Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1831 om hvad i hänseende til farsoten cholera iackttagas bör. 2:o Valdes til ledamöter i sundhets nämnden: bönderna Per Andersson i Dvärsätt, Olof Nilsson i Tomte, Erik Johansson i Vike, Sakris Carlsson i Silje, Lars Johansson i Häste, Olof Ersson yngre i Kjälen, och Nils Johanson i Wägmon, bland hvilka en kort underrättelse om sättet at förvara sig mot cholera och att behandla densamma til dess läkarevård hinner anskaffas, utdelades; samt 3:o Beslöts, det skulle af sjuk cassans medel anskaffas nödiga medikamenter, hvilka hos hvarje ledamot i sundhets nämnden skulle finnas tillhands, för de förmögne mot betalning, o. för de fattige gratis, hvarjemte ledamöterna erindrades, at i händelse af cholerans utbrott, utan räddhåga, och i förtröstan på Guds hägnande försyn, fullgöra det deras ansvarsfulla pligt fordrar. Vid samma tillfälle valdes til sexmän: För Krokoms södra rota, bonden Nils Månss. i Lägden, och för Sjöbygdens rota, bonden Lars Ersson i Mjäla. 71 År och dag som ofvan. Pehr Andersson i Dvärsätt. Olof Larsson i Häste. P. Staaff Johan Pehrsson i Vejmon Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 45, ÖLA. Protocoll å allmänn sockenstämma i Rödön d. 20:e april 1835. S.D. Efter 14 dagars förut skedd pålysning i Rödön, samt ordentligt tillkännagifvande i de öfrige socknarne, om ärendet, ingingo Rödöns socknemän, jemte tillvalde fullmägtige, kyrkvärden Lars Olsson fr. Tullus och sockenskrifvaren O. Agerberg fr. Åhs i sockenstugan, och, oacktat ingen fullmägtig från Aspås sig infann, beslöts, det skulle, å stallet i Rödöns prästgård, taket omläggas o. repareras, samt nytt golf inläggas, hvilket bonden Johan Persson i Wägmon åtog sig at, å församlingens wägnar, riktigt ombesörja. År och dag som ofvan Uppläst o. vidkänt af Nils Johanson i Wejmon
Oäkta barn, som njuter underhåll af allmänna medel, skall, änskönt föräldrarne äro medlemmar af tillåtet främmande religions-samfund, uppfostras i den rena evangeliska läran. § Il Främmande trosbekännare skall ej anses oberättigad att embets-åtgärd af G Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition N:o 38. Svenska kyrkans presterskap påkalla; dock alt vid sådan förrättning kyrkans handbok brukas. Med lärotvist, som kan samvetet bekymra, må prest i ty fall ej besvära: ej heller skall han sin cmbetsåtgärd någon medlem af tillåtet främmande religionssamfund påtvinga. § 12. De för särskilda kyrkliga förrättningar stadgade afgifter till Svenska kyrkan eller hennesl presterskap eller betjening vare ej medlem af tillåtet främmande religions-samfund pligtig att gälda i annat fall, än att slik förrättning blifvit på hans egen begäran verkställd. § 13 Med de inskränkningar obh undantag, som af Grundlag och denna Förordning bestämmas eller betingas, skall ej från skiljaktighet i Christen trosbekännelse härledas någon skilnad i Svenska medborgares rättigheter eller skyldigheter. År främmande trosbekännare af sådan lära, som ej tillstädjer honom att aflägga i lag föreskrifven ed, då den erfordras; förordne Konungen, sedan Högsta Domstolen blifvit hörd, huru förfaras bör. § 14 Faller någon af från den rena evangeliska läran och låter ej af sine själasörjares undervisning och förmaning sig rätta, varde han af Dom-kapitlet eller dess förordnade ombud varnad. Framhärdar han ändå i sin villfarelse och önskar att från Svenska kyrkan öfvergå till främmande religions-samfund, gore han personligen hos Kyrkoherden i den församling, hvartill han hörer, anmälan derom till anteckning i kyrkoboken; dock skall han ej anses från kyrkan skiljd förr, än han, efter uppnådd ålder af aderton år, blifvit i annat i riket tillåtet religions-samfund upptagen.
Vid förnyad föredragning af Särskildta Utskottets den 8 dennes under N:o 50 afgifne, samt den 10 derpåföljde eftermiddagen Den iS December f, m. pä bordet lagde, Betänkande, öfver förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens skiljaktiga meningar , i frågan om Reglering af Rikets Styjelse-Verk; fann Ridderskapet och Adeln för godt besluta , att Riksens Ständer borde , med åberopande af de utaf Utskottet anförde hufvudgrunder, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl, Maj:t i Nåder täcktes till verkställighet befordra de delar af samma för6lag Kongl. Maj:t finner leda till Styrelsens förenkling och till inskränkning i Embetsmännens antal; Genom hvilket beslut frågan om den utaf Utskottet i detta ämne föreslagne Voteringsproposition komme att förfalla; Och skulle de öfrige Riks-Stånden inbjudas, att uti detta beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena. Ut Supra, Upplästes till justering och godkändes föl|ande Expeditions-Utskottets insände Förslag till Riksens Ständers underdånige Skrifvelser till Kongl. Majit: N:o 401, Angående förändringar och tillägg uti den Instruction, som under den 10 Junii 1812 finnes utfärdad för Riksens Ständers Revisorer öfver Bancooch Riksgälds-Verken, N:o 40a. Angående anordning uppå Banken af det Creditiv, Riksens Ständer beviljat till Spannemåls-uppköp vid inträffande svårare missväxt. Den 1S December f. m. ji? Angående yrkad frihet till svedjande ä Skattehemmans ägor. N o 404 Angående Fabriks-Gesällers stillande under Tjenstebjons-Stadgan. Angående Privilegia Exclusiva för nya i Riket förut okände Slöjde-Inrättningar m. ni. Angående upphäfvande af Landshöfdingarnes Domsrätt i Enskiftes-mål.
Sluteligen får jag äran tillägga, det jag hade förmodat, att de Herrar, sorn så strängt bedömt Utskottets åtgär - , Den 18 Jnl ii f. rti. dnr, borde eriudra sig, att detta Utskott icke utgöres af Iiidderskapets och Adelns enskildta Ledamöter, utan är en afdelning af Rikets Ständer, och att således mera billighet, mera fog i framställningssättet hade varit att förvänta. Jag vågar dock hysa den öfvertygelse , att mera opartiske Domare bättre inse de bestämda gränsor lagstiftaren uti 106 och 107 §§. utstakat för Utskottets verksamhet» och derutaf skola linna, huru stor förbrytelse eller afvikelse bör vara begången för att ofvannämnde lagrum må kunna af Utskottet med öfvertygelse och samvete tillämpas. Allmänna opinionen, och Svenska Folket, Domare, för hvilka äfven jag hyser stor aktning, desse af mine Herrar Motståndare åberopade, skola kanske ej så uteslutande dela den nu uttalade meningen, utan må hända efter billigare grundsatser bedöma 1829 års ConstitutionsUtskott. Åsigterne uti en invecklad förhandling må föröfrigt vara huru så stridiga som hälst; skulle jag dock tro, att när någons eller flores öfvertygelse finnes grundad på verkeliga facta, må den uttalade opinionen af mina motståndare väl bestridas och som felaktig anses, men ingalunda såsom brottslig bedömas. Friherre Boije, Ludvig - Skeppshandelsaffairen har, genom sin verkställighet och sitt resultat, blifvit, i allmänna opinionen, Den 18 Juli! f. tu. fen vedervärdighet, och den är det äfven 1 min. Jag har aldrig lånat min röst till försvar åt en sjuk sak, och jag skall ej eller göra det i dag; men trogen min pligt, att i hvarje amne följa min öfvertygelse och min rättskänsla, skall jag i första rummet urskilja det oklanderliga från det felaktiga; och bemöda mig att låta hvarje omständighet gälla jemnt hvad den bör, men också icke mer.
Filial-Banken i Borås lån 250,000 \ kreditiv 71,900 — 53,100 — i 375,000 ) d:o i Kalmar 435,000 — kreditiv 89,200 128,300 — i 652,500 d:o i Carlshamn lån 260,000 — kreditiv 24,050 307,869 105,950 — 1 390,000 d:o i Carlskrona 44 192,130 56 500,000 d:o i Christianstad 393,950 — 106,050 — 500,000 - — d:o i Gefle kreditiv 186,050 — 313,950 — 500,000 ) d:o i Helsingborg 250,000 — kreditiv 13,400 — 111,600 — J 375,000 d.*o i Hernösand 230,000 — i kreditiv 104,100 — 10,900 — j 345,000 d:o i Hudiksvall
r ~ ~ Kronan äger ej något Magazin i Norrbottens Län, utan har Spanmålen [dels blifvit upplagd i Länets Kronobodar, dels i hyrda Lägenheter. Ett hytt Magazins anläggande för Länets UndsättningsLager , som synes icke behöfva vara större än 4,000 Tunnor, är derföre nödigt. Kostnaden härtill uppgår enligt insand! Förslag, till omkring R:dr, 144,300 6,000 Summa 8,000 2sooo 1,000 sk, rsf 8,700 170,000 —- D S T O C K H O L M , tryckt hos A. Gadelius, 1S18. Uppgift på Krono-Hospitalernes så väl ständige som tillfållige Inkomster, författad efter IBI6 års, till Kongl. Seraph. OrdensGillet sednast inkomne Räkensk. Upsala Hospital , SöderTelje Dito . Westerås och Arboga Dito Nyköpings och Strengnäs Dito linköpings indragne Hospital Norrköpings Söderköpings Wadstena .. Fahlu Örebro Carlstads Wisby Wexiö Jönköpings Cal mare Dito . Dito Dito . Dito Dito . Dito . Dito Dito Dito Dito . Malmö, Lunds, Ystads och Landscronas Dito Christianstads Hospital Carlscrona Dito Halmstads Dito Skara Dito Wenersborgs Dito Götheborgs och Kongelfs Dito . Gefle Hospital Hernösands Dito . Umeå Dito . Af Allmänna HospitalsFondens förräntade Capitaler 159,81*: 18 ringarne af någre Hospitalers ÖfverskottsMedel de förre åren Käntan Stockholm af Kongl. SeraphimerOrdensGillets KammererareContoir den — Mars 1818. Hemmantal. Spanmäls-lnkomst. Penninge-lnkomst. ICronoTionde. Kenman!- Hamor och Arrenden. dumma Spanmål, HemmansRäntor och Arrenden. Intressen i utlånce Capitaler. Diverse Extra Inkomster. Till StatsUtsk.
Rikef införas eller derifrån utföras, utan afseende eller skillnad, om inkommande Varor hemtas directe från productions-orten eller utur andra handen, och med iakttagande för öfrigt af den lindring i tull, som för handeln på vissa orter är serskildt i Nåder beviljad. Intill dess Kongl. Maj:t annorlunda om Fribrefs anskaffande och tiden för deras Bil. t. Exp.-Vtsk:sJorsl. t. und. skrif. N.-o386. 77 gällande kraft täckes i Nåder förordna, kommer Commerce-Collegii Kungörelser den 4 Maji 1818 och den i5 Maji 1823, att tjena till efterrättelse; dock att hvad stadgadt är om tilländalupet Fribref för ett ifrån Utrikes Ort hemkommet Fartyg, äfven skall gälla vid Fartygets utgående. §■ 4* För alla Varor, som i främmande Fartyg införas, förhöjes den belöpande lielfria tullen med Fyratio procent, och för alla Varor, sorn i dylika Fartyg utföras, med Femtio procent, utom i de fall, då, genom serskilda afhandlingar, undantag härutinnan på réciprocitets grunder blifvit öfyerenskpjnne, §. 5. Skepps-umgälderne till Oss och Kronan bestå i Lastpenningar, hvilka betalas å hvarje SjÖ-Tulls-Kammare vid inkommande eller utgående för Svenska Fartyg med 12 sk. Banco för hvarje Läst, beräknadt efter Svenska Mätarebref. För främmande Fartyg betalas på enahanda sätt och efter samma beräkning, 36 sk. Banco för hvarje Läst, utom i de fall, då serskilde öfverenskommelse!' äro i detta hänseende träffade. * 78 Bil. t. Exp.-Vtsk.-sförsl. t. und. skrif. N.o386.
Utsk. säger, att fördelen af den föreslagna förändringen blifver ingen för consumenterne, då fråga icke är om lolagens upphörande eller förminskning, utan endast om ett annat uppbördssätt af samma afgift; men här är likväl icke endast fråga om uppbördssättet, utan äfven om en jemnare fördelning af tolagen, så att den må blifva lika för alla städer, då Konungen föreslagit 10 proc. af tullen och beloppets fördelning äfven på andra än stapelstäderna. Utsk. yttrar, att ”derigenom, att i st. f. tolagsbeloppets bestämmande för de olika städerna i mån af behof och särskilda för handen varande förhållanden, en lika afgift i alla Rikets städer blefve införd, skulle sådane bland dem, hvilka ej hafva större garnison att in qvar - D e ii 2 A p r i 1 e. m. 49 qvarlera, och derföre nu vidkännas låga tolagsafgifter, komma att fä erlägga denna afgift flerdubbelt högre, till skada och förfång för deras handelsrörelse, utan att af en slik förhöjning åtnjuta det ringaste gagn”. Detta förhållande får man hänföra till de uppstäder, som hafva garnison att underhålla, men ingen tolag att uppbära. Dessa städer kunna lika väl säga, att det är dem till skada och förfång, eller åtminstone att det är en obillighet, att icke de skola lika så väl hafva del i tolagen, som stapelstäder, hvilka hafva garnisoner, och således kan jag ej finna, att någon rättvisa i denna del är störd, om den förändring skulle iakttagas, att tolagen erlades till ett bestämdt belopp för hvarje stad. ”Härtill kommer” säger Disk. ”alt vissa varor nu äro befriade ifrån tolag”: således anser Utsk. att det icke vore lämpligt atl förändra tolagsafgiften derå. Detta skäl måtte förfalla af sig sjelf, ty äro vissa varor befriade ifrån tolag nu, så kan det ju bestämmas i tulltaxan, alt de äfven förblifva fria framdeles. Utsk. har i betänk.
Maj:t föreslagit, arbetadt bly må delas i 2 rubriker, »omåladt och olackeradt» samt »måladt och lackeradt» och åsättas, det förra 1 sk. 6 r:st och det sednare 6 sk. införseltull per skålpund. Jemväl hemställer utskottet, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts förslag, att införseltullen å blyertspennor, utom timmermans-, må nedsättas till 24 sk. skålpundet. Då utskottet, såsom här ofvan är omförmäldt, icke funnit sig kunna instämma i Kongl. Maj:ts förslag angående artiklarna hampa och lin, kan utskottet icke eller dela den af Kongl. Maj:t uttryckta åsigt om de till värdet mycket skiljaktiga hampoch linblärs sammanförande i en rubrik. Utskottet föreslår alltså, att hampoch linblår må fortfarande i taxan särskiljas och åsättas, de förra 2 r:dr 24 sk., och de sednare S r:dr införseltull per skeppund. Bokbindercloth torde, såsom Kongl. Maj:t föreslagit, böra i noten upptagas med hänvisning till väfnader. Såsom Kongl. Maj:ts förslag innehåller, tillstyrker utskottet, Berberisröl ler. Bleckslaga rearbelen. Blodiglar. Blommor. Bly. Blyertspen nor. Blår. Bokbinder cloth. 22 Bevillnings-Utskotlets Utlåtande, N:o lo. Broderade arbeten. Broderduk, marle och stramalj. Bränvin och sprit. Bröd. Böcker. att broderade arbeten af guld och silfver må, utan åtskilnad för äkta och oäkta, åsättas gemensam införseltull af 16 sk. lodet. Deremot, och som värdet af broderade arbeten, andra slag, i de flesta fall mera beror af sjelfva broderiets beskaffenhet, än af tyget, hvarpå broderiet är anbragdt, tror utskottet sistnämnde af Kongl. Älaj:t föreslagna förtullningsgrund icke vara lämplig, utan hemställer, att broderade arbeten, andra slag än af guld eller silfver, må, såsom hittills egt rum, förtullas efter värde samt åsättas 25 procents tull.
J a underligt nog har det blott obetydligt hindrat mina mångfaldiga öfriga göromål. Hemligheten torde dock ligga däri, att barnen från början blifvit vanda vid själfverksamhet, samt att de fått arbeta i frihet, och därför hafva små lärostunder kunnat lemna stora resultat. Dessutom förekomma j u i hemmet många arbeten, som man kan sköta lika bra, fastän man samtidigt öfvervakar barnens öfningar i läsning och skrifning m. m. D e t är sannt, att ett och annat tillämnadt besök hos väninnorna blifvit inställdt, att j a g icke alltid kunnat skryta öfver att. hafva läst den nyaste romanen, men mitt själslif har nog icke blifvit fattigare för det. Tvärtom tror jag mig hafva funnit skatter, som utan detta innerliga umgänge med barnen skulle blifvit mig för alltid fördolda. Oeh för öfrigt, om j a g något försakat, skulle icke min makes tacksamhet, mina barns vördnadsfulla kärlek, mitt eget medvetande om i någon mån fullgjord plikt vara belöning nog? M a g g a. Studie från norska Lappland. ^ l U i j u ön3kar jag berätta för lduns läsarinnor ^HeNB litet från höga norden och om en fjälllappska vid namn Magga Gaup, en tös på tretton eller fjorton vintrar, skall jag tro i Jag hade den förmånen att göra hennes bekantskap i en på 70:de breddgraden belägen fjällstuga, som beboddes af en finsk nybyggare, Olli Joensuu vill jag minnas han hette. Det var en bister dag med omkring fem och tjugu graders köld det där, under färden öfver fjällen hade vi fått en ihärdig snöstorm * Se Förteckningar på krittafla af Alf. Sjöström! på oss, och vi voro därför ej måttligt belåtna, lappen-vägvisaren Klement Somby och jag, när renar och pulkor utför en brant elfbacke svängde ned på den frusna Tana, som ringlade fram mellan höga, snöhöljda fjäll. Renarne kände genast grannskapet af nybygget, fjällstugan, hvarför de ökade trafvet till ett ilande galopp, som snart förde oss utanför stuguknutärne.
Direktionen borde afgifva förklaring; att Direktionen, som enligt bolagsstämmobeslut den 20 Mars 1864 skulle hafva att vidtaga sådana förändringar i Bankens räkenskaper, som för framtiden kunde göra desamma mera åskådliga, icke efterkommit samma föreskrift, fastän en af dess ledamöter den 27 Maj samma år derom skriftligen påmint, hvadan räkenskapen ännu vore ofullständig och mindre åskådlig, synnerligast som hänvisningsfolier på många ställen saknades och några afräkningar med låntagare icke blifvit förda, oaktadt en del aflåntagarne förekommo på en mängd ställen, äfvensom tydlig räkning öfver transaktioner med delegarne gemensamt tillhöriga obligationer icke heller förts, så att vinsten eller förlusten på desamma kunde utrönas; och hade härförutan Riksbankens ombud vid revisionen anfört, följande: ”Det vill synas som skulle det af Riksbanken beviljade kreditiv vara afsedt för att underlätta penningerörelsen för allmänheten och icke blott för att till allt för väsendtlig del stadna uti några personers händer. Då sådant likväl händt derigenom att mer än tredjedelen af teckningssumman utlånats mellan Direktionens medlemmar, då isynnerhet de större lånen fått omsättas utan amortering och Banken således blifvit egentligen en inrättning för stående lån, och då följaktligen, ehuru, enligt hvad kändt är och föredragningslistorna visa, liflig efterfrågan om penningelån varit, Banken föga kunnat tjena andra än dem, som en gång hunnit erhålla lån hos densamma, anser jag det Filialbanken i thy fall icke uppfyllt sitt ändamål, så mycket mera som det ingalunda kan vara för bank bolaget eller allmänheten likgiltigt om, såsom nu inträffar, en sjettedel af Bankens teckningssumma blifver liggande overksam, måhända för längre tid, uti en enda konkurs - massa, samt om Filialbanken, sorn redan är invecklad äfven i flera smärre konkurser, skall hafva allt för stor del af sina tillgångar på några få händer och (måhända ännu ytterligare indragas i konkurser. Det synes derföre som skulle åtminstone någon amortering böra ske vid låns omsättning, äfvensom att Bankens tillgångar ej böra samlas på alltför få händer, isynnerhet när sådana hypothek ej erbjudas, som vid en hastig realisering betrygga Banken för förluster.
På samma gång jag godkänner Lag-Utskottets ofvannämnda betänkande i flera fall, önskar jag dock att följande hufvudgrundsatser må göra sig gällande vid upphäfvande af Kongl. Förordningen af den 24 September 1861: l:o) Stadsfullmägtige i staden och kommunalnämnd å landet konstituera sig såsom förmyndarekammare, inför hvilken förmyndaren vid hvarje års slut redovisar såväl deu omyndiges behållning i fast, som konto öfver inkomster och utgifter, jemte årets kontanta behållning, hvilken sednare af förmyndarekammaren mot qvitto emottages och i sparbank eller annan fullgod säkerhet tillgodogöres; 2:o) förmyndare tillsättes af Häradsrätt, på förslag af lörmyndarekammaren, och vare ovilkorligt forum i alla förinynderskapet rörande angelägenheter den Rätt, inom hvars jurisdiktion den omyndige är skattskrifven; 3:o) tredskas förmyndare att inlemna redovisning, ege förmyndarekammaren rätt sådaut honom ålägga, vid vite från 5 till och med 50 R:dr, hvilka böter tillfalla kommunens fattigkassa; 4:o) skulle genom förmyndarekammarens uppenbara vårdslöshet och försumlighet tillskyndas myndlingen någon skada eller förlust, ersätte ledamöterne sådant, en för alla och alla för en, men bör anmälan härom ske inom natt och år. De närmare detaljbestämmauden, som tarfvas, öfverlemnar jag med fullt förtroende till Lag-Utskottet att uppgöra. Om remiss till Lag-Utskottet anhålles. Stockholm den 14 November 1865. Fr. Aiuj. Forssbeck, från Östergötlands län. Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Af Fredrik Aubust Forssbeck från Ostergötlands län, att Rikets Ständers Bank mätte mottaga och invexla privatbankssedlar. ///. m. Hvad som ständigt menligt inverkat på svenska näringarnes utveckling, har varis bristande rörelsekapital.
Det är angeläget, att R. o. Ad., om vi besluta frågans remitterande, åt densamma lemnar en så beskalfad utveckling, alt det icke i Utsk. må inträffa, att ett Stånds ledamöter vägra deltaga i ärendets pröfning. Härvid bör man först fråga sig: om BorgareSt. äger något privilegium att uppbära tolag? Derpå måste man svara: nej! Uti grundlagarna finnes BorgareSt. icke något annat privilegium förunnadt, än dess i Riksd.Ordn. stadgade representationsrätt. Några andra privilegier för Ståndet finnas icke. Tolagen är således en afgift, som kan bestämmas genom oeconomiska författningar, hvilka efter tid och beskaffenhet kunna förändras, af 3 Stånd beslutas och med Konungens sanction stadfästas. Härefter förekommer att utröna, om tolagsafgiften är af sådan allmän beskaffenhet, att R. St. böra derom besluta, eller om sådana frågors afgörande beror på hvad städerna, efter deras olika behof, kunna hos K. M. i detta afseende utverka. Att detta sednare alltid varit antaget, synes deraf, att tolagsafgifterna ömsom varit högre, ömsom lägre, allt efter som K. M. i detta fall förordnat. På 1660-talet öfverlemnades till städerna rättigheten att uppbära tolag såsom byggnadshjelp och till aflöning af stadens tjenstemän. 6o §. Reg.F. kan i denna fråga icke åberopas; ty denna §. handlar om allmänna afgifter, och deribland lärer icke kunna räknas en sådan som denna, hvilken utgår till enskilda städer. Uti 6o §. står: ”Ej må några allmänna afgifter, af hvad namn och beskaffenhet som helst, utan R. St:s samtycke kunna förhöjas, stora sjötullen ä inkommande och utgående spannmål allena undantagen.” Tolagen är icke och kan icke kallas allmän afgift, eller en sådan, som erlägges af Rikets samtliga invånare, enär densamma betalas endast af de trafikerande. Men ett är, huruvida tolagens beräknande och användande bör utgöra föremål för R.
Med anledning af Rikets Ständers år 1827 församlade Revisorers anmälan, huruledes de funnit afskrifningar af äldre Balancer i Kongl. ( 4° ) nes Räkenskaper verkställda före de år, då afskrifningen beviljats, hvarigenom öfverensstämmelse saknats emellan Kongl. Brefven och Räkenskaperne, hafva Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den i Mars innevarande år hos Kongl.'Maj:t begärt, det Kongl. Maj:t täcktes i nåder föreskrifva Kongl. KrigsCollegium, att låta upptaga afskrifningar först uti Räkenskaperne för det år, då afskrifningarue beviljades. Under den 7 sistlidne April har Kongl. Maj:t Nådig befallning derom till Kongl. KrigsCollegium utfärdat. — Och som Revisorerne, vid granskningen af MagazinsFondens räkenskaper, erfarit enahanda olägenhet som den, i afseende på KrigsCollegii Cassors räkenskaper, sålunda redan afhjelpta, hvarpå såsom exempel må nämnas: att en afskrifning för Götheborgs instäldta Bränneri af 3o2 R:dr 26 sk. 7 rist. Banco, hvilken, enligt Kongl. KammarRättens Beslut den a3 sistlidne Mars, borde äga rum, redan vid 1828 års Ilufvudboks uppgörande blifvit observerad; så anse Revisorerne sig, med anmälan deraf, böra hemställa, 0111 icke Rikets Ständer måga finna lämpligt hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om utfärdande af en sådan föreskrift till Statens alla öfrige Förvaltande Verk, som den ofvan omförmäldte Kongl. KrigsCollegium meddelade, för att bereda lättnad vid jemnförelser emellan Verkens Hufvudböcker och dertill hörande handlingar för samina år. Af en Kongl.