Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rån af 20,000 R:dr utaf Nummer-Lotteri medlen; så begäres en närmare Speciel upplysning om Nummer-LottGriet, så i afseende på dess tillgångar sorn årliga utgifter. Ståts-Utskottets Betänkandeti. 1593 Hvad den föreslagne afskrifningen angar, gå upptager Stats - Utskottets förra U tlåtande grunden dertill, hvilken är byggd på den kännedom Utskottet haft tillfälle att taga om Num. Iner-Lotteriets ställning och den Stats - U tskottets Betänkande af den 26 sistledne Martii vidare upplyser. Någon närmare eller mera speciel utredning uf Nummer - Lotteriets affaires har icke af Riksens Höglofl. Ständer blifvit äskad, ej elleäger den någon gemenskap med nu i fråga varande ämne. Hvilket allt vördsamt underställes Riksens Höglofl. Ständer. Riksens Hfirlofl. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande, 1 anledning af Kgl. Maj:ts Nådiga Remiss, angående en ärlig anslagssumma till underhållande af Bygg. nöderne vid Rosersbergs Kungsgård. I anledning af Öfverste Marskalkens hos Hen^ nes Majtt Enke-Drotiningen, En af Rikets Herrar m. m. Herr Grefve Er. Ruuths derom i underdånighet gjorde skriftliga anmälan, att, enligt förrättad Afoch Tillträdes-Husesyn a Ro^ersbergs Kungsgård, de derstädes varande Byggnader fordra en Reparations - kostnad af 7,81c» Rtdr 36 sk. oberäknadt underlydande Hemmans*, istånusättande till åbyggnademe, uppgående till *5J4 Stats-Utsiottets Fexänkandeni '4,0g o R tlr 8 slc., samt att Hennes Maj:t EnkeDrottningen i Nåder förklarat
Ständers Banko * Utskotts Utlåtande, öfver Stats-Utskottets Förslag, angående Fond i Banken till in* lösande af de så kallade Schlegelskd godsen i Hallands Län, Enligt Protocolls - Utdrag af den 27ide öch 29:de sistlidne Maji har från de Bespective RiksStånden blifvit till Bartko * Utskottets utlåtande rernitteradt Högloft. Stats-Utskottets Betänkande, angående vackt motion om inlösande af de såkallade Schlegelska godsen i Hallands Eäfi, hväfuti, jemte lemnad upplysning om hvad detta ämne angår, och de åtgärder, som, i afseende på deri Kongl. Majit och Kronan vid försäljnjngerl föfbehållne lösningsrätt af ifrågavarande Egendomar, blifvit vidtagne, Stats-Utskottet ibland annat tillstyrkt, att, derest Schlegelska godsens inlösen skulle, efter Nådig pröfning af de härom i Nåder infordrade upplysningar, finnas fördelaktigt för Kronan, nödig fond för detta ändamål må af Banko-Utskottet utses och anvisas} i hvilket afseende ock samtlige Bespective Riks-Stånden be - Banio-Vtskottets Betäniatiden. hagat till Banko-Utskottets utlåtande Sfäts-Utskottets berörde Betänkande förvisa. Utskottet anset val ifrågavarande ämne vara titan egentligt sammanhang med Bankens föremål ; Men tror likväl, att, då inlösen af desse gods till Staten, blifvit såsom serdeles förmonlig uppgifven, Bankens medverkan att ändamålet befrämja, icke bör Undandragas, enär den med Bankens säkerhet tillika förbindés. I följd häraf hemställer
20dennes på bordet lagda motion, ang:de åtskilliga bestämmelser i afseende på rymdmåtten för våta och torra varor. Hr von Hartmansdorff, August: Jag begärde att denna motion skulle fä hvila, på det jag skulle kunna inhemta hvad beslut som komme att fattas rör:de BankoUtsk:s betänk, om myntenheten, kvilket under N:o 57 förekommer längre fram på föredragningslistan för denne dag. Jag anhåller fördenskull, att Frih. Palmstjernas motion måtte företagas först sedan betänk. N:o 57 blifvit afgjordt. Häruti instämde Frih. Cederström, Claes Rud. R. o. Ad. biföll att ifrågavar. molion finge hvila på bordet tills R. o. Ad. pröfvat BankoUtsk:s mern. Föredrogs StatsUtsk:s d. 20 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 174, i anleda, af väckte motiouer om dels tulloch bränvinsm. fl. bevillningsmedel ingående till riksg:skont. och dels allmänna bevilluingens inlevererande till statskont. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag vet att det ännu är förgäfves yrka den ordning i allmänna uppbördsverket, som motionen åsyftar i sista delen af StatsUtsk:s betänk. Men jag anser mig likväl icke heller böra stillatigande låta de i min tanka oriktiga skäl eller svepskäl, som Stalslltsk. anfört, föredragas utan genmäle. Jag tror icke att något land kan uppvisa ett sådant missförhållande som vårt, att medel, som höra till Statens allmänna inkomster, först gå igenom uppbördsverket ett stycke, nemi. så långt att de komma till landtränleriet, derifrån skickas till ett verk, som icke år Kronans utan R. St:s, nemi. riksg:skont., och från detta åter gå tillbaka till Kronans verk statscont. Detta är en bollkastning med allmänna medel emellan R. St:s och Kronans verk, utan ändamål; ty hvartill skall den tjena? Icke till annat än trassel och onödigt besvär.
Att styra jemn och stadig kurs midt emellan, är nära nog omöjligt. Detta förhållande är ett högst olyckligt, ja kanske det mest olyckliga af allt. Deruti måste man i främsta rummet önska en förändring, hvarigenom det blefve möjligt att inom representationen bilda en verklig majoritet, som kunde kraftigt stödja konungamakten, när den vill arbeta för det goda och nyttiga och paralysera dess verksamhet, då den vill använda sig i en motsatt riktning. För min del är jag varmt öfvertygad att det livilande förslagets bestämmelser skulle leda lill formationen af en sann fosterländsk representation och ett verkligt konstitutionel t statsskick och de> är den förnämsta anledn:n, hvarföre jag önskar dess antagande. Hr Gr. Henning Hamilton har, ibland andra skäl emot det livilande förslaget, framkastat den farhågan, att valen på landet skulle leda till korruption, hvilket Gr. tror icke blifva förhållandet, om valen förrättas klassvis. Jag får äfven i detta fall åberopa den omutliga historiens vittnesbörd. Jag får då fråga Gr:n, huruvida någon smutsigare korruption funnits i något land, än just här uuder Slåndsregeringens mest glänsande period den s. k. Frihetstiden? om icke de mest lysande och ädlaste namn dermed varit besudlade? och denna korruption sträckte sig ej blott till riksdagsmännen inom Stånden, utan äfven till valmännen; så berättar en samtida, huru vid 1771 års riksdag en adlig fullmakt betaides med ända till 6000 daler kopparmynt: en valröst hos PresteSt. med 4000, hos Borgareskapet med 1,000 ä 1,500 daler kopparmynt o. s. v. Nå väl, tror man att korruptionen kunnat vara nesligare med samfälda val? jag tviflan åtminstone är den vida svårare att. organisera. Gr. Hamilton äfvensom öfrige talare, hvilka ifra för klassval, hafva upställt såsom grundsats, att den upgift, som en representation har att lösa, är den alt representera alla interessen, emedan det allmänna interesset endast skall vara en sammanfattning af alla de enskildta. Denna definition gäller som ett axiom hos hela klassvals-partiet.
Det är icke på någon enskild motion, som StatsTJtsk. behandlat saken, utan i följd af en K. M:s nåd. remiss, och StatsUtsk. har således haft en bestämd skyldighet alt upptaga målet. Vid första behandlingen deraf, ansåg SlatsUtskötlets afdelning, att, sedan domaremakten definitivt yttrat sig i målet, det icke vore skäl att görn någon rubbning deruti; men denna tanke förföll i Ulskrs plenum. Afven anser jag mig skyldig att 1111 svara för det jemkningsbeslut, som StatsTJtsk. sedermera fattat, hvilket grundar sig på den ålerremiss, som SlatsUtsk. haft att besvara. Det är naturligt, alt Ulsk. efter återremissen icke mera handlar efter egna äsigler, utan måste jemka sitt betänk, efter de meningar, som inom Stånden blifvit uttryckta. Så har också bär skett; men SlalsUtsk. och synnerligast de ledamöter deraf, hvilka först handlagt målet, voro angelägna att upptaga och framdraga sådana skäl, som ytterligare kunde styrka domaremaktens beslut. StatsUtsk. hade likväl icke lyckats att finna dessa skäl sådana, som Frih. Cederström framställt dem. När nu K. M. lill B. St:s afgörande remitterat denna sak, så bör icke vidare fråga uppstå om R. St:s behörighet att sig dermed befatta, såvida icke B. St. skulle D eu i5 Augusti f. m. 93 taga den utvägen att såsom ett missbruk af Regerrn anmärka, att en sådan remiss till Ständerna ägt rum; ty svar på den K. remissen kan icke underlåtas, och det beror då af Irenne Stånds beslut hvad detta svar skall innefatta; men att K. M. verkligen ägt skäl för denna remiss till Ständerna, grundar jag derpå, att domstohirnes beslut i saken icke varit öfverensstämmande, så alt någon bestämd eller öfvervägande majoritet för hvarje fråga icke funnits för det slutliga resultatet. En domstol har nemi. ansett skäl bindande, som en annan förkastat, och inom Högsta Domstolen hafva så skiljaktiga tankar uppstått rör."de Lemkeska arfvingarnes rätt, att afgörande! berott på votering.
Man har klagat öfver de svårigheter, som skulle upkomma af breflådorna; men det må väl icke vara någon svårighet för postmästare, att afsända bref till adressaten; och jag tror, att man i Sverige icke är så angelägen att skrifva bref, att man gör det endast, för att tvinga andra att läsa dem. I alla fall tror jag, att olägenheterna af breflådorna hädanefter icke blifva större än förut. Jag hemställer till den talare, som gjort denna anmärkn., huru det skulle gå, om ett bref, vägande lod, för - Den 16 Augusti e. m. 423 ses af afsäntlaren med frimärke efter endast ett lod, och om icke, af sådan anledn., den sista meningen af punkten bör bibehållas. Beträffande Hr Adelborg» yttrande om inkonseqvens, så synes det mig vara klart, att vid hvarje Postkontor mäste finnas en tjensteman, som mottager brefven och kontrollerar, huruvida de äro försedda med frimärken, motsvarande deras vigt. Hr von Hartmansdorff: Jag vidhåller min förut i saken yttrade mening. Men då Konungens Rådgifvare talat deremot, gagnar det väl icke, att jag fortfar med mitt yrkande. Hvad ordslällningen beträffar, är jag fortfarande mot ordet adressat, hvarifrån det än må härledas, och tror, att man kan finna uttryck, som äro lämpligare. Jag vill försöka att upgifva ett förslag till beslut, i afseende på den sista punkten, förmedelst hvilket man vunne dels den önskan, som flere talare yttrat, att något porto måste erläggas för bref, inlagda i breflådor, dels den fördelen, att, om än dessa bref voro försedda med ringare frimärken än vederborde, mottagaren då skulle godtgöra bristen. Jag hemställer derföre, att sista meningen mätte få följande lydelse: ”skolande, i händelse för ringa porto blifvit erlagdt, bristen af brefmottagaren godtgöras”. Detta förslag synes mig riktigt; ty den, som mottager brefvet, mäste betala detsamma. Gr. Mörner: Efter den modifikation, den siste talaren gif vit sitt förslag, har jag intet deremot.
Det var först i en långt senare tid h o n för en närstående vän omtalade den. hennes pröfvande blick. N u får j a g g å. * U r notisboken. Bidrag till Stockholms flickskolor. Stockholms stadsfullmäktige, s o m ansett det vara i k o m m u u e n s välföistådda intresse att de högre skolorna för kvinnlig u n g d o m sättas i stånd att på ett fullt tillfredsställande sätt fylla sitt ändamål, hvilket svårligen kunde ske, utan att de erhölle det af k o m m u n e n s bidrag beroende statsunderstödet, ha nu bifallit att Wallinska skolan, L y c e u m för flickor, Södermalms och Östermalms högre läroanstalter för flickor samt Ahlinska skolan o c h Kungsholms elementarskola för * flickor en hvar skall erhålla ett årligt understöd för åren 1897 — 1899 af 3,000 kr. af stadens medel samt dessutom A t e n e u m för flickor o c h Östermalms nyssnämnda f lickhögskola 500 kr. hvardera för anordnade kurser i huslig ekonomi, äfvensom den af fröknarna Anna Sandström, Maria L o d i n o c h Thalia Schoug ledda skolan 2,000 kr., allt under förbehåll att statsunderstöd till lika stort belopp beviljas dem. De lefvandes gärning. Fröken Fredrika Hassel, Svenska lärarinnornas pensions förenings f. d. räkenskapsförare, fyllde den 1 dennes 80 år. H o n uppvaktades på förmiddagen af forna o c h nuvarande medlemmar af pensionsföreningens styrelse. Fröken Hilda Caselli, i egenskap af styrelsens f. d. ordförande, frambar å de öfrigas vägnar till den gamla ett hjärtligt tack för hvad h o n verkat o c h varit för föreningen. Under 20 års tid, till 1884, ägnade fröken Hassel oafbrutet tid o c h krafter åt pensionsinrättningens tjänst. Föreningen står till fröken Hassel i den djupaste tacksamhetsskuld, ty det är förnämligast g e n o m hennes insiktsfulla o c h energiska organisationsarbete, s o m föreningens ekonomiska ställning blifvit i h ö g grad solid o c h för dess dälegare gynnsam.
Men härförutan får tagas i betraktande, att enär, enligt nu gällande Författning om den allmänna beväringen, de beväringsskyldige skola under det andra öfningsåret exercera tillsammans med stamtruppen (hvilken uti ofvannämnda län är det i Carlskrona stationerade marin-regementet), tillämpningen af motionärens förslag skulle medföra stora svårigheter. Utskottet torde icke behöfva påpeka det olämpliga deri, att en del af ifrågavarande beväringsskyldige fördes till ett annat ställe än de öfriga, eller att genom en annan, ännu mindre välbetänkt, anordning, stamtruppen Irån sin station förflyttades; och hemställer derför Utskottet vördsamligen, att Ola Olssons omförmälda motion må lemnäs utan afseende. Stockholm den 2 December 1862. Stockholm, Tryckt hos Sam. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 5. 1 \:o 5. Ank. till Exp-Utsk. den 4 Dec. 1862, kl. 7 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om uttjenta underofficerares och soldaters befordrande till vissa tjenstebefattningar. Uti en inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln väckt samt till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion har Herr Grefve Björnstjerna, C. M., framhållit den vanlottade ställning, hvari äldre uttjenta underofficerare och soldater förmenades sig befinna. Med den knappa aflöning, de under tjenstetiden uppbära, kunde de ingenting bespara och när deras krafter brutits, afskedades de med en pension, alltför otillräcklig att skydda ens emot verklig nöd. Efter motionärens mening funnes intet annat land, som så behandlar sina gamla krigare; och att desse egde rättmätiga anspråk på förökadt understöd, vore ovedersägligt.
Till svar å Eders Kongl. Majus Nådiga Remiss den a 8 sutledne November på Kongl. Bergs-Collegii underdåniga Skrifvelse den 13 i samma månad hvaruti andrages behofvet af och uppgifves förslag till Lön-förbättring för BergsFogdarne uti allmänhet i Riket, få Riksens Ständer i underdånighet anmäla, att, då samtlige på ©rdinarie-Staten aflönade Bergs-Fogdar fått njuta till godo den vid 1815 års Urtima Riksdag Penninge-Lontagarne i allmänhet beviljade förbättring i deras vilkor, Riksens Ständer i Statens närvarande ställning, corn kräfver all möjlig besparing och inskränkning af nya utgifter, funnit sig destomindre kunna dertill lemna bifall, sorn titlika. en ny Lön-reglering härvid visar sig, hvarigenom de i förre Lönings-Staten iakttagn» grunder för deras aflöning, i jemförelse till Staten* öfrige Etubetsoch Tjenstemän skulle rubbas, men en sådan förändring icke serskildt kan företaga* utan, om den skulle pröfva* nödig, bör förekomma i sammanhang med den allmänna regleringen oell nya Organisationen af Styrelse-Verken. 13. Genon* Nådij Remiss den 33 sistledne 3gs Underduniga Skrifvelser. November ar tiil Stats-Utskottets åtgärd öfverletrinad en af Öfver-Intendents-Embetet den 37 förUtgångne Oktober i underdånighet gjord hemställan om förbättring af de vid sista Riksdagen anslagne Löner för 2:ne tillökte Tjenstemän, nemligen a Sekreterare och 1 Kanslist, samt förhöjning på Stal af Expens-medlen vin detta Verk; Och hafva väl Riksens Ständer funnit, att, då Sekreterarens Lön omkring 340 R:dr jernföres med Kamrerarens å denna Stat, som för innevarande år uppgår till 85i R.-dr 30 sk., och Kanslist-Lönen omkring 105 R:dr jemföres med Andre Konduktörens
En invändning som gjorts mot det kvinnliga trädgårdsarbetet är att det skulle vara för tungt, redskapen för svårhandterliga; gärna må medgifvas, att sekelslutet uppvisar en mängd kvinnor, som icke kunna rå m e d snart sagdt någonting — de orka nästan ej knäppa sina egna skor; men lyckligtvis fostras äfven en annan sort, och tack vare sporten utvecklas det kvinnor, som äro starka nog till äfven ett ganska styft arbete. Jag kan af egen erfarenhet intyga, att, o m man tränar sig, är intet arbete i en trädgård för tungt för en kvinna, förutsatt att hon är klokt och förståndigt klädd; snörlif, högklackade skor och slä- pande kjolar är ej värdt att tänka på, då man vill bli en skicklig trädgårdsarbeterska. Att uppöfning utvecklar muskelstyrkan veta vi j u; se t. ex. på sjuksköterskorna: efter en tids öfning bli de så armstarka, att de utan svårighet lyfta manliga patienter. Nu kanske någon motståndare till vårt nya arbetsområde invänder, att o m kvinnorna börja utveckla sina muskler, bli de snart så starka, att de vilja » taga kragtag » med männen — åhnej, låtom oss tro på » das ewig weibliche », som Göthe talar o m. Dessutom ligger det väl nära till hands att tänka, att det naturligaste blir att män och kvinnor gemensamt arbeta, åtminstone i större trädgårdar, och då faller det nog af sig själft, att den förre tager åt sig det — 3 — tyngsta arbetet och lämnar det s. k. petgörat, som nog förefaller honom enformigt och tråkigt, att utföras af kvinnliga händer. Det har framkastats den förmodan, att om kvinnorna få sin vilja fram att utbildas i trädgårdsyrket, de efter slutad kurs skulle stå utan verksamhet, emedan ingen skulle vilja ha dem i sitt arbete.
Månad på bordet lagde Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar vid utskottets förut meddelte Betänkande rörande Medlen till öfverflödets hämmande samt yrkadt förbud mot yppighets-varors nyttjande och förbrukning m. m. beslöt Ridderskapet och Adeln, att samma Utlåtande gilla, med undantag af hvad Utskottet föreslagit, dels angående förbud emot bruket af sådane öfverflodsvaror, hvilka icke äro till införssel tillåtne; samt *53§ Prof. Vtdr. d. 2 Juni 1818* dels angående en Författning emot yppighet och öfverflöd. Från Hogpordiga Prest-Ståndet. S. D. Uti Protocolls Utdrag af den 29 nasti. Maij inbjuder Höglofl. Ridderskapet och Adeln Med-Stånden till instämmande uti anmodan till Banko-Utskottet, att i afseende på den för handen varande Finance reglering, skyndsammeligen till Riks-Stånden uppgifva Eauko-SedelstocJtens belopp ifrån den 1 Jannuarii 1800 till den 31 December 1817, med förbehåll tillika, att vid allmänna Finance regleringens afgörande, äga öppöt att, där så nödigt skulle synas, ånyo till pröfning företaga frågan om Bankens årliga Publicitet. Prest-Ståndet, som redan förut beslutit,att berörde Itungörande af Banco Sedel-Stockens belopp , såsom öfverflödigt och tilläfventyrs menligt,' boide undvikas, fann icke anledning att utiofyannämnde Beslut med Höglofl. Ridderskapet och Adeln sig förena. S. D. Uppå ytterligare föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomie - Utskottets Utlåtande N:o 132, i anledning af gjorda anmärkningar vid Dess afgifna Betänkande om inrättande af en Besparings-flank till förmon för fattiga Arbetare, fann Prest-Ståndet för godt att med bifall till Utskottets härom först afgifne Betänkande lägga det förnyade Utlåtandet till Hand» lingarne.
Hvad beträffar surrogerandet af den förra med penningar, vill jag icke bestrida ali det kan möta svårighet för en tjensteman, och att det är lättare för honom att skaffa borgen. Jag vill således medgifva att Utsk. kan hafva rätt i afseende å den delen. Hvad äter beträffar den andra delen, nemi. att ålägga en arrendator skyldighet att, i st. f. borgen, lemna säkerhet i en deponerad summa penningar eller såsom Frih. Cederström nämnt statspapper d. v. s. räntebärande obligationer, hvarå jag längre fram vill fästa särskild uppmärksamhet, sä kan jag icke underlåta att instämma i den af Hr von Hartmansdorff yttrade åsigt. Vi hafva litet hvar kännedom derom, att ganska många boställen blifva vanvårdade just derföre, tilt de råka i händerna på dåliga arrendatorer, som möjligen kunna skaffa sig ett par borgensmän ehuru föga vederhäftiga, och sedan bostället efter några år är förstördt, sä har vare sig boställsinnchafvaren eller kronan ganska svårt att få ut sin rätt. Det är icke sällsynt att boställen finnas, som på det viset hafva ganska ofta ombytt sina brukare. Jag skulle derföre, lika med Hr von Hartmansdorff, tro att ingen skada för staten vore, att laga något mindre arrende blott man vore fullt säker att detsamma utbekomma, samt att fä jorden bättre skött och vårdad, hvilket alltid blefve en följd om den kom i bättre händer. I allmänhet är del af vigt, att kunna undvika borgensförbindelser och åstadkomma en rask exekution, och dertill vet jag verkligen icke något säkrare sätt, än att hafva panten i handom. Jag nämnde räntebärande obligationer. Jag får föra eder, mine Hrr ! till minnes, att i fråga om bankoreglementet, så har man gifvit fullmäktige instruktion att uppköpa sådana obligationer. När man således har erkänt tillvaron af dessa papper, när man kan använda dem för statsmedel i banken, så vet jag sannerligen icke hvarföre Öen 28 Februari. 710 raan icke kan använda dem såsom säkerhet för ett arrende. Någon ränteförlust bör genom dessa pappers användning undvikas, och full säkerhet likväl erhållas. Den förhatliga principen af borgensförbindelser kunde derigenom upphöra.
Bfyen hiir i Stockholm, l8.r det v d droja ldnga tider, innan K ~ i n n o - klubben i ett slwinnornas palats:) kan f t sig ett eget hem fiirlw hfillet, och till dess l l r den viil ock £8 n r a am1) nlatorisli. Xn har klubbeu sedau h e Br sitt hem i huset n: o I 7 Sorrlanrbgatan, sdledes en ganska centralt beliigen lokal. Dcn l~estiir af en snl, son1 anriindes till diskussionsoch rnusilrrkl;, rtt fRrmak, c-tt Li1) liotel~- och 1Bsrum och ett rnm, som disponerits af den af ~nedlem~narna, som tillikw Br Irluhbeus viirdinna eller hnsfru. 3Zeniiigen Br nlrw liken, att klubbea helt och hiillet ekrill giira intq-ck af ctt hem. Trots de enkla anordningarna har det ej varit forenadt ilieil liten anstriiagning att Astadkomnla ocli ekouomislrt vidmakthil1: l ett dylilrt foretag, helst alltsammnns nkall h i r a sig p i niedleinmarnas Brsafgifter, hvilku naturligtris mlste siittas Idgt, clh kvil~nor i allmiinbet ba 13ga loner. Nen tuck are euergi och intresst! fiir saken, ha]. allt hittills g i t t viil: Gama skulk jag i en-sei-ie bilder rilja visa eu lniingd interiiirer friin de oliha sbedena i ldnbbcns lif eller lBta ett fir i ciess histoiia Askidligt triidn infiir edra ogon. S n ffi orden, alltfiir fattiga, t ' iinstgora. Som sagdt ii1- lokale11 tillgiinglig fijr lnedleni~~~arna hela d a g m dret om.
Från äldre tider hafva icke sällan anvisningar egt rum på öfverskotten å statsverkets inkomster, då statsanslag icke varit att tillgå för utgifter, hvilka af allmänna medel måste bestridas och annan tillgång dertill saknades. Emellertid erinrades af Rikets Ständers är 1855 församlade Revisorer, att det vore mindre lämpligt, att anvisningar skedde å en så beskaffad titel, enär, i händelse statsinkomsterna under något år ej uppginge till deras i riksstaten påräknade belopp, dessa anvisningar egt rum ä icke befintliga tillgångar. Till undvikande deraf föreslogs, att utgifter af omförmälda beskaffenhet skulle anordnas under förskottstitel, för att, efter anmälan hos Rikets Ständer, framdeles ersättas. Detta förslag bifölls af Rikets åren 1856—1858 församlade Ständer, som uti skrifvelse den 22 April 1857, jemte förmälan att de vid riksstatens uppgörande ville tillse, att de flesta sådana utgifter, som blifvit af öfverskotten ä statsverkets inkomster bestridde, kunde å hufvudtitlarne upptagas och beräknas, i underdånighet anhöllo, att, om Kongl. Maj:t icke destomindre skulle derefter finna nödigt att tillfälligtvis anvisa statsmedel till sådana behof, hvilka ej blifvit af Rikets Ständer förutsedda, och dertill anslag således ej beviljats, dessa utgifter, derest de ej kunde bestridas med de för dylika tillfälliga behof egentligen afsedda besparingarne å riksstatens hufvudtitlar, derefter måtte under förskottstitel anordnas samt vid påföljande riksmöte för Rikets Ständer tillkännagifvas, då, efter föregången pröfning, Rikets Ständer blefve i tillfälle att i anledning af de gjorda anvisningarne besluta. På den sålunda tillkomna förskottstiteln hafva sedermera följande anvisningar egt rum. (Bil.