Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta var uppenbarligen motivet till stadgandet om 12 månader såsom den yttersta liden, under hvilken en interims-styrelse kunde medgifvas; och att en så lång tid ntsattes lärer väl ändå få anses såsom en förmån för Konungen, på sätt det blifvit yttradt i Const.- Utsk:s Betänk., hvars motiver i öfrigt jag visst icke vill försvara, då jag, lika med en föregående talare, anser dessa särdeles illa uppställda. Deremot kan jag icke fatta, att det ifrågavarande stadgandet om 12 månader tillkommit af något slags kärlek för en regering af tio Hrr Statsråd, i stället för styrelsen af någon medlem af Konungahuset, om en sådan funnits vid den tid Grundlagen stiftades. Jag tror mig härigenom hafva ådagalagt, att, äfven om Sverige icke varit förenadt med Norrige, det ovilkorligen varit StatsRådets grundlagsenliga rätt att, derest de ansett Rikets väl sådant kräfva, inhemta folkrepresentationens beslut och förordna huru med RiksStyrelsen skulle förhållas under Konungens högsfr beklagligen iråkade sjukdom och vid ett förklarande af läkare, att Konungens dyrbara lif fordrade en hvila af åtminstone ett år. Den enda, som häremot möjligen med något sken af rätt kunnat göra någon invändning, var Konungen sjelf. Men då han nu instämt i enahanda förslag, som StatsRådet enhälligt tillstyrkt, synes det icke vara sundt förnuft i att R. St. skulle afsäga sig sin beslutanderätt derföre, att detta år ännu icke förflutit. Efter föreningen med" Norrige har i detta hänseende förhållandet, såsom jag förut yttrat, väsentligen förändrat sig. Det är numera icke 40 och 92 §S Svenska RegtsPm, utan den af Sveriges och Norriges Konung samt de begge Rikenas representationer antagna Riks Ahlen, som i förev:de fråga gäller till efterrättelse såsom ett ömsesidigt förbundskontrakt. Hvad stadgar nu denna RiksAkt? Jo i 6 g att om Konungen dör och »Thronföljaren är omyndig, då skall de begge Rikenas Statsliåd genast sammanträda för att gemensamt utfärda kal lelse till Riksdag i Sverige och Storthing i Norrige.»
December 1855 meddelade beslut, behållna inkomsten af passlösen varit sålunda fördelad, att Sekreteraren vid Ofverståthållare-embetets Kansli erhållit ?:delar och Sekreteraren vid Öfverståthållare-embetet för Polisä-renden jhdelar; dock att lösen för påteckning af utländningars pass, i de fall, då innehafvaren färdats inom landet, tillföll sistbemälde Sekreterare ensam. Enligt vederbörandes uppgifter, hvilkas vigtighet af Öfverståthållare-embetet vitsordats, hade, efter afdrag af åtskilliga omkostnader, behållna inkomsten af lösen för nya pass och för påteckning af utländningars pass, då innehafvaren åter - vändt till utrikes ort, utgjort för de fem åren 1855—1859 i medeltal R:dr 4,584: 95, hvaremot för år 1863 behållningen af denna lösen uppgått till endast » 1,910: 50, så att skilnaden utgjorde R:dr 2,674: 45; hvarjemte lösen för påteckning af utländningars pass, då innehafvaren färdats inom landet, utgjort i medeltal för de omförmälda fem åren » 348: 70, men för år 1863 endast » 5: — och skilnaden således R:dr 343: 70. Då hela behållna medel-inkomsten för åren 1855—1859 alltså utgjort » 4,933: 65, men för år 1863 endast ; » 1,915: 50, så utgjorde hela den förlorade inkomsten för sistnämnda år . R:dr 3,018: 15, men om den tillförene af Kongl. Maj:t stadgade grund för sportelersättningens bestämmande äfven nu följdes, så uppstode ett belopp af 2,524 R:dr 78 öre; hemställande Öfverståthållare-embetet att till Sekreteraren Hult, jemlikt ofvanberörda fördelningsgrund, måtte, med uteslutande af öretalet, af allmänna medel utgå R:dr 1,638. Kongl.
Derigenom skulle alldeles icke något hinder uppkomma, för att med dem, sorn bo i närheten af gäslgifvaregårdarne uppgöra contracter om utgörande af skjuts; men så länge reserv-skjulsskyldigheten qvarstår, är hållskjutsen absolut nödvändig, så vida icke allmogen skall ännu mer betungas, ty jag är af alldeles samma tanka, sorn flera ledamöter här yttrat, att reservskjutsen är ojemnförligt tyngre och värre i sin egenskap, an sjelfva hållskjutsen, ty ofta nog har den till reserv anslagna, i närheten af de större vägarne, knappast dygnet fritt, och att nödgas spänna hästen ifrån mitt hölass eller min plog, uppå skjutsrällarens bud, är så odrägligt, alt det är nära nog obegripligt, att ett land med fria institutioner kan tåla och lida det, hvarföre äfven så länge reservskjutsningen finnes, förhållandet skulle blifva ännu tyngre, om hållskjutsen blefve borttagen. Hållskjutsdingsbesväret behöfver icke omtalas, tv det är allmänt kändt, och man vet, att del går nära i bredd nied våra correct.inrättn:r, samt ofta lemnar sujetter för deras ytterligare utbildande, ty på hållstugan grundlägges sedeförderfvet. Således måste den, sorn vill hafva bort sedeförderfvet, äfven vilja de medel dertill, som bero af hållskjutsens afskaffande. Man säger också, att det vore elt stort ondt, 0111, genom skjulslegans förhöjning, allmogen retades att oupphörligen skjutsa; men jag anhåller, att den värde talaren, sorn yttrat denna mening, måtte besinna, att detta är en sak, sorn beror af fri vilja. Då bonden för sitt arbete får den betalning, det är värdi, bör väl ingen hindra honom att skjutsa, utan må han sköta sig sjelf, såsom han finner mest öfverensstämmande med sitt intresse; och jag ser icke, att han, då hans arbete blefve bctaldl med dess rätta värde, skulle blifva Den 19 Februari f. ra. Iilifva olyckligare 811 nu, då lian för en spottpenning nödgas hellida skjul sen.
I anledning af återremiss . » om förhöjning af fastighetslånefonden och angående sättet för dess utlåning » om afsättande af en lånefond till understöd för odlingsföretag » om tillökning i allmänna diskontfonden » om förökning af diskonslånefonden i Göteborg eller bibehållande vid dess nuvarande belopp af allmänna diskont lånefonden : » om ovilkorlig skyldighet för, att vid anfordran infria dess sedlar med hela riksdaler i silfver, då sedelhafvaren sådant äskar » om tillhandahållande åt allmänheten af silfverplantsar af uppgifven beskaffenhet mot visst pris . : E. T. ST o 2 3 ' OQ co rpr 2. Jd 6 ro N:0 W jg ■s * & Se Statsbidr. å. 22 April a. a. 8 Juli å. 22 April 18 Mars 25 April 29 33 33 12 till ström 22 April a. a. 8 Juli 22 April rensningar 18 April a. a. 8 Juli 18 April b. 21 Mars a. a. 22 April Se Banko - BorgareBonde Ståndet. Ståndet. b. 18 Mars 22 April. cn d :r 3 N:o a m. m. 18 April a. a. 8 Juli 18 April 18 Mars i. 25 April reglementet 4 Mars b. 28 Febr. 113 34 om Metalli - 4 Mars ska kassan. b. 28 Febr. 8 B.
Protokollet, jemte öfriga lill valförrättningen hörande handlingar, skall af valförrättaren såsom andra offentliga akter förvaras. Är den, som till elektor, suppleant eller riksdagsman blifvit vald, vid valet ej tillstädes; då skall valförrättaren honom om valet ofördröjligen underrätta. § 53. Vald riksdagsman må sig uppdraget icke afsäga, utan giltiga skäl. Sådane Bih. lill R. St. Prot. 1817 och1848. 3 Sami. 8 Haft. 3 18 Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 12. skäl äro: laga förfall, såsom i allmänna lagen sägs: 60 års ålder: att den valde tillförene såsom riksdagsman trenne riksdagar bevistat. § 54. Ledamot af Andra Kammaren, som befattningen emottagit, må sig den ej afsäga utan Kammarens samtycke. Önskar ledamot af Första Kammaren, sedan han befattningen tillträdt, derifrån afgå; pröfve Kammaren de förebragta skälen och huruvida hans begäran kan beviljas. Ej må den bifallas, utan tvingande skäl, så länge riksdagen varar. Afgår riksdagsman före riksdagens början, eller under dess lopp; varde nytt val anstäldt. § 85. Varder någon för samma riksdag till ledamot i hvardera Kammaren, eller af flere valafdelningar till ledamot i någondera af Kamrarna vald, ege han bestämma, i hvilkendera Kammaren eller för hvilken valafdelning han, som riksdagsman, vill ingå, och gifve sådant ofördröjligen tillkänna, antingen hos valförrättaren, derest han vid valförrättningen, då utslaget kungöres, är tillstädes, eller ock hos Konungens befallningshafvande i det valdistrikt, hvilket afsägelsen angår, på det nytt val må föranstaltas. § 56. Vid valförrättning måge ej andre, än de valberättigade och de, som med förrättningen hafva befattning, tillstädesvara. Beträdes någon att genom löften, hotelser, eller gåfvor valfriheten störa, eller derpå annorledes inverka; straffes efter allmän lag, och, der han valberättigad är, miste derjemte sin valrätt.
— Bonde-Ståndet den 26 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse> i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å aflidne Assessoren kVidegrens enkas ansökan om pension. (Stats-Utsk. Uti. N:o 521.) S. A. K. Sedan aflidne Kamereraren och Redogöraren vid Carl Gustafs stads Ge - Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse j N-o 342- Värs-factori, Assessoren G. Widett'ens efterlemnade enka hos E. K. M. i underdånighet anhållit, att, dä hennes man, som den 1 Januari innevarande år aflidit, icke efterlemnat annan behållning än ett ringa lösörebo, samt den af honom innehafde tjenstebefattning icke medfört delagtighet uti Pensions» cassa, hvadan sökanden, sjelf sjuk lig, saknade all tillgång för egen och 5 minderåriga barns bergning, E. K. M. måtte i Nåder täckas, med afseende å denna nödställda belägenhet, hugna henne med någon pension, och KrigsCollegium vitsordat aflidne Assessoren Widegrens för ordning och nit utmärkta tjensteförhållande, nun med förklarande, att till Collegii disposition icke funnos några medel, som till Widegrens enkas pensionerande kunde användas; så har E. K. M., i saknad af disponibel tillgång för detta behof, till Rikets Ständers Stats-Utskott behagat i Nåder öfverlemna förr bemäld» enkas underdåniga ansökan, under yttrad Nådig önskan, att Rikets Ständers» vid densammas pröfning, ville fästa afseende så väl å den aflidnes oförvilligt tillryggalaggda tjenstemanna-hana, som å de för enkan oell barnen förekommande högst bevekande omständigheter. Hvad E. K.
Transport 1,880,000. deri ingått 1167 Tunnor 5 kappar Hafra, hvaraf beräknas 2 Tunnor på en Tunna Spannemål af Råg och Korn, äfvensom 2 å 3oo Tunnor Mjöl, torde böra upptagas 3c),ooo Tunnor, efter det vid sednaste Riksdag antagne förslags-värde å 5 R:dr Tunnan, hvilket synes böra bibehållas; och utföres således 193,000. 3:o Krono-Tionde-Sparinemålen är, lika med ordinarie Räntan, dels indeldt till vissa personer, Stater och Inrättningar, dels Stats-Verket behållen. Den förstnämnde delen har, enligt i83i års räkenskaper, utgjort 106,871 Tunnor 14 kappar med markegångs-värde af 886,576 R:dr 7 sk., men utföres här ungefär sådan den vid förra Stats-regleringen upptogs, eller till jemnt 108,600 T:r å 5 R:dr 343,000. Den öfriga Stats-Verket behållne delen af Kro110-Tionden, beräknad vid senaste Stats-reglering till 16,600 Tunnor, har år i83i utgjort 18,711 Tunnor 24 kappar, hvari dock ingår Blandsäd och Hafra, så att allenast enahanda belopp som vid sista Stats-regleringen eller 16,600 Tunnor torde böra utföras, efter förslagspriset å 5 R:dr 83,000. • 4-'o Krono-Tionde-Lösen efter bestämde priser, har vid sista Stats-regleringen beräknats till 4.4f)4 R:dr 23 sk., men som densamma bland Inkomsterne ingått: för år 1827 i
Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloflige Ridderskapet-och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, eftermiddagen den 9 Februarii 1818- SD Sedan Högloflige Ridderskapet och Adeloden a:dra dennes eftermiddagen beslutit, defc 236 Den 9 Februarii. borde ett serskildt Utskott, bestående af det minsta möjliga antal Ledamöter af hvarje Riksstånd, tillsättas, för att utarbeta de Allmänna Grunderne icke allenast för indragning och sammanslående af öfverflödige Embeten och Tjenster, utan ock för en förbättrad Arbetsmetod; i hvilket beslut de öfrige Riks-Stånden blifvit inbjudne att sig med Ridderskapet och Adeln förena; så fann Högloflige Ridderskapet och Adeln nu för godt, att för sin del bestämma, det skulle ifrågavarande Utskott bestå af trenne Ledamöter af hvarje Riks-Stånd eller af tillsammans Tolf Ledamöter, hvarom de öfrige Respective Riks-Stånden skulle vänligen underrättas. Ut supra. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan | till 10 om aftonen. In fidem Protocolli (X J. Lagerheim. Fredagen den 13 Februarii. Plenum klockan Tio förmiddagen. Uppbröts Herrar Electorers Lista till val af Ledamöter i följande Utskott, nemligen: Efter N:0 1742, Herr von Schwartzer, Fullmägtig Grefve Posse, Arvid, OchN:o 222j, Herr Sylvander Josua: samt 1 Allmänna Besvärsoch Oeconomiee-Utskottct: Efter N:o 2146, Herr Bergencreutz, Lars Älgen Och befunnos hafva blifvit valde till Ledamöter: 1 Lag-XJtskottet: N:o 87 Herr Stråle af Öknaholm, Nils Wilhhelm, Förste Expeditions Secreterare j och N:o 1431 Herr Lilljenberg, Fullmägtig Herr Danckvardt, Gustaf Magnus, Assessor, samt 1 Allmänna Besvärsoch Oeconomiee-Utskottet".
Å kronojord, som under ständig besittningsrätt innehafves, eller är till boställe anslagen, eller blifvit till brukning på viss lid för Kronans räkning upplåten, skall deremot krono-åboen, boställs-innehafvar.en eller den, som eljest nyttjande-rätten har, njuta jordegare-rätten tillgodo; egande han ock, om hail sin rätt till jordegareandelen begagnar, alt samma andel sedermera såsom sin enskilda tillhörighet behålla. § 20. Jordegaren må under försöks-arbetet när han vill, hos inmutaren anmäla sig till begagnande af sin jordegare-andel, antingen till fullo eller till någon viss del, och njute frän den lid, sådan anmälan bevisligen skett, delaktighet i grufanläggnin gen, dock med förbindelse att vidkännas motsvarande andel i alla kostnader, som för grufdriften derefter erfordras, äfvensom alt i enahanda förhållande ersätta värdet af de lör arbetet nödiga och nyttiga byggnader eller redskaper och förråder, som dessförinnan af inmutaren blifvit anskaffade; men i kostnad, som inmutaren förut haft för skärpning eller annat arbete till fyndighetens undersökning och blottande, vare jordegaren ej skyldig att taga del, hvaremot ock grufvans afkastning under samma tid inmutaren odeladt tillhör. Uppstår tvist orri beloppet af den ersättning, jordegaren till inmutaren gifva bör, gånge med bestämmandet deraf enligt 13 §, och jordegaren njute icke destomindre under tiden sin andel i gruf anläggningen tillgodo, der han säkerhet för ersättningen ställer. § 21. Försummar jordegaren att sednast vid utmåls-läggningen anmäla sig till begagnande af sin jordegare-andel, bafve, med det undantag, som i 24 § sägs, förlorat all rätt ej mindre till det mineral, som då är under bearbetning, än till hvarje annan fyndighet, som sedermera inom utmålet kan anträffas, der ej annorlunda mellan honom och grufegaren öfverenskommet är. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, M 28. 11 § 22.
Om enkild man lclat, eller utöfwat nägon brottsta handling, sä är det antingen enskild man eller samhället han förolämpat: —- häda haflin laglig utw*g at lä >iorät»clse genom mälets incamerande w!d wedcrbörlig domstol. Är nägon enskild man sä nitisk, att han mill t-äda in i Styrelsens omsorg att framdraga lasten till bestraffning, sä mä dan göra det pä detta wederbörlicta sätt, lä midt Landets Lagar sädant tillåta; men alldeles icke bör han fä rätt akk kasta mälet omedelbart under allmänhetens domstol, för hwilken sats det gifwes ganska mänga skäl; ty Cn enskild man är för stna handlingar an swarig sig sjelf och Lagen, men alldeles ingen annan. Intill desi han efter den senare är dömd, censeraS han wara obrottslig, och bör till godo njuta^äfwen en supponerad oskuld. Allmänheten är icke rätter Domstol i detta fall, Åtminstone kan dm alldrig blifwa första instantien. Allmänheten är icke utan för en ytterst liten bel interesierad i omdömet om en enskild man och hans onda eller goda handlingar. Det är Embctsmanna ätgärder, som höra till allmänt bedömande, men icke EmbetSmannenS personlighet, sä midt den kan betraktas utan i förening med Embetet. Ork 4^84 Den 12 October. Det gifweS ingen rättighet för nägon enskild ali straffa en annan, som är det förut af lagen; ty dä blefwe straffet mängdubbladt, säledcS bör icke ens kunna releveraen brottslighet, för hwilkcn ben skyldige bött. Om man will wänka odling i ett Samhälle, bör man börja med människan, och början till deh odling ligger till märkelig del i begrepet om ett egit personligt wärde. Stadga för detta en stark helgd, Lagenkraf oförryckta, men tillät icke lbstiga anfall inför den högsta af alla mensklig» Domstolar. Tillät bewista eller bewistiga tillmäle» emot Personer, att görai allmänt tryck, och Tryckfriheten skall mihbrukas ända till att hwar hederlig man skall önsta betz indragande.
Dess tillgångar år 1842 voro fastighetsvärde 11,250 R;dr, inventarier och varulager 12,405 R:dr 41 sk. 3 r:st., och räntebärande capitaler 13,419 R:dr 11 sk. 9 r:st.; tillsammans 37,075 R:dr 5 sk. De med arbeten vid detta Arbetshus sysselsatte personer, som med några få undantag varit qvinnor, hafva nämnde Ar i medeltal utgjort 328, och arbetslönerne uppgingo till 1,936 R:dr 29 sk. 8 r:st. b) Södra Frivilliga Arbetshuset, som är ställd t under styrelse af en serskild Direction, agde år 1842 en fastighet, värderad till 12,000 R:dr, inventarier och varulager för 14,603 R:dr 32 sk, samt fordringar och cassa-behållning till belopp af 1,187 R:dr 45 sk. 5 r:st. Inrättningens inkomster bestego till 1,655 R:dr 40 sk., och utgifterne lill 2,915 R.dr 37 sk.8 r:st. Till 410 qvinnor, som der sökt och erhållit arbete, ulbelalles i arbetslöner 3,857 R:dr 24 sk. 11 r:st. c) Den af Hennes Maj:t Drottningen såsom Kron-Prinsessa föranstaltade Stiftelse till arbetsamhetens uppmuntran, har fortfarit att lemna fattiga arbetssökande tillfälle till arbetsförtjenst. Ifrån den 1 Juni 1842 till den 1 Juni 1843 voro inkomsterna, som hufvudsakligen utgjordes af dåvarande Hans Majrt Konungen och Hennes Kongl. Höghet Kron-Prinsessans Nådiga gåfvor, 5'75 R:dr, och utgifterne 449 R:dr 30 sk.
Liljencrants obekant, all tvisten om dess gällande kraft af ett sådant vilkor längesedan är afgjord. Den tiden drefs på den liberala sidan den sats, alt två Ständ skulle bibehålla rättigheten alt vid sina beslut fästa vilkor, och att då två Stånd stannade mot två, frågan skulle underkastas votering i förstärkt StalsUlsk. Men denna åsigt blef af de konser - Den 7 Juni f. m. 53 vative bestridd roed påslående, att när Iva Stånd stannade mot två, frågan oro vilkor skulle förfalla. Häraf synes, all de konservative förut icke varit af den mening, att tvenne Stånds vid ett beslut fästade vilkor skulle kunna lagligen hindra verkställigheten af beslutet i hufvudsaken. För min del tror jag äfven, att det närmast öfverensstäinmer med Grundlagens mening, att der Iva Ständ stanna mot två i afseende på vilkor vid något beslut, der bura, enl. 75 § Riksd.Ordn., dessa vilkor förfalla. Det är således tydligt, ali, äfven om R. o. Ad. nu skulle fatta ett sådant beslut, som PresteSt. fattat, nerol, att frågan oro ränteförenklingen skall slå i oskiljaktigt sammanhang med frågorna om upsägningsrättens uphörande och räntornas utgörande efter medelpris, men de två andra Stånden icl^e biträda ett dylikt vilkor, så kommer detta a(t förfalla. Enahanda åsigt är jemväl af Konungens Rådgifvare uttalad inför riks rätten, der de yttrat, alt R. o. Ad:s och PresteSliS beslut vid förra Riksdagen, angide det oskiljaktiga sammanhanget mellan alla tre frågorne, icke lade något hinder i vägen för verkställigheten, vare sig af den ena eller andra, så framt denna i öfrigt af K. M. ansågs kunna ega rum. Om deremot resultatet skulle blifva sådant, ali, genom R. o. Ad:s samt PresteSt:s vid denna Riksdag fattade beslut, ett vid förra Riksmötet af alla fyra Stånden gemensamt fattadt beslut icke skulle komma lill verkställighet, förr än Slåndeu blifvit ense om vilkoren; hvad skulle följden deraf blifva?
I sin familj hvilar Anna Lang-Wolseley ut efter sina konstnärsframgångar, sysselsatt med sina små döttfars uppfostran, men samtidigt alltjämt vidgande gränserna för sin konst. och mamma nystar yllegarnet, som skall bli strumpor åt de små. Från muntra brasan ljuset strömmar, reflexer tak och väggar nä, och fram ur salens mörka vrå kör sago-mor med gyllne tömmar. Det tisslar som af troll och vättar, i blåstens susning pilten hör hur vargen smyger utanför, och väggens skuggor blifva jättar. Men äfven längst försvunnen vår med gökrop i den ljusa hagen och älfvors dans kring vattendragen på nytt utur sitt hölje går. Ty brasan har så mången bild i gnistor och i röda bränder, dem pappa smyckar med legender, tills sista lågan är förspilld. » Det var en gång för längesedan en vacker prins. ja, hör nu blott! » Och när de alla sagor fått, så sucka barnen: » slut nu redan? » De krypa samman i en klunga; i salens skymning tystnad rår, men regnet hårdt på rutan slår och högre vindens andar sjunga. Det brusar öfver haf och fjäll, om köld och mörker sjunger rösten, om onda tankar och om hösten, som föds vid stormens dån i kväll. Lyckligtvis hör Anna Lang-Wolseley icke till dem, som för. framgångarna i ett nytt hemland glömma det gamla. De starka band, som knyta hennes person och hennes konst vid Sverige, har hon alltid bibehållit och stärkt och vid denna tid skall hon, efter några veckors vistelse hos anhöriga i Västergötland, åter gifva den svenska hufvudstaden ett nytt prof på sin konst. Tyvärr har en tilldragelse af sorglig art drabbat konstnärinnan, i det hennes åldrige fader just i dessa dagar aflidit. Vi komma sålunda att få ägna de sympatier, som utan tvifvel skola komma konstnärinnan till del, äfven åt den sörjande dottern. Men genom rutan skimrar röd den sista strålen ifrån härden och bär ett budskap ut i världen om hjärtefröjd och hjärteglöd. Så flöda tusen blida strimmor från tusen hem i höstens tid och slockna ej, trots mörkrets strid, trots öde hedens tunga dimmor. Ernst Högman. H. V. * Bosättning. Kring aftonbrasan.
För min del tycker jag att det kan vara likgiltigt om Utlåtandet återremitteras eller afslås; helst man i alla fall bär öppen rätt aft, då BancoUtskottets återförvisade Utlåtande öfver ämnet tillbakakoramer, fatta hvilket beslut man anser tjenligast. Grefve von Rosen: Då Ständernes beslut om HandelsDisconten icke var kändt när Bancooch EkonoiniUtskottens Utlåtanden öfver detta ämne afgåfvos, tror jag det vara ett ytterligare skäl att återremittera ifrågavarande Utlåtande. Måhända var detta en anledning, hvarföre pluraliteten var så stor vid återremissen af BancoUtskottets Utlåtande sistlidne Plenum. Herr Rosen - 26 Den ii December U >»• qvists fruktan att jordbrukaren icke skulle liafva någon fördel af låne-inrättnmgen synes mig lätteligen håfven genom erinran, att den säd, sorn skall exporteras, måste vara köpt af landtmannen, och att det befarade missbruket med belåning af utländsk spannemål är förekommit genom den höga tull, sorn blifvit utländsk spannemäl ålagd, Herr Grefven och Ordföranden frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg EkonomiUtskottets Utlåtande böra på grund af de dervid gjorde anmärkningar lill Utskottet återremitteras. Ropades Ja och Nej. Herr Grefven och Ordföranden gjorde proposition till bifall å berörde Utlåtande. Ropades äfven Ja och Nej, Hvarefter Herr Grefven och Ordföranden hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå nämnde Utlåtande. Ropades likaledes Ja och Nej. Herr von Hartmansdorff, August: Jag täger mig friheten hemställa till deni, som lika med mig önska, att Utlåtandet måtte afslås, om icke, då Ridderskapet och Adeln redan återremitterat BancoUtskottets i samma ämne afgifne Utlåtande, Ståndet måste på samma sätt förfara med delta Utlåtande, ty eljest skulle man på förhand afgöra ett