Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utom hvad angående inlecknings-säkerheten nu är sagdt, åligge ock delegare, som lån hos Hypotheks-förening söker, att vederbörligen styrka ej mindre sin uteslutande’ rätt att den uppgifna egendomen ega eller besitta och med laga verkan inteckna låta, än ock, att han hvarken såsom förmyndare, uppbördsman, eller i annan egenskap i någon sådan gäld eller förbindelse häftar, som, enligt lag, med förmånsrätt framför inteckning utgå bör. § H Öfvergår egendom, som för lån, Hypotheks-förening lill säkerhet, intecknad är, genom arf, köp, eller på annan grund, till annan egare eller laga innehafvare, vare denne pligtig, derest han Bilt. till II. St. Statsoch Banko-Vlskotlcts Utlåtande M 24. länet behålla vill, att inom ett år från den dag, han af egendomen egare eller innehafvare blef, hos föreningens Styrelse sig, tili lånets öfvertagande på sitt namn, skriftligen anmäla. Försummas det, ankomme på Styrelsen att, när den så skäligt finner, lånet uppsäga til! inbetalning inom ett år, räknadt från uppsagningsdagen. § 12 Om sfi inträffar, att egendom, som Hypotheks-förening lill säkerhet för meddeladt lån, stäldt på viss, årlig afbetalning, intecknad är, under lånetidens lopp genom vanvård eller annorledes undergått sådan förändring, att full anledning finnes att säkerhetens framtida tillräcklighet betvifla, eller yppas andra omständigheter, som till minskning af säkerheten inverka; vare föreningens Styrelse pligtig tillse, huruvida lånet, antingen till hela beloppet, eller till större eller mindre del, efter omständigheterna, uppsägas bör till återbetalning inom ett år, räknadt från dagen för upp sägningen, såvida ej lånets innehafvare annan fullgod säkerhet i jordegendom, till fyllnad i den förra, lemna kan. § 13 På lån, som, stäldt på viss årlig afbetalning, till delegare i Hypotheks-förening utgifves, må ej högre ränta, än fem för hun drade om året bestämmas. Årlig afbetalning på hufvudstolen skall minst utgöra tre fjerdedels procent.
S. D. Det Hederwärda Bonde - Ständct har till StatS - Utskottets utlätandc behagat remittera flere dit ingifue Memorjaler, deruti blifwit föreslaget indragning af Presidentsoch Vice Presidents - Embeten. Till ett sädant förslag har hämtats anledning däraf hwad de förra angär, att en Vice President eller ock 4264 Dcn 16 Dctober. ock äldste Ledamoten i hwarje Collegium skulle kunna föra ordet, och att de senare eller Vice Presidcnterne skulle kunna umbäras, dä hwarst Collegium äger jemte en President till Chef ärfordcrligt antal Ledamöter dessutom. Hivad Presidents-Embetek angär, sä emedan, enligt RegcringS - Formens uttryckcliga föreskrift uti 102 §. Presidenten uti Swea Hof - Rätt jemte Presidcnterne uti alla Rikets Collegier äro förordnade att wara Ordförande och Ledamöter uti dcn deruti omför» mäldc Riks-Rätten; ty arrscr Stats - Utskottet nägon indragning af dessa Embeten icke äga rum, och sälcdcS icke eller af Stats - Utskottet kunna tillstyrkas. I anseende till Vice Presidcnts-Embetcn äter; sä gikwcs icke mer än 2:ne sädana med Löner pä Stat, nemligen en i Swea och cn i Götha Hof - Rätt. Uti Rikets Collegier bcstäs icke nägre Vice Prcsidents - löner utan njuta de där endast lika Lön med de öfrige Ledamötcrnc, och har det blott warit inom det senare sL> äratalet, som cn sadan Heders, Tittcl blifwit af Kongl. Näd gifwcn gamla och fbrtjente Embetsmän inom Collegierne. Vice Prcsidenkerne uti Hof-Rätterne njuta icke mera Lön än 700 R:p. hwardcra och sälcdcS blotk Ivo R:d. mer än som ett Hof - RättS - Räd bcstäs.
Och prokonsuln svävade hän mot dörren till ämbetsrummet, som ostiarien slog upp på vid gavel för hans lysande och ädla person. Biskopen drog sig med sin höge gäst tillbaka till ett av sina enskilda rum, vars slösande prakt ville likasom rättfärdiga sig med de heliga former hon iklätt sig: golvets av skimrande stenar sammansatta mosaikverk föreställde Gideon, som nedbryter avgudens altaren, de med guldfransade purpurdynor prydda stolarne och vilosofforna voro inlagda med heliga symboler i elfenben och silver, de massiva silvervaserna och kandelabrarne voro idel änglar och tabernakel, fälten emellan väggpilastrarne prålade med bilder av apostlarne. Samtalet började därmed, att biskopen klagade över den osäkerhet, som rådde på landsvägarna i Akaja. Det hade nämligen under den senare tiden ofta hänt, att budbärare, skickade från honom till Konstantinopel och Korint, hade överfallits på vägen och berövats sina brev. Detta, antydde biskopen, lände Akajas styresman till föga heder. Annжus Domitius ursäktade sig med tidernas allmänna osäkerhet. Tillståndet i Akaja vore dock bättre än i de flesta andra provinser. Till följd av Julianus' uppror hade ju större delen av de trupper, över vilka prokonsuln förfogat, dragits till Konstantinopel. De övriga voro fördelade på sådana punkter, som ovillkorligt krävde besättningar: Korint, Aten, Argos, Sparta och nu senast även Delfi, det arma Delfi, som hemsöktes av de där till Hellas väderdrivna, i Parnassens otillgängliga klyftor innästlade donatistbanden. Vad skulle då prokonsuln göra? Annжus Domitius förteg, att de till biskopen skickade, förkomna breven hamnat i hans, Annжus', förvar. De skrivelser, han tid efter annan emottog från kejserliga styrelsen, kunde, det visste han, för ingen del, vad pålitlighet vidkom, mäta sig med de förtroliga brev, som biskoparne med sina egna budbärare, vanligtvis underordnade präster, tillsände varandra.
Jag tänkte mig, att om jag hade förblifvit hans vän, skulle detta aldrig hafva inträffat, och jag sysselsatte mig med planer, huru jag skulle kunna närma mig hans hustru för att åtminstone få göra mitt till att hon och familjen ej skulle behöfva lida nöd. Men jag återhölls från denna tanke genom en känsla af blygsel. Jag visste ju, att hon måste hafva fått del af våra misshälligheter, af hela den karaktärskamp, hvilken en gång skilt hennes man ifrån mig. Och jag ryggade tillbaka för den tanken, att hon kanske skulle tillbakavisa min erbjudna hjälp så som jag visste, att Tore Gam, om han nu lefvat, nu mera skulle ha gjort det. Det enda jag tyckte mig kunna göra, var att sända en krans med mitt visitkort till hans graf, och jag blef på ett ännu mera sällsamt sätt öfverraskad, när jag ett par dagar senare erhöll ett stort rekommenderadt bref med den stations poststämpel, till hvilken jag förut adresserat min krans. Jag bar hem detta bref obrutet – det var i själfva verket så stort som ett paket – och jag bröt det, i förhoppning att det skulle innehålla ett afsked från den aflidne eller åtminstone ett par rader från hans hustru, som kunde gifva mig anledning att svara. Det fanns emellertid icke en rad till mig. Det hela var ett manuskript, eller såg ut som ett sådant, skrifvet på olikformiga numrerade lappar, och jag såg snart, att det innehöll anteckningar i form af en dagbok, fastän data ofta saknades. Jag stängde min dörr, och med en känsla, som om jag gått till en andaktsöfning, satte jag mig ned för att läsa, hvad som på detta sätt blifvit mig anförtrodt. TORE GAM Jeg gav, hvad jeg havde; du tog alt mit. Og kræv, om du tror, du har uret lidt Vor Herre – der skapte mig slig. Henrik Ibsen. I begynnelsen var ingenting öde och tomt. Hur länge sedan är det nu, den tid, då ingenting var tomt? Jag kan räkna ut i min almanacka, att det endast är tio år. Men på tio år kan håret gråna vid tinningarna, och en stor rikedom kan förslösas. När sådant händer, vet man icke.
Dörren stod öppen mellan deras båda rum, då och då utbytte de en mening i litet högre röst än vanligt, och ibland – när hon allt för länge fick vänta på svaret – reste hon sig i sängen, på knä, med armarne på sänggafveln för att se, hur den blanka knifven skrapade löddret uppför strupen – hon kunde se det alltsammans i spegeln midt emot, – medan han höll hufvudet stramt bakåt och var hvittvålad ända upp under ögonen Så var det frukosten – på tumanhand, med brasa i kakelugnen; Georg, som alltid hade “ någon att tala med“, brådskade, såg på klockan hvarannan minut och “undrade“, hvarför hon aldrig kunde bli färdig i rättan tid Ack, ja! – Alice sträckte armarne ut i den tomma luften och knöt händerna. – Om han ändå vore här – en enda minut! – bara två sekunder! — Och hon höll ut sin hand framför sig och skakade den i luften, – hvad den var hvit och fin med sina två breda ringar, och hvad den såg hjelplöst rar ut öfver spetslinningen, som föll tillbaka Det var rigtigt synd, der icke var någon, som Och hon kysste den sjelf på handleden – långsamt, smekande, flere gånger Hvar dag ängslade hon sig för, att der “kunde ha händt något hemma“. Georg hade sagt, han ville börja rida om morgnarne nu på våren, – och tusen gånger frågade Alice sin far, om han inte trodde, det var “farligt på något sätt“, om han inte trodde han kunde komma till att skada sig eller göra sig illa – Men, käraste min flicka, hvad du kan vara barnslig! Ja, när du nu sjelf är öfvertygad om, att din man är en sådan usel ryttare – Det är inte det, pappa. – Jag har ju förresten aldrig sett honom rida, det jag tror. Men det kan ju hända den skickligaste att falla af en häst – Inte de hästar, som man får på ridhuset – det försäkrar jag dig, lilla toka. Dessutom skulle jag nästan anta, att Georg är en bra ryttare – han är ju utmärkt skapad, smidig och stark som stål – Var du lugn för, att han vet att hålla sig på en hästrygg! Alice bara suckade.
Göres deremot anmärkn. mot förvaltningen, antingen under loppet af löpande året, af Bankens Revisor, eller vid slutlig Revision af förflutna årets räkenskaper, må Banko-fullmäktige, efter omständigheterne och anmärknms vigt, så vida rättelse ej genast sker, upsäga större eller mindre del af de lemnade penninge-försträckningarne, till återbetalning inom sex månader; [) Aktie-egare njuta i förhållande af sin teckningssumma, och efter afdrag af Riks-bankens ärliga räntefordran för det lemnade förlagslånet och kreditivet, och sedan föreskrifven bevillning blifvit afdragen, utdelning af vinsten lika med Banken och i förhållande till aktie-egares andel af rörelse-kapitalet, och vidkännes efter samma grund icke blott alla, för Filial-bankens förvaltning belöpande kostnader utan äfven möjligenupkommandeförluster; m) I händelse nuvande Privat-banker komma att uphöra, äro jemlikt 2:dra punkten 2:dra mom. här ofvan, 2,500,000 r:dr afsedde att ersätta den minskning i rörelse-kapitalet, som deraf skulle blifva en följd hvaremot för bildande af nya Filial-banker, som ej supplera förut existerande, Banko-fullmäktige berättigas att använda ett belopp af 1,500,000 r:dr b:co, hvilket belopp bildas dels af de 500,000 ndr b:co hvarmed belåningen af publika papper blifvit minskad, dels äfven af en 8 H. U 162 Den ,21 Juni. mill. af depositionsmedel, som sålunda, i händelse af behof kunna göras fruktbara. Utredning af den föreslagna Filial-Bankens rörelse-kapital, och kalkyl öfver ett års reveny deraf: Körelse-kapitalet antages till b:co 800,000. Riks-banken ingår direkte med 400,000 hvilka utgå sålunda:
Jag vet ej hvad han ville kallå dét, rilén orri benämningen ars bléfve aldrig så stötaridé, skulle jag drick tro, att den vore mera tillämplig till dem, srim sammanfattat 180*9 års Grundlag, der beroende på mera än ett ställe är förutsatt, ari till deri enskilde motirirläiren, 60m väcker förslag om ett Ståndets oeeohomieurri. i •. Den värde Talaren har vidare utbredt sig JKéW, ». Ad. Fröt. IX. B, And, Afd. 6. SS Den 17 Octoler e. m. Öfver Styrelsens inflytande. Ehuru detta egentligen icke hörer till ämnet, har jag dock med nöje afhört honom; och om jag ej kan ingå i allt hvad dervid blifvit yrkadt, anser jag dock större delen vara å goda grunder fotadt. Jag anhåller likväl att få upptaga ett par omständigheter. Talaren har anfört, att en omoralisk Styrelses inflytande å Representanterne förutsätter immoralitet hos dem* Men det må tillåtas mig anmärka, att icke blott immoralitet utan äfven okunnighet kan bana väg för ett sådant inflytande; och möjeligen skulle”, för att göra tillämpning till vårt ämne, RiddarhusSecreteraren, då han ensam är i tillfälle att meddela upplysningar, dem andre ej känna, kunna i högre grad än andre hafva ett inflytande, äfven utan någon immoralitet hos dem, som behöfde upplysningarne. Den värde Talaren har väl nämnt, att mitt förslag skäligen kunde utsträckas jemväl till de öfrige RiksStåndens Secreterare. Jag vet dock icke, att något sådant nu är i fråga, då det beslut jag tillstyrkt är detta Ståndets ensak, likasom det lärer bero af de öfrige Strnden, att fatta enahanda beslut, om de det vilja. Men jag skulle likväl tro, att RiddarhusSecreterare-tjensten är långt vigtigare, än de öfi lige tillfällige StåndsSecreterarnes; ty RiddarhusSecreteraren är den ende permanente Embetsman inom NationalRepresentationen. Här har slutligen blifvit ifrågasatt, om icke min motion borde tills vidare hvila pi bordet.
Antagne ten Z sistledne Augusti. 2:0 Lonstitutions-Utskottet. 1 Secreterare. Antagne den 6 Augusti. Z:o Stats Utskottet. 1 Secreterare. 4 Cancellister. 2 Waktmästare. 1 Secreterare wid Riksgälds Afdelningen, 'om upgifwes ej till Traktamenten men till fram. beles erhällande af arfwoden. Antagne den ?:de Augusti. 5:0 Lag-Utftottet. 1 Secreterare. 1 Cancellist. 1 Waktmästare. Antagne den 16 Augusti. 6:0 Allmänna Beswärsoch Oeconom mie-Utskottet. 1 Secreterare. 1 Caty 48 Den 2F September. i Cancellist. i Waktmästare. Antagne den 29 Augusti. 7'o Erpeditions-Utskottet. 1 Secreterare, r Waktmästare. Antagne den 6 Augusti. 1 Cancellist. Antagen den 11 September. 8:0 Det särskilda Utskottet till uptagati. de af fräqor rörande Riksdagens förkortande. Antagen den i7:de Augusti.. Riksens Ständer framhärda rc. Utdrag af Högloft. RidderffapetS och AdelnS Protokoll wid Urtima Riks. dagen t Arebro den 25 September r8io. S. D. föredrogs § nyo Stats. Utskottets den 22 September pä bordet lagda Memorial, rö. rande werkställigbeten af Riksens StänderS wid sista förflutna Riksdag fattade beslut, sä wäl om Riksgälds. ContoirelS sä kallade 5 procents Län, som om Bokförda Läns uvtagande; och dä i afseende pä det sista ämnet sädan anmärk, ning gjordes, hwilken Ridderstapet och Adeln an« Den 25 September. 49 ansäg hindra antagandet af detta Betänkande, blek detsamma, ätsöljdt af denna anmärkning, till Stats Utskottet remitteradt. rit suprs. ?rotocollo. 6. Silfverstolpe. Utdrag af Högloft.
Hvad det sistnämnda beträffar, torde kostnadens historia vid sednaste indragna värfvade regite, som likväl skedde på möjligen hushullsaktigaste sätt, vara alltför väl känd, för att här behöfva upprepas; men emedlertid mäste väl delta befäl åtnjuta rättvisa och gällande lag , samt således bibehållas under lifstiden vid sina löneförmåner, hvarföre jag måste göra anmärkn. emot de principer för denna rcduction, som StatsUtsk. vill göra gällande, men som, efter mitt sätt att se, äro ganska obilliga. Vid regttct finnes ingen mer än öfversten, som t jent öfver 3o år, men deremot har hans 42:a tjenstår nu ingått; och han skulle således få åtnjuta uti hel lön 866 r:dr 32 sk. btco, då han nu afdankas, sedan hans pension afdrages, som är en besparing,hvilken han sjelf, ickeStatens frikostighet, gjort honom. Sedermera hafva 12 t jent öfver 25 år, hvilka f:delar, och 46, sorn tjent under 25 år, dem endast hälften af lönen, tillerkännes. Om compagni-ehefs passevolance-förmåner omnämnes intet i e rs ä11 n i n gsv ä g, blott medgifves, alt rubbning icke genast kan verkställas uti med dem afslutade passevolance-contracter. Dessa innehålla likväl, alt, vid passeyo-r lancens upphörande, lämplig ersättning skall tillfalla compagni-cheferne, hvilkas löneförmåner äro i passcvolancen så bestämdt påräknade, att de årligen derföre betala beviilnts - 3? 4 Den 7 Maj e. m. proc., såsom för löner på slat.
Härtill kommer att lyckligtvis ännu inga kammulIsspinnerier finnas inom landet, som behöfva vidmakthållas genom någon skyddstull på utländskt garn af samma slag; och den som känner de stora svårigheter och många vilkor, som äro förenade med tillverkningen af kammullgarn, skall med temlig visshet kunna förutsäga att ett sådant spinneri icke här kan med fördel införas på en mansålder, då England, egentligen inom landet äger de slag af får, sorn producera den för kämmnllsväfnad tjenligaste ullen och der kamm - 200 Den 29 December. nings-operatiouen blifvit ett slags folknäring inom den provins Yorkshire, der kammulIsfabrikerna egentligen äro belägna, redan härigenom har en afgjord öfvervigt i detta slags tillverkning. — Deremot synes det icke omöjligt, att väfnadsindustrien för ylle och halfyllevaror hvari kammnlls eller redgarn ingår, kari komma att betydligt utvidga sig äfven i Sverige och Staten snart erhålla ersättning i en ökad förtullning ä garn om ock den närvaride tullafgiflen nedsältes till hälften. Hvad kardullsgarn beträffar, som begagnas till klädesfabrikerna så bör lullafgiflen deraf i någon mån bero på huruvida tullafgiften pä ull kan försvinna, på sätt jag förut tagit mig friheten föreslå. För sådant fall och om man äfven öfverhufvud antager 25 proc. afgång pä ullen löre dess spinning, synes 5 skir U såsom skyddstull böra utgöia ett fullt tillräckligt premium för den, som spinner till försäljning. För den, som spinnertill eget behof eller i ändamål att sedan använda garnet till väfnad, bör en sådan upmuntran att sjelf tillverka sitt garn vara mer än tillräcklig. Om äter någon införseltull fortfarande bibehölles pä artikeln till, sä anser jag, enl. hvad nu är anfördt, tullen på garn motsvarande böra bestämmas med högst 5 skirs förhöjning utöfver tullen på artikeln ull.
Den, som, i öfverensstämmelse med tre Stånds beslut, anser införselstullen å bomullsväfnader, alngods, hvita: kambrick, blekt och glättad, samt alla andra lika beskaffade bomullstyger i finhet öfver 76 trådar på tummen i ränningen, och af Bcvillnings-Utskottels Memorial, N:o 23. 37 minst 6 qvarlers bredd, böra bibehållas vid 1 r:dr skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, nedsättes denna tull till 28 sk. skålpundet. 313:o. Den, som gillar det af tre Stånd fattade beslut att bibehålla nu gällande införselstull 32 sk. skålpundet för bomullsväfnader, alngods, hvita: corderoy och cordet, sammet och manchester, samt satin, jean och parkum, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, nedsättes denna tull till 24 sk. skålpundet. 314:o. Den, som, pä sätt tre Stånd beslutat, anser införselstullen å dimyty, percale och batist böra bibehållas vid 40 sk. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, nedsättes denna tull lill 36 sk. skålpundet. 315.0. Den, som gillar det af tre Stånd fattade beslut att å rubrikerna »gaze, halflinon, musslin eller nettelduk och moll» samt »sticktyg eller piqué och tricot,» bibehålla nu gällande införselsafgifter, 1 r:dr skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, nedsättas dessa afgifter till 36 sk. skålpundet. 316:o.
Kusten från Irgunnuk till Najtskaj löper i rät linie, är låg och blott då och då afbruten af små jordupphöjningar, hvilka alla bära spår af gamla boningar. Hvar och en af dessa höjder har sitt särskilda namn: först Uelkantinop, derefter Tiumgatti och slutligen Tiungo, två Sofkammaren i ett tschuktschiskt tält. Efter en teckning af matrosen Hansson. mil vester om Najtskaj. I närheten af Uelkantinop upphunnos vi af en ren-tschuktsch, hvilken gjorde oss sällskap till Najtskaj för att der köpa fisk och sälspäck. Middagstiden kommo vi till Najtskaj, der vår ankomst hade blifvit bebådad af en inföding, som med sitt hundspann kört om oss under vägen. Derför blefvo vi vid vårt intåg omgifna af byns ungdom, som bedöfvade oss med sina oafbrutna rop på bröd (kauka), tobak, ram o.s.v. Efter några ögonblick sällade sig både qvinnor och fullvuxna män till de tiggande pojkarne. Vi togo in i ett tält, som tillhörde en vän eller kanske slägtinge till Notti. Der blefvo vi ganska väl mottagna. På samma ställe gästade äfven den ren-tschuktsch, hvilken gjort oss sällskap under vägen. Han gick in i sofkammaren, slog sig ned der, deltog i familjens aftonmåltid, allt nästan utan att yttra ett ord till värdinnan, och följande morgon den 20 afreste han utan att hafva helsat på värden. Gästfriheten här är af ett eget slag. Den kan kanske kännetecknas med orden: i dag äter och sofver jag i ditt tält, i morgon äter och sofver du i mitt, och efter allt hvad jag såg, mottogos derför alla, både rik och fattig, både den som for med stora slädar Tschuktschiska lampor. a. Skål af trä att sätta under lampan, b. Lampa af bränd lera. 1/5 af nat. storl. och den som vandrade till fots, på samma sätt. Alla äro de säkra att finna en vrå i tältkammaren.
Då han nalkades rödskinnens läger kommo män och kvinnor till hans möte, de hade hört eldvapnet smälla från floden, och när de varsnade hvem Bidande Hjorten bar på sin rygg. upphäfde kvinnorna långa, entoniga klagorop och sleto sitt hår och männen hämtade från barktälten sina mantlar, i hvilka de med stor värdighet svepte sig, men stammens medicinman skyndade fram, vände ut och in på ögonen och ropade, lyftande sina armar mot löfträdens yfviga kronor: — Hvad spådde jag eder, när stormen tre gånger släckte elden, där de heliga örterna sjödo i grytan! Den store Anden varnar för en fara och ve eder, om I icke lyssnen till rösten, som aldrig bedrager. Ingen gaf honom svar, blott hundarna tjöto långdraget. Stela och orörliga blickade männen mot jorden, medan kvinnorna under fortsatt klagan uppsamlade ved, som de buro ett stycke bort och staplade upp till ett läger, på hvilket den döde lades. När detta var gjordt, lyfte männen sina ögon i jämnhöjd med trädens grenar, och den äldste yttrade afmätt: — Tala, min son. Bidande Hjorten hade fattat sin båge, nu spände han den och lade ögat till rännan, siktande nedåt mot floddalens kulle, där det grusfylda pålvärnet kring de hvitas fyrkantiga wigwam lyste i solglans genom kastanjernas löfverk. — Blekansiktet är falskt och fiende till vårt folk — sade han — jag vill hämnas min fader, de sköto på honom, den välvillige, som intet ondt anade, låt oss öfverfalla deras wigwam och rispa deras inälfvor med giftiga pilar. Detta var så nytt, att tid fordrades till att förstå det. Listiga och spörjande korsade männens blickar hvarandra. Städse hade blekansiktet visat sig som deras vän, frikostigt hade det bytt glaspärlor och huggvapen mot djurskinn och skogsvillebråd, och fredligt hade man delat rätten till fiskevatten. Så hade det fortgått länge. — Hör hvad den store Anden talar — ropade åter medicinmannen.
Lösören, angående upphäfvande af Kongl, förordningarne den Q Maj i^35 och den 20 November 1845, i afseende pål handel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva. » — 34»- 8 99- Magistrater, om tillökning af deras ledamöter, för handläggning af mål, som förut upptagits af hallrätterna och skråembetena Makar, oenige, om deras inställelse hos domkapitlet till varningars erhållande, se Domkapitlet. Morgongåfva, angående förklaring huruvida förordningen derom och om giftorätt af den 19 Maj 1845, äger retroaktiv verkan, se Giftorätt. „ angående upphäfvande af lagens stadganden der derom och om fördel 16. N. Nattvarden, om förändring af kyrkolagens stadgande i afseende å densammas begående efter predikan, se Kyrkolagen. Notarius Publicus, om stiftande af en lag för desse tjenstemän Nämndemän, om minskning af domfördt antal vid häradsrätt li di - 0. Offring, angående densammas upphörande till presterskapet Oäkta barn, om deras arfsrätt och underhåll - 5. - 4°. 5o. P. Polisförhör, om rättighet för borgmästare i de städer, der poliskamrar ej finnas, att kalla till polisförhör vid vite och påföljd af hemtning - 79. Presterskap, angående upphörande af den så kallade offringen till detsamma, se Offring. Privatbanker 9 Privatbanker, angående vissa lagbestämmelser derom, se Banker. Privilegier, Ridderskapet och Adelns, angående upphörande af dess rätt att i vissa mål omedelbart dömas af Hofrätt, se Frälseman. Promotorial, om detsammas erhållande i lagsökningsmål bos Konungens befallningshafvande 14. Protokolls-utdrag, om domares skyldighet alt dermed förse part, som, när värjemålsed blifvit ålagd, hänvises till presterskapet ali undervisas, se Värjemålsed.