Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kurl)u»afgiftcn$ fortfatta utgåenbe, f>afrDC <2Si be# (lutat,; att benna afgift fovtfauanbc ina, till od) meb bet år, Då näfta Niföbag finta», årligen utgöra» af bmarje mantaloffrifmen pevfon, för ©tocfbolntS ftab meb l/ögft tolf od) minft en jlilling, famt inom öfriga Delar af rifet meb tninft en ocb l)ögft fem plingar, i>milfet maximum bocf, inom be Sajarettö od) 5Cur# I)uöbi|trift, ber lasarettets od) ^urimfetS befiånD bet ounbgängligen forbrar, må funna IföjaS till fep ffillingar, allt Söanco, lifa för alla betalanbe inom bmarje ^ttvl)uöb:ftrift, efter bejj bel>of, unber bufmubfafligen cna!)anba milfor od) ftabganben i od) för merffiälligbeten, font mib fiftlibna Svifébag beftämDeS od) uti Äongl. Äungörclfen ben 7 Juli 1841 innehållas, bocf meb be föränb# ringar i affeenbe å 2;bra od) 3;bje punfterna i bögflberörbe åvongl. Jfungö# relfe, font <2öi, till minnanbe af ti)bligl)et od) mera öfmercnSftäntmelfc uti före# ffrifterna angåenbe &\trl)US#meblenS anvoänbanbc, funnit nöbiga ecb i mår röranbe betta ämne ben 18 Jfpril 1845 till $ongl. SNaj:t aflåtna unberbåniga ffrifmelfe omförmäla^. §• 27. fDejjutom l)afme
S. D. Banco-Utskottets Utlåtande , N:o 537> öfver anmärkningar från Vällofl. Borgare-Ståndet vid Utskottets Memorial, N:a 114, om bestämmande af en viss tid, inom hvars förlopp alla af Banken på Daler Kopparmynt utgifna sedlar böra vara derstädes till inlösen presenterade, föredrogs å nyo och lades till handlingarne. o S, D« A ny o föredrogs och lades till handlingarne Expedilions-Utskottets Hernö» jial, i anledning af återremiss å Utskottets, under JST:o 410, afgifna förslag till underdånig skrifvelse , angående Salpeter-gärdens upphörande, in, ro. S. D. Ytterligare företogs Statssamt Allmänna Besvärs, och Oeconomie-Utskot-r PrötrUtdrag den 9 Mars 1830. 105 tens Utlåtande, N:o 132, i anledning af erhaline återremisser å Betänkandet, N.-ouo, i fråga om förändrade grunder för fördelningen af Städernas Båtsmanshåll; och beslöt Ståndet, som förut bifallit
Riksdag antogs och sedermera blifvit af Herr von Törne närmare utvecklad, men icke efter synbar förmögenhet på sätt 1812 och sednare arens BevillningsFörfattningar stadga; och i sammanhang dermed den så kallade progressiva afgiften å nyo upptagas, men fyllnads-afgiften ater helt och hållit försvinna; och 3:0 Att öfverflöds-afgiften bör utgå af vissa öfverflöds-articlar. jBeviUningsUtsi, Betänkanden. 137 Dessa det Hedervärda BondeStåndets beslut härleda sig från framställningar deraf, dels att Capitations-afgiften bör lämpas efter hvars och ens förmåga att gaida den o h det större värde Statens beskydd mäste äga för den mera bemedlade , jemförelsevis mot den mindre bemedlade Medborgaren, dels att 1815 års Bevillninesgrunder varit mest känbare för Jordbruket och den fattigare delen af Nationen, hvaremot beskattning af behållen inkomst måste yppa tillfället , att, med beredd lindring för den oförmögne, åtkomma den verkliga förmögenheten, och dels att, sedan hindret för den progressiva afgiftens återinförande, blifvit genom antagandet af en förändrad Bevillnings-grund häfvit, denna afgift borde, såsom åsyftande en högre beskattning för den förmögna å nyo upptagas . men fyllnads-afgiften , som drabbar alla lika och ej medfört den åsyftade inkomsten , upphöra. Då det enligt 71 §. it RegeringsFormen, och 3i:sta §. i Riksdagsordningen åligger BevillningsUtskottet att häröfver yttra sig, torde det tillåtas Utskottet , att till tidens vinnande häröfver nu afgifva sitt utlåtande; och, enär de skäl, hvarvid det Hedervärda BondeStåndet fästat sig, alldeles icke äro nya, utan vid sednaste Riksdagar till en del begagnade och af BevillningsUtskottets företrädare granskade, samt jemväl under nu varande Riksmöte framställde, utan att de på något sätt kunnat rubba den mening, BevillningsUtskottet i dess betänkande af den 23:dje Januarii och utlåtande af den i6:de Mars för Rikets Höglofl.
Ivanoff skakade vänskapsfullt hans hand, och sade detsamma, och båda talade fransyskan, som nu syntes vara det öfvervägande språket i huset, ty onkel Ludvig talade det äfven när han kom in, ehuru ej så ledigt som majoren. När Feodor anmärkte dennes färdighet, svarade han: «Till mitt femtonde år talade jag det dagligen och stundligen med min mor, en infödd fransyska, sedan blott när jag någon gång återsåg hemmet, men skild från mor och syster har jag af föresats ej talat detta språk förrän» «Du skådade mig,» inföll Ottilia skämtande. «Du har rätt, min älskade! men de första gångerna var det alldeles omedvetet, men» «Sedan lockade jag fram det med min lilla fransyska visa,» inföll hon åter. «Ja, men ödet hade emedlertid frisagt mig från min något besynnerliga föresats, och jag hade redan beslutit att på detta för mig så kära språk tolka mina känslor för dig, min tacksamhet för din onkel. Då kom du lik en seraf på sångens och tonernas vågor mig till mötes; vi träffades, för att göra ett förbund för evigheten.» «Ivanoffs hela väsende — skref Feodor till sin vän Alexander, — synes förvandladt i poesi. Det fordna ofta stränga och befallande i tal och hållning, har nu gifvit vika för en fridfull glädje och vänlig eftergifvenhet för andras meningar; en innerlig kärlek har gjort hans själ mild. Ehuru opåtänkt en sådan förbindelse för deras unga fröken måste förekomma husets medlemmar, synas dock alla vara nöjda dermed; åter ett bevis på det välde, Ivanoff omedvetet utöfvar på sin omgifning. Det är afgjordt att han följer sina blifvande slägtingar till Petersburg, dit fartyget liksom af ödet är destineradt. Sedan han föreställt fästmön för sin mor der, ämnar han besöka varma baden i Tyskland. Ivanoff hyser det hopp, att Ottilia som hans maka följer honom dit, i stället för att, som påtänkt var, passera sommaren i Lybeck. Ottilia lemnade mig ett bref till Leonna. «Det blir väl något gammalt innan löjtnanten kommer i hennes granskap, men det gör ingenting.
På grund af de utaf Revisorerne anförda skäl och då, å ena sidan, i händelse vid Carlsbad uppehåller sig ett större antal Svenskar, det bör vara deras, liksom hvarje församlings skyldighet, att aflöna sin själasörjare, hvilket jemväl torde vara mindre betungande för dem, som äro i tillfälle att besöka nämnde helsobrunn, men å andra sidan, derest endast ett fåtal derstädes vistas, anledning icke (örefinnes, att uti Carlsbad, mera än å flera andra utländska orter, en predikant af Slaten aflönas; få Rikets Ständer hos E. K. Majit i underdånighet anhålla, att statsmedel för framtiden icke må för ifrågavarande ändamål anvisas. Revisorerne hafva vid granskningen af Statsverkets räkenskaper erfarit, att de utgifter, som Staten måst vidkännas genom godtgörande af skjutsoch traklamenlsersättning under extra förrättningar i allmänna ärenden, uppgått till högst betydliga belopp, hvartill i väsendtlig mån bidragit den omständigheten, all vid ifrågakomne resor skjulskostnaden med stöd af gällande resereglemente alltid beräknats efter visst för särskilda tjensteklasser olika bestämdt höstantal för landsvägen emellan resans ändpunkter utan afseende derå, att resan till större eller mindre del med besparing af tid och kostnad kunnat tillryegaläggas eller verkligen blifvit tillryggalagd medelst begagnande af ångbåtslägenhet. Med lösladt afseende härå, och då meningen med stadgandet om resekostnads-ersättning vid förrättningar i Statens ärenden måste vara att åt den resande bereda en kostnaderna fullt motsvarande godtgörelse, men icke derutöfver en oskälig vinst, hafva Revisorerne hemställt, att Rikets Ständer måtte hos E. K. Majit göra underdånig framställning om den förändring i resereglemente^ att, vid resor i Statens ärenden, den resande, när lägenhet med ångfartyg eller å jernväg kunde begagnas, icke för den del af resan, som sålunda tillryggalades, egde, utom stadgadt traktamente, åtnjuta högre ersättning än den hvartill verkliga resekostnaden uppgått. Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
M. icke allenast anbefalla vederbörande att lemna Fulimägtige i Riksgälds-Contoiret underrättelse, vid hvilka tidpuncter de anvisade anslagens lyftning erfordras, utan ock, i händelse något anslag af en eller annan anledning icke skulle komma att användas, i Nåder låta bemälde Fulimägtige derom undfå kännedom. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 10 Juni 1841, Expeditions-Utskottets Förslag till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 8 Juni 1841. Preste-Ståndet den 9 Borgare-Ståndet den 9 Bonde-Ståndet den 10 — —■ Rikets Ständers underdåniga skrifvelse , angående utbetalning af Landtbruks-Academiens hos Stats Verket innestående bjggnads-capital. (Stats-Utsk. Uti. N:ris 354 och 435.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 23 December sistlidne år, angående regleringen af utgifterne under Riks-Slatens 9:de Hufvud-Titel, förklarat sig vilja, i sammanhang med beslut rörande Extra Statsregleringen, yttrande i underdånighet meddela, i afseende på liqviden af den hos Stats-Yerket ännu innestående del af ett Landtbruks-Academien år 1819 beviljadt byggnads-anslag, hafva Rikets Ständer, efter förnyad pröfning af denna fråga, och på det alt räntebetalning å berörde capital-återstod icke må fortfarande belasta Riks-Staten, funnit godt medgifva, att nämnde capital, utgörande 10,036 R:dr 8 sk. 8 rst.
Skälet dertill uppgafs då vara att man kan möjligen i framtiden för kronan behöfva en sådan lägenhet och när man säljer den, så kan det icke blifva mångå, som vilja köpa den och kronan får ingenting derför, hvaremot erfarenheten visat att då kronan bellöfver en sådan lägenhet, så får hon betala den ganska dyrt. I byggnadernes försäljning, så har Frih. Cederström yttrat, att inga byggnader.; borde försäljas, men om en arrendator kommer dit, sä kunde del möjligen hända att han icke vill öfvertaga byggnaderna, I) en 28 Februari, 711 och dä skulle naturligtvis arrendet minskas med afgifter tor byggnadernas underhäll. Frih. Cederström har trott, att med utarrendering af denna lägenhet borde tillgå på samma sätt, som vid ularrendering af andra kronans lägenheter; men jag får fästa hans uppmärksamhet på, att man icke gerna kan antaga samma metod vid en sådan lägenhets utarrenderande, som vid andra skattläggningar efter särskildta skattläggningsmetoder, utan då Utsk. tillstyrkt att 11. St. må begära, det K. M. ville låta bortarrendera denna lägenhet efter de grunder, som befmnas vara för K. fil. och kronan fördelaktigast, sä tror jag att Statslltsk. derutinnan har gjort rätt, och anser R. St. icke böra ingå i närmare detaljer. För öfrigt tillstyrker jag återremiss på den grund, som för detta yrkande blifvit anförd. Frih. Cederström: 77 § i Reg.F. är ganska bestämd och tydlig, samt lyder sålunda: ”Kungsgårdar och Kungsladugårdar med dertill lydande hemman och lägenheter, kronoskogar, parker och djurgårdar, kronooch stallängar samt laxfisken och andra kronans fisken, samt öfriga kronans lägenheter, må Konungen icke utan R. St:s samtycke genom försäljning, förpantning eller gåfva, eller på något annat sätt, kronan afhända. De skola förvaltas efter de grunder, R.
Jemte det Utskottet i ofvananförde delar stadgat dess öfvertygelse , har fråga uppkommit om återinförande af en .BränvinsConsumiionsAfgift , hvilken, efter en del Ledamöters tanka, både vore säkrare att påräkna och jern» nate skulle fördela allmänna bördor, om den, till ett måttligt belopp stadga!, kurtde tjena till lindring i de afgifter å vissa öfverflödsvajor, hvilka , sedan de kommit i allmänt bruk, skulle för hardt drabba den fattige eller medellöse ; hvaremot andre Ledamöter varit af den tanka , att afgift för Brännevinets bruk mindre öfverensstämde med billighetens fordringar, sedan sjelfva rättigheten till dess tillverkning och utöfningen deraf, begge vore med serskild Bevillning belagde ; Likasom de ansett betänkligt , att stadga så mångå serskildte allmänna afgifter, hvilka , ehuru fördelade på mängden, likväl slutligen folio Jordbruket och Näringarne till last, de der heldre påkallade förskoning, än betungande. Vid anställd omröstning öfver den fråga j huruvida BränvinsConsumtionen borde ibland ÖfverflödsAniklarne införas, till lindring i andia så beskaffade afgifter, hvilka deraf voro i behof, hafva tvenne Stånd stannat emot två; men vl7tskottet derefter enstämmigt afgjort, dels att i6<j Bevillning Utsi. Betänkanden. ifrågaställde Consumtion endast borde beräknas till Sex skill i ngar af hvarje Mantalsskrifven Person , dels hvilka Cfverflödsvarors förbrukning , i händelse ofvannärnnde mening vunne bifall , borde i stället minskas , eller i motsatt fall oförändrade förblifva ; i följe hvaraf Utskottet upprättat serskilte Calculer, för att fullständigt kunna framlägga Resultaterne af, de Alternativer, som Utskottet nu får till Riksens Höglofl.
Utskottet ingå, intilldess sig visat, huruvida det förslag till reorganisation af Banko-Verket, hvilket inkommit, varder af Rikets Höglofl. Ständer gilladt. 15:o. Vid tillämpning af den uti sednare delen af 36 § intagne föreskrift, har det synts vara obilligt, att då t. ex. en Tjensteman af lägre grad blifvit förordnad att bestrida Kassörs tjenst under en tid af 14 dagar, denne icke fått uppbära missräknings-penningar, ehuru han, såsom ovan, snarare bör vara underkastad förlust genom missräkning, än Ordinarie innehafvaren; hvadan Fullmägtige jemväl varit nödsakade förordna, att den som besörjer tjensten lör en på 14 8 Berättelse af Banko-Fullmäktige. dagar eller kortare tid för sjukdom eller annat laga förfall tjenstledig Kassör, har att åtnjuta ett arfvode motsvarande skillnaden emellan sin egen och Kas sörslönen. Men enär, med de undantag, uti berörde § omförmälas, alla uti Supplementar-Stat upptagne arfvoden och ersättningar vid ordinarie tjenstebefattningarne, desamma åtfölja, och skäl följakteligen ej förefinnes, att ordinarie innehafvaren af en sådan tjenst skall, då han är hindrad, att, för längre eller kortare tid den samma utöfva, uppbära derför i Supplementar-Stat utfördt arfvode eller ersättning, hemställa Fullmägtige, att nämnde g måtte erhålla följande förändrade lydelse: »Med undanlag af de uti Supplementar-Stat upptagne ersättningar till Bankens Brand-Chef och Brandmästare för ökade hyreskostnader samt lönerne för Bankens Garde des Médailles och Brandmästare, komma alla å samma Stat för någon tjenst utförde arfvoden, anslag eller ersättningar att åtfölja utöfvandet af sjelfva tjenstebefattningen; hvadan den, som tjenstgör för innehafvaren, eger att, i mån af vicariatets längd, njuta del i arfvodet, anslaget eller ersättningen.» 16:o De, i följd af Banko-Verkets sednaste reorganisation, på Indragnings-Stat uppförde Tjenstemän hafva till större delen afgått.
Klingsporr skulle vilja sträcka siria demokratiska fordringar, samt om lian med arbetsklassen äfven menar den tjenande klassen. I sådant fall vill Frilnn gå längre ned än jag tror vara gagneligt. Skulle han åter icke mena andre än de fria arbetarena, så hafva ju dessa valrätt enl. det hvilande förslaget, såvida de icke äro daglönare utan erlägga skatt, hur ringa som helst, för utöfning af yrke; dessa skulle fördenskull vara tillfredsställda likaväl efter den samfäldta valprincipen, som de skulle kunna blifva genom klassval. I öfrigt belviflar jag, att de klassvalsförfäktare som här upträdt vilja instämma med Frilnn i det vackra motiv för klassvalen, att man derigenom kan göra ett flertal medborgare inom de s. k. lägre samhällsklasserna berättigade. Snarare vågar jag befara, att det just är de högre och högsta klasserna, om hvilka våra klassvals-dyrkare i allmänhet bekymra sig och som ligga dem mest om hjertat, jag menar de klasser, som man nu kallar II. R. o. Ad. och Högv. PresteSt. Man har sagt, att de konstitutionella idéerna skulle i vårt land hafva så få anhängare. Ingen kan mer än jag beklaga om detta 48 Den 18 December. är förhållandet oell jag nödgas verkligen medgifva att det lill stor del sa är. Men hvad är orsaken dertill, Mine Hrr, om icke den att, med vår nuvar. representation, den konstitutionella idéen i utöfningen knappt kun vara annat än en fiktion? — Denne representation har visserligen kraft att hålla tillbaka och att hindra, men dess kraft är alltför ringa att In inga samhället framåt, vare sig i en eller annan riktning. Detta fel, det må vara en följd af ålderdoms-svaghet eller den oundvikliga parti-splittringen, existerar likväl; och det är således obestridligt, alt en regering i Sverige, som verkligen skulle vilja på allvar beträda framåtskridandets bana, har den svåraste ställning man kan tänka sig, emedan den måste, så att säga, ouphörligt kryssa emellan Seylla och Carybdis. Den måste kryssa mellan de två privilegierade Stånden å ena och de håda andra å andra sidan; och vakta sig att stöta på grund vare sig till venster eller höger.
Emellertid bade kapellaget på sockenstämma den 11 Januari samma år beslutat, och inkom den 18 derpåföljande Februari lill Eders Maji med underdånig anhållan alt, då dess område, som utgöres af en föga fruktbar fjällbygd, olla iiemsökes af missväxt, och kapellet, om de ofvan omnämnda byarna ej skulle till detsamma förläggas, endast utgör 2 5/16 mantal med 16 bönder, 25 torpare oell flere fatliga inhyses hushåll, samt de fleste bland dessa befinna sig i knappa vilkor, men det oaktadt nödgades vidkännas kostnader, så väl för en påbörjad nybyggnad af kyrkoherdebostället, sorn för iståndsättandet af kapellagets egen kyrka, Eders Maji läcktes till Rikets Ständer göra framställning om ett statsanslag af 4,500 Rdr Riksmynt till inköp af boställe samt af 600 Rdr samma mynt till årligt lönebidrag åt den blifvande kapéllpredikanten och folkskoleläraren i Trehörningsjö. Till stöd för denna underdåniga anhållan åberopas vidare det med hvarje dag klarare insedda beholvel al en fullständigare religions-undcrvisning, än den som crhålles genom Pastor i Gideå åliggande skyldighet alt tolf gånger om året hålla gudstjenst i kapel - Bil. N:o 6 till Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1859. 25 Ingels kyrka, och upplyses, alt om de bidrag kapellet åtagit sig alt erlägga till pastor för de bestämda gudsljenslerna, nemligen 5 marker smör och I Rdr 52 sk. Riksgälds af hvarje bonde samt 2i marker smör och 40 sk. Riksgälds af hvarje torpare, öfverflyttas på kapellpredikanten, denne skulle härigenom och genom tillägg af folkskolelärarelönen erhålla ett belopp, utgörande omkring 500 Rdr Riksgälds.
J^ronofogDarne jfola Då till konungens SSefaflningshafwanDe jfpnDfamt iuppgifwa förjlag till UppbörDS»$ärnmorne, forn unDer loppet af Sftooember od) 87 december månaDer ofelbart böra företagas och wiD ftffnämnöe månaDS ut* gång wara fullänDaDe, få att De få fallaDe 2Kejtantie»möten eller anDra Upp* börDS»jtämman t början af följanDe året obeljtnDraDt må funna hållas; böranDe .fjätaDSjfrifwaren, få wäl wiD förfta forn anDra UppbörDö*ftämmcffi wara när» waranDe, för att mcDDela behörig annotation å De jfattjfplDigeS DebetfeDlar, enär UppbörDSmannenS qoittence, enligt UppbörbS»författningarne, Den förutan, ide är gällanDe. 154. åpwar od) en eger rättighet att, wto förjta UppbörDS*jtämman, af fine Ut» ffplDet erlägga få mpefet l>an mäftar, h^ilfet Det jfall åligga UppbörDSmän» nen att emottaga och qoittera; fomntanDe UppbörDS»böcferne att Derefter inrättas. §. 155. 3 ©täberne jfola UppbörDS*terminer, efter förutgången anmälan IjoS Öf< wer*@tåtbåHaren eller konungens Q3efaltningöbafwanDe, weDcrbörligen fungö» ras odj, på wijja
Jag vill härmed icke säga, att behofvet är så trängande, att icke med anslagets beviljande någon tid kan anstå, synnerligast som frågan om veterinärväsendets ordnande för närvarande är under K. M:ts pröfning; men då flere talare ifrigt påyrkat, att vi nu skola bevilja detta anslag, vill jag ej motsätta mig detsamma; dervid fäster jag dock det vilkor, att beloppet ej må anordnas på ordinarie stat. Jag förenar mig således med deni, som yrka bifall till motionärens framställning, dervid jag dock hemställer, att det begärda anslaget måtte å extra stat för år 1867 uppföras; detta Den 28 April f. m. 631 sista för att ej binda K. M:t uti det ordnande af veterinärundervisningen, hvilket f. d. n. beror på K. M:ts pröfning, enligt den af R. St:r vid sistlidna riksdag begärda komitéens utlåtande. Gr. Posse: De betänkligheter, som äro uttalade emot bi fall till motionärens framställning, synas nu hafva inskränkt sig till någon tvekan, huruvida beloppet af den föreslagna lönen är det rigtiga. Jag ber emedlertid att få fästa uppmärksamheten på vigten deraf, att platsen beklädes med en tillräckligt vetenskapligt bildad person; och om man tager detta i behörigt öfvervägande och jernlör den föreslagna lönen med de vilkor, som i allmänhet erbjudas lärare vid andra undervisningsverk, så torde man medgifva, att ett. belopp af 3,000 rdr ej är för högt. Beträffande vigten och nyttan af den föreslagna lärarebefattningen, äro tankarne ej delade. Under sådana omständigheter kan jag ej fatta, hvarför vi skola afvakta K. M:ts förklaring, att den verkligen är nyttig, då vi sjelfve inse och erkänna det. Jag yrkar fortfarande bifall till motionärens framställning. Gr. Mörner: Jag är icke sjelf egendomsegare i trakten af Stockholm, men jag har någon kännedom om förhållandena, och jag tror, att de, som varit nödsakade att anlita eleverna vid veterinärinrättningen — ofta nog till sin icke obetydliga skada — skola nödgas erkänna, att dessa elever ofta ådagalagt prof, icke på skicklighet, men väl på omogenhet att på egen hand prakticera.
Att Utskottet frikallat Konungens Föredragande 1 Commandomål från den anledning tili Den 12 Martu. 321 till Anmärkning jag ensam, i stöd af allmänna Lagen, emot honom framställt, har jag redan medgifvit, icke kunna eller höra vara annorlunda; men då Utskottet ej ansett sig kunna undgå, att sjelfve göra Anmärkning emot den åberopade Ordrens obehöriga tillkomst och Constitutions-stridiga natur, kan jag ej neka mig att finna det sätt, hvarpå Utskottet ömsom faller och frikänner, vara af en för Grundlagens helgd så vådlig beskaffenhet, att det ej hör kunna undfalla uppmärksamhet. Du Grundlagens föreskrifna Former äro öfverträdda, så är 106 §. säkerligen användbar emot öfverträdaren, och då AnsvarsLagens 6 §. med tillräcklig uppmärksamhet genomläses, finnér man att den 107 §. i RegeringsFormen deruti åberopas, och att alla i den ofvannämnde 6 §. nämnde Personer kunna utan undantag efter den joy behandlas. Efter Utskottets sätt att se, skulle en SlatsSecreterare, som beträdde CommandoMålens område kunna tilltalas; på hvad grund kan förhållandet, i omvänd ordning, blifva annorlunda, då det aldrig kan antagas som skäl, att Konungens Föredragande i CommandoMål ej i joy §. är nämud, sedan lian i AnsvarsLagens 6 §., sorn' med'-den joy är fullkomligt collectiv, likväl innehar sin tillbörliga plats; följden af Utskottets bedömmande i detta fall skulle lätteligen kunna blifva, att Föredragande i CommandoMål skulle kunna blanda sig uti alla Styrelsens grenar, utan ålit derföre kunna tilltalas, emedan han som StatsSecreterare icke i ioy §. är nämnd; Ridd. 0. Ad. Prot. IV B, I Afd. 4 G i2' 322 Den 12 Martil. på hvilka grunder Statsförfattningen i sådant fall skulle hvila, hemställer jag till Ilöglofl, Utskottets egen pröfning att eftersinna.