Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-Utsk:t har åter ansett, att dessa arbeten utan olägenhet kunde fördelas på tre år, och har derföre endast beviljat 25,000 rdr för instundande statsregleringsperiod, Det är visserligen sannt, att ett gevär icke gerna förstöres på 3 år, men å andra sidan bör dock tillses att det väl vårdas och icke tager skada, och jag skulle derföre önskat, att hela det begärda anslaget beviljats. Då likväl 3 Stånd redan bifallit Utskits hemställan i denna punkt, vill jag ej framställa något yrkande om afslag å Utskits Betänk., men jag har velat fästa R. o. Ad:ns uppmärksamhet på det origtiga i att på endast en H. III. 5 86 Den 3 Mars f. m. del ställen befordra gevärens omsorgsfulla vård, under det man å andra utestänges från möjligheten dertill. Jag skulle hafva önskat att Utsk:t uttalat den princip böra tillämpas vid fördelningen af det begärda anslaget, att i första hand bristen på utrymme blifvit afhjelpt och medel till nybyggnaderna beviljats med 59,356 rdr 50 öre. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. , blef Utsk:ts förev:de hemställan af R. o. Ad. bifallen. 53:dje punkten. Hr Reuterskiöld: Utsk:t har i denna punkt afslagit det af K. M:t äskade anslaget, emedan det ansett behofvet deraf icke vara så oafvislig!, att icke med dess afhjelpande ännu någon tid kan anstå. Het är visserligen sannt att Utsk:t har ansett sig böra afvisa alhjelpandet af behof större än detta, men huruvida ett sådant uppskof kommer att lända till statens fördel, blir en annan fråga. Framtiden skall utvisa, om icke det högre portionsoch rations-pris, som en leverantör i följd af bristen å magasins-byggnader på Ladugårdsgärdet måste betinga sig af Staten, kommer att tillskynda Staten vida större kostnader, än det nu begärda anslaget.
Jag tror, att det åsyftade ändamålet endast kan vinnas genom bestämmande af så låga importtullar, alt de kunna påräknas utgå, och torde af sakkunniga män utan alltför stor svårighet låta beräkna sig, om man tager till grund det assurance-proeinium, som köpmannen erlägger å lurendrejad vara, och lägger till några proc. för den lisk, som alltid är förenad dermed. Idar man här träffat det rätta, så skall hvarje klok köpman hellre erlägga denna afgift till Slaten och utan all risk införa en vara, än att utbetala samma afgift till lurendrejaren, och dertill riskera vaians förlust. — Särskildt oell på det högsta protesterar jag emot dessa högre införselstullar, då de blifvit lagda på verkliga Ii fsförnödenheler, såsom sill, salt och potäter. De tvänne första artiklarne utgöra en oumbärlig nödvändighetsvara för den fattiga och böra derföre belastas med en så lag tull som möjligt. Den sednare åter införes antingen endast lill sättning och föiblillrande af de inhemska sorterna, eller ock tinder verklig hungersnöd, och belastas inlia fall af så dryg import kost liad, att den bör vara alldeles fri för tull. För det tredje ieserverar jag mig emot de exporttullar, som R. o. Ad. bibehållit, synnerligen då de drabba förädlade varor. Denna afgift kan ej betraktas annorlunda än som en skatt pålagd den inhemska tillverkaren till förmån för den utländske, och är sålunda stridande emot all sund statshushållning. Den vinst i statsinkomst, man dervid afsett, skulle efter min tro mångdubbelt och på ett mindi e skadligt sätt för landel erhållas genom ökad tillverkning inom landet, en större export och deremot svarande ökad import. Särskildt reserverar jag mig emot den höjning, som beslutats i exporttullen på kreatursben, som måste beröfva den fattigaste delen af nationen en inkomstkälla utan någon motsvarande vinst; ty vårt åkerbruk står ännu långt nedom den ståndpunkt, sorn medgifver begagnande af ett så dyrt gödningsämne. Slutligen reserverar jag mig emot det beslut R. o.
Om nu verkligen regeringen på allvar hoppades, att detta nya försök skulle lyckas, — och något annat eger man naturligtvis icke rättighet att antaga — så måste till grund för en dylik uppfattning ovilkorligen ligga en stark tilltro till trollmakten af grefve Posses inflytande på majoriteten i andra kammaren, ty någon förändrad uppfattning hos denna majoritet angående flottans behof hade regeringen visserligen ingen anledning att förutsätta. Detta förslag var — man må derom säga hvad man vill — en liten blänkare som utsändes for att pröfva, hvad inflytande grefve Posse eger på riksdagen eller framför allt på det » regeringsparti », hvarpå den skall stödja sig. Det var ett försök att utröna, huruvida denna konselj äfven i andra frågor, än der den går majoritetens i andra kammaren ärenden och följer dess vilja, kan genomföra någon vigtigare fråga, och ur denna synpunkt blir denna fråga af stor politisk betydelse. Man eger nämligen icke rättighet att antaga, att konseljen till följd af någon påtryckning låtit detta förslag framgå till riksdagen; ty är detta händelsen, då är den Posseska ministéren visserligen icke den man väntat, den är då en svag minister, som icke är mer rädd om sin politiska prestige, än att den lånar sig till liiedel att hos riksdagen begära anslag till ändamål, om hvilkas nödvändighet ochu nytta den icke är öfvertygad. Men, som sagdt, man kan icke gerna förutsätta denna svaghet, och om detta är riktigt, så är förslaget om anslag till pansarfartyget en verklig probersten på ministèrens inflytande i andra kammaren och resultatet har visat, att detta inflytande icke bestått profvet-, det har ådagalagt att det icke är ministéren eller grefve Posse, som leder andra kammaren, utan det är dennas majoritet, hvilken statsministern, om han vill hoppas på framgång af sina förslag, blindt får följa. Men i en dylik ställning är regeringen ingenting annat än denna majoritets fullmäktige i frihetstidens stil, som ingenting annat bar att göra än att noga rätta sig efter principalernas vilja och som, då den vill gripa till initiativet, bar att hålla sig inom det område, majoriteten i andra kammaren utstakat. Man får krusa och buga för de rustikal a elementen, och det värsta är, att man mången gång ingenting har för allt krus.
18 138 stamentstagare, endast kan bevaka, hvad honom sjelf angar, nemligen sin egenskap af exsekutor; hvaremot, om alle andre testamentstagare försumma bevakningen, den följd af Högsta Domstolens grundsats tyckes vara gifven, ett exsekutorns på sjelfva testamentet grundade uppträdande för att bevara deras rätt lika litet kan verka, som något äfven i testamentet gifvet förordnande, hvarigenom de flisades från beväringsskyldighet, skulle kunna verka till denna skyldighets försvinnande. Imedlertid måste nu, jemlikt Högsta Domstolens tillkännagifna praxis, en exsekutors hevakningsåtgärd hafva denna verkan. Vid utgifvande af sista berättelse är redan anmält, att Kongl. Maj:t, genom Nådigt Utslag den 14 sistlidne Februari, uppå mina underdåniga besvär öfver Kongl. Svea Hofrätts beslut rörande yrkadt ansvar å f. d. Öfverståthållaren m. m. Herr Friherre J. W. Sprengtporten samt Polismästaren m. m. Herr B. C. Bergman för uraktlåtna åtgärder till hämmande af oroligheterna i hufvudstaden den 18 och 19 Mars 1848, förklarat skäl icke vara anfördt, som kunde verka ändring i Hofrättens öfverklagade utslag, hvars beskaffenhet jemte innehållet af de deröfver anförda underdåniga besvären inhämtas af nämnde berättelse. Då Kongl. Hofrättens utslag sålunda blifvit af Kongl. Maj:t i Nåder fastställdt utan all ändring eller tillägg; äger äfven i afseende på Kongl. Maj:ts nådiga Utslag samma anmärkning rum, som jag redan i anledning af Hofrättens gjort, att den talan, hvaröfver blifvit dömdt, icke öfverensslämmer med den, som jag verkligen framställt.
Vid 2 Art. 2 §• 1 Mom. erinrade Herr Borgmästaren Hambreus, att han fann Bered*, ningen hafva varit mindre billig: 1:0 deruti, alt Handlande, Fabriqueurer, Handtverkare och Borgare blifvit ålagde en procents högre afgift för deras rörelse och näring än Jordbrukarne, och 2.'o att de förstnämdas förluster, sorn alltid framför alla andras äro betydliga, icke fä afdra* gas, utan endast komma i betraktande; hvarföre Herr Borgmästaren påstod, att nämde Stads-innevånare böra icke allenast njuta en lika lindring i Bevillningen som egendoms ägarne, u. tan äfven att de i afseende på sina förluster böra bibehållas vid den förmon 1812 års Bevill* nings-Förordning dem förunnar. Vid 2 Art. 3 §• 5 Mom.förblefHr Öfverste Drufva vid hvad han i afseende på sistnämda Mom. iBe* red* 1 336 Den 2 Juli. redningen den 33 sistlidne Maji yttrat: att Regements. -Officerares Stabs-Boställen borde från Ro* terings-afgift befrias, heldst Riksens Ständer öfverlemnat till Kongl. Maj:ts ornpröfvande huru vida de skulle Roteras eller ej. Vid 2 Art. 3 §. 6 Mom. yttrade Herr Stallmästaren von Törne, i afseende på den för Arrendatorer och dem som bruka arrenderad jord, stadgade och nu antagna Bevillning, följande vara dess särskildta tanke: att då Jordägare utgör full Bevillning för egendöm-s-värdet , synes det icke vara skäl. att Arrendator betalar fö r samina jord särskildt andra gången , och ännu mindre att de, sorn bruka arrenderad jord, skola 3:dje gången derföre utgöra Bevillning , hvarföre Herr Stallmästaren trodde att antingen förenämde Moment helt och hållet bör uteslutas, eller ock att de först till någon afgift böra taxeras. som äro åtmindstone brukare af ett arrén-* deradt halft Mantal. Vid 2 Art. 3 §•
Statsutskottet, till hvars handläggning högstberörde nådiga proposition blifvit från samtelige Riksstånden remitterad, har tagit detta ärende i nogsamt öfvervägande, och ehuru visserligen emot häradsskrifvaren Engström förekommer, att han vid debiteringen af kolnings-frihetsbevillningen för de under Forssbacka bruk oell masugn upplåtua rekogniiionsskogar oriktigt förfarit i så måtto, att han icke grundat beräkningen af denna bevillning på det vedbelopp, hvarför, enligt Kongl. JBergskoliegii utslag af den 21 Maj 1816, rekognitionsafgift af desse skogar erlades, anser dock Utskottet någon ursäkt för Engström förefinnas dels uti den omständighet, alt nämnde utslag icke upptager någon beräkningsgrund för ved och kolmåttens förhållande tili hvarandra, dels äfven deruti, att revisionen i Kammarrätten öfver 20 ur underlåtit sin skyldighet att, i anledning af Engströms ifrågavarande oriktiga debitering, vidtaga någon åtgärd för vinnande af rättelse i det af honom begångna misstag, genom hvilken underlåtenhet af revisionen han icke utan fog kunnat hemta stöd för sin förmodan, att den af honom verkställde debitering vore riktig. Med afseende så väl härå, som å öfriga i den Kongl, propositionen anförde omständigheter, finner Utskottet sig icke sakna skäl att tillstyrka, det Rikets Ständer måtte bifalla den af Kongl. Majtt för häradsskrifvaren Engström i nåder föreslagne eftergift. Stockholm den 4 Februari 1848. Bih. till R. St. Ant. till Exp. Utsk. den 5 Febr., kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga, angående afskrifning af f. dkronofogden Chr.
DeD, som gjorde les honneurs mest imponerande bland värdinnorna, var fru Edgren. Det var icke utan, att ej stämningen var en smula högtidlig och tryckt, Hon hade tänkt öfver det förut • — det man man kände ansvaret af att vara de nya idé- talade om, hade hon redan lagt i ordning i ernas fanbärare, en ny tids inledare, man ett system, hon hade svar på allting — hon spelade nog en smula storhet för hvarandra kunde till och med tiga och höra på efterdå och kände sig ej fullt säker i rollen. tänksamt, hon var som en docent i filosofi, Var det något af viktighetsmakeri och förtyckte man nästan — nota bene utan pekonstling öfver det hela, så var det å andra danteriet. Men så kom det en blixt i ögat, sidan lefvande nitälskan för literatur, som bara en enda, men som visade kvinnan eller fanns då. Det var fru Edgren, hvilken bäst med andra ord, att hon hade tänkt med själ uppehöll rollen af fransk salongsdam. Hon och bjärta och ej blott med hjärna. Denna samlade och var medelpunkten i den unga strid mellan den nyktert arbetande beräknafalangen. Hon hade japanesiskt bric å brac, ren: hjärnan och hjärtat eller snarare lidelsen, solfjädrar på väggarna, porträtter, taflor, bydet onyktert dömande ögonblicksorganet, den ster och nya danska böcker på alla bord i striden var henne medfödd, den striden gjorde sin våning och gjorde sina soaréer med världshennes lif skiftningsrikt och framkallade äfvana. Men diskussionen ville aldrig riktigt ven en brytning i bennes idévärld. gå bra. Det var problemernas och debatternas tid, Det var icke sant, det som många sade, att hon saknade omedelbarheten. Snarare sakmen jämte det teoretiska intresset fanns nade hon då sinnet för behaget af det indär också naturdyrkan. Minns ni från literakonsekventa, af känslans snedsprång, hvarigeturhistorien en mamsell från Ludvig X I V: s nom känslan, denna lösdrifvare bland våra dagar, som tillhörde den preciösa kretsen, förmögenheter, tillåter sig att beskrifva zigzagsom Moliére sedan karrikerade — m:lle de Scudery.
Riksdags-Ordningen; i anledning af 3:ne Stånds Den 21 ^December e. m. återremiss utaf Utskottets förslag tili de Grundlags-förändringar, hvarom uti Serskildta Utskottets Betänkande fråga förekommit, dervid Preste-Ståndet gillat den i g:dra punkten framställde Voterings-proposition, rörande föredragningen af Landtoch Sjö-försvarets ärenden; till ett tillägg i 56 §. Regeringsformen med den Redactions-forändring Utskottet uti ett sednare Memorial föreslagit; till ett tillägg i 29 §. Riksdags-Qrdningen; samt de af Utskottet uppgjorde fullständiga förslag till de förändringar och tillägg uti Grund -hagarne, hvilka blifvit af Serskildta Utskottets Betänkande om en ny Styrelse-Verkens reglering föranledde, 5:o Förblifvande vid förut fattade beslut, med godkännande af de utaf nedannämnde Utskott i följande mål föreslagne Voteringspropositioner, nemligen; Stats - Utskottet .• I frågan om ersättning tili Svenska Medborgare för litine förluster genom uppbringningar. Statsoch B ev illnings - Utskotten; Om en bestämd afgift till Veneriska Smit' tans hämmande; och i fråga om Tidningars förseende med Chartae Sigillatae. Stämpel. Statsoch B a nea-Utskotten: Rörande inlösen af f. d. Fiiial-Pisconternes ännu utelöpande Skuldförbindelser. 376 Den 2i December e. m. Statsoch Oeconomie-Utskotten: Angående dispositionen af Krono-Skogarne. Bevillnings-Utshottet : I anledning af yppade skiljaktigheter i afseende på Stadganden i Bevillnings-Förordningon; och i fråga om Branvins-bränningsafgiftens utgörande af de vid Fabriker nyttjade pannor öfver nittio kannors rymd. Banco-Utskottet : I anledning af uppkommen skiljaktighet i Biks Ståndens beslut i afseende på BaneoDisepnt-Styrelsens sammansättning, och det reglernentariska för samma Discont-Verks förvaltning; samt angående reglernentariska stadganden rörande Odlings-lån.
Anckarsvärds motion, och att uti 147 §, der det står: ”torpare, gerningsmän” etc., det hädanefter måtte komma att stå: ”jordtorpare, stat-torpare, gerningsmän” o. s. vi Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Bevilln.Utsk. har antagit, att i händelse någon skattenedsättning gjordes till förmån för det tjenstefolk, som hade flere än 4 minderåriga barn, så skulle denna lindring i bevillningen hufvudsakligen komma husbönderne tillgodo, hvadan Utsk. äfven afstyrkt den väckta motionen; men Utsk. har likväl dervid förbisett den omständighet, att om äfven en sådan lindring kommer husbönderne tillgodo, så beror det af dem alt antaga hushåll med färre eller flere barn. Hvar och en som är något bekant med förhållandena på landet lärer intyga, att det för arbetsfolk är svårt alt föda och uppfostra sina barn, icke allenast genom de kostnader barnen förorsaka, utan äfven emedan svårigheten att erhålla en god tjenst för dem alltid måste blifva större ju flere barn de hafva, emedan husbönderna, väl vetande hvilka kostnader derigenom kunna komma dem till last, i allmänhet icke gerna antaga hushåll med många barn i sin tjenst; och ifrågavar. skattelindring skulle sålunda äfven komma tjenstelijonet till godo, genom en minskad svårighet att erhålla tjenst. Utsk. har vidare sagt, att ”Ulsk. skulle anse mindre välbetänkt, att nu mera, dä antalet af näringslöse i så hög grad tillväxt, stadga en befrielse, som i någon mån kunde antyda ett gillande af sådane bosättningar, hvilka betydligt bidraga till den allmänt öfverklagade pauperismen”; men Utsk. har icke handlat conseqvent, då Utsk. tillstyrkt en sådan befrielse för inhyseshjon, hvilket i min tanka kan vara vida vådligare, än om denna lindring beviljades för de lagstadde tjenstehjonen. Jag får således, på grund af hvad jag nu haft äran anföra, lika med Frih. Palmstjerna yrka bifall till den af Gr.
Ridderskapet och Adeln, har Stats-Utskottet fått till handläggning emottaga en af Herr Pajkull, C. S , väckt motion, deruti anföres, hurusom, i synnerhet de sednare åren, både Staten och den enskilde uppoffrat betydliga kostnader, för att, medelst utländska afvelsdjurs införskrifvande, söka upphjelpa inom landet befintliga kreatursracer, under det man försummat alla försök till dessa racers förbättrande genom god vård och urval vid parningen inom stammarne. Med anledning häraf och då, till hästafvelns förbättrande, Engelska fullblodshästar, som genom sin ömtålighet för kyla och en sämre fodring vore odug - Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottcm Utlåtande, N:o 4l - 9 odugliga för åkerbruket och bergsbruket samt för Cavalleriet, i ett så nordligt land som Sverige, blifvit vid Statens Stuterier hufvudsakligen använde, i stället för den Norrska hästracen, som, i anseende till motsatta egenskaper, öfverträffade öfrige utländska hästracer; då vidare man hade Svenska kor, som, på naturliga betesmarker i de vidsträckta skogstrakterne af norra, medlersta och till en del äfven södra Sverige, och med vinterfoder till omkring hälften af hvad de lättföddare biand utländska kreatur påkallade, gåfve en mjölkafkastning, som, i förhållande till foderqvanti teten, icke öfver träffades hos någon utländsk race; och då slutligen på Gottland funnes en får-race, hvilken för sitt kött och sin ull väckt uppseende i Tyskland, ehuru den i Sverige vore okänd, har motionären ansett, ”att öfverenskommelse borde träffas med för nit och kunskap i saken ”kända enskilda personer, som, under Kongl.
Vi äro deruppå beredda , och skola när det kräfves betala fäderneslandet vår skuld i detta fall; men vi vänta oss af det, och kanske med skäl, att sättas utom behof - Den 22 December f. na. 4 7 vets och utkomst-bekymrens gränsor. I den ställning indelta Arméens befäl sig för närvarande befinner, är för de liesta hoppet, att, efter en i financiéla bekymmer framsläpad längre tjenstetid, komma i åtnjutande af en Pension, hvartill de afsina knappa tillgångar årligen sjelfve contribuerat, den enda utsigt de äga, det enda mål dit de sträfva — och mången hinner ej dit, tvungen af behofvet, att lemna tjernsten, på samina gång förlustigde inbetalningar lian gjortoch hoppet att slippa svälta på gamla dagar. Denna tafla är ej tillfredsställande; men den är sann. Måtte Rikets församlade Ständer behjerta dess innehåll och dess grunddrag! Jag anhåller alt dessa mina tankar må åtfölja remissen till vederbörligt Utskott. Friherre Löfvenskjöldj Salomon, anförde skriftligen: Icke närvarande den 8 dennes, då Herr Tham gjorde åtskillige anmärkningar vid Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående StatsVerkets tillstånd och behof, har jag derom sedermera tagit kännedom, och jag anser besvarandet af någre utaf dem ligga inom mitt område. Herr Tham anser den föreslagna förändringen uti KrigsBefälets aflöning innefatta en fullkomlig upplösning af Indelningsverket i denna del. 48 Den 11 December f. m. Ett annat ordnande af Befälets aflöning, genom förändring med hushållningen af Boställsjorden, samt uti uppbörd och fördelning af de till krigsbefälet anvista räntor är ingen upplösning af Indelningsverket i denna del.
Slutligen bör jag icke lefnna obemäldt, att detta Utlåt, blifvit af fl. PresteSti, efter en mängd allvarsamma anmärkntr, enhälligt till StatsUtsk. återremitteradt, utan att en enda röst låtit höra sig till försvar för Utskts beslut. Utdrag af protocollet, hållet inför K. M:s och Rikets Götha Hofrätt i Jönköping, d. i April i84o. § 5. Efter derom af Hr vice Presidenten gjord anmälan, beslutade K. Hofrätten, alt innevar. års första qvartal af adjunclionsmedlen, utgörande etthundrafemtio rtdr b:co, skola på det sätt fördelas, att Häradshöfdingen Westerstrand erhåller för en och en half månads tjenstgöring tolf r:dr 8 sk., Häradshöfdingarne Stridbeck, Lemchen, Agrell och Stenberg, hvardera för tre månaders tjenstgöring, (tjugufyra r:dr 16 sk., samt Häradshöfdingarne Aug. Swalander och von Feilitzen, hvardera för två och en half månaders tjenstgöring, tjugu r:dr 12 sk. allt nämnde mynt. Ut Supra In fidem A. GranJeldi. Lottade mai, föredragna af Häradshöfdingen Johan Åke Lemchen ur femte roteln på J. C.s, nu mera P. G. S:s division, från d. 1 Ocloler l83j till nedannänmda dag. 1837. Höst-sessionen 1838. Vår-sessionen , •' Vår-sessionen « , Höst-sessionen i84o.- Vår-sessionen, till denna dag Vädjade och instämde. Skriftvexling ar. Summa | 62I 110J 172 P. G. Sundius. Den 5 Bl n j c. in. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh :
Remitterades till Lagutskottet. Föredrogs, men lades, på begäran af Frih. Raab, Adam Christ., Gr. Frölich, David, och Hr von Troil, Samuel Gustaf, ånyo på hordet Const.Utsk:s d. 26 dennes f. m. första gången bordlagda mern. N:o 33, angrde ändringar och tillägg i föreskrifterne om grundlagsfrågors behandling. Företogs till afgörande punktvis StatsUlslcs d. 26 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 237, i anledn. af erhållne älerremisser å betänk. N:o lil, angalo ifrågaställde förändringar uti gällande stadganden, dels rör:de sättet för markegångspriséns bestämmande, dels i afseende på beskaffenheten af afradsgild spanmål. Den 29 Mars. 517 l:sta punkten, ang:de vackt fråga om förändrade föreskrifter rör:de val af ledamöter uti markegångscomitéer. Lades till liandlingarne. 2:dra punkten, ang-.de Utsk.-s hemställan, att besvär öfver de af RiksSt:ns deputerade fattade beslut, rör:de markegångsprisens bestämmande måtte af /i. Kammarcoll. och Ii. Statscont. gemensamt pröfvas och afgöras. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag hemställer vördsamt, att Ståndet måtte vidblifva sitt förut fattade beslut i ämnet. Uppå härefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att, med vidblifvande af sitt förut fattade beslut, lägga denna punkt till liandlingarne. 3:dje punkten, ang:de inskränkning af Kammar advocatfiscalens rätt, att yrka ändring uti de af RiksSt:ns till markegångstaxans uppgörande utsedde deputerade vidtagne prisbestämmelser. Hr von Hartmansdorff: Jag tillstyrker vördsamt, att R. o. Ad. äfven i della fall ville vidblifva sitt förut fattade beslut. R. o. Ad. vidblef sitt redan i detta ämne fatlade beslut och lade 3:dje punkten lill liandlingarne.