Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
§ 16 Befälhavare vid Vår kustbevakning skall söka avvärja hemlig införsel av utländskt förbjudet gods och se till att inte nederlagsfriheten missbrukas. De har samma rättigheter och skyldigheter som tullverkets tjänstemän. Art VI Om fördelning av beslagsgods och böter, och hur de senare, vid bristande tillgång, må förvandlas, samt vad domstolarna och flera vederbörande hava att iakttaga. § 1 Där inte särskilt anges hur böterna skall fördelas njuter kronan och beslagaren hälften var. Böterna skall utsökas av den brottsliges egendom och beslagaren njuter sin andel fullt ut före kronan. Böter för vilka borgen blivit ställd kan inte omvandlas, utan skall gottgöras med pengar. Saknas betalningsförmåga omvandlas böterna så, att de under 50 riksdaler ger fängelse, de mellan 50 - 100 riksdaler ger 3 månaders arbete. Sedan stiger arbetstiden beroende på böternas storlek. Blir någon dömd till allmänt arbete och fängelse skall allmänt arbete avtjänas. Gör sig någon skyldig till olika brott döms han för vart och ett. § 2 Brott mot denna förordning även våldsbrott rannsakas och döms av sjötullrätten. Gäller saken liv och ära döms vid hovrätterna. § 3 Den missnöjde skall då det gäller våldsbrott vändas sig till hovrätten. Är den klagande på fri fot, skall han foga en löftesskrift från två vederhäftiga män, som går i borgen för honom. Kyrkoherden i församlingen där de bor intygar att de anses solventa. Är den brottslige så fattig att han inte kan nedsätta böterna eller ställa borgen skall han begära domarens vittnesbörd därom eller om så inte kan ske bifoga intyg från kyrkoherden. Försummar den klagande något av vad som är föreskrivet skall han anses ha förlorat sin talan. Befallningshavande skall tillse att den dömde inte saknar biträde vid besvärsskriftens författande. § 3 Då utslag i lurendrejeri och tullförsnillningsmål vunnit laga kraft skall det tillkännages i Inrikes Tidningar och förbrytarens namn och straff meddelas. § 4 Underdomstolar och Kommers Kollegium anbefalls att med största skyndsamhet befordra till laga slut dessa mål. § 5 Generaltulldirektören, överståthållaren i Stockholm och Våra befallningshavande anbefalls att hålla allvarsam hand över att deras tjänstemän obrottsligt efterlever denna författning.
Såväl Ji~ltoniteii, skolbarnens tidning (pris 25 öre) sonil JUL kdppeii, folkskolans barntidning (pris 25 öre) bjuda för ett mycket goclt pris ett både godt och roande inneliill ocli darjanite vackra och roliga teckningar. Bland dessa senare kunna vi ej underlåta att phpeka den i Julklappen förekommande planschen » Högmod gkr för fall » af Ottilia Adelborg. Något roligare fkr inan leta efter. Btwi~ens julrosor för i år förefalla ej fullt jämförliga med sina föregirigare. Dels kiinna vi ej iinderlåta att finna det ett väl stort antal berättelser handla om djup., och deras öden i egen eller nianniskskepnad, och dels finna vi, att några teckningar äro snarare af den art, soin bruka förekoinina i skamtt-idningarna än i barnens tidningar. D i t, rakna vi t. ex. figurerna till inarionettkomedien, Den nya vå- iiiiigeii~. Osiiiakligt ar det iifven att låta » den onder&gt; iipptrada i en sidan komedi. Blmd fint skrifna sinå berättelser vilja vi sarskildt p %peka, Kalle Nilssons (dock ar äfveii lim en fagel). l tillagget » Hvad skall jag göra?, förekomma som vaaligt gåtor och uppgifter af allehanda slag, äfvensom roliga saker att klippa ut och klistra upp, s %som ett pansarskepp, en positivspelara m. m. » Sjung ined oss, inainina! » 17 \ isor, utgirina af A. F. Pris 1,n. F % julböcker torde komma att väcka mes glädje i hemmen &amp; n denna lilla samling barnvisor, hvilka alla ZiL.0 sardeles natta och alltigenom viil lämpade efter sirikbarnens fattningsförmåga odi röstomrkde. Hjärtligt rekommendera vi det lilla irrusikliäftet till bkde mammorna och deras srniittingar. Visor och verser rör de sinal. En liten tysk bilderbok med svensk text. De sinå rimmen äro lustiga och fullt öfverensstämmande nied de mycket barnsliga taflorna.
Hans Excellence Hr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att StatsUtskottet aflemnat RiksStaten för år 1809 och de följande åren intill nästa Riksdag, samt hemställde, om ej Ridderskapet och Adeln behagade tillåta Hans Excellence, att, å Ridderskapets och Adelns vägnar, berörde RiksStat underteckna. Ropades Ja. Företogs till pröfning StatsUtskottets den 10 dennes afgifne, samt den i5 derpå följde på bordet lagde, Utlåtande öfver väckt motion, angående ut växling i Landsorterne af nya smärre Bancooch Riksgäldssedlar. Grefve von Rosen, xlocel: Jag instämmer så mycket hellre uti hvad StatsUtskottet uti förevarande Betänkande anfört, som jag funnit den ifrågaställde utväxlingen af smärre sedlar i Landsorterne nästan omöjligen kunna verkställas, utan att åtskilige olägenheter och missbruk i anledning deraf skola uppkomma. Den person jag utsåg att ombesörja denna axling, ställde väl full säkerhet för sin befattning; men beständiga klagomål öfver honom inkommo, hvaribland, utom hvad Utskottet anfört, äfven var, alt han skall tagit särskild betalning af dem, som tillväxlade sig 182 18 Junii f. m. nya sedlar. Detta förhållande har val ej kunnat bevisas, men jag anser det ganska troligt, emedan växlings-anstalten icke skäligen kan verkställas för det ringa arfvode, som bestås. Jag tillstyrker således bifall å Betänkandet Hans Eoccellence Hr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af StatsUtskottets Utlåtande, hvilken proposition jned Ja besvarades, Föredrogos å nyo och gillades följande från Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomieUtskotten inkomne, och den i5 dennes på bordet lagde, Utlåtanden: 1) Af den io dennesI anledning af väckt motion om förändring i Indelta Regementernas beklädnadssätt. 2) Af den 8 denneSj I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Utlåtande, angående väckt fråga om inrättande af en BergverksSkola.
Hr Lefre'n: I sådant fall skall behandlingen af en flaga om grundlagsförändring få alldeles samma form som hvarje annan fråga från Utsk:n; ty när ett utsktsmemor. i vanliga ämnen återremitteras, får hvarje ledamots yttrade mening åtfölja återremissen. Om nu hvarje ledamots yttrade mening får följa med, så äro vi på samma punkt med grundlagsfrågors behandling som med vanliga frågor. Jag vänder denna anmärkning icke emot Hr Gr. o. Landtm., utan emot Frih Cederström, som eljest är en professor i grundlagen, men denna gång måste hafva misstagit sig. Frih. Ehrenborgh: Jag tror, att meningarna kunna Den 9 October c. m. Al lätt förenas. Det lärer vara ostridigt, alt hvarje ledamot han låta sin särskilda tanke medfölja till Utsk.; men grundlagen förklarar tydligen, att Disk. icke får göra afseende på någonting annat än det, som är Ståndets gemensamma tanke. Så har praxis vid föregående riksdagen och äfven vid denna rikdag varit. Det är således intet hinder för R. o. Ad., om Ståndet så behagar, att låta hela discussionsprot. medfölja, om det kan linnas interessant för TJtsk. Från de öfriga Stånden har TJtsk. fått emottaga sådana interessanta discussioner, hvilka Utsk. likväl lemnat oläsla. Något grundlagsenlig! hinder möter icke att skicka dem med; men hvad som är förbjudet är att göra afseende pä någons enskilda tanka. Frih. Cederström: Frih. Ehrenborgh skulle haft fullkomligen rätt i sin framställning, om mitt yttrande hade involverat någon anmärkning mot Constit.TJtsk:s förslag till grundlagsändring; oell 0111 det såsom sådant hade blifvit afsändt till Utsk., hade Utsk. icke haft rätt att derpå göra afseende, emedan det blott är Ståndets gemensamma tanke, Utsk. i detta fall har att fästa sig vid. Men derom är här icke fråga. Jag har icke förbisett grundlagens stadgande. Hade jag framställt något förslag till förändring i ConstitUtsk:s förslag och begärt, att detsamma skulle få åtfölja, då hade sådant kunnat vägras.
Vi hade ej mod att senare spörja dem om köttkakornas tillstånd, men af en norsk lärare, som med sin son ämnade sig till Espedalsvattnet, hörde vi, att kanelen ej tagit slut med det kryddade vatten, som vi blifvit bjudna. Vi inackorderade oss nu hos den, lindrigast sagdt, tystlåtna och mörkblickande husmodern för ett pris af 2 kr. per dygn, och sofvo så i tre sängar, öfverfulla af halmoch fjäderbolstrar. Nästa morgon skulle jag ner och underhandla med qvinfolken om vår tvätt, men då jag trodde mig ha pratat länge nog, för att kunna vänta ett svar, kom först det vanliga: »Eg veit» o. s. v., och efter ytterligare en pressning: »Naj du, alla menniskor äro i höet, må du veta.» »Kan jag då sjelf få tvätta här mot ersättning för ert besvär att koka lut?» »Skall du tvätta, du?» Det lät otäckt ringaktande, men jag vek ej för det, utan förmådde dem till att hänga en kittel öfver elden och förse mig med nödigt tillbehör till en stortvätt. Och när jag så, iklädd gästgifvarmors kjortel och tröja, samt en stund omgifven af allt husets folk, utöfvade min tvätterskegerning, ingaf jag så stor aktning, att jag, sedan kläderna blifvit vederbörligen kokta, fick det korta besked: »Vi ska skölja tvätten för dig, du.» Detta skedde också, och skördade jag stor heder och beröm af alla kamraterna för detta hvitglänsande arbete. Denna middag bortblandades mina gröna kålfunderingar af en rödgrå vattensoppa med ett stackars söndrigt sviskon per mun. Här fans vid gården ett försök till trädgårdsanläggning, men inga andra grönsaker än rofvor, och för min del hade jag ännu i allt för friskt minne den rofva jag satte i elfven, för att längta efter dessa späda stackare. Tredje dagens morgon bröto vi upp, lemnande största delen af vår packning qvar hos gästgifvarmor, ty nu, då den första planen gått om intet, måste vi, för att sedan komma till Skjäggestad i Gudbrandsdalen, gå samma väg tillbaka.
Arbetet på jernvägen emellan Arboga och Köping bedrefs ock till någon tid med kraft, så att jordarbetena till en stor del fulländades, syllar och skenor nedlades på ungefärligen en fjerdedel mil ifrån Köping, denna del ballastades, för hvilket ändamål särskild grenbana anlades till den nedanom staden belägna grusås, 2:ne fasta stenbroar öfver vattendragen byggdes, och åtskilligt annat arbete verkställdes. Då inträffade den sorgliga händelsen med Engelska Bankiren Sadleirs fallissement, och ifrån det ögonblicket afstannade helt och hållet alla arbeten på denna del af jernvägen. De påbörjade rätt ansenliga arbeten och uppoffringar, Köpings stad åtagit sig, måste emellertid kontraktsenligt fullbordas, medförande högst betydliga kostnader, hvaribland för Köpings-åns utvidgning och fördjupande 47,163 R:dr 7 öre, förutom af Statsverket tillsläppte 40,000 Ikdr, för utvidgning af hamnen, för flyttning af metalloch viktualievågen, för upplåtande af byggnadsplats åt dem, som, för tillfredsställande af Bolagets anspråk på plats för bangård, måst lemna sina från äldre tider hafde bodplatser m. m., till bestridande af hvilka utgifter staden nödgats upptaga ett lån af 30,000 R:dr Runt. För godtgörande af ofvannämnde kostnader satte stadens innevånare i sista rummet sin förhoppning på de i Stats-Kontoret af detta Jernvägs-bolag deponerade 300,000 ikdr Runt, hvilka icke skulle få lyftas förr än Jernvägen vore på föreskrifvet sätt genom Bolagets försorg fullbordad, inen hvaraf, till följd af Rikets Ständers utaf Kongl. Majit efter 1856—1858 årens Riksdag nådigst fastställde beslut, endast återstod 75,000 Ridr samma mynt, hvilka medel likväl, enligt ordalydelsen i nyssberörde nådiga beslut, icke skulle få af Bolaget lyftas förr än efter det Jernvägen blifvit öppnad för trafik till Köping.
Jydelset ”Går elden från svedjan in på egen mark och åstadkommer sådan våda, att, till dess dämpande, folk ifrån granngårdarne måste uppbudas, böle 100 Daler, gifve ock dessutom fullt skadestånd, dl anno? af elden lidit; Prof. Uidreg den 27 Augusti l&agi 89 Angående 5:te punkten , fattade Ståndet det beslut, att Skatteman må tilläggas rättig* het, att dess egande skatiejord svedja efter behag och eget godtycke och på hvilken jordmon som det helst vara må,‘ Rörande g:de punkten, beslöt Ståndet i det böra Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att delning af Skogsallmänningar må ske, efter de af Kongl. Karnmar-Collegium föreslagna grunder; och Vidkommande lorde punkten, så förklarade Ståndet, att det ogillade hvad Utskotten i den punkten föreslagit, samt ansåg Rikets Ständer böra hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det ifrågavarande Allmänningar nu måga öfverlemnas till deras disposition , som ansetts till desamma vara berättigade, och hvilka hädanefter sjelfve, samt utan Statens betungande, ega att besörja otn Allmänningarnes bruk och bevakning, såsom dem bäst synes; i följd hvaraf Jägeri-Betjeningens befattning med tillsynen öfver Allmänningarne bör genast upphöra, och denna Eetjenings löneförmoner, i den mon som det låter sig göra, lill Stats-Verket indragas. S» D. Bonde-Ståndet beslöt , lika med Högvördige Preste-Ståndet, att, till betygande af *in aktning för framlidne Han* Es.- 90 Prot. Utdrag den 99 Augusti 1829. cellence Jusiitire-Stafs-Ministern m. m. Herr G refveGyllettborgs minne, bivista HansExcellences till nasta .Lördag utsatta begrafning. Den 29 Augusti.
Att förebygga och hindra alla rymningsförsök torde icke ligga inom möjlighetens gräns, enär man besinnar, att äfven med bojor belastade fästningsfångar understundom lyckas att försätta sig i frihet, men utom det att rymningarne ifrån Södra Corrections-Inrättningen hitintills, i förhållande till den stora fångpersonalen och i betraktande af de svårigheter, som under Inrättningens fullkomnande, äfven i bevakningsväg, förekommit, varit mindre betydliga, bör man med allt skäl kunna hoppas, att dessa försök skola småningom afstanna, dels derigenom att de utvägar och sätt, som af Correctionisterne vid rymningsförsök begagnats, allteftersom de uppdagats, blifvit för framtiden motverkade eller föranledt till ytterligare försigtighetsmått, dels äfven i den mon Inrättningens inre organisation, redan långt framskriden, efter nu antagne grundsattser ytterligare varder utbildad. De yttre förbättringsmedel, som härvid hufvudsakligen användas, äro, enligt hvad för Utskottet blifvit uppgifvet och bestyrkt, sträng arbetsamhet och tystnad, snygghet och ordentlighet, jemte enkel, men sund föda; och desse medel äro äfven, i Utskottets tanka, de ändamålsenligaste, serdeles vid en Inrättning, soni hufvudsakligen är ämnad för sysslolöse och för mindre brott häktade personer; och så vidt Utskottet kunnat bedöma, Stats-Ulslcottets Utlåtande N:o 1J5. 7 har Inrättningens Styrelse, icke blott med utmärkt nit, utan ock med framgång häröfver vakat.
Aflöper äfven detta fruktlöst, öfverlemnas saken lill justilie-kanslers-embetet för den behandling, som Kongl, brefvet af den 15 December 1762 och Kongl, cirkuläret den 20 Januari 1837 föreskrifva. Oordningarne bestraffas dels efter allmänna lagens stadgande, dels äfven med böter frän 6 rdr 32 sk. till 33 rdr 16 sk. banko, hvilka böter fördubblas vid förnyad öfverträdelse, dock aldrig utöfver 66 rdr 32 sk. banko. 4 JF I afseende på bönförrättning och gudstjenst vid fiskeläge eller i byar, som ligga så aflägse från kyrkan, att invånarne ej kunna hvarje, söndag sig af den offentliga gudstjensten begagna, gälle hvad för sådana fall i särskildta författningar är stadgadt. Stockholm den 22 Augusti 1851. lieser c alio ner: af Herr Grefve Sparre, E. “Uti det af majoriteten inom Utskottet uppgjorde, nu framlagda förslag har jag icke någon del. Jag kan icke biträda den åsigt att Presterskapet skulle åläggas en sådan polisuppsigt som förslaget bjuder; och jag befarar af ett sådant uppdrag osämja och missförhållanden vida öfvervägande de olägenheter, som det nuvarande Conventikel-plakatet må hafva medfört. Då jag således ogillar sjelfva grundtanken för förslaget, anser jag ej mödan värdt att fästa mig vid detaillerue, ehuru bristfälliga äfven dessa synas mig„ af herr Liliecrona, G. och herr friherre Rehbinder, IV., hvilka instämt i herr grefve Sparres reservation. af herrar doktorerna Wallin och Norström samt herr prosten Melander. af herrar Brodin och Bosceus, med förklarande att de ej öfvervarit förevarande frågas afgörande. Rättelse. Kustoden: kan utstrykes. STOCKHOLM, f. d. Schultze’» Boktryckeri, 1851. Laj-Utskottels Betänkande, N:o 60. Ank. till Exp.-Utsk. d. 22 Aug. 1851, kl. 4 e. m.
Vid föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 45, angående beräkningen af Statsverkets inkomster, punkten 1 Litt. b, samt i sammanhang dermed Stats-Utskottets Utlåtande N:o 45 (Bilagan Litt. A), i anledning af väckt motion om upphörande af landttogsgärden, ogillade Ståndet, hvad Utskottet härutinnan föreslagit, samt beslöt, för sin del, att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes låta utreda beloppet af ifrågavarande landltogsgärd, samt derefter til! Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om och på hvad vilkor nämnde gärd må från ordinarie räntan uteslutas; och skulle Med-Stånden vördsamt och vänligen inbjudas att i detta Bonde-Ståndets beslut sig förena. S. D. Föredrogs punktvis Stats-Utskottets Utlåtande N:o 45, angående beräkningen af Statsverkets inkomster. Hvad Utskottet uti inledningen till Utlåtandet yttrat ansågs icke föranleda någon åtgärd, utom beträffande Utskottets tillstyrkan i fråga om förslagsvärdet å spanmål för nästa statsreglerings-period, hvilken tillstyrkan bifölls. ■Usta Punkten, Ordinarie räntan: Litt. a, angående halmstädjan, bifölls; Litt. b, och i sammanhang dermed Stats-Utskottets Utlåtande N:o 45, Bilagan Litt. A. I afseende derpå åberopas Ståndets genom särskildt Utdrag af Protokollet N:o 194 meddelade beslut. Litt. C, angående sågoch tullmjölqvarnars befrielse från grundränta. Prol.-Utdrag den 4 Februari 1860. 219 Utskottets yttrande härom ansågs icke föranleda någon åtgärd. De för öfrigt i denna punkt föreslagna beräkningar godkändes. Allt, hvad Utskottet för öfrigt, rörande de ordinarie eller ständiga inkomsterna samt uti Utlåtandena N:ris 45, Bilagorna Litt.
Det torde svårligen kunna antagas, att Rikets Ständer, vid bestämmande af de föreskrifter, som vid ifrågavarande upplåning borde lända till efterrättelse, haft för afsigt, att för Svenska Statens räkning begagna ett lånesätt, sorn har så nära likhet med ett vanligt klasis-lotteri. Det kan nemligen icke vara Svenska Staten värdigt att. så länge det genom Kongl. Förordningen den 21 Mars 1844 stadgade förbudet emot lotteriinrättningar samt emot försäljning af lotter för ineller utländska lotteriers räkning äger gällande kraft, sjelf inrätta ett premie-lotteri, till hvilket dragningarne ske offentligen i rikets hufvudstad, och i afseende å hvilket vinsterna skola i Sveriges officiella tidning kungöras. Revisorerne hafva icke förbisett den omständigheten, att kontraktet om det ifrågavarande premie-lånet blifvit afslutadt med utländska män, i hvilkas hemland lotterier äro tillåtna, samt att Fullmäktige, för sin del, icke gifvit något tillstånd till premieobligationernas försäljning inom Sverige, ej heller utfästat att i Sverige utbetala de vinster, som å obligationerna utfalla. Det lärer dock vara en känd sak, att de ifrågavarande premie-obligationerna i tidningarne utbjudas till salu här i Stockholm och att desamma till icke obetydligt belopp blifvit här föryttrade. Att den offentliga åklagaremakten måste råka i tveksamhet, huruvida en sådan försäljning är laglig eller icke, må ej förundra, då Rikets Ständers egna Fullmäktige, på Riksgälds-kontorets vägnar, utfärdat dessa såkallade obligationer och bekräftat dem med sina namn. Eljest tyckes det väl, — 61 — som skulle åtgärden att här föryttra dessa pap er svårligen kunna undgå att såsom en lagöfverträdelse beifras, da man erinrar sig, attpl § i nyss åberopade Kongl. Förordning har följande lydelse: »Lotteri må ej af någon inrättas och öppnas för allmänheten; och vare ej eller »tillåtet att, för egen eller annans räkning, utbjuda eller afyttra lotter till penningars »eller annan lös eller fast egendoms bortlottande inom eller utom riket.»
Maj:t, till befordrande af arendernas jemna gång, och för att undvika ali collision emellan Tjenstgörande General-Adjutanternes för Arméen och Flottorne, samt Stats-Secreterarens för Krigs-Arenderne, särskildte Embets Befattningar, redan under den 19 Juni 1810, och 24 Januari 1815, låtit utfärda Nådiga Instructioner för de först - Konungens Nådiga Propositioner. 267 nämnde, och uppdragit en bestämd gränslinea dem emelian och Stats Secreteraren. För att St de allmänna grundsatser, på hvilka dessa Instructioner äro byggde, gifva den Constitutionella helgd, som bereder en ny borgen för Folket, och derigenom en ny tillfredsställelse för Konungen, har Kongl. Majit bär. medelst, till den åtgärd 81 §. i Regerings-Forxnen förmår, velat föreslå Rikets Ständer, följande nya Redaction af 7 §:n i Regerings Formen. 7- §• ”Konungen late uti Stats-Rådet Sig före”dragas och afgöre der, alla Regerings-Arender, ”utom de Ministeriella, eller dem, som angå ”Rikets förhållanden till främmande Mägter, samt ”Commando-rnål, hvilka Konungen, i egenskap ”af Högste Befälhafvare öfver Krigs - Mägten ”till Rands och Sjöss omedelbarligen besörjer, ”och hvarmed förstås sådana enkla militairiska ”mål, som icke, efter Grundlagen, höra till föredragning i Stats-Rådet och Stats-Secreterarnes ”Expedition; icke leda till stiftande af nya, icke ”till ändring, förklaring eller rubbning af gäR ”lande Ragar och allmänna Oeconomiska Författningar, eller uti dispositionen af allmänna ”medel.” Då Rikets Ständer, först vid nasta Riksdag, kunna i laglig ordning detta tillägg pröfva och godkänna, vill Kongl. Majit genast, och intill dess, gifva de ofvan åberopade Instructioner den ytterligare grad af bestämdhet, som den nu föreslagna nya Redactionen af 7 §. RegeringsFermeH för framtiden åsyftar. g68 Konungens Nåd. Propositioner. Kongl.
Regimentet innehafde Stabs-Kapitens beställning , hvilken ersättning E. K. M:s och Rikets Siais-Kontor, i grund af Kongl. Kungörelsen den 9 December 1812, vägrat betala såsom icke fordrad inom föreskrifven tid. Då Riksens Ständer härvid inhämtat, att Majoren Foll varit berättigad till nämnde Ackords-ersättning, likmätigt Kongl. Brefven t^en 10 A peil, 27 November och 11 December 18 to samt den 2 Juni 18 t 2, men af Kommendering till Fälttjenst urståndsatt från anmälan om dess utfående inom vederbörlig tid den 1 Juli 1813, hafva Riksens Ständer, i likhet med hvad för lieie hans likar vid enahanda förhållande skett , beviljat Majoren Tull, att, utan hinder af sin försummelse, få uppbära sin Ackords-ersättningsfordran 544 R:dr, hvartill alltså vid Stats-regleringen medel skola utses. Riksens Ständer framhärda SCc^ N:o 105. Uppl. och godkänd hos Samtl. Rik%St. d, 30 April 1818- JRiksens Ständers underdåniga Skrifvelse om Underhålls-Summa och Enke-Säte för Hennes Maj:t Drottningen, i händelse af Enke-tillstånd, samt Rosers - Underdåniga Skrifvelserl bergs Kungsgårds användande vid Hen - nies Maj:t nuvarande Enke-Drottningens död.
Sän, piuartill Sföutäituctt föra, rebogörelfeit femluäf åtfölja, att ingå till Äonuugeiiö 83cfalfutug3fafiuanbe, font famina utbrag, femte itnberräts telfe beröm, att tncbfeit Blifluit Beförigcu reboiuifte, berefter meb förfta tiflfänber lueberBörattbe öfrige Äonmtgcnö SöcfalltiingSpaftuaitbe; femmanbe Sjömau3fufet3 Sfepp3 IntSbonbe häfte för tjettfiehjonS, och täflare anftoare för fjoS honom man* tatSffrifioeit ©efättS etter arbetares, jemte beraS huftrurS od) barnS utfftjtber, meb rättighet att, genom afbrag ä ©efäCfettS etter arbetarens arbctSförtjenft, ber* för göra fig betatb. Gitafjanba förhättanbe ege runi t affeenbe ä ©efäft etter arbetare, font 3:ite tuetfor före ntantatSffrifutng frän SZäftare afftijttat, utan att febermera täta fig ffattffrifioaS, bä i flitt fatt betafitiugSff’t;(bighctett brabbar ben Ställare, fjoS hvitfelt fjätt febttaft uuber ftVittcärct arbetat. Sitt ©cfäff etter ar* betare, font efter mautalSfFrtfumg affhjttat, teinite Siäftare belotS, att utjTijtbcrnc Hiftoit tunchättne; odj bör betta belotS af ©ofatt etter arbetare företeS, bä tjan »7 fjoS meberböraube