Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
B:ko och R:mt 0,00914 0,00890 0,00909 „ myntskatten 0,00755 0,00755 0,00755 „ omkostnaderna 0,00633 0,00710 0,00543 S:gr 0,02302 0,02355 0,02207 Uti 18(14 års Revisions-berättelse är den åsigt uttalad, att till grund för förvandling till Riksmynt af det utländska mynt, hvarför silfver blifvit inköpt, hör tagas kursen för korta vexlar å utländska myntet vid den tid, silfret inköpes och i öfverensstämmelse med denna åsigt har vid jemförelse af kostnaden för silfver, indraget från London och från Hamburg, det resultat erhållits, att silfverindragningen från Hamburg varit 0,42 procent dyrare än den från London. Hvad fullmägtige, med anledning häraf, anfört är återgifvet i revisionsberättelsen för detta år, § 8, hvilken sålunda åberopas; hvarjemte fullmägtige anse sig böra än vidare utveckla skälen för sin uttalade öfvertygelse att andra än de i 1864 års Revisions-berättelse upptagna siffror måste begagnas för att erhålla fullt tillförlitlig jemförelse emellan kostnaderna för det silfver, som indrages från London, och det, som indrages från Hamburg. Enligt sistnämnda berättelse, § 8, är kursen antagen för P. Sterling till R:dr 17,70 och för B:ko Mark till 133: 85 för 100 B:ko Mark. Nu inköptes likväl silfret i London till pris af 61^ d. pr Standard unz, hvilket pris visar värdet aflP. Sterb i B:ko Mark, till 13,5,16, sorn å 133,85 eller den i Revisions-berättelsen antagna kursen å B:ko Mark, angifver en kurs på P.
Men om de i frågavar. afgifterna blefvo afskaffade, skulle, enär motsvarande medel utan allt tvifvel erfordrades för att hålla armeen i erforderligt tjenstburt skick, det blifva Statens åliggande att fylla den uppkommande bristen uti bidragen från de roteringsskyldiga. Det är på denna grund vi trott, att ärendet borde gå till StatsTJtsk., för att utreda hvad som lomme att brista, och huru denna brist borde fyllas; hvarför jag också vördsamt anhåller att detta mål måtte till StatsUtsk. remitteras. Hr Ribbing, Arvid: Jag har i de flesta frågor, som angå roteringsverket, och hvilka Ekon.Ulsk. åtcrlemnat, varit of skiljaktig tanke, — nemi. att detta Utsk., hädanefter såsom hittills, borde dem behadla, ehuru jag ansett orätt alt genom reservationer mer än en gång belasta med tryckningskostnader. Jag har hyst denna skiljaktiga tanke på den grund, alt jag sett, att vid föregående riksdagar roteringsfrågorna blifvit behandlade, dels af Ekon.Utsk. och dels af Statsoch Ekon.Utsktri gemensamt, utan att några olormligheter derigenom uppkommit. Men jag tror också, att dessa frågor kunna betraktas från en annan synpunkt, än den ekonomiska; ty naturligtvis skulle rotehållarne, om de befriades från skyldigheten att lemna soldater, få utgifva c.ontanta bidrog, hvilka af Ständerna borde tagas i beräkning vid statsreglering^). Jag tror således alt ämnet kan anses som en statsoch jemväl en ekonomisk angelägenhet eller såsom ett stats-ekonorniskt ärende. Jag har trott, alt Ekon.Utsk. haft tillfälle alt söka biträde af StatsUtsk., och således icke behöft besvära Ständerna med den härom gjorda hemställan. Denna mening vidblifver jag ännu, och sedan jag uttryckt den, samt då de andra Stånden återskickat ärendet till Ekon.Utsk.; så tror jag äfven en återremiss af R. o. Ad. vore passande, på det att någon enhet må uppkomma i behandlingen af frågor, som äro af samma beskaffenhet. R. o. Ad. biföll Allm. Besvärsoch Ekon.Ulskts utlåt.
FÅNGVAKTAREN. Ni, herr Olof Klaesson? – Ni lefver? OLOF KLAESSON. Tyst! Låt mig träffa min bror. FÅNGVAKTAREN. Men . OLOF KLAESSON. Var lugn för din tjenst. Jag ämnar icke befria honom. Så väl har han utfört sin sak, att han icke har något att frukta af segraren. FÅNGVAKTAREN. Ja, ser ni, det är så, att fängelset och jag äro ett, liksom ni och ert svärd. Jag är en hård jerndörr, bara en hård jerndörr och sätter ingen in, ej heller släpper någon ut. Det är min sak det, ser ni. Dött skulle jag med fängelset i går, gjort ett hopp ända in i andra verlden, men hjelpa ut någon derifrån i dag eller i morgon, nej, går icke genom samvetet, har aldrig gjort det förr. OLOF KLAESSON. En gammal rostig väderhane är du. Vill du låta mig träffa Johan eller ej? Jag har intet guld att ge dig; men om du vill, har du mig sjelf i stället. FÅNGVAKTAREN. Gud bevare mig för det. Ni dömmer mig orätt. Ni skall få träffa honom, men gör det kort, ty hertigen är här i rappet! – Kom ut, herr Johan, här är en, som vill råka er. (Öppnar dörren till höger i fonden.) Tredje Scenen. De Förre. JOHAN FLEMING. JOHAN FLEMING(Vill omfamna Olof Klaesson). Min bror, du lefver, du är fri! OLOF KLAESSON(Stöter Johan tillbaka). Håll Johan! Vår ära vi förtrodde i din hand. Hur har du fyllt ditt värf? JOHAN FLEMING. Anklaga mig! Mitt svar OLOF KLAESSON. Fort! för det svaret trotsar här Jag döden nu. För den skull lös jag slet mig I går ännu en gång ur oväns hand Med harmens, skymfens kraft, då vi förgäfves Fullbordandet utaf ditt värf förbidde. Nåväl JOHAN FLEMING. Begär få tala med en annan; Min sorg mitt ord förqväfver. OLOF KLAESSON. Usla feghet!
Upplysande Banco-Fullmägtiges särskilda Protocoll, för den 7 December 1887, att sedan dåmera samtlige, på grund af berörde Contracter, lyftade förskotter blifvit återburne, Banco-Fullmägtige beslutat, att anmälan om hvad sålunda fullgjordt blifvit, skulle hos Kongl. Majit göras, i anledning af Kongl. Majrts, under den 26 nästförutgångne Maj, till Banco-Fullmägtige aflåtne,här ofvan omförmäldte, Nådiga Skrifvelse i ämnet. Under Under loppet af år i 838 har, i anseende lill då inträffade ofördelaktiga handelsconjunctur, någon åtgärd till förstärkande af Bankens Metalliska Gassa, medelst inköp af Silfver eller Guld från främmande länder, icke ägt rum, men innevarande år äro Contracter af Banco-Fullmägtige afslutade: under den ig slpril med Handelshuset D. Carnegie & Cornp. i Götheborg om Silfver till ett värde af 100,000 R:dr Silfver Specie, att lefvereras sist den 15 derpåföljde September; samt under den a Maj dels med CommerceRädet m. m. O. Wijkj om Silfver till ett värde, motsvarande 5o,ooo R:dr Silfver Specie, att lefvereras inom den 16 i nyssnämnde September månad, och dels med Directionen öfver Bruksägares Hjpotheks-Cassaj om Silfver eller Guld, till ett värde af 5oo,000 R:dr Silfver Specie, att lefvereras inom den 3o September, allt emot ett pris af 2 R:dr 32 sk. B:co för hvarje Riksdaler Silfver Specie, och 5 R;dr 32 sk.
I följe häraf har sedermera ä de ärlige Skaterne warit för Swensta Academien upiagne i,Zso Rdr; Och som Stats - Urstottct icke funnit någon anledning, alt tillstyrka indragning eller besvaring af denne Summa, sä har den äfwen till lika be« lopp mi 1812 ArS projecterade Stat blifwir up» förd. Fjerde Band. 169 1422 Den 2 2 November VitterhetsAstoriaoch AntiqmtetS Academien Denna Academi? har i stöd af Kongl Brcfwet den 20 Marrit 1756, blifwir rillaad aflönlng för r Secreterare 1 Amanuens och 1 Waktmästare eller Cancelli? post med tillhopa 445 Ndr om äret; Hwwnran den af Ensaks bökerne, likmätigt Kongl. Brefwen den ii Junii ,792 och den az April I7YZ, ärligen upburit 838 Rdr; Och sedan dessa böter, esler hwad osman anfördt ar och i stöd af Kongl. Breswet den 28 November 1797, blifwjc stälde under Kongl. Ståls - ContoirckS disposition, sä har Academien ärligen ifrån Kongl. Stats Coutoiret erhållit tillhopa — 1,283 Rdr. Wid fortfarandet har Stats - Utskottet icke haft någor att erindrai hwarföre Skars r Utssokkct Uti i8rs ärs projecicrade Srål upkagit enahanda Sum. ma eller 1,283 Rdr. De Ma RonsterneS Academie. Denna inrättning har förut kallats Mälare och Bildhuggare Academien, men htvilkcn StarsUtstkollet nu, wid en förnyad reglering deraf, ansett lampeligare och med desi bestämmelse närmare öst werensstammande, alt gifwa namn af de Frm Konsternes Academie.
Såsom ingående i detta system, sorn i alla fall snart åter öfvergafs, var det som det Kejserliga patentet af den 1 Sept. 1859 utfärdades rörande de protestantiska nndersåtarnes kyrkliga förhållanden. Man hade skäl förmoda, att meningen dermed var att afhjelpa rättvisa klagomål, men detta patent besvarades redan 322 Den 19 Maj o. m. den 27 i samma Sept. månad med en petition till Kejsaren, hvari begärdes att patentets verkställighet skalle uppskjutas, till dess en lagligt vald synod blifvit sammankallad. Detta beviljades ej, och blef följden att af tre millioner protestanter blott 32,000 underkastat sig detta patent. Man kan således nästan säga att Österrikes protestanter enhälligt nekade att erkänna en lag, som åt samma Regering, som utfärdat det beryktade konkordatet med Påfven, öfverlemnar uppsigten och öfvervakandet i ärenden, som rora religionen och undervisningsverket hos protestanterna, undarkastar dess gillande valen af kyrkliga embetsman, och i korthet beröfvar protestanterne de åt dem efter hundraåriga strider genom traktaterna i Wien oeh Lintz garanterade rättigheter. Man gaf sålunda protestanterne nominelt en större frihet, men upphäfde å andra sidan de stadgar, som skyddade den de förut egde. Det är deröfver de högljudt klaga, och kan jag då icke anse det rätt att säga: det är ledsamt att vi icke kunna få ens så mycken religionsfrihet som den Österrikes Kejsare beviljat. Hvad slutligen angår en värd talares yttrande om det vådliga i K. Proposm, ithy att de deri föreslagna straff kunna drabba mången kringvandrande lärare eller s. k. kolportör, ehuru han ofta icke lärer sämre än våra prester, som dock gå fria från straff, så kan jag icke begripa huru talaren kan säga att de skola straffas efter den nya lagen, om de verkligen lära Guds rena ord, ty der står: om det är en villfarande lära, som predikas, så blir‘den, som utsprider sådan, bestraffad. Härvid kan jag icke alldeles förtiga en sak, som väckt min uppmärksamhet.
Derföre bör ett utmätningsutslag, när det icke genast betalas, eller ett bysättningsutslag emot en köpenskapsidkande person vara fullt laga skäl för handels-domstolen att förklara konkursen inträdd och genom qvarstad å tillgångarne förekomma deras förskingring. Vida olika är deremot t. ex. fastighetsegarens eller embetsmannens ställning. Den sednare har blott sin lön att på bestämda tider uppbära, den lörre blott afkastningen af sin fastighet att realisera. Intet berättigar derföre till den förutsättningen, alt äfven dessa skola, under alla förhållanden, vara försedde med kassa eller hafva kredit för erhållande af penningar. Lemnäs dem kredit till betydligare belopp, så sker sådant under förutsättning af någon egande real säkerhet, pantförskrifven eller icke, och för upprätthållande af denna realkredit, bör lagstiftningens syftemål vara, att undanrödja alla onödiga hinder och svårigheter för fastighetens skyndsamma försäljning, och att borttaga alia sådana tysta förmånsrätter, som förringa dess värde, förutsatt att lagstiftaren på annat sätt drager skyldig försorg om omyndiges rätt. Men då vi, i realkreditens intresse, påyrka detta, så är ock dermed allt gjordt, som bör göras till långifvarens betryggande; och denne har med gäldenärens person och frihet ingenting att skaffa, och vi tveka derföre icke alt förorda alskaffandet af bysättningstvånget emot alla personer, som icke tillhöra kathegorien af köpmän. För detta förord hafva vi äfven andra i sakens natur grundade skäl. Bysättning är icke annat än qvarstad å person, och handelsrätten erkänner den icke såsom tillämplig mot andra personer än sådane, som kunna anses fugce suspecti. Kongl. Maj ds Nåd. Mod tili denna kalliegori kunna icke jordbrukare, embetsman m. (1. hänföras. De äro genom för mänga band, förhållanden och vanor fästade vid fäderneslandet, för att en sådan synpunkt vore behörig. Annorlunda är äfven i detta hänseende en handlandes ställning. Likasom de förres kredit är real, så är den sednares personal.
För svaga äro vi, att iorska i ödets dolda skickelse, pren det tillhörer oss, att vara Män, och hoppas Så länge vi från våra sammankomster m dföra tillfredsställelsen, att hafva gjordt lör bröders val, hvad vi bordt och kunnat, Sitall ingen misströstan nedslå oss, skall vårt mod aldrig Ijettras af »'en mörka tanken, att vi arbetat förgäfves, skola vi föiblifva trogne den lärnn, att en redlig viljas bemödanden aldrig gå förlorade i den stora plan, som omfattar tidehvarfven , och hvari, på större eller mindre afstånd, den tidpunkt kan finnas utmärkt, då menniskornas handlingar skola bära frukt. Med sådane tänkesätt är det, som BondeStåndet hoppas, att alltid vara värdigt den ynnest och bevågenhet, det hos Högloflige Ridderskapet och Adeln är vant att röna. Från denna ärans och värdigheten* helgedom vill BondcStåndet äfven hädanefter hämta föresynen af det nit om allmänt väl, som ägnar Konun gens och Fosterlandets Vänner, den lagbundna frihetens utöfvare och försvarare. Med Högloflige Ridderskapet och Adeln dela vi dessa förhoppningar om Fäderneslandet, hvilka vi aldrig bortlägga i motgången, och dem vi destomer äro berättigade att hysa under en stor Konung, så väl bekant med det tidehvarf, hvars fördelar vi sträfva att få skörda, och på hvars öden Han ägt ett sa mägtigt inflytande. Att stå eller falla med Honom och Fäderneslandet, är BondeStåndets, ej mindre än Hög - Den 2 I Julii. 597 loflige Ridderskapets och Adelns, gifna lott, — och det är allt, hvad våra hjertan begära. Vi innesluta Ståndet i Högloflige Ridderskapets och Adelns alltid fortfarande ynnestfulla bevågenhet. Hans Exceltence Herr Grefven och LandtMarskalken besvayade
(U.-A.) Hos K. M:t h ar Majoren, Friherre C. G. Koskull, som, enligt Nådig Fullmakt, varit Major och BataillonsChef vid f. d. Regementet Royal Svedois med 625 Rtdrs årlig lön, men vid Regementets upplösning i Mars månad i8i5 blifvit lönlös, och sedermera, ifrån Augusti månads början 1817, kommit i åtnjutande af Majors Expectancearfvode, 200 R:dr årligen, i underdånighet anhållit om ersättning för hvad han, efter upplösning af Regementet, icke fått uppbära af nyss - Betänkanden, Nto 3g3. 4^5 berörde Majors lön, och om fortsatt åtnjutande på Allmänna IndragningsStaten af samma lön intill dess lian kunde undfå motsvarande eller högre löneförmåner å Stat; hvarvid tillika i underdånighet anfördt blifvit, att, då R. St:r under innevarande Riksdag tillagt OfversteLieutenanten G. de Mottoni, hvilken på samma tid, som Sökanden varit Förste Major vid ifrågavarande Regemente, en dylik ersättning, samt alla öfrige vid detta Regemente tjenstgörande Officerare, efter Regementets upplösning, hvar för sig erhållit befordran och dermed förenade löneinkomster, så att sökanden i närvarande ögonblick vore den enda af hela OfficersCorpsen, hvilken mäst utan vidare befordran eller ersättning frånträda sin innehafde och ingalunda förverkade Majors-beställning, Sökanden af alla dessa förenade omständigheter hämtade förhoppning, att K. Mtt täcktes i nåder inse både rättvisan och billigheten af dess underdåniga begäran, samt i följd deraf till densamma lemna Nådigt bifall; och har, efter det K. StatsContoiret afgifvit dess uuderd. utlåtande i ämnet, K. Mtt, af den anledning, att R. Sttr under innevarande Riksdag tillagt ÖfversteLieutenanten de Mottoni, hvilken, på samma tid som Friherre Koskull, varit Major vid Regementet Pioya! Svedois, ersättning för förlorade löneförmåner, den i'i näst!
Kommer ock det dertill att mannen, en eller flere gånger, med penningeböter skall umgälla sitt brott, så gå dessa ur gemen - 464 Lagutskottets Betänkande!!, smnt bo, och hustrun må genom sin omtanka och arbetsamhet sträfva så mycket bon kan emot armodet, hon skall deraf nedtryckas. Hon lemnar barnen utan all eftersyn att genom betiande uppehålla sitt lif, hvilka dervid inö‘vas i lättja och allahanda odygder, och blifva skadliga medlemmar i samfundet. På sådan grund anser jag penningeböter för fylleri icke allenast olämplige, utan helt och hållet förderflige. Brott och straff böra svara mot hvarandra, och det sednare bör aldrig falla på den oskyldige. Skam och lidande böra träffa den felagtige, och i sådant afseende håller jag före, att den, som efter en eller annan gång i KyrkoRåd för fylleri blifvit tilltalad och varnad och icke later deraf råtta sig, bör beliggas med stockstraff, och om han sedan likafullt med samma last beträdes, dömmas till fängelse vid vatten och bröd efter sig företeende omständigheter, elfer ock på längre eller kortara tid hållas till arbete vid någon fästning. Olof Ch. Leffler. Herr Prosten Doctor Fornander biträdde samma mening, med undantag deraf, att Herr Prosten ansåg stocksta afl'och arbete å fästning icke böra ega rum lör fylleribrott. Sedan LagUtskottets Bttankandtm 465 Sedan Herrar Lagmannen Björkenstam, Borgmästaren Hagander och Prosten Leffler bortgått, samt Herr Borgmästaren Arvidsson begärt votering med slutna sedlar, framställde Herr Grefven ecb Ordlöranden följande proposition: Deri som anser 2 §. af Förordningen den 24 Augusti 1813 böra bibehållas utan annan förändring, än att det deruti stad* gade stockstraff’ samt förlusten af medborgerligt förtroende försvinner skrifver ja. Den äter, Som förmenar, att påföljd af allmänt arbete ä Arbetsinrättning och Spinnhus jemväl bör afskaffäs, och vill att i det stille Tjugo
M:t behagat föreslå Rikets Ständer, att för de fall, då införseln af raffineradt socker hit i landet från Norrige eller utrikes ort befrämjas genom derstädes beviljade exportpremier, E. K. M:t, för att förekomma de för Svenska socker-fabrikationen, äfvensom för Svenska statsverket menliga följderna af dylika premier, måtte bemyndigas, alt, der så nödigt pröfvas, utöfver den, enligt gällande bestämmelser, utgående infdrselstull, belägga raffineradt socker, som inkommer från nyss antydde orter, med en afgift, ungefärligen motsvarande den premie, som utöfver medgifven tull-restitution för råsockret, efter en afkomst-beräkning af 75 procent, i en eller annan form redan är eller framdeles kan varda beviljad. Rikets Ständer hafva tagit denna fråga i öfvervägande, och beträffande beskaffenheten af den åtgärd, som må, i förenämnde hänseende, vidtagas, så, enär det, genom fullständig utredning af ämnet, enligt Rikets Ständers tanka, är satt utom allt tvifvel, att en förhöjning af 1 sk. per skålpund i den vid sjöväga införsel från Norrige nu utgående tull å raffineradt socker skall fullt betrygga både statsverket och den inhemska socker-raffineringen emot befarade vådorna af den åt privilegierade socker-raffinaderiet i Fredrikshall beviljade exportpremie; samt Expeditions-Utskotlets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 194. 523 man med fullkomlig visshet torde kunna antaga, att å öfriga utrikes orter, hvarifrån införseln hit till landet af ralfineradt socker är belagd med dubbelt den tull, som för Norrsk raffinad utgår, ingenstädes kan ifrågakomma att i hittills medgifna exportpremier, deraf hvarken Svenska statsverket eller sockerförädlingsuäringen lidit något men, bevilja en så betydlig tillökning att icke 1 skillings förhöjning af den härstädes å raffineradt socker i allmänhet stadgade införselstull i alla händelser skall blifva, såsom skydd, tillfyllestgörande; hafva Rikets Ständer ansett sig böra endast så vida bifalla hvad E. K.
Rörande anmäld brist i tillgångarne för Flottans matrosers och upp fordrade båtsmäns mathållning sistlidet och innevarande år; 3:o. Angående pension å Rikets Allmänna Indragnings-stat för Registratorn i Svea Hof-rätt Johan Christian Thulin; 4:o. Angående afsöndring af jord från f. d. Hautboist-hostäliet Ingeshult vid Elfsborgs regemente till plats för en folkskola i Seglora församling af Elfsborgs län; 5:o. Angående Provincial-läkaren Doktor N. L. Ählbergs uppförande å Allmänna Indragnings-staten till åtnjutande af en mot hans innehafvande provincialläkare-lön svarande pension af 666 R:dr 32 sk. Banko eller t,000 i:dr Riksmynt årligen; 6:o. Angående anslag för uppförande af ett kapell inom Pajala pastorat och af ett bönehus uti Turtola hy af Öfver-Torneå socken m. m.; 7:o. Angående fyllnad och tillökning i ersättnings-anslagen till Wadstena Krigsmanshus-kassa och Amiralitets-krigsmans-kassan för de till Slats-verket indragna rusthållssamt en-per-mille-afgilterna; och 8:o. Angående öfverlåtelse till Järlåsa församling af Kronans rätt till dana arf efter Seraphia Lindskog. Från Prot.-Utdrag den 5 Augusd 1857. 473 Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. I). Föredrogs ånyo Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets fgg ;f| Betänkande N:o 2 7, i anledning al' väckta motioner om förändrad lagstiftning, rörande hemmansklyfning och jord-afsöndring; hvarvid förekommo Utskottets yttranden å nedannämnda sidor, nemligen: Sid. 47. v Ståndet lade detta yttrande, med ogillande, till handlingarne. Yttrandet afslogs, och Ståndet heslöt, för sin del, en underdånig skrifvelse af Rikets Ständer, med underdånig anhållan, att Kongl.
Också råder det en oordning i familjens bostad, så att man ej skulle kunna få reda på minsta föremål, utan att söka timtals. » Har du sett min fingerborg? Martha, Eva, Genevieve, Madeleine — hvem af er har sett min fingerborg? » Byrålådorna, som huller om buller herbergera böcker, puder, smink, paljetter, solfjä- drar samt diverse skräp, äro fylda ända till kanten, men innesluta ingenting nyttigt. F ö r öfrigt synes familjen helst hålla sig med besynnerligt defekt, skadadt husgeråd. Och till och med själfva huset ser alltid besynnerligt ut! Och eftersom man flyttar så ofta, så får man aldrig tid att riktigt komma i ordning, utan det glada hemmet ger alltid intryck af att vänta på ett sådant där grundligt, oundgängligt efterstök, som brukar förekomma dagen efter en bal. Där saknas bara så mycket saker, som det inte är värdt att göra sig besvär för, och har man endast litet krafs för toaletten, så att man med en meteors hastighet kan fladdra omkring på gatorna med någon anstrykning af god ton och elegans, så är skenet bevaradt. Bostaden generar ej denna nomadfamilj på minsta vis. Genom de öppna dörrarna spårar man genast fattigdom, antingen i form af ett nästan omöbleradt rums fyra tomma väggar, eller ock genom en kammare, fylld med skräp. Med ett ord — där råder ett riktigt vagabondlif inom familjen — ett lefnadssätt för stunden. I det ögonblick, då man skall sätta sig till bords, märker man, att allting fattas, och det blir ingen annan råd än att genast intaga sin frukost utomhus. På detta sätt flyga timmarna undan och medföra spänning och nervkittling på köpet. F ö r resten har slikt också sin fördel. Om man t. ex. frukosterar sent, behöfver man j u ingen middag, utan kan gå lätt och ledig på bal — med supé — ett nöje, som man nästan ingen afton försummar. F ö r öfrigt gifva ifrågavarande damer ofta nog själfva soaréer. Man dricker sitt te ur högst besynnerliga koppar, dryckesbägare, pokaler, japanska snäckor, alltsammans med anstrykning af klädstånd samt skamfiladt genom de oupphörliga flyttningarna.