Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För det andra ser jag icke, att man derföre, att man bör bereda en flyttning ur det gamla, efter en förhastad besigtning för 10 år sedan inköpta huset, har anledning att nu binda sig vid ett annat hus, som, ur synpunkten af Riddarholmens försköning, framdeles påkallar en förändring, så vida de financiella förhållandena arta sig på ett någorlunda fördelaktigt sätt. Vi böra taga oss tillvara för en förhastad åtgärd, som sedermera med ökad kostnad får umgäidas. En annan talare har föreslagit, att R. St:s hus lämpligen kunde upplåtas till Riksarkiv, och att Ständernas samlingsrum borde förläggas till den obebyggda tomten invid K. theatern. Ett Sådant förslag har redan för 15 eller 16 år sedan blifvit framlagdt, men blef då af R. St:r afslaget, hvilket också synes ganska lämpligt, icke blott derföre att, såsom Grefve Hamilton anmärkt, närheten af theatern vore eldfarlig, utan äfven emedan den nuvarande lätta kommunikationen emellan R. o. Ad. samt de andra Stånden då skulle uphöra. Hvar och en vet, att det ofta kan vara ganska nyttigt, att under pågående öfverläggning inhemta upplysning om hura en fråga i de andra Stånden blifvit afgjord. Sådana uplysningar kunna nu inom några få minuter vinnas; hvaremot om R. St:s hus förlädes på andra sidan strömmen, sådant icke skulle låta sig göra utan en betydlig tidsutdrägt, som ofta skulle afskräcka från försöket. För öfrigt yttrades, vid omförmälda tillfälle, af en af snille och skarpsynthet utmärkt ledamot i PresteStåndet, att man borde akta sig för att, såsom orden folio, »bringa nationalrepresentationen under spektakelhusets tak.» Det skulle • möjligen, menade han, bibringa allmänheten en mindre god tanka om det, från komediens och dra3 mens områden skilda allvar, som inom ett lands representation bör herrska. Den stora kostnaden är också en omständighet, som bör tagas i betraktande. Mig synes derföre StatsUtsk. icke böra fästa sig vid Hr Björnstjernas förslag. Deremot öfverensstämmer jag med honom deruti, att R.
De hafva afsett dels dess ökande till 5o och 5 procent, dels dess nedsättning till io, i5 å 20 procent af varu-värdet. Förstnämnda höga Tull skulle, efter Utskottets tanka, i så måtto medföra samma skadliga verkan som förbud, att den tvingade till en oloflig import af hithörande varor; och den lägre Tullen af 10, i5 å 20 procent, tror Utskottet ingalunda vara lämplig, enär den, å ena sidan, destomindre företrädesvis skulle förekomma Tullförsnillning, som ingen tull (och än mindre den omnämnda) är så ringa, att den lågt vinningslystne icke söker undvika den, och, å den andra, en sådan tull ingalunda innebär det skydd, som våra näringar behöfva. — Utskottet kan således icke frångå sin mening, att den föreslagna Skyddstullen till en tredjedel af värdet öfver hufvud är den mest passande och torde få hänvisa till yttrandet härom pag. 88—Q2 i förra Betänkandet. Hvad emot de föreslagna tullbestämmelser, hvar för sig, serskildt blifvit anfördt, har Utskottet tagit i noggrannt öf - 28 Bevillning'!- Utskottets Utlåtande N.o 44- vervägande, och får nu i efterföljande, med Tulltaxan öfverensstämmande ordning deiv öfver meddela Utlåtande, under förutsättning, att, då Rikets Ständer deröfver täckas fatta sina beslut, de derefter, i den redan framlagda och i öfrigt utan anmärkning lemnade Taxan, införda rättelser, gemensamt med nämnda Taxas öfriga innehåll, utgöra det hela af Rikets Ilöglofl. Ständers beslut i fråga om den speciela Tull-be-* stämmelsen. Bark.:
Man skall kanske finna antalet besökande ringa för den enda asylen för kvinnor i vår hufvudstad; men orsaken härtill — - utom den för mången afskräckande fordran på en grundlig kroppslig rengöringsprocess — torde förnämligast vara, att asylen i det stora hela ännu ej är allmänt och tillräckligt känd; dess arbete försiggår stilla och obemärkt, ehuru helt visst i sann mening välsignelsebringande. Man måste dock äfven ihågkomma, att den enbart är i verksamhet under tiden från den 1 okt. till den 15 maj. Under de senaste åren har den utvidgat sin verksamhet utöfver den egentliga uppgiften. Tanken att bättre tillgodogöra tillgången på badattiralj har ledt till ett erbjudande åt Östermalms fattigskola att två gånger i veckan sända 12 gossar och 12 flickor till asylen för att bada. Efter badet få de små en god och kraftig middag. De händer äfven ofta, att fattiga mödrar komma med hela sin barnskara och bli mättade och värmda, och genom enskilda personers försorg hafva, mot det att badvattnets uppvärmning ersattes, äfven små fattiga barn från andra stadsdelar fått bada I DUN 1892 År 1891 serverades sålunda ät fattiga folkskolebarn ej mindre än 800 bad med åtföljande middagsmål, och till april detta är bafva redan 400 små barn från gator och gränder där fått bad och mat. Detta de fattigas bespisande skulle dock af ekonomiska skäl ej kunna gå för sig, om ej vänliga gifvare sände asylen rikliga gäfvor af bröd och mat m. m. Så t. ex. har alltsedan dess stiftelse hofleverantör Schumacher årligen försett densamma med allt erforderligt spisbröd; hrr Wahlström &amp; Wetterströrn m. fl. sända regelbundet andra matvaror, och madame Bayoud, hotel Continentals välkända ägarinna, har frikostigt två gånger i veckan från sitt stora kök sändt mat och soppa af utmärkt beskaffenhet till de hungriga små barnen. Exemplet manar till efterföljd. Nattasylen har allt från sin första tillkomst varit fotad på kristlig grund, på denna sannt praktiska kristendom, jag redan i början af min framställning påpekat.
Ehuru ännu endast en så kort tid förflutit, sedan den sista skörden inbergades, och ehuru ansökningarne om undsättning vanligen först längre fram på våren pläga inkomma, hafva således redan öfver 94,450 r:dr b:ko, och om man anser förlängningen på det räntefria lånet i Halland utgöra i sjelfva verket en undsättning i annan form, 123,783 r:dr 16 sk. b:ko, blifvit af allmänna medel begärda och beviljade till understöd för den hungrande befolkningen i skilda delar af riket. Att bränvins-bränningen förblifver tillåten under år, som utvisa ett förhanden varande större behof af undsättning, i följd af brist på lifsmedel, torde i allmänhet kunna anses vara af tvifvelaktigt gagn lör det allmänna. Annu mera bestämdt synes likväl lagstiftningens åtgärd att för den omedelbara förbrukningen bevara förhanden varande förråd af säd och jord-frukter, vara af behofvet påkallad, när förhållandena gifva anledning att vänta en så högst betydlig vinst för bränvins-brän - Särskilda Utskottets Betänkande, N:o" 3. ^5 .. * f narén, som i närvarande ögonblick. Till följe af den genom förväntan på betydligt högre skatt ökade efterfrågan utgör försäljnings-priset på bränvin här i Stockholm redan 1 r:dr 24 sk. r:gs kannan, ehuru det torde kunna med säkerhet antagas, att tillverknings-priset icke öfverstiger 40 sk. s. m. Att med den sporre, som utsigten till en så betydlig vinst per kanna gifver, bränvins-bränningen skulle korn ma att drifvas med den yttersta ansträngning och sål des att förbrukas ett vida större förråd af eljest tillgängliga lifsmedel än under vanliga förhållanden, synes med säkerhet kunna antagas. Denna starka uppmuntran, hvilken ställer bränvins bränningen under instundande vår, i händelse den tillåtes, i ett verkligt undantags förhållande, förefanns icke då den Kungliga Förordningen af den 13 Julii utgafs. Bränvinet gällde då i Stockholm högst 1 r:dr 1 sk. r:gs. Om emedlertid från utrikes ort en tillräcklig tillförsel kunde vara att påräkna, för att fylla den i vårt
Låstad, ansett sig vid det förhållande att, enligt ett uppgjordt förslag till Westgöta 4 Stals-Utslcottels Utlåtande N:o 23. regementes organisation på 10 sqvadroner kavalleri, samma boställe icke vore vid regementets möjligen blifvande återgång till kavalleri påräknadt, böra tillstyrka nådigt bifall till Kongl. Maj:ts befallningshafvandes hemställan, hvaruti jemväl Kongl. Krigs-kollegium, uti särskildt afgifvet yttrande, instämt; så och efter det under den 4 December samma år Kammar-kollegium erhållit nådig befallning att icke gå i författning om ifrågavarande boställes utarrenderande för längre tid, utan detsamma tills vidare för endast ett år i sender på arrende fortfarande upplåta, har, med anledning af hvad sålunda förekommit, Kongl. Maj:t genom förevarande nådiga proposition föreslagit Rikets Ständer att till boställe åt kronofogden i Södra Wadsbo fögderi måtte anslås ifrågavarande hemman ett mantal Låstad Jägaregården jemte dermed förenade 1/16 mantal Grönetomt, emot indragning af den till bemälde Kronofogde nu utgående hyresersättning samt afdrag från hans kontanta lön af det belopp, som motsvarar ställets afkastning, bestämd efter de grunder, hvilka för uppskattning af Landtstatens boställen nu vore eller framdeles kunde varda stadgade. Stats-Utskottet, som från samtliga Riks-stånden erhållit remiss å högstberörde nådiga proposition och under ärendets behandling jemväl tagit kännedom af dertill hörande handlingar har ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständers bifall till hvad Kongl. Maj:t i ofvanomförmälda hänseende behagat föreslå. Stockholm den 19 December 1859.
Om stadgandet i Const.Utsk:s förslag innefattade alt endast borgare i städerna skulle få välja, då ägde påståendet sin riktighet; men då städernes alla innevånare, så väl borgare som adelsmän, prester och bönder, om de skulle hafva egendom i staden, få välja, så kan jag icke linna, att icke de val, som ske i städerna, äro lika samfällda som de hvilka ske på Jandet, och att det således icke är fråga om något annat, än att städerna fått sig tillerkänd särskild valrätt. Skulle dock R. o. Ad. linna att någon afvikelse af Utsk. blifvit begången, så står den utvägen öppen, som Frih. Cederström föreslagit, att hänvisa betänk, till Utsk. med den anmärkn. såsom Ståndets gemensamma tanke, att detta stadgande bör från Utsk:s förslag afskiljas. Uti sista plenum har af en ledamot blifvit yttradt, att 3809 års grundlagsstiftare icke förutsatt möjligheten af något större eller mera vidlyftigt grundlagsändringsförslag, utan att man blott förutsåg att grundlagen behöfde ändras i vissa smärre detaljer och att det var anledningen tillden redaction, som 56 §:n Reg.F.-n erhöll. I detta fall tager jag mig friheten fästa uppmärksamheten på det historiska factum, att R. St, just vid Den 3i April f. n. iSoqnrs riksdag beslutade att ett Coust.Utsk:s betänk, skulle hvila intill nästa riksdag, hvilket betänk, angick hvarken iner eller mindre än nalional-representationens ombildning. Detta måtte innefatta tillräckligt bevis derpå, att 180g års grundlagsstiftare förutsett möjligheten af en sådan reform, och att de, oaktadt åtskilliga aninärkn:r voro att göra emot betänk., icke ville genast afgöra ett så vigtigt ämne utan låta nationens tänkesätt deröfver utbilda sig. Man har bland annat emot detta betänk, och i allmänhet mot åtskilliga af de utaf Const.Utsk. föreslagna reformer anmärkt, att de skulle innefatta en härmning af utländska exempel; att man ville införa ett statsskick, sådant som finues i Frankrike, England eller Arnei ika.
Jag hyser desto mera fruktan att lyckas i detta af's:de, sorn jag hittills haft den erfarenheten, att alla de, sorn yttrat sig i eller intresserat sig för frågan, ii ro, i afs: de på valet af medel, icke allenast sins emellan oeniga, utan tillika något dunkla. Må denna erinran förlåtas mig. Jag har, under de flerfaldig» öfverhiggniugar, som jag haft med de inånga personer, hvilka hysa deltagande för saken, sällan funnit någon fråga så litet mognad, eller der öfvertygelserua erhållit den bestämdhet, att jag kan anse tidpunkten för en lagstiftning vara inne; och om jag skulle söka en ytterligare bekräftelse på denna sats. vore det visserligen af den discussion, som i dag förefallit, och under hvilken vi hört tre eller fyra olika förslag framställas, det ena utan att i ringaste mån likna det andra. It. o. Ad. torde häraf finna, i hvilken svår ställning LagUtsk. kommer att befinna sig, då det skall sammanjemka de olika åsigterna hos de fyra Stånden; och då jag således tillkännagifver, att jag för min del, likasom LagUtskis öfriga medlemmar, icke skall sky någon möda för att söka gå It. St:rs önskningar till mötes, ber jag R. o. Ad. icke på förhand strängt bedöma Utsk., om det icke skulle lyckas i sitt bemödande att lösa en upgift, som icke hittills lyckats för Regeringen, med de medel, som stå henne till buds. Men om R. o. Ad. önskar att något skall kunna åtgöras, ber jag, att R. o. Ad. måtte låta denna discussion blifva så kort som möjligt, äfvensom att. besinna, det, med Riksdagens snart förestående slut, hvarje halftimmmas tal lägger ett ytterligare hinder i vägen för möjligheten att skyndsamt få frågan afgjord. Hr Tersmeden, Pehr Reinh.: Med nöje följer jag den siste vade talarens upmaning och skall endast .yttra några ord öfver förev:de ämne. En annan värd talare har här framställt em anhållan till de med honom liktänkande att yttra sig öfver det förslag han afgifvit, och det är egentligen för att villfara denna begäran, som jag nu upträdt.
Ständer, med den rätt 80 $ Reg.Formen Rikets Ständer tillerkänner} 63 H. 5 66 Den 22 Februarii e. m. tvenne gångerj eller vid 1818 och i8s3 årens Riksdagar lemnat deras provisoriska bifall. Om det nu skall medgifvas, att Ständerna, i stöd af 80 § Reg.Formen, kunna lemna ett provisoriskt bifall till en Kongl, proposition, ehuru jag tror att det bör lemnäs categoriskt, så inträffar likväl, vid ifrågavarande fall, att det så kallade provisoriska bifallet, icke blifvit påkallad t, hvarken af någon Kongl, proposition eller väckt motion inom RiksStånden, utan belt enkelt blifvit fästadt som ett vilkor för en, af de nämde årens Ständer yrkad, ny undersökning och Rotering i de Skånska Länen. Men 80 § Reg*- Formen stadgar uttryckligen, att ingen ny eller tillökad Rotering kan tillkomma, utan genom Konungs och Ständers sammanstämmande beslut. Frågas! Har Skånska ordinarie Roteringen sålunda tillkommit? Svaret blifver bestämdt Nej! emedan aldrig någon fråga hos Ständerna förevarit om denna Roterings tillkomst. Denna stora angelägenhet har sålunda, tvärt emot den ofta nämde Grundlags-§:ns tydliga stadgande, blifvit af Konungen ensam besluten och aldrig af Ständer gillad; på grund hvaraf jag, af Utskotten ovederlagdt, bestämdt antydt, hvad en skyldig ifrån för Grundlagens obrottsliga efterlefnad kräfver, nemligen olagligheten af hela ordinarie Roteringsverket i Skåne.
Han har, om jag så får säga, gjort en mästerlig reträtt från ett företag, sorn om han hade sett saken från en så enkel synpunkt som jag tagit mig friheten framställa, troligen hade utebiifvit; men under discussionen hafva så många särskilda yttranden tillkännagifvit, att man nu i allmänhet tror, att det skulle vara möjligt att förbättra tryckfrihetslagen genom att göra den till civil-lag, att jag derföre ansåg mig, oaktadt allt hvad som förut blifvit yttradt, böra erinra derom, att grunden till tryckfrihelen är en metafysisk sak, som icke låter i någon lag beskrifva sig. Vi hafva i England sett, att tryckfriheten icke tillkommit genom lag, utan genom folkviljans kraft att undanrödja alla i vägen lagda hinder för att åt sig sjelf taga en oåtkomlig makt. Det är friheten, som gifvit oss tryckfriheten; den har blott åter förklarat, att frihet bör finnas äfven i afseende på yttranderätt genom tryck, och det är nu icke vidare genom någon lagstiftning som den bör eller kan beskrifvas. Samhället har under 50 år utvecklat sig med begag - 622 Den 13 December t. m. nande af denna lag, sådan den är; der har således upkommit eli slags konventionellt sätt att begagna och handhafva denna lag, och det begrepp sorn nu härom utbildat sig är i denna stund ett lika så säkert palladium som sjelfva lagen. Det är derföre som alla de anmärkn:r man kan göra emot lagen bortfalla den ena efter den andra. Snart väntar jag mig att få se, att hvarje tidningsredaktion, som vili begagna en s. k. ansvaring, skall blifva utskämd inför nationen, då han vill begagna detta sätt att tala till sina medborgare. Det är på detta sätt som den ena bristfälligheten efter den andra skall till följd af den allmänna uplysningen bortfalla, och det har här blifvit sagdt, att det är folkets egen utveckling, som verkar på pressen, och icke pressen, som verkar på folkets utveckling. Man kan dock säga på båda sätten, ty de verka gemensamt på hvarandra.
Sl:r hämtat anledning till den förmodan att K. M:t lärer i Wäder vara betänkt på sådane inskränkningar och besparingar i Utgifterne för Sjöförsvaret, som, med iakttaget beredande af Rikets säkerhet, öfverensstämma med nationens förmåga att utgifterne åstadkomma. / Betänkanden, N:o 335. 73 Skolande It. St:r, jemte underd. framställning härom, äfven hos K. M:t i underd. anhålla, att Inventering i Flottans Ekevirkes-förråder, må i Bader anbe-r fallas, och behörig controll öfver vederbörandes redovisningsskyldighet dervid iakttagas. 3:o I öfrigt är af R. St:r bifallit att fyllnaden i behofvet för Flottans IndragningsStat må, tills vidare af anslaget för Materielen, såsom hittills, få utgå, dock ej till högre belopp än 3o,ooo R:dr årligen; bör randes hvad derutöfver möjeligen kan erfordras, anyisas att utgå af anslaget till oförutsedde utgifter. Femte HufvudTiteln upptagande Anslagen för Vetenskaperna och Sköna Konsterne. (Se Bil. Nio 5.) fastställdes vid 1823 års Riksdag till 26,487: 24- nu tillökad med 2,073: 16. men minskad med i,4?5: — och således ökad på det hela med , 5g8: 16. utgör Sia R:dr 27,085: 4°- De för underhållet af K. Musaei Taflor på Stat uppförde 5oo R:dr årligen hafva af R. St:r blifvit bestämde, emot behörig redovisning och så framt en sådan local kan finnas, antingen inom det K. Slottet eller i annat Kronans hus, att Taflome kunna evhålr la tillbörlig vård. 74 Stats-Utskottets Sjette HufvudTiteln hvarå äro upptagne StatsAnslagen för Milda Stiftelser. (Se Bil. Under vilkor, att ytterligare en Elev från hvarje af Rikets Stift må vid Institutet för Blinda och Döfstumma emottagas och vårdas är af R.
Maj:ts nådiga proposition angående utbetalning af innehållen och till Statsverket indragen aflöning för de under krigsåren 1806—1810 fångne ogifte Officerare och Under-officerare med flere. VI. B. 476. A. 482. VII. E. 3. — N:o 76. i anledning af vackt motion om anslag till beredande af tillfälle för officerare af arméen att ingå i utländsk krigstjenst VII. B. 46, 309, 357. A. 369. VIII. E. 103. XL U. 120, 130. — N:o 77. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om indragning till kronan af den ränteved, som är anslagen för Wisby så kallade krono-kalkugn i Gottlands län, och om ersättning derföre till kalkugnens egare. VII. B. 46, 309, 369- A. 371. VIII. E. 103. —• N:o 78. angående ett föreslaget låneunderstöd utaf allmänna medel till byggnadsoch utflyttningskostnader å häradshöfdingebostället Mälby. VII. 13. 46. 309. A. 371. IX. U. 67, 99. — N:o 79. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition an gående eftergift af åtskilliga embetsoch tjenstemän ådömdt ersättningsansvar i följd af Läns-bokhållaren Caspar Langlets bedrägliga förhållande. — N:o 81. i anledning af erhållna återremisser å Betänkandet N:o 41, angående en med statsregleringen gemenskap egande fråga. VII. B. 447, 534. A. 535. XI. — N:o 82- i anledning af Kongl.
Utsk. har grundat sitt förslag i detta fall pä den omständigheten alt förbudet blifvit borttaget på allenast en enda artikel, som förut varit underkastad förbudsbeslämmelse. I betänk, upplysas att PresteSt. förklarat, det rättigheten att införa hittills förbjudna men hädanefter till införsel lofgifna varor skall inskränkas lill de af K. M. i dess nåd. propos. föreslagna städer, hvilket förklarande naturligtvis äfven gäller det nu till införsel frigifna sockret samt sirapen; och som R. o. Ad. vid ett föreg:de tillfälle, då tullbestämmelser fastställdes för socker och sirap, yrkade, att tullen skulle blifva högre än hvartill den som sedermera af förstärkta SlatsUlsk. eller genom antagande hos R. o. Ad. af skedd inbjudning, jag minnes ej hvilketdera, fastställdes samt jag anser del vara R. o. Ad:s pligt att, så vidt möjligt är skydda de nuvar:de fabrikanterue ifrån den skada som genom förbudets borttagande mäste dem tillskyndas, och hvilket skydd kan i någon mån åstadkommas derigenom, att importerna blifva till sitt antal så vidt möjligt är inskränkte; så tillstyrker jag för min del vördsamt, det R. o. Ad. mätte förena sig med PresteSt. derom, att socker och sirap såsom varande förut lill införsel förbjudne nu icke skola tillåtas till införsel pä andra ställen än i de städer som i K. M:s nåd. propos. finnes uppräknade, nemi.: Stockholm, Götheborg, Carlshamn, Landskrona och Söderköping. Den 19 Augusti. 1'59 Gr. Lagerbjelke: I förbigående anhåller jag först få nämna att den siste värde talaren begått ett misstag då han trott att R. o. Ad. stadgadt en högre tullbestämmelse för socker än PresteSt. gjort och alt det just är R. o. Ad:s beslut som blifvit gällande. I den nåd. proposm har K.
Ståndet Hnge derigenom tillfälle att närmare öfverväga, huruvida det är bättre än Ulsk:s. Hr Frihin o. Ordfiden lät, i ani. häraf, upläsa den af Hr v. Hartmansdorff för ifrågavande § föreslagna redaktion, så lydande: ”Om den, som till minuthandel med bränvin berättigad är, andra gången beträdes med oloflig utskänkning, vare han tillika sin handels-rältighet förlustig.” ”Annan handlande, som andra gången beträdes med oloflig minuthandel med eller utskänkning af bränvin, vare likaledes sin handelsrättighet förlustig.” Då sedermera propos. framstäldes till bifall å Utskis i afseende på ifrågavande § afgifna förslag, ropades Ja och Nej, hvarefter Hr Frihin o. Ordfiden hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla det af Hr v. Hartmansdorff afgifna redaktions-förslag, samt, sedan denna propos. blifvit besvarad med starka Ja, blandade med Nej, förklarade att han ansåg Ja nu hafva öfverröstat Nej. 33:dje punkten, ang:de § 4 1. Lades till handlingarne. 34:de punkten, ang:de § 42. Hr Hjärne: Föreskriften i denna § synes mig vara alltför sträng. Den har äfven i denna syftning blifvit återremitterad så väl af R. o. Ad. som af PresteSt. Det har redan förut af flere bland R. o. Adis ledamöter blifvit anmärkt, att icke några motiver meddelats såsom svar på återremisserna, hvaraf följt, alt man icke kan se, hvilka skäl Stånden anfört för sina återremisser. Jag kan således icke bestämdt upgifva i hvilken del R. o. Ad. återremitterat denna §; men jag tror mig kunna erinra mig, att det skedde i den syftning, att man ansåg ifrågavaride stadgande vara alltför strängt.
Hoppet, som alltid egnar Fosterlandets vån, har ännu icke vikit ifrån oss. Den stora Monarken, öfver hvars uppstigande på Thronet! vår sista afskedshålsning var en lyckönskan åt Högloflige Ridderskapet och Adeln och åt oss, regerar ännu. Han skall icke vägra sitt bifall ål anstallter, som afhjelpa landets trångmål. Om de råd, Han följt och ännu följer, åro goda; så skall han icke underlåta, att för Rikets Ständer framlägga förslag till hvad nyttigt och nödigt år. Men sker ej detta, så åro Rikets Ständer Hans måst behörige Rådgifvare; oell Han skall icke vägra att tro dem. Den 21 Januarii, Uti Högloflige Ridderskapets och Adeina gunst och bevågenhet innesluter sig BorideStån. det med de lilligoste önskningar för välgång oell lycka under de förestående Riksdagsgöro^ målen. Herr Grefven och LanrttMar&halken svarade sålunda: med den uppigtighet som utgör grunden för livarjp Svensk Riddersman» handlingar, med den vänskap, som Ridderskapet och Adeln alltid hyst för det Hedervärda Bonde. Ståndet, emottager i dag Ridderskapet och Adeln det Hedervärda BondeStåndets första hälsning vid detta Riksmöte. Vi åro samlade att öfverlägga om vårt Fäderneslands vål, vi åro ej endast ålagde att öfverväga den närvarande iidens fordringar, vi åro äfven skyldige att för den tillkommande grunda de fusta förhållanden, som åt framtida slågter skola bereda en oafbruten sällhet, och hvarje Medborgares trefnad och lycka. Det Hedervärda BondeStåndet, sorn vid så många tillfällen ådagalagt deras kärlek för Fäderneslandet, deras på Svensk iro aldrig vacklande föresatts, att bidraga till Sveriges oafbrutna välgång, skall äfven vid delta Riksmöte fortfara uti utöfvandet af dessa orubbliga grundsatser.