Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De understöd, som, till följd af Kongl. Maj:ts omförmälda föreskrifter, blifvit emellan skjutslagen fördelade, uppgå till följande belopp: för Stockholms län R:dr 1,502: 76. » Upsala län 767: 92. » Södermanlands län 560: — » Östergötlands län 3,316: 06. » Gotlands län 142: — » Blekinge län 359: 19. » Christianstads län 6,148: 06. Santmans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 5. 11 Transport 23,304: 57. för Göteborgs och Bohus län 71: 50. » Elfsborgs län 1,098: — » Skaraborgs län 644: 18. oj Wermlands län 8,974: 89. Efter denna redogörelse för de åtgärder, som i sednare tider blifvit vidtagna för beredande af lättnad i skjutsningsbesväret, öfvergår Utskottet till de i ofvannämnda motioner framställda förslag och dervid först det, som innefattar yrkandet att skjutsbesvåret måtte skiljas från jordbruket och öfvertagas af Staten. Ehuru Utskottet, på grund af hvad här ofvan blifvit anfördt, uttalat den åsigt, att skjutsbördan bör, då omständigheterna sådant medgifva, från jordbruket lyftas, anser Utskottet dock, att vidtagandet af en sådan åtgärd, under närvarande förhållanden, vore både betänkligt och olämpligt. Annu är landet icke så befolkadt, så uppodladt, att man kan med någon säkerhet till den enskilda spekulationen öfverlemna besörjandet af en så vigtig angelägenhet, som den ifrågavarande, eller resandes fortskaffande. Lyftade man ifrån jordbruket skyldigheten att besörja denna angelägenhet under närvarande förhållanden, skulle ganska betänkliga följder kunna uppstå. Det kunde inträffa sådana fall, att entreprenader knappast för något pris kunde åstadkommas, att kommunikationen inom landet blefve hämmad eller åtminstone i betydlig mån försvårad, och detta skulle medföra olägenheter både för den enskilde och det allmänna, hvilkas vidd icke står att beräkna.
April, Lagutskottet på anförde skäl ansett sig, icke kunna tillstyrka bifall tili den af RiksdagsJTullmägtigarne Anders Hansson och Erik Jansson, från Upsala Län, förestagne ändring uti 17 Gap. 3 §. Rätteg.ipalk. jemnförd med Kongl. Förordningen, den 28 Junii >798, alt den, Handlande medgifne rättighet, att med Lagutskottets Betänkanden, 353 Ed styrka rigtigheten af dess förde lian, delsbok oell deraf dragne räkningar öfver utborgade varor, endast mätte ega rinn, då skriftlige reqvisitioner eller motbok med den af hvilken betalning för varor fordras kan uppvisas; så har detta Betänkande blifvit af Höglofl. Ridderskapet oell Adeln, Höffv. Prestestånd et och Meder v. BondeStåndet till Utskottet åtcr-remitteradt, i anledning af anmärkningar, dem Utskottet funnit vara framstälde Ilos Höglofl, Ridderskapet och Adeln, af Herr Casper Ehrenborg, sorn icke kunnat finna hvarföre ej Utskottet antagit den redaction sorn Kongl. LagCommiltcen uti 1 Gap. 28, 29, 3o och 3i §. §. af nya HandelsBalken föreslagit rörande Bevis-, ningsSättet för Handlandes på uthorgningsböcker grundade fordringar, enär genom detta förslag, hvaruti den allmänna grundsa tts är följd, att med Ed skall man svara men ej kära, tillräckligen blifvit sörjdt lör den Handlandes säkerhet, då honom tir lemnad rättighet, att hålla motbok med Gäldenären. Med åberopande i öfrigt, af LagCommittcens motiver, har Herr Eli renborg vidape anmärkt, att, oagtadt en Handlandes redlighet, varor ofta kunna icttagas på räkning af personer, hvilka derom ej eihållit uppdrag, och att den stridighet befinnes emellan 17 Gap. 2 §.
Då det ofta kunde förorsaka kostnad och besvär för skattskyldige, boende på längre afstånd från Läne-Residencet, att inom viss bestämd tid, före Pröfnings-Comiléens sammanträde, ingifva besvären, som nu, af sådan anledning, ej sällan medhafvas och företes af Pröfnings-Comite'ens egna Ledamöter, hvilket hittills icke medfört något hinder för göromålens fortgång; så har Utskottet ansett lillfyllestgörande, att besvären inkomma, antingen förut till Konungens .Befallningshafvande, eller ock senast inom vanlig rättegångs-timma, vid Comitéens sammanträde inlemnas; hvadan, och då denna §, icke har till föremål att bestämma uti hvilka beskattningsfrågor besvär hos Pröfnings-Comitéen må anföras, hvarom föreskrift meddelas i ia5 §, Utskottet hemställer, att berörde anmärkningar måtte få förfalla. 1 afseende på Utskottets åtgärd att afstyrka bifall till Herr Olof Wijlis motion, angående serskild Pröfnings-Comilée för Götheborgs stad, har inom Borgare-Ståndet blifvit anmärkt: att Götheborg, näst efter hufvudsladen, utgör det största skatte-beloppet; att rörelsenär sådan, ait detfordrades sakkunnige personer, för att kunna bedöma den vinst eiler förlust, som denna rörelse kan medföra; att, derest Götheborg erhölle en egen Pröfnings-Comite, b le K ve beskattningen mera jemn och rättvis; att Ledamöter af Bonde-Ståndet kunde inkallas från den närmaste trakten, eller utgöras af detta Stånds representant vid Låne-Contoiret, jemte Suppleanten, vanligen boende helt nära staden; ait denne afiönar sin serskilda redogörare och sin UppbördsKamererare, som för uppbörden redovisa, directe hos Landshöfdingen, och således stå i samma categori, som Kronofogdar; att serskilda föreskrifter, i afseende på skattskrifningen, redan finnas, likasom för Stockholm; attén stad, med mera än 20,000 invånare, och hvars bidrag till Tullverket årligen öfverstiger en million, borde kunna erhålla en Pröfnings-Comité, som förstår att bedöma handel och rörelse; att Länets Pröfnings-Comité nästan aldrig nedsätter en af Taxerings-Comitéen påförd beskattning; att Götheborg, lika som Slockholm, ej räknas till någon dass, utan bildar en egen öfverclass; att personalen inom Götheborg är så beskaffad och så betydlig, alt man der lätt finnér ledamöter af hvarje Riks-Slånd, för att deraf bilda en egen Pröfnings-Comité, ulan att behöfva betunga Staten med Bevillnings-Utskottets Utlåtande, lY:o 2y. med någon skjutsnedsälfning åt dessa Ledamöter; samt att billigheten fordrade, alt man åtminstone söker afhjelpa de öfverklagade olägenheterna af Pröfnings-Comiléens nuvarande sammansättning,
Ankom till Exp. Utsk. d. j, Mars i8jo, Ylterligare Ullålande, i anledning af erhållna ålerremisser å Betänkandet, ]ST:o 110, i fråga om förändrade grunder för fördelningen af Städernes Båtsmanshåll. Hedervärda Bonde-Ståndet har, vid föredragning af berörde Betänkande, detsamma bifallit, hvaremot ärendet, fran de öfriga frenne Riks-Stånden, blifvit till ny handläggning återförvisadt, såsom följd af framställda anmärkningar; Inom Höglo fl. R idde rs kape t och Adeln t af Herr Friherre Cederström, ffacob, samt Herrarne Hjerta, Gustaf, Bråkenhjelm, P. R., och Riben, C. IV. ," Inom Högvördige Preste-Ståndet: af Herr Presidenten m. rn. Poppius, Herrar Prostarne Grevillius, Dedekind, Anjou, Nordin, Agrell och Haggblad, Herr Professoren Gravander och Herr Gummin ister Dahlgren. Inom V ä 11 o fl i g e Borgare-Ståndet: af Herrar Landegren, Ahlund, Ekerman, Lewton, Rydström, Lundgren, Winbladh, B er galt ib. till Rihs-St. Prot. i3?8-i83o, 4 Sami. i Afd, i Band. litdia lläft. t it Stalssamt Oec.iVtsh. TJtl. Jin, Wallström, Strehlenert, Brovallius, Helsingi• us, Petterson, Memsen och Montan; hvaremot Herrar Leffler, Meijer, Winberg, Falkman Och Modin talat för bifall till Utskottens Betänkande. I sammanhang med dessa af mycken vidlyftighet i detailerna utmärkta erinringar, hafva de förenade Utskotten under pröfning tagit en af Herr Borgmästaren Landegren, före motionstidens tilländagående, väckt och till Stats-Utskottets enskilda behandling remitterad framställning, att Södertelje
I docka; i tjenstgörings-stånd; försedt med auxiliär ångmachin;'aila uppbörderna kompletta I sjön; i tjenstgörings-stånd; alla uppbörderna kompletta . I docka; d:o d:o I d:o, d:o, försedt med auxiliär ång machin; alla uppbörderna kompletta I sjön; i tjenstgörings-stånd; alla uppbörderna kompletta ' I docka; d:o d:o I sjön; d:o d:o 1 d:o, d:o d:o I d:o, i användbart stånd; skräfvel fordrar reparation I d:o, ur tjenstgörings-stånd; anses ej förtjena reparation . • Anses tjenstbar antal år. 30 5! 27 sjon: d:o d:o d:o d:o i tjenstgörings-stånd; alla uppbörderna kompletta d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o ur tjenstgörings-stånd; anses ej förtjena ombyggnad Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. om Statsverket 1853. 29 Korvetter. Anses tjenstbar antal år. af Chapman. I sjön; i tjenstgörings-stånd; alla uppbörderna kompletta 18 Jarrainas. d:o d:o d:o 4 Najaden. d:o d:o d:o 8 Lagerbjelke. d:o d:o d:o 11 Svalan. d:o d:o d:o 21 Briggar. Nordenskjöld. I sjön; i tjenstgörings-stånd; alla uppbörderna Snappopp. kompletta 8 d:o d:o d:o 8 af Wirsén. d:o d:o d:o 12 Glommen. d:o d:o d:o 6 Skonertar. Falk. I sjön; i tjenstgörings-stånd; alla uppbörderna Activ. kompletta 20 O. Ö a© Cu b 10 V Aigle. Under skjul på land; d?o d:o 11 af Puke, d:o d:o d:o 15 Experiment.
Komiterade desto angelägnare att så afpassa tullsatsen, att å ena sidan oloflig införsel icke genom densamma, så att säga, direkt framkallas, å andra sidan de inhemska tillverkningarna af detta slag ej alltför mycket ställas utom konkurrensen med utlandets; med fästadt afseende derjemnte på den inhemska fabrikationens billiga anspråk, att, så länge skydd bibehålles och pröfvas för densamma behöfligt, få sin rätt förvarad i detta hänseende lika väl som andra näringar. På sätt redan under artikeln Cigarretter finnes anfördt, hafva dessa ansetts böra draga samma tull som Cigarrer, hvadan de blifvit i gemensam rubrikafdelning med denna artikel upptagna. Beträffande de öfriga slagen af arbetad tobak, har uppgifvits, att vid tillverkandet af karfvad sådan från 20 till 30, eller i medeltal 25 procent, af råvaran bortgår såsom affall, i följd hvaraf råvarutullen i 1 skålpund af detta fabrikat skulle belöpa sig till 33J öre, hvarjemnte tillverkningskostnaden förmälts utgöra omkring 12 öre pr skålpund. Vid beredningen af Snus ökas, enligt uppgift, vigten af den dertill använda tobaken med 40 ä 50 procent, hvilken vigttillökning förklarats ungefärligen motsvara tillverkningskostnaden. I följd häraf vore ej någon förhöjning utöfver råvarutullen för denna artikel påkallad, derest endast så beskaffad vara, som inom landet tillverkas, skulle afses. Men då de snussorter, som utgöra föremål för införsel, allmännast äro af högre värde, och artikeln derjemnte är af den art, att tullsatsen för densamma kan nästan uteslutande ur finansiell synpunkt regleras, har man ansett, att en tilläggsafgift till råvarutullen fortfarande bort ega rum.
Kungörelserna af den 13 Juni 1843 och den 3 November 1848 härvid äro tillämpliga, iakttagas det i samma Kungörelser meddelade stadgande: att — sedan den låne-andel, för hvars återgäldande hvarje betalnings-skyldigt hemman skall ansvara, samt den summa, som, i följd deraf, till skuldens jemte den utfästa räntans fulla liqviderande skall för hvarje hemman årligen erläggas, blifvit bestämd — det sammanlagda afbetainingsoch ränte-beloppet bör från och med det år, då betalningsskyldigheten vidtager, under särskild rubrik, med utsättande af det sista året, då betalning skall utgå, såsom ett hemmanet, under sålunda bestämdt antal år, åliggande allmänt onus, i jordeboken antecknas och å debetsedeln för hvarje år upptagas, sam! af kronobetjeningen uppbäras, i Landtränteriet insättas och, såsom an dra till Riksgälds-kontoret ingående medel, särskildt redovisas För de lån, å hvilka ofvan omförmälda återbetalningssätt kommer att tillämpas och de till ett visst årligt belopp fastställda ränteoch kapital-inbetalningarne således komma att verkställas i sammanhang med allmänna utskylderna, behöfver någon särskild årlig ränte-liqvid icke uppgöras. Ej heller behöfva innehafvarne af sådana tån eller de för desamma ansvariga hemman uti Riksgälds-kontorets räkenskaper upptagas; varande Riksgälds-kontoret jemväl frikalladt från skyldigheten att dessa lån eller derå förfallna ränteoch kapital-betalningar vid inträffande koukurser eller andra dylika fall bevaka, enär, enligt Kongl. Förordningen den 20 Juli 1833, kronan för sådana årliga afbetainingsoch ränte-belopp eger lika rätt i de hemman lånen påförts, som för annan afgäld eller ränta af fast egendom, § 70.
Det kan visserligen vara likgiltigt antingen det står ”i Stockholm” eller ej, men det visar dock den oaklsamhet vid redaktionen, hvilken faller Utsk. till last. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då olika yrkanden i afseende på de i denna punkt föreslagne mom:r förekommit, serskilda propos:r torde böra framställas, samt hemställde derjemte om R. o. Ad. bifölle det utan anraärkn. lemnade lista mom:t. Ropades Ja. Efter framställning, att i afseende på 2:dra mom:t blifvit yrkadt dels bifall, dels ock afslag, med antagande af det deremot svarande stadgande i Banko-Regbtets 80:de §, mom. 4, punkten 1, och sedermera å dessa yrkanden framställde propos:r, som besvarades med hlan - Den 28 Oktober e. m. 113 blandade Ja och Nej, blef förnyad propos. till bifall å detta moment framstäld och besvarad med starka Ja, jemte åtskilliga Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Hr Printzensköld: Tiden är så långt framskriden, att jag icke vill begära votering, utan inskränker jag mig endast till att afgifva min reservation emot det af R. o. Ad. nu fattade beslut. Proposition till bifall a 3:dje momentet blef sedermera framstäld och besvarad med blandade Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle detta moment, med den af Hr Printzensköld yrkade förändring, att deri, näst efter ordet ”genast”, tillädes ordet ”då”, samt, sedan svaren härvid utfallit med Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade att han funnit Ja öfvervägande. i9:de punkten. Hr Bildt:
641 fastställa antalet af blifvande underhållstagare ; samt slutligen till hvilken församling ett fattighjon rätteligen hör, Kongl. Kungörelsen af år 1788. som år den senast utfärdade och nu gällande allmänna Fattigordning, sedermera upplyst och förklarad genom flere Kongl. Bref samt Lego» och VarfmngsStadgarne, t afseende på den 3:dje puncten hafva Val Committerade önskat, att kunna, efter hvad Riksens Stander begärt, uppgifva de fattiges antal i Riket, så väl i förhållands till någon viss tidpunct, som efter ett medeltal af Tio år; men det har, i brist af säkra, samtidiga och bestämda uppgifter, befunnits omöjligt, och att kånna detta belopp vid 1809 års slut, eller för de näst derförut förflutne Tio åren, hvarpå Riksens Ständer egentligen syftat, eiler ock endast i somlige orter vid någon sednare tidpunct, skulle, efter Committerades tanka, vara föga upplysande, enär förhållandet sedermera på olika localer troligtvis ganska märkbart förändrat sig. Samma olika resultater inträffa med fattigstufvorne, med de deruti intagne personers antal, med fattigcassornes belopp och storleken af de årligen tillskjutne bidrag. Men angående sättet och medlen till de fattiges för - LagVtskottits Betänkanderik 4r 642 LagOt sköt tits Betänkande». sörjande, samt grunderna för de bidrag församlingarnas Ledairöter dertill gifva, lemtar Committéen nogare bestämda uppgifter, hvilka sprida mycket ljus Öfver be. handlingen i särskilda Landsorter af detta ärende, men hvilka äro för vidlyftiga att här upptagss, utan böra uti ett sammanhang läsas och jemnföras. Sedan Committéen således uppgjordt de historiska och erfarenhetens grunder, på hvilka en förbättrad fattigvård borde uppbyggas, har den aflemnat sitt förslag till allmän stadga, och indelat den uti Sex Artiklar; Den första: Om Fattigvårdens föremål; Den andra: om de Fattiges .
Kungen, som kände sig mycket orolig och miss-modig och gerna ville höra så mycket farskt nytt som möjligt från Köpenhamn, gaf mig det begärda tillståndet och försåg mig med introduktionsbref till f. d. konseljpresidenten exc. Hall. Sålunda afreste jag till Köpenhamn mot medlet af mars månad 1864 för att med vännen Karl Rosenberg lägga råd om en skandinavisk union. Det förhöll sig väl med unionsplanen i Köpenhamn icke alldeles så som jag förestält mig på grund af Rosenbergs bref. Planer funnos emellertid bragta å bane i vissa kretsar och utvecklades så småningom till ett bestämdt förslag. Huru Rosenberg och jag dervid gingo tillväga framgår af efterföljande handlingar. Min andel härflöt från den lifliga öfver-tygelsen, att förslaget öfverensstämde med Sveriges sanna fördel och anvisade enda vägen för Danmark att icke förlora hela Slesvig. Det gemensamt planlagda förslaget fattades ursprungligen i pennan på danska af Rosenberg, och var ganska vidlyftigt och detaljeradt1 Jag gjorde en sam 1 Återfinnes till större delen i Rosenbergs broskyr Den praktiske Skandtnavxsme, Köpenhamn 1664, sid. 112 — 141.manfattning deraf på svenska (bil. Men innan jag fortsätter min redogörelse ber jag få med några ord erinra om partiställningen i Danmark. Ehuru försvagadl, innehade det nationalliberala partiet fortfarande makten. Hall, den mångårige ledaren, hade i slutet af december 1863 trädt ur regeringen, men hans mantel blef upptagen af hans kollega, Monrad, biskopen-ministern, som den 4 febr. fans tillstädes på Dannevirke, utan att dock kunna förebygga härens tillbakatåg. Monrad hade, mot Halls beräkningar, bildat ett förmedlings * och diktators * kabinett, i hvilket liberala och konservativa element skulle förenas till ett på en gång diplomatiskt och energiskt handlingssätt Hall och hans närmare vänner, som i sina hjertan anklagade Monrad för äregirighet och öfverdrifven lit till sin ledareförmåga, iakttogo mot honom en reserverad hållning. Monrad hade till nära förtrogen danska skandinavismens främste man: Karl Ploug.
Jag ansåg vid sistl. riksdag en utvidgning i testamentsrätten nödvändig; jag tillstyrkte den derföre; men en sådan utvidgning bör alldeles icke medföra någon förändring i bördsrätten. Dessa saker äro från hvarandra väsendtligen skiljda, och till bevis derpå må anföras, att lagkomitén. på samma gång den förordade bibehållande af bördsrätten, tillstyrkte testamentsrättens utvidgande. En talare har sagt att grunden för bördsrätten uphört derför, att den gamla odalmannaratten försvunnit. Men bördsrättens grund är slägtkärleken och derföre har lagkomitén, på samma gång den tillstyrkte uphäfvaude af arfvejordssyst.emet såsom den sista qvarlefvan af odalmannaförfattmn, bibehållit bördsrätten. Således är det oriktigt att säga att grunden för bördsrätten är försvunnen. Samme talare har sagt att om folkets tänkesätt förändras, så är icke skäl att bibehålla gamla institutioner. Men, Mine Hrr! hvar är beviset på en sådan förändring? Jag har i dag sett bevis just på motsatsen i BondeSuts beslut, och jag tror att i detta fall allmogens omdöme talar mer än alla andras. Det må vara möjligt att ofta missbruk hafva skett, jag nekar det icke, men jag säger att alla möjliga lagar kunna missbrukas och att en institution missbrukas, är icke något skäl att förkasta deu. Jag vill icke uprepa mångfaldiga exempel på börd af personer med på detta hus kända namn; jag skall stå till tjenst dermed, så snart jag slutat mitt yttrande. Jag skall upvisa exempel der den bördade jorden ännu och länge varit qvar i bördemannans hand. Således är det falskt att säga, det sådant aldrig sker af kärlek till jorden; det sker ganska ofta, och jag vågar påstå att det är en ädel känsla, en känsla, som lagstiftaren bör befrämja. Jag tillåter mig att i detta hänseeude upläsa — icke hvad en man sagt, utan hvad lagkomitén yttrat: »Svenska jordbrukaren har vant sig att älska sitt hem, såsom en bostad för uråldrig frihet och sjelfständighet. I samma mån han å jorden nedlägger sina arbetskrafter, känner han sin personlighet dermed införlifvas.
N:o 11. 299 eller nägot af Riksens Stander faststäldt anslag wara öfwerskridet, äge Stats-Utskottct att genast anmärkning och i Riksens Ständers Plena anmälan göra emot den Embetsman, som en sadan anordning contrasignerat, hwarefter dermed förfarcs enligt 107 och 106 HH Regerings-Formen; kunnandes likwäl häraf de följder icke dragas, att, emot föreskriften i 00 H Regerings-Formen, Utskottet mä i nägot klander af Konungens gjorda anordningar inga, eller att de för Stats-utgisterne redowisande Tjenftenlän stola kunna personligen för Stats-Utskottct eller Riksens Ständer till answar ställas, utan ina, der sa nöoigt finnes, hos Konungen kunna anmälas de anledningar, som förekommit, att emot någon sadan Tjensteman i laglig ordning answar orka. Widare äliggc detta Utskott att utröna, pröfwa och föreslå det som till Statsoch Riksgälds-Werkens behof erfordras, sedan nödige indragningar och besparingar blifwit iakttagne, likaledes föreslå beloppet af de summor, hwilka jemnlikt 63 8 Regerings-Formen skola för särskilda händelser assättas, och slutligen uppgifwa huru mycket genom bewillning bör utgöras. Wid Hrens slut tillägges, såsom ett särskildt Moment: Stats-Utstottet äge att deh berättelse om Riksgälds-Contoircts förwaltning sä tidigt inlemna, att wal till Fullmägtige derstädes ma enligt 66 H kunna förrättas. Wid slutet tillägges: börandes Utskottet med sin berättelse om de asgäende Banco-Fullmägtigcs förwaltning sa tidigt under Riksdagen inkomma, att Riksens Ständer mä äga rädrnin till 300 Expeditioner till Riks-StLnden. Jnstructions utfärdande och nytt wals anställande jemnlikt 65 H. 8 33. I stället för af Konungen meddelade: Riksens Ständer meddelade Konungens etc.
Vidare hafva vi andra auktoriteter att åberopa, och jag kan icke heller med lystnad förbigå ett, vid behandlingen af denna fråga förekommande, af Cominerce-coll. under d. J3 Sept. 1847 afgifvet utlåt., innehållande: ”ali Öfverståtb.-Emb. i Stockholm samt Konungens Bef:h:de i Linköping och Carlskrona, i afseende på Judarnas rättighet till bosättning öfverallt i riket, yttrat: Öfverståtb.-Emb., att om ock tidpunkten ännu ej skulle anses vara inne, att tillåta Mosaiska trosbekännare alt öfverallt i riket vistas samt förvärfva och besitta fast egendom, den inskränkning, som anbefallt deras bosättande endast i städerna Stockholm, Götheborg, Norrköping och Carlskrona matte uphöra och dylik bosättning varda Mosaiske trosbekännare tillåten, åtminstone i alla rikets släder, samt ofvannämnde Konungens Bef;h:de, att Mosaiske trosbekännare borde beviljas rättighet, att förvärfva och besitta fast egendom inom hvilken stad eller landsort som helst och der sig bosätta.” Tror man väl, att dessa auktoriteter skulle så fördelaktigt .yttrat sig om denna befolkning, om icke så vore verkliga förhållandet? Nej, det tror man icke, och det har icke heller Utsk. trott. Men deremot har man sagt, hvad äfven Gr. Liljencrantz yttrat, ali deras goda upförande härleder sig derifrån, alt de äro begränsade inom en trängre gräns, och att förhållandet skulle blifva annorlunda, om de finge utvidgade rättigheter. Såsom bevis härpå framdrager man exempel frän Rhenländerna och andra trakter af Tyskland, der man framför allt vidhållit, all de varit de första på barikaderna under revolutionerna. Jag ber alt få fästa upmärksamheten derpå, alt så beskaffade supposilioner om hvad som skall blifva, icke äro tillförlitlige, ty de äro ställda på förmodanden, och då kan den enås ja vara sä godt som den andras nej. Jag tror icke för min del, att förliållanderne skulle blifva sådane, om deras rättigheter utvidgades.