Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med upplysning derjemte, dels att kostnaden blifvit beräknad att uppgå, enligt det förra förslaget, till 24,000 R:dr och, efter det sednare, lill 65,900 R:dr R:ko, dels att lasarettet år 1853 erhållit en donation af nu mera aflidne Expedilions-sekreteraren Sederholm, till belopp af 36,455 R:dr 13 sk. 2 r:st., under vilkor alt med afkastningen deraf skulle underhållas ett ökadt antal sjuke, men att, derest nödig tillbyggnad icke annorledes kunde åstadkommas, afkastningen tillsvidare borde kapitaliseras och för byggnad användas, har motionären begärt, att Rikets Ständer måtte anvisa de, enligt sistnämnda förslag, erforderliga medel, 65,900 R:dr, att utgå med en tredjedel eller i jemnt tal 22,000 R:dr B:ko under hvartdera af nästkommande tre år; och skulle derigenom lasarettet komma i tillfälle att använda den under tiden samlade afkastningen af Sederholmska fonden till anskaffande af inventarier för de nya sängarne. Hvad bebofvet af Serafimer-lasarettets utvidgning angår, så är detsamma äfven vitsordadt af Rikets Ständers år 4855 församlade Revisorer, hvilka uti sin afgifna berättelse anfört, att, i följd af det otillräckliga utrymmet, det icke varit för inrättningen möjligt att emottaga alla de sjuke, som till intagning derstädes anmälts. Då likväl det nu väckta förslaget om anstaltens utvidgning icke varit åtföljdt af någon uppgjord plan eller ritning till den ifrågavarande byggnaden, i följd hvaraf Utskottet saknar all ledning för bedömande af denna byggnads beskaffenhet eller ändamålsenlighet, har Utskottet, med derjemte fästadt afseende å Statsverkets redan hårdt anlitade tillgångar, funnit sig i frågans nuvarande skick, böra afstyrka bifall å Herr Schwans i ämnet gjorda framställning. 106:o.
Men en forskarc, hvilkeii gjort inoralstatistikens resultat till föremål för sitt studium, miste viil rakna mcd andra storheter, om han eljest vill leta sig frani till de dolda krafter, soni i nienniskans bröst anima deii syndiga tanken. Han måste val cga badc ratt ocli pligt att göra jcmförelscr mellan analoga förh5llanden och beräkna sannolikheter, der siffror icke kunna anskaffas. Sålcdcs: nar herr Berggren, utan att anföra siffror, omnamner det forfarliga in-, Rytande, som osedligheten bland cn liten undantagsklass af qvinnor har på deras kriminalitet, kunde man med skal begära. att han Icmnat en motsvarande redogörelse för det inflytande, som osedligheten bland mannen har p i derm kriminalitet. approximativt beräknad. Man kunde också väntat att forfm pipekat, Iivilket oerliördt ansvar, soni niåste drabba den lagstiftning, hvilken i det moderna samhallet skapat en sådan klass af qvinliga parias och fortfarande underhaller densamma, p i det att mannen ostraffadt må dela dess usla lif utan att derfor dela skammen ocli tvånget, som vidlader densamma. t När vidare hr Uerggrcn p5 ett djupt upprörande sätt skildrar huru barn, som blifvit utsatta eller på annat sätt &gt;af sina mödrar öfvcrgifnas, nästan tyckas: likasom tvingas in pS lastens vag,&gt; s3 hade man kunnat fordra, att han också antydt hvilken stor del af det förfarliga ansvaret för dessa olyckligas öde, som faller på fädcrxa, Itvilka i första hand öfvergifvit både mödrar och barn! ' Vi anföra detta, icke emedan vi skulle velat, att f ö r h förtegat eller förbihalkat skuggsidorna i qvinnoslagtets lic tv " artom. Vi och våra niedsystrar äro honom tack skyldiga for dessa upplysningar, gifna, som de äro, i strängt varnande syfte. Det grämer oss blott, att lian icke gjort detsamma för våra bröder.
Denna rättighet tillkommer f. n. Chefsoch Majors-Expeditionerna, af hvilken dessa likväl icke alltid torde begagna sig, utan understundom afsända handlingen, i stället för direkte till personen, som densamma rörer, tili Sqvadronseller KompaniChefen, med för den sistnämnde förorsakande portokostnad. En sådan framställning kunde dock ej intagas i den af mig nu väckta och til! Stats-(Jtsk:t remitterade motionen, hvarföre särskild motion derom borde afgifvas, för att till Beviiln.-Utsk:t remitteras; men som jag på förhand af en härstädes närvarande Regements-Chef blifvit underrättad, att, uppå hans derom gjorda framställning hos Kongl. Post-Styrelsen, sådan portofrihet genast blifvit hans Kompani-Chefer medgilven; och jag sedermera af en ntaf Post-Styrelsens Depart:s-Chefer fått den bestämda uppgiften att sådant alltid medgålves, så snart en dylik Iramställning gjordes af Hrr Regements-Cheler, har jag ej ansett hvarken behöfligt elier behörigt att besvära R. o. Ad., Utsk:t och R. St:r med motion i ämnet, helst en sådan framställning icke torde försummas att göras utaf en livar för sine underlydande omtänksam Chef, utan får blott anhålla, att hvad jag nu haft äran anföra, måtte uti Ståndets protokoll intagas. Den 11 November e. m. 95 Gr. von Schwerin, Carl Gustaf Philip, uppläste en motion N:o 29, ang. ändringar i K. Skiftes-Stadga den 4 Maj 1827. Remitterades till Lag-Utsk:t. Hr Fåhraeus, Edvard, afgaf följande motion:
Denna gestalt bar dragen af en ung flicka, ännu sväfvande mellan barn och jungfru. Den ljusa klädning, som, snarlik en grekisk tunica, draperade sig kring hennes späda former, blottade ofvantill en skuldra, hvit som snö, och nedantill en naken fot och vrist, värdiga att mejslas i Parisk marmor. De fina anletsdragen, den skära hyn, de blonda lockarne, som yppigt svallade ned mot halsen, gåfvo i förening med gestaltens plastiska hållning och klädningens fria veck, en så ovanlig, luftig, nästan öfvernaturlig prägel åt företeelsen, att Drake, på en gång undrande öfver och njutande af denna anblick, glömde den fråga, som sväfvade på hans läppar. Den unga flickan förde liksom eftertänkande ett finger till munnen, och hennes ögon lyste af en rädd glans, då hon fann sig vara föremål för den granne ryttarens uppmärksamhet. – Hvem är du? frågade denne slutligen. Men i stället för att svara försvann den sköna gestalten så hastigt bland skogens stammar, att alltsammans förekom Drake som en synvilla. Petrus deremot hade ganska likgiltigt bevittnat denna scen, och han ämnade just gå tillbaka till sin häst, då hans herre frågade, om han visste, hvem den obekanta var. – Hå, svarade Petrus, – det är ingen annan än den galna Ellen, Ingrids dotter. Drake öfverlade ett ögonblick med sig sjelf. Derefter sprang han, till stor förvåning för Petrus, ur sadeln, kastade tygeln till denne, öppnade den bristfälliga grinden, från hvilken en smal gångstig förde till kojan, och nalkades denna i tydlig afsigt att besöka dess af nejdens befolkning mycket omtalade och fruktade egarinna. Men innan han ännu satt sin fot på tröskeln, visade sig i den låga dörröppningen en högvext, temligen ålderstigen qvinna, hvars panna, blick och hela hållning var så vördnadsbjudande, i trots af den simpla drägt hon bar, att Drake instinktmessigt förde handen till hatten, såsom om han haft en fru af ädel börd framför sig. Ingrid, ty det var hon, tycktes hvarken förundrad, blyg eller smickrad öfver det ovanliga besöket.
Derjemte och då de återstående intressenterna i sagde företag saknade utväg alt kunna åstadkomma de för detsammas utförande erforderliga stora tillskott, hade, vid en i början af sistlidne April månad hållen bolags-stämma, vissa härtill utsedde delegare fått åt sig uppdraget att, med anmälan om bolagets obestånd, hos Kongl. Maj:t göra underdånig framställning om ifrågavarande jern vägs-anläggnings öfvertagande af Staten samt om de åtgärder, som för öfrigt vore nödvändiga för denna anläggnings fortsättande; i 4 Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 303. hvilket afseende bemälde delegare, å bolagets vägnar, i underdånighet anhållit, att den påbörjade jernvägs-byggnaden, jemte alla af bolaget för densamma anskaffade ma telia Ii er samt hvad dertill dessutom hörde, måtte, under uppgifna vilkor, af Staten öfvertagas och på dess bekostnad fullbordas, eller att Kongl. Maj:t, i fall denna anhållan icke skulle varda i nåder bifallen, täcktes göra nådig framställning till Rikets Ständer om beviljandet af ett anslag å 75,000 R:dr, att disponeras af det bolag, som för anläggandet af samma jernväg blefve ånyo bildadt samt förbunde sig att, i enlighet med ett af Löjtnanten C. Adelsköld nyligen uppgjord t kostnadsförslag och på de vilkor, Kongl. Maj:t kunde finna nödigt bestämma, fortsätta och fullborda meranämnde jern vägs-anläggning. I anledning häraf har Kongl. Maj:t, efter inhemtande af Styrelsens för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader underdåniga yttrande, förklarat, att Kongl. Maj:t, hvad beträffade det förra alternativet uti omförmälda underdåniga ansökning, eller jernvägens inlösande af Staten, funne sig sakna skäl att i sådan syftning vidtaga någon åtgärd; hvaremot och ehuru, i fråga om det sednare alternativet, eller bolagets underdåniga anhållan om statsbidrag för jernvägens fullbordande, visserligen den omständighet förekom, att det nuvarande bolagets
CARL JOHAN Kungörelse angående beviljad tillåtelse för utländska fartyg att mot erläggande av helfri tull få till och med detta års slut utföra bjälkar och bräder. Stockholm den 15 juli 1818. Särskilda skäl och omständigheter har lett till, att Vi tillåter främmande fartyg tullfritt får utföra bjälkar och bräder under detta år. Stockholm den 15 juli 1818. CARL JOHAN Kungörelse angående förklaring av Kongl Förordningarna den 6 september och 20 december 1815, rörande husbehovs brännvins bränningen. Stockholm den 15 juli 1818. Förklaring till stadgan om brännvinsbränning av den 6 september och 20 december 1815. 1: o Avdraget för kokrummet i pannan, vilket brukar vara 2 á 3 kannor, skall borträknas innan avgiften beräknas. Det har hänt att man i stället lagt till detta mått och den skattskyldige fått betala för mycket. 2: o Enligt cirkulärbrev från Våra befallningshavare är det tillåtet att anställa en magistratsperson som justerare av redskapens mätning och stämpling i städer, där ingen lantmätare finns i grannskapet. Stockholm den 15 juli 1818. CARL JOHAN Tryckfrihetsförordning. Örebro den 16 juli 1812, med antagna förändringar. Ständerna har beslutat att i vissa avseenden förändra den hittills gällande tryckfrihetsförordningen av den 9 mars 1810, vilket blivit gillat, antaget och bekräftat av Oss. Svea rikets ständer har nu vid Örebro urtima riksdag den 6 juni 1809 antaget den tryckfrihet, som blivit av svenska folket tillerkänd och som står i grundlagen § 86: Att med tryckfrihet bör förstås, att varje svensk man har rättighet, att utan några av den offentliga makten i förväg lagda av tryckfrihets lagen ej föreskrivna, hinder, utgiva skrifter; att sedermera inför laglig domstol kunna tilltalas för deras innehåll och att icke i annat fall därför straffas än om detta innehåll strider mot tydlig lag, given att bevara allmänt lugn, utan att återhålla allmän upplysning.
Om disse Gjenstande fordrer Kongen deres Betänkning, hvilken de skulle, enhver for sig, afgive til Protocollen, under den Ansvarlighed Grundloven bestommer, og har da Kongen Ret til at tage og udföre den Beslutning, han anseer gavnligst for Staten. § 5. Saavel don Norske Statsminister, som de tvende Norske Statsraader, der folge Kongen bave Sade og 1042 Riksdagen 1815. delibererende Stenarne i det Svenske Statsraad, naar sammesteds forbandles Gjenstande, som angaae begge Itiger. Sager bör tillige den i Norge vserende Regjerings Betänkning indhentes, med mindre Sagerne udfordre saa bastig Afgjörelse, at Tid dertil ei gives. Saa ofte bos Kongen i det Norske Statsraad, naar og bvor det er samlet, Gjenstande forbandles, som angaae begge Riger, skulle tre Medlemmer af det Svenske Statsraad ogsaa der bave Stede og Stemme. § 6. Döer Kongen, og Tbronfölgeren endnu er umyndig, skal det Norske og Svenske Statsraad strax sammentrsede, for felleds at udstede Indkaldelse til Stortbing i Norge og Rigsdag i Sverrig. § Indtil begge Rigers Reprsesentanter ere forsamlede og bave anordnet Regleringen under Kongens Mindreaarighed, skal et af lige Antal Norske og Svenske Medlemmer sammensat Statsraad forestaae Rigernes Bestyrelse, med Iagttagelse af disses gjensidige Grundlove.
SJleb anlebtting af 9lifetö ©tänberö l)entjlädatt i fråga ont ett <pwfterjfapets allmänt orbnattbe af preflerffapetö aflöning, f)ar Songl. 9Jtaj:t från aflouu’3' famtliga biffopar od) jliftö*conft(torier i rifet inforbrat uppgift å be infomfter, font åtfölja fprarje orbinarie preflerlig befattning, i fatnman* dang l)t»armeb con(t(lorierna erhållit befadittng att unber tiben, intid bed prejlerffapetö aflöning i admänfjet fan roarba aunorlunba orbttab, föfa genom tillfälliga öfmerenöfotnmelferö åtuägabrtnganbe få bereba, 108 99 erättelf e om ptoab t Oiifet ocp b ef ö att afl tionberäfning på åfertt må uppföra, ocp att be af offren pär* flptanbe infomfter funna på annat fått fomma roeberböranbe tiCf gobo; äftoenfom tidfe, att wice paflorerd od) abjunfterd löneförmåner blifioa på ett mot tibdförpådanbena ftoarattbe fått bejläntba. @eban itämnba uppgifter tid Äottgl. SHajd infommit, par liftoäl toib beråd granffuing toifat jtg, beld att be idfe om toerfliga förpådanbet nteb prejierffapetd aflöning bereba ben fudjiöttbiga ocp noggranna upplpdning forn er* fordrad, belö att be tid följb af fin form, fåfom aflemnabe färffilbt från ptoarje förfainling, ide funna, utan ytterligare bearbetning ocp fammanföranbe efter en allmän plan, gifroa ben öfioerjigt af förpådait
Men annorlunda förhåller det sig i konstitutionella Stater, och i synnerhet här i Sverige, der Ständernas beskattningsrätt är i tillämpningen utpreglad ända derhän, att anslagens beviljande måste i hvarje särskildt fall bero på ständernas egen pröfning. Det förefaller mig derföre på sätt och vis oväntadt, att man från den sidan, der man, som jag tror, med allt skäl söker att i detta fall bevara folkets rätt oförkränkt, vill just i förevarande speciella afseende förneka principen och afhända sig den pröfningsrätt, som i hvarje annat hänseende tillhör R. St:r. Jag tror således, att man äfven i detta fall bör taga i betraktande den större eller mindre lämpligheten af den ena eller andra anordningen, och derutinnan kan, enl. mitt förmenande, ingenting nytt tilläggas, enär skälen å ömse sidor äro fullständigt utvecklade. För den mening, som jag för min del redan gifvit tillkänna, eller att lämpligast vore, att anslaget särskildt beviljades, tala egent - Den 21 Mars f. m. 237 ligen, pä sätt Hrr:ne förut och äfven i dag hört, trenne särdeles vigtiga omständigheter. Den ena är den, att derigenom jemkningar mycket lättare kunna ega rum i anslagen under l:sta HufvudTileln, då nemligen förändringar upstå i behofven deraf; den andra är att långt ifrån att verka till en mera betryggad ställning för landet, om Prinsarne sättas i ett större beroende af Konungen, sådana omständigheter kunna vara för handen, hvarigenom just detta alltför stora beroende kan föranleda förvecklingar och minskad samdrägt inom Konungafamiljen, hvilket efter min öfvertygelse bör undvikas. Den tredje omständigheten är hvad som här många föregående gånger blifvit vidrördt, eller att det ligger en obillighet deruti, att, då dessa Prinsar enligt Grundlagen innehafva en exceptionell ställning, de icke i afseende å sin ekonomiska ställning och deraf härflytande oberoende böra betryggas.
Preste-, Borgareoch BondeStånden välja sina riksdagsmän, såsom tillförene, eller på sätt dessa Stånd, hvart för sig, kunna finna skäl att, under iakttagande af förenämnda grunder, närmare bestämma. 11 :te punkten. Ridd.direcCn upprättar förteckningar på 16 H. 6 D e n i N o v c ni b c r e. ni. alla i Riket skattskrifne öfver i5 år gamla adelsmän, som äro sina egna, och indelar deni, efter skatlskrifnings-orlerna, i valkretsar. Hvarje valberättigad adelsman äger att sjelf, eller genom insänd valsedel , omedelbart deltaga i valet. Den, som erhåller flesta rösterna , blifver kretsens riksdagsman. 12.'te punkten. Ståndspersonerne välja sina ombud likasom adeln. De förres blifvande caneelli-direction i hufvudstaden uppgör förteckningar öfver ståndets medlemmar, och indelar dem i valkretsar.” De motsvarande punkterna i Gr. Spens’s redaclionsföl slag upplästes, så lydande: ”Inom Adels-ståndet upphör skilnaden emellan hufvudmän och ättemän. Adeln, Preste-, Borgareoch BondeStånden välja för öfrigt sina riksdagsmän, på sätt dessa Stånd hvart för sig kunna finna skäl att, linder iakttagande af förenämnda grunder, närmare bestämma under loppet af den riksdag, då beslut fattas af R. St. örn intagandet i Riksförsamlingen at det femte Ståndets ombud.” ”Förslag till bestämmelser i afseende på femte ståndet skall af Coust.Utsk. uppgöras och särskildt underställas R. Sits pröfning och godkännande." Hr von Hartmansdorff: Emot den redaction, som Gr. Spens uppgjorde, anmärktes i ett föregtde plenum, alt det vore nödigt att i första punkten intaga en redaction, som egentligen anginge R. o. Ad:s ståndsordning; men som denna icke är föremål för Const.Ulsk:s behandling, så bör all fråga derom uteslutas.
Den siste värde talaren har uplyst huruledes den nuv:de Chefen för FinansDepart:tet betalar en hyra med 5 0 proc., öfverstigande den summa, som af Hr Cederschiöld blifvit föreslagen; men om jag också antager att en passande våning kan erhållas för denna sednare summa, så står det dock alltid läst att bemälde embetsman har 2000 fidr mindre årligen i lön, än hans vederlikar inom konseljen, åt hvilka boställslägenheter blifvit uplåtna. Detta förhållande bör, enl. min öfvertygelse icke fortfara, och vill man öfva rättvisa, bör man göra det icke blott i orden, utan jemväl i verkligheten. Jag anser följaktligen, för att tillvägabringa tillämpning af den grundsats, som nyss omförmäldes hafva gjort sig gällande hos Regeringen ronde löneregleringen för alla tjenstegrader, det vara nödvändigt att bilalla den af Hr Cederschiöld väckta motionen, hvarföre jag förenar mig i det yrkande, som Hr Fåhraeus framställt. Hr Cederschiöld, Gustaf: Som jag upkommit först se dan discussionen börjat, har jag icke kännedom om hvad Hr Fåhraeus yttrade i början af sitt anförande; men jag tyckte mig finna att det innehöll en framställning af de motiver, som föra nied t mig att väcka ifrågav:de motion. Jag ber att emot StatsUtsk. få anmärka såsom nära nog en förolämpning emot mig, att det icke anfört något enda af de utaf mig åberopade skäl för min motion. Af Utsk:s Betänk, ser det ut, som om jag skulle sprungit i ogjordt väder, och framkommit med ett obefogadt förslag. Men förhållandet skulle visat sig i annan dager, om Utsk. — hvad man ock egt rätt af detsamma fordra, — autydt de grunder, på hvilka jag stödt min motion. Jag har nemi. deruti angifvit, det jag lörmodade att anledmn hvarföre någon framställning i detta ämne icke blifvit gjord af K. M., var den, att saken gällde en fördel för den embetsman, hvilken ärendets föredragning ålåg; samt att denne af grannlagenhet ansett sig icke böra påyrka propos.
Hilma andades tungt, häftigt, och hon fortfor, under det hennes tal blef allt mer och mer brådskande: — Ja, fröken föraktar mig, och så göra de alla, alla! Och de ha ju rätt, jag är ju blott en fallen varelse, som ingen aktning förtjänar. Hilma log bittert, och än en gång färgades hennes näsduk af blod, då hon tryckte den emot sin mun. Sigrid hade sjunkit ned i en stol och stödde hufvudet mot handen. Men den lilla sömmerskans ansikte glödde, då hon fortsatte sitt tal: — Säg mig, fröken, — utropade hon och sträckte liksom bönfallande sina händer emot Sigrid — vet fröken, hvad det vill säga, att bli frestad? Sigrid ryckte till och kände sig pinsamt berörd af frågan. — Nej, — svarade hon sakta, och en mörk blodvåg for öfver hennes ansikte. — Nej, jag kan förstå det. Den som har en mor och ett hem vet icke om sådant. Men vet fröken, hvad det vill säga att stå ensam och Prins Carls trolofvade, prinsessan Ingevärnlös i världen vid tolf års ålder, att ifrån den borg, erhåller för närvarande undervisning i svenstunden själf förtjäna sitt uppehälle utan ens en ska språket. Hennes lärarinna är fil, kand. frö- deltagande vän vid sin sida, att komma till en ken Sigrid Leijonhufvud, anställd vid Ahlinska hård matmor, att få arbeta dagen lång, ja, månskolan i Stockholm. Prinsessan Ingeborg fyllde gen gång halfva natten och ändå icke få tröttna. i måndags sitt 19:de år. Och så går den bästa ungdomstiden och allt hvad man vunnit, det är att man lyckats — hålla sig Inga flickor vid goss-skolorna! K. m:t hel och snygg! har ej funnit skäl bifalla en af kyrkoherde O. En våldsam hostattack afbröt hennes tal och Öljmark gjord ansökning om tillstånd för hans hon måste sätta sig ned. Sigrids hjärta intogs dotter Signe Ölimark att såsom åhörare närvara af medlidande; hon gick fram till Hilmas sida vid undervisningen i sjunde klassen vid läroveroch lade vänligt sin hand på hennes skuldra. ket i Hernösand. — Kära Hilma, en sådan sorglig historia! — sade hon med verkligt deltagande.
I afseende på säkerheten för detta lån, bar mitt förslag, att RiksgäldsContoret skulle få Götha Canal-Bolags genom dess Direction utfärdade ovilkorliga förbindelse och pantförskrifning af dess inkomster för så Canal som Verkstad; och, 0111 det skulle fordras, Canal-Directionens personliga ansvarande, att af dessa inkomster ovilkorligen för hvarje år tillhandahålla Riksgälds-Contoret dess rätt, som för öfrigt, hvad räntebeloppet angår, fullt motsvaras af den ränta, Riksgälds-Contoret årligen utbetalar till Götha Canal-Bolag för de 93,926 Riksdalerne. Nämnde säkerhet borde desto hellre anses tillfyllestgörande, då Canal-Bolaget nu eger CanalVerket och dess öfrige tillhörigheter, utom verkstaden, alldeles gravationsfria. Min anhållan om denna förändring i Riksgälds-Afdelningens Förslag, beledsagade jag ock med uttryckande af den öfvertygelse, att både Götha Canal-Bolag med detta biträde af Rikets Högloflige Ständer för Motala verkstads upprätthållande bör, under dess Styrelses iakttagande af drift, omtanka och hushållning, kunna upprätthålla och drifva denna vackra anläggning, och att Rikets Ständer med detta, utan någon Statens kostnad, görande handtag skulle befordra icke blott nämnde för Samhället ingalunda likgiltiga Verks bestånd och fortgång, utan ock serdeles uppmuntra Canal-Bolngets verkligen upprigtig» bemödande, att med så väl för - 3 Stats-Ut slottets Utlåtande lil:<? 24g. kortande af liden för genomfarten af Canal-Ieden, som nedsättande i möjligaste matto af kostnaderne för Canalens passerande, det Bolaget redan gjort och fortfar alt efter sig företeende omständigheter än vidare göra, medelst Canal-afgiflernes uppbärande lill belopp vida lägre än hvad dess privilegium och Kongl. Taxan bestämma, åstadkomma det liflig» begagnande af Canal-farten, som en dag skall rikligen belöna både Samhällets cch medborgarens uppoff)ingar och bemödanden för denna sak.