Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emedlertid föreställde jag mig, att frågan, en gång väckt, skulle i den mån fästat uppmärksamheten, att den gifvit anleda, till en Talmans-conference, derifrån man kunde vänta sig alt få frågan, slutligen beredd, öfverlemnad till Ståndens gemensamma afgörande; men jag tog mig äfven friheten tillkännagifva den farhåga, jag billigt vis hyser, att om icke suppleanternes antal blefve desto större, Ståndet kunde blifva nödsakadt att förnya detta val, derest del sker så tidigt, som man önskar. Då frågan härom nu är väckt, förnyar jag Deu 3 Juni f. m. •9 min anhållan, att R. o. Ad. icke må besinna sig att handla grundlagsenlig!, och grundlagsenligt är det, att numera, så fort som möjligt, förrätta valet; hvarföre äfven jag instämmer med dem, som yrka att det må ske i morgon. Hr Lefren: Hr Lagerhjelm har redan besvarat de le damöters framställningar, hvilka tro, att riksdagsärendenas skynsamhet skulle befordras derigenom, att förstärkta StatsUtsk. något tidigare komme tillsammans för att afgöra några få mål, som icke äro af särdeles vigt: ty hyresfråganär icke sådan, och den andra är nära nog försummad. Man har här yttrat med särdeles bestämdhet, att valet till förstärkta StatsUtsk. borde ske inom den för riksdagen bestämda lagliga tiden. Förgäfves har jag eftersökt någon grundlags-§, som säger det eathegoriskt. Dessutom (i ägar jag, hvad som vore försummadt, om riksdagen skulle slutas den y:de dennes, hvilket förmodligen ingen tror på, så att nämnda 2!ne mål icke blefvo afgjorda. Till bedömmande af de herrar, hvilka så ömtåligt tyckas vårda sig om hvad grundlagen anses bestämma i afseende på detta vals företagande före ordinarie riksdagstidens utgång, hemställer jag, hvarföre icke samma omtänksamhet fått insteg i frågor om hvad som är föreskrifvet uti 66 §:n Riksd.Ordn., hvarest bestämdt stadgas, att R. St. skola välja sina bancofullmäktige så tidigt, att desse fullmäktige kunna, medan R.
Personliga vilkor för valbarhet äro 30 års ålder, eganderätt till fast egendom och kristen trosbekännelse. Den andra allmänna institution, som räknas till det representativa statsskicket i Preussen, är kommunalförfattningen. Enligt denna ega städerna rätt att välja sina magistratspersoner och sjelfva ordna sina angelägenheter. Äfven på landet tillsättas i hvarje kommun «Schultze’n» och hans bisittare, samt i hvarje «krets» landtrådet, så kallas kretsföreståndaren, genom val. Här upphör valrätten. Närmaste högre auktoritet är regeringen i hvarje «Regierungsbezirk», af hvilka i hela riket finnas tjugufem, nemligen i Preussen 4, i Rheinprovinsen 5, i Posen och Brandenburg 2, samt uti de öfriga fyra provinserna, Schlesien, Sachsen, Pommern och Westphalen, i hvarje 3. Hvar och en af dessa 8 provinser har ett «Oberpræsidium», såsom högsta civila myndighet, och vanligen en generalbefälhafvare för den i provinsen förlagda armékorps. När det således i en resehandbok om en stad heter: «Sitz der Regierung» eller «der Landesregierung», så förstås dermed alltid en Bezirksregering, hvaremot det om hufvudstaden i provinsen heter «Sitz des Oberpræsidiums». Konungens Statsråd består af Prinsarne af kungliga huset, statsministrarne, fältmarskalkar, presidenter i kollegierna, öfverpresidenterna och kommenderande generalerna i provinserna, då dessa uppehålla sig i Berlin, samt af andra personer, hvilka konungen enkom inkallat i Statsrådet. Nuvarande statsministrar äro: krigsminister v. Boyen, utrikesm. friherre von Werther, justitiem. Mühler samt v. Kamptz för Rheinprovinsen och lagrevisionen, inrikes och polism. v. Rochow, för ekklesiastik-, undervisningsoch medicinalärenden v. Eichhorn, finansm. grefve v. Alvensleben, och minister för kongl. huset fursten af Sayn och Wittgenstein.
Tryckfr:sförordn:s 3 § innehåller: ”Att prot., hållna "hos Konungen i ministeriella ärender och commandomål, ”eller Statsrådets prot. och handlingar, eller RiksSt:s eller hempiga Utsk:s eller Constit.Utsk:s rör:de Statsrådet, ”eller Bancooch Riksg:sverkcn, eller Bancooch Stats”Utskrns, eller Revisorers öfver Bancooch Riksg:sverken, ”röride samma verks hemliga ärender, icke kunna till tryckning fordras,” Det svnes mig således, att om Constit.Dtsk:s prot. i de ärender, hvilka nu äro i fråga, skulle till trycket befordras, vore det samma sak, som att annullera denna §, och jag skulle tro, att tryckfriheten ej lemnar rättigheten dertill. Jag anser således denna motion icke kunna upptagas och följaktligen ej heller kunna bordläggas. Jag har såsom min enskilda mening endast velat yttra dessa ord, öfverlemnande till Hr Gr. o. Landtm, att i ämnet besluta. Gr. Cronhjelm: Hvad först angår det oparlamentariska i denna öfverläggning, var jag sjelf den förste, som bade den äran att göra denna anmärkning, då jag först beträdde denna oparlamentariska bana under förevarande discussion, och jag har uppgifvit, att med ett Constit.Utsk., som anser sig befogad! alt efter godtycke meddela R. St. upplysningar, nödgas den enskilda riksdagsmannen från andra håll skaffa sig de upplysningar, han från Constit.Utsk. bordo erhålla; och jag får förklara, att då Constit.Utsk. i de betänk:n ang:de anmärkn:sanledningar, som ännu icke blifvit föredragna, i stället för att nämna Statsrådets ledamöter, sagt, att tvenne eller trenne bland dem tillstyrkt de ifrågakomna åtgärderna, har jag ansett för min pligt att på den enda återstående vägen, eller sqval förvägen , få upplyst, hvilka dessa tva och hvilka dessa tre ledamöter varit, på det alt hemlighets - Den 3o Juni e. m. slöjan ma blifva upplyftad.
Men om nu frågan blifvit väckt i lig tig förm, ägde Stånden rätt att återremittera saken lill vederbörligt Utskott; hvaremot, om Ridderskapet och Adeln nu förkastar ExpeditionsUtskoltets förslag, genom beslut om ålerremiss deraf, den oformlighet uppstår, alt Ståndet remitterar frågan till behandling af ett Utskott, som ej är behörigt att den handlägga. Jag är ej emot, att Memorialet lägges till handlingarne, blott det sker med uttryckligt ogillande af ExpedilionsUlskottels åtgärd såsom lagstridig, men ej med afseende på de tre andra Ståndens beslut i saken; ty jag anser dessa tre Stånds beslut inconstitu61 H. 9 j3o Den iq Februarij f. m. tionelt, såsom föranledt af en utaf obehörigt Utskott väckt fråga. Friherre Cederström: Det är besynnerligt, att någre Ledamöter nödvändigt vilja i ExpeditionsUtskottets förfrågan finna ett bestämdt förslag, som skulle kunna återremitteras och i sådan ordning afgöras. Denna förfrågan har blott satt Ständerne i tillfälle att bestämma dagen för nästa Riksdags början. Något förslag är det ej; Rikets Ständer äga sin frihet att besluta; och ExpeditionsUtskottets ändamål med förfrågan är uppfyldt, när det får veta, hvilken tid i Riksdagsbeslutet skall utsättas för nästkommande Ständers sammanträde. I afseende på hvad Grefve Frölich och flere andra yttrat om sättet för ifrågavarande ämnes framställande till Stånden, torde jag få erinra, att det är två slags frågor, som hos Ständerne förekomma, nemligen allmänna och enskilta, hvaraf de förra måste remitteras till Utskotts utlåtande, men de senare genast af Stånden afgöras; och till desse hörer den sak, hvarom nu discuteras. Sedan 180Q har aldrig fråga om tiden för blifvande
N~:o 66. genom den ifrågasatta jern vägsförbindelsen icke blifva inskränkt i afseende på tid oell ort till afsättning ensamt på Lidköping; han skall, oberäknadt fördelen att med lätthet från första hand kunna verkställa uppköp af hvad han behöfver, jemväl vinna en ständigt tillgänglig förbindelse med vidt skilda orter och derigenom lemnäs tillfälle att när han så för godt finner kunna begagna sig af stundens på verldsmarknadens och andra orters tillfälliga förhållanden beroeude, konjunkturer. Öfvertygad, som jag således är om nyttan och nödvändigheten af den ifrågasatta jernvägsförbindelsen, och att Lidköpings stads och orternas intressen uti nu förevarande afseende ej kunna från hvarandra skiljas utan i det närmaste sammanfalla, får jag, med fästadt hufvudsakligt afseende derå, att genom nu ifrågasatta bibana mellan Lidköping och Håkantorp det sålunda kompletterade jernvägsnätet skulle betydligt bidraga att öka rörelsen på Statens jernbana, genom det tillopp af produkter, som skulle komma från Kållands, Kinne, Kinnefjerdings och Skånings härader, samt från de norr om Wenern belägna orter, oberäknadt persontrafik från nämnda folkrika härader, öfver hvilka förhållanden jag förbehåller mig rätt att till Höglofliga Stats-Utskottet få ingifva efter antagna grunder upprättad beräkning, vördsamt föreslå, att Rikets Ständer, till anläggande af en bibana mellan Lidköping och Håkantorp af lika spårvidd, eller fyra fots, sorn Uddevalla—Herrljunga-jernvägen eger, måtte bevilja ett låneunderstöd af 598,800 Riksdaler Riksmynt på enahanda vilkor, hvarunder sistnämnda bana vunnit Statens understöd. Stockholm den 11 November 1865. Carl Wennerus. Af Herr Wennérus, Carl, angående underdånig anhållan hos Kongl. Majit om utarbetande och framläggande af förslag till ny Rättegångsbalk. Behofvet af en ny Rättegångsbalk har länge gjort sig gällande. År efter år har det tilltagit och det synes vara hög tid, att lagstiftaren tager saken om hand. Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
Skarpskytteförening vore att anse såsom en sådan auktoritet, hvars kungörelser, enligt Kongl. Förordningen den 8 Maj 1849, Presterskapet vore förbundet att ovilkorligen uppläsa. I 2 kap. 5 § Kyrkolagen och Kongl. Maj:ts Resolution på Presterskapets besvär den 10 Mars 1719 § 32 nämndes inga andra auktoriteter, än Kongl. Maj:ts och Konungens 89 Konungens Befallningshafvande, och i Kongl. Maj:ts resolution på Allmogens besvär den 9 December 1766 § 10 tillädes: »embetsman eller undersåte», hvilket sistnämnda ord troddes vara att förstå om enskilda personer, som anhölle om irppläsande af hvad de hade att kungöra. Men då äfven andra auktoriteter, t. ex. högre kronobetjenter, till och med länsmän, måste göra anspråk på rätt att få sina publikationer upplästa från predikstolen, förmodades denna rätt hvila dels på häfd dels ock ])å särskilda föreskrifter till desse embetsoch tjenstemän, att de skulle genom kungörelse från Predikstolen meddela menigheten åtskilliga underrättelser om uppbördsstämmor, väglagning o. s. v. Icke någon sådan föreskrift, ej eller häfd, funnes deremot för öfverbefälhafvare Aud skarpskyttekorpser, hvarföre dessas rätt till förfogande öfver andra embetsmän kunde anses åtminstone obestämd. Då härtill komme, att alla de vanliga auktoriteter, hvilka vore berättigade att få sina kungörelser genom Presterskapet upplästa, sände dessa kungörelser genom kronobrefbäringen, men kungörelserna från Skarpskyttekorpsens befälhafvare blifvit lemnade först å Söndagen vid kyrkan, i likhet med enskilda personers kungörelser om auktioner och dylikt, slote vice Pastorn deraf, att hans förmenande, det en dylik befälhafvare i detta afseende ej vore att anse såsom offentlig myndighet utan såsom enskild person, icke borde synas obehörigt.
Ko At om någon brister i nrllsörandct af desi sir.jLig^e: med Salpetter-; lewere-anoc in natura ä tiv och ort som förordnad warder, Konungens Befallningshasivande äger genom anställande as offentlig auöiion uphandl?., hwad lewereras bort, för betalningen hwaraf den mansägaren bliswer ansvarig, dock med afdrag af de En Riksdal. 24 si., som Kongl. Majrt och Kronan i alla fall för hwarje lispund jkulle erlägga. 7:0 At för hwarjc Län lämpeliga lewereringslider utsättas ifrån den 1. November til den i. Februarii hwarje är. glo At denna Inrättning icke' lager desi början förr an Hösten ar 1304 , dä första lewereringskiden infaller, kommandes Salpetterstndningarna at emedlertid ester förra manligheten fortsättas. Igenom dcsia anstallter förmenar Hemliga 1Kstotiet, at Kronans rätt stall kunna förenas med de flatrftyldigas lättnad, samt den nu saknade jämnwigt emellan dem, hnille böra ftyldigheten widkannas, blifwa älerställd, hwarföre Hemliga Ut - stöttet förmodar, at Riksens Stander lära inse bas de billigheten och nyttan af denna före fl agna författning , utom hivrlken de af Rikets Hemmansägare , h-.vilke hitli ls, titan stäk och emot Lagens stadgande, warit ensamt underkastade en tunga, den de icke arv vligtlge ensamme draga, witzertigen blifwa föranlätne anropa Kongl. Wlajtts Nådiga och räitwisa åtgärd, at berifrän winna den befrielse, hwariil de äro berättigade, och at denna skyldighets utgörande i stället hädanefter mä falla pä dem, som i längliga tider oraktWisligen derifrän sig undandragit. Hvilket med Kongl. Mattts Mdiga tilständ stnlle genom strotoooIlL UMrag til Riksens Ständers klena ex^estieras. lstt 1'u^ra.
April afgifne Utlåtande, angående tillökte anslag i Spanitemål till Eönernes förbättrande vid de Allmänna Scholsoch Läro - Vérken hafva Anmärkningar blifvit gjorde hos Hedervärda Bonde-Ståndet, sorn derföre återremitterat detta Ståts-Utskottens Betänk anden. 1735 ämne till Utskottets åtgärd ; men, som de 3:ne öfrige Stånden, nemligen: Höglofl. Ridderskapét och Adeln den 4 och Högvördiga PrästStåndet den 2 samt Vällofl. Borgare-Ståndet den 16 sisth Maji bifallit Utskottets yttrande, samt ärendet alltså, enligt 6g §. i RegeringsFormen är afgjordt; så kan någon vidare handläggning deråt icke lemnäs; hvilket Utskottet vördsammeligen får anmäla. Riksens Högloft. Ständers Stats-Utksotts Utlåtande, i anledning af gjorde Anmärkningar vid Utskottets Betänkande om Academi cemed flere Hemmans före slagne försäljning till Skatte. Genom Protocolls-Ufdrag af deD 13 sistledne Maji, har Hedervärda Bonde-Ståndet, i anledning af åtskilige Anmärkningar, återremitterat frågan, angående Academiseliom1 yrkoWisingsborgs Scho'se-Gods. PrebendeAnnexeoch ad pios usus anslagne Hemmans, jemte Militiae Boställens försäljande till Skatte: hvaröfver StatsUtskottet, den nästföregångne, sig yttrat; och, som de öfrige Respective Riks-Stånden, under den 16 i samma månad, bifallit Utskottets Utlåtande, hvadan frågan, likmätigt 69- §. i Regerings. Formen, redan är afgjord, har Utskottet *fy3 ^ StatsUtskottets Betänk amien. skolat sådant, (ill svar* uppå återremissen, vördsammeligen anmäla. Stockholm den 4 Junii i 818. Riksens Högloft. Stätt ders Stats . Utskotts Utlåtande, i anledning af Rikets Högloft.
på med en marmorgrupp, har jag hört. Den är feber som han alltid är i, då han gör någe' styft. Men ingen slipper in i hans atelier. Jag försökte i går. 163 - JOHANSSON. snokar. Inte kan man undra på, att monsieur Alland stänger sin dörr. Du ja! Du springer ju alltid rundt och LIND. också Kunde han inte ha godt af ett råd Allmänt skratt. BERGSTRÖM Kan man inte undra? Är jag kanske inte lemnar Erna cigarretten. borde ta' råd af dig! Jaså, det tycker du! Att Gustave Alland LIND. af, att en kamrat gjorde honom uppmärksam på ett och annat Det vore väl fan, om han inte skulle ha godt * Han studsar först vid åsynen af de många menniskorna, men och helsar. ALLAND. I detsamma öppnas dörren och Alland kommer hastigt in. då han ser sig observerad går han ogeneradt fram emot Louise inte, att ni hade främmande. Jag kommer kanske olägligt. Jag visste 164 - LOUISE förlägen. delsedag Det är min fosterbror Viggo, som firar fö- ALLAND vänder sig till Viggo, som står i dörren till trädgården. firar er födelsedag. Tillåt mig att gratulera. Jag hör, att ni VIGGO. Tack. ALLAND helsar på Lilly, som står vid sidan om Viggo. äran att vara igenkänd? Jag har träffat er här en gång förr. God dag, fröken Walldén. Har jag den LILLY. man som ni, när man en gång har haft den äran att bli föreställd för er! Skulle man inte känna igen en så berömd ALLAND. resa. Jag mins det mycket väl. Ni kom utni var riktigt förtjusande Det var samma dag monsieur Pihl skulle ifrån Jag mins hur rödblommig och frisk Bergström, Johansson och Lind gå fram och helsa på Alland. BERGSTRÖM skrattande. sieur Alland, då ni kom. Så märkvärdigt! Vi talte just om er, mon 165 - ALLAND. Då talade ni väl illa om mig? LIND. Ah, hur kan ni tro det! ALLAND. Det gör en kollega alltid. JOHANSSON. Ja men ni är ju hors concours.
Vid öfvervägande af detta vigtiga ämne har hos Kongl. Majit i betraktande kommit, hurusom, då erfarenheten visat, det rymningar ofta blifvit verkstälde, ej blott genom föröfvadt våld, utan merendels sålunda, att då fångar varit på arbete under betäckning af en tnan för 2:ne, eller vid fångtransporter, en person fört fyra å fem fångar, samt en af dem begifvit sig på flykten, bevakningen ej kunnat lemna tillsynen å de öfrige, för att efterspana den flyende, dot är af särdeles vigt, att den, som har en fånge under sin vård, då han, ä ena sidan, är underkastad ett svårt ansvar, om fången rymmer, å andra sidan, må försättas i 186 Om den Allmänna Fängvärdeu. tillfälle, att i alla möjliga fall kunna fullgöra denna sin skyldighet. Hvar och en, ehvad han är för brott redan dömd till ansvar, eller endast tilltalad, som blifvit öfverlemnad i fängslig! förvar, är äfven skyldig att underkasta sig detta tvång, och med allmänna säkerhetens fordran öfverensstämmer, att honom betages tillfälle att undankomma samt begå nya brott, hvilket merändels vid dylika händelser plägar inträffa. Ibland de mest kraftiga medel att förekomma rymningar skulle det onek. ligen vara, om vaktkarl lemnades rättighet att skjuta å en flyende, och det berodde likväl alltid å fången att undvika eller blottställa sig för detta äfventyr. Lagens stadgande i 29 Cap. 1 §. Missg. Balken, att den, som far efter att fånga den, som lagligen gripas må, slår eller skjuter åt honom eller dem honom värja vilja, och annor kommer i misshugg samt får der död af, och sådant pröfvas emot hans vilja och uppsåt skedt vara, skall endast böta VådaBot 20 Daler, synes jemnväl gifva anledning dertill, som skulle Lagstiftarens mening hafva varit, att den rättighet för vaktkarl, hvarom nu är fråga, vore honom medgifven, ehuru sådant i Lagen icke är bestämdt uttryckt.
En dylik trygghet kände dock endast de enfaldiga landtborna och ingalunda Götheborgarne själfva. De visste alltför väl, att fast det fredliga Götheborg i sådan hast blifvit omskapadt till ett krigsläger, kunde stadens förfallna vallar och fästningsverk ingalunda motstå ett fientligt anfall eller uthärda en belägring, och till råga på allt hade de en sorglig misstanke om, att det militära befälet saknade kraft och beslutsamhet. – Fienden har besatt Kongelf, den står utanför stadens portar! Det blef jämmer och veklagan, och i brådskande hast skyndade rik och fattig att nedgräfva eller undangömma sina ägodelar. Herr Hall reste exprès ut till Gunnebo och befallde, att den stora fris af gjutet bly, kallad Landtbrukarens arbeten och nöjen, som blifvit uppsatt på husets trädgårdssida, ögonblickligen skulle nedtagas och nedgräfvas i trädgården. – Danskarne ha idéer, sir herrn, sade han till Frulli. De kunna få det infallet att förvandla herrns fris i hårda fientliga kulor. Mankerar staden kulor, så smälter jag själf ner frisen och stöper kulor däraf. I annat fall sätter jag åter upp frisen, när fienden är sin kos, sir herrn. Men det är ej säkert, att han går sin kos. Befälet har tappat bort hufvudet, sir herrn. Om chefen för ett handelshus vore lika konfys vid en kris, som denna stads öfverkommendant är, då kriget står för dörren, hade vi allihopa fått lämna in vår stat för länge sedan. Kommer inte hjälparen oförtöfvadt, är staden kaputt, sir herrn, sir herrn! Så reste herr Hall tillbaka till staden. Sent på aftonen samma dag, den tredje oktober, höllo ett par nedstänkta ryttare, på tröttridna hästar, utanför Drottningporten. Vakten nekade att öppna för de okände männen. Men den ene af dem gaf sig tillkänna: – Jag är kungen, sade han.
Utan alt beräkna det intlytande, Regeringen genom flera medel öfver detta Stånd kan utöfva, behöfves endast den spänning, som emellan de öfriga fyra Stånden oundvikligen skall uppkomma, anblicken af democratien, i ständig strid med bureaucratien, med despotismen, den böjelse för frid, för vördnad för lagen, som detta Stånds lefnadskall bos den inpreglar, samt fruktan för att anarkien ej allenast skall undergräfva samhällsbyggnaden utan äfven religionen, för att bestämma detta Stånds plats. Herrskande på detta sätt öfver irenne Stånd, tillsätter bureaucratien, enligt 56 § af Ulsk:s förslag, majoriteterna inom Utsk:n och öfvertager dymedelst ledningen af representationens förhandlingar. Målet är nu uppnådt, förmynderskapet infördt; men bortom målet, hvad finnes och hvilka blifva segrens frukter? Skall nationen, tröttad af det gyckelspel representationens förhandlingar uppföra, med liknöjdhet vända sig ifrån dem, och tåligt böja sig under despotismens eller embetsmannahierarkiens afsigter. Att Const.Utsk. afsett detta, tror jag icke, men makten berusar, striden förhärdar, och kommande dagar kunna bos den rådande delen af representationen lätt framalstra en sådan idé. Dock fåfängt skola sådana idéer brottas emot den eviga lag, mensklighetens bistora framställer. Hvad som är födt till frihet återgår aldrig under slafveri, och ju längre striden räcker, ju starkare nationalviljan tryckes, ju våldsammare; skall den en gång bryta alla skrankor, och anarkien så väl hämna som besudla friheten. Och på laglig väg är återgång snart sagdt omöjlig. Genom 81 § af förslaget måste hvarje grundlagsförändring, hvilken afscr den representationsrätt något eller några Stånd tillkommer, ovillkorligen först blifva föremål för dessa Stånds pröfning, då tvåtredjedelar af Ståndets röster fordras för att något sådant förslag må bifallas. Genom detta stadgande är embetsmannavälde! tryggadt, och lagligt veto lemnadt detsamma emot hvarje ingrepp i dess makt.
R:dr 25 sk. 6 rst. och då Ryding deröfver hos Kongl. Majt i underdånighet fort klagan, har Kongl. Maj:t genom Nådig Resolution d. 19 December 1821» efter vederbörandes hörande, förklarat, att Kongl. Stats-Contoiret rätteligen förfarit, i hvad som rörer den innestående Mantals-skrilnings-provisionen för åren 1810 till och med 1815» samt i Nåder profvat skäligt, det egde Hårads-Skrifvaren Ryding, att vid nasta Riksdag till Kongl, Maj:t inkomma med förnyad underdånig ansökning i detta ämne, då Kongl. Maj:t ville till Riksens Ständers profning öfverlemna, huruvida, till godtgörande af sistnämnde provisions belopp, något särskildt anslag må beviljas; men beträffande åter det, af Ryding sökte utbekommande af återstående Mantals-skrifnings - provision för åren 1816 och 1817? så fann Kongl. Maj:t den delen af ämnet i dess då varande skick, ej kunna till omedelbar Nådig pröfning upptaga Enligt hvad Stats-Utskottet inhemtat, innehålles vid anordnandet af den provision, som bestås för Mantalsskrif - t)68 Stats-Utskottets TJetänkcmden ningen till viss proCent utaf den inflytande inkomsten, io proCent för möjligen blifvande atkorfningar å denna uppbörd, men hvilken innehållning sedermera, når afkorrtningarne åro till beloppet utredde, godtgores Mantals-Skrifvaren i den mån han dertill kan vara berättigad, samt, efter skeende uträkning och reqvisition ^ sorn bår verkställas inom den i Kongl. Kungörelsen d. g December 1812 stadgade praescriptionstid för fordringar hos Stats-Verket, nemligen d. I Julii året efter det, då fordringen blifvit bestämd.