Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har ingen erfarenhet af, eller kännedom om resultaterna af de stadganden som här blifvit uppgifna, och jag har först nu hört att de finnas i Danmark och Norrige. Icke heller vet jag huru beskaffade sladgandena der i detta afseende voro förut, om de voro lika med de Svenska eller med de Engelska. Derom har här icke blifvit upplyst. I enlighet med hufvudprincipen i nu gällande förordning mäste man nu, dä man vill efterse huru en person vid förefallande behof skulle få försörjning, söka reda pä hvar han i 3:ne på hvarandra följande år varit mantalsskrifven; men dä händer att han ej varit det någorstädes, hvarföre man i sådant fall måste skaffa reda på hvar han blifvit döpt. En mängd personer stryka land och rike omkring, de föda någorstädes ett Den 12 Augusti f. m. 221 barn, det måste döpas der det blifvit födt, och kommer kanske under hela lifstiden aldrig mera dit, förrän det blifver fråga om dess försörjning, när del blifvit orkeslöst. Då ligger i öppen dag obilligheten deraf, att detta skojarebyke, som under hela lifstiden ingenstädes varit mantalsskrifvet, skall till försörjning återsändas till den församling der det blifvit döpt. Otn en person såsom barn utgått frän den församling, der han blifvit född, och sedan i all sin tid tjenat i andra församlingar, men ingenstädes i 3 år, och ej heller någonstädes varit skattskrifven; så då han slutligen faller fattigvården till last, söker han oftast, om fattigförsörjningen är mindre god i den församling, der han blifvit född, att fördölja hvar det skett; och dä vill jag väl se huru mycken tid det skall åtgå, att fä reda derpå, eller om det ens är möjligt, då man har att leta från Haparanda ända ner till Trelleborg. Huru skall en undersökning derom kunna ske, då den ifrågavar:de personen t. ex. flyttat hvarje årstid? Om han funnit vintern mera beqväm i Stockholm, våren angenämare i någon annan, och sommaren behagligare på landet, eller livar i öfrigt det kan komma i fråga.
Men då vid gårdagens öfverläggning Jfr Sjö-Ministern förklarade, att i dessa nu begärda 3 millioner ej kunde inbegripas medel för flottans materiel och nybyggnad, och då härtill kommer att regeringen redan erhållit anslag till så beskaffade vapen, hvarom här är fråga (hvilket antyder att regeringen gillar det system för vårt sjöförsvar, som beror af monitorer), kan jag icke föreställa mig att något stötande mot regeringen ligger deri att enskild motionär påyrkar att den inkomst, som tillfaller staten genom försäljning af Nya Varfvet i Göteborg, användes på detta sätt. Hr von Francken, Georg Wolfgang: Då jag inom Stats-Utsk:t blir i tillfälle att yttra mig om denna motion, skulle jag nu kunna iakttaga tystnad; men jag får dock erinra R. o. Ad. derom, att, då frågan om Nya Varfvets försäljande förevar här på Riddarhuset, jag väckte förslag, att den summa, som erhölls genom en sådan försäljning, skulle ställas till K. Sjö-Ministern, hvilken då var närv:de, förklarade sig ej hafva något emot att R. o. Ad. fattade ett sådant beslut, hvadan det är gifvet att han icke motsätter sig innehållet af denna motion. Jag har velat yttra detta, på det att man icke inom StatsUtsk:t må, såsom skäl för afslag å motionen, anföra att den innebure ett misstroende-votum mot regeringen. • Gr. Mörner, Carl Göran: Bland tillgångar, som motionären anser kunna användas för det af honom ifrågasatta inköpet af pansarfartyg, nämner han köpeskillingen vid en blifvande försäljning af Nya Varfvet i Göteborg. Sjelfva framställ - Den 25 November* 329 ningen går dock ut pä ett ovilkorligt anslag af en million att af Riksg.-Kont. utbetalas. Om nu försäljningen af Nya Varfvet ej skulle inbringa mer än en obetydlig del af ofvannämnde belopp, skulle återstoden då utgå af Riksg.-Kont:ts medel, eller hvar skola de tagas? Man har vidare sagt att pansarfartyg i England skulle vara att nu genast få köpa. Det är möjligt att så äfven är förhållandet, men deremot är det osäkert, huruvida de passa för vårt sjöförsvar och om de äro ändamålsenliga i vår skärgård.
M. redan för längre tid sedan anbefallt särskilda committé - Den 4 December f. ra. 5i rade att inkomma med ett förslag till en ny författning i detta vigtiga och invecklade ämne. Jag nämner detta utau afsigt att inverka på beslutet. 7:de punkten mom. b bifölls med det uti betänk. N:o 135 föreslagna tillägg. 8:de, g:d e, io:de, urte och 12: te punkterna Liföllos. Föredrogs ånyo Oecon.Utskts d. 24 sisth Nov. på bordet lagda memor. N:o 136 med förnyadt förslag till sammanjemnkning af RiksStrns skiljaktiga beslut, i frågan om enskilda theatrars inrättande, om censur å theaterstveken, 7 «/ " samt om upphörande af de afgifter lill K. Theaterns och Hofcapellets pensionscassor, som för representationer i landsorterna erläggas. R. o. Ad. beslöt, alt detta mentor, skulle punktvis föredragas. xtsta punkten bifölls. Frih. Boye, Fredr.: Sedan saken numera fått denna vändning, vill jag endast enskildt hafva min reservation mot beslutet till prot. antecknad. Hr Stuart, Garl Gust, reserverade sig äfven emot beslutet. 2!dra och 3:dje punkterna. Dessa punkter ansågos ej erfordra någon åtgärd. 4: d e punkten. Uppå begäran af Hr Hjärne, Harald, upplästes de Utsk:s memor. åtföljande reservationer. Hr Hjärne: Innan jag går att yttra mig öfver denna fråga, anhåller jag om upplysning, huru de Öfriga Stånden afgjort densamma. Underteckn. Ridd.Secret.: BorgareSt:s beslut i ämnet är af denna lydelse: ”Ståndet lät bero vid Utsk:s om”dömen uti 1 och 2 punkterna, ansåg den uti 3 punkten ”omförmälda fråga om censur å theaterstycken, i följd af ”besluten vid 1 och 2 punkterna, förfalla, och förklarade, ”i anledn. af 4 punkten, alt Ståndet anser det vara genom ”trenne Stånds beslut afgjordt, att de nu gällande afgifter ”till K.
Och bediågerier förorsakat sine Borgenärer större eller mindre förlust, och hvilken, enligt ConcursLagen, skall strafFas med arbete, finner jag mig ej ega några antagliga skål till bifall af Motionentens Förslag uti förevarande hänseende; härvid torde dock anmärkas, att det missförhållande, hvarom jag ofvan ordat, äfven skulle komma att ega rum i afseende på bysättningen, heldst det är Borgenär obetaget att, ehvad skulden äs större eller mindre, hålla Gäldenär bysatt till dess han fullt betalar, och hvaraf följer att en Gäldenär för en mindre Skuld kunde tvingas i bysättning i flere år och 542 LagUtskotttts Betånkandcrt. till och med under hela sin lifstid j men denea anmärkning tror jag förfalla , enär man besinnar, att det mest kraftiga Correctiv emot en sådan utsträckt byåttningstid ligger deruti, att Borgenärs kostnad för den gäldskyldiges underhäll motväger ali kittslighet, heldst kostnaden ökes i samma mån, som bysättningstiden fortfar. Härmed förenade sig Herr Borgmästaren Hjertström; hvaremot Utskottets öfrige Ledamöter, i fråga om skyldighet för gäldenär, att med arbete sin Skuld aftjena, i så måtto bifollo Motionerne, att uppå de i Betänkandet upptagne skäl, det stadgande tillstyrktes, att, ther Borgenär i stället att yrka bysättning, heldre vill, att Gäldenär sin Skuld med arbete aftjenar, skall Gäldenär dertill vara pligtig; men hvad bestämmandet efter hvilken grund hvarje dagsverke borde till afdrag å Skulden beräknas, förmårktes skiljaktighet Utskottens Ledamöter emellan, hvarföre votering anställdes, efter denea proposition: Den, Sorn anser att priset på Dagsverken, som ske efter ArbetsDomar, bör bestämmas efter Markegång, svarar Ja, den det ej vill, svarar Nej; vinner Nej, kommer det i Orten gångbara pris att blifva beståmnings-gmnden. Voteringen utföll så , att 2me af Bon« deS'åndets
Anmälan om Riksståndens beslut derom I anledning af återremisser å skrifvelseför slaget » om ändrad lydelse af § lil till öfverensstämmelse med strafflagen — 4 39 75 84 93 Ridd. o. Adeln. Preste Ståndet. Borgare ståndet. Oj *—1 D-i ct) Ct> - N:o Sid; Regeringsformen, om det tillägg i 12 § att Konungen icke utan Riksdagens samtycke må blifva regerande furste af utländsk stat » om den ändring i 28 § att till flera befattningar må kunna utnämnas bekännare af annan troslära än den rena evangeliska i I anledning af olika bej slut Voteringsresultat I en redaktionsförj ändring i 60 § Rekarne härader, Öster och Ve1 ster, om deras befrielse frän utgifvande af ett årligt ersättningsbelopp för begagnadet af kroncellfän gelset i Eskilstuna Rekommendationsafgift, om dess nedsättning Rektorer, vid högre elementarläroverken, angående för-! höjda arfvoden för biträden ' åt » vid femklassiga läroverken i Stockholm, angående löne-i » angående ng åt Representanthus, om uppförande af ett nytt samt anvisande af medel dertill I anledning af skiljaktiga beslut Reseagenter, om nedsättning i bevillningen för dem Adelil.
Men hela fonden är Sedi. 2,1 5g,58o: — —- Följaktligen skulle då ytterligare behöfvas fonder B:co Sedi. 244,582: 7. 9. 4:o. När samtlige depositionerne i Vexel-Banken, såsom icke utgörande sedelstock, lemnäs utan beräkning, och på de verkligt utgångne sedlarne af* räknas lånen på metajler, exportabla effecter och låne-banco-obligationerne, sedelvexlings-förskotten til! landsorterne och Riksgälds-Contorets temporairt begagnade assignerings-rält. Enligt tabellen N:o 4, utgör bristen då allenast silfver 68,429: 44- 1 Till hvars fyllande finiies 1834 års förskotts-fond Banco sedlar . 384,93o: Hvarvid ej bör obemärkt lemnäs, alt i denna sista beräkning icke mer af anticipations-medlen ingått, än det löpande årets, då deremot anticipations-medlen blifvit af Rikets sist församlade Ständer beräknade för 3:ne kommande år, så att förhållandet härigenom nu är fördelaktigare.
Han för godt finner att i Högsta Domstolen öfvervara. Alla frågor om förklaringar öfver lagen skola hos Konungen anmälas och Dess röster deruti inhenitas och beräknas, änskönt Enligt denna redaction har Konungen således endast 2:ne röster i alla lagförklaringar, och den nya åsyftar att gifva Honom ett veto emot Högsta Domstolen. Härutinnan ser jag en välgörande omsorg, den nemligen, att Konungen må kunna återhålla en lagförklaring, som står i strid med hans åsigt om lagens rätta mening; och jag skulle derföre äfven vilja bifalla denna §. Men när jag sedermera går till 88 ser jag deruti — 0111 jag så får uttrycka mig — en insidiös utvidgning i Högsta Domstolens magt, till hvilken jag måste säga nej. Den gamla redactionen stadgar nemligen endast i allmänhet, att Högsta Domstolens lagförklaringar kunna af R. St. ogillas, och detta kan således när som helst ske; men i den nya redactionen äro de orden tillagde: vid näst påföljande riksdag, hvarigenom en prescription blifvit bestämd, som jag anser vådlig i 2:ne afseenden, dels derföre att correctivct, som skulle igenfinnas i jueddelad uppgift på alla sedan föregående riksdag utfärdade lagförklaringar, icke är tillförlitligt, enär någon glömska härvid kan äga rum, och dels derföre, att följden häraf skulle blifva en tillökning i Högsta Domstolens magt på bekostnad af R. St:s rättigheter. Efter Hr Gr. o. Landtnäs förklaring, att proposition ej kan framställas annorlunda, än på förslaget i sin helhet, mäste jag således säga nej till alla 3 §§. Hr Dalman: Som jag har mig bekant, att Presteoch BondeStni afslagit åtminstone en af de ifrågavar. §§. eller den 19, kan det beslut, som R. o. Ad. nu går att fatta, ej leda till någon påföljd och discussionen synes mig derföre böra vara så kort som möjligt. Jag vill derföre nu, hvad 2i och 88 §§. beträffar, inskränka mig till den förklaring, att jag instämmer med Frih. Ehrenborgh och icke kan dela Gr, florus farhågor för någon våda af dessa §§.
Att åter tillåta fiscalisationen sträcka sig till granskning af huruvida de klädesplagg eller andra förnödenheter man brukar, äro af inhemsk tillåten eller af utländsk förbjuden vara, eller att få det derhän att förbjudna och i beslag tagna varor skulle genom förbränning, hvilket vore det verksammaste correclivet, förstöras, lärer vara lika litet i förra fallet alt önska, som i det sednare alt hoppas. Under våra nuvar. förhållanden är det således ovedersägligt, alt förbuds-systemet i sin tillämpning ar principlöst, emedan dess grund-ide'e är eluderad. De införselsförbud, som i nu gällande tulltaxa finnas, qvarstå der hufvudsakligen för fabriks-intressets fordringar. Detta intresse är icke att betrakta såsom varande ett enskildt, utan såsom landets eller ett allmänt, och förtjenar derför allt afseende. Då det likväl redan åtnjutit allt det föi buds-skydd, hvaruppå det kunnat göra rättvisa anspråk i8o Dos 8 December f. m. och tiden för öfvergården till något mindre ondt, än förbud, är inne, bör förbud ersättas med skyddstull. Skälen liärtill behöfva ej af mig vidare utvecklas, då jag har att åberopa de af H. M. Konungen tillförordnade comiterades till tulltaxans öfverseende afgifna, på så väl theoreliska principer som praktisk sakkännedom och erfarenhet grundade utlåtande, hvilket K. M. uti Dess nåd. propus, med godkännande till R. St. öfverlemnat. — Oin den skyddstull, sorn föreslås, är så hög att den kan anses vara ett indirect förbud, är den, det oaktadt, i ett hänseende af elt högt och bestämdt företräde framför förbud: det är i moraliskt hänseende. Hyad sorn är förbjudet till införsel, men allmänna behofvet, vare sig verkligt eller af tiden och luxen til Iskapadt, äskar, det banar sig en oloflig väg. Lagbrytaren undser med sig sjelf och undses af mängden, och en moralisk opinion emot dylika lagbrott, eller hvad man förstår med och kallar lurendrejeri, kan svårligen bildas.
Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet 1'öranledt återremiss af Betänkandet, afse de i detsamma föreslagna kontrollers inskränkande till endast den af motionären företrädesvis uppgifna orten, finner Utskottet sig deraf uppmanadt, att i så måtto frångå sitt i Betänkandet Nio 38 framställda förslag, som Utskottet härmed vördsamt hemställer, det Rikets Ständer mätte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes vidtaga åtgärder för att förekomma de missbruk, som ega rum vid den af innevånarne i Sunnerbo härad och Kronobergs län af ålder brukade kringvandring till försäljande af ortens tillverkningar. Stockholm den 19 Maj 1854. lieser v atio ner: Af Herr Lundh: hvilken ansåg det ej vara välbetänkt att för särskild del af landet tillstyrka inskränkning uti den allmogen tillkommande rättighet att försälja sina och grannars tillverkningar. Härmed förenade sig Herrar Guslafsson och Wahlström. Af Herrar Histner och Sundblad Allin/: Hest'.- och Ekon.-Lisk. Ank. till Exp.-Utsk. d. 9 Juni, kl. 12 m. Memorial, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o SO. Yällofliga Borgar-Ståndet har återremitterat, ofvannämnda betänkande så vidt väckte motioner om förändradt aflöningssätt för kyrkoherdarne samt om förbättring i komministrarnes och de e. o. prestmännens aflöning derigenom blifvit afstyrkte; men som betänkandet i sin helhet blifvit af Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Högvördiga Preste-Ståndet godkändt och af Hedervärda BondeStåndet lagdt till handlingarne, så kan återremissen ej föranleda vidare handläggning af ärendet. Stockholm den 9 Juni 1854. 4 Allm lie sv.- och Elon.-Lisk. Memorial, A:o OS. X:o »8. Ank. till lixp.-Utsk. den !) Juni 1854, kl. 12 m.
Bonde-ståndet, uti protokolls-utdrag af den 16 dennes, framstäld inbjudning till Med-stånden att med Bonde-ståndet sig förena uti det föreläggande för Stats-utskottet att inom 8 dagar, efter af Bonde-ständets beslut i denna fråga erhållen del, till Riks-stånden inkomma med sitt utlåtande, i anledning af återrernisserne från Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet af Utskott tets utlåtande N:o 242, angående beskattnings-väsendets samt uppbördsoch redogörelse-verkets förenkling. Ståndet, som hade sig bekant, att Stcits-utskottets arbeten oafbrutit fortgå och alt hvad ifrågavarande ärende serskildt angår, Utskottet bemödar sig att med all skyndsamhet bringa detsamma till slut, fann icke för godt att denna Hederv. Bonde-ståndets inbjudning antaga. Från Vällofl. Borgare-ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Stcits-utskottets utlåtanden och memorial: N:o 298, i anledning af väckt motion om uppförande å indragningsstat af de med lagmans-embetena förenade löneinkomster. Godkändes; N:o 303, med förslag till reglementariska stadganden, angående Riksgälds-kon lorets inkomster. Memorialet och förslaget godkändes, det sednare med rättelse af ett tryckfel uti 19 §. och N:o 305, med förslag till stadganden i Riksgälds-kontorets reglemente, angående de vid innevarande riksdag beviljade utgifter samt anslagen till folk-undervisningen m. m. Uti 78 § af förslaget borde ordet Linköping förändras till Lidköping, men i öfrigt blef Utskottets förslag godkändt. S. D.
Jag ber om förlåtelse, att jag upptager tiden för att rätta ett misstag af Frih. Palmstjerna. Om R. St. vid sista riksdag hade uppdragit åt Bancostyrelsen att efter behof få belåna de 4;400>000 r:dr, som staten var skyldig tilt Banken, hade realisationen varit gjord långt för detta och vi icke beliöft sammanträda för att derom öfverlägga. Jag tror derföre, att vi nu böra åt Bancostyrelsen lemna uppdraget att i förväg vidtaga sådana anstalter, att Bancostyrelsen kan, i fall behofvet så fordrar, erhålla antingen genom creditiv eller lån, hvad som behöfves för att hålla Bankens metalliska cassa vid nödig styrka. Så fort styrelsen har en sådan rättighet, tror jag, att den ej behöfver draga på creditivet eller göra lån; ty sjelfva denna rättighet skall gifva styrka åt Banken. Det är på sådan grund, jag ej kan annat än bestrida den limitation, som Frih. Palmstjerna framställt; ty om man utsätter en viss punkt och binder händerna på Bancofullmägtige, så att de ej kunna röra sig, innan vi kommit till denna punkt, äro näringarna redan så undertryckta och landet i ett sådant elände, då Bankens åtgärder skola börjas, att ali hjelp kommer för sent och Banken blifver insolvent. Här skulle samma förhållande inträffa, som med privata personer, hvilka gora bankrutt, då de för länge uppskjuta att realisera sina tillgångar. Jag tillstyrker således Gr. Cronhjelms propos., sådan den af honom blifvit föreslagen. Hr von Hartmansdorff: Min tanka var ursprungligen den, sorn Frih. Palmstjerna framställt. Jag trodde, att man borde. sätta ut ett belopp af t. ex. £ million utöfver det minimum, hvarunder metalliska cassan cj hnge sjunka, på det att, då denna cassa fallit till detta belopp öfver minimum, Bancofullmägtige skulle åligga att vidtaga åtgärder till silfverköp, så att sjunkning under minimum ej skulle kunna inträffa; men på föreställningar af mina värda vänner, Hrr Lagerhielm och Cederschjöld, har jag låtit denna mening falla.
Men i »röda rummet» på andra sidan salen – der balkongscenerna för det året gått till hvila, så att dörrarne blifvit både slutna och kittade för hösten – i röda rummet således hade en annan cirkel bildat sig för att snarare höra än deltaga i den lifvade och lysande konversation, der Thomander förde ordet jemte Mellin, och der, jag vet icke hur, någon liten opposition från Braun upplöste sig på det sättet att denna godmodiga notabilitet smågrymtande begaf sig ut i salen der han bosatte sig i halfva soffan och värdigades tillåta några unga damer att lekfullt söka aflocka honom hemligheten af hans mani för flyttningar, och särdeles hvarför han velat bo på torpet i Småland, från hvilken trappist-färd han nyligen återkommit. Till denna lilla krets skola vi återkomma. – Men först måste vi på ett par ögonblick gå tillbaka till samtalet i röda rummet. Det hade nu gått öfver till ett mycket qvistigt ämne – nemligen hvad unga flickor borde få läsa eller icke läsa af bellettristisk natur. Thomander yttrade sig med nobel försigtighet i denna grannlaga fråga, han mindes väl att han var hos en författarinna: Mellin vidlyftigare – ingendera uteslöt romanen. Men hvar var gränsen? Man vände sig nu till värdinnan för något slags ledande utslag. Och jag förklarade då, att i fall en viss metod, den biskop Agardh (hvilken under sommaren gjort mig den äran att besöka mig) berättade att han brukat för sina döttrar, kunde anses vara tillförlitlig, hvarpå jag dock mycket tviflade, skulle jag med fullkomligt godt samvete förorda den. Nu ville man naturligtvis veta hvad en sådan man som Agardh, hvilken från gräset till snart sagdt allt annat på jorden studerat och derom uppstält systemer, kunde hafva sagt och dömt i den frågan. Jo, då vi råkat in på just detta vigtiga ämne, omtalade han, att han beslutat att låta sina döttrar få läsa romaner, men att han alltid sjelf genomgick de bestämda böckerna och gjorde vikningar eller signeringar med blyertspennan der de på inga vilkor fingo läsa ... Jag måste emellertid sett mycket tvifvelaktig ut, ty jag ansåg, och lät äfven förstå, att jag för min del skulle trott att just detta var sättet att få dem att läsa det de borde förbigå.
Från skogsbygden afytlras något .slagtkreatur, men å Landsbygden utgör försäljningen af mjölk Ladugårdarnes. hufvudsakliga afkastning. — 5 Skogarnej som starkt tillgripas, dels för bränvinsbränningen och dels för Städernes och Köpingarnes vedbehof, äro betydligt med tag ne, oell priserne på skogsefFecter hafva i allmänhet uppgått till nära dubbelt; en gifven följd af den allt jemt fortfarande misshushållningen dermed. De sednare åren har dock för bränvinsbränningen inom Mellby, Ysane, Gammalstorps, Jemshögs,. Mörrums och en del af Asarums Socknar bränntorf blifvit använd. Bergverk. Denna handtering tillhörer egentligen icke Provincen, och inskränkes till de uti Tabellen uppförde l\ Kopparhamrar samt en Ämneshammare, deraf endast de tvenne Kopparbamrarne vid Hölje och Granefors bedrifvas jemt, så vida icke vattenbrist inträffar. Vid dessa verk äro sysselsatte 2:ne Mästare och i i Drängar; tillverkningen utgör omkring 35o Skeppund om året ä 200 R:dr per Skeppund, eller tillhopa 70,000 R:dr. De andra pi ivilegierade 2:ne Kopparhamrarne och Ämneshammaren äro från längre tid tillbaka nedlagde. Af de i Tabellen upptagne Fabriks-anläggningar,. är det å hemmanet Strömma vid Carlshamn inrättade Bomulls-spinneri i förening med färgeri och Chemisk Bleknings-inrättning den betydligaste, hvarest å 20 Stolar med i4o dels mantalsoch dels icke mantalsskrifne personer under loppet af år 1837 tillverkats i45,ic)4 % diverse sorter Bomullsgarn och iiqofå' Ljusgarn. Färgeriet har lemnat 11,046 U. samt Bleket 14,080 U. Bomullsgarn, till ett sammanlagdt värde af 125,732; R:dr B:co.. Af öfrige anmärkte Fabriker äroför flere är tillbaka redan nedlagde: Såpbruket i Ronneby och Segeldukssamt Ätticke-Fabrikerne i Lyckeby.
Dessa medel blefvo vid nästlidne Riksdag ökade med 6,000 rdr, hvilka förut hänförts under den då, såsom alltför obestämd, uteslutna titeln ”Ersättningarsamt beräknades till 18,000 r:dr; och torde denna inkomst fortfarande kunna antagas till . 18,000: 26:o. lnteresse-medel, vid sednaste Riksdag kalkylerade till 3,300 rdr, hafva för åren 1844—1848 uppgått till 3,359 rdr årligen, utom för år 1846, då de utgjort 3,383 rdr; vid hvilket förhållande de här å nyo utföras med 3,300: — Säger Rdr 4,555,580: —• — Extra Ordinarie Inkomster hvilka enligt 60 §. Regeringsformen såsom Revillning utgå: 27:o. Tullmedlen. Bruttoinkomsten af dessa medel beräknades vid 1848 års Stats-reglering till 4,075,000 rdr, och har uppgått: för år 1844 till . - R:dr 3,395,747: „ 1845 „ 3,663,013: „ 1846 „ 4,113,932: „ 1847 4,352,506: „ 1848 4,868,434: eller i medeltal 4,078,726 rdr; och då ifrågavarande intrad, som, enligt Tull-Styrelsens afgifne berättelse för 1849 lemnat en nettobehållning af Transport Rdr 4,555,580 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Statsv. 1850. 13 Transport