Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru jag således erkänner anmärknms vigt, anser jag den likväl ej böra medföra förslagets förkastande. Man har talat om, att förslaget skulle medföra en förvillelse i de nu rådande rättsbegreppen. Denna anmärkning är redan besvarad genom det framdragna faktum, att BondeSt. bifallit Betänk., och för öfrigt ligger, enl. min åsigt, en förvillelse af rättsbegrepp snarare deruti, att man anser tillgrepp af skog vara något annat än tillgrepp af annan egendom. I äldre tider ansågs skogen såsom snart sagdt en res nullius, men nu har förhållandet förändrat sig, och lagstiftningen bör rälta sig efter denna förändring. Afven jag röstar för bifall till Betänk. Ropen på propos. förnyades. Hr Ribbing: Jag vill icke förlänga diskussionen, då Gr. Möner redan så fullständigt utvecklat den åsigt, jag i ämnet hyser. Men jag kan likväl ej underlåta att, med anledn. af Frih. Rehbinders yttrande, erinra, att större delen af åverkaremålen beror på värjemålsed, samt att en sådan ed hädanefter, sedan åverkan blifvit förvandlad till stöld, icke får åläggas. Dessutom kommer bevisningen i dessa mål ytterligare att försvåras derigenom, att så många personor blifva tjufvar. Vi känna ganska väl, huru det merändels går till då en person skall öfverbevisas om en förbrytelse. Han söker nemi. alltid att jäfva de personer, hvilka såsom vittnen emot honom åberopas. Detta fält blifver hädanefter ännu mer öppet, ty en stor del af den fattigare folk - Den 14 November. 55 klassen på landet har begått åverkan. Jag för mia del afråder R. o. Ad. att vidtaga den föreslagna förändringen. Frih. Raab: Jag har begärt ordet endast för att tillkännagifva, att jag, till undvikande af flera propos:r, afstår från mitt först gjorda yrkande och förenar mig med Gr. Mörner. Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, framstälde Hr Gr. o. Landtm., att Hr Ribbing först yrkat afslag å Utsk:s Betänk., men sedermera instämt i Gr. Mörners förslag; att Gr.
Ständer försträckt Fonderne till Allmänna Magasins-Inrättningen och foljakteligen böra hafva säker]iet deruppå, att desse Fonder varda förvaltade j öfverensstämmelse med och använda till de ändamål, hvarföre de blifvit beviljade; Fördenskull och då Magazins-Inrättningen ej kan uppfylla dess bestämme'se så vida säkra och gifna gruodc-r för Inrättningens åtgärder och företag ej varda Jagde, har Stats - Utskottet ansett det med Riksens Höglofl. Ständers både rättighet celi skyldighet vara förenadt, att för Allmänna Magazins-Inrättningen såsom National Handels anstalt betracktad stadga och bestämma sadi ne grunder, hvilka då de i allmänhet innefattade Verkets hufvudsakliga åligganden, tillika utgjorde vilkoret! för Fenninge - anslagens dispo i.ion och Magazins-Inrättningens derpå beroende fortfarande; Deremot har Stats-Utskottet funnit, att utarbetningen af en på desse grunder bygd fullständig reglementarisk Instruction, liU’U i Verkets alla Styrelse - grenar och Ekonomiska detailler tillgå hör, icke lärer kunna anses tillhora Riksens Höglofl. Ständers befattning, och ej eller kan på den korrta tid som Riksdagen fort varar, medhinnas, hvadan allt detta torde komma att i underdånighet öfverlemnas till den åtgärd Kongl. Majit kan i Nåder pröfva nödig: likväl och sorn någon verkställighet icke följt uppå det Nådiga Förordnande i afseende på Magazins - Inrättningens Organisation, sorn Kongl. Majit behagat vidtaga i anledning af Riksens Höglofl. Ständers enhälligt yttrade underdåniga önskan vid 1815 Stats-ZJtskottets Betänk anden. 1531 avs Riksdag, och ehuru Kongl. Majit vid en af Riksens Höglofl. Stander förnyad underdånig anhållan, Nådigst lärer täckas åt detta för Landets Allmänna väl så vigtiga ärende lemna
Famillens underhåll; åtmindstoue synes icke f. d. Konungens lefnadssätt och öfriga förhållande hafva gifvit någon anledning för Riksens Höglofl. Ständer att nu för honom öka dess UnderhållsSumma som då ansågs tillräcklig. Man betraktade då 66,666f R:d. utgöra en ganska tillräcklig årlig inkomst för denna Kamille att kunna föra ett till dess förra värdighet anständigt lefnadssätt; men som dess enskilda förmögenhet icke lemnade så stor årlig inkomst som ofvannämnda summa, beslöts att skilnaden skulle af Statsmedel fyllas, hvilket allt af RiksdagsBeslutet närmare kan upplysasHäraf synes mig den slutföljd vara klar att, nar nu f. d. Konungens enskilda förmögenhet, genom arf, blifvit ökad, med en årlig inkomst af 12.000 R:d, både kan och bör den årliga summa, som blifvit honom af Den 7 Juli/• nl - 353 af Statsmedel anslagen till fyllnad i 66,666 I R:d., mindskas med nämnda belopp, eller 12,000 R:d. I anledning af Friherre Boyes anmärkning, alt ingen annan än f. d. Konutigeki har att befatta sig med fördelningen a£ hans arf, torde mig'tillåtas nätuna att jig icke vet att StatsUtskottet pa något sätt ingått i någon sådan fördelning. Huru den summa, som från Statsverket tillskjutes, skall imellan den förra Kongl. Familjen fördelas, är redan vid Riksdagen år 1809 stadgadt. Beträffande den framställda tanka att de i frågavarände 200,000 R:d, eller rentan derå, bör beräknas i Hamburger B:co, så företer sig, jemte andra goda skäl för att icke sådant tillstyrka, äfven att Högstsalig Hennes Majit Enke-Drottringen i lifstiden aldrig förbehållit sig eller uttagit rentan i annan myntsort än. Svenska BancoSedlar. Friherre Stael von Hollstein, Corfitz Facit) i g:
Men de ville så gärna bli af med honom, att de fördolde detta för sig och läto honom fara. »Han har själf velat det,» sade de. Och så tänkte de, att nu ville de vara glada. Men då de vid femtiden samlades i salen för att dricka te och dansa omkring julgranen, var Liljekrona tyst och förstämd. Han satte sig ej på äfventyrsbänken, han rörde ej vid te eller punsch, han mindes ingen polska, fiolen var i olag. De, som kunde leka och dansa, finge göra det utan honom. Då blef hustrun orolig, då blefvo barnen missnöjda, allt i hela huset gick på tok. Det blef den bedröfligaste julafton. Gröten skar sig, ljusen fräste, veden rykte, vinden rörde upp yrväder och blåste bitter köld in i rummen. Drängen, som skjutsat Ruster, kom ej hem. Hushållerskan grät, pigorna grälade. Ändtligen påminde sig Liljekrona, att ingen kärfve blifvit utsatt åt sparfvarna, och han klagade högt öfver alla kvinnorna omkring sig, som öfvergåfvo gammal sed och voro nymodiga och hjärtlösa. Men de förstodo nog, att det, som pinade honom, var samvetskval öfver att han låtit den lille Ruster resa bort från hans hem på själfva julaftonen. Bäst det var, gick han in i sitt rum, stängde dörren och började spela, såsom han ej spelat, sedan han upphört att vandra. Det var hat och hån, det var längtan och storm. I tänkten binda mig, men I skolen smida om edra fjättrar. I tänkten göra mig småsinnad som I själfva. Men jag drar ut i det stora, i det fria. Hvardagsmänniskor, hemträlar, fången mig, om det står i er makt! Då hustrun hörde de tonerna, sade hon: »I morgon är han borta, om ej Gud gör ett under i natt. Nu har vår ogästvänlighet framkallat just det, som vi tänkte oss kunna undvika.» Emellertid reste den lille Ruster omkring i yrvädret. Han for från den ena gården till den andra och frågade om där fanns arbete för honom, men han blef ingenstädes mottagen. De bjödo honom ej ens att stiga ur släden. Somliga hade huset fullt af främmande, andra skulle resa bort på själfva juldagen.
Kan hända torde den redan, genom de föreslagne twänne olika röstberäkningsgrundcrne, till en stor del wara wunnen, och kan hända torde derigenom äfwen de stridiga pästäenderne pä det sätt kunna förenas, att inga wilkor behöfde utsättas för 506 Expeditioner till Riks-StLiiden. dem som skulle mäljas efter Bemillnings-beräkningcn, mcu att för deiil som skulle mäkjas i grund af Folkmängden borde cir »vis förmögenhet i ford eller motsmarande behållen näringsinkomst blifma ett onmgängeligt milkor. Den garantie, Sainhället har att söka och att fordra af sina Lagstiftare, beror likmäl ej allenast pä huru de blifmit malde, mcu kan hända ännu mera pä den Lagstiftande Corpsens merkningssätt, i följe af des fördelning och rättigheter. Da äterkommer man först till sragan augäcude de omtalte sjelfkallade Ledamöter säsvm en del afNeprcsentationcn. Det har misscrligen icke kuunat Mara Utskottet obekant att i det laud, der det representativa regeringssättet hittills hast det längsta beställd och wisat de lyckligaste följder, är Lagstiftande Corpsens fördelning grundad pä en genom födseln och Embetsrättigheten uppkommen olikhet i Representation, och Utskottet har deruti igenkänt anledningen till ett nära dylikt förslag, som af en des förre Ledamot, Herr Bcrgs-Rädet Stockenström, blifmit nppgifmet. Vien dä Utskottet erkänner migten af de skäl, som Englands efterdöme ger ät ett sädant Representationssätt, får det likmäl tillika anmärka, att derwarande Lagstiftande Corps' sammansättning blifmit danad, icke efter thcoretiska grunder, men efter ett uråldrigt Representationssätt, som hittills aldrig i opinionen förlorat sitt anseende, som omständighetcrne och erfarenheten, mera i förhållande till Nationens rättigheter än sjelfma Neprescntatiynsgrunderne, småningom förbättrat.
Hvad här tillägges åsarne gäller äfven till en del vanerne (se § 11). Gudaverlden. Så snart sjelfmedvetandet vaknar hos människan, träder naturen fram såsom en motsats mot henne, och hon känner sig såsom en makt gent emot naturen. Denna sjelfmedvetandets makt, idealiskt uppfattad och satt utom människan, är gudaverlden, åsarne. Denna andens makt söker genomtränga naturen och böja henne under sin vilja; åsarne frambringa icke det ursprungliga, men de ordna och upprätthålla det. Deras förhållande till naturen är en motsats, som går ut på förening. Med vanerna (§ 11) kommer denna förening till stånd och dermed uppnår åsalifvet sin högsta utveckling. Striden med jättarne slutas visserligen icke, men Tor förblifver alltid segrande, och till och med några vänskapliga förhållanden uppstå. Men inom gudaverlden sjelf uppstår en splittring: Loke skiljer sig från Odin och ställer sig sjelfständig mot åsarne. Dermed är det onda uppkommet, hvilket småningom genomtränger hela verlden och slutligen, då de förut segerrikt bekämpade makterna resa sig med ny kraft, medför hennes undergång (jfr H. Lüning, sid. 47). Åsagudarnes antal. Ofta framhålles åsarnes tolftal, men det framträder dock ej tydligt. På Idavallen uppföra åsarne åt sig tolf säten och dessutom ett högsäte åt allfader. »Det är 12 gudomliga åsar», men vid uppräknandet (i Snorres Edda) blifva de 14, Loke inberäknad, hvarvid dock Härmod (se § 19) och Höne fattas. För att få fram tolftalet måste man frånskilja Njord och Frö, som äro vaner, Höne, hvilken såsom gisslan kom till vanerne, samt Loke i följd af hans affall. Följaktligen äro de tolf åsarne: Odin, Tor, Balder, Härmod, Ty, Brage, Heimdall, Höd, Vidar, Vale, Ull, Forsäte. Vaner. Vaner (fn. Vanir) kallas det lugna, böljande hafvets, det allt organiskt lif genomträngande vattnets gudomligheter.
Utskotten hafva ock likasom velat antaga alla uppdämningar olagligen tillkomna, men förhållandet, då det undersökes lärer visa, att dessa rättigheter till uppdämningar för det messta grunda sig på forntida upplåtelser, på delagtighet i eganderätt, och på betingade afgifters erläggande, ehuru dessa rätta sig efter uppskattningar, relativa till den tid, då trakter, som genom vattnets mångåriga medverkan nu prunka med lofvande stränder, icke voro annat än odugliga kärr och moras. Utskotten skola förgäfves söka Författningar, som genom tvång sätta Vattenverks anläggningar i besittning af dom - H42 LngUtskottets Betänkande». fasten oell byggnads platser, eller sorn gifva Bruksanläggare rättighet till upp-eller afdämning. Men Utskotten hafva icke desto mindre velat antaga, att sedan allt detta genom laglig Öfverenskommelse blifvit en Egendoms tillhörighet, en alldeles motsatt tvångslag torde finnas1, hvarigenom, ett sådant laga fång skulle kunna hemfalla en peilningestark granne. Utskotten hafva väl uppgifvit att sådant allt borde Utan det allmännas skada, kunna ske, derigenom att den ena skatten förvandlades i en motsvarande annan; men Utskotten hafva icke anmärkt, att tredje mans förnärmande kan i förening nied det allmän» lias, utan all ersättning inträffa, såsom t. ex. om en JernGrufvä (hvilken alldrig betalar tionde af malmen) mister sin för Vatten och malmuppfordring nödiga uppdämning, och derigenom skulle råka i ödesmål. Icke kunna bär Mätismanna ordom sträcka sig längre än till Grufegarens ersättning, beräknad i förhållande till dess revenue: men köpare till malmen, hvad anspråk på ersättning kunna de väl göra? —. De hafva ingen rättighet att förbinda Grufvcegaren att hålla sig den tillhanda, och kunna således intet dela af den ersätning honom tillfaller men deras näring faller dock, i brist på rudimaterier, —* Taekjernsblåsningcn minskas, och i förhållande till den äfven Kronans tionde, Vid Pehrsbergs
ändå sluta främlingen i famn. » » Jag hoppas det, men frågan är, om äfJM / TJ) U har jag beslutit ta en barnfröken i ven hon vill sluta sig till mig, då det kom" M^ * * &gt; huset; men, vet fru Haraldsson, att mer an på att fastställa hennes dagliga görosedan saken blifvit afgjord, har jag allt fått mål. Och hvad kan jag egentligen kräfva af en del att tänka på, och nu, då jag händelsehenne, utan att såra och utan att — pjoska vis träffar er här på ångbåten, måste ni höra bort henne och sjelfva saken? Jag förstår mina bekymmer. » nämligen, att dennas framgång beror på, huru » Det är väl eljes meningen, kära fru V i l - vi, sam först upptaga tanken, föra den fram berg, att den unga, bildade qvinna, som vill i lifvet. » åtaga sig vården om barnen, skulle befria er » Känner ni eder blifvande hjelparinna? » från en del af edra bekymmer. Men s e ' här » Nej, tyvärr; det är en sak, som blifvit är plats på soffan; sitt ner, så få vi spraka förmedlad genom väns vänners vän; jag vet om saken! » blott, att det är en bildad flicka af särdeles En lätt dimma låg likt ett flor öfver hafgod familj, hon är tjugusju år gammal, och vet, i hvilket solen sjönk som en röd strålhon har bedt mig kalla henne du genast, på lös skifva; ingenting, utom vågornas sakta det hon ej måtte komma att känna sig främsqvalp mot ångarens skrof och propellerns mande. Skall jag så genast be henne säga taktmessiga arbete, störde tystnaden på det du till mig? » rymliga akterdäcket, der passagerarne sutto » Det är ju ingalunda nödvändigt, då ni i dåsig ro och hängde öfver böcker och tiddels är husmor, dels äfven äldre än hon. ningar.
3: o Kontrollerat verksilver, plantsar eller utländska myntsorter inlämnas på Kongl Myntet för bankens räkning och beräknas så att 124 skilling är en riksdaler. 4: o Att gulddukater beräknas så att en är 94 skillingar svenskt silver specie. Stockholm den 4 februari 1824 CARL JOHAN Kungörelse angående fortfarande av tillåtelsen att utföra vällad eller oraffinerad aska. Stockholm den 5 februari 1824 Utförsel av vällad eller oraffinerad aska till utrikes orter är fortfarande tillåten tills annat meddelas. Stockholm 5 februari 1824 C af KLINTBERG Kungörelse angående Lumpsamling och Lumpsamlares antagande. Stockholm den 9 februari 1824 Tidigare bestämmelse för lumpsamling till pappersbruken har upphört och Ständerna föreslår följande: 1: o Pappersbruksidkare är berättigade att för insamling av lump begagna sig av så väl egna arbetare som av andra personer, som har laga försvar och god frejd. 2: o Då lumpsamlingen endast sker inom socknen fordras inget pass. Sker samlingen utanför socknen skall personen vara försedd med pass av Befallningshavande i de län där han bor. 3: o Papperbruksägaren skall vid flyttningstiden på hösten anmäla till befallningshavanden, vilka personer han tänker betjäna sig av för lumpinsamlingen. Han skall uppge personernas namn och de orter de skall besöka. 4: o Pass får inte utfärdas, om inte personen kan styrka, att han är antagen av pappersbruksägaren och har prästbetyg på god frejd. 5: o Passet får aldrig gälla mer än 6 månader och endast utfärdas för en person. 6: o Med oförpassade personer som följer med samlaren förfars enligt författningarna. 7: o Om lumpsamlare besvärar allmänheten med tiggande, skall han anses ha förverkat rätten till passet, sändas till hemorten och om hans tillgångar medgiva ersätta kostnaden för sitt hemförskaffande. För övrigt bör helst särskilda insamlingsställen finnas i socken där papper tillverkas. Kommissionärer kan mot betalning motta lump på platser, som kungörs från predikstolen. Stockholm den 9 februari 1824 C af KLINTBERG
På desse grunder anse Utskotten sig böra vördsamt afstyrka Rikets Högloflig® Ständers bifall till Motios nairens framställning, ej mindre i afseende på anslag till en lånefond för befrämjande af span måls-upplag inom Jemtland, än äfven om förhöjd ränta å försträckning i spanmål. StatsSamt Oecononiie-Vtskottens Betänkande IV: o 28., cfc Hvilket dock till Rikets Ständers närmare pröfning vördsamt öfverlemnäs. Stockholm den 4 September x834* N:o *8, Änkora till Exp. Utsk. elen 1 Oet.’ Betänkande, i fråga om förändrade grunder för fördelnin gen af Båtsmanshåll et} Rikets Städer emellan., Genom skrifvelse till Rikets Ständer af den s5 sistlidne Januarii, (N:o 14) har Kongl. Maj:t i Nåder tillkännagifvit, att, sedan Kongl. Maj:t, under den 21 Februarii 1829, låtit meddela Rikets då församlade Ständer ett upprättadt project till rättvisare och jemuare fördelning af städernes båtsmanshåll, med bibehållande af dess närvarande numeraire på det hela, samt Rikets Ständer, efter öfverläggningar i ämnet, genom, underdånig skrifvelse den 17 Mars i83o, dels fiamstälit deras åsigler om angelägenheten att vidtaga åtskilliga, för en sådan reglering förberedande åtgärder, såsom ny uppmätning, refning och skattläggning af ali stådernes oroterade jord, dels uppgifvit de grunder, hvilka ansetts dervid böra följas och af vederbörande iakttagas vid utarbetningen af ett förnyadt underdånigt förslag till fördelning af ifrågavarande Båtsmanshålls-skyldighet, hvilket förslag
Ständer beviljade bidrag för samma inrättnings förvaltningsoch underhålls-kostnader, grundar sig jemväl på sednast åberopade Utlåtandes 100:dc punkt; 5:te morn., angående anslaget till fullbordande af byggnads-arbetena vid Wexiö, Wadstena och Hernösands hospitaler, grundar sig på 98:de punkten, litt. a i samma Utlåtande. 175 §, Usta, 2:dra och 3:dje morn., angående beviljade anslag till byggnads-arbeten å den egendom, som upplåtits åt Veterinär-inrättningen i Stockholm, samt till iståndsättande af smedjan vid denna inrättning och till inköp af apparater för densamma, äro grundade på 100:de punkten af ofta åberopade Utlåtande: 4:de morn., angående anslaget till ett nytt sjukstall samt ett rideller motioneringshus, innehåller Rikets Ständers härom enligt Förstärkta Stats-Utskottets Memorial N:o 204, sid. 10, fattade beslut, 176 §, angående upprätthållande af den Arméens Pensionskassa åliggande pensio nering, grundar sig på Rikets Ständers beslut genom bifallandet af hvad Utskottet tillstyrkt i 44:de punkten af Utlåtaudot N:o 84 sid. 58 och motsvarar 180 § i nu gällande reglemente. 177 §, angående det vid denna riksdag beviljade anslaget till förhöjning af pen sionerna för Flottans gemenskap, innehåller det af Rikets Ständer härom fattade beslut i anledning af framställningen i 22:dra punkten af Utlåtandet N:o 85. 178 §, angående allmänna stadganden i afseende på de under denna riksdag be viljade och till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade statsutgifter, är lika lydande med 182 § i 1858 års reglemente. 179 §, angående beslutad ersättning för åtskilliga af Stats-kontoret förskottsvis bestridda u gifter, grundar sig på den af Rikets Ständer bifallna framställningen i Utlåtandet N:o 184. Enligt Stats-Utslcottets Memorial N:o 211.
St. skolat hos E. K. M. i underd. anhålla, det E. K. M. täcktes, efter vederbörandes hörande, i Nåder förordna, om och i hvilka fall de vid fångvården hittills begagnade handklofvar må kunna, med bibehållande af enahanda säkerhet för häktade personers förvarande, och utan alltför stor kostnad för det allmänna, emot något annat lämpligare fängsel utbytas. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den i5 Januarii 1835. —1 ' Bih. till R. St. Prof. 1834 och i83S. 10 Sami. 1 Afd. Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse Upplöst och godkänd hos Ridd. och Adelö den l5 Jan. Preste-Ståndet den i5 Borgare-Ståndet den i5 Bonde-Ståndet den i5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse j i anledning af Kongl. Majus Nådiga Proposition om ändring i 5 Cap. 1 §. Missgernings-Balken. (Lag-Utsk. N:ris i65 & 176.) S. A, K. E. K M. har behagat, under den iZ September sisth år, till R. St. aflåta Nådig Proposition, hvari förmäles, att om E. K. M., i afseende på de uti 1 § 5 Cap. Missgernings-Balken omtalde brott, alltid kunde följa Sitt hjertås röst, skulle åtal icke tillåtas för de emot E. K.
Hvad nu först angår Herr Doctor Sandbergs framställning, den der Utskottet tagit i öfvervägande, i sammanhang med deremot af Herr Lector TVallman gjorda anmä kningar; så enär motionären icke framställt något förslag till den af honom ifrågaställa förändringen, eller ens fullständigt uppgifvit, utan blott till en del antydt, de grunder, hvarpå han trött förändringen kunna till vägabringas, får Utskottet vördsamt tillstyrka, att ifrågavarande framställning ej mätte till någon åtgärd föranleda. Beträffande derefter Carl Erssons motion, den flere af Bonde-Ståndets Ledamöter understöd!; så och då frågan om upphörande af Consistoriernes domsrätt lärer förekomma i sammanhang med pröfningen af det förslag till uy Kyrkolag, till hvars utarbetande Kongl. Maj:t i Nåder förordnat en serskild Kommite, anser Utskottet någon serskild åtgärd i denna del för närvarande icke böra ega rum, serdeles som den nu gällande ordningen för de ifrågavarande målens handläggning icke kan anses hafva medfört några så betydliga olägenheter, alt en förändring nu genast är af behofvet oundgängligen påkallad, utan hemställer Utskottet, om icke Carl Erssons motion måtte lemnas utan afseende. Lag-Utskottets Betänkande, N;o 119, M IS®. Ank. till Exp.-Utsk. den 10 Maj, kl. 6 e. m. Betänkande, i ättledning af väckt motion angående bestämmande af påföljd för fästehjons underlåtenhet att efter slutad lysning till äktenskap lätta sig sammanvigas. Sedan Herr" Kontrakts-Prosten Thudén vid innevarande Riksmöte yrkat, att en tid af två, högst tre månader måtte bestämmas, hvarinom vigsel, efter slutad lysning till äktenskap, borde vara verkställd, derest icke laga hinder mötte, samt att lämpliga böter måtte stadgas för hvarje månad, som vigseln uppsköts utöfver nämnde tid, men Lag-Utskottet, enligt hvad Betänkandet N:o 26 visar, på anförda skäl tillstyrkt, att motionen icke måtte till någon åtgärd föranleda; så efter det delta Betänkande blifvit af Rikets Ständer bifallet, har Herr