Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För öfrigt torde Rikets Ständer allenast behöfva omförmäla att ännu några mindre förändringar ansetts ändamålsenliga, äfvensom att vissa uteslutningar af stadganden, som äro antagna i Finans-komitéens förslag, föranledts dels deraf att Rikets Ständers nu ifrågavarande förslag afser allenast banker med rätt att utgifva egna banksedlar, dels deraf, att den utaf nämnda Komité ifrågasatta s. k. Allmänna Svenska Banken icke kommit till stånd. På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, och i enlighet med hvad Rikets Ständer för sin del beslutat, få Rikets Ständer hos E. K. Maj:t i underdånighet anhålla att E. K. Majit, med upphäfvande af Kongl. Kungörelsen angående inrättande af enskilda banker eller diskonter af den 14 Januari 1824, för så vidt densamma afser dylika anstalter med rätt att utgifva egna banksedlar; Kongl. Kungörelsen angående enskilda banker, hvilka utgifva egna kreditsedlar, af den 9 Januari 1846; Kongl. Förordningen angående vissa lagbestämmelser med afseende på enskilda banker af den 6 Oktober 1848, och Kongl. Kungörelsen om vissa ändringar och tillägg vid Kongl. Kungörelsen den 9 Januari 1846 angående enskilda banker, som utgifva egna kreditsedlar, af den 10 November 1855, — måtte täckas, i öfverensstämmelse med bilagda, af Rikets Ständer antagna förslag, i nåder utfärda Lag om enskilda banker, med rätt att utgifva egna banksedlar. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 23 November 1863. Expeditions-Ulskottets Förslag .lill underd.
Kommitterade hafva uppskattat vedprestationen lill 606§ stafrum å 2 B:dr 36 sk. 10 r:st, utgörande årligen 1,679 B:dr 27 sk. 3g rist, eller i kapital 55,59 1 R:dr 4 7 sk. 2g rist Banko; hvaremot bruksegarne, som ansett ett större hemmantal, än hvad Kommitterade kunnat medgifva, vara levereringsskyldigl, antagit årliga leve - Kongl. Maj.is Nåd. Skrifvelse N:o 40. 9 levereringen till 713’ stafrum, derför de yrkat ersättning med 3 R:dr 16 sk. för hvarje stafrum, utgörande årligen 2,573 Ridr 4 sk., eller i kapital 47,541 R:dr 32 sk. Banko. 5: o) Hembudssltyldigheten: Då Kommitterade kommit till den öfvertygelse, alt Dylta bruksegare, för att kunna drifva brukets tillverkning i samma skala, som hittills skett, böra finna sitt vedbehof fyldt från allmänningarna, hafva Kommitterade i följd häraf ansett, alt liembudsskyldigheten, sorn icke heller på sednare åren begagnats, ej vore af någon verklig vigt för bruksegarne; och Kommitterade hemställa för den skull, om icke förlusten af denna frisocknarnes skyldighet, såsom för bruksegarne skenbar, lämpligast och rättast må ersättas genom qvittning mot de lika skenbara förmåner, som enligt hvad det följande utvisar, kunna komma alt bruksegarne erbjudas. Bruksegarne hade deremot i qvittningsväg medgifvit endast en nedsättning i hembuds-skyldighetens år 1830 uppskattade värde till hälften, så att af detta värde, upptaget till 1,09 7 R:dr 15 sk. 8 r:sl årligen, blott hälften skulle behöfva kontant ersättas med ett kapital af 10,9 73 Ridr 12 sk. 8 rist banko. 4:o)
Härförutan har det synts Revisorerne, att, då, med hänseende till det med förlags-låne-anslaget åsyftade ändamål, det borde förutsättas, att dylika understöd icke medgåfves för andra, än sådana fabriks-anläggningar, af hvilkas uppkomst det allmänna kunde hemta större fördelar, något bedömande af dessa anläggningars jemförelsevis större eller mindre värde, sedan deras anspråk på låne-understöd af allmänna medel en gång blifvit erkände, icke lämpligen kunde eller borde ega rum, helst, vid sådant förhållande, och i betragtande af förlags-låne-fondens inskränkta tillgångar, det blefve omöjligt för redan lånberättigade fabriks-idkare att ens approximativt beräkna tiden, då de kunde af dem beviljade lån komma i åtnjutande; hvaraf åter följden möjligen blefve, att mången tillämnad högst vigtig fabriks-inrättning för det allmänna ginge förlorad. På grund af hvad sålunda anmärkt blifvit, få Rikets Ständer, som dela Revisorernes åsigt om vigten deraf, alt låne-sökande utbekomma dem tillerkända förlags-lån i den ordning, de blifvit beviljade, sådant härmedelst hos E. K. M. underdånigst anmäla. 3:o Med godkännande af den i 1835 års Revisions-Berättelse yttrade åsigt, att, då alla utgifter för Ull-Contoiret i Norrköping samt ull-sorteringeri derstädes m. m. bcstriddes af UU-Disconten, följaglligen ieke allenast alla under årets lopp utgående arfvoden till de i och för ull-culturen anställde personer, utan ock alla extra utgifter, som af Ull-Contoiret bekostades, borde å elt conto i hufvud-boken upptagas, så att fondens samtliga utbetalningar för ull-culturen, som ditintills blifvit å serskilda conti uppförda, måtte synas på ett ställe och således kunna med större lätthet öfverskådas och bedömas, Bih. till R. St.
clliilel~, o., fru, Cl: esoii, E., friiken, C1: irholiii. Eiiiiiin., frii, i Clnrliolii.i, 1,eoiitiiie. frökeii, a Clnw, C. A., iiietl. doktor, Claus, Ebba, fru, Sbockholm. Cleoyhas, Nnrin, fru, Haininnrby, .firle. Cnattii~gicts, d f h i id, friiken, Nora. Col linnder, Gerda, fröken, Liiiid. Coriieil, Aiiiia; fru. Siiiidsvnll. Coyet. l: Ieiiriette, frii, Tnriip, Sk: rl) ersjG. Crniiith-, ULh, f rii, 8tocltliol iii. Croiiiiis, Heddh, frökeii, Stocklioliri. Criisebjörii. Angrista, fru, .. UirieA. Cnuclale, Elisal&gt;etli, iiiiw, Ofverfis, G ö t e borg. Stockholiii. Cygiiieiis, Berin, frii, Siocklioiiii. Cöster, I i l y, fröken, Uriderik, ~ d d &amp; vn1I: t. Dahl, Hildn .. fri:, ' I ' orsjö, Skiiriip. Dnlilherg, Cnroliiie, f r ~ i. Maliiiö. Dahlberg, J. Y., l: ~rii.ksegare, Bollstn, N y land. Dahlborp, C. J., hoklinuillnre, Stockh0: lli. Ddilkii, Ester, fröken, Kristiiieliniiiii. Dnhleriis, Sofia.,. fru, St,ockholiii. Datilgreu, Anpusta, fri], Skarn. Seffle. Dnlilgreii, bii ii: ^. frii, Krc~kst: ~, D: tlilyreii.
saker, som man kanske bör ta i betraktande... innan... man går till de yttersta konsekvenserna... (Tvärt.) Men Nå... ja... ja... Du tar så häftigt i. Det fins ANDRA AKTEN här tala vi bara om andra, och inte om oss själfva, och ändå fins det mycket, som... SIGRID. Som vi borde förebrå oss själfva... Jo, jo, men! WOLFF. honom? Jag tänkte på Kristofer. Vill du jag skall tala med Det ringer. SIGRID. ord till mamma om Kristofer! Mamma? (Tittar i dörren till vänster, lågt till Wolff.) Inte ett TREDJE SCENEN DE FÖRRA. FRU GERMAN. Fru German i hatt och kappa kommer från vänster. FRU GERMAN. Hvad ser jag? SIGRID. Mamma ser rätt. FRU GERMAN, omfamnar Wolff. Gustaf! Välkommen min kära gosse, välkommen! WOLFF. Tack, tack! Hvad tant ser frisk och rask ut. VÄRFLOD FRU GERMAN. hatten. (Till Sigrid.) Pastorn kommer efter om en stund. SIGRID. Åh ja, gudskelof... Nu skall jag bara ta af mig Hon, som han talade om, är här. FRU GERMAN. Här? Inte känner jag henne? SIGRID. sig på min soffa en stund. Kanske mamma vill tala med henne sen? FRU GERMAN. Hon var så trött och sjuk, att jag lät henne lägga ville skvallra om. När kom du? Ja. (Till Wolff.) Nu förstår jag hvad Charlotte inte WOLFF. öfver er. I morgse med nattåget. Jag slår ned som en blixt FRU GERMAN. Ja, himlen har varit litet mulen. WOLFF. att jag hade våren med mig i remmarna i stället för vinterrock. FRU GERMAN. Mulen? Här är ju vår och solsken. Charlotte sade, och tar af mig kappan, så få vi språka en stund. Hon tar sin hatt och går in i sitt rum. Det vore godt, det. Sitt nu, medan jag går in ANDRA AKTEN FJÄRDE SCENEN SIGRID. WOLFF.
Jag har med särdeles nöje afhört den utaf Frih. af Ugglas nu föredragna motion ang:de ett anslag af 12,000 rdr årligen, att användas till arfvoden å 500 rdr för en första provincial-läkare uti hvarje län. Såsom fullkomligt rigtig anser jag (och jag vågar tro, hvar och en annan Landshöfding här i landet skall deruti instämma) den åsigt vara, som finnes uttalad i motionen ang:de nödvändigheten deraf att K. M:s Befallningshafvande, för helsovårdsangelägenheterna och kontrollen öfver sättet huru de verkställas, må ega att tillgå en med afs:de derpå specielt anställd tjensteman, hvilken genom ådagalagda högre kunskaper och under föregående tjenstgöring förvärfvad erfarenhet, samt visadt nit och skicklighet, blifvit till sådan tjenst befodrad. Man skulle kunna ifrågasätta, huruvida förhöjning i aflöningen är nödig, för så vida denne läkare bor i samma stad som Landshöfdingen, men då ifrågavarande läkare icke lärer få tid att åtaga sig någon större enskild praktik, samt äfven, om hans tid, i följd af en större förmåga, dertill lemnade tillfälle, det likväl icke är troligt att någon skulle vara hugad att betala årsackord till en läkare, hvars biträde man, med afseende på hans städse återkommande resor i länet, icke kan när som helst påräkna, kan jag icke frångå den öfvertygelsen, att den äskade löneförhöjningen är högst behöflig, redan såsom en ersättning för de genom berörde tjenstebefattning förlorade enskilda inkomster. På de af motionären andragne skäl samt med hänsigt till hvad vid sista riksdagen blifvit af K. M. uti dess Nådiga Propos. Den 28 November e. m. 217 i ämnet anfördt, anser jag såsom särdeles önskvärdt, att StatsUtsk:t måtte tillstyrka bifall till motionärens framställning. Hr Prytz, Lars Adolf: Med stöd af den erfarenhet jag vunnit under den tid jag varit Landshöfding, anser jag mig ega allt skäl att tillstyrka bifall till hvad af Frih. af Ugglas uti förevarande motion blifvit yrkadt.
Beredningen af filtar oöfverträffad. Otto Elmgren, [293] Vesterlånggatan 66. •J RÄMLÖSAMIN NYA PRISKURANT ÖFVER RIKHALTIGA FÖRRÅD AF ALLA SLAGS PLANTSKOLEARTIKLAR^ AR NU UTKOMMEN V i l l n å g o n af Iduns är. läsare låna en redbar ordinarie tjensteman i staten 600 kr. att med 6 proc. r:ta återbetalas under de tre första åren? Svar till » Casten » torde godhetsfullt insändas till Iduns redaktion. [4si] [433] OEH TILLSÄNDES ÄT FRANKO, " ^jg Helsingborg i sept. N k P &gt; J E N S 0 0 STÖRSTA LAGER AF M O D E &amp; TILL UTSTYRSLAR: G-ARNORINGSARTILILAR till Klädningar och Kappor. Idun Stockholm. Iduns Kungl. Hofboklr. Prenumerationspris pr år: Idun ensam kr. Iduns Modet., fjortondagsuppl. » Iduns Modet., månadsuppl. » Barngarderoben » Fredagen den 15 juli 1898. Allm. telef. Rikstelef. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Redaktionssekr. : J. Nordling. ll:te år g. Utgifningstid: h v a r j e fredag. A n n o n sp ri s: 36 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » Lösnummerpris 15 öre 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. (lösnrr endast för kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Augusta Wadsberg. (» Ester ».) Damernas egen Iduu var knappt årsgammal, då j a g af några bland » Esters » många vänner och beundrare blef ombedd att skrifva texten till den bild, som i dag pryder denna tidnings första sida.
St. tillsatte den aucloritet, hvilken hade sig uppdraget att emottaga och fördela stats-inkomslerna, och vidare att denna aucloritet skulle hafva sig förbehållet att i uppbördsväg utöfva ett slags förmanskap öfver den verkställande maktens embetsoell tjenstemän. Jag finner äfven en annan betänklighet emot att lemna bifall till den föreslagna förändringen, nemi. den, alt det skulle förorsaka alldeles icke redighet utan oordning uti dessa saker, på sätt både af den föreg;de talaren och af reservanterne blifvit anmärkt. Icke eller anser jag, att genom den föreslagne åtgärden någon besparing kunde vinnas, ty otvifvelaktig! skulle, i st. f. minskning af embetsmanna-personalen, tverlom i och för controllerne och redovisningen för dessa medel en icke obetydlig tillökning uti en redan förut talrik embetsoch tjenslemanna-corps blifva behöflig. Jag anser mig äfven böra upptaga ett annat skäl, som blifvit anfördt till stöd för den före - Den 14 Dccem!>er e. ra. 387 slagne ålgården. Det står nemi. uti inledning lill Utsk:s betänk.: ”Del vore, i motionärens tanka, olämpligt, att ett och samma verk fungerade både såsom bokhållare och casseur. Dessa egenskaper förenade K. Slalscont. bos sig, enär alla extra-ördinarie inkomster af detsamma förvaltades, så väl i afseende på uppbörd sora fördelning, och detta utan ansvarig redovisningsskyldighet, så vida utgiften kan styrkas genom ett K. biv, contrasigncradt af en vid inträffad revision redan afgången Depart:s-chef.” .lag anser, att detta yttrande, minst sagdt, är otillbörligt, ty vi måste härvid ihågkomma, att sedan deparmental-styrelsen är antagen, skola alla Konungens rådgifvare vara närvar, då beslut fattas. Deras tankar skola föras till protocoll, och enligt grundlagarne skola dessa protocoll granskas af ett Const.Utsk. Månne icke då tillfälle är för national-representationen att iakttaga de åtgärder, som omständigheterna kunna föranleda. Jag anser således det andragna skälet för ifrågavar. åtgärd helt och hållet förfalla.
Utskottets beslut rörande ifrågasatt inskränkning af husbondes rätt alt aga sitt tjenstehjon. l'å grund af de ingifna motionerna påyrkade nemligen jag alt husaga, om den ej kunde borttagas helt och hållet, mätte så inskränkas, att husbonde ej egde slå sin tjenare blå eller blodig, men icke ens på denna inskränkning ville pluraliteten inom Utskottet ingå, utan bibehöll husbonden vid rättigheten att slå tjenaren efter behag blå och blodig, endast han ej sloge honom så att han blef lam eller lytt. Jag anser mig endast böra anföra detta förhållande för alt bos Rikets Ständer få Utskottets beslut ogiiladt och vågar hoppas att Betänkandet varder till Utskottet återremitteradt af Peller Jönsson från Jönköpings län och af Magnus Månsson från Östergöthlands län, under förklarande att de förenade sig med Sven Ersson. Af Herr Grefve Sparre, E., är anmäldt, alt han ej öfvervarit ofvanberörde motioners slutliga pröfning. STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus 1857. Sammansatta Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande N;o 43. 1 ]V:o 43. Ank. till Exp.-Utsk. den 2 Jan. 1858, kl. 7 e. m. Betänkande, i anledning af väckte motioner om skyldighet att borttaga grindar å allmänna vägar, m. m. Uti motioner, som blifvit väckte: hos Högloft. Ridderskapet och Adeln af Herr Friherre Tersmeden, iV., hos Vällofl. Borgare-Ståndet af Herr Ekholm, G. F., samt hos Hederv. Bonde-Ståndet af Anders Larsson från Orebro län, har Rikets Ständers uppmärksamhet påkallats för åtgärders vidtagande till hämmande af det missbruk, som i flere landsorter vore rådande vid grindars uppsättande öfver allmänna vägar.
Den 25 September. 963 ! pannerymd, wissa wäkt och steg till förekommande af korporationers inträng, försäljningens förknippande med tillwerkarens forscdlar rc., och i synnerhet att inskränka eller betaga de Städer tillwerknings - rättigheten , där denna wara mäst ätgär, där desi tillwerkning blir af de största fördelar» Oagtadt hclgdcn af dm mana, som Nu i mer än zo är stadfästat ett sädant monopolium ^ wägak jag höja min röst deremot, emedan jag anserdenna inskränkning säsom stridande emot dessa Medborgares rätt, såsom en fals? uträkning bäd-e för Staten och cnskildta. Erfarenheten har wisat, att det är endast en fullkomlig frihet, som förekommer ikadelig Spannrmäls r conftlmlion ^ att förbud icke ästad, komma brist pä Bränwin, endast höja priset, att föreskrift äf korrt tid för tillwerkning och inskränkt pairiierymd, endast werka den bättre SädenS anwändandc, att under tilläten tid hwarkcn tillwerkning eller consnmtion särdeles tilltagit. Förbud hafwa icke wrrkat till besparing. Det oagtadt consnmerar merendels en gifwen Folkmassa en wiss quantilct Bränwin, och dä Folkmassan som consnmerar alltid blir ben samma, kan rn fullkomlig frihet icke betydligen öka ätgängen. Detta skäl korporationers inflytande. Man har talat om, att torporationrr, ägande denna tillwcrkniNgS-rättighet, skulle kunna styra SpanncmälS-priserne och blifwa mästare af denna handel, men dessa corporationer kunde all, drig hafwa annat interesse än att nedsätta priscrne; om det skulle ske genom införskrifning af utläNsk Spänne, wäl, har ju Kronan uti rättigheten att höja Tullen ett band pä denna stags sammangaddning emot Jordbruket s Skulle det äter ike genom BräNwins förKttrande till bättre pris, kan det ju endast hafwa inflytande pä denna tillwerkning, och dä Regeringen til, läte
Län vore vanligt, ett helt Skatteeller Krono-Hemman hade 3i D:rs ränta efter Jordeboken, erhölles jordägande eller skatterättighetefi af Hemmanet mot en skatterätts-fordran af 3i D:r, då den härrörde af Hemman inom samma Provins, emedan Jiquiden skedde efter räntornes uträknande med förvandling å ömse sidor, och då ett helt Hemman i nämnde Län. vanligen vore värdt minst 2000 R:dr B:co, men en skatterättsdaler gällde i3 R:dr 16 sk. efter det man och man emellan antagne och äfven af Kronan fastställde priset derå för bytesfordringars godtgörade, utgjorde efter denna utredning 3r D:r — 4'3 Rtdr 16 sk., i hvilken händelse Sökanderne för sin skatterättsfordran 63 D:r eller 84o R:dr skulle af Ädelforss hemmanen erhålla skatterätten till en hemmansdel, värd sistnämnde belopp, på hvilket sätt Staten icke gufve 144 Stats-Utskottets för fordringorne större ersättning, än som deremot verkligen svarade; yrkande Hr Dankwardt tillika, att antingen sådant eller ock att motsatsen, nemi. att ersättningen skall i hittills vanlig ordning meddelas, tydligen uttryckes, på det att icke, vid verkställigheten af R. St:rs beslut, nya tvifvelsmål om rätta förståndet deraf inåtte uppkomma; hvarjemte Hr Danckwardt sökt vederlägga Hr Thams uppgifter, i afseende på det olika behandlingssätt, som i enahanda beskaffade frågor skall äga ruin, då Kronan vore fordringsägare; med anledning hvaraf Hr Tham ytterligare yttrande afgifvit. Hr Domprosten Heurlin har, under förklarande, att han i hufvudsaken gillade Utskottets Betänkande och medgåfve, det Hrr af Wetterstedt och Adlerbrant erhålla införsel i de under Ädelforss lydande, af Sökanderne uppgifna Hemman och Lägenheter till så stor del, som svarade emot deras godkände och nu innehafvande Skatterätts-fordringar, yttrat lika åsigter i ämnet med Hr Danckwardt, och uti hvilka Hr DoraProsten
Orolig öfver det långa dröjsmålet härstädes, gjorde jag, för att från en större höjd få en fullständigare öfversigt af isens läge än den, som genom rekognoscering från båt var möjlig, en utflygt till ett i granskapet af ankarplatsen beläget berg, som enligt barometermätning var 129 meter högt. Berget kallades af tschuktscherna HammongOmmang. Härifrån hade man en vidsträckt utsigt öfver det utanför liggande hafvet. Detta var öfverallt betäckt med tätt packad drifis. Endast närmast land sågs en öppen vattenränna, som dock mångenstädes var på ett betänkligt sätt afbruten af isband. Den plutoniska stenarten, af hvilken berget bildades, var nästan öfverallt genom frostens inverkan sönderbruten i kantiga stenblock, så att bergets yta blifvit förvandlad till ett ofantligt stenrös. Stenarne voro på vindsidan betäckta med en genomskinlig, glaslik, lätt affallande isskorpa, hvilken betydligt försvårade klättringen. Bildningen af en sådan isskorpa har jag förut iakttagit på Spetsbergens nordligaste bergstoppar.256 Den beror helt säkert på nederbörd af öfverkyld vattendimma, d.v.s. af vattendimma hvars droppar blifvit afkylda betydligt under fryspunkten, utan att de förvandlats till is, hvilket först inträffar, då de efter nedfallandet komma i beröring med annan is eller snö eller med något kantigt hårdt föremål. Det är en dylik dimma, som förorsakar riggens nedisning på fartyg, en för sjöfararen mycket obehaglig företeelse, hvilken vi fingo erfara under de följande dagarne, då Vegas tackling bekläddes med så stora istappar och så tjocka lager af is, att olyckshändelse lätt kunnat uppkomma vid isens nedfallande på däcket.257 Draggningarna lemnade här åt dr Kjellman några alger och åt dr Stuxberg massor af en cumacé, Diastylis Rathkei (Kr.), af Acanthostephia Malmgreni (Goës) och Liparis gelatinosus (Pallas), men föga annat. Vid
BERGENHJELM. Här? HANNA. salen.) Där har jag ställt allting i ordning på brickan utom en rätt. BERGENHJELM. Tusen och en natt! HANNA. själft. Det får du göra, medan jag springer efter den stora öfverraskningen. Åh, inbilla dig inte att bordet dukar sig Vi dukar härinne på bordet. (Visar ut i Lust, ja! Du ä' gudomlig! Så'nt kurage försvinner under ett par ögonblick och kommer tillbaka med ett stort fat ostron.) HANNA. Plats! Här kommer kalaset! Var så god! BERGENHJELM (sätter sig i förtjusningen). Nej, nej! Jag ä' inte vaken. Nyp mig! (Bergenhjelm går efter brickan och dukar. Hanna (Hanna nyper honom.) Aj, satan! Du ä' gudomlig! (Tar för sig.) Var det de, som ringde? ­ 80 ­ HANNA (nickar och räcker honom champagnebuteljen). Låt det smälla, men hårdt! (Han drar upp.) Får jag! Får jag! (Dricker.) Det gör ingen ting, att de sticker en med knappnålar rundt dals värdshus! Nu ä' vi där! På tu man hand! HANNA. fick vi lof att fara ensamma. Jag skulle ha Ja, när de andra inte ville följa med, så omkring. Det här sticker emot! Skål för UlriksBERGENHJELM. roligt i dag! Skål! (Dricker och skrattar) Tänk, BERGENHJELM. Stackars liten! Det skulle allt ta henne. HANNA. om Ada visste, att vi ä' på Ulriksdals värdshus! härfva (kastar sin näsduk om Bergenhjelms hals) och dra dig hem. BERGENHJELM. Aj, aj, aj! HANNA. blick! Kan du vara stilla och ordentlig ett ögonBERGENHJELM (måste resa sig och följa efter Hanna, som drar honom med sig). Ada lilla! Ada lilla! Aj, aj, aj! Då skulle hon nog komina med sin garn ­ 81 ­ HANNA (härmar Ada). bara på mig! Inga ögon åt höger, och inga åt vänster, BERGENHJELM.
Med 3o millioners rörelsecapital — om det verkligen är så stort—bortarbetar man icke ioo millioners skulder; och af en lika omöjlighet, att utur detta rörelse-capital, på en gång och hastigt, upphämta en summa, sorn kunde förslå till ett halft års krig, visar sig den oroande följd, att Svenska Folkets sjelfständighet kan en dag gå förlorad för inskränktheten af föregående financesystemer; eller ock ankomma på problemet af det förtroende, sorn, då faran redan vore inne, utländske capitalister skulle hysa för krigets utgång, och vår förmåga att efteråt betala, hvad vi förut icke förmått åstadkomma. För denna fara, äfvensom för den skuldsatte jordägarens räddning, gifves hjelpen blott i öfvergången till högre och vidsträcktare financeidcer, än dem vi nu följa; och anvisningen dertill är oss redan af 2:ne förtjenstfulle Den 18 November f. m. 73 medborgare gifven. Vid i8i5 års Riksdag liar Grefve von Schwerin antydt det Hypotheks-sy stern, som, i Tyskland, visat sin stora nytta; och nyligen har, i en från trycket utgifven skrift, Herr Generalen Grefve Björnstjerna ådagalagt användbarheten hos oss af det StocksSystem, hvars stora och förträffliga verkningar England och Frankrike bevittna. Om, som man försäkrar oss, villkoret för en sådan öfvergång ligger i den beslutade realisationen; så skall äfven jag högeligen önska, alt man ej måtte på tiden uppskjuta hvad som kan genast verkställas. Att realisationen, förenad med sådane financesystemer, kan och skall längre, än annars, bestå, derom är också jag öfvertygad; och mig synes då, att de financierer, som fört oss till det ena, borde vara angelägne, att också förskaffa oss det andra. Friherre Boye tilläde derefter munleligen: Det var en tidpunkt, då det bär upptogs illa, att man talade om penningeförlägenheten i Landsorterne och Jordbrukarens behof af låneunderstöd; men sådant bryr jag mig ej om. Allmänna ställningen visar nu tillräckligt detta behof; och jag vill derpå anföra exempel.