Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon var dessutom i besittning af denna egendomliga form af hjälpsamhet, som består däri, att man ej tolererar att någon kan hjälpa sig själf. Kort sagdt, hon styrde och ställde nästan lika mycket i båda kompanjonernas hem, och hon tyckte också, att det var fullkomligt i sin ordning, att Kurt visade henne all möjlig tacksamhet och erkänsla. Hon hade så vant sig vid, att han vid hvarje tänkbart tillfälle uppvaktade henne med blommor och presenter, arrangerade tillställningar för henne, än i sitt hem, än i en af stadens finaste restauranter, — vid hvilka hon var den själfskrifna värdinnan — att hon numera rent utaf var i behof af den beundrande och vördnadsfulla hyllning, Kurt egnade henne. Konrad beundrade henne också men på ett annat sätt, han var stolt öfver hennes utseende och kände sig alltid smickrad, när hon på börsbalerna väckte ovanlig uppmärksamhet genom sin toalett och skönhet. Kurt hyllade däremot hennes andra förtjänster, hennes stora klokhet, praktiskhet, soliditet och affärshufvud, allt egenskaper, hvilka Säfve antingen ej lade märke till eller ej visste behörigt uppskatta. Eleonore förstod denna skillnad och tyckte mer om att bli beundrad för sin andliga än för sin kroppsliga fullkomlighet, kanske därför att hennes skönhet var obestridlig. — Konrad hade somnat inne på soffan, sade hon, när hon kom in till Kurt, — han har varit så trött hela dagen. Det var ovanligt sent slut i går afton hos Kronfelts. Eleonore tyckte det var artigare att förebära en dylik ursäkt än att helt enkelt säga, att han satt därinne och hade trefligt för sig själf. Hon hade knappt talat ut, innan tamburklockan ringde. Betjänten kom in och anmälde: Löjtnant von Alten och fru von Alten. Fru von Alten var Eleonores syster Henrika, sedan ett par år tillbaka gift med en ung löjtnant vid Göta artilleriregemente. — Det kommer främmande, sade Kurt hastigt, i det han reste sig upp. — Bara Henrika och hennes man, gå inte! Kurt stannade, han tyckte alls inte illa om von Alten. Det var en ovanlig officer, som intresserade sig mycket för affärer. Visserligen syntes det honom betänkligt, att intresset mest rörde sig om spekulationer, på hvilka man i hast kunde bli ofantligt rik.
N:o 48. 131 andre Ware och Croiioncs skattskyldiga bönder, så val förläute som oförlänte, att the oek härefter inge annerstads skole föres theris mäld till att male uthan till Wäre och Cronones egne tullqvarnar, uthan så är, att städerne sjelfva bafve någre tullqvarnar, ther thc håfve Wäre privilegier upå bekommit, ther måge förenämnde Borgare fritt och obehindret late male theris mäld och icke annorstäds.» Riksdagsbeslutet af den 22 April 1625 har af Kammar-kollegium antagits innefatta åtagande af ränta till Kronan för alla slags qvarnar lill och med handqvarnar i husen. Detta antagande, ehuru origtigt, har dock grundlagt Kongl. Brefvet den 17 November 1818 och föra nied t sådan tydning af andra myndigheter, samt förorsakat en allmän inqvisitions anställande till upptäckande af oskattlagda husbehofs-mjölqvarnar i alla landsändar.; Vidare stadgades den 29 Mars 1629, att sqvaltqvarnar, som voro odaloch tullqvarnar till mehn, skulle förstöras och nedbrytas och den 13 April 1697, att om genom sqvaltqvarnarnas ulrilning odalqvarn tillskyndades fördel, borde räntan och och afgiften skäligen förhöjas, då qvarnen tillhörde Kronan. Kongl. Brefvet af den 16 Augusti 1806 föreskrifver ännu, att skattläggning skulle ske af /ms&e/to/s-qvarnarne å Gottland och att, vid <w//m/'ö'/-qvarnarnas skattläggning, qvarncgarens egen mäld borde beräknas.
Jag har i sanning allt hittills föreställt mig, att det vore tulltjenstemännen, men ingalunda städernes mätare det ålåge att iakttaga allt, som behöfdes lör kontrollen mot den olofliga införseln, och att de sistnämndes befattning, hvilket äfven sjelfva benämningen mätare ger tillkänna, inskränker sig endast till upmätning af de varor, som äro af beskaffenkel att en sådan behandling undergå. Den värde talaren har likaledes för utlåt, sökt ett försvar deruti, att den för mätningen utgående afgiften grundade sig på K. bref och resolution. Frih. Palmstjerna har redan dessförinnan visat, att, om så är förhållandet, så kan icke heller förändringen vidtaga med mindre Konungen uphäfver berörde resolution och att till upnående af detta ändamål just vore nödvändigt att besluta motsatsen af hvad Utsk. tillstyrkt, samt likaledes ådagalagt, att införsel af kol bör allt hvad möjligt är underlättas såsom stals-nytligt, emedan vära skogar i så högst väsendtlig män aftagit, att de hota att för våra egna behof blifva otillräcklige. Att under sådana förhållanden på något sätt fördyra en så behöflig vara som kol, genom onödiga stadganden om dessas upmätning och kostnaden derför, är uppenbarligen en stats-ekonomisk förlust, hvarföre jag förenar mig i den förut gjorda anhållan om återremiss af förevar, utlåt. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Jag är hufvudsakligen förekommen af Frih. Palmstjerna och Gr. Lagerbjelke yrkande, likasom desse Hrr, återremiss. Frih. Stedingk har sagt, att mätarne voro nödvändige för att tillse hvad som kunde finnas förborgadt ombord på ankommande fartyg. Huru detta skulle verkställas, kan jag icke begripa; ett fartyg, lastadt med stenkol anländer t. ex. utanför en viss hamn, skepparen anmäler sin ankomst, en tulltjensteman inställer sig i följd deraf och efterser lasten, hvarefter fartyget begifver sig 5 å 6 mil, kanske längre bort, för att aflasta.
Ingenting annat åtskiljer denna nya christna församling från den äldre, än att dess innehåll är den inre och innersta sanningen af just denna äldres; blott så till vida är dess tro och lära en ”ny.” Andens bebådade ankomst och verkan yttrar sig icke i medbringandet af något nytt Ord; utan endast i ett upplåtande af menniskans invärtes sinne, eller själens innersta förnimmelseförmåga, för det längesedan uppenbarade, som med egen mun sagt sina yttranden vara idel ”ande och lif.” Om delaktighet af sådant upplåtandes ljus kan hvar och en vara förvissad, som läser Ordet med det rena och äkta sanningsbegär, hvars upphof är kärlek till det Goda och vilja att göra hvad Gud vill. Åt detta sanningsbegär, som älskar och vill det Sanna blott för det Sannas och Godas egen skull, underlåter Sanningen aldrig att meddela sig; och i detta sitt lefvande möte med Sanningen kallas det Tro, emedan det är lika oinskränkt i förtroendet till sin åtrås föremål, som i sjelfva sin åtrå. Det säger sig alltså sjelft, att i den mån, som en högre upplysning om Ordets inre mening fullt genomtränger vår själ, måste vårt sinne lika mycket i begrepp och kunskap, som i känsla och kärlek, öppnas för dess heliga hemligheter. Vi fatta då alla de Motsvarigheter, i hvilka denna mening är på samma gång fördold och uppenbarad; och hvilka deri äga sin grund, att samtliga de naturliga tingen äro liknelser af andliga och himmelska urbilder: hvaraf följer, å ena sidan, att dessa, utom hvad de äro i sig sjelfva, tillika äro sina afbilders egentliga betydelser; å andra sidan, att afbilderna likaså, utom hvad de i sig sjelfva äro, tillika förhålla sig till dessa betydelser såsom kroppar till sina själar, eller såsom oförställda lekamliga anleten, blickar, åtbörder förhålla sig till de själiska rörelser och böjelser, som genom dem uttryckas. Men ögonskenligt bör alltredan vara, att med detsamma, som nyckeln blifvit funnen till de Motsvarigheter, i hvilka Ordet är sammanskrifvet, hafva vi jemväl funnit nyckeln till allt hvad
Å l d e r d o m e n ville skrifva lagar för de unga, o c h det är det dummaste den kan göra. Säg Mårten det I. » frågade Brogren, hans ansikte lyste. » Följ med, får d u väl se. » » Farfar ska k o m m a hem, » inföll Olof. Där h ö r du. » De gamla herrarne skrattade o c h begåfvo sig af i en upprymd sinnesstämning. Brogren glömde till och m e d att underrätta sin syster, innan h a n gick. TANDLÄKARE G. G:son Hård af Segerstad, Alma Hård af Segerstad. Birger Jarlsgatan Rikstel 20 48. Det syntes många öfverraskade ansikten i reflexionsspegiarne den eftermiddagen, medan de båda männen skredo framåt Storgatan, ledande mellan sig d e n lille pysen, s o m synbarligen var mycket stolt öfver att plötsligt få disponera både en morfar o c h farfar, på samma gång s o m han hängaf sig åt djupa funderingar öfver denna högst oväntade händelse. Tandläkare G. W.Widfond är det SvartvaruMagasinet Härmed meddelas ärade kunder att Garanti för hållbarhet. erhållas, Kapten W. A m a n s symaskinskoppling till Direktör C. H. Liedbecks vibrator säljes äfven vid C. H. Liedbecks institut. A l l m. T e l. 1899 till M a j 1900. Upplysningar och prospekt erhållas genom Doktor O. Wide, Stockholm. H éliotrope, S yren PRISBELÖNTA VID L8GJ m. f l. m. f l. T. 6469.: \ samt TTFII 111 A. T. 2497. hos alla 1111: IQ. E finare 1111 parfymhandlare IIINIIIII 111 E i riket. 111 \ IIIIIIIIIIIIIIIIIIININ en, » slutade han, » o c h j a g ber er alltså att m e d mig, t ö m m a en välgångsskål för huset Brogren et son. h m! son. » En hostning k o m emellan, så att det sista ordet blef utsagdt två gånger. » Son.
Fordringar och förskotter, antecknade inom linien, 33,586: 97. Uppbörd: Balans till år 1860: Skulder, antecknade inom linien, 985: 61. Credit* Balans från år 1858: Skulder, antecknade inom linien, ••••••••...•. 1,432: 6. Utgifter: Gratialistunderhåll 226,950: — * Arméens pensions-kassas andel af inkomsten 103,647: 62. Amiralitets-krigsmans-kassans dito af dito 6,675: — Gratifikationer, pensioner och understöd 4,636: 50. Balans till år 1860 : Kontant behållning 107,166: 58. Debet. Balans från år 1858: Uppbörd: Ersättning för reservhemmans-räntor 25,776: 85. — Dito, antecknad inom linien, 6,059: 56. Balans från år 1858: — Dito, antecknad inom linien, 8,780: 82. » — Balans till år 1860: Fordringar och förskotter, antecknade inom linien, 18,431: _ Summa 384,943: 77- 8:o lnvalidhus-fonden. Debet. Balans från år 1858: Fordringar och förskotter, antecknade inom linien, 12,434: 17. Uppbörd: Statsmedel: Skulder, antecknade inom linien, 13: 75. Balans från år 1858: Skuld, antecknad inom linien, 12: 50. Utgifter: Aflöning 3,100: — Underhäll till f. d. Invalider 2,541: 31. Gratifikationer och tillfälliga understöd 36,658: 50. Balans till år 1860: Fordringar och förskotter, antecknade inom linien, 13,204: 16.
Till detta negativa bevis på anmärkningens obefogenhet, få vi tillägga det positiva, att uti alla de, Kongl. Tlieaterförvaltningen lemnade, uti Herr JustitieOmbudsmannens anförande omförmälde tillåtelserna att upptaga lån för att reglera Kongl. Theaterns varande skulder, denna inrättning varit och är ensam låntagare, och att medgifvandet af dessa upplåningar ursprungligen hvilat på den grund, att samma inrättnings materiel, jemte inkomsten af dess lokals uthyrande, skulle användas till skuldens godtgörande i händelse Theatern upphörde, och ändamålet, att lemna densamma bidrag af Statsmedel, ej mera förefunnes; — att uti de under en sednare tid fortsatte enahanda lånetillåtelserne, denna grund ingalunda borttages, och att, uti Kongl. Theaterns sista organisation, dess tillvaro bestämmes endast för fem år i sender, vid hvilken periods slut det kommer att bero af Theaterns ekonomiska tillstånd, om den utan skuldsättning kan forlfara, eller om dess upplösning blifver nödig, då primitiva utvägen, att genom realiserande af dess materiel och användande af dess lokals afkastning sätta densamma i tillfälle att uppfylla dess återstående förbindelser, står öppen att begagna. — För den väl icke länkbara händelsen, att extra utgiftstiteln skulle indragas, och Sverige utgöra det undantag bland Stater, alt på sin RiksStat ej ega någon tillgång för bestridande af extra utgifter, eller att nämnde anslag så nedsattes, att ifrågavarande bidrag derifrån ej mera kunde utgå, förfaller dess anlitande af sig sjelft, utan någon långifvares rätt, att af Staten fordra bidragets fortsättning, hvilket äfven måste bevisa, att Staten derför ej blifvit skuldsatt, samt att alltså Regeringsformens 76 §. ej synes kunna med någon rimlig grund tillämpas på ifrågavarande dispositioner af Statsmedel.
Denna skuld är uti från Utskottet afgifven Berättelse, Bet. N:o 118, Bil. Litt. C., uppgifven, att vid della års början hafva utgjort ett belopp af i,3io,o5o. — Om härtill lägges det uti samma Berättelse, Litt. C., calculerade Contorets behof för detta år r,781,138. så visar sig en löpande skuld af 3,041,188. — Denna skuldsumma, i rundt tal 3 millioner, kan anses hafva uppkommit derigenom, att: vid senaste Riksdag anvisades på Riksgälds-Contoret creditiv, utan bestämd fond, och hvarpå är lyfta dt 1,400,000. uppkommen Statsbrist åren i83o och 1831 är af Riksgälds-Contoret ersatt med . 117,000. af Bankens behållne räntevinst är influtet mindre än på räknadt varit 420>°00, “ —* innevarande Riksdagskoslnader medtaga omkring 3oo,ooo. — —• vid 1829 års slut var på den i Riksgälds-Contoret innestående statsbrist-summa af Stats-Contoret outtaget belopp 900,000. hvaremot här ofvan, i beräkningen af den löpande skulden, intet afdrag i sådant afseende egt rum 3,187,000. _ — Riksgälds-Contorets ofvan anförde löpande skuld af 3 millioner kan likväl äfven nu, till någon mindre del, förskottsvis betäckas, genom den utväg Riksgälds-Contoret eger, att i Banken lyfta medel på der egande creditiv, och hvilka af årets, på våren inflytande, bevillning återbetalas. Dessutom är att förmoda, det Kongl. Stats-Contoret icke utreqvirerar hela statsbristssumman innan årets slut, utan att åtminstone två till trehundra tusen R:dr derå innestå vid nästa års början. Äfvenledes torde Kongl. Maj:t icke innan årets slut hafva låtit lyfta alla de uti Contoret till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition stående medel.
Man, enligt de honom meddeldte hedrande vittnesbörd, ådagalagt i Kongl. Maj:ts och Piikets tjenst, velat tillägga henne såsom resekostnads-ersättning, en oafkortad gratifikation af 5oo R:dr, att utgå af Allmän3 Sami. 33 Riksens Stihl elers na Indraguings-Statens Besparingar, i följd hvaraf desse understöd ock blifvit från Kongl» Stats - Contoiret, utaf sådane besparingar, utbetaldte» På sätt, vid den år 1820 förrättade gransk» ningen af Stats-Verkets förvaltning, aiimärktes i afseende på dylika dispositioner å Allmänna Indragliings-Staten, och jemlikt Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse den 10 April 1810, rörande den då verkställde Stats - Regleringen, hafva Revisorerne trodt, att med ändamålet af denne Stat, derå de Aflöningar eller Pensioner uppfördes, som vid innehafvarnes afgång borde ovilkorligen besparas, icke står att förena, det sådane nya Pensioner eller gratificationer måga deruppå anvisas, heldst Riksens Ständer i berörde stadgande icke medgifvit annat undantag, än att de Ämbetsoch Tjenstemän på Rikets Stat, som efter uppnådd 70 års ålder taga afsked, måga å Indrugnings-Staten öfverflyttas till sine Löners åtnjutande; i anseende hvartill och enär för de Ämbetsoch Tjenstemäns Enkor eller oförsörjda Barn, hvilka finnas till understöd berättigade, medel aro anslagne under 7:de Hufvud-Titteln, Revisorerne ansett sig böra hos Riksens HÖglofl. Ständer anmäla omförmäldte, å Indragnings-Statens Besparingar, skedde dispositioner.
M:s nåd. propos. i ämnet vid denna riksdag, oförhindrade, utan derutöfver af lag och billighet förpligtade att rätta de misstag, som möjligen vid föreg:de riksdagar kunna hafva, i följd af bristande uppmärksamhet åt ämnets vigt och grundlagens stadganden, Den i5 April f .m. 39 blifvit begångna. Jag önskar således, att Utsk:n mätte tillstyrka It. St. att tills vidare uppskjuta frågan 0111 fastställelse af de nya roteringslängderna samt, i följd deraf, icke anse någon ny eller tillökad rotevacance-afgift utöfver den före 1835 års riksdag utgående s. k. rotefrihetsbevillning böra äga rum; och torde, i följd deraf, Riksg.cont. böra anbefallas alt ersätta statsverket den brist, som derigenom på 3:c och 4;e hufvudtitlarna möjligen uppkommer genom minskning i inkomsttiteln: rotevacance-afgift. Fortsättningen af delta måls pröfning uppsköts lill eftermiddags-plenum. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem protoeoili, F. O. Silfverstolpe. Thorsängen den i5 April 1841 • Plenum kl. 6 e. m. Justerades 3 prot.utdr. för denna dag f. m. Justerades pleni-prot. för den n sisth Mars. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då R. o. Ad. dels i dag på f. ni., dels under loppet af förliden vecka, godkänt en mängd voter:s-propos:r, hvarom votering i förstärkt StatsUtsk. snart, och förmodligen i nästa vecka, torde komma alt företagas, och af Ståndets ledamöter och suppleanter i förstärkta StatsUtsk. åtskillige afgått, en genom befordran till sådant embete, hvarmed förenämnde befattning icke får förenas, och andra genom afresa från riksdagen, finge han till R. o. Ad. hemställa, om icke
— De sjukdomar, af hvil ka boskapen pä flera utrikes orter angrepos, med deraf följande införselsförhud, har dock hittills fördröjt utförandet af denna plan. —- Först på de sista åren har starnholländeri-styreisen lyckats tillvägabringa upstälinndet af åtskilliga nya stamholländerier, samt ansett sig kunna våga, att Irån utlandet inköpa de tjurar, hvaraf Statens holläuderier länge varit i behof, — Tiden synes nu vara inne att åter uptaga den hvilande planen att förse alla länen med stamholländerier af ädel race, och starnholländeri-styreisen har hos K. M. för detta ändamål gjort underd. framställning om propos. till R. St:r om anslag af dertill nödige medel, en åtgärd så mycket mera af beliofvet påkallad, sorn de medel, hvilka I. 11. stå till stamholländeri-styrelsens förfogande, endast kunna bereda upställuing af ytterligare thue holläuderier, hvilka äro afsedda att inköpas nästa år, hvarefter inga tillgångar återstå att fortsätta den påbörjade verksamheten under nästa statsreglerings-period. Starnholländeri-styreisen har derföre, på grunder, som synas mig fullkomligen giltiga, hos K. M. begärt framställning om ett anslag af 30,000 rdr om året eller 90,000 för hela nästkommande statsreglerings-period, hvarigenom innan dess slut skulle kunna upställas 6 å 7 nya stamholländerier, och antalet af dessa inrättningar, med inberäkniug af de redan existerande, upgå till 16 eller 18 st., af hvilkas afveltillgång för upställande af stamhjordar i de län, som då ännu kunde vara deraf i saknad, lätteligen kan beredas och den vackra samt för Rikets boskapsskötsel vigtiga plaueu sålunda utföras. Uti K. M:s härom till R. St:r aflåma nåd.
Och derför är jag nu så gla', så gla'; Ja! Derför är j ag nu så gla'. Och, kära min Anna, nu fråg ar jag dej I glädjen och nöden, I lifvet och döden, Säj , vill du bli trogen och hulder mot mej? 21 Med tår i sitt öga Hon s åg mot det höga, Och räckte mej handen och neg och sa': ja! Och derför är jag nu så gla', så gla'; Ja! Derför är j ag nu så gla'. (Under sången ha Sven och Lisa tittat ut ur stugdörrn och lyssnat. Vid dess slut träda de fram till Erik.) SJETTE SCENEN. SVEN. LISA. DEN FÖRRE. Det v ar nu rektigt nymodigt, te f å höre dej sjunge nånting muntert, Erik. Dine viser bruker annars gå på en så satans sorg låtig ton. Ja, j ag har också bra sällan något att vara rätt glad öfver. Och hvems är fele, vill jag f råge, om inte ditt ege? Du ång rer, kan jag förstå, att du öfverg af studerninga och slog dej på te bli bonne. Nej, far, det ångrar jag aldrig . Nå, då måtte det vare någe anne otyg, som faret in i sk allen på dej. Du g år ju för det meste och hänger läpp och ser gu dsnådlig ut som en tupp på e räfgro p. Hv ad är det f ör ett elände? En bonne ska vare rask och kry som ett vinterny. Så va' poj kera i Sven. Erik. Sven. Erik. Sven. 22 min ungdom, och då bruka' en inte sjunge nå'a jämmerviser, då, det mins nock du , Lisa. Ja, rassadö, det kommer jag väl ihåg . Du , far, hade ändå den ampreste rösta i hele sockna. O ch än i dag, när du hjel per k lockern te ta på salmen i körka, så är det s å att take vill löfte sej . Sjung nå'n åf di der gamle dråplige visstumpera, som du bruka' tralle fö r en 40 år se'n, s å f år Erik höre på g o'far.
Slutesigen till winnande af likhet och skyndsamhet i arendernes behandling stnlls de öfrige respecliye Standen wänligen anmodas, att i detta bestut sig med Höglofl. Ridderskapet och Adeln förena, kät supra. Härjemte uplästes ett Utdrag af Protocollet hållet hos det Hederwärda Bonde-Ständet denna dag innefattande ett aldeles enahanda bestut med Ridderskapet och Adelns i afseende pä frägan om landt - 76 Den 6 Julli. Landt-Tullarne, blott med den äkflillnad att Be. willnings Utssotcek blifwit i allmänna ordalag älagt all möjlig skyndsamhet. Herr Landt-Marffalken tillkännagaf, att r afseende pa mängden as inkomne och ännu ouplaste betänkandcn nytt plenum skulle till klockan 4 i eftermiddag ansins - Wid förnyad föredragning blefwo följande i sista pleno pä bordet lagde Memorial frän Lagutskottet af Ridderstapct och Adeln bifallne. i:o. Rörande Commerce-Rädet Lanteskons motion att dödsstraff mätte stadgas för-M sLrfalstuing af publikt werks eller privat persons rttgifns förbindelse, assignation eller annan för pennings warde swarande handling. 2:0. Angående Kongl. Maj:ts Nädiga proposition om tillägg och förklaring af Allmänna Lagen i 4 Cap. 6 och 7 §. Z. Misigjärnings balken, som utfarter straff för de Swensta undersåtare hwilka taga gäfwa eller förläning af främmande herrstap, lata fig bruka såsom deras sändebud eller gä främmande sändebud tillhanda i de ärender som gä desi förrättning an. z:o. Angående den af Lagmannen och Borgmästaren könsvik äskade förändring i 7 Cap. Jorda balken. 4:0. Angående Riksdagsmannen Olok Olssons frän Westeräs Län förslag kill förändring i en punct af Kongl. Maj:tS Nådiga Förordning af den Den 6 Iulir. 77 den 9 Februarii 1802 angående stängsel skyldigheten. 5:0.
Tulluppbörden har lill ultimo November 1844 i Calmar uppgått lill 09,741 r:dr; 10 proc. derå utgör 0,974 r:dr, som staden på 11 månader för nämnde år skulle hafva bort uppbära, men hvaraf, om denna reglering då varit gjord, densamma endast skulle hafva fått 3,000 r:dr, således nödgats vidkännas en förlust af 3,974, hvilken icke inträffat, om den gamla ordningen varit följd, och detta till förmån för någon annan stad, förmodligen Stockholm. 1 Malmö, med en tulluppbörd för samma år af 120,345 r:dr, hvarå 10 proc. utgör 12,034 r:dr, som tillkommit staden, skulle, om regleringen varit gjord, ersättningen för tolagen, enligt förslaget, ej uppgått lill mer än 3,700 r:dr, och staden således blifvit lidande på ej mindre än 8,334 r:dr, eller något mer än af hela tolagen, och hvilket deremot kommit en annan stad till godo, der 10 proc. af uppbörden icke uppgått till så högt belopp, som staden ägde alt uppbära i statsanslag. Som händelsen är i Uddevalla, skulle tolagen icke motsvara af ansla get, och den största skillnaden är egentligen i de norra städerne, der det statsanslag, som föreslås för Hernösand och Sundsvall, icke motsvarar mera än | af de 10 proc., som af stadens bandel skulle till ultimo November 1844 för det året utgått. Detta torde ådagalägga, alt den reglering, sorn är i fråga och som är uppgjord efter förhållandet 1842, såsom det i den K. propos. säges, alldeles icke passat in för år 1844, och troligen skall, om förslaget bringas till verkställighet, för hvarje år sådana betydliga ojeuinheter förekomma, hvaröfver naturligtvis en ganska högljudd klagan ifrån alla orter skall förspörjas.