Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På grund af hvad jag sålunda anfört, anser jag Utskottet hafva bort tillstyrka, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att förbudet mot handels inrättande å landet inom trenne mil från närmaste stad eller köping måtte upphäfvas.» STOCKHOLM, TliYCKT IIOS JOIl. BECKMAN. 13!öl. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskottets Utlåtande, N:o 63. I N:o 63. Ank. till Exp. Utsk. d. 21 Mars 1851, kl. lif. m. Utlåtande, i ättledning af väckl motion om vidtagande af åtgärder till reglerande af Posliljonernes löneförmåner. Uti en hos hedervärda Bonde-ståndet vackt, till Utskottet remitterad motion, har Riksdagsfullmäktigen från Kronobergs län Petter Gabrielsson med hvilken Johannes Nilsson från Malmöhus län sig förenat, anfört, att de vid postverket anställde postiljoner äro dels ordinarie och dels extra-ordinarie, hvilka innehade alldeles enahanda tj ens te-åligganden, men sins emellan olika löneförmåner. Dessa utgjorde för de ordinarie postiljonerna 60 R:dr B:ko årligen, samt 1 R:dr traktamente för hvarje dygn, hvarunder de, i och för posternas förande emellan stationerna, vöre från sina hemvist aflägsnade, hvaremot de extra-ordinarie postiljonerne endast åtnjöto ett sådant traktamente, hvilket motionären ansåg icke vara med rättvisan öfverensstämmande, enär lika skyldigheter borde förutsätta åtnjutande af lika rättigheter. Vidare har motionären anmärkt, att en väsendtlig olikhet förekommer dessa postbetjente emellan, i det de postiljoner, hvilka voro anställda vid de större stationerna, till och från hvilka poster expedierades kanske hvarje dag i veckan, måste nästan beständigt vara i rörelse, under det tjenstgö ringen för andra ej påkallas oftare än 2 å 3 gånger i veckan, hvaraf följde nöd vändighet för de förre att snart taga afsked, dervid en billig ersättning åt dessa strängt anlitade personer, utöfver lönen och traktamentet, syntes erforderlig.
En sådan conserverande förmyndarekammare, i hvilken kunde nedsättas den omyndiges fordiingsbevis eller dyrbarheter, som icke borde föryttras, och som derjemte utöfvade en viss controll öfver förmyndares förvaltning, tror jag inom hvarje commun skulle kunna åstadkommas; men om detta icke kunde ske, då finnes en annan utväg, hvilken af flere främmande lagstiftningar blifvit vidtagen, nemi. den att domaren tillsätter en medförmyndare jemte den egentliga förmyndaren, eller en curator, hvars åliggande det är att bevaka den omyndiges bästa i de fall, då det skulle komma i strid med förmyndaren. Jag anhåller, att LagUtsk. ville taga i betraktande dessa mina enkla förslag och alt antaga hvilketdera af dem som skulle kunna synas LagUtsk. mest lämpligt. Frih. Cederström, Andars: Jag anhåller att få förena mig i Frih. Gyllenhaal yttrande till förmån för det å K. M:s nåd. propos. afgifna förslag och delar helt och hållet de åsigter, 358 Den 26 October. hvilka så väl han, som en annaii värd talare hår på andra sidan uttryckt i afseende på olämpligheten af Utsk:s förslag. Hr Cederschjöld, Rob. Theophron: För min del anser jag en brist finnas i alla de uppgifna förslagen. Det föreslås visserligen här, att domare skola, då fränder icke vilja granska förmynderskapet, förordna gode män alt sådant verkställa; men man har icke utsatt och bestämt, huruvida någon ansvarighet för gode männen skall äga rum, i händelse de eftersätta sitt åliggande. Finnes ingen sådan ansvarighet stadgad, så tror jag visserligen att det är ganska lätt att finna gode män, som åtaga sig detta besvär; men skulle deremot ersättningsansvarighet uppstå för gode männen, i händelse de underlåta granskningen, så tror jag, att ifrågavar. befattning är af den vigtiga och ansvarsfulla beskaffenhet, att det ingalunda blir lätt att finna någon, som vill åtaga sig ett sådant bestyr. Jag anser det derföre vara nödvändigt, att i förslaget bestämma, huruvida ansvar skall äga rum eller icke, samt huru domaren skall förfara, när ingen vill åtaga sig det ifrågavar. bestyret.
De, som sjunka till bottnen, äro nyvärpta, och allt efter sin ålder hålla de sig högre och högre i vätskan; 5 dagar gamla ägg flyta ända uppe vid ytan, och äro då ännu dugliga till inläggning för vinterbehof, men sticka de upp öfver ytan, kan man ej med säkerhet vänta, att de skola hålla sig öfver vintern, på hvad sätt de än inläggas. Dana. (Forts.) och käns mycket saftigare. Förvälda risgryn göra samma verkan. Att öfverstryka brödkakorna med ljumt vatten före gräddningen förhindrar att de spricka sönder; öfverstrykning med kallt vatten, under stekningen och sedan de blifvit tagna ur ugnen, ger dem ett vackert, glänsande utseende. Smör eller vispade ägg åstadkomma naturligtvis ännu vackrare resultat. V ä f n i n g. Tag vara på alla sidenlappar, äfven de, som ni anser vara för små eller dåliga till lapptäcke. Klipp dem i små bitar samt rispa upp dem. När ni fått 637 gr., så blanda detta med 1,275 kgr. ull, helst både svart och hvit. A r rispet efter ljusa lappar, tager man öfvervägande svart ull, att det hela får en tackgrå färg. Låt sedan någon gumma, som ni vet spinner väl, få spinningen om hand, då den med kardning vanligen betingar sig ett pris af 75 öre för 425 gr., 50 öre för enbart ull. Sedan köper ni svart tvinnadt bomullsgarn (20-nummers) till ränning, och väfver eller låter väfva eder ett tyg, hvilket, sedan det hos färgare fått vederbörlig press, kommer att bli eder till en varm och skön klädning. Utilis. B a k n i n g. Några bakreglor. Bakning — i synnerhet småbrödsbaket — intager ovanligt långa spalter i Idun, ett bevis på, huru fallen den svenska husmodern i allmänhet är för detta » lifvets sötma ». Det vore kanske på sin plats att fasta uppmärksamheten på några allmänna bakreglor; ty det beror ju ibland af obetydligheter, om en sats lyckas eller ej, och vanligtvis kan man ej förstå, hvaruti felet egentligen består.
Jag befarar alt fägnaden icke blefve långvarig, derest detta förslag antoges; ty utan tvifvel varder följden den, att de gifta tjenstehjonen på sådana villkor icke erhölle någon tjenst; och i sådant fall vore det måhända rådligast att vidblifva det beskattningssätt, som jag föreslagit. En talare har bestridt milt yttrande om nödvändigheten att icke gifva förbud mot färlans användande. Jag är väl ingen vän af detta bestraffningssätt, men om jag får talo H. a5 D c n q 2 Juli f. m. ga sjelfva erfarenheten till grund för mitt omdöme, så lottie sådan bestraffning någon gång vara oumbärlig. Måhända blifver hon oftare umbärlig, just derföre att hon är möjlig. Uti én skola, som för närvar, står under min närmare ledning, är det läraren förbjudet att använda kroppsaga å andra än dem som böra till en särskild s. k stralfclass. Följden deraf har varit, att den som blifvit nedflyttad i straffclassen, liar ansett sig nedsatt inför hela skolan, och derföre skyndat sig att komma derifrån, hvarföre kroppslig aga sällan kommit i fråga. Men om hon icke hotande funnes i bakgrunden, så fruktar jag, att med många af de barn, sqm inkomma uti folkskolorna, skulle det gå illa nog. En värd talare liar yttrat sig om svårigheten att förmå författare att egna sig åt skolböckers sainmanskrifvande. Ett sätt att förmå författare dertill utan särdeles kostnad, är uppgifvet af skolrevisionen år i832 och beror på K. M:s nåd. beslut. Det består helt enkelt deruti att vid hvarje skolrevision, som borde inträffa hvart femte år, skulle bestämmas och till K. M:s stadfästelse uppgifvas hvilka skolbo'cker sorn borde begagnas under påföljande fem år till nästa skolrevision. Om detta förslag antages icke blott för elemenlar-läroverken, utan ock för folkskolorna, så är det säkert, att den' författare, hvars lärobok godkändes till begagnande under fem år, finge sitt arbete icke illa utan väl betaldt. Gr. Horn, Claes Fredr.:
Det är ock i anledning a£ ofvapnämnde Riksens Ständers V. Den 2 Juli. e. m. §7 Ständers beslut, sorn Kongl. Maj:t vid sedermera skedde förändringar af åtskilliga Verk och Stater i Nåder förordnat, att de Embets-och Tjenstemän, som dervid blifvit på indragningsstat flyttade, skola ej mindre tills vidare fortfara med deras förra tjenstbefattningaf än äfven bibehålla sina förut åtnjutne lönevilkoi\ Jag kan icke hnna rimligt, att dea nu i fråga varande Lönförhöjning för Embetsoch Tjenstemän skall upphäfva och kullkasta Riksens Ständers förra Beslut och Kongl. Maj:ts derpå grundade Nådiga Föreskrifter; och jag anhåller, i anseende till delta ämnets vigt, att Betänkandet måtte, åtföljdt af detta mitt Memorial, och de öfriga deremot gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Friherre Stael von Hollstein, Corfitz Fucivig: Då Riksens Ständer, i afseende på den förlägenhet, hvaruti Penningelöntagande Embets» och Tjenstemän råkat ge norn myntets försämrade valeur, och derför beslutit att, genom tillökning i Jmningsvilkoren, försätta dem i tillstånd att kunua hafva en tarflig utkomst, och denna omsorg är allmän utan undantag; så kan det icke undfalla min uppmärksamhet, att endast för den Civila Émbetsmanna Corpsen tillökningen blifvit bestämdt reglerad, hvaremot den Militaira blott blifvit lem» Ful. o. Ad. Fröt ig. 14. S 9$ Den i.
Med alslag å denna inbjudning godkände Ståndet 76:te punkten. Punkterna 77 till och med 84. B i fö llos. Afslogs af Ståndet, som antog det förslag, hvilket innefattas i den af Friherre af Ugglas, med flere, vid denna punkt afgifna reservation. Punkterna 86 till och med 88. Godkändes Punkten 89. Med antagande af Höglofliga Ridderskapet och Adelns inbjudning, framställd i ankommet utdrag af nämnda Riks-Stånds protokoll den 22 dennes, som nu jemväl föredrogs, af slog Borgare-Ståndet Utskottets i 89:de punkten gjorda hemställan och godkände det förslag, som Grefve Cronstedt med flere, i en vid punkten afgifven reservation, framställt; hvarjemte Ståndet för sin del beslöt en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t af det innehåll, Herr Björcks vid utlåtandet fogade reservation mot denna punkt utvisar. Punkterna 90 lill och med 95. Godkändes. Förra delen af punkten, som angår ett årligt anslag af 15,000 R:dr, bifölls; hvaremot sednare delen, från och med orden »samt att Rikets Ständer», återremitterades. Punkterna 97 till och med 100. ^ . oö Biföllos. Beräkningen näst derefter. Ansågs icke föranleda annat yttrande, än att Stats-Utskottet må i afseende å ifrågavarande summor vidtaga de förändringar, som följa af Ståndets från Utskottets förslag afvikande beslut. Godkändes. Bifölls, äfvensom Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets i Betänkande M 118, sid 33. afgifna två yttranden, hvilka, jemlikt Ståndets den 13 sistlidne Juni fattade beslut, blefvo i sammanhang med denna punkt föredragna, godkändes. Bifölls, med nedsättning af summan till 50,000 R:dr. Afslogs. Bifölls. Afslogs. Punkterna 109 till och med 112. Godkändes.
S. D. Bifölls Lag-Utskottets Memorial, N;o 7, af den 2 i denna Månad, om tillstånd för Utskottet att antaga ännu en Cancellist, och att hans arfvode ina från och med nyssnämde dag beräknas. p S. D. Remitterades till Bevillniugssamt Allmänna Besvärsoch. Oeconomie-Utskotten ; W—g Anders Ericsson* fran Orebro Län Me Trot. JJtdr. d, 5 — glan. tgsp, 5 lagsami Allmänna Besvärsoch Oeconomi» ■ Utskotten : Anders Danielssons fran Elfsborgs Läa ^ Memorial, i anledning af åtskillige till samma Utskott förut remitterade Motioner, rörande Kongl. Ivfaj:ts Nådiga Stadga för Skif} tes-Verket i Riket. hillmanna Besvärsoch Oeconomie ■ Uisjotteti e Samuel jönssons fran Oland Memorial, om ett förändrade sätt för Presterskapets afaflåning. S. D. Remitterades till ConstitutionsUtskottet a från Stats-Utskottet nu ankomne Memorial, N:o 10, af d. 27 och N:o 11 af d. 83 sistlidne December, ined anmälan, att anledning vore till anmärkning mot Föredraganden för Krigs-Ärenden, samt mot Föredraganden för Handelsoch FinanceÄrenden, Den 9 Januarii 182g, Frän Högloft.
Jag anser det såsom en verklig förbättring, att anslallerne för spanmålsundsältning vid inträffad missvext, i stället alt utgöra föremål för upphandlings och försäljuings-åtgärder af en permanent allmän inrättning, genom Rikets Ständers beslut vid sisla Riksdag förvandlades till en, efter serskildta förhållanden lämpad, tillfällig omsorg. Den stadga i spanmålspriserne, som en Talare med skäl funnit nyttig, tror jag böra och kunna beredas genom andra anstalter, än dem han föreslagit. Jag instämmer således i de förenade Utskottens förslag, att ett Creditiv på En Milion Riksdaler måtte ställas till Kongl. Maj:ts disposition för anskaffande af spannemål vid allmännare missvext, meri jag anhåller, alt få göra några anmärkningar vid Utskottens tillstyrkande om förnyelse af de vid sista Riksdag framställda vilkor för Creditivets anlitande. Dessa vilkor äro, såsom en värd Talare redan yttrat, dels overkställbar, dels motverkande ändamålet. I de flesta år medgifver icke tiden alt vidtaga den första af de föreslagna åtgärderna, att nemi. Kongl. Majlis Befallningshafvande skulle infordra fullständiga upplysningar om spannemålsbehofveu, samt i hvad mon och till hvad pris de kunna af ortens innevånare anskaffas; och Den 5 F e b r ti a r i i f. m. 4’» kungörandet i Tidningnrne af de erforderliga qvantilelerne, hvilket derefter skulle komma i fråga, synes mig kunna leda lill en artificiel spannemålsbrisl, vida farligare än den verkliga. Jag hade derföre önskat Creditivets öfverlemnande At Kongl. Maj:t utan andra vilkor, än alt spannemålens anskaffande bör ske utan Statens inblandning i den enskilda handeln, samt alt de å Creditivct lyftade summor ma skyndsamt och, om möjligt, utan annan förlust än den af ränta, lill RiksgäldsContoret återgå.
44. — lieseoch traktaments-kostnader 5,000: • 5,500: Stall och ridhus för Lifgardet till häst 2,000: — ,— 2,000: (xardes-regementenas kaserner 9,380: 8,587: 24. 1. Artilleri-byggnaden å Carlsborg 16,300: Ponton-förrådet i Stockholm 1,000: — . Diverse utgifter 1,465: 33. 7. 161: — 6. Balans till påföljande år: Debet. år 1852. år 1853. Balans från föregående år: Uppbörd: Balans till påföljande år: Credit. Balans från föregående år: Balans till påföljande år: I anledning af sednast församlade Revisorers erinran, att sammandrag öfver de särskilda kruträkningarne borde för hvarje år uppgöras och Krigs-kollegii hufvudböcker bifogas, har Kollegium, uti dess af Kongl. Majit häröfver infordrade, den 26 Januari 1854 afgifna, underdåniga förklaring, anfört, att föreskrift redan vore af Kollegium meddelad om fullgörande af hvad i nämnde hänseende blifvit äskadt; men då denna föreskrift ej lärer blifva tillämpad förr än vid afgifvandet af nämnde års räkenskaper, hafva öfver krutredogörelserna för revisions-åren särskilda sammandrag blifvit till Revisorerne öfverlemnade, hvaraf följande förhållanden inhemtas: Debet. Behållning från föregående år år 1852. Credit. Försåldt Behållning till påföljande år: Godt handgevärs-' och styckekrut 33,265. 66. Störtadt och reparabelt krut 1,913. 54. Vid jemförelse emellan de uti 1853 års revisions-berättelse omförmälda och de nu meddelade uppgifterna, visar sig, att krutbehållningen vid 1851 års utgång, som i nämnde berättelse upptagits till 42,878 centner 86 U, deremot i 1852 års redogörelse inbalanserats med 43,443 center 99 <5.
Deremot är detta Ulsk. berälligadt att handlägga den väckta frågan om en förändrad lönereglering för biskops-embelenas innehafvare. Ehuru jag icke fullt inser behofvet af en und. skrifvelse i delta ämne, anser jag dock alt om en sådan skall afgifvas, den af afd:n inom Ekon.Utsk. föreslagne hafva afgjordt företräde framför Utsk:s eget förslag. Såsom ledamot af detta Utsk., har jag reserverat mig emot majoritetens beslut, ehuru mitt namn händelsevis saknas bland reservan ternes. Hr Ribbing: Den siste värde talaren har yttrai, alt det vore fråga om att bringa en sak i verkställighet. Detta är sannt i så måtto, som det är fråga om att bringa i verkställighet hvad man länge önskat, eller en undersökning om biskoparnes löneinkomster, och att få ett förslag till reglering deraf för R. St. framlagdt. Man bör således icke fästa sig vid detta yttrande af den värde talaren, åtminstone i den mening han gifvit åt dessa ord, då ingen, mig veterligen, yrkat på att någonting nu genast skulle ske. Jag fortfar att yrka bifall lill Utsk:s förslag. Hr von Hohenhausen: Jag vill icke tvista med Hr Ribbing om rätta benämningen af ifrågavar. förslag. Mig synes endast, att om man vill att K. M. skall inkomma med ett förslag i denna fråga, bör man också vara öfvertygad derom att man vill hafva ett sådant, och det är derföre en undersökning bör föregå, innan man framställer begäran om ett förslags framläggande. Hr von Hartmansdorff: Jag ber att, såsom tillägg lill Hr von Hohenhausens yttrande få anföra, att om det förhåller sig på sätt han nämnt, skulle följden af prebende-pasloratens frånskiljande utan tvifvel blifva den, att man nödgades anvisa särskilda statsanslag för att godtgöra biskoparne deras förluster eller för att lemna dem så stor lön, alt de dermed kunde vara belåtna. Det är således nödvändigt att skaffa sig noga reda på förhållandet, innan man derutinnan uttalar någon bestämd önskan. Hr Ribbing; R.
Inskriften å Rökstenen är en sagourkund så till vida ensam i sitt slag, att hennes hedniska ursprung icke kan betviflas, och att hon ej blifvit öfverarbetad eller till innehållet på annat sätt förändrad under århundradenas lopp. Sådan hon var för omkring tusen år sedan är hon ännu. Hon är således väl förtjent af att undersökas ej blott ur lingvistisk, utan ock ur sagohistorisk synpunkt. Är hon ingenting annat än en lokalsaga, känd allenast i Östergötland, ja kanske först diktad af inskriftens upphofsman? Eller har denne talat sanning, när han försäkrar, att inskriften förtäljer »folkminnen» – sägner, som, då stenen restes, voro kända i vidare kretsar? I detta senare fall, hvars möjlighet forskningen gifvetvis är skyldig att beakta, är det af stor vigt för de nordiska sagornas utvecklingshistoria, om beröringspunkter finnas mellan den beklagligen endast fragmentariskt berättade Rökstenssagan och hjältesagor, som i mer eller mindre förändradt tillstånd kommit till vår tid, och om beröringspunkterna äro tillräckligt många, tillräckligt karakteristiska och tillräckligt konvergerande, för att man af dem skall kunna draga säkra slutsatser om hennes och de ifrågavarande sagornas förhållande till hvarandra. Åt dessa frågor har jag egnat en undersökning, för hvars vägar och resultat jag ville redogöra i ett ännu icke till trycket befordradt arbete. Jag har därunder hållit alla gissningar och hypoteser på afstånd. Metoden, som jag följt, är den förenade nominala och reala. Jag har sökt samla och jämföra allt, som vidkommer namn-, slägtoch händelsegemensamhet, och undersökt, huruvida de sålunda vunna data konvergera eller icke, för egen del lika benägen att emottaga ett negativt utslag af forskningen som ett positivt. Arbetet har härunder vuxit till en dryg volym. Då jag nu gör samma frågor till ämne för ett föredrag, ligger det i sakens natur, att jag måste lemna åsido många data och bevisningslänkar samt inskränka mig till att uppvisa undersökningens gång från de omedelbart föreliggande utgångspunkterna och de resultat, som påträffas närmast intill dem. Rökstenens inskrift börjar med följande ord: »Efter Vamud stånda dessa runor. Och Varin tecknade dem, fadern, till minne af dödsutkorad son.»
Nästa Plenum kan, hvad Friherre von Platen då yttrar, blifva begårdt på bordet, och på säd >nt sått skulle discussionen kunna fortsättas till Riksdagens slut, utan att remissen till Statsoch BancoUtskotten blefve så fullständig, att Utskotten kunde företaga den samma till slutlig handlåggning, och blott håruti finnas ett hinder för Utskotten att fullgöra deras åligganden Jag får derföre vördsamt hemställa om icke alla de i dag gjorde anföranden, nu fingo till Statsoch BancoUtskotten remitteras. Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Adolph Goran: Det är ej jag, sorn oberedd åmnar tala i ett ämne af den vigt som detta. Det omfattar så många frågor, så granlaga omständigheter, att man bör åga mera förmåga ån jag, för att muntligen kunna utveckla detsamma. Jas tror dock att de öfverlåggningar sorn här under tvenne förmiddagar blifvit hällne, h ifva tjent till att utveckla idéerne och att låtta öfverlåggningarne i Utskotten. Derföre tror jag , att de under detta hänseende icke varit onyttige; trien i anledning af hvad omständigheterna synas fordra, och hvad jag anser med sakens natur instämma , äfvensom med fordna Riksdagars praxis, får ja g hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln ville tillåta, att Friherre Wirséns och de öfrige talarnes yttranden mätte i dag fä remitteras, för att komma Ut - Den ii April f* m. skotten tillhanda, på det att Ilidderskapet ooh Adeln sedermera må äga tillfälle att rnisonera öfver utredde förslag. När man då får tillfälle att göra anmärkningar, att öfverlägga , att återremittera oell sedan besluta huru man linner för godt, tror jag att ali den pröfnings och granskningsrått är bevarad, som man någonsin kan önska och jag hemställer derföre, om det icke nu lör Ridderskapet och Adeln och saken vore bäst om öfverlåggningen slutades och målet lemnades till Utskottens handläggning. Herr Lagerhjelm, Pehr:
Fyra procents årlig ränta från och med år i83o och på betalning dessutom af Två procent årligen, i afräkning å primitiva Capitalet från och med år i835, linder förbehåll derjemte för RiksgäldsContoiret, alt göra större eller mindre afbetalning på Capitalet. b) att de i432 R:dr i3 sk. 2 r:st., som öfverskjuta jämna summan af 4>400)000 Rsdr, utbetalas contant från RiksgäldsContoiret till Banken. c) i följd af Rikets Ständers Beslut, är i BancoReglementet stadgadt, att de uti itsta mom. nämnde Förbindelser icke få användas, utan i och för förstärkning af Bankens reela fond, då detta af BancoFullmägtige nödigt pröfvas, äfvensom, innan Banken tillåter dem å annor man öfverlåta, de skola först RiksgäldsContoiret till inlösen hembjudas. d) till de uti mom. (bokstafven a) omförmälde Förskrifningar är af Rikets Ständer fastställdt följande ( '6 ) Form u laire Sora, enligt Sveriges Rikets Ständers under sistlidne Riksdag fattade och af Kongl. Maj:t stadfästade Beslut, Svenska StatsVerkets nu återstående skuld till Svenska Banken för erhållne penninge-försträckningar till 1808 års krigskostnader skall af RiksgäldsContoiret med 4,400,000 R:dr Banco liqvideras; alltså, och likmätigt de Stadganden, samma Beslut i öfrigt innehåller, utfästa och förbinda sig undertecknade, af Rikets Ständer till RiksgäldsContoirets förvaltning förordnade Fullmägtige, i Rikets Ständers namn och å deras vägnar, att, i afräkning och såsom en del af herörde skuld, gälda till Sveriges Rikes Bank eller Ordres en summa af Tio Tusen (10,000) Riksdaler Svenskt Banco, på sätt, att Banken eller hvem, sorn, genom öfverlåtelse af denna Sedel, blifvit innehafvare af Bankens rätt, skall ega att för dessa R:dr 10,000 hos RiksgäldsContoiret uppbära ränta efter (4) Fyra för Hundra årligen, räknadt från och med innevarande år till och med år i834, samt från och med år i835, äfven Capitalafbetalmng efter (2) Två för Hundra årligen å samma R:dr 10,000, jemte ränta å 4 procent å hvad utaf skulden efter sednast skedd Capital-afbetalning återstår, intill dess Capital med Ränta blifvit till fullo godtgjordt; RiksgäldsContoiret dock förbehållet, att, utöfver hvad sålunda bestämdt blifvit, från och med år i835, större eller mindre del af CapitalSkulden sig afbörda, efter förut 3:ne gånger skedd uppsägning i Svenska Officiella Tidningen,