Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Summa 134,005: 22. 6 — Riksgälds-kontoret tillgodoiörda besparingar: å 2:dra hufvudtiteln, Medico-Iegala besigtningar 31: 44. 10. å 4:de hufvudtiteln, Skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för Landtförsvars-departementets Kansli-expedition 518: 29. 6. Skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för Sjöförsvarsdepartementets Kansli-expedition 248: 20. 2. 1,723:31. 8. Observationsoch uppbörds procenter m. m 197: 43. 11. Reservation å anslaget till emeriti-döner vid elementar-läroverken, jemlikt Kongl. å 6te hufvudtiteln. — Skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus 33,104: 9: 5. Lyshållningsmed flere utgifter för Kronans hus i Stockholm 5,594: 45. 11. Farsoters och smittosamma sjukdomars botande 28,760: 21. 3. Liqviden vied, Riksgålds-kontoret å öfverskott och besparingar samt brister har utfallit på följande sätt: Behållet öfverskott af stats-verkets inkomster 3,682,886: 21. 3. Ytterligare afbetalning å ett lån till brand skadade i staden Gustavia 304: 29. 9. Anvisningar på öfverskotten å stats-verkets inkomster 49,754, 42. 3. Ersättning för mistad rättighet till forsellön 35,608: 37. 9. Begrafningshjelp till sterbhus 26,375: 26. Häraf visar sig att åtskilliga förslags-anslag icke på långt när varit tillräcklige för de afsedda behofven.
Obemält bär harwid icke eller lemnäs den kostnad, oska betydlig, som Staten sär widkännas genom brottslingens längre qwarhällande i häckte under ransakningars fortsättande, och deras forslande frän en Domstol till en annan, hwarigenom för sannincenS och uppgifne brottö uppdragande, ofta ingen nog »vinnes, men brottslingen altid beredes mer och mindre tillfälle, att under en oerfaren och ouppmärksam fångförare kunna undkomma. Till undanrödjande af dessa för Lagstipningen i brottmål förekomne hinder och olägenheter, är wäl genom Kongl. Brefwet den 2 Martu -748 stadgadt, att da en tilltalad för en eller flere af honom begangne missgcrningar wederbörligen ransakade, gjort sig skyldig tili dödsstraff elier högsta kroppsplikt, och da i tjufsaker, som ej pröfwas af synnerligt warde, ingen - Den 6 Julii. ngr gen anledning ar, hwarken till näoon annans delaktighet med ljufwen, eller att mä,'sagaren, genom undersökning och Domarens handräckning, till sin Egendoms äterfäende kan förhjelpas, Under-Domaren ma, efter dertill ärhallit och begärt tillstånd af Öfwer Domaren, genom Breswäxling med de Domstolar, hrvarunder den tilltalade efter egen be, känrelse stall bcgätt flere brott, derom inhämta all möjlig upplysning, och sedan öfwer alla den tilltalades brott pä en gäng sig utlåta, men dä denna tillätne Brefwax!b'gs undersökning tydeligen förutsätter, att den tilltalade redan stall wara förfallen till dödsstraff eller högsta kroppsplikt, och hanS bestraffning således blir enahanda ehwad flere smärre brott genom en sädan Breswäxlingswis skeende, och följakteligen mindre fullständig undersökning upptäckas och utredas eller ej, sa har Lag-Utskottet funnit , att stadgandet uti Högstberörde Kongl. Bref icke kan owiikorligen lämpas till det uti 2 Mom. af 21 §. ro Cop. Rätten.
”Förekomma vid afvittringen hemman, som äro mindre än fjerdedelar, då må af ledig derintill stötande öfverloppsjord, så stor fyllnad i tunnlandtalet dem tilldelas, att de till minst ett fjerdedels, men ej öfver ett helt mantal kunna uppsättas, så framt innehafvarne det åstunda och laga hinder icke möta.” § 7. ”De marker, som sedan öfverblifva, (d. v. s. sedan hvarje by och hvarje hemman fått sitt område), böra från samfälligheten utbrytas och till nya hemman indelas, dock icke under ett åttondedels och icke öfver ett helt mantal. allt efter som utrymmet och tillgången på nödiga uppodlingslägenheter det medgifva. Är den öfverblifna egorymden mindre, än att den för ett åttondedels mantal kan svara, må den såsom kronotorp till odling upplåtas.” § 8. "Finnas sådana nybyggeslägenheter. hvartill sökande sig icke anmäla, åligger det Vår Befallningshafvande att derom inom länet allmänneligen kungöra, så att de, som kunna vara hugade att dem emottaga, derom må erhålla nödig kännedom.” § 9. ”Återstå efter föregången afvittring kronomarker, som, för bristande uppodlingslägenheter, icke kunna till nvhemmans eller torps anläggning användas, så böra de särskildt afrösas och såsom kronoallmänningar vårdas, att till framtida behof begagnas, och må icke mot särskild skogsränta bortgifvas; men mulbetet derå må emot afgift, som utsattes i lispund smör, till andre hemmansegare upplåtas tills vidare och intilldess Kronan vill marken på annat sätt använda." I denna stadga finnes således en oförtydbar åsigt uttalad derom, att landets uppodlande och bebyggande bör befrämjas genom nya hemmans anläggning på kronoallmänningar och öfverloppsmarker. Af
I strid mot den i öfrigt uttalade åsigten att jernvägarne borde dragas den ginaste vägen, och med afvikande från den af Chefen för Statens O O o 7 jernvägsbyggnader vid sednaste riksdag angifna diagonal, enligt hvilken jernvägen från Stockholm borde gå emot Sala, skulle, enligt Jernvägs-kommittéens förslag sistbex-örda bana dragas i krok öfver Upsala och såmedelst förlängas med 11 mil, ehuru, enligt motionärens åsigt, den lilla staden Upsala icke vore en ort af deri betydenhet, att hela det öfriga norra och vestra Sverige äfvensom hufvudstadens intresse samt angelägenheten af hufvudstadens förbindelse med en stor och betydande del af riket borde uppoffras för undanrödjande af den farhåga staden Upsala hyste för en medtäflare vid Örsundsbro eller endast för att erhålla -J timmas kortare väg emellan Upsala och Stockholm. Oberäknadt den genom jernvägens dragande öfver Upsala uppkommande tillökning i våglängden, vore jemväl terrängförhållandena gynnsammare för den direkt på Sala gående rigtningen, enär lutningarne af 1 på 100 på den förra linien öfverstege enahanda lutning på den sednare med cn längd af 33,000 fot, hvaraf äfven följde att kostnaden för vägen öfver Upsala med nära 200,000 R:dr öfverstege kostnaden för vägen rakt på Sala, äfven om i sammanhang dermed byggdes en föreningsbana från Örsundsbro till Upsala, hvaremot, derest anläggningen af denna sistnämnda, såsom andra bibanor, öfverlemnades åt den enskilda företagsamheten, uppstode en besparing för Staten af 1,800,000 R:dr. Men äfven om vägen emellan Örsundsbro och Upsala byggdes af Staten, visade sig det ofördelaktiga i terrängen för banan öfver Upsala deraf, att ehuru Staten på detta sätt komrne att bygga 1 mil 4,700 fot längre jernväg än om banan ginge öfver Upsala, kostnaden dock blefve 200,000 R:dr mindre.
— Egare af Skeppsvarf, Fabriker och Manufacturier „ 10: —• — Handtverkare, med dem jemforlige Manufacturisler och andre, här icke särskildt uppräknade, Borgare „ 4: —- — Skepps-redare, för hvarje egande läst „ — 5. — 1 Femte Classens Städer. Handlande, Mäklare, Skepps-klarerare och Apothekare B:co R:dr 10: Egare af Skeppsvarf, Fabriker och Manufacturier „ 8: —- — Handtverkare, med dem jemforlige Manufacturisler och andre, här icke särskildt uppräknade, Borgare „ 4: — —• Skepps-redare, för hvarje egande läst , — 5. —• Och alla andra Fartyg, däckade eller odäckade, af Fem svåra lästers drägtighet och derutöfver, tillhörige köpingar, la' stageplatser, fiskare, som idka fraktfart, eller landtmän, för hvarje läst » — 4. Då Skepps-redare uppgifvit och blifvit taxerad för behållen inkomst utaf sitt Skepps-rederi, utöfver hvad den här intagna läste-afgiften utgör, erlägge han ej den särskildt stadgade läste-afgiften. Ega flere del uti skepp, påföres hela Bevillnings-afgiften Hufvudeller Correspondent-redaren. Intilldess uppmätning af Fartyg hunnit verkställas, böra sådane, som äro ouppmätte, af Taxeringsmännen anses lill den drägtighet, i lästetal beräknad, som, efter egarens uppgift, jemförd med de upplysningar, hvilka derjemte kunna erhållas, kan bestämmas. Om uppgift öfver egande Fartyg, se §. 64. §. 10. l:o. För följande, lill städerne hörande, personer skall afgiften, såvida den till Fem procent af inkomsten beräknade Bevillningen icke uppgår till högre belopp, bestämmas sålunda:
Jag anser detta stadgande vara både för vidsträckt och för strängt. Huru skall det blifva möjligt att så hastigt få en så stor mängd af skolor oqh lärare? Vi hafva i Riket 2,453 socknar, om jag ratt minnes. Att nu, inom 5 år, få så mångå skollärare, som behöfdes, särdeles om man skulle på en gång inrätta både fasta och omgångs-skolor i större församlingar, blefve väl omöjligt. Och om det vore görligt, så vunne man troligen ingenting annat, än att man finge personer, som väl holle till godo de af församlingarna sammanbragta lönerna, men saknade skicklighet alt fullgöra motsvarande skyldigheter. I Norrige var man vida försigtigare: 1 §:n af nyssåberopade författning om skolväsendet derstädes lyder sålunda : ’’Efterhaanden, sorn de nuvamende klokkere eller degne paa landet afgaae, skal i ethvert praestegjeld, hvor saadant ikke allerede maatte vaere skeet , beskikkes for enhver kirke i pracstegjeldet en kirkesanger, der tillige skal vaere skoleholder. På samma sätt tror jag alt man borde gå tillväga här, saktmodigt och verkställbar^ om man vill hoppas någon nytta af sina ansträngningar. 4:° ‘'alt undervisning i de fasta skolorna bör gifvas minst 8 månader om året, samt alt denna lid skall indelas i terminer så, att barnen, de öfriga 4 månaderna, dels om sommaren, då deras närvaro bernina för biträde vid skörden och andra landtmanna-göromål vore behöflig, och dels vid jultiden kunde vara bemma från skolan ; dock alt communerna sjelfva ägde att, efter de inom hvarje förekommande omständighet, ifrågavar. terminer närmare bestämma.” Jag skulle först önska, att Utsktn ville utbyta ordet ”cora muner” mot ’'m e n i g h e t e r’’ eller ’’f ör sam I i n g a r.” Begge delarna kunna passa, och det vore väl att slippa främmande ord i våra författningar lika väl sorn i vår lagbok. I sjelfva saken anser jag , lika med Hr Ribbing i hans reservation, att 8 månaders läsetid är alldeles för lång.
Det är sannt att hustrun derigenom har större rätt än mannen; men Utsk. har trott, på sätt jag redan haft äran anföra, att mannen ej ogerna skulle se, att hustrun sålunda för framtiden ägde ett ytterligare stöd i den större förmögenhet, som derigenom kunde henne Den 9 Februari f. m. 387 tillfalla. Någon skada träffade derigenom ej honom; det skulle vara aflägsnare arfvingar, som kunde få något litet mindre. ■Jag ber att få upprepa den mening, hvarmed Utsk. slutat sitt utlåt, ”att, då dessutom lagstiftande makten nyligen, medelst vidtagna förändringar i lagstiftningen, sökt ordna makars egendoms-förhållanden och rättigheter, samt täta förändringar i en sä vigtig och i enskilda lifvet så ingripande lagstiftningsgren lätteligen leda till osäkerhet och oreda, så ansåge Utsk. sig äga tillfyllestgörande skäl för sitt vördsamma afstyrkande af berörde motioner”. Jag instämmer deruti. Jag älskar för min del ej att genom för täta förändringar ytterligare inveckla lagstiftningen i detta ämne. Gr. Mörner, Carl Göran Dellof: Den förmån, sorn, enligt den vid sista riksdagen antagne lag, tillkommer enka, innefattar ej rätt för henne till morgongåfva i alla händelser, utan endast i det fall att barn ej efterlefva. Det är således blott i den händelse att aflägsnare slägtingar tillträda arf efter mannen, som förmånen af morgongåfva äger rum för enkan, och vid sådant förhållande torde ej eller någon särdeles obillighet kunna anses ligga i det ifrågavar. lagsladgandel. Man bör äfven vid bedömandet af denna fråga ihågkomma att, då skilnaden emellan aflingejord och arfvejord är på landet bibehållen, så skulle, om i ett bo egentligen endast arfvejord finnes, enkan kanske ej erhålla någonting till sitt uppehälle, derest hon ej får tillgodonjuta morgongåfva. Uppå dessa och de af Gr. Sparre redan anförda skäl, får jag för min del tillstyrka bifall till betänk. Gr. Lagerbjelke, Gust.:
VIGGO begrundande. Ja, ja. För en finkänslig kvinna måste det vara den största olycka på jorden. LOUISE ryser till. Hu! Att få hela sitt lif besudladt ... forntid och framtid ... allt ett tjockt, smutsigt streck draget öfver allt som man känt fint och friskt och omedelbart och omedvetet den drömda lustgårdens blommor och buskar och träd förvandlade till slemmig tång paradisets frukter till stinkande svampar och vid allt detta, att minnas den tid, då man låg i gräset och såg blåa drufklasar skimra i solen öfver sitt hufvud man behöfde endast sträcka ut handen för att nå dem man dröjde bara derför, att man ville välja den vackraste ^Räcker honom sin hand.^ God natt, Viggo. Du får inte vara ond på henne. Hon har lidit mer än någon vet om. Hon går in i sitt sofrum. Han står ett ögonblick stilla, försjunken i tankar; vänder sig om och går mot dörren, stannar igen och ser ut i trädgården. Lyktorna ha börjat slockna, men månen skiner klart öfver buskarne derute och genom det stora fönstret in i ateliern. Han stirrar ett ögonblick ditut, drar en djup suck och går långsamt sin väg. LOUISE kommer från sofrummet, klädd i en morgonrock af ljusrödt siden med spetsgarnityr; hon släcker lamporna, sätter sig till pianot och slår an ett par enstaka toner, hvilka efterhand öfvergå till en melodi. Slutligen börjar hon sjunga: »Och jungfrun hon skulle sig till ottesången gå. Tiden görs mig lång. Så gick hon den vägen åt höga berget låg, Men jag vet att sorgen är tung. » ALLAND kommer sakta in. Stannar och ser på henne medan hon sjunger. När hon slutat går han bort och lägger sin hand på hennes hufvud, böjande hennes ansigte uppåt. Hvad tänker du på, när du sitter så här ensam? LOUISE. På dig. Alltid på dig. ALLAND. Och hvad tänker du om mig? LOUISE. Att du är bergakungen, och att jag kunde sitta här i hundra år och tro att några veckor förflutit. ALLAND kysser hennes panna. Du gör mig nästan rädd. LOUISE. Med hvad? Att jag är så lycklig? ALLAND. Ja. LOUISE
Rikets Ständer hafva funnit detta förslag förtjent af uppmärksamhet. Det måste nemligen medgifvas, att vid ändring af förhållanden, vid hvilka allmänna begreppet sedan längre tid vant sig och då härvid tillämpas nya grunder för de sålunda ändrade bestämmelserna, svårighet möter och någon lid erfordras lör allmänheten alt göra sig förtrogen med dessa nya förhållanden. Denna svårighet ökas ärtnu mer, om de till efterrättelse ländande föreskrifterna, hvilka elta behöfva rådfrågas och tillämpas, måste sökas uti många olika författningar. Ifrågavarande stadganden, allt efter hvar och ens olika lelnadsställning, förallmänheten särdeles vigliga, höra ej heller lemna anledning till någon tvetydighet i afseende pä de mer och mindre stränga bestämmelserna om ansvar lör öfverträdelse af löreskrillerna. — Rikets Ständer hafva derföre, med anledning al det framställda förslaget, funnit sig böra hos E K. Majit i underdånighet anhålla, det E. K. Maj:t täcktes låta uti en förordning sammanfatta alla nu gällande stadganden om mätt och vigter samt deras justering och arfvodet härför. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 25 Juli 1863. Uppläst och godkändl hos Ridd. och Adeln den 19 Aug. 1863. Presle-Slåndel den 19 Borgare Ståndet den 19 Bonde-Ståndet den 19 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Majits nådiga Proposition, angående bestridandet af begrajningsoch öfriga kostnader med anledning af H. M. Enke-Drottning Desiderias dödliga frånfälle. ("Stats-Utskottets Utlåtande N:o 131.) Uti Proposition till Rikets Ständer af den 9 Januari detta år har E. K. Majit behagat i nåder meddela, att, enligt upprättad och i Kammar-rätten utan anmärkning Expeditions-Utskottets Förslag till underd. 13 granskad redogörelse för de kostnader,. som, med anledning af Hennes Maj:t Enkedrottning
St. sjelfve behandlade denna fråga vid sista riksdagen, då två Stånd stannade emot två', och frågan förklarades böra förfalla, emedan det var en ekonomisk fråga; ty hade det varit en bevilln.fråga, så hade det bort gå till förstärkt StatsUtsk. Det var blott dessa få ord, som jag önskade få tillägga. Jag vidblifver mitt förra yttrande i ämnet, och tror det vara bäst, att denna afgift får fortfara på samma sätt som hittills. Hr Ribbing, Arvid: Man har velat försvara ifrågavar. afgift på den grund, att stadgandet om dess reglering ej skulle vara ett bevillningsmål, utan skulle tillhöra den ekonomiska lagstiftningen; och om nu så vore, så vill jag blott uppläsa den sista raden af 60 §:n Reg.Ftn, der det står: ’’Ej heller rnå Konungen Statens inkomster förpakta eller, ”till vinning för Sig och Kronan eller enskilde personer och 3o8 Den aa Augusti e m. ’’corporationer, några monopolier fastslälla.’’ Oin det nu icke är någon allmän bevilln., ulan blott en afgift, sorn utgår till en Corporation, nemi. de som bo i Stockholm, från liela landet, som skickar varor hit; så måste den åtminstone hänföras under denna rubrik, och är då lika litet lämplig eller kan anses riktig utan R. St:s bifall; alltså torde skatten ej böra bibehållas. Vidare har man sagt, att afgiften ej är särdeles betungande, enär man erfar, att, densamma oaktadt, man fortfar att begagna sjövägen, och ej bryr sig örn att taga den lulloch afgiftsfria landvägen.' Detta torde nog hafva sin riktighet. Skåne har t. ex. svårt att landvägen hitföra sina varor, och om afgiften äfven fördubblades 8 gånger ; så tror jag likväl ej, att den blef mera betungande, än att Skåningarne skulle välja sjövägen. Jag har sett en bok eller en tryckt uppsats, som innehöll alla Stockholms inkomster och utgifter, hvaraf resultatet i afseende på denna fråga är infördt i Utskts betänk., nemi. att
Att sedan Vi, med oinskränkt förtroende till Rikets Ständer, ovillkorligen överlämnat fastställandet av en ny Regerings Form, som för alltid skall grunda ett gemensamt Fäderneslands sällhet och självständighet, uppfyller Vi en för Vårt hjärta dyrbar och efter längtad plikt, då Vi härmed allmänt kungör den grundlag, som av Rikets nu samlade Ständer, efter noga överläggning, enhälligt fastställt och antagen blivit, samt till Oss i dag i förening med Deras frivilliga och enstämmiga anbud av Sveriges Krona och Regering, på Rikssalen överlämnat. Då Vi med livligaste rörelse och med ömt deltagande i det Folks öden, som lämnat Oss ett så oförgätligt prov av förtröstan och tillgivenhet, gått denna Dess önskan till mötes, har Vi fäst ett så mycket säkrare hopp om framgång i Våra oavbrutna bemödanden att bereda Fäderneslandets framtida väl, som Vårt och Våra Undersåtars ömsesidiga rättigheter och skyldigheter i den nya Regerings Formen blivit så tydligt utstakad, att de, med bibehållande av Kungamaktens helgd och verkningsförmåga, förena Svenska Folkets lagbundna frihet. Vi vill således denna av Riksens Ständer samtyckta Regerings Form härmed antaga, gilla och bekräfta. Vi efterskrivna Ständer, har inför det allmänna Riksmötet, som är sammankallat, gjort veterligt, att Vi Svenska Folkets Fullmäktige inträtt i rättigheten, att själva, genom upprättande av en förändrad Statsförfattning för framtiden förbättra Fäderneslandets belägenhet. Alltså har Vi upphävt de intill denna dag mer eller mindre gällande Grundlagar nämligen Regerings Formen 1772, Föreningsoch Säkerhetsakten 1789, Riksdags Ordningen 1617 och alla andra lagar, akter, ordningar, stadganden och beslut, vilka under namn av Grundlag inbegripits. Vi har överenskommit att för Svea Rike och underliggande länder stadga följande Regerings Form, vilken från denna dag skall vara Rikets främsta Grundlag. § 1 Sveriges Rike skall styras av en Konung och vara ett arvrike. § 2 Konungen skall alltid vara av den rena Evangeliska Läran, sådan den i oförändrade Augsburgska Bekännelsen samt Uppsala Mötes Beslut av år 1593 är antagen. § 3 Konungens Majestät skall hållas i helgd och vördnad.
Hvad Herrar Revisorer uppgifvit sig känna om bokföringssättet inom Europas största Mariner, der antalet fartyg är mångdubbelt större än det Svenska Marinen sannolikt kommer att uppnå, är en kännedom, som utan tvifvel vid blifvande omarbetning af reglementets föreskrifter och bokförings-method kan blifva till mycket gagn; dock lärer utan tvifvel den personal, sorn användes, vara lämpad efter det arbete, som förrättas; och synes, att domina åtminstone af Franska Marinens rullor, den civila tjenstemannapersonalen der vara, i förhållande till Flottans storlek, vida mer omfattande och mångtalig än hos oss. Huruvida en påkallad förändring må komma att äga rum, torde bero på Eders Kongl. Maj:ts nådiga beslut, Vid § 3. Hvad beträffar den af Herrar Revisorer yrkade förändring med anslagen till Flottans nybyggnad och underhall, sa att dessa, i stället för det sedan 1850 ars riksdag skiljda anslaget till »nybyggnad» och »underhåll», hädanefter åter måtte sammanslås, tyckes detta hafva” skäl för sig, emedan Eders Kongl. Majit derigenom bättm^bllfvörH^ tilMälle att fördela medlen till de arbeten, hvartill de lämpligast och i''fränist^röihhlter^böfa' användas. Vid § 4. Revisorerne hemställa, att inventering af material-förrådet måtte äga rum hädanefter omkring hvart 6:te år. Material-förrådet är visserligen det största vid Flottans härvarande Station, men dock finnas ännu andra dyrbara förråder, såsom artillerioch ammunitions-förrådet, skeppsinventarie-förrådet samt beklädnads-förrådet och pföviant i JmnM *4 "'' V '’ 1 " * * J abjäbnxm 324 — magasinen, hvilka, i händelse någon egentlig fördel med inventeringar är att vinna, jemväl borde inventeras.
6 Torde genom reglering af dessa L):o 127. ?rcg:lers bcvär:s-distr., kunna jem Öfverskott 291. j nas* Öfverskottct kan intagas i reg.-bat. Bristen torde, derigenom att sjö-bev. ock exerceras, blifva fylld. Ilar ej fullt antal erforderligt befäl för en manöver-bat. och idep.—bat., svarande emot 3 comp. \bcfäl, 1 bat.-chef och 1 adjut., se nedanföre 5:te [punkten. ii 835 års förslag upptager /jjSBy man. Öfverskottct är således 1,729 man, hvaraf synes att reg: te t borde hafva befäl för 3 hallner. Stamsoldater, eller till det minsta ständige corporalcr, äro äfven nödige. ( Öfvcrskottet är 840, hvaraf en sjette manöv.- I )bat. således borde bildas. — Se nedanföre 5:te i (punkten i afseende å tillgång på befäl. jf Öfverskott io3, intages i dépöten, eller tilldc|las Wenni. Fältjägare-rcg:te. J Formeras särskilda tiraljör-plutoner, kan öf) verskottet, beväring af bataljonerna emot tagas. ; 1 Öfvcrskottet i WcstcrNorrland är 608, deraf j3oo tilldelas Jemtlands jägare till fot; 100 häst(jägarne, och 208 fotbatteriet. 3 l Befäl saknas. 100 man af dc högst upp i Iana Idet roterade Wester Norrlands båtsmän, torde ! ) lämpligen kunna utgöra underbefäl och staraq (trupp för denna bevaring. r:o. Stammens styrka är upptagen till 22,700 man.