Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom af ofvanintagna redogörelse för frågans behandling hos Riks-stånden inhemtas, hafva meningarne inom de tre Stånd, som återremitterat ärendet, nästan utan undantag uttalat sig för beviljandet af löne-förhöjning åt embetsoch tjenstemännen äfven för sistförflutna år; och vid sådant förhållande är Utskottet pligtigt, alt, med frånträdande af sitt förut afgifna yttrande, framställa nytt förslag i ämnet, i möjligaste mån öfverensstämmande med de åsigter, som inom nämnda tre Riksstånd gjort sig gällande. Härvid har Utskottet först tagit i öfvervägande, om vid bestämmande af den ifrågakomna löne-förhöjningen antingen de gamla eller de nya aflönings-staterna må för beräkningen läggas till grund, för alt derefter pröfva, til! hvad belopp förhöjningen, med afseende å så väl behofvet deraf, som de befintliga tillgångarne, skäligen bör fastställas samt vidare föreslå, under hvilken form medlen må anvisas. I förstnämnda afseende förekommer, att den löne-förhöjning för embetsoch tjenstemännen i allmänhet, hvilken för nu ingående statsreglerings-period är af Rikets Ständer beviljad, icke blifvit bestämd efter ett visst förhållande till de å gamla staten uppförda lönerna, utan att deremot en ny och jemnare, ehuru blott provisorisk, reglering af dessa löner egt rum. I öfverensstämmelse härmed anser Utskottet icke heller lämpligt, att i förevarande fall de gamla lönerna läggas till grund för förhöjningens bestämmande, helst derigenom skulle inträffa, att den tjensteman, hvilkens aflöning vid den nya regleringen ansetts behöfva endast i ringa mån förhöjas, blefve vida bättre lottad, än den, hvilkens löne-förmåner varit sä ringa, att en betydligare förhöjning deraf funnits vara af nöden.
Att, utom nyssnämnde omständighet,.! hvilken Hr v. Qvanten delade lika åsigt med Hr Cederschöld, Utskottet icke upplyst huruvida den för Silfveruppköp påräknade En million Ridr eller Creditivsumman verkligen kunde Utgå. Enligt till Utskottet ankomna Protocolls-Utdrag bar Utskottets ofvanberörde Betänkande N:o 208 blifvit bifallet af Högv. PresteStåndet och af Vällofl. BorgareStåndet d. i4 sisth Augusti samt af Hederv. BondeStåndet'd. 17 i samma månad. — Af sådan anledning och med tillämpning af 69 §. Riksdagsordningen anser Utskottet de i j, 2, 3, 7:de och 8:de punkterna gjorda anmärkningar icke föranleda till något ytterli - Betänkanden, N:o 280. 389 gare yttrande. Deremot och då de öfriga anniärkningspunkterna egentligast afse en fullständigare utredning af vissa uppgifna förhållanden, får Utskottet, upplysningsvis, vördsamt anföra följande. Hvad först angår de år 1826 verkställda försäljningar af Magasinslnrättningens Spamnålsbeliållningar, så liar Utskottet grundat sitt derom i förra Betänkandet gifna omdöme på en med fullständighet och noggranhet verkställd undersökning. Men Utskottet har ansett hvarken lämpligt eller nödigt att bilägga de uppgjorda utredningarne, såsom varande af mycken vidlyftighet, och blott ämnade att lemna Utskottet en erforderlig öfversigt af denna del af förvaltningen och derigenom sätta Utskottet i tillfälle att deröfver fälla ett bestämdt omdöme. Genom jemförelsen emellan försäljningsprisen, de i orten vid försäljningstillfället gängse samt det fastställda Markegångspriset i hvarje Län, har Utskottet kommit till det i förra Betänkandet pag. 323 uppgifna resultat. Beträffande åter de nu serskildt utmärkte försäljningarne i Westmanland, Skåne och Skaraborgs
I fall Borgare-Ståndet icke skulle vilja frånträda denna sin särskilda mening och antaga Utskottets af de öfriga Stånden godkända förslag, föranledcs följande omröstning: 5:o. Den, som bifaller Utskottets af tre Stånd godkända förslag, att för Klorkalk bestämmes en införselstull af 2 öre per Skålpund, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Kreatur. Kött. 12 BevillningsUtskottets Utlåtande N:o 28. Vinner Nej, kommer, i enlighet med Borgare-Ståndets beslut, artikeln Klorkalk att blifva vid införsel tullfri. För Kreatur, alla slag, hade Utskottet, i enlighet med nu gällande bestämmelse, föreslagit tullfrihet vid införsel. Detta förslag har blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden bifallet, hvaremot Bonde-Ståndet beslutat åsättande af särskilda införselstullar till följande belopp, nemligen: för ”Hästkreatur” 10 ll:dr, Oxar 4 R:dr, Kor och Ungboskap 2 R:dr, andra fyrfotade djur 1 R:dr per stycke; dock att Hingstar, Tjurar och Fargaltar borde vara vid införsel tullfria. Utskottet hemställer, att Bonde-Ståndet måtte frånträda detta sitt skiljaktiga beslut och instämma med de öfriga Stånden, samt föreslår, för annan händelse, följande omröstning: G:o. Den, som bifaller Utskottets af tre Stånd antagna förslag, att kreatur, alla slag, skola vara vid införsel tullfria, röstar Ja; Den det ei vill, röstar Ng; Vinner Nej, antagas för kreatur följande af Bonde-Ståndet beslutade införselstullar : Hästar, utom Hingstar 1 stycke 10 R:dr Oxar „ 4 Kor och Ungboskap „
När denna hufvudtilel i SlatsUtsk:s ulgifts-afdeln. genomgicks, gjordes hos Statskont. visserligen förfrågningar och undersökningar om dessa förhållanden utan att det ledde lill annat resultat, än att, om utrönas skulle hvaruti differencen bestod, blefve en korrespondence med auktoriteterne i landsorterna nödvändig. Då man vet huru vid en sådan skriftvexling tillgår, att K. Bef:h:de skola infordra Kronofogdarnes och stundom Häradsskrifvarnes utlåtrn, innan de förstnämnde kunna svara Stats-kont., ansåg Ulsk. en alltför lång tid blifva erforderlig, innan man deraf kunde afvakta något säkert resultat; hvartill kommo att om de från landsorten ingångna uplysningarne icke helt och hållet öfverensslämde med de anteckningar, som funnos i Statskont. och Kammar-colkm, måste skriftvexlingen förnyas. Utsk. som fann att det nuvar. förhållandet icke föranledde någon ökad Statsutgift eller oordning för öfrigt, _ansåg att man ej borde fästa sig härvid, enär dessutom den Statskommissarie, som med uplysningar i förefallande frågor går StatsUtsk. tillhanda, förbandt sig att frågan skulle genom Stats-kont:s försorg vid ett annat tillfälle blifva utredd. Skillnaden består deruti, ali Liggaren i Stats-kont. är uprättad efter verkliga förhållandet af de t:r spanmål, som äro anslagne för ecklesiastik-stalen och det belopp, som blifvit infördt på 8:de hufvudtiteln och som lill siffran skiljer sig på omkring 100 t:r, är lika med det, som af gammalt der blifvit upfördt. Delta ökar icke Statsutgiften utöfver hvad den bör vara; hufvudsaken är endast att räkenskapen bör rättas i fullkomlig öfverensstämmelse med rätta förhållandet, som äfven inträffar så snart en utredning deraf hunnit ske, så att på hvarje läns speciella Stat upföres hvad som der bör finnas.
Subalternofficerarnes löner hafva nu, liksom tillförene, icke kunnat bestämmas annor lunda, än såsom ersättning för kostnader i tjensten och ett bidrag till lefnadsbehofven. Under den större ledighet från tjenstegöromål och vid de yngre år, som Subalternofficerarne ega, kunna ock utvägar till biförtjenst lättare af dem uppsökas och användas samt således äfven tillräcklig lön i tjensten lättare af dem umbäras. De af kommitterade föreslagna lönerna äro för Underlöjtnant 500 Rdr, för andre Löjtnant 800 Rdr och för förste Löjtnant 1,000 Rdr, under hvilka belopp kommitlerade icke rimligen eller utan orättvisa kunnat nedgå, vid nödvändigheten att i någon nion förbättra det nu i obillig grad tillbakasätta suhalternhefälets lönevilkor. Förste och andre Adjutanterne hafva i ett, såsom komitéen åsyftat, riktigt förhållande sinsemellan och till det öfriga befälet, blifvit föreslagne, den förre 1,000 Rdrs och den senare 600 Rdrs egentlig lön, hvilka belopp jemväl innefatta en för dem nödvändig löneförbättring. 20. Den till utgångspunkt för underbefälets aflöningsstat antagna Fanjunkarelönen vid infanteriet har af kommitterade blifvit föreslagen till 800 Rdr. Då Fanjunkaren, enligt 1833 års aflöningsstat, är tilldelad lön emellan Fänrik och andre Löjtnant, har lian således nu blifvit uppflyttad till lika lön med den senare; ty af enahanda .skäl, som för Kompanichefs tillräckliga aflönande här ofvan blifvit anförda, bör, i kommitterades tanke, äfven Fanjunkaren, hvilken nästan aldrig kan påräkna vidare befordran, tilläggas en mot behofvet någorlunda svarande aflöning. Det nu föreslagna beloppet öfverstiger i någon mon hvad Fanjunkaren anses för det närvarande verkligen uppbära enligt tabellen öfver medellönerna. 21.
Kollegium att upprätta ocp till meberböranbeP efterrättelfe fungöra np förtecfning å be i tpparmafopeen odp Mebtcinal* taran upptagne gifter ocp anbra häftigt merfanbe mebel, mib pmilfaP förmariitg odp förfäljtiiitg ferffilta förjigtigpetPmått böra å apotpefen iafttagaP, famt att frambeleP i berörbe förtecfning göra be änbtittgar ocp tillägg, font af emfiänbigpeterna påfadaP. intalet ftprelfe fig tillbragit feban fifta Slifdbag. 89 3lntalet af erantinerabe b ani mor [fou i tibet uppgid år 1834 tiCC 4,397, af bmilfa iso moro bofatte i ©tcdljotm od; 1,267 i rifetö öfriga fiäber od) på lanböbpggben. 3 hufmubftaben blcfroo famina år 57 od) i 8unb 16 barnmor|fe Slitning od» bpggitabdplait till nptt SBarnbörbdfjud i l)ufmubftaben Ijafma blifmit af Sötigt. 9)laj:t jtabfäjtabe. ( Ér 1835 blefmo, utom reoaccinerabe, bmtlfad antal ide fumtat ' ' tyiHpnntgen. befiämbt nppgifmaö, 82,196 älbre od) pngre perfoiter meb framgång »an cinerabe, od) år 1834 96,324. Utom anbra belöningar, forn blifmit för i» ifa b t nit od» merffamljet för ffpbbsfopppmpningen ntbelabe, Ijafma 15 »accinatorer blifmit belönabe meb mebaljer. ©erffilta föreffrifter i affeenbe å ffpbbäfcpppmpningen i l)ufmuö
Jag förutser, att mot det forst af mig anförda skäl kan invändas, att Enskiftes* Förordningarne tillåtit hvad Utskotten nu såsom ändring i 12 Cap. 8 §. föreslagit, och att således det, som varit möjligt tillförne, äfven måste vara verkställbar hädanefter; men härvid torde göra tillfyllest erinra, att under den tid de åberopade Bil. till Lagoch Oecon.-Ulsk. Bet. N.o S. v Enskiftes-Förordningarne voro gällande, egde två olilia skiftes-sätt rum, och det blef således möjligt alt, sedan en delegare erhållit Enskiftes-utbrytning, verkställa Storskifte mellan öfrige delegare. Sedan nu mera, i följd af Kongl. Förordningen den 4 Maji 1827, blifvit stadgadt, att endast ett skiftes-sätt hädanefter må ega rum, och denna princip blifvit af Utskotten, som mig synes på ganska goda skäl, antagen, tror jag, att det står fast hvad jag anfört, att, då en delegare i Skifteslag erhåller laga skifte, kan ej undvikas, att skiftet öfvergår liela Skifteslagets Uti ofvanstående yttrande instämde Grefve Posse , Arviel; Grefve Oxenstjerna, E. J. G.; Friherre Ehrenborgh, Casper; Hr af Forsell, Carl; Herr Akrell, C.J.; Nils Pehrsson, från Nyköpings Län; samt Lars Larsson och Peter pehrsson från Calmare fjäli. af Herr Friherre Ehrenborgh, CasperWilhelm: För min del, kan jag icke gilla den grundsatts, som Utskotten antagit, att det skall vara en Skiftes-sökandes skyldighet att utflytta ur det Skifteslag, hvilket han tillhör. —Detta ovilkorliga stadgande inne - VI Bil. till Lagoch Oecon.-Utsk. Bet. N.o S. fattar, efter min mening, ett af de största hinder emot de stora och välgörande verkningar man af Skiftes-Stadgan liar anledning att vänta.
Detta har Den 26 Juni e. m. 239 varit ett bland Utsk:s skäl, men det finnes äfven ett annat och af Utsk:s ledamöter anfördt skäl, nemi. att det vore väl värdt en upoffring af 75,000 r:dr i och för försök, huru en jernväg om nägra mil kan bära sig i vårt land, då fråga är om transport af så tunga varor som de, hvilka skola forsslas å denne jernväg. De öfrige 150,000 r:dr ansåg Disk. icke såsom en upoffring, enär de skola utgå såsom lån och med ränta återgäldas. Sverige har icke någon jernväg med locomoliv af någon längd ännu, och derföre ansåg Utsk. lämpligt, att nu göra ett försök, för att erfara rättaste sättet för anläggandet af en jernväg inom vårt land i och för transporten af så tunga varor, som här äro i fråga, en erfarenhet, som synes mig högst angelägen alt vinna. Jag tillstyrker derföre bifall lill Utsk:s förslag, sådant det är. Någon tillökning i anslaget anser jag obehöflig, och när så är förhållandet, böra R. St. icke bevilja medel, som äro öfverflödiga. Frih. Cederström, Rud.: Meningarne inom orten rör:de lämpligaste sträckningen af ifrågavande kommunikationsled, äfvensom i afseende å sättet för dess utförande, lära vara ganska skiljaktiga. Man har dels önskat sträckningen åt Arboga i st. f. åt Orebro, dels äfven ansett kanal kunna ega i vissa hänseenden företrädet, framför jernväg i dessa nejder. Sådan meningssplittring är beklaglig; men jag hade blott önskat att StatsUtsk. gjort sig fullt reda för den erforderliga kostnaden i ena eller andra hänseendet. Nu befinnes att StatsUtsk. icke ansett sig böra tillstyrka, hvad, sora vid undersökning befunnits nödigt och i följd deraf blifvit hos R. St. begärdt. Det är således att befara, att, i trotts af Hr Wedbergs, den enskilde mannens, tanke i detta fall, medlen blifva, i händelse StatsUtsk:s utlåt, bifalles, antingen obegagnade eller otillräckliga.
Inom en halftimme var den trånga fjorden full af fiskarebåtar. Små garn utsattes och drogos fulla upp och — sålunda fiskades där många dagar igenom innan fjorden började tömmas. Mor utrustar Lofotfiskare. MAN har bakom sig jul och nyår, som man firat lika högtidligt som i Sverige med undantag af att matsedeln varit sämre och julotta icke förekommit. Ja, den gamla julottan! Ty här efter Nordlands kust seglar man icke gärna en lång väg till kyrkan, medan mörkret ligger öfver jorden som en svart päls, svarta skär icke synas i svart vatten och lömska stormar när som hälst kunna kasta sig utför en fjällsida och utan varning stjälpa allt seglande på fjorden. Mor i huset och pigorna ha sett med bäfvan helgens slut. Första delen af Januari är för dem — i Helgeland, Nordland och Tromsö amt — den sträfsammaste tiden på hela året. Far och hans folk skola utrustas för det kommande stora torskfisket i Lofoten. I midten af Januari skall allt vara färdigt. I bästa fall böra de då vara stationerade i sitt vær. Den 16 Januari börjar torskfisket enligt Lofotlagen. Då äro alla för fisketiden tillförordnade läkare, telegrafister, uppsyningsmän, domare, polismän, länsmän o. s. v. stationerade på sina platser och alla gå i spänning. Skall fisket bli bra? Skall torsken bli fet eller mager? Är det lina eller garn, som blir mest vinstgifvande? Vestlofoten eller Östlofoten? Prisen? Blir lefvern fet? Måtte det bli bra väder! Gud nåde oss för de kalla ostanvindarne, fjällvindarne, de torskfördrifvande vindarne! De första dagarne i Januari, kanske redan i jul kommer ett telegram till tidningarna, det intressantaste och mest efterlängtade telegram. Det handlar om den första torsken. Nyheten kommer från Röst, den yttersta ön i Lofoten, brottslingarnes och lagfiendernas afsides liggande ö, strandningarnes och vrakplundringarnes ö med en arkipelag af farliga små öar och skär omkring sig. I år är torsken mycket mager! Man skall således minnas om 1895 års torskfiske, att garnmännen klagat medan linmännen varit belåtna.
Att åter tax. ra behållen förmögenhet, utan afseende på inkomsten deraf, hvilket i flera fall har företräde framför blott den synbara egendosnens skattläggning, träffar ju lika den Capitalist, som för ett capital af t. ex. 100,000 R:dr får hos privat man 6000 R:drs renta, emot den, som för ett lika capital i Disconten, får flera gånger den summan, med flera klara be - Den 29 Mars. 219 vis. Det obehagliga af en bouppteckning medan man lefver har dessutom många andra olägenheter, hvilka försvinna vid egna uppgifter eller andras bedömmande om eris ärliga inkomst, som blott röjer hvad det året är förtjent, och hvilket, om än mycket elier litet, ej kan blifva någon säker grund, att der. efter bedömma den persons rikedom eller fattigdom , då hvar tänkande vet, att den som äger handels-, fabrikseller annan rörelse, kan det ena året förtjena flera hundrade procent mera än ett annat, att en med ett litet eller intet eget capital kan på lofligt sätt förvärfva en större summa, än någon annan med ett ganska ansenligt. En uppgift af förmögenhet skadar ej allenast den gången derigenom , att man ofta ådrager sig antingen afund eller misscredit ; den blir tillika en oriktig måttstock för efterföljande taxeringar, som då torde komma att gälla ännu flera procent, ehuru förmögenheten igenom inträffade plyckhändelser kan hafva blifvit mycket för. minskad, hvaremot följden af en högre inkomsts uppgifvande för ett år ej kan medföra större förlust, än den deraf stadgade och utgående procenten, och har man lika rättighet, som tillfälle, ett annat år att slippa med mindre, om inkomsten då blifvit förminskad. Att förhöja tull och accis, att belägga varor med hög consumtions afgift, är blott med billigheten förenligt, i anseende till vissa umbärliga saker, hvilkas pris derigenom upp. ptegras, men vore högst orättvist emot dep 220 Dea 29 Mars. fattiga, i anseende till alla lifvets förnödenheter.
Jag anför detta blott i förbigående såsom ett prof, huru Lagar stiftas, eller åtminstone på den uppmärksamhet, hvarmed Ridderskapet och Adeln vid förutgångne Piiksdagar följt de hemliga operationerne att binda deras liander. i8a3 kändes åter behof att ändra RiddarliusOrdningen och ett nytt förslag dertill antogs af Ridderskapet och Adeln enhälligt, och öfverlemnades till Kongl. Majit, för att erhålla sanction. Jag ber Eder, mine Herrar! nu vara uppmärksamme på, huru följderne af Ridderskapets och Adelns liknöjdhet vid förra Riksdagarne börjar utveckla sig. Kongl. Maj:t lät i Nådig skrifvelse till LandtMarskälken tillkännagifva, att Kongl. Majit, i anseende till Riksdagens då förestående nära slut, icke haft tillfälle alt förslaget i hela dess vidd granska, hvadan en del af förslagets §§. blifvit gillade, mea icke de öfrige; slutande sig den io6 Den 18 November f. m. Nådiga skrifvelsen med följande ord: "Hvad ”de öfrige förslagen till förändring i nu ”gällande Riddarhusordning vidkommer, ”så håfve Vi af ofvan anförde skäl (brist ”på tillfälle välförståendes) dem icke för ”närvarande kunnat antaga.” Att med meningen i denna Nådiga Skrifvelse, som icke kunde af Ridderskapet och Adeln annorlunda fattas, än att de hade att förvänta en annan ytterligare granskning och derpå följande möjlig stadfästelse af det ovidrörda af förslaget, sammanhålla orden och meningen i en, samma dag den 18 Dec. 1823 af Kongl. Maj:t vidtagen Nådig åtgärd, nemi. att ovilkorligen stadfästa det stympade Förslaget, såsom en i laga ordning tillkommen Lag och under nyttjande af det uttryck på Ridderskapet och Adelns underdåniga anhållan, — är icke för närvarande mitt syfte. Jag ville blott visa, att Ridderskapet och Adeln, som den 20 derpåföljde
Då den i nåder förbehållna återbetalningen uteblef, anmodade Statskontoret, under den 15 Oktober 1828, Direktionen för Stenkolsverket, att om förskottets liqviderande med det snaraste föranstalta, hvarpå Direktionen, i svar den 29 i samma månad, undandrog sig denna ersättningsskyldighet, hvilken den ansåg icke åligga Direktionen. Detta anmälde Stats-kontoret, den 13 Maj 1829, i underdånighet hos Kongl. Maj:t, som, i anledning deraf, den 27 påföljande Juni, meddelade Stats-kontoret till underdånig efterrättelse, att, i händelse jemväl det gamla bolaget för bedrifvande af Höganäs stenkolsverk skulle vägra att till statsverket återbetala ifråga - Transport: 31,508: 20. 6. 888: 16. — 5,272: 24. t — 23 — Transport: 31,508: 20. 6. 888: 16. — 5,272: 24. varande förskott, som egentligen för nämnde bolags räkning blifvit i nåder beviljadt, ehuru under den på Herr Grefve De la Gardies framställning i ämnet grundade förutsättning, att ersättnings - skyldigheten skulle ingå ibland vilkoren för stenkolsverkets öfverlemnande till nya bolaget, Stats-kontoret borde, genom sitt Advokat-fiskals-embetes åtgärd, söka i laglig väg förpligtiga vederbörande att lemna stats-verket ersättning för merberörde utgift. Herr Grefve De la Gardie, som, med anledning af denna nådiga föreskrift, af Stats-kontoret anmodades ombesörja, att förskottet blefve af Höganäs gamla grufve-bolag till Kongl. Ränte-kammaren inbetaldt, lemnade derpå det svar, att gamla bolaget vore upplöst och redan år 1827 sökt och vunnit årsproklama, utan att någon bevakning af ifrågavarande fordringsanspråk dervid skett, samt att detta bolag dessutom, på flera skäl, och förnämligast i stöd af Kongl. Maj:ts nådiga bref den 25 Februari 1824, trott sig äga välgrundad anledning att undandraga sig betalningen, hvilken, enligt hvad Kongl. Maj:t inåderföreskrifvit, borde af nya bolaget erläggas.
Det bref jag skref i slutet af Maj, sade dig att allt var i ordning på Löfsala, för att der mottaga min dyrbara moderliga vän, men jag fick straxt efter ett bref från Emma Bärendorf; hon skref, att tanten, hvars helsa, under denna vinter varit ombytlig, ej fått läkarens tillstånd att resa så lång väg. Jag tror mig äfven hafva sagt, att hon för sin helsa, kanhända äfven för Emmas skull, flyttade med första vinterföret till Helsingfors. Emmas bref uttryckte mycken oro; ty ehuru tanten ej beklagade sig, sågs tydligt, huru hon med hvar dag blef mera kraftlös och affallen, och gamla Anna hade märkt, huru hennes fru sökte i all tysthet ställa allehanda i ordning, hvilket allt lät förmoda att hon anade sitt nära slut. «Hon har så ofta talat om dig dessa dagar», skref Emma. «Nu har jag på hennes begäran skrifvit mamma till. Uppfyller hon tants önskan och kommer hit, så afhemtar hon dig säkert, så framt hon nemligen är på Johanneshof; hvarom icke, bör du öfvertala din pappa att han följer dig, eller förskaffar dig säkert ressällskap hit; kom bara snart, derom ber din bekymrade ¯Emma¯.» Med hvilken längtan jag väntade fru Bärendorf, inser du lätt, ty pappa kunde ej slita sig ifrån den nya tingsbyggningen, som han åtagit sig, och som skulle vara färdig till hösten. Ändtligen kom hon, Jeanette var med; hon brydde sig ingenting om tantens sjukdom, utan var bara pickhågad att se staden, der hennes äldsta bror nu vistades. Han hade sagt, att der var så muntert, att en teatertrupp var i staden, o. m. s. Nog var tant Perlkrans affallen, men glädjen öfver vår ankomst lifvade henne, och aldrig kunde jag ana den förlust som så snart träffade mig och Emma. Dagen efter vår ankomst skulle man fira «Freden;» redan tidigt om morgonen voro stadens innevånare i rörelse. Det skulle bli stor parad, med musik på torget, gudstjenst i kyrkan, der ¯Te Deum¯ skulle sjungas. Stor middag på Rådhuset. Om aftonen skulle ett «frispektakel» gifvas på theatern.
Utskottet har tagit dessa anmärkningar i öfvervägande och dervid fun-^ nit det ligga utom gränsen för dess verksamhet alt afgifva opinions-yttringar annorledes, än i förening med angifvande! af brister i Författningar, som Rikets allmänna hushållning röra, och förslag till ändring deraf. Ehuru det nu mera blifvit antydt, att af Utfikottet ej fordras detailerade förslag i förevarande ämne, utan endast en framställning af de förmodade allmänna åsigter härom, hvilka inom landet skola vara gällande, har Utskottet likväl zf AllniBesvärsceli Oeconomie-Utskottets Utlåtande IV:o 1/fo. ej ansett sig tillständig! att blott på Motionairens och en del andre Talares yttranden grunda sin öfvertygelse, utan trott, till ledning derföre, en omständlig undersökning och beräkning af hvad med förändringar kan vinnas vara af försigtigheten påkallad. Utskottet har vidare trott sig, till stöd för den opinion man såsom allmän velat finna gillad, bort konna icke allenast, anvisa bestämda brister i Försvarsverket och Arméehs organisation, utan ock någon till antaglighet sig närmande plan till förbättring deruti. Utskottet liar sålunda, äfven frigifvet från åliggandet att sådant för Rikets Högloft Ständer framlägga, ansett sig ej kunna undgå att, vid bedömandet af ifrågavarande förslag, inlåta sig i detailerade forskningar, dervid doc-k samma svårigheter sig företett, som vid första pröfningen af hvad Motionairen framställt.