Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det visar sig således för mig nödvändigt, att allting må vara till införsel tillåtet emot en tull, sä lämpad, att undansnillandet deraf icke må alltför mycket reta speculationen. Hvad beträffar bevakning utur flottan, tror jag, att detta sätt förfelar sitt ändamål. Få beslag lära göras utan föregångna angifvelse!-; och jag har sjelf kommit i erfarenhet utaf, huru under de mörka nätterna lurendrejerier skett blott några famnar från posterna, utan att dessa kunnat märka något. För alt i tullbevakningsväg kunna uträtta något, mäste man nödvändigt stå i communication med kustboerna, samt påräkna deras biträde i och för upptäckandet af för handen varande smugleriföretag. För öfrigt delar jag fullkomligt Hrr Tullchefers här uttryckta åsigt, att man må uppställa hvilka systemer som helst i theorien, så måste dock erfarenheten afgöra, huruvida de äro tjenliga i tillämpningen eller icke. Frih. Boye: Alt här längre fullfölja en viss ide, den jag förfäktat i motsats med hvad Gr. Posse förklarat vara sin äsigt, skulle tilläfventyrs binda mig för den pröfning af ämnet, som jag är skyldig att inom Utsk. deråt lemna. Denna grannlagenhet torde likväl icke öfverträdas dermedelst, att jag framställer några erinringar emot Gr. Posses sednaste anförande. Om jag antager, att tullförsnillning skulle vara omöjlig derföre, att stämpeJplacaterna icke kunde på annan än laglig väg åstadkommas, qvarstår dock min anmärkning såsom tillämplig å alla sådana varor, hvilka icke behöfva förses med stämpelplacater. Äfven jag skulle visserligen önska, att Preussens fria handelssystem här kunde införas; men dertill fordras, att Sverige uppnår den höjd i oeconomiskt och financielt hänseende, som Preussen innehar. Derförinnan ber jag Gud bevara oss från ett sådant system; ty i och med antagandet deraf skulle våra näringar fullkomligt förfalla. lett land, der fabriksrörelserna icke kunna drifvas i någon egentligen större scola, der förlagscopitalerna draga 6 proc., der är det naturligt, att fabricalerna skola falla sig dyrare än i länder, der capitaler stå till i5 H.
Utskottet har icke förbisett vigten deraf att, för de af motionären afsedda ändamål nödiga medel redan under innevarande år må finnas att tillgå, på det att det egentliga arbetet å dessa banor nästkommande år må kunna med kraft bedrifvas, helst, om intet anslag för år 1863 funnes att tillgå för andra statsbanor, ån den södra, en betydlig del af nästkommande år komme att åtgå för de förberedande arbetena å de nya statsbanorna. Af sådan anledning, och då Utskottet anser det af motionären föreslagna belopp böra och kunna förhöjas till 750,000 R:dr, får Utskottet hemställa: 18:o. att af de medel, som vid innevarande riksdag varda för Statens jern vågsbyggnader anslagna, en summa af Sjuhundrafemtio Tusen (750,000) Riksdaler må under innevarande år få användas till förberedande arbeten å de nya jernvågs-stambanor, till hvilkas påbörjande anslag varda anvisade. I händelse af bifall härtill skulle, sedan från sammanräknade beloppet af de utaf Utskottet i detta utlåtande tillstyrkta anslag R:dr 25,888,000: — afdragits dels hvad som för fortskyndande af arbetena å södra stambanan skulle under innevarande år utgå, R:dr 3,815,000: — dels de i nästföregående punkt omförmålda „ 750,000: — ^ gg* qqq. _
ådagalägger på ett Öfvertygande sätt det skefva i ett dylikt åskådningssätt genom att visa, att språket har en annan utveckling och följer andra lagar än de logiska. Beträffande språkets ursprung, så vill författaren härleda det ur djurens läten, och intet synes oss vara att däremot invända. Man har ock sagt, att de människolika aporna blifvit människan efter just därföre, att de saknat hennes röstresurser, hvilka däremot kanskè egas af andra djur, som i öfrigt äro dessa apor underlägsna. Emellertid skall enligt förf. härmed vara » ådagalagt, att människan blott till graden, ej till arten skiljer sig från djuren, och att hon blott är ett i hög grad utvecklat djur ». Hvad menar förf. egentligen, när han använder dessa urmodiga fraser? Människan är blott till graden skild från djuren 1 Och djuren inter se? En häst är blott till graden, ej till arten, skild från en gädda. Detta vore ett påstående, så befängdt, att man snarare skrattar däråt än gör det till föremål för ett allvarligt svaromål. Men gäller det människan och ostronet, så skulle saken mellan tänkande män på allvar kunna debatteras! Också skulle språkvetenskapen bevisa, att människan ej är något annat än ett högt begåfvadt djur. Ja, för oss må hon gärna vara detta, det kvittar oss lika, om man säger så eller man säger, att djuret är en outvecklad män-192 LITERÄRA NOTISER. niska, och detta just på grund af den uppfattning af språket, som förf. så talangfullt framställer. Men förutom annat, som ger den senare synpunkten företräde, tillkommer aktningen för logikens lagar, som förbjuder oss att söka förklara det .bekanta ur det obekanta. Djurens själslif är oss egentligen alldeles obekant, vi sluta därtill gen&lt;pm analogier från det mänskliga. Vi må känna äfven detta senare jämförelsevis obetydligt, men i alla fall bättre än det djuriska. Men vi få då föga upplysning om människolifvets väsen genom att återföra det till det djuriska. ' Jag har ett hållfäste, om än ringa — man säger: släpp detta, så står du säkrare!
Vägar äro till för allmänhetens begagnande, men sjöaftappningar afse hufvudsakligen endast fördel för de jordegare, hvilkas egor angränsa den urtappade sjön, och med antagande af det omnämnda systemet skulle Staten, med åsidosättande af hvad, som rörer det allmännas väl, göra sig till enskildes inspektor eller entreprenör. Inom Frankrike har man följt många olika theorier för anläggning af jernvägar och den sista har alltid ansetts för den bästa, intilldess man understundom återgått till en äldre method. Den nu ifrågav:de artikeln, i den Fransyska tidskriften, Journal des Economists, synes hafva tillkommit under inflytelsen af de förhållanden, som i sednare tider existerat i Frankrike då Staten företagit sig att bygga hus och anlägga verkstäder med mera sådant, hvilket synes vida mera, än anläggning af jernvägar, vara ett lämpligt föremål för enskilda spekulationen. Hvad som sker berömmes derföre såsom ändamålsenligt, och man försvarar, så godt man kan, den tlieori, som för tillfället följes inom Frankrike. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 12 F ebruari. 301 pligt att sätta lönerne i öfverensstämmelse med det nuv:de myntvärdet. Jag vill jemväl fästa upmärksamheten pä en mängd färska exempel, som vi nu för tiden er hä 11 i t i afs:de å lefnadskostnaden, nemi. det underhåll, som bestås våra cessionanter af grossbandelsklassen. Om jag ej irrar mig, bestås dem vanligen en underhållssumma af 500 Rdr i månaden, hvaraf följer, att man anser, att en sådan icke kan berga sig med mindre än 0,000 Rdr om året. Men åt en ledamot af t. ex. en HofRätt, som nitiskt och oafbrutet skött sin mödosamma tjenst under en följd af år beviljar man blott 5,000 Rdr eller 1,000 Rdr mindre än den bankrutlerade grossören. Och detta oaktadt har den värde talaren förespeglat, att man vid nästa Riksdag skulle komma att anse, det tjenstemannen falt för mycket!
Efter dagens tryckande värme har mot solens nedgång en ljuflig svalka stigit upp från det mörkblå vattnet. Man andas girigt kvällens lisande luft. Sonja sitter ensam i ett hörd af verandan. Hon har armbågen stödd mot barrieren och kinden lutad i sin hand. En bok ligger uppslagen framför henne. Men hennes ögon kunna icke fängslas af typernas räta råder: drömmande glida de ut öfver hafvets vida spegel framför henne, begränsad af himmelens ram i glödande karmin och orange. Spänstigt manliga steg höras från trädgårdsgången. De nalkas och komma upp för verandans trappa. Det är Kurt. » Tst », varnar Sonja leende och lyfter ett finger; » pappa slumrar visst ännu därinne. » Kurt kastar en hastig blick mot de öppna glasdörrarne, som leda in i byggningen, och smyger sig på tå fram till sin fästmö. Mildt böjer han sig ned öfver henne o c h smeker hennes mörka hår. » Hur känner sig min älskling i k v ä l l? Är ditt hjärta gladt? » » Ack, skulle icke jag befinna mig väl, s o m nu har mina kära rundt omkring mig. Och särskildt gläder jag mig i afton. Jag tycker, att pappa blifvit kryare och bättre på dessa sista dagar. Man riktigt ser för hvarje timme, hur han lakes. Och hans sinne har fått lugn o c h ro. Vet du, han skrattade riktigt hjärtligt ett tag på eftermiddagen i dag. » » Du har rätt, det har jag också märkt. Den sista veckan har gjort en ny människa af h o n o m. Du skall få se, Sonja, att vi när som helst kunna företaga vår beramade Neapelresa. » I detsamma lägges en arm öfver hvarderas skuldror, och Karl Stjärne står emellan dem. Helt tyst på sina mjuka skor har han kommit ut. Hans ansikte har åldrats mycket på denna korta tid, hans hår och skägg äro nästan hvita. Men det hvilar ett mildt o c h harmoniskt uttryck öfver det, och när han talar dem till eller möter dotterns kärleksfulla blickar, lyser ett leende ibland som en solglimt upp det, ett leende med denna egendomliga skuggning af melankoli, som så symdas med ljus buljong och serveras med rostadt bröd. Ostronsås.
Paa dagen före den, som saaledes er bestemt til Norges Stor-Things och Sveriges Riges Stasn*, ders Thronfölgervalg , skulle saavel Norges StorThing blandt dets segne Medlemmer som Sveriges Riges Stasnder , vselge den Comitée til hvaem det ovaerdrages, i tilfaslde at det Norske Stor-Things og Sveriges Riges Staenders valg skulde falde paa forskjellige personer at sammanträde og med begge Rigers Representanters ret ved stemmegivning bestemme valget pah en person. Paa den til valget bestemte dag skulle Norges Stor-Thing og Sveriges Riges Sttender i overeensstemrnelse med den i en hver af de to Rigers Grundlov bestemte , maade vaslge hver blot een person blandt de proponerade Candidater. Havé begge Rigers Valg träffet paa samme person, da er han lovligen udkaaret till Thronfölger. Skulle derimod hvert af Rigerne havé vaelgt en forskjellig person, skal denne forskjellighed afgjöres ved sternmegioning af begge Rigers forenede Comiteer. Denna Comité skal bestaae af sex og tredive personer fia hvert R>ge, samt o'te Suppleantere, valgte paa den af Norges StorThing og Sveriges Riges Sitender sserskildt bestemte - Den a o Juli. stemte maade. Suppleanterna til t rasde i betfemt orden fnrretningerne, meri kun i det tilfolde at nogle af de ordentlige rnedlernmer ikke skulle vaste tilstaede ved yalgforretningen. Carlstad skal vaere Samlingstardet for begge Rigers Comiteer. Forinden hver Comitee afreiser fra det Sted, hvor. Stor-Thing i Norge og Rigsdag i Sverige heldes skal liver af sin Midte udvaslge en Ord fö: er.
Uppå härefter framstäld propos., bifölls först Ulsk:s i afseende på 2:dra och 3:dje §§:ne afgifna, utan anmärkning lemnade förslag, och då sedermera Hr Gr. o. Landtm., efter framställning att Hr Printzensköld uti den föreslagna 4:de §:n yrkat den förändring, all å första raden efter ordet ”eller” tillädes orden ”är han”, hemstälde ora R. o. Ad. utan förändring bifölle den föreslagna 4:de §:n, ropades Ja och Nej; hvarefter propos. lill bifall ä denna §, med den af Hr Printzensköld föreslagna förändring, framstäldes, samt Hr Gr. o. Landtm., sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte några Nej, förklarade att han funnit Ja öfvervägande. 9:o Utsk:s tillstyrkande, pag. 25’, ang:de § S; 10:o Utsk:s tillstyrkande, pag. 23, 26 och 27, ang:de §§ 6 till och med 12; ll:o Utsk:s yttrande, pag. 27, ang:de § 13 i samma Instruktion; samt 12m Utsk:s tillstyrkande, pag. 29, i fråga om personalen vid Under Styrelsens expedition. Biföllos. 13:o Utsk:s tillstyrkande, pag. 32, att uti Instruktionen för Kassa-afdelningen föreskrift må införas derom, att vexlingskassörerne skola till upräkning emottaga penningeremisser, som ingå från Riksgälds-Rontoret, Ränterier eller andra, samt att sådane remisser, efter verhstäld upräkning, utbytas emot större sedlar, på grund af hvilka Expeditions-kassören meddelar kassa-attest. Hr von Hartmansdorff: Jag befarar, att denna föreskrift icke är lämplig. Vexlings-Kassörerne äro i allmänhet mycket uptagne. Om de skola betjena allmänheten och derjemte åläggas att mottaga och upräkna sådana remisser, som komma från landsorterna: så fruktar jag, att allmänheten blir uppehållen.
Jag anhåller om Proposition till bifall af första alternativet i Utskottets Betänkande Dm 8 Maji, f. m. 205 och, om ej frågan på annat sätt kan afgöras, begär jag votering. Grefve Mörner, Adolph Gåran: jag tror att de åtskilliga Författningar, sorn. successive i afseende på Brännvinsbränningens dels ut-J vidgning dels inskränkning blifvit utgifna , nogsamt bevisa, att skiljagtiga meningar derom kunna äga rum, att saken kan ses utur o. lika synpunder, Och att grundade skäl finnas för och emot de satser, som här blifvit yrka: de* Jag respecterar hvars och ens tanka, och tror, att man i intetdera fallet bör misskännas för personlig egennytta eller bristande Fosterlandskänsla. Men då fråga nu är om hvad partie skall tagas , och då ett beslut måste fattas, anser jag för min del det vara af myc» ken vigt, att 1815 års Författning blifver beståndande ; ej blott för det, efter mitt begrepp, fasthet i Hushållnings-principer är af yttersta vigt, emedan det är derpå, sorn säkerheten beror för Enski!t3s beräkningar, utan äfven af det skäl, att, genom samma Författning, en verklig ceconomisk besparing uppkommer, vida betydligare, än den problematiska nyttan af inskränkningen i pannerymden. Med en mindre panni kan man genom forcerad bränning ti live» ka lika mycket Brännvin, sorn med en större pannerymdVinsten blir således ej särdeles betydlig för moraliteten och sederna äf en mesure , hvars skadlighet i ceconomiskt hänseende är så påtaglig. Om aldrig större pannor varit tillåtna och funnits i bruk , och om aldrig Brännvins - bränningen blifvit utr 206 Ben 8 Maji, f. m. sträckt öfver hvad husbehofvet knöde rördraj sä. skilllé det varit långt ifrån mig att yrk» bibehållattdét af deri nu stadgade pannerymd.
Det synes dock som vore tidpunkten nu inne för lazaretterne att intaga det rum bland välgörenhetsanstalter, som desamma förtjena, och då det allmänna gjort så mycket lör hämmandet af den veneriska smittan och öpnat tillfällen för dem, hvilka mer eller mindre lättsinnigt ådragit sig denna sjukdom, att kostnadsfritt blifva botade, synes mig, att lagstiftningen äfven bör sträcka en kraftig hand åt de inrättningar, hvilka uptaga ofrivilligt iråkade sjukdomars offer, eller dem, sora verkligen utgöra den mest beklagansvärda delen af befolkningen. Att kurhusanstalterne numera icke äro af den vigt, som lazaretterne, torde icke behöfva bevisas-, men jag vill dock, egentligen för att med sifiror ådagalägga detta förhållande, fästa upmärksamheten deruppå, att enl. Hr GeneralDirektören Bkströmers erabets berättelser voro under åren 1833—42 -å lazaretterne i Riket i årligt medeltal intagne 3,378 patienter och H. I. 23 354 Den 23 November e. m. å kurhusen deremot endast 2,591 patienter, och detta oaktadt flere lazarettet' sakna utrymme oell tillgångar att emottaga alla de sjuka, hvilka behöfva vård å desamma. Då patienternes antal å iazaretterne under de efter 1842 förflutne åren högst sannolikt ännu mera stigit i förhållande till kurhusens gäster, enär det är ett obestridligt faktum, att den veneriska smittan är i aftagande, så synes det mig, att lazaretternes bringande i tidsenligt skick nu bör blifva föremål för allvarliga bemödanden, och att dervid i första rummet desammas styrelse och organisation böra fotas på principer, hemtade från läkarevetenskapens nuv:de ståndpunkt och öfverensstämmande med den niirvrde tidens förbättringar i afseende på sjukvård.
Men, sedan tre Stånd återremitterat Utlåtandet, skulle det vara obehörigt, enär Ridderskapets och Adelns beslut ej mera inverkar på saken, att upptaga kanske hela timmar af dess tid. Jag 148 Den 26 Mars e. m. förbinder mig deremot, att genom trycket utgifva ett fullständigt intygande om mina tänkesätt i detta afseende, och söka visa, huru felaktigt man bedömmer följderna af detta Canal-företag. Friherre Anckarswärd, som utur offentliga handlingar sökt visa, att CanalBolaget ej förtjenar Statens biträde, och att Directionen ej förtjenar Rikets Ständers förtroende, har äfven motsagt sjelfva arbetets nytta. Jag medgifver, att om man vill bedömma förhållanderne endast efter hvad man kan läsa uti Riksdagshandlingar, kan man hafva mycket att invända emot Styrelsen af ett företag, som fordrar 5 till 6 gångor större summor, än ett på god tro upprättadt kostnads-förslag ifrån början upptagit; men, jag tillstår, att detta aldrig förmått inverka på mig. Jag har alltid ansett mig höra bedömma CanalStyrelsens handlingssätt efter de omständigheter, hvari tid och förhållanden efter hand ställt den; och hela min inre känsla säger mig, att det är och hlifver omöjligt, att ett Canal-företag, som öppnar en communication emellan i5o mils insjökuster och flodstränder, skulle kunna blifva af föga vigt för fäderneslandet.
Jag anser öfverflö digt att vidare detailiera skålen för min motion 5 men jag bör dock å Friherre Sparres anmärkning lemna ett svar, sorn torde få åtfölja remissen af motionen till Utskottet. Friherre Sparre har framställt den fråga, om icke Bruksägare betydligt vunnit genom de nuvarande låga spannmåls-priser, och så förhåller det sig ock visserligen j men Bruk finnas som hafva egen tillräcklig spannmål, och för dem tror jag fördelen hafva varit mindre betydande. För de Bruk åter, som äga tillgång på spannmål, men behöfva köpa tackjern och kohl, hvarå priserne åro högt uppdrifne, då för tackjern till och med mest betalas 10 å 11 Riksdaler skeppundet, och för kohlstigen, vid bruket lefvererad, 3 Riksdaler Banco, oberåknadt transport-kostnaden och aflöningar, tror jag, att, ehuru spannemålspriserne åro fördelaktige, detta dock ej vara af sådan consequens, att man kaia såga, det Bruksågarne varit särdeles gynnade. S28 Den Februarii, Herr von Heijne, Georg, anförde skrifteligen: (Se Bilagan N;o 5.) Lades på bordet. Herr Montgommerie, Gujiaf, uppläste följande: (Se Bilagan N:o 4.) Lades på bordet Friherre Bjornftjerna, Magnus i Med mycken tillfredsställelse har jag alhört den af Herr Montgommerie Täckte motion, rörande förmenta Bristfälligheter i Arméens nu varande organisation. Jag täger med mycken tillfredsställelse, emedan den letnnur mig tillfälle att här offentligen vederlägga de gjorde anmärkningarne, och att chronologiskt framställa data för organisationens tillkomst, men sorn ämnet fordrar en vidlyftig utveckling, och min talförmåga är för inskränkt, att ex tempore kunna nu framställa skålen till vederläggning af motionen, anhåller jag att i nästa Plenum få sådant verkj ställa.
Har utgifvare af löpande skuldförbindelse, eller vexel-acceptant, eller trassent utaf, för saknadt lillg o do hafvande, icke accepterad vexel, gjort konkurs, åligger det de öfrige, som häfta i ansvar för förbindelsens eller vexelns betalning vid förfallotiden, att derför ställa säkerhet, derest de ej föredraga att den omedelbart infria. 445. Utslag om öppnande af konkurs afbryter ifrån och med den dagen, men endast emot konkursboet, ränteberäkning å alla fordringar, som icke äro tryggade genom laga förmånsrätt, pant eller hypothek; fordringar, som sålunda äro försäkrade, må ränta ej eller tillgodokomma vidare än som tillgång dertill gifves i den egendom, sorn för förmåns-, panteller inteckningsrätten häftar. 446. Ifrån den tidpunkt, hvilken af domstolen blifvit bestämd såsom den, då betalningarne upphörde (»eller då konkurstillståndet faktiskt tog sin början»), och ytterligare tio (10) dagar före-denna tidpunkt, vare utaf ingen laglig verkan samt återgång ovilkorligen underkastad hvarje handling eller åtgärd af gäldenären, l:o hvarigenom fast eller lös egendom blifvit bortskänkt; 2:o hvarigenom a) ännu icke förfallne skulder blifvit liqviderade vare sig genom reda penningar, transport af fordringar, eller försäljning af egendom och varor, qvittning o. s. v. eller h) verkligen förfallna skulder äro vordne liqviderade på annat sätt än genom betalning i reda penningar eller uti vexlar och andra såsom betalningsmedel cirkulerande papper (effets de commerce); 3:o hvarigenom, frivilligt å gäldenärens sida eiler genom domstols utslag, intecknings-, införselseller panträtt tillskyndats någon borgenär för fordran utaf äldre datum. 447.
Ney bort tu och bort wel långt, Tu skaffar tin tiänare hugg mångt. Nu wil iagh packa migh åstadh At göra thz min herre mig badh. Act. SOSTRATA. SARDELIUS. JUDAS. Sostrata. Gudh nådhe the föräldrar ond barn få Som sigh låta hwarken lära eller slå, Wthan i skalkhet sigh altijdh förmeera Att them sedan ingen kan regera, Som thenna poiken nu tagher sigh före. Han will migh hwarken lydha eller höra. Min man ähr och widh honom så flaat, Han må göra, han wånder ey hwadh, Thz läter han honom göra ostraffat. Men iagh fruchtar han ondt ther mz skaffar. När min man war borte iagh laghade så Att han ey rörde till et halmstrå 55 För en han hugg aff migh fick, Tå medh honom wakert till gick. Nu må han min man och migh wanähra Och för oss slät ingen fahra bära. Min man honom roosar ther offwan uppå, Will thz endeligh haffwa så. Men wijste min man så mykit som iagh Medh poiken han hölle annat lagh. Han menar thz är hans kötzligha barn Thet iagh uppdrogh aff siöö och skarn, Som Agoras min pigha wäl weet Och haffwer thz medh sijn öghon seedt. Än fruchtar iagh eett större alarm Ty iagh nu är haffwande i min barm, Som iagh aff wijse qwinnor haffwer sport, Thz haffwer i sanningh min herre giordt. Men laghar Gudh så thz warder en son Thz bliffwer Judas till fögo mon, Ty sedan iagh honom ey achtar för min Min man skall ej heller kännan för sin När han sanningen weeta fåår. Men nu will iagh tiya, och see huru thz går. See min man kommer och Judas medh. Sardelius. Hwad haffwer tu Judas, huar togstu thz? Judas.
Sista perioden af 4. (j. synes icke behöfvas, d| hvad som här om Stockholma Fattigvårdsstyrelse erinras, äfven gäller om Götheborgs och flere andre Ståder. En sådan särskild uppgift skulle kunna leda till missförstånd, om öfriga orters lika med Stockholms egande rättighet att frivillige öfvererjskommelser träffa och högsta magtens, sanction underställa, samt ännu, mer der detta redan skett. Då fråga uti 5 §., är om insändande på Fattigvårdens bekostnad af någon klagandes besvär till Konungens Befallningshafvande^ Lagutskottets Betänkanden. 663 bör tij 1 omgångs undvikande Styrelsens förklaring alltid medfölja. Dan meningen som besrämmer, hvilka andra mål, härrörande af denna Stadga, Konungens Befallningshafvande, . eger att upp»aga, synes kunna utgå j och vid frågan om tvister emellan församlingar af olika Län, bör saken upptagas af Konungens Befallningshafvande i det Län, deri den svarande Församlingen är belägen, hvilket är mera bestämdt, än den tilltalade hufvudpersonens eller tiggarens vistelseort, som Gommittéen föreslagit. Uti 7 §„ som uppgifver ordningen för underdåniga besvärs anförande öfver Konungens Befallnicgshafvandes Utslag, synas falalietiderne för besvärens ingifvande, så väl här som uti VärfningsStadgan och flere analoga Författningar, böra sins imellan bättre jemnkas , med ett nogare afseende på ortens verkliga afstånd, så att de som äro lika långt belägne från hufvudstaden få begagna en lika lång fatalieiid, under bibehållande af den för jnnevånarne på Gothland genom Kongl. Brefvet af den 8 December »748, tillagde rättighet, att derstädes inom halfva besvärsiiden få ingifva sina klagomål tili Konungens Befallningshafvande, hvilken ansvaret åligger för deras fori> skafFande inom laga tid.