Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Irsta momrt, 3:dje momrt och de utan anmärkning lemnade 2:dra och 4:de momrn blifva föremål för särskilda proposrr. Härefter gjordes propos. å bifall till 1 :sta momrt enligt Utskrts förslag samt besvarades med ja, hvarefter och sedan propos. å bifall till 3:dje mornit. med uteslutande af ordet »eller», blifvit framställd och jemväl med ja besvarad, de öfriga momrn blefvo, uppå derom gjord framställning, af R. o. Ad. bifallne. Bi föl los. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan alla de i Betänka förekommande hemställanden och i sammanhang dermed* gjorda redaklionsförslag nu blifvit genomgångne och pröfvade, det återstode att fatta beslut öfver åtskillige i förordningsförslaget uptagne §§, hvilka icke blifvit i Betänkrf särskildt omförmälde och endast voro i så målto skiljaktige från motsvarande gg i nu gällande förordning, att vid deri förekommande paragrafscitationet1 iakttagits den förändrade nummerordning, som blifvit en följd deraf, att en ny g under siffran 26 tillkommit; hvarefter H. Ropades ja. Gr. Lagerbjelke: Det Höglofl. Ståndet har i flera delar fattat beslut afvikande från Utskrts förslag Det torde emedlertid vara af vigt att dessa beslut blifva bekantgjorda de öfriga Stånden, för att de måtte kunna deltaga i desamma. Jag föreslår således vördsamt en inbjudning lill de öfriga Stånden, att instämma i de beslut, afvikande från Utskrts förslag, R. o. Ad. nu fattat. Detta förslag blef af R. o. Ad., uppå framställd propos., bifallet. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utskrts den 21 och 28 sistl. Juli bordlagde Betänk. N:o 129, i anledn. af väckta motioner om förändrad lagstiftning i afseende på kronohemman och nybyggen. Utskottets första hemställan. Gr.
(Dm 23ereDntng0#Commttte på HattDet. §• 51. ©fattfrifmaren åligger, att författa od) till konungens befaHntngöfaf# mattbe, unDer loppet af Sanuarii månaD, infänba förfag till terminer för be# reDningö#kommitte'etneö inom §ögDeriet fammanträDen, f>milfa få befämmaS, att ©fattfrifmaren DermiD fan mara tillfäDeS, od) att förrättningarne inom Slprtl måttaDS utgång ntå funna fullborbaS. §• konungens befallningSfjafmanDe befäntmer, få fort fig göra låter, ter# minerne för bereDningS#kommitteerneS fammanträDen, få att De inom förr näntnDe ttb må mara futaDe. ©e fungörelfer l)äront, font öfmer fjela Sanet böra utfärbaS odj uppläfaS, fola innehålla befämDa förefrifter, få mäl om De uppgifter till bereDning6#komntitteen, hmilfa Den fattfplDtge åligga, fomljmaö af kontmitteen feif iafttagaö bör. 52 SDct Denna 23emillningS*$örorDning förfäa öången fFan lättDa till efterrätt telfe, boie af konungens 33efallningSbafmanDe i ^ungörelfen tiflfännagifmas, att Den minimftarif för dpemmanS»märDet i tharje Sätt, fKifetS ©tänöer år 1823 faffällDe, nu å npo ftaDfaf^aD od) votD författningen fogaD, (Pall länDa till efterrättelfe ocb mtD intet fall får unöerfigaS, fatnt att Sommittéerne ega rättighet, att, när bef>ofroet
Kommers-kollegium och General-tullslvrelsen åter hafva i förra hänseendet anmärkt, alt, likasom kopparbleck och spik, för hvilka kommitterade tillstyrkt tullafgift, äfven marin-metall borde åsätlas tull, 60 öre pr centner; helst denna tull, efter hvad embetsverken i fråga om materialier för skeppsbyggeriet hemställt, icke skulle komma att betunga byggnad af nya fartyg. I afseende å omförmäida »andra slag» aibelade metaller, hafva. embetsverken, på grund endast af hvad i allmänhet blifvit angående tullagstiftningen anlördt, förmenat tullsatsen böra bestämmas till 50 öre skålpundet. Då, pä sätt kommitterade ock anmärkt, det särskilda förhållande i afseende å marin-metall eger rum, alt denna icke, såsom kopparbleck och spik, tillverkas inom landet, och artikeln derjemte utgör ett behöfligt material till förhydning icke blott af nya, utan ock al redan brukade fartyg, torde Eders Majrt finna skäligt att i nåder gilla hvad kommitterade angående marin-metall yttrat och föreslagit; och anser jäg icke heller skäl förekomma att i kommitterades förslag till införseislull å arbetade metaller »amira slag» (än förgyllde in. m.) i underdånighet tillstyrka någon förändring. I enlighet med Eders Majtts nådiga Kungörelse den 12 sistlidne December hemställer jag underdånigst, att den för innevarande år stadgade införselstull med ti Hagsa fgifter ä alla lill apotheksvaror ej hänlörliga eller eljest icke specificerade slag feta oljor mätte bestämmas att fortfarande utgå med närmast motsvarande 2 öre skålpundet. Lika med hvad Eders Majit tillförene och sednast den 12 sistlidne December provisoriskt förordnat, hafva kommitterade lör artikeln Ost tillstyrkt fortfarande tullfrihet; hvaremot Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen förmenat, att en till 5 öre skålpundet nedsatt införselstull, som af dem, med afseende å tullinkomsten, föreslogs, icke skulle kunna anses betungande för de minst bemedlade samhällsklasserna.
Maj:ts och Rikets Göta Hof-rätt, dit saken, efter vad, inkommit, genom särskilda den 21 Januari innevarande år gillia domar, förpligtat honom att det förkomna penningebeloppet jemte ränta å en del deraf återgälda; och hade Kronofogden Rhodin, hvilken i anseende till de betydliga utgifter, som vore förenade med ofvanbcrörde domars dragande under Kongl. Majits nådiga pröfning, låtit desamma vinna laga kraft och följaktligen måst dem fullgöra samt i sådant hänseende utbetalt, med räntor och lagsökningskostnader, tillhopa 1,580 R:dr 12 sk. 8 r:st. Banko, derefter hos Kongl. Majit, med anförande hurusom omförmälda, Rhodin öfvergångna lidande utöfvat ett högst kännbart och olycksbringande inflytande på hans enskilda penningeställning särdeles med hänseende till utsigterna för så väl egen som hans talrika familjs utkomst lör framtiden, i underdånighet anhållit, att ersättning måtte honom beredas lör den förlust, hvaraf lian, på sätt nämndt är, drabbats.
En död man, som i lefvande lifvet tydligen varit en lärd, en tänkare, eller i alla händelser en af sanningssträfvandets besatta, har icke ens i döden samma lyckliga indifferens för sina lefvande bröder som alla de andra aflidna, hvilka lugnt slumra i kistorna eller i Abrahams sköte, utan att vidare spilla en tanke på den ångestfråga som är jordens, och till hvilken de fått lösningen. Nej, mannen på Goyas etsning kan icke njuta af den eviga ron, in i döden förföljd af den sannings fanatism, som dref honom i lifvet. Som ett förräderi mot kamrater, samman med hvilka man en gång lidit och kämpat, synes honom dödens vanliga stumma ironi. Så ser man honom på Goyas etsning tala i natten till de lefvande. Han har lyft upp grafstenen och med sitt benrangelsfinger ristar han till deras underrättelse det enda, det afgörande ordet »nada, ingenting». Men Goya var son af Diderots och Condillacs tid, Klinger är född i nutidens Tyskland, och den moderna tidens oändlighetsbehof talar ur hans blad. Men tankegången i »Och ändock» finnes på sätt och vis fullföljd och fortsatt i Klingers allra vackraste hymn etsningen »Till skönheten». Ynglingen, som i tankekampens fjällvandring nått hänförelsens och känsloberusningens uppenbarelseberg, har en annan gång gått genom dygn och år på pilgrimsfärden efter skönheten, men först vid stranden till världshafvet känt sig stå inför hennes närvaro. Träd och gräs susa och skälfva här för vinden från obefarna vatten och oupptäckta världar. Middagsljuset ligger bländande, så blicken ej lekamligt kan varsna det den söker, men måste blundande dyrka. Ynglingen sjunker på knä. Bedårad döljer han sitt ansikte i sina händer: du skönhet, som jag sökte till världens gräns, se, först nu förstår jag dig. Du är anden, som blåser kring allt och hafvet som omflyter allt, du är den sång jag här vid världshafvet hör af mitt ensamma hjärtas slag, af blad, böljor med melodier aldrig förut hörda, samma musik, hvilkens sus jag känt skälfva i Beethovens ackord.
Vid nu å nyo skedd föredragning, bifölls Lag-Utskottets Betänkande, N:o 6g, öfver Herr Prosten G. Hvassers Motion örn den ändring af 7 §. i 8 Gap. Årfda-Balken , att oäkta barn må berättigas att taga arf efter deras mödrar. S. I>. Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 33, innehållande omarbetad redaction af senare punkten i 15 §. Riksdags-Ordningen, blef, vid nu skedd föredragning, af Preste-Ståndet gilladt att hvila till Grundlags-enlig behandling vid nästa Riksdag. 78 Pr o t. Utdrag den 16 Junti igag. S. D. Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 34, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i afseende på Ekskogarne i Riket, jemte flere i detta ämne väckta enskilda Motioner, blef, vid förnyad föredragning, af Preste-Ståndet bifallet. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Statsutskottets Utlåtande, N:o 158* i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående öfverlåtelse till Stockholms Stad af en del utaf Kongl. Maj:ts och Kronans Tomt, Beridare-Bajian kallad, till Hötorgets utvidgande. S. D. Då nu å nyo föredrogs Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 36, i anledning af gjorda anmärkningar vid Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Betänkande, N:o 43, rörande förklaringar och tillägg i Kongl. Kungörelsen af den 17 Mars 1824» om Oeconoiniska Besigtningar å Kyrkoherde-Boställen, blef förstnämnde Utlåtande, utom i afseende på 3:dje punkten, sorn afslogs, bifallet, S. D.
Sedan lagen i 2 och 3 §§ af Giftermåls-Balkens 1 Kap. angifvit, hvem som giftoman vara skall, förklaras i påföljande 4:de §, att om tvist om giftomannarätt uppstår eller om rätt giftoman ej är dertill fallen eller välviljande, skall domaren förordna som han, efter bästa förstånd och samvete, skäligt pröfvar. Nu har man i denna § sökt ledning för de fall, motionären utmärkt; man har nemligen trott sig kunna tolka ordet »fallen», så att derunder ock kunde hänföras den händelse, då rätt giftoman, genom uppehåll å okänd ort, satt sig ur stånd att giftomannarätten utöfva; och då, jemlikt 2 §, förmyndare är giftoman då fränder ej finnas, samt domaren, vid anmälan af behof, åligger att tillsätta förmyndare, har man ansett domaren alltid böra till giftomannarättens utöfning förordna förmyndare då rätt giftoman ej är i tillfälle att begagna sin rätt eller då qvinna, som ämnar ingå äktenskap, ej har kända fränder. Men, om än Utskottet ej kan dela den åsigt, som skulle åberopade lagrum ej kunna tillämpas i fråga om oäkta qvinna, synes likväl ordet »fallen», i den ordning det förekommer, uppenbarligen hafva en annan, mera inskränkt betydelse än den förenämnda; och förmyndare kan ej eller utöfva giftomannarätt och följaktligen ej af domaren förordnas för sådant ändamål så länge fränder finnas. Att lagstiftarens mellankomst här är behöflig, är alltså påtagligt. Vid jemförelse mellan motionärens förslag och det af Lagberedningen framställda synes emedlertid det sednare böra gifvas företrädet. Det upptager och särskiljer nemligen med mera bestämdhet de olika förhållanden, för hvilkas lösning man hittills måst söka ledning i ofvannämnda §; och det är derföre, som Utskottet vördsamt tillstyrker, att Rikets Ständer måtte besluta, det skall 4 § i •/ Iiap. Giftermå/s-Ralken erhålla följande förändrade lydelse: Ar det tvifvelaktigt af hvem. giftomannarätt utöfvas må; pr öfve det Rätten, då anmälan derom sker.
Efter det denna undersökning inkqmrr. it, prne sig deröfver i underdånighet yttrat, fann Kongl. Majit i Nåder godt, innan Kongl, Majit kunde dess hufyudsakliga beslut i detta mål meddela , att genom Nådigt Bref af den 14 Jai nuarii, 1817 anbefalla en ytterligare undersökning öfver de Andrarums A unverk anslagne (Skogar , dervid Allmogen jemvel skulle äga rätt att vara närvarande och få anföra hvad den för sig kunde finna vara nödigt, saint att Kongl. Kammaroch Bergs-Co'legierne sedan en sådan undersökning för sig gatt, skulle Handlingarne derom, tillika med hvad Collegiernp för egen tiel dervid kunde hafva alt andraga till Kongl. Majit i underdånighet insända; och hvad ser-?; skilt angeck de 3:ne Krono-Parkerne, Maglehems och Sunnanslöfs Kungsohror samt den Dödas Lott kallade, hvilka till Andrarums Alunverk blifvit begagnade, så hade Kongl. Majit i Nåder funnit, a 11 med dem, på sätt ditt ils skett, skulle förhållas; dock borde anstalt fogas att Kammar t och Bergs - Collegiernes den aiista April 17S5 och den 3je December 1813 meddeldte förordnartden, rörande Maglehems ohran, blefvo med behörig skyndsamhet verkställde. Sedan den sist i Nåder förordnade unders sökning förledit år blifvit förrättad och detta mål nu mera kommer att bero på det beslut Kongl. Majit efter öfvervägande af hvad de Kongl. Collegiernp samt vederbörande härutinnan anfört, i Nåder kan täckas fatta; så har i sådant saken* skick Stats - Utskottet ansett sig Stats-ZJtskoitets Betänkanden. 1383 icke kunna den nu härom väckte motion tid pröfning upptaga eller något utlåtande deröfver meddela; Hvilket Riksens Högloft. Si änders Egit ompröfvande vördsamt underställes, Stockholm den 12 Maji r8i8- N:r 242, Riksens Höglofl.
Utskottens hufvudsakliga Betänkanden till den handläggning, som vederbör. S. D. Till afgörande företogs Banco Utskottets Betänkande af den 28 nasti. April N.*o IO, i anledning af inkomne anmärkningar från trenne RiksStånd vid Utskottets Betänkande N:o 3, rörande Publicitet af Bankens angelägheter, och fann BondeStåndet, ■ utan att fästa sig vid de premisser Utskottet anfört och således utan Band på Ståndets framdeles vidtagande åtgärd, angående Financeroes reglering för godt besluta: att Fröt. Utdr. d. i £ Maj 1923. 823 BancoUtskottet, sedan ali kraft och verkan af den tysthetsed Utskottets Ledamöter aflagt, så vidt den rörer Bankens allmänna ställning, nu varder uppbäfven, bör ofördröjligen inför Riksens Ständer icke allenast framlägga fullständige uppgifter om Bankens functioner i afseende på rörelse-capitalers qvantitet och fördelning till särskildta föremål, utan äfven meddela upplysning, om storleken af Sedelstocken och den redan reela fonden, jemte beskaffenheten af Bankens fordringar ooh hypotheker, så att en noga tableau af Bankers tillstånd må erhållas, såsom oumgänglig för grundläggningen af de discussioner hvilka i fråga om penningeverket denna Riksdag återstå; viljandes BondeStåndet, efter inhemtad underrättelse om öfrige respective Stånden behaga deruti instämma, framdeles utlåta sig, huruvida lika beskaffade Tableauer eller uppgifter böra allmänheten meddelas årligen, eiler efter hvarje fulländad Revision öfver Bancoverkets räkenskaper. Den i<2 Maj J823, Från Högloft. Ridder skåpet och Adeln♦ S. D. f. m. Vid förnyad föredragning af Bevillnings Utskottets d. 28 sistl. April af - C24 Fröt. Utdr. d. 12 Maj 1823. gifne samt den 5 dennes f. m. på Bordet lagde Betänkanden.
Stockholm den 9 mars 1821 Ständerna har anmält att det klagas över de många olägenheter som lantmannen med nu stadgade uppbördssätt av de i Stockholm för ved, hö, kol, halm, kalk, stenkol och krita tillkommande mätarpengar. De höjdes 1812 under namn av parmbrotorgoch renhållningsavgift. För att lantmannen skall slippa erlägga dem när han passerar Hötorget och Adolf Fredrikstorg måste han göra en omväg. Nu stadgas att varor som införs till staden till viss person eller för eget bruk skall undantas. Allmogen skall genom allmän kungörelse underrättas om vilka regler som gäller och inte som nu endast genom anslag vid tullarna. Dessutom tar man bort böterna för försummelse att erlägga vågoch mätarpengar, om man kan bevisa att man inte känt till reglerna. Där avgift skall erläggas är det minst besvär att som tidigare göra det vid hamnarna och torgen. Stockholm den 9 mars 1821 SALOMON LÖFVENSKIÖLD Cirkulärbrev angående tiden för jordrannsakningar och upprättande av persedel jordeböcker. Stockholm den 16 mars 1821 Kammarkollegiet förordnade den 29 februari i år att Kronans persedel jordeböcker i alla län bör avgivas vid samma tid och inte som nu när som helst. Den första skall upprättas 1825 och sedan en vart tionde år. Stockholm den 6 mars 1821 SALOMON LÖFVENSKIÖLD. Kungörelse angående tullen på utländsk ull. Stockholm den 20 mars 1821 Den nya taxan skall grunda sig på varans värde och inte som hittills på produktionsorten. Den okammade och okardade ullen som kostar 10 riksdaler Hamburgermynt per lispund betalas med 1 riksdaler i tull. För grövre ull gäller 1816 sjötulltaxa med 2 skilling per lispund. Stockholm den 20 mars 1821 C LENNGREN, S N CASSTRÖM, J A HERTZMAN Kungörelse om vad i avseende på den årliga underhållsutdelningen till Vadstena krigsmanshus gratialister iakttagas bör. Stockholm den 3 april 1821.
Falhem hemställt, det Rikets Ständer, med behjertande af omförmälda bekymmersamma förhållanden, måtte medgifva, att koppartillverkaren kunde, åtminstone till hälften, återvinna ifrågavarande urgamla förmån och sålunda undfå rättighet att belåna 1,500 Skeppund koppar, under iakttagande af den förut brukliga ordningen, att denna belåningsrätt utöfvades genom Bergslagets Direktion. Genom samtlige Riks-Ståndens bifall till 16:de punkten i Utskottets vid innevarande Riksdag under N:o 37 afgifna Betänkande, med förslag till reglering af Bankens låneoch krediliv-rörelse, hafva Rikets Ständer beslutat, att den Fahlu Bergslag medgifna kreditiveller låne-rättighet i Banken å så kallade kopparsedlar, till belopp af högst 3,000 Skeppund råkoppar, skall, från och med början af detta år, upphöra, hvilket Rikets Ständers beslut blifvit af Utskottet till Banko-fullmäktiges kännedom och efterrättelse meddeladt. Då det nu väckta förslaget afser ett fortsatt begagnande, ehuru till nedsatt belopp, af omförmälda lanrätlighel enligt den derför tillförene iakttagna ordning, samt alltså innefattar en fråga, som af Rikets nu församlade Ständer redan blifvit pröfvad och afgjord, anser Utskottet motionen icke kunna till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 13 Januari 1858. STOCKHOLM, TBTCKT HOS JOH. BECKMAN 1858. Banko-Utskottets Utlåtande M 72. 1 N:o 72.- Ank. till Eip.-Utsk. d. 28 Jan. 1858, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om belåning af guld och silfver i Rikets Ständers Dank och dess Låne-kontor.
Må man öppet öfverenskomma angående de band, man ännu vill bibehålla och ej hvarken inbilla köpmannen eller handtverkaren, att han skall få njuta monopolier eller fördelar, som man hvarken vill eller kan för honom upprätthålla. Må man ej eiler lägga försåt för den ärlige arbetaren, som nu ofta icke ens hos de lagklokaste kan på förhand tillförsäkra sig om lollighe ten af en näringsgren. För öfrigt anser jag för min del följande vara de väsendtligaste förändringar, som nu äro påkallade uti Handelsoch Handtverks-författningarne. Från allmänna lagen torde några få der ännu qvarstående bestämmelser, angående närings-friheten, böra öfverföras till de speciela författningarne, till vinnande af reda och lätthet för närings-idkare att igenfinna de föreskrifter, han har att iakttaga. Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. 229 Burskapet synes mig böra qvarstå och göras lättare tillgängligt för alla klasser af städernas innevånare, som önska att blifva delaktige af de fördelar, detsamma ännu medför. Deremot anser jag burskap icke böra hädanefter utgöra vilkor för någon närings utöfvande. Handlande, fabriksidkare, handtverkare skulle kunna blifva borgare, men de skulle ock ega att drifva sitt yrke utan burskap, endast med det af rättvisa påkallade förbehåll, att, derest yrket drifves i stad eller inom en half mil derifrån, äfven den, som icke vunnit burskap, skall uppfylla alla de förbindelser, som borgare åligga, dock så att i stället för fullgörande af de med burskap förenade personliga skyldigheter, en deremot svarande afgift till stadens kassa erlägga. Uti rättigheten att idka handel eller handtverk i stad eller å landet anser jag annan inskränkning icke böra ega rum för välfrejdade myndiga personer, än dem, som påkallas i allmänna helsovårdens, säkerhetens, ordningens och sedlighetens in tressen. För handel med bränvin anser jag nödigt att föreslå vissa nya vilkor, hvilka skola uppgifvas uti särskild motion. I fråga om bränvin äro, ty värr, vi Svenskar ännu i behof af band och de flesta missbruk af handelsfrihet äro framgent att befara från handel med bränvin.
Dessutom vill jag fästa uppmärksamheten deruppå, att det icke blott är orden ”rikets sannskyldiga nytta,” som här äro uttryckte, utan: ”hvad som uppenbarligen strider emot rikets sannskyldiga nytta.” Således om man äfven tager i betraktande detta ord, så blifvcr uttrycket ej så ofullständigt, som flere talare här påstått. Jag kan ej finna den ringaste våda vara förenad med antagandet af detta uttryck; icke eller kan jag med en värd ledamot deruti instämma, alt Riksrätt eller Just.Ombudsm. skulle få med saken att göra, om den föreslagne redaclionen antoges, emedan ingen domare här kommer i fråga. Det enda, som skulle komma i fråga, vore, att ISS Den 4 September e. in. Statsrådets ledamöter, såvida de gjort eller tillstyrkt något, som ej ländt till rikets sannskyldiga nytta, skulle af 11. St. blifva anmälde lill entledigande; men detta kunna de i alla fall, enligt 107 §, antingen det omtvistade uttrycket står i den 9 § eller icke. Jag röstar bifall till dea nya redactionens antagande, enär den af Const.Ulsk. synes bafva blifvit föreslagen för conseqvensens skull. Hr Cederschjöld: Man bar tyckts befara, att rådgifvarnes belägenhet skulle blifva ännu svårare, än den hittills varit, om orden ''rikets sannskyldiga nytta” här infördes; men så länge 107 § finnes oförändrad, så måste ansvaret blifva alldeles detsamma. Jag vill blott erinra, att 106 och 107 §§ äro blotta speciella tillämpningar af ett allmänt stadgande för ansvaret, och att detta stadgande ej varit allmänt förr än det nn, genom delta tillägg, skulle blifva det. Det är så mycket nödvändigare för den logiska conseqvensens skull, att detta tillägg göres, som annars en speciel lag skulle finnas, nemi. den 107 §, hvilken ej stöde under den allmänna ansvarighetscategorien. Den 107 § kommer nemi. såsom flygande ur luften, man vet ej hvarifrån det kommer, att Ulsk. skulle derom göra anmälan, då det finner något rådslag stridande mot rikets sannskyldiga nytta.
Redan nu möter det svårighet för de tjenstemän, som upprätta vallängderne för Allmogens riksdagmannaval, att känna huruvida en för öfrigt till Bonde-Ståndet hörande jordegare icke tilllörene kan hafva varit valberättigad inom Borgare-Ståndet; men alldeles omöjligt skall det blifva att känna, om några och hvilka af häradets alla för öfrigt röstberättigade jordegare tillförene bott i stad och der egt hus eller innehaft annan sådan qvalifikation, som gjort honom i staden valberättigad. En hvar skall på förhand veta, att vallängderne icke kunna vara tillförlitliga; och om rik»dagsmannavalen för Bonde-Ståndet •kola talrika rättegångar sannolikt icke uteblifva. Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 32. 11 PS ännu eo, förslaget gynnande, omständighet anser sig Utskottet böra fästa uppmärksamheten, nämligen på den lindring i riksdags-kostnaden, som genom fleres deltagande deri skall för Allmogen uppkomma. Då riksmötena ofta återkomma och utvexa till stor långvarighet, synes detta förhållande, ehuru visserligen af mycket underordnad betydelse, dock ej böra helt och hållet förbises. Föranledt af alla dessa förhållanden får Konstitutions-Utskottet vördsamt hemställa, att Rikets Ständer, för att erhålla en mot svenska Allmogens nuvarande sjelfständighet, välstånd och bildning svarande, och af utvidgningen uti valrätten och valbarheten inom Borgare-Ståndet påkallad bestämning af valrätt och valbarhet inom Bonde-Ståndet, ville till grundlagsenlig behandling antaga följande förändrad* lydelse af Riksdag s-ordning en: § 15. Allmogen i hvart Härad välje inom sig efter hemmantalet, till Riksdagsman af Bonde-Ståndet, En, inom Häradet boende och besuten, Hemmansägare, hvilken icke hörer til! annat Riks-Stånd eller någon ordinarie beställning i Rikets tjenst innehafver. Stockholm den 20 Augusti 1857.