Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Capell må anses för behofvet mest lämpligt, funnit sig böra på det sätt tillstyrka bifall till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, att en summa af 50,000 R:dr måtte ställas till Kongl. Maj:ts disposition, för inköp och beredande af någon lämplig local, som blifver Statens tillhörighet, men tills vidare upplåtes till begagnande af Nya Elementax-Skolan. (T) Slutligen och enär behöfligheten af det utöfver de |för fattigvården'i Stockholm och landsorterne på stat uppförde medel vid sistlidne Riksdag be - Stats-Ulskottets Utlåtande, N;o 41. 31 viljade anslag af 10,000 R:dr, att årligen intill denna Riksdag utgå till understöd för den Fattigvård, som, enligt 21 § 3 mom. i Rikets Ständers förslag till Stadga om Fattigvården i Riket, skulle komma att af Kongl. Maj:t oell Kronan bekostas, blifvit af erfarenheten styrkt, men det hvarken torde behöfva uppföras på Stat eller kunna bestämmas till sitt erforderliga belopp, förr än ny Stadga om Fattigvården blifvit af Kongl. Maj:t fastställd, har Hans Maj:t föreslagit, att nämnde summa, 10,000 R:dr årligen, finge för ändamålet utgå på samma vilkor, som vid sista Riksdagen bestämdes, således tillsammans för 3 år, 30,000 R:dr; och får Utskottet, som till alla delar instämmer i hvad Kongl. Maj:t sålunda i Nåder yttrat, följaktligen härtill tillstyika Rikets Ständers bifall. Stockholm den 16 October 1844. Reservationer.
Fångsten försiggick till en början omedelbart vid kusterna, men härifrån blefvo hvalarna snart bortdrifna, så att hvalfångarne måste söka andra jagtplatser, först längre ut i hafvet mellan Spetsbergen och Grönland, så i Davis Strait och slutligen i Södra Ishafvet eller i hafven på ömse sidor om Beringssund. Spetsbergen förblef, sedan hvalfångsten i dess närhet upphört, temligen öfvergifvet, tills ryssarne började slå sig ned derstädes, företrädesvis för idkande af räfoch renjagt. Om deras fångstfärder känner man mycket litet, men att de varit vida omkring framgår deraf, att lemningar efter deras bostäder eller jagtstugor träffas vid nästan alla Spetsbergens fjordar. De tyckas ofta hafva öfvervintrat, troligen emedan deras fartygs dåliga beskaffenhet endast under högsommaren tillät dem att segla fram och tillbaka till Spetsbergen, och de således ej utan öfvervintring kunde deltaga i höstjagten, under hvilken man erhåller de flesta och fetaste renarne; ej heller kunde vinterräfvarnes tjocka och dyrbara pelsar vinnas utan öfvervintring.179 Men äfven ryssarnes jagtfärder till Spetsbergen hafva för länge sedan afstannat. Deras sista färd dit egde rum 1851–52 och hade en mycket olycklig utgång för de fleste af deltagarne, i det att af 20 man 12 dogo. Deremot fortfara de i slutet af förra århundradet började, hufvudsakligast för säloch hvalrossfångst afsedda norska Spetsbergsfärderna ännu. Äfven deras historia är, till och med här i norden, ytterst ofullständigt känd, åtminstone intill 1858, då svenska vetenskapliga expeditioner började regelbundet besöka dessa trakter och i sina reseberättelser upptaga mer eller mindre fullständiga notiser om den norska jagten, ett exempel som sedan följts, ehuru ingalunda synnerligen fullständigt och systematiskt, af redaktörer för norska och utländska tidningar och tidskrifter, i främsta rummet Petermanns Mittheilungen.180 Norsk fångstskuta. Pröven, använd af 1875 års svenska expedition till Jenisej.
Lovisinska donationen bifölls och yttrandet, ronde öfriga delar af denna punkt, lades till handlingarne. 33:dje och alla öfriga punkter. Utsk:s yttranden lades till handlingarne. Ånyo föredrogs StatsUtsk:s d. 21 och 22 dennes på bordet lagda Utlåt. M 184, i anledn. af erhållne återremisser å Betänk. JV2 72, ang:de regleringen af utgifterne under Riks-Statens Sjunde Hufvudtitel. Afven delta Utlåt, företogs punktvis till afgörande och före - Den 20 Juli. *23 kommo dervid Utsk:s yttrande ang:de nedanuämnde punkter af Betänk. Hr von Hartmansdorff, Aug,: När denna fråga förra gången förevar, tog jag mig friheten att omständligt utreda de förhållanden, som, i min tanka, tala för bifall till anslag åt Kammar-Kolkm och Kammar-R:n. Jag tror mig icke böra nu trötta R. o. Ad. med något uprepande deraf, sedan Frih. Palmstjerna, Chefen för Finans-Depart., yttrat, att han anser de begärdla anslagen icke vara för höga, utan snarare för ringa. Åtskilliga ledamöter af StatsUtsk. yttrade då jemväl, att de funne de framställda anspråken vara billiga. Jag tager mig derföre friheten till R. o. Ad. hemställa, att Ståndet ville fatta följande beslut, nemi.: ”att R. St:r måtte till Konungens förfogande under nästa statsreglerings-period anslå a) 4,000 R:dr b:ko för alt tills vidare användas till den löneförbättring åt Kammar-Kolkii embetsoch tjenstemän, hvilken K. M. finner nödig, intilldess Nåd. förslag till ny stat för detta embetsverk kan vid nästa Riksdag varda till R. Stms pröfning öfverlemnadt. b) 4,000 R:dr, för alt under samma tid likaledes begagnas, dels till lönereglering inom Kammar-R:n, dels lill godtgörande af det ökade arbete, som fatligvårdsmålens förläggande till detta embetsverk kan medföra.” Frih.
Då R. St:r icke gillade den åsigt, som utaf dåvar.-de Chefen för Sjöförsvars-Departitet framställdes, så var det äfven klart, att en ändring i de bestämmelser, som hvilade på denna hans förutsättning, mäste ega rum. Det har icke af Ulsk. blifvit beslridt, och lärer icke heller kunna bestridas, alt under de förhållanden, som nu existera, en sådan indragning utaf Underofficers-platser varit omöjlig, och deraf följer också tydligen, att under sådane omständigheter någon jemkning i anslagets användande varit nödvändig. Då den löneförhöjning, som skulle tillkomma Underöfficerarne, icke genom indragning af några sådana platser, såsom vid förslagets upgörande var beräknadt, kunnat åstadkommas, så har man i stället genom användning af den aflöning, som i sådant, fall varit afsedd för lista klassens matroser, måst dertill anskaffa medel. Om en formbetänklighet af denna obetydliga beskaffenhet skulle afhålla någon Konungens rådgifvare ifrån att tillstyrka, hvad som i saken vore rättast och nyttigast, så skulle jag tro, att han illa upfyllde sitt åliggande, hvilket väl i främsta rummet måtte vara, alt, så vidt på honom ankommer, söka befrämja hvad som i delta fall befinnes vara med det allmännas bästa mest öfverensstämmande. Den llite punkten gäller en anmärkn. emot Chefen och Föredraganden för Civil-Departitet, derföre att i en besvärsfråga, huruvida Landskamererare skulle ega rätt att låta sin serskildta mening åtfölja Landshins uprättade tjensteförslag, något afseende pä delta besvär icke blifvit fästadt. Det lärer väl vara gifvet, att, vid en besvärsfrågas afgörande, den måste bedömas efter de bestämmelser, som för tillfället finnas uti gällande författningar; och när då i detta afseende icke något stadgande finnes, som gifver Landsten orätt uti sitt utslag, men väl prejudikater kunna åberopas för den motsatta meningen, så frågas med hvad rätt någonting anual kunnat tillstyrkas, än hvad som skedde.
Detta tror jag icke vara allmänna förhållandet. Och om bonden stundom icke vet att rigtigt beräkna siLt verkliga intresse, utan sätter för högt pris på den ögonblickliga penninge-inkomslen, så anser jag det vara mindre värdigt uf de mera upplysta, alt begagna sig af detta misstag. Bland dessas heligaste pligter räknar jag äfven den j att städse stå på de mindre insiglsfulles bästa!” Af Herr Friherre Leijonhufvud: ”Under de fullständiga öfverläggningar, som blifvit förde öfver skjulsningsfrågan och hvad dertill hörer, har jag för hvarje serskildt fall utvecklat mina allmänna åsigter samt tillkännagifvit reservationer mot flere tid efter annan fattade beslut i speciella ämnen. Det kan icke vara min mening, alt inverka på andras öfvertygelse eller att befordra ändringar styckevis uti ett omfattande Betänkande, hvilket bör qvarstå i sin helhet, eller ock totalt upphäfvas, efter som hvarje rubbning i detaille skadar det system, hvarpå ett allmänt förslag måste vara bygdt. Jag ålnöjes således — ulan att afgifva en vidlöftig reservation , hvarigenom Utskottets Betänkande skulle ändamålslöst förlängas — att blott tillkännagifva, det jag icke kunnat till fullo dela Utskottets antagna principer, i afseende på skjutsnings-väsendet, eller sättet och vilkoren att deråt bereda en för jordbruket erforderlig lindring. Jag medgifver, att all slags tvungen skjutsnings-skyldighet är motbjudande och skadlig, både i ekonomiskt afseende och med hänsigt lill vilkoren, sedlighetens och nykterhetens bevarande; men jag anser icke dess mindre, att Bill. till R. Sl. Prot. 1840. 8 Sami. 8 Haft. 4 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande} N:o 26. skjutsnings-skyldigheten ingalunda kallas orättvis eller oförenlig med jordbrukarens eganderätt.
De sågo endast, att han hällt ut en hop på golfvet, där det runnit ända fram till dörren, och själf låg pastorn nu med hufvudet och halfva kroppen i den heliga vätskan. Salmelavärden försökte resa upp honom, och då öppnade han ögonen, min lekamen blod, stönade han otydligt, men då blef värden vred, svor till och lät pastorn handlöst falla tillbaka på golfvet. Låt honom ligga, tills han nyktrar till, sade fredsdomaren. Sedan kunna vi köra honom härifrån ifall andra tänka som jag. Två eller tre nyfikna ansikten visade sig i ytterdörren, uppfattade situationen i en blink och försvunno igen. Innan fredsdomaren och Salmelahusbonden ännu hunnit stänga dörren efter sig, hade underrättelsen om, hvarför pastorn var förhindrad att hålla gudstjänst och nattvardsgång flugit från mun till mun bland de väntande, hvilka likasom af instinkt alla skockade sig tillsamman under ett indigneradt sorl, som tydligt nog angaf hvad de tänkte. Det var inga milda omdömen, som fäldes öfver pastor Lahti under den närmaste kvarttimmen, och hade de yngre karlarna fått råda, så skulle han blifvit släpad ned till sjön, badad där tills han blef nykter igen och sedan pryglad ut från Anoka. Men de äldre ville inte veta af några amerikanska seder. På deras bestämda yrkande beslöt man att låta honom sofva ruset af sig och därefter meddela honom, att Anoka inte hade något vidare bruk för honom. Salmelavärden och fredsdomaren fingo i uppdrag att öfverbringa menighetens enhälliga consilium abeundi, och därefter skildes församlingen åt i allsköns stillhet. Det var nästan som om de skämts för hvarandra inbördes och hälst undvikit att vidare tala om saken. Du får föra ordet, då vi gå till honom, sade Salmelavärden. Och det åtog sig fredsdomaren mer än gärna. Han skulle nog föra ordet. Länge behöfde de häller inte vänta på tillfälle att tala med pastorn, som på aftonsidan själfmant kom öfver till Tuhkala. Och Salmelavärden, som såg honom begifva sig dit, skyndade efter, så att han kom fram nästan samtidigt. Pastorn hade inte behöft fundera länge öfver hvad som händt, då han vaknade upp.
Sr en fortsättning af den först väckta, och Smnet är detsamma, fastän framställningen 9.:ne gånger blifvit förändrad. Första framställningen skedde af Hr Munck af Rosenschöld, som då önskade att domen måtte upphäfvas. Detta var en motion, som'aldrig kunde grundlagsenlig! bifallas. Jag var också den förste på'detta rum, som framställde olagligheten af denna form. Motionären antog min tanka och förenade sig med mig uti att väcka motion örn att Assessor Crusenstolpe mätte återfå sin frihet, genom Ständernes ansökning om nåd för honom. Detta var den andra motionen, som förevar i sista plenum, och den behagade R. o. Ad. genom pluralitetens beslut undertrycka. Jag hade förutsett detta och väckte före beslutets fattande den nu förevar, motionen. Således och ifall man ej beslutat att icke vilja begripa hvad som är nästan omöjligt att icke förstå, måste man medgifva, att denna motion är en fortsättning af den första. Den kommer troligen att dela samma öde, som de föregående; och då Hr Landtm, förklarat sig icke kunna emot 56 §:n framställa propos. på remiss, så begär jag, att Hr Landtm, matte infordra Ståndets tanke deröfver, och sedermera blir fortsättning. Hr Hjerta, Lars: Jag var en bland dem, som i förra plenum yrkade motionärernes rätt att få sina förslag remitterade till Utsk.; men jag hemställer till den siste värde talaren, om icke nu ett helt annat förila Ilande är i fråga än förra gången, då frågan om pension icke kan vara samma sak, söm den angrde amnesti. Den första och den andra af Hr Munck af Rosenschölds motioner, rör:de Assessor Crusenstolpe, angingo begge samma syftemål, ehuru på olika sätt framstäldt, nemi. att vinna frihet för Assessor Crusenstolpes person från fängelset; men det kan icke på något omedelbart sätt sammanhänga med förslaget om en pension för bemälde Assessor. Jag hemställer på grund deraf, och då det icke är möjligt att utan den aldra starkaste advocatur draga dessa begge ämnen under samma cathegori, huruvida icke motionären ville afstå ifrån sitt yrkande.
Banco årligen måtte af hvarje Mantalsskrifven person erläggas, för att under vissa föreslagne villkor, för Curhus-anstalterne i Riket disponeras; emot hvilken mening dock de fleste af Hedervärda BondeStåndets Ledamöter innom Utskotten sig rer serverat. Jfrän Statsoch BancoTJtshotten: • \ 1:0 Af den 3 dennes , deruti Utskotten, i anledning af den del utaf Kongl. Maj:ts Nå* diga proposition af den 17 December tSi7» om Götha Canal-arbetets fortgång och befrära*. loa Den 21 April. jande, som 3ngår ett serskildt förskott .till hvarjehanda nödvändiga Utgifter under vintertnånaderne, tillstyrka, att den härtill erforderlige Summa, utgörande omkring 80,000 R.-dr Banco, må för denna gången 1 afräkning på det ärliga Byggnads Lane-biträde, sora enligt 18U ärs Riksdags Beslut , Canal Bolaget lör innevarande är tillkommer, från Banquen förskottsvis genast utbetalas, 2:0 Af den 13 dennes, angående medel och utvägar till Hjelmare Slussverks ombyggnad och vidmaglhnllande; föreslående Utskotten, att ett Lönebidrag af 50,000 R:dr Banco, årligen under 4 år må till understöd för Hjelmare Slussverk från Banquen meddelas. 3:0 Af den 3 dennes, i anledning af Kongl.
Det andra felet är, att Utsk:t i voter.proposm intagit frågan om de 70,000 rdr till Postverket, hvilken redan är af 3 Stånd bifallen, och således afgjord genom ett R. St:rs beslut. Jag tror på grund häraf, att R. o. Åd. har fullt skäl att afslå Utskits framställning, hvarom jag nu får anhålla. Hvad Utsk:t sedan skall vidtaga för åtgärd, blir en särskild fråga, som då må komma under Utsk:ts bepröfvande. Hr Hjärne: Jag kan icke underlåta att fästa Hr Gr. Lil jencrants’ upmärksamhet derpå att jag ingalunda sagt, att den åberopade reservationen iunehölle några falska slutsatser, utan att der funnes sofismer, hvilket är något helt annat. Då den värde Gr:n talat om advokatyr, måste jag tillbakavisa hvarje beskyllning derför; men skulle icke ansett det löna mödan att derpå spilla ett enda ord, om icke detta yttrande kommit från en person, för hvilken jag sjelf personligen, likasom hela det Höglofl. Ståndet, hyser så odelad aktning. Gr. Sparre: Derom synes man nu vara temligen ense, att den af Utsk:t upställda voter.propos:n icke är riktig. Dock tror jag icke, att, såsom Gr. Lagerbjelke sagt, densamma bör tvärt afslås, utan i stället återremitteras, emedan ett afslag skulle innebära något mera, nemi. ett godkännande af reservationen, och derpå kan jag för min del icke ingå. Denna åtgärd, att återremittera frågan, öfverensstämmer äfven med den praxis, som hittills i dylika fall varit följd. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att i afs:de å det förev:de förslaget till voter.- propos. blifvit yrkadt dels bifall dertill, dels återremiss deraf, dels afslag derå samt återremiss af ärendet, i hvad detsamma postskjutslegan rörde, samt dels slutligen af Gr. Lagerbjelke, att förslaget måtte af R. o. Ad. afslås.
Maj:t i Nåder föreslagit, ej mindre bevilja den af Notarien Lundblad, såsom arrendator af « Stats-Utskottets Memorial, N:o 215. 5 af Strömsholms kungs-ladugård, begärda eftergift af 1852 års halfva spanmåls-arrende för kungsladugården, utgörande 66 tunnor 28 5 kappar råg, 66 tunnor 28 i kappar korn och 51 tunnor 16 kappar bafra; än äfven, såsom ersättning åt Strömsholms Kongl, stuteri för den minskning i dess inkomster, som genom denna eftergift skulle uppkomma, anvisa ett emot värdet af berörda halfva spanmåls-arrende, beräknadl efter 1852 års af Kongl. Kammar-kollegium för Westmanlands län fastställda markegångspris, svarande kontant penninge-belopp af 1,309 R:dr 5 sk. 10 rst., att af Riksgälds-konlorets om händer hafvande medel utgå, votera r: Ja; den det ej vill: Nej. Vinner Nej, hafva Rikets Ständer ansett sig icke kunna till Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga Proposition lemna bifall. Stockholm den 27 Juli 1854. lith. lill ,/>• St. Prot. 1858—1854. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 38 Haft. i STOCKHOLM, TRYCKT HOS N. MARCUS, 1854. Stats-Vtskottete ilemorial, A’:o 246. 1 mo »te. Ank. till Exp.-Utsk. den 1 Aug. 1854, kl. 11 f, m. Memorial, f anledning af verkställde omröstningar angående Tullbevillningen. (U. A.) Sedan, genom antagande af en del utaf de i Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 16, i anledning af skiljaktiga beslut, angående tull-bevillningen, till särskilde Riks-Stånd framställde inbjudningar, åtskillige uti samma Memorial föreslagne voterings-propositioner förfallit, har förstärkta Stats-Utskottet, jemlikt 31 §.
Jag vill nu icke inga i någon pröfnin g om rättigheten att mindska ett redan bestämdt Anslag eller Lönförmon, endast derför att Innehafvaren undertiden bekommit ett enskildt arf. För min del tror jag att denna gran dsats hvarken i enskilda eller allmänna förhållanden är användbar; långt ifrån att i närvarande fall göra något afdrag af ett ärligt Rentebelopp, skulle jag anse det vara mera öfverensstämmande med sakernas närvarande ordning att på en gång rrtbetala hela Capitalet af den f. d. Kongl. Famillen tillhörina förmögenhet, så att alla vidare liquider med denna slägt nu och för alltid upphörde. Jag får således af dessa skäl vördsammast underställa Höglofl. Ridderskapet och Adeln, huruvida icke, jemte återremiss till StatsUtskottet af dess i fråga varande Betänkande, Utskottet må få sig uppdraget att, utan förmindskning af den Anslagssumma som, enligt Riksens Ständers Skrifvelse till Kongl. Majit af den n Januari 1810, för f, d. Kongliga Famillen bestämdes, utse nödiga medel till gäldande af den årliga Renta af 12,000 R:dr Banco, som genom arfvet efter Hennes Majit Enkedrottningen uppkommit. Den 7 Juli. }■ m, 549 Friherre Boye, Ludvig: Nationalrättvisan, Nationalredligheten, jemte ömtåligheten för Europas omdöme, angående vårt handlingssätt _ allt detta ålägger oss, som mig synes, att förfara emot f. d. Kongl. Famillen som vi borde förfara emot hvilken annan; det vill säga, utan allt afseende ,på de omständigheter, som afbrutit1 sambandet imellan Svenska Folket och denna Famille. Jag föreställer mig att det är endast ett sådant handlingssätt, som är förenligt med Nationalvärdigheten och, jag föreställer mig det, äfven med Hans Majit Konungens önskan samt Hans Kongl. Höghet Kronprinsens personliga tillfredställelse.
64, 226, 3o2. 34i, Infjvarterings-ersättning, till en del af de i Slockholm förlagde Regementen och Corpser 202. — gifvanes ersättning för mat till tågande trupper 302. Institutet för sinnessjuke å Fridhem, anslag dertill. Gymnastiska Central-. 62, 218. — för blinda och döfstumma . , , 57, 214. Instruction för Rikets Ständers Revisorer af Stals-verket 3ro, 386. — „ „ af Riksgälds verket . , 4.93, Instructions-Compagnier, extra anslag dertill , 354, litt, A. 435, litt, A Invalid-inrättningen, dess indragning 57, 21 4, Inventering i Kongl, Räntekammaren och de betydligaste af de förvaltande Verkens Cassör. 204, 3o6. — af Ekvirkes-förråden i Carlskrona, anslag dertill 354, litt. B, 435, litt. B Johnsson, Agronom, dess anställande. . 61, 217. Jords, om förvandling till lika natur . 170, 3a6. Jordbruket, undervisnings-anstalter derför 6r, Jordförluster genom Canal-anläggnLngar 5g. Justitice-Ombudsmannens Expedition, anslag lill lönereglering för 347, 486. Justitice-Ombudsmannens Vicarius ... 246, 34£)- Justitice-Råden 4°» Justities-Revisionen, Nedre ibid. Jägeri-Staten ibid, Jäcreri-Statens i Länen förenande med Armeen 202. ö Järfva, Nedre, Stuarts ansökning om nedsättning i arrendet derför . 93. Jönköping, väg derifrån till Götheborg . 354, litt, C. a3 K. Kalldygn vid Masugnar, om tillökning af . * 64, litt. F. 226. Kammar-Col/egium
Bifölls, N:o 462, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, i fråga om mötespassevolansens upphörande och de deraf bestridda kostnaders öfyerflyttande på Stats-Verket, samt i ämnet väckt motion. Bifölls. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. e. m. Beslöt Ridderskapet och Adeln vänligen inbjuda Vällofl. BorgareStåndet samt Ilederv. Bonde-Ståndet till instämmande i Ridderskapets och Adelns, denne dag på förmiddagen, vid pröfningen af 15 punkten under Hufvudrubriken valtencommunicationer i Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 435, Litt. C , fattade beslut, att 600,000 R:dr Banco må i Riksgälds-Contoiret afsättas, för att under 15 års tid, med upplöpande räntor, användas, med 50,000 R:dr årlig utbetalning, till ombj-ggnad af Strömsholms canaloch slussverk; samt att de af Utskottet föreslagna grunder för medlens förräntande, äfvensom de uppgifna vilkoren för erhållandet af desamma, hvarom å pag. N:ris 25—27 förraäles under l:o—8:1, godkännas, med följande tillägg: 9:o att en af Fullmägtige i Rikets Ständers Riksgälds-Conloir utsedd person kommer alt såsom ledamot deltaga i Bolagets Direction, från och med dagen för utbetalandet af det allmänna anslaget, och intilldess att Canaloch Slussverket blifvit färdigbyggdt, samt att ett på enahanda sätt utsedt ombud deltager i den årliga revisionen af Canal-verkets räkenskaper, börande berättelse om arbetets fortgång m. m. hvarje år af Directionen till Kongl. Maj:t i underdånighet ingifvas, och derefter med officiella tidningen allmänheten meddelas. Emot denna inbjudning reserveiade sig Herr Ribbing, Bengt, samt Herr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, under begäran, att deras reservation, jemlikt 57 §.
Qvidings mening derom, att du brukliga förfarande vid bortstädjande af annexoch mensal-hemman lemnar alltför öppet tillfälle för dylikt hemmans innehafvare, under hvars tjenstetid städjekontrakt går till ända, att tillskansa sig fördelar på efterträdares bekostnad; och då Utskottet tror, att så väl berörde missförhållande, som ock de olägenheter, som föranledt yrkandet af tryggad besittningsrätt för åboer å dylika hemman, skulle på ett lämpligt sätt afhjelpas, om dessa hemman öfverallt finge utarrenderas på viss tid, under enahanda vilkor, som för Bohus län i sådant afseende äro stadgade, får Utskottet, med stöd jemväl deraf att sådant blifvit äfven för Skåne, Halland oeh Blekinge al vederbörande auktoriteter tillstyrkt och af Kongl. Majit i nåder pröfvadt lämpligt, ehuru beslutet derom, såsom icke i behörig ordning tillkommet, sedermera blifvit nndanröjdt, vördsamiigen tillstyrka, att Rikets Ständer må i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes, efter vederbörandes. hörande, i nåder besluta och påbjuda, att enahanda föreskrifter, som i afseende på utarrenderande af annexoeh mensal-hemman i Bohus län gällande äro, jemväl böra i afseende på dv fik;» hemman i Skåne,-Halland och Blekinge tillämpas. Stockholm den 18 Februari 185!. Blh. Mil Ii. St. Östlund & Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 47. L N:o 47. Ank. till Exp. Utsk. d. 21 Febr. 1851, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af vackt finga örn indragning af Kr ig s-akademien vid Carlberg.