Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan K. M:t, under den i Mars 1826 förordnat, att Caserner borde uppföras å Wanäs, för så väl der blifvande 2:ne Compagnier Pionnierer, som ock för den Garnizon hvilken der komrae att förläggas, samt att medel dertill skulle erhållas på »let sätt, alt K. SeraphimerOrdens-Gillet, emot undfående af Correctionslriiättningens Byggnader i Wadstena, de 1 till utbetalte 12,000 R:dr och att återstoden, som, på grund af uppgjorde förslag, förmodades uppgå till 4000 B:dr skulle, på derom af Chefen för IngenieurCoi psen, Hr GeneralLieulenanten 111. ni. Friherre Franc Sparres skeende underd. anmälan, nf annan Fond utgå, så tillkännagaf bernälde Friherre och GeneralLieutenant uti underd. Promemoria af den 4 November 1826, alt arbetet med berörde byggnader så fortgått alt desamma i det närmaste voro färdiga, utom några mindre betydliga inredningar samt sådane utvändiga arbeten hvilka, i anseende till den framskridna årstiden, ej förr än påfuljaade året kunde verkställas, äfvensom alt kostnaden derför då kunde med säkerhet beräknas till 22,867 R:dr eller 10,867 R:dr utöfver den summa, som af SeraphimerOrdens-Gillet redan blifvit utbetald, med anförande tillika af de orsaker sorn vållat denna förhöjning emot hvad förslagsvis beräknats. Vid ärendets underd. föredragning inför K. M:t den i3 December 1826 behagade K. M:t förordna alt. de för ifrågavarande Casernbyggnader erforderliga 586 Stats-Utskottets 10,867 R:dr skulle af 8:de HufvudTiteln anordnas och utbetalas; hvarjemte vederbörande anbefalldes, att vid afgifvandet af GeneralFörslaget öfver användandet af 1827 års
Lagerbjelke och Hr Bildt sednast afgifna förklaringar såsom bevis derpå, att jag icke hade alldeles så orätt då jag yttrade, att jag hade aning om alt det icke var 3C8 Den 22 April, fullkomligt utredt huru det förhåller sig med Riksg:sKont:S till gångar. Jag ber för öfrigt om ursäkt att jag uptager Gr. Lagerbjelkes argumenter till ytterligare granskning. Det är visserligen tillfredsställande att höra det Gr:n, som nvi, i egenskap af blifven Fullmäktig i Banken, finner nödvändigheten af att bålla sig till de regiementariska föreskrifterna, ty att så göra bidrager alltid mer eller mindre till förtroende för Bankens sedlar: men jag kan icke finna att Gr:n handlar konseqvent med sitt yttrande, enär Gr:n anser det vara en obetydlighet om Banken, genom bifall till det förslag han nu sjelf gjort, ovilkorligen ålägges att gifva ut en summa penningar utan valuta i nya sedlar. Det är klart att genom ett utbyte af obligationer vinnes icke ändamålet, ty det är Bankens sedlar som göras behof af och icke obligationer. Banken må visserligen, i vissa fall, när dess silfverkassa är öfverfull, upköpa räntebärande papper; men detta är icke nu händelsen, och någon §, efter hvilken förskott må göras emot säkerhet i obligationer, finnes ej, sedan den för belåning afsatta fonden är medtagen. Gr:n svarar härpå att det är likgiltig sak, ty vi äro säkra på att snart få in pengar. Om jag då frågar på hvad sätt vi äro säkra härom, svaras mig: jo derföre att IJypotheks-föreningarne skola göra sina inbetalningar vid den tid, hvartill de öfver upsägningstiden fått anstånd. Nu ifrar Gr:n för att något anstånd från Bankens sida icke skall lemnäs i afseende på Riksg:sKont:s inbetalning af kreditivet, men såsom Fullmäktig i RiksgisKont. har han icke ansett nödigt att indrifva stride efter reghtet de fordringar, som bordt dit inbetalas. Detta är dock äfven ett prejudikat, samt af det slaget, som bör undvikas.
Sch ii t zercranlz’ frikostighet emot det allmänna och de förtjenster, han visat genom vården och ordnandet af den till Staten donerade konst-samlingen, har motionären, på grund häraf, föreslagit, att Rikets Ständer måtte lill Kongl. Majlis disposition ställa en summa af 3,000 R:dr Banko, för att, i den händelse Kongl. Maj:t funne sådant lämpligt, för Statens räkning låta inköpa ifrågavarande staty, för alt i Riks-museum uppställas. 8 Siats-Utskottets Utlåtande, N-'o 856. Utskottet, som tagit detta ärende i öfvervägande, har derförinnan sökt förskaffa sig närmare kännedom om de i motionen uppgifne förhållanden samt dervid inhemtat, att, såsom motionären anfört, Majoren Schiitzercrantz i lifstiden, genom upprättadt testamente, till Staten skänkt ofvannämnda dyrbara samling af konst-alster och forn-lemningar. Berörde testamente lärer dock ännu icke vunnit laga kraft, så att för närvarande ej med full visshet kan antagas, att Staten verkligen kommer af nämnda gåfva i besittning. Efter de upplysningar, sorn erhållits, synes likväl sannolikt, att testamentet af arfvingarne lemnäs utan klander. Emedlertid har gifvaren genom konst-alstrens samlande och donerande till Staten ådagalagt ett vackert bevis på konstsinne och fosterlandskänsla, hvilket ej kan annat än med tacksamhet af det allmänna erkännas; och, under förutsättning deraf, att konst-samlingen faller Staten till och således kommer att frångå gifvarens arfvingar, tvekar ej Utskottet att understödja det väckta förslaget att för Statens räkning inköpa nu ifrågavarande, sterbhuset tillhöriga, af framlidne staty-bildhuggaren Byström i marmor utförda staty, derest densamma finnes ega det konstvärde, att den förtjenar att i Riks-museum uppställas. I detta afseende har dock Utskottet af personer, hvilkas omdöme härutinnan måste tilläggas fullt vitsord, inhemtat, att berörde staty är ett af nämnde Bildhuggares hästa arbeten och obestridligen eger det artistiska värde, att den för hvilket
Denna fråga måste jag besvara med ne/ö emedan Utskotten tillåtit sig arne afvikelser, hvilka, godkända, skulle innebära de vådligaste prejudicater; den ena, afseende sättet för äganderätts-frågans upptagande och den andra beståndandet af 22 Den 10 September f. m. Kongl. Maj:ts i administratif väg redan vidtagne beslut. Hvad hafva Utskotten här förstått med den af dem föreslagne undersökning och pröfning af jordäganderätten? Är det väl med Sveriges Lag och dess Rättegångsordning förenligt, alt vid Domstol till undersökning och pröfning upptaga frågor om äganderätt, annorlunda än då tvist derom väckes af rätter sakägare; och månne, efter Utskottens eget medgifvande, att åboerne icke äro behöriga att uppträda såsom egentliga parter annan sakägare emot kyrkorna kan uppsökas, än Kronan ? Enligt hvad aldrig blifvit bestridt, hafva alla närvarande åboer å samtlige ifrågavarande hemman tillträd t dem i kraft af stad jobref, utfärdade å kyrkornas vägnar af deras målsmän och, enligt hvad jag *) Hvad månne förstås med oegentliga parter? För de kyrkohemman, hvilkas räntor ingått i Kronans köp eller byten, kunde frälsemannen anses såsom sakägare. ***) Under den allmänna benämningen Kyrkan innefattas öfverallt i detta anförande äfven Prester oc.h Skolor, som till någon af dessa hemman äga städjorätt, dels ensamt, dels gemensamt med vissa kyrkor. De få hemman, som i detta af LandsContoiret i Halmstad afgifne Utdrag af Hallands LandsBeskrifning, upptagas bland kyrkohemman, ehuru de då varit af Kronan bortstadde, hafva aldrig i gamla jordeböckerne upptagits bland kyrkohemman fKirckegaerderJoch ej eller hafva kyrkorna gjort anspråk å städjorätt till dem. Den io September f. m. 23 serskildt längre fram skall visa, har denna städselrätt af dem utöfvats så långt tillbaka, som handlingar derom äro att tillgå. Då nu, enligt 16 Cap.
Sedan Rikets Ständers Revisorer, enligt de af dem till Rikets Ständer afgifne och från samtlige Riks-Slånden till Utskottet remitterade Berättelser för åren 1800 och i83a, sträckt deras revisionsoch granskningsåtgärder af Banco-Verkets hufvud böcker och räkenskaper till i83o års slut, af Tumba Bruks hufvudböcker och räkenskaper till 183 1 års slut, af BaucoFullmägLiges Protocoll till den 16 Sept. i832 och af Commissariernes Protocoll till slutet af Julii månad sistnämnde år, samt Utskottet, vid Riksdagens början fått emottaga ej mindre Banco-Fullmägtiges Berättelse rörande Banco-Verket och de, vid Öfver-Styrelsen efter senast föregångne granskning al Rikets Ständers Revisorer, förekomne hufvudsakligare ärenden, än äfven de serskilda Berättelser, som, enligt föreskriften i i83o års Banco-Reglemente, blifvit afgifne dels af Bankens Commissariat, angående denafCommissariatet besörjde dagliga administration af Banco-Verket, så väl på det hela, som inom Departementen, dels af Bankens Fiscals-Embete om de mål och ärenden, som af detsamma blifvit handlagde och bevakade efter aflemnandet af dess Berättelse till i832 års revision; dels ock af RevisionsCommissarien, angående Banco-\ erkels under hans Departementala Administration ställde revision, material och oeconomie, har Utskottet nu mera fulländat den i 4 §• af dess Instruction stadgade undersökning och granskning ef Banco-Verkets tillstånd och huru detsamma efter nästförflutne
3^för dem okända dramat af Cromwells författare. Cromwells företal var för dem Sinais lagtaflor — och de brunno af begpr att bekämpa perukväldet. De lyssnade med spänd längtan efter Hemånis hom. Att fä vara med vid slaget, att fä kampa i salongens höm för den goda saken, det var deras dyraste önskan, deras högsta ärelystnad. Och tillfället erbjöds dem. Det var Gérard de Neval som samlade den ungdomliga skaran af målare och skriftställare — flertalet ännu ej myndige — som utrustade dem med röda lappar med inskriften Hierro (järn) såsom igenkänningstecken och manade dem att i striden vara tappre och trogne. Bland dem var också i främsta ledet Théophile Gautier. För denna käcka skara af » Hugolatres » existerade — skrif-ver Gautier — det blott två sorters menniskor: flamboyants (de flammande, blixtrande) och grisâtres (de gråaktige), de förre föremål för deras kärlek, de senare för deras motvilja. De ville lif, ljus, rörelse, djerfhet i tanke och utförande, återvändandet af renaissansens och den sanna antikens tidehvarf. Så stundade då den 26 februari 1830, » den dag som skall med eldskrift vara inristad i nyromantikens häfder och som afgjorde öfver de unge kämpames hela framtida lif ». Den unga skaran ville komma tidigt in för att hinna ordna sig riktigt bra till striden. De stälde sig alltså i kö redan förr än qvällförsälj ningen började, ja t o. m. redan klockan 1 på middagen .. De, som spatserade förbi Théâtre français, kunde vid middagstid se en skara ungdomar af ett makta underligt utseende stå der två och två. Théophile Gautier påstår den vanliga skildringen af dem såsom vildt klädda, med långt skägg och långt okammadt hår, i äfventyrliga kostymer — matrosblusar, spanska kappor, västar a la Robespierre, medel-tidsbaretter o. s. v. vara betydligt Öfverdrifven.
N:o 35, med förklarande, att det af Hr Åkerman afgifna förslag lill ändring af 87 § Reg.F. och 33 § Riksd.Ordn. utgjorde R. o. Ad:s gemensamma tanke. Ropades starka nej blandade med ja; hvarpå H. Ex. förklarade, att han trott sig finna, att R. o. Ad. afslagit denna propos. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr., begärde votering. Upplästes till justering och godkändes följande förslag till voter. propos: Den som vill, att i fråga om det i Const.Utsk:s mern. N:o 35 framställda förslag om tillägg i 87 § Reg.F. och 33 § Riksd.- Ordn., må till Const.Utsk., såsom R. o. Ad:s gemensamma tanke, 560 Den 18 April e. m. hänvisas den anmärkt)., att ifrågavar. grundlagsförändring bör ske på det sätt, att dels Reg.F:s 87 § erhåller följande tillägg: ”Skulle R. St. eller 3:ne Stånd antaga hufvudgrunderne uti en af Konungen gjord propos. om förändring i allmänna lagen, men vilja åt LagUtsk. uppdraga alt med deras rätt granska och meddela yttrande öfver grundernas tillämpning i detaljbestämmelserne, då skall, för sådant ändamål, Utsk., genom val i vanlig ordning, ökas lill ett antal af 48 ledamöter, 12 af hvarje Stånd.” ”Sådant Utskott äge ock, om det finner det nödigt; för upplysningars inhemtande tillkalla andra lagkunnige män samt alt, då Konungen och R. St. så besluta, efter R. St:s åskiljande sitt arbete fortsätta, dock i intet fall längre än till den dag, då ny riksdag öppnas. Då sådan fortsättning af Utsk:s arbeten beslutas, bör hvarje RiksStåud utse 6 suppleanter att, i fall Utsk:s ledamöter under tiden afgå, dem i den ordning de erhållna rösternes antal utvisar efterträda. För den tid Utsk. efter riksdagens slut sitt arbete fortsätter, njöte dess ledamöter af statsmedlen det arfvode, som R. St. bestämma.”
— I följd af Artilleri Depöt-Kompaniets i Wisby öfverflyttning till Gotlands National-Beväring, föreslås i underdånighet, att, på sätt här nedan, vid anslaget för nämnda Beväring, utförligare skall redogöras, från Artilleriregementenas statsanslag må afföras: Penningar Spanmål in natura 654,720 kub.fot å 2 Rdr » 1,309: 44; • tillhopa: — Enär det allt mer och mer oafvisliga beholvet inom Svenska arméen af ett fullständigt krigsbyggeväsende, enligt derför uppgjord plan, genom det enda nu befintliga Sappör-kompaniet vore i sjelfva verket på intet sätt uppfyldt och skulle, vid tillfälle af krig, visa sig högst kännbart; och då äfven under de senaste krigen ifrågavarande materiels stora användbarhet elier, rättare sagd t, oumbärlighet inom de krigförande arméerna blifvit ådagalagd, hvarföre ock inom ingen armée något bemödande blifvit åsidosatt för att bringa den till högsta möjliga fullkomlighet; har Chefen för lngenieur-Corpsen, Jör öfrigt åberopande de, uti underdånigt memorial den 6 Augusti 1859, af honom utvecklade skäl, som talade för Sappör-Corpsens komplettering med de ännu felande två kompanierna, framlagt nytt förslag öfver kostnaden för uppsättandet af dessa två återstående kompanier; hvarvid tillika anmäles, att då erfarenheten visat otillräckligheten af endast 3 Underofficerare på kompaniet, hade i det nya förslaget antalet deraf blifvit ökadt till 4, samt att, då lefnadskostnaden i Stockholm vore ansenligt dyrare än i öfriga IngenieurCorpsens tjenstgöringsorter, en förhöjning uti de å nuvararde Sappör-kompaniets stat bestämda arvoden jemväl föreslås. Kostnadsförslaget upptager: Utgift för årliga underhållet för två nya kompanier, jemte stab 91,050: 68. Tillökning i nuvarande kompaniets stat 3,683: 75. Tillökadt årligt underhåll af hästar till anspann 17,227: 14.
Stiftare på henne öfverflyttade det privilegium å Postoch Inrikes-Tidningarna, som ursprungligen varit framlidne Stats-Sekreteraren Benzelstjerna förunnadt, inträdde hon i en enskild mans rätt. De för bladet inflytande medel äro, såsom andra tidningars prenumerationsoch annons-afgifter, allmänhetens, men icke det allmännas, och änskönt en mindre del deraf består i afgifter för Embetsverks kungörelser och tillkännagifvanden, lärer dock den för stats-medel föreskrifna redogörelse icke för dem vara mera lämplig, än för inkomsten af de Embetsverks kungörelser, som införas i andra blad så väl i hufvudstaden som i landsorten. Den vid Postoch Inrikes Tidningarna fästade rätt till vissa kungörelsers meddelande i första hand är af samma natur, som andra ännu befintliga privilegier å tryck, och hvaribland endast må nämnas Kongl. Vetenskaps-Akademiens å utgifvandet — 432 — af Almanackorna, hvaraf behållningen och dess användande ej heller äro uuderkastade den redogörelse, som för statsmedel äskas. En sådan redogörelse inför Rikets Ständer och deras Revisorer har äfven af det skäl hittills icke blifvit ifrågasatt, att Akademiens enskilda fond uppkommit af besparingar, hvilka Akademien varit oförhindrad att använda på sätt henne lämpligast synts, vare sig till vidsträcktare understöd och uppmuntran för förtjenta vitterhetsidkare, eiler, såsom en gång, år 1825, varit ifrågasatt, till inköp af ett hus för inrymmande af Akademiens bibliothek samt tryckeri för tidningens utgifvande, boställsrum för embetsmännen, m. m., till hvilket användande af Akademiens enskilda fond Eders Kongl. Maj:t jemväl täcktes lemna Dess nådiga samtycke, ”i händelse,” såsom orden lydde, ”Akademien deri kunde se sin verkliga fördel;” men hvilket förslags verkställighet dock uteblef, enär genom tidningsinkomstens minskning och andra förluster, hvaribland indragningen af den Akademien beviljade silfvervexlingsrätt i Banken, den enskilda fondens afkastning måste påräknas till fyllande af redan bestämda utgifter.
I detta hänseende har Utskottet fästat uppmärksamhet dervid, att i fördelningen af läroämnen och lektioner emellan lärarne en så betydlig ojemnhet eger rum, att några lärare synas vara, i jemförelse med andra, särdeles betungade, såsom exempel hvarå må anföras att med en af professors-tjensterna vid institutet är förenad undervisnings-skyldighet i mathematik, mekanik, maskinlära och maskinritning, således, förutom det sistnämnda, ej mindre än tvenne af de vid ett tekniskt Bih. till B. St. Prot. 1859 Sf 1860. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 2 Haft. 7 50 Stata-Utskottets Utlåtande N:o 93. läroverk obestridligen vigtigaste och i stadgarne jemväl främst omförmälda ämnen, äfvensom att innehafvaren af denna befattning under nästlidna hösttermin, enligt lektions-schemat, haft mer än dubbelt så stort antal lektionstimmar, som hvar och en af Professorerna uti fysik och mekanisk teknologi. Utskottet kan icke bedöma, i hvad mån sådant för undervisningens ordnande varit nödvändigt, och huruvida orsaken dertill är att söka uti otillräckligheten af lärare-krafter vid institutet; men någon jemkning i afseende på läro-ämnenas fördelning synes emellertid vara af behofvet påkallad; — och torde derföre lönernas uppförande på ordinarie stat, äfven af detta skäl, för närvarande icke böra af Rikets Ständer medgifvas. I följd af hvad sålunda förekommit, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer, med anförande af de betänkligheter, som i ofvannämnde hänseenden yppats emot definitivt fastställan de af Teknologiska institutets aflönings-stat, måtte i underdånighet tillkännagifva, att institutets anslag blifver endast provisoriskt uppfört för nästa statsreglerings-period, samt i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes taga i nådigt öfvervägande, på hvad sätt de af Rikets Ständer härutinnan åsyftade förändringar, derest Kongl. Majit icke anser hinder derför möta, må lämpligast bringas till verkställighet. 38:o.
Denna öfverensstämmelse är så mycket mer påfallande, som tschuktschen och eskimåen tillhöra skilda folkraser och tala helt olika språk, och som den förre, att döma af äldre berättelser om detta folk, först under senaste slägtled sjunkit till den okrigiska, fredsälskande, menlösa, anarkiska och irreligiösa ståndpunkt, han för det närvarande innehar. Anmärkas bör ock, att hos eskimåerna i danska Grönland ingen betydligare förändring föranledts deraf, att alla lärt sig att läsa och skrifva samt bekänna sig till den kristna religionen – ehuru med en likgiltighet rörande arfsyndens följder, återlösningens hemligheter och helvetets straff, som allt upptänkligt missionärsnit ej lyckats förinta. Det menlösa naturtillståndet har genom inhemtande af dessa vilkor för bildning icke i väsentlig mån förändrats. Helt säkert är dessutom det blod, som flyter i grönländarnes ådror, icke rent eskimåblod, utan blandadt med blodet från en af verldens stoltaste krigarstammar. När man betänker, huru hastigt äfven nu, när Grönland står i ständig beröring med det europeiska moderlandet, alla ättlingar af blandad ras blifva fullkomliga eskimåer till språk och lefnadsvanor, huru svårt det ofta är, äfven för rent europeiska föräldrar, att förmå sina barn att tala något annat språk än infödingarnes, och huru dessa å sin sida sällan låna ett ord från europeerna, huru vanliga blandade äktenskap och infödingar af blandad ras äfven nu äro, i betraktande af allt detta synes det mig vida mer sannolikt, att Erik Rödes kolonister i all fredlighet Fogelbilder af ben skurna af tschuktscher. originalens storlek. och endrägt småningom blifvit eskimåiserade, än att de blifvit af eskimåerna dödade. Ett enda sekels fullständig skilsmessa från Europa skulle vara tillräcklig att i grund genomföra denna förändring med den nuvarande europeiska befolkningen i Grönland, och mycket dunkla blefve då sägnerna om det danska väldet i detta land. Kanske skulle något smågräl mellan en koloni-styresman och en inföding bland de öfverblifna sägnerna intaga främsta rummet och tolkas som minnet af ett utrotningskrig.
I 76 Transport R:mt R af Filial-Banken i Christianstad 95,000 „ d:o i Lund 36,000 „ d:o i Calmar 170,000 dr 1,155,000: - j: 301,000: så har intill nyssnämnde dag från Bankens Reservfond till Filial-Banker utanordnats endast R:mt R:dr 854,000: - Hela summan af de till Filial-Banker anvisade försträckningar utgöres af de, enligt 1854 års Banko-Reglemente, dertill använda R:mt R:dr 3,450,000: - ofvanberörde sedan sista Riksdag anvisade „ „ 1,155,000: — eller tillsammans Runt R:dr 4,605,000: - Häraf innehar Filial-Banken i Blekinge: Lån 420,000: - Kreditiv 210,000: - Filial-Banken i Calmar: Lån 200,000: - Kreditiv 100,000: - Filial-Banken i Christianstad: Lån 500,000: - Kreditiv 250,000: — Filial-Banken i Gefle: Lån 600,000: - Kreditiv 150,000: - Filial-Banken i Hudiksvall: Kreditiv 187,500: - Filial-Banken i Lund: Lån . 375,000: - Kreditiv 187,500: - Filial-Banken iSkaraborgs län: Lån . 450,000: - Kreditiv 225,000: - Filial-Banken i Sundsvall: Lån 500,100: - Kreditiv 249,900: - 4,605,000: - Förutom Filial-Banken i Kalmar, hvilken, såsom ofvan förmäles, redan undfått försträckning från Riks-Banken, hafva till 77 erhållande deraf hos Fullmägtige sig anmält följande, jemväl efter sednaste Riksdag, af Kongl.
Ibland tar han fart, som gällde det att springa ifatt spårvagnen, ibland går han med dröjande steg, tvärstannar utanför ett butikfönster, sticker sedan åter i väg som en kapplöpare, saktar sig, vänder plötsligt och rusar snedt öfver gatan in i en butik. Där stannar han förvirrad och afvaktande, till dess en af de expedierande damerna med ett intagande leende och sitt allra mjukaste tonfall i rösten frågar h o n o m: Visserligen klagar man öfver, att vår tid är så prosaisk, men det torde näppeligen finnas nå- gon, som ej sätter värde på och kan njuta af allt det sköna, som våra stora författare och skalder hafva skrifvit. I allmänhet läser man det dock en eller ett par gånger, och sedan glömmer man det mesta. Att lära sig utantill ett och annat bry sig de flesta ej om. Och dock har detta många stora fördelar. Först och främst kommer man därigenom i besittning af ett förråd af ädla, upphöjda tankar, hvilka alltid i någon mån verka på sinnet, och hvilka vid en längre framskriden ålder, när man till största delen lefver i minnet, blifva en skatt, som kan skänka mycken glädje. Vidare tjänar en sådan sysselsättning i hög grad till att stärka minnet, och detta är en fördel, som man ej bör underlåta att taga vara på. Tegnér, Runeberg, Wallin, Franzén o, s. v. utom våra nyare författare — se där ett hart när outtömligt förråd, där hvar och en lätt kan finna, hvad som passar honom. Som sagdt, finnes det på lediga stunder någon sysselsättning, som är vinstgifvande, så är det den nyssnämnda. » Hvad får det lof att vara? » » Julklappar, jag skulle se på julklappar, » mumlar han i en ton, som kommer de kringstående att betrakta honom med djupt medlidande. Men butikfröken ler fortfarande sitt älskvärdaste löje. Hon känner detta egendomliga species af julkappsköpare. Hon börjar tentera h o n o m en smula, får veta något så när, om julklapparna äro ämnade åt en herre eller en dam, en äldre dam eller ung dam, ger råd, frestar och söker öfvertala. Han rifver nervöst i varorna, och hans ovisshet, hans själskval växa.