Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det må vara Utskotten förbehållit, att anse skillnaden emellan 16 f samt 33 f pr:ct såsom allenast en modification uti planen. Det hår icke inflytande på ifrågavarande ämne, att ingå i "undersökning om det rättsenliga i föregående realisationer, och deribland den af Riksgäldssedlarne, beslutad år 1800, samt frågan om tillkomsten af de Riksgäldssedlar, sorn utöfver i5 millioner åligga Banken att infria; dessa ämnen hafva utgjort föremål för Rikets Ständers öfverläggningar och beslut vid Riksdagarne efter Regementsförändringen år 1809; men i afseende på Riksgälds - 120 Den 6 J u 1 i i f. m. sedelstocken måste det ingå i beräkningen, i afseende på frågan om liden för en realisation, på sådant sätt, att alla ännu befintliga Riksgäldssedelmåste anses och beräknas såsom ett serskildt slag af Bancosedlar, och upphöra i den mån Statens skuld till Banken upphör. Fluctuationen i Ständernes åsigter, rörande Statshushållningen och Rikets Penningeväsen vid Riksdagarne i8ia, 1815, 1818 och 1823, samt det stridiga i dessa emot dem, som Ständerne vid 1809 och 1810 årens Riksdagar, ännu lifvade af den kraftfulla redbarhet det återvunna constitutionella lifvet medförde, bestämdt, har boredt oredor, som, derest icke det 181 3 och 1814 lyckligen utförda kriget medfört tillgångar och tillfällen, att på en gång afbörda den utländska skulden, skulle hafva bringat folket i en vanmagt, hvilken ovilkorligen fordrat längre tidskiften, för att kunna höfvas. i8a3 års Ständer hafva sökt, att återkomma till de af 1809 och 181 o årens Ständer faststälde grundsatser. I afseende på handeln, vanns jemväl ändamålet till en del, men i afseen de på den inre näringsfriheten, fattades besluten så sent, att fastställelse derå i laglig ordning icke kunde erhållas, innan Riksdagen upplöstes.
Af uttrycket i hans blick var imellertid lätt att se, det den tvetydiga scenen på taflan alls icke var föremål för hans uppmärksamhet. att han icke ens såg den, och de vexlande rörelser, som hans ansigte afspeglade, talade lika tydligt som ord om spefull glädtighet, tillfredsstäld fåfänga, passion och derimellan drag af vemod, ånger och bitter missräkning. Så var det också: dessa mångfärgade skyar drogo förbi själens horisont, alltför lätta ännu för att egentligen förmörka den, men likväl lemnande tillräcklig aning om de tunga sammanpackade moln, hvarunder hans lefnads sol kanhända skulle sjunka. Astley hade icke behöft mer än åtta dagar, för att återkomma ifrån sin första häftiga berusning vid förbindelsen med den vackra fransyskan, som i sjelfva verket hvarken egde ungdomens eller skönhetens första blomma, och hos hvilken han, vid uppvaknandet ifrån sin hänryckning, fåfängt sökte denna magiska glans af ungdomlig friskhet, som omstrålat hennes porträtt. Den sköna Désirée tålde verkligen icke att granskas vid dagsljus med kritiska blickar och hade derför gjort ganska klokt att välja London till skådeplatsen för sina triumfer; men oaktadt hon icke var det idealiska väsende, som Astleys uppjagade inbillning trott sig se, så var hon likväl en tillräckligt skön qvinna för att rättfärdiga den eld hon tändt, och hon egde dessutom i sitt behag sin tjusningsförmåga och dessa tusen illusoriska konstgrepp, som en kokett qvinna ensam känner och förmår utfundera, nog mycken makt för att förvrida hufvudet på en tjugofyraårig man. Det fanns imellertid för mycken verklig smak, för mycken ren och upphöjd skönhetskänsla hos Astley, för att låta honom länge bibehålla den yrsel, hvari hans eget temperament och de ovanliga omständigheterna försatt honom.
De ökade anspråken på Staten för undervisningens och bildningens befordran i alla rigtningar och de vexande utgifterna för dessa ändamål, synas innefatta en kraftig uppmaning att noga begränsa Statens verksamhet i dessa hänseenden och att icke utsträcka Statens förhindelse utöfver skyldigheten att tillhandahålla fri undervisning; och minst till åliggande att bekosta lärjungarnes underhåll. Utskottets förslag torde derföre, likasom motionen, böra ogillas.» Med Herr Björck hafva följande Utskotts-ledamöter förenat sig om ofvanstående reservation, nemligen: Herr G. H. Stråle, A. A. Berger, L. Wistelius, L. B. Kistner och '. E. Bäcklin, vice Talmannen And. Erikson, samt Riksdagsfullmägtige Matts Pehrsson från Stockholms, Jonas Andersson från Östergötlands, Per Nilsson från Malmöhus, Erik Ersson från Gefleborgs, Daniel Danielsson från Jönköpings och C. J. Svensén från Calmar län. Vid H!2:dra punkten: (angående atlönmgen för Sekreteraren, Bibliothekarien och Kamererare!) vid Carolinska medico-chirurgiska institutet.) Af Friherre af Ugglas, Gust.: »Emot Stats-Utskottets beslut, under punkten N:o 22, morn. litt. c., deruti Utskottet, med frångående af hvad Kongl. Maj:t föreslagit, hemställt, att Rikets Ständer måtte bevilja endast en summa af 1,500 R:dr, att, efter Lärare—kollegii profning, utdelas såsom arfvoden åt den eller dem, som sköta bibliothekarie-, sekreterareoch kamererare-befattningarne vid Carolinska institutet, finner jag mig föranlåten anmäla min reservation af de skäl, att ifrågavarande befattningar på grund, så väl af Kongl. Maj:ts, för Institutet den 26 April 1861 utfärdade stadgar, som af deras beskaffenhet icke kunna af en och samma person skötas, samt att det dem, hvar för sig, åtföljande arbete icke kan anses blifva billigt ersatt genom det belopp Utskottet tillstyrkt, hvadan jag föreslår, att Rikets Ständer i enlighet med Kongl.
Universiteten i Upsala och Lund 2:o. Underlåter något Universitet, Pr osteUnderlåter något Stift, Universitet rt, Stad, Bruksdistrikt eller Härad att ad den omkostnad, ställa Fullmäktig, vare förfallet till det visom ett annat och jemlikt Stift, Universite, Ståndet pröfvar skäligt utsätta, och tet, Stad Ståndets kassa, som svara kan mot den omkostnad, som ett annat och jemnlikt Universitet, Pro steri, Stad, Bruksdistrikt eller Härad på sin Riksdagsman göra måste; skolande — Ståndets kassa. Hänvisning: Konst.-Utsk:s Mern. Se anm. 1, punkten c), vid näst föregående förslag. 13:0. Om ändring i 14 § 1 mom. Riksdags-Ordningen. Riksdags-Ordningen. § 14- l:o. Inom Rikets Städer äge borl:o. Inom Rikets Städer äge Magi gare, öfrige idkare af yrken, som till borstråt s-per söner, borgare, öfrige idkare af 12 Konstitutions-Utskottels Memorial M 3. gerliga näringar räknas, ägare af hus eller yrken, sorn lili borgerliga näringar räknas, tomt samt ägare eller innehafvare, med ägare af bus eller tomt samt ägare eller ständig besittningsrätt, af jord under sta innehafvare, med ständig besittningsrätt, af dens domvärjo, alla dessa sä framt de äro jord under stadens domvärjo, alla dessa så i staden bosatte, äfvensom stadens Magiframt de äro i staden mantalsskrifne och strats-yersöner, att bland sig välja Rikstillika verkligen boende, att bland sig välja dagsfullmäktige. Stockholm — Riksdagsfullmäktige. Stockholm — af lägre klass. af lägre klass. Hänvisning: Konst.-Utsk:s Mern. Ridd. och Adelns Prof. den 27 Juni, 18 Juli och 8 Aug. 1860. Preste-Ståndets Prot. för samma dagar. Om ändring i 14 § 3 mom. Riksdags-Ordningen. Riksdagsår tini n g c n. § 14 5:o. För städerna må ingen till Riks3:o. För städerna må ingen till
Listers härad, angående ändrade föreskrifter i fråga om laxfisket i hafvet utanför — 8 — 13 b. 28 Jan. b. 24 Jan. b. 24 Jan. b. 24 Jan. 18 63 Lots, om Svenska Ångfartygs befrielse från skyldigheten att, då de komma från sjön, taga, se Ångfartyg. Lotsväsendet, se Fyr-, Båkoch Lotsväsendet. Lundh, H. T., se Ackordsanbud. Lunds Stifts-skolor, om rätt, att dimittera elever till Universiteten, för — 8 — 114 b. 7 Oct. b. 14 Oct. b. 10 Oct. b. 14 Oct. Lunds Universitets-Bibliothek, om iönförhöjning åt 2 Amanuenser vid — 4 1 240 b. 6 Febr. b. 3 Febr. b. 3 Febr. b. 3 Febr. Lån, angående gjordt anbud till Svenska Staten af ett utländskt 90 4 1 63 b. 16 Juni b. 3 Juni b. 3 Juni b. 3 Juni 80 » för uppförande af stenhus i skoglösa orter, angående medel till räntefria — 4 1 108 b. 19 Aug. b. 19 Aug. g. 19 Aug. g. 19 Aug. » se vidare, Statslån. Längebro vid Christianstad, angående utbetalning af anslaget till ombyggnad af 44 . 4 . 1 32 — b. 26 Febr. b. 25 Febr. b. 25 Febr. g. 25 Febr. 32 20 40 — L. Läkare, om förbättrade Aflöningsvilkor förArméens, Flottans och ProvincialFörslag till Voterings-pro positioner Voterings-resultat » se vidare: Åttonde HufvudTiteln. Länsindelningen, angående reglering af Läns-NoCarierne, angående löne förmånerne för Löningsjord, om ersättning till Landshöfdingen i Orebro för, se Jernväg.
De uti Stats-Rådet öfver Krigs ärender år 1810 hällne protocoller blefvo af Hr Grefven och Ordföranden uppbrutne och quitterade, hvarefter Utskottets protocoller för den 9, 10:de, 13:de och 14:de Augusti till justering af Secreteraren upplästes. Ledamöterne utgingo derefter på sine särskildte Afdelningar, då af de nu uppbrutne protocoller genomlästes de för Januarii, Februarii och Martii Månader 1810. Utskottet åtskilljdes kl. 12, men samlades åter in pleno kl. 4 efter middagen. Ett till Utskottet ankommit, af Hr Prosten Schartau författadt förslag 2 till afhjelpande af den brist på Fullmägtige i Riks Gällds Contoiret, som skulle kunna uppkomma deraf, att enär Riksdagen hålles å annan ort än hufvudstaden, Riks Gällds Contoirets Fullmägtige blefve till Riksdagsmän kallade, upplästes och lades på bordet, intill dess frågan om det Hederv[ärda] Bonde Ståndets remiss rörde detta ämne åter skulle förekomma. Derefter fortfors med läsningen af protocollerne öfver Krigs ärender, då på de särskildte Afdelningarne upplästes de för April och Maji Månader 1810. Justerat d. 7 Aug} 1810. A. G. Mökner. Den 16:de Augusti kl. 9 förmiddagen samlades Constitutions Utskottet på sine särskildte Afdelningar, då af Stats Rådets öfver Krigs ärender förde protocoller upplästes de för Junii och Julii månader 1810. Efter slutad granskning af dessa protocoller församlades Ledamöterne in pleno, då uppå Hr Grefvens och Ordförandens tillfrågan svarades, att icke någon anmärkning på någon Afdelning blifvit gjord. Utskottet åtskilljdes kl. 11. 1 Tydligen skriffel för September. Justerat d. 7 Aug.1 1810. A. G. Mörner.
Såsom ledamot uti ett af de Flsk., sorn behandlat denna fråga, (ehuru invald sedan densamma blifvit utarbetad), synes jag icke äga behof alt vara utförlig rörtde de anmärker jag tiar att göra mot betänk., då tillfälle elert i11 möjligen lemnäs mig vid besvarande af den återremiss, som R. o. Ad., efter hvad jag äger anleda, att förmoda, beslutar; men sorn det är ovisst om jag kommer att bibehålla min plats i Utsk., och jag i alla fall såsom ord för. föga kan deltaga i debatterna, anser jag mig böra ingå uti den redan öppnade generella diseussiouen inom detta Stånd. Af de arne talare, som yttrat sig före mig, har den siste icke blott vidrört detaljerna ulan äfven sjelfva grundvalarna eller tillvaron af sådana banker, som tili detta betänk, blifvit ifrågaställda. Innan jag dock vidare fäster mig vid denne talares anmärkntr, anser jag ordningen fordra, att besvara hvad Hr Stråle framställt mot sammansatta Utskrns betänk., nemi. att ingen strof deruti innehåller återkallande af 1824 års författning. Vid sisth riksdag beslöts väl ali und. anhållan bos K. M. skulle göras örn dess återkallande; men man torde nu hafva funnit, att i och med detsamma en annan lag antages, vore sådant påtagligen onödigt, helst det faller af sig sjelft, att en aldie författning försvinner för en nyare, hvilket ytterligare synes af 6:te §:n lili lagen för R. Si:s Bank af den 1 Mars i83o, som stadgar, ”a 11 det står enskilde fritt alt inrätta bolag lill bankrörelses bedrifvande, under iakttagande af hvad genom K. kungörelsen den 14 Jan. 1 8 2 4 redan a n g : d e enskilda b a 11 k i n r ä 11 n : r är stadgadt elleiframdeles af K. M. och R. St. stadgadt varti e r.” Hr Rosenblads yttrande bar, så vidt jag kunnat uppfatta syftningen deraf, egentligen gått derpå ut, alt någon ytterligare bancolags sliflande icke skulle vara af nödvändigheten påkallad.
Te tjene när en så stormrik bonne, som fader Nämndeman, är mest like så bra som te vare dräng hos sjelfve Brukspatron. Också ska jag säje, att jag inte stort kruser för Dräng-Olle på herrgåln, fastän han sätter näsa i vädre på körkbacken om söndagera; och det ska fälle inte bli så långt tes jag kan skaffe mej klocke med peschaft och gå i stöfler och kaloscher, så väl som han. Stina. Och jag för min del håller mej inte för stort sämmer, än herrgålspigera, fastän di går med rutige nettelduksförklän och rosige selkeshalsduker och randige bombasängsklänninger. Nej, tack vackert! Och se den, som jag slätt inte niger för, det är Jan Hanssons Anna ve Sjön, fastän ho gubevars! ser förnäm ut och svänger sej om söndagera i den der storpreckige klänningen, som ho feck åf Mamsell Lotta på herrgåln. Per. Tal' inte om Jan Hanssons, för då blir jag rasande. Alltse'n ovänskapen ble mellan fader Nämndeman och gamle Torper-Jan, har jag inte kunnat tåle hele det der trasfölje. Stina. Ja, så är det nock med mej med. Var det inte bra besönnerligt ändå, att den der fattige torperstackern våga' sätte sej opp imot fader Nämndeman, som är så rik och mäktig? Han vittna' ju imot honom på tinge? Per. Ja, ser du, saka var så, att fader Nämndeman råka' i hastigheta fälle en hop timmer på grannskogen, ser du, och det had' han just inte rätt te, ser du. Men ingen skull' ha kommet på honom med'et, om inte den der förgiftige saten Jan Hansson hade vittnat imot'n, och ställt så te, att fader Sven slutligen ble öfverbevisad, och då ble det ett förbaskadt spetakel. Stina. Jojo, han höll ju på te komme in på arresten i Carlstad? Per. Ja, det var näre som på ett hår. Men te slut ble det så, att han feck förlike saka med penninger.
Yid inträffad ledighet af sådan tjenst, som bör återbesättas, skall, efter afdrag af hvad som för tjenstens bestridande måst utbetalas, den lönebesparing, hvilken uppkommer intilldess, efter ansökningstidens förlopp, någon i här nedan stadgad ordning blifvit förordnad att förrätta samma tjenst, tillfalla Enkeoch pupill-kassan vid Riksgälds-kontoret. § 252. Da tjensteman eller vaktbetjent, för enskilda angelägenheters besörjande, erhållit tjenstledighet, hör han sjelf vidkännas kostnaden för tjenstens förrättande under den tid Ijonstledigheten fortfar. Stats Utskpltels Memorial, Jtft C 78. 19 § 233. Innan ledig tjenst af Fullmäktige återbesattes, skall sådant, jemte de med samma tjenst förenade löneförmåner, äfvensom tiden, inom hvilken sökande ega att sig anmäla, tillkännagifvas medelst anslag på vanliga ställen inom R iksgälds-kontoret. Ansökningstiden bestämmes till minst fjorton dagar från anslagets utfärdande; dock beror af Fullmäktige att utsätta ny ansökningstid, derest, inom den först bestämda tiden, någon till tjenstens erhållande fullt skicklig och lämplig sökande sig icke anmält. § 234. Före återbesättandet af de tjerister och beställningar, hvilkas innehafvare lyda under Kommissariatet, böra af detsamma upprättas förslag, hvarpå en af de sökande uppföres, öfver dessa förslag kunna besvär hos Fullmäktige anföras inom åtta dagar efter det förslagen till Fullmäktiges Expedition inkommit; i hvilket afseende underrättelse om dagen, då ett dylikt förslag ingått, bör genom utfärdadt anslag meddelas, samt tjenstens tillsättande, i fall flere sökande sig anmält, uppskjutas intilldess denna besvärstid tilländagålt. § 233.
Den ena, att Utsk. uti första förslaget icke ansett samfällda valprincipen vara förenlig med särskild representation för städerna, och den andra, att förstärkta Const.Utsk. har bifallit denna dess primitiva åsigt, och att det följaktligen är genom förstärkta Const.Utsk. med R. St:s rätt afgjordt, att en särskild representation för städerna icke får äga runi. Ytterligare har jag sökt visa, att Utsk. i betänk. N:o 67 icke framlagt något jemkningsförslag, utan uppgjort grunder för delta jemkningsförslag, samt reserverat åt RiksSl:n rättighet att vid det blifvande jemkningsförslaget göra sina fordringar gällande oell således att bedomina sjelfva den byggnad, som Utsk. utfört på de grunder, sorn genom votering i förstärkta Utsk. blifvit antagna. Det är således, mine herrar! efter mitt förmenande, skäligen klart ådagalagdt, alt Utsk. Lar, då det framkommit med jemkningsförslag, som innehåller, alt städerna skola få särskild representation, företagit sig något bestämdt lag vidrigt och stridande mot de grund24 H. 3i t) c li 21 April f. m. salser, solli med R. St:s ratt äro stadgade i förstärkt Gonsl.Ulsk., oell detta tilltag tager jag mig friheten att lägga Coust.- Ulsk. lill last såsom ett öfverskridande af dess rättighet alt tillvägagå vid denna sammanjemkning. Lika med Hr Dalman tror jag att Stånden hafva i betydlig mån försvårat ävendels ställning genom att icke vara uppmärksamma på betänk. JNT:o 67, der man föreslår oss dessa voteringar i stället för att enl. 56 §:n Reg.Fln gifva oss elt sammanjemkningsförslag, och jag tillvitar mig sjelf personligen så myckel mera ouppmärksamhet, som Frih. Tersmeden, hvilken vid föredragandet af betänk. ]V:o 38 förklarade sig hylla allmänna valprincipen, likväl med ädelt riddersmannasinne uti reservation vid betänk. JN':o 67 varnat sina motståndare att icke råka i den fälla, tili hvilken vi hafva fallit och der vi hafva svårt alt reda oss. Frih.
Och Stats-Utstortet förmodar, at lillie Ombudsmannens Secreterare äfwen stall möjeligen kunna hos sig förena, at tillika bestrida Secreterare-göromalen l Tryckfrihets^ominitteen; sä hemställer Stats-Utskottet, at, r sädanr fall, honom derföre mätte tilläggas ett särskildt arfwode as 2oo R:d. om äret, derigenom han, sä länge han tillika bestrider Secreterare, tjenste» i Tryckfrihets<^ommiiteen, altja kommer at undfä tilsammans för begge desje rjenste-befattningar 6oo R:d. om äret Wid - Den 8 Mars. 241 Wid detta tilfälle har äfwen hos Stats-Utskottet fräga blifwit wäckt om särstildte medel för Zustitise-Ombudsmannen til Skrif-MÄwnLlier, Ljus och Med för desi blifwande Embets - rum, om deste sednares utseende i nägor dertil passande Kronans Hus, samt Postfrihet i Embers-ärender. At chistitiL - Ombudsmannen mäste hafwa nödige Embets-rum, anser Stats-Utssottet wara offiljakcigt ifrån hans Embets-utöfning. Desse synes Utffottec icke kunna bestammas til ringare antal an ;, nemi. ett arbetsrum för honom sjelf, ett för dest 8ecretsrare, et för Lancsllist, et till Hrcbive och ett sä kalladt förmak, der den honom bestadde Waktmästaren bör wara til hands, ar sä wäl anmäla alla de personer, som infinna sig, och hos Pistitick-Ombudsmannen hafwa nägor at andraga, som ock för at kunna bestrida den i öfrigt nödige uppastningen. Om-Riksens Högloft. Ständer täckes bifalla, at et sadant antal Embetsrum bestäs, och tilgäng til desse rum ej ssulle finnas i Riksgälds-Lvmoirets
Så var det ock, när HofRätterne voro Konungens Högsta Nämnd; Konungen var det då, som gaf nåd; och så bör det fortfara i Högsta Domstolen. — Hvad åter angår främmande länders åberopade exempel; så anser jag det vara ett stort fel af oss, att vilja följa dem, utan afseende på, om de öfverensstämma med våra olika förhållanden; både vår LagHistoria och Svenska Historien i allmänhet vittna, att sådane exempels efterföljd ej bekommit oss väl. — Lika med de öfrige Talarne anhåller jag vördsamt om proposition lill afslag på förslaget, och det är mig likgiltigt, om det sker på hvar §. serskildt, eller på alla §§:ne på en gång. Herr Hjerta: Jag skulle i sanning blifva Ivehogsen, om jag möjligen kunde tro 22 Den a3 Februarii f. m. Ridderskapet och Adeln dela Friherre Boijes tanka, att tidsbesparing bör komma i fråga vid öfverläggning i ett så vigtigt ämne, som det förevarande. Men jag tror mig kunna förbigå desse vanliga premisser om tidens dyrbarhet, och anser mig icke behöfva begära någon ursägt för det jag uptager den med yttrande i en allmän sak at' denna vigt. Jag skall dock ej missbruka min representationsrätt genom bestridande af historiska sanningar; utan vill heldre göra detta till ämne för en serskild afhandling. — Konungen anser jag mig hafva gjort en tjenst, då jag yrkat, att Han måtte skiljas från deltagande i en möjligtvis dålig Domaremagt. Han kunde annars få se Högsta Domstolens Ledamöter af Representationen blifva afsatte för en Dom, hvari kanske Han sjelf deltagit; och huru obehagligt vore ej detta. Yi vinna genom förändringen en större garantie för rigtig lagskipning af Högsta Domstolen, då den ej mera inför allmänna tänkesättet kan för origtiga beslut skyddas af Konungens delaktighet deri. — Herr Tham har förblandat Konungens Nåderätt med Hans Domaremagt; om den förra är nu ej fråga. •—- Friherre Boije har, i afseende på formen för Förslagets afgörande, föreslagit, att man äfven nu måtte begagna den i allmänhet så behagliga medelvägen.
StatsUtskottet liar aldeles förbigått den af Revisorerne anmärkte besynnerliga omständighet, att Kongl. Förvaltningen af Sjöärenderne, såsom administrerande Verk, blifvit stäld i ansvarighet för ett lån, upptaget för f. d. Arméens Flottas Officerares räkning, att Statsmedlen blifvit graverade med betalningen, af den för samma lån utgående, och af Rikets Ständer icke påräknade, ränte-utgift; samt att lånets återgäldande varit anvist på ett anslag å Åttonde Hufvudlitteln, som synts fördetta ändamål otillräckligt. StatsUtskottet synes aldeles hafva förbisett, att ett lån af mera än 28,000 R:dr, till ett för Statsverket främmande föremål, blifvit beviljadt af medel, som enligt den med Ryska Regeringen afslutade liqvid om Svenska Statens fordringsanspråk utfallit. Stats-TJtskottet har icke heller funnit anmärknings värdi, att af räkenskaperne i öfrigt icke synts, hos hvilken person, eller af hvad medel nämde lån, hvarföre Kongl. Förvaltningen af Sjöärenderne, såsom Borgesman ansvarar, blifvit upptagit. Jag anhåller att StatsUtskottet täckes förklara detta sällsamma förhållande. Rikets Ständers Revisorer hafva 1827 (sid. 47) anmält, huru 1823 års Ständers Underdåniga begäran om nådigt förordnande, det Kongl. StatsContoret^ Memorialböc - Den 5 Mars f. ra. ker, äfvensom Kongl. Räntekammarens hufvudbok skulle, vid derefter infallande revisioner, vara afslutade den i Nov. för det nästföregående året* och för Revisorerne tillgängelige» Saknat all påföljd» I fall en representation eljest hör anses, såsom en i fortsättning verkande kraft, så skulle det synas» som om efterkommande
Jag vill ytterligare erinra R. o. Ad., att den constitutiva 1809 års riksdag beslöt samma stadgande, sorn nu 12 § Riksd.Ordn. innehåller. Skillnaden deri för R. o. Ad. och de öfriga Stånden, hvilkas ordningar jemväl skola vara i öfverensstämmelse med grundlagen författade, är den, att deras representationsform särskildt är i grundlagen upptagen, men i afseende på R. o. Ad. hänvisas till Ridd.Ordn. Det torde icke vara för någons minne främmande, att R. o. Ad. ägde under början af vårt närvar, statsskick ett dubbelt antal emot de öfriga Stånden hvar för sig inom Utsk:n. Detta fortfor till år 1815. Ridd.- Ordn. blef likväl under åren 1810, 1812 och 1815 ändrad’. Hvarvid likväl icke kunde göras någon sådan ändring, att 12 § Riksd.- Ordn. blef rubbad i och för Ståndets representation, men väl i afseende på antalet ledamöter i Utsk:n, och på samma gäng infördes votering per capita inom den. Men redan vid slutet af 1809 års constitutiva riksdag infördes i Ridd.Ordn. omröstningssättet per capita inom R. o. Ad., som förut voterat uti classer, och delta skedde genom ändring uti Ridd.Ordn., utan medverkan af de öfriga Stånden. Denna förändring var likväl direct ingripande i formen för Ståndets beslutande rätt; ty genom den gamla organisationen ägde minoriteten fullkomlig och laglig rätt att öfverrösta majoriteten i dessa classer. Om man behagar considerera detta och att man den tiden förstod grundlagen och afsigterna med dessa stadganden rikligare än nu, då man söker specu lera sig in i deras tankar, som skrefvo lagen, bör man finna, att R. o. Ad. äger att med Konungens samtycke om sin Ridd.Ordn. efter behag förordna, och sålunda ock genom den ordna sin representation.