Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
|Jp8vad de kröpo långsamt, timmarne den dagen I efe (fc Aldrig hade Lager tyckt, att visarne på den gamla klockan rört sig omärkligare, aldrig hade han funnit det eviga skrifvandet mera pinande enformigt, mera andefattigt och intetsägande. Hur de tittade under lugg på honom, kamraterna, med sådana där frågande, näsvisa blickar, som o m de hade rätt att fordra räkenskap af honom för hans gö- rande o c h låtande. Hvad det retade h o n o m — han som annars brukade vara oförarglig som ett barn — att, så ofta han lyfte ögonen från arbetet, se ett hälft dussin hufvuden vända sig bort och dyka ned mellan permarne till kontorsböckerna i den mest påtagliga afsikt att dölja sitt spioneri. Så satt han och retade upp sig själf undan för undan, till dess han slutligen kände sig så vred, att han måste gå ut på gården ett slag och svalka sin hetta vid snödrifvorna, som lågo uppskottade mot uthusväggen. Men det kom dock ändtligen ett slut äfven på den dagen, och Lager rusade i väg från kontoret, utan att bvarken torka sina pennor eller släcka sin gaslåga. * Sen till, att Idun med Modetidning finnes hos alla edra bekanta! Teater och musik. Kungl. Operan uppförde i söndags afton åter » Trubaduren » för nära fullsatt salong och med lifligt bifall. Hr Bötel framkallade som alltid formlig entusiasm efter utförandet af Strettan i 3:e akten, hvilken han med vanlig älskvärdhet utförde icke mindre än tre gånger. I tisdags uppträdde den celebre gästen åter, då ban utförde Lyonels parti i » Martha », ett af dem, hvilka sångaren sjelf mest älskar att föredraga. Titelpartiet sjöngs af fru Östberg, Nancys af frö- ken Jungsledt och Plumketts af hr Nygren. Tyvärr måste vi denna vecka för den mellan» H. H. Lager! Jag har nu läst igenom ert manuskript, som ni önskade, och jag beklagar verkligen, att jag nödgas smärta eder med ett afslag.
Men ehuru stads-rätten följaktligen, hvad vidkommer gifto-rätlen i stadsfastighet, borde följas, hade likväl Ridderskapet och Adeln, genom deras privilegier af den 16 Oktober 1723, vunnit bekräftelse på den uti 5 §. af Rikets Ständers Bi-afsked den 22 September 1668 frälsemän beviljade rätt alt, om de förvärfva någon fastighet i stad, deröfver få disponera efter lands-lag, »så att ingen af slägtcn eller arfvingarne må hafva makt derpå att åtala»; och då 1734 års lag icke rubbade hvad genom särskilda privilegier förut var fastställd t, följde deraf alt frälseman, som efter samma lag lydde under lands-rätt med det undantag, som nyss är nämndt, således, i afseende på teslamenls-rätten, hade alt ställa sig samma rätt lill efterrättelse, utom hvad ärld fastighet i stad angår. Sedan arfsoch gifto-rätts-lagarne emedlertid nu mera blifvit lika för alla medborgare, och de lagens rum, som derom tillförene gällt och som ensamt utmärkt, hvilka lyda under landseller stads-rätt, förändrats, hvilar frälsemans rätt att åtnjuta testaments-lrihet efter lands-rätt, i annan mån än sådant blifvit medelst åberopade privilegier bestämdt, blott på en traditionel uppfattning af begreppet lands-rätt, så vidt det alser begreppets större eller mindre tillämplighet. Den räll, som frälseman enligt privilegier eger, att fritt råda öfver förvärfd egendom i stad, var visserligen den lid, samma privilegier gålvos, af fördel, enär testamentsfriheten elter stads-rätt kunde betydligen inskränkas af aflägsne arfvingar; men möjligheten afen så beskaffad inskränkning bortföll redan år 1762; och (len inskränkning, som i detta fall efter stads-rätt nu eger rum, är endast till förmån för barn och bröstarfvingar. Att inkräkta på så närskvldes rättigheter var ej heller ändamålet med utverkandet af omförmäite privilegium. Del uppenbaras klart i sjelfva den framställning, som hade privilegiet lill följd.
Näst dem byggde Melatia af Gibeon, och Jadon af Merono, män af Gibeon och Mizpa, på landshöfdingans säte, på denna sidon älfven. Näst efter honom byggde Ussiel, Harhaja son, guldsmeden; näst honom byggde Hanania, apothekarens son, och de förstärkte Jerusalem allt intill de breda murar. Näst honom byggde Rephaja, Hurs son, öfversten öfver en half fjerding af Jerusalem. Näst honom byggde Jedaja, Harumaphs son, tvärtöfver sitt hus; näst honom byggde Hattus, Hasabenja son. Men Malchija, Harims son, och Hasub, Pahath Moabs son, byggde ett annat stycke, och tornet med ugnarna. Näst honom byggde Sallum, Halohes son, öfversten för en half fjerding i Jerusalem, han och hans döttrar. Dalporten byggde Hanun och borgarena af Sanoah; de byggde honom, och satte in hans dörrar, och lås och bommar, och tusende alnar på murenom allt intill dyngoporten. Men dyngoporten byggde Malchija, Rechabs son, öfversten i vingårdsmännernas fjerding; han byggde honom, och satte in hans dörrar, lås och bommar. Brunnporten byggde Sallum, CholHose son, en öfverste för en fjerding i Mizpa; han byggde honom, och täckten, och satte in hans dörrar, lås och bommar; dertill ock murarna vid dammen Selah, vid Konungsörtagården, allt intill trapporna, som gå nederåt ifrå Davids stad. Näst honom byggde Nehemia, Asbuks son, öfversten för den halfva fjerdingen i BethZur, allt intill gentemot Davids grafvar, och allt intill den dammen Asuja, och allt intill de väldigas hus. Efter honom byggde de Leviter, Rehum, Bani son; bredevid honom byggde Hasabia, öfversten för halfva fjerdingen i Kegila, i hans fjerding. Efter honom byggde deras bröder Bavai, Henadads son, öfversten för en half fjerding i Kegila.
Den värde talaren skulle hafva uttryckt sig sanningsenligare, ifall han sagt, att det gränsade nära nog till det omöjliga att få ifrågavande medel utlånta emot 5 proc:s ränta, ty iakttagandet af reglementets föreskrifter för erhållande af lån ifrån kanal-bolagets kassa förorsakar den lånsökande så mycket besvär och så många omgångar, att få lån, behöfvande velat sig desamma underkasta. Kanal-Direkt:n har väl lyckats att utaf en af våra Hypotlieksföreningar förskaffa sig obligationer, som löpa med 5 proc:s ränta, men Hypotheksföreningen har dervid förbehållit sig att få obligationerna till betalning upsäga, så snart den kunde få uplåna penningar emot en lägre ränta. Enl. hvad till min kunskap kommit, har samma Hypotheksförening helt nyligen kontrahera! ett större lån emot 4 proc:s ränta, hvarföre jag högeligen befarar, att omnämnde upsägning ej torde länge uteblifva. Beträffande den förlust för Statsverket, som, enl. hvad man påstått, skulle kunna blifva en följd af ränte-nedsättningens beviljande, så tror jag att denna förlust så mycket mindre borde befaras, som den medtäflare, vatten-kommunikationen å sednare tider uti jernvägs-anläggningen erhållit, enl. all sannolikhet kommer att af Staten så gynnas, att Hjelmare kanal, i händelse den i en framtid behöfde undergå någon större reparation eller ombyggnad, ej blefve hugnad med en enda skillings Statsbidrag. Jag förenar mig i Hr Bildts begäran om Utlåtits återremitterande. Hr Man ner skants, Carl Axel: Jag är till största delen förekommen af Hr Bildt och Frih. Åkerhjelm samt vill derföre endast yttra några få ord i anledn. af Hr Montgommeries anförande. Hr Montgommerie har dragit i tvifvelsmål, att kanal-direkt:n vidkännes något serdeles stort besvär genom åliggandet att utlåna räntemedlen emot 5 proc:s ränta.
Han skulle vara ädelmodig och oegennyttig och sjelfuppoffrande; dottren skulle han försaka men ... skona fadren. Ni kallar mig en kostelig perla, och jag tackar er ... men vet ni en perla, som i dyrbarhet tusendefaldt öfvergår Irenes lilla värde, det är medvetandet att hafva gjort en god gerning, att hafva vunnit seger öfver sig sjelf. Det är samvetsfridens dyrbara och sköna perla ni tillbyter er emot ... Irene. Är det icke ersättning, är det icke vinst! Nej, Emil v. Assar, var ädel, var god, var barmhertig! Försaka Irene, men skona hennes far! Vi hafva sagt, att kammarjunkaren i grunden ägde ett godt hjerta och detta hjertas godhet började nu en strid med samma hjertas svaghet. Han skyndade ut, utan att ha kunnat svara på Irenes bön. Till hastiga och raska vändningar var, oaktadt hans lättsinne, v. Assars natur för trög; vi skola således icke undra på, att han fann för godt att lemna Irene ensam och sjelf begifva sig ut i det fria för att samla sina tankar. Men vi måste ändå hålla honom räkning för det han beslöt att återkomma om en stund för att sjelfmant och utan systerns onda ingifvanden afgifva sitt svar. Han visste hurudan makt Emilie hade öfver honom och att hon derjemte nu såsom alltid skulle råda honom till det ... icke goda; derföre ville han undfly frestelsen och tillika hoppades han sig genom sin egen själs tillgångar kunna komma till ett bestämdt svar. Han hade spatserat vid pass en fjerdedels timme i den nu så nakna parterren och parken, utan att egentligen ha kommit till något beslut. Dagen började emellertid alltmera att ljusna. – Tiden börjar lida – sade han till sig – snart lär väl Emilie vara uppe redan och då tycker jag, att Irenes och fadrens affär kommer att stå sig illa. Nej, skall jag då vara ett sådant pjåk, att jag icke på egen hand kan fatta ett beslut!
När dcn skjutsandes bequämlighet är sä älla wärdad, tyckes den resandes böra wara sä mycket större; men sedan Häll - och Gästqifware-Hastar äro utgangne, är det i wista Provincer, där Reserven är widt kringspridd, rätt lyckligt om denne undstipper med S:ne timmars wäntan pä bwart ställe; nödwändigheten at medföra bättre äkdon än de hwarpä tilgänq finnes wid Gästgifwaregärden utwisar endast -n Den 24 Augusti. 1-.07 en glömsta.ot icke, för sammanhanget skuld med alt det öfriga, äfmen älägga Bonden hälla ösivertäckta magnar. Det allmännas förlust af skjutsens bestridande pa detta sätt kan' wäl icke med noggranhet bestämmas; men när man enligt med merkligheten antager at bwarje stjutsning beröfmar Jordbruket minst et ökedags-werke, och dä et sädant betalas ungefärligen lika med L:ne kappar Räg, hwilka säledes borde kunna produceras genom hmart och et som nu til andra ändamål omvänds, lärer den Författare icke kunna bestpllas för öfmerdrift som ansett Riket härigenom förlora omkring 100,000 Tunnor ärligen; hwad under dä, at Spannemäl behöfmer införffrifwas frän främmande orter eller at Landet nu icke äger en odling four man endast sökt framkalla genom Skrifter och Prämier. Men det är icke ensamt i afseende pa den oeconomista minsten som en förändring af skjuts-inrättningen more önskanswärd, äfmen Nationens tänkesätt och seder skulle löpa mindre fara at förderfwas om icke genom den täta mistelsen pa Gastgifmaregärdarne, sytzlolöshet, flagsmäl och krogar upretade de mest fördcrfmeliga pasfloner, om hmilkas allmänhet och fölgder erfarenheten gifwer et lika ojäfaktigt som bedröfligt witnesbörd. Det 1203 Den 24 Augusti. Det wore at tillvita mine
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, anser Utskottet en lindring uti den utsockne frälsehemmanen vid 1847 och 1848 årens riksdag ålagde rotevakansafgift vara med billigheten öfverensstämmande, samt att denna lindring vid det förhållande, att frälse! under äldre tider vanligen var underkastadt rotering till hälften mot krono och skatte, lämpligast torde kunna verkställas på det sätt, att utsockne frälsehemmanens roteringssky bligh et nedsättes från nuvarande två tredjedelar till hälften emot den, som åligger annan roterad jord inom länet, deraf 4 mantal i allmänhet utgöra en båtsmansrote, så att, i stället för att 6 mantal utsockne frälse i Halland nu skola utgöra en båtsmansrote, 8 mantal dertill anslås. Härigenom skulle man komma närmare det förhållanBih. till R. St. Prof. 1853 § 1854. 4 Samt. 1 Afd. 21 Haft. b 34 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 64, litt. &. de, som egt rum under den tid, inskrifningspenningar erlades, och ali skälig anledning till klagomål vore dymedelst, enligt Utskottets tanka, för framtiden undanröjd. Utskottet får alltså tillstyrka Rikets Ständer att i så måtto bifalla hr Bråkenhjelms ifrågavarande motion, att de, med vidblifvande i öfrigt af Rikets Ständers vid 1847 och 1848 årens riksdag fattade beslut i ämnet, för deras del medgifva, att den utsockne frälsehemmanen i Halland då ålagda rotevakansafgift måtte, från och med år 1855, nedsättas till hälften af det belopp, hvartill rotevakansafgiften för en båtsman i länet uppgår, enligt de föreskrifter och beräkningar, som nu följas och framdeles i behörig ordning kunna till efterrättelse meddelas. Stockholm den 2 Mars 1854. Rcservationer: af biskop Annerstedt och prosten Arosenius. STOCKHOLM, f. d. Schultze^ Boktryckeri 1854. Stats-Utskottets Ullålande, N:0 65 1 M:ö 65.
Der bränvins-tillverkare å landet skulle ega eller innehafva mer än halfva antalet af hemmanen i socknen, utses vittnet af den socknenämnd inom närbelägen socken, åt hvilken Kongl. Maj:ts Befallningshafvande detta uppdrag lemnar. I läll antingen vittne icke väljes eller valdt vittne utehfifver, ege Kontrollören att annan lämplig person till vittne kalla. Vittne bestyrke, under edelig förpligtelse, riktigheten af kontrollörens protokoll, i hvad det angår uppmätta knnnebe/oppet samt brunvinets värmegrad och styrka. I afseende pä tiden för vittnets närvaro och biträde vid bränneriet ställe sig vittnet lill efterrättelse hvad ordnings-stadgan derom innehåller, och de föreskrifter, Kontrollören i enlighet med densamma meddelar. Vittne tillkomma vid mätningsoch profnings-förrältniog i dagtraktamente Två Riksdaler Riksmynt. Vid bränvins uppmätning och profning ege, efter derom erhållen underrättelse, bränvins-tillverkare, sjelf eller genom ombud, vara tillstädes; men förrättningen må, för hans utehlifvande, icke inställas. § 58. Om, för lättad kontroll vid bränvins-tillverkning, Kongl. Maj:t skulle finna för godt förordna, att särskilda instrument för bränvinets mätning och profning skola i de Större briinnerierun å redskapen anbringas, vare bränvins-tillverkare skyldige att, på egen bekostnad, sådana instrument anskaffa och underhålla. § 59. Uppslår emellan bränvins-tillverkare och Kontrollör tvist om uppmätt bränvins styrka, insändes deraf, under bådas försegling, prof lill Kongl. Maj:Is Befallningshafvande, som, efter det sakkunnig person undersökt profvet, och skriftligt yttrande derom afgifvit, algor tvisten genom beslut, sorn ej öfverkiagas må. Den, som tvisten tappar, skall gälda så väl den af undersökningen uppkommande kostnad, som vederpartens utgifter och besvär. § 60.
Bidrag till historiken af våra äktenskapslagar. Högsta domstolen. Sedan bokhandlaren i Malmö Ch. Peterssons hustru E. Petersson, född Bruno, förlidet år öfvergifvit sin man och bosatt sig i Köpenhamn, yrkade Petersson att äktenskapet måtte upplösas. Malmö rådhusrätt afslog detta yrkande, emedan hustruns blotta uppgift och erkännande å stämningen att hon ej ämnade fortsätta äktenskapet icke vore laga skäl för äktenskapsskilnad. K. m:t har gillat detta domslut och tillika afslagit mannens nådeansökan att få äktenskapet upplöst, emedan makarne icke undergått stadgade varningsgrader för missämja. (Sk. Aftonbl. d. 17 Sept. 1884.) Hörby d. 18 September 1884. (jemför sid. 89.) I går hade vi den der utfärden till Per Lars backe. På qvällen kulörta lyktor i trädgården. Vi sutto der och småpratade. Min kamrat satt helt gemytligt och smekte kattungarne. Önskade att han hade en katt, ty en hund är för dyr att föda. Han tycker således om djur; ändå ett hyggligt drag. Blef förtjust när katten började spinna. Det såg lustigt ut när vi voro ute i skogen och vräkte oss på filtarne. Ida Palm kan vräka sig så nätt och hyggligt, ser så rar och fin ut der hon ligger. Det är någonting svalt, någonting som gör att man icke finner det opassande, om man än anar att hon vet att hon är vacker der hon ligger. Och så ser hon så ren ut, man tänker sig nystrukna kjolar och vackra spetsar under hennes kläder. Det hela ser så ordentligt ut. Med mina stackars flickor är det en helt annan sak. Hilda ser ut som en trasig, illa medfaren ullsäck, väl stoppad och lätt att rulla omkring. Mathilda ser aldrig ut som om hon vore rentvättad. Antingen har hon svart på näsan eller svart i ögonvrårna. Och så se hennes rörelser aldrig så osökt vräkiga ut som Ida Palms, det förefaller alltid som om hon ville locka någon till ja det ser rent ut sagdt ut som hon ville uppväcka lystnad, och det är det som är så otäckt.
Förslag till de stadganden, angående Kontorets skulder och fordringar, som böra införas i Reglementet för 4 1 183 — b. 22 Sept. 22 Sept. g. 22 Sept. g. 22 Sept. )> angående atlöningen för embetsoch tjenstemän samt vaktbetjening i 4 1 207 — b. 16 Okt. b. 15 Okt. g. 16 Okt. 15 Okt. » angående fortfarande understöd för Enkeoch Pupill-kassan i 4 1 209 — b. 16 Okt. b. 15 Okt. b. 16 Okt. g. 15 Okt. >j angående de stadganden i afseende å de vid föregående riksdagar beviljade, men ännu icke utbetalta Statsbidrag, som böra inflyta i Reglementet för 4 1 211 — b. 16 Okt. b. 16 Okt. 16 Okt. g. 15 Okt. » angående de stadganden i afseende å de vid nuvarande riksdag beviljade statsutgifter, hvilka böra intagas i Reglementet för 4 1 214 — b. 19 Okt. b. 17 Okt. g. 17 Okt. b. 17 Okt. 9 — 71 — R. öfverlemnande till Kongl nya Reglementet Riksgälds-kontoret, angående de stadganden i fråga om anslagen för folkundervisning, aflöningen för Justitim-ombudsmannen, samt de ordinarie statsregleringen tillhörande utgifter och kreditiven å » om dito dito, angående Verkets inkomster och utgifter m. m. samt uppbörden och redovisning af dit ingående bevillnings och andra medel » angående de 2:ne sista afdelningarne i Reglementet för . » angående några vid uppgörande af Kontorets Reglemente icke slutligt behandlade ämnen » angående Pensionsstat vid, m. m. » angrde Maj:t af det för » angående val af Fullmäktige i, se Fullmäktige. » angående Instruktion för Rikets Ständers Revisorer öfver, se Instruktion. Riksgäldssedlar, om inlösen af några, se Sedlar.
Sfjio af den 15 Maj 1845, angående uppförandet af en fyr å skäret Understen (205). 1845 den 3 Juni i underdånighet föredragen och remitterad lill Förvallnin O O gens af sjöärendena underdåniga utlåtande, hvilket den 4 Juli 1845 inkom, hvarefter den 31 Juli 1845 målet afgjordes, och Rikets Ständers underdåniga hemställan bifölls. af den 23 Maj 1845, om förändrad beräkningsgrund för Båtsmans-vakansafgift af nyroterad jord inom Blekinge län (228). 1845 den 19 Juni i underdånighet anmäld samt remitterad till Förvaltningens af sjöärendena och Kammarkollegii underdåniga utlåtande, hvilket ännu icke inkommit. Stockholm af Kongl. Sjöförsvars-deparlemenlet den 25 Oktober 1847. B , Gynther. Bil. till R. St. Justitie-ombudsmans Embetsberättelse den. 15 Nov. 1847. 17 Uppgift på de underdåniga Skrifvelscr af Rikets Ständer vid 1844 och 1845 årens riksdag, hvilka till Kongl.
Rikets Ständer anse likväl Stats-verket för närvarande kunna undvara detta bidrag samt äro tillika öfvertygade, alt, om postväsendet ändamålsenligt förbättras, detsamma skall åt industrien och rörelsen gifva den ökade liflighet, att Stats-verket derigenom beredes fördelar, fullt motsvarande den direkta inkomst, som nu från post-inlradérna hemlas, hvadan Rikets Ständer funnit ett medelporto af 4 sk. per lod, dock med bibehållande af nu medgifven portomoderation för bref så väl under som öfver 8 lods vigt, böra för inrikes brefvexlingen bestämmas, äfvensom att postmedlen må uteslutande dispone - Expedittons-Ulskollels Förslag lill underd. Skrifvelse, A’.-o 168. 467 ras för Postverkets behof, på det post-anstalterne må kunna på ändaniåisenligaste sätt ordnas saint åt poslföringen gifvas både större hastighet oell den säkerhet till lif oell egendom, som under nuvarande postföringssält ofta äfventyrats. Hvad beträffar öfriga i E. K. M:ts Nådiga Proposition föreslagne bestämmelser och deribland förändradt porto med frimärken för s. k. lösbref och lokalbref, så, utom det att principen af ett medelporto derigenom vore i tillämpningen åsidosatt, förekommer dervid tillika, att, om ock, genom införande af frimärken för dylika bref, en säkrare kontroll å porto-afgiflens ingående lill Postverket kunde vinnas, inkomsten deraf icke skulle blifva särdeles betydlig. Under förutsättning af ett porto för dylika bref af 2 sk. per lod, att ökas för hvarje lod med ett enkelt porto intill en vigt af 8 lod och sedermera efter gällande moderntions-skala, har General-Posl-slyrelsen ansett, att för båda dessa slags bref porto-inkomsten borde kunna beräknas till 25,000 R:dr. Enligt det af E. K.
StatsKontoret för åren 1836 till och med 1840, 1,900 R:dr; enligt fjerde punkten, arfvoden till tillförordnade Presidenter i Kongl. KrigsKollegium från och med 1837 års fjerde qvartal till och med 1840, 8,666 R:dr 32 sk.; enligt femte punkten, förhöjning i Kongl. IirigsKollegii aflöningsstat, medelst beräkning af 163^ tunnor spannmål under lönerna för åren 1835 till och med 1840, 1,284 R:dr 7 sk. 6 rist.; enligt sjette punkten, förhöjning i lönerna vid Wermlands FältjägareRegemente, medelst beräkning af spannmål under desamma för åren 1835 lill och med 1840, 178 R:dr 6 sk.; enligt sjunde punkten, aflöningar till GardesRegementena för åren 1835 till och med 1840 till det belopp, som dessa aflöningar tillgodokommit de under samma tid utnämnde och befordrade af befälet vid dessa Regementen utöfver de af Rikets Ständer vid 1834 års Riksdag för desamma fastställda Stater, hvilket för närvarande icke kan till beloppet närmare uppgifvas, än att den så kallade bristen uti GardesRegemcntenas Stater i det hela utgjort under åren 1835 till och med 1839, för LifGardet till häst 17,572: 46. 5. för Svea LifGardet . 50,981: 21. 9. och för Andra LifGardet . 38,631: 34. 3. utgörande tillhopa 107,186: 6. 5., 364 hvartill kommer dea ännu icke utredda bristen för år 1840; enligt åttonde punkten, aflöningar till det vid Kronprinsens
Efter att på föreskrifvet sätt hafva vunnit inträde i Statens tjenst, åtgår lång tid innan Lön kan väntas; när denerhålles, arden till tarflig utkomst otillräcklig, och när slutligen ämbetsmannen af ålder eller sjuklighet 212 derifrån endtl«edigas, blir det underhåll, honom bestås, än mindre. Huru ofördelagtigt alla dessa omständigheter skola verka på Statens tjenst, är i en af de särskilde meningarne närmare utveckladf: *) och har Utskottet, efter granskning deraf, velat föreslå: Att examen får inträdet i civila ämbets-verk må gåras till en gemensam för dem alla, endast med sdnkildt tillägg af Historien, Stats-rätt och fremmande språk får dem, som vilja vinna inträde i Utrikes förvaltningen, och af de får Bergs - handteringen nödige vetenskaper för dem, som ämna sig, att vid BergsComoiret eller derunder hårande ämbeten och tjenster söka befordran; samt att en förberedande Philosophisk eller allmän bildtiings-examen bör, likasom den Theologirka , vara oflagd, innan man vid Universiteten får tillstånd, att undergå dmbets-examen: och borde likaledes ingen till betjening i Riksens Ständers Verk, Banken eller Riksgälds - Contoir et antagas, utan att hafva undergått den allmänna dmbets-examen: Att' sedan en allmän civil - dmbets-examen blifvit stadgad, befordrittgs-rätten inom hela den civila årnbetsmanna-corpsen må Varda gemensam, utom till Utrikes Förvaltningen och BergsContoiret, så framt de sökande icke aflagt dertill erfor derli ge särskilde examina; hvaremot medlemmar af dessa begge verk borde, får deras högre kunskapers skuld, hafva befordringsrätt till ailä an - #) Cancelli - Rådet von Hartmans dorffs sednare afdelning. 213 eira civila beställningar, an hvarandras, dock sy. nes tillämpningen af detta allmänna förslag bora blifva varsam, synnerligen i afseende på Domare-ämbeten , att icke oerfarna personer må till desammas bestridande antaga!