Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
J\s 540, innehållande inbjudning till instämmande i af nämnde RiksStånd fattade beslut i fråga om medels uplåning genom fonderade StatsObligatiouer. Anmäldes och lades på hordet nedannämnde från Utsk:n inkomne Mern. och Utlåt. nemi. från Banko-Utskottet: 82, med förslag till ändring af åtskilliga föreskrifter uti 8:de artikeln af BankoReglementet; JW 83, med anmälan ang:de verkställd omröstning öfver åtskilliga frågor; Ben 15 November e. m. 87 Lag-Utskottet: 57, i anledn. af RiksStms olika beslut och anraärkn:r vid LagUtsk:s Beiiink. JV2:o 49, ang:de K. M:s Nåd. Propos. med förslag till förordn. om Handelsböcker och Handelsräkningar. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Onsdagen den 15 November 1854. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 8 prot.-utdr. för förmiddagens plenum. Fortsattes pröfningen af Bankooch LagUlskms Utlåt. J\s 2, med förslag till sammanjemkning af RiksStms skiljaktiga beslut, i anledn. af Utsk:ns Betänk. 1, i fråga om ny lag för en skilda Banker, hvilka utgifva egna kredit-sedlar. Lades till handlingarne. 4;de punkten, Då härvid först förekom Utskms lill R. o. Ad. samt PresteSt. ställda inbjudning att instämma i Borgareoch BondeSt:ns beslut, yttrade sig Frih. Palmstjerna, Carl Otto: R. o. Ad. behagade erinra sig, att skillnaden emellan R.- o. Ad:s och de öfriga Ståndens beslut var den, att R. o. Ad. ansåg det böra på K.
Skulle det hända, att det tryter skickliga ämnen till BancoCommissarier ibland de innom Verket tjenande Adelig® , så må man hellre tills vidare söka dem utom Banquen, men ej bör en rättighet bortgifva, sorn grundar sig på vårt RepresentationsSysteme och på sjelfva den högre BancoStyrelfiens organisation. Friherre Cederström, Jacob: Då Ratt quens förvaltning för närvarande är uppdra: gen åt Commissaricrne , anser jag denna , in - 292 Den 19 Martil. om BancoVerket befinteliga högsta Tjenstebs? fattning vara af serdeles vigt, och äfven erfordra skicklighet. Den latitude, i afseende på dessa tjensters tillsättande, Herrar Fuilmägtige enligt Reglementet äga , att nemligen endast göra afseende på skicklighet och förtjenst, anser jag för min del ganska billig , och äfven, på sätt Utskottet hemställt, böra utsträckas dertill, att Frälsemän icke endast på grund af deras börd, utan äfven i mån af deras skicklighet, må anses berättigade till Commissarietjensters erhållande, hellst om Commissarierne, på sätt nu finnes stadgadt, nödvändigt skola utgöras till en tredjedel af Frälse och två tredjedelar af Ofrälse Personer; men sökande innom BancoVerket med erforderlig skicklighet af FrälseStåndet icke funnes, Banquen derigenom möjeligen skulle komma att sakna den på insigter grundade Styrelse, som för dess bestånd är ovilkorligen nödig. Jag tillstyrker således för min del bifall af Betänkandet. Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric: Äfven jag bestrider den föreslagna förändringen. Det må icke förglömmas, att BancoCommissariatet utgör en Auctoritet, som i vissa fall motväger Banco-Fullmägtiges Auctoritet. Den förra bör då ock vara organiserad efter samma principe, som den senare. Det må ej heller förglömmas, att man pröfvat nödigt, såsom Grundlag bestämma, det både i Högsta Domstolen och i allmänna Beredningen skola finnas Adelige och icke Adelige 'Medlemmar till lika antal. Så länge denna Den 19 Martil.
Lag sins emellan, att ibland sig sjelfva och sina öfriga medborgare inplanta den så hedrande och gagneliga espriten, att ocker, yppighet och veklighet, mötes med det förakt det förtjenar, och derigenom Svenska Folket hvad det annars kunde förlora — hedren att vara goda och nyttiga Medborgare! Låtom oss igenom enighet och en sann National-anda göra våra kuster till en oöfverstiglig mur, så väl för främmande härar, som för främmande vekligheter och öfverflöd! Det tillhör de högre Embetsinännen och de rikare Medborgarne att bär. med göra början* — vinningslystnad och Ven 11 Maj. t. m] öfver måttan stora, egennyttiga mercantila speculationer skola då af sig sjelfva försvinna, och de dertill nu emplöyerade Penning-summor skola inflyta uti rörelser, nyttiga och värdiga ett Folk, som gjort så många uppoffringar till bibehållandet af dess sjelfständighet, men 'hvilken vi förgäfves skole famia efter, så länge vi ej villje lära oss att vara Herrar öfver oss sjelfva! Remitterades till det Särskildta Utskottet, Undertecknad Silverstolpe, Axel Gabriel; Höglofl. Ridderskapet och Adeln har i dag behagat bifalla ett Betänkande från RiddarhusUtskottet, hvarigenom Riksdags-arfvoden af RiddarhusCassan tillerkännas Riddarhusets Kamrerare, Fiscal och bägge Ordinarie Canzlister, till ett belopp lika med det som af Allmänna Medlen är af Riksens Ständer tillagdt Ståndens Extra Riksdags-Canzlister. Händelsevis inträffar, att detta Ridderskapets och Adelns bifall icke är nog bestämdt, för att kunna fullkomligen hörsammas. Orsaken härtill är det förhållande, att af 4 RiksdagsCanxlister 2:ne, som bära namn af Förste Canzlister, undfå af Allmänna Medlen ett högre tractamente än de 2-’ne andre; nemligen: de förre hvardera om dagen 3 R:dr 24 sk. och de sednare 3 R:dr.
Sorn jag deraf förutser betänk:s återremitterande, har jag begärt ordet för alt beledsaga återremissen med den anhållan, att StatsUtsk. mätte fästa ett hufvudsakligt afseende på det i första rummet oeftergifliga behofvet af länsfängelsernas reorganiserande, dervid de omtalade kronohäktena äfven måtte komma under betraktande. Jag befarar icke den olägenhet af återremissen, som Hr Gr. Posse funnit uti tidsutdrägten med frågans afgörande, om StatsUtsk. 670 Den 23 Februari f. m. frångår det efter min tanka felaktiga fördelande af anslagssummorne på bestämda terminer för alla sådane arbeten, hvilkas fullbordan bör påskyndas och sålunda hellre verkslälles på 2 än 3 år, hvarföre hela anslagsbeloppet utan inskränkning i tiden bör ställas till K. M:s fria disposition. Med anledn. af den hänvisning Utsk. gör på samarbete med ett annat Utsk. ang:de fängelsesystemet, ber jag tillika alt få fästa Utsk:s uppmärksamhet på nödvändigheten af att söka upplysningar och uppgifter rör:de det uteslutande vilkoret för cellfängelsernas tjenlighet; jag menar deras ändamålsenliga vård och bevakning, dertill nödiga medel icke fä saknas om dessa fängelser skola uppfylla deras bestämmelse. Till denna anmärkn. föranledes jag af den bedröfliga erfarenhet att, till följe af dålig bevakning, sådane oordningar kunna ske i ett cellfängelse, som icke kunna inträffa uti ett gemensamhels-häkte. Med inhemtad kännedom om dessa förhållanden, blir det sedan StatsUtsk:s sak att beräkna huru stora anslag böra tillstyrkas, på det alt ändamålet med de dryga byggnadskostnaderne ej måtte förfelas Ropen på propos. förnyades. Frih. Cederström, Claes Rud.: Vördsamt anhåller jag alt få vidröra några omständigheter, som synas mig vara af vigt vid denna frågas bedömande.
Hade han häremot vid vanlig ålder blifvit satt på skomakarestolen eller på skräddarens bord , så hade han redan från barndomen varit född af sitt yrke; den kostnad, som blifvit använd på hans uppfostran, hade kunnat blifva förlag hit' hans bosättning sorn sin egen, och han hade med Den a6 Maj e. m. flit oell omtanka kunnat vara en oberoende, behållen, om icke förmögen man vid den ålder, då han som statens uppfostrade tjenare, om allt gått väl, med vilkor, sämre än för den enskildes dräng, inträdt i ett ständigt beroende och, för åtminstone 9 af to, i en ständig brist. Taflan tyckes vara mörk; den är dock sann. Om det skulle falla någon riksdagsman från landsorten in att gå ut i den stolta, rika och vackra hufvudstaden för alt göra sig underrättad om hvilka som äga de stora och höga husen m. m., om de icke möjligen kunna vara de afundade embetsoch tjenstemännens i hufvudstaden tillhörighet. Han frågar då: hvad kan detta hus vara värdt? Än detta och detta? Något mer eller något mindre lemnäs till besked. Men hvilka kunna ägarne vara till dessa dyra och dyrbara husen, fortsätter han? Det tillhör den skomakaren; det den skräddaren; det der är ett af den garfvarens o. s. v. Går han åter in i de stora husen, eller gör sig annars underrättad af hvilka de bebos, så skall han erfara, att i våningarna, de stora och yppiga våningarna, der bor idel borgerligt folk; men på vindarna träffar han ofta de afundade statens civila tjenstemän. Säkert skall härvid någon invända, att det beror af hvar och en sjelf att välja sitt yrke och att statens tillgångar äro knappa. Hvad första frågan beträffar, eller att det berott af hvar och en sjelf att blifva tjensteman eller ej, så är förhållandet icke alldeles sådant. Man linner nemi. icke förrän vid mognare år, sedan ungdomstiden är förspiid och öfvergång till annan sysselsättning för sen, att man ovetande blifvit inledd på en bana, der beroende och brist är mödornas vanliga lön.
Hö 12 U Halm 4 ® vid Kronprinsens HussarRegemente under 2tne ExercitieMånader IIafi. 3 3§ kan. Hö 5 s Halm 6 U under de öfriga io Månaderne Hafra 3 kan. Hö 5 u Halm 6 U samt vid Artilleriet under 4 ExercitieMånader Hafra 3 kan. Hö i o U Halm 8 U under de öfriga 8 Månaderne. Ilafra aj kan. Hö io U Halm 8 ti samt hela FourageringsStatens Summa 142,692 R:dr 23 sk. 4 i:st. för 1289 Hästar svarande mot en kostnad af 110 R:dr 33 sk. 7 r^st. per Häst. Utskottet har likväl ansett, att Anslaget för Kronprinsens HwssarRegemente bär beräknas lika med nu gällande Passevolanee, eller 77 R:dr 32 sk. per Häst om året, och att den större kostnad, som något år uppkommer derigenom, att vid upjytegradt pris å Hafra, Passe vo - Betänkan den, N:o a3g. 145 VolanteUrerne, enligt Contraktet, böra dessutom ersättas skillnaden emellan 3 R:dr lö sk. T:n och hvad den derutöfver verkligen kostar, hör godtgöras af Tredje HufvudTitelns Besparingar; hvilket förslag Utskottet nu förnyar. Men då Utskottet i öfrigt ej anser, att efter hvad oin dispositionen af denna HufvudTitels Besparingar är hemstäldt härefter något för Fourrageringen kan å Besparingarne anvisas, tror Utskottet det blifva nödigt, att Anslaget ’ för Lif Gar dt t till Iliist och Artilleriet, der Passevolancer nu ej äger rum, förhöjes till uoR:dr per Häst; och hemställer Utskottets att således för 4iå LifGardets och 35a Artilleriets, tillsammans 767 Hästar,'a 10 R:dr, utöfver hvad Utskottet förut tillstyrkt, en Summa af 7670
Vid den s. k. stora revolutionen 1688, då Wilhelm af Oranien kom på timonen yrkade Englands lagkloke och statsmän på en sådan förening genom konungamakten men denne vise Konung svarade: »ilen saken kan jag icke befatta mig med, men när J blifveu ense derom sinsemellan, så ser jag det med nöje. —» Det var först under Drottning Annas regering, som någon union genom legal handling blef af. Under striderna mellan England och Skottland utflyttade många till andra länder, äfven här i Sverige finnas liera utmärkta familjer, som leda sin härkomst från Skotland, såsom Hamilton, Douglas, Fleetwood m. fl.: men en större del hade förut inflyttat till England och det var isynnerhet genom deras bearbetningar, som unionen kom lill stånd, oaktadt i Skottland ett stort parti och deribland en af deras ulmärktasle män, nemi. Belhaven, stridde deremot nära nog som om det gällt Skottarnes lif aller död. Jag har läst flerfaldiga skrifter härom och funnit alt det är just denna förening, hvilken Skottarne i början ansågo för ett underkufvande, men som de omsider funnit hafva Den 28 Februari e. m. G53 att tacka för den stora utveckling de i alla afseenden vunnit, och nu liro Engelsmän och Skottar ett folk. När i sednare tider Grundlagen skulle tecknas på papper, var cgentl. icke mer qvar af begreppet om medborgarerättens väsende hos alla despotiskt styrda folkslag, än sä pass mycket, att hvarje fruktade för intrång af främmande; och det blef af denna inskränkta åsigt klart att det öfverlemnades åt Konungamakten skydda nationen derför.
Men ej blott för Östergötland, utan äfven för en stor del af Nerike, Södermanland och norra Småland utgjorde Östra stambanans anläggande en fråga af stor framtida betydenhet. Medelst denna bana skulle nemligen för dessa orter beredas en lätt och beqväm förbindelse med Norrköping, hvilken stad sålunda kommo att blifva den naturliga stapelorten för en betydande del af dessa landskap. Den Vestra stambanan skulle ock härigenom otvifvelaktig t tillföras en stor både personaloch varutrafik, och Statens inkomster af denna bana sålunda i samma mån ökas. På grund af alla dessa skäl och då, enligt hvad Chefen för Statens jernvägsbyggnader hos Kongl. Majit anmält, ytterligare företagna undersökningar å den i tekniskt afseende svåra sträckan vid nedgången från Kolmården gifvit vid handen, att den af Jernvägs-komitéen beräknade kostnaden för linien mellan Katrineholm och Norrköping kundo, utan någon väsendtlig förändring af liniens längd, minskas med 800,000 Ridr och sålunda nedsättas från 4,934,053 Ridr till 4,134,053 Ridr; har Kongl. Majit i nåder föreslagit Rikets Ständer att, till påbörjande af Ostra stambanan från Katrineholm öfver Norrköping och Linköping, vester om sjön Sommen till trakten af Nässjö, anvisa det för anläggningen af sträckan emellan Katrineholm och Norrköping erforderliga belopp, i jemnadt tal, af 4,135,000 Ridr. I fråga om den utsträckning arbetet å denna stambana under tiden intill nästkommande riksdag må erhålla, hafva särskilda förslag inom Riks-Ståuden blifvit framställda, nemligen: inom Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87. 17 inom Borgareoch Bonde-Stånden: af Herr
R:dr tilldelde, men sedermera gått till en del deraf i mistning, sedan samma medel äro åt andra L azaretler an viste. 2:0 af H e r r H j e r t a, J o h. Gus t., med hvilken Herr Uggla G. G. under åberopande, af dess Utskottets förra lielänkande bifogade särskilda mening, instämt: att iieviilnings-Ulskottets åtgärd med bestämmandet af en viss Minimi-Summa liksom det bejopp af 1 sk. hval lill den blifvit utsatt, förljenle bifall, men att genom det lili fem skii lingar föreslagne Maximum synas de principer, som böra tjena till ledning vid denna Afgifts fastställande för hvarje Mantalsskrifven person, öfverträdda, emedan om än orLer finnas i större behof, än att de kunna med Lazaretts-Afgifterne fyllas, derföre att med Venerisk smitta behäftade personers botande kostat mera än Lazaretls-medlen utgöra, men icke fö.t det granna byggnader blifvit uppförde, Utskottet bort, jemte Stats-U tskottets Betänkande n. 843 Bestämmande af det gamla Maximum 3 skil linga r, föreslå bristens fyllande af Allmänna Medlen, då från Seraphimei-Ordens-Gillet så betydliga bidrag kunna lemnäs, att man med dem kan hjelpa sig, utan att pålägga en skatt från i sk. till 5 sk., hvilken synes ej allenast mycket ojemn ulan ock kan blifva tryckande för mången fattig Famille, som ulan att behöfva anlita Curanslalterne, likväl kan komma att betala mera än en förmögen, och alt, änskönt de fattigare Glassel ne egenteligen draga förmånen af dessa Inrättningar, synes det hvarken billigt, alt för några få personer skull ålägga en hel ort en så dryg beskattning, eller alt sammanskjuta medel lill uppbyggande af stora palatser, under det de sjelfve bo i kojor, hvarförutan och då dels denna liksom hvarje annan personel, afgift är motbjudande, dels det är det Allmännas sak men icke en local angelägenhet, om
I anledning häraf hade motionären, som förmodade, att Rikets Ständer icke beräknat detta förhållande, föreslagit, att skilnaden mellan vinsten af årets markegång på hvad som ingått i elementarläroverks-lärarnes aflöning och 50 procents-förhöjningen å hvad som deri ingått kontant för år 1857, måtte blifva dem ersatt; — uti hvilken motion Prosten Söderberg instämt. Innehållet af Rikets Ständers ofvan anförda beslut, angående grunderna för 1857 års löneförhöjning, föranleder, enligt Utskottets tanke, ingalunda till det antagande, att den af motionären uppgifna omständighet skulle hafva blifvit af Rikets Ständer förbisedd. I frågor af denna beskaffenhet kan nemligen, efter hvad erfarenheten visat-, svårligen uppställas något allmänt stadgande, som, ehuru giltigt och rättvist det än till sin grundsats må vara, dock ej vid tillämpningen i ett eller annat särskildt fall medför vissa oegentligketcr, i följd hvaraf en fullkomlig likställighet för alla dem, som saken angår, icke låter sig genomföras; — men ett sådant förhållande lärer i nu förevarande fråga desto mindre kunna innebära en orättvisa, som något rättsanspråk här icke med fog kan åberopas. Med den för år 1857 beviljade lönförhöjniug afsågo nemligen Rikets Ständer, att bereda ett af tillfälliga förhållanden påkalladtunderstöd åt de löntagare, som deraf ansågos företrädesvis vara i behof, hvarföre ock stadgades, att de som, qvarstående vid sina indelningar, uppburo aflöning in natura eller efter årets markegång, ej egde att af denna förmån komma i åtnjutande. Om nu en löntagare på nyssnämnda sätt uppburit exempelvis
Till den af ofvannämnda b. komite afgifna berättelsen hade fih Adlersparre bidragit med en afdelning, som vittnar lika mychet om kärlek till som liiinskap om den högre, fiickslcolan och ' dess berättigade liraf p&amp; tidsenliga reformer. Märkligt ' är afven ilet .förslag om smlskolor, som liar fra~nställes, att nämligen vissa af statens lägre. läroverk i mindre kommuner sknlle blifva. tillgängliga: afven för flickor, och detta ehnru S. L-d anizzirs sager.sig » icke obetingadt instanrina i entusiasmen för samskolan ». skulle tillika med man deltaga i stirelsen, i organisationen och. iiispektionen af sådana skolor afvensom vid sniiibarnsskolor, syskolor m. ' m. var ett ofta nttaladt önsl-mingsniål, motiveradb med det obestridliga yrkandet, atD hvar ocli eii bör göra livad han (eller hon) bäst lian göra. Stoclil~ol~ns h,ögskola och 1rWinobildningen %r ett ämne, till Iivilket Iion d t a återkommer ined ' stora fraintidsförhoppiii11.gar och soni hon niecl förliarlek bellandlar: En ~ ~ p p s a t i s ~Tidslcrift för hemmets. sista årgång, som. till.drog sig icke ringa uppmarksam1iat, bar the111: B Gifves det en värilplilrt för kvinnan? w, och S. L-d: s varma fosterlmdskärlek fann ocliså ett ja på den fikgan .. Efter en längre frainstallning ' af de11 storslagna, ehiiru icke ännu f ~ ~ l utredda lt planen för det hela, slutar ock artikeln inecl följande ord: # Vi hafva sett, att den svenska liviniim verklige11 ager en ~värnplilct, hvill~eii, aftj anad inom sj ukvårdeils olika oinïhden, motsvarar det lwiiiliga vaselidets innersta slcaplyniie,. Har finner man
Sjelf Elector ägde jag tillfälle att för mina med-EIectorer, innan de skredo till valet uppgifva de skäl, hvarföre jag ansåg mig hvarken kunna eller böra sitta uti ett Utskott, der en plan till ett förbättradt myntväsen kommer att handläggas, den jag väl i theorien gillar, men hvars utförande jag anser mig icke kunna obetingadt tillstyrka. Man har icke velat finna mina skäl giltiga, och jag nödgas derföre be Ridderskapet och Adeln förunna mig den tillfredsställelse, att inlör dem få rättfärdiga n in afsägelse. Jag anser för alldeles origtig den tämmeligeu allmänt hysta opinion, att en idee som skall utvecklas och tillämpas på vissa gifna förhållanden, skall blifva fullkomligare utvecklad och tillämpad, när det finnes stridiga åsigter hos dem som erhållit denna befallning. Jig anser Utskotten vara Ständernas Ministerier eller byreauer. Saknas det enhet i åsigter Den 29 Januarii, hos dom som der arbeta, huru kan det våntas consequens i de systemer sorn der utarbetas? Att folkets Rt presentanter på fyra serskildta rum nödgad deliberera öfver mål som röra dem gemensamt; att det ena Ståndet besluter, utan att kånna hvilka inkast mot beslutet ett annat Stånd ansett sig böra framställa, redan det år en fått röna menliga verkningar. Huru skall i ke villan förökas, och resultaterne bli va slumpens foster, når sjelfva de Betå* ikanden, sorn komma från de förberedande Utskotten icke åro eonsr quenta utbildningar af en idé, eller producter af en enda upplyst mans system. Landels närvarande stållning år för bekymrande, frågan är för vigtig, ån att man nu bör kunna tillåta sig att ingå i en förstånds-strid, sorn kan gifva andra anledning att bilda en schisme i viljan. Hvad som nu år det angelågnaste, det år att Stånderne-snart måtte få veta, genom hvilka medel och åtgärder man hoppas kunna få slut på den nu rådande osäkerhet.
Domstolen är nu så öfverhopad, att målen icke kunna nu så fort som sig hör afgöras, hvaremot om denne Domstol förstärktes med en division, den skulle kunna icke blott afbörda sig den nuvarande balansen, utan äfven öfvertaga större delen af de s. k. administrativa besvärsmålen. Genom en sådan Högsta Domstolens förstärkning och besvärsmålens öfverflyttning dit, undviker man faran af inrättandet utaf ett nytt embetsverk. I afseende på kompetensfrågorna, om hvilka en talare sig yttrat, instämmer jag med honom och tror, att sådana skola ganska ofta upslå, i händelse Konungens högsta domsrätt blefve fördelad på tre särskilda auktoriteter. Emot Högsta Domstolens förstärkande oeh försättande på 2 divisioner har man invändt, alt enhet i besluten skulle derigenom uphöra. Denna anmärkn. är af föga vigt, ty äfven med Domstolens närvande organisation kan en sådan enhet icke förefinnas, ulan beror den af de särskilda ledamöternes ofta olika åsigter. Skulle den af mig nu omnämnda förstärkning af Högsta Domstolen komma alt äga rum, så borde föreskrift meddelas derom, att i händelse skiljaktiga meningar om lagens rätta förstånd upstode, skulle alla ledamöterne sammanträda för att afgöra frågan, och borde det sålunda fattade beslut, såsom pruejudicat lända till efterrättelse intill nästföljande riksdag, då del underställdes K. M. o. R. Stms pröfning. På grund af hvad jag nu och föreg:de talare redan anfört afstyrker jag bifall till förslaget. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Det nu föreliggande Lagför slaget är endast en fortsättning af den utveckling i samhällsförhållanderne, hvilken börjats med Högsta Domstolens inrättande, och som, ehuru småningom, måste fortgå. Ursprungligen afgjordes nemi. alla mål såväl regeringsärenden i egentlig mening, som Den 28 Februari f. m. 631 de ifrågavar:de besvärsraålen oell de juridiska målen af K. M. i Rådet. Man fann dock, alt derifrån borde skiljas de juridiska målen. Man gjorde en särskild division af Rådet och sedan inrättades Högsta Domstolen. Denna inrättning var ganska riktig, och orsaken, hvarföre man åt Högsta
StatsUtskot. tets betänkande bif. af Adeln, s. 94. af Bondes ståndet, s. 108. af Presteståndet, s. 150. cassan, om upphäfvande af Böter för Rusthållare sorn försummat erlägga de faststäldaafgiftertill Vach stena; EkonomiUtskottets betänkande, bif. af Adeln, 3. 216. af Borgareståndet, s. 22o. af Bondea ståndet, s. 221. — om inkomster för Amiralitets; BevillnirigsUt skottets Memorial, med underrättelse att Utskottet ej kan sig dermed befatta. Krigsredogöreken, i anledning af Ständernas Deputerades berättelse om; Siats Utskottets Utlåtande bif. af Adc-ln, s. 167. af Bondeståndet, s. 17.7. af Presteståndet, s,. 186. af Borgareståndet, s. 190. Krono-Betjeningen, angående löneförhöjning för. Stats* Utskottets betänkande återrem. af Adeln, s. 94. bif. af Bondeståndet, s. 107, återrem. af Presteståndet, s. i27» Nytt Utlåtande lågt till Handlingarne af Borgarsståndet, s. 3'A. bif. af Adeln, s. 337* af Prestestandet, s. 367. _ — om skyldighet för att skaffa fastställelse å Sock nestämmobeslut; EkonomiUtskottets betänkande bif. af Adeln, s. 38?. af Presteståndet, s. 188. af Bon. deståndet, s. ig4- af Borgareståndet, s. 200. * , ■— Brefbäringsskyldigbeten, om lindring 1; EkonomiUtskotteis betänkande, bif. af Adeln, s. 157. af Presteståndet, s. 170. af Bondeståndet, s. 178. — Fogdarne, om lönförhöjning för i Götheborgs Eän.