Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller derföre, alt jemte Bevilln.Utsk:s förslag, 1845 års taxa mätte uppläsas, på det att man derigenom må vinna en redigare öfversigt af det hela. 328 Dea 3 J u ni f. m. Sedan härefter återstående delarne af artikeln garn i såväl Utsk:s betänk., som 1845 års tulltaxa blifvit uppläsen, yttrade Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att, för fullständighetens skuld, 1845 års tulltaxa mätte blifva uppläsen äfven i hvad som angår ”bomullsoch linnetråd”. De i 1845 års tulltaxa vidtagne bestämmelser för bomullsoch linueträd, blefvo i anledn. häraf uppläste, hvarefter Frih. Cederström, Claes Rudolf, anförde: Täta lluctuationer uti lagstiftningsväg äro, enl. min tanka, i allmänhet taladt, serdeles skadlige och böra alltså undvikas, derest icke alldeles öfvervägande skäl föranleda till en motsatt åtgärd. Den orsak som här gjort sig gällande till föreslående af en märkbar ändring, mätte vara det välstånd, hvartill spinneriernas egare lyckats sig uppbringa. Det är visserligen ett här i Sverige ej sällan spordt förhållande, att raan ej väl unnat någon näring att uppkomma, och vinna någon framgång, förr än man genast vill åter undertrycka densamma. Mig synes dock ingalunda vara välbetänkt att gifva efter för nämnde rigtning, helst man med detsamma skulle beröfva statsverket den större inkomst, detborde erhålla förmedelst den högre tullen. Må raan ej mot mig invända att, då det bär endast är fråga om en nedsättning af, i ena fallet 1 sk., i det andra 4 sk., det ej skulle betyda mycket i det hela; ty pä stora qvantileter gör det ganska mycket; och spinneriegarne. som hoppats att man, just i följd af deras mödosamma sträfvande att upprätthålla sin näring, skulle finna skäl att befordra densamma, de gå kanhända snart under, om R. St. nu samtycka till ett sådant stadgande, sorn Bevilln.Btsk. föreslagit
Utskotts elen 2 uti denne månad afgifne, samt den 11 hos Borgare-Ståndet på bordet lagde Memorial, innehållande berättelse, om den handläggning, frågan rörande Embetens och Tjensters lämpligare reglering hitintills, vunnit, samt gjorde förslag, om åtgärders vidtagande till ernående af ett snart tillsättande af den i sådant afseende nödige ansedde Committé; fann BorgareStåndet godt på det sätt antaga Utskottettets uti berörde Memorial föreslagne andra alternativ, alt hos Kongl. Majit måtte i underdånighet anhållas, om tillförordnande af ifrågavarande Committé, uti hvilken Riksens Ständer må vara tillåtit, att bland sina Fullmäktige i Banken och Riksgälds-Contoiret äfven utse Ledamöter. S. D. Bo rgare-Ståndet lät sig föredragas Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 10 Mars, angående en mera allmän och utvidgad Näringsfrihet, afgifne Betänkande, hvaruti Utskotten hemställdt, om ej Riksens Ständer skulle till Kongl. Majit öfver - Prof. Uldr. d. ai April 181S. §2 5 lemna, att till förenande af allmänt och enskilt gagn , i Nåder meddela sådane rättelser och förbättringar af de rörande Handel och Näringarne nu gällande författningar, som (idert otimgängeligen klafver, utan att dervid hvarken rättvisa eller något Stånds Privilegier förnärmas. Hå Borgare-Ståndet i öfverensstämmelse med desse grundsattser redan vid 1812 års Uttima Biksdag, hos Kongl, Majit i underdånighet anhållit, att hvad som genom tidernes förändrade skick kan finnas mindre rättvist och lämpligt i sammansättning af det Reglernenfariska i Borgare-Ståndets Privilegier och rättigheter, skulle öfverses och förbättras. Och Ståndet har sig bekant, att en Comitté på Konungens Nådiga befallning dermed är sysselsatt , så och enär Spannmålsoch Victualie-handeln inom landet är fri och oinskränkt.
Grunder för Pensions-beräkningerij upptages i §§. 60, 61, 62 och 64 de förmåner, hvilka Bankens Tjenstemän och Vaktbeljente, då de sig om afsked anmäla, äga att på Bankens Pensions-Slat åtnjuta, med det stadgande slutligen i §. 63, alt: ”den Banco-Fullmäglige förut medgifne rättighet, att, i händelse af ohjelpligt sjukdoms-tillstånd och afgjord oförmögenhet att vidare gagna Verket, kunna förflytta en Tjensteman på Pensions-Stat, oaktadt han om afsked sig ej anmält, samt i sådane fall anordna hela lönen såsom pension, fastän föreskrifne lefnadsoch tjenste-år ej äro uppnådde, må fortfarande intill nästa Riksdag begagnas, då sådant, för göromålens säkra och skyndsamma gång eller verkställigheten för Bankens nya organisation, finnes oundgängeligen nödigt.” Efter öfvervägande af de föreskrifter Rikets Ständer sålunda meddelat och deras jemförande sinsemellan, hafva Revisorerne för deras del funnit att, under den i §. 33 af nu gällande Banco-Reglemente, omnämnde Aflönings-Stat icke kunna eller böra anses inbegripne de medel, hvilka utgå till de, i följd af den i vissa delar till verkställighet redan befordrade Organisation af Banco-Verket, med stöd af 63 ,§\ i samma Reglementej på Pensions-Slat förflyttade Embetsoch Tjenstemän.
Jag kan icke anse mig böra gilla ett oriktigt förslag, derföre att det Stånd, som förslaget närmast rörer, har så gjort, och detta är anlednm lill milt handlingssätt. Gr. Lagerbjelke har anmärkt, att jag i mitt förslag uplagit husegare såsom ledamöter af BorgareSt. Det har jag gjort endast så vida dessa husegare icke egde representationsrätt i någon annan egenskap, men jag hade derjemte, hvilket Utsk. icke har gjort, uplagit representationsrätt för embetsman, och deraf blef alltså en följd, att, efter mitt förslag, den som var embetsman, han skulle komma att representera såsom sådan och icke såsom husegare. Gr:n har sagt att husegarnes sysselsättning vore densamma som borgarnes. Ja, men endast så vidt som husegaren jemväl är näringsidkare, eller om husegaren icke bar någon borgerlig rörelse, utan blott till namnet är borgare, men för öfrigt icke befattar sig med något borgerligt yrke. Embclsmannen har möjligen sin största inkomst af lönen, och gan - Den 6 September f. m. 25] ska ringa af huset, samt är derföre likgiltig för huset, men intresserad för sitt embete. Gr:n säger, att Grundlagen visar, att en bonde icke kan vara representant såsom borgare. Jag vet icke hvaraf detta synes. Det slår i 15:de §:n Riksd.Ördn. att ”allmogen i hvart härad välje inom sig efter hemmantalet, till Riksdagsman af BondeSt., en, inom hä radet boende och besuten hemmansegare, hvilken icke tillförene hört till annat RiksStånd eller någon ordinarie beställning i Rikets tjenst eller fullmagt derå innehaft.” Således, om bonden köper sig ett hus i staden eller tomt, utan att förut hafva hört lill något annat RiksStånd, så kan jag icke se annat än att han i detsamma blir valbar inom BorgareSt (nej han skall vara i staden bosatt, och således kan han icke vara bosatt på två ställen och då får han vara derifrån, det kan för öfrigt vara likgiltigt).
— Till lega m. m. för ytterligare behöfliga exercishästar vid Pontonierbataljonen, föreslår Kongl. Maj:t, att på ofvannämnda anslag måtte uppföras ett tillökningsbelopp af 3,064: 6. Furagering af Artilleriets och värfvade Kavalleriets hästar. — Furageringskostnaden för nyssnämnda, Pontonierbataljonens nya exercishästar föreslår Kongl. Maj:t måtte få bestridas af detta förslagsanslag, utan att någon förhöjning i detsamma ifrågasättes. Mathållningen för manskapet vid Garnisonsregementena. — Enligt hvad Kongl. Majit för Gotlands Nationalbeväring här nedan vill föreslå, skulle detta anslag, i följd af den emellan exercistiderna tjenstgörande styrkans vid Artilleristamtruppen tillökning, komma att höjas med 1,850: — Beväringen. Gotlands Nationalbeväring. — På det Artillericorpsens stamtrupp vid denna beväring må kunna uppfylla sitt ändamål af en elitcorps, som kan tjena till föresyn för beväringen genom sin större krigsbildning, anser Kongl. Majit nödigt, att den emellan exercistiderna tjenstgörande styrkan ökas med 26 man, eller från 34 till 60; Och föreslår Kongl. Majit, att, till bestridande af de häraf uppkommande kostnader, följande anslag måtte beviljas: för manskapets aflöning och till brödkorn under den ökade tjenstgöringstiden R:dr 2,491: 10. med derunder beräknade 418 kubikfot 1 kanna spanmål; för bestridande af samma manskaps mathållningskostnad 1,850 R:dr, att tilläggas, på sätt förut är erinradt, anslaget till »Mathållning för garnisonsregementena»; till beklädnads-slitnings-ersättning 1,497 R:dr, att tillläggas anslaget för Försvarsverket i allmänhet. Vidare föreslår Kongl. Majit, att, för fyllande af behofvet utaf ökadt antal exercishästar för Artilleriet å Gotland, Transport R:mt R:dr 2,491: 10. 72,148: 36. £0 Kongl. Maj:ts Nåd.
Ett högt, otvunget skratt i hans närvaro var nog för att drifva förtrytelsens och skammens rodnad i flammor öfver hans kinder, och det fans högst få människor, som han icke misstänkte för att vilja se honom öfver axeln. Därför var han i sitt sätt frånstötande bitter och inbunden. För öfrigt var han en af dessa gränsmänniskor, som äro så vanliga i brytningstider — som känna och nära nog omedvetet gilla det nya, men dock hänga allt för mycket fast i det gamla för att kunna göra sig fria. Han tycktes vara sammansatt af två naturer: en uppammad vid bibeln och katekesen, som trodde allt hvad han borde tro på; en annan, som studerat La Mettrie, Mill och Spencer, men hvars omdömen alltid negligerades och undertrycktes. Ty herr Blomgren skulle bli prest. Det var hans lifs mål, hans egen och hans moders varmaste förhoppning. Därför måste han tro. Och ändå var han icke en af dessa allt för vanliga naturer, som taga saken lätt. Ursprungligen en allvarligt sökande ande, hade han genom år af tvifvel, brännande strid, försakelser och asketism framgått som troende, med alla tvifvel undertryckta. Småningom, sakta och omärkligt, hade han glidit in under dogmkristendomens flor, som förslöat hans själsblick. Det var lugnt, vederkvickande lugnt; och han var så trött af att tvifla och strida. Icke så att han nu trodde på allt. Det var blott en inbillning, men han lefde på den. Så småningom hade han arbetat sig in i den föreställningen, att han undfått tron, och han kände sig jublande glad där öfver. Men under hans ortodoxa skentro glödde tviflet omärkligt, fast det aldrig fick slå ut. Hvarje yttring däraf, som misstänktes för att kunna rubba hans andes svårt förvärfvade lugn eller inverka störande på hans framtidsmål, kväfde han strax med omedveten själfbevarelseinstinkt. Religionen stod för sig själf, öfver allt annat, oåtkomlig för tanken och begripandet. Men i andra fall kunde hans negativa, skeptiska natur taga ut sin rätt.
De man, som till Nämnd valde blifvit, skola af Rätten kallas, att å viss dag sig infinna, der de ej genast tillstädes äro; och vardén vid kallelsen erinrade om den påföljd för förfallolöst uteblifvande, hvarom i § 9 stadgas. § Il Di in, som bor längre bort, än fyra mil från det ställe, der Rätten sitter, eller är öfver 60 år gammal, vare ej skyldig att i särskild Nämnd deltaga. Ej må eljest någon, som till särskild Nämnd kallad varder, draga sig utan laga förfall det förtroende undan. Sker det, och vilja ej parterne annan i hans ställe antaga, eller åsämjas de ej om nytt val, efter ty i § 10 sägs; håfve Rätten magt genom vite tillhålla den uleblifne att sig infinna; ersätte ock han de kostnader, som för Rätten, parterne oell de öfrige af Nämnden af uppehållet vållas. 8 10. I Finnes någon, som kallad varder, af laga förfall hindrad att i Nämnden sitta, gifve del Rätten tillkänna. Är han bland dem, som parterne valt, gifve den part, som honom föreslagit, upp tvänne andra i hans ställe, och uteslute vederparten en af dem: är han af Rätten utsedd, nämne Rätten andra, bland hvilka parterne utesluta en hvardera, efter ty i § 3 sägs. lith. lill H. St. Fröt. Skrifvelse, N:o 21. § ii. När lulllalig Nämnd tillstädeskommit, skall den inför Katten denna ed svärja: uJag lofvar och svär vid Gud och Hans Heliga Evangelium, att jag, utan väld och mannamån, efter mitt bästa förstånd och samvete, skall den pröfning verkställa, hvartill jag nu kallad blifvit: så sannt mig Gud hjelpe till lif och själ.* § 12. Nu är ed svuren, som i § 11 sägs; då skall domhafvande!) eller Rättens ordförande underrätta Nämnden om det ämne, som i fråga är, och om hvad lill Nämndens pröfning hörer; lemne ock till Nämnden de handlingar, parterne ingifvit.
Detta är en naturlig följd af det föregående? men straxt derefter kommer , ”ott R/ltsgä/rZsCbrc*'toiret må äga att uppå Banken vid särskilda tills 'fallen assignera ända till 500,000 R.dr Banco, ”utöfver de fonder det uti Banken kan hafva ’’intaltf Att assignera på Banken utöfver den fond, sorn der blifvit insatt, strider ernot Bankerna säkerhet, reglemente och ordningar. I fjerde puneten föreslås, att ' hvad som af ’’Bankens behållna vinst för hvarje år återstår, se* 5’dan dess förnötningskastnader af alla slag blif. ''vit bestridde, och afdrag skett för det som Rik* "sens Ständer till inköp af myntbara mendler an* *'ilagit, bur vid ett påföljande års början uppfö* ”ras å denna RiksgäldsContoirets nya räkning med. 95Banken, såsom till RiksgäldsContoirets disposi95lion genom assignering afiemnadt." Väl veta vi alla, att Riksens Ständer, enligt Banco Ordin ngar ne, äga rätt att disponera Bankens geyinst till allmän nytta; men åtminstone Ua? Pyi 19 J ut i i /• rrii jag icke kunnat föreställa inig, att dess öftfer-. jförande till RiksgaidsContoirets disposition, kan anses såsom till allmän n^ytta. Hvartill skall utomdess en sådan omgång tjena, och hvarföre kan gevinstén ej directe användas, utan att bejaöfva gå till RiksgäldsContoiret, och dymedeist andra vägar nödgas vidkännas den afbränning, soia detta Verks aflönings stat förr orsakar ? Utskotten åberopa de calculer, sorn finnas bilagde HufvudBetänkandet.
År 1856, då förflyttningen af hela Bibliotheket till National-museum ansågs såsom nära förestående, ehuru tanken derpå sedermera öfvergifvits, förhyrdes ett invid Museum beläget mindre stenhus, den till nedrifning utdömda s. k. Fiskargången, hvarest uti ett illa försedt rum 23,000 band ännu äro förvarade. Under ofvannämnde förutsättning upplätos likaledes år 1860 några lokaler uti National-museibyggnaden, der 4,000 band äro uppställda uti små, låga, mörka och med trånga uppgångar försedda hvalf nära taket. Enär det derföre kuappast varit möjligt att i Kongl. Bibliothekets öfverfyllda och snart sagdt otillgängliga lokaler emottaga de dagliga mindre tillökningarne, har det så mycket mindre låtit sig göra att der inrymma den till Bibliotheket nyligen skänkta s. k. von Engeströmska samlingen af böcker, handskrifter och kopparstick, hvadan för denna, 15,000 band starka, boksamling särskild lokal blifvit förhyrd. Med anledning häraf och då Kongl, bibliothekets samlingar finnas kringspridda uti icke mindre än fyra skilda lokaler, hvilka dessutom äro både olämpliga och otillräckliga, hafva Revisorerne, inseende omöjligheten att, såsom sig bör, i de nuvarande förvaringsrummen ordna och göra tillgängliga Kongl. Bibliothekets ytterst dyrbara samlingar, ansett sig böra augifne förhållanden för Rikets Ständer anmäla. Kongl. Serafimerordens-gillet. (Allmänna hospitalsoch barnhus-fonden.) Denna fonds, i Kongl. Kammar-rätten ännu ej granskade, räkenskap lemnar nedanstående öfversigt af inkomster och utgifter: — 167 — Debet. Balans från år 1861: Kronooch kyrkotionde 113,870: 12. Hyresmedel och tomtören 310: 79. Kollektoch armbösse-medei 1,988: 55. Inskrifningspenningar och årsafgifter 52,846: 99. Ersatt underhåll 31,500: Arfsoch qvarlåtenskapsmedel ■••• 6,065: (. Kredit.
Emot det andra skälet, nemligen; att vid en längre, eller 7 å 8 månaders tillåten Brännvinsbränningstid spannmålsbrist och ett uppjagadt pris derå vore att befara, må jag tilllåtas invända, hvad icke heller lärer kunna be. Mars, stridast att oaktadt den mindre goda sädesväxt förlidne år, hvilken var en följd af samma års ovanliga torka , och oaktadt den Brännvinsbränningstid, som förlidne höst och nu hela våten är nådigst tillåten, försäljss dock all spannmål nu till mycket lägre pris, än hvad derför vid denna tid förlidne år betaltes. Då jag således vågar tillstyrka en för Landtmannen och Allmogen tillåten Brännvinsbrän. ning, under de tider af året, som födan för kreaturen gifves inom hus, såsom hos oss vanligast ifrån och med October till och med Maj månads slut, föranledes jag dertill af följande orsaker: Brännvinsbränningen är af den största vigt, *y utom det att ingen lärer kunna neka, att itrån det densamma blifvit tillåten, har Jordbruket varit uti tilltagande, hvaremot och vid en blifvande Brännvinsbrännings mera inskränkta tid , det åter skall aftyna} ty endast den omnämnde 8 månader årliga tillåtna btänningstid skall, då man beräknar Sverige utgöra circa 6®,000 mantal, mindst befordra den födetillökning, att uppå hvarje mantal mindst kunde framfödas 3 å 4 boskapsoch ännu flera svinkreatur mera än sistlidne åren varit möjligt, och hvarförutan, i anseende till dranken, svinafveln blifver antingen omöjlig, eller alltför kostsam att framföda. Af drank erhålla alla boskapskreatur mycken födaj den gör ett eljest klent och dåligt Den 20 Mars, foder begärligt, ökar mjölk-, gräddesmöroch ost-tillgångarna, till mycken sädesbesparing för Landi mannen och Allmogen.
Skulle ränte-belalningen icke ordentligt verkställas, eger Contoret alt å den Förfallna räntan beräkna ny ränta för fulla månaden, sorn betalningen för d ro je.% mea Vare skyldigt^att genast utsöka hos löftesmanneli, 5:o Äf förskotts-procenten lill låné-omköslnader bildas en serskild fond i Riksgälds-Contoret, hvari äfven ingår årliga a m or lissen» en ls-proeen - ten. Desse medel användas att inlösa l-5o:del af de utgifne o bliga lion erne i* ao Stats-Utskottet s Utlåtande N:o 3 67. årligen och återstoden förräntas. — Inlösningen sker efter utlotlning. 6:0 Den halfva procent, som uppkommer genom skilnaden af uppoeh utlånings-räntan, användes till Riksgälds-Contorets ersättning för administra tions-kostnaderne. 7:0
Ek, att vid författandet af Projectet till den blifvande BevillningsFörordningen och andre dermed gemenskap ägande ärender, biträda Utskottet, och, sorn ÖfverCommissarien, så väl dervid, sorn genom uppgörandet af alla Calculet och Formulairer gått Utskottet tillhanda med samma hedrande sakkännedom och nit , sorn vid föregående Riksdagar tillvunnit honom då Varande BevillningsUtskotts välförtjenta bifall och någon vedergällning af Riksens Höglofl. Ständer för sitt besvär; så anser Utskottet sig böra hos Riksens HögloflStänder vördsammeligen anhålla, det måtte bemälte ÖfverCommissarie, såsom en belöning för dess ospai ade möda och gagnande biträde, erhålla af de till Riksdags-kosfnademes bestridande anslagne Medel, i ett för allt, ett lika Arfvode, som vid förra Riksdagen eller 400 R:dr Banco; dock varder 'ienna anhålläti till Riksens Höglofl. Stände-s bevågna ompröf<5 vande vördsamt öfverlemnad. Stockholm den 17 Junti Iglg, BevillningsUtsl. Betänkanden. Riksens Högloft. Ständers Bevillningsutskotts Betänkande, angående Brännvins-Brännings-Afgifterne s ut - Då Högvördige PresteStåndet och Hedervärda BondeStåndet redan den 29 i förliden månad , med anledning af Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotiets framställning , förklarat, det bor* de, i anseende till HusbehofsBrännvinsBränningen, förblifva på det sätt Biksens Höglofl. Ständer vid 1815 års Riksdag öfverenskomma, och Kongl. Maj:t i Nåder kungjort; samt Hög* lofl. Ridderskapet och Adeln tillika med Vällofl. BorgareStåndet den lii denne månad bifallit bemälte Höglofl. Utskotts under den 8 dennes aflåtne Memorial, hvari yttras, det måtte, sedan alla andra detta ärende rörande omständigheter blifvit genom respective RiksStåndens
Jag har ifrån Riksgälds-Contoirets sörsta danande önskat, att elt Commiflariat ivid det werket skulle i likhet med hwad i Banquen stelt, inrättas, samt således befordra samma kunskap och ordning wid alla ärendens handhafwande. Fullmägrige wäljas frän östan och wästans gemenligen förutan all kännedom vin detta laggranna och i flera hänseenden componerade Räkne-Werk, och stola genast satta sig medelbart i Författning och utöfning wid alla dekailler. Om ibland Nidderstapet och Adeln samt hos Borgerstapet någon ät ämnet ledande kunskap kan finnas, sä är en sadan mindre hos Presteoch Bonde Ständer» atk fönvänta. Fullmägtige mötas manligen twcnne gänger i weckan och är den ena i synnerhet den hufwudsakliga mötesdagen; men Werkers ärender fordra en daglig skötsel och tillsyn af wal underrättade, wäne - Den 26 Zebruarii. rsss Ne och oombytte Embetsman. Dä mindre wigliga mål böra af Commistariatet genast kunna werkstallas, och de hufwudfakligare, efter en utstakad föreskrift, beredas ti» Herrar Fullmägtiges ompröfning och be, sint. Med ett sundt förnuft kan ett säkert omdöme fällas i en wäl utredd men förut okänd fak, och man förmär med rättwis noggranhct prdfwa och granska en king, som Man ej sjelf kan i wecker fullgöra. Man kan noga döma om en Klädning är mai gjord, viri cttt Hus är wäl byggdt, om ett ämne ar wäl ajhandladt, utan alt sjelf kunna werkstalla nägotdera.
Vi kryssade i i denna ynnestbevisning och gladde mig häråt mer än alla de andra barnen tillsamDet var på ångkorvetten » Thor » år 1864 Kattegat, besökte ett par norska hamnar, mans kunde glädja sig åt det utlofvade jag gjorde min första resa som jungman. gjorde allt emellan en liten titt in till Gö- kaffet, hvilket jag gärna försakade för den Kriget rasade emellan det förenade Tyskland teborg o. s. v. större nåd, jag ansåg kommit på min lott. och Österrike å ena sidan och det lilla Enformigheten af lifvet ombord afbröts I mera personlig beröring med högst denDanmark å den andra. Bland oss sjömän stundom genom något uppptåg bland folket samme kom jag vid ett tillfälle, då han cirkulerade hela vintern och våren det rykeller någon särskild öfning bland officerarne. efter ett direktionssammanträde utan alla tet, att kung Carl lofvat Danmark Sveriges Så lät en dag h. k. h. upphänga en inålförberedelser aflade ett besök i vårt anspråkshjälp i striden, och som alla örlogsmatroser skjutningstafla under fockrånocken. Prinlösa lilla hem. Då min far blott beklädde vid denna tid voro entusiastiska skandinasen hade nämligen en kammarladdningsen underordnad plats, voro våra villkor ver, gladdes vi af själ och hjärta, då gekarbin, som han lär erhållit i present af mycket små och hemmet ytterst anspråksneralordern förkunnade, att en svensk-norsk ingen mindre än kejsar Napoleon III, och löst men med sin vanliga snabba uppfatteskader skulle sammandragas under h. k. den skulle prof skjutas. ning, af allt och alla slogs prins Oscar geh. prins Oscars befäl. Först sköt prinsen, så officerarne; skotten nast af den mönstergilla ordning, som till Prins Oscar var redan förut matrosernas voro mer och mindre lyckade, och till sist min oförlikneliga moders förtjänst rådde afgud. Han hade trampat flere af flottans frågade prinsen, om någon af besättningen där, och jag minnes ännu med stolthet, däck som officer, och bland alla » för om ville skjuta.
Riket mäst pårörande äthne, d i angående stadga i niyntväsendet icke ännu hunnit efgöras, o gtadt all vår Nådige Konungs dera riktade riksvårdande omsorg och flere vördnadsvärde Herrar och Mäns använde långvariga möda. M d all billig aktning för andras tankefrihet och. yttrande rätt, kan jag icke finna någon allmän eller ens S.tåndsfördel af denna frågas bifallande, ty den af Frälsefriheterne följande skillnad i Kronans räkenskaper är såsom af ålder stadgad och vanlig, så obetydlig, att Kronobetjeningen nu har deraf föga arbete , men skulle deremot få gtt högst betydligt af förslägerna till nämöde friheters inlösande. Både äldre och nyare erfarenhet bar stadgat den politiska sats, att hvad soia länge befunnits rättvist, billigt och oskadligt, icke'1 böt utan fle starkaste nya och tydliga skäl förändras, och sådane finnas inga för denna frågas bejakande. Frälsefrihetern» äro stadgade och försäkrade, uti hvarje Svensk Konungaförsäkran utgifven under de sednast förlidna 300 åren och Högstsalig Konung Gustaf lilis SäkerhetsAct stadgade under dea för Frälsejordens j innehafvare mäst ogunstig* ställning tydeligt, att Frälsejorden icke skulle förändra gin natur och hittills, varande skattläggning. Samma slutföljd bpq - 172 Den 2 5 -Tunn e. m. äfven billigt och rimligtvis fattas af flera §.§ i vår nu varande RegeringsForm» Enär Hedervärda BondeStåndet så länge njutit den fördel att få för 6 års räniebelopp lösa Kronans hemman till ärftelig skattejord, den största, som blifvit förunnad någon Svensk medborgartklass, så bör det icke* och alle förståndige män kurn?