Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets Ständer äro derföre öfvertygade, att de Halländske utsockne frälsehemmanen icke äro skyldige att utgöra ordinarie rotering; och ehuru Rikets Ständer anse otvifvelagtigt, att E. K. M., på sätt Dess åberopade Nådiga Skrifvelse till •Rikets Ständer af den 18 Juni 1834 innehåller, icke utan Rikets Ständers medgifvande lärer i Nåder anbefalla utgörandet af den ordinarie rotering, sorn blifvit de Halländske utsockne frälse-hemmannea påförd, äfven for de hemmans-egare, hvilka uragtlåtit alt, i föreskrifven tid, anföra klagan öfver roterings-åtgärden; likväl, och som de af E. K. M. i Nåder utfärdade, här ofvan omförmälde författningar, nemligen Kongl. Instructionen af den 20 December 1825 samt Kongl. Brefven af den 2 November 1833 och den 24 October 1837, gifva anledning dertill, att nämnde hemman kunna anses redan vara ålagde ordinarie rotering, samt den ovisshet, som i detta afseende äger rum, icke allenast menligt inverkar på desse hemmans värden och förhindrar hvarjehanda aftal om samma hemman, utan äfven måste vara oroande för hemmannens ägare; alltså få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att E. K. M. täcktes genom Nådig Kungörelse förklara, att alla de åtgärder, som blifvit vidtagne för de Halländske utsockne frälse-hemmannens ordinarie rotering, endast äro att anse såsom förberedande undersökningar i 48o Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelsej N.o ao6. frågan; att dessa åtgärder icke grundlägga något slags anspråk till påförande af sådan rotering, elier deremot svarande afgilter, och att således utgörandet af ständig rotering för omförmälde hemman icke kan ifrågakomma, med mindre E. K. M., gemensamt med Rikets Ständer, finner dessa hemman böra en dylik tunga utgöra.
N:o 415, i anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande tryckningen af de i Represenlations-frågan, vid denna Riksdag, afgifna yttranden och Memorial. Bifölls. N:o 418, i anledning af begärd utredning Öfver dc i 1837 års Riksllufvudbok utbalaneerade Riksgäldsmedel. Bifölls. samt N:o 419, i anledning af väckt fråga om ett räntefrilt lån för Carlskrona Stads pastorat. Bifölls. y8 Prot. TJtdr. d. 3 Febr. 184.1 S. D. Ånyo föredrogos sammansatta Statsoch Banco-Utskottets följande fyra Utlåtanden. N:o 130, i anledning af motioner, angående arfvodet för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken och Riksgälds-Contoiret. Bifölls. N:o 131, med voterings-proposition, i anledning af Riks-Slåndens skilj agtisra beslut öfver Utskottens Utlåtande N:o 68, angående pension För aflidne Bnco-Fullmägtigen Anders Danielssons enka och barn. De deruti fö resi a.gn.e voterings-propositioner godkändes. N:o 132, i anledning af Herr Rosenblads motion 0111 afskrifning af Bankens inom linien förda fordringar hos Riks-gälds-verket. Bifölls. samt N:o 133, i anledning af Herr Stuarts, C.j motion om utbyte af Riksgälds-Contoirets till Banken utgifna obligationer. Bifölls. S. D. Bevillnings-Ulskoltets Utlåtande N:o 37, i anledning af gjorde anmärkningar vid Ulskoltets Betänkande N:o 32, angående stämpling af spelkort samt afgiften derför, blef, vid förnyad föredragning, bifallet. S. D. Föredrogs ånyo ett från Höglofl.
Uti § 11 borde den rättelse ega rum att, i stället för deri åberopade ”10 och 11 §§”, införes: ”9 och 10 §§”; Uti § 14, skulle dels, såsom ingress, i stället för den redaclion, Utskottet föreslagit, intagas Usla perioden al 15 § i nu gällande Bevillnings-stadga, dels uteslutas det stadgande, som ålägger Theater-directeurer bevillnings-afgift för hvarje repesenlation i Stockholm och alla öfriga städer och orter, dels, i följd al sistnämnde stadgandes uteslutande, redaclionen i den derpå följande mening 0111 bevillnings-afgifts erläggande för hvarje representationsdag af kringresande inoch utländske personer, hvilka med serskildt tillstånd gifva representationer al mechaniska konster, liudansning, konstridning 111. m., eller sådane, soia kringföra och visa främmande djur, 111. m., af Bevilluings-UtskoLtet, med den föreslagne afgiftens bibehållande för detta slag af representationer, rättas, samt dels uti stadgandet derom att, under sådan hästhandel, lör hvilken bestämd bevillnings-afgift är utförd, icke begripas de byten eller försäljningar at hvilka en faslighets-innehafvare i och lör sin rörelse har behol, ordet ”rörelse” utbytas emot ordet ”fastighet'’; Uli ingressen till § 22 skulle orden ”alt för ränte-egaren fortfara”, utbytas emot följande ord: ”att förila ra och af ränte-egaren erläggas, der ej emellan honom och hemmans-innehafvaren annorlunda öfverenskominet är”; Ur § 27 skulle dels de vid rubriken Gerningsmän eller Sockenhandtverkare på landet tillagde orden: ”i behörig ordning antagne”, dels ock ”Smeder, Gårdseller By-, 24 sk.” samt ”Snickare, Gårdseller By-, 24 sk.”, uteslutas; Uti § 36 skulle skaltebeslämmelserna på det sätt förändras, all i Usta momentet, i stället för ”Sex för hundradet” införes: ”Tre för hun - Bih.
I sjelfva saken finner jag, att 7ide punkten uti omför mälda kungörelse, såsom icke varande i strid med den rättighet, som är Kongl. Majits Befallningshafvande, genom gällande författningar, tillagd, att reglera och förordna om idkande af spisqvarter vid marknader och. dermed förenad bränvins-minutering, ieke bordt till åtal föranleda, men att, o.te och C 62 ) 6:te punkterna uti samma Kungörelse blifvit så författade, att af ordställningen deruti, anledning kan hämtas till den slutföljd, att, utan Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes tillstånd, det ej vore tillåtet, att vid Auctioner försälja mat, ehuru utdelning af bränvin dervid icke sker; Och som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ej lagligen äger ett sådant förordnande meddela och klaganden jemväl, uti de underdåniga besvären, medgifvit, att rättigheten att hålla spisning vore obegränsad, hvaraf synes, att afsigten icke varit, att en sådan rättighet inskränka; Alltså finner jag, med ändring af HofRätlens Utslag jemväl i denna del., att det emot Kongl. Majus Befallningshafvande anställda ifrågavarande åtal icke föranleder till vidare afseende, än att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande hör, genom allmän Kungörelse, förklara, att ofvanberörde 5:te och 6:te punkterne af dess Kungörelse den 27 Maj iS36 icke hindra, att, vid Auctioner å landet, försäljning af mat må ske, utan serskild tillåtelse, då utminutering eller utdelning af bränvin eller andre otillåtna drycker dervid icke äger rum. Herr Justitia;Rådet Engelhart:
För öfrigt bifaller jag Utlåtandet.” Contracts-Prosten H:r D:r Björkman samt Hrr Prosten Gumcelius biträdde denna reservation, den förre med det tillägg, att Herr Doclorn an - 8 StatsSamt Allm, Besv,- och Ekon,-Utskottens Utlåtandej IV:o 205. såg såsom alldeles onödig den föreslagna underdåniga Skrifvelse!!, med förfrågan, huruvida en lika rotefrihets-afgift med äldre hemman borde utgöras af de nyhemman, som ej förut erlagt rotefrihets-bevilining, utan nu först blifvit roterade, enär vid roteindelningen full rättvisa nödvändigt måste hafva blifvit dem vederfaren. Herr Prosten Stenhammar: ”Då ej mindre ifrågavarande Utlåtande, än de olika förslag, som, under öfverläggningen om de deri innefattade ämnen, blifvit förebragta, innehålla afvikelser från och åsyfta förändringar uti Rikets Ständers vid innerarande Riksdag redan fattade beslut, så har jag ansett mig alldeles förhindrad att deruti deltaga.” Härförutan reserverade sig Herr Friherre Hamilton, Hago, Herr af Schmidt, Herr Contracts-Prosten Östberg, Herr Prosten Lalin samt Herr Professorn Grafström emot förevarande Utlåtande. Ank. till Exp. Etsk. d, 9 Juni 1841, kl. 1 e. ra. Utlåtande, i anledning af erhållna återremisser af Utlåtandet N:o 161, angående den tillökade Ordinarie Båtsmans.roteringen inom en del Län. Nämnde Utlåtande har blifvit bifallet af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, men återremitteradt af Borgareoch Bonde-Stånden.
Ytterligare Utlåtande, II, s, i3ii, i3ia. E. Edgång, Förslag till ändring af Lagen derom och Utlåtande deröfver, I. s. 71 —79- Särskilda Meningar dervid. I. s. 80—87. Ytterligare Utlåtande. II. s. 872—882. EnskiftesFörordningen, angående yrkad förändring i. Expeditions-lösen, om afskaffande af all, etc. I. s. 226—>238. Särskild Mening. I. s. 238, 23g. Memorial till Vällofl. BorgareStåndet. Ytterligare Utlåtande. III. Sättet, angående, af Kongl. Maj:ts Nådiga Resolutioner i Besvärsmål. I. s, 202—256. Ytterligare Utlåtande. II. s. i3i6—i3if). Expenser, qvittning af, förslag lill dess afskaffande, med utlåtande deröfver. Ytterligare Utlåtande. I. s. ^6—48 *• F. FabriksGesällers ställande , om, under Tjella stehjonsStadgan. Fastighet, en a Bankens auction försåld. Se Stadgande, bestämdt. Fastigheters, om utmätte, försäljande en-; dast i uppslag. I. s. 351—'353. Särskilde Meningar. I. s. 353—355, Ytterligare Utlåtande. II, s. 716—719, Fastighetsvärde vid Bouppteckningar , an-? gående bestämmande af fast grund för, hvarefter |dels Fattig-Procenten må beräknas. 1. s. 137—141 - Ytterligare Utlåtande, I. s. 482—■484? Fattigvården, förslag till en allmän stadga för, i Riket. I. s. 634—669. Särskilde Meningar, I. s. 669—682. Ytterligare Utlåtande, III. 1, s. 3g—67. Särskilde Meningar. Memorial till Vällofl.
Komiterade, hvilkas skäl Disk. åberopat, hafva icke gittat anföra något annat lill stöd för förslaget, än att nämnde förrättningar, jemte det de för K. M:s bef:de, vederbör:de tjenstemän och de skattskyldige medföra mycket besvär och tidspillan, sällan skulle uppfylla det åsyftade ändamålet. Men liksom fruktande att detta stöd vore nog svagt för att kunna tillvinna sig afseende, hafva komiterade, för att ändå göra sig förvissade om bifall till förslaget, deröfver inlåtit sig i en filosofisk betraktelse, som, ehuru ganska kort, likväl är tillräcklig nog för alt tjena till upplysning om den ståndpunkt, hvarpå komiterades rättsbegrepp sig befinna, och hvilken betraktelse jag derföre tillåter mig uppläsa. Orden äro följande: ”Denna förändring kan dessutom icke vara förenad med någon våda för Staten, enär underlåtenhet af berörde åtgärd (restransaknings hällande) i de fall dä den vore af behofvet påkallad, naturligtvis komme att lill laga ansvar föranleda.” När K:s beftde fält sig ensamt pröfningsrätten tillagd, huruvida en restransakning är af omständigheterne påkallad eller icke, huru är det då förenligt med de rättsgrunder, hvarpå ett lagbundet samhällstillstånd oeftergilligen mäste hvila, att del subjectiva omdöme, som landsten skulle nödgas att uteslutande taga till rättesnöre vid pröfningen i detta fall, skulle kunna göras till föremål för domaremaktens granskning, hvaraf resultatet jemväl lika uteslutande komme att hämtas från ett subjectivt omdöme om saken, och att denna domaremakt derefter skulle kunna uppträda med det förklarande, att landshms omdöme varit oriktigt och att han förthy gjort sig till ansvar förfallen? Hvad annat innebär väl detta, än att godtycke skall ställas emot godtycke med den påföljd, att det ena skall äga företräde framför det andra, eller med andra ord, alt domaren skall, i sin dom, först stifta lagen och sedan tillämpa densamma.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att Gr. Cronhjelm föreslagit bifall till Utskts utlåt., endast med den förändring, att dels 5 punkten skulle erhålla följande lydelse: ”Den för ersättningsbeloppen sålunda uppgjorda beräkning bör derefter, på sätt pröfvas lämpligt, förvandlas lill nalurapersedlar, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med den för hvarje län nu gällande persedelförteckning, hvarvid dock förenkling kan komma att vidtagas med anledn. af den framställning i ämnet, som R. St. torde få vid nästkommande riksdag genom K. propos. förvänta”; och dels uti 9 §, i stället för orden ”rättesnöre för både spanmål, smör, hö och halm”, skulle införas ”rättesnöre för de persedlar, till hvilka räntornes beräknade värde blifvit förvandladt”; Gr. Björnstjerna hade åter föreslagit, ”att R. St. skulle hos K. M. i und. anhålla, alt K. M. täcktes i nåder låta vidtaga alla förberedande åtgärder, utredningar och pröfningar af locala och personliga förhållanden, för att, med anledning af de af StalsUtsk. framställda hulvudgrunder, låta till nästa riksdag utarbeta ett förslag i detta vigtiga ämne, och derom med nåd. propos. till R. Den 15 Maj. 533 St. inkomma”; Hr von Hartmansdorff hade deremot tillstyrkt ett så lydande beslut: ”alt R. o. Ad. ej kan bifalla Utsk:s betänk, i dess nuvarande skick, hvaremot Ståndet för sin del beslutar, att R. St. ville bos K. M. i und. anhålla, det nödiga utredningar af de på detta ärende verkande förhållanden och öfriga förberedande åtgärder, till det åsyftade ändamålets vinnande, måtte vidtagas; samt K,. M. derefter täckas låta utarbeta och lill R. St., vid en kommande riksdag, afgifva nåd. propos. om sättet att till allmän belåtenhet bilägga räntegifvares och räntetagares ömsesidiga anspråk”; och slutligen hade Frih.
Af *Jä F. Fredricsson från Upsala län, om en ändring i 26 Kap. 2 och 4 SS Byggning a-Balken, att sätesoch ladugårdar samt afhyste rå- och rörshemman måtte åläggas att deltaga i prestgårds-, tingshus-, häradsfängelseoch klockarebyggnader. Af all den lunga, som trycker den oprivilegierade skattejorden, kan ingen anses vara mera bård och orättvis under nuvarande tids förhållanden, än att den privilegierade jorden ännu skall vara befriad från byggande och underhållande af prestgård, tingshus, häradsfängelse och klockaregård. Det är väl bekant att Adeln erhöll privilegier å sina innehafvande hemman, såsom säterioch ladugårdar samt afhyste rå- och rörshemman, men det är ock bekant att sköldherren eller adels - 142 Motioner i BondeStåndet 1862. N:o 99. mannen då hade sin egen prest, som af honom både hystes och aflönades samt hade egen lag, hvilken hans underhafvande måste lyda, men det är ju ett annat förhållande nu för liden, som hör iakttagas för att hedonia det origtiga i den privilegierade jordens fredande för nämnde byggnadsskyldighet. Adelsmän samt andra innehafvare af den privilegierade jorden begagna ju lika, om icke med större anspråk, samma prest i församlingen, som de der boende skattejordsinnehafvare, och äfven är det af erfarenheten bekant, alt den förre påräknar större företräden ån bonden i prestgårdens hus, likaså är det ju med tingshus, häradsfängelse och klockaregård. Adelsmannen har nu mera ingen egen lag eller eget fängelse, han hat ju ock högre skydd mot våldet och orättvisan af nu gällande allmänna lag och inrättningar, och således begagnar han och har nytta af så väl tingshus som fängelse, hvarföre kan då den privilegierade jorden numera befrias för denna ifrågavarande byggnadsskyldighet?
Å sanningen att säja, Nils, så förstår jag inte heller, hva ' det ska ' tjäna till. » » Det är ingen skam att själf förtjäna sitt bröd, farmor. Och jag tänker naturligtvis inte ta tjänst i hemtrakten, så folket får något att prata om, utan på något ställe långt härifrån och där — där det är större jordbruk, än vi själfva ha, så jag kan få lära mig något nytt. Far är j u rask och duktig själf å öfver vintern kan han nog bärga sig med drängen och soldaten som hjälpkarl. Till våren kan han j u ta en dräng till öfver sommarn. » Farmor talade vid far, och efter många betänksamma invändningar gick han slutligen in på att lemna sin son ifrån sig på ett år, ehuru han tyckte, att det bara var ett dumt påhitt af honom att vilja ge sig ut som dräng. Det hade väl varit mer » passligt », om han gått igenom en kurs en landtbruksskola, ehuru han då inte kunde behöfva det heller, eftersom han förut hade reda på, huru ett ordentligt landtbruk skulle skötas, och gått med vackra betyg igenom folkskolan samt aftonoch kommunalskolan. Systersonen såg så allvarsam och bestämd ut, att mostern nästan blef häpen, men hon förstod ock väl, att hoppet att få räkna släktskap med socknens styfvaste bonde nu var slocknadt. Och det kändes allt litet snopet att nu endast få anmäla sin systerson som dräng, då man tänkt få göra det som måg. Och så vacker och ståtlig som han var, skulle han passat bra mycket bättre till detta. Emellertid var det inte värdt att tala o m och skryta för mycket af släktskapen nu, — det skulle hon säja åt Sven. Innan Nils lemnade sin morbroders hus, hade han tagit städja för ett år hos häradsdomaren i Berga. Han skämdes för sig själf däröfver. Men huru skulle han också bära sig åt? Allt sedan brefvets ankomst voro hans tankar sysselsatta med den vackra och unga bonddottern, som kanske var » utsedd » åt honom. Han tänkte därpå o m dagarne och drömde därom om nätterna. Han kände aldrig något lugn mer. Då beslöt han, likväl först efter en hård strid med sin sanningskärlek och ärlighet, att taga tjänst i huset. Idun
Vexeloch TullOrdnir, enl. hvilka, vid varors inoch utförsel, borde, mot ersättning i Svenskt mynt, efter viss lägre Taxa, till K. Myntet levereras utländskt guld och silfver, i händelse hvaraf trafikanten vore äfven från utförseltullen befriad. Lindring i dessa förpligtelser måste dock innan kort medgifvas, i följd såväl af borgerskapets som främmande köpmäns klagan. Konung Gustaf II Adolf utgaf redan under Sitt första regeringsår en ny TullOrdn., hvari, jemte fastställande af något förändrad afgiftstariff för varu-utförseln, Konungen, under åberopande af utlänskt bruk, och »den olägenhet som nu i det kära fäderneslandet för handen vore med krig och fejd nästan på alla sidor», återinförde tullen för inkommande varor. Denna bestämdes för 100 Dalers värde till 2 Ungerska Gyllen, och sådant efter det pris hvartill importörerne angåfve godset på Tullen, »öfver hvilket de icke heller skulle hafva makt det att sälja», såsom det heter, »vid tillbörligt straff.» Icke fullt ett år derefter stadgages häruti den förmedling, att en främmande skulle af hvarje 100 Dalers värde han införde gifva 3 Ungerska Gyllen, men en inhemsk borgare blott halfannan; hvilken sistnämnda bestämmelse likväl påföljande året ånyo höjdes till 2 Ungerska Gyllen. Vid samma tid, eller år 1614, utgafs ännu en Taxa, hvar efter de främmande det året skulle deras varor utsälja; men länge derefter synes man hafva öfvergifvit vidare försök att genom maktspråk reglera varuprisen. Från sistnämnde år daterar sig jemväl Sveriges första egentliga Handelsoch SeglationsOrdn. Deri förbjöds alla främmande, vid äfventyr af skepp och gods, att segla eller drifva handel på andra orter i Sverige än Slockholm, Kaimar, Nylöse, Götheborg, Söderköping, Norrköping, Nyköping, Westervik, Telje och Gefle.
Det skulle deraf synas, som under dessa tvenne revisionsår icke några åbo-ombyten ägt rum uti sistnämnde ort på hemman af båtsmansrusthålls natur; men vid granskning af verifikationerna till Kalmar Läns Landsbok, som från Kongl. Kam mar-Rätten blifvit Revisorerne meddelade endast för år 1840, emedan de för år 1841 icke ännu äro inkomna, visar sig ett annat förhållande. Vid bemalla Landsbok finnas, såsom verifikationer på En per mille-afgiften till Wadstena Krigsmanshus, hvilken utgår vid alla fastighetsköp, som ej äro af rusthålls natur, bifogade Förteckningar på alla hemman , som första gången erhållit lagfarts uppbud vid årets 3:ne lagtima Ting med Södra Möre Härad. Då, enligt dessa Förteckningar, köpesumman för sådana fastigheter, som icke äro af båtsmansrusthålls natur, utgör, för år i84o, tillsammans 3o,327 R;dr 37 sk. 4 rsf-> ocA den deraf utgående En per milleafgiften, 3o R:dr i5 sk. 10 rst., till Wadstena Krigsmanshus; så uppgår köpeeller transportsumman vid sådana hemmansköp, af hvilka icke erlägges En per mille-afgift, och hvilka således äro af båtsmansrusthålls natur, till ej mindre än 279,041 R:dr 5 sk. rst., hvaraf en procent är 2,790 R:dr 19 sk. 8 rst., som alltså skulle under samma år, endast såsom afträdesafgift, hafva ingått till Amiralitets KrigsmansKassan. Härtill kommer äfven, att, enligt nedan åberopade Kongl. Förordning (af den 9 Maj 1826), skall, då rusthåll bytes emot egendom af annan natur, afträdesafgiften beräknas efter rusthållets taxeringsvärde, samt dessutom tillträdesafgift vid alla dylika hemman erläggas med En R:dr för hvarje helt mantal. Detta allt är dock blott vid åboombyten på de hemman, hvilkas innehafvare under år 1840 sökt och erhållit första lagfarts-uppbudet.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, ehuru han för sin del funne i(rågavar:de voler:s-propos:r stridande emot 56;te och 8l:sta §§:na Reg.F:u samt 29:de §:n Riksd.Ordmn, hvilka förutsatte alt alltid ett förslag till grundlagsförändring skall hvila lill grundlagsenlig behandling, sedan ett sådant blifvit af Const.Ulsk. framsläldl, så, då55§ n Riksd.Ordnm innehölle, alt hvad Const.Ulsk. förklarar icke vara emot grundlagen stridigt, derå må propos. sedan icke vägras, ansåge han sig böra hemställa om R. o. Ad. godkände de i förtvar:de Meni. föreslague voter:s-propos:r. Ropades Ja. - — J 104 Den 22 Augusti. Då nu föredrogs Const.Utsk:s den IS dennes på bordet lagda Meni. JM 35, med voler:s-propos:r i fråga om Const.Utsk:s förslag, tili Menet JM 15, (ill ändring af 39:de §:n Riksd.Ordn., framslällde Hr Gr. o. Landtm., under åberopande af sill i afseende på det sednast föredragna Menad afgifua yttrande, propos. till godkännande af de i nu förevaride Mern. föreslagna voterts-proposrr, och blef äfven denna propos. med da besvarad. Vid föredragning af Const.Utskis den 18 dennes på bordet lagda Mern. JM 36, med voler:spropos:r i fråga om Const.Ulskis, uli Mem:t JM 16, väckta förslag till ändring i 69:de §:n Reg.F:n, godkände R. o(. Ad. de af Lisk. föreslagna voter:s-propos:r. Föredrogs Const.Utsk:s den 18 dennes på bordet lagda Mern.
Justitie-Stats-Ministern har i ett väl motiveradt anförande vederlagt de anmärkningar, som af Preste-St:s reservanter blifvit gjorda mot förslaget. Dessa anmärkningar förefalla mig ock lätt vederlagda. Flere talare hafva här anfallit detta hans anförande och förslaget pä ett mindre grannlaga sätt. De hafva i sak ingenting anfört, de hafva ingenting bevisat. Löst framkastade, generella åsigter om uppstående faror för landet och Konungamakten äro endast spöken, som icke skymma de verkligt hotande gestalter för vår lugna framtids utvecklingsgång, som framträda på den politiska skådebanan, om representationssättet skulle fortvara i sitt närv:de antiqvariska skick. Jemte denna min tacksamhet för detta af regeringen framlagda förslag, begagnar jag tillfället uttrycka landets odelade bifall till de promulgerade komunalförfattningarna, hvilka nu äro bryggan för öfvergången till detta representationsförslag; förklarande högtidligt denna väg vara den enda till en önskad representationsreform, och hvarför landets tacksamhet mot Konung och Råd skall lefva i generationer och så länge de ännu hafva känsla af sitt väl och sin frihet. Man talar om den historiska grunden, om kontinuiteten af landets stora intressen, som förmenar man blifvit sviken. Man har onekligt rätt att fordra att en representationsreform måste uppsöka och adoptera alla samhällets konservativa intressen, för att vid sidan af de progressiva tillförsäkra landet en lugn och kraftig framtida utveckling. Och man har på ett förtjenstfullt sätt löst denna svårighet. Utan tvifvel skulle mången önskat, och jag har räknat mig till deras antal, att ståndsprincipen till viss del varit representerad i öfre kammaren genom t. ex. 25 personer valda af hvarje Stånd, som med ett antal af Konungen valda embetsmän och en del ur landstingen valda personer skulle utgöra Usta kammaren. Vid närmare betraktande huruvida 25 af hvartdera, Adels,- Preste,- Borgareoch Bonde-St:n, skulle bättre representera samhällets högre intressen, än t. ex. 100 ur landstingen valda, inom den föreskrifna census, så har jag kommit till den öfvertygelsen, att förslagets l:sta kammare eger stort företräde framför en kammare med elementer eller fragmenter af våra Stånd.