Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hel eller half – i arbete och i kärlek – det var för henne frågan, när det gälde en persons karaktär. Där afgjordes hennes sympati, medan åsigterna kunde få vara så växlande som hälst utan att det störde hennes vänskap, förutsatt att man icke själfklokt och dogmatiskt ville lägga band på hennes egen individuella frihet. Hade hon i tjugu år förgäfves arbetat på att bli lik andra, så ville hon nu, sade hon, under sitt återstående lif riskera att vara sig själf. Vid tillknytandet af hvarje personligt förhållande var hon i regeln långsam. »Skyggheten och varmblodigheten lågo i strid med hvarandra.» Fruktan för andras kyla, också för omslag i hennes eget sinne, kom henne att hålla tillbaka en gryende tillgifvenhet och låta tiden stadga förhållandet innan hon gaf sig fri. »Man känner icke ens sin egen natur, förr än den slagit ut i handlingar», är ett af hennes många djupsinniga ord. Men när hon slutligen blef någons vän var hon sällsynt öppen och tacksam för vänlighet. Ytterst kännetecknande för hennes natur äro emellertid dessa ord om en begynnande tillgifvenhet: Att hålla af någon är att bli barn på nytt, och att vara ung, det är att känna att man kan arbeta. Arbetet – detta var för henne det första och sista utom, under hela hennes lif, några få personliga förhållanden. Man står där inför en annan af motsatserna inom Ernst Ahlgrens personlighet. Medan hon intellektuelt var så modärnt anlagd, så smidig, så väl kunde lämpa sig efter många olika lynnesoch meningsskiftningar, var hon till sitt eget innersta skaplynne en mycket exklusiv natur, utan möjlighet att dela eller dämpa sina våldsamt starka känslor, en natur utan ersättningsmöjligheter. Ett litet drag belyser denna förmåga att lidelsefullt omfatta ett enda förhållande. Hon har i Den gamla Sèvresporslinsgruppen skildrat sin sorg, då detta lilla konstvärk såldes bort ur hemmet, Men ännu skarpare kom denna sorg fram i ett yttrande, hon en gång fälde: »Så länge den fans, såg jag knapt det, som var otrefligt och oskönt i hemmet; den gruppen gaf en festlig prägel åt alltsammans; jag sökte, så godt jag kunde, ordna allt till en värdig bakgrund åt det där enda konstverket.
“ 150: flit i tjensgöring 100: — • — 100: Straffoch Arbetsfängelset å Långholmen: En Kommendant 200: 200: — En Direktör jemte 2 °/0 af fängelsets inkomst för arbeten. 1000: — 1000: ‘ En Redogörare — 666: 32 — 666: 32 Skrifvarearfvode 300: 300: En Predikant 600: 600: En Orgelnist och Klockare 66: 32 66: 32 En Läkare 466: 32 466: 32 — En Arbetsföreståndare jemte 1 °/0 af fängelsets inkomst för arbeten. 333: 16 333: 16 Malmö Straffoch Arbetsfängelse: 200: 200: En Direktör • jemte 2 °/0 af fängelsets inkomst för arbeten. — ' 1000: " 1000: Transport 4,933: 16 — 25,500: - — 30,433: 16 — 38 Kongl. Majus Prop. om Statsverk. iSöO Transport En Redogörare Skrifvarearfvode En Predikant En Klockare och Skolmästare En Läkare En Arbetsföreståndare .. jemte 1 °/0 af fängelsets inkomst för arbeten. Straffock Arbetsfängelset å Norrmalm: En Direktör jemte 2 % af fängelsets inkomst för arbeten Skrifvarearfvode En Bokhållare och Redogörare Skrifvarearfvode En Predikant En Klockare En Läkare En Irsta Arbetsförestånderska . En 2:dra Dito jemte 1 °JI) af fängelsets inkomst för arbeten. Straffock Arbetsfängelset i Norrköping: En Direktör Skrifvarearfvode jemte 2 °J0 af fängelsets inkomst för arbeten. En Bokhållare och Redogörare En Predikant En Klockare och Orgelnist En Läkare En Arbetsförestånderska .. jemte 1 °/0 af fängelsets arbetsinkomst. Straffoch Arbetsfängelset i Götheborg: En Direktör och Redogörare , .
Län” måtte återbekomma tvänne tunnor kronotionde-spanmål, som af ålder varit dem till understöd i kneklehållningen tillagde; N:o 51, i anledning af väckt fråga om förändring i Beväringsmanskapets beklädnad. S. D. Föredrogs Constitutions-Utskottets memorial, N:o 25, till BondeStåndet, angående dess återremiss å memorialet, N:o 19: Kngarne. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Sta's-Utskottets följande utlåtanden och memorial: N:o 164, angående utbetalningen af återstoden af extra Stals-anslaget till uppförande af en Residens-byggnad, med erforderliga arbetsrum för Landshöfdingen i Wexiö; N:o 165, i anledning af väckt motiom om befrielse för Comminister-bostället Waxtuna i Orkesta socken af Stockholms Län från utgörande af indeldt ränta m. m.; PIV.-Utdrag, den ig Februari W/5. 653 N:o 166, i anledning af väckt motion om åtgärders vidtagande till lindring i rustnings-besväret för berustade odalqvarnar i Skåne; N:o 167, i anledning af väckt motion om rättighet för qvarnegare att utgöra skatt in natura, i stället för med penningar; N.-o 170, i anledning af väckt motion, att skattläggning å Finntorp oell Nybyggen i Stora Kopparbergs Län icke mätte föranleda någon rubbning i soeknarnes knektehåll och öfriga allmänna proestalioner; N:o .171, i anledning af väckt motion om upplåtande af mark af Kungsöhrs kungsgårds egor till lastage-plats å bägge sidor om den så kal lade Kungsöhrs färja; N:o 172, i anledning af väckt motion, angående lindring ide hemmanen Tunnersta Skattegården och Torp Norregården å Wisingsö åliggande utskylder och onera; N:o 173, i anledning af Kongl.
Föredrogs och lades till handlingarne Kongl. Maj:ts denna dag ankomna nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående den å de förenade rikenas vägnar afgifna Neutralitets-förklaring, samt de, med anledning deraf, från främmande magter ingångne svar. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets den 11 och 15 dennes på bordet lagda Memorial N:o 28, med uppgift om och huruvida någon del af den sedan 1851 års början upplupna bankovinst erfordras för Bankens konsoliderande. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Upplästes Kongl. Maj:ts denna dag meddelade nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, angående den å de förenade rikenas vägnar afgifna Neutralitets-förklaring samt de, med anledning deraf, från främmande magter ingångna svar; Gifven Stockholms Slott den 15 Mars 1854; Och skulle denna nådiga Skrifvelse vid handlingarne förvaras. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande Betänkanden och Memorial: N:o 63, i anledning af väckta motioner, dels om indragning af åtskilliga Biskopsembeten och dels om nedsättning i Biskoparnes aflöning, bifölls; N:o 64, i anledning af väckt motion om meddelande af föreskrift, att Kongl. Maj:ts nådiga Kungörelse den 28 Maj 1830, angående ekonomiska besigtningar å kyrkoherdeboställen, kapellansoch klockare-bohl samt'preste-stomhemman, må tillämpas äfven å sådana skollärare-boställen, som af innehafvarne skola byggas och underhållas, bifölls; N:o 65, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 39. Lades till handlingarne. N:o 66, i fråga om upphäfvande af införsels-tullen å spanmål och mjöl, bifölls. 164 Prot.-Vtdrag den 18 Mars 1854. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D.
Palmstierna 3 H. 24 370 Den 8 Februari. har sagt, atl man borde vänta till dess föreskrifter för vederbör. Fullmäktige lemnäs, men när kommer sådant i fråga? Jo! icke förr än vid riksdagens slut, då göromålen äro så sammanträngda och öfverhopande, alt man icke ens plägar medhinna upläsningen af de §§, som innehålla föreskrifter för Fullmäktige i Riksdiskont. ulan man nödgas antaga dera på god tro, sådana de blifvit föreslagna af StatsUlsk. Nästan så går det lill äfven med reglementet för BaokoFullmäktige ehuru det vanligen kommer tidigare under Ståndens pröfning. Följaktligen vore det väl, om BankoUlskts opmärksamhet på förhand fastades vid della ämne, och om rättelse derigenom kunde åstadkommas. Br Bråkenhjelms erkännande, alt Biksg:s-kont. begagnat kredit i vet på Banken, under det, alt kontoret utlånat penningar och dragit ränta på de obligationer, som ligga i dess kislor, är serdeles nplysande, hvadan jag förnyar hvad jag redan sagt, alt under sådana förhållanden borde den ränta, som inflyter på de ä kreditivel ultagne medel, komma Banken tillgodo, hvilken rätteligen eger de utlånta penningarne. Gr. Gyldenstolpe har sagt, all del vore likgiltigt, antingen Riksgiskont. eller Banken upbure räntan, enär begge äro R. St:s Verk. Detta yttrades jemväl af samme ledamot, hvilken förklarat det vara angeläget, alt ^Riksgts-kontis och Bankens förvaltning icke sammanblandades. Ar det icke sammanblandning om det ena Verket drager ränta på det andras penningar? Manne icke BankoUtsk. borde i BankoReglementet föreslå ett stadgande, af innehåll, att när Riksg:s-kont. utlånar penningar mot ränta, men likväl uttager medel å det kontoret i Banken lemnade ränlefria kreditiv, så bör kontoret betala ränta å samma belopp till Banken intill dess kreditivförskotlen godlgöras, såvida nemi. Riksg:s-kont. under samma tid har en motsvarande eller större summa utlånad. Derigenom upkoinmer rättvisa.
Rödöns pastoratsboer till actie tekning för bildande af en så kallad gemensam landtbruks schola för de fyra norra länen, som utgöra Hernösands stift, hafva för detta ändamål ordentliga socknestämmor både i Rödön och Näskott, Ås och Aspås socknar [hållits]; men då Jemtland i många afseenden både till klimat, åkerbrukssätt och öfriga förhållanden är olika med de öfriga norra länen samt dess utom för fattigt att ensamt stifta och underhålla en dylik läroanstalt, hvilket likväl för det wigtiga ändamålets fullkomliga vinnande vore erfoderligt, så hvarken ville eller förmådde socknarne tekna sig till några utgifter för denna projecterade inrättning, ehuru de visserligen insågo det nyttiga deraf, om det möjligen läte sig verkställa. Samma dag waldes till sexmän: för Krokoms södra rota, bonden Pehr Pehrsson i Nyland, samt för Kälens rota, bonden Anders Ersson i Westerkälen. År och dag, som ofvan. Ex officio P. Staaff. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 76, ÖLA. År 1843 den 10:de september valdes till sexmän: för Wike, By etc. rotarne bonden Johan Pehrsson i Öfvergård. för Häste, Trusta etc. bonden Måns Pehrsson i Trusta. Till godemän vid landtmäteri förrättningar bonden Nils Johansson i Wejmon bonden Olof Nilsson i Tomte bonden Eric Pehrsson i Nygård bonden Jon Andersson i Backen bonden Olof Jonsson i Undrom. Till sockenskrifvare: bonde sonen Jonas Larsson i Häste. År och dag som ofvan P. Staaff. P. L. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 77, ÖLA. Protocoll hållet vid allmän sockenstämma uti Rödöns sockenstuga den 25:te februarii 1844.
Då det emellertid torde kunna antagas, att en katholsk skolas undervisning i sanning kan verka lika mycket för proselytmakeriet som undervisningen i antiqviteter, hvilket TJtsk:t tagit till exempel, så tror jag att det är ganska välbetänkt, att sådana skolor blott skulle få inrättas, der undervisning meddelades i särskilda "öfningar och slöjder". Att åter K. M:t skulle hafva dispensations-rätt att tillåta främlingar inrätta dylika skolor, synes mig icke stå väl tillsammans med 28:de §:n B. E., så länge denna förbjuder K. M:t att till lärare, äfven dem, som undervisa i konst och slöjd, antaga andra, än bekännare af den rena evangeliska läran. Förslag är visserligen vid denna riksdag väckt, att gifva K. H:t en sådan rätt; men intilldess det visar sig, om det blir gällande lag, förefaller det mig som om det vore en anomali, att K. M:t, som icke har rätt att utnämna en enda sådan lärare, skulle hafva rätt att tillåta en hel dylik skola. Jag skulle för min del tro, att det tryckande, som denna § kan anses innefatta, kan till väsendtlig mån minskas, om en sadan främmande lärare, som här vill undervisa, ställer sig under ledning af någon bekännare af Svenska k}ukan, hvilket naturligtvis alltid står honom öppet. Jag anser således K. M:ts Pr°' pos. i detta fall vara bättre, än Lag-Utsk:ts förslag, och anhaller derföre om bifall till den förra. Hr Olivecrona: Jag är till hufvudsaklig del förekom men af H. Exc. Hr Frih. De Geer. Då frågan rör: le denna § förevar i Lag-Utsk:t, var jag af skiljaktig tanke med Utsk:ts pluralitet, och jag har också reserverat mig emot TJtsk:ts beslut. Jag tror att den tanke, som uttalas i K. H:ts Propos., ^är under närvarande förhållanden den riktiga. Da det är fraga om att motverka det proselytmakeri, som på sednare tider här gjort sig gällande, måste man taga utländska förhallanden till ledning och den erfarenhet, som der vunnits.
Exc. sin framställning med förmälan, att i afs:de å rubriken certepartier yrkats dels bifall till och dels återremiss af Utsk:ts förslag, samt att, hvad slutligen beträffade stadgandet om kartering af köpe-, bytes-och gåfvo-bref om skepp, fartyg och båtar m. m„ återremiss deraf blifvit af Hr von Koch äskad; Och komme, till följd af hvad sålunda yrkats, delning af proposme att ega rum. Härefter framställde H. Exc. först propos. å bifall till Utsk:ts förslag rörande rubriken bouppteckningar, med undantag af den del deraf, hvaröfver beslut redan blifvit fattadt, dervid svarades flere nej jemte ett eller annat ja; hvaruppå propos. gjordes om återremiss af samma förslag, då svaren utföllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja hafva varit öfvervägande. Sedermera framställdes först propos. å bifall till Utsk:ts förslag ang:de certepartier, dervid svarades flere nej jemte ett eller annat ja, och derefter propos. på återremiss af samma förslag, då svaren utföllo med många ja tillika med några nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten. Vidare framställdes först propos. å bifall till Ctsk:ts förslag ang. kartering af köpe,-bytes-och gåfvobref om skepp, fartyg och båtar m m., samt besvarades med flere nej jemte ett eller annat ja; hvarefter propos. gjordes om återremiss af samma förslag och blef med ja besvarad. Sedan H. Exc. härefter erinrat derom, att, i afs:de å rubriken kontrakter, beslut om återremiss deraf redan blifvit af R. o. Ad. fattadt, framställde H. Exc propos. å bifall till den förev:de 6:te §:n, med undantag af de fyra delar deraf, hvaröfver förut beslutats; och blef denna propos. med ja besvarad. § 7- Hr Cederschiöld, Gustaf:
Att denna åtgärd medfört åsyftad verkan, torde inses deraf, att för härstädes varande allmänna embetsmyndigheter, hvilka i allmänhet icke tillförene begagnat sig af ifrågavarande expeditionssätt för penninge-försändningar, anvisningar blifvit, under tiden från den 1 Januari till och med den 30 Augusti innevarande år, utfärdade å Götheborgs Låne-kontor för Malmö d:o „ .. „ 1,320,881: 62. „ Wisby d:o „ „ 143,756: <)6. eller tillsammans för Runt R:dr 3,576,555: 22. i följd hvaraf förskott från Låue-afdelningen, till infriande af de utaf Låne-kontoren på Banken för postremiss-rörelsen utställde anvisningar, på sednare tiden i vida mindre mån än tillförene erfordrats. Omfånget af denna rörelse under nästlidne år inhemtas af följande sammandrag: Postremissanvisningar. Anvisningar utfärdade af: Rikets Ständers Bank på „ Götheborgs Låne-kontor på „ Malmö d:o på , Wisby d:o på „ Stockkolms Enskilda Bank på Summa utfärdade Anvisningar på Anvisningar infriade: Rikets Ständers Banks af Götheborgs Låne-kontors af Malmö d:o af Wisby d:o af Stockholms Enskilda Banks af Summa infriade Anvisningar af Summa utelöpande d:o på Oliqvideradt förskott från Bankens Låne-afdelning Summa Skuld 1857 Dec. d. 31. Fordran hos Stockholms Ensk. Bank för utfärd. Anvisningar „ Kassa-Behållningar hos Summa Tillgång § 38. Afgift för TJti afgifter för Depositions-hvalfvets begagnande år 1857 har Depositionsblifvit erlagdt ett belopp af 546 R:dr 30 sk. B:ko. hvalfvets be - gagnande. 39.
Hon såg för öfrigt bra ut, flickstackaren, med sina lysande svarta ögon och sin lilla, röda mun, men generad var hon, det märktes nog, fastän hon knyckte på hufvudet och försökte se morsk ut. Under det långa förspelet på guitarren hade Elsa tillfälle att se, hvad det var som fröken Rosalba var generad för: det var de långa, bara armlederna och de magra brunstekta händerna, på hvilka hon ej hade några handskar. En gång försökte hon gömma dem på ryggen, men det såg väl för tafatt ut, och därför ansträDgde hon sig i stället att så mycket som möjligt dölja dem bakom notbladet. Nu började hon sjunga: » Quando corpus ... » med en stark och gäll, tämligen ren, men redan alldeles öfveransträngd och utskriken sopran. Hon hade ett sätt att göra små omotiverade, gnällande förslag här och där, som på- minte om bondfolkets okultiverade sångmetod, och vid de lägre tonerna blef hon helt plötsligt så tjock i halsen, som om hon haft påssjuka. Det var både ömkligt och löjligt. Men Elsa uppfattade endast den tragiska sidan af saken; då hon såg den lilla späda, fattigt klädda varelsen och hörde hennes stora, på en gång oskolade och utslitna röst, som snarare kunde ha tillhört en fyrtioåring än ett barn, kände hon sig nästan gråtfärdig, och den afsedda konstnjutningen förvandlades till hjärtslitande fantasier om svält, förödmjukelser, hemlöshet och umbäranden af alla slag. Nu slutade arian med ett gällt och sprucket skrik högt upp i diskanten, och sångerskan mera sprang än gick tillbaka till kyrkans bakgrund; man hörde henne ta trappan till orgelläktaren i några språng. Sophus Halvorsen stannade kvar i koret för att utföra programmets tredje nummer, en » Fantaisie brillante » för guitarr, komponerad af honom själf. Nu först ägnade Elsa honom någon uppmärksamhet. Det var en lång, krokryggig gubbe, med blekt, orakadt ansikte, öfver hvars ena halfva det långa, raka, askgråa håret hängde ned som en hästman.
Majit, med afseende å angelägenheten, ej mindre att de betydliga hinder och olägenheter för allmänna trafiken, hvilka vid Helsingborgs hamn. enligt hvad erfarenheten ådagalagt, esomoftast uppkornme derigenom, att hamninloppet vid starkare sjögång uppfylldes af indrifvande hafstång, blefve så vidt möjligt undanröjda, än ock att hamnen blefve i enlighet med uppgjord plan utvidgad och jemväl i öfriga hänseenden försatt i så ändamålsenligt skick som stadens läge, dess ökade rörelse och, särdeles med anledning af Öresundstullens upphörande, tilltagande vigt för sjöfarten påkallade, föreslagit Rikets Ständer att för hamnens utvidgning och förbättring bevilja staden Helsingborg ett amorleringslån af 230,000 Ridr Rimt, under vilkor, att staden dels medelst kontrakt förpligtade sig att inom viss tid låta genom Hamn-direktionen, under öfverinseende och kontroll af Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader, utföra hamriförbättringsarbetet, dels ock genom särskild förbindelse åtoge sig ansvarighet för lånets återbetal - 92 Evpeditions-Utskottels Förslag till underd. Skrifvelse A:n 168. ning på det sätt, all, sedan det fått räntefrill innehafvas i lein år, Hamn-direktionen vid utgången af det sjette året och sedermera årligen intill dess lånet blifvit till kapital och ränta till fullo återbetaldt, å ursprungliga lånekapitalet till Riksgälds-kontorel inbetalade 6 procent, hvaraf först borde godtgöras 4 procents ränta å det vid hvarje särskild förfallotid återstående kapitalbelopp och det öfriga utgöra kapital-albetalning, samt att, derest något år hamnkassans behållna inkomst, som i första rummet borde för ändamålet användas, icke lemnade full tillgång till inbetalning af ofvannämnda 6 procent, staden skulle vara skyldig fylla bristen, dock med rättighet för staden att, för hvad sålunda kunde varda tillskjutet, undfå godlgörelse af hamnmedlen, till så väl kapital som ränta, när dessa medel dertill lemnade tillgång. Rikets Ständer hafva vid denna E. K.
Återkallad till sansning, förklarar hon, att så länge hennes medtäflarinna ännu är under samma tak, skulle hon alltid finna sig olycklig, alltid frukta att hans ömhet för henne skulle förkolna. Slutligen föreställer hon honom, att han aldrig kunde visa sin gunstling, Rustan, ett utmärktare prof på sin ynnest än om han ville skänka honom Fatme’s hand. – Dessa förenade föreställningar göra ett djupt intryck på Schahen: redan synes hans beslut vackla, då han, besinnande sig, säger: Rustan kan belönas, utan att jag åt honom uppoffrar det dyrbaraste jag näst dig äger. Mitt harem innesluter andra blommor, som kunna tillfredsställa den störste monarch på jorden. – Men icke Rustan, svarar Valida; endast Fatme eller din Valida kan besegra en sådan qvinnofiende. Efter en lång strid med sig sjelf, yttrar konungen: Rustan skall sjelf se hela mitt zehana utom dig och henne; han skall der sjelf välja sig en brud! – Och om han icke väljer någon; om han försmår alla dina blommor? frågade Valida. – Då skall Fatme tillhöra Rustan, fortfor han med en röst, som förrådde den hemliga visshet han ägde, att ditt begär ofelbart skulle retas af någon bland dessa utvalda skönheter. Fördolde bakom ett förhänge, njöto Valida och jag den ovanliga anblicken af en främmande man, som trädde under taket af vårt fängelse. Båda voro vi ej utan verklig oro. Valida hade kraftigt understödt mina afsigter, dels af verklig vänskap för mig, dels emedan det icke undföll den sluga flickan, att mina förslag helt och hållet öfverensstämde med hennes fördel. Derför önskade hon nästan lika så ifrigt som jag sjelf, att mina förehafvanden skulle lyckas: och du kan således lätt föreställa dig, att vi båda med innerlig förnöjelse sågo dig kallsinnigt genomvandra de Skönas leder, af hvilka hvar och en skulle prisat sig lycklig, om hon vunnit ditt tycke. Schahens sorg utvisade sedermera, huru säkert han påräknat framgången af detta förslag.
»Hvilka herrar!» utropar hr Strindberg på ett ofvan citeradt ställe i inledningen till Giftas N:o 2; det kan man med skäl utropa om dessa herrar. Att de skulle kunna vara lyckliga i sina äktenskap är väl mycket begärdt, och man må icke förtänka deras fruar, att kärleken till sådana »män» icke kan vara synnerligen stor. Detta är emellertid hr Strindberg alldeles ur stånd att förlåta dem, och derför rasar han ursinnigt mot »qvinnan» och äktenskapet. Den ömkligaste stackaren af alla dessa herrar är familjeförsörjaren i sista berättelsen. Här kulminerar raseriet mot qvinnorna och ömkligheten hos männen. Men det kan hända, att denna berättelse äfven af ett helt annat skäl mer än någon annan framställer Strindbergska författareskapet i den rätta dagern. »Familjeförsörjaren» börjar på följande sätt: »Han vaknar på morgonen efter svåra drömmar om förfallna vexlar och icke lemnadt manuskript. Han är svettig i håret af ångest och hans kinder darra, då han klär sig. Men han hör barnen börja qvittra i rummet bredvid, och han sköljer sitt heta hufvud i kallt vatten, dricker sitt kaffe, som han kokar sjelf för att icke behöfva köra upp den stackars barnjungfrun5 så tidigt som klockan half åtta. Derpå rustar han till sin säng, borstar sina kläder och sätter sig att skrifva. Febern kommer, febern, som skall alstra hallucinationer af rum, som han aldrig sett, landskap, som aldrig funnits och menskor, som icke finnas i adresskalendern. Han känner sig vid skrifbordet i en dödsens ångest. Tankarne skola vara klara, orden korrekta och målande, stilen läslig, handlingen skall löpa framåt, intresset får icke slappas, bilderna skola vara slående, replikerna blixtrande. Och så grina emot honom publikens automater, hvars hjernor han skall draga upp, recensenterna med afundens pince-nez’, som han skall betvinga, förläggarens surmulne anlete, som han skall klarna opp.