Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. att tillgå för erhållande af erforderliga upplysningar vid lagförslagets granskning och föredragning, äfven8 H. 8 58 Den 2 Juni e. m. som för föregående åtgärder vid lagens tryckning, till följd hvaraf billigheten äfven fordrar, att de få bibehålla sina pensioner sådana de hittills haft dem, med motsvarande förbindelse att vid lagförslagets granskning med nödiga upplysningar tillhandagå. Skulle sådant likväl icke kunna bifallas, anhåller jag att få förena mig uti den siste talarens yttrande, enär jag verkligen finnér, att det är stor åtskillnad emellan dessa ledamöter och anledning att gifva dem särskilda belöningar. Jag ville ej föreslå sådant, då jag sist yttrade mig, emedan jag icke hört någon annan antyda det. I afseende på generalspensionerna får jag nu, likasom vid förra riksdagen, förklara, att jag anser det vara en stor obillighet, att den ena tjenstemanna-classen i samhället (civila tjenstemän) äger en förmån så långt framför den andra (militärståndet), ty jag skulle tro, att desamma åtföljande besvär och mödor icke äro så vidt åtskiljda; men jag tvekar likväl att tillstyrka generalspensioner just af den erfarenhet, man haft i sednare decennier om de pensionerade generalerna. Jag menar, alt vi haft i sednare tider ett generalitet, som varit pensionerad^ då det utan tjenstgöring sutit i fullt åtnjutande af sina löner. Skulle sådant kunna existera för framtiden, vore det ju icke skäl att öka pensionerna. Skulle det åter icke komma att existera, anser jag med Hr Lefren billigt, att man småningom jemnkar dessa stater emellan och slutligen inrymmer samma förmån åt militären, som civilstaten äger. Jag påminner mig, att vid sista riksdag förevar en liflig discussion i detta ämne, ogh att jag då talade för obilligheten härutinnan samt ådagalade, att från denna obillighet härledde sig det förhållande, att armeen, synnerligast inom de lägre graderna, årligen blef allt mindre och mindre tjenstbar. Sådant är förhållandet ännu, och jag är derföre af den öfvertygelsen, att en hushållning i detta afseende i sjelfva verket är en misshushållning.
Han skulle eljest säkert kunnat svara på den frågan, om han sjelf varit i tillfälle att verkställa sådana undersökningar, eller om det ens varit möjligt för honom att få nog många skickliga personer dertill? I annat fall, och detta tror jag just är för handen, kunna millioner förslösas genom misstag vid undersökningarne. Jag får bekänna att jag således, i detta afseende, ingalunda är tillfredsställd. — Man har för banan från Stockholm till Södertelje äfven åberopat strategiska skäl. Då jag ej är militär, kan det naturligtvis ej falla mig in att fälla något omdöme om, huruvida våra trupper, i händelse af ett fiendtligt anfall, rättast böra ställas på den ena eller andra punkten. Men jag tror mig likväl kunna anföra ett skäl, som för en hvar skall tydligen ådagalägga, att den föreslagna jernvägen från Stockholm uti ingen mån kan lemna os3 någon större trygghet mot ett anfall ifrån Ryssland. Den embetsställning jag innehar, såsom medlem af Fångvårdsstyrelsen, sätter mig nemi. i tillfälle att meddela den uplysning, att fängelserna årligen befolkas med 100-tals personer, som äga intet att förlora, och bland hvilka många äro färdiga att begå snart sagdt hvilken handling som helst för en lumpen penning. Tror Ni verkligen, mine Hrr, att Ryssland, om det ville göra ett anfall på vårt land, skulle dervid tillvägagå på ett mera enfaldigt sätt än någon annan fiende, eller är det icke alldeles påtagligt att Ryssland, då det hyste en sådan anfalls-afsigt, skulle upoffra ett eller annat Tusen Rdr för att söka förmå några bland nyssnämnde fängelse-kandidater att, samma dag Ryssen hos oss landstege, förstöra jernvägarne på särskildte ställen och såmedelst göra all fortskaffning på dem omöjlig. Detta är åtminstone, min fullkomliga öfvertygelse, och jag måste derföre öppet förklara att, om vi ej kunna försvara oss emot Ryssen utan jernvägar, så är det så godt att vi gifva oss förlorade genast då anfallet göres, enär den trygghet i afseende på försvaret emot denna fiende, som man vill bygga på jernvägarne, enl. hvad jag nu trott mig hafva visat, icke är af stort värde.
Rättegångsbalken, rättvist döma \rice Häradshöfdingen Bagge att, för det sålunda af honom under domareembetets utöfning begångna fel, höta sexton R:dr 32 sk. till treskiftes; hvarjemte Bagge förpligtades att godtgöra Kronans kostnad för Johan Johanssons underhåll i häktet berörde två dagar med sjutton skillingar banko; och ägde Advokatfiskalsembetet, enligt derom gjordt förbehåll, att i händelse Johan Johansson, hvilken nu icke kunnat anträffas, framdeles skulle väcka anspråk på ersättning för det honom genom den obehörigen förlängda fängelsetiden tillskyndade lidande, säkskildt utföra talan i detta afseende efter befogenhet. För min del har jag ej funnit skäl att öfver detta utslag klaga; och hafva besvär deröfver ej heller, mig veterligen, blifvit af den tilltalade anförde. Vid granskning af fånglistorna från länshäktet i Linköping hade befunnits, att sedan Enkan Stina Lisa Andersdotter blifvit af Östkinds Häradsrätt dömd, dels genom utslag den 30 April 1844 att, i saknad af henne 140 R. St. Just. Ombudsm.
Svar, plats Lill lista febr att deltaga uti inomhus märkt » Intresserad 27-&gt; sändes till Frk E förefallande göromål. Stort afseende fästes Strömberg, föreståndarinna vid Varbergs Ele(G. 74708) vid jämnt och vänligt sinnelag jämte pliktmentarläroverk for flickor. trohet och ordningssinne. Svar till » Gen », Ä R A R I N N A, energisk, barnkär, söker p. r. Göteborg. • (40) plats, undervisningsvan i alla ämnen, språk, musik, handarb. i godt landthem grann » Gumselii Annonsbyrå, Sthlm. (G. Väfnad, handarb. o. musik, om sa Önsk. undervis, i. Pris L A T S sökes af bildad flicka, väl kunnig moderat. » Husmoder », Karlstad p. r. (37) i matlagn. bak, syltn., strykn., handarb., plikttr., bästa lynne. Svar: » Gladt lynne ». USHÅLLERSKA. En duglig hushållerGumselii Annonsbyrå, Sthlm. (G. 79) ska får nu genast plats i större landthushåll. Svar till » Landthushåll », Sköfde p. r. (29) E E E L P P P L A T S P Å K O N T O R finnes för en 20 ä JT 25 års flicka med goda skolkunskaper samt vana vid bokföring (ej bokslut) och enklare korrespondens. Egenhändigt svar i biljett till » Bokföring 25 » motses å S. Gumselii Annonsbyrå Stockholm. (G. 74650) M r J r ex. har den modejournal, hvaraf en svensk upplaga sedan flere år utgifves under namnet Iduns Modetidning och som år för år undantränger alla andra rnodejournaler. — Iduns Modetidning utgifves i 2 upplagor, båda med 2 n:r i månaden, hvartdera numret innehållande inemot 100 charmanta illustrationer samt åtföljdt af en stor dubbelsidig mönsterbilaga. Med den dyrare upplagan — planschupplagan — som kostar endast 5 kronor pr år, följa dessutom 1 gg i mån. en fin-fln kolor.
1847: att hvad först anginge den af S. i besvären gjorda invändning derom, att fel i rättegången hos Kämners-Rätten förelupit i så måtto, som Kämners-Rätten, vid framställandet af ofvanberörde fråga till den valda Juryn, äskat dennas yttrande deröfver, huruvida de åtalade artiklarne voro brottslige efter 3 § 8 mom. Tryckfrihetsförordningen, men icke upptagit de öfrige lagens rum, hvilka åklagaren åbe - ') Högste Domstolens protokoll den 13 Maj 1828 visar, att icke någon skiljaktighet, i afseende på detta utslag, yppat sig. I beslutet deltogo Justitieråden Frih. Kurck, Orbom, Ewelius, von Bosén, Temptander, Isberg och Grefve Hård. 4 ropat, och att målet förthy borde återförvisas till bemälde Eätt, fanne Hof-Rätten, jemlikt 5 § 1, 4 och 5 mom. Tryckfrihetsförordningen, jemförda med grunderne i 3 § af samma Förordning, omförmälda invändning icke förtjena afseende; samt att, beträffande sjelfva målet, Hof-Rätten pröfvade rättvist, i förmågo 3 § 8 mom. och 60 Kap. 4 § 1 mom. och 5 § 1 mörn. M. B., det skulle S., för det han i tryckt skrift angripit Kyrkoherden Ekdahl för hans embetes skull med smädelser, hvilka rörde Ekdahls heder och ära, goda namn och rykte, vara ärelös, undergå 23 dagars fängelse vid vatten och bröd samt derefter inför Rätta göra Kyrkoherden Ekdahl offentlig afbön. S. anförde underdåniga besvär. Vederbörande hördes. Saken företogs till afgörande i Högste Domstolen d. 30 Nov. 1847, dervid yttrade: Justitie-Rådet Alexandersson'. Enär, på sätt handlingarne utvisa, Åklagaren i målet yrkat ansvar å den tilltalade efter 3 § 8 mom.
Med anledning häraf och då Utskottet icke tilltror sig, att, emot Commissariatets och Bsnco-Fullmägliges förslag, tillstyrka några indragningar af tjenster inom Banken, samt Rikets Ständer redan, med bifall lill UtskolLets Betänkande N:o 35, beslutat uppdraga åt Banco-Fullmäglige att, då sådant utan förnärmande af någons rätt låter sig verkställas, ytterligare göra de indragningar af tjenster, hvartill omständighelerne föranleda; har Utskottet, på grund af den anmärkning, som uti ofvanom förmälde reservation innefattas, allenast velat tillkännagifva, alt de tjenster, hvilka Banco-fullmägtige ansett kunna umbäras, i nion af forändringarne uti Bankens rörelse, i följd 9'f nya Organisationen, äro: i Commissarie-beställning i Depositions-Afdelningen, i Dro i Sedel-Contoiret, i Casseui s-syssla, i Bokhållare-syssla i Sedel-Contoiri-t, 3 Contoirs-sk rifvaretjenster i Sedel-Contoiret samt en Cassaskrifvare-befai tnrng.
Engel-ka .Bankens redbara fond. och fordran ler å.-lundas här en sadan uppgift, thuril härstädes förmodligen mindre än vid någon Hank, i hänseende till Specie-fondens betydlighet, Inteckningarnas säkerhet, så val sorn osvikeliga hypotheker, för Statsskulden äfventyrades. En jemförelse med Vexel-Bajikens publicerade skuld och uppgiften af en enskild Mans gäld, med tillgångens förtigande, synes ej pä något sätt vara passande till vedermäle ; men väl ina en jemförelse äga ruin med IViksgäldsContoiret, hvars Credit genom publiciteten högeligen blifvit ökad och stadgad. Jag vågar ock tillvälla mig derigenom någon Medborgerlig ära, att först hafva bidragit till denna lyckliga Act och Författning *). Ehuru mycket *) Denna'motion gjoriles först vid 1799 Srs berömvärda Revision, och fullföljdes ytterligare i igoo ars Hemliga Utskott och‘ PlenimötCi En publicitet af Riksgäldsverket, äf Bankens • RörelseCapital och af Statsverket., yrkades ock förut i en afhandling om Hemligheter, i Läsningens a£ blandade Ämnen irsta SrgSng N:o 2—5, år 1797) och hvilken afhandling Forsva* rare af Hemligheter svårligen torde förmå alf vederlägga. Den 5 Jai i. f. m. 153 motstånd i början vid 1800 ars Riksdag, gjordes emöt publiciteten af Riksgäldsyerket, segrade dock ändlligen. det ifrån sanningen oskiljaktiga förståndet. Ej synes något giltigt skäl emot BanfcöSedlarnas offentliga bekantgörande deruti bestå, att deras belopp kunde blifva föränderligt dels ge,liom Lån på Effecter, dels genom Si!fver-T.h köp, dels genom Discontens olika försäljande. Men utom det att orsaken lill
Stats-Utskottets Utlåtande JV2 104. 11 Redan vid 1847 års riksdag hade Kongl. Maj:t derföre aflåtit en framställning till Rikets Ständer, afseende att dels närmare bestämma pensioneringstiden och beloppet af församlingarnes bidrag, dels jemväl bereda för ändamålet erforderligt understöd af statsmedel. Framställningen hade vid 1850 års riksdag förnyats, och i anledning af denna Kongl. Maj:ts Proposition afsattes för ifrågavarande ändamål af de å anslagen till folkundervisningens befrämjande uppkomna besparingar en summa af 120,000 R:dr. Dervid bestämdes tillika att pensionsinrättningar för folkskolelärare borde bildas stiftsvis och förses med reglementen, byggda på vissa förut uppgjorda, allmänna grunder. Ehuru förslag till dessa allmänt gällande grunder sedermera blifvit utarbetade och fastställda, hade pensionsföreningar icke tillvägabringats i mera än två af rikets tolf stift, och dessa föreningar omfattade hvardera, enär inträdet i pensionsinrättningen var stäldt i församlingarnes fria val, allenast en ringa del af stiftets skoldistrikter. Sedan till grundfonder för dessa båda pensionsföreningar blifvit af de för ändamålet afsätta medlen utbetald en summa af tillsammans 18,060 R:dr, nemligen till föreningen i Linköpings stift 11.610 R:dr och till föreningen i Hernösands stift 6,750 R:dr, har återstoden af de för pensioneringen afsatta medlen, 101,940 R:dr, tili följd af Rikets Ständers tid efter annan fattade beslut, fortfarande varit för ändamålet disponibel. Sedan nämnda två föreningar uppkommit, hade, under loppet af nära tio år, ingen sådan inrättning vidare blifvit bildad, och ej mera än 84 skoldistrikter inom riket voro således ännu i åtnjutande af fördelen att för sina lärare hafva utsigt till ett med säkerhet påräkneligt understöd för ålderdomens behof.
Du vet, hur jag vuxit upp i frihet att disponera öfver min tid alldeles som jag behagade och ovan att lefva mitt lif efter någon viss förstenad och förstenande metod, och nu ... Jag vill ej klandra Christian och har måhända själf mera fel i det skedda, än hvad jag nu kan se — hade måhända bort rätta mig mera efter hans önskningar, men brytningen är nu en gång skedd, och trots den underström af smärta, som går igenom hela min varelse — ty jag älskade honom ändå — sä känner jag mig nu som fågeln i luften. 23 ligt till pass, och han blir nu utomlands några månader. Jag åter är i mitt gamla hem, där jag återtagit alla mina forna vanor och sysselsättningar. För att bespara mig allt besvär ooh obehag åtog han sig realiserandet af vårt bo, men jag vet nu, att det mesta finnes kvar, inhyst i ett par rum, som stå för hans räkning. När jag nu sitter vid skrifbordet i mitt flickrum, med utsikt öfver parken, där hösten redan färgat trädkronorna röda och gula, förefaller det mig, som om jag aldrig varit borta härifrån, och att jag endast vaknat upp från en lång, smärtsam dröm. Men den drömmen har lämnat en domning och tyngd eftar sig, 3 0 m jag ej kan frigöra mig ifrån, och det är endast ibland som jag känner mig som den där fågeln, du vet. Både min mor och faster Malla äro glada, men på samma gång sorgsna öfver att åter ha mig hemma. Medaljen har två sidor, säga de. När jag om morgnarne kommer ner för trappan och sätter mig intill mammas sida vid kaffebordet, är det för henne, som om rummet blefve fullt af solsken, men strax därpå fördystrar en kall skugga hennes kära drag. Då har medaljen vändt sin fula sida till. Det har gjort mig godt att få utgjuta mitt hjärta för dig, du kära vän, och jag är rädd för att jag nu — då jag hai så litet att göra, men så mycket att grubbla öfver — kommer att plåga dig ofta med mina bi ef. Och kanske vill du nu ej alls veta af den, som uppfört sig så illa som din tadelvärda väninna Helfene. * Dyra vän! Du gjorde mig på samma gång glad och ledsen med ditt bref.
Jag vågar derföre vördsamt yrka, att, oberoende af hvad redan yttrats i denna motion, en afhandling om emigrationen från dess egentliga början till närvarande tid, måtte på allmän bekostnad utarbetas af en eller flera sakkunnige och fosterländske män, grundad på säkra statistiska källor och undersökningar jemte sannfärdiga fakta, hemtade äfven från de trakter, der våra fordne medborgare företrädesvis fått sig nya boningsplatser anvisade. Denna afhandling borde, om möjligt, blifva färdig till riksmötet näst efter detta, och i densamma bör icke förtigas: huru stora hopar af alla åldrar, som lockats till kuststäderna och emigrantskeppen, huru de behandlats före embarkeringen och på skeppen, huru många, som dukat under för den sednare behandlingen, huru utvandrarne och, synnerligast deras kassor, behandlats i den nya verlden, hurudan dödligheten der varit bland dem, hvilken den materiela och moraliska vinsten blifvit af utvandringen o. s. v. Hvad bruk, som sedan skall göras med denna afhandling, må beslutas sedan den blifvit granskad; visst är att densamma under alla förhållanden skall utgöra ett ej ovigtigt bidrag till folkens historia. Vidhållande den åsigt, att folkets upplysande är det säkraste och billigaste medlet mot hvarje inrotad fördom, mot hvarje af okunnighet eller skadlig lockelse hänfluten missräkning och mot dåsig liknöjdhet för eget och andras sanna bästa, vågar jag ytterligare och lika vördsamt föreslå, att, alldeles oberoende af den nyssnämnda afhandlingen, en annan afhandling måtte på allmän bekostnad utarbetas och till ett mycket lågt pris tillhandahållas och kraftigt spridas bland den jordbrukande allmänheten.
Sådant och i allmänhet klagomål öfver den rådande osedligheten uttalades under offentliga diskussioner i senaten, i för sedligheten ifrande tänkares skrifter, af de skalder, som skildrade sin tids seder, beklagande, någon gång prisande det inrotade förderfvet. J a g vill här anföra endast ett uttalande. Tacitus säger i sin märkliga skildring af Germanernas förhållanden och seder, i hvilket arbete han icke kunde underlåta att anställa jämförelser med det romerska väsendet: " hos Germanerna finnes ingen, som skrattar åt lasten, att förföra och a t t förföras anses ej af dem vara att följa med sin tid. " De talrika och mången &amp; ng tungt vägande vittnesmå- len om den rådande osedligheten kunna visserligen icke Jäfvas, men derföre att sedligt lefverne nästan aldrig af den tidens författare omtalas, få vi icke draga den slutsatsen, a t t detta alldeles försvunnit ur verlden. Under de äldre tider, från hvilka de litterära alstren endast delvis blifvit bevarade och under hvilka man icke skref så mycket som nu, var det i allmänhet endast de mera framträdande, mera uppse 22 endeväckaiide företeelserna, soiii blefvo i litteraturen omtalade; den i stillhet blomstrande dj-gden fanns det ingen anledning att tala om. Andra tidehvarf, som ligga vårt närmare och derföre äro mera i detalj kända, hafva och med skäl varit vanryktade för en osedlighet, som öppet och oblygt visade sig, men vi veta dock om dem, att vid sidan af styggelsen funnits ädel dygd. Det är en egendomlig del af ’ den romerska litteraturen, som låter oss blicka in i de hiisliga förhållanden, om hvilka historien ej hade anledning att tala och som e,j heller ådrogo sig de stora författarnes uppmärlisamhet - j a g menar de inskrifter, som förekomma å ännu bevarade romerska grafvårdar. Några prof på dessa inskrifter, som tala om sedlig renhet, om öm kärlek och husliga dygder, förtjena att meddelas. “ J a g var Anicia G1ycei.a.
Kronotionde, ersättning åt Kyrkoherden i Botkyrka och Salem för mistad 139: 7. , Presterskapets på Gotland 139: 3. Kronolägenheter inom Norrbottens län, upplåtande af 108. Krononybygget skatterätt å 125. Krook, Regements-kommissarie, pension åt 153: 26. Kruskopf, Karneral-departementschef, d:o 153: 19. Kungsöhrs kungsladugård, afsöndring af jord från 52. Kurhusinrällningens tomt å Kungsholmen, dispositionrätt af 157. Köping—Hultbolagets jernbana, inlösen af 134. Köping—Uttersberg, jernväg mellan 88: 7. Ii. Lagerbergs enka, pension åt .. 153: 79. Landtbruksskola på Oland, inrättande af 99: 21. Landtbruksinstitut i Skaraborgs län, d:o 99: 23. f 26 Landtmäteri-arfvoden vid Skiften, lånebidrag till < ^ Landshöfdingeresidensets i Göteborg förflyttning lill Uddevalla 186. i Luleå, ersättning för förlust vid uppförandet af 192. Landskrona fästningsverk, upplåtelse till jernvägsanläggning af en del utål 113. Landt - y (Jtlätand«t» Nummer och Moment. Landtstalens tjenstemän, pensionering af . 155: 6. Lastbrygga vid Brunsviken, anläggning af 112. Lappmarks ecklesiastikverk, anslag till 159: 12. Leckö k ungsgärd, Skogs-institutets förlly ttning till 146. Lektorslöner, anslag till nya 139: 25—28. Lewin, Regementsläkare, nckor Isersättning till 184. Lifråddningsanstaltcr vid Höganäs och Torekow 189. Lindberg, förhöjd pension ät 18. Linköpings domkyrka, anslag för iståndsättande af 120. Lindström, Magasinsförvaltare, pension åt 155: 27. Ljusne kronolaxfiske, försäljning till skatte af 64. Lorichs' myntoch medaljsamling, inköp af 62.
Jag hemställer alltså om icke vid sådant utomordentligt förhållande, samt enär HerrStatsCommissarien af Wåhlberg, hvilken är den person, som borde ifrågavarande utbetalning Verkställ», icke lärer kunna dertill förmås, samt Herr Rothlieb åter för sig behållit de medel han till detta ändamål af Herr StatsCommissarien enskilt emottagit, Höglofl StåtsUtskottet behagade förordna, att berörde medel må till ofvanbemält» Boktryckare genast utbetalas af den fond StatsUtskottet dertill kan r finna lämpligast, hvarefter pä serskild undersökning och utredning torde få ankomma, hvem sorn bör i ersättningsväg hålla Staten derföre skadeslös; och hvilken undersökning, derest den icke skulle kunna nu af StatsUtskottet verkställas, lämpeligast synes böra åt Herrar Fu.Mmägtige i Riksgälds-Comoiref uppdragas. Beträffande deremot redovisningen för de till tryckningen af Ridderskapets och Adelns ifrågavarande protocoller åtgångna medel, så, enär berörde tryckning blifvit till omkring trefjerdedelar af Herr Rothlieb verkställd, samt han icke allenast sjelf af Herr StatsCornmisaa. rien af Wåhlberg emot't»git medlen härtill, utan ock lärer uppburit de, för de under sista Riksdags lopp försållde Exemplar, influtne pennia - Den ro December c. ml gar, mäste deraf ock uppstå den ovilkorliga och med behörig ordning öfverensstämmande följd, att han sjelf för desse medel bör inför Herrar Fullmäktige i RiksgäldsContoiret aflemna redogörelse, samt RiddarhusDirection icke på något sätt deruti inblandas. Att RiddarhusDirectionen för den genom Directionens föranetalltande verkställda tryckning och de dertill använde medel jemväl bör inför Herrar Fullmägtige visa behörig redo, faller af sig sjelf; men då härigenom således uppkommer arne serskildte redogörelser,för särskildte tryckningskostnader af särskilde personer, torde Höglofl.
t 2:0 Lögnaktige Uppgifter och Mangda framställningar till Allmänhetens sörwillande och förledande; brotten umgällas med böter fran ZZ R-dk 16 ss. kill och med i os R:dr, eller motjwarande kroppsligt ester Brottet» bestaffenhet; böterne förwandlade enligt s §. af denna Lag, och Skriften confisceras. l z:o Sedernas manhelgd, ware sig genom offenteliga läror till någon last, serdeles den, som särar ärbarheten, eller sadana ohöljda och ständcliga framställningar af denna lasts Utöfning, hwariaenom främjandet af ett förderfligt lefnadssätt asyftas. Brottet stall umgällas med Z2 till ros Rwr böker, och Skriften confisceras. Såsom allmän regel galle i afseende pä consiscerande Skrifter, att något mer af dem ej ma af 1 Trycket a nyo utqifwas, an dek, hwilket Domstolen, som sist i malek dömt, icke för brottsligt ansett. §. 4. I afseende pä bewakningen öfwer Skrifters lofliga allmängörande stola följande stadganden gälla; uo HofCanzleren stall tillkomma, att bäke mom Hufwudstaden och i Orterna, antingen sjelf elBihang. N-o zs. key 7? 4 Den sr Junit. ler genom wederbörligen af honom förordnade Ombud, waka öfwer Skrifters allmängörande, pä det sätt, och i de delar, som har nedanföre stadgas. 2:0 Till befrämjande af detta ändamål ware härmed till owägerlig efterlefnad förefkrifwet, att i samma stund, ej senare, än en Skrift till försäljning eller till spridande pä hwad annat sätt som hälst utgifwes; stall ett Exemplar aflemnas, i Stockholm till Hof-Canzleren, och t hwarje annan ort tili hans förordnade Ombud.