Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emedlertid synes denna fråga, äfvensom den om Tullstyrelsens ställande under FinanceExpeditionen, tillhöra regleringen om StyrelseVerken och StatsExpeditionerna, som nu, i egenskap af hvilande Grundlagsfråga, snart nog torde komma att afgöras. Beträffande Motionärens påstående, att Tullpersonalen är för stor och administralionskostnaderne för dryga, får jag äran 4a8 Den 3o December e. m. upplysa, att Ordinarie Tjenstemannapersonalen vid Tullverket utgör, enligt 1828 års Stat, 1080 personer, och. deras aflöning 3o5,io3 R:dr B:co. Dertill kommer äfven närmare 4°° personer, som i egenskap af ExtraOrdinarier, hvilka för serskilt tjenstgöring i Ordinariers ställe, eller när deras antal för göromålens nödvändiga bestridande ej varit tillräckligt, blifvit använde. Dessa hafva också åtnjutit lämpliga arfvoden, hvilka, tillsammanslagde med ofvanstående lönestat, utgjort omkring f:delar af bela administrationskostnaden. Denna Tjenstemannapersonal är visserligen stor, och i jemförelse med brödrariket, hvarest endast omkring 460 personer äro vid Tullverket anställde, ganska betydlig; men då man besinnar en kust sådan som vår att bevaka, hvars geografiska längd räknas mellan Strömstad och Torneå och hvars läge, relatift till motsvarande främmande kuster och länder, nästan öfver allt fordrar bevakning, då deremot örn Norriges läge och kuster visserligen i allmänhet icke kan sägas detsamma; så torde man snarare finna denna Tjenstemannapersonal vid Svenska Tullverket för liten än för stor, i synnerhet såsom en del af densamma hittills varit placerad, jag menar stationaire inom landet, under det kusterne, der den olofliga varuinförseln i landet föröfvats, på många ställen varit af Den 3o December e. in. 429 Tullbetjening 110g glest besatte; ett förhållande, som genom nja bevakningssystemet kommer att afhjelpas.
Proposition N:o 106. Utdrag af Protokollet öfver Sjö för svar sÄrenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott den 30 Mars 1860. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer; Hans Excellens, Herr Stats-ininistern för Utrikes Ärendena, Frih. Manderström; Stats-råden: IVallen steen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten. Departements-chefen, Stats-rådet Ehnemark, uppläste derefter till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, uppå Stats-Rädets underdåniga tillstyrkan, fattade och här förut intagna nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer om rätt till pension å Allmänna Indragnings-staten för sinnessvage Kapiten-Löjtnanten vid Flottan J. H. Stålhammar, vid afskeds erhållande; och täcktes Kongl. Majit, enligt Stats-Rådets underdåniga hemställan, berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, i nåder gilla samt förordna, att nådig Proposition, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständer afgå. Ex protocollo, Fritz Rythen. Kongl. Maj:ls Nåd. Ank. till Exp.-Utsk. den 4 April 1860, kl. 12 midd. Kongl. Majlis Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående begärd förlängning i den för uppmuddring af Ystads hamn bestämda arbetstid; Gifven Stockholms Slott den 23 Mars 1860. Vid 1853—1854 års riksdag beviljade Rikets Stånderlför uppmuddring af hamnen vid staden Ystad 60,000 R:dr Banko, hvaraf 20,000 R:dr såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet och 40,000 R:dr såsom lån, under vilkor, bland annat, att staden förbunde sig att ansvara för muddrings-arbetets fullbordande inom fem år.
Sundels manuskript-samlingar mätte för statens räkning inlösas samt till Svenska och Äitterhets-Akademierne öfverlemnas, antingen emot det pris, hvarom dessa Akademier kunde med vederbörande öfverenskomma, eller emot beviljandet af en årlig pension, stor a5o r:dr, åt bemälde Kansli-råds efterlemnade enka, icke malte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, har, enligt, ankomne protokolls-utdrag, blifvit bifallen af Borgareoch Bonde-stånden, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet ansett Rikets Ständer böra bevilja Kansli-rådet Sundels enka en pension af a5o r:dr årligen, räknadt från den nya statsregleringens början, under vilkor, att ifrågavarande manuskript-samlingar till staten afträdas. Då sålunda uti denna ansi ags-fråga två riks-stånd slädnät emot två, har Utskottet, för den händelse, att icke Ridderskapet och Ådein eller Preste-ståndet skulle behaga instämma i de tvenne öfriga riks-ståndens beslut, skolat, med stöd af 69 § Regeringsformen och 3o § Riksdags-Ordningen, för frågans afgörande medelst omröstning i förstärkt Stats-utskott, föreslå följande voteringsproposition. Den, som anser den af Prosten Cnattingius väckta motion om inlösen för statens räkning af framlidne Kansli-iådet O. Sundels manuskriptsamlinEih. till Ii. St. 22 haft. A 2 Slats-Utsk:s Utlåtande, N:o 120. gar eller beviljande af pension åt hans enka icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, voterar Ja. Den det ej vill, Nej; Vinner nej, hafva Rikets Ständer beslutat, att Kansli-rådet Sundels enka skall å allmänna indragnings-staten uppföras till åtnjutande al en årlig pension af 25o r:dr, under vilkor, alt de af hennes aflidne man efterlemnade manuskriptsamlingar till staten aflemnas. Stockholm den 29 Juni 1848. JW »SO.
Den misstydning af ifrågavar:de förslag, som den siste värde talaren trott sig finna af ordalagen, tror jag förfaller, om man med dem jemför stadgandet i 56:te §:n R.F. Häraf är klart, att Fullm:ge måste beräkna den årliga räntan, som af Utsk. blifvit föreslagen till 51 proc., efter hvad som är uplånt, ty i annat fall skulle ju inträffa, att Fullm:ge för den summa, som utgjorde deficit i det belopp, hvilket skulle uplånas, icke egde något att betala med, och då skulle Fullm:ge, enl. min upfattning, kunna, på sätt lagen föreskrifver, ställas till ansvar. Hvad beträffar den anmärkn., Hr von Hartmansdorff gjort, i afseende på ordet ”bestämmelser”, så erkänner jag alt han mer än både jag och de fleste af detta Stånds ledamöter är kompetent do - 332 Den 7 November. mare i fråga om lagstil; men i detta fall tror jag alt någon ändring icke bör komma i fråga, enär SiatsUtsk. i sitt Utlåt. JV2 272 användt samma ordalag, och der jemväl nyttjat del ifrågavande ordet. Då det emellertid blott gäller förändringen af ett ord, har jag naturligtvis ingenting emot hvad Hr von Hartmansdorff föreslagit, blott man i hufvudsaken bibehåller hvad Utsk. föreslagit, eller alt kapitalrabatten och räntan må kunna lämpas efter gällande penningeförhållanden. Ordalagen i Utsk:s förslag äro kanhända icke så väl valda; della vill jag icke bestrida; men jag tror att det i sjelfva verket kan vara likgiltigt, om här står ”bestämmelser” eller något annat, då man i hufvudsaken är öfverens. Man har yttrat alt en stor inkonseqvens här blifvit begången af dem, som å ena sidan yrkat, att en sådan förändring, som Gr. Lagerbjelke föreslagit, borde vidtagas, och å den andra förordat bifall till föreg:de mom.
En med de allmänna vapenöfningarna nära sammanhängande fråga är den, huruvida allt indelt infanteri och kavalleri bör på lika sätt öfvas, eller vissa regementen och corpser erhålla en för olika tjenstgöring och stridssätt beräknad utbildning. Vid infanteriet fordrar visserligen tjenstgöring och strid i spridd ordning (bevakning och tiraljering) mera rörlighet, vighet och fyndighet än tjenstgöririgen i sluten trupp och utföres derföre bäst af manskap, som dertill har särskild fallenhet och utbildning. Men då rekryteringen öfver hela landet sker efter samma grunder och manskapets afgång ur krigstjensten likaså; då öfningstiderna öfverallt äro lika och inga betydande olikheter i dessa hänseenden kunna införas, finnas inga giltiga skäl, hvarföre några regementen eller corpser skulle vara mera passande för den spridda och andra för den slutna striden, om icke möjligen några olikheter i åtskilliga landskaps folklynnen, hvilka olikheter dock icke äro så allmänna och så betydliga, att de böra hafva ett afgörande inflytande på hela organisationen. Härtill kommer den väsendtliga omständigheten att delningen i lätta trupper och linie-infanteri, kan leda till skadlig ensidighet, enär båda stridssätten vid alla tillfällen i fält kunna förekomma, och det således allestädes bör finnas manskap användbart i båda. På grund häraf finna kommitterade ingen anledning att föreslå någon förändring af hvad i detta afseende finnes stadgadt, nemligen: att allt manskap bör öfvas i all slags tjenstgöring, och att de soldater, som äro mest passande för striden i spridd ordning, vid hvarje kompani uttagas till tiraljörer, och såsom sådane under mötena särskildt utbildas. Härigenom vinnes säkrast det dubbla ändamålet att hvarje infanlericorps är användbar till alla olika förrättningar i fält och att det för de olika stridssätten mest passande folket företrädesvis blir dertill användt.
Gottlands JSational-b ev äring. a) Sedan Militär-befälhafvaren på Gottland, uti underdånigt memorial den 31 Augusti 1859, angående förbättrad organisation af stridskrafterna på denna ö, bland annat, föreslagit, att det i Wisby förlagda depöt-kompani af Svea Artilleri regemente måtte öfverflyttas från berörda regementes till Gottlands Nationalbevärings stat, för att med dess artilleri bilda en korps; samt Rikets Ständer, uppå Kongl. Majtts derom gjorda framställning, uti underdånig skrifvelse den 5 Oktober 1860, angående reglering af utgifterna under Riksstatens 4:de Hufvudtitel, för sin del medgifvit, att den ifrågaställda öfvertlyttningen till National-beväringens stat af ofvannämnde depöt-kompani finge verkställas, när sådant af Kongl. Majit pröfvades lämpligt; så har, enligt hvad af Statsråds protokollet (pag. 55) inhemtas, Kongl, Maj-.t den 16 Juli 1861 i nåder beslutit, att det å Gottland förlagda Artilleridepöt-kompani, förut tillhörande Svea Artilleri-regemente, afskiljes 'derifrån och öfverfly ttas till Gottlands National-beväring, för att med denna bevärings förut 16 Siats-Utskottets Utlåtande M 66- egande artilleri bilda en korps under benämning: »Gottlands National-bevärings Artilleri-korps». I följd häraf har Kongl. Majit nu äskat att från Artilleri-regementenas anslag skulle till Gottlands National-beväring öfverflyttas penningar och spanmål till sammanlagdt belopp af 11,248 R:dr 34 öre, dervid från kostnaden för nuvarande depöt-kompaniet, 11,348 R:dr 34 öre, blifvit afräknadt ett läkare-arfvode å 100
IX. B. 3a3. A. 38o. af hemmanet Rannäs Holstagård påförd ränta, angående. VIII. B. 292. A. 328. XII. U. 325. A. 458. XIV. E. 284. af 3 års ogulden ränta för Örebro qvarn, angående Landträntmästaren J. E. Bloms m. fl. ansökning om. VI. B. 3gg. VII. A. 44 VIII. E. 4. af personella utsky Ider för afskedade, till underhåll berättigade soldater och deras vederlikar under expeclancetiden. E. i>4- Ehrenhoff, Gustaf Herman, yttranden. Ekenstam, Israel af, yttranden. I. 321, 335, 389. Ekenstjerna, Carl, yttrande. I. 286. Ekman, aflidne Major Crispin, angående liqvid af ett utaf honom i lifstiden upptaget lån. Se Lån. Ekolsunds kungsgård, angående undersökning rörande Kronans rätt till. lil. 90. IV. R. 5 2. VII. B. i36. Electorer, ledigheter ibland. Se Afsägelser. — angående val af. Se Val. Elementar-läroverken, om reorganisation af, och utvidgning af Frösö skola i Jemtland. X. B. 280. Elfsborgs Län, om minskning af roteringsbesväret inom, samt om förändrad indelning af de derstädes förlagda tvänne regementen. Se Roteringsbesväret Embetsoch tjenstemän, tills vidare förordnade, angående beräknandet af deras lön. Se Lön. Embetsoch tjenstemän, m. fl., som resa i Kronans ärenden och på Dess bekostnad, om skyldighet för dem att färdas å ångfartyg. Se Ångfartyg. Embetsjordar, städernes embetsoch Ijenstemäns, om laga fardag å. XVIII. B i75. XIX. A. 266. Embetsverk, om inrättande af, för communicationer till lands och sjös. Se Communicationer. Embetsverkens förändrade organisation, angående dess oberoende af befordringar till embeten och tjenster.
Inlcomster 8:clr 3,919,250: lilxtra Orclinarie eller Ilevillnings-In Icomster 4,514,500: Restantier 119,250: oxx-rcrcvr — 8,5^3,000: upplconrmer sälecles genom okvan köreslagne lrerälcning en ölcacl tillgäng kör lrlikvande 8tat8-86glering ak 175,000: 8tats-0ontoiret är sa mvelcet minclre i tillfälle att kör clen lcomnrande tiden akgikva ett fullständigt körsla» ökver 8tats-^VerIc6t8 Utsikter, som 8tatsOontoiret salcnar fullständig Icännedom ak alla cle köränc!ringar lrärutinnan, som lcunna vara ak lrelrokvet pälcallade, oelr om lrvillca H,clers I^on»1. Naj:t ämnar till kilcets 8täncler akläta Miclig kroposition; men 8tgts-Lontoiret anser sig IiIcväl lrär lröia anmäla cle kall oelr omstäncliglreter, lrvillca vicl clen lriikvande kegleringen ak 8tat8-HVerlcet8 Utgifter s^nes föranleda till förändring oelr rättelse, nemligen ä c^Ntlrkt Hukvud-Hteln: 1:o
Vid en ålder, då andre män redan gått att söka hvilan efter slutadt dagsverke, stod han ännu med händerna fulla af arbete. Hvar hälst ett stort ekonomiskt intresse stod på spel, der var han med och grep in med stadig hand; och så tyckte alla, när dödsbudet kom, att det kom för tidigt Nu är han borta, och som alltid, synes det först nu riktigt, hvilket tomrum han lemnat efter sig. Många äro väl de, som skola försöka att lyfta manteln, som fallit från hans skuldror, men ännu synes ej den, som eger förmågan dertill. Må hända mer än någon annan var Wallenberg den typiske representanten för den tidsriktning, som under den senaste mansåldern varit förherskande äfven inom vårt faderland. Den tid, som såg läran om kampen för tillvaron ochdet naturliga urvalet genom de starkares seger utbilda sig till vetenskap, och som bevitnade Manchest^rteoriernas och den obegränsade konkurrensens oinskränkta herradöme på det ekonomiska området, hade i honom funnit sitt förkroppsligade ' uttryck. Hela denna tidsriktning hade vuxit så samman med honom, att den blifvit till hans andra natur; den vardt kött af hans kött och ben af hans benom; och ända intill dess yttersta konsekvenser visste han att fullfölja den med en ihärdighet och en hänssynslöshet, som söker sin like. Den walleubergska hänsynslösheten har i synnerhet blifvit till ett ordspråk; och icke utan skäl, ty hvar han än drog fram, der betäcktes hans väg af slagne motståndare. Sådana män skörda ofta aktning, alltid fruktan, men sällan kärlek. Bismarck yttrade en gång inför tyska riksdagen, att han kunde med stolthet säga, det han visste sig vara Europas mest hatade man. Med tillämpning på våra förhållanden och i samma mening skulle Wallenberg kunnat säga detsamma om sig inom vårt landOch detta var ej det enda, han hade tillsammans med den väldige jern-kanslern. Liksom denne har han städse förstått att låta makten gå före rätten — hvilket ej alltid behöfver vara mot rätten; — liksom denne har han vetat så väl att vinna segrar som att bruka dem. Och efter segern har han ej häller förgätit den gamle gallerns vev victis.
Dess be tolk ilin a ) bördiga än Mn Härj, Man finner man Länets storsta Herregods, det bordina 6 Lyckås j Jönköpings Kornbod, sora, nära en mans ålder väl vårdad t inom Adelsvärdska familjen, fortfar att vara landels prydnad; Gyllensvard* Fidei-Commisset Wästanå, förr stort oell präktigt, nu styckad t och bortarrenderadt; Östanå, väl underhållit af en erfaren Landthushållare, Länets äldste Possessionat, Majoren och Riddaren af Eder Kongl. Maurts ^Vasaorden Frejtag; Wretaholm och Ärenäs med flera lägenheter som utmärka detta Härad, hvilket gränsar till Östergöthland, hvars lerjord och åkerbruk sträcka sig in i blott denna lilla del af Småland; Grenna, obetydlig sorn stad, men utmärkt för sina körsbärslundar oell sin sköna local; den emot liggande ljufliga Wisingsö, flytande på Wetterns oroliga vågor, med sina fornminnen och konunga-grafvar; Ruinerna Wisingsborg oell Brahe' hus, vittnande om Rikets första Grefve-ätts fordna storhet och rikedom, allt detta utgör en tafla, hvars prakt få ställen i Riket hafva att uppvisa Hela Häradet, med flere Kyrkosocknar i andra Härader, äfven utom Länet, utgjorde fordom ett Grefskap för Grefvarne Brahe till Wisingsborg* som här uti fattigförsörjningsoch undervisnings-anstaller samt andr* fromma stiftelser qvarlemnat många minnen af ädelmod och mennisko' kärlek. Utom sjön Wenern , som gränsar lill Häradets alla tre Socknar, före' komma sjöarna Bium, Ören och Handsjön. Den största ström är den sou1 drifver Röttle Qvarnar och Pappersbruk. Norra Wedbo Härad är stort och folkrikt. Skogen Holaveden, de^ Carl Knutsson segrade öfver Danskarne år 1452, är Häradets allmänning och utgör dess Norra del på Östgötha gränsen. Trakten omkring Säby Kyrka utmärker sig här för sin fägring.
Utdrag af Borgare-StändetS Protokoll wid Urtima Riksdagen i Orebro den 8 Oktober r8lo. S. D. I^ti Memorial af den 4 dennes hade BancoUtskottet anmält, att det, efter sammanträde med Stats-Utskottet, instämt i desi mening om Annuitets Systemets äterkallande; Och som Borgare. Ständer redan den 6 sistledne härom fattat sitt beslut, ansägs, wid denna anmälan, nägon ätgärd till decision ej fordras. Ve »upr». kx ?rotocolli» O. Vsloriur. Utdrag Den T Octvber. 319 Utdrag af Borgare-StändetS Protokoll wid Urtima Riksdagen i Orebro den 8 Oktober r8lo. S. D. ^)odkändeS Banco. Utskottets yttrande uppä Högloft. Ridderffapets och Adelns Remitz af Herr Ryttmästare» Sahle fe ldts motion, angäende yrkad rättighet för delägarne i Äbo Discont att af Banken, emot desi Transport. Sedlar, äterfä det inlemnade Silfret eller det. las belopp L Specie mynt. «uprs. Lx krotooollo I. O. Vrlsriirs. Utdrag af Borgare StändetS Protokoll wid Urtima Riksdagen i Orebro dea 8 Oktober r8lv. S. D. 8ag. Utskottets Förftag till ändring i föreskriften om LandtmätareS rätt till arswodeS Utbekommande, föredrogs ä nyo och bifölls. Ur «upr». Lx kroweollo I. O. Valerius. Utdrag Z20 Den 8 October. Utdrag ar Borgare-StändetS Protokoll wid Urtima Riksdagen i wrebro den 8 Ottodtr i8lo. S. D. Oöre^roqs ä nyo och gillades Constitutions-Utskottets Memorial med projecteradt til. lägg till 14. §. i Justitie Ombudsmans Instruktionen. vt supra. klx ?rotac(>IIo O. Valerius. Utdrag af Borgare. StändetS Protokoll wid Urtima Riksdagen t Arebro den 8 Oktober iZro.
Från Höglo fl. Ridder skåpet och Adeln. S. D. E8er föredragning af ett från Vällofliga Borgare-Ståndet ankommet Protokolls-utdrag N:o 426, innefattande dels nämnda Riks-Stånds Beslut, olver Statsutskottets Utlåtande N:o 163, i anledning af väckt motion angående upplåtelse af Kronan tillhörig mark vid Carl Gustafs stads gevärs-faktori för en slussanläggning, dels inbjudning till Mod-Stånden att samma beslut biträda, fann Ridderskapet och Adeln skäligt att, med frånträdande af förut fatladt beslut, Borgare-Ståndets ifrågavarande inbjudning antaga. Frdn llögv. Preste-Stdndet. S. D. Föredrogs ånyo Banko-Utskottets Memorial N:o 56, i anledning af Riks-Ståndens beslut öfver Memorialet N:o 52. Efter vunnen upplysning att Vällofl. Borgare-Ståndet, uppå gjord inbjudning, hetrådt Preste-Slåndets beslut med afseende pä Utskottets lörs'ag i punkten 5; af Memorialet IS':o 52, ansågos de af Utskottet föreslagna voleriiigs-proposilionerua 688 Prot.-Utdrag den 8 September 1860. hafva förfallit, och fann Ståndet förevarande Memorial i öfrigt icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarna. Frän Vällofl. Borgare-Ständet. S. D. Föredrogs, å nyo, Sammansatta Statssamt Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 24, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, med förslag, angående förändrad organisation af Hypothcks-Inrättningarne i Riket.
Att denna organisation då för tiden var den enda riktiga, emedan den var den enda möjliga, vill jag ingalunda bestrida; men vår historia är nu mera så utvecklad, att vi kunna, om vi vilja, se verkan derutaf. Yi återfinna denna organisation, då vi se våra med chefer försedda collegiér och embetsverk af alla slag, hvilka sedan Carl XI:s tid fått sin gifna organisation; men hvad vi icke synas märka är, att denna organisation är alldeles för gammal, och att den icke svarar emot vår tid. Vi se väl i spetsen för våra embetsverk höga chefer; men varsna icke, huruvida dessa chefer ens förmå att styra sina embetsverk; de sitta der på sina presidentstolar; men hvad de verka, förnimmer man icke. Jag frågar då, i fall jag har rätt uti hvad jag yttrat, hvartill tjenar väl att efter dylikt mönster söka bilda ännu flera sådana anstalter? Hvartill tjenar att på en ny väg ytterligare söka befordra stillaståendet? Vi se ständigt nya förslag framställas till nya embetsverk med chefer och underlydande. Det är klart att hvarje organisation af embetsverk förutsätter en viss grad af chefskap; men ett chefskap, sådant som nu finnes för alla våra institutioner, tror jag att tänkare redan för 30 år sedan ansett felaktigt, och jag vill erinra Eder, M. H:rr, att det gafs en tid icke långt efter den sista revolutionen, då det allmänt erkändes, att våra embetsverk voro inrättade efter en murknad och föråldrad princip, nemi. den af chefskapet i den 'form, det hos oss förefinnes. Det är ur denna synpunkt, som jag trott mig böra uttala dessa ord, innan motionen blir till Utsk. remitterad, i fall någon skulle finna den värd att der uptagas. Troligen skall dock samma fråga ur flera andra synpunkter framdeles återkomma, och jag vill der - 70 Den 5 November. före nu icke vidare förlänga mitt yttrande. Jag anhåller emeller* tid att hvad jag nu haft äran anföra, må åtfölja remissen till veder!). Utskott. Frih. von Stedingk, Styrbjörn:
Betänkande, i anledning af väckta motioner dels om förändrad lagstiftning angående förlag, dels ock om rätt till underpant i lös egendom i allmänhet. Uti ett från Vällofiiga Borgare-Ståndet till Lag-Utskottet öfverlemnadt memorial har Herr A. W. Björck anmärkt, hurusom den uti gällande författningar om förlag för bedrifvande af bergshandtering, bruksoch fabriks-rörelse samt idkande af vissa andra näringar, äfvensom fiskerier medgifna rätt, att ställa underpant till säkerhet för förlag, vore i behof af närmare bestämmande; och enär det syntes motionären orimligt, att förläggare af de för varuförädling erforderliga råämnen och verktyg icke skulle vara berättigad att dermed, utan endast af den frambragta produkten godtgöra sin förlagsfordran, vore synnerligast en sådan föreskrift af nöden, som undanröjde den nu allmänt antagna lagtillämpning, att förmånsrätt på grund af intccknadt förlag, hvad fabrikerna anginge, vore inskränkt till det fabricerade. Motionären hade derföre utarbetat förslag till lagstadganden, som skulle bestämma de näringar, för hvilkas bedrifvande förlag med rätt till underpant kunde lemnäs; den egendom som kunde pantsättas; den frihet, som i afseende på ränteaftal vid förlag finge ega rum; den form, hvarunder förlagskontrakt skulle upprättas; den förmånsrätt, som deraf följde; vilkoren derför och sättet för fullgörande af samma vilkor samt för åstadkommande och bibehållande af den offentlighet, som erfordrades. I omförmälda hänseenden har motionären, jemte det han för lösningen af tvister emellan förlagstagare och förlagsgifvare föreslagit åtskilliga tillägg uti Kongl. Förordningen den 4 Maj 1855, angående handelsböcker och handelsräkningar, hvilken del af motionen Utskottet i dess Betänkande N:o 25 redan upptagit och besvarat, vidare, i afseende å nu ifrågavarande förslag, anmärkt, det han funnit hufvudsakliga stadgandet om förlag med rätt till underpant af lös egendom böra upptagas i 10:do Kapitlet Handels-Balken, hvilket alltså bort till rubriken Bih. till B. St.