Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag begagnar mig derföre af detta tillfälle, för att uttrycka, att, enl. min öfvertygelse, den enklaste och riktigaste skatteförenkling hade varit, att förvandla alla räntor till penningar, och, om detta ej lät sig göra, man åtminstone bordt förvandla så många persedlar som möjligt till penningar, samt att, då en hufvudräntepersedel ej ansetts böra bibehållas, densamma bordt förvandlas till penningar och ej till annan hufvudränlépersedel. Beslut härom är redan fattadt, och det är således endast som en reservation emot delta beslut jag uttalat dessa ord, och får, till ytterligare stöd för min åsigt om den svårighet, sorn alltid upstår, då man vill antaga andra värdemätare än den naturliga, som är penningeb, påpeka hvad här inträffat, enär det nu är 4:de länet, vid hvars skatteförenkling missnöje upstått, då det blifvit fråga om att förvaudla dagsverken till annan persedel. Hr Prytz: Hr von Troil har visserligen rätt deruti, att Helsinglands deputerade önskat, att kött måtte såsom hufvudränlépersedel bibehållas, men jag får anmärka, ali vid deras sammanträde fråga ej upstod om dagsverkenas förvandling till annan persedel, hvarföre de ej hade tillfälle att deröfver sig yttra. Nu deremot, sedan Utsk. föreslagit en dylik förvandling, har man funnit det vara fördelaktigare, om förvandlingen skedde lill spanmål, hvilken är en mycket riktigare värdemätare, än kött, som på vissa orter af provinsen finnes endast till en ringa qvantitet och på andra trakter alldeles icke och således är en mera nominell än verklig artikel. Detta var anledmn till anin anmärkn. och anim lan öm återremiss, hvarå jag likväl ej vill envist yrka, enär frågan i allt fall genom ett MedStånds beslut ånyo kommer att af StatsUtsk. handläggas. Om jag icke finner något understöd, afstår jag derföre från den propos. jag yrkat. Gr. Mörner: Då dfen siste värde talaren äfstått från sitt yrkande 'å åtefremiSs, heböfs derom ej något vidare yttrande.
Till den ändan åligge hvar och en, som genom gjord anmälan hos Justitias-StatsMinistern är berättigad att bokhandel idka, att till Justitiee - StatsMinistern eller hans Ombud inlemna förteckning på inkomna Utländska Skrifter. Skulle å någon sådan qvarstad läggas, inhemta Justitias Stats-Minislern i underdånighet Kongl. Maj:ls Nådiga befallning, huruvida Skriften bör till föryttrande frigifvas eller under vidare qvarstad till återutförande förblifva, då det på Konungens Nådiga pröfning må ankomma, om och till hvad belopp Bokhandlaren inå njuta ersättning af Statsmedlen, § 5. 6:0 Förbrytelser emot denna Lag upplagas vid allmän Under-Rätt i den stad, der boktryckeriet, ifrån hvilket den åklagade skriften utkommit, anlagdt är, eller, på sätt 1 § innehåller, vid anläggandet anmäldt blifvit. I Stockholm sker detta upptagande vid första allmänna Under-Rätt; i öfriga städer, der första och andra Under-Rätt finnes, vid den sistnämnda; Academiernes Jurisdictions-rält, enligt deras Constitutioner, dock oförkränkt. Slämningslid vare i allt fall, ehvad Tryckeriet inom, eller, på sätt nyssnämnde § utstakar, utom Staden är beläget, enahanda, och förhålles dermed, som om slämningslid i Staden Lag säger. Uppstår fråga om Boktryckares eller Författares af en tryckt skrift tilltalande eller hörande, böra han eller de vid sådan Rätt personligen till svars stånda, men åtnjute i öfrigt deras Rältegångsförmåner, enligt Allmän Lag och serskilda Författningar, uti allt hvad genom detta Förordnande icke uttryckligen annorlunda stadgadt är. Med anmälan härom få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att dessa föreslagna förändringar i Rikets Grundlagar måtte vinna E. K. M.s Nådiga sanction samt sedermera varda i vanlig ordning kungjorde. Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 17 October 1844. 20 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelsej N.o 10.
På samma gång jag uttalar denna önskan, får jag tillika för ådagaläggandet deraf, att å min och de med mig liktänkandes sida varit allvar med vårt yttrande, att vi vore benägne att ingå på en representationsreform, och till upplysning om huru vi tänkt oss densamma kunna på ett förmedlande sätt genomföras, till intagande i R. o. Ad:ns prot. uppläsa det af oss under diskussionen (lere gånger åberopade, nu i Upsala tryckta och först sistlidne Thorsdags-middag bit ankomna, förslaget till grunder för ombildning af Svenska folkets representation. Berörda förslag, som dock numera icke kan till någon åtgärd föranleda, tiar följande lydelse: Förslag till grunder för ombildning af Svenska folkets representation. Allmänna grunder. § 1- Svenska folkets ombud församlas till riksdag på två kamrar, den första och den andra, hvilka i alla frågor hafva lika behörighet och myndighet. § 2. Riksdagsman kan i utöfningen af sin befattning såsom sådan icke bindas af andra föreskrifter än rikets grundlagar. § 3. l:o Lagtima riksdag skall, i kraft af Rikets Regeringsform och utan särskild kallelse, sammanträda hvart tredje år den 15 Oktober, eller, om helgdag då inträffar, dagen derefter. 2:o Urtima riksdag sammanträder då Konungen så nödigt finnér, äfvensom i de fall, hvarom i R. Riksdagsmän väljas till båda hamrarne för viss tid; dock eger Konungen att, innan den tid tilländagått, förordna om nya val i hela riket, till båda kamrarne eller till en af dem. § 5. Ej må riksdagsman förmenas att sin riksdagsmannabefattning utöfva; gällande härutinnan endast, under krigstid, undantag för dem af krigsmakten, hvilka af Konungen i rikets tjenst beordras. § 6. l:o Lagtima riksdag kan ej utan egen begäran och Konungens bifall afslutas förr än den varit 4 månader samlad, derest icke Konungen förordnar om nya val till båda kamrarne eller till en af dem, i hvilket fall riksdagen upplöses. 2:o Har sådan upplösning skett, kalle Konungen riksdag att inom 6 månader derelter sammanträda och vare den riksdag såsom lagtima ansedd.
&amp; !en - om jag lyclcas, I~vjllret iir myclzet mojligt, sB m&amp; jag alclrig fordra tack for mitt besviir, aldrig forclra nggot for egen ralcning. For samhallet, for vetenskapen och diirmed nog. Gamle C+yllenskold, gor sorn den lille gottl~ianingen, begar ingenting for din juvel, tank inte p&amp; betnlning. Aszlza Kszutson. ' Kvinnans rostr8t-t infor engelska underhuset. V5ra lgsare to] &amp; erinra sig den nrtilrel rorande ofvanstgende Binne, soin 3: dje haftet nf vBr tidslzrift inneholl. DBri lamnades en kort ofversilzt af rostrattsfr5gans - cl. v. s. the Women ' s Suffrage Bills - behandling i engelslra parlamentet, clar clen sedan 30 Ar tillbaka 3ir ett p&amp; clagordningen tidt och ofta Aterkommande stridsgpple. Den 3 februari detta %r hade billen 0111 ntstriickaing a.f rostratt afven for kvinnor, efter en inycket het debatt, for hvilken ofvan citernde artikel redogor, vunnit en stor seger, namligen den att vid audrct 1Bsningen bif allas af underhnsets majoritet. Denna framgAng innebar einellertid ej ett omedelbart antagancle Lzf rostrattsforslaget. Dess ode skulle, enligt det engelslza parlamentnriska forfaringssiittet, forst afgores i den komitk, som tre mhnder ef ter billens f orsta framlaggande iigde att i underhuset diskutera ErBgan. ~ f v e n den mest sangviniske viin af the Suffrage Bill torde ej ha gjort sig ndgra ofverdrifna forhoppningar om att billens forkampar redan nu skulle lyckas fora sin rattvisa sak fram till seger.
I sistn&amp;inda land inneliade 1891 icke mindre an 14,692 lrvinnor, tjänster inom olika grenar af förbiiiidsförvaltiiingei7, llvartill koin en mängd kvinnor, so111 voro aiist&amp;llda i de olika staterms s#rskilda administrationer. Af de ineddelade uppgifterna fr,zingkr, att kvinnornas verksainliet laiiinat de blista resultat, öfverallt liar de anställda kviiiiit; irnsu. antal ökats och flere vesl~samlietsomr~clen öppliilts för dem. De onidöinen, som afgifvits om det sätt, livainpå de skött sina &amp; ligganden, äro afven de fördelaktigiste. Att efter Frank citei1a alla dessa omdöme! sk,ulle fö- oss för l h g t, dock vilja vi s&amp;soni exempel anföra dem,: soin nfgifvits. i tv&amp; i socialt och politiskt afseende så skilda länder s o m ~ y s s l a n d ocli Förenta st ?terila. Den ryske rriinistern föi * koinmiiniltationsvlsendet yttrar i en rappoït af den 29 nov. 1892., Kvinnoarbetet kan ooiiitvistligen anses soin i alla .afseenden mycket fiirdelalztigt Allt niedan det är billigare än inannens, utföres det vanligen ytterst samvetsgrannt och punktligt och lainnar .i jiini-. förelse med niäiiiiens ingeiiting öfrigt att; önska.&gt; I ett meddelande af den 27 sept. 1892 f r i n Förenta stateriias. arbetsmi nisterium skrif ves:, .., Vi kiinna lainna er följande vittnesbörd frhn departeinentsclieferna och alla deni, soni Iiafva nilgon erfarenhet i iiiniiet: Alla erkänna ' ' * 94 / och betyga, a t t kvinnoarbetet, sedt i sin helhet, standigt varit pb det högsta tillfredsst~llande (eniinently satisfactory). v.
Sedan Stellan med käppen tagit sig en liten morgonmotion, blef hans lynne lite lättare; – han skrattade åt uppträdet i går med presten, det på morgonen med Malla, och kunde inte nog berömma sig sjelf för den presens d’esprit han ådagalade med att på det behändiga sättet qvittera sin skuld till henne. Påföljande dagen reste Stellan hem för att fira sitt bröllop. Han tog med sig några af sina kamrater, för att ge så mycket större glans åt festen, och det blef ett lif på Tunanäs, som man ej sett maken till på många år. Fröken Alexandra var vid det briljantaste lynne, omgifven som hon var från morgon till qväll af en svärm de mest hängifne tillbedjare, och hon trodde sig ej hafva mera att göra, än att decidera hvem af dem hon skulle lyckliggöra med sin hand. Men ehuru således på hennes altare offrades de mest utsökta artigheter, så tycktes dock ingen vilja göra allvar af ett ordentligt frieri. Detta gjorde att hon åter stundom började tänka på kammarjunkar Jernkrona, som på en tid börjat fjeska för henne, men som nu för några dagar blifvit glömd. Bröllopsdagen kom. Kapellet var prydt med blommor och löf, och tog sig ganska bra ut, nu som det var smyckadt af naturen och konsten. Alla ortens unga flickor hade uppvaktat Nanna med små skänker, bestående till större delen af arbeten af deras egna händer – den ena hade sytt ett par strumpeband, en annan en nattröja, en tredje en negligée att bruka på annandagsfrukosten o. s. v. Kronan och kransen hade Celestine bundit af en myrten, som hon sjelf fostrat upp, och alla sökte att på Nanna slösa alla möjliga vänskapsbetygelser, men Nanna bara gret och klagade öfver värk i sidan. «Det går väl öfver,» tröstade öfverstinnan, och man började redan att pryda det stackars offret. För första gången applicerades, litet smink på hennes kinder, ehuru hon var emot det sjelf, men öfverstinnan menade att det var nödvändigt. Bröllopsskaran anlände.
Afven der måtte finnas personer med hjerta och förstånd, på hvilka man kan förlita sig. Fattar R. o. Ad:n ett beslut i syftning att minska skatten å bränvinsförsäljningen på landet, så befarar jag, att sådant skall mindre väl uptagas af BondeSt. Åtminstone yttrade dess ledamöter i Utsk. den tanken, att då en i deras ögon nog stor skatt blifvit lagd å bränvinstillverkningen, borde man äfven tillse, att bränvinsförsäljningen belastades med en motsvarande börda, så att priset å den förderfliga drycken komme att hållas uppe, icke allenast genom tillverknings-skatlen, utan äfven genom försäljnings-afgiften. Här har blifvit yttradt, att den höga skatten skulle föranleda lönnkrögeri. Jag tror tvertom, att hon skall motverka det, emedan hon upmanar de tillåtna krogarnes innehafvare att upspåra lönnkrögarne, så att den lagliga näringen ej genom dem förderfvas. När Utsk. föreslagit, att större delen af krogarrendena skall tillfalla dels länet i allmänhet, dels socknarne serskildt: så 80 Den 5 Augusti e. ni. har ju, derest förslaget går i verkställighet, hvarje socken ett mäktigt intresse att utrota lönnkrögeriet? Dessutom finnes hos menniskor i allmänhet en rättskänsla, som säger dem, att när någon nödgas, för en närings bedrifvande, erlägga dryg afgift: så bör man icke se genom finger med dem, som hindra honom att göra rätt för sig. Jag tror att denna inneboende rättskänsla äfven skall försvåra lönnkrogars upkomst och bestånd. Jag sägér slutligen detsamma som Frih. Raab, eller att, derest R. o. Adin icke skulle finna för godt att, såsom jag ytterligare påyrkar, bifalla Utsk:s förslag, med iakttagande af de ändringar, Frih. Raab upgifvit, så är del vådligt att nu genast godkänna ett nytt förslag.
Lill sitt sammanräknade belopp aldrig skulle få öfverstiga den summa, som i Banken finnes innestående i conlanta penningar och räntebärande papper eller andra säkerheter, så skulle Bankrörelsen derigenom blifva inskränkt inom alltför trånga gränsor. Della af Utskottens pluralitet tillstyrkta Stadgande skulle således i min tanka motverka uppkomsten af de för industriens lifvande nyttiga och behöfliga Inrättningar, om hvilka här är fråga. Emedlertid, ehuru jag tior mig inse olämpligheten af detta Stadgande, och ehuru jag äfven finner det mindre ändamålsenligt, att Banken skulle åläggas alltid bålla en contant cassa i bestämdt förhållande lill dess credilsedelmassa, synes det mig likväl till allmänhetens betryggande lior till Bancooch Lag-Utsk. Betänk. N.-o 2. nödigt, alt Banklagen må innehålla något moment, ämnadt att förebygga ett, eljest möjligt, alltför stort missförhållande mellan beloppet af Bankens utelöpande credilsedlar och summan af dess, i händelse af Bankens upplösning, användbara tillgångar. Om man, för att med ett exempel upplysa förhållandet, föreställer sig en Aclie-Bank, som utgifvit credilsedlar lill ett belopp af fyra millioner Riksdaler courant, svarande emot en dylik af Actie-egarne insatt summa i contanla penningar och räntebärande papper, och man vidare tänker sig denna Bankens primitiva grundfond successivt förminskad genom creditsedlars dagliga inlösning 0. s. v., men medgifver Banken rättighet att, oaktadt denna grundfondens förminskning, genom nya sedlars lifgifvande alltid hålla sin creditsedelmassa vid dess primitiva belopp af fyra millioner Riksdaler; så skulle det möjligtvis kunna hända att, vid Bankens slutliga upplösning, dess återstående grundfond nedsjunkit till föga mer än de tjugufem procent af dess ursprungliga belopp, hvilka vid Bankens stiftande blifvit nedsatte i allmän vård, och öfver hvilka Bolaget ej egt fri disposition.
Danielsson, med åberopande af dess i ämnet väckte motion, samt de skjäl och considerationer sorn uti någre Ledameters vid Banko Utskottets Betänkanden bifogade serskilde anföranden innefattas, ytterligare framställt nödvändigheten att under närvarnde trångmål öfverväga och behjerta de lidandes och behöfvandes ställning, och ej lika med BankoUtskottets pluralité, utöfva en obeveklig stränghet, hvars ändamål väl kunde vara helgden af gifna reglor, och rättvisans oföränderliga ut krafvande, trien hvars verkan ingalunda skulle kunna blifva någon sådan fördel för Lån - Inrättningen, sorn Utskottet förväntat, hvaremot genom omsättningars underlättande vid nuvarande förlägenhet, och blott den vanliga straff-räntans bibehållande såsom bevekelsegrund för Diskontens Gäldenärer att verkställa sine betalningar, nya Lane.tillgångar snarare kunde förmodas inflyta, då omsättningar äro möjliga for mången , hvilken likväl finner sig utur stånd att anskaffa penningar till hela lånets godtgörande. Till besvarande af hvad sålunda blifvit anmärkt, får Banco-Utskottet vördsamt anföra följande. Den ordning, som inom Banco-DiscontWerket blifvit vidtagen och stadgad, au Låntagare, hvilka ej inom en tid af arne månader Banko-Utskottets Betänkan/len. 145 ifrån förfallo-dagen föranstalta om sina Iåns omsättning, icke vidare tillåtas, att en sådan förmån begagna, utan åro underkastade utsökning för hela Låne-beloppet, bär sin egentliga grund uti den af erfarenheten tillräckligen vitsordade sanning, att noggianliet och allvar, uti handhafvandet af vidtagne författningar för Låns utfordrande, inom ett Verk af denna egenskap, utgör det enda och rätta medlet, hvarigenom sorgfällighet att uppfylla åtagne förbindelser, hos Låntagare beredes, under det sådane Lån-sokande från Verket afhällas, hvilka med afseende på bade deras egen, det Allmännas och Verkets fördel, ej ibland dess Gäldenärer bora finnas.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till Utsk:ts hemställan och dels att B. o. Ad., med afslag derå, måtte bevilja eft anslag af 50,000 rdr, för att, stöldt till K. M:ts disposition, användas till det ifrågav:de vägarbetet, sedan kostnadsförslag deröfver blifvit uprättadt samt Styrelsen öfver Vägoch Vattenbyggnader i frågan afgifvit Utlåt. Härefter framställdes propos. å bifall till Utskits hemställan och besvarades med ja. 8:de punkten. Utskits hemställan bifölls. !):de punkten. Hr Ros, Anders Emanuel: Utsk:t har i denna punkt grundat sitt afstyrkande till Hr Kistners motion hufvudsakligen på den omständighet, att anförde besvär öfver Kong:s Befh:de i Westerbotten utslag, ang:de ifrågav:de väg, ännu icke blifvit af Kongl. KammarCollegium pröfvade. Till en början får jag erinra, att deu väganläggniug, hvarom är fråga, hör till Norrbottens, icke till Westerbottens län, såsom Ut.skit origtigt upgifver, samt att det åberopade utslaget är meddeladt af Kong:s Befh:de i det förra länet. Detta förlnde är mig så mycket säkrare kändt, som sig sjelf i egenskap af då varande K. Beflnde utfärdat detsamma. Hvad ater angår sjelfva frågan, så får jag uplysa att sfi väl ang:de väganläggniugen till Piteå lappmark, som dylika anläggningar till öfriga lappmarkerne i Norrbotten, fullständiga vägplaner och kostnadsförslager finnas att tillgå och att dessa blifvit af vederbörlig domstol samt K. Styrelsen för Vägoch Vattenbyggnader granskade och godkände, likväl med erinran också af nämnde styrelse, att frågans algörande ansågs beroende af de omförmälda besvärens slutliga pröt - 328 D e ii 27 Juni e. m. ning.
Utaf Stats-Verkets Sådes-intrader hafva, under loppet af år 1820, på sätt Bilagan Litt. H. ådagalägger, 34,492 Tunnor 16 Kappar Spannemål till Magazinen ingått, hvaremot för Vårfvade Arméen och Flottornes underhåll, samt till åtskilliga andra Corpser och Stater, Spannmål och Bröd från Magazins-Inråttningens förråd utleverera* till en qvantitet i Säd af 40,776 Tunnor 31 Kappar, eller 6,284 Tunnor 15 Kappar utöfver årets Stats-Verks intrader, hvilket öfverskott uti liqvid med Stats-Verket kommer Magazins-Fonden till godo. Direction, som underdånigast afvaktar Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Befallning om denna Berättelse med åtföljande Bilagor må efter förra vanligheten genom trycket komma till allmän kännedom, framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit Stormågtigste Allernådigste Konung, Eders Kongl. Maj:ts anderdlnigste, tropli|tig»t« tjenare och undcrsater B. W. FOCK. P. (r. Welin. And. Levin. L. Nyberg. Stockholm den 54 Oct. 182a. A. Elfving. Pehr Klint. 2^0 Summarisk Räkning öfver AllFörvaltning och Debet, Banco. Allmänna Magazins Inrättningens Behållning vitt 1820 års början uti Contante medel, Spannemål, Proviant, Bränvin, Ved och Kohl m. m. • • 1,824,782.24.4* Utestående Fordringar hos div. Hos diverse Personer . 2C8,i5o:34- 2. FörSpannemälsUridsättLandet 1,446,880:45. 9-T.n^.,n3. ,S n JJ J , - .-.3,598,021:43.1.
R:dr beräknade och lör folkskole-undervisningen anvisade halfva personliga skydds-afgiften 1,820,000: •— Summa tillgångar och inkomster R:dr R:mt 24,718,350: 43. Vid jemförelse mellan de under innevarande riksdag beviljade och till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade stats-utgifter, jemte samma Verk för öfrigt under nu förestående statsreglerings-period åliggande utbetalningar, utgörande R:dr R:mt 26,698,603: 17. samt här upptagna för dessa utgifters och utbetalningars bestridande under samma tid disponibla tillgångar och inkomster 24,718,350: 43. visar sig, att utgifterna öfverstiga inkomsterna med 1,980,252: 74. hvilken sistnämnde summa alltså utgör den brist i Riksgäids-kontorets tillgångar och inkomster, som måste betäckas genom den allmänna bevillning, Rikets Ständer vid denna riksdag skola sig åtaga, för att erläggas för 1859 och påföljande år, till och med det, hvarunder nästa riksdag slutar; hvadan och på det alt bevillningssumman måtte varda i rundt tal utsatt. Utskottet får hemställa, att den allmänna bevillning, som Rikets Ständer, till fyllande af Riksgäids-kontorets behof, böra vid denna riksdag sig åtaga, må fastställas till ett årligt belopp af Två millioner Riksdaler Riksmynt. Och får Utskottet upplysningsvis erinra, att den sålunda tillstyrkta bevillningssumman understiger med 80,000 R:dr det belopp, som den för år 1856 till Riksgälds-kontoret, före sistlidne September månads slut, influtna allmänna bevillning, enligt Rikets sednast församlade Revisorers berättelse, utgjorde.
Derjemte får Kollegium, med anledning af Revisorernes framställning rörande detta ämne, i underdånighet anmäla, att som, enligt högstberörde Kongl. Bref afår 1835, vissa särskilda vilkor blifvit fästade vid äganderättens till ifrågavarande fasta egendomar och lägenheter avstående från Kronan till Eskilstuna fristad, hvaribland må nämnas, att desamma icke fingo, utan Kongl. Maj:ts nådiga tillstånd, någonsin alhändas fristaden, eller de dertill börande vattenfall användas lör andra inrättningar och behof, än sådana, som för smidesmanufakturen erfordras, samt att i intet afseende någon inskränkning i Krono-gevärslaktoriets bebölliga vattendrift, till följd af köpslutet, hvarken då eller framdeles finge äga rum, i följd hvaraf hvarje, å fristadens sida, skeende anläggning af nytt verk eller utvidgning af förut befintliga borde till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning i underdånighet anmälas, m. m.; så blefvo dessa vilkor intagna uti det emellan Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Krigs-Kollegium och fristaden, den 15 September 1836, upprättade köpekontrakt, och 14 §. i samma kontrakt innehåller, att till Kronans säkerhet för fullgörandet af berörde vilkor skulle köpekontraktet i Vester-Rekarnes Härads-Rätts inteckningsprotokoll intagas, hvilket ock första gången skedde den 7 Mars 1837. Denna åtgärd är således icke vidtagen med afseende å Manufaktur-Diskontens fordran bos fristaden, men då Kongl. Krigs-Kollegium, efter erhållen full liqvid för köpeskilii ngen, på Kommers-Kollegium öfverlåtit nyssnämnde för särskildt ändamål tagna inteckning samt till Kollegium öfverlemnat original köpe-kontraktet, har Kollegium funnit sig böra i gällande kraft bibe - — 53 — liålla berörde inteckning, så länge Kollegium af samma kontrakt är innehafvare, och derföre år 1846 låtit förnya inteckningen.
Hvad rör det mig i praktiken att min tunna säd väger så och så många tunnor vallen? Hvad jag har att göra med är, att den väger så och så många mar - 184 Den 22 Februari f. m. ker eller pund, och om detta pund eller denna mark är en godtyckligt bestämd vigt, eller om detta pund representerar en regulier kub distilleradt vatten, det är mig, praktiskt taladt, ofantligt, likgiltigt, bara vigtenheten är en och tydlig och bestämd. Men en ännu fullkomligare chimére är vetenskapliga sambandet i fråga om myntet! Man vill således kasta sig in i tusen svårigheter, införa en ny enhet o. s. v. allt blott för den glädjen alt myntenheten skall väga en jemn del af en mark myntsilfver! Rent vatten, som man lade lill grund för vigten, är då åtminstone något oföränderligt; men myntsilfver? 1 Sverige är detta en 12-lödig blandning af silfver och koppar. I andra länder 13, 13!j, 14 ända till 15- lödig, med ett ord en sak, som ideligen kan ändras. Hr Wallenberg har föreslagit sitt myntsilfver att blifva en blandning af 20 delar koppar och 80 delar silfver, och hans nya skålpund eller 10 grammer af denna blandning skulle gifva jemt 100 af de nya 40 sk. b:ko-mynlstyckena. Allt för vackert! Men nu är legeringen i t. ex. Holland nyligen antagen till blott 5 delar koppar mot 95 delar silfver. Om man då bara förändrade den der blandningens halt aldrig så litet, så, då koppar och silfver hvarken väga eller kosta lika, blef det straxt mer än 100 myntstycken af de 1,000 grammerna och så ramlade hela det herrliga vetenskapliga sambandet! eller jag frågar ännu en gång af hvad praktisk vigt är del alt silfvermyntet väger just en jemn decimal-del af vigtenheten? Hvad som är praktiskt vigtigt är att det innehar en viss bestämd och oföränderlig silfvervigt. Om denna sedan är en jemn decimal-del af ett skålpund, det är i sanning, praktiskt taladt, mycket likgiltigt.