Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det visar sig, att herden talat sant, då han sagt: »Och ären I den rätte herr Sveidal, så mågen I ock fritt gå fram». Så vinner han jungfrun, »som länge legat i dvala». Utan tvifvel äga vi i denna medeltidsballad ett urgammalt sagostoff, hörande till de indogermanska folkens ursprungligaste gemensamhetstid, en af de många sägner, som gå ut på att skildra kärlekens seger öfver alla hinder — här dess makt att spränga både grafvens och jungfruburens bommar, att taga hyllning af naturen och gå oskadd fram mellan vilddjur. Det är första delen af detta uråldriga sagoämne, Groas galder behandlar, nämligen: moderns väckande ur grafven och den hjälp, hon gifver sonen med på färden mot hans mål — att finna den kvinna, han söker. Det framgår strax af första galdervärsen, att modern Groa redan i lifvet lofvat sonen hjälp, när han vill kalla på henne. Värsen, hvilken återgifves i fri öfversättning — liksom de följande — lyder: »Vakna, vakna, Groa! Vak upp, goda kvinna — vid de dödas dörrar jag dig väcker nu! Mins du ej, en gång din son du sade, att vid kumlet här han dig att söka hade? Hon vaknar strax vid sonens sång, och han hör ur grafkammaren hennes röst: »Hvilket öde drabbat sonen min, den ende? Till hvad ondt är boret enda barnet mitt, när din moder, som till mull har blifvit, så du ropar upp igen till lifvet?» Och sonen svarar, att den »lömska kvinna, som famnat hans fader», stjufmodern, »lagt på hans skuldror ett svårhandterligt öde». Hon har häxat honom till att leta upp en ungmö, vid namn Mänglad, den »smyckeglada», som han icke känner vägen till. Modern svarar: »Långa färdevägar gå till fjärran målet — långt hos männen gånga lidelserna ock...» hvarpå hon förklarar, att om han blott själf bidar en lycklig utgång af saken, skall nog nornan leda händelserna i deras rätta fåra. Men då utbrister sonen: »Sjung mig galdersånger, dem, som goda äro!
Jag medgifver visserligen, all en ledamots yttrande kan begäras pä bordet och att man är alldeles oförhindrad att göra det, oaktadt komunikation äger rum; men det skulle naturligtvis icke leda lill ändamålet, som är afsedd med Gr. von Plåtens yttrande, om detsamma, lill följd afen ledamots begäran kan på detta sätt blifva hvilande på bordel huru länge som helst. II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemstälde, med afseende på beskaffenheten af Gr. von Plåtens anförande och den reservation, som nu af Ilr Hjärne blifvit anmäld, om icke II. o. Ad. behagade tilläta att Gr. von Plåtens nu bordlagda anförande finge upföras främst å föredragms-listan för nästa plenum. Ropades ja. Föredrogs ånyo Revilln:s-Ulsk:s d. 31 sisth Maj och d. 13 dennes på bordet lagda betänk. N:0 6, ang-.de stämplade pappers afgiften. Detta betänk, företogs punktvis till afgörande, hvarvid först förekom och bifölls Utsk:s tillstyrkande, att en af Hr Wetterberg väckt motion, ronde kontroll-föreskrifterne vid karteringen af Köpe-, Bytesoch Gåfvobref m. fl. handlingar, hvilka i förhållandet till värdet böra med stämpladt papper förses, måtte lemnäs utan afseende. Vidare förekommo UtsR:s yttranden, ronde ifrågaställde ändringar i nedannämnde §§ af 1848 års K. Kungörelse, ang:de stäm plade pappersafgiften. § 2. Utsk:s i fråga om denna § gjorda tillstyrkande bifölls. § 4. Utsk:s yttrande, att i lista mom. af denna § Härads-, Bergstings-, Lagmansoch Riddare-syne-rätter borde uteslutas, bifölls. Då härefter, jemte Utsk:s yttrande ang:de Gr.
»Fattas notiser», kraxade Styfven från sitt hål. »Angår mig inte», sa jag — »angår mig inte en enda smul! Fiskar Almgrens hustru har fått trillingar! Fattiga människan! Fem barn förut. Det borde finnas lag emot sådant. Och så ingen mat i huset kanske! Alla män borde hängas, alla, utan undantag!» Nu var jag i det närmaste färdigklädd, hade bara bottinerna att knäppa. »Fattas ändå några rader», sa Styfven, som slunkit fram till skrifbordet och i en enda blink sorterat och räknat hvad jag skrifvit. »Rör mig inte», sa jag, »rör mig mindre än ett basch. Stackars fattiga mor! Tre stycken på en gång!» Jag ut på dörren som ett yrväder, men väl kommen i förstugan föll det mig in hvilken nyttig och hälsosam notis det här kunde bli, isynnerhet för folk, som redan skröt med tvillingar!! Och så rusade jag tillbaka och skrek: »Sätt in trillingarna tryckta med fetstil, herr Styf. Det kan riktigt väl behöfvas som ett varnande exempel!» På dörren igen, men för all säkerhets skull stack jag in hufvudet ett tag till och ropade: »Glöm inte fetstilen!» Hur fort jag kom hem, vet jag inte. Inom tio minuter hade jag plockat åt mig litet stärkande mat och vin i en korg; så sprang jag upp till Adas, där jag fick litet småkläder, och så i väg längst bort i stan till fiskar Almgren, där ett sådant elände rådde, att jag inte kom hem förr än nästa morgon och då så dödstrött och utschasad, att jag inte hade en tanke i mitt hufvud, hvarken på tidning, redaktörskap eller något som hälst annat, roligt eller tråkigt. Men sedan jag fått litet ordentligt med mat i mig och sofvit några timmar, kom jag i håg allting så mycket klarare i stället. Jag trodde aldrig att klockan skulle bli 4 den dagen. Jag hade ingen frid att sitta stilla utan vandrade omkring, som om jag haft tandvärk i fötterna, påstod Ruffen, och när jag ändtligen fick se tidnings-Malena komma linkande med tidningspacken under armen, blef jag så fullkomligt matt, att jag måste ta några droppar konjak på en sockerbit för att lugna mig.
På förmiddagen hjälpte han henne att rensa bort ogräs eller att göra i ordning grönsakerna, som skulle sändas till torget. Och o m kvällarna, då arbetsfolk, som gick hemåt, kom in för att få ett glas gult Castello romano, stod hon vid fatet och fyllde i måtten, och han tog emot dem af henne. Var det en stor dag, om det var fest af en eller annan anledning och folk hade strömmat till och alla bänkar voro öfverfulla, och hela gården vimlade af positivspelare och försäljare af stekta äpplen och kastanjer, och han och hon måste ila fram mellan borden med sina glas, så nickade de till hvarandra, när de möttes. Då kände de sig så kamratlika som soldater, då de gå i strid. Andra kvällar, då ingen var där, och det hände väl lika ofta, satt Nino och berättade för henne ur böcker, som han läst. Hon ville ej höra o m något annat än o m det gamla Rom och allra helst om plebejers upphöjande till patricier och o m de mäktiga romerska matronorna. Nino visste nog hvarför. Samma blod *, hon kände sig af samma b l o d! Nästa dag bar hon hufvudet mycket stoltare än förr. Nino visste, att han handlade som en galning. För hvar gång han berättade om Cornelia, Gracchernas moder, förde han henne längre ifrån sig. Hvarför kunde han ej låta bli att berätta? Hvarför tyckte han o m henne, då hon lyfte nacken så där högt, och då hennes ögon blixtrade? Då bon var hänemot fyra och tjugu, hörde Nino människor säga, att det snart skulle bli för sent för henne att få en man. Hon var ej vacker mer. Nino kunde ej förstå hvad de menade. Var hon ej vacker? En dag märkte han dock. att de hade haft rätt. Hon hade visst hållit på att bli gammal. Hon måtte ha varit ganska afbleknad, fast han ej märkt det. Nu märkte han det, därpå att hon började stråla upp igen. Hennes friska ungdomsskönhet kom fram på nytt ur något grått hölje. Hvad var det för ett under? Nino blef rädd, då han såg det. Hvar afton nästan sågs nu på osterian en liten löjtnant. Det var det nättaste ting man kunde se. Han hade en uniform i svart och silfver och ett mjukt, barnsligt ansikte.
Inträdesfordringarne till krigs-högskolan, läroämnenas fördelning för officerare af olika vapen m. m., föreslagna af styrelsen för krigsundervisningen och af konungen i kommandoväg fastställda. Tillkomsten af flera nya läroämnen för generalstabs-elever, och förkortningar af andra. Införandet af nu saknad undervisning i gymnastik och vapenföring, såsom förbindande öfningar för alla; ny stat för krigs-högskolan. Bildandet, i och för vinnande af sammanhang uti allt hvad som rörer officersbildningen vid krigsskolan och vid krigshögskolan, af en styrelse för krigsundervisningen, bestående af en inspektor, samt vid hans sida. för vissa fall, ett undervisningsråd, bestående af cheferne för artilleriet, ingeniör-corpsen och generalstaben samt en högre infanterieller kavalleri-officer, och, för händelse att någon af förenämnde tre generalspersoner, skulle utses till inspektor, två högre officerare. I afseende på arméens lönereglering: lönerna, såsom regel, lika inom graden, fördelade i egentlig lön, tjenslgöringspenningar, och för de beridne hästoch furage-medel, samt för kavalleriet ett, elter grad afpassadt. s. k kavalleri-tillägg; de hitintills oaflönade vice korporalernes förseende med el t lämpligt arvode. Ackordsamorteringens öfvertagande af staten. Deri indelda lönegrundens bibehållande med en förnyad, verklig uppskattning och en jemnare fördelning af de särskilda tillgångarne. Bostadsboställens bibehållande och ingående i lönerna endast för regements-, corps-, kompanioch sqvadrons-chefer samt under-officerare. Lönerna för den öfriga arméen i allmänhet lika med de senast fastställda, endast i några få fall förhöjda. Statens öfvertagande af befälets pensionering och arméens pensions kassas öfverlemnande till staten.
Aktietecknarne hafva inbetalt 40 procent af aktiebeloppet, hvilka medel under afvaktan på arbetets början förräntas i sparbanker och enskilda banker. Sedan under år 1859 undersökning af den föreslagna jernvägssträckningen blifvit utförd och kartor och kostnadsförslag upprättats, hvarvid lika byggnadssätt och spårvidd som å statens jernvägar blifvit förutsatte och såsom grund för beräkningen antagne, har på hösten 1861 ny undersökning blifvit verkställd; upptagande det på grund deraf upprättade förslag alternativt spårvidd lika med den å statens jernbanor samt en smalare spårvidd af omkring fyra fot. Beslut om de vidare åtgärder, hvilka för banans byggande erfordras, äro ännu icke fattade. Tub. Litt. k. Ehuru trafiken å statens södra stambana kommer att utgöra föremål för vederbörande Öfverstyrelses underdåniga berättelse, anser Konungens Befallningshafvande icke olämpligt att, såsom bidrag till kännedomen om länets utveckling i kommunikations-hänseende lemna plats för de å följande sida i tab. Litt. K meddelade upplysningar i detta ämne. b) Sjökommunikationer. Beträffande kustfarten med segelfartyg och ångfartyg, så har den utvidgning af rikets ångbåtsflotta, som under senare qvinqvenniet ägt rum, i betydlig mån kommit Malmöhus län tillgodo. Utom passageraretrafiken besörja ångfartygen nu mer till en stor del transport af sådane tyngre och mera skrymmande varor, sorn för några år tillbaka vanligen afsändes med segelfartyg. Anledningarne till denna förändring behöfva här icke utredas; den har emellertid verkat minskning i segelfartygens antal. Under sistlidet år gjorde, förutom postångfartyget mellan Ystad och Stralsund, följande ångfartyg regelbundna turer till orter inom länet, nemligen två fartyg med namnet Svea samt Dana, Carl X, Götha, Transit Nio 2, Blekinge, L. J. Bager, Helsingborg, Halland, Najaden, Orion, Bore, Horatio, Hamlet, Ophelia och Merkurius, af hvilka de fyra sistnämnde äro danska. Angående städernes hamnar och särskildt Malmö hamn hänvisas till sist afgifne femårsberättelsen. Så väl vid denna som Ystads hamn hafva under femårsperioden betydliga arbeten blifvit företagna för hamnarnes underhåll och förbättring.
Sttrs underd. önskan om inskränkning i byggnadsplann icke 4i6 S t a t s - U t s k o 11 e t s blifvit bifallen, och hvarigenom hela kostnadsbeloppet kommit att ansenligen öfverstiga det af senaste R. St:r afsedde; så anser Utskottet, under närvarande förhållanden, då byggnaden i hela dess utsträckning är i det närmaste färdig till det yttre, i berörde hänseende ej annat vara att yttra, än att härigenom erhållits ett förnyadt öfvertygande bevis om angelägenheten att, före anvisandet af årliga anslag till dylika föremål, bestämdt känna det lillämnade företagets plan i sin helhet, och att äga tillgång till specifika, behörigen granskade förslag. —. I afseende åter på sjelfva förvaltningen har Utskottet, på grund dels af hvad redan blifvit anfördt och dels af hvad Utskottet genom handlingarnes granskning närmare erfarit, trott sig äga fog att anmärka: i;o att de förslag, hvarpå verkställighets-åtgärder blifvit grundade samt byggnads-arbeten åt enskilte upplåtits, i allmänhet saknat den fullständighet som i dylika fall är både föreskrifven och af klok hushållning påkallad; hvarpå såsom exempel må anföras de 2:ne förut omförmälte af Architecten, Professor Gjörvell under den i5 Juni 1827 upprättade och utan anmärkning lemnade förslag, af hvilka det ena, afseende inredningen af vestra flygeln och uppgående till 19,543 R:dr 16 sk., upptager en rund summa af idoo R:dr för extra utgifter, transporter, Jernkittlar i badspiseln , vattenrännor, tillsyn m. m.; och det andra på utvändiga afrappningen; uppgående till en summa af 9,892 R:dr 20 sk., likaledes i en summa af 1,600 R:dr utför kostnadeu för diverse ställningar, transporter, Belänkande, N:o 214. 4'7 extra utgifter, målning af 12 blindfenslcr, tillsyn m. m. 2:0
Under sådana förhållanden bör man icke förvåna sig öfver att den högst betydliga importen af vårt förnämsta brödämne, eller rågen, under år, då skörden varit mer än tillräcklig för landets behof, har kommit jordbrukaren att tänka på, huruvida med allt vore så bestäldt, som det borde vara, ty han har sett priset på sin egen produkt nedtryckt till och med under produktionspriset och samtidigt dermed enahanda vara fritt impor - Den 23 April e. ni. 459 terad ifrån länder, der produktionspriset är vida billigare än hos oss. — Man har anmärkt, att den spanmålstull, som Utsk:t föreslagit, är för obetydlig för att gagna jordbrukaren. Nå, det är sannt, att man bade kunnat önska deri högre, men bättre är något än intet, och är nu denria tullsats obetydlig för jordbrukaren, som till afsalu producerar 100 tunnor spantnål, så är den väl långt obetydligare lör individen, som för eget behof konsumerar kanske 1^ tunna. Men — säger man ytterligare — vårt lands jordbruk har gått framåt, äfven sedan spanmålen blef till införsel fri. Det är sannt, för att döma af den ökade totala produktionen. Då spanmålsprisen äro låga, nödgas jordbrukaren söka till att öka sin spanmålsproduklion, för att om möjligt få samma penningeinkomst som förut, men den, som känner till förhållandena på landet — och jag gör det temligen, emedan jag i 20 år varit landtbrukare, ehuru jag nu dermed upphört, hvarför jag äfven nu kan yttra mig mera opartiskt i frågan än förr, han vet — säger jag — att tillverkningen uppkommit förnämligast genom en vidsträcktare hafreodiing. Det gifver nemligen snabbare inkomst att öka sin sädesproduktion genom att uppbryta nya fält och derpå skörda hafre, än att, då man har ondt om penningar och förlaget är dyrt, nedlägga kostnader på gamla åkerjorden för att deraf framdeles vinna bättre skördar. Halren har exporterats och följden lär väl blifva den, att den nya jord, man uppbrutit och omöjligen förmår bibehålla i växtkraft, förlorar i värde för hvarje skörd, och i samma mån jorden utsuges, depenseras jordkapitalet.
» 78. » Wernstedt, Otto Mathias, Kammarskrifvare. » 86. » Stuart, Fredrik Gustaf August, Bruksegare. » 87. » Stråle af Ekna, Wilhelm, General-Direktör. i) 90. » Drake af Hagelsrum, Carl Adolf Wilhelm, Tele graf-Kommissarie. » 91. » Mörner, Hampus Gabriel, Byttmästare. b 93. » Silfverhielm, Gustaf August Mauritz, Under-Löjtnant. b 96. » Pauli, Otto Georg, Kammarjunkare. b 98. » Stålhandske, fullm. Herr Silfverstolpe, David Au gust Leonard, Ofverste. b 99. » Silfversparre, Carl Isaac, Kongl. Sekreterare. b 100. » Uggla, fullm. Grefve Posse, Carl Erik Ludvig, Se kreterare i K. Krigs-Hofrätten. b 102. » Oxehufvud, Tönne, Ofverste. b 107. » Ulfsax, fullm. Herr von Bahr, Carl Fredrik Oscar, vice Häradshöfding. b 118. » Bagge af Berga, fullm. Herr Liljenstolpe, Johan Axel Jon, Advokat-Fiskal. » 119. b Duse, fullra. Herr Keuterskjöld, Adam Didrik, Kammarherre. b 121. b Hierta, Carl Johan, Kommendör-Kapten. b 130. b Munck af Fulkila, Carl Bror, Löjtnant. b 135. b Hammarsköld, fullm. Grefve Taube, Henning Ed vard, vice Häradshöfding. b 136. b Crusebjörn, Frans Adolf, Hofjunkare. b 137. b Eketrä, fullm. Herr Tersmeden, Nils, Kammar herre. b 147. b Bagge af Söderby, fullm. Herr Nordenfelt, Enar Wilhelm, Landshöfding. b 154. b Skytte af Säter, Carl Magnus, Öfverste-Löjtnant. b 163. b Holst, fullm. Herr Geete, fullm.
Forum i mål, som röra försummad Kronoskjuts och väglagning, IV. 56S. __ ang. grunden för beloppet af Arrenden, lV« 571- ang. granskning af Sjölagen, IV. 573- angående Landshöfdinge-Embetets skyldighet» att pröfva fordrings-ägares påstående om bysättning 2 Gäldenär m. m., IV. 654. — äng. införande i Prestbevis af sakfällda per soners förbrytelser, IV. 657. — ang. befrielse från lösens erläggande i mål» som röra Fattigvården, IV. 661. —. ang. bevis till styrkande af Sjukdoms förfall» IV. 66f. äng Straffets skärpande för Tjufvar m. m-, IV. 668- — ang. utstakande af en viss betalningstid för skulder, IV. 673. ang. Varggropars anläggande, IV. 675. ang. en utvidgad Hande s och Seglationsfri» het för invåtiarne i Skåne och Blekinge» IV. 679. — ang. Landsvägarnes utvidgande, IV. 687. ang. oinskränkt frihet till Svedjande, IV692. atig. rättigheten till Svedjande för Skatte. Frälse och Krono-skattehemmans åboer inom Kronobergs Lin, IV. 69?. ang. rättighet till Sandtägt och Timmers huggande för vägbyggnader, IV. 699. „ ang. Husbehofs qvarnars anläggning, IV. 704. ang. Näringsfriheten, IV. 1100. ang. Härads-skallens och Luderplatsars af skaffande, IV. 1196. ^ — ang. utarbetande af förslag till en allmän Bergverksstadga, IV. 1198. 1 ang. förändring af Stängseltiden, i 5 Cap, 4 $. Byggninga-Balken, IV. I3QI. % 18 Register. Lag-Utskottets Memorial, angående Original-SkuldsedJars uppvisande vid Lagsökning, IV. 1204. — ang.
Gudh, som see oss nådeligh till, Han ware oss godh, barmhertigh och mill, Han ware och wårom barnom kier, Som stå nu för hans ansichte här. Sacardos (dans benedictum). I män och quinnor aff Isræl, Gudh beware edher både häl och wäl. Han upplijse sitt ansichte öffuer edher, Welsigne edher och giffue edher freder. Joseph. Gudh ske priis till ewigh tijdh För thenna godhe påscha högtijdh. Nu wele wij in i herberget gåå Och draga oss andra kläder uppå. Cognatus säger sig se, att Josef har att tala med någon, som till honom står i skuld och vill derföre gå före i vägen. Josef lofvar komma straxt efter och Cognatus gifver sig i väg, sägande: ”Joseph är stackot uppå sin kropp, Ty han kan oss wäl hinna opp. Joseph. Farwäll frendhe godh och mildh! Min lön tilgodhe, när Gudh han will. Wij hafwom så länge töffwat här inne, Wårt sällskap skal wij neijliga236 hinne. Maria. Beware oss Gudh, hvar är Jesus? Inthe war han i werdsens hus. Eller hvat säijen j min kiere man? Joseph. Jagh weet han är gången i wägen fram Och är i sälskap medh wår frendha; Ty han plägar alltijd till honom lända. Maria. Gud giffue han måtte i sälskap wara, Thå bär iagh för honom ingen fara. Men iagh haffuer i mitt hierta ånger, Rådhe thet Gudh huru thet gånger. Joseph. Tu törfft icke giffue tigh så svåra, Jagh weet han är framme hos wennerna wåra. Maria. Migh tyckes wij så sachta gåå, Nu lät oss stijgha fastare påå. Andra akten. Hic aperit templum, ubi sedet Christus disputans cum doctoribus.
Dock som någon bestämd föreskrift om en sådan årlig anmälan icke finnes uti Reglementet meddelad, samt den af Fullmäktige utsedde ledamoten i kanaldirektionen, enligt protokollet för den 15 November sistlidet år, till Fullmäktige aflemnat en omständlig berättelse om de under bela den förflutna byggnadstiden verkställda arbeten samt hvad för öfrigt vid utförandet af omförmälde kanalbyggnad förekommit; så finner Utskottet den anmärkta saknaden af någon anmälan uti ifrågavarande hänseende under de förulgångna åren, till hvilka Utskottet sträckt sin granskning, icke föranleda en framställning af Utskottet till Rikets Ständer om någon åtgärds vidtagande med hänsigt till den tid, som redan förflutit; kommande Utskottet, att, i anledning af ofvannämnde, till Fullmäktige inlemnade och af dem hos Utskottet anmälda, berättelse, afgifva serskildt utlåtande angående åtskilliga vid ombyggnaden af Strömsholms kanaloch slussverk förekomna anmärkningsvärda omständigheter. 19:o. Angående anslagen till fängelsebyggnader. Enligt hvad Riksgälds-Kontorets räkenskaper utvisa, har det belopp, som vid sednaste riksdags början iuuestod utaf de för uppförandet af häradsoch stadsfängelser anslagna medel, icke behöft, på sätt Rikets då församlade Ständer, under stadgadt förbehåll af framtida godtgörelse, medgåfvo, användas till fortsättande äfven af Slals-Ulslioltels Ullålande, M 61. 17 af andra påbörjade fängelse-byggnader, än dera, för hvilka dessa medel vid deras beviljande anvisades. Utaf den, under 1840 oell 1841 års riksdag, för Länshäktenas ombyggande och förseende med celler, beviljade anslagssumma, 900,000 R:dr, blef det vid sednaste riksdags början återstående belopp, 85,179 R:dr 17 sk. 11 rst. redan under Mars månad 1848 från Riksgälds-Kontoret reqvireradt och utbetaldt.
Det har flera gånger handt mig under mina resor i Westmanland, att jag träffat personer, som jag igenkänt att de på Westerås slott suttit på vatten och bröd; och då jag frågat: huru står det till med dig min gosse, — har jag fått till svar: å jo, jag tackar, rätt bra, sedan jag hade den äran att bo under samma tak som herrn. Hr Hjerta, Lars: Upplysningsvis tager jag mig friheten, i anledning af en värd talares yttranden, att nämna, det den väl grundade åsigten numera hos domare i allmänhet gjort sig gällande, att icke tillämpa spöstraffet, utan vatten och bröd för första resan stöld, äfvensom för deremot svarande förbrytelser af andra slag. Denna min motion, med hvilken en ungefär lika lydande framställning är gjord j Just.-ombudsmannens berättelse, hvilken redan är till ve - Den ig Februari c. m. derbör. Utsk. remitterad, åsyftar endast att genomen formlig lagstiftning bringa enhet i detta bruk. Det är för öfrigt med största tillfredsställelse sorn jag, — och jag förmodar alla öfriga ledamöter — bort det yttrande, som af en annan talare, Ilr Frih. Åkerhjelm, afgifvits i detta ämne; och hvad beträffar Hr Gr. Löwenhjelms yttrande, alt det vore en ”outblifvelig framtidssakmed hvilken borde iakttagas varsamhet, och i hvilket ändamål han åberopar vissa hinder af andra manuella bestraffningar inom familjeförhållanden, som, enligt hans eget intyg, ej finnas i andra länder, så hemställer jag till den värde talaren sjelf, som ansett spöstraffet barbariskt och föga öfverensstämmande med nutidens seder, om det icke just för att påskynda verkställigheten af den outblifliga framtidssaken, vore bättre, att föreslå upphörande af den manuella bestraffningen för mindre förbrytelser, än att i en overksam afvaktan på framtiden bibehålla spöstraffet i dess nuvar. stränga tillämpning. Remitterades till Lag-Utskottet. Föredrogs å nyo Hr Hjertås, Lars, den i5 dennes e. m. på bordet lagda motion angtde kronomanskaps samt kronoeffecters transporterande sjöledes. H.