Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Möjligen inträffande hinder skulle otvifvelaktigt lättare häfvas, om denna förening, i stället för att få utseende af undantag, i sjelfva verket betraktades som regel, och detta funnes uttryckt i sjelfva författningen, uti hvilken äfvenledes, med afseende å de pastorater, der flera församlingar hafva samma klockare, en förklaring torde vara nödig, af innehåll att, om endera församlingen vill med skollärarebefattningen förena klockaretjensten inom samma församling, den då dertill må ega rätt, oberoende deraf, 0111 den andra församlingen det icke vill, i hvilken händelse skolläraren dock endast må ega rätt till den del af klockarelönen, som från samma församling utgår. På grund af dessa för folkskoleväsendets framtid så högst vigtiga förhållanden, får Utskottet vördsamt hemställa, att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t anhålla, det täcktes Kongl. Majit taga i nådigt öfvervägande, huruvida icke, med afseende på svårigheten för de flesta församlingar, att med. tillräckliga löner förse på en gång skollärare och klockare, en mera bestämd föreskrift måtte i 6 § af Folkskolestadgan inlagas, att skollärare-befattning bör, der det utan olägenhet för undervisningen kan ske, och hinder i serskilda författningar icke möta, med klockaretjenst förenäs. 12:0 Herr Lektor Söderberg har väckt motion -om förändring i det moment af 8 § Folkskole-stadgan, sorn föreskrifver, att då föräldrar tredskas att efterkomma de föreskrifter, hvilka i afseende på barnens skolgångsskyldighet blifvit meddelade, och varningar blifvit fruktlösa, barnen må kunna från föräldrarne skiljas och till vårdande åt andra personer öfverlemnas. Motionären, som ansett detta stadgande vara hardt och föga verkställbar^ föreslår i stället böter såsom det verksammaste medlet att öfvervinna motståndet å föräldrarnes sida.
Landskapsmålningen är den branche af måleriet, som på Göteborgsutställningen, i jämnbredd med porträttet, är rikligast företrädd, och just inom denna afdelning erbjudes oss bästa tillfället till jämförelse emellan den äldre och den nyaste skolan; här äro motsättningarne skarpast och här äro öfverdrifterna å ömse håll mest framträdande. Vare sig man beundrar den riktning, som fördjupar sig i detaljer eller den, som endast afser stämning, totalverkan, äro de fordringar man i våra dagar ställer på ett modernt landskap mycket stora. Därtill kommer, att herrar friluftsmålare spelat landskapsmålarne det sprattet, ått till sina figurer måla verkliga stämningsfulla landskap, hvilket haft den påföljd, att desse senares bilder, utan staffage, ofta nog te sig tomma och liflösa eller att deras staffagefigurer, såsom ostuderade, verka störande. Man skulle kunna uppdraga samma jämförelse mellan friluftsmåleriet och ett landskap utan figurer, som emellan fotografiska vyer före och efter Ögonblicksfotografiens uppfinnande. Fotografen valde förr hälst den tidiga morgonen, när inga människor voro i rörelse, då han däremot nu ej känner sig bunden af några sådana svårigheter, och kan lemna samma vyer, men fulla af lif. Jag frågar, om ej publiken hellre köper en fotografi från Paris, t. ex. avenue de 1 ' Opera, med vagnar, hästar, promenerande etc. än en af de bilder, man ännu fick för ett tiotal år sedan, framställande ett naket arkitekturmotiv, möjligen med en eller annan stillastående eller suddig figur. Likaså synes mig vara förhållandet med de landskapsmålningar, där figurer saknas eller där figurerna äro stude-^ råde. De bilder, som återgifva större vyer, då figurerna gifvetvis skulle blifva, försvinnande små,. om de ens behöfvas, komma naturligtvis ej under denna kategori. Men se t. ex. på Schultzbergs nu utställda stora landskapstaflor, därhän insatt figurer, hvilka på intet vis motsvara de fordringar man ställer på dylika i en friluftsmålning; konstverken skulle onekligen vunnit på, om figurerna varit borta, men å andra sidan huru tomma och ödsliga skulle de ej te294 FRÅN KONSTUTSTÄLLNINGEN I GÖTEBORG.
Upplägtill en tjock gröt, blandas med socker, salt och ges på linne att afrinna; nedlägges i en burk tillsammans med några i skifvor skurna rödlökar. hvitpeppar, en matsked madera, champignonerna samt fyra väl vispade ägg. Om massan är för lös, Man kokar upp vinättika med några korn. hel tillsättes litet rifvet bröd. Upphälles och ställes hvitpeppar, litet salt samt ett par lagerblad; när ett par timmar i kallt rum. Häraf formas sedan ättikan är kall, slås den öfver svampen, en botten kroketter, s o m rullas i mjöl, doppas i vispadt ägg med en tyngd pålägges, smält flott påhälles, och och sedan i rifvet b r ö d; få ligga omkring en burkarne öfverbindas o c h förvaras. timme att hårdna, kokas sedan gulbruna i smör, Inkokta champignoner. Nyss plockade, felfria läggas på linne att urdragas. champignoner sköljas väl och läggas på linne att afrinna. Förvällas i slutet kärl, i lindrigt saltadt Ragu på kalf med champignoner. Champignovatten, tillsatt med citronsaft, fyra minuter öfver nerna sönderskäras, fräsas med smör en tio ä frisk eld; uppläggas att afrinna. När champignofemton minuter, utan att brynas, upptagas och nerna äro kalla, nedläggas de i konservburkar, läggas i en panna tillsammans med i stora tärhvilka fyllas med spadet, hvari champignonerna ningar skuren kall kalfstek, begjutas med en sås äro förvällda, tillsatt med litet kokt vatten, Locaf stark kalfeller hönsbuljong, afredd med smör ken påskrufvas, och burkarne kokas. Burkar och mjöl; sättas öfver mycket svag eld, o c h då på 1 liter kokas två timmar, mindre burkar kordet är på kokpunkten, vispas några äggulor med tare tid. Burkarne ställas i kallt vatten att blifva ett par skedar af såsen och slås därtill, får ej fullständigt kalla. koka; litet citronsaft tillsättes, röres öfver elden tills det tjocknar, serveras genast. Champignoner inlagda i smör.
Majit då ännu meddelat Sitt nådiga förordnande, angående nämnde Kassas öfverlemnande till Riksgälds-Kontoret, har Chefen för Kongl. Eklesiastik-Departementet, genom skrifvelse af den 23:dje nästpåföljde April, underrättat Herrar Fullmäktige: ”att sedan, uppå den af Ri ”kets Ständer, den 17 Dec. 1829, gjorda och på beslutet vid 1823 års ”Riksdag grundade underdåniga framställning om öfverlemnande till ”Riksgälds-Kontoret af Kansli-Styrelsens Handkassa, Kongl. Majit, under ”den 11 Februari 183a, enär omförmälde fond vore bildad genom ”besparade och tid efter annan förräntade öfverskotter och frivilligt ”sammanskjutna bidrag, och således icke utgjorde statsmedel, i nåder 3 _ is — "förklarat Sig icke finna skäl anbefalla densammas öfverlemnande till ”Riksgälds-Kontoret; hvarjemte Kongl. Maj:t förordnat, att Kassans "behållning skulle användas till understöd vid vetenskapliga arbetens ”utgifvandet har, uppå Rikets Ständers den 10 November i84oförnja”de underd. hemställan i ämnet, dervid de anmält, att, under förutsättning af nådigt bifall till Kassans förening med Riksgälds-Kontoret, ”Rikets Ständer beslutat å Riks-Statens 5::te Hufvudtitel, under rubrik» ”till understöd vid vetenskapliga arbetens ut gifvande, uppföra ett rän”tan å denna Kassas, till 9,000 R:dr uppgifna, kapitalfond, efter 5 procent, motsvarande anslag af 45o R:dr, Kongl. Maj:t, medelst nådig ”skrifvelse täll Dess och Rikets Stats-Kontor af den i4: näsipåföl jde ”December, tillkännagifvit, att, då Kongl. Majit ansett det ej kunna ”tillhöra Rikets Ständer, utan endast Kongl.. Majit Sjelf, att förordna "om ifrågavarande, genom frivilliga sammanskott bildade, Kassas förvaltning på ett med lag och författningar öfverensstämmande sätt, ”Kongl.
Idig het ät sådana behöfvande, som icke äro i tillfälle atl sjellVe förskaffa sig arbete eller i stånd alt af egna tillgångar återgälda de undsältningsanslag, hvilka dem tilldelas: börande dylika understöd företrädesvis tillgodokomma de kommuner, sorn tillförbinda sig sä använda desamma, att för dithörande fattiga och arbetslösa personer herodes sysselsättning och möjlighet alt genom eget arbete förtjena sitt uppehälle; 3:o att ofvan omlörmälda tillgångar för öfrigt må användas endast till räll tefria låneunderstöd med bestämda äterbetalningsterminer och mot vederbörande större eller mindre menigheters gemensamma ansvarighet eller annan af E. K. Maj:t godkänd säkerhet; 4:o att, sä vidt omständigheterna medgifva, tillfällen skola för de behöfvande beredas att erhålla sysselsättning och förtjenst vid allmänna arbetsföretag; samt 5:o att de för undsättningar vid missvexter och felslagna skördar alsedda medel böra, till den del de icke äro för anvisade utbetalningar erforderliga, till Riksgäldskontoret öfverlämnäs, emot skyldighet för delta verk att det sålunda emottagna beloppet, vid skeende reqvisition, för dermed åsyftade ändamål E. lv. Maj: t tillhandahålla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 30 December 1865. ExpeditionsUtskottets Forslin) till underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 16 Dec. 1865. Preste-Ståndet. den 2 0 Borgare-Ståndet den 20 Bonde-Ståndet den 30 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anslag till ett förlagslån för tillväg åhring ande inom riket af tillverkning af 12- decimaltums gjutna jernkanoner. ;(Stats-Utskottets Utlåtande N:o 10.) S. A. K. Utaf en den 27 sistlidne Oktober till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition med dertill hörande handlingar hafva Rikets Ständer inhemtat, att då ett under sistlidna år vid
Fullmägtiges vägran att godkänna oftaberörde afdrag, så Stats-UlskotUts Utlåtandej N-o 2 i. vidt de afsågo de å Ull-Discontens lånerörelse under sagde år uppkomna tillfälliga förlust, så anser Utskottet sig böra tillkännagifva, att Utskottet delar den af Revisorerne yttrade åsigt, eller att Fullmägtige härtill hemtat grundad anledning från det till deras efterrättelse utfärdade Reglementes bestämda föreskrift. Vidkommande åter enahanda, framdeles uppkommande, förluster> så enär, på salt Kongl. Majit i Nåder yttrat, undvikandet deraf vid en så beskaffad lånerörelse, som den, hvarom nu är fråga, icke torde vara möj ligt, samt det synes mest lämpligt, att, genom skillnaden i den ränta, som Disconlfonden sjelf måste vidkännas och det för fondens utlåningar fastställda räntebelopp, bereda tillgång till ersättandet af ej mindre omkostnaderne, än de tillfälliga förlusterne vid lånerörelsen, anser sig Utskottet böra tillstyrka Rikets Ständers bifall dertill, att räntan för de summor, som å Nya Ull-Discontens hos Riksgälds-Contoret egande creditiv dels redan äro dels hädanefter varda lyftade, må från och med nästkommande års början, nämnde Contor godtgöras med Tre procent, efter år räknadt, dock med skyldighet för Ull-Disconten att ersätta hvad, som förut icke blifvit Riksgälds-Contoret godtgjordt utaf de, vid uppgörandet af liqviderna emellan detta Verk och Ull-Disconten, ifrågakomna eller ytterligare ifrågakommande afdrag för de med lånerörelsen gemenskap egande tillfälliga förluster. Hvad derefter angår den odisponerade andelens utaf Ull-Discont-crediti vet användande till Manufaclur-Discontfondens förstärkning, så lärer Kongl. Maj:t, enligt hvad i den Nådiga Propositionen jemväl antydes, hemtat anledningen till Sitt förslag härom från Rikets Ständers sednast församlade Revisorers framställning i enahanda syftning. Denna framställning grundade sig dock egentligen på det af Revisorerne, i Berättelsen angående Kongl.
Ii upptagne till 418,000 R:dr samma mynt. Men då detta vidtomfattande förslag blifvit, enligt Lots-direktörens eget förklarande, uppgjordt med afseende på att kunna tillfredsställa äfven de mest utsträckta anspråk på Lotsoch Fyr-inrättningens skyldighet alt betrygga och vägleda sjöfarten, utan att vid detsammäs uppgörande det tagits i öfvervägande, huruvida landets tillgångar gjorde detsammas genomförande möjligt, har Lots-direktören uppgjort ett annat mindre omfattande förslag till utvidgande af det befintliga Fyroch Sjömärkes-väsendet, inskränkt inom hvad som förmodades möjligen kunna, utan allt för stora och kännbara uppoffringar, åstadkommas till sjöfartens underlättande och säkerhet. Jemlikt detta sednare förslag, upptagande de fyrar och dagmärken, hvilka ansetts vara mest af behofvet påkallade, samt den ungefärliga kostnaden för deras uppförande, borde inrättas å Bjuröklubb, ett fyrtorn af sten eller af jern och trä 35,500: — Södra Bergudden, en fyr anbringad i boningshusets vägg 6,500: — Hernö klubb, ett fyrtorn af sten eller af jern och trä ... 40,000:
Summa 452,756: 45. 3. 457,142: 46. 6. - 229 — Revisorerne få anmäla, att utaf det extra statsanslag, utgörande 25,000 R:dr, som Rikets Ständer vid 1840 och 1841 års Riksmöte beviljat detta Universitet, för uppförandet af nödiga byggnader, 18,000 R:dr blifvit under revisionsåren i Riksgälds-Kontoret lyftade, hvaraf 17,960 Revisorerne hafva fått emottaga räkenskaperna för två år, eller från och med den 1 Juli 1842 till och med den 30 Juni 1843 samt från och med den 1 Juli samma år till den 1 Juli 1844; af livilka de för det förra redovisningsåret afgifna räkenskaperna blifvit i Kongl. Kammar-Rätten granskade, dels medj dels utan anmärkningar; hvaremot de för det sednare redogörelseåret ännu ej hunnit undergå revision derstädes.. §• i Af Carlstads Dom-Kapitels räkenskaper, hvarest redovisas Wähnermanska Stipendie-fonden, synes, att denna, utom ett kontant inneslående belopp det ena året af. , .. . 322; 7. 8. samt det andra af ... 174: 1. 6. disponerar kapitaler, sorn inbringat i räntor: redovisningsåret 1842—1843 448: 31. 7. och året 1843—1844 : 459: 31. 2. Vid sådant förhållande, förefaller det Revissorerne anmärkningsvärdt, att den årliga utdelningen i stipendier af nämnde fond endast uppgår till 64 R:dr, helst delta belopp, jemte Konsistorie-Notariens provision, 5 procent af inkomsterna, hvilken, sammanlagd för båda åren, belöper sig till 45 R:dr 19 sk. 11 rst., äro de enda utgifter, som, enligt räkenskaperna, af denna fond utgå. §. 2.
Ars författning i della fall; men då jag icke ser någon möjlighet att vinna denna önskan, instämmer jag i hvad BondeSt. beslutat och anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, måtte göra propos. i öfverensstämmelse dermed. Frih. von Stedingk, Styrbjörn: I det mesta är jag förekommen af Gr. Horn, med hvilken jag nästan delar samma tanke; men jag tror likväl, att Utskm, åtminstone såvidt jag uppfattat deras öfverläggningar, utgått från den moraliska synpunkten, och att Utsktns öfvertygelse var, att man genom en förhöjd skatt skulle minska brännvinstillverkningen, och att man ansåg lyckligt för Jandet, om denna vara kunde blifva mera sällsynt, än hittills. Jag tror visserligen, i likhet med hvad Gr. Horn yttrat, att om man följer den af Utskm i deras nästa betänk. N:o 6, som af mig inom Utskm icke gillades, antagna princip att så litet som möjligt beifra öfverträdelse:- af brännvinsförfattningen, skall den följd uppstå, sora , Gr. Horn framställt; men om deremot R. o. Ad. funne, att man kunde komma till det resultat, att dessa öfverträdelse:- blefve strängare straffade, än Utskm tillstyrkt, skulle jag tro, att man äfven med den förhöjda skatten ej skulle behöfva frukta så mycket för lönbränning. Jag förmodar dock, att samma åsigt inom H, Ståndet skall göra sig gällande, som inom Utskm blifvit rådande, och förenar mig derföre med Gr. Horn. Hr Lagerhjelm, Pehr! Jag har förut yttrat min tanke i detta ämne och skall derföre nu vara kort. Jag tillstyrker Ulskms förslag att genom förhöjd beskattning fördyra varan, icke blott för att sålunda åstadkomma en högre inkomst för slaten, utan äfven derföre, att jag anser detta tillika vara enda verkstall bara sättet att motverka det skadliga inflytandet af denna varas omåtlliga förbrukning, hvilket hvar och en vill hämma, så vidt som möjligt är.
Under de två senaste åren har friherrinnan Sparre varit bosatt i Paris, men har just i dessa dagar åter anländt till fäderneslandet, efter att ha fullbordat en ny, större tafla, hvilken nu som bäst högt lofordas af den parisiska pressen. » Decouragée », så har konstnärinnan på franska benämnt sitt nya verk. » Jag skulle själf vilja öfversätta det med: Mörka stunder, » sä- ger hon. En ung kvinlig artist har, uppgifven, i förtviflad modlöshet, sjunkit ned framför staffliet med sin palett i band. I bakgrunden synes Venus Milo resa sig, en personifikation af idealet i lugn oupphinnelighet. Det vackra konstverket har rönt framgången att finna en god expositionsplats på den Nya Salongen i Seinestaden, dit endast 300 konstverk antagits bland 1,400 erbjudna. Emma Sparres rika begåfning är ej så exklusiv, att den verkat och verkar i endast en riktning. Som författarinna har hon, ej utan framgång, oek uppträdt; som en för all andlig odling varmt intresserad kvinna är hon känd inom sina kretsar. En 18-årig dotter, fröken Märta Sparre, har andligen tagit arf efter modern och utbildas för närvarande till djurmålärinna i Paris. Hennes talang lär vara af eminent art och har väckt ett ovanligt uppseende och de ymnigaste förhoppningar bland mästare i den stora konstnärsstaden. J. Napoli, du Tjusande Dig mångbesjungna, och kan Ouppnådda Fåfängt minnen dig Sig som min lågan Skulle, om jag Samma fagra Som till, att Idun med finnes hos alla edra Kanske för Färgerna Nu, när Glidit i solljus Famna Capris dunkelt Upp mot Röken Där från smide lust. brynta i, sol ' n lemmar sig sträcka, vingesnabba Fiskarseglen styra » chiaian » stiger lågor, oiröltlfg Laszaroncrs Och som kust. himmel glödgadl med Lättjefullt vågor, bälte Vesuvii Vulkanus Hamrar Ifrån ligga blåa, fåglar ut.
Att, genom Rikets Ständers beslut vid 1834 och 1835 årens Riksdag Kansligebiihren upphäfdes endast för Kongl. Maj:ts Kansli, borde medgifvas, likasom att detta skedde på det sätt, att, i sammanhang med förnyad lönereglering i allmänhet, ersättning lemnades åt tjenstemännen för den inkomst, som härigenom dem fråntogs; men något stadgande angående Kansligebiihrens upphäfvande inom andra Embetsverk förmodade jag icke hafva ifrågakommit just al den orsak, att denna afgift från början icke varit af Kongl. Majit för dessa werk påbjuden, änskönt i Kongl. Kungörelsen den 7 Mars 1835, angående den i följd af sportlernas upphörande inom Kongl. Majits Kansli fastställda förhöjda chartee-sigillatte-afgift, samt om uppbörden och redovisningen deraf, förekomme.det stadgande, att »Konsistoriernas fullmakter å Pastorat borde i stället för »Kansligebiihren beläggas med stämpladt papper till följande belopp,» etc. etc. Uttrycket 49 Kansligebiihr ansåg jag hafva på detta ställe influtit sannolikt endast för att i korthet utmärka, hvilken förändring i befintliga förhållanden, sorn åsyftades. Enligt sedermera gällande förordningar, hade fullmakter från Kongl. Maj:ts Kansli skolat beläggas med stämpladt Papper till 12^ procent af hela lönebeloppet, då fullmakt första gången löstes. Af dessa 12^ procent hade fem utgjort den fordna chartae-sigillataeafgilten för fullmakt samt de öfrige sju och en half procent, såsom uti 5 § af Kongl. Kungörelsen den 27 November 1857 funnes uttryckt, motsvarat Kansligebiihren; hvaremot 6 § i samma Nådiga Kungörelse bestämde, att kartering af fullmakter, hvarigenom Embeten bortgåfves af Statsdepartementerne, Akademie-Kansleren m. fl borde, då den till lösens erläggande förpligtade tjenstemannen förut icke innehaft lön på stat, förses med stämpladt papper till 5 procent af det erhållna lönebeloppet. Kongl.
Utskotten hafva slutligen ansett det icke vara ur vägen, att vid detta tillfälle framföra sin öfvertygelse, att en af de väsendtlige orsakerne till Enskiftesförrätlningarnes iio6 Lagutskottet! Betfirikanden. närvarande långsamma gång bör sökas uti den brist på skicklige Lantdmätare, som i många Landsorter förefinnes, och hvilken icke, då fråga derom blifvit väckt, genom härvarande General-Landtraäteri-Contoirs försorg, lärer kunnat afhjelpas; en brist, hvilken måste ega ett så mycket mera ofördelagligt inflytande på jordbruket i allmänhet, som, enligt Utskottens erfarenhet, ej en gång avvägningar, som så ofta förekomma och äro af så mycken vigt, kunnat på flere orter af vederbörande tillförlitligt verkställas. Utskotten ega likväl den förhoppning, att, sedan de Landtmätare åliggande examina blifvit, på sätt vid närvarande Riksmöte är vordet föreslaget och tillstyrkt, på ett mera ändamålsenligt sätt bestämde, samt utsträckte tili en säkrare och vetenskapligare kännedom af deras yrke, skall nu sistnämnde olägenhet småningom af sig sjelf upphöra, särdeles då Landtmäterict, under en driftig och kunnig Chef, upphöjes till den rang af vigtiga och allmänt nyttiga inrättningar , som den enligt sin natur hör ega, och derigenom blir ett af de kraftigaste medel till jordbrukets trefnad och förkofran; hvilket dock till Riksens Höglofi. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 3.9 Augusti i8a3. LagUtskottets Eettinkanden, 1107 N:o 177. Ankom cl. i5 Sept. i8a3. Riksens Högloft. Ständers Lagsaint Alhnhnna Besvärsoch EkonomiUtskotts Utlåtande, i anledning af väckt fråga, om lämplige medel till ett allmännare spridande af Rikets Grundlagar och andre Författningar.
Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan utan förändring, hvartill svarades många nej och några ja, samt sedermera propos. på bifall till samma hemställan med det af Hr Åkerman föreslagna tillägg, då svaren utföllo med många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten. Hr Åkerman: För att åstadkomma enhet i frågan, anhåller jag att detta R. o. Ad:s beslut måtte kommuniceras med de öfrige Riks-Stånden, jemte inbjudning till dem att sig deri förena. Till detta förslag lemnade R. o. Ad., uppå framstäld propos. sitt bifall. Föredrogs ånyo Banko-Utsk:ts den 21 och 25 sisth Februari bordlagde Mern. N:o 27, i ani. af det utaf 1860 års revisorer väckta förslag om indragning af bankens sedlar å 1 rdr rmt. Hr Lagerhjelm, Gustaf: Då jag har låtit anteckna mig som reservant mot Utsk:ts beslut, anhåller jag att få redogöra för de motiver, som föranledt mig dertill. Frågan om småsedlarnes indragning är icke ny. Den har blifvit väckt vid flera föregående riksdagar, och vid sistlidne riksdag beslöt R. o. Ad. för sin del att en-riksdalers-sedlarne skulle indragas. Det blef dock icke R. St:rs beslut, men det synes mig som R. o. Ad. till följe af detta sitt beslut skulle hylla åsigten af småsedlarnes indragning. I afseende på det motstånd, som frågan rönt såväl vid föreg:de riksdagar som hos Banko-Utsk:t vid den innev:de, tyckes det mig vara nödvändigt att specielt fästa sig vid de svårigheter, som man påstått att en förändring skulle åstadkomma i rörelsen inom den stora allmänheten. Jag erkänner villigt att vid mångå tillfällen sedlar kunna vara bättre att använda, man och man emellan, än silfver; men jag tror likväl att detta skäl är underordnadt den stora grundsats, som af revisorerna är uttryckt, att man bör utsläppa så mycket silfver som möjligt i 32 Den 4 Mars f. m. rörelsen.