Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad den siste talarens anmärkn. vidkommer, alt här icke skulle komma att begagnas någon generel term, så har han orätt; ty Hr von Hartmansdorffs förslag börjar med en sådan generel term och slutar med en till, nemi. med ordet ”s å s om;” hvarefter dessa specialiteter förekomma. a54 Den 10 Mars f. m. TIr von Hartmansdorff: Hvad mig beträffar, så bär jag visserligen icke gjort mig skyldig till Hr Aminoffs förebråelse att icke Lafva erinrat vid älerremissen om oriktiglieten alt icke specificera. Jag ser åtminstone på milt exemplar af förra betänkandet, att jag med blyerts antecknat, att man borde bestämdt utsätta det, oell jag är temmeligen säker på att hafva uttalat hvad jag der antecknat. Hvad sjelfva saken beträffar , så äro, på sätt Hr Gripenstedt nyss anmärkt, sjelfva ordalagen i början af mitt förslag så ställda, att om något skulle vara uteglömdt i specificalionen (oell många saker äro der icke upptagna, det är jag öfvertygad om), så hindrar det icke att sådana kunna upptagas. Men detta uppräknande är, såsom Hr von Hohenhausen nämnde, nödigt, bland annat för besvärshänvisningar. Om man vill inskränka sig endast till det slags besvärshänvisning, som Utsk:n upptagit i ii §:n,der det beter, att besvär ingifvas lill domcapitlet i de mål, som röra kyrkodisciplin, sedernas vård etc.; så skall jag taga mig friheten alt visa huru sådana mål till en del icke angå domcapitlet, eller icke der kunna upptagas. Det finnes t. ex. ofta öfverenskommelse!- inom församlingarna emot brännvins skänkande och traktering, såsom det kallas, på lekstugor och andra sammankomster. Om någon skulle vara missnöjd med ett sådant sockenstämmobeslut, månne det kunde hänvisas till domcapitlet? Likväl angår det sederna. Ofta tagas beslut på sockenstämma emot dansgillens hållande utöfver en viss timme och utan att äldre personer äro tillstädes för alt vårda sederna.
En ledamot härstädes har deremot påyrkat en förhöjning i förstnämnde belopp af 3 millioner, då han vill att Banken skall tillåtas utställa nya sedlar till ett belopp af 7 millioner. Detta anser jag vara en öfverdrift, till hvilken man icke bör göra sig skyldig. PresteSt. har redan, som mig synes, tagit ut det maximum, som med skäl kan antagas, och jag tillstyrker således, att man icke må öfverskrida hvad nämnde Stånd framställt, ehuru jag önskade, att man Den IG April e. m. 483 vidblefve Utsk:s förslag om 4 millioner r:dr. Men som jag icke kan hoppas, alt man mot denna nya sedelemission vill gifva Banken dessförinnan full valuta, r:dr för r:dr, hvilket vore det rätta och öfverensstämmande med hvad man är skyldig grannlagenheten och vården om egen credit, så vill jag förena mig med Frih. Palmstjerna och yrka, att för hälften af det belopp, som Banken kommer att öfvertaga, skall reel valuta föröka Bankens reella fond, i det ögonblick, då Banken öfvertager privatbankernes rörelse till ett belopp af 5 millioner r:dr, som PresleSt. föreslagit. Dä tror jag att man gått så långt i coneessioner från de stränga, egentliga och vederbörliga realisationsgrunder, som äskas kan; och det är väl ej för mycket, att man insätter i silfverfond hälften af det nya sedelbeloppet, dä vi vete alt vid realisationens början, reella fonden verkligen var mer än hälften emot sedelstocken, ty den motsvarade 52 proc. af densamma. Jag tillstyrker Frih. Palmstjeruas åsigt, men att Banken ej må föröka sina utelöpande sedlar till 7 millioner, utan till 5 millioner r:dr, på sätt PresteSt. beslutat, i händelse Riksbanken skulle öfvertaga privatbankernes rörelse. Hr Akerman:
Lag, rörande förmyndares åliggande att hvart tredje år tillställa vederbörande en sluten räkning; ”med the bevissom thertill höra”; i hvilken mening Herr £ 1 ilström instämde. S T © 6 K MO L M, Lundberg & Comp, 1844° Lag-U(skallett Betänkande, N.o PS. 1 N:o 15. Ank. till Exp. Utsk. d. 7 Oct., kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af Kongl. Majits Nådiga Proposition, angående ändring af 8, 9 och 10 §§. i 17 C ap. HandelsBaiken samt förklaring af 2 §. i samma Capitel. Till Lag-Utskottets utlåtande hafva samtlige Riks-Stånden, Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Mdgv. Preste-Ståndet, under den 17, Vällofl. Borgare-Ståndet, under den 14, samt Hederv. Bonde-Ståndet, under den 20 nästlidne Augusti, dfverlemnat förrberörde den 1 i nyssnämnde månad allåtne Nådiga Proposition af följande innehåll: ”Under den 1 Mars 1834 har Kongl. Maj:t till Rikets Ständer aflåtit Nådig Proposition, angående ändring af 8 , 9 och 10 samt förklaring af 2 §. i 17 Capitlet Mandels-Balken , åsyftande hufvudsakligen , att fordran , som är intecknad i fast pant, skulle alltid njuta förmonsrätt till den intecknade fastigheten framför den skuld, hvari fastighetsegaren , såsom förmyndare eller uppbördsman, kan häfta; men Rikets Ständer anmälde, till svar härå, genom underdånig Skrifvelse den 29 September samma år, att, då icke Förmyndarekamrar eller andra för de omyndiga tillräckligen betryggande anstalter kunnat allmänligen införas , hade Rikets Ständer funnit öfvervägande skäl för bibehållande af de omyndiges nu egande förmonsrätt, hvarföre Rikets Ständer, enär Kongl! Maj:ts Nådiga Proposition ej finge annorlunda än i sin helhet behandlas, ansett sig icke kunna den föreslagna lagförändringen antaga.
Hvad åter angår, att man hade bort dröja med detta meddelande tills den nya Jusf.Statsministern blifvit tillsatt, så förhållei' det sig så, alt beslutet derom var fattadt, innan en ny Just.Statsminister var Utsedd. Då det icke syntes Vara skäl att fördröja On cötnmunieatioO, söm R. St. sjelfVe begärt, och då flera afgifna ullåtin voro fullkomligen färdiga att öfverlemnas till R. St., fanns det hvarken i förhoppningarna eller i något annat förhållande något gilitigt skäl till dröjsmål med meddelandet. Det gafs således full anleda, till commUnicationcns afgifvände, sådan den nu är; Och jag skulle tro, att det vöre af verklig nytta för säken, såsom ledande till upplysning och skyndsam verkställighet, 0111 K. iVl.s nåd. skrifvelse, jemte åtföljande Upjilysningar, remitterades till LagUtsk., hvarom jag anhåller. Gr. Frölich, David? Utan att förneka de stora anledntna till tadel öfver sättet, hvarpå denna fråga allt ifrån flera riksdagar tillbaka varit behandlad af Styrelsen, vill jag för min del förklara, att jag anser för R. o. Ad. samt R. St. i allmänhet rättast, att icke så mycket considererä historiken i denna fråga, utan snarare lagga vigt på, huru den nu bör behandlas, för alt komma till ett ändamålsenligt slut. Minst af allt vill jag fästa mig vid det försvar, 3io Den aa April. som en ledamot af R. o. Ad., hvilken tillika är ledamot af sednaste Lag-comite', här framställt. Försvaret för denna comité' och dess förhandlingar ligger hufvudsakligast deri, att den varit tillförordnad. När frågan först förevar, att Ständerne hos Konungen skulle framställa begäran om denna coroite's tillförordnande, så vet jag åtminstone, att min öfvertygelse var, att delta steg tjenade lill intet.
Artilleriets exercis och till fouragering af värfvade Cavalleriets och Artilleriets hästar, samt deremot till fouragering af Artilleriets legda hästar anvisat ett serskildt reservations-anslag af 5,000 R:dr årligen. 7:o Vidare har E, K. M. Nådigst föreslagit, dels att det hittills bestämda årliga anslaget till Försvarsverket i allmänhet, hvarunder jemväl innefattades kostnaderne för Artilleri-Läroverket å Marieberg samt för underhållet af Garnizous-Regeraentenas caserner, måtte förhöjas med 13,880 R:dr, dels ock att de från Krigs-Collegii Fortifications-afdelning hittills utgående medel till Topografiska Corpsens arbeten måtte serskildt anvisas med 12,000 R:dr; men då Rikets Ständer föreställa sig, att det vid förra Riksdagen å Stat uppförda anslag af 644,166 R:dr 32 sk., jemte det af rotefrihets-afgiften utgående bidrag till försvarsverkets materiel, 22,500 R:dr, skall, om det bibehålies oförändradt, äfven fortfarande lemna tillgång tili de utgifter, som å detsamma förut varit anvisade, intill dess, efter det den af E. K. M, i Nåder omförmälde plan för försvarsverkets organiserande kunnat för Rikets Ständer framläggas, Rikets Ständer blifva i tillfälle att, i öfverensstämmelse dermed, reglera anslagen under denna Hufvud-Titel, hafva Rikets Ständer funnit sig ej böra bevilja de af E. K. M. äskade, ofvanberörde 13,880 R:dr, hvaremot, med afseende å vigten deraf, att Topografiska Corpsens arbeten må kunna oafbrutet fortgå, utan anlitande af de för Forlificalions-afdelnin - Expeditions-U[skottets Förslag till lind.
Vid föredragning af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 22 dennes bordlagda Betänkande N:o 3!, i anledning af väckta motioner om dels understöd af Allmänna medel, dels förändrade lagbestämmelser tiil befordrande af skiftesverket på Gottland, biföll Bidderskapet och Adeln Utskottets första hemställan och antog det af Utskottet i sednare delen af Betänkandet afgifna Förordnings-förslag; och skulle de öfriga Biks-Stånden vänligen inbjudas att uti detta sistnämnda beslut med Bidderskapet och Adeln sig förena. S. I). Uppå derom gjord framställning beslöt Bidderskapet och Adeln för sin del att Rikets Ständer skulle, så vidt ske kan, nästkommande Lördag den 29 dennes genom ett minnestals hållande fira 300:de årsdagen af Konung Gustaf Wasas dödliga frånfälle; och skulle de öfriga Biks-Stånden vänligt inbjudas att uti detta beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Sammansatta Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 32, i anledning af återrerniss af Utskottets Memorial Nio 29, med förslag lill voterings-propositioner till sammanjemkande af de inom Biks-Stånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Utlåtande N:o 21, i anledning af framställda anmärkningar emot Utskottets under N:o 7 afgifna Betänkande öfver ej mindre Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om förnyad författning rörande utskrifningssättet och inrättningen af Allmänna Beväringsmanskapet, än ock enskilda motioner i samma ämne. S. D. Föredrogos och biföllos Stals-Utskottets nedannämnde den 22 dennes bordlagda Utlåtanden, nemligen: N:o 1114, angående ersättning för sådana af Kongl.
Vidare finnes föreskrifvet, huru förfaras skall, då man vill söka ändring i Sockenstämmans beslut, nemi. att besvär deröfver skola anföras hos Häradsnämnd, öfver hvars beslut kan klagas hos Länsnämnd, der Landshöfdingen icke har någon beslutande rätt, samt att, om man ej med Länsuämndens beslut ålnöjes, ändring kan sökas hos K. M. Hvad som kan utgöra föremål för Härads» och Länsnämndens beslut är således ingenting annat än hvad som kan utgöra föremål för sockenstämmas beslut, när dessa angelägenheter röra endast socknen. 9 § af K. Förord. ang:de sockenstämmor i riket d. 29 Aug. 1843 säger oss, hvilka dessa angelägenheter äro och huru, derest man ej Den 21 Juli. 381 med sockenstämmas beslut åtnöjes, deri skall sökas ändring, nemi. att vissa frågor skola hänskjutas till Domkapitlen, andra åter lill K:s Befh:de, samt att besvär öfver dessa myndigheters beslut gå till Kolhna och vidare lill K. M. Nu frågar jag: kan man säga att sättet för kommunal-ärenders behandling förenklas derigenom, att frågor, väckta inom sockenstämma, skola gä 2:ne helt olika vägar, nemi. i ena fallet efter den gamla Kollegialförfattningen och i det andra efter den nya kommunal-författningen? Jag hemsäller till R. o. Ad:ns bedömande, i hvilken belägenhet K:s Beflude i det sednare fallet skall komma, då han blefve en vägledande, men aldeles icke en beslutande myndighet. Då Gr. af Ugglas’ motion före remissen till Utsk. här behandlades, så upstod fråga, huruvida motionärens mening vore, att de redan existerande kommunal-myndigheterna skulle fortfara jemte de af motionären föreslagna. Den som framställde denna anmärkning var Frih. Baab, A. Chr., och jag beklagar att han vid detta tillfälle icke är närv:de.
Men ”utan någon så beskaffad serskild ansträngning , ”sorn den Beredningen föreslagit, kari man icke ”förr än i en lång framtid motse en fullständig ‘ordning uti Rikets betänkliga financiella för”liållanden. ” ”Norrige, utarmadt af krig och olyckor, har £ 12 Stats och Banio-Utsiottetis Bettini anden. ”nyligen gjort en dylik operation; med den stoi ?’ra skillnad, att där börjas med intet , då hos ”oss redan finnes både en fast grund och en byggnad af mycken styrka-” ”Jfägon tid torde likväl ännu förflyta , in, !,nan verkställigheten af ett sådant förslag kan ”med fullkomlig nytta och framgång ega rum, och ”JSpoken närmast före nästkommande Riksdag ”blifva den, då subgcriptionen till delaktighet L ”ett sådant Lån skulle öppnas, uppå villkor, sorn ”nu imedlertid borde stadgas; hvarefter, då sata”mankommande Ständeis första åtgärd skulle ”blifva, att bringa det till verkställighet , eller ?!i stället vidtaga hvad annat de pröfvade vara ”mera gagneligt eller af större sannolikhet att ”'lyckas, än detta sig nu företerHvad Bered» ”ningen hoppas, ar, att åtminstone skaliga an“ledningar då skola kunna vara utvecklade till “ett mera befästadt allmänt förtoende, och Bered» “ningen vågar åtminstone med ett slags visshet ”förese , att utvägens angelägenhet dittjls skall ”hinna blifva ärkänd och af ar farenheten bekräftad.” Redan genom hvad sålunda anfördt blifvit, torde de anmärkningar , som påbörda ifrågavarande Förslag antingen alldeles ingen rimlighet, piter uppenbar afsigt att formindska Bankens Silfver-Fond, anses af sig sjelf förefalla; likasom ock det deraf torde befinnas, att det nogsamt förekommit till öfvervägande, huruledes förra behandlingen med dö så kallade Silfyer-Sgdlar förmodeligen konme att på värkstalligheten hafva ett menligt inflytande: hvadan den af en värd Ledamot af Höglofl. Ridderskapet och Adeln, sorn sjeif del i förra llanco-Utskott* öfver - Stalsoch Banko-Utskotten!
Uti ett till Bonde-ståndets protokoll för den 15 November sistlidna år afgifvet anförande har Riksdags-fullmäktigen Anders Gudmundsson från Hallands län, under förmälan, hurusom, till hämmande af nu rådande öfverflöd på bränvin och till besparing af lifsförnödenheter åt landets fattigare befolkning, en minskning i de större bränneriernes tillverkning vore önsklig, framstält det förslag, att största tillverkningen på dygn i större bränneri måtte nedsättas till 600 kannor. Då Rikets Ständer vid sista Riksdag stadgade ett liilverknings-maximum för den större bränvinstillverkningen, skedde detta mindre af stats-ekonomiska skäl eller öfvertygelse om bestämningens nödvändighet, än för att icke alltför mycket oroa dem, hvilka icke genast förmådde fatta, genom hvilka medel den ditintills öfverflödiga tillgången på bränvin rätteligen kunde hämmas, utan förskräcktes för den öfversvämning, som de trodde skulle komma alt finnas, blott någon egde drifva brän vinstillverkning till hvad myckenhet han ville. — Derföre och då, under de två år förordningen varit tillämpad, något behof af nedsättning i berörde maximum icke försports, samt den ifrågasatta åtgärden dessutom endast skulle bidraga till ökande af bränneriernas antal, hemställer Utskottet alt omförmälda förslag icke må vinna afseende. Under förmälan, hurusom det vore en känd sak, att värdet af sprit eller bränvin måste i handeln rätta sig noggrant efter mängden af alkohol, varan innehölle, men att man hos oss i allmänhet icke begagnade det i andra länder längesedan införda och af Kongl.
§. som äro i den gamla Författningen, synes det mig vara klart, att hvad Kongl. Maj:t fastställdt af det nya förslaget i Riddarhus-Ordningen, redan liar kraft af Lag, och bör derföre blifva utfärdadt, men då Kongl. Maj:t uti Dess Nådiga Skrifvelse tillika gifvit tillkänna, att Kongl. Majrt ej medhunnit granskningen af Ridderskapets och Adelns hela förslag, ser jag ej något hinder derföre, att genom en ny skrifvelse till Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Han täcktes å nyo företaga pröfning af Ridderskapets och Adelns förslag, samt derefter låta utfärda Författning i de delar af förslaget, som Konungen antager; men att begära, att den gamla Riddarhus-Ordningen må Den 2i December f. mi fortfara att vara gällande, i händelse Kongl. Maj:t ej vill sanctionera hela nya Förslaget, finner jag vara i formen olämpligt, och det är ej eller en artig framställning, emedan Kongl. Maj:t är obetaget, att på Ridderskapets och Adelns Förslag antingen svara ja ellei; nej. Herr Rosenblad, Bernhard: Jag har med Riddarhus-Utskottet instämt i den tankan, att 52 §. i Riddarhus-Ordningen icke lägger något hinder i vägen, att ju icke Konungen kan, efter Riksdagens slut, granska Ridderskapets och Adelns Förslag till en ny Riddarhus-Ordning, men jag har ej kunnat instämma med Utskottet deruti, att i den föreslagna underdåniga skrifvelsen till Konungen anhålla, att, i händelse Hans Maj:t ej fann för godt att sanctionera allt hvad Ridderskapet och Adelil i den nya Riddarhus-Ordningen föreslaget, den gamla då mätte fortfara att i sin hela vidd vara gällande, emedan detta helt och hållit strider emot nyss åberopade §. i RiddarhusOrdningen, som lyder sålunda:
Riksgälds per Skepp:, utgör denna Winst annu 17^ procent af. tilwerknings-kostnaden / hwiiken 500 Den 9 Mars. e. m. hwilken hederliga ranta af det anmanda cspitalet nian lätt bör inse ej kunna bibehällas emellan 60 til 72 dageliga conLurrenter i en rörelse af sa mycken enfald och latt åtkomst, der det ej fordras mera, an at wara ägare af 2:ne Grufwu-Lotter och af förlag, eller Lrsckt, för at stiga in och dufwa sin tillverkning til det högsta. Utaf de anförde dslcuktionerne, synes at Maximi-afgiften per Skeppundet räknadt, ökas alr som tilwerknings-yvantum wäxer:och at således, om rätt likformigt skulle förfaras, bordej Minimi-afgiften äfwen wara graäers^ efter tilwerkningens storlek. Men som det utan twifwel egenteligen är de laga tilwerkningarne och de mindre förmögne personerne, för hwilka man kan wänta Minimi-afgiften Llifwa behöfwelig, sa mäste det, för Fahlu Bergslag i synnerhet, icke wara skäl at rulera denna, afgift ester en högre, än 50 Skeppunds ärs-tilwerkning. Det synes äfwen, at om Riksens Stander wille fortfara at handla efter rigtig och antagen princips, bör tilwerkningens tvlinimi afgift icke kunna sättas högre än til 6, högst 8 H. per Skeppund Koppar, och at om den höjes til 16 stilling, har man werkeligen utan stal och orättwist behandlat Letze Bergsmän härdare än andre. Wid en rörelse af mycken skiljaktig och jämn afkomst, torde annars det rättaste wara, ar sätta hinimi-afgiften til > af hwad l^xsi-in^-Männen för hwarje staike eller Landsort finna för denna rörelse böra wara betz klgximi-afgift, och at öfwer lemna - Den 9 Mars. e. m. ;or lemna detta til deras afgörande.
Nådiga legostadga för husbönder och tjenstehjon den 23 November 1833 meddelade föreskrifter i afseende å orlofs-sedlar; N:o 31, i anledning af väckt motion, angående penninge-depositioners införande i stället för nu bruklig borgen för arrenden af kronojord och för vissa tjenster; N:o 32, i anledning af väckt motion, om anslag på kyrkodörren af förteckning pi kungörelser, som efter Gudstjenstens slut uppläsas; N:o 33, i anledning af väckt motion, om indragning af Korrektions-inrättningen på Långholmen; N:o 34, i anledning af väckta motioner, om ändring i nu gällande föreskrifter dels i afseende å läkare-betygs bekräftande med edlig förpligtelse och dels om användande af edgång i allmänhet; samt N.*o 36, i anledning af väckta motioner, angående återupplifvande af de tills vidare inställde förlättningarne om stapelstädemes handlandes och skeppsredares skyldighet att årligen införa vissa saltbelopp och hålla ständiga saltupplag, biföllos. Den 11 Februari. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Utskottets nedannämnde den 28 sisth Januari och 8 dennes på bordet lagde Betänkanden: 124 Prot.-Utdrag den 11 Februari 1834.
Jag fortfar således alt begära återremiss. StatsUtsk:s utlåt. N:o i56 blef af R. o. Ad. bifallet. Gr. Cronhjelm reserverade sig emot R. o. Ad:s nu fattade beslut. Företogs till pröfning Ridd.-Utsk. d. 17 sisth Juni e. m. på bordet lagda memor. i anledn. af Hr P. G. Cederscbjölds motion, ang:de val af suppleanter till ledamöter i Utskott. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Ridd.-Utsk, har afstyrkt den ifrågavar. motionen på grunder, som jag ej kan gilla. Sålunda har Utsk. sagt, att R. o. Ad:s ledamöter, såsom icke ägande underhåll för deras vistande vid riksdagen, icke kunna lillförbindas att ständigt uppehålla sig derstädes. Just en sådan omständighet anser jag ådagalägga behofvet af suppleanter, på det platserna icke må slå lediga, hvilket icke händer med dem, som innehafvas af ledamöter från de öfriga Stånden. Vidare har Utsk. sagt, att suppleantbefattningen blefve lika besvärlig som den ordinarie ledamotens, emedan suppleanten ständigt nödgades passa på, när den ordinarie icke vore närvarande. Jag medger, att det är icke lämpligt, att ombytet skedde genom godtycklig öfverenskommelse emellan den ordinarie ledamoten och suppleanten, och tillstyrker derföre, att suppleants inträde i Utsk. icke må äga rum, förrän den ordinarie ledamoten i vederbörlig ordning begärt och erhållit ledighet. Slutligen har Utsk. sagt, alt det ofta händer, att utsk:s!edamöter af R. o. Ad. bortresa i allo, och att nytt val då företages. Men det händer understundom, att sådana ledamöter resa utan att säga till, och jemväl att de begära ledighet på 3:ne vilkor, men derefter uteblifva, och först dä de öfverskrida permissionen, 2:ne veckor, bör ledigheten anmälas i Ståndet; och det dröjer dä gemenligen 1 vecka, innan det nya valet går för sig, så att 6 ä 7 veckor åtgå, innan platsen blir återbesatt.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, angående pension får O/ver-Jdgmdstaren A. II. Kasten. (U. A.) Från samtliga Riks-Stånden har Utskottet erhållit remiss å Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition den 23 nästlidne Maj (N:ol03) innehållande, att Öfver-Jägmästaren i Upsala län A. H.
Men där ser Ni — och där har Ni sens moralen af det hela: Vore han inte min egen gubbe och hölle jag inte af honom sa — ja, då skulle han naturligtvis begagna sig af den stora höstrengöringen, som funnits till i alla världens tider, allt sedan Eva skurade i paradiset, och lika säkert som herr Daniels genomhyggliga unga äkta män flyttade till ungkarlslifvet, därför att deras förtjusande fruar flyttade till en annan våning, lika säkert skulle han flytta ut på en lång » höstvift », när vi flyttat in från sommarnöjet. Om han inte vore min egen gubbe, ja! Didi. Men man får vara försiktig med dem i alla fall. Hushållsgöromål befodra helsan och många läkare föreskrifva jämte den nödvändiga promenaden ofta deltagande i sysslorna inom hemmet för såväl fruar som flickor. V i d damning, möbelborstning o. d. spännas armmusklerna och öfriga muskler, och detta medför en påskyndad och förhöjd blodcirkulation. Dessutom har verksamheten inomhus ett betydande moraliskt värde: den fängslar kvinnan vid de henne åliggande plikterna; därför borde man alltid, äfven i de bästa hus, tilldela döttrarna ett antal regelbundet återkommande sysslor, som de dagligen hade att sköta i hemmet. I barnrika familjer borde det vara seden att fördela husjungfruns arbete mellan två eller tre af döttrarna och låta dem tura om därmed för hvarje vecka, då likväl äfven den annars nödvändiga tjänsteflickans afiöning bör fördelas på döttrarnas nålpengar, hvarigenom de få en liten extra belöning för sin möda och kunna tillfredställa mången liten önskan. För den intelligenta arbeterskan taga sysslorna vid städning m. m. mycket liten tid i anspråk, åtminstone väsentligt mindre än för tjänstflickor, så att de ej för mycket inkräkta på friheten till öfriga sysselsättningar. Högsta värdet af en dylik sysselsättning för flickor ligger dock däri, att de grundligt lära känna och bedöma alla arbeten, så att de sedan, om de en gång gifta sig, aldrig behöfva bli sitt eget tjänstefolks slafvinnor, såsom det tyvärr ofta är fallet med många unga husmödrar. En " opponent ". af Justus. (Förf. till » D e Vises Sten »). M®let var cn dag i medlet af maj 1884.