Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den, sorn, i öfverensstämmelse med 3 Stånds beslut, anser bestämmelserna i nu gällande taxa böra för artikeln papper bibehållas oförändrad, nemligen: kardus-, färgadt omslagsoch tobaks. 1 skålp. 1 sk. 8 rst. inf.—tull, grått makulaturoch förhydnings 1 d:o 1 sk. 3 rst. d:o tryck-, limmadt och olimmadt, koncept och tapet1 d:o 2 sk. 6 rst. d:o imperial-, regal-, median-, olifantskrif och alla andra slags hvitt, ej specificeradt 1 d:o 3 sk. — d:o post-, alla slag 1 d:o 4 sk. — d:o färgadt, prässadt, tryckt, figureradt, för silfradt eller förgyldt 1 d:o 5 sk. — d:o pressI d:o — 2 rst. d:o röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Sej; Vinner Nej, antagas för papper följande rubriker och tullsatser: kardus-, förhydnings-, grått och makulatur-, tobaksoch annat omslags. 1 skålp. 1 sk. — införselstull, tryck-, limmadt och olimmadt, koncept och tapetsamt karder eller kort. 1 d:o 1 sk. 6 rst. d:o imperial-, regal-, median-, olifant-, post-, skrifoch alla andra slag hvitt, ej specificeradt 1 d:o 3 sk. — d:o färgadt, pressadt, tryckt, figureradt, för silfradt eller förgyldt 1 d:o 4 sk. — d:o press1 d:o — 2 rst. * d:o Voteringen har utfallit med 83 Ja och 34 Nej. Då således Ja vunnit, komma de för artikeln papper nu gällande, i ja-propositionen intagne, tullbestämmelser att bibehållas. 85:te Voteringen (23o:o^:
Pä grund af dessa utaf Herr Friherre Palmstjerna framställde skäl, och då härtill kommer, att hvarje utsträckning af de Bolaget tillförsäkrade förmåner synes innebära en afvikelse från de vilkor, under hvilka Rikets Ständer till Kongl. Majits ofvanomförmälde Proposition lemnat bifall, så har Konstitutions-Utskoltet trott sig böra mot Föredraganden och de med honom instämmande ledamöterne af Stats-rådet ifrågavarande rådslag anmärka. 16 Ronstitulions-Utskotlels Memorial N:o Ii. 6. Angående den af Kong!. Maj:! den 9 April 185G utfärdade förnyade Nådiga Instruktion för Förmyndare-kammaren i Stockholm. Bland de rådslag af Konungens rådgifvare, hvilka varit föremål för Konstitutionsutskottets granskning, har det underdåniga tillstyrkande, som Föredraganden, dåvarande Stats-Rådet Herr Fåhreeus, samt Stals-Rädets öfrige lillstädesvarande ledamöter, Hans Excellens dåvarande Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Friherre Stierneld, dåvarande Stats-Rådet Herr Friherre Palmstjerna, Siats-Råden Herrar IVallens teea, Gripenstedt, Grefve Mörner, Grefve Gyldenstolpe och Anjov, enligt det i StatsRådet den 9 April 1856 öfver Civil-äretfden förde protokoll, afgifvit om utfärdande af en förnyad Instruktion för Förmyndare-kammaren i Stockholm, fäslat Utskottets särskilda uppmärksamhet, hvilken äfven blifvit påkallad af en från Vällofl. Borgare-ståndet till Utskottet remitterad, af en ledamot i bemälde Stånd Herr P. Ii. Hesselgren i vederbörlig ordning anmäld anmärkning mot Stats-Rådet och Chefen för Civil-Deparlementet. Nämnda förnyade Instruktion innehåller eli stadgande, hvars utfärdande utan Rikets Ständers hörande och bifall icke torde vara väl förenligt med den i 57 § Regeringsformen åt Rikets Ständer förbehållna beskattningsrätt och derföre icke bordt af Konungens Rådgifvare tillstyrkas. Samma stadgande har dessutom synts
Det tycktes på ordalagen, alt den värde ledamoten sjelf fann, att han icke borde säga hvad han yttrade rörande lidningarne och dessas inflytande på den s. k. allmänna opinionen. I hvad jag nn går att yttra, måste jag så lill vida skilja mig ifrån hvad llr Lefren anförde, alt jag, som en ifrig vän af tryckfriheten, icke kan anse det vara thcoreliskt oriktigt af någre tidningsutgifvare att dels söka alt inverka på opinionen, och dels tro sig kunna utöfva ett inflytande på densamma i den män man äger prenumeranter på sina tidningar. Man kan ej gerna säga, alt en lidningsredacteur handlar eller yttrar sig grundlöst, hvilken t. ex. äger 5000 prenumeranter, ty den som äger ett så stort antal, sä vet han också, att minst 5000 personer läsa hans tidning, och att så länge de dermed fortfara, sä är ock tidningen i deras smak. Ilan har således alltid en presumtion för sig, att hans tidning är gouterad, som man säger. Kommer sä an pä, om denna tidning är goutcrad för de politiska artiklar, deri kunna finnas, eller för något slarf, hvad som helst: detta är icke afgjordt, och således är jag ännu icke bunden att förklara, alt Svenska allmänheten, som prenumererar på en känd tidning med 5000 prenumeranter, derföre är oändeligen mycket inlagen af de ledande artiklar, hvaruti utgifvaren söker all bestämma hvad vi böra göra. Allt sådant bemödande anser lag vara olycksaligt, men jag vet ej någon annan hjelp deremot, än alt personer, som hafva samma öfvertygelse med mig, laga att de fä ihop en ännu mera respectabcl association, som befattar sig med samma yrke, jag menar ingifvande af en tidning. Delta torde vara det enda möjliga sättet att häfva den olycka, i hvilken vår publicitet för närvarande råkat, och hvilken är så stor nu, att äfven våra förhandlingar och allt hvad sorn sker i Sverige omöjligen kan framkomma på vederbörligt säll lill allmänhetens kunskap, så alt slutligen Regenten och hela hans omgifning äro tvungne att taga sina egna nolicer oro hvad som passerar ur dessa ensidigt utgifna tidningar.
Pensioner 45g, Extra utgifter och arfvode 50: — - Afskrifning: Utgifter år 1854. Extra utgifter och arfvode ... 50: Afskrifning: Extra utgifter och arfvode 50: Afskrifning: — Balans till år 1856. l ondons tillgångar och fordringar 10,745: 39. Credit. Balans från år 4852- Fondens tillgångar och fordringar 44,917:43- 8. Inkomster år 4833. Inkomster år 4854. Inkomster år 4833. J L. Bogeman. Credit. Balans från år 1852. Fondens tillgångar och fordringar 10,715:25. 3. Inkomster år 1853. Inkomster år 1855. Stockholm af Riddarhus-Kontoret den 15 Oktober 1856. J. L. Bogeman. Sammandrag af Stjerncronska Fondens Debet. Utgifter år 1853. Utgifter år 1854. Utgifter år 1855. Pensioner 744: Extra utgifter 3:36. — Afskrifning: Balans till år 1856. Fondens tillgångar och fordringar 16,818:11- 6. Sammandrag af Fröken Ulr. Carol, von Hauswolff Debet,. Balans från år 1852. Fondens skuld till Fröken Sara Ch. von Hauswolffs Pensionsfond 382: 3. 8. Utgifter år 1853. Pensioner 450: Extra utgifter 1:28. — Arfvoden 100: Eänta till Fröken S. C. von Hauswolff Fond 18: 18. 5. 569:46. 5. Afskrifning: Utgifter år 1854. — Arfvoden 100: Ränta till Fröken S. C. von Haus wolffs fond 18: 18. 5. 569:32. 5. Afskrifning: Credit. Balans från år 1852. Fondens tillgångar och fordringar 16,787:32. 5. Inkomster år 1853. Inkomster år 1854.
Memorial, i anledning af återremiss af Utskottets utlåtande N:o 8ij angående förändringar i Kongl, förordningen om Prestval af den 1 April i8f3. Detta utlåtande, som är af Ridderskapet och Adeln, Borgareoch Bonde-Stånden, enligt einottagna protokolls-utdrag, under den 16 sistlidne April i sin helhet bifallet, har af högvördiga Preste-Ståndet, i afseende på den i utlåtandet föreslagna förändring uti 45 § af högstberörde nådiga förordning, blifvit återremitteradt; men som beslut äfven uti återremitterade punkten sålunda redan är fattadt; så kan återremissen icke föranleda till någon Utskottets vidare åtgärd. Stockholm den 2 Maj 1851. Bih. till R. St. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 95. 1 N:o 95. Ank. lill Exp. Utsk. <ien 15 Maj 1851, kl. 5 c. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om åtgärders vidtagande för befordrande af slöjder och binäringar lins allmogen m. m. Förenämnde, lill Allmänna Besvärsoell Ekonomi-Utskottet remitterade, motion har blifvit väckt inom Vällofl. Borgare-Slåndet af Hr K. A. Almyren, hvilken deruti anfört: att, som det härda klimatet i Sverige, jemförelsevis med andra länders, ej blott föranledde behofvet af varmare kläder och boningar samt starkare och ymnigare föda, och sålunda gjorde lefnadskostnaden högre, utan ock förhindrade sysselsättningen vid jordbruket under en stor del af året, vore det af högsta vigt och nödvändighet att hos allmogen uppmuntra hågen för sådana slöjder och binäringar, med hvilka husfadren kunde nyttigt sysselsätta sig sjelf, sina barn och tjenare under de lediga timmar, som de långa höstoch vinteraftnarne lemnade.
Jag anhåller derföre att R. o. Ad. ville vidblifva sitt förra beslut, att man må äga rättighet att anmäla sig för en månad. Gr. Hamilton: Då Hr von Rosen upptagit Frih. Cederströms sista yttrande, så torde det tillåtas mig att besvara honom, efter Frih:n ej är närvarande. R. o. Ad. hade i den af detta Stånd antagna redaclion sagt, att hvar och en till brännvinsbränning berättigad skulle få anmäla sig lill dess utöfvande under en eller flera månader. Detta förutsätter att ingen tid för brännvinsbränningen vore bestämd, utan att den kunde räcka hela året igenom. Sedan nu ett visst antal månader är bestämdt, så kan ej heller R. o. Ad. vidblifva sitt förra beslut, åtminstone ej utan den redaclionsförändringeh, att det kommer att stå: '”till dess utöfvande under en eller liera af de till brännvinsbränning tillåtna månader. ’’ Nyss har Frih. Cederström sjelf drifvit den satsen, att Ståndet ej kunde andia något af sina förra beslut annorlunda, än på grund af Utskrns eller något annat Stånds inbjudning, och det skulle förundra mig om Frih:n nu genast vore färdig att drifva en alldeles motsatt åsigt. Hvad för öfrigt angår frågan, huruvida detta Ståndets beslut numera är lämpligt eller ej, så får jag äran yttra, att så lämpligt jag förut ansåg det, så litet vill jag nu antaga det. Bränn - Den 17 Mars f. m. 37 vinsbränningsrältigheten har blifvit inskränkt inom en viss class medborgare; de hafva ansett det för en fördel för sig, och sedande nu fått detta monopolium, så må de också tåla alla inskränkningar och svårigheter, som de kunna komma att underkastas. Det är visserligen möjligt, alt en och annan derigenom kommer att brunna längre än eljest, d. v. s. kommer att anmäla sig för tre månader, som eljest ej hade anmält sig för mer än en, men hvar och en vet också huru allmogen i allmänhet förfar, nemi. att de anmäla sig för 3 månader, men bränna blott en eller annan gång under hvarje månad.
R:dr årligen i högre löneinkomst än de andre Prcsidenterne, nu skulle i afseende på löneförhållandet sättas i en lika ställning med desse, sedan arbetet blifvit ökadt och förhållanderne med göromålen blifvit olika och sedan vid 4 Riksdagar den högre löne-förmånen för Svea HofRätts President blifvit antagen och gillad: nttUtskottet icke bordt lemna utan afseende den rättvisa fördel som sålunda blifvit förut af R. St:r tillaggd PresidentsEmbetet i Svea HofRätt och undanhålla densamma R. St:rs egen pröfning, utan att, med rättelse derutinnan, berörde Embete, jemte den lika lön sorn för de andre Presidenterne bestämdes, skulle bibehållas vid den serskildta lönen af 1000 R:dr; hvarjemte äfven blifvit yrkadt alternativt , att taffelpenningarne för Presidenterne borde ökas med 666 R:dr 3a sk. för hvardera, och Presidenten i Svea HofRätt erhålla 433 R:dr 16 sk. B:co större tillökning i lönen än de andre, men i vidrigt fall, och om de föreslagne större taffelpenningarna ej kunde beviljas, nämnde President bibehållas vid förrberörde serskildta anslag af 1000 R:dr B:co. Å andra sidan, eller emot behofvet af högre lön för Presidenten i Svea HofRätt,. än som för de öfrige 2:ne Presidenterne biefve bestämd, har deremct andragits: att Presidenten i Svea HofRätt hade fleri, jemte sig, äfven bland Justiliens högre Embetsmål, med taffelpenningar försedde, hvilka delade Represmtationsskyldigheten, hvilket icke vore förhållandet med de öfrige HofRättsPresidenterne, hvilka, såsom % Betänkan (i en, N:o 337. 25 högste Embetsman, hvar i sin Landsort, ensamme fingo representera: alt Presidenten i Svea HofRätt icke ägde något företräde framför de öfrige 2 Presidenterne, emedan de ägde lika rang, och K.
För öfrigt anses vid alla befordringar inom Riksgälds-kontoret det vilkor (åstadt, ali den, sorn innehar syssla vid annat verk, skall, derest den ena tjensle-belattningen finnes för den andra hinderlig, vara förbunden att när Fullmäktige filda ni äska, frän endera afgå; börande, till sökandes underrättelse, omförmälda vilkor alltid i anslagen intagas. § 258. Hvad uti ofvanstående §§ är stadgadt i fråga om lediga tjensters bestridande och tillsättande, kommer, under tiden intill nästa riksdag, att jemväl iakttagas i afseende på sådana, dessförinnan ledigblifna, tjenster, som, enligt § 24 i, endast komma att genom förordnanden tills vidare återbesättas. Angående behandlingen af frågor rörande tjenste försummelser m. m. § 259. Om någon, Kommissariatet underlydande, ordinarie tjensteman, vid mindre förseelser i tjensten, ej låtit sig rätta af vederbörande förmäns tillsägelser och varningar, eller blifvit beträdd med vårdslöshet eller försummelse i sin tjenstgöring, eller ock i allmänna lefvernet ådagalagt ett mindre värdigt uppförande, bör lian inför Kommissariatet erhålla lämplig föreställning och åtvarning tiil framtida bättring. Inträffar åter enahanda förhållande i afseende på någon af verkets öfriga embetsoch tjenstemän, skall denne, efter härom gjord anmälan, förekallas inför Fullmäktige samt tillrättavisas och varnas. I händelse den, som på detta sätt, antingen inför Fullmäktige eller Kommissariatet, undergått första varningsgraden, ej häraf låter sig rätta, ega Fullmäktige att, med afseende å förekommande omständigheter, på längre eller kortare tid suspendera honom från sin innehafvande tjenst, med förlust af hela eller halfva lönen, hvilken, under tiden, må till ersättning för tjenstens förrättande användas. § 260.
Soo års bevillningsförordning måtte åter blifva gällande såsom mindre betungande och hvilkas betydliga nedsättning den: na Riksdag, Bevillningsutskottet otvifvelaktig! i alla fall bör hafva till föremål, hvarigenom den procent af Bevillningen sorn nu afdrages, till kostnader i och för desse taxeringsinstancer, kunde besparas till fördel för de skattskyldigé och äfven för embetsoch tjenstemän, som med desse trenne taxefingsinstancer hafva befattning, hvilkas besvär och kostnader otvifvelaktig! öfverväga den ringa ersättning söm af bevillningsprocenten kunde dem tilldelas Men, då jag nu anhåller att få fästa uppmärksamheten på rättvisan af en närmare pröfning af 1800 års bevillningsgrunder för hemman och qvarnar, som eftef tnin öfvertygelse äro allena lämpelige, samt att 496 Den 21 Februarii. betydlig nedsättning må göras i bevillning för hemman, om hemmansägare skall rättvisa vederfaras, får jag tillika hemställa, om icke nu utan rubbning af föreskrifter för nu gällande bevillning, sorn till sine hufvudgrunder icke får detta år förändras, det likväl kunde med upphäfvande af det förhatliga stadgande sorn icke är förenligt med rättvisa, att hvarje Province skall utgöra en bestämd bevillningssumma, blifva innevarande års taxeringsoch pröfriings-Comitéer öppet lemnadt, att afseende på hemmanens nedfallna värden till nedsatt belopp, beräkna hemmansvärden, der rättvisan sådant påkallade. Denna förändring iör detta år synes mig icke motsägas af bevillningsgrunderne, till undanrödjande, åtminstone för sista bevillningsåret, af den trängsel, hvari taxeringsmännen sig befinna emellan taxeringsedens innehåll i 5 art. 6 §.
Besvär öfver HandtverksSocietets beslut maga anföras hos vederbörande Magistrat, före kl. 12 å åttonde dagen efter delaktigheten, hvilken Societeten vare skyldig att, jemte berörde hänvisning, emot lösen skrifteligen lemna. Öfver Magistratens beslut få besvär anföras hos Konungens Befallningshafvande, före kl. 12 å fjortonde dagen efter delaktigheten. Den med Konungens Befallningshafvandes beslut missnöjde , ege, att före kl. 12 å fyraliofemte dagen efter deraf erhållen del, anföra underdåniga besvär hos Kongl. Maj:t i dess Handelsoch FinanceExpedition. Tvånne Autoriteters sammanstämmande beslut böra, såsom vilkor för talans vidare fullföljd, fullgöras, så vidt klaganden ej visar sig vara dertill oförmögen. I Stockholm utöfvas, i afseende på ofvannämnda ceconomieoch politie-årender, Magistratens åtgärd af vederbörande under Magistraten lydande Collegier, och Kongl. Maj:ts Be« iallningshafvandcs af öfverStåthållaren. I TjigUtslottets Bettinkanden. 97 I hvarje utslag skall, utan behof af missnöjes anmälan, tid och ort för besvårens anförande utsättas; Förslag till Förordning om de handtverk , sam utom burskap fä å landet idkas ; så ock om den Latldtmahnen förunnade handelsoch slöjde-friket. §• i, Landtman skall vara biédgifvet, att antingen socknevis, eller gemensamt för flere Socknar, till Handtverkare eller Gerningsmän antaga skraddare, skomakare, smeder, glasmästare* murare, trägårdsmästare, sadelmakare, garfvare, snickare, hjulmakare, tunnbindare, timmermästare , samt krukoch kakelugnsmakare.
Men det ligger också i hennes väsen någonting oberördt och kyskt; hon sprider en atmosfär af renhet omkring sig. Dessutom är hon så späd och blek, och den vemodiga blicken under de halfslutna ögonlocken vädjar till alla hans ädlare instinkter. Han är en fullvuxen man, och hon är ett barn, och det är öfver hela hennes lilla person någonting troskyldigt och rörande, som afväpnar hans lidelse. Han tänker på denne fattige theologiæ studiosus, som en gång varit hennes hjärtevän med hål på strumporna och talat med henne om Gud efter middagen – hur djupt hans lifsåskådning genomträngt henne! Den blef ett med den första kärleken, som då fyllde hennes hjärta, därför lefver teologen efter döden i hennes minne, och är själen i hennes religion. Hvar gång hon tänker på Gud, tänker hon också på honom, som gaf henne sin tro. Så innerlig och stark och svärmisk blef hennes religiösa känsla kanske just därför, att den var hennes sinnens morgondröm. – Och om en annan väckte dem nu? Hon skulle kämpa emot i vånda och själfförebråelse, tills hon förstod att hon älskade – och sedan skulle den mannen betyda mera för henne än den salige teologen och alla hans dogmer. Måhända har kampen redan begynt? Hon är lidande och sorgsen, hon liknar en ung nunna. Men när hon ser honom, lyser hon upp, och hennes ögon får ett uttryck, som om hon glömde sitt klosterlöfte. Dörren öppnas sakta, en smärt skugga skymtar i halfdunklet och viker häftigt tillbaka; men han ropar: – Esther! Hon kommer in, men ser helt förskrämd ut, där hon står framför honom och niger och ursäktar sig: – Förlåt mig, herr etatsråd – jag trodde att ni var ute och jag hade en del att ställa i ordning – Men mitt kära barn – säger han, småleende – hvarför är du så högtidlig? – Jag blef rädd – hennes röst är andfådd, som om hjärtat ännu bultade hårdt. – Är du rädd för mig? – Ne-ej. Nej, men jag visste ju icke, att etatsrådet var hemma. – Tag nu en stol och skjut fram till elden och sätt dig, tills du blir lugn.
För controllbokea, då den godkännes af revisorerna, utgår sista gången år i835 700 4oo 140 160 i5o 84o 4oo 160 IDO i55o Totalsumma ordinarie och extra stat j c) Bancofullmägtige Berättigas att, sedan en längre erfarenhet af det införda nya bokföringsoch redovisnings-systemet lemnat fullständigare insigt af den för detsamma behiifliga tjenstemannapcrsonal, efter discontdircctionens hörande kunna med den här på ordinarie stat uppförda tjenstemannacorps och vaktbetjening göra den förändring till personal och atlöning, som kan finnas lämplig; dock med vilkor, att totalsumman af hvad som på ordinarie stat blifvit uppfördt ej får öfverskridas, och ej heller under titel lön större sammanräknadt belopp utgå Un efter denna stat. Götheborgs Lånecontor: 1:0 att utgå från och med för år 183S. 4 Directörer, utsedda af och inom Riks-St:n (dessutom 66f r:dr för hvar och en, som hor mer än 2 mil från Götheborg i respenningar.) 1 banco-onibud (utom hälften af dess tilläfventyrs innehafvande lön i Banken) . 1 kamererare 1 ombudsman 1 uste registrator och 1 bokhållare 1 2:drc registrator 1 vaktmästare (arfvode utgår nu såsom julgåfva.) För laneböckerna och låne-extracterna, då de af revisorerna godkännas (utgå nu med 5o r:dr) 2:0 alt utgå i mån af besparing på Banco-discontens extra stat: Skrifvarebiträde till fördelning bland tjenstemän på sätt, efter af directioncn upprättadt förslag, Baneofullmägtige förordna
Det h ar alla möjliga, s om är ännu mindre poeter än j ag. ELISE. SEGERSTEDT. Det hj älper inte! Fundera nu öfver, medan j ag springer efter bläck och penna! ( U t t i l l v ä n s t e r . O m e t t ögonblick igen med skrifdonen, dem hon placerar på bordet Se så, h är är de nu! Har ni tänk t ut något, dok tor Segerstedt ? SEGERSTEDT. framför Segerstedt). Om jag nu inte får inspiration? ELISE. Så skrif u tan! När har ni hört att poeter skrifva utan inspi ration? ELISE. SEGERSTEDT. När de skrifva dåligt. Ni är inte god att munhuggas med, frök en B rinck. ELISE. SEGERSTEDT. Därför ska ni inte göra det. Och nu ska vi författa något riktig t dj ärf t, det tycker pappa bäs t om. SEGERSTEDT. Månne just det? Jo det gör han visst! Ju djärfvare, desto bättre. Han blir aldrig ledsen öfver sådant, han bl ir bara likasom litet flat. J ag tror inte h an är van vid att man sk ämtar med honom. SEGERSTEDT. ELISE. (ritar med pennan) Ni är mig just en snäll dotter, frök en! ELISE. Men ni är ingen snäll poet. Se s å, skrif nu! SEGERSTEDT. Det g år inte. Inbilla mig inte h äller att ni glömt skrifva värs! En poet fö rblir all tid poet. Han k an inte bli någonting annat. SEGERSTEDT. ELISE. Åh jo, hvad han det kan! Men aldrig någonting helt och dugligt! SEGERSTEDT. (ändrar ton) ELISE. Hvarifrån har ni de där åsikterna om poeter, fröken Brinck? ELISE. Inte vet jag någon bes tämd sida i en bok, där det står. Jag har det nu i allmänhet bara, kanske ur luften ! SEGERSTEDT. Nej, det är just därifrån ni inte har det. Det lät s å öfvertygande, när ni sade det. ELISE.
Skulle Eders Kongl. Maj:t finna skäl, att till den nu i underdånighet föreslagna prisförhöjningen, hvarigenom Kommittéen likväl ej vågar försäkra, att det at Revisorerne åsyftade ändamål fullkomligen vinnes, lemna nådigt bifall, hemställer Kommitteen i underdånighet, att beslutet derom före den under innevarande års sommar blifvande salpetersjudningen måtte få kungöras. Rörande Revisorernes framställning om ett från salpeterfonden utleinnadt lån mot hypothek afen lifassurans, får Kommittéen underdånigst upplysa, att ifrågavarande lån, med borgen af tvenne personer, utlemnades före den tid, då Eders Kongl. Maj:t i nåder meddelade Kommittéen föreskrift att, vid Iåns utgifvande från salpeter - r312 — fonden, iakttaga 1840 års nådiga reglemente för utlåning från de under Eders Kongl. Maj:ts och rikets Krigskollegium ställda kassor. De håda löftesmännen ansågos vid lånets meddelande säkra; men då är 1848 ett annat förhållande i detta afseende inträffade, kunde Kommittéen icke tveka att, i stället för annan borgen, såsom hypothek emottaga en af ett äldre godkändt Lifförsäkringskompani utfärdad assurans-polis å en lånet ölverstigande summa, med fullkomlig säkerhet för premiernas och räntans ordentliga liqviderande, helst låntagaren redan uppnått en hög ålder, och salpeterfonden sannolikt ej alltför snart blifver i behof att återbekomma kapitalet. Den nådiga remissen återställes, och Kommittéen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, Georg ULFSPARRE. N. G. THESTRUP. Stockholm den 11 Mars 1852. C. A. Westerstrand.