Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle, enligt § 274. till pension berättigad tjensteman eller vaktbetjent, i anseende till ohjelpligt sjukdomstillstånd eller försvagade sinneskrafter och arbetsförmåga, vara urståndsatt att behörigen uppfylla sina tjensteåliggauden, må, derest göroinålens oafbrutna gång eller Verkets säkerhet det fordrar, Fullmägtige, äfven utan derom gjord anhållan, meddela en sådan tjensteman eller vaktbetjent afsked från dess innehafvande tjenst; hvarvid dock pension till samma belopp, som den med tjernsten förenade lön, bör honom tilläggas. Derest åter vaktbetjent förr, än han uppnått den för pensions erhållande bestämda lefnadsålder och tjenstetid, skulle, genom sjuklighet eller af annan orsak, blifva oförmögen att sina tjensteskyldigheter vidare fullgöra, ega Fullraägtige att, efter noggrann pröfning af de i hvarje fall förekommande omständigheteroch förhållanden, vid hans förafskedande tilldela honom en årlig pension, uppgående till högst T.vå tredjedelar af lönen. Med Stats-Utskottets Memorial N:o 231. 33 § 277. Med benämningen Riksdaler, utan tillägg af orden Silfver-specie eller Banko, förstås öfverallt i detta reglemente Riksdaler Riksmynt. § 278. Några tillförene meddelade oell emot det nu utfärdade reglementet stridande stadganden, angående Riksgälds-kontorets förvaltning och dermed gemenskap egande ämnen, få icke vidare åberopas och tillämpas. Ank. till Exp.-Utsk. den 13 Nov. 1863, kl. 8 e. m. Memorial, med förslag till pensionsstat vid Riksgäldskontoret, äfvensom exspektansstat vid f. d. General-assistans-kontoret. (R. A.) Med bifogande af förslag till ny pensionsstat vid Riksgälds-kontoret och exspektansstat vid f. d.
Vtl.N:o 53.99 i följande ordning , Ifvar efter annan , fullt liqvideras, så långt tillgängame det medgifyer, nemligen: 1:0 Omkostnader för det bergade god-, sets transporterande till auctionsstället, detsammas förvarande derstädes, samt den , genom gällande författningar, bestämda försäljningsprovision. 2:0 Dykeri-Bolagets fordran för bergnings-omkostnader och bergnings-procent. 3'.o > Tull-afgift. 4:o. Tolag och öfrige umgälder. Uppstår Öfverskott, sedan alla omkostnader och afgifter sålunda godtgjorde blifvit, skall beloppet deraf, vid gemensamt ansvar tor vederbörande Tull-Kammare och Dykeriets Om* bud, inför Kongl, Maj:ts Befallningshafvande i det Län, der bergningen skett, ofördröjligen och sist inom en månad från auctionsdagen redovisas och i Landt-Ränteriet derstädes insättas , för att dermed, Lag och Förr fattningar likmätigt, sedermera förfaras. Ar det bergade och i förvar tagna god-i set skadadt eller af sådan egenskap, att detsamma, genom ett längre förvarande, sanno - 30Bil.t.Stats-s.AUm.Bisv.o.Orc Visk.Vil.N.u $3, likt lomme att förskämmas eller till sitt vär* dé förminskas, till utrönande hvaraf Magistraten i närmaste Stad intill det ställe det strandningen inträffat, uppl anmälan af Dykeri-Ombudet , har att genast lita anställa noggrann besigtning och undersökning, dl må, oaktadt godsegaren är okänd eller frånvarande, försäljningen af varorne icke uppskjutas, men deremot, efter förutgången kun» görelse i orten, skyndsamt för sig gå, samt med auctions-medlens fördelning förhållas pl sätt i 3:dje och <j:de Mom. af denna §. redan stadgadt blifvit. »5 §.
I ett land, som är fattigt, till följd af sitt läge och den mindre productiva jordmonen, måste folket, mera än annorstädes, önska att blifva befriadt från hvarje utgift, som endast synes leda till flärd utan motsvarande nytta, och en sådan iagttagelse är isynnerhet angelägen, i afseende på det i alla fall serdeles kostsamma försvarsverket, hvartill hvarje bidrag, som verkligen leder till betryggande af fosterlandets sjelfständighet, måste med beredvillighet lemnäs, då deremot de skattdragande hafva de mest billiga anspråk, att dessa bidrag icke öfverstiga hvad, som nödvändigt erfordras. — För Utskottet synes det ovedersägligt, att Cavalleri-uniformen vid flera Regementen är, serdeles för befälet, vida kostsammare än behofvet fordrar, och att mycket ännu återstår att vidgöra för en ändamålsenlig förenkling deraf, på sätt som redan i väsendtlig mon skett vid senare tiders förändring af Infanteri-uniformerne; hvartill äfven synes höra, att, likasom uniformen nu är enahanda för allt indeldt Linie-Infanteri, den äfven göres likartad för allt Cavallen, då Cavallen-vapnet inom Riket nuBih, till R, St. Prot, 1840. 8 Samt, 21 Haft, 1 2 Allm, Be.sv,- och Ekon.-Ut skottets Utlåtande, N'.o 81. mera är likartadt och Regementena emellan således icke finnes någon skillnad annorlunda, än i benämningen och beklädnaden. På dessa skäl an er Utskottet sig böra tillstyrka, att Rikets Höglofl.
Beträffande åter det af handelshuset James Dickson & Komp., såsom egare af Baggböle sågverk, samt egarne af Johannisforss, Robertsforss och Leijonströms sågverk framställda påståendet om uteslutande rätt för sågverken att inom ifrågavarande trakter åtnjuta utsyning, finner jag de af Kammar-kollegium i underdåniga utlåtanden af den 29 November 1839 och den 30 September 1864 anförda skäl och omständigheter innefatta full anledning för Eders Kongl. Maj:t att lemna berörda påståenden utan vidare afseende. 80 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 54. Om, på sått jag i underdånighet föreslagit, den jordbrukande befolkningens företrädesrätt till skogsafverkningen upphäfves, så erhålla sågverken ändock den af nämnde sågverksegare alternativt påyrkade rättigheten att jemte den jordbrukande befolkningen åtnjuta utsyning, och jag anser, att denna förbättring i sågverkens ställning skall för dem och trävarurörelsen i allmänhet blifva af en icke ringa betydelse. Derjemte har jag ansett, att den af egarne till sistnämnda tre sågverk framställda anhållan att genast komma i åtnjutande af de rättigheter till skogsområdena, som dem tillkomma, så tillvida förtjena Eders Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet att, enär sågverkens privilegier äro hinderliga för Kronans skogsvård inom vidsträckta trakter samt större omsorg om skogens vård och kommunikationernas förbättrande äfven af sågverksegarne är att förvänta, om vissa bestämda områden med uteslutande afverkningsrätt dem tilläggas, åtgärder böra vidtagas för en skyndsammare verkställighet af den utbrytning, som genom nådiga Brefvet den 29 Maj 1852 blifvit föreskrifven; och då tillämpningen af nämnda brefs föreskrifter hufvudsakligen försenats derigenom, att inga medel funnits anslagna för bekostande af utbrytningsförrättningarne, som derföre måst anstå tilldess att antingen sågverksegarne låtit verkställa dem på egen bekostnad eller trakten blifvit föremål för allmän afvittring, i sammanhang hvarmed utbrytningen kunnat på allmän bekostnad försiggå, så finner jag mig böra i underdånighet hemställa, att Eders Kongl.
Bolagets ansvarighetssuinma, som 1856 den 14 Mars utgjorde 15,418,360 R:dr Banko, motsvarande 23,127,500 R:dr R:mt, uppgick 1857 den 14 Mars till 16,489,960 R:dr Banko, motsvarande 24,734,940 R:dr Runt, 1858 » » » » 26,504,020 » » 1859 » » » » 29,805,240 » » 1860 » » » » 32,142,430 » » 1861 » » » » 31,755,250 » » Uttaxeringen på delegarne har för hvarje 100 R:drs ansvarighet utgjort för åren från 1856 den 14 Mars till 1857 samma tid 1 skill. 3 rst. eller 3 öre Runt, 1857 » » » » 1858 » » 10 » » 1858 » » » » 1859 » » 27 » » 1859 » » » » 1860 » » 4 » » 1860 » » » » 1861 » » 5 » » Summa 49 öre Runt, eller i medeltal för 5 år 9f » » De årligen utbetalade brandskadeersättningarne hafva utgjort för åren från 1856 den 14 Mars till 1857 samma tid 2,873 R:dr Runt, 1857 » » » » 1858 » » 24,395 » » 1858 » » » » 1859 » » 68,093 » » 1859 » » » » 1860 » » 7,826 » » 1860 » » » » 1861 » » 5,795 » » Summa 108,982 R:dr R:mt, eller i medeltal för 5 år 21,796 » » 54 Westmanlands län. Försäkring af boskap och gröda. Knektelegomedelskassa.
Man ville ha mera tidsenliga läror fastslagna, läror, hvilka gåfvo fritt lopp åt de mänskliga lustarne och lidelserna, eller rättare — • dessas tillvaro skulle förnekas eller omklädas, så att de blefvo någorlunda presentabla, äfven for den stora massan. Men när man äfven här märker, att njutning ej är detsamma som glädje, att den frihet, man tillränat sig på samvetsfridens — kanske äfven på helsans bekostnad, är den värsta träldom, är det då underligt, om ej den äkta lifsglädjen är att utan vidare taga på hyllan? Det är af största vikt för oss kvinnor, att vi söka klarhet öfver tidens såväl andliga som sociala rörelser, ty den ena betingas, bäres af den andra, och vi hafva numera en insats att göra i det stora samhällsarbetet. Må vi taga oss till vara för allt koketteri med lifsledan, ty där bor smittstoff i leken med det själaförderfvande. Må vi söka att för oss själfva klargöra orsakerna till den gängse klagan öfver, att lifsglädjen är viken bort från oss, och då skola vi äfven se, hvar den är att finna. Och hafva vi blott funnit den, då skall den äfven, likt ett strålande solsken, sprida sig från hem till hem ut öfver gamla Sverige. Då skola män som kvinnor med fröjd helsa hvarje nytt kraf på varmare människokärlek, större sedlig renhet och heligare vandel, ty då arbeta vi — ej som trälar — utan som fria på att förverkliga det sanna lifsidealet, det som innehälles i de få orden: » Alla äro vi en faders barn, därför älska vi hvarandra. » Under mörka, tunga tider ha de ädlaste bland kvinnorna tyst och troget bevarat lifvets bästa klenoder, tills dessa åter visat sig vara oumbärliga för människolifvet. Nu hafva vi, det i fysiskt afseeede svagare könet, den dubbla uppgiften att bevara och åt våra kämpande eller vilsegångna syskon meddela den äkta lifsglädjen. Och här finnes blott ett sätt, pä hvilket vi kunna göra detta, och det är att låta vårt lif vittna om sanningen i vår tro och lifsåskådning. Bort med släpen!
Att nu vilja ålägga Ridderskapet och Adeln ett antagande eller förkastande, är alldeles Grundlagsstridigt, emedan Grundlagen säger , att ett Betänkande , sorn icke genast bifalles eller afslås, skall återremitteras, hvilket förutsätter, att det skall underkastas en discussion och utredning, innan det förekommer till slutligt afgörande. Åtskillige talare hafva önskat, att förslaget må öfverlämnäs till Konungen i sitt närvarande skick, för att derå i nåder göra det afseende Honom godt synes. Men när Konungen funnit för godt, att öfver ämnet inhämta Ständernas yttrande , synes meningen dermed icke hafva varit, att någre enskildte Ledamöter af Rikets Ständer , utan samtelige Riks-Stånden skulls utlåta sig deröfver. Då likväl Utskottets mening icke tyckes vara, att någon discussion Ridd. 0. Ady Fröt, XI Band. 41 Stn 14. Bccemhcr. ekall äga ram, innan frågan afgöres, hemställer jag, huruvida den, som har anmärkningar att framställa emot Förslaget, kan anses deltaga i Beslutet deröfver. Och i händelse man nu skulle öfverlemna ett Förslag till Konungen, som Han finner sig befogad att ogilla , hemställer jag, huruvida Ständerna svarat emot Konungeus förtroende. Utskottet har äfven , såsom skäl för behörigheten af sitt handlingssätt , åberopat Preste-Ståndets frånträdande af sitt förra beslut, såsom utvisande, att detta Stånd varit af olika tankar med Ridderskapet och Adeln, hvadan en jemkning emellan de yttrade skiljaktigheterne varit en nödvändighet. Man har äfven sagt, att man härigenom ville lemna tillfälle att rätta de misstag, som 2:ne Stånd begått, och bereda en möjlighet för Ständerne, att fullgöra deras pligt emot Konungen. Jag hemställer till hvar och en, huruvida det är tillåtet för enskild Ledamot , eller för andra Utskott, än Constiturions - Utskottet, att förklara Ståndens åtgärder, i afseende på Besluts fattande, för misstag.
Maj:t, efter afskedets beviljande, funnit sig böra årligen, som gratifikation, af 2:dra Hufvudtitelns anslag till extra utgifter, tillägga honom beloppet af den aflöning han vid tjenste» åtnjutit, måtte såsom årlig pension anvisas hvad nämnde aflöning utgjort, eller 250: Enligt hvad bilagde protokoll: angående regleringen af 4:de Hufvudtiteln vidare upplyser, har, i afseende å det på Allmänna Indragningsstaten uppförde anslag af 10,000 rdr årligen till expectans-arfvoden åt lönlöse officerare af améen, det förhållaade inträffat, att, enär numera knappast någon officer, enligt stadgade grunder, finnes berättigad att af sådant arfvode komma i åtnjutande, hvartill fordras, 1813 och 1814 årens krig hafva varit oell sedermera förblifvit lönlös, i följd hvaraf ock under de sista åren dylikt arfvode icke blifvit disponeradt, behållning uppkommit, i den mån äldre innehafvare af ifrågavarande expectans-arfvoden afgått, och hvilken behållning enligt sednast afslutade Riks-hufvudbok, eller för år 1848, uppgick till 2558 rdr 2 sk. 8 rst. Med anledning häraf och då Kongl. Maj;t anser, att tjenstbarheten bland arméens befäl verksam - Transport. Rdr 250 — 80 Kongl. May.ts Nåd. Fröy. cm Statsverk. 1850. Transport
Det har synts Revisorerne angeläget, att de ansenliga kostnader, som sålunda blifvit för ifrågavarande ändamål använda, mätte för framtiden i möjligaste måtto inskränkas; och då, vid öfverläggningen härom hos Revisorerne, fråga uppstått, huruvida icke detta ändamål kunde vinnas genom förändring i ett eller annat hänseende af de för bevärings-manskapets mönstringar och vapenöfningar nu gällande stadganden, bland hvilka, exempelvis, föreskriften, att vid mönstringarne en Regementsofficer skall inställa sig från hvarje regemente eller korps af olika vapen, hvarå beväringsmanskapet är fördeladt, föranleder till betydliga utgifter i reseoch traktaments-ersättningar, hvaraf måhända en del kunde besparas, hafva Revisorerne ansett sig böra för denna fråga påkalla Rikets Ständers uppmärksamhet. § 11. Det, bland anslagen till materielen å 4:de hufvudtiteln, uppförda reservations-anslag till försvarsverket till lands i allmänhet eller Krigs-kollegii Departementer, hvilket, enligt riksstaten för år 1852 och följande år, utgjort 672,055 R:dr 41 sk. 2 rst., är af Kongl. Majit, efter årligen upprättade special-stater, fördeladt emellan Krigs-kollegii särskilda Afdelningar. Förhållandet med detta anslag under revisions-åren inhemtas af följande tabeller: M a) Ar tilleri-af delning en. Debet. Balans från föregående är: Uppbörd: Kontant anslag enligt Kongl. Balans till påföljande är: Credit. Balans från föregående år: Utgifter: Debet. Balans från föregående år: Uppbörd: Ersatta försträckningar ■ 27,378: 1. 3. Till artilleri-byggnaden å Carlsborg 16,300: Diverse inkomster 218: 7. — 1,266: — 2. Balans till påföljande år: Credit. Balans från föregående år: Skulder, upptagna inom linien, 1,645:27.— 18,122:17.— Utgifter:
Man vet all under söndagar åtnjutes ledighet af de personer, utaf hvilka man mest har att befara brotts utöfvande, och dessa skola följaktligen erhålla en upmuntran härtill genom en lättare tillgäng till bränvin. Hr Carleson: I anledn. af Gr. af Ugglas senaste yttrande har jag begärt ordet. Gr.n har nemi. trott, att den, som till bränvinsförsäljning icke vore berättigad, men likväl på söndag olofligen utminuterade bränvin, skulle utom böterne för den olofliga försäljningen å söndag jemväl ådömas sabbatsbrottsböterne 3 r:dr 16 sk. Häremot får jag erinra, att 47 § i Utskms betänk, innehåller bölesansvar för den, som, ehuru lill bränvinsförsäljning berättigad, likväl å söndag under den tid, försäljningsstället bör vara stängdt, utminuterar bränvin. Det har visserligen inträffat, att, då någon under denna lid utminuterat bränvin, Underrätterne hafva, utom bötcruc i författningen, ådömt sabbatsbrottsböter, men sådant blifvit af Hofrätterne och Högsta Domstolen ändradt, och desse Domstolar hafva förklarat, att ansvaret bör inskränkas lill endast de böter, som i författningen bestämmas. Ar nu R. o. Ad:s mening, att utom det ansvar, som bestämmes i 45 §, äfven sabbatsbrottsbötcr skola ådömas för oloflig försäljning af bränvin å söndag, måste ovilkorligen i §:n sådant bestämdt uttryckas. Frih. Cederström: Då Hr Carleson framställt den fråga, huruvida R. o. Ad:s mening är, att, utom de i författning bestämde böter, sabbatsbrottsböter jemväl skola ådömas för oloflig bränvinsförsäljning, får jag förklara, att jag icke har något emot en sådan tydning. Jag godkänner likväl, äfven derest en motsatt tolkning skulle anses böra ega rum, Utskms förslag framför det Hr Carleson först förordat, emedan enl. Utskms förslag böterne blifva högre, hvilket jag anser ganska rigtigt. Hr Ribbing:
Lön för en Kammar-skrifvare, ny . 1,000: •— 130 362:78 Transport 130,362: 78. Escpnditions-U/skottots Förslag lill underd. 139 tillTiteln* Penningar. Indelta Räntor' enligt markegång, på förslag. S p an m ål. Indelt på förslag. Värde å 2 Mått. i R:dr kubik - foten. Oindelt. Mått. | Värde förI slagsvis å 2 R:dr kub.-fot. Summa. Skrif nels a N:o 196. ] Transport 130,362: 78. *dfgä och indragas: Lönerna för öfvertalige Tjenstemän, nemligen: 1 Prolo-notarie, 2 Revisorer samt 700 R:dr I'. vice Advo kalfiskalens lön 4,835: 84. Ö fver-In lendén ts-Embe te t: Nuvarande anslaget 27,950: — Tillkommer: Lön för ytterligare en Vaktmästare vid Kongl. — Post-verket (kontanta anslaget på förslag alt af Poslmedlen direkte ulga): Penningar: Nuvarande beloppet 727,500: — Tillkommer, i öfverensstämmelse med beräkningen af Stats-verkels inkomster 672,500: — Tillhopa 1,400,000: — Indelta räntor säsom i 1858 års Riks-stat 364: 50. Indelt Spanmål dito dito 75: 60. Ersättning till Post-verket för ökad kostnad i följd af postskjuls-legans höjande, tie serva/ions-anslag Tull-verket {För slag s-an slag att af Tullmedlen direkte utgå): Nuvarande beloppet 1,600,000: — Tillkommer: För Tull-verkets slat och omkostnader ytterligare . 200,000: — Jägeri-staten Skogsplanlerings-kassan: Ersättning för Hemmansränlor och Arrenden m. m., Förslags-anslag 18,300: — Tillkommer:
Följden häraf blefve, att Borgareoch PresteSt:n, af hvilka det förra nu består af blott några och 60 och det sednare af några och 70 ledamöter, blefve nödsakade att öka ledamöternas antal med flera hundrade, hvilket blefve på det högsta betungande för detta Stånd, synnerligast som annat icke lärer vara att förmoda, så länge Ståndsrepresentationen fortfar, än att Stånden sjelfva få betala sina riksdagsombud. Gr. Horn har på ett sätt, som finnér genljud i Nationens känsla, utvecklat nödvändigheten af en representationsi4 H. 39 SoG Den ii October e. m. förändring. Jag skulle då önskat, att Hr Gr. icke gått in på den modification, Gr. Frölich föreslagit, utan först låtit R. o. Ad. uttrycka sin opinion, i hvad mån R. o. Ad. är böjdt för åstadkommandet af något helt. Jag har sjelf haft ett annat jemnkningsförslag vid conferencerna, som jag förmodar, att Frih. Boye åtminstone icke anser för jacobinism, emedan detta förslag till en del blifvit understödt af Frih. Boye sjelf, det nemi. att alla 4 Stånden skulle sammanträda på en kammare under en ordförande, men rösta ståndsvis; men icke ens denna tanka tror jag mig böra fullfölja, förrän jag först utrönt, i hvad mån R. o. Ad. vill erkänna den stora grundsatsen af allmän valrätt. Min öfvertygelse är likväl, att ett sådant jemnkningsförslag snarare skulle bana vägen för öfvergången lill något principenligare än Gr. Frölichs, emedan det sednare, just genom att, ehuru baseradt på en falsk princip, innefatta en mera ingripande reform, skulle consolidera vår närvar, bristfälliga ståndsinrättning och göra det stabelt, som borde vara så litet stabelt som möjligt. Detta är äfven ett af de skäl, hvarföre jag röstar emot Gr. Frölichs förslag. Jag får upprepa, att jag för alla händelser kommer att i främsta rummet yrka erkännandet af folkets allm. valrätt, med någon inskränkning likväl i afseende på valbarheten, eller, med någon modification, samma propos, som Frih. Rantzou begärt.
Härvid har Kongl. Maj:t hemställt, att, med bibehållande of den nu för beväringsmanskapet bestämda exercistid af 30 dagar, fördelade på två år i lika terminer, under det dervid stadgade vilkor, att de två beväringsklasser, som i följd häraf årligen sammandragas, icke exerceras samtidigt, förslagsanslaget till beväringsmanskapets vapenöfning måtte för nästa slatsregleringsperiod uppföras till ett belopp, närmare än hittills svarande mot de årliga utgifter, som af anslaget skulle bestridas; Med hänseende hvartill Kongl. Majit, efter inhemtad kännedom om de årliga brister, som häruti under sednare åren uppstått, föreslagit en förhöjning i detta anslag med 101,667 Ridr. Uti en inom Bonde-Ståndet väckt, till Stats-Utskottet remitterad motion (129) har Riksdagsfullmägtigen J. Holm frän Stockholms län hufvudsakligen anfört, hurusom ej allenast allmännare vapenfärdighet hos befolkningen, utan äfven lättnad i den börda, beväringsmötena för de närande yrkena inneburo, skulle kunna beredas derigenom att alla de medel, som nu voro afsedda att användas till första beväringsklassens vapenöfningar, i stället blefve använda att inom kommunerna bibringa ungdomen samma militära färdighet, som den nu vunne vid första årets beväringsmöte; i följd hvaraf motionären hemställt, att Rikets Ständer mätte till Kongl. Majit ingå med underdånig framställning, att de möteskostnader, som nu nedlades på första beväringsklassens öfningar i stället måtte användas till arfvoden åt Instruktörer för motsvarande öfningar i de fasta folkskolorna. Slutligen har Riksdagsfullmägtigen C. A. Larsson från Östergötlands län, — under åberopande af de vid innevarande Riksmöte väckta förslag om befrielse från beväringsmöte för den, som ingått i någon inom riket bildad skarpskytteförening, — yrkat att anslaget till beväringsmanskapets vapenöfning måtte uppföras till enahanda belopp, som vid sistlidne riksdag.
Denna punkt har man likväl nu tagit till utgångspunkt för att debattera frågan i sina htifvud grnnder, hvilket jag anser egentligen hafva varit öfverflödigt, enär sjelfva systemets tillämpning ändock alltid måste bero på beslutet om de föremål, för hvilka det skall användas, och derom blir först frågan, när jetnvägarne komma under öfverläggning. Det är verkligen förledande, då man här hört åtskilliga ganska tänkvärda satser yttras, att inlåta sig på samma kapitel, och söka redogöra för hvad man i delta hänseende anser vara det rälta. Men då jag icke anser detta leda till något ändamål, afstår jag derifrån och skall strängt hålla mig blott till den sak, hvarom bär är fråga. Det är gifvet, att, då man till följd af allmänna grundsatser, och så - 9 2 Den 20 September f. m. ledes icke med anledn. afnågra oriktigheter i afseende på tillämpningen, motsätter sig statslåne-syslemet, så måste man också under alla möjliga omständigheter bestrida dess införande. För min del tror jag dock icke, att hittills några sådana skäl blifvit anförda mot detta system, som kunna fullt motivera ett afslag derå quad méme. Man har förebrått Utsk. att det i sina motiver allt för bjert framhållit de fördelar, sora skulle vara en följd af stalsskuldssysiemet; men jag tycker dock för min del att denna förebråelse mot Utsk. icke är förtjent. Utsk. har nemi. ganska klart och tydligt på flere ställen i sitt resonnemang ådagalagt, att det ingalunda anser statsskuld vara i och för sig en fördel, utan att dess fördel eller skada är helt och hållet beroende af det ändamål, för hvilket den användes. Men om det t. ex. kan visas, att fördelarne af en jernväg dels direkte och dels indirekte verkligen motväga de olägenheter, som obestridligen äro förenade med statsskuldsystemet, och öm det derjemte visar sig att utöfver detta direkta och förnämsta ändamål, äfven andra fördelar kunna vinnas såsom biprodukt, om jag så får uttrycka mig; så måtte det väl äfven vara rätt af StatsUlsk. att antyda ett sådant förhållande.