Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfrigt idkas jagten mindre med hänseende till den nytta, villebrådet lemnar, än för det nöje. jägaren derigenom bereder sig; c) Biskötsel, som på senare tider börjat ådraga sig större uppmärksamhet, men likväl ännu ganska obetydligt idkas; samt d) Handaslöjd, hvilken hufvudsakligen inskränker sig till förfärdigandet för eget behof af åkerbruksredskap samt väfnader. Inom Westra Wingåkers och Österåkers socknar tillverkas ännu väfnader, företrädes vis vadmal, till afsalu. Tabellen N:o 7 innehåller närmare redogörelse för de till förevarande titel hörande näringar. Tab. n: 4. Komiiiiimkationsaiistalter oell varubyten. A) Landskommunikationer. Bifogade tabell N:o 8 redogör för längden och beskaffenheten af de allTai>. N: männa vägarne inom länet. Det gäller i allmänhet om vägarne inom detta län, att de äro fasta och väl un derhållna, men flerstädes besvärade af svåra backar. Sedan 1858 hafva dock vidsträckta undersökningar, som ännu till en del fortgå, företagits för uppgörande af plan och kostnadsförslag till utjemnande af sådane vägar, som, med hänseende till den snart fullständigt färdiga jernvägen genom länet, kunna anses för den allmänna rörelsen företrädesvis vara af vigt. De vägarbeten, som under perioden blifvit fulländade, äro: omläggning af allmänna landsvägen emellan Krokeks och Gefle gästgifvaregård, uppgående sammanlagdt till något öfver en mil och hvarför kostnaden uppgått till 39,926 R:dr io öre; anläggning af en ny väg emellan hamnplatsen Oxelösund och Stjernholms säteri samt omläggning af vägen deremellan och Nyköping, utgörande 1J mil, och hvilket arbete kostat 31,717 R:dr so öre; omläggning af landsväg för undvikande af de s. k. Watnmelbackarne emellan Ramsta och Flens gästgifvaregårdar, derför kostnaden uppgått till 6,192 R:dr, samt omläggning af ett stycke sockenväg för en kostnad af 1,146 R:dr, jemte några andra förbättringar af mindre beskaffenhet. o
Grosshandlaren Wener, måtte tillåtas, att emot ett årligt arrende af 5OO Tunnor Spantnål, hälften Råg och hälften Korn, samma Kungs-ladugård under den återstående arrende-tiden innehafva, har Expeditions Utskottet uti Memorial af den 15 nästlidne Juli, N:o 12, anmält, huruledes vid uppsättande af Rikets Ständers Skrifvelse i berörde ämne hos Utskottet förekommit, att ordalagen." under den återstående arrendetiden, icke syntes nog bestämda, utan lemnade rum för en mångsidig tydning, i thy att dermed kunde förstås den arrendetid, som återstode antingen ifrån år 1332, då den förut beviljade nedsättningen upphörde, eller ifrån den tid Rikets Ständer deras beslut i målet fattade, eller ock ifrån den tid Wener sin ansökning om nedsättning till Kongl. Majtt i underdånighet lemnade, hvilket lärer skett i slutet af år 1033, hvarföre Expeditions-Utskottet ock ansett sig föranlåtet, att, till undanrödjande af missförstånd och en möjligen härom framdeles uppstående klagan af Arrendatorn, att han ej fått fulleligen tillgodonjuta hvad Rikets Ständer honom ämnat, fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på det mindre tydliga i berörde uttryck, med anhållan, att derom få emottaga RiketB Ständers närmare bestämmande; och hafva, vid föredragningen af detta ärende, Ridder skåpet och Adeln beslutit, att, till förtydligande af meningen, Ståndets beslut i ämnet skulle erhålla följande jemkade redaction: 5,att f. d. Grosshandlaren Weners underdåniga ansökning om nedsättning i arrendet för Svartsjö Kungs-ladugård i så måtto af Rikets-Ständer bifalles, att honom tillätes, att mot ett årligt arrende af 500 Tunnor Spanmål, hälften Råg och hälften Korn, samma egendom, under den återstående arrendetiden af 14 år innehafva,” samt de öfrige s ne Riks-Stånden till Utskottet remitterat förrberörde Memorial.
Kängvaktare inätte antagas oelr denna tjenstgöring för 8^ö-^.rtilleri8tern6 8älede8 försvinna; livarölver Körvaltningen al 8jö-ärendena, Krig8-(lo11egium oell 8t^i elsen öfver fängelser oell arlietsinrättilingar i lliket underdälliga utlätanden afgifvit. (7) Utdrag !>s Krotoeollet öfver 8jöför8vgi8-l>ep,'nteoienlet tilllnngnde ärenden, liället inför lians Ngj:t Konungen nti 8tats-Kädet den 26 veiolii ,' 1842, utvisande, att, sedan Körvaltningen al'8jö-7vrendeua, uti skrifvelse al den 7 i samma mänad, enär 8tprelseil olver längelser oell arlietsinrättningar i Kiket nilmera deponerade liela 8tatsan8laget till fängars värd neli vndelliäil, oell det alitsa syntes vara mindre 1äni^,l^gt, att Klotta»8 lliifvndtitel fortfarande lielastades med nägra kostnader, 8om erlordrade8 i oell för långvården, underdånigt Ilem8tällt, om ielie de löningsanslag till Kängpredikant oell Kängvaktmästare, 80m 1iittill8 varit ä Klottans i Karlskrona allöiiingsstat upploide, liädanefter mätte derilrän försvinna oell af Kängvärds-anslaget för framtiden ntgä, jemte de inkvarteringsoell ljuspcllningar, livartill nämnde per80ner t>nide vara kerättigade; 8ä Ilade Kongl. Naj:t i lXäder förordnat, att liandlingarne i detta wäl skulle, genom utdrag af Krotoeollet. till dustitire-8tats-I)epartenient6t öfverlemna8. 40) Ztvrelsens öfver fängelser oell arlistsinrättningar i 16 ii et nnderdäniga 8lirifvet8e af den 27 sistlidne lulli, livaruti 8tvrelsen i underdänigl>et anfort, att sedan, i anledning al" en till dä varande lu8titiLe-8tats-Nini8tern Hans Kxeellenee Klerr i". ställd skrifvelse af den 27 luli 1842 frän dävaiande (ilie fe il för 8jiiförs vars-Departementet, deiaiti lililvit föreslaget, att Lil pä Klottans i Karlskrona 8tat llittills uppförd KängprediIvant, 80M 1>68örjt religionsvärden för ielie allena8t fä8tning8- oell länslängarne derstädes, utan äfven för de pä 8»rnma 8tat dä allönade tvänne allmänna arlietskarls-eompagnierne, mätte, sedan nnderliället för dessa sr - IL detseoni^agnier ldekve langvärdsanslaget öfverllyttadt, oell samma dredidant iede domme att med någon 17lottan tillllörands personal vidare fä delättnnig, Iiädaneder upptagas ^ä utgiftsstaten för fängelser oell aidietsillrättuiugar, Kongl. Majit, geilom Ilädig Ilemiss deil 17 Oetoder Kamilla ar, aiilielällt 8>vlelseil att öfver derörde förslag ilidoinma med linderdänigt utlätande, i sammanllailg ored det genom iXädig dero >88 deil 30 lXovemIler 1841 infordrade förslag 011 en allmän reglering af I?uiiMredidauternes löner oell 0ell8tea»slx;räd n i i ig jemte föresdriftei, angäelide dera8 alicea lidell ; sä, oell elinrn 8t^rels6n iede vore lleredd att nn i ullderdänigllet afgifva nämnde förslag, 8t^relsen lif val, da dell föreslagna öfverll^ttningen af iOredidantens allöiiiiig frän
Hvarje församling anställe såsom föreståndare en välfrejdad person, hvars vård hennes angelägenheter anförtros kunna, och gore derom anmälan, i Stockholm hos Ofver-Ståthållare-embetet, och annorstädes i riket hos Konungens Befallningshafvande. § 3. Varder rättigheten till fri religions-öfning missbrukad, eller underlåter församlingen att iakttaga hvad i afseende å föreståndaren är i ‘2 § stadgadt; då må, efter Konungens förordnande, församlingen upplösas. § 4- Föreståndaren åligge att noggrant föra de anteckningar, som af Konungen föreskrifvas; att desamma inför Domstol, Konungens Befallningshafvande eller OfverStåthållare-embetet vid anfordran förete; att inom en månad efter hvarje års slut till Konungens Befallningshafvande eller Öfver-Ståthållare-embetet aflemna förteckning å församlingens medlemmar samt under årets lopp ingångna äktenskap eller inträffade födelser eller dödsfall i församlingen; att på sätt, som för Svenska kyrkans presterskap är stadgadt, utfärda betyg och till offentliga myndigheter lemna upplysningar om församlingens medlemmar; samt att för öfrigt ställa sig till efterrättelse lag och de särskilda föreskrifter, som af vederbörande honom meddelas. Underlåter föreståndaren att iakttaga hvad honom enligt denna författning åligger; straffes med böter från och med tjugo till och med trehundra Riksdaler eller fängelse från och med två månader till och med ett år. § s. Innan något hus eller rum af församlingen begagnas til! Gudstjenst eller andaktsöfning skall föreståndaren derom göra anmälan, å landet hos Kronofogden i orten, och i staden hos Poliskammaren, der sådan finnes, men i annat fall, hos Magistraten. Vid församlingens Gudstjenst eller andakts-öfning må ej den offentliga myndigheten i orten tillträde förvägras. § «• Ej tillätes någon munkeller nunne-orden eller inrättande af kloster. Kongl. MajUs Netel. Proposition N:o 38. o § 7.
Skulle åter för Ostersjö-handeln Gottland blifva en nederlags plats, hvilket jag tror att den kunde blifva, så fordras en praeliminair åtgärd, att nemligen der etablera en Frimarknad, så att folk från Sverige, från Finland, från Tyska vallen, der kunde råkas till exempel i September månad. Våra varor äro af den beskaflen-j het, att de ej tåla läggas upp och magazineras,' de äro voluinineusa. Det skulle gå der, som vid våra Vintermarknader, der man köper lasset med häst och släda, och så transporterar det. På samma sätt skulle man köpa hela Skutor, kommande från norra Orter, och föra dem i släptåg med sig till Tyska vallen. Om det skulle lyckas, att sålunda draga dit folk, så kunde fren 27 Augusti e. m, kunde man sedan speculera på anläggande af en Frihamn. I händelse återremiss beslutes, anhåller jag att uppmärksamheten häruppå måtte fästas. Naturligt är, att om Norrländningarne der skola finna tillfälle att afyttra sina varor, böra de ock hafva frihet, att der förse sig med sina förnödenheter, och att man således icke får förbjuda handel med Spannemål, eller Salt, eller Kläden, eller andra förnödenheter. Dessförutan blir en sådan marknad ej möjlig. De som sälja, vilja äfven förse sig, och de som köpa, vilja bli utaf med sina varor; så förhåller sig med våra vinter-landtmarknader; den mesta handeln består uti varubyte, och Norrländningarne medföra derifrån icke endast penningar, utan äfven varor. Man har talat om att befästa Gottland; men man brukar ej gerna befästa öar, ty om krig* uppkommem, och de skulle eröfras är det vanligt, att det land som ligger närmast Ön, får densamma åter vid fredsslutet. Dessutom huru skulle försvarsstyrkan och be-r fästnings-kostnaden beräknas? Kunde Seland ej försvara sig, som har en million menniskor, huru skall Gottland då kunna göra det, som blott har 4o,oooP Det är någonting oförenligt uti idéen af en befästad ort, och af nederlag. Den som har Capitaler att lägga i varor, lägger dem ej gerna inom en ort som kan belägras.
Om man betraktar de omständigheter, hvilka med fängelselifvet äro förknippade, fängelset må nu vara ordnadt efter hvilket system som helst, så inses lätteligen, att det i allmänhet icke kan vara för den physiska helsans bibehållande för 10 H, 28 218 D tn 2S April. manligt, och dödligheten är derföre, enligt alla statistiska uppgifter, större inom fängelserne, än bland den fria befolkningen i de respective länder, och frågan är således icke huruvida fångarne i ensamhetsfängclserne njuta lika god helsa och uppnå lika hög ålder, som frie medborgare, utan huruvida de efter Philadelphiasvstemet inrättade fängelser, till följd af det egna i deras beskaffenhet, i högre grad än andra fängelser, mäste skadligt inverka på helsan och således föranleda större dödlighet bland fångpersonalen, eller tvertom. För att besvara denna fråga, träd först in i ett vanligt gcmensamhetsfängelse, t. ex. i ett af fängelsehvalfven å Christianstads eller å Carlstens fästningar, eller ä Smedjegårdshäktet här i Stockholm, och man behöfver icke vara läkare för alt finna huru oförenligt ett längre vistande inom dessa fängelser måste vara med bibehållandet af kroppslig helsa. Aila andra i delta hänseende menligt inverkande omständigheter alt förtiga, hafva nemi. gemensamhetsfängelserna sinsemellan det gemensamt, att, genom samvaron och oftast hoppackningen af ett stort antal individer inom samma rum, luften i hög grad förskämmes, och hvar och, som, om ock blott för några ögonblick, erfarit den specifika karakteren deraf, kan icke misstaga sig om denna fängelselufts förpestade natur. Också hära dé olycklige, som varit utsatte för dess inverkan, omisskänneliga spår eller dess förderfliga inflytelse på helsan; och man behöfver icke ens besöka fängelserne för alt öfvertyga sig derom.
Innehafvare af sådana förbindelser och sedlar äge dock icke rätt att af delägare fordra betalning, förrän directionen blifvit krafd, utan att betalning af densamma genast erhållits. >7 §• Solidarisk hanks grundfond bör minst till 4‘del bestå af Rikets gångbara mynt eller guld och silfver, som till mynt kon användas; och må återstoden utgöras af delägarnes skuldförbindelser, hvarföre fullgod säkerhet ställes, medelst inteckning uti fastighet eller pant af guld eller silfver, godkända actier eller allmänna verks och inrättningars räntebärande obligationer. 3 H. 26 ioa Den 7 Mars f. m. 18 $. Delägare med solidarisk ansvarighet, eller dess arfvinge, eller sterbhusdelägare vare ej berättigad att, före privilegiitidens slut, frånträda bolaget, med mindre bolaget dertill samtycker; fortfare dock i ansvarighet till bankens borgenärer under ett år från det underrättelse om den timade förändringen blifvit till rätten aflemnad och i allmänna tidningarna kungjord. Är nyssnämnda tid tilländalupen, vare den afgångne sedermera ej ansvarig för annan bankens skuld, än den, hvarföre han dessförinnan blifvit lagsökt, med mindre bankbolaget under tiden kommit i concurstillstånd; i hvilket fall bans ansvarighet till borgenärerne skall än vidare fortfara, lika med deras som i bolaget qvarstå. •9 §• Kommer delägare uti concurstillstånd, vare bolaget berättigadt, att hans andel till det tecknade och insatta beloppet inlösa. 2° §• Vilja delägare i solidarisk bank med sig förena actieägare, som icke åtaga sig ansvarighet för bolagets skulder, vare sådant dem tillåtet. 2 1 §• Solidarisk bank må ej utgifva sedlar eller invisningar å R. St:s Bank till större sammantaget belopp, an som motsvaras af: i:o behållningen i dess egna cassör af Rikets gångbara mynt i guld, silfver eller sedlar; i:o återstod af i R. St:s Bank deponerade medel; och 3:o sådana bolagets tillgångar, som uti 17 §:n omförmälas; bankens egna lånehandlingar sålunda icke härvid beräknade.
N:o 122, i anledn. af väckt fråga om upphäfvaude eller ändring af K. förorda, den 9 Maj i835, ang:de hvad iakttagas bör vid handel örn lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva. På begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., upplästes Gr. Mörners reservation. Hr von Hartmansdorff: På de skäl, som Gr. Mörner anfort, anhåller jag vördsamt om bifall till Utsk:s betänk. med de redactionsförändringar, som han uppgifvit för första och andra momenterna. Hvad åter tredje mom. angår, så önskar jag, lika med reservanten, Hr Gyllenskjöld, alt frågan om edgånd deri måtte utgå. Momentet lyder nu på följande sätt: ”1 rättegång ang:de gilltigheten af köpeafhandling om lös egendom, i de fall, som nu nämnda äro, må köparens och säljarens erkännande deraf icke till förringande af fordringsägares rätt göra tillfyllest, utan skall annan laga bevisning om köpets verklighet erfordras, eller köparen med sin ed fylla alt afhandlingen icke till annans förfång är diktad.” De sednare orden önskar jag måtte utgå, och att det följaktligen måtte hela: ”utan skall annan laga bevisning om köpets verklighet erfordras, men i saknad deraf, det föregifna köpet ej utgöra hinder för egendomens utmätande.” Om i många fall edens missbruk äfven - Den 23 Januari e. m. 333 tyras, der lian såsom bevisning begagnas, så fruktar jag att i della fall en förderflig frestelse är lill befarandes. Af sådant skäl får jag vördsamt tillstyrka, att de ifrågavar. orden måtte uteslutas. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag hemställer vördsamt till de lagkunniga om följande ord i Gr. Mörners reservation, hvilken nu är i fråga att blifva R. o. Ad:s beslut, kunna anses riktiga. Förslaget börjar så här: "Au anmäler vid utmål n i tigs l i 11
Redan detta förefaller orimligt, men ännu mera blir detta förhållandet, när man besinnar att sparbankerna endast kunna betraktas som upp-och afskrifnings-banker, der man eger att genast åter uttaga hvad man ett par dagar förut insatt. Då man nu på vanlig upp-och afskrifnings-räkning endast erhåller 2 å 3 proc., tyckes de 4^ å 5 proc., som sparbankerna redan gifva, verkeligen vara en rätt hög ränta. De talrika och dagligen stigande insättningarne visa att saken så äfven af allmänheten uppfattas. Om sparbankerne vore statens tillhörighet, kunde man tänka sig att R. St:r, ehuru oklokt det vore, dock, till förmån för insättarne, kunde reglementera så som Hr Liljenstolpe föreslagit; men nu äro dessa banker enskilda inrättningar, hvaröfver staten hvarken bör eller kan hafva någonting att befalla. Troligen har den värde motionären sjelf insett detta, då han lemnat Utsk:t det lika egna som smickrande uppdraget att »utfinna formen för ändamålets vinnande.» Utsk:ts uppfinnings-förmåga sträcker sig dock icke så långt, hvarföre detsamma nödgats inskränka sig till att afstyrka motionen. Jag anhåller om R. o. Ad:ns bifall till detta Utsktts förfarande. Hr Liljenstolpe: Jag måste med ett par ord besvara Hr Gr. Björnstjerna. Jag har väl varit så artig jag kunnat, då jag öfverlemnat åt Utsk:t att sjelf afgöra sättet för vinnande af motionens syftemål. Emellertid får jag hos Hr Gr. o. Landtm, samt det Höglofl. Ståndet anhålla, att, sedan diskussionen inom de 2:ne Stånden, hvarest bordläggning af Betänk:t för 2:dra gången medgifvits, blifvit justerad, få i prot:t nedlägga en skriftlig reservation och protest emot Utsk:ts sätt att behandla min motion, under förbehåll derjemte att sedermera få förfara efter omständigheterna. Öfverläggningen ansågs härmed slutad och Betänk;t blef, uppå framställd propos., af R. o. Ad. bifallet.
Tio procent af den hittills varande totalsumman och derföre inom hvarje TaxeringsDistrict icke egentligen bör begagnas till allmän nedsättning å alla hemniansvärden, utan är ändamålet att förskaffa sådane Hemman, som förut varit olika eller emot värdet för högt taxerade, ett efter förhållandet lika värde med de öfrige.” III Art. 22 Mom. innehåller vidare: ”Vid den uppskattning af Fastigheter, sorn efter de nu stadgade grunder först anställes, åligger det BeredningsComiteerne, all, med hänsigt till det förhållande för hvarje Län, som särskildt bifogade Tabell utmärker, lika noggrant som allvarligt utreda de orsaker, hvilka i vissa orter mera, än i de öfrige åstadkommit nedsättning i Fastighetsvärdet, och med lika sorgfällighet tillse, att, i den rnon dessa orsaker upphört, eller i öfrigt icke instämma med 36o Den 10 December e. m. de här förut antagne grundsatser, detta värde må återföras till dess rätta och sannskyldiga belopp, så att alla Medborgare i samhället draga lika bördor å deras egendom, och den ene icke mer än den andre derifrån undanbålles. Varande det Comiteen obelagit, att så väl vid denna uppskattning, hvilken i öfrigt blifver gällande för år 1824 och de påföljande åren, så länge denna Författning, i enlighet med 61 §. af Re geringsFormen, länder lill efterrättelse, som vid deremellan anställande årliga sammanträden, jemka Egendomsvärdet till den närmaste inbördes likhet, som kan tillvägabringas och således detsamma för särskildta Egendomar dels höja dels nedsätta; men ingalunda må detta verkställas genom ett allmänt och obestämdt omdöme, eller und er proportionerlig^ andelen af den summa, hvilken såsom de minsta för hvarje
De äro rädda för att taga ett enda steg i häfdernas sand med toffel på foten och föredraga att ej lämna något spår alls. Allt sitt småmynt hafvn de i behåll, men tyngande kommer det att en gånga drag dem ner i missmodets dy. Det gifves också ett slag af sparsamhet som tar sig uttryck i ordkarghet. Män finnas — • ja, äfven kvinnor — hvilka gömma på en stor fond af intelligens och vetande, utan att den kommer deras närmaste omgifning till godo. De äro i hvardagslifvet tysta och torra; de tala om väder och vind alldeles som vanliga, medelmåttigt begåf vade dödlige, och det är först vid högtidliga tillfällen som deras retoriska blomma slår ut i all sin prakt för att bringa sin vällust åt en hop af — otacksamme. Hur mycket mera glädje skulle de ej hafva och gifva, om de i det dagliga lifvet omsatte sin skatt och läte den blomma i tusende, om än obetydliga blommor, äfven om en och annan råkade att bli förtrampad i hvardagsdammet vid lifvets allfarväg. Men de äro rädda o m sitt småmynt eller gitta ej att öppna på pungen med mindre än att de få skaka dukater ur den. Många spara i hvardagslifvet på sina älskvärdaste egenskaper för att sedan låta dem komma främmande till godo. De kunna — utan att därför vara elaka människor — vara trumpna, tvära och ointresserade samt ge liten eller ingen insats till den allmänna trefnaden. Vanligtvis är då deras grundkapital ej stort och de draga sig för att växla det i småmynt, men besinna ej att ett orörligt kapital är dödt och ej ger några 1897 räntor. Den däremot som, utan att räkna, med gifmilda händer strör ut sitt med vänlighet, tjänstvillighet och hjärtlighet präglade småmynt, skall förvisso ej se sitt kapital förminskadt och sist af alla bli bankrutt på detta lifvets lycka. Utan signatur. • — U r notisboken. K v i n n o k l u b b e n sammanträdde till årsmöte torsdagen den 21 oktober i sin lokal, Norrlandsgatan 17. Arsoch revisionsberättelserna för det nu tillryggalagda 10:nde året upplästes och godkändes.
Just. Omb:ns Emb.-Ber. d.^Nov. iBaS. 71 Den af Rikets Stander, i sistnämnde afseende, gjorda hemställan, blef sedermera den 3o Nov. afslagen i följd af Landshöfdingen yttrande 0111 olägenheten deraf, så väl för räntegifvare, som för räntetagare. i35. I fråga om Stapc-l-Städernes rättighet att uppbära afgifter af fartyg, sorn besöka Köpingar och Landthamnar inom deras Tullkammare-Districter. Anmäld den io Dec. 1823, och Commerce-Collegium anbefaldt, alt inkomma med underdånigt utlåtande, sedan vederbörande blifvit hörde. Målet complett, i underdånighet anmäldt den 4 Maji 1827. Kongl. Maj:t fann, att för ifrågavarande afgifter på fartyg och båtar den allmänna grund borde antagas och följas, att algilterna icke skola ega rum i annat lall, au då fartyg och båtar besöka en hamn, der sådane aro i behörig ordning fastställde, samt att den genom afgilterna inflytande inkomst skall i första rummet användas till det föremål, som med deras erläggande egentligen åsyftas, eller iståndsättande och vidmagthållande af den hamn der de uppbäras. ja Bil. t. R St. Just. Oaib:ns JEmb.-Bei-, d. 4 Nov. 1828. På denna allmänna grund förordnade Kongl, Maj;t om en speciel reglering af dessa afgifter, och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i de Län, som äro belägne vid hafvet eller de större insjöarne, förständigades, att, efter granskning af gällande föreskrifter, upprätta Taxor, för hvarje Stad inom samma Län, på de afgifter Staden är berättigad att af de sjöfarande upptaga m. m, 136. Rörande Rikets penninge-väsende och dermed sammanhang egande ämnen. Anmäld den 8 Jan. 1824.
V 40 å. y 40 b. v 40 4 1 366 6-8 A 40 i 41 A 40 V 41 4 1 502 25 b. i 41 ¥ 41 | 41 i 41 4 1 534 5 V 41 a. a. V 4l a. a. V 41 V 41 4 1 445 1 b. 1 41 b. y 41 b. } 41 b. y 41 i 2 36 13 h. } 41 b. 1 41 b. } 41 b. | 41 4' 2 142 8-10 a. a. } 41 a. V 41 b. V 41 b. y 41 4 1 369 2 b. A 40 b. * 40 b. A 40 b. ,V 40 5 1 43 2 b. { 41 b. 1 41 g. i 41 5. i 41 5 1 51 4, 2 a. a | 41 a, a. | 41 g. ä 41 a a. ä 41 8 ' 12 2,3 a. V 40 a. { 40 b. V 40 b. V 40 4 1 96 10,11 b. } 40 b. J 40 4 40 b. y 40 10 2 13 13 a. a. ij 40 A 40 a. a 40 L. indstedts ansökan om förhöjdt arfvode för hans befattning med Riksdags-handlingarnes tryckning ,,,,,,, balance; se Eftergift. ingSj Professor, enka, om bibehållande af den hennes man i lifstiden tillagde lönetillökning , se lndragnings-Stateu 27. inieskepp, inskränkning i deras antal; se HufvudTitel 4:de. inköpings Gymnasii-Bibliothek ; se Hufvud-Titel 10:de, sid. 9. , hamnbyggnad; se Anslag för en gång, g) „ hamnoch quaibyggnad; se Anmälan 203. inne, Carl von, om väckt förslag att till minne af honom i hans födelseort anlägga en Inrättning tili trädgårds-odlingens befremjande , , lithograf; se Gravyrer. junga eif, dess upprensning; se Anslag för en gång, g) usne eif, dess upprensning; se Anslag för en gång, g) juspenningar för fästningsoch garnizonsorter; se Hufvud-Titel 3:dje, sid. 16. ombarudd, kronohemman; se Arrende. andon, underhåll af Svenska kyrkan derstädes; se Handelsoch Sjöfarts-tonden. loricks enka; se Anmälan 29* •ätsoch B åk-inr ät tning nr lotsoch Fyrings-medlen; se Anmälan 4l. lötsoch Fyrings-Staterna; se Hufvud-Titel sid.