Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag är af samma mening, att summan 2000 r:dr borde uttagas ur Utsk:s belänk., och att endast summan i tariffen qvarstode, hvilken är den bestämda. Men jag tror icke alt vid detta tillfälle, då betänk, för första gången är föredraget, det kan ske ulan återremiss; kan sådant ske, så skall jag icke hafva något deremot. Jag har emellertid velat yttra mina betänkligheter i delta afseende, hvaraf följer att jag för min del instämmer i hvad Hr von Hartmansdorff yttrat. Frih. Palmstjerna: Det är ganska riktigt att Bevilln.Ulsk. upgifvit lill beräkning af Statsverkets inkomster denna bevillnings natur egande afgift och jag tror att redaktionen är mycket lätt upgjord genom uteslutande af de ord, som Gr. Gyldenstolpe anmärkt, och sammanbindande af den 1 ista och andra meningen. Utsk:s tillstyrkande, så att redaktionen blcfve så lydande, ”att dels de öfriga städer, i hvilka rättighet alt, utan afgift, införa och försälja kött, bröd och dricka, ännu icke är medgifven, fortfarande bör erlägga ifrågavar. salu-accis-ersättnings-afgift, intilldess sådan införseloch försäljningsfrihet uti någon af dessa släder varder beviljad, då, året derefter, samma stad befrias från erläggandet af berörde afgift, dels ock alt denna afgift fördelas och utgår enl. härhos bilagde förslag till förnyad tariff etc. etc.” Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer om det icke kunde få heta så här: ”dels de öfriga städer, uti hvilka rättighet alt, utan afgift, införa och försälja kött, bröd och dricka, ännu icke är landtmannen medgifven, fortfarande böra erlägga ifrågavar. salu-accisersättnings-afgift, intilldes sådan införselsoch försäljningsfrihet uti någon af dessa städer varder beviljad, då, året derefter, samma stad befrias från erläggandet af berörde afgift, dels ock att denna afgift beräknas och fördelas att utgå enl. härhos bilagde förslag till förnyad tariff för fördelning af salu-accis-ersättningen utaf städerna, hvilken etc. etc.” II.
Likasom Rikets Ständer i föregående § öfverlemnat till Banko-Styrelsen att genom egen omtanka och verksamhet afhjelpa all fara för Bankens real-valuta, depositioner och handlingar; vilja Rikets Ständer härmed öfverlemna åt denna styrelse, att afgöra och besluta vid alla de händelser, då förändring i allmänna kredit-förhållanderna ford rar skyndsamma och ovanliga åtgärder till Bankens betryggande eller allmänna kreditens återställande. Rikets Ständer, som äro öfvertygade, att Banko-fullmäktige söka handla i den anda, hvilken Rikets Ständer i sina beslut uttryckt; anser sig allenast böra tillkännagifva de liufvudsakliga åsigter, hvilka vid sådana tillfällen Ständerne anse böra tjena till ledning, nemligen: 1:0 Att Bankens upplåning må lämpas efter utlånings-möjligheten; och att vid Den 28 November e. m. 6o3 ali upplåning Bankens ränta alltid hålles lägre än den för enskilta kredit-förhållanderua vanliga, 2:0 Alt vid all utlåning, utöfver de af Rikets Ständer fastslälde kreditiver, räntan icke må nedsättas under 6 proc. 3:o Att de näringar, sorn till Staten afgifva de största bidrag, och genom en längre tids erfarenhet visat sig vara för Landet naturliga och förmånliga, vid alla de tillfällen då urval vid utlåningarne mäste ske, böra föredragas framför de öfrige. 4:o Att all monopoliserad och med företrädesrätt privilegierad rörelse, äfven i dylika fall, må stå efter för den ej sålunda gynnade. 5:o Att låne-rörelsen minskas i samma mon Bankens real-valuta skulle ålitas, och tvertom ökas i samma mon real-valuta visar sig i Banken utöfver vanligheten ingå. 6:0 Att lån-uppsägning vid de tillfällen, då Banken nödgas minska sin sedelstock, må ske i de näringar eller i de orter, som synas föranleda real-valutans uttagande; äfvensom omedelbarligen på den slags rörelse, som dermed är sysselsatt och på de större samt snart förfallna lånen. 7:0 Att lånerörelsen återgår till den stadgade och vanliga, så snart anledningarne till sådana försigtighetsmått upphöra» lien 28 November e. m. 2 Afdelningen.
Herr Rothlieb: Sedan andre Talare redan så fullständigt vederlagt RiddarhusUtskoltets ifrågavarande förslag, har jag ej något att tillägga, men förnyar min anhållan om proposition till förslagets förkastande. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde proposition till bifall å RiddarhusUtskottets ifrågavarande Memorial. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken frågade, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå Memorialet. Ropades åter Ja och Nej. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förnyade sistberörde proposition, som besvarades med starka Ja och några Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence Den a4 Februarii e. m. förklarade, att sora Ja öfverröstat Nej, RiddarhusUtskottets ifrågavarande Memorial blifvit af Ridderskapet och Adeln afslaget. På hemställan af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken beslöt Ridderskapet och Adeln, i likhet med hvad vid sistlidne Riksdag ägt rum, att utvälja Tre Suppleanter till Ledamöterne i RiddarhusDirectionen, samt att företaga detta val nästkommande Fredag den 26 dennes e. m. vid Pleni början. Föredrogs å nyo StatsBancosamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 10 i denna månad under N:o 251 afgifne och den derpåföljde e. m. på bordet lagde Utlåtande, i anledning af erhållne återremisser afUtskottensUtlåtande]N:o26, angående fortfarande anslag till Strömrensningar och lättade Vattencommunicationers befrämjande, men blef, på begäran af Herr Hjerta} Gustafa och Grefve Cronstedt, Claes Augustj enligt 4() § Riksdagsordningen, ytterligare lemnadt hvilande på bordet.
43—44) intagna utredning öfver förhållandet med den under åren 1847 och 1848 influtna allmänna bevillningen, hafva Fullmäktige ansett sig böra såsom fortsättning af denna utredning meddela följande: Enligt hvad åberopade berättelse utvisar, hade, såsom allmän bevillning för år 1846, efter afdrag af utbetalda restitutioner jemte godtgjorde taxeringskostnader inom Stockholms stad, men med tillägg af de under de tre första qvartalerna år 1849 lefvererade restantier för föregående åren, till Riksgäldskontoret influtit, eller vid derstädes skedde ränteliqvider innehållits r:dr 1,817,558: 14. 8 hvartill bör läggas den bevillning, hvilken för 1846 och föregående åren influtit under sista qvartalet af år 1849 » 3,440: 47. 6. utgörande således sammanlagda inkomsten af 1846 års bevillning r:dr 1,820,999: 14. 2. hvilket belopp öfverstiger den i 1845 års bevillningsförordning, för året beräknade bevillningssumma . , » 1,730,000: med r:dr 90,999: 14. 2. Utaf 1847 års bevillning hade, enligt revisionsberättelsen, efter enahanda afdrag, dels influtit, dels innehållits tillsammans r:dr 1,838,412: 44. 1. och då härtill lägges hvad af samma års bevillning ytterligare ingått, nemligen: under 4:e qvartalet 1849 1,209:40.11. samt under Januari med Transport 1,209: 4(T 1 i 1,838,41^: 44.1, ~~~~ St ils-Ulska(tels Memorial, JYi 5. 45 Transport 1,209:40. September månader innevarande år 1850 . 4,456:27. 3. g ggg. gy g uppgår 1847 års influtna bevillning till r:dr 1.844,079: 16.
Majit uti nådig Proposition af den 10 sistlidne Mars behagat i nåder meddela, Drätsel-kommissionen, uti en genom Ofverståthållare-embetet till E. K. Majit ingifven skrift i underdånighet anfört, att, enligt denna plan. den föreslagna strandgatan skulle komma att uti qvarteren Krabaten, Edelman mindre och Terra Nova större genomlöpa mark, som tillhörde Kronan till nedannämnda areal-innehåll, så vidt detsamma kunde med ledning af de uppgjorda ritningarne approximativt bestämmas, nemligen: af de till Veterinär-inrättningen upplåtna tomterna Nio 1 i qvarteret Krabaten, 3,400 qv.-fot, samt Niris 1 och 5 uti qvarteret Edelman mindre, 4,456 qv.-fot; af tomten Nio 1 i qvarteret Terra Nova större, som innehades af Andra Lifgardet, 54,820 qv.-fot, samt af tomten Nio 2 i sistnämnda qvarter, som af Svea Lifgarde disponerades 6,370 qv.-fot, eller tillsammans 69,046 qv.-fot; hvaremot staden i berörda qvarter vore egare af mark, som icke behöfdes för strandgatan och för närvarande begagnades af Veterinär-inrättningen samt Svea och Andra Lifgardes-regeinentena, innehållande sammanlagdt i areal 59,260 qv.-fot; och har Drät - Expeditions-Utskottets Förslug till under d. Skrifvelse, JS:o 101. 23 selkommissionen i underdånighet anhållit, hvad äfven Ofverståthållare-embetet tillstyrkt, att E. K. Maj:t täcktes till Rikets Ständer framställa nådig Proposition om upplåtelse till staden af omförmälda Kronan tillhöriga mark, hvarvid staden erbjudit sig att, i utbyte, till Kronan alsta de tomtdelar, i förenämnda qvarter, hvilka egas af staden och för Kronan ina vara behöfliga ; hvarjemte
Jag instämmer hufvudsakligen i de grundsatser Gr:ne Anckarsvärd och Frölich utvecklat; och äfven jag delar den åsigten , att ett särskildt Utsk. icke bör sättas i det nu föreslagna hänseendet. Jag stödjer förnäm - Den ia Februari f. ra. ligast denna min mening derpå, att R. St., derest de nedsatte ett särskildt Utsk., skulle taga på liand att ingå i en speciel granskning och pröfning af grunderna för det vidlyftiga förslag, som nu så handlöst blifvit af Styrelsen till R. St. öfverlemnadt. Regeringen har tillförordnat en comité, att utreda nu ifrågavar. ämne och föreslå de af tidens och omständigheternas kraf högt påkallade åtgärder. Denna comité' har med mycket nit behandlat delta ärende och en mängd dermed gemenskap ägande frågor, men stannat i högst olika beslut rör:de de åtgärder och förfoganden, som borde för framtiden iakttagas. Då Regeringen icke sjelf ägt nog förtroende till den pluralitet, som inom comiteen gjort sig gällande, för att, på grund af dess omdöme och erfarenhet, framställa ett ordentligt lagförslag till R. St., torde R. St. ej heller vara skyldiga att hysa större förtroende till comiterade än den Regering, som dem utsett och sammankallat. För mig synes högst äfventyrlig!, om R. St, inom den uti grundlagen fastställda korta tid för deras sammanvaro, skulle företaga sig att i detalj behandla och afgöra en nästan gränslös massa af ämnen, som ingripa i de flesta ekonomiska, civila och criminella rättsfrågor. Gr. Frölich har fästat Ståndets uppmärksamhet derpå, att vi innan kort hafva att motse en förändring uti administrationens verksamhet. Då först torde den tid stunda, när R. St. kunna hoppas ätt af Regeringen erhålla lagförslag i den ordning, grundlagen föreskrifver; men att dessförinnan förnya exemplet från förra riksdagar, att i månader och åratal sysselsätta sig med utarbetande af förslag till författningar, sorn vanligtvis af Regeringen lemnats utan allt afseende, torde hvarken vara lämpligt eller rådligt.
Den af Riksens Stander asyftade allmännare Läkareward, har redan erhållit den förberedande handläggning, som med de af Rikets Ständer, i detta ändamål, anflagne medel, är öfwerensstämmande; och en särskild Commire har af Kongl. Magt blifwit förordna - Den 22 April. 17 ad att undersöka de närwarande Lärowerkens och ppsostrings-anstalternes tillstånd och beskaffenhet. Sweriges handel har ej allenast warit den insänkning underkastad, som ingangne Politiska föriodelser medfört; den har äfwen mäst widkännas e mäst känbara förluster genom ett betydeligk antal oopvardie Fartygs uppbringande af wänstapelige lagters Kapare. Kongl. Magt har ej underlåtit tt göra de kraftigaste föreställningar emot Vefla ofta förnyade waldsamheter, som, under förewändning att wara riktade emot en v'oflig och med Continen»alffystemets föreskrifter ei öfwerensstämmande han, del, iikwäl, utan något sten af billighet, blifwit ut-Mäckte till Rikets egne exporter, och siuteligen twunWit Kongl. Maj:t, da alla föreställningar wors sruktMösa, att widtaga kraftiga anstalter till Swensta R Flaggans rättmätiga stydd. Trogen de grundsatser Kongl. Mast lsfwat att ' biträda, och förgätande de dagliga förluster de medsj förde för Rikets Drätselwerk och intrader, har Kongl. Mast med oafbruten stränghet wakat deröfwer, att all införsel af waror fran platser utom Östersjön, med undantag asSaltladdningar, som under de första mänaderne af förledil ar inkomma, helt och hällit warit inställd. I den mon Lurendräjarens winst af oloflig införsel och Tullförsnillning i en sadan ställning blifwst ökad, hafwa äfwen försöken i denna wag blifwit djerfware; och Kongl. Mast har med bekymmer erfarit, att den inskränkning af Visitationsförfattningarne, sorn Kongl.
R:dr 764,500, och den 12 Junii 1815, Rtdr 657,900: att sedan den sista Maji 1815 inga sådana Lån utgått; att Lånen voro utgifna under förbindelse af full inbetalning efter 3-ne månader; att vid Verkets Låneliqvider ~:del af be* talningen alltid fått erläggas uti oförfallne Re* verser, af deri sorn sådant åstundade, hvarvid Rän-' ta å dem icke blifvit beräknad hvarken den betalande eller Disconten till godo , men att på förfallne deremot , ranta alltid godtgjorts till inlösningsdagen. Ofver de i vanlig väg utgifna Lånsummor till större belopp än Reglementet föreskiifver,' kade Commissarien Brakel uppgjort en Förteckning, så vidt de öfverstego 10,000 Ridr, samt derom inbegärt Directionens förklaring. Directionen hade upplyst, att en betydlig del af dessa Lån blifvit sedan 1814 års slut ansenligen min-; skade; att de största Lånen blifvit för flere år tillbaka utgifne på 6 Månader under Omsättningsviilkor, till Personer, kände för betydlig förmögenhet i Landtoch BruksEgendomaf, att säkerhet för dem vore gifven, dels genom Borgen, dels genom Hypotheker, bestående af Varupanter under Directionens vård, KrigsCommittéens Obligationer, accepterade Vex!ar, och med Borgen försedde godkände Reverser, med eller utan inteckning; att en del Låns förökning härledt sig deraf, att Cautionister måst ikläda sig skulder pa egna namn, för Låntagare som ej kunnat betala; och att de större 6-månaders-lånen härledde sig från åren 1807, 1808 och i synnerhet 181 o. Sum-1 3?' Riks.
Åt denna committée anförtrodde och uppdrog församlingen, att uppbära och qvittera undsättningsbeloppet samt, å socknens vägnar, afgifva förbindelse på låne summan och skulle desse committerades åliggande till[i]ka blifva, att, efter bästa öfvertygelse samvetsgrant fördela den erhållna undsättningen, efter hvars och ens verkliga behof och särskilda omständigheter samt tillika tillse och ansvara för att samma medel varda använda endast till uppköp dels af frökorn, dels annan säd eller mjöl. Och som committéen således, i första hand, kommer att ansvara för undsättningsmedlens betalande på af Kongl. Maj:t nådigt bestämda terminer skulle den äga rättighet, äfvensom förbindelse, tillhålla hvarje låntagare, att, vid medlens emottagande ställa den säkerhet för deras riktiga återgäldande, som han kan prestera, och committéen anser behöflig till framtida säkerhet. Sluteligen och med uttryck af innerlig vördnadsfull tacksamhet för herr lands höfdingen som lofvat skaffa matsäd till Sundsvall, vid första öppenvatten nästa vår, för möjligen billigaste pris, yttrade församlingens ledamöter den tanken att väl många blefvo i behof af sådan säd, men kunde icke nu uppgifva tunnotalet deraf, hälst hvar och en ännu icke med visshet kände huru mycket han erhåller af undsättnings-lånet, men lofvade att med första göra anmälan derom d.v.s. huru stort qvantum deraf hvar och en åstundar. In fidem N. S. Edlund Förestående protocoll uppläst och till alla delar erkändt, intyga på församlingens wägnar Olof Nathanaelsson Häggesta Erik Svensson i Nygård Nils Svensson i Häggesta Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga den 30 december 1849. § 1. S.D.
Sammalunda, den ett armt häfoffer förmår, han utväljer ett trä, som icke förruttnar, och söker en klok mästare dertill, den ett beläte bereder, som blifver beståndandes. Veten I intet? Hören I intet? Är detta icke kungjordt eder tillförene? Hafven I icke förstått det af jordenes begynnelse? Han sitter öfver jordenes krets, och de som bo deruppå äro såsom gräshoppor; den der himmelen uttänjer såsom ett tunnt skinn, och utsträcker det såsom ett tjäll, der man bor uti; Den der Förstarna omintetgör, och domarena på jordene förlägger; Lika som deras slägte hvarken hade plantering eller säd, eller rot i jordene; så att de borttorkas, när ett väder blås på dem, och en väderflaga förer dem bort, såsom agnar. Vid hvem viljen I då likna mig, den jag lik är? säger den Helige. Upplyfter edor ögon i höjdena, och ser; ho hafver de ting skapat, och förer deras här fram efter tal? Den som kallar dem alla vid namn. Hans förmåga och starka kraft är så stor, att honom icke ett fela kan. Hvi säger du då, Jacob, och du, Israel, talar: Min väg är Herranom fördold, och min rätt går framom min Gud? Vetst du icke? Hafver du icke hört? Herren, den evige Gud, som jordenes ändar skapat hafver, varder hvarken trött eller mödd. Hans förstånd är oransakeligit. Han gifver dem trötta kraft, och dem magtlösom starkhet nog. De ynglingar varda trötte, och uppgifvas, och de kanske män falla; Men de som vänta efter Herran, de få en ny kraft, så att de skola uppfara med vingar såsom örnar; de skola löpa, och icke uppgifvas; de skola vandra, och icke trötte varda. Tige öarna för mig, och folken stärke sig, träde fram, och tale; låt oss gå till rätta med hvarannan. Ho hafver uppväckt den rättfärdiga östanefter? Ho kallade honom att han gå skulle?
Kostnaderna för uppförande och underhåll utaf afskiljningslikasom insamlingsbom tillkommer uteslutande egaren till det timmer, som på stället afskiljcs eller hopsamlas. Stenkistor eller andra dylika byggnader i strömmar och vattendrag, som lör ofvanstående ändamål eller eljest för flottningens bedrifvande blifvit beviljade och anlagde, men befinnas orsaka uppdämning eller annan oförutsedd olägenhet, eller sådane byggnader, som icke mera användas och framdeles kunna åstadkomma hinder och olägenhet i vattendraget, åligge det vederbörande flottande att på sin bekostnad i förra fallet förändra, så att de icke orsaka någon skada, och i det sednare helt och hållet bortskaffa. § 10. Skiljning af timmer verkställes, der gemensam flottning är inrättad, genom Styrelsens eller Flott-chefens försorg; men der gemensam flottning icke finnes skall timmeregaren sjelf vara pligtig att, med iakttagande af hvad derom i näst föregående § är stadgadt, låta afskilja sitt virke. Skiljningskostnaden skall dock i hvarje fall fördelas lika på allt det timmer, som anländer till skiljningsbommen, antingen det qvarstadnar eller passerar vidare. Vid bestämmande af så väl flottningssom skiljnings-kostnaderna skall en bjelke beräknas lika med tre sågslockar. § 11. Allt sågtimmer, som på grund af denna lag får flottas, skall vara barkadt. S I2- Omärkt eller med okändt märke försedt virke, som i hufvud-elf elier större vattendrag framflyter, skall tillvaratagas vid det skiljeeller insamlingsställe, hvarest de liesta sågverken äro belägna. För sådant virke erlägges 30 pracent högre flott afgift, utaf hvilken förhöjning 23 procent utgår i länse-afgift till egaren af den län - 14 Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-UIskottets Betänkande r :n 31. sa, inom hvilken virket blifvit qvarhållet. Öfver sådant virke ingifver Flott-chefen eller Styrelsen i slutet af Juli månad hvarje år uppgift till Konungens Befallningshafvande, med anhållan att
Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 11 November 1865. Gast. Jonsson, från Calmar län. !% o ISS. Af Gustaf Jonsson från Calmar län, om förändrade grunder för väghållnings skyldighetens utgörande. 25 Kap. Byggninga-Balken innehåller visserligen icke någon bestämd föreskrift derom, att landsoch häradsvägar skola gemensamt på hvarje härads hemman till underhåll fördelas, men genom Kongl. Kungörelsen den 28 April 1819 är stadgadt, att iståndsättande af någon del af nämnda vägar, som erfordrar betydligare kostnad, skall fördelas på samtliga häradsboerne, och 3 § i åberopade Balk bestämmer, att kostnaden för uppsättande af milstolpar skall drabba samtliga häradsboerne. Då numera sagda vägar och deröfver ledda broar allmänt 200 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 139. indelas gemensamt på alla i ett härad varande hemman samt den tid ännu lärer vara långt aflägsen, innan vägunderhållet borttages från hemmanen eller annan grund för fördelningen deraf blir bestämd, så får jag, med afseende på de olägenheter och svårigheter, som åtfölja nuvarande sättet för fördelning af skyldigheten att underhålla allmänna vägarne, hvaribland nu endast nämnes Stranda härad i Calmar län, hvaruti de i södra delen boende hemmansegarne blifvit ålagde att underhålla en väg, som är anlagd mer än fem mil från deras bostad och som nästan aldrig af dem befares, vördsamt föreslå, att ändring uti åberopade lagstadganden måtte göras, så att hvarje kommun eller socken må ega att. efter nu gällande grunder för deltagande i skyldigheten, inom sig bestämma och fördela vägunderhållningsskyldigheten, äfvensom föreslå och besluta om anläggande af nya vägar, som kunna anses nyttiga; kronobetjeningens skyldighet att hafva tillsyn om underhållet å de allmänna vägarne derigenom dock qvarstående, äfvensom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i länet beslutande rätt oförkränt.
Ty något verkligt skäl till tvifvelsmål om Sveriges vare sig vilja eller förmåga att med den största noggrannhet uppfylla hvarje å dess vägnar ingången förbindelse lärer icke kunna uppgifvas. Tvärtom borde väl förtroendet till dess punktlighet i detta hänseende vara stärkt genom den vunna erfarenheten; och, hvad utsigten i fråga om Svenska Statens financer för framtiden, vidkommer, synes denna än mindre böra ingifva någon tveksamhet. Det behöfves ej mera än en blick på den närvarande finansställningen, hvilken utvisar, att Statsverkets inkomster hvarje år lemnat ganska betydliga öfverskott, äfvensom på alla de åtgärder och företag af allmän och enskild natur, hvilka här på sednare tider blifvit utförda och framkallat ökad rörelse och produktion i alla rigtningar, samt föröfrigt blott en ringa kännedom om landets naturliga hjelpkällor, hvilkas rikedom och utvecklingsförmåga ännu endast ofullkomligt uppskattas, för att befästa den öfvertygelsen, att Sverige, hvars skatter i allmänhet äro lindriga, hvars inre och yttre förhållanden äro ordnade och hvars statsskuld i jemförelse med andra länders, är obetydlig, icke behöfver, i fråga om en säker grund för dess kredit, stå tillbaka för något annat land. Ehuru således någon den ringaste verkliga anledning till misstroende mot Svenska Statens kredit icke kan anses förefinnas, är likväl redan det faktum, att ett sådant misstroende blifvit väckt, hvilket uppenbarar sig i en nedsatt kurs på de svenska fonderna och i svårigheten att afsluta nya lån, ensamt tillräckligt, för att en allvarlig uppmärksamhet dervid måste fästas. Det verksammaste, och måhända enda fullt verksamma, medlet mot detta misstroende är otvifvelaktigt, att under den närmaste framtiden, intill dess den tillfälliga oron i detta hänseende hunnit lägga sig, i möjligaste mån undvika att på den utländska penningemarknaden ånyo uppträda såsom lånesökande. Å andra sidan lärer ingen kunna förneka, att det hvarken vore med klok hushållning eller med flera andra vigtiga intressen förenligt, om dessa arbeten, der en dyrbar materiel användes, och en talrik personal af ingeniörer och skickliga arbetare erfordras, skulle helt och hållet afbrytas eller till ett alltför ringa omfång inskränkas, för att sedan efter någon tid åter upptagas.