Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Grefve Hårds, Carl Gustaf, Memorial, innefattande Svar å Herr Hjertås, Gustaf, anmärkning vid Utskottets under N:o /[?>■ äfgifne, samt den 5 dennes e. m., återremitterade Förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Majrt, angående prestanda till Banken af Åboer ne å de Hemman, som Bruks-idkare till Skatte inlösa. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, Stats-Utskottets Utlåtande, N:o i/|.6, uppå Riksdags-Fullmägtigen Johan Olsson Longbergs Memorial, om större frihet vid Jérn-tillverkning, och försäljning. S. D.Vl anledning af gjorde anmärkningar, återremitterades följande * sedan dén 7 dennes på bordet hviiande Betänkanden: L a g - ProtocoUs-Utdrag. La gUtskottets: N:o 36, Om upphäfvande af de författningar, sorn hindra Sake gores fria val afRättegångs-Ombud. JNT:o 43 , Angående rättighet för en hvar , att, utan behof af allmän åklagare, utföra talan emot Domare för Ämbéts-fel. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens: INio 80, Angående yrkad befrielse för Gothlands Hemmans - egare, att underhålla Lastage-bryggor, vid de på Ö11 varande Landtliamnar m. m. N:o <81, Rörande upphäfvande af Stadgandet om böter för dem, som förfallolöst uteblifva från Krono-Uppbörds-Stämmor m. m. Frän Högt. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet: Friherre von Dubens, Carl, Memorial, angående förbättring uti WestgÖtha Regementes aflöning. Statssamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskotten:
Brtinnhilde k o m m e r dyster in på scenen, o c h hennes samtal m e d Siegmund utgör en af de vackraste o c h mest poetiska scenerna i hela dramat. H o n ger hjälten tillkänna, att han nu måste följa henne till Valhall. M e n då han af henne tillika får veta, att Sieglinde ej vill följa h o n o m, afstår han hellre från Valhalls alla härligheter o c h går till Hel. Och i förtviflan drager han svärdet för att därmed döda den sofvande Sieglinde. Hunding kommer o c h striden upplågar. Valkyrian står skyddande vid Siegmunds sida, men för W o t a n själf, som förnummit hennes brott m o t hans befallning och själf infinner sig hos de stridande, måste h o n fly o c h Siegmund faller, genomborrad af Hundings svärd. Denne störtar dock själf d ö d till marken vid Votans föraktfulla handvink. Under striden har emellertid Brtinnhilde skyndat ned till Sieglinde, hvilken h o n för det barns skull, denna bär i sitt lif, nödvändigt vill rädda. I tredje akten träffas Brtinnhilde af straffet för att hon vågat trotsa AVotans bud. Änskönt hon är gudens mest älskade dotter, måste han, o m det ock svider h o n o m i hjärtat, straffa den brottsliga. Innan straffet når henne, har hon emellertid hunnit anvisa Sieglinde en säker tillflyktsort undan Wotans hämd. Sedan guden nu tagit ett rörande afsked af sin älskade Brunnhilde, bindes denna i trollsömn vid en klippa, hvilken omgifves m e d eld o c h lågor. Här skall hon ligga, tills den frie hjälte kommer, s o m vågar genomtränga elden och vinna henne till sitt vif. Här slutar dramat. Den hjälte, som befriar Brtinnhilde, blir Siegfried, sonen af Siegmund o c h Sieglinde. M e n detta tillhör tetralogien Niebelungenrings andra dag.
Den som bilaller Utskottens förslag i io:ole puncten mom. c., stt Rank-8tvrelsen, om klen linner berörcle clepositi äknings begsgnsnöe i ett eller snnst lränseencle kinllerkgt lör bankens egne operationer, ms egs rättigket inställs gils viclsre clepositioner, elter llerom H inänsljer förut utlär<lscl kungörelse, röstsr Den rlet ej vill, röstsr Ve/. Vinner lVej, körlsllvr cletts inoment. " » * Dunenen 7/ sr sk prästeock borgsre-8tsnllen goökäncl, men orclet'Hutö/ve," nr clenssmms uteslutet sl cle tvänne Riks-8tsnö, kvilks lörksstst lien sk Utskotten i nästlöregsencle io:<Ze punct löreslagne Oeposilräkningen. Vill löljä karsl lörklilver ,:te puncten vlö> änöracl, i känöelse elen sl Dtskotten i lotcle puncten löreslagne Depositräkning vsrcler slutelig ;» sl R. 8t:r gillscl, men i motsatt lall kommer stt ur clenn» punct uteslutss orclet '"/cuntii/rLr." litlslsnäe, K:o 21. 297 Duncte» 72 sr sl Riclcl. 0. lkci. samt Dräste-Ltsnöet kilsilen; livsremot borgareock Loncle-Ltsnclen, mecl anleclning sl lien i i:sta puncten lörbeksllne öppns prölningsrätten, vill beclömsncls sl <lenns punct beslutst, V. borgare-Ltsnciet: "stt antaga lie sl Herr ^e/i"ren, uti liess vill öenna punct slgilne r«ervstion, "pag.
Och mor med skidstafven i hugg var inte sen att dänga. Hon hade dängt, så att hårtofsarne röko om vargpälsen, tills han låg där stendöd både strypt och ihjälpiskad. Lite lustigheter hade de väl också att späda på med. »Hihihi, du Sanko» kom det som knipslugt från Kaira »du skulle kanske tala om storhoppet, du gjorde på vägen hit eller hva’? Hihihi!» Och Kaira storskrattade och slog sig på knäna skrattade så det kluckade i honom. Sanko var känd som en svårt djärf skidlöpare, den där vågade sig fram, när många andra stodo och menade och vände om igen. Piporna stoppades på nytt och tändes, och under skinnpälsarne kändes det nu en sådan där behaglig rysning som alltid inför ett äfventyr, hvilket man vet har slutat väl. Men Sanko satt och såg skamsen ut, medan Kaira gick på. De hade löpt på skidorna väl halfvägs, när de nådde fram till tvärstupan rätt väster härifrån. Den hade väl ingen klok lapp gifvit sig utför, om han inte haft en retad björn eller slikt i hälarne. Sanko hade ingen i hälarne, men han gaf sig utför ändå. Stupan hade legat där så ombäddad med hvita, mjuka snömassor, att den inte var att stå emot och så bar det af med Sanko. Till en början hade det väl gått lämpligt nog, men så på ett ställe, där snön låg lös och obärig, just innan satsen för hoppet skulle tagas hade det burit ned framtill med skidorna, och Sanko ... »Ja, hur gick det med dej?» Kairas små sneda ögon voro ej att se så flinade han, och så gaf han kamraten en knuff i sidan. De hade glömt bort bedröfvelserna nu hvarenda en och voro riktigt uppiggade af Sankos färd utom han själf förstås. Han var arg. När det nu hade burit ned med skidorna, sågo de så väl, huru det sedan hade gått för sig nästan som om de varit med själfva eftersom skidlöparn satt där bland dem kry och oskadd. Jo, Sanko hade lämnat skidorna efter sig och på egen hand tagit fart utför stupan.
500,000: — 150,000: — i Sundsvall 333,400: — 166,600: — i Hudiksvall „ — 125,000: — i Lund „ 66,600: — 33,400: — S:gr B:ko R:dr 1,546,000: — 754,000: — eller Riksmynt R:dr 2,319,000: — 1,151,000: — Riksmynt R:dr 3,450,000: Före afgifvande af förslag å det belopp, som må ytterligare afsättas till ifrågavarande ändamål, anser Utskottet sig böra framlägga en redogörelse för de summor, hvilka dels, i följd af Rikets Ständers vid denna riksdag redan fattade beslut, blifvit i Banken reserverade, dels ock, enligt Utskottets i det föregående afgifna förslag, Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. 65 slag, skulle komma alt från Bankens laneoch kredilivrörelse indragas, jemte beräkning öfver tiden när dessa summor kunna blifva alt disponera. Sedan Rikets Ständer, på sätt Utskottets Memorialer N:ris 4 6 och 24 gifva vid handen, beslutat, alt af Bankens från 4 854 års början till 1856 års slut upplupna vinst, beräknad lill 2,833,487 R:dr 44 sk. 40 r.st Banko, eller 4,249,780 R:dr 96 öre Riksmynt, ett belopp af 500,000 R:dr Riksmynt skall vid slutet af hvartdera året 4857, 1858 och 4859 från Banken'i och för Statens allmänna be hof til!
Detta, så vida man får döma efter antalet af föreställningar, hvilket väl skulle väl skulle vara en någorlunda tillförlitlig mätare på allmänhetens gunst. Men det är för öfrigt icke stor skilnad i föreställningarnas antal mellan de sist nämda operorna och » Den bergtagna » samt » Faust ». Om ett stycke gifves ett par gånger mer än ett annat, kan detta också bero af andra orsaker, t. ex. af sjukdomsfall, och dessa äro ju icke sällsynta i vårt för sångare och sångerskor mindre behagliga klimat. Stockholms kgl. opera har under de tre sist förflutna månaderna icke i något afseende haft något anmärknings-värdt att uppvisa. Det har till och med varit brist, om också ej fullständig missväxt, på debutanter, af hvilka skörden för öfrigt brukar vara, såsom det heter i årsväxtberättelsema, * I fall stafsättet befinnes olika med hvad för öfrigt förekommer i häftet, heror detta på en önskan af uppsatsens förf., att här följa hans eget stafsätt. » mvcket god », i afseende på mängden, om ock stundom » under medelmåttan » i hvad beskaffenheten vidkommer. Men operan har äfven under dessa månader varit en anledning till god musikalisk njutning for Stockholms allmänhet, och då man icke hör något ondt om henne, kan man vara säker i på, att hon skötes pä ett tillfredsställande sätt. Anmärkningar bruka just icke saknas, och det är kändt, att ingen myndighet är i så hög grad, som en kgl. teaterstyrelse, utsatt för motståndslust. En föregående styresman för de kgl. teatrarne beklagade sig en gäng för en tidningsman öfver, att bladen icke sade nagot om hans förvaltning. » Det bör ni vara glad öfver », sade tidningsmannen, » ty det bevisar, att man icke kunnat hitta på någon anledning att anfalla er. Tystnad är i detta afseende det samma som beröm. » Den i fråga varande tea-terstvresmannen vardt sedermera föremål för åtskilliga om-talanden i tidningarna, men torde då hafva önskat sig till baka till tystnadens ljufliga ro. Den kgl. talscenen har onekligen varit något mera lif-aktig under de nu slutade tre månaderna.
Då härtill komme, alt den vinst, som på andra sidan kunde för Postverket uppkomma genom den föresiagna nedsältningen af enkel brefvigt från 1-j lod, närmast motsvarande 3 ort 91 korn, lill 3 ort, mäste i det hela blifva afen jemförelsevis iinga betydenhet, helst bref af mera lin 3 orts vigt komma ali utgöra blott undantag från det vanliga förhållandet ; då för öfrigt den nya viglberäkningen, enligt Kongl. Förordningen ilen 31 Januari 1855, vore anbefalld lill allmänt begagnande törst år 1863, hvarlörinnan justerade vigter af nya slaget icke kunde antagas vara öfverallt i riket all tillgå; samt da mindre lämpligt vore al! föreskrifva eli. tidigare användande af della vigtsystem ensamt vid Postverket, fann Eders Kongl. Majit, med afseende å allt della, och enär ännu icke kunde med någon säkerhet beräknas till hvad belopp Postverkets tillgångar voro för den nva postskjuts-regleringen behöfliga. sig icke kunna lör närvarande till Rikets Ständers bifall i Nader föreslå förändring af portot för inrikes så kallade portnhref i vidsträcktare män, än att detsamma, från och med den tid. då tiva mynlberäkningen vidtager. mätte bestämmas tili tolf öre för bref al enkel vigt, med hittills gällande fördubbling neli Herdubbling af portot för tyngre bref, genom hvilken nedsättning lill öretalet närmast under nuvarande ponobelopp, della skulle, efter ofvannämnda beräkning, komma all minskas med en Ijugufeintedel och Postverkets pä berörda porto grundade årliga inkomst nedsättas med ungefärligen 29,000 R:dr bien, eller 30,000 R:dr Rimt.
Men kort efter mottagandet af denna tjenst, sedan han uppgjort en plan för ordnandet af hufvudstadens folkskolor, hafva hans af invärtes lidande och yttre bekymmer försvagade krafter nödgat honom lemna denna befattning, äfvensom frånsäga sig det honom af medborgare gifna uppdrag, såsom en af hufvudstadens riksdagsmän, i hvilket kall han, i en solglimt af bedragen förhoppning, trodde sig kunna verka för sin älsklingskallelse, uppfostringsväsendet. Han anser sig sjelf nu äfven nödgad att snart frånträda rektorsbefattningen vid nya elementarskolan. Han kan icke vid denna nya skola göra anspråk på den, der icke gällande, men vid andra läroverk allmänt 240 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1802. N:o 79. brukliga förmån, att en af längre sjukdom besvärad lärare qvarstår overksam med innehafvande af tre fjerdedelar af sin löneinkomst. Under sådana förhållanden kan det icke vara obilligt, om Staten tilldelade honom ett årligt arfvode, motsvarande den lön, han, anställd vid ett annat läroverk, enligt 71 § af Skol-stadgan, utan gensägelse skulle åtnjuta, intill dess han åter kunde i tjenst inträda och under hvilken tid otvifvelaktig! den lifaktige och begåfvade mannen icke skulle underlåta att genom skrifter från sitt tysta hem eller på annat sätt verka för upplysning och vetande. Man kan vara viss derpå, ty ingen frångår sin lefnads käraste mål, ifall man genom bekymmerfri utkomst iståndsättes att bibehålla det. Jag föreslår derföre, att Rikets Ständer ville besluta, att från nästa statsregleringsperiods bör jan anslå ett årligt arfvode åt Rektor P. A. Siljeström, motsvarande tre fjerdedelar af hans nuvarande lön eller 3,000 R:dr, så länge han icke kan inträda i någon offentlig befattning, med motsvarande löneförmån — under uttryckt önskan, att han, i den mån helsa och krafter det tillåta, egnar sig åt uppfostringsväsendets bästa. Stockholm den 26 November 1862. N. S. v. Koch. i\:<> »9.
Till underdånig åtlydnad af nådig befallning, få undertecknade, uppbördsman i Gullbergs, Bobergs och Walkebo häraders fögderi af Östergöthlands län, i djupaste underdånighet afgifva utredning öfver de omständigheter, hvilka förhindrat redovisningen af återstoden å 1847 års arrendeafgift för f. d. Öfverste-löjtnants-bostället Klings-Norrby i Brunnsby socken och Bobergs härad. 337 Då, vid den inför Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Östergöthlands län den 20 Juni 1845 anställde arrende-auktion å Kungs-Norrby boställe, Kronofjerdingsraannen i Åkerbo härad, Johan Pettersson stadnade för högsta arrendeanbudet, 600 tunnor 2 kappar spannmål, och för arrendeskyldigheternes fullgörande aflemnade borgen, ingången af Jonas Jonsson i Bockstad, Lars Johansson i Månestad och Magnus Andersson i Gerstad, alla boende inom Åkerbo härad, blef Petterssons anbud afslaget, emedan Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande icke ansåg löftesmännen vederhäftige. Öfver detta beslut anförde Pettersson besvär hos Eders Kongl. Maj:ts och rikets Kammar-kollegium, som godkände borgensförbindelsen och antog Petterssons arrendeanbud. — Sedan första årets arrende eller det för är 1846 blifvit, efter verkställd utmätning, och sedan Eders Kongl. Maj:t leinnat nådigt anstånd med detsammas erläggande till 1847 års slut, inbetaldt, befanns arrendatorn, då 1847 års arrende till betalning förföll, hafva gjort konkurs. Nämnde arrende, utgörande 4,950 R:dr 24 sk. 9 r:st Banko, blef derföre bevakadt iden yppade konkursen, och Eders Kongl. Maj.ts Befallningshafvandes handräckning begärd för beloppets utfående hos arrende-löftesmännen.
Utom Ministeriela och Commando-mäl, skola alla ärender afgöras i StatsRådet, sammansatt af 9 Ledamöter, hvilka, äfvensom föredraganden, böra till Protocol - Cancelli* Rådet v. Hartmansdorff, sid, 212, förra afdelningen. ®ft) Committerades pluralitet, sid. 49, ***) Friherre Löfvenskjölds. 74 let yttra sina meningar, för hvilka de blifva ansvarige: och efter målens beskaffenhet är antalet af de rådgifvare, som böra vara närvarande , så vidt beslut af Konungen må kunna fattas, bestämdt\ Således skola i administrativa och executiva mål, åtminstone 3 af Stats-Råden, jemte föredraganden, vara tillstädes (§§. 8, 43, Regeringsformen), Men i frågor af större vigt och omfattning, och som röra Rikets allmänna styrelse, böra alla Stats-Rådets Ledamöter, der de icke ega laga förfall, öfvervara beslutet, §. 8* - Likasom i alla Lagstift ningsmål, §§, 8r, 83 » 87, 83. 891 rnen i vissa fall , såsom då fråga är om krig eller fred, om Konungens resa utrikes, eller om lyftning af den summa, som är i Riksens Ständers Bank afsatt, i fall af ett infallande k1"!?! §§• 13 > 39» 63, bör Stats-Rådet vara närvarande in pleno, eller bestå af alla 9 Ledamöterne och de 4 Stats-Secreterarne§. 13. Och om Konungen går i fält eller reser till aflägsnare inrikes orter, skola Fyra af StatsRådets Ledamöter, och ibland dem JustitiaStats-Ministern, af honom förordnas, att fora Regeringen i de mål, Konungen föreskrifver, § 43- Vid öfvervägande af hvad således i afseende på Stats-Rådets grundlagsenlig* åligganden finnes stadgadt, och i öfrigt af de omständigheter, att
Jag har ej hört från nugot håll, att ens någon fråga om kri^ för Sverige uppstått efter slutet af det krig, hvars fördelar man så ofta hört prisas; och när jag undantager krigen med Turkiet samt de krig, som föranled ts af inbördes oroligheter, har ju hela Europa njutit lika långvarig fred. Jag inser således ej, linru, vid sådant förhållande, man i detta fall kan ifrågasätta någon tacksamhet till Styrelsen. Man har äfven ansett oss böra knäfalla för Styrelsen derföre, att vi fått behålla vår constilutionella frihet. Jag kan icke neka, att en viss ovilja uppstod hos mig, då jag hörde detta. Jag har icke förnummit, att något försök till omstörtning af vära conslitutionella förhållanden varit å bane, och intilldess förundrar det mig att höra yrkas tacksamhetsförpligtelser mot Styrelsen för det hon förekommit, hvad som aldrig varit i fråga att hända, och hvilket i öfrigt väl måste anses vara Styrelsen lika dyrbart som folket. Krigsmagtens förbättringar hafva blifvit med loford omnämnda, och det är sannt, att Landtarme'en, särdeles artilleriet, framgått i militärisk bildning. Hvad åter Flottan beträffar, har man sagt mig, att åtminstone dess materiel är inskränktare nu, än för 20 år sedan. Detta är dock en fråga, som jag ej kan bedöma. Det är visserligen en förtjenst af Styrelsen, att ifrågavar. förbättringar skett; men de hafva också kostat nationen ganska artiga styfrar, som man säger, och det är Styrelsens fel, om denna kostnad varit större, än den bort vara och folket kunnat bära. Man har jemväl tillskrifvit Styrelsen jordbrukets uppkomst Och industriens framsteg. Hvad jordbruket beträffar, haten Värd ledamot, Hr Frih. Ehrenborgh, med hvilken Hr af Billbergh förklarat sig i allo instämma, här förklarat , då fråga var om statslånen, att det varit myntförsämringen, som isynnerhet uppdrifvit vårt jordbruk; och om så är, tror jag, att med allt det onda, myntoredan verkat, Styrelsens förtjenst af detta förhållande, vid närmare eftersinnande, oskadligt kan borttagas ur räkningen.
Härmed öfverensstämmer jemväl Kongl. Brefvet till Reduktions-kommissionen den 7:de Oktober 1696, hvaruti, sedan nämnde kommission urskiljt de särskilda anslagens tillkomst och hemställt, huru med dem barde förhållas, Kongl. Majit vid pastoraten bibehöll de vederlag, sorn härledde sig från konung .Gustaf Iistes regering och upptogos i 1557, 1558, 1559 och 1560 årens räkenskaper, hvaremot allt det öfriga, sorn Presterskapet, till följd af Kongl, och Furstliga Bref eller utan någon titulus poeeidendi innehade, skulle anses såsom blotta förläningar på behaglig tid och alltid stå under Kongl. Majits fria disposition. Likaledes tillerkändes genom 8 och 4 §§ i PrivUegierne af den 16 Oktober 1723 Presterskapet »de vederlag, hvilka de åtnjuta, under samma titel och förbehåll, som de dem innehafva, alldeles elter brefvens innehåll» och förbjödos landshöfdingarne och krono-betjenterne att deröfver tillegna sig någon dispositions-rätt. Och i Kongl. Brefvet den 29 April 1812, som först stadgar de grunder, hvilka vid indragning till kronan af behaglig-tids-förlänings-spanmål borde följas, är slutligen ytterligare erkändt, ätt den egentliga vederlags-spanmålen, som af konung Gustaf der» Iiste blifvit Presterskapet gifven till ersättning för förlorade hemman och landtgren, äfvensom den spanmål, som sedermera blifvit Presterskapet tillagd för bortmistade stomhemman och andra lägenheter, icke är någon indragning underkastad. Hvilka kronotionde-anslag af Presterskapet under privilegii-helgd inne - Stals-Utskottets Utlåtande, N:o 374. 5 hafvas och hvilka sorn äro underkastade Kongl. Majris disposition, är således af det föregående ådägalagdt.
mycket svalare och luftigare än de små kamrarne deruppe. BENGT. Sanningen att säga finner jag detta stora rum Du skulle kanske trifvas att bo här beständigt? MARGIT. man ville. Ja, om jag visste att vi kunde ha det bättre, när BENGT. Inte annars? Gå inte, pater. MARGIT. Jo, hvarför inte? Det har jag inte tänkt på! BENGT. att bo här. Antag att vi vore fattiga, så att vi voro tvungna MARGIT. Tvungna? Ett tvång är alltid ett obehag! BENGT. Vår pligt då? MARGIT. Pligt? Pligt och tvång kan komma på ett ut. BENGT. Se der! Pligten älskar du icke! talas om den! Och jag förstår inte hvarför vi skola onödigtvis plåga oss med omsorger, då vi icke äro fattiga! Lika litet som jag förstår, hvarför du skulle behöfde det! Nej, jag hatar den, helst jag alltjemt får höra behöfva hugga ner linden utanför fönstret, när du inte BENGT. Jag behöfde det, min älskade! MARGIT. tyckte om denna. Det fans så många andra, och du visste att jag BENGT. Jag tog de andra också Hur mår min lilla dotter? MARGIT. Gå och se efter! BENGT. Nu är du oartig, Margit! MARGIT. till sin hustru! Icke mer än min riddare som kommer in i stöflar BENGT. af att draga af sig stöflarna.) Förlåt mig! Jag skall genast byta om. (Gör min MARGIT. att andra också kunna förändra sig! Biktfadern går. Härinne? I min närvaro! Der ser ni, pater, Scen VII. MARGIT BENGT. BENGT. Margit, Margit, för himlens skull inga hårda ord MARGIT. allt inga åthäfvor! Du har visat mig missaktning i främmandes närvaro! BENGT. Det är just hvad jag ville bedja dig och framför visade huru jag litade på ditt öfverseende. MARGIT. Jag har visat dig ett gränslöst förtroende, då jag Du har visat att du icke älskar mig längre. BENGT.
Ersättning för resekostnader och traktamente 1,500. 3^599 Föreståndaren för hufvudstationen, lön 1,500. Ersättning för resor 500. q 599 Till försöks anställande 1,000. eller tillsammans 8,000 R:dr, dels ock beräknat, såsom för en gång erforderliga, till uppsättande af en kläckniugsanstalt 500 Ridr; dock skulle, efter hvad Akademien vidare förmält, ifall förslaget bifölles, genom afdrag från den förstnämnda Summan af tvenne belopp, som hittills blifvit för fiskeriernas understödjande utaf Rikets Ständer beviljade, dessa omkostnader kunna nedsättas och till ifrågavarande fullständiga reglering af åtgärderna för de inhemska fiskerierna endast behöfva anvisas, utom det extra anslaget för en gång å 500 R:dr, ett nytt årligt anslag af 5,500 R:dr; och har E. K. Majit, som godkänt de af Landtbruks-Akademien i berörda hänseende föreslagna åtgärder, äskat att anslaget till “fiskerinäringens understöd" måtte ökas ej mindre med de nu å Riksgälds-kontoret till vetenskapliga undersökningar anvisade 1,000 R:dr, än ock med ytterligare 5,500, eller tillhopa med 6,500 R:dr årligen, hvaremot E. K. Majit ansett tillgång till de af Akademien för en gång jemväl äskade 500 Ridr böra från befintliga tillgångar inom Hufvudtiteln beredas. Då fiskerinäringen, om den ändamålsenligt bedrifves, bör blifva en synnerligt god inkomstkälla för en stor del af landets befolkning, och det således synes vara Statens pligt att söka understödja denna vigtiga näringsgren, hafva Rikets Ständer, som erfarit att för närvarande inom landet finnas personer, särdeles skicklige och lämplige för verkställande af de utaf Landtbruks-Akademien i sådant afseende föreslagna anordningar, hvilka synas komma att hafva ett fördelaktigt inflytande på fiskerinäringens utveckling, beviljat den för ifrågavarande ändamål af E. K. Majit äskade årliga tillökning 6,500 Ridr i anslaget för Fiskerinäringens understöd, hvarigenom berörda anslag kommer att utgöra 16,100 Ridr. ■Illo.