Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det skall blifva mig ett nöje att underställa den, som haft yttrandet om commissariaternas återuppväckande, huru, och med hvilken hushållning för hela Sverige, i de särskildta länen truppernas förplägning nu åstadkommes; och jag hoppas, att han skall afstå från ett förslag att åter upprätta ett commissariat , som ännu i vårt minne har bedröfliga allegater. Ännu föder Slaten en stor del af de embetsman , som dervid varit anställde, och hvilka nu, utan att göra någon nytta, ligga Staten myckel lill last. Frih. Ridderstolpe uppläste derefter följande: Jag kan ej underlåta att med min obetydliga förmåga motarbeta förminskningen af Svenska arméens numerär. Lusten lill denna förminskning utgör min bedröfvelse. Der hafva vi frukten af att leka med nationens nyttiga sympatier! När jag inträdde i militärisk tjenst, 1799, ansåg Svenska bonden den största ära för hans hus vara , om sonen fick ikläda sig soldatrocken — nu, ett och fyratio år efter den tiden, blyges man att bära den! och soldaten anhåller om compagni-befälets tillstånd att vid altaret slippa infinna sig i mundering. Stora händelser äro ofta följder af små orsaker. Örn allmänna andan vore nu så militärisk som för 4i år sedan, skulle förslaget örn förminskning af landets försvarsstyrka anses vansinnigtj äfven af H. BondeSt. — Hvem vågar att påstå, det Svenska bonden skulle tänkt ditåt 1799? Vi hafva andra källor till statsintrader, än denna förgiftade källa, hvars framtida flöde skulle kunna dränka våra efterkommandes nationalitet. Steget är vigtigt! Låtom oss betänka detsamma och veta, att 'angern hallar, men hiu"ner dock dåron.’J Den 9 Mej f. m. 4 So Gif näringarna frihet! Folket skall då villigt, i utbyte emot rättigheten alt lill enskild nytta och allmänt gagn använda medfödd arbetskraft och förvärfvad skicklighet, till Staten räcka contributioner, beräknade efter åtnjuten inkomst af arbetet. Arbetslusten skall då ej längre igenom onaturliga och okloka ekonomiska författningar tvingas till en overksamhet, som nu danat en tillförene okänd pauperism.
Rehbinder begärt, och hvilka i lians reservation blifvit intagna, iiro några om sjelfva theatrarnes anläggning. Deribland är äfven den frasen, såsom Frih. Rehbinder nyligen sjelf anmärkt, att en uteslutande rättighet för K. Theatern att i hufvudsladen gifva offentliga skådespel icke svnes vara förenlig med våra samhällsinstitutioner. Delta uttryck står likväl i sammanhang med ingressen, eller kan åtminstone dit hänföras, då der står att de skona konsterna ”ej böra påläggas annat tvång, än det, hvilket i ett civiliseradt land påkallas till sedernas och den borgerliga säkerhetens vård, — ett tvång, sorn är alldeles nödvändigt för deras eget sjelfbestånd, hvilket måste äfventyras, om de erhålla en skef och förderflig riktning.” Detta är i Frih. Rehbinders förslag förbigånget. Hvad sedermera beträffar censuren, så aro alla motiver derför i Hr Rehbinders förslag utslrukna. Jag skulle tro att censuren är en så vigtig sak, att R. St. väl kunna till K. M. ingå med en lind. anhållan, att den äfven mätte införas i hufvudstaden. Hvad landsorterna beträffar, så är della redan gjordt. Jag inser ej något olämpligt deruti, att R. St. i den und. skrifvelsen visa, att de betänkt sig på saken, att de visserligen å ena sidan tiinkt derpå, att det kan finnas ett slags tvång i censuren, rnen att de å andra sidan anse detta tvång nödvändigt, emedan, såsom det står i Ulskts förslag, ”det är af högsta vigt, alt sådana skådespel ej må få uppföras, som endast gifva näring åt lättsinnigheten och äro emot sedligheten stridande, eller sorn leda till ett motsatt ändamål mot det, för hvilket R. St. ansett theatern vara nyttig, saint då Staten synes äga en moralisk skyldighet och deraf följande rättighet alt använda det tvång, som omsorgen för sedlighet och allmän ordning kan påkalla.” Att uttrycka detta och visa att R. St. med allvar pröfvat saken, anser jag ingalunda obehörigt, utan tvertom R. St. värdigt.
Herr Grefve Eric Ruuth utaf Wismarska Pant-skillingeri innehar, derjemte beslutat, att Rrotocolls-Utdrag till Stats-Utskottet skulle afgå, med anmodan, att, uti Instructionen för de blifvande Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret, föreskrifva infordrande af behörige värderingar öfver den Pant, som för detta Lån blifvit intecknad; uti hvilken anmodan Hedervärda Bomde-Ståndet sig förenade. Ut supra. Ex Protocollö Olof T Verlin. S. D. Efter uppläsande af ett från Höglofl. Ri<L derskapet och Adeln ankommet Protocolls-Utdrag för denna dag, hvari MedStånden inbjudas deltaga i beslut, att åt Constitutions-Utskottet uppdraga Redactionen af Förslaget till den Riksactj som blifvit besluten att upprättas ÖfverFöreninningen emellan Sverige och Norrige, hvilket Förslag, sedan det inför Riksens Ständer blifvit juste-' ladt och godkändt, till Kongl. Majit borde öfverlemnas, för att Norriges Stor-Ting meddelas; fann Bonde-Ståndet för godt att deri instämma. Uå supra. Ex Protocollo Olof Werlin. Riildersk. ocfi Adeln dea 22 Maji Hö£vr'fd. Prest-Ståndet * den - Väl Jo il. Börgaré*Ståndet den 29 — Mederv. Bonde-Ståndet den 29 —* Vördsamt Memorial! Under den Banco-Utskottet tillhörande generella öfversigt af de smärre Disconcernas Förvalt* liing, i anledning af de ti A Banco-Ful
Då emellertid 3:ne meningar äro i fråga, så förmodar jag att den första proposm kommer att innehålla bifall till Utsk:s förslag, och alt de 2:ne återstående, d. v. s. Hr von Hartmansdorffs och Gr. Ehrensvärds förslag, blifva läflande om rum i kontra-propos:n, hvilken således först måste afgöras. Gr. Hamilton, Henning Ludv. Hugo: I hufvudsaken är jag förekommen af den siste värde talaren och skall således icke länge laga Hrr:nes uppmärksamhet i anspråk. Jag är af den mening, att utaf de alternativer, här blifvit framställde, Gr. Ehrensvärds förslag är det bästa, likväl med någon modifikation, sä att, i st. f. 10, Riddarhuset måtte indelas i 9 afd:r, emedan i annat fall det skulle kunna hända, att, om R. o. Ad. vore indelad i 10 afd:r, 5 röster kunde falla åt ena och 5 på den andra sidan. De Eleetorer, som genom sådant val uppkommo, skulle då dela sig vid Ulskms tillsättning och denna såmedelst göras beroende af lottning. Det är likväl en händelse, som förmodligen skall sällan inträffa och då denna anmärkn. icke blifvit gjord af någon annan, vill jag icke särdeles fästa mig dervid; men jag har dock ansett mig böra framställa den uti detta ögonblick, på det att, i händelse af en återremiss, Ridd.-Utsk. skulle fästa någon uppmärksamhet derå. I likhet med Hr Gripenstedt, får äfven jag bekänna, att, om valet lemnades mig öppet emellan Hr von Hartmansdorffs förslag och hvad Utsk. föreslagit, jag röstar för det sednare, emedan jag anser bibehållande af nuvar. bänkm:s-in - 486 Den 12 Februari e. m. delning baltie än Hr von Hartmansdorffs förslag. Emot bänknnsindelningen har man hufvudsakligen anmärkt 2:ne omständigheter, nemi. dels att minoriteten möjligen skall kunna segra, dels ock att valen blifva mindre sjelfständiga.
De mindre bemedlade åter — och dessa utgöra största delen — fullgöra sjelfve sin beväringsskyldighet, men ibland dem inställa sig vid beväringsmötena manga, hvars egna medförda beklädnad är sådan, alt i afseende på snygghet och brukbarhet, skillnaden mellan desses och de öfriga bevärings-ynglingarnes egna kläder är långt större, än den motionären förment finnas mellan beväringsmanskapets och recruternas kronomunderingar, och skulle således väcka mera grundad anledning till obelåtenhet hos den sämre klädde, än som för närvarande, enligt motionärens påstående, kan finnas. Dessutom och då beväringsmanskapet bör vara lika beklädt med de Regementen, till hvilka det hörer, för att kunna under krig i deras led intagas, samt då, jemte de i bruk varande, för en dass beväringsmanskap afsedde, kronomunderingar, hvilka, efter hvarje års vapenöfning, i nion af behof, iståndsättas och completteras, uti Kronans förråd finnas beklädnadshmnen och annan materiel för ytterligare en dass, beräknad att utgöra 15j5oo man, hvartill medel blifvit af Rikets Ständer vid föregående Riksdagar anslagne; synes det icke vara med god hushållning förenligt, att en partiel modell-förändring i beväringsmanskapets mundering tillvägabringades eller alt Staten skulle, i likhet med hvad som nu eger rum för beväringsmanskapets så kallade mindre munderings-persedlar, eller skjortor, strumpor och skor, meddela ersättning för det beväringsynglingarne sjelfve bestode sig äfven de öfriga till beklädnaden börande persedlar, men att Staten på samma gång underhölle en betydlig reserv-materiel, hvilken, hvad ylleoch en del andra varor beträffar, skulle efter hand skadas och förskämmas, så framt icke, genom omsättning i förrådet eller de äldre rudimateriernes och persedlarnes successiva utlemnande till förefallande reparationer och completteringar, berörde materiel, som endast för krigsbruk är afsedd, vidmaglhölles ny och brukbar.
— N:o 20, i anledning af väckte motioner om två Sqvadroners af indeldta Skånska kavalleriet och Smålands Husar-regementes afsiltande mot erläggande af häst-vakans-afgift. III. B. 217. A. 390. ( 8 ) Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskoltels Memorialer, Betänkande!) och Utlåtanden. — N:o 21, i anledning af väckt motion om skyldighet för hvarje till full arbetskraft kommen person, att årligen bespara något för sin egen framtid, intilldess den samma kunde anses nödtorfligt betryggad. III. B. 217, 390, 471. A. 478. — N:o 22, i anledning af väckt motion om förtydligande af 5:te §:n uti Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning örn sockenstämmor i Riket d. 29 Augusti 1843. III. B. 217, 390. IV. 126. A. 127. VI. U. 28, 113. A. 114. — N:o 23, i anledning af väckt motion om anskaffande af sådane postvagnar, att resande kunna desamma medfölja. III. B. 217, 390. Ä. 391. VII. U. 97. A. 162. — N:o 24, i anledning af väckt motion om upphörande af Mätarepenningar för Stenkol, Stenkols-stybb och Coakes, som till Riket inröras. III. B. 218, 391. IV. A. 127. — N:o 25, i anledning af väckt motion, derom att hållandet af så kallade Nykterhels-värdshus må blifva en fri näring. III. — N:o 26, med anmälan alt Utskottet icke kan taga någon befattning med Ilr Doktor Sandbergs motion om bränvins-bränningens inställande under nästkommande April månad. III. N:o 27, i anledning af väckta motioner, om ändring i sättet för folkskole-afgifiens öfverlemnande till vederbörande skolstyrelser. III. B. 385, 420.
Att inom viss tid till den plats, som blifvit af dem föreslagen och för ändamålet borde af sökanderne behörigen apteras, flytta och i fullt lika godt skick, som det nu befinnes, försätta ifrågavarande slipverk med hvad dertill hörer. 2:o. Att i sammanhang med slussanläggningen vidtaga sådan anstalt, att lika tillräckligt driftvatten blifver för slipverket på dess nya plats att tillgå, som vid nuvarande vattenrännan. 3:o. Att till kommunikationens bibehållande emellan de båda sidorna om slussen anbringa rörlig körbro, på sätt Kapitenen Gra/ströms förslag ock innehåller; samt 4: o. Att vid slussningen underkasta sig de föreskrifter i afseende på vattenhöjden i strömmen, som af Faktori-styresmannen, i enlighet med Kongl. Brefvet dea 13 April 1813, kunna meddelas.
Jag beklagar, att mina reflexioner icke behagat, men hade minst trott detta utfall lämpligt i dag vid föredragningen af sä mycket vigtigare föremål, som komma att upptaga liden. För egen del har jag icke npphäft mig sjelf till domare hvarken det ifrågaställda eller något annat fall. Jag har endast f iställt de förnämsta klagopunkter, som jag hört mot Reg -engen göras, och della var, enligt 5o §. Rilsd.- Oltin., mini annan bevisning, afveti om den kunde enligt grundlag*;i. här 6S Den 24 Juli f. m. komma i fråga, åligger likväl icke mig, än att jag allmänt hort dessa klagomål; ty detta är det enda, jag påstått. Har allmänna rösten orätt, så har jag det äfven i de mål, der icke blott facta, vitan opinioner måste bestämma omdömet. Hvad specielt angår influeneeringen på jurymannavalen, så frågar jag, om det icke kan kallas att intluencera på dessa val, om vissa kämnersrättspresides t. ex. erhölle anvisning att välja så och så beskaffade jurymän och följde denna, oin jurymän, valda af domstolen, öppet yttrade sig hafva erhållit befallning att emottaga befattningen m. m. d., hvilket man af tillförlitliga personel' hört omtalas hafva någorstädes handt, och för hvars sanningsenlighet nomenclaturen inom vissa jurysammansättningar synes mig hafva varit en fullt tillräcklig borgen. Jag finnér emedlertid discussionen oformlig och vill således ej förlänga densamma. Jag förblifver vid min mening, och så länge jag finnes inom detta rum, kan intet afhålla mig från att öppet uttala de åsigter, jag i detta eller i hvilket annat fall som helst anser lämpligt. De, som se ljusare^ lyckönskar jag och hoppas, att deras åsigter icke må blifva af erfarenheten fördunklade. Hr af Ekenstam: Af hvad Frih. Rantzou anfört har jag ej kunnat finna något, som närmare angifven tillvaron af den inflytelse, som nu är i fråga, mer än en omständighet, nemi. hans yttrande, att han hört jurymän säga, att de fått föreskrifter att följa en eller annan opinion.
Hvarvid var fogadt det åberopade underdåniga förslag öfver Krigs-Fondens skulder och Ståts-Utskottets retiinkanden. i'68? tillgångar vid slutet af år 1817, som härjemte i afskrift bilägges; Och har Stats-Utskottet dessutom fran Herrar Committerade för Allmänna medlens förvaltning fått emottaga Räkenskapen för den tid, som förflutit, sedvin Riksens Ständer vid 1815 års Urtima Riksdag erliöllo dei af denne förvaltning och den samma granskade, nemligen Subsidieoch Krigsfonds-medels räkningarné för åren 1815, 1816 och 1817. Hvad Kongl. Majit i denna Nådiga skrifvelse täckts tillkännagifva angående liquiden af Krigsskulderne och förre Kongl. Famillens af Riksens Stander vid sista Riksdagen medgifne arfs-ford ringar samt enskildte förmögenhet, har Stats - Utkottet härmed skolat Riksens Höglofl. Ständer meddela. Beträffande den af Kongl. Majit i Nåder til Stats-Utskottets öfvervägande hänskjutne fråga, huruledes de af Kongl. Majit uti Götha Canalsoch Malmö Discont-Verk placerade KrigsFonds-medel 596,4.00 R:dr maga återvinnas, för att blifva disponible tiil den termin, då Krigs Comrmieens af Riksgälds Contoiret accepterade och den usta nästkommande Juli till betalning förfaline invisningar till ett belopp af Nio Hundrade Tusende R:dr Banco böra inlösas; så förekommer härvid, att,-enligt 1815 års Riksdags-besiut, skulle desse invisningar betalas med de så kallade Preusiske medlen, som Kongl. Maj t härtill behagat anvisa och hvarutaf den erforderliga Summan nu i Nåder förmäles var^ afsatt sålunda, att den utgör i Contant - R dr 124,600:
Det rätta är att enhvar vederfares rättvisa, så att en svensk adelsman icke vägras inträde på Riddarhuset, så framt ej de i Riddarh.Ordnrn omförmälda förhållanden icke lägga hinder i vägen derför. Nu är emellertid här icke ens upgifvit, att något sådant förhållande är för handen, på grund af hvilket Prili. Blixen skulle hafva förlorat ifrågav:de rätt. Hr Cederschiöld har byggt sin vägran alt lemna Frih. Blixen inträde på det förmenande att han skulle hafva flyttat sitt bo och hemvist utomlands; men detta vederlägges af det intyg Landshrn i Malmöhus län gifvit, att Frih. Blixen varit mantalsskrifven inom länet och der äger egendom. En annan talare har sagt, att han förmodade det Baron Blixen aflagt trooch huldhets-ed till Danska staten derföre att han varit representant; men en sådan förmodan om ett existerande faktum måtte väl icke kunna beröfva en person hans lagliga rätt. Om jag också medgifveratt onus probandi åligger den som söker inträde, hvilket jag dock måste bestrida, så måtte det väl åligga den som framställer en supposition att bevisa densamma, och den värde talaren har icke ens gittat bevisa, att Baron Blixen aflagt trooch huldhets-ed; han har blott förmodat att så varit förhållandet. Jag deremot tror att det icke varit sådant, och jag hemställer till Hr Cederschiöld sjelf, om han någonsin som svensk representant aflagt trooch huldhets-ed? Om jag icke i egenskap af tjensteman bade aflagt en dylik ed, skulle jag aldrig hafva gjort det såsom ledamot af R. o. Ad. Jag kan således alldeles icke antaga, att derföre att Frih. Blixen varit representant i Danmark, han derföre aflagt trooch huldhets-ed till Danska staten. Af Riddarh.Utsk. är upgifvet, att Baron Blixen skulle vara dansk Hofjägmästare: det känner jag icke. För mig är deremot upgifvet att han icke är det, och jag vet icke heller, om för att få titel af Hofjägmästare hos Konungen af Danmark, det är af nöden att aflägga trooch huldhets-ed till denna konung.
Innan Utskottet öfvergår till yttrande i hvarje serskild punkt, har ‘emedlertid, i anledning deraf, alt ålskillige voterings-propositioner blifvit af ■Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet ogillade, dels på grund deraf, att då, enligt Utskottets i anslagsfrågorne afgifne , af 2me Riks-Stånd godkände, utlåtanden, vissa anslag blifvit med vilkor bifallne, dessa vilkor ansetts icke böra utgöra föremål för votering, dels på den grund, alt, der Utskottet endast tillstyrkt underdånig framställning till Kongl. Majit om vidMagandet af förändrade organisationer i ett eller annat afseende, samt detta blifvit af a Stånd godkändt och af 2:ne ogilladt, dylike frågor ansetts förfalla, Utskottet trott sig böra redogöra för de åsigler, hvilka, i nyssomförmälde afseenden, vid voterings-propositionernes framställande, blifvit följde. Hvad dervid först angår de fall, der vilkor vid anslag blifvit fästade; så, enär det ankommer på Rikets Ständer att pröfva och bestämma, för hvilka ändamål och lill hvad belopp anslag skola beviljas, samt afgörandet deraf måste blifva beroende af omdömet, angående ändamålsenligheten af sältet för deras användande, lärer deraf uppenbart följa, att det äfven beror af Rikets Ständer, alt, då anslag anvisas, tillika stadga de vilkor, sorn anses erforderlige för det ändamål, hvilket Rikets Ständer med anslagets beviljande åsyfta och hvarigenom, äfven, om dessa vilkor afse sådane åtgärder, hvilkas vidtagande endast på Kongl. Majlis Nådiga afgörande beror, Kongl. Majits grundlagsenliga pröfningsrätt så mycket mindre kan anses för nära trädd, som det ändock på Kongl. Majit ankommer att pröfva, huruvida Bill. till R. St.
Nådiga proposition rörande rolerings-verket i Jemtland, samt Kongl. Maj:t deremot icke kan antaga och gilla det af Rikets Ständer framställda förslag i detta ämne, såsom ledande till en nära nog upplösning af hela Jemtlands Fält-Jägare-Regemenle och således till en för Ri - 3o Bil. till R. St. Jast. Ombudtm. Emb. Ber. den 14 Jan. 1840. kels försvar vådlig minskning i den uti de norra orlerna indeldta, förut otillräckliga mili lär-styrka; sä har Kongl. Maj:t väl, å ena sidan, funnit att, vid sådant förhållande, häraf kan blifva en följd, alt roteringsbesväret återförsättes i dess före år 1827 ägande skick, så att Jemtlands Regemente uppsattes till dess ursprungliga styrka af 1,000 man; men då Kongl. Maj:t, å andra sidan, vili bereda de rolerings-skyldige all den lindring i deras besvärs utgörande, som med landets försvar är förenlig, och öfriga omständigheter för närvarande gifva vid handen, har Kongl. Maj:t i Nåder anbefallt Dess Befallningshafvande i Länet, alt höra Rotehållarne och öfriga vederbörande rolerings-skyldige, samt derefter till Kongl. Majit i underdånighet inberätta huruvida de, emot det att Regementet än vidare förbi ifver nedsatt till 800 man, vilja från 1836 års början fortfarande tillsvidare utgöra den genom Kongl. Brefvet den 21 November 1827, till bidrag i roteringen, bestämda vacance-afgiflen; i hvilken händelse det genom sistnämnda Nådiga Bref fastställda Inlerims-roterings-verk må fortfara att gälla intilldess en definitiv reglering, enligt af Kongl. Majit redan gillade grunder, kan, efter till Rikets Ständer aflåtande förnyad Proposition i ämnet, hinna verkställas: och skulle ej allenast det af Statsverket förut till roteringens understöd lemnade bidrag af 6,666
I händelse af ovilkorlig vägran att gå eden torde häktandet böra fortfara, tilldess dom i konkursen faller; och boets utredning får för sig gå med begagnande af de upplysningar om dess tillstånd, som under rättegången kunna vinnas. Edgången bör äga rum i gode männens närvaro, inför Rådstufvurätt och Hofrätt, så snart bouppteckningen inkommit, men inför Häradsrätt å näst derefter följande ting. De tillägg i Konkurslagen, som enligt dessa anmärkningar skulle blifva nödiga, synas mig vara följande: a) uti 13 § näst efter orden: »till fastighets bruk och drift nödiga äro.» Ilar egendomen blifvit genom laga tvång afträdd; dä simla gode männen om dess upptecknande utan allt dröjsmål, efter det de förordnade äro, besörja samt bouppteckningen till domaren genast ingifva. Vid upptecknandet skall gäldenären gä gode männen tillhanda med uppgifter om sina tillgångar och skulder; och varde han af gode männen kallad, att härtill inställa sig å den tid, de utsätta. Kommer han ej, eller vägrar han alt boets tillstånd så uppgifva, som han vill det med sin ed besanna; äge Rätten luta honom i häkte insättas, derifrån han må till bouppteckningsförrättningen hämtas. Nu tredskas lian ändock, och lemnar ej till uppteckningen nödiga uppgifter, eller har han rymt eller hållit sig undan och kan ej träffas; dä skola hans hustru, myndiga barn eller tjenstefolk, som kunskap om boet hafva, uppgifva egendomen; och varén skyldige, såsom i Kl kap. 6 § Handelsbalken stadgas, att bouppteckningen med ed styrka. Draga de sig undan; varde ock dem ålagdt att träda i häkte, såsom om gäldenären sjelf nu sagdt är. Ehvad boet varder af dem, som dertill skyldige äro, uppgifvet eller ej; gånge dock bouppteckning för sig, efter hvad eljest om boets tillstånd utrönas kan. — 104 — Gäldenär en eller den i hans ställe boet uppgifvit, skall i gode männens närvaro gä bouppteckningseden, inför Rådstufvurätt eller Hofrätt, sä snart bouppteckningen inkommit, men inför Häradsrätt ä nästa ting derefter.
Och det höfviska skämtets vingade pil, som blott kittlar till harmlöst skratt, hur flög det ej i rätt stund från dessa qvinnors läppar o c h skrattet sjelft klingade som det friskaste barnaskratt äfven i de äldres krets; del ljöd som upplifvande musik, o c h det var ej underligt, då det hade fromma barnahjertan till resonnansbotten, Du goda, hjertliga skratt från allvarliga qvinnors läppar, du är en verklig läkedom mot många af tidens sjelfskapade småkrämpor o c h löjligt högtidliga fånigheter! Våra tårar spara vi åt den verkliga nöden, den andliga som den jordiska, der den möter oss; men äfven der skall en stråle af den äkta lifsglädjen verka mera godt än alla våra tårar. Ty, buren af kärleken, skall denna glädje tränga till härjade menniskohjertan o c h locka fram spirande grodd till nytt lifshopp, samt lifvade, domnade krafter till ny och friskare verksamhet. Glädje, härliga Guds gåfva, hur har du ej blifvit misskänd, besudlad o c h misshandlad, så alt man knappast mera kan se en skymt af dina ädla, rena drag! Må det lyckas oss qvinnor att rena dig från lättfärdighetens smink liksom från den botgöringsaska, som en falsk gudlighet strött öfver ditt hufvud! Då skall verlden förstå och känna, hvad det vill säga att vara glad i Gud, o c h den skall i jublande fröjd prisa all glädjes gifvare. Namn och adress torde alltid noga anglfvas, och kan fullkomlig diskretion från redaktionens sida påräknas. Några drag af Ernst Ahlgren. (Slut fr. föreg. n:r.) Frihetslänatiker var hon men aldrig enstöring — hade ingen lust att draga sig undau i ensamhet-, sig sjelf nog. Hon skrifver: » Det der kälkborgerliga familjelifvet, att sitta hvarandra inpå näsan och att ha rätt att tråka ut hvarandra efter behag, det är mig förhatligt, det käns som band; då knyter jag mina händer, samlar alla mina krafter och sliter dem.