Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då lottning ske skall, late HofRätten det kungöra genom anslag å dess dörr, dagen förut, och varder lottningen offentligen förrättad”; och , 2:0 i slutet af 3o Cap. i3 RättegängsBalken: ”De saker, som nu nämnde äro, så ock andre mål, i hvilka Konungen Sökes, skola emellan dem, som till föredragning satte äro, genom lott utdelas och till föredragning beredas”, samt 3:o att usta punkten i 1 §. af 22 Cap. samma Balk måtte ändras till följande lydelse: ”1 HofRätt och RådstufvuRätt i de städer, der KämnärsRätt är, skall någon af Kattens Ledamöter,^? sätt i 27 Cap. g om HofRätt sägesj genom lott utses, att i lagvadd» och till Rätten instämda saker De* 8 September. 5 skriftlig berättelse om deras sammanhang uppsätta, innan de till Doms företagas. Detta ämne har Jag, efter Högsta Domstolens och StatsRådets hörande, tagit i Nådigt öfvervägande, och, hvad först beträffar det föreslagna tillägget till 27 Cap. 9 §. RättegångsBalken, funnit, att föreskrift om hvilka mål, som böra emellan HofRätts Ledamöter lottas, redan finnes meddelad, dels genom Kongl. Brefvet till Svea HofRätt af den 6 Februarii 1799, och dels genom den för hvarje HofRätt antagna arhets-ordning, samt att det af Eder begärda Lagstadgande, angående offentlighet vid sakers lottning vid HofRätt, är hvarken påkalladt af något genom erfarenheten vitsordadt behof, eller till någon väsendtlig nytta ledande. I afseende på Edert förslag örn tillägg i 30 Capitlet i3 §.
Skul» le emot Riksens Ständers beslut, de till hwarje Hust wudnitel ansiagne summor befinnas dragne till andra ändamål, än dem, som under samma Hufwlid - titel höra, eller nägok af Riksens Ständer saststäldt anslag wara öfwerstridit, stall Utstottet genast anmärk, ning och i Riksens Ständers Plena anmälan göra emot den Embetsman, som en sadan anordning contra» - Den 2i December. trasignerat, hwarester dermed förfares, enligt iG6. och 107. §. §. i Regerings-Formen; kunnandes likwäl häraf de följder icke dragas, arr, ernvi föreffcif, ten i 90. H. Regerings Formen, Utffokket ma i något klander af Konungens gjorda anordningar inga, eller att dc för Stakv-Utgifrerne tedorvifande Tjenstemän ffola timna perkonltgen för Stats-Ut Kottet eiler Riksens Ständer lii! answar ställas, uran mä, der sä nödigt finnes, hos Konungen kunna anmälas ds anledningar, simi förekommit att, emot någon sadan Tjensteman, i l,g!ig ordning answar yrka. Widare äligger detta sftff-ott att utröna, pröfwa och förestå der, som till Skale, och Riksgälds-Werkens behof erfordras, sedan nödige indragningar och besparingar blifwik iakrragne; likaledes att förestå beloppet af de summor, hwilka, jämlikt 6z §. i Regerings-Formen, skola för särskilde händelser, afsättas och slutligen »ipgifwa huru mycket genom Bewillning bör utgöras. I händelse hos Riksens Ständers Plena gemensamt eller Uti nägot af Riks-Standen betänkligheter Upstä emot antagandet af hwad UlDotter rilisiyrkt
Likväl torde åtfcrbetalningsvilkoren för de af Staten lemnade bidrag, bör& göra# ganska lindriga* emedan den eller de som flan första början grundläde denba rörelse t Lappmarken, väl förtjena en sådart förmån* hälst han ändock måste vidkännas mycken möda, mångå Omsorger, Och mångå uppoffringar* särdeles för att bringa kolningarne uti riktig och vederbörlig Ordning* . \ Emot erhållande af vissa fördslaL kundé deremot Masugnsägarne förbindas, att med drift och ordhirig, fortsätta Hytttoruket-, så att t. ex. Första året tillverkades 500 Skeppund Tackjern, Andra året 7 å Boo Skepp., Tredje året i.oöo å 1,500 Skepp, Fjerde Och Femte åren 1,500 å 2,000 Skepp, och sedermera minst 2,000 Skeppund Tackjern årligen, under sigra viS3a år, hvarefter Nätiog?n hunnit det? i4 Den i September f. m. Stadga, att rörelsens egen vinst ersätter mödan, utan biträde af främmande understöd; men om de öfverenskomne villkoren försummades, borde Egendomen af Kronan kunna öfverlåtas till annan eller andre personer, att på samma vilkor drifvas, sedan full ersättning, för den afträdande Egarens kostnader förut blifvit erlagd. Enligt de underrättelser jag erhållit om locala förhållandet, är Ruotivare för närvarande, det enda Malmfält inom Luleå Lappmark, hvarifrån transporten med minsta kostnad kan verkställas sjöledes, sedan Segelleden en gång kommit sig i ordning. Densamma kan också vidare fortsättas ända ned till hafvet, j granskapet af detta Jernmalmsfällt, samt vattendragen derifrån finnas betydliga Skogar ännu odisponerade, hvaraf således synes följa, att förenämnde trakt är den tjenligaste, som kan utses för Tackjemstillverkning på någon större scala 3 och med bestånd för framtiden, äfvensom att ifrån detta fällt ensamt, andra på längre afstånd derifrån belägna Bruk, framdeles i behofvets stund, kunna påräkna Malm till drägligt pris.
Behofvel af förenkling i uppbördsväsendet och förbättring i skatteväsendet är för längesedan insedd samt årligen och stundligen kännbar för hvar och en, som antingen skall utgöra dessa skatter eller har att skaffa med uppbörden och redovisningen deraf eller med kontroller å deras ingående. Vi finna af det utaf komilerade afgifna, ganska för tjenst ful la arbete, hvilket lemnar många värderika upplysningar, alt t. ex. i (kilmare län för hemmanet Hultserum erfordras 40 rader för all uppräkna alla de räntepersedlar, som af delta hemman utgå, och det för att komma till ett resultat af 66 r.dr 3!) sk. i skatt. Dä nu delta hemman utgöres af lieie delar och hvarje Abo naturligtvis skall hafva sin debetsedel och dessutom de flesta hemman i Calmare län hafva samma räntor, så torde man lätt kunna inse hvilket oerhördt arbete det medför att verkställa uträkning deraf, en uträkning, som räntegifvaren omöjligen kan kontrollera. Detta torde dock vara en hufvudsak isynnerhet vid uppbörd af kronoräntor, och det torde vara klart att för närvande åtminstone -,9fp*0:delar bland räntegifvarne icke med säkerhet kunna bedöma huruvida vid debiteringen dem sker rätt eller icke. Den 3:dje meningen, som sökt göra sig gällande, är den som uttryckts i det af komilerade uppgjorda och af K. M. adopterade alternativa förslag, som Hr Rosenblad också hufvudsakligen gillat. Delta förslag, sora K. M. ansett verkställbar och gagneligt, går ut på de nuvar:de räntepersedlarnes förvandling i färre antal, (hvarigenom en mängd småpersedlar skulle försvinna eller utbytas mot andra) och dessa sednares beräknande efter vissa grunder, hvarefter skatterne sedermera för framtiden skulle utgöras.
Ehuru Utskottet sålunda hufvudsakligen instämmer i den åsigt, som legat lill grund för Kongl. Maj:ls högslberörde Nådiga Proposition, kan Utskottet dock icke lili aila delar biträda de uti densamma intagne serskilda bestämmelser. Uli den Kongl. Propositionen är, bland annat, föreslaget, att den afgäld, hvilken kyrkorna och presierskapet, på grund af iugångne afhandlingar med nuvarande åboer och arrendatorer, utaf kyrkohemmanen nu uppbära, skall i ali framtid fortfarande utgå till enahanda belopp. Då emedlertid den afgäld, som af de på arrende upplåtne hemmanen tillflyter kyrkorna och presierskapet, i allmänhet betydligt öfverstiger den genom skattläggning tillkomne ränta, hvilken erlägges af sådane hemman, som af åboer, på grund af erhållen städja, innehafvas, 70 Siats-Utskottett Utlåtande, N:o 182. så skulle följagtligen, derest ofvannämnde förslag ginge i verkställighet, kyrkoheinraan af fullkomligt jemngod beskaffenhet för all framtid komma att vidkännas väsendtligen olika utskylder, och sådant endast i följd af det. tillfälliga förhållande, att en del hemman, i anseende till inträffad åboledighet och häraf föranledd utarrendering, blifvit för viss tid med högre afgäld betungade. Efter Utskottets tanka vore deremot mera lämpligt, att, på sätt Bengt Gudmundsson i sin ofvannämnde motion hemställt, den af de utarrenderade hemmanen till kyrkorna och presterskapet nu uLgående afgäld, i afseende hvarå någon rubbning icke synes kunna eller böia ifrågakomma, så länge nuvarande arrende-contract fortfar att vara gällande, sedermera vid arrendetidens utgång nedsaltes till likhet med den äldre ränta, hvilken före hemmanens utarrendering till kyrkorna och presterskapet erlagls.
Mot mig har en värd Ledamot, Friherre Boije, anmärkt, att jag vid besvarandet af Herr Tharas ifrågavarande Memorial, visat nog ömtålighet, då jag yttrat att de personer, som dels föreslagit, dels gillat den af Herr Tham anmärkte öfverflyttning af visse ärenden från de administrativa myndigheterne till Den 23 December e. m. domstolarne, endast af Herr Tham derföre fåll uppbära otack och klander. Jag är skyldig gifva tillkänna grunderne för detta mitt yttrande, oell jag får till den ändan anföra några ord ur Herr Thams eget Memorial. Herr Tham säger på särskildle ställen deruti, att Nationen icke vore nämnde personer någon tack skyldig för desse omstöpningslorsök: att de beredt Staten utgifter i stället för besparing: att de åstadkommit oreda och skada i de ärender, hvarpå de ha afseende: att Herr Tham åsyftade bereda hjelp för en del af det onda, som redan härmed åstadkommits, då man kunde förmoda, att de Rådgifvare, som dertill bidragit, skulle försöka att för den juridiska enhetens skull draga de från Bergscollegium afskiljde ärender i första inslaneen under HäradsRätterne. Jag hemställer i anledning häraf om jag sagt förmycket, då jag haft det ofvannämnde yttrandet. —- Herr Tham har förment att jag uppgifvit de till Svea HofRätt öfverflyttade målens, antal i Bergsoch CommerceCollegierne för ringa, och till stöd derföre meddelat upplysning huru många sådane mål redan till HofRätten under en viss kort tid inkommit. Jag lemnar Herr Thams upplysning i sitt värde; den uppgift jag åberopat stödjer sig på Förteckningar, aflemnade från Bergsoch CommerceCollegierne, och de hafva redan blifvit öfverlemnade lill eu af StalsUtskottets Ledamöter. Yi - a3a Den aa December e. m. dare anmärker Herr Tham, att Svea HofRätt icke blifvit hörd, innan desse mål dit öfverflyttades.
Fru .Teannette Schzuerin visade sig afven som god talminna i frkgor af social-hiiinanistislc natur. Hon var ledarinna af de sarslrilda selctionerna, vid hvillra diskussioner förelzommo, en iippgift som ej torde ha varit bland de lattaste, mon som Iion visste att lusa pH ett utmiirlct siitt. Vi vilja sluta cieuna allför ofiillstiinclign förteclining med stt niimna fru Rosalie Sc7~ön~Zies, den nitislca och. mycket anlitade ordnarinnan af progra~nruet för föredragen saiiit reddrtris för den uiider iitgifning varande berattelsen öfver kon. gessen,. samt den unga jur. kand. frblien Anita A u g s p y fran Mt~nchen, hvars anförande öfver &gt;die Recht der Frau)) It~~ncle ha anstAtt en bepröfvnd jurist. I det följande torde vi få anledning nii11ina &amp; tslcilliga andra f~: amst8oilcle förmfigor, till hvilka man under koiigressclngaime 1-1.ade tillf~ille att lyssna. ' Det första kongress-sammanträdet, d&amp; efter ordförandens hälsniugstal, beriittelser öfver lrvinnorörelsens stdndpunlct i de olika landerna skulle afgifras af respektive delegerade, rar kanske don mest oinviixlande, om ej den intressantaste af kongress-dagarna. Fru N w i e Stritt från Dresden, en af Tysklands mest lciindn och talangfiillasto kvinliga talare, förf. till en clel skrifter i kvinnofrågaii, iiileclde sessionen med en förtr~fflig rodogöiel~e fiir fikhållandena i det tyska riket. Fru Stritt iir en intressant uErsclicinung », ett vaclrert hiifviid och mycket lifligt och energiskt föredrag.
Sedan ^siversten Friherre Leidbeck redan yrkat och tilräckeligcn bcwist nödwändighcten af ändring utk flyttning-tiden, och fördelen af betz utsättande til den is junii, fär jag allenast förklara, at jag til alla delar förenar mig dermed; äfwett som uti alt hwad Herr Profcs» sorén von 8cbult2enkc->m wid I § as projcÄce anmärkt. Jag utbeder mig endast fä erindra, at Laoned C niis-Utskottek uti dess aflämnade prvjeÄ wid wisse tilfäl, kn tillägger Husbonden, säsom betz ensak, de böter af hela vcb halfwa ärs löner, som fbr tjenstcbjonctS fbrbrptelser ansedtS billigt stadga. Detta förordnande syneS blifwa et hinder för den ädelmodige, som icke mill skryta med en sädan gäfwa til en Fattig-Lusla, och icke kan wara e« gennytklg, som icke heller will blottställa sig för omilda omdömen i nägotdcra fallet, at andra til warnagel och ben brottslige til wälförljcnt straff, beifra betz brott; der, emot kan det til äfwcntprs hos den egennyttigt och min, dre granlaga föda et begär at lätt ätkomma en summa penningar, eller fä en hop arbete gjort för ingen ting, hwarigenom han kan blifwa frestad, at söka sig sak med rn enfaldig tjenare. Jag underställer fördenskull Ridder, skåpets och Adelns öma pröfning om det icke skulle wara lämpeligast, samt til undanrödjande af all misstanka om mannamohn nödwändigt, at i likhet med hwad projeÄets 14 § förestär, med de böter hwarom förut i samma projekt icke är särskildt förordnat, alt hwad husbonden säsom dess ensak skulle tilläggas, äfwcn bör tilfalla församlingens fattiga, med undantag af all skadc-ärsättning, som ofelbart altid bör den lidande tilärkännaS.
Dödföddes antal per medium öfverstiga föregående quinquennium med 119 stycken årligen. Nativiteten. Antalet födde Akta och Oåkta Barn under detta quinquennium, har enligt Tab. IV. utgjort som följer: Äkta Oäkta Summa m. q. m. q. Barn. Stockholms Att Nativiteten således, utom i Geflo borgs Lån, varit i ett jåmnt tilltagande såvål i de öfriga Lånen, som i sjelfva Hufvudstaden, oaktadt Åktenskapernes antal, såsom ofvan i underdånighet visadt blifvit, per medium förminskats med 59, har ofelbart sin förnämsta orsak derifrån, att giftermålen under detta quinquennium, med ofvan visade stora öfvervigt emot det förra, ingåtts emelian förut ogifta personer och troligen således i yngre åldern, ehuru, vid saknad i Tabell-Verkets hittills varande formulairer, af uppgift om Makarnes ålder vid ingånget äktenskap, sådant ingalunda kan bestämmas, men vinner sannolikhet af Barnaföderskornes ofvanupptagne större antal i den yngre åldern, detta emot det förra Qpinquennium. Uti Calmare och Elfsborgs Lån har Nativiteten varit störst, ehuru de i samma Lån okade äktenskap icke finnas vara i motsvarigt förhållande. Att den deremot i Gefleborgs Lån varit minst, och öfverskottet der icke mer ån 3 Barn årl. per medium, kan icke förekomma underligt, då i samma Lån åktenskaperne under detta Quinquennium minskats med 42 per medium årligen, Öfverskottet af de flera födde detta, i jåmnförelse med det föregående quinquennium, består således af: 3io Riksens Ständers Akta Barn per medium — ■ 4843 Oåkta d:o d:o — •—• 602 Tillhopa 5445 Af den under nu sist åberopade Tabell upptagne Specification å månaderne, i hvilka Barnen blifvit födde, åkes förra erfarenheten, att mesta antalet Barn födas i September och det minsta åter i Junii.
Länsfördelniugen icke blifvit vidtagen utan gällande skäl och orsaker, och derföre kan jag ännu en gång ej afhålla migif rån att yttra, det man icke skall nedrifva , hvad Regeringen en gång visligt gjort, utan låta Jemtland och Härjeådalen förblifva tillsammans 654 Den 27 November e m. under en särskild Läns Styrelse, på sätt, som nu ar. Herr af Uhr, Gustaf: Jag är visserligen öfvert vgad derom, att JR eger ingen, bättre, än någon enskild, kan i det hela bedöma sådane ämnen, som det ifrågavarande; men likväl är det möjligt, alt Ledamöter med de storsta kunskaper, under öfverläggning i Conseljeri af dessa ämnen, kunna, oaktadt de bästa recognoscerings-Chartor, förbise en och annan omständighet, som endast af personer från orten kunna uppgifvas och meddelas. Misstag äro således möjliga, och jag tror, alt de kunna undvikas, i händelse man ej föraktar, hvad. personer från orten hafva att upplysa , oah således ej svarar dem, att de icke veta, hvad de vilja. Är förhållandet sådant, hvilket jag likväl ej vill påstå, så är det. hopp ute, att få begångna misstag rättade. Härar äfven sagt, att Jemtland är en fördelaktig province för sädes-odiing, emedan det ligger i lika latitud med Wasa Län i, Finland; men då Grefve von Platen yttrat delta, har han m i s s a g t sig. Alpernas siiÖhetäckta Spetsar bevisa säkrast, att fruktbarheten icke beror af latituden, men samma Alper bevisa äfven, att vegetation hufvudsakligast rättar sig efter höjden öfver Hafsylan. Den *7 November e, m 655 Jemtlands ansenligt större böjd öfver Håfsytan, an Wasa Lans, gör den förmodan orimlig*, att fruktbarheten på förra stället skall kunna uppdrifva» till likhet med den på sednare stället, och detta hinder för Jemtlands fruktbarhet kan hvarken Regeringen eller Läns styrelser afhjelpa. Herr von Hartmansdorff, August:
Län, hvilken föreslagit: att alla de Kronans fisken, som icke gifva Staten i årlig inkomst En R:dr, måtte öfverlåtas till de jordegare, invid hvilkas ägo-områden fiskena äro belägne; att åter de fiskelägenheter, för hvilkas begagnande under arrende-rätt nu erläg - Stats-Utskottets Utlåtande> N:o t-ft - 3 ges från En till och med Tio R:dr, måtte genom offentlig auction till den högstbjudande försäljas, samt att strandegaren tillerkännes options-rätt att öfvertaga fisket emot det vid auctionen skeende högsta anbud; — och den andra motionen af Sven Jonsson från Jemtlands Län, som, med åberopande af de vid sisthållna Riksmöte, i ämnet gjorda framställningar, yrkat, det alla K rono-afrads-fisken af mindre betydenhet och sorn ej lemna folket annan fördel än lindring i deras husbehof, måtte förklaras fria från ali skatt, helst denna vore mindre, än kostnaderne för indrifningen deraf. Enligt underdånig skrifvelse, N:o ig4> d6*1 20 Januari i84i> beslöto Rikets Ständer, för sin del, att, med undantag af de större laxfiskena, alla öfriga Kronans fisken, sedan vid anstäld skattläggning en efter förut erlagdt arrende lämpad ränta blifvit åsatt, fingo, i den moa arrendena upphörde, under skattemanna-rätt försäljas; hvarjemte Rikets Ständer till Kongl. Maj:t öfverluto att bestämma, hvilka fisken borde försäljas, pröfva skeende anbuds antaglighet m. m.; Och som, enligt hvad Utskottet inhemtat, denna fråga nu beror på Kongl. Majrts och Kongl. Kammar-Collegii pröfning och utredning, tillstyrker Utskottet, att ofvannämnde arne motioner för närvarande icke måtte till någon åtgärd föranleda. Stockholm den i3 Januari 1845. Ank. till Exp.-Utsk., d. i5 Jan. kl. i e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts
Den högre embelsmannens ställning, den bildning, och den erfarenhet, som förvärfvas under de många år, man får genomlefva, innan man kommer på bans plats, allt sådant bör lagas i betraktande; men ingalunda så öfvervägande, sorn de ledamöter yrka, hvilka vilja uppgöra kamrar af alldeles motsatta elementer, så alt den materiella verksamhetens representanter, Borgare och Bönder, skulle sitta för sig, samt den andeliga verksamhetens representanter, Adel och Prester, afsöndrade från de förra. Jag bestrider att detta är riktigt; och om det än vore aldrig så rätt, sä är det dock omöjligt att verkställa. Hvarföre? Jo derföre, mine Hrr, att vi ej kunna åsidosätta yår egen historia, som visar, alt vi aldrig hafva i Sverige haft en tväkammarbildning, utan ett enkammarsystem, der Bonden, Borgaren och Prestön haft lika mycken rätt att i sista hand afgöra hvarje fråga, som Adelsmannen, och utan alt denne ellet något Stånd varit befogadt alt granska eller underkänna hvad ett annat gjort. — Om några af eder ville aldrig sä gerna, så vore de likväl icke i stånd, — jag vågar säga det nu, och det skall sannas på min döda mull, — att förmå något af de öfrige Stånden till erkännande af Adelns företräde i detta hänseende. Om man gifver åt Bondeoch BorgareStm så stor andel i rösträtten, att de tillsätta den yngre kammarens fleste ledamöter, och man derefter tillåter denna yngre kammare alt välja den äldre, sä att nämnde 2:ne Stånd på detta sätt komma att beherrska båda kamrarne; så torde de måhända medgifva några skenbara företräden åt Prester och Adel, likasom Hr Akerman gjort, men några verkeliga efterskänka de icke. Derföre skole vi ej allenast göra hvad rätt är i sak, utan äfven undvika sådana förslag, som äro omöjliga att verkställa. Derom erinras vi ock af grundlagen, af instructionen för Const-Utsk. och af dagliga erfarenheten. Det har nemi. genom tidningarnes idkeliga bearbetande blifvit ett allmänt talesätt, att man skall vara en man af folket, för alt rätteligen representera det.
Indelt. O i n d c I t. Mått. Värde förslagsvis å 6 2/a R;dr T:n Mått. Värde förslagsvis å 6 2/3 R:dr T:n. Förhöjningen fl denna Hufvud-Titel utgör . 19,160: STOCKHOLM, TRYCKT MOS JOIL BECKMAN« 1854. I Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 73, i N:o 73. Ank. till Exp.-Utsk. d. 31 Mars 1854, kl. 7 e. m. Utlåtande, angående regleringen af utgifterna under Biås-statens Åttonde Hufvudtitel. (U. A.) Under åttonde HufvudtiteLn, sora innefattar anslagen till Ecklesiastikdepartementet, uppfördes vid sistlidne riksdag kontanta penningar 528,550 r:dr, indelda räntor till ett beräknadt värde af 152,800 r:dr, samt 81,704 f;r 16 k:r indeld och 3,900 t:r 16 k:r oindeld spanmäl, utgörande, efter 6 r:dr tunnan, 513,630 r:dr, eller tillsammans 1,194,980 r:dr. Följande förändringar hafva vid denna Hufvudtitel ifrågakommit: Klereci-staten. l:o. Jemte det Kongl. Maj:t gifvit Rikets Ständer tillkänna, att genom särskilda Nådiga beslut den 1 Februari nästlidet år Kongl.
Enligt hvad jag haft äran anföra, kan jag ej inse huru, med förutsättning af att vinna ändamålet, man kan förminska hvad i Nåder är äskadt såsom anslag till den ifrågavarande Titeln, med mindre än att äfventyra att Befälet endast till en del skulle erhålla en länge efterlängtad och af behofvet högt påkallad hjelp, och kommande Ständer å nvo besväras med anhållanden af denna art. Mig synes, att man ej förhastat sig i denna Den 2i Maji f. m. 69 angelägenhets beredande och handläggning, hvarföre det blefve så mycket olämpligare, örn Ständernes åtgärd aj skulle hafva kraftig tillfyllestgöi ande påföljd. Men skulle detta oaktadt Utskottet ej finna skäl till ändring i dess afgifne Utlåtande, så och då man med skäl yrkar, i möjligaste måtto, bibehållandet af Indelningsverket, nödgas jag fästa Representationens uppmärksamhet på billigheten att, till förekommande af ytterligare olägenheter samt jemnande af dessa förhållanden, Armeen må återfå de Boställen och öfrige inkomster, som tid efter annan, sedan IndelningsVerkets början, blifvit från densamma indragne, äfvensom att i sådant fall löner åt det i 1696 års Stat upptagne Generalitet må bestämmas, och slutligen det oundvikligea nödvändiga 3:dje BataljonsBefälet förses genom anslag med löner, grundande sig på rättvisans och billighetens fordringar, det vill säga svarande mot de andra Bataljonernes löneinkomster, och det åt detta Befäl anförtrodde ädla uppdrag, att i farans stund dana det för Statens sjelfständighet så dyrbara, ehuru oöfvade Bevärings-manskapet; öfverlemnande genast allt detta åt Kongl. Maj:t, alt i detalj regleras, på sätt lämpligt finnes, och derefter vid Rikets Ständers nästa sammanträde dem meddelas, och å ordinarie Stat uppföras.