Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Löfvenskiöld och dess Fru, eller, i händelse af enderas frånfälle, den efterlefvande må under sin återstående lifstid fortfarande bibehålla arrende-rätt till nämnde kungsgård, jemte derunder hörande hemman och lägenheter, emot de i nyssberörde contract stadgade vilkor, och med förbehåll derjemte, att sökanden dels vidmagthåller de honom enskildt tillhöriga byggnader, anläggningar och inventarier, hvilka han uti sin ifrågavarande ansökning uppgifvit såsom ämnade att till Kronan framdeles afträdas, dels ock ställer vederhäftig borgen för fullgörande af förbindelsen att, när arrendet upphör, samma byggnader, anläggningar och inventarier, jemte det nya caractershuset, varda i fullgodt skick till Kronan aflemnade, utan ersättning eller afräkning på den, enligt Lag och Syne-Rätts beslut, arrendatorn åliggande byggnadsskyldighet; med undantag likväl i afseende på det nya boningshuset, hvilket, såsom caracterslius vid kungsgården, i det nedrifnas ställe, kommer att anses. Stockholm den 13 December 1844. Uih. till R. St. Stats-U tekottets Utlåtande, N:o lil. 1 Jfå Hl-, Ank, till Exp. Utsk. d. 18 Dec. kl. 10 f. m. Utlåtande, angående ifrågaställde förändringar uti gällande stadganden, dels rörande sättet för marke gång sprisens bestämmande, dels i fråga om beskaffenheten af afradsgild spanrnäl. (1. A.) Till Stats-Utskottets handläggning hafva från vederbörande Riksstånd blifvit remitterade följande motioner: l:o af Herr Prosten Lyth, som anfört, hurusom det med markegångssättningen ursprungligen afsedde ändamål, hvilket onekligen varit att åt den ränteskyldige jordbrukaren bereda någon lättnad genom tillåtelsen att in natura afbörda den drygaste delen af sina skattebidrag samt åt Staten och dess löntagare någon säkerhet i beräkningen af sina årliga inkomster, kunde under nuvarande förhållanden betragtas såsom i väsendtlig moa förfeladt.
Med möda kunde Elin återhålla sina tårar, under det hon svarade sig må bra – för att kunna vara ledsen i fred, gick hon sedan ner till Göstas trädgård, – men sommaren var så torr – Elin fick så mycket i trädgården att sköta – Gösta hade dessutom gifvit henne så mycket att lära, indelat så förståndigt de många timmar, hvarunder Elin ej finge se honom, att hon verkligen så der någorlunda framsläpade den blytunga tiden, som Gösta, när han var hemma, visst måtte för henne burit, ty då hade den aldrig känts af. Undertiden återfick Gösta verkligen på Stånga något hull och färg. Lycklig kunde han ej vara utan med Elin, glad endast för henne – på detta när, trifdes han förträffligt hos Brukspatronens. Hur det var, så likasom mådde de också bättre medan Gösta var hos dem, och sjelfva Gertrud storgrälade icke mer än en gång på Hennes Nåd. Hvarföre kunde Gösta icke för alltid stadna på Stånga? – Hvarföre? – Ja hvarföre är det värdt att fråga, när man ej kan få svar? En sak, som gjorde epok i Göstas och Elins lefnad, inträffade nu: Elin skref och Gösta fick sitt första bref. Gösta var borta med Brukspatronen, när det kom till Stånga – bäraren, som i ett högst angeläget ärende var skickad ifrån Grefve Ringschöld till Wahl, men som på en viss sekund skulle återvisa sig på Högesta, hade ej tid att invänta de frånvarandes ankomst, utan begaf sig hem, efter att hafva aflemnat sina paquetter i Fru Wahls egna händer, och i stället af dem emottagit diverse förfriskningar.
Den grundsatts att inrätta representationen efter naturen af den sak medborgaren tillverkar, vare sig råämne eller fabrikat, lärer vara svår, 0111 icke omöjlig, att här i Sverige genomdrifva. Den dertill erforderliga ordning och bestämdhet de särskilda yrkena emellan finnes icke. BorgareStåndet är för närvarande till personalen ganska svagt, och detta blir med våra Städers nuvarande tillstånd svårt att afhjelpa. Det består dess<- utom till största delen af Borgmästare; och Den 26 F e b r u a r i i f. m. 2l5 mig synes mindre lämpligt, att Embetsmännen skola ensamt afgöra Riksdagsfrågorne. I ConstitutionsUtskoltets förslag ingår ej heller jernhandteringen ensamt, utan enligt ordalydelsen alla af Styrelsen öfver Bergverken privilegierade Inrättningar lill förädling af MineralRikets producter. Sannt är val, att andra Inrättningar finnas, sorn här icke kro nämnde, men kanske hordt vara det. Till ex. Sockerbruken; de äro dock merändels anlaggde i Stael erne , och således redan förut representerade. Men Pappersbruken och Glasbrukeu lyda under CommerceCollegium, och inbegripas icke i förslaget. Jag medgifver derföre, att förslaget i sjelfva sättet är ofullkomligt; men det synes dock vara ettsteg till förbättring af vår representation, som kan utföras, utan att störta hela den nuvarande byggnaden. På grund häraf tillstyrker jag bifall å förslaget, helst en ytterligare utsträckning af stadgandet sedermera med lätthet kan vinnas. Herr von Hartmansdorff: Jag skulle önska, att mina motståndare ville låta mig vederfaras samma rättvisa, som jag gör dem, att nemligen tro, det de upriktigt mena hvad de säga, och att således inga svepskäl eller förhatliga uttryck om Kaster och dylikt måtte framställas. Man har sagt, att BorgareStåndet behöfde förstärkas. Derom har Conslilulions - Den 26 Febr 11 nrii f. m. Utskottet sökt draga försorg genom ett annat medel, sorn igenfinnes sid. 26 i dess förslag till ny redaction af 4 Morn. i4 §•
Gaetano undrade om det kunde gå an, att han satt kvar i hennes knä längre. Det var underbart, att hon ingenting märkte. Och det var en lycka, ty eljes skulle hon trott, att han slagit ur hågen att bli munk. Men hon var just nu mer än någonsin upptagen af sitt eget. Det flammade upp litet rödt på hennes kinder under allt det bruna, och hon gjorde ett par de allra lustigaste höjningar på ögonbrynen. Så började hon tala om hur hon själf hade det. Det tycktes, som skulle donna Elisa hafva det allra minsta huset i staden. Det låg midt emot sommarpalatset, men det var dess enda förtjänst. Hon hade en liten bod, där hon sålde medaljonger och vaxljus, och allt, som hörde till gudstjänsten. Men med all respekt för pater Josef, så var det ej mycken vinst på sådan handel nu för tiden, hur det så kunde ha varit förr i världen. Bakom boden fanns en liten verkstad. Där hade hennes man stått och snidat helgonbilder och radbandskulor, ty han hade varit artist, signor Antonelli. Och vid sidan af verkstaden funnos ett par små råtthål, man kunde ej vända sig i dem, man fick sitta på huk som i de gamla kungarnas fängelser. Och en trappa upp var ett par små hönsburar. I en af dem hade hon lagt in litet halm till ett rede och satt upp ett par pinnar. Där skulle Gaetano få hålla till, om han ville komma till henne. Gaetano tänkte på att han ville smeka henne på kinden. Hon komme nog att bli ledsen, då han ej finge fara med henne. Kanske han kunde tillåta sig att smeka henne. Han såg under lugg på pater Josef. Pater Josef satt och såg i golfvet och suckade, såsom han brukade. Han tänkte icke på Gaetano, och hon, hon märkte det alls icke. Hon talade om att hon hade en piga, som hette Pacifica och en dräng, som hette Luca. Men hon var ej mycket hjälpt i alla fall, ty Pacifica var gammal, och sedan hon blifvit döf, hade hon blifvit så retlig, att hon ej kunde låta henne hjälpa till i boden.
Jag anser öfverflödigt att tillägga något vidare, då jag instämmer så väl i hvad Herr Lefrén nyss yttrat, som uti Borgare-Ståndets Beslut. Beträffande Preste-Ståndets meddeldte beslut i ämnet, får jag anmärka, att detta Stånd icke lagt andra delar af förslaget på bordet till nästa Riksdag , än de , som bero af Konungens och Ständernas gemensamma beslut, det vill säga Grundlagsoch Lagfrågor I öfrigt har PresteStåndet icke yttrat sig öfver Särskildta LTtskottets Betänkande, utan endast hos Kongl. Majit anhållit, att man icke må på fullmakt tillsätta de tjenster, som inom nästa Riksdag blifva ledige. Tror man väl , att det skall leda till Statens bästa, att innehafvarne af dess tjenster icke veta , om de äro mer än expectanter , och månne icke genom ett uppskof ännu i fem år organisationen skall blifva långt svårare att verkställa, än nu? Herr Berghman; Grefve von Platen är en mycket grundlig och lycklig Talare, sorn har med största styrka utfört det ämne, hvari jag 302 Den 4 December f. m. blott helt korteligen framlade samma åsigter; hans anförande är af den vigt , att något hvar inom hela Riket skulle önska känna dess innehåll. jag anhåller derföre vördsamt , att Ridderskapet och Adeln behagade med mig instämma uti en anmodan till Grefve von Platen, att låta trycka det. Feiherre Cederström j Jacob: Jag har e mot antagande af Särskildta Utskoftets Betänkande hört yttras farhågor, som till det mesta hemtat sin grund ifrån forntiden, Jag skulle likväl förmoda, att om man erkänner, det olika tidehvarf och samhällsskick fordra olika Författningar , det icke är klokt, att så helt och hållet fästa sig vid forntiden , att man afsäger sig all blifvande nytta af en förändring. Då menniskan eger ett omdöme, hvarmed saker kunna urskiljas, skulle jag icke tro , att lösligen uppkastade farbagor utan skäl böra kunna leda detta omdöme.
För alt hjelpa Utsk. ett stycke på vägen, får jag föreslå en minimisunima af 2.000 r:dr b:co för en embetsman i Stockholm och lono r:dr utom Stockholm; detta må sedan anses såsom för mycket eller för litet. Jag tror icke, att det är omöjligt för Utsk. att afgifva ett sådant förslag, och yrkar derföre återremiss af betänkandet. Hr Rosenblad: I motsats till den siste värde talaren, respecterar jag grannlagenbeten hos Ekon.Utsk:* ordförande alt undvika upptagande af frågan om det minimi-belopp af lön, som kunde anses behöfligt för en embetsmans subsistens; ty jag hemställer, huru det skulle komma att se ut, om ett R. St:s Utsk. föreslog 2000 r:dr såsom minimum i Stockholm och 1000 r:dr utom Stockholm, på samma gång, som ett annat Utsk. har föreslagit att höja rådslönerna i collegierna från 12 eller i3oo rldr till 1600 r:dr och samma Utsk. afslagit att för en tjensteman i Kaminar-co!l:m af 2:a graden, för advocatfiscalen, höja lönen från 279 r:dr till 4oo r:dr b:co, samt ett 3:dje Utsk. gjort Riksrätts-action för det att en copists lön blifvit förhöjd till 4°° r:dr b:co. Under sådana förhållanden skulle det verkligen vara en alltför stor motsägelse, om Ekon.Utsk. tillstyrkte det förslag, som Hr Ribbing gjort. Jag tror derföre, att Ekon.Utsk. handlat ganska riktigt, då det ej utsatt summao. 8 H. 33 Den 13 Juni f. m. Hr Ribbing: Ehuru jag råkat att icke vara så försigtig i mina förslag, som ilen siste värde talaren önskat alt jag skulle varit, och som han fästat Ekon.Utskls uppmärksamhet uppå; så tror jag likväl, att lian inblandat saker, sorn icke höra hit, t. ex. hvarföre Riksrätt är yrkad.
— Stigande ersättning åt Allmogen i tvänne Socknar af Norrbottens Län' för an - \ 527 skaffade kläder åt Vargeringsmanskapet. StatsUlskottets Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag: angående ökadt anslag för Kongl. Bibliotheket till inköp och utgifvande af höcker. Aug. 2 A. P. 125. Oct. 2 A. P. 456. — om en MilitairLärares anställande vitt. <— om aflöning för RiksStåndens och deras Utskotts Secreterare, Canlzlier och Vakthetjening. Maji P. 72, 157, j66, 490. ~ om medels anslående till kostnadernes godtgörande för H. K. H. KronPrinsens förestående förmälning och verkstälde utrikes resa. Aug. P. 542. Sept. P. 10, ior. •— i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, rörande löneförhöjning åt BataillonsLäkare efter 8 års tjenstgöring. April P. 368, 378, 444- *— angående medels anslående lill befordrande af Växel-undervisningen. April P. 368, 378, 445. — om användandet af Djeknepenningarne i Hernösands Stift. April P. 369, 378, 445- Oct. 2 A. P. 170. — angående inlösen vid RiksgäldsContoiret 528 af tolf stycken skadade creditsedlar. StatsUtskottets Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag: om anslag å Stat till inköp af Astronomiska Instrumenter åt Ob Aug. Sept. 2 A. P. 337. — i anledning af väckt fråga om förskotts anvisning å den summa Riksens Ständer komma att anslå till kostnadernes godtgörande vid H. K. H. Kronprinsens förestående förmälning och verkstälde utrikes resa.
Rjdderskapel och Adelli redaetionen af R kscns Ständers, wid 180906)1810 ars Riksdag, stadgade förslag om instruktion för StatsBanco» och Riksgälds Comoirets revisorer Med de af ofwanbcmälte Utskott förestagne bestämningar. sst supra. S. DEusölls Riddarhus-Utskottets denna dag upläste Utlåtande af den 25 Maji. innefak» »ande afstyrkande ä en, af Kongl. OtwcrSräkhällare-Embetet i Stockholm, äskad afgift för Riddarhuset, stor 50 R.r Banco till Sabbatsbergs fattighus. sst supra. Sedan Herr LandtMarskalken tillkänuagiflvik, e>lk Högloft. Rldderskapet och Adeln i morgon komme att in pleno sammanträda klockan ett endast till upbrymnde af Herrar ElcctorerueS mållistor samt upläsande af nägra frän de andra Ständen communicerade memorialer, åtskiljdes Högloft. Rldderskapet och Adeln kl. S till g. sst suxrs. In ststem protocolli ^..6. Silverstolpe. Thors - Den 4 Jun». ZI5 ThorSdagen dm 4 Junii. Plenum klockan l middagstiden.
Den unga hustrun satt der tills ögonen, ännu svullna af gråt, slöto sig och hufvudet sjönk bakut mot väggen. Inom en stund slumrade äfven hon in, och de tre sofvandes lugna andedrag hördes tillika med flugornas surr och klockans knäppande i det qvafva rummet. Elden i spiseln slocknade, vällingsgrytan som puttrat på trefoten tystnade och tjocknade till, katten kröp fram med krökt rygg och svansen i vädret. Allt var en stund i ostörd stillhet. Utifrån hördes ihållande och täta yxhugg, och derpå ett doft susande och så ett väldigt brak. En af de sekelgamla björkarna föll. Så ännu längre, mödosammare slag af yxan och åter det olycksbådande suset, då en annan af skogens veteraner stupade. Den skuggiga, lugna platsen skulle snart vara tom och öppen för sol och vind. Han suckade, den ensamme arbetaren, svettades och högg, hans panna lade sig i djupa veck, och kring munnen syntes det svårmodiga draget tydligt framträda. Tio eller tolf af träden lågo redan. Det var middagstid, det såg han på solen, och han begaf sig derför med tunga steg hemåt. Denna gång tog han ej genvägen öfver åkern, såg ej på Heikki, som sprang emot honom, stampade i förstun fötterna liksom hade han haft snö på stöflarne, slängde yxen på golfvet och gick in. Hustrun vaknade upp och stirrade förskräckt på mannen. Kinderna voro blossande af sömnen och ögonen ännu röda efter gråten. Han såg icke åt henne, lyfte sjelf grytan närmare spiselkanten, tog en tallrik och begynte ösa ur. Hon sprang från stolen, lade temligen oförsigtigt den lilla sofvande flickan i sängen och föll ännu en gång i vild, hejdlös gråt. Peltonen såg på henne, liksom hade han velat fråga henne någonting, men teg ännu. Jag vet att du är ond snyftade hon, mycket ond och att du skulle kunna slå ihjäl mig för alltihop, och det är bäst att du gör det, för det är så uselt det här lifvet, att jag inte orkar lefva det mer nu. Nej, jag orkar inte, för det är så, att jag nu är led vid det. Peltonen började äta.
I går afsände jag bref till G.B. Det innehöll endast en redogörelse för tidningsnotiserna om mitt understöd från Akademien. Jag slutade: ”Egentligen borde jag inte skrifva bref till er, ty ni talar alltid som om bref – särskildt från damer – vore er en riktig landsplåga, men jag följer tillsvidare lusten att skrifva eller lusten att tiga, allt som den faller öfver mig; så skall ni också. Om ni inte skrifver skall jag ändå försöka tro att ni hyser en smula välvilja för Anteckningar, som jag funnit på papperslappar sedan i somras innan jag reste till Foglarö: ”Om Edith vore min verkliga hustru och jag så hade en femtonsexton medhustrur, så skulle jag kanske vara lycklig. Det är otroligt hur mycket jag håller af det barnet.” Edith: ”Far har det smukkeste Haar i Verden.” Astrid: ”Nej, det er noget ækelt Haar Far har.” E. ”Det er ikke ækelt, det er nydeligt.” A. (afgörande, med en energisk skakning på hufvudet) ”Nej, der er saadant Noget væmmeligt Hvidt i det.” Edith (dröjande, medgifvande men öfverseende) ”Ja, det er der rigtignok, men det er ikke meget.”312 G.B.: ”Edvard har till och med kommit så långt att han inte läser sina kärleksbref, det kan man kalla att vara blaserad till gagns. Inte sant?” ”Jo.” G.B.: ”Jag har starkt aristokratiska tendenser.” ”Det märker man nog.” G.B. ”På hvad då?” (Liksom han inte vore mån om att alltid säga det!) ”Hundra småsaker.” G.B. ”Jag tycker bättre om en furstinna, om hon också är hvarken ung eller vacker, än jag tycker om en bondpiga, vore hon också den största skönhet.” ”At Folk kjeder ham, det er det eneste han aldrig kan tilgive.” (Laura Mohr om G.B. Paris 87.)313 Laura Mohr:
Län, hvarest den uppgick till 82 Rdr 12 sk. 5 rst., samt i Wermlands Län, der 275 Rdr 12 sk. 8 rst. utestodo, hafva några afbetalningar ej ägt rum. § 3. Salpeter-fonden har, under revisions-åren, vunnit en ökad behållning af 71,155 Rdr i5 sk. 5 rst., uppkommen deraf, att då blifvit Kronan till inlösen hembjudna mindre qvantiteter salpeter, än under de föregående åren. Vid 1839 års slut utbalanseras följande proprie balanser, nemi.: a~) Förre Landt-Räntmästaren Tollins å Rdr 59: 39. — Aflidne Kronofogden Dahms å 63: 39. 5. hvilken summa år 1806 af Kongl. Kammar-Rätten blifvit fastställd till betalning, men sedermera ej i Dahms Konkurs bevakad. cf) Förre Kronofogden Rosengrens å 750 Rdr, hvilka hans ena Löftesman, Öfverste-Löjtnanten Tornerhjelm blifvit, genom Kongl. Kammar-Rättens Utslag den 5 Oktober 1887, ålagd att betala. d') Aflidne Salpetersjuderi-Styresmannen Källströms å 600 Rdr, med anteckning att beloppet är förskjutet år 1816, samt alt tillgång saknas till dess återgäldande. e) Aflidne Kronofogden Raabs å 5 Rdr 32 sk. 6 rst., förut, såsom utestående Salpetergärd för år i83o och förra åren, balanserad, nu vederbörligen upptagen uti Elfsborgs Läns Specialräkning. f) Aflidne Expedilions-Kronofogden Långströms å 10 Rdr x sk. 9 rst., hvilka, år 1828, blifvit förskottsvis till honom utbetalda, och för gäldande hvaraf tillgång ej finnes i hans gäldbundna bo. § 6. 161 g Revisorerne hafva, vid in ventei ing af fondens säkerhets-handlingar, funnit desamma i behörig ordning.
ProtocollsUtdrag och Bevis, som af HäradsRätt eller annan Rätt utgifvas, skola med Rättens och Domarens vanliga Sigill bekräLtas, och under privat persons nämn å dess betyg bör finnas caractairen utsatt och dess si? gill derunder» 6 §. När lån utur någon af CaSsoriié åsfandasj skall skriftelig ansökning derom göras hog Direction, hvarvid bifogas de säkerhetshand? lingar, sökanden har att förete, hvilka äfven i ansökningen böra finnas uppräknade. Från Diarium antecknas genast af Riddar? husSecreteraren ä ansökningen ingifningsdagens som der blifvit annoterad. Bevis öfver ingifw vandet meddelas, och ansökningen jemte handJingarne aflemnas till behörigt föredragande I Direction» 7 §> Om Directionen finner Lånehandlingarne fullständige, och den erbudne panten fullgod * samt bifaller länet, utassigneras summan genast att tillställas Låntagaren, eller dess laglig ga tillförordnade Fullmägtig, derest penningar äro att tillgå j men är ej tillräcklig summa i Ridd, o, Ad, JProt, VIL B, II. Aid. st t* 322 Den so Junii: Cassan då inne, kan Låntagaren, om han finr ner sig belåten att vänta , erhålla ProtoeollsUtdrag öfver lånets utgifvande, så snart Cassabehållningen det medgifver, och må han äfven i afräkning derå genast erhålla hvad som möj. ligen kan vara inneliggande, samt vidare efter hand återstoden, så fort incassering sker. Ett så beskaffadt ProtocollsUtdrag gäller dock. endast i den persons hand, till hvars fördel det blifvit utfärdadt. Kamereraren tecknar dock alltid, vid sådane händelser, genast på ProtocolisUtdraget, huru stor summa, som blifvit i afräkning lemnsd, och behålle han vid sista summans utlemnande samma ProtocollsUtdrag.
När man tillika betraktar denna vinterns ofördelaktighet för jernkörslor, hvilket måste inverka på tillverkningen, så kan jag icke finna att tidpunkten ännu är inne, att i det förhållande, som Ständerne vid sista riksdagen beslölo, nu göra någon ändring. Alt, pä sätt Frih. Stjernstedt anfört, det vid sista riksdagen fattade beslut skulle binda händerna på Rikets nu församlade Ständer, kan jag icke finna. Det mäste hafva varit dåvar. Ständers mening, att Ständerne vid innevar. riksmöte skulle, likasom de sjelfva, ega rätt att, efter pröfning af sig företeende omständigheter, fatta sitt beslut. Då man tillika ihogkommer att, såsom Gr. Mörner anmärkt, saken rörer en af fäderneslandets vigtigaste näringsgrenar, nemi. bergshandteringen, så är varsamhet så mycket mera af nöden. Hr Rosenblad: I afseende på sjelfva formfrågan, så är förhållandet följande: att vid 1844 års riksdag afgiften nedsattes till hälften af förut utgående belopp. Vid sistl. riksdag funno Ständerna att ifrågavar. afgift från och med 1849, intilldess den vid påföljande riksdag blifvande Statsregleringen komme till verkställighet, skulle förhöjas med 50 proc. utöfver dåvar. belopp, den skid - Den 8 Mars f. m. 227 le således uphöra vid den nu inträdande Statsregleringen. Deruti skulle visserligen Hr von Hartmansdorff haft rätt, om icke någon hade väckt motion, så hade icke StatsUtsk. haft rätt alt föreslå någon nedsättning i den gamla afgiften, men nu tror jag, alt den, som är mest berättigad af alla har derom väckt motion, jag menar K. M. I den nåd. proposm är uptaget 12,000 Ska, som utgöra | af 16,000 Sk&, som utgingo år 1844, således lika med hvad 1848 beviljades för de följande åren intill denna Statsreglering. Jag tror således att StatsUtsk. icke endast bade rätt alt taga i pröfning ett sådant förslag, utan var skyldig dertill då det var väckt af K. M.
Blir han nu frisk, det Gud gifve, så skall jag säga Thilda, att hon skall försöka vänja gossen vid att alltid andas genom näsan och med sluten mun, då det just är näsans uppgift att vara kontroltapparat för hvad som slappes ner i lungor och luftrör, samt att tills han blir fyra är bör pappa lyfta gossen på starka armar högt öfver all gatans orenlighet eller låta honom forslas i sin vagn, då vi veta, att de lägsta luftlagren äro de dåligaste. A. — öS&amp;S » — Ur notisboken. Drciktref ' ormföreningen, som nu i omkring åtta är utöfvat sin gagnande verksamhet till åstadkommande af en sundare kvinnlig beklädnad, hade förliden fredags afton i Fredrika Bremerför bundets lokal härstädes anordnat en utställning af sina modeller. Denna omfattade hufvudsakligen de redan tidigare utarbetade modeller, af hvilka Idun en gång lämnat så väl fullständig beskrifning som afbildningar (se årg. 18911): underkläder, skoldräkt, barnkläder och en dräkt att bäras under graviditetsperioden — framför allt varmt att anbefalla! Deu egentliga nyheten för året utgjordes af en vacker och synnerligen praktisk turistdräkt. I fröken Josephina Ohlssons modeaffär, Blasieholrnstorg 74, Stockholm, säljas ä 30 öre stycket mönster till Dräktreformföreniogens alla modeller. I sammanhang med utställningen höll fru Maria Bolin, född Åkerblom, ett med stort bifall mottaget föredrag, hvilket vi på annat ställe i dagens n:r äro i tillfälle delgifva våra läsarinnor. * Öfveransträngningen i skolorna. På inbjudan af Pedagogiska sällskapet hölh i måndaas afton å hotel Continental i Stockholm allmänt mö- te för att diskutera frågan om överansträngnin1894 gen i skolorna. Salen var till trängsel fylld af föräldrar, lärare, läkare och andra intresserade, då ordföranden i sällskapet, rektor S. Almquist, strax efter kl. half 7 öppnade mötet, hälsande de närvarande välkomna och uttryckande sin glädje öfver den stora tillslutningen. Bland den mängd af talare, som därefter uppträdde och ur olika synpunkter skärskådade den föreliggande frågan, talade fröken Anna. Sandström (det kända pedagogiska förfaltarmärket » Uffe&gt;) särskildt om flickskolorna.