Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En sommarmorgon 1788, kort efter Goethes hemkomst från Italien, mötte han i parken, på väg till Gartenhaus, Christiane Vulpius, som räckte honom en böneskrift. Han skildrar henne som »ein bräunliches Mädchen, die Haare fielen ihr dunkel und reich über die Stirne herab», en sund, yppig gestalt, ett varmt, soligt väsen, i hvilket diktaren såg en återglans af det italienska folk, han nyss med så djup saknad lämnat. Och snart knyter han med henne det samvetsäktenskap, hvilket gjorde henne till den i hans hus ordnande »lilla väninnan», som hans mor kallar henne i sina hjärtliga bref. Sedan Christiane 1789 blir mor till en son, flyttar hon helt in i Goethes hem och intar där en husmors och hustrus plats, en helt annan hustru än den till sin karakter så ädla, sitt gemüth så rika, af alla Goethes intressen besjälade Corona kunde blifvit. Men under Goethes dåvarande utvecklingsskede – fylld som han var af söderns och antikens naiva naturlighet och friska sinnlighet, hvilka i hans eget väsen ägde så full motsvarighet – synes Christiane och det fria förhållandet till henne bäst hafva motsvarat hans erotiska kraf. Och äfven när de ej längre gjorde det, hämtar Goethe ur förhållandet till Christiane, som ur alla andra, hvad det. ännu hade att gifva af positiv lifshjälp. Han finner denna hjälp i hennes energi och klokhet, hennes naiva enkelhet och anspråkslösa glädtighet, hennes verksamma sträfvan för hemmets trefnad och lyckliga hand med alla därtill hörande sysslor. Christiane hade därjämte ett naturligt godt förstånd, en stor vördnad och ett visst intresse för Goethes verksamhet, särskildt den naturvetenskapliga. Hon hade varit arbeterska på en blomfabrik, innan hon lärde känna Goethe, och kanske har hon särskildt för blomstren haft det sinne, som kom Goethe att åt henne dikta Plantornas metamorfos. Såväl för hans vetenskapliga som för hans vittra arbeten bereddes honom nu den ro, han hittills i saknad af ett hem aldrig ägt.
Den nu i underdånighet föreslagna summan åter, Riksmynt R:dr . 30,550 öfverskjuter nuvarande stat och ljuspenningar 18,990,50 med 1 1,559,50. Bil. N:o 6 till Kongl. Maj:Is Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1856. 35 “Enär aflöningen för öfriga till Finans-departementet hörande embetsverk, korpser och stater, nemligen Postoch Tullverken, Jägeristaten, Skogsinstitutet, Ekplanteringsstyrelsen och Telegrafverket beslrides antingen direkt af de tili hvartdera inflytande medel eller ock af särskilda fonder och således icke utgör föremål för den med allmänna Statsregleringen sammanhängande framställning lill Rikets Ständer, hvilken Eders Kongl. Majit förklarat sig vilja, beträffande aflöningsfrågan, i nåder aflåta, får jag i detta afseende inskränka mig lill den underdåuiga hemställan, att Eders Majit, med godkännande af de nu angifna grunderna för lönereglering inom Finans-departementets Expedition, Kammar-kollegium, Slats-kontoret med Magasinsoch Våg-staterne, Myntoch Kontroll-verken, Kammar-rätten och Öfver-Inlendents-embetet, måtte till Rikets nästsammanträdande Ständer göra nådig proposition derom, att de för dessa verk nu på Riksstaten anvisade penningebelopp, hvartdera med den till lönefyllnad erforderliga summa ökadt, således för Departementets Expedition till 37,600 „ Kammar-kollegium till 106,250 „
Wägoch vattenbyggnader, allmänna ... sid. 130—137. Wåg anläggning ar och förbättringar ... » 131—434. Wåhnermanska stipendii-fonden » 223. 318. W&xler, Svenska, afritning af -j 100. Åkers krutbruk » 26—27. 246. Öfverskott, statsverkets » 17—18. Bilagan litt. N:ris 1 och 2 vid * 11. — anordningar å » 17—18. — liqvider om dito » 14—15. Ofoerstwelsens för stuterierna räkenskaper 9 159—466. Öfverståthållare-embetets Kanslis räkenskaper 9 167—169. 284—288. 169. — depositions - rakningar räkning för Kro nans hus i Stockholm ... - 167—169. 284—285. RIKETS HÖGLOFT. STÄNDERS REVISORERS angående den år 1857 förrättade granskning af de under Kongl. Maj:ts och Rikets Kommerse-kollegium ställda fonder och medel; jemte Kongl. Kommerse-kollegii, i anledning af denna Berättelse. afgifna underdåniga Utlåtande. STOCKHOLM, TRYCKT HOS N. MARCUS, 1857. 9U0 ' -931' ffi 1^1)901 floo f-)i>[fOT Khil lira , ■; ’ ' ' .
Ty 1:0 var detta eri följd äf då Vakande Krigs-tillsiånd emellari Sverige och England och således gjordes éri efter Folkrätten rättvis acqriistition af Svenska Staten, hvarmed nu ifrågavarande Reclatnentcr intet hadd att skaffa; eller hvaruti deras rätt icke ingick; och 2:0 skulle déttä i alla fall endast leda till någon billighelsfordrari för dern, som lidit af Engelske Kapare icke för någre andra. — Erida grunden för mitt omdöme i denria fråga är 1812 års Nådiga proposition, och Riksens Ständers 1 följe deraf då vidtagria beslut. Derigerionl inses att Svenska Staten verkeligen genom afqvittad Skuld, då vunnit eri rnårigfalldig större Summa än sorn åtgått till godtgörande af de erkände så kallade Franske Fordringar ne. Ej af Strång rättvisa utan af billighet och afseende på de förorättades lidande syries det derföre mig, sorni af det högst betydligai 4fdé Sami. 5 Band»- r-o S t a t s-U t s k o 11 e l s B e t ä n k a n d e il. öfverskott, hvilket genom nämnda qvittning kommit Svenska Staten till godo, någon ersättning kunde anslås åt dem, som nu äro i fråga, orsaken hvarföre deras anspråk ej hlefvo erkände eller ens pröfvade tÖi a var den, att frågorne då icke voro utredde, uu äro de det; Och Handlingarne utvisa, att en del af de, utaf Herrar Committerade tillstyrkta anspråk, tillkommit genom de högst besynnerliga omständigheter som voro en följd af det så kallade Continental-Systemet, omständigheter som troligen ej mera återkomma* Men i alla fall, måste den nu möjligen blifvande ersättningen gifvas med uttryckligaste förbehåll, att hvad som nu *j O sker aldrig måtte kunna, som prfejudicat åberopas, hälst detsamma icke är en följd af rättighet å deras sida, som blifva indemnisserade eller någon skyldighet å Statens sida, att sådan ersättning gifva*; utan af en billiglietsgrund derföre att Staten, genom den* högst egna och ovanliga qvittningen 1812, erhållit mångdubbel vinst.
LIX. B. 32 1. LX. A. 220. — öfver anmärkningar från RiksStånden vid Utskottets, uppå motion af Herr Santesson, afgifna Betänkande, jemte hvad i 69 sammanhang dermed hos Hedervärda BondeStåndet förekommit, angående Stats-, Bankooch Ekonomi-Utskottens, uppå motion af Herr Rothlieb, gemensamt afgifna oell af 3:ne RiksStånd bifallna Betänkande, i fråga om serskilda föreslagna grunder för belåning af Spannemål. LX. ' B. 128. LXV. A. 60. LXYI. B. 3o3. A. 313. BankoUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden angående revision öfver LåneContorens i Götheborg och Malmö Förvaltning och Räkenskaper år 1829, och sedermera årligen intill nästa Riksdag. LX. B. 128. Å. 243. — med sammanfattning af de beslut, som från RiksStånden ingått öfver Utskottets Betänkanden N:ris 4,9» 5o, 5i, 52 samt Utlåtandet N:o 82, angående reglering till nästa Riksdag af den genom Banken besörjda Lån-rörelse, hvilka beslut blifvit och blifva till efterrättelse meddelade och dessförutan ordagrannt intagas i BankoReglementet; jemte förslag till jemnkningar och omröstningspropositioner för så vidt dessa beslut ej gifvit bestämda resultat lill verkställighet. LXI. B. 36o. LXII. A. 75. LXIY. B. 215. A. 348. — angående ett från Herrar BankoFullmägtige till BankoUtskottet ingifvit förslag till BrandReglemente för Banken. LXI. B. 36i. A. 77. — med förslag lill reglementariska föreskrit - ter i afseende på en skyndsam utmyntning af Bankens tillgångar i Silfver och Guld, och hvad härmed för öfrigt gemenskap äger. LXI. B. 361. LXII. A. 77. LXVI. E. 3o6.
Ut dr. ä. 9 Septtmb. 1823. gfl f:o Från och med nästkommande års börja» upphör afl rnnteberäkning och Capitalafbetalning å Statsverkets skuld till Banken, hvarigenom Bev i11 tingsn kommer att nedsättas med Inia den för detta ändamål årligen utgående summa af 500^000 Rd. 60 I enlighet med 6; §. i Regeringsformen kommer äfven denna gång det så kallade Stora Creditivet, att till utgående från Banken anvisas. 7:) För inlösen af Rikets Ständers Riksgälds* Contoir* Crcdits-dlar, öppnas från och med börj in af nästkommande nr 1824, en egen räkning uti WexelBanker, å hvilken de till inlösen uppföra*, efter det belopp, hvartill de vid samma tid äro utelöpande. 8:0 All RiksgäldsContoirets skuld till Banken, hvarlöre icke säker tillgång finnes, hommer att vil innevarande äts Bokslut afskrifva» och i Rhkcnsk>perne endast bihållas hvad, sedan alla enskilda fordringar fötst afdragits, efter denna grund kan anses utgöra en säker fordran för B mken, för hvilken fordran dock icke någon ränta kommer att erläggas. Den del af det för detta ar beräknade behof af Discont biträde hån Banken, hvilken inna» årets slut icke blifvit af RiksgäldsCont&iret JJ2 P rot. Ut dr. d. 9 Stpmb. 1823. begagnad till inlösen af då förfallne, men ouppvisade obligationer, bör dock vid slut liquid Hetta år beräknas såsom begagnad samt öfverflyttas på RiksgälcisContoirers nya räkning, med Banken äfven i vanlig ordning ersatte och utassignerade medel, så att deraf i mån af behofven må kunna fullgöras, ofvannämnda endast uppskjuta utbetalningar. 9:0 Från ock med början af nästa år upphörer RiksgäldsContoircfs hittills varande obegränsade Creditivrätt till assignering på Banken, men på det att
Då Borgareoch BondeSttn dock redan bifallit StatsUtskrs åsigt, att med förslaget om Ulltuna kungsgårds upplåtande till landtbruks-institut lämpligen kunde anstå till nästa riksdag, är väl föga hopp öfrigt att nu tillvägabringa en ändring i beslutet. Grundorsaken till detta motstånd förmodar jag igenlinnes i den kända afundsjukan. Han hade ändå rätt, den författare, som, på tillfrågan hvarföre en nyttig inrättning mötte motstånd, lät en person svara: Jo, jeg må sige dem — jeg bor ej der! Man glömmer dock, att ett jordbruks-institut, anlagdt vid Rikets största universitet, icke är afsedt endast för provinsen Upland, utan för hela Sverige. — Man glömmer att hvarje Svensk yngling äger rättighet att vid en af Staten bekostad allmän läroanstalt inhemta undervisning ; man glömmer att den theoretiska bildningen kan inhemlas under hvilken latitud som helst, att den praktiska undervisningen är en tillämpning deraf, som på ett ställe måste inhemtas, och att i tillämpningen den, som gjort sig full reda för alla detaljer af dessa undervisningens båda delar, kan ingå i hvilka jordbruks-speculationer sorn helst. StatsUtsk. tror, att, i följd af det allmänt tilltagande intresset för landtmanna-näringarna, det torde vara lämpligt, att äfven till en del åt den enskilda omtankan öfverlemna att bereda tillgångar till sådana läroanstalter. När det gäller modernäringen, hvarifrån dock våra flesta skatter skola hemtas, hänvisar man till den enskilda omtankan, och lemnar allt hvad dermed står i sammanhang vind för våg. Men äfven denna särdeles snåla riksdag visar dock exempel, att ganska små och underordnade intressen uppmuntrats med vida betydligare anslag, än bär är i fråga för Sveriges jordbruks förbättring och uppkomst. Jag har i dessa dagar haft tillfälle samtala med en person, som helt nyligen med uppmärksamhet besökt Eldena vid Greifswald.
Skolrummet: t sandbänk med tillbehör 11: 16. 4 skrifbankar med säten, bläckhorn ike. 36: 32. t större svartmålad trädtafla med alphabet .. 6: 32. 5 smärre dito dito .. 6: 32. 20 skilFcrtaflor 6: 32. 1 bord och 1 stol för läraren 6: — tabeller, böcker, ljusstakar m. ro. .. 10: —• 845: 9. 2. 248; 1. 6. too: 6,111 1 jerngryta a 35 kannor till inmurning . 8: 36. — 1 d:o ä 25 d:o d:o 6: 12. — 1 fotgryta å i5 och 1 fotpanna å 2 kannor 6: 36. — t vattenkar, trädkärl, bleckmått, vågar, vigter, köksskåp, lårar, tallrikar och andra stenkärl, trädskedar m. ra too: 8. 121: 36. — 32. — 1 jerngryta ä go kannor till inmurning. I jernbandadt vattenkar med lock ... 18: trädkärl, klädstreck m. m. ... ., .. 17: 32. — i5o: 14: i5o: 4o: 136: Gymnastik.* ställningar och tillbehör Skräddare-verkstaden: bord, pressjern, ljuslådor, saxar, m. m. för 20 arbetare Skomakare d:o 7 skomakarediskar med ljusstakar, stolar och verktyg för 4i arbetare Snickare och timmermans d:o 4 byfvelbänkar, med hyflar, sågar och öfriga verktyg för 4 arbetare ' . 157: Segelsömoch sjömansarbele, 1 bänk för tågmattors läggning, kylor, roeriprimaf, splitshorn, vojt, segelkrokar, nålar m. m
Kungörelse, bor orubbad till sine principer qvarstå, ehuru en och annan, jemnkning i detaiHe-åtgårderne torde erfordras; Men då Rikets nu församlade Stander redan hos Kongl. Maj:t anhållit om en ny reglering af samteliga Indelda Befålets löner, tror jag, att frågan om desse jemnkningar eller förändringar i 1805- års Kongl. Kungörelse, såsom utgörande en del af denna löne-reglering, icke nu böra komma under pröfning, utan dermed anstå , till saken i sin helhet kommer att afgöras, hvarvid visserligen icke Kongl. Majit lårer underlåta, taga denna väsendtliga del af åmnet i Nådig pröfning, hvadan jag vördsamt hemställer, det Utskottens Betänkande måtte afslås och såsom en följd hvaraf, all fråga om någon underdånig skrifvelse ifrån Rikets Ständer kommer att förfalla, och hvarigenom alla halfmessurer undvikas, som i större eller mindre mån, skulle fordra en ny ändring, då i målet sin helhet af Kongl. Majit till afgörande företages.” Hår - Stats-Utskottets Betänkanden. 353 Härmed förenade sig Herr Nordensköld. Herr Ordföranden Grefve Waktmeister, Herr Grefve Posse, Herr Grefve af Ugglas, Herr Friherre Hjerta, Herr Friherre Ceder~ strom, Herr Agardh, Herr Santesson, Herr Norceus och Herr Lenning förklarade sig jemväl icke kunna instämma i det utaf Utskotten tillstyrkte upphåfvande af 1^05 års Kongl. Författning, angående vissa Militiaj-Bostållens utarrendering. År och dag som ofvan. Ex Protocolla J. C. Lorich. Ankom <tcn 4 k*ec' -S23. Riksens Högloft. Ständers Stats* Lagsamt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskotts Utlåtande vid dess Betänkande, angående Husbehofs Qvarnars befrielse från Skattläggning „ mm.
En del Juridiske Practici förstå dermed ingalunda en Domsaga, hvarest de juridiske görornålen vårdslöst eller långsamt handhafvas, utan en Domsaga, hvarest någre inkomstkällor försummas att ösas utur, såsom t. ex. då parter ofta förlikas, och lösen eftergifves för förlikte mål; då de simplaste SkuldfordringsUtslag författas på mindre än 2 ark; då ProtocollsUtdrag icke utskrifvas angående inlemnade bouppteckningar, angående 2:dra och 3:dje uppbudens meddelande å fastighet, angående instämde, men på förhand förlikte mål, innan sådant i sednare tider blifvit förbjudit, 0. s. v. För min del tror jag likväl, att en ringa Expeditions-lösen borde bibehållas, icke serdeles öfversligande renskrifningskostnaden, men deremot borde betydligt större ChartaSigillata föreskrifvas, och jag tror att StatsCassan till största delen skulle på sådant sätt återfå sine utbetalte löner till Domarne. — Romme deremot rättegån, Den 7 Maji e. m. 275 garnes mängd och vidlyftighet alt förminskas, hvarom jag är fullkomligen förvissad, och Utskotten synas äfven derom vara öfvertygade, så boide i framtiden till Statens vinst icke allenast besparing och indragning kunna ske i HofRätternes skrifmaterialier och personal, utan äfven minskning i Högste Domstolens öfverhopande sysselsättning. Men om genom en sådan förändring till större contant lön och förminskning i sportlarne, skulle orsakas, att vicarierande Domare saknade tillbörlig inkomst lill tjenstens förrättande, så tror jag, att såsom ett oeftergifligt vilkor bör stadgas, att den Ordinarie Domaren, hvilken med eller utan laga förfall erhåller ledighet, bör endast åtnjuta halfva lönen, och Yicarien, i proportion efter sin tjenstgöring, den andra hälften, hvilken han borde directe genom HofRätten få uppbära. Äfvensom denna lön, vid inträffande vacancer, icke finge af StatsCassan innehållas.
Landtm, det lian förmodade, alt R. o. Ad. icke funne något hinder för att Hr von Slockenslröms anförande må i dagens prot. intagas. Ropades ja. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Sedan nu den upplysning blifvit meddelad, hvilken jag förmodade vara att förvänta, vill jag blott tillägga, att jag icke har något emot upptagande i prot. af 326 Den 14 September. Hr von Stockenströms reservation. Men jag vill dock anmärka, att lika väl som man kan reservera sig mot ett beslut, som R. o. Ad. fattat innan man sjelf blifvit en i Ståndets öfverläggningar deltagande ledamot, lika väl kan man reservera sig mot de beslut Ståndet fattat för 100 år sedan, t. ex. vid riksdagen 1741 eller huru långt tillbaka som helst. Frih. Ridderstolpe: Med anledn. af hvad nyss blifvit yttradt, får jag göra den siste värde talaren uppmärksam derpå, att, så vidt jag tror, kommer ej den nuvar. Landtmarskalken att för det närvar, sätta sitt namn under mer än ett riksdagsbeslut. Frih. Cederström, Thure Fredr., uppläste följande: I enlighet med mitt d. 7 uti denna månad, hos II. R. o. Ad. afgifna muntliga yttrande, får jag härhos skriftligen väcka fråga om upphäfvande af K. br. d. 25 Sept. 1777, ang:de skyldighet för domare att, då någon inför domstol angifves hafva fällt förklenliga tillmålen och hårda omdömen om Konungen och regeringssättet, till Justitie-revision inberätta målet, för att inhemta K. M:s nåd. föreskrift, huruvida saken borde nedläggas, eller med ransakningen fortfaras.
Della vore ett sätt att stifta lag, som i verkställigheten af densamma skulle kunna medföra de grufligaste bekymmer och svårigheter för de personer, som blefvo föremål för denna lagstiftning. Jag begär alltså afslag å den 24 §tn såsom alldeles onödig, ty alla de der historierna i densamma äro rakt öfverflödiga och till intet båtande , meri att i 20 §:n ina tilläggas hvad sorn kan behöfvas i och för controllen öfver skeende inflyttningar. Hr von Rosen, Georg: Jag uppträder visserligen icke för alt laga TJtskuis betänk, i försvar. Ehuru jag ej reserverat mig, eller rättare sasdt, ej synes sorn reservant, afstyrker äfven jag antagandet af denna 24. § Man har inom L’tsk:n uppgjort så många bestämmelser, alt i stället för att vinna en friare inflyllningsrätt, har man tvertom lågt hinder. sorn försvåra densamma. Delta yttrade jag också inom IJtsk:n, elium jag ej ville öka tryckningskostnaden med en reservation af mig. 1 öfiigl får jag säga, alt jag delar den tanke, att ett tjenstehjon af 55 år kail vara fullkomligt arbetsfört, meri att det möjligtvis kan hända, att han ej är i tillfälle förtjena sitt bröd der lian sin föregående lefnad vistats, men kan få tillgång på arbete i en annan församling. Genom restrictioner, sådana sorn bär förstås, tror jag att fattigvården skall komma att förökas; ty kan en person ej få arbete i den socken, sorn han egentligen tillhör, och ej tillätes att söka det i en annan, så mäste han underhållas af fatligmedlen, emedan man ej kan låta menniskan blifva på landsvägen utan mat och utan tak öfver hijfvudet. Arbetskrafterna äro ej slut vid 55 år; menniskor kunna lefva från 55 till y5 och 85 år samt från tiden från 55 år uträtta ganska mvcket, och jag tror ej att man i någon författning kan utsätta en terminus, då all arbetsförmåga upphör. Jag tillstyrker således, med afseende på hvad redan blifvit af föregående talare an förd t, afslag å denna §.
Att bemödandet i denna väg krönts med någon framgång, vill jag sluta deraf, att discussionen hufvudsakligen vändt sig kring reservationerna, under det att någon egentlig anmärkning emot Utlät:s innehåll icke blifvit framställd. De vigtigaste tvistepunkterna äro satsen om domares rätt att pröfva lagars giltighet samt frågan om Just.-Ombudsm:s behörighet att granska Högsta Domstolens beslut. Hvad den första satsen beträffar, så vågar jag ännu engång hemställa, hvartill dess discu - Den 4 Februari f. m. 315 terande på detta rum tjenar, då tillämpning deraf i verkligheten icke ifrågakommit och troligtvis icke heller framdeles kommer ifråga? Beträffande åter den andra frågan, så är ju den omtvistade granskningsrätten redan af Ständerna vid förra Riksdagen medgifven och således allt ordande derom temligen öfverflödigt. Sedan jag förra gången hade ordet, hafva stränga omdömen öfver Just.-Ombudsm:s embetsförvaltning blifvit fällda. Jag har sagt och jag vidhåller det, att han i utöfningen af sitt kall ådagalagt så öfvervägande förtjenster, att man ej borde alltför strängt bedöma de misstag, han möjligen begått. För misstag är ju hvarje menniska blottställd och jag ville önska att de i allmänhet ej vore betydligare än dem, hvarför Just.-Omiiudsm. blifvit klandrad. En talare har anmärkt, att Utsk. bordt afgifva yttrande öfver Just.-Ombudm:s framställning i afseende å religionsfrihets-frågan och på sådan grund yrkat Utlåt:s återremitterande. Jag får till den värde talaren hemställa, hvartill det skulle hafva tjenat att utkasta ännu ett trätofrö, då man kunde undvika det. Utsk:s gillande eller ogillande af Just.-Ombudsm:s åsigt i frågan kunde ju ej få den ringaste inverkan på lagstiftningen i ämnet. Flera motioner i denna fråga äro väckta och vid deras företagande till afgörande blir det tillfälle att söka hinna del mål, hvartill man sträfvar, men Utsk:s yttrande deröfver hade varit alldeles ändamålslöst.
Stecapitulation af ofman gjorba bcräfuingar. öntigt be af Ä. 2»aj;t uppgifne bepof, nteb uteflu* tanbe af fojfnaberne för ©arnijonö^infpufeté ocf; 2;bra £if*@arbetg (iafermbpggnaberö futtborbanbc, erforbraé för görfroaré*2Berfet titt Sanbö . , 2,761,000. — görfmaré> ©,a 3,4oi,ooo. derifrån bör, efter Utffottefé me* ning, aforagaö fölfanbe poffer: SDfinffning på anflaget för 58ela* gringS*3lrtifferiet 96,000 d:o på anflaget för 58cmäringö* görråbeit 32,000 £>:o på anflaget för Utrebningö* departementet 33i,ooo £ranSp:t 409,000. 3,401,000, XVI ©tatSslltffottetS £ranöp:t 459,000 3,4oi,ooo, $:o på anflagct för gortifica* tionö*;Departemeittet 100,000 £>:o på anflagct för ©jöförfroaret etter <Sfargårb3 Sif fåbatte ffäl anfer Utffottet, att titt fyttanbe af be behof åf. 3)t:t för görfntaré
Eneman, som föreslagit att Rikets Ständer till det bolag, hvilket komme att bildas för anläggande af en sammanbindningsbana emellan staden Helsingborg och södra stambanan i den mest ändamålsen O O liga riktning, måtte, under de vilkor, hvilka för lån af Staten till andra jernvägsföretag blifvit bestämda, bevilja ett låneunderstöd, motsvarande f af det belopp, hvartill kostnaden för denna jernväg, enligt kostnadsförslag, komme att uppgå; — dels inom Bonde-Ståndet af Riksdags-fullmägtigen Sven Rosenberg från Christianstads län, att Rikets Ständer för en bana i sträckning från Helsingborg till södra stambanan måtte bevilja, såsom anslag j, och såsom lån, mot Stats-Utskottets Utlåtande N:o 160. 11 föreslcrifven årlig ränta och säkerhet i blifvande hananläggningen, ’ af blifvande kostnadssumman, mot det att bolaget anskaffade återstående tredjedelen; eller ock, i fall detta ej kunde ske, att Staten måtte ikläda sig räntegaranti, lika med hvad som blifvit föreslaget för Stockholm—-Upsala-banan, bolaget i sådan händelse förbehållet att med något utländskt hus kontrahera om arbetet; — varande, enligt hvad motionerna innehålla, aktieteckning för bildande af bolag påbegynt och förberedande undersökningar företagna, men planritningar och kostnadsförslag ännu ej fullbordade eller aflemnade. kj Från Christianstad till södra stambanan.