Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppå Direciionens för allmänna Fattigvården i St ockholm begäran, har Öfver Ståthållaren, En af Rikets Herrar m. m. Herr Grefve Mörner, nti underdånig skrifvelse deri 25 nästlidne Mars, anmält angelägenheten deraf, att för den å Kungsholmen varande Curhus inrättning, hvarest veneriska Patienter från Stockholms Stad och Län ''emottaga® och skötas, måtte, i stället för den dertill nu begagnande, Kronan tillhöriga, så kallade Mazérska Egendomen, upplåtas en Kongl. Majds och Kronans åbyggnad, äfven å Kungsholmen belägen, som tillförene varit nyttjad till Brännvinsbränneriverk, men nu icke skall begagnas; i anledning hvaraf Kongl. Majrt, genom Nådig Remiss till Utskottet af d 1 9 sistlidne April, förklarat, det Kongl. Maj:t ansåge af vigt, att ett allmänt Guroch Sjukhus för Stockholms Stad och Län måtte inrättas och tjenlig local dertill'utses, samt derföre i Nåder ville till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemna handlingarna, att utlåtande och förslag i ämnet till Rikets Ständer afgifva. Utaf dessa Handlingar har Utskottet inhämtat: att ifrågavarande Curhus-inrättning först för Stockholms Län ensamt blifvit anlagd uti den till Sjukhus för Manskap af Arbetscommenderingar och genomtågande Troupper inköpta Mazér: ska Egendomen; hvarefter, i anseende dertill, att tjen - 604 Den 2 g Maj. tjenligt utrymme till bibehållande af Curhuset för Stockholms Stad vid Danviks Hospital saknäts, och att den lika beskaffade inrättning, sam funnits å Ladugårdslandet, jemväl upphört, Curhuset å Kungsholmen blifvit upplåtet äfven för Stadens sjuka. På sätt särskilte Comiterade anfört och utredt, är sistnämnde Egendom, så i afseende på localen, som byggnadens beskaffenhet, för ändamålet otjenlig, samt förrberörde fordna Brännerilägenhet den enda inom Stadens område, der en för Hufvudstaden jemte Länet tillräcklig
Mörners hemställan, att upskjuta punktens handläggning till dess BondeSt:s beslut blir kändt, anser jag denna utväg mindre ändamålsenlig än en återremis vore, ty endast genom den sistnämnde åtgärden kommer Sammansatta Utsk. i kännedom om den utredning af det, som jag tror, formelt bristfälliga i I . -s åskådningssätt, hvilken i denna discussion egt rum. Huru långt pröfningen af besagde punkt i öfriga Stånden framskridit, känner jag ej, med undantag deraf att PresteSt. lärer företagit Mein. till behandling; —med hvad utgång, är mig obekant. T denna ovisshet ra Deli 25 November f. tfi. vill jag hoppas på att éii härifrån skeende åtérrefrtiss lian bfÖVa en anlfedn. till enahanda åtgärd från flere håll. Gr. Lagerbjelke: Med anledn. af Gr. Mörners frätnställning rörande orden »hvarje af socknens barn», bland hvilka öfdet »af» enl. BondeSt:s beslut skulle upsk jutås, är uppenbart att förhållandet blir med detta ord alldeles enahanda söm med den förut af mig anmärkta mellanmening, eller att ordet skall utgå enär det blifvit af två Stånd nemi. Presteoch BondeStm afslagit. Jag fortfar i min vördsamma anhållan om Sterten)iss. Hr von Koch: I likhet med flere föreg:de talare, anset äfven jag att denna fråga bör återremitteras. Men jag har egentligen begärt ordet för att anmärka ett yttrande af Gr. Lagerbjelke, att nät 2 Stånd antagit en punkt oförändrad, och ett Stånd antagit den med sådan förändring att en mening eller vissa ord blifvit uteslutna, så skulle It. St:r, genom 3 Stånds beslut hafva antagit punkten med den af det eila Ståndet skedda förändring. Detta anser jag vara en i många hänseenden vådlig och oriktig princip; ty den uteslutna meningen kati hafva varit af den beskaffenhet, att de Ane Stånden aldrig bifallit punkten, såvida icke just den funnit s till.
Nu skiljas vi åt, och bäst är det för båda parterna, att J icke oftare besöker mig; ty en annan gång skulle jag också värja min borg med samma eller andra konster.» Då Tor hörde detta, grep han hammaren och svängde honom i luften; men då han skulle slå till, var Utgårda-Loke försvunnen. Han vänder sig om till borgen att förstöra den samma, men ser endast sköna och vida slätter, ingen borg. Han vänder då åter om och drager å stad till Trudheim (Snorra Edda). Skrýmir, storskrytare, skrymtare, af skrum, skryt. Hugi, hugr, tanke, håg. Elli f., ålderdom. Denna myt är liksom de bägge myterna om Tors strider med Rungne och Geirröd af yngre ursprung. Tilldragelsen med Tjalfve har troligen utgjort en egen myt, hvilken här är bifogad endast derför, att Tjalfve var med i Utgård. Den halta bocken betecknar åskvädrets afstannande genom att stöta på ett föremål, och följden deraf är starkt skyfall med storm. Skryme kallas Utgårda-Loke, ty jättarne skulle väl också hafva sin Loke. Det hån, som Tor får lida af Skryme, den svaghet och vanmakt, åt hvilken han, oaktadt sin åsakraft, synes vara hemfallen genom trolleri och synvillor, öfverensstämmer föga med anden i de gamla myterna; dock förekommer en häntydan derpå äfven i Eddadikterna, t. ex. på de fasta säckbanden och vistelsen i handsken i Harbarðsljóð och Oegisdrekka (jfr Petersen, sid. 255). Tor och Hyme. Ledsagad af Ty far Tor till hafsjätten Hyme (fn. Hymir; se § 23) för att hos honom hemta en bryggkittel i och för gästabudet hos Öge (§ 23). I Hymes sal träffar Ty sin moder, en gyllene och brunhvit qvinna, som gifver sonen en dryck. Hon råder sina gäster att gömma sig under kittlarne i salen, ty hennes man vore understundom barsk mot främlingar. Sent kom Hyme hem från fiske.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar/kalken hemställde, om icke, då den af ConstitutionsUtskottet föreslagne redaction redan blifvit af de öfrige 3tne RiksStånden, till den behandling 56 §. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 28 Maji. 299 gen, att betänkandet mätte aterförwisas, med aläggande för Utstoklet, till ämnets behandling efter de grunder som instämma med folkets mantan, sadane jag dem i delta mitt första wördsamma memorial angående detta ämne efter diktamen af den allmänna rösten, haft äran andraga. Bland en mängd för mine yrkander talande, owidrördc stäl äterstär dock ett, hwars obemärkte moralio-politista wärde, stall bliswa afgjordt, genom den ädelmodiga wälrydning, hwarom jag hos Wälborne Herr Landt-Marstalken samt Ridderstapek och Adeln ödmjukast anhäller, nemligen: Enär ingen twifwel kan wara underkastadt, att ju minst delar af swensta folket, med spänd Upmärksamhet wäinär af ost sine representanter, alt den oinskränkta branwinSbränningen stall med starka bomar betwingas, inom den sä naturliga gränsen af allmänna huSbehofwet; alla sto. ra bränneriet och dito pannor afstaffas, göres obrukbare, alla krogar fördömas. När nu desie pä otz ställde sa oskyldige anspräken, äro, icke den län tillfredsställda, utan den upbragta känflans, icke ber tysta knotetS, utan del ropande mtetS, skulle wi dä, efter ordets närmaste och sannaste bemärkelse, kunna kallas, en sann reprelenteran» de organ ät en sä högt yttrad nationalwilja, i fall wi derifrän hufwudsakeligen afweko, och salunda upoffrade detta stora allmänna interesie ak någre derifrän söndrade diminutiver.
År 1847 oktrojerades härstädes en privatbank, som trädde i verksamhet den 2 Februari nästföljande år med ett tecknadt kapital af 2,000,000 R:dr, deraf 40 procent blifvit kontant inbetaide. Denna inrättning har visat sig utöfva ett gagneligt inflytande på ortens handelsoch fabriksrörelse, hvaråt de genom banken ökade penningetillgångar och lättade liqvidationssäLt bidragit att gifva en större omfattning. Lånerörelsen har bedrifvits mot hypothek af reverser, vexlar, publika papper, våg-effekter och varor, men jemförelsevis obetydligt emot borgen; och utgjorde beloppet af 48 Utlåningar. Inbetalningar. Utestående ult. För indrifning af lånen, likasom af bankens öfriga fordringar, har någon lagsökning ännu ej erfordrats. Giro-rörelsen har visat Insättningar. Uttagningar. Saldo ult. Dec. Kreditrörelsen har visat Uttagningar. Insättningar. Saldo ult. Sammanräknade penninge-omsättningen på bankens särskilda räkningar utgjorde, utom vinstutdelningen: Summa R:dr 70,596,555. Denna öfversigt ådagalägger, alt Götheborgs privatbank drifver verklig bankrörelse och icke inskränker sig till endast en låneinrättnings verksamhet. Bankens utdelning till aktie-ägarne har varit: för år 1848 R:dr 40,000. » » 1849 » 50,000. » » 1850 » 60,000. Götheborgs Sparbank, den äldsta stiftelse af detta slag i Sverige, har, enligt de årliga förvaltnings-redogöi elserna, under loppet af de 30 år, som sedan dess stiftande förflutit, vunnit betydligare förkofran. Vid 1850 års slut ut gjorde delägarnes behållning 537,571 R:dr 29 sk. och bankens enskilda kapitalfond 35,826 R:dr 29 sk. Bank - 49 Bankstyrelsens redogörelse för år 1830 nlvisar i öfrigt följande klassifikation af bankens delägare, samt deras innestående kapital-behållning vid nämnde års slut: Antal delägare. Kapitalbehållning
Jag har för omkring 6 eller 7 år tillbaka distillera! bränvin med ångredskap om 80 k:rs rymd för eget och några grannars behof, hvilken distillering verkställdes med samma lätthet, som med dertill serskildt inrättad redskap. Jag måste således vara öfverlvgad om sakens verkställbarhet. När man nu vet, alt allmänheten gerna köper det dislillerade bränvinet, är jag äfven öfvertygad, alt idkare af bränvinsbränning hädanefter som hitintills skola anse det för en fördel, att under den vanligen tillåtna tiden för bränvinsbränning tillverka distilleradt bränvin, för att dermed fylla allmänhetens behof. Kostnaden för denna distillering ersättes fullkomligt genom det högre värde varan derigenom får. Denna distillering är således en bestämd fördel för bränvinsbrännarne, om de än dertill upoffra en eller annan dag, af den för bränvinsbränningen tillåtna tiden, för alt dermed fylla behofvet. Af dessa skäl, och då jag anser, alt man, ännu mera hädanefter än hitintills, bör afse förekommandet af för6 H. 36 563 Den 29 -Apri 1 f. m. fattningens eluderande, så att icke något bränvin afgiflsfritt må kunna tillverkas, och att man alltså för framtiden bör förbjuda, med undantag endast för apothekare, all distillering af bränvin, under den icke tillåtna bränvinsbränningstiden, så anhåller jag om bifall lill denna §. Detta är en bland de vigtigaste föreskrifterna i Utsk:s förslag. Skulle man deremot vilja göra den eftergift ål bräuneriidkarne, att de under den tillåtna tiden finge verkställa distillering skattefritt, skall åtminstone jag icke lägga mig deremot. Sannolikt komma i sådant fall endast en eller annan dag under de 2:ne mänaderne, att användas lill distillering. Man vet att på många ställen i landet distillering af bränvin med vederbörligt tillstånd fortgår tinder den icke tillåtna bränvinsbränningstiden, och det är icke osannolikt, utan tverlom temligen väl bekant, ali mången missbrukar denna rättighet och tillverkar bränvin af vanlig mäsk i distilleringspannorne.
Ad:s upmärksamhet derpå, att om något afprutas på flen föreslagna summan, bestämdt för hvarje skepp serskildt, sä qväfves hela förslaget ohjelpligt, och är det då bättre att anslag gifves blott till en paketlinie af ett inskränktare antal skepp, eller mindre stora fartyg, men till fullt belopp, för att göra företaget möjligt att komma i gång. Remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Föredrogs och remitterades till StatsUtsk. Hr Akrells, Carl, d. 30 sisth Dec. f. m. på bordet lagda motion, ang:de skatteköp af d. s. k. Adelsö kronopark. Föredrogs och remitterades till StatsUtsk. Hr Königsfeldts, Wilhelm, d. 30 sisth Dec. f. m. på bordet lagda motion om inrättande i hvarje län af s. k. Räddningshus för vanvårdade barn. Föredrogs Hr Hjertås, Lars, d. 30 sisth Dec. e. m. på bordel lagda motion om åtskilliga förändra i nu gällande tulltaxa. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Dä jag rör:de en af de 48 Den 4 Januari. varor, som här äro i fråga, väckt en alldeles motsatt motion, anser jag mig böra beledsaga Hr Hjertås motion med en kort anmärkn. Han bar föreslagit, att landtmannavaror, såsom lin, ost, smör, kött, fläsk, ved och talg, skola befrias från tull eller ock nuvar. tullafgifter derå nedsättas, allt till befrämjande af den arbetande klassens fördel. Till denna klass måtte väl bönder få räknas, emedan de jemte sina barn och drängar äro de talrikaste arbetarne i landet. Om nu dessa varor åsattes en så låg tull, att utländningen kan undersälja bonden, så, i stället att befrämja hans fördelar, skadar man honom, hvaremot de, som egentligen skulle draga nytta af en dylik åtgärd, likväl äro fåtaligast, nemi. arbetarne i städerne. Sådant är icke billigt.
Då jag således icke insåg eller fann elen förmenta grundlagsstridigheten j kunde och borde jag icke vägra min kontrasignation — en åtgärd, som efter min åsigt af Grundlagens anda och Konungens deri befästade Majestet, åsyftade endast det osannolika fall, då Konungen skulle yrka utfärdande af ett beslut, som, i uppenbar strid med Regeringsformen, kränkte enskild persons rätt eller vållade allmän våda för Riket. För öfrigt må upplysningsvis anföras, att genom beslutet örn forum för tvister rörande Götha KanalDirektion någon olägenhet hittills ej egt rum, enär så beskaffad tvist icke uppstått, samt alt Kongl. Maj:t äfven tillförene i administrativ väg förordnat om serskildt forum och jurisdiktion för bolag och deras direktioner. Sålunda innehålla de den 2 Maj 1782 och 3 Mars 1806 utfärdade Kongl, privilegier för kompanier till bedrifvande af handel på Ostindien, att kompanierna förunnas egen jurisdiktion öfver alla sina betjente i land och till sjöss, samt att alla mål och tvister, som kunna yppas antingen emellan kompanierna och deras intressenter, eller emel - 104 lan kompanierna och någon annan, som angå Ostindiska handeln, skola förekomma och afdömas uti KommersKollegium, under hvars jurisdiktion kompanierna och deras Direktioner lydde. Förklaringen i denna punkt rörer endast undertecknad, Skogm an. Anmärkning smemorialet Lit. B., angående frågan ani ett kreditiv på utrikes ort för Rikets Ständers Bank. Då Rikets Ständers, uti skrifvelse af den 22 Maj i835 framställda underdåniga anhållan om Kongl. Maj:ts bemedliug i Ministeriel eller annan väg för beredande af ett kreditiv på utrikes ort för Banken, derest sådant för realisationens upprätthållande blefve af nöden, den 25 i samma månad föredrogs inför Kongl. Maj:t; så beslöts, enligt StatsSekreterarens och StatsRådets underdåniga tillstyrkande, att Rikets
Då nu en sådan fråga framställes och skall efter ett Utskotts Utlåtande afgöras, så hemställer jag, om ej det är ett mål, sorn sorn af Bevillningsutskottet bör föreläggas Ständerne, enär detta Utskott lämpeligast kan framställa skälen för eller emot den begärde lindringen. Herr Grefven och Lcmit MarJkalken frågade om Ridderskapet och Adeln ansåg Bevillningsutskottets Memorial böra i anledning af de utaf Grefve af Ugglas dervid gjorde anmärkning gar, till Utskottet återremitteras. Ropades Ja. Föredrogs å nyo BancoUtskottets den 24 sistledne Julii under No 38 afgifne samt den »9 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, rörande decharge för Herrar BancoFullmägtige, i afseende på deras efter sista Riksdag öfver BancoVerket förde Styrelse. Friherre Cederfiröm , Jacob: Då BancoUt skottets nu uppläste Utlåtande, börjar med ett tillkännagivande om en anmärkning emot Full.' mägtige , är det väl nödigt att Ridderskapet och Adeln tager kännedom af anmärkningen, innan Ståndet sluteligen beslutar om dechargen. Jag hemställer således om icke antingen Utlå - Dm i Augusta e. M, fandet bör återremitteras, så att man får vetä anmärkningens innehåll, eller ock, i händelse den finnes upptagen uti Utskottets Betänkandö rörande byggnaden vid Bancohuset, öm ej detta Utlåtande, i sammanhang med Byggnads^ Betänkandet bör pröfvas. Friherre Rålämb, Claés: Såsom Ledamot älf BancoUtskottet, får jag tillkännagifva, att anmärkningen finnes upptagen uti Utskottets Betänkande angående byggnaden vid Bancöhuseh Herr Grefven och Landt Mav /kalken hemställde, i anledning häraF, om icke BancoUtskottets den 23 sistledne Julli under N:o 37 afgifne samt den 29 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, angående den för Bankens räkning verkställde påbyggnad å dess så, kallade
Billigast! IDUN 1897 Det är med anledning häraf jag vågar komma med en liten bön, som jag länge väntat, på, att någon värdigare än jag skulle framställa, och den lyder så: Käraste Iduns läsarinnor! Skola vi ej försöka komma öfverens om, att ej göra oss löjliga genom detta ständiga tvistande om likt och olikt, hälst i frågor hvarom man ej kan tvista, som t. ex. om smakfrågor. — Eller boren och domen I » Isa » skrifver en liten uppsats om, hur hon tänkt sig sitt hem. Hon gör själf upp den lilla skissen därtill, oberoende af modet och de stora möbelmagasinen. Det är luftigt, soligt och gladt därinne i den lilla fantasivåningen, och man känner, att den som inredt den åt sig, är en personlighet. Nästa gång Idun kommer ut, innehåller den en hetsig artikel mot den lilla hems-interiören. Man får ovillkorligen det intrycket, att » Augusta » känner sig personligen förolämpad af Isas skiss och » Isa » skrupensas upp ganska skarpt, — så, i nästa nummer, försöker » Isa » urskulda sig med att hvar och en ju bör få ha sin smak — och så tror man väl att&lt;M ämnet är slutdebatteradt. Men nej! Nu kommer » Ellen » med också ochjförkrosssar » Isa » totalt med att tala om, hvad hennes man tycker om » Isa », » Augusta » — och henne själf! Käraste Iduns läsarinnor, jag skulle ej heller i dag vågat framträda för offentligheten i denna sak, om jag ej visste, att så många af Iduns läsarinnor liksom jag tänka och tycka, att Iduns spalter äro för goda för dylikt meningslöst käbbel (förlåt uttrycket!). Nog kunna vi väl använda vår tid bättre, och nog finnes det väl andra ämnen, som vore mer värda diskussion. Ej nog med att vi ej uträtta något genom dylikt barnsligt gräl om påfvens skägg — vi skada också därigenom vår egen kära tidning och det grämer En Iåwns vän. Teater och musik. Kungl. operan har åter beredt oss en den angenämaste öfverraskning.
— Af komiterades betänk, eller af Utsk:s tillstyrkande i denna punkt bar det ej varit mig möjligt att utreda, huruvida de ifrågavartde dagsverkena, som i denna punkt omnämnas, äro belägna utöfver en mil från kungsgården. Dock, om så vore, hade de säkerligen långt för detta blifvit lösta, emedan denna kungsgård har sedan 1815 flere gånger ombytt innehafvare, och de bade då nu utgjorts lill bostället i kontant efter markegång. Det finnes verkligen andra slags dagsverken, såsom hjelpedagsverken, hvilka blifvit bibehållna vid kungsgårdar; emot ersättning i kontant eller med spannemål; men af denna art, äro ej de ifrågavar:de. Jag tillstyrker att denna punkt måtte af R. o. Ad. varda afstyrkt. Hr Sandströmer: Den anmärkn., sora den siste värde talaren gjort afser helt andra förhållanden, än som här äro i fråga. Betänk, upplyser att saken ej rörer dagsverksskyldighet, utan ett åliggande för vissa hemman alt underhålla bostället; och mitt yttrande innehöll, att jag ansåg denna servitut vara närmast att jemföras med dagsverksskyldighet. Hr Printzensköld: Att, såsom jag redan erinrat, denna afgift alldeles ej är jemförlig med den dagsverks-skyldighet, som vissa hemman hafva till kungsgårdar och boställen, det hafva komiterade sjelfve i sitt betänk, bevisat. Komiterade säga nemi. sid. 64. ”Derjemte” (utom denna afgift) ”lärer ifrågavar:de allmoge hafva åliggande att till nämnde kungsgård utgöra åtskilliga tjenstbarheter. ” Till tjenstbarheter räknar man vanligen dagsverken. Således är det tydligt att, om dagsverken af dessa hemman till kungsgården utgöras, så räknas de till de af komiterade omförmälda ”tjenstbarheterna”, och alldeles icke till de här omnämnda reparationsmedlen.
Med anledning af Riksdags Ordningens 24:de §, som tillåter en Cantzlist på hvarje Division af ett Riksens Ständers Utskott, och då Constitutions Utskottet redan en längre tid arbetat på fördelningar, hemställde Herr Grefven och Ordföranden, om icke Utskottet skulle vara benäget att antaga ännu en Cantzlist med arfvode, i hvilket afseende Herr Grefven föreslog Utskottets extra ordinarie Cantzlist, Secreteraren Cock; hvartill Utskottet så mycket hälldre lemnade sitt bifall, som Secreteraren Cock redan till Utskottets nöje, utom andra gjöromål, biträdt vid en af dess fördelningar. — De protocoller, som öfver Handelsoch Finance ärender i Den 29 Augusti 1810 31 Stats-Rådet och Allmänna Beredningen År 1810 blifvit hållne, öppnades och quitterades. Derefter företogs läsningen af de från Herr Hof Cantzleren Friherre af Wetterstedt till Utskottet ankomne protocoller rörande orsakerne till Riksdagens flyttning för den 25:te, 26:te och 28:de Junii 1810 med åtfölljande handlingar. Efter uppläsning häraf frågade H:r Grefven och Ordföranden, om några anmärkningar vore att anföras, hvartill svarades, att, då Riksens Högloft. Ständer redan erkänt nödvändigheten af Kongl. Majt:s Nådiga åtgjärd med Riksdagens hitflyttning, kunde icke någon anmärkning äga rum, äfven som Utskottet i alla fall icke fann för sin del någon anledning dertill vara. Derefter börjades med uppläsning af de i Stats-Rådet hållne protocoller för den 30:de Augusti och 26:te September 1809 rörande den med Ryssland afslutade fred tillika med åtfölljande handlingar, men som plenum i det hedervärda Bonde-Ståndet instundade, afbröts läsningen och Utskottet åtskilljdes kl. 12. 32 Den 30 Augnsti 1910 17. Justerat d. 7. September. A. G. Mörner.
1 vår gamla representation, som ej utgick från blotta sifferberäkningen af menniskorna, var detta folkets intresse bevakadt inom riksförsamlingen; nu skall riksförsamlingen åter ställa sig till motvärn mot massans hädanefter onekligen berättigade anspråk och ledarne af dessa anspråk sökas utom representationen. Till hvad nytta både för regering och folk, kunde man fråga? Och huru länge skall väl motståndet kunna räcka? Denna utsigt till snart instundande strid och allmän oro har sin orsak uti att förslaget i ena punkten fastställer en princip, men i deri andra upphäfver densamma. Det hvilar genom denna inkonseqvens icke på något följdriktigt förnuftslut, och med den historiska traditionen har det åter fullkomligt brutit. Hvad skall det då hvila på? Svaret torde bli svårt att gifva. Här råka vi en af förslagets hufvudbrister. Hvad gör förslaget vidare? I ena punkten förklarar det, att en klassindelning, bestämd efter de i borgerliga lifvet framträdande intressena, gåfve en godtycklig och i lyckligaste fall endast för tillfället hållbar grund. I den andra åter fastställer det en sådan klassindelning emellan statsmannaoch landtmanna-intressena, och har sålunda sjelf erkänt, att det ingen hållbar grund eger. Att de etablerade klasserna io framliden ock skola erkänna detsamma, lider väl intet tvifvel. Ater en af de mest framstående inkonseqvenserna i förslaget. Med afseende på de båda kamrarnes inbördes förhållande, säger förslaget i ena punkten, att ett väsendtligt vilkor för vinnandet af det med tvåkaromar-systemet afsedda ändamål, är att kamrarne ega sins emellan lika inre styrka, i den andra åter låter det andra kammaren i alla materielt vigtiga frågor utan betänkande öfverrösta den lörsta och försvagar derigenom på samma gång den moraliska makt, denne s. k. första kammare i lagfrågor m. m. skulle genom sitt veto kunna sätta emot andra kammarens iörändringsbegär. Förslaget har sålunda förstört Den 10 Januari. 59 sitt eget tvåkanimarsystem; ty en vanmäktig första kammare är sämre än ingen, likasom en vanmäktig frihetstidens konung är sämre än en personligt kraftfull president. Vi möta här sålunda samma inkonseqvens, samma affall från egen princip som i förslagets båda förra delar.