Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det skedde i anledn. af den reservation, som tvänne af BorgareStts medlemmar vidfogat förslaget till underd. skrifvelse. När jag sedermera jemfört förslaget med det beslut, sorn R. o. Ad. fattat genom bifall till StatsUtskts betänk. N:o i5; så befinnes Exped.Utsk;s förslag vara en trogen afskrift af detta beslut. Således är intet att erinra vid Utskts åtgärd. I sjelfva saken är jag visserligen af reservanternes mening, att man uti beslutet bort hafva tydligare uttryckt, alt K. ilo Den 8 April f. ro. M:s nåd. bifall til! förändringen erfordras. Men sorn det vore ett äfventyrligt prasjudicat för framtiden att, vid justering af expeditioner, lägga något till hvad som stari det betänk., som blifvit bifallet; så afstår jag ifrån att yrka något förtydligande deraf, särdeles med afseende derpå att'i början af expeditionen stå orden: ”hos K. M. i tind. an”hålla det K. M. täcktes låta" ékc. Sjelfva inledningen innehåller alltså en hemställan, som jag tror motsvarar ändamålet, ehuru slutets lydelse icke öfverensslämmer dermed. Uppå derefter framställd propos., blef Exped.Utsk:s förslag N:o 5 till underd. skrifvelse till K. M. af R. o. Ad. god känd t. Till pröfning företogs StalsUlsk:s den 28 sisth Mars samt den 4 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 28, i anledn. af väckt fråga om indragning af K. Nummer-lotteriet, samt angtde åtskilliga dermed gemenskap ägande ämnen, H. Ex. Hr Gr. Posse, Arvid: Vid detta tillfälle ämnar jag icke yttra mig ang:de sjelfva saken eller frågan 0111 Nummer-lotteriets indragning; ty jag anser mig först mot formen af TJtsk:s utlåt, böra göra en anmärkning, den jag förmodar skall föranleda till frågans återremitterande. Utsk. har uti sitt utlåt, yttrat följande: ”1 händelse det af Utsk. "nu framsläldta förslag skulle af R.
Lotta berättade så mycket, och Gunnars namn sväfvade oupphörligt på hennes läppar. Honom höjde hon upp i skyarne, dernäst Elin, men de andra förtalade hon mer och mindre, kallade mor Ingrid för «den otäcka kärringa», Lena för en «riktig satan» och Abraham för ett nöt, ett fä, en dumbock, etc. – Det tycks på det der sättet, som du hade mest och helst med husbond-din att göra – sade nämndemansmor spefullt. – Åh, jag kan intet just så säga – svarade Lotta, starkt rodnande och nappande sönder sin nya bastanta halsdukssnibb. – Jo, jo – fortfor nämndemansmor – får du lefva och hållas, så blir du väl lik mordin, och får den ene ungen efter den andre, fast de sedan taga slut, den gode Guden vet bäst – huru! – Åh nej, men! det tror jag fälle aldrig – svarade Lotta, oblygt skrattande likväl. – Jo tvi! De’ ä’ minsann inte’ mycke’ godt åt dig, det ser jag på dig – sade nämndemansmor – och ingen kan stort sätta tro till hvad du säger, ty aldrig kan Lena vara en sådan d . som du säger, och intet lär Elin vara ett sådant helgon heller, ej heller Gunnar tycka så väl om dig, som du låter påskina, utan när allt kommer omkring, så ä’ de väl bara lögna’ alltihop. – Och nämndemansmor talade ej vidare med Lotta, utan hade bara ögonen skarpt på henne, och då hennes man och hennes döttrar hemkommo, så sade hon åt en af de sednare: – Hör du, Anna Lisa, titta väl på Lotta att hon intet gör nå’t ondt, me’n som jag talar vid far-din och söster-di’ inne i kammaren. Och härmed ingick hon i kammaren med man och dotter, för att berätta dem om «blekebacksstölda» och rådgöra med dem om hvad man borde göra, och der satt Lotta åter försänkt i detta djupa förakt, i hvilket den, som dit råkat, ofta deruti nedsjunker alldeles som i gäs-lera ju mera den söker att komma derutur, och således slutligen ej orkar streta emot, utan i förtviflan låter det gå så långt det vill.
I den första af de vid jLag-Utskottets Betänkande N:o g 3 fogade Tabeller har, uti fjerde columnen, den roiss-skrifning skett, att å sjette raden står 12 i stället för S, å elfte raden 12 i stället för 16, å sextonde raden 16 i stället för 20, och å tjugondeförsta raden 20 i stället för 24; hvilket Utskottet får till rättelse vördsamt anmäla. Stockholm den 30 September 1829* T ry elif el: I Betänkandet Nto 95 pag. 24» 15‘.de raden uppifrån, står: doman läs: dammar. stockholm, tryckt i Marouardska Boktryckeriet, 1829* JöagUtskottets Beiänknndt N'.o 107.' Anlcom till Exped. Utskottet den] 8 October. Betänkande öfver Riksdagsfullmägtigen Herr P. Peterssons Motion om ändring af g: te §. i 24 Cap. Rättegångs-Balken, i hvad den angar anslag till Dams lifgifvande i Underrätt. Dä erfarenheten sitall visat, att längre uppehåll med rättegångs-sakers afgörande , än behofvet fordrat, ofta blifvit ffirorsakadt deraf, att Underdomare, serdeles i Städerne, begagnat det i 5 af 24 Cap. Rättegångs-BalJcen medgifna rättegångssätt , att efter anslag utgifva Utslag, har, hos Vällofl. Borgare-Stån-j det, Riksdagsfullmägtigen Herr P, Petersson föreslagit den ändring i berörde Lagrum,' att Tinder domstolar ne rnd förpligtas att, vid det tillfälle, dd ett handlagdi ärende ofverlemnas till Rättens profning, eller dd skrif tvexlingen är slutad, bestämma dag för hufvudsakliga Utslagets afkunnande, hvarigenom parter äfven kunde undvika den lägenhet, att antingen nödgas dagligen besöka Rättens förmak, för att iakttaga anslaget, Bilt, till Rikt-St.
En sådan behandling voro också i allo öfverensstämmande med det nu hos oss införda penitcntiär-systemets grunder, ty, om den penitentiära behandlingen är den rigtiga, är den det icke minst i afseende på grofva förbrytelser. Sedan den brottsliga viljan under ensamhetstiden blifvit böjd och straffad, vore möjligen det gemensamma arbetet en icke olämplig öfvergång till ett nytt inträde i samhällslifvet. Så som det nu användes, utesluter det vanligen möjligheten af förbättring. Utom detta grundfel i den nya strafflagen har man icke utan skäl emot densamma anmärkt en nog långt drifven stränghet i straffbestämmelser. Denna stränghet härleder sig här af samma orsak, som i åtskilliga andra nyare lagstiftningar vid öfvergången ifrån affliktiva straff till penitentiära, nemligen fruktan för do sednares otillräcklighet. Då fängelse ensamt för sig blef straff tyckte man sig böra taga till så mycket deraf, att det rigtigt skulle förslå att ersätta både hudflängning och lemlästande. Öfverallt har man också derföre i början tagit till för mycket, men har också sedermera på de flesta ställen måst omarbeta hela straffskalan. En sådan omarbetning bör så snart sorn möjligt företagas och kan lämpligen ske i sammanhang med straffarbetets och fängelsestraffets sammanslående till samma straffart, Dervid torde också böra iakttagas att straffgraderna göras flera, så att jemväl latituder må kunna bestämmas på 1 till 3, 3 till 5, 5—7 och 7—9 år, i stället för att straffet nu alltid skall ligga emellan jemna årtal 2 till 4, 4 till 6 o. s. v. Härigenom skulle straffen noggrannare kunna afmätas efter brotten, oaktadt man alldeles afstått ifrån en straffart. 48 Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. Samtliga dessa anmärkningar äro af sådan art, att deras godkännande måste medföra en mer eller mindre fullständig revision af den nya strafflagen. En sådan omarbetning ginge likväl utöfver Lag-Utskottets höfva och verkliga uppgift, som i förhållande till mera omfattande förslag, framlagda af Regeringen, enligt min uppfattning måsto vara mera negativ.
(Forts.) Med detta nummer följer till prenumerant staden en vals af Fahrbaoh såsom pr musikhandelsfirman Gehrman &amp; C:o Bagge), 16 Storkyrkobrinken härstäde i inom hus förefallande göromål. Svar, åtföljda af porträtt, betyg eller referenser och uppgift å lönepretentioner insändas inom den 20 dennes till » T h y r a », Iduns byrå. [3045] U vid en mindre hushållsskola i Örebro blifver ledig att tillträda 1 nästkommaude april. Ansökningar inlemnas före januari månads utgång till Prostinnan Edlund, Örebro, som ock lemnar närmare upplysningar. [3017] e n villig och anspråkslös flicka, kunnig i vanliga skolämnen, språk och m u - s i k, tillika praktisk och ordentlig, erhåller strax pä nyåret plats för att undervisa och hafva vård och tillsyn om barnen, enär modera är af andra göromål upptagen. Ingen anmäle sig, som ej kan förete goda betyg och har ett kärleksfullt och fördragsamt sinnelag samt är något^ kunnig i sömnad och öfriga handarbeten. Ålder mellan 20 och 3 0 år. Snart svar åtföljdt af fotografi till » I. K. » Borås, p. r. [3046] • i i n ung anspråkslös flicka kan genast få * plats som bonne; hon bör vara något h e m m a i musik, sömnad, kunna hjälpa barnen med sina lexor samt för öfrigt deltaga a ti en anspråkslös köpmansfamilj i landsorten finnes plats för en väluppfostrad, enkel och ordentlig flicka, kunnig i musik och klädsöm, m e d åliggande att utgöra sällskap oeh hjälpreda åt några barn, hvaraf det y n g - sta är 6 år gammalt, samt att i öfrigt, när så fordras, deltaga i hvarjehanda inombus förekommande, ej gröfre sysslor. Lön 100 kronor. Godt bemötande tillförsäkras. Reflekterande torde för öfverenskomnielses träffande skriftligt hänvända sig till X Karlshamn, pöste restante, men for undvikande af obehag å Ömse sidor bedes ingen anmäla sig, som icke är fullt öfvertygad om att kunna motsvara annonsörens billiga fordringar.
«Vi måste vänta en liten stund på herr Sellzings eget kontor, under det han i det yttre, expedierade något, som ej tålte uppskof. Undertiden hörde vi musik från rummet näst intill. Nyfikna lyfte vi på en grön taftsgardin, som betäckte en glasruta på dörren; ett ungt fruntimmer satt vid ett piano och slog några välljudande ackorder, som vittnade om öfvad talang. Det var ni! ni, som man med allt skäl kunde förmoda slumra, och drömma om balens nöjen, satt nu der i en täck huslig drägt. Ni sjöng; och denna sång har sedan varit en profetia om mitt öde» «Herr Sellzing återkom, och ordnade skyndsamt vår affär. Baronen frågade, hvem sångerskan var, jag fick ej fram ett ord. «Det är min enda dotter,» sade han med fadersstolthet. Vi satte oss genast derpå i resvagnen; hvar i sitt hörn gnolade vi på tonen och några uppsnappade strofer.» «Ja, nu minnes jag så tydligt som det händt i går,» sade Elise lifligt: «Färdig att gå på balen, fick jag noterna till denna i sig sjelf ganska obetydliga visa; och var nu nyfiken att inöfva den, under det jag väntade på min far, för att servera hans morgonkaffe. När han kom, sade han, att tvenne unga herrar varit stående vid glasrutan för att lyssna på min sång. Detta gjorde att instrumentet flyttades i mitt eget rum, dit min far sedan kom, när han ville höra sina små favoritstycken; han förlorade alltför snart denna lilla njutning!» Hennes ögon fylldes af tårar. Ett ömt deltagande målade sig i Lindendals ögon. Efter en paus begynte han: «Några år sednare återkom jag till Reval. Ehuru ännu ej i den ställning att våga göra er ett anbud, kom jag dock med föresats att göra mig påmind, och erfara hvad hopp jag kunde göra mig i framtiden. Då erfor jag er fars olycka, som väl väckte ett allmänt deltagande, men ingen sade sig veta hvar han nu vistades.
eller med en grundränta al 885 R;dr 36 öre, till 8,853 R:dr 60 öre; äfvensom nämnde köpeskilling, beräknad efter 10 års kronovärdi å en årlig grundränta af 21 tunnor lax å 5 R:dr tunnan, komme att utgöra 1,059 R:dr 44 öre; hvarförutan borde erläggas 6 procent på skatteköpeskilliugsbeloppen, såsom afgift till Wadstena Krigsmanhus. Då Kongl. Maj:t härefter till pröfning förehaft detta ärende och dervid, lika med Kammar-kollegium, funnit försäljning af en del utaf ofvunnämnde Kronofiske ej vara förenlig med Kronans fördel, samt ansett, det Kronan ej huller borde afhända sig hela fisket annorledes än genom skatteförsäljning, hvarvid, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad förut i likartadt fall egt rum, årliga räntan borde motsvara medelvärdet af det arrende, som under de fre sista arrende-perioderna, eller från och med år 1845 till och med år 1863, blifvit för hvarje år betingadt, samt skatteköpeskillingen bestämmas till ett belopp svarande emot tio års ränta efter kronovärdi, har Kongl. Maj:t, enär sökanderne icke uttryckligen begärt att få skatteköpa hela fisket eller gjort något anbud i afseende på köpevilkoren, låtit genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet infordra Kongl. Slaj:ls Nåd. Proposition N:o 2.9. 15 deras yttrande, huruvida de kunde vara villiga att, i öfverensstämmelse med ofvannämnda grunder, skatteköpa ifrågavarande fiske mot årlig ränta af Åttahundra Åttatio Fem (885) Riksdaler 36 öre och en köpeskilling af Ett Tusen Femtio Nio (1,059) Riksdaler 44 öre jemte sex procent af sistnämnda summa såsom afgift till Wadstena Krigsmanhus; Och, som sökanderne, enligt hvad Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i skrifvelse den 20 sistlidne Maj anmält, uti en till Kongl.
Det var först genom den nya statssocialistiska lagen af 1S84-85 som Tyskland kom att i olycksförsäkringen skilja sig från det sy» tem,hvilket är gällande i England och förut varit detäfveniTyskland. Däremot rådde äfven före den statssocialiska rörelsen i Tyskland ganska mycken skilnad mellan de båda ländernas sätt att ordna sjukforscikring och hjelpkassor. I England har man under mer än 100 år haft sjukoch bjelpkassor af olika slag och redan på 1700 * talet började lagstiftningen sysselsätta sig med dem. De äldsta föreningarne såsom &gt;Odd Fellows » och » Royal Föresters » m. fl. hade i arf från me * deltiden tagit en prägel af frimurare-hemlighet med bismak af sällskapsnöjen, kan hända de enda som arbetarne på den tidenhade tillfelle att deltaga i. Men snart började man med andra » Friendly Societies », och för närvarande äro ej mindre än £8,000 hufvudoch filialföreningar inskrifaa. Hälften häraf utgöres af branches eller filialer. Sålunda räknar » Manchester Unity of Odd Fellows » ej mindre än 4,350 kassor med c: a 618,000 ledamöter och » Foresters » äga 4,900 kassor med 647,000 ledamöter. Dessa båda föreningar lära ega ungefär 190 millioner kronor som försäkringsfond. Samtliga föreningar lära ha minst 7 millioner ledamöter, däri ej inräknade qvinnor och barn tillhörande de försäkrade familjerna. Men förutom dessa sjuk-, hjelpoch begrafningsföreningar arbeta åtskilliga assuransbolag, hvilka äro underkastade samma stronga lagbestämmelser. Bland dessa är » Prudential » det största. Dess arbetare-afdelning lär ha 8 millioner löpande policer och hade 1887 en inkomst derå af 58 millioner kronor med reserver uppgående till 90 millioner. Andra, såsom » British Work-man », » Pearl », » Refuge * m. fl., räkna äfven sina premieinkomster i hundratusenden pund. Lagstiftningen beträffande dessa föreningar eller bolag nämner nu ej ordet » arbetare ».
Till utskeppning på utrikes ort af bjelkar och bräder, men sällan af jern, reder Vifsta skeppsvarf, för det närvarande, fyra utrikes-gående skepp och briggar från i45 till 200 lästers drägtighet samt ett inrikes gående; varande således, sedan sista Femårs-Berättelsen, skeppens antal minskadt med 3:ne, hvaribland varfs-bolagets största och vackraste fartyg genom olyckshändelse. Mjölqvarnarne underhållas med säker dock ej hög vinst för ägarne, i anseende till mängden af husbehofs-qvarnar. Vid salu-sågarne, som, med undantag af de GnblaJtge, skötas med ägarnes eget folk, tillverkas, utom lill husbehof, årligen emellan 20 och 3o,ooo tolfter i tvåtums räkning. Af de begge tegelbruken, för hvilka tjenlig lera saknas, är allenast det ena af någon vigt. Detta, tillhörigt Utansjö bruk och drifvet af dess folk, tillverkar 15,ooo murtegel, som afsättas inom orten och i värde uppgå lill 3oo R:dr. Uti Ahlnö socken finnas några kalkugnar, lemnande en måttlig afkastning och dervid 16 personer sysselsätta^, de tider arbetet pågår. Binäringar. Jagt kan numera icke räknas för någon näring i orten. Endast i fjell-socknarne idkad har den äfven der, under de sednare åren, märkbart aflagit. I anseende härtill och det uppköp som af ortens landthandlare sker, har det inträffat, att, vintertiden så väl här i staden, som A marknaderna, priset stegrats och t. ex. för en hjerpe, uppgått till 16 å 28 sk. R:gs. Strömmings-fisket, som hufvudsakligast idkas af borgare från Hernösand, Sundsvall och Gefle, emot arrende till Kronan eller strandägarna, är dock derjemte för kustboerne en fördelaktig binäring och fortfar att vara det i nion af fångstens beskaffenhet, under det laxfisket deremot så aftagit, att, vid många fisken, fångsten icke svarat emot det arrende, som skolat till Kronan utgöras.
Hennes fasta tro var att äfven vetenskapen slutligen skulle bevisa, att »döden endast är ett ombyte af dräkt och lifvet endast ett segment, en klyfta, hvilken förutsätter den fullrundade frukten». Hon trodde ej på någon hvila i grafven utan på ett oafbrutet fortgående lif. Och just denna åskådning gaf för dem båda en omätlig betydelse åt den jordiska tillvaron, hvilken de ville se fylld af ett allt rikare lif, medan de ansågo indifferentismen gent emot lifvet som en sjukdom. Hvarje steg, hvarje penndrag i denna tillvaro står i verklig förbindelse med ett resultat i ett lif efter detta. Lifvet är icke en dröm; allt godt är värdt att göras – icke för straff eller lön i den andra världen men därför, att allt i denna tillvaro står, som Svedenborg kallar det, i korrespondens med den andra världen. Sådana voro de tankar, Elisabeth Barrett Browning utvecklade under samtal i dessa ämnen. Och att de ofta kommo på tal syntes naturligt inför en så andelik varelse som hon, hvilken när som helst tycktes färdig att försvinna, ja, om hvilken man alls icke kunde förstå huru hon öfver hufvud utstått tillvaron! En kvinna fällde om henne det fina yttrandet, att det endast var hennes mäktiga, stora kärlek, som till en tid kvarhållit henne på jorden. De besökande i Casa Guidi funno där först ett stort rum med piano, där gossen brukade leka och spela; en mindre matsal med gobeliner och medaljonger af Carlyle och Tennyson; ett långt rum med gipsafgjutningar och studier och slutligen ett idealrum, hvilket var en förening af förmak och arbetsrum. Där kunde man om vinteraftnarna bredvid brasan se en liten svartklädd gestalt uppkrupen på soffan med barnet bredvid sig, medan mannen gick fram och åter och alltid med gosselik ifver iakttog hustrun eller närmade sig henne. Bredvid sin länstol – »djup och mjuk som ett moln» – hade hon ett litet bord, fullt af böcker och tidningar, samt några ytterst små och anspråkslösa skrifdon. Hon svärmade för diminutiva ting till dagligt bruk och hade bland annat en miniatyrupplaga af klassikerna i hvilken hon – som i alla sina böcker – med en tillägnan inskrifva mannens namn öfver sitt eget.
Sedan Ulsk. på så sätt tror sig hafva gjort allt, hvad som hörer till Bankens consolidation, borde Utsi;, vara betänkt på att bereda medel till rörelsens lifv ande i landet. Det är i detta afseende som Ulsk. föreslagit: I:o Att öka den emot inteckning i fast egendom anslagne låuelillgång (5,500,000 r:dr) med 1,000,000 r:drb:co (se § 19). Häraf kommer likväl icke mera än omkring hälften (500,000 r:dr) att öka sedelstocken, enär den andra hälften utgår blott i mån af inbetalningarnes inflytande å de gamla silfverlånen. 2:o Att inrikes vexlar, äfvensom accepterade invisningar må, emot 4 proc. ränta, af Handelsoch Näringsdisconten företrädesvis för andra papper disconteras (se § 28). 3:o Att creditivet för hypotheksföreningar skall ökas med 200,000 r:dr och att credit i v för associationer, som befatta sig med spanmålsbelåoing, skall ökas med 100,000 r:dr (se § 41). 4:o Att räntan för det sednare skall nedsättas lill 3 proc. i st. att den nu är 5 proc. 5:o Att fi. St. hos K. M. i und. anhålla: ”att ifall nuvarande privatbanker icke skulle göra und. framställning om ny octroj, K.
Sverige varit utan dé flera millioners tillökning sf RörelseCapitalet år 1809? kanske hemsökt af Rikets Fiender i denna Hu-vudstad, för hvilken det nq synes att landels interesse mätte yika. Det stora misstaget Den II September f. m. J°5 hvilade derpå, att då varande Ständer ej skiljde Sistern skuld från Bankens, men då detta sorgfälligt undvikes, hvarföre uppställa så många hinder emot de systémer som satt England på höjden af sin rikedom och politiska Styrka, som kommit förenta Staterna att förkofra sig till en förökad rikedom, ojemförlig med andra Staters, i anseende till den hastighet hvarmed den till vext. Hade icke hos oss det en gång utgångna RoreiseCapitalgt så hastigt blifvit indragit, ocf^ på samma gång den enskildta Crediten blifvit bunden, hade icke ett förvändt yrkande af besparingssysteme, förenadt med felaktiga Tull-, författningar motverkat utveckling af all handel och Industrie inom Riket, så skulle man nu icke höra klagan öfver det missförhållande sorn man anser vara en följd af pappers myn-: tets myckenhet. I följd af dessa betraktelser kan man icke hysa betänkligheter att använda, sådana medel, som hvarken försämra Bankosedelns värde, eller minska productionens framgång. Att beständigt uppskjuta det godås och nyttigas antagande, under förevändning af bristande mognad är lika beqvämt för de styrand*, -om skadeiigt för de styrda. Skall då menniskan aldrig börja att utveckla, sina krafter, elier att förbättra sin belägenhet förr än det erta och andra hunnit en viss grad af mognad, så är det så godt vi återgå till yårt fordna VikingaHf. Det problem, att med minsta kostnad reS Den 11 September f. m, förskaffa sig största vinst, kan endast lösas med biträde af kunskaper och Capitaler, ulora hvilka ett Lands förmögenhet och Industrie alltid skola skrida tillhakars. Utan kunskaper som lära att på det mest ändamålsenliga sätt, anyända arbetskrafterna skulle man arbeta förgäfves, och utan Capitaler skulle man icke kunna förskaffa sig kunskaper. 6:0.
Herr von kp, ? eter Olok. Dä jag i stor män ar wällande lil den hos Högloft. Ridderfkapet och Adeln markta staga, anhäller jag at det ytterligare, som jag har at tillägga til mit förut ingifna yttrande i ämnet, mätte fä upläsa?; det har ej til föremal at uprifwa en nu mera afgjord sak. Atstillige begärde höra Herr von ^.sps tilläggning ; andre conkorineralle stg med Grefwe hamilton. Herr Greswen och Lan dk - M arstal ken yttrade sig, at han ej kunde tillåta den begärda upläsningen af tilläggningen, eller at detta amne widare ventilera. UplästeS följande: Utdrag af krotocollet hållet hos det derwärda Bonde-Ständet wid Riksdagen i Norrkoping den i4:de ^junii r8oo. S. D. Uppä Kongl. Majtts Nådiga föreställning, och mid nogare eftersinnande af söijderna af det undanlag i Bewitlningen, som Bonde-Ständet förlidna Zärdag för sig gjort, har Bonde-Ständot - r;79 funnit sig böra rätta detta beflut, och ätagit sig Bewillningen til n .sta Riksväg, sadan den blifvit pä Ständet reparieraä; hwilket genom Utdrag afkrotocoliet skruke de öfriga Ständen kund göras. tält Lupra. Lx krorvcrillo k-ars 8sgsrliröm. Uplästcs til ^utisiinA Riksdags-Bestukck, til och med 4. §. Läsningen afbröts af cn Oopur-nicm fran dct Wällvsi. Borgare-Ständer, anförd af Herr Lagmannen och Riddaren biukunssnn, som kilkännagaf Ståndets tagna beflut. röraiide beräkningen as Aörmögenr hers-afgiiten, Fallmagligjlaptt och Ivevllo, erns öfwer Lancjurn och Rikögäldö-Loritniror, Salpetter. Sjuderi lkugleringuii.
Mit, då likväl flottan syntes i detta såsom i andra afseende» böra vara lika lottad med värfvade arméen och lör öfrigt hyrorna å bostäder högst betydligt stigit, föreslagit, alt nuvarande anslags-summa, 30,000 Ridr, mätte ökas med 15,000 Ridr eller till 45,000 Ridr, hvarigenom detta missförhållande i någon mån ansetts kunna afhjelpas; och har, i betraktande af de i den Nådiga Propositionen uppgifna omständigheter, den äskade anslags-tillökningen blifvit af Rikets Ständer beviljad. 20:o Jemte förmälan, hurusom Che,ferne för nio Båtsmans-kompanier hittills af influtna besparade arrende-medel för bätsmans-kompanichefs-bohemman åtnjutit arfvoden af 300 Ridr hvardera, eller det belopp, som öfrige Båtsmans-kompanichefer hafva sig å ordinarie stal anslaget, har E. K Mit, då omförmälda arrendemedel icke vidare lemnade tillgång till berörde arlvodens utgörande, begärt, att det dertill erforderliga belopp måtte med 2,700 Ridr af Rikets Ständer anvisas; hvilket Rikets Ständer bifallit. 21 io Sorn, efter införandet af Riksmynt-räkningen, svårighet ansetts möta vid fördelningen af de bätsmans-korporalerne med 25 Ridr bauko eller 37 Ridr 50 öre R:mt tillagda arfvoden, har E. K. Mit, som föreslagit att berörde arfvoden jemnades till 38 Ridr R:mt, begärt att den härtill erforderliga tillökning, 113 Ridr 50 öre för 227 båtsmans-korporaler, måtte af Rikets Ständer beviljas; och Itai' denna nådiga framställning blifvit af Rikets Ständer bifallen. 22io ExpeditionsUtskottets Forslat/ till underd.