Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom dess verkställande på samma ställe och på enahanda sätt, som verkliga brottslingar bestraffas för svårare öfverlrädeiser af samhällets lagar, samt af den offentlighet densamma derigenom erhölle, skulle den lätt;.kunna förlora denna sin karakter och i uppfattningen förvexlas med de straff, som för gröfre brott ädömas. En extrajudiciel bestraffning, som ofta måste ifrågakomma för ringa förseelser, kunde derigenom blifva ansedd hård och orättvis, på samma gång det vore att befara att, till följd af det lika straffsättet, afskyn för verkliga Iagöfverträdelser förminskades; och säkert skulle, vid sådant förhållande mången befälhafvare hellre, til! men för krigstukten, lemna en begången förseelse onäpst, än han befordrade den felande till en bestraffning, af hvilken han fruktade sådana följder, som här blifvit antydda. Att emellertid det hinder, som nu vid de indelta regementena möter för arreststraffs verkställande, blifver undanröjdt, anser dock Kommittéen vara i hög grad af behofvet päkalladt; och då, enligt Kommittéens ofvan yttrade åsigt, sådant ej utan stora olägenheter låter sig göra genom de allmänna täugelsernas begagnande för dylika straff, torde någon annan utväg för ändamålet ej finnas, än att särskilda miiitär-arrester för dessa regementen inrättas, och Kommittéen får derföre i underdånighet tillstyrka nådigt bifall till det förslag i sådan syftning, som, enligt hvad af Kommittéen tillgängliga handlingar inhemtas, redan förut är Eders Kongl. Maj-.ts nådiga pröfning understäldt. Häraf synes att Kommittéen väl ansett att under vissa förhållanden, såsom under marscher och tåg, om skeppsbord, dä hinder mötte för annan bestraffnings verkställande, prygeloch daggstraffen borde qvarstå, men derjemte fästat uppmärksamheten på den omständighet att, så vida dessa straffs användande må kunna behörigen inskränkas, militärarrester mäste för indelta arméen inrättas, der extrajudiciel bestraffning för mindre förseelser kunde verkställas.
Under skydd af en äldre, erfaren kvinna, som är glad med de glada, erfaren och kunnig i det som rör resan, trakten och allmänna förhållningsregler, kan man alltid vinna mycket af en turistfärd, men däremot sällan om endast unga damer — kanske med något oförstånd och tanklöshet — ge sig ut på fotturer. Som hustru till en ifrig sportsman och van bergvandrare prisar jag sådant sällskap framför allt. Har man tillfälle att få följa en manlig släkting och erfaren turist, så bidrager detta till stor vinning för båda parterna. Ett turistsällskap af en herre och tre damer, eller två herrar och två damer, kan alltid vänta att finna tak öfver hufvudet. Mot större sällskaper ser säterjäntan med bekymrad min, helst då » saisonen » är inne och ett antal främmande kanske redan börjat anställa en babylonisk förvirring i den lilla stugan. Turisthyddorna äro ej heller beräknade för hela myggsvärmar. Resekostnaderna torde kunna beräknas till 3 — 4 kr. för marschdag. Baedekers måtto fr. 17 århundradet är än i dag ett litet » guldkorn. » » Wer reisen will, der schweig ' fein still, Geh ' steten Schritt, nehm ' nicht viel mit, Tret ' an am fruhen Morgen, und lasse heim die Sorgen. » * Kanske undrar den ärade läsarinnan öfver den anbefallda tystlåtenheten, men vi må besinna, att Baedeker främst talar till sina landsmän. Om ni någonsin tillbragt en afton i Kjöbenhavns Tivoli, så har ni sett glada, nöjda ansikten rundt omkring, men tyst och stilla rör sig den böljande mängden under de tusen brokiga ljusen. Det är » Kongebyens barn »! Men — där står en grupp ifrigt gestikulerande, högröstade människor. Gå dit, och ett ordsvall af » herrlich, wunderschön, zu reitzend » m. m. brusar för örat — man känner sig obehagligt berörd och vänder sig bort för att lyssna till orkesterns toner, som tränga ut från konsertsalen. Det är Lumbyes fantasier, hvaraf ingen ton går oss miste. Ute som inne är allt idel öra. Se engelskan på konstsamlingar. Hon tiger och studerar noga det föremål, som väckt hennes intresse.
Lika med Herr Grefven anser jag ett så beskaffadt arbete icke till en början kunna behandlas af flere personer, utan torde första uppställningen böra uppdragas åt en enda sakkunnig inom BancoVerket, hvilken för detta magtpåliggande och mödosamma arbete borde på viss efter ompröfvande fastställd tid njuta ledighet från andra göro - of Banco Fullmligtige. Men då jag föreställer mig, att granskningen af det sålunda tillkomne Förslaget, hvilket, innan det öfverlemnas till Fullmägtige, lärer böra öfverses af en Committé, sammansatt af visse Bankens Tjenstemän, icke torde, efter en fullständig utarbetning af en skicklig person, medtaga större tid, än att Committerade, med det nit och den arbetsdrift, sorn vanligen utmärka Bankens Tjenstemän, innan nästa Riksmöte infaller, må kunna medhinna, att berörde granskning, oaktadt mängden af åliggande öfrige göromål, verkställa, så skiljer jag mig i så måtto från hvad Commissariatet i denna del tillstyrkt, att jag anser den ifrågasatte tjenstledigheten icke böra utsträckas till andre Ledamöter af Committéen, än såsom jag redan anfört till den , åt hvilken första utarbetningen af Förslaget blifvit uppdragen. Det enda giltiga skäl, som kunde anföras mot en ny Redaction af Banco-Författningarne, vore det, om Banken helt och hållet skulle omstöpas, och dess functioner och hela inrättning blifva andra än de nuvarande, i hvilken händelse det vore utan ändamål att samla och ordna Författningar, hvilka icke mera skulle blifva användbare, utan borde lemna ruin åt en efter förändrade förhållanden lämpad alldeles ny grundförfattning.
Tvål. Enar skiljaktigheten i värde å tvål hufvudsakligen är beroende på dess egenskap att vara parfymerad eller icke, torde i rubriken »parfymerad och savonetter» orden »och savonetter» böra uteslutas, hvarjemte införselstullen, som nu motsvarar 33 l/3 procent å värdet, lärer böra nedsättas från 16 till 12 sk. skålpundet, men deremot å rubriken »sämre slag», hvarå värdet skäligen kan antagas till 12 sk. skålpundet, bibehållas vid 3 sk. 'tigvirke, Sedan för ohäcklad hampa föreslagits tullfrihet vid införsel, synes införselsaf nV11- giften å nytt tågvirke kunna från 36 till 24 sk. lispundet nedsättas. Ur. Då nuvarande tullvärde å ej specificerade delar af ur, 40 r:dr skålpundet, vida öfverstiger det verkliga, hvilket i medeltal icke lärer utgöra mer än 20 r:dr, föreslås nedsättning af införselstullen i samma förhållande, nemligen från 2 till 1 r:dr. Visitkort. Vadd. Vekar. Verktyg, ej specificerade. Vin, alla slag. Vindrufvor. Vinsten. Väfnader. (50 Kongl. Majda Nåd. Skrifvelse, N:o 49. Rubriken visitkort synes lämpligen kunn:i ur texten utgå och hänvisning för denna artikel i stället meddelas i noten till papper, färgadt, pressadf, tryckt, figureradt, försilfradt eller förgyldt, på sätt i Norrige äger rum. Då på den senare tiden silkesvadd alls icke utgjort föremål för införsel, synes särskilt tullbestämmelse för det slaget icke erfordras, utan, derest import deraf ifi agakommer, förtullningen kunna verkställas efter den i tarifen sist förekommande rubrik för ospecificerade varor. Bomullsvadd åter torde, med införselsafgiftens bestämmande till 25 procent af nuvarande tull värd e 24 sk. eller till 6 sk. skålpundet, lämpligen böra flyttas under bokstafven B.
Di Vid föredragning af ett från Ridderskapet och Adeln inkommet Protocolis-Utdrag, af den 2^ dennes, innehållande inbjudning tili Med-Stånden att sig förena uti trenne beslut, hvilka Ridderskapet och Adeln fattat vid pröfningen af Banco-Utskottets, under N:o 8a, afgitna Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets, Under N:ris 48, 49, 50, 51, 52 och 53, förut meddelade Betänkanden, hvaruti grunder för Bankens Lånerörelse, efter dess serskilda Utgreningat för tiderymden intill nästa Riksdag, af Utskottet blifvit föreslagne} fann Preste-Ståndet för godt att den gjorda inbjudningen antsga. S. D. Bifölls, vid förnyad föredragning, Stats-, Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande, N:o 18» i anledning af Kongl. Maj:ts till Utskotten remitterade Nådiga Proposition, af dell 6 sistlidne Mars, angående förändring och tillägg i Ansvarighets-Lagarne för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken och Riksgälds-Contoiret, samt Directeureme vid Låne-Contoiren i Götheborg och Malmö. S. D. Föredrogs å nyo Och bifölls StatsSamt Oeconornie-Utskottens Betänkande, N:a Bill. till R.-St. Prat. 1828 och 182g, g Sami» 3 Bandi lista Haft. iS i38 'Pr o t. Utdrag don 3o Nov. 1829» 106, i anledning af yrkadt upphäfvande af denf vid fördelning af Utmarken pä Oland, samma Utmark äsatta ränta. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D.
Nuvarande anslaget 125,500: Tillkommer: Förhöjning, se Tab. Litt. Agronomer och deras Elever: Nuvarande anslaget 19,650: Tillkommer: Förhöjning, se Tab. Litt. Befrämjande i allmänhet af Jordbruk och Landtmannanäringar: Nuvarande anslaget 27,600: Tillkommer: Förhöjning, se Tah. Litt. D 4,500: — Hästafvelns förbättrande Transpor Expedi Hons-Utskottets Förslag lill underd. Skrijeelse A :o 161. 83 Sp an m ål. Indelta Kantor, enligt markeIndelt på förslag. Oindelt. Summa I gång på tö slag. pMått. Värde å 2 | R:dr kubikfoten. j Mått. Värde förslagsvis ä 2 R:dr kub.-fot. Riksmynt. R:dr Ö. R:dr ö. kub.-fot. k:r R:dr ö. kub.-fot. k:r R:dr Ö. Skrifvelse N:n 161. Transport Undervisningsanstalter för Slöjderne: Nuvarande anslaget 128,150: Tillkommer; Förhöjning, se Tab. Litt. D 3,000: — Befrämjande i allmänhet af Slöjderne Undervisningsanstalter för Handel och Sjöfart: Nuvarande anslaget 30,100: —- Tillkommer: Förhöjning, se Tab. Litt. D 3,538: 7o. Befrämjande i allmänhet af Handel och Sjöfart Undervisningsanstalter för Bergsbruket Befrämjande i allmänhet af Bergsbruket Fiskerinäringens understöd k-gr | Diverse Anslag: Utflyttningshjelp efter laga Skiften, Förslagsanslag Odlingshjelp m. m. för Krononybyggare, Förslagsanslag Jordförluster genom Kanaloch Väganläggningar, Förslagsanslag: Penningar: såsom i 1858 års Riksstat 2,700: — Indelta Räntor: d:o d:o d:o 3,689: 23.
Något beslut i anledning häraf har icke blifvit meddeladt; men, sedan Rikets Ständers uppmärksamhet af deras år 1843 församlade Revisorer blifvit fästad å berörde förslag, hafva de uti underdånig skrifvelse af den 18 April 1845, som till Comiterade är vorden i Nåder remitterad, anhållit, att, på det fullständig ledning måtte vinnas för bedömande af den åsyftade förändringens verkstälbarhet och ändamålsenlighet, StatsContoret kunde erhålla Nådigt uppdrag, att, jemte det nu brukliga bokföringssättet tills vidare oförändradt iakttages, i enlighet med ofvanberörde förslag och med den förenkling i öfrigt, som pröfvas tjenlig, låta uppgöra dels ett omslut af RiksHufvudBoken för år 1842 och dels, jemte 1843 års, en serskild RiksHufvudBok för samma är enligt det nya förslaget, hvilka Räkenskaper, så snart de hunnit fullbordas, skulle öfverlemnas till Rikets Ständers näst derefter sammanträdande Revisorer, hvilka såmedelst blefvo i tillfälle att, i afseende å användbarheten och nyttan af ifrågavarande nya bokföringssätt, till Rikets Ständer afgifva yttrande. Emedlertid och i anledning af Rikets Ständers år 1841 församlade Revisorers gjorda framställning, om ett tidigare afslutande af LandsBöckerne i ändamål, att desamma, till vinnande af enhet och öfverensstämmelse emellan dem och RiksHufvudBoken, måtte kunna begagnas vid RiksBokslutet i stället lör de serskilda sammandrag, som nu i RiksBokslutsContoret öfver de overificerade dupletterne af SpecialRäkningarne uppgöras, hade Kongl. Maj:t, uti Nådigt Bref af den 6 April 1842, anbefalt StatsContoret och KammarRätten att öfver berörde framställning, efter LänsStyrelsernes hörande, underdånigt utlåtande afgifva.
Monsieur de Châtillon, mörk som en broncestaty, höll redan på sin häst vid vagnsdörren, och abbéen och Valentine — med ett kolossalt knyte, som hon icke på vilkor kunde öfvertalas att lemna ifrån sig, tätt tryckt i famnen — sutto redan i den gamla berlinaren, men Mademoiselle de La Feuillade stod ännu gråtande på trappan med armarne om sin gudmoders hals och hörde på hennes sista naiva och pedantiska förmaningar. Hon hade hållit sig tappert ända tills nu; ja, hon hade varit nästan vild af glädje, medan hon i natt plockade fram sina saker och hjelpte pigan att packa, men nu — nu kom plötsligt skilsmessans tragiska allvar öfver henne (och i dessa tider voro alla skilsmessor tragiska!) Hon grät högt och okonstladt. — Bed Maria för mig, allesammans! hon sträckte sina händer ut till de begge fröknarne de Kergoran. Om freden ännu varar till sommaren, skall jag be Madame de Châteauneuf följa mig hit. Damerna gräto allesammans, snyftade, snöto sig och ropade högt. Abbéen frös om fötterna och började stampa inne i vagnen, Jeanot gned sina ögon uppe på bocken och vaggade snyftande fram och tillbaka, så att hårpungen svängde; det oroliga, hoppande ljuset från lyktorna skrämde hästarne, som skrapade med hofvarne mot den frusna marken och vrenskades. Blott Monsieur de Châtillon höll orörlig och tålig på sin höga häst vid den ena vagnsdörren. Ändtligen kom Edmée i karossen. Hon höll näsduken för ögonen och föll storgråtande med hufvudet mot Valentines knä, medan de raskt körde från gården. Hon hörde, hur det dånade öfver vindbron. — Valentine, käraste lilla Valentine! Hon kröp ihop vid den robusta pigans bröst. Abbéen sade ingenting. Han böjde sig ut genom vagnsfönstret och viftade med handen en helsning till de fyra damerna på trappan. I ljuset af de svingande lyktorna sågo de vagnen med Edmée försvinna.
Aftonklockans toner hade nyss förklingat, då en liten trupp marscherade fram längs åns södra strand. Det syntes tydligt, att det icke var reguliera trupper. Kanske att det var fångar. "Der ha vi bönderna", utropade Jussi så högt, att alla kunde höra det "Jag är säker på det." Ett sorl af förvåning genomlopp soldathopen, ty hvar och en kunde nu öfvertyga sig om riktigheten af den unge soldatens utsago. Med Ollola i spetsen tågade Siikajokibönderna fram till officerarnes bivuak. De förde med sig tio fångar, deribland en officer. Denne blef väl mottagen och under bevakning afförd till högqvarteret. "Ryssen är oss i hälarne", ropade Ollola. "Det känna vi nog till", svarade en starkt byggd nyländsk jägare. "Ja, Gud låte honom bara komma inom skotthåll", inföll en björneborgare med stridslysten min, "nog ska vi märka honom." "Nu till Pekka Pirrtiainen", fortfor Ollola. "Det är en förrädare och förtjenar derför en sådans öde. Framåt, kamrater!" "Till Pekka, till landsförrädaren Pirrtiainen!" ropade soldaterna och bönderna om hvarandra, och öfver det döfvande larmet förnams tydligt detta utrop: "Tänd eld på den skurkens näste! Det förtjenar ej bättre öde." "Ja, till Pekka!" ropade alla om hvarandra, "och låtom oss först som sist bränna upp den skurken." När den stora massan blir retad, är den fruktansvärd i sin vrede; den skyr inga hinder för att nå sitt mål; den är oemotståndlig likasom hafvets våg, som bryter öfver det redlösa fartyget. Pekka Pirrtiainen var, såsom förut blifvit nämdt, mycket hatad af befolkningen, icke blott i Siikajoki, utan äfven i närgränsande socknar, och det för sin ryssvänlighets skull. Och det var naturligt, att i denna tid, då hvarje redlig finne med gladt sinne offrade lif och blod för fädernejordens befrielse, ett förräderi, sådant som Pirrtiainens, icke skulle förblifva ostraffadt.
Mina sympatier för detta land äro ännu långt varmare än i början, och jag känner som en lycka att åtminstone hafva lefvat der några månader ... Arma Italien, skall en morgonrodnad uppgå, som belyser andra förhållanden? Skall frihetens fulla solsken en gång strömma ned öfver ett ur sina fjettrar löst folk? Skola höga hjeltar åter trampa din jord och främmande legoknektar icke mera finna rum? Framtiden är den Sibylla som gifver svaret. Paris med sitt glänsande, brusande lif ligger åter för mina ögon. Mitt rum hos den svenska familjen hade just jemt hunnit att bli ledigt. Vännen Blanche, som några månader vistats i Paris, hade dagarne förut återvändt till Sverge, men qvarlemnat åt mig en biljett till bal hos presidenten. Denna biljett får ligga orörd. Trött efter resan, skulle det icke alls roa mig att öfvertänka hvilka småsaker, som fordras för en noggrannare toalett. Jag skyndade i stället att söka upp min bekantskap från Palais Royal och var nog lycklig att träffa ut för den helt oväntade händelsen att se en liten fantasi förvandlad i verklighet. Mamsell Luisannes påräknade giftermål hade jag icke just ansett som någon trosartikel, men jag fann henne dock, efter den i hennes förra bostad qvarlemnade adressen, såsom den täcka madame Rouget med den beskedligaste man, färdig att säga ja till alla hennes små anspråkslösa, men lifliga förslager. Som det var söndag, hade hon fullkomligt tid att vara värdinna, och man kan ej vara mera älskvärd, välvillig och gästfri. Hon hade dessutom, jemte madametiteln, lagt sig till en viss ärbar värdighet, som såg helt näpen och ståtlig ut, men hvilken dock för ingen del hindrade hennes glädtighet. Sedan hon tio gånger förklarat att det var henne omöjligt att förstå huru någon resande vore i stånd att föredraga Italien framför Frankrike, utbrast hon slutligen: – Nå, men ni frågar icke efter Poliveau ... Genera er icke för min man: han känner allt det der och vet att jag aldrig kan bli honom otrogen. – Ja, min herre, tillade Louisannes okonstlade make, jag och min hustru hysa ett odeladt förtroende till hvarandra. Vi äro ett, helt och hållet.
Dä Herr 1llr;erkjelm i följd häraf cmsäg Presterstapets Privilegier och KyrkoLagen icke innefatta nägot hinder för ifrägawarande ämnes företagande till öfwcrläggNing, trodde han sig likwäl uti sitt hufwudsakeliga yttrande deröfwer böra a/wika ifrän hwad det i samma ämne afgifne Memorial söresiär i affeende pä anwändandet af BistoppsÄmbetets inkom - 436 Den 7 November. komster under varancé tiden, och för sin del tillstyr-, ka att desamma mätte warda anwände till en fond, som kemnade Konungen tillgängar och medel, att der» med uti deras stora tyngder lindra de Skattdragande, hwilka under egna behof swärast trycktes af desie tyngder. Herr liZerlrselm hoppades af det Högwördige P:esteSkandels oegennytta och patriotisme, att det ej, i stöd af förmente Privilegier, skulle undandraga sig att medwerka till detta skora ändamål, vch derigenom betaga en mild Konung ett önskadt tillfälle att genom Mildrandet af den betrycktes och uödstäldes lidande, obehindradt fa följa sitt milda Hjertås käraste önskningar. Riksdags Zullmägtigen fobian Lrsson frän Uppland an,ag ,lg, i anledning af Herr Biskoppen Doctor linZllaäii här ofwan omförmälte anförande, böra erindra, att werkan af Privilegier more inskränkt till Jnnehafwarens lifstid; men icke kunde äga rum efter desi död; och förklarade derjemte sig uti motionen angående BiskoppsÄmbetens ledighällande wid yppade vacancer, wilja medgifwa undantag, i afseende pä ÄrkeBiskopp-Ämbetet, hwilket, under skyldigheten af en allman tillsyn öfwer Swensta Kyrkan och samteliga Stiften, kunde ifrän den förestagne Löne-indragningen frikallas. Herr Lagman Silfversparre yttrade sig:
"Den fråga, som genom Kongl. Majits Nådiga Skrifvelse till Siats-Utskottet om anslag å Extra Stats-regleringen till adjunetions-arfvoden i Svea och Götha IIof-Rätt blifvit väckt, kan, enligt min öfvertygelse, icke belragtas såsom samma fråga med den om anslag å ordinarie stat till löner för ldof-Rätts-Råd och Assessorer i Kongl. Hof-Rätterna. Rikets Ständers afslag å Kongl. Majlis Nådiga Proposition, rörande dessas ordinarie löner, kan väl icke ovilkorligt tolkas så, som hade Ständerna derigenom underkänt behof vet af tillökade ledamotsplatser, eller af ärendenas handläggning genom tillökad personal. Jag kan icke annat finna, än att detta behof är ganska klart ådagalagdt; och jag förmodar, alt den åberopade vägran af anslag till nya löner för ordinarie ledamöter i Hof-Rätten måtte härleda sig från någon föreställning om möjligheten att genom sådana ordinarie ledamöters tillförordnande, man skulle lägga hinder för någon önskad förändrad organisation af HofRätterne, om hvilken jag icke kan fälla något omdöme. Det vore alt beklaga, oni, genom saknad tillgång för de nu ifrågasatte adjunctions-arfvoden, Hof-Rätlernes göromål fördröjdes, och blefvo efterliggande, lill den rättsökande allmänhetens stora skada. Kongl. Majit har, genom den Nådiga Skrifvelsen, rörande anslag till adjunetions-arfvoden, velat afvända dessa för allmänheten vådliga följder; och jag anser denna Kongl. Majlis Bill. till R. S'.. Nådiga framställning icke kunna tillbakavisas, på sätt i detta Utlåtande skett, genom en, så vidt jag förmår fatta, icke med verkliga förhållandet enlig uppgift, att frågan redan blifvit af Rikets Ständer pröfvad." STOCKHOLM, Euiéns och Granbergs Tryckeri, i 841. Stats-Utskotlets Memorialj N.o 4~>4' 1 N:o 454. Arik. till Exp. Utsk. den 4 Marsj kl. to f. m. Memorial, angående de i Regerings-Formens 63 §. jöreskrifna Creditiv-summors belopp.
Att upläsa siffer-kalkyler tjenar sällan till något, då desse tarfva en närmare granskning för att upfattas — jag vill derföre inskränka mig, att blott erindra, det Filial-bank, upslälld på sätt jag föreslagit skulle gifva Riks-banken 3| proc., samt aktie-egare 7J proc. å insatte medel. Under sådane förhållanden synes mig detta vara lättaste och säkraste sättet att göra Riks-bankens medel fruktbara, dock inom den proportion, som behöfves för rörelsen och kan, med Bankens upfyllande af sine förbindelser förenas. Sålunda skulle icke FilialBanker bildas på en gång öfver hela landet utan successive. På grund, af hvad jag anfört yrkar jag fortfarande återremiss af betänk. i sin helhet och hemställer om icke R. o. Ad. skulle vilja, på Hr Frih. o. Landtm:s propos. uttrycka sitt gillande eller ogillande af principerne, hvarigenom saken snarare skulle vara afgjord. Hr Lagerhjelm, Pehr: På grund af de skäl, hvilka dels innehållas uti de uplästa reservationerne och dels blifvit af talare här framställda, kan jag icke tillstyrka bifall till Utsk:s förslag. Att lemna ärendet helt och hållet ovidrördt, vågar jag icke heller. Det synes mig temmeligen klart, att Privat-bankerne gå emot en betydelsefull period; måhända fullkomlig uplösning inom några år. Det allmänna tänkesättet tyckes vara stadgadt derutinnan, att raan icke vill deras fortvaro, men allmänna rörelsen synes äfven fordra, att ett kapital måste sättas i stället för det, som med Privat-bankernes uphörande drages ur rörelsen. Pä förhand kan man icke känna be - 164 Den 21 Juni. hofvets vidd, men det synes mig naturligt, att man i tid är betänkt på ett sådant förhållande, och jag måste derföre gilla hvarje åtgärd, som är grundad på ett sådant framlida förutseende. Det måste således vara nödvändigt, att Bank-inrättningar lemnäs penningar till betydligt lägre ränta än som vid utlåningen från samme Banker kan erhållas. Vore