-Ståndet är såsom skäl för återremiss anfördt, att betänkandet sammanblandar de åtgärder, som böra vidtagas af fullmäktige i Riksgälds-kontoret med dem, som tillhöra Regeringen, hvarigenom konflikter emellan dem förme - A Ståls-Utskottets Utlåtande, M 543. menas blifva en ovilkorlig följd. De vid sednaste 2:ne riksdagar uppgjorda reglementen för berörde kontor innehålla i detta ämne tydliga och bestämda föreskrifter, hvilka blifvit affattade i serskilda punkter. Ehuru någon olägenhet hittills icke försports deraf, att den uti 1844—1845 årens reglemente meddelade föreskrift, att, derest bidraget utgått såsom lån från Riksgälds-kontoret, ej mindre den dit ingifne skuldförbindelsen, än äfven den för förbindelsens uppfyllande ställde säkerhet skulle godkännas af Kongl. Majit, blifvit i så måtto ändrad uti 1847 och 1848 årens reglemente, att, enligt detsamma, godkännandet af så väl skuldförbindelsen, som säkerheten derför, öfverlemnats åt .fullmäktige, vore likväl lätt att inse, hvilken svårighet skulle uppstå för fullmäktige att pröfva enskilde personers säkerhets-handlingar, hvilket hittills icke egt rum, emedan några medel icke varit för enskilde beviljade, hvadan yrkats, att de uti 74 och 75 <§§ af 1844 och 1845 årens reglemente intagne stadganden måtte varda bibehållne. Inom Bonde-Ståndet har blifvit erinradt, hurusom Rikets Ständer vid de bägge sednaste riksdagarne gjort en bestämd och ganska noggrann skillnad emellan de föreskrifter, hvilka borde tjena till iakttagande af Kongl. Majit vid beviljande af de till allmänna arbeten anvisade anslagsoch lånebelopp, och de föreskrifter, hvilka borde af Fullmäktige i Riksgälds-kontoret iakttagas, i afseende på medlens utbetalning.
Yinner Nej, kommer afgiften å synbar förmögenhet eller inkomst, att, efter närmare bestämmande, i progressivt förhållande utgöras. Utskottets förslag, som afstyrker yrkad beskattning, medelst bevillning å så kallade öf v erflö ds artiklar, är godkändt af 3:ne Riks-Slånd; men Högvördig Preste-Ståndet bär, med ogillande af nämnde afstyrkande, deremot ansett en personel consumtions-afgift böra erläggas för bränvin, alla utländska spirituosa, vin och spel om penningar; och då, i afseende härpå, Utskottet nu hemställer, om icke Högvördige Preste-Ståndet skulle vilja biträda de öfrige Riks-Ståndens mening, får Utskottet likväl, för ett motsatt fall, tillika framställa följande proposition: 3:o Den, som bifaller Utskottets förslag, hvarigenom afst.yrkes beskattning, medelst bevillning å så kallade öfverflödsarliklar, röstar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Yinner Nej, skall en personel consumtions-afgift erläggas för bränvin, alla utländska spirituosa, vin och spel om penningar. Då Högloft, Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. Borgare-Ståndet bifallit Utskottets förslag, som afstyrker väckt motion om årlig bevillning å Caractersfullmagter } sorn hädanefter meddelas; men Högvördige Pregte-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet deremot ogillat afstyrkandet och ansett, att årlig bevillning å Caraetersfullmagler bör utgå; så föreslår Uslkottet följande voteringsproposition: 4:o Den, som bifaller Utskottets förslag, med afstyrkande af årlig bevillning å Caractersfullmagter, som hädanefter meddelas, röstar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer årlig bevillning å sådane Caractersfullmagter att utgöras. Hvad Bcvillnings-UtskoUets Memorial JU. o a8. S Hvad Utskottet sålunda tillstyrkt, blifver vördsamt till Rikets Höglofi.
Dessa fodras o c h fastsys pä den klädda pappen. I kanterna fastsys en kordong eller veckadt band. Om man vill hafva flere rum, tages större papp. Hänges på väggen i tamburen och när hvar och en har sitt rum med namn, behöfver ingen söka efter sina handskar. H — na. (Forts.) Revolution i klädtvätten. Bref till Idun. London i november 1890. Man har här länge insett, att den gamla tvättmetoden medels gnuggning var både klädoch tidsödande. Maskiner, hvari kläderna mera varsamt behandlas, hufvudsakligen med kokning och användande af särskilda tvätttvålar, hafva länge begagnats både i hemmen och vid tvättinrättningar. Men på det sista året har en ny metod vunnit allt mer och mer spridning. Den består helt enkelt i användande af en obetydlig kvantitet vanlig fotogen, som har befunnits ega en starkt lö- sande egenskap. En liten pannmur finnes här i alla hem, ty någon tvätt, om ej hela tvättningen, göres alltid en gång i veckan; och därför förekomma ej här de stora svenska månads-, att ej säga halfeller helårstvättningarna. Fördelen att under månader gömma på smutsiga kläder är svår att förstå, då däremot det osunda däri och den ökade kostnaden med att ha så stora förråd, som då fordras, äro lätt insedda. Den engelska tvätten, d. v. s. egentligen London t vatten, är visserligen ej mönstergill i färg, men detta torde ej bero på sättet att tvätta, utan på det hårda vattnet och den oklara luften, som kläderna torka i. Med tvättning medels användning af fotogen tillgår på följande sätt: till omkring 7 3 liter vatten tages ungefär 4 2 5 gram vanlig hushållstvål, som torde motsvara ungefär samma vikt af svensk grönsåpa. D å vattnet kokar i pannmuren — eller i en stor panna på spiseln — och tvålen är väl upplöst, ihällas 2 å 3 matskedar vanlig fotogen. Nu iläggas kläderna, så mycket som kan rymmas väl täckt af vattnet. Bäst är att lemna de smutsigaste, såsom kökshandukar och dylikt till ett senare kok med tillsats af ännu en matsked fotogen. Ylle och kulörta kläder kunna naturligtvis ej tvättas på detta sätt.
Rikets sednast församlade Ständer bade, genom underdånig skrifvelse den 22 April 1845, föreslagit tillägg till 2 §. af Konel. förordningen den 28 Juni 1798, i fråga om varors utborgande samt i skrifvelse den 15 Maj 1845 underdånigst hemställt, att, med upphäfvande af 2 §. i 17 kap. rättegångsbalken och Kongl, förklaringen den 15 Oktober 1810, förändrade bestämmelser måtte antagas i fråga om handelsboks vitsord, dervid varit afsedt att befordra skyndsamma, ordentliga samt ömsesidigt betryggande uppgörelser emellan säljare och köpare. På grund af anmärkta brister i dessa förslag har Kongl. Majit funnit desamma icke kunna i nåder antagas. Men Kongl. Majit, som insett angelägen heten att i nämnde syftning söka förbättra kreditlagstiftningen, har låtit i ämnet uppgöra ett nytt förslag för att Rikets Ständer föreläggas. Detta förslag är grundadt på godkännande af RiketsStänders mening om rättsenligheten och nyttan af den förändring i 17 kap. 2 §. rättegångs-balken, att lagstiftaren , i stället för att lemnaden handlande rättighet att genom ed sjelf fylla 14 Kongl, Maj:ts Nåd. Propositionj N;o 08. bevisningen, stadgar såsom den uppgifna gäldenärens rätt och skyldighet alt, då han nekar till skuld, hvarom handelsbok åberopas, fria sig med ed, derest han ej helldre vill fyllnadsed åt den fordrande uppdraga, eller ock eljest sådana särskilda omständigheter förekomma , att giltiga skäl tala för edgångens öfverlåtande åt den sednare.
N. (depositarien, utgifvaren af skuldsedlarna) till det bästa måtte handhafvas och förvaltas, sä länge »gifvarinnan lejde, inen efter hennes död till de gåfvotagande öfverlemnas med full äganderätt» Tredje gåfvobrefvet innehåller, att »af fri vilja och med varm hand såsom skänk under denna dag »gåfves till N. N. (deposilariens yngsta dotter) ett kapital af 500 U:dr banco pä så sätt, att gifvarinnan »erhöllc årligen 5 procents räntebetalning under sin återstående lifstid, och kapitalet af fadren (deposi»tarien) förvaltades, medan gifvarinnan Icfdc, men efter hennes död till bemälte N. N. nied Tull »äganderätt» (Intetdera gåfvobrefvet nämner skuldsedlarna — när eller af hvem de voro utgifna — på hvari belopp — hos hvem de funnos.) — Sö - flin förbindelse har i förevarande fall ingen fråga varit. De klandrade handlingarne, i fall de icke varit gåfvor, hafva endast varit löften om gåfvor, eller ock alldeles betydelselösa. Hade det ena gåfvobrefvet handlat om de 2000 R:dr, som af gåfvotagaren fiirst uppgåfvos vara kontant ademnade vid sjelfva handlingens upprättande; så hade detta bref varit ej blott öfverflödigt, utan alldeles meningslöst. Gåfvans öfverlemnande, som redan för sig gått, hade då icke behöft bevisas; och gåfvobrefvet, om det icke betydde någonting annat, betydde således ingenting. Handlade det åter om någonting annat; så borde föremålet vara specifikt deri uppgifvet. Härpå lärer ock gåfvotagerskans målsman hafva tänkt, då han sedermera uppgaf, att gåfvomedlen voro inbegripna uti de ofta omtalta skuldsedlarna.
Då jag understödde syftemålet af Hr Cederschjölds förra motion, nemi. den om förbättrad inrättning af fattigvården och att densamma mätte komma att utgå länsvis och icke socknevis, så anser jag det vara mig angeläget, alt fä förklara, det jag ingalunda kan biträda den sednare af Hr Cederschjöld väckta motionen, som går derpå ut alt, i händelse R. St. ej skulle bifalla hans förra motion, ett förändradt laghud då må stadga, alt den som olofligen gör tillgrepp för att frälsa sig från lifsfara skall gå strafflös. Jag ogillar motionen, först och främst derföre, att jag anser att det skulle vara en ganska samhällsvådlig lära alt införa, den att gifva brottslingen lagliga anledmr att undslippa straff, om han förstode att motivera sina brott genom uppgiften örn en lifsfara, som vore omöjlig att bedomina. Sedermera ogillar jag motionen äfven derför, att den innebär liksom en hotelse till R. St., ett pockande alt antaga det förra lagstadgandet, eller annars löpa fara att fä antaga något ändå värre. Detta milt yttrande anhåller jag måtte få åtfölja till Utsk. Hr lije rta, Lars: Afven jag instämmer med den siste värde talaren deruti, ali det torde vara något betänkligt, ali framställa ett sådant förslag, som Hr Cederschjöld nu gjort, på det sätt som det framkommit, ehuru god afsigten än må vara; men jag tror alt man, lill den värde motionärens ursäkt, bör betrakta delta förslag icke isoleradt, utan i sammanhang med det förra af honom väckta förslaget, och det är med anledn. häraf jag anser några ord påkallade af de anmärkmr, som mot den förra motionen gjordes af några talare inom detta hus. Det förefaller mig nemi., som skulle dessa anmärkmr utgöra ett bidrag till beviset för den satsen, att man ännu hittills hos oss har ansell fatligvårdsfrågan såsom en långt mer underordnad angelägenhet, än den i sjelfva verket är och förtjenar att vara. Om vi gå tillbaka il) Dun 4 Januari. lill de förflutna riksdagarna, skola vi finna på hvilket lättsinnigt sätt, om jag så får säga, både R.
alltid Denna bakadragenhet som flicka, och detta, när hon är bör är utan tvifvel pä sig själf och sitt är egendomlig för en egendomlighet och tillhon behålla i sin person och i sitt väsende och städse i sin mans ögon söka att bevara en frisk och jungfrulig ömhet ». yem är väl ej besjälad af den innerligaste önskan att äga ett trefligt, inbjudande hem? Till och stunder med i den mest inbitne ungkarl sitt lif, har då saknaden af ett sådant är rätt kännbar, och då han gärna skulle vilja byta ut sin gyllene frihet mot hemmets mjuka » boja ». Huru mycket mera måste det då ej ligga en duktig husmoder om hjärtat att skapa en dylik fridens och lyckans hemvist och, hvad som är ännu svårare, att kunna vidmakthålla den. Det finns mången kvinna, som man ej kan frånkänna en viss duglighet, men som likväl icke hemtrefligt och förstår godt att för göra det riktigt sin herre och man och sig själf vid den husliga härden. Ni skall knapp icke borstade, hatt middagen färdig i kunna finna, att en skjortfelas, ni skall finna kläderna och käpp punktligt sin rätta plats, i rätt tid, med ett bästa ordning. än på ord allt Och ändå — hur oförklarligt det icke riktigt väl i hemmet. må låta — känner sig mannen Hustrun beklagar sig, öfver att han tillbringar kvällen utom hus i stället för att stanna hemma, sedan han slutat sitt arbetar enda som arbete för dagen. Hon, som likväl från bittida till sent, som ej låter en stund af dagen förgå i sysslolöshet och är genomträngd af den bergfasta öfvertygelsen, att hon är ett mönster för eu matmor, belönas enligt sin mening med den svartaste otack! Största u r v a l billigaste, m e n bestämda priser * c * ^3o att så mycket af H a r hon dä rätt däri? H u r kommer det sig, att äfven o m husmodern putsar, skurar och sopar aldrig så mycket, mannen likväl hellre tillbringar sin lediga tid u t o m h u s? Må vi göra oss den mödan att kasta en liten inblick i detta hems maskineri. Det är lördag, o c h husets herre återvänder hem efter veckosläpet.
„ Lån af Riddarhus-kassan . 24,150: — „ „ „ Wadstena Adliga Jungfru-Stifts kassa 4,200: — „ „ „ Silfverbergska Fonden 1,007: 8. „ „ „ AminofTska Fonden 2,014: 17. „ „ „ Tersmedenska d:o 2,003: 61. Stockholm af Riddarhus-Kontoret den 15 Oktober 1862. J. L. Bogeman. 76 Bilagan Litt. A. P. M. Adliga Kadett-skole -fondens Tillgångar. Kalkyl öfver Inkomster och Utgifter för år 1862. Inkomster. Utlånta kapital vid 1861 års slut 60,077: 74. å 6 %, hvarifrån afdrages 2,277: 74. i osäker fordran. 57,800 U:dr R:mt å 6 % 3,468: — 76,700 R:dr It:mt å 5 % 3,835: — Summa 7,303: — Utgifter. 3:ne kadelters underhåll å 630:— 1,890: — 4 stipendier å 360: — 1,440: — 8 dito ä 240: — 1,920: — 2 Närings-stipendier å 240: — 480: — Extra utgifter 60: — Arfvoden 175: — 5,965: Öfverskott 1.338: Förslag till ny Reglering af Utgifterna 3:ne kadetters underhåll å 630:— 1,890: — 4 högre stipendier å 450: — 1,800: — 8 lägre dito å 300:— 2,400: — 2 Närings-stipendier å 300: — 600: — Extra utgifter 60: — Arfvoden 175: —■ 6,925: