Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Oförfarad och lugn lik en geiieral under drabbning fortfor kansasfruii sitt anförande; soiii en af resteriis cykloner rasade hennes tal genoin.saleii, skingrande de mer kleiiiiiodiga, väckaiide förbittring eller löje bland de ined starkare nerver iitriistadr åhörarna, hvilka blifvit kvarsittande. Först iiär ho11 riktigt f&amp;tt sjuii.ge ut af stannade hennes vältalighets ströin, och hon steg ned f r i n talare - stolen, synbarligen betydligt liitthe om 1ijMat efter qtgjntelsen. Sista dagens möte afbaiidlade B kviiiiiaiis politiska stallniiig~. X ~ I var stunden inne för veteranerna iiioiii kriiinorörelseii a t t yttra sig. Miss Susa91 Anth ony, sj iileii i de senaste 40 ireiis kvinnorörelse, shgs P&amp; platforiiieii vid siclan af sin inedarbeterska, Mrs JziZin T1 ' ns.d Hotre. ' Den tredje i förbiiiidet, Mrs Elizffiheth Cacttj Stanton, var f., t. i Englmd, och hade saiidt en liSlsniig, sorl?, iipplastes af liennes viin, Miss Anthony. Dessa tre daiiler iiro Bviiiiiofi.igörelseiis i~post1a.r 1iai; i landet. Det iii. alltid ett nöje att höra Miss Aatlioiiy, så rak p&amp; saken, ~iiiiiioristisk ocl~ öfvertygaiide är lieiiiies kevisföriiig. Hvad Mrs Howe beträffar, liar hoii allt ifrist iiiigdoinen varit? och iii. det iiiiiiii, den förkroppsligade livinliglieteii i sin adlaste gestalt. Som en drottning ser hon ut, soin en drott~iing för 11011 sig, soin en iipplyst, beghfvad clrottiiiiig talar och lef ver Iion.
Summa R:dr 10,444,712: 50 16,042,845 83- Utom den genom omförmälda utlåning verkställda förräntning af Riksgäldskontorets kontanta tillgångar intilldess de behöft till ifrågakommande utbetalningar användas, har en del af ej mindre Riksgälds-kontorets egna än de särskilda liqvidationsoch amortissementsfondernas behållningar äfven blifvit förräntad medelst uppköp af fonderade statsobligationer; varande vid sådana obligations-uppköp följande belopp utbetalda, nemligen: under år 1863, för 1855 års statslån tillhörande 4 procents obligationer å 10,000 R:dr, efter 95 procent utaf deras nominella belopp R:dr 9,500: — under år 1864, för 1858 och 1860 års lån tillhörande 41 procentsobligationer å 100,000 Thaler Pr. Courant, efter 96 procent utaf dito „ 257,244: — samt för 1861 års lån tillhörande 4 procents-obligationer å 30,000 R:dr, efter 92 i procent utaf dito „ 27,750: — eller tillsammans R:dr 294,494: — Deremot hafva genom förfallna förut uppköpta eller öfvertagna obligationers inlösning de på sådant sätt förräntade medlen minskats med R:dr 115,389: 73. Enligt uppgiften i sednaste riksdagsberättelse, sid. 35, utgjorde sammanlagda beloppet af de medel, som genom utgifna lån och öfvertagna eller uppköpta obligationer voro tillsvidare förräntade vid slutet af September månad 1862 R:dr 8,478,782: 2. vid utgången af nämnde år hade dessa medels sammanlagda be - lopp ökat sig till „ 9,492,007: 50. hvaraf 1,605,657
Detta behof kan icke tillintetgöras, men väl kan och hör <*e ledas i en annan riktning och derigenom förädlas. - Det har fordra** mansåldrar för att vänja Svenska Allmogen lill bränvinsrusen och göf3 dem till en herrskande national-last. Man kan icke med skäl hopp118’ att det onda på en gång skall upphöra. Nykterhets-föreningarne åsy"? ©tvifvelaktigt ett godt ändamål, men så vidt de söka afskaffa allt hr11 af bränvin, är det fara valdt, att de åstadkomma detsamma, som inf(ll> selförbud i handeln, nemligen lurendrägeri. — Så länge ännu husbehof ' bränningen får fortfara, och Statsverket deraf årligen påräknar en be' tydlig inkomst, så länge allmogen icke lärt sig att sjelf bereda eller b3 tillgång på en annan mindre skadlig dryck: så länge tänkesättet fort*3 att vara så obildadt, att mängden ej har sinne för någon annan njutn1’’8 än den rent materiella: — så länge allt detta förblifver oförändrad^ är det fruktan värdt, att dryckenskapen icke kan utrotas. Under såd3'. na omständigheter lärer man också kunna hoppas mesta framgången ^ det bemödande, som användes för att rädda åtminstone det uppveX^ de Slägtet från förderfvet. Utom det redan antydda, torde det äfven finnas ett och anna^ som verkar ofördelaktigt på förmögenheten. Exempelvis kan nätuna* viss benägenhet för Rättegångar, som, i synnerhet på vissa orter är 0 * verdrifven; dock är inflytandet häraf och af några andra likartad^ 0(11 ständigheter ingalunda jemförlig! med de förut uppräknade.” gtJ Till Länets invånares Karakteristik hör slutligen att Smålänning anses vara en särdeles god Soldat, — en egenskap som gått i arf e förfäderna, hvilka, såsom historien vittnar, i forntiden ofta tappert0^ modigt försvarade sitt dåvarande gränsland mot fienden.
I England och Amerika har vattnets bruk i hemmet blifvit mest allmänt, och hvar o c h en, som sett ett engelskt hem, vet hvilken vigt der lägges på badrummens ändamålsenliga ordnande. Hvar helst man på kontinenten träffar A l b i o n s söner o c h döttrar, kan man vara viss att äfven finna deras » t u b s », o c h på de stora hotellen ser man ofta sådana i långa rader uppstälda i korridorerna utanför sofrummen *. Formen är för öfrigt likgiltig; de låga, platta äro de vanligaste o c h mest omtyckta. En o c h annau föredrager runda guttaperka-kar, hvilka kunna hopvikas och beqvämt medföras på resor; men hvilken som helst vanlig balja, rund eller aflång, af trä eller zink, duger också, förutsatt att den är stor nog, minst så att båda fötterna godt få rum. Vidare bör man ha en grofhålig svamp, stor som ett ordinärt kålhufvud, en fotsid, tjock och mjuk badkappa, ett par handdukar, samt en matta eller duk för att skona golfvet för stänk o c h slask, hvilket senare man dock snart lär sig undvika. Vattnets gradtal b ö r till en början uppmätas, men med tiden lär man sig att b e d ö m a det på en grad när utan termometer. D e n vattendränkta svampen urkramas först öfver nedre delen af kroppen, sedan öfver axlar, rygg o c h bröst, hvarvid äfven ansigte, hals o c h nacke böra vätas. Frågan är blott att få kroppen öfverallt våt, hvilket på detta sätt sker på några sekunder, och anslår man sedan några minuter till torkningen, så upptager alltsammans cirka fem minuter. Tages vattnet ljumt, 3 2 — 3 0 — 2 8 — 2 4 grader, och värmes badlinnet om vintern vid morgonbrasan, så kan * En svensk vetenskapsman, numera framstående universitetslärare, berättar, att han vid en resa genom Sahara påträffat tvänne engelsmän — naturligtvis stormrika!
Uti ett land, der i vissa trakter hafren ännu utgör hufvudbeståndsdelen af det dagliga brödet och hvarest ännu under vissa förhållanden barken måste användas i bröd, der kan det ej vara rätt och skäl, att ännu mera inskränka den krets, hvarinom den mera närande rågen och hvetet användas. Få samma gång jag med glädje deltagit i Utskottets beslut 0111 borttagande af tull å salt, som för menniskor och äfven husdjuren utgör en nödvändighetsvara och för mejerier, fiskerier och sodafabriker ett oundgängligt rudimaterium, har jag icke kunnat instämma i beslutet om bibehållande af tullen å sill, hvaremot jag således äfven får vördsamt reservera mig, liksom mot den föreslagna tullen å smör, som jag anser onödig och gagnlös, och således äfven kunna bortgå, hvaremot jag ansett tullen å tobak utan skada kunna betydligt förhöjas, till inkomst för Staten och ersättning för tullen å sill och salt.» 3:o af Herrar Reutersvärd, Murén och Isberg, som förklarat sig instämma i hvad Herr Friherre af Ugglas anfört i afseende på, det sist i Utskottets Betänkande förekommande yttrande. / 4:o af Herr Doktor Ternström: »Emot det af Utskottets majoritet fattade beslut att i Tullbevillnings-betänkandet införa den omtvistade slutstrofen får jag härmed reservera mig. Skälen dertill äro följande: 1) den tjenar till intet; den år för litet eller rättare allsintet verkande för det afsedda ändamålet. Ehvad syfte man dermed må hafva Bevillnmgs-Utskottets Betänkande M 8. 29 haft, så kommer dock med tulltaxan säkert att förfaras på samma sätt, som i decennier varit vanligt. Vid en sådan utsigt frågar jag de åberopade grundlagsparagraferna: hvad gören Behöfva väl Rikets Ständer samt Kongl. Majit och dess Regering underrättas derom, att Bevillnings-Utskottet känner dessa paragrafer? 2) Striden om det konstitutionela i frågan är ännu icke utkämpad, och skall aldrig på detta sätt föras till ända. Regeringens befogenhet att nedsätta eller alldeles borttaga af Ständerna beslutade tullsatser, är ännu oafgjord.
Då Utskotten, för sin del, finna uttrycket: ”hvarje gång han derför lagfores” liktydigt med: ”hvarje gång stämning derför uttages och honom delgifves,” samt att följaktligen, i fall för tjugo serskilda förbrytelser af ifrågavarande art lika många instämningar ägde ruin till ett och samma ting och den tilltalade till alla förbrytelserna ansåges saker, jemväl tjugofaldiga höler måste enligt det föreslagna stadgandet honom ådömas, hafva utskotten, med tillika fästadt afseende å olikheten emellan de uti 41 och 49 §§ omformälda förbrytelser, af hvilka den, som förekommer i förra §:n, kan föröfvas blott en gång hvarje helgedag, men den i sednare §:n omförmälda åter flera gånger hvarje så väl soknesom helgedag, ansett sig böra vidblifva sitt, af tvänne Riks-stånd gillade, förslag i denna del. § 56- Följande redaktion var för denna § föreslagen: ”Allt hvad i denna författning finnes stadgadt om utminutering af bränvin, gäfle äfven för andra brända eller distillerade ineller utländska, spirituösa drycker.” Presteoch Bonde-stånden hafva bifallit detta förslag; men detsamma har blifvit af de öfriga Riks-stånden återremitteradt, efter anmärkningar, att, enär lagstiftningen i allmänhet icke uppfyllde sitt ändamål, om den ej motsvarade vanor och seder hos det folk, på hvilket den borde tillämpas, hvilket gällde isynnerhet för den ekonomiska lagstiftningen, der sed och bruk företrädesvis förtjente afseende och der man troligen fåfängt skulle söka stämpla såsom brott hvad vanan och seden ansett för lofligt och tillåtet, samt ett sådant förhållande ägde rum i afseende å den försäljning, som bär var i fråga, helst i de fle sta handelsbodar arrak, punsch och konjak öppet och oförbehållsamt föryttrades buteljvis, Bevilln.-, Lagsamt Allm.
Ständer åtskiljdes, visste de, att Finland var för alltid förloradt för Sverige; men hvarken då eller vid de flere Riksdagar, som sedermera ägt rum, hat man brytt sig om att göra något, för att umbära Finland. Med obeskriflig glädje har jag nu sett första steget tagit dertill, genom anslag till Strömrensningar j Norrland; och det skulle mycket smärta mig, om man återtog eller förminskade det, innan det ännu fått någon verkställighet. Genom Strömrensningar vinnes <*j allenast, att ved till Stockholm kan fås ifrån Norrland, och alltså ej be^ höfves från Finland , utan genom skogarnes bättre begagnande, vinnes äfven förbättring i Norlands climst. Derigenom beredas åter till fälle lör förökning i produetion och pojjula - Den B Junii /. m. 2S? tion; och endast derigenom kan en sann, en redbar, ersättning vinnas för förlusten af Finland. Denna eröfring återstår oss att göra; och om vi redan för länge dröjt dermed; så böra vi åtminstone ej aflägsna det hopp man ändteligen vid denna Riksdag gifvit oss, att långsamt komma dertill. Sluteligen får jag förena mig med de Herrar, som tillstyrkt anslagets flyttande på gide Hufvudtitela; men dervid bör jag erhindra, att fördelningen tillhör grunderne, hvilka åter tillkomma Ständerne att bestämma; och således böra stadgas af oss. Herr Uggla, Gåran Guftaf: Jag vill för min del gerna medgifva åt Sillfisket den förmon flere värda Ledamöter synes vilja åt det bereda. Jag gör det, af öfvertygelse om vigten och nyttan af åtgärders vidtagande till denna Näringsgrens förkofran; men jag bestrider, att ett sådant bidrag må ske på Jernhandteringens bekostnad , eller att det biträde af Metall-Lånefonderne Utskotten för JernContoret tillstyrkt, derigenom må till större eller mindre del dess bestämda ändamål frånryckas.
Undsättnings/ordnngar, afskrifning af Statsverkets äldre 25. Uppbördsst ammor på Öland, förändring i tiden för hållande af .. 90. Uplands regementes mötesplats, utvidgning af 76. Upsala central-hospital, upplåtelse af mark till 115. Utdikningar och af tappningar af sanka trakter och sjöar, anslag till . 141. V. w. Valten-aftappningar, stats-anslag för 141. Vegesach, von, Kapiten, pension åt 153: 54. 16 Utlåtandets Nu anaer och Moment. Veterinärläkare vid kavalleri-regementena, löneförhöjning Voteringsproposition, angående anslag för upprensning af Lida-ån . 209. , » tillökning i Arméens kavalleri-styrka 227. , » det s. k. särskilda kreditivet för för svarsverkets ordnande 245. v fortsatt utförande af Statens jernvägs anläggningar 117. “ — « aflöning för den hos Stats-Utskottets Riksgälds-afdelning anställde Sekreterare 119. , » 2:dra, 4:de, 5:te, 6:te och 7:de Huf vudtitlarne 130. , » låne-understöd för jernvägen mellan Köping och Uttersberg 132. , » 8:de Hufvudtitein 170. — , Memorial, i anledning af skiljaktiga beslut rö rande N:o 170 206. , angående 9:de Hufvudtitein 180. Väg-anläggning i Norrbottens län för afböjande af befarad hungersnöd, anvisande af medel till 90. Väg-anlågginngar, statsbidrag till 141. — , Memorial, i anledning af återremiss å N:o 141 . 168. , vilkor och stadgande:) i afseende på beviljade statsbidrag till 142. Väg-underhålInings-skgldighet, återlemnande tili Bonde-Ståndet af väckt motion om 11. Wadstena Slott, reparation af 100: 29. Warberg, understöd till de brandskadade i 228.
Men emellanåt hade tillika funnits något skyggt i hans ögon och något trött i hans väsen, och då hade hans kärlekspessimism och kärlekselden ur hans bref stigit upp framför honom, och ryktet hade ställt sig där bredvid, och när hans ögon så återigen bådo, låtsade hon, som om hon icke märkte det, och grep tag i allt, som ville upp i henne, och tryckte det tillbaka, och förblef alltjämt densamma, muntert intresserad och rättfram ... ty hon ville icke förlora honom, hon ville icke förlora honom. Och nu –? Hvad var det som skett denna afton? Hon visste det icke. Men hon kände, att något händt och att ut ur det som händt en fläkt af köld lagt sig ned öfver honom och öfver henne. Och hon var rädd för kölden. Och medan hon kröp samman i morgonkylan och hennes händer vredo sig om hvarandra och naglarna grofvo sig in i köttet, såg hon ned framför sig som i en svart natt, och det var hennes kalla barndom och hennes kalla ungdom, långt borta i Finland, där hon var född och hade lefvat, ett invandrarebarn, som inga rötter hade, som kände sig främmande i skolan och främmande i sällskapet, som kände annorlunda och tänkte annorlunda än man kräfde af henne, – ett barn, som tidigt utsträckte sin arm för att gripa och fasthålla det fulla, vilda lifvet, skulle hon ock dö därvid. Men det fanns intet fullt lif, utan blott hänsyn och traditioner. Då hade hon gått sin väg, ett sjömansbarn som hon var, tillbaka till hennes faders hemland. Och så hade hon träffat honom, och en sakta, ljuf värme hade smekande bredt sig öfver henne, medan hon satt gentemot honom vid supébordet hos likgiltiga gemensamma bekanta. Och när de så gingo hvar och en sin väg, utan utsikt att åter råkas, då hade något inom henne sagt: vi återse i alla fall hvarandra. Ett par månader senare hade han tillskrifvit henne ... och nu var hon här Emma Berg hade stigit upp, vankat rundt i rummet samt slutligen öppnat fönstret. Där låg det bleka morgonljuset öfver hafvet; som en svag, allt djupare rodnad gled det uppöfver detsamma.
Ständer rvid 1809 och 18 ro arens Riksdag ej anftogo mera än 620,020 R.d. pä den till En Million fastställde Defensions-Summan: akt medel ej anftogos till Löner för Finsta Landoch SjöArtilleriet: icke till GarnizonsSjukhusets underhall: ej list förbättring i Pasievolance-willkoren för hela warfwadeA»- möen m. m. Sjette ^ufwud-Tikuln: Milda Stiftelser »,zzz: -6, — Ttll - ?§68 Den 12 Augusti. Tillökningen bestar i Stats-anstaaet till Drottningens Hospital i Slockholm. Äcconde Hufwud-Tituln eller: Staten för Allmänna och Extra Utgifter , - 8l,oiz: 41, n Dllökningarne bestä i ökade anstag till Durchmarcher, Fängars stjuls och förtäring, Reseoch Tractamenrs,penningar, Stockholms Slotts och de Publike Husens^ sä i Stockholm som Landsorterne underhallande, för Manufacturerne till Commerce-Collegii disposition, till Nybyggnad af GarnizonsSjukhufet samt i flyttning pä Stat af anflaget till Institutet för Blinda och Döfstumma; äfwen hafwa pa denne Hufwud -Tirul blif-vit uppförde 400 N:d. till ersättning för Spinhus'fonden för förlorad Landt-Dills inkomst, och Rantorne för sa wäl Allmänna som Skänsta Hingst-Premie Casimir. Allmänna ^Zlndragnings-Staten. Denna Stat? författad wid 1309 och ig ro arens Riksdag, flöt sig med en Summa af489,774 A:d. i8tz. z r:st. samt uppsteg - Den 12 Augusti. 2569 steg med den nu ifrån i R:d.
Maj:t i Nåder behagat öfverlemna till Riksens Ständers Stats-Utskott jemte Sin Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof, inhemta», att, sedan Ulriksdahls Kongsgård efter Högtsalig Hennes Maj:t Enke-Drottningen Sophia Magdalenas frånfälle år 18(3, likmätigt Riksens Ständers vid 180g och 18 to årens Riksdag fattade Beslut, återgått, tili Staten med undantag af Slottet , Trädgårdar och Lustparker, med flera dithörande lägenheter, som blifvit Kongl. Maj:t förbehåiine, har Kongl. Majit d. 8 .Febr. 1814 i Nåder förordnat serskilde Kommitterade att uppgöra förslag till en ny reglering samt Löningsoch Utgifts-Stat derstädes, hvilka terade ock om verkställigheten afgifvit underdånig berättelse. Då Riksens Ständer företagit till granskning och pröfning Kommiiterades åtgärder och hvad eljest dermed står i sammanhang, har först förekommit, att de Hemman och Lägenheter, sorn tillhöra Ulriksdahls Kongsgård, finnas upplåtna och bortarrenderade genom äldre kontrakter, samt att för de samma till Stats-Verket nu ingå i kontant 126(1 R:d 10 sk. 8 rst. utom Jordeboks-räntan af Sundby 1 Mantal och Kymlinge £ Mantal , hvilken Ränta efter förvandling och Underdåniga Skrifvelser. 183 markegång år 1813 utgjort 158 R:d 9 sk. 7 rsf. samt uti Arrende-Spannemål 203 Tunnor. Och blifva dessa arrenden vid nu förhand varande Stats-Reglering bland Stats-Verkets ötrige Intrader af Kongsgårds-arrenden upptagna och beräk nnde; Men, enär större delen af de på vissa år slutade kontrakter löpa till ända om några års förlopp, synes en vida betydligare inkomst för Stats-Verket med säkerhet kunna påräknas vid den förnyade utarrendering , som då skall L föreskrifven ordning verkställas.
Ty, där de kommo, omgaf morgonens rosenfärg deras vingar, liksom den kantade himmelens hvita skyar, och de voro som skapelser från sollandet, som lefvande vordet ljus, hvilket jagade ned mot jorden. Men då fåglarne sågo vingspetsarna glöda under solens häftiga strålregn, förfärades de och trodde, att eld råkat in bland deras fjädrar. De kastade sig då ned i insjön, som låg rätt under dem. Där piskade de vattnet till skum med tunga vingslag. D e uppkastade öfver sig en båge af yrande stänk och hörde med glädje ett regn af eldsläckande droppar smattra ned på ryggens täta fjäderklädnad. Välbehagligt böjde de den långa halsen bakåt, så att dropparne äfven skulle kunna falla på bröstets mjuka dun. Men solen, deras mäktiga förföljare, lämnade dem ingen ro. Hon genomträngde skummet och duggregnet med strålar, och genast sågo sig svanerna omgifna af en eldfängd, gnistrande sjö; de nedfallande dropparne förvandlades till mångfärgade lågor. Utom sig af fasa öfver att de själfva öfverhöljde sig med ett eldregn, borrade de sig med hufvudet före och halsen långt utsträckt ned i vå- gorna. Djupt kommo de dock ej, ty det troget bärande vattnet kastade de dunrika fåglarne åter upp till ytan. Gång på gång ville de tvinga sig ned i djupet, men blefvo åter uppvräkta. Till sist lågo de stilla, trötte af kampen, maktlöse och förtviflade. Och se, då hade de med ens färglöst vatten omkring sig; den snabbt uppstigande solen förföljde dem ej mer med skarpa strålar, allt var fred. Då började svanerna att i god ro söka efter föda längs de vassrika grunden, som omgaf rönnarnas ö, men ännu förstodo de ej att leta sig fram till svanesunden, som omgåfvo den åt landsidan till. Eftersom det aldrig förr funnits svaner i sjön, kunde de kungliga fåglarnes ankomst ej undgå att väcka stor förvåning och undran.
En dag i sistförflutna veckan hade mr Wilkinson tillfälligtvis dykt upp i Varzin och vagnen, som förde honom från j era vägsstationen, hade knapt stannat utanför hotellets port, förrän mr Wilkinson observerade en liten, glasögonklädd herre, som tydligen hoppade ut från vagnens underrede. Så snart han kommit på fötter igen, infann sig denna personage, nedsölad af gatsmutsen, framför vagnsteget och tog en stirrande öfverblick af mr Wilkinson. Denne som hade fulltupp af ressaker att taga hand om, låtsade ej märka huru han under alla dessa bestyr följdes tätt i hälarne af den lille mannen, som tog på sig en obesvärad min, när en diger resväska föll ur mr Wilkinsons hand och slumpvis tillplattade mannens näsa; kort derpå kom en stor kappsäck och skafde afsigtslöst litet af knäskålarne, så att der var snart ingenting af hela resgodset, hattaskar, filtremmar, paraplyer och annat smått och godt, som icke hade gjort anlopp mot den lilla tysken, innan han slutligen stack i väg, men då, som om en orkan hade fattat honom. Plötsligt stoppade han vid nästa gathörn och vände ännu en gång sina mot solen blänkande glasögon ned mot mr Wilkinson, liksom ett tvifvel hade fått makt med honom — strax derpå blåste han ur sigte. Nu steg mr Wilkinson in i hotellets förstuga, andfådd och upphettad, ty det torde ej behöfva nämnas, att de så lömskt slungade reseffekterna samtliga utgått från hans hand. — Nå, nu kunde han då inte hålla tillbaka munterheten, der stod ju den förbaskade lille tysken igen oöh spände upp ögonen som en flundra. Han hade bara sprungit rundt qvarteret och hade nu vid sin sida en ung man, som skenbarligen föll i vanmakt vid åsynen af den inträdande engelsmannen. Denne yngling, som var utrustad med ett ofantligt bår, och hvarS tillvaro tycktes nedtyngd af ett par manschetter, hvilka stodo ut likt basuner vid armlederna, hade hastigt fått ur manschetterna ett par fingrar och en penna, som — afsigten var tydlig — gjorde sig beredd att rita af mr Wilkinson.
Enär det Utslag hwarigcnom Fnllmägligen wid ben ena Häradsrättcn warit fd> klarad owärdig utföra andras talan, blifivit dfwerklagadt, och följagtrligen icke wunnit laga kraft dä Herr Baron Sk^ei uppwist det till förment rästelse wid en annan Domstol; har efter min öfwertyg. l,'x Ordföranden j denna sistnämnde Domstol förhållit sig Laglikmätigt som icke ansett en person förlustig af d.tz förut utdfwde lagliga frihet förr än det hun. it wisa sig Hu-uledeS Ofwerdomaren funnit och döme hans uppförande. Och tror jag den wärde Leda ^oten, som nu jf'ar i denna fräga, sjelf med lika jfwer stullc ^opa öfwer mäld, om man ansäg honom alltid ''k, lustig as nägon deh förmente Lagliga rätt för d<t Usta en ot hänom fallit hwaröfwcr han ä högre ort tl.igat; men de» särstildte owilja Herr Bu'on Kisel tilläs,venius e> farit hos nägon Domare för det hctze bägge Herrars ö^wertyg.lsi om LagarncS rätta tolkning icke öfwcrenSstämde, kan hwarkcn intercssera Högl. Ridde,skåpet och AdUen, eller emot Regeringsformen förekomma till granskning af ett Riks,känd, och derföre lärer all widare w uMation i dehe ämnen härmed böra afstadna; samt torde Högwälborne Herr Grckwen och Laiidtmarstrlken och Högs. Ridder stopet och Adelén finna lämpiljgk, att dä flcre anmärkningar blifwit gjorde emot L ^g.-lltstottetS upplästa Betä kande, samma Betänkande med be deremot wäckte anmärk ingar till bemälte Utstött i wänlig ordning äter remittera. Friherre