Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad förenklingen för Häradsskrifvare och Fogdar angår, så medger jag att den blefve ingen, men icke heller tillökningen i göromål någon. Emedlertid, och då BorgareSt. återremitterat denna fråga sä anser jag mig icke heller böra bestrida återremiss. Hr Printzensköld: Jag hemställer till Frih. Palmstjerna om det verkligen öfverensstämmer med sanna förhållandet, all ej göromålen för Lands-kontm skulle ökas, i händelse detta förslag blefve antaget. Nu hafva Lands-kontm icke något besvär med gerningsörena, icke en gång det ringaste att med dem skaffa. Bifalles åter den s. k. förenklingen så lärer väl Frihm svårligen kunna undgå att medgifva, alt det innefattar ett verkligt besvär för Lands-kontm, hvilket dem hittills icke ålegat all, efter dc förteckningar å gerningsören, som inkomma från Den 10 Mars. mångå håll, först verkställa deras fördelning och sedan ombesörja deras utanordnande från Landt-ränterierne. Uppå härefter framstäld propos. förklarade R. o. Ad. sig anse de emot denna punkt gjorde anmärkn:r föranleda lill densammas återremitterande. Frih. Palmstjerna: Det är en ponkt i StatsUtskrs förslag röride inkomstberäkningen, som skulle bero af det beslut som R. o. Ad. komme alt fatta och hvilken punkt nu är hvilande, nemi. den 12:te. i betänk. N:o 51, och hvilken jag anhåller det Hr Frih. o. Landtm, behagade nu föredraga. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade att, till följd af R. o. Ad:s vid föredragningen af StatsUtsk:s utlåt. N:o 51, fattade beslut, att med pröfningen af den deri förekommande 12:le punkten, an:de Gerningsören af handtverkare pä landet, skulle anstå till R. o. Ad. pröfvat den nu förehafde 19:de punkten af Ulsk-.s utlåt. N:o 51 Litt.
Wisterlrgcn fordra krigshändelser stundom mer an wanlia ffyndsamhet, men desta tilfalleii inträffa ej alltid. Landtwarnet, som förledet är sammandrogs och til gränsorterne försandes, innan det ännu hunnit lara hälften af hwad en soldat bör weta och förstä, hade under et tåg ätmindstsne kunnat fä lara marchera, men de fingo afwen ära, för at ej wika frän den antagna principen, at ingen trouppe pä annat satt bör och kan fortskaffa s. Ibland otålige andra erempel som kunde anföras, wil jag endast ännu nämna båtsmanståg Lil och ifrån tjcnstgöringsorterne bade under fredsoch krigs tider, bwarföre kunde detta ej ske til fots, om de likasom andra troupper singö ffjuts för deras saker; men nu skola deafwen äka, til och med de afskedade mäste skjutsas til deras hemorter. Man bar sökt inwanda, at tägandet til fots medförer större kostnad för Kronan i anseende til flere dagars tractamentcn, samt at de wid wägarne belägne byar skulle genom tätare inqvarteringar blifwa mera betungade, men om soldaten under marcher får åtnjuta samma traetamente som wid framkomsten, hwilket synes lika (53 Den 22 Juni:. sä billigt som naturligt, eftersom behokwet af söda sällan brukar wara mindre under resor, än dä man ligger stilla, sa ställe äfwen denna klagan förswinna, och Bonden utan förlust kunna lemna sin inquartcring tjenlig! och tilrackligt underhäll, hwilket nu gällande Tagordnings magra förplägning a Zsi om dagen synes alldeles förbjuda, och i allt fall olyckligt det land, der den wigtigaste af alla näringar och det största antalet af medborgare stola nära til undergäng blifwa lidande för en obetydlig besvaring uti Statens ( '88L.
Men att vårt land härpå 500 år fördubblat dessa Realiteter, visar sig för ögat å adliga fambiers, Ståndp rsooers och Stadsboars bord, tyngde af Silfver, oaktadt ali den mängd arb:ta<lt Silfver, soini början af detta Sekel så besynnerligt ickorn i Ranken: d t visar sig i Jandtboarnes kök, tapetserade roed kopparkitlar: det synes af Bondens Gårdsredskap och, lätta jernbeslagna 432 Eesv. och Ekon. TJtsk. Betdnkanden. vagnar. Jag vill således heldre tro, att de allmänna Cal euler äro rent af, och likväl hele oskyldigt, falska, kommande till äfventyra deraf, att iaförskrifna Articlar äro till för högt pris uppförda, och kanske efter hved de i landet gälla j våra utgående varor deremot upptagna till samma beräkning, och icke till det pris som utländningen betalar. Om således af värdet för t. ex. kafle och socker blott ^ går till utländningen, och om han för våra utgående varor betalar 4 gånger mera, så jemn ar handeln sig, sjelf och Binomerna sprida ett välgörande lif i Landets rörelse. Om en Frun timmer s-rpel utbjudes för 800 Bd. Banko, så får man ej derföre tro, att Rudimaterien å utrikes ort kostat mer än åttondedelen. Hvarföre misstycka, att inhemska handtverkare och säljare förtjena på narrar? Hvarföre icke fägna sig öfver hufvudstadens Rikedom och välmåga? Ty endast derifrån kan härledas, att ett så dyrt plagg offentligen utbjudes.” 5:0 ”Genom 'öfverflöd och Lux blir Na. tionen vehligare och svagare, och månsa familier fö} störa sig. Det medgifves gerna, att vildmer.niskan till sin kropp är starkare, och mera härdad, än den hyfsade. Deraf följer likväl icke, att han lefver längre. Vildmenniskans lifstid är i allmänhet kort. Det medgifves gerna, att förfining i njutning medic v förfining i seder och lefnadssätt; men deråt föijer icke, att
Tyvärr torde, såsom de 2 föregående talarena förmodat, resultatet af denna frågas behandling ej blifva annat än afslag; men den åsigt, som ligger till grund för motionen, och som förut blifvit uttalad i en vid förra Riksdagen till R. St:r öfverlemnad K. Propos., är efter min tanke så riktig, att det vore ganska illa, om, såsom det nu synes komma att gå, R. St:r skulle, den ena gången efter den andra, nästan af vårdslöshet undanskjuta frågan derigenom att den kommer före vid slutet af Riksdagen. Två Stånd hafva nu afslagit densamma, och då ligger det nära till hands för de båda öfriga att tycka det icke vara värdt att göra något vid denna sak, som dock är af ganska stor vigt. De skäl, Utsk. anfört för afslag, tror jag måste för en hvar, som granskar dem, synas högst otillfredsställande. Utsk. bör - 324 Den 16 Fe bruarf. jar med att anföra de skäl, som framställdes vid förra Riksdagen, och som kunde gälla i afs:de å den K. Propos:n, men hvilka icke ega någon tillämplighet på denna motion, hvilken betydligt skiljer sig från den förra. Enligt K. M:s Propos. skulle den afskedade tjenstemannen nemi. icke komma att få så stora inkomster efter afskedandet, sorn dem han förut innehade, — hvilket deremot enligt denna motion blefvo förhållandet. Ett annat skäl, som Utsk. anfört, är rent af ett misstag. Det säger nemi. att afskedandet skulle grundas blott och bart på ett läkare-intyg, men att läkare ofta kunna misstaga sig, och att af detta förhållande blefve en följd, antingen att en samvetsgrann läkare högst sällan meddelade intyg om obotlighet, eller ock att en sålunda afskedad tjensteman, som åter tillfrisknade, funne sig beröfvad sin tjenst. Detta är ett misstag, ty både den K. Proposrn och denna motion förutsätta, att afskedandet skulle föregås af en ordentlig undersökning om förhållandet, verkställd af vederbörande myndighet. Hvad Utsk. äfven vid samma tillfälle anfört om lättheten för K. M. och R. St:r att gemensamt reglera sådana förhållanden, molsäges af erfarenheten.
Vid underdånig föredragning häraf inför Kongl. Majit i Statsrådet den 1 Oktober 1851, behagade Kongl. Majit anbefalla att Dess och Rikets Statskontor skulle erhålla vederbörligt förständigande om innehållet af Rikets Ständers skrifvelse, äfvensom om Kongl. Majits, ined föranledande deraf, vid samma tillfälle fattade nådiga beslut, att för en Arkivarie vid Kongl. Utrikes Departementet å Ministerstatens anslag anvisa, ett årligt arfvode af 800 Ridr banko. 39:o af den 20 Augusti 1851, angående Oresundska tullafgiften för Svenska fartyg (147). Sedan Kongl. Majit och Rikets Commerce-Collegii underdåniga utlåtande häröfver i nåder blifvit infordradt, och af Collegium den 20 Januari 1853 afgifvits, samt den 2 derpåföljande Mars till Kongl. Utrikes Departementet insändt, blef ärendet den 3 Juni 1853 i underdånighet föredraget inför Kongl. Majit i Statsrådet. Kongl. Majit behagade i nåder1 besluta att Rikets Ständers omnämnde underdåniga skrifvelse skulle, genom Statsministerns för Utrikes Arenderne åtgärd, till behandling i Ministeriel! väg befordras. Förteckning å Rikets Ständers vid 1850—1851 årens Riksdag till Kongl. Majit, genom Dess Landtförsvars-Departement, aflåtna underdåniga skrifvelser, jemte uppgift om Kongl. Majits i anledning af dem fattade beslut eller vidtagna åtgärder. 4rO:o af den 15 Januari 1851, angående medels anvisande till Topografiska Corpsens arbeten nämnde år (2). 1851 den 21 Januari föredragen och nödiga föreskrifter vederbörande i nåder meddelade. 4*:o af den 15 Januari 1851, angående medels anvisande till fortsättning af Fästningsbyggnaden vid Carlsborg samma år (4). 1851 den 21 Januari föredragen och nödiga befallningar i följd deraf vederbörande meddelade.
En annan ansvarar för utskrifning, kollationering och expedierande af alla utlåtanden, bref och förordnanden, samt afsändandet af de domar och utslag i icke underställda mål, som böra af vederbörande Exekutorer verkställas; äfvensom honom åligger att ombesörja utdelningen af Författnings-samlingen till de Hof-Rätten underlydande domare och i allmänhet alt afsända allt hvad som med posten utgår från Hof-Rättens Civil-Expedition. Två äro anställda vid Rroltmåls-Expeditionen lill biträde åt Fiskalerne, och dem tillhör att utskrifva, gemensamt med desse sednare kollationera samt afsända alla bref och utslag rörande mål af undcrställnings-egenskap; och de återstående tre kanslisterne hafva åliggande att utskrifva och derefter gemensamt med den för veckan tjenstgörande Proto-Notarien kollationera alla utgående exemplar af de utaf Hof-Rätten beslutade domar; hvarförutan en del andra göromål, såsom utskrift af saköres-listor m. m. ombesörjdes af samtlige Kanslisterne, efter dem emellan uppgjord, af Sekreteraren fastställd tour. Att nu öfverlemna dessa göromål, — särdeles dem, som tillhöra Arkivarien, Kanslisten i Sekreterare-Kontoret och Post-Kanslisten, — till extra ordinarie tjenstemän, som ej hade någon egentlig ansvarighet, ansåg Hof-Rätten för sin del betänkligt; och äfven de öfriga Kansli-göromålen, om än icke af beskaffenhet alt fordra någon större tjenslemanna-duglighet, eller egentligen bidragande lill utbildandet af en sådan, kräfde dock vid utöfningen en uppmärksamhet och ordentlighet, hvarförutan oberäkneliga olägenheter både för Hof-Rätten sjelf och för rättsökande parter kunde uppstå, och som Hof-Rätten ej egde att hos hvarje nyss antagen extra ordinarie förutsätta; hvartill komme: att i en landsortsstad, 8 Konyl. Maj:ls Nåd.
Vi hafva i K. M:s Propos. om Statsverkets tillstånd och behof mottagit den hugnande underrättelsen, att under loppet af förestående statsregleringsperiod finnas disponibla för hvilket behof som helst icke mindre än 17 milhr Rdr. Nu mätte det väl ankomma på det beslut, som R. St:r vid denna Riksdag fattar, ang:de den utsträckning de vilja att Jernvägarne skola få, och till hvad grad de vilja bifalla eller inskränka K. M:s derom aflåtna Propos.; på detta beslut, säger jag, måtte väl komma att bero i hvad mån de anse sig kunna fortsätta arbetena med under händer hafvande medel, eller om de skola uptaga lån. Men först då kan fråga derom upstå. Hvad som således blifvit nämndt om att 3 Stånd redan bifallit Utlåt., inverkar för ingen del på min åsigt af ämnet, eller på det behandlingssätt jag ansett mig böra föreslå, nemi. att bevilja det belopp, som StatsUsk. tillkännagifvit vara med lätthet och utan ringaste hinder af andra operationer, tillgängligt till utbetalning, samt att återremittera StatsUtsIcs hemställan i öfriga delar med begäran, att Utsk. ville inkomma med sitt Utlåt. ang:de anskaffandet af återstående för året erforderliga medel. Jag anser nemi. Ständerna icke kunna besluta i frågan förr, än de erhållit den, i grundlagen bestämda vägledning af StatsUlsk. i detta afseende. Hr von Troil. Sam. Gust.: På sätt flere talare förut anmärkt, sönderfaller denna discussion i tvenne delar, nemi. den, som har omedelbart afseende på StatsUtsIcs Utlåt., och den, som, stående i sammanhang dermed, har till föremål Riksg:sKont:s låneoperationer under den sista statsregleringsperioden. Jag anhåller att få yttra några ord ang:de hvartdera af dessa ämnen, samt att, till en början, med anledn. af hvad Gr.
Då man nu icke vet, hvar dessa indragningar kunna ske, och det väl icke lärer kunna bestridas, att man, vid en sådan frågas afgörande, icke allenast bör taga i betraktande pensionärerna och deras förhållanden, utan äfven fästa sig vid denna fråga såsom en statsangelägenhet, så tror jag att, från denna synpunkt sedt, det ligger stor vigt uppå sättet för denna utgifts bestridande. Härvid måste man noga tillse, huruvida de pensionsberättigade af arméens befäl ega de kroppskrafter, som erfordras för tjenstens behöriga bestridande. Med afseende härå har Utsk:t sökt en medelväg i denna fråga, och trott sig finna den, då Utsk:t vid behandlingen af 9:de HufvudTiteln skall försöka att bereda förbättrade pensioner åt dessa äldre pensionstagare, som deltagit i de sednaste krigen. Dessa officerares antal upgifves till 140 personer och beloppet för deras pensionsförbättring blir icke obetydligt. På sätt jag förut nämnt, är detta det längsta Utsk:t ansett sig kunna gå i denna fråga, och jag anser att, då man, med afseende på de ringa tillgångar, som för närv:de förefinnas, icke har utsigt till något lyckligare resultat, skäligt är att bifalla Utsk:t8 härutinnan gjorda förslag. Hr Montgomery: Jag hade icke vidare tänkt upträda i Den i 4 April f. lii. denna fråga; men då jag hör att skalet hvarför den siste värde talaren motsätter sig detta förslag är, att summan, hvilken skulle erfordras för att försätta dessa pensionstagare i samma ställning med dem, sorn från och med år 1858 erhålla afsked, komme att upgå till omkr. 400,000 rdr. så vill jag, på samma gång jag icke bestrider, att, på sätt han anfört, detta är ett stort belopp, likväl erinra, att, vid det förhållande, att ifrågav:de äldre personer uphunnit en ålder af omkr. 7 0 år, den tillfälliga utgift, som häraf kommer att orsakas, icke kan beräknas under tidernas lopp blifva så betungande, ty med säkerhet kan man antaga, att den med hvarje dag kommer att minskas.
Vi få snart se, huru han betackades för den till Leopold rigtade, af hängifvenhet och förtjusning flammande ”Ode öfver Skaldekonsten”, der han, under ett förhoppningsrikt närmandes dagar, hade sammanfattat Leopold och Poesien i en gemensam lofsång. De nyss meddelade brefven leda oss föröfrigt till en angenäm litterär-historisk upptäckt: de utvisa bestämdt den tidpunkt, när deras författare omskapade sitt namn från Thorén till Thorild. Ty det fjerde brefvet är det första, som befinnes undertecknadt med det sednare namnet; och då der Leopolds recension öfver Lavater, införd i Stockholms-Posten den 4 Maj 1785, omtalas såsom en af de nyaste företeelserna i dagens litteratur, synes alltså, att namnförändringen blifvit verkställd nyss förut. Nästan liktidigt (N:o 105, den 10 Maj) anspelas ock på det nya namnet, i ett från Engzell (eller å dennes vägnar) insändt genmäle på en parodi97. Barndomsvännen Lönberg säger sig hört af Thorild sjelf, att han ändrade namn blott för att vid post-contoren förebygga misstag i afseende på till honom rigtade bref. Såsom säkert kan dock antagas, att namnets nydaning äfven innebar en symbolisk betydelse. Att det bokstafligen betecknar Thors eld, är visserligen ej skedt af en slump. Om bladet ”Nye Granskaren”, som ville på samma gång vara tolk för ästhetiskt-fosterländska och politiskt-fosterländska interessen, underrättade Schröderheim den i Venedig vistande Konungen med dessa ord: ”Lund har slutat. En förryckt Magister Thorén har börjat en ny skrift, som är galimathias, men har elaka ställen”98. Den ”nya skriftens” lefnadsålder blef kort: icke fullt ett halfår. Börjande i April 1784, upphörde den redan i Augusti; med tjugonde nummern. Månne af otillräcklig afsättning? af hotande politiska förtretligheter? af Boktryckarens farhåga för sådana? eller af brist på tålamod hos Utgifvaren, att länge hålla ut med ett och samma företag?
I likhet med majoriteten inom kommunal-komitén, har man redan från början, efter många öfverläggningar, kommit till den åsigt, att en härads-representation, ingående såsom en integrerande del af kommunal-representationen, icke vore af nöden. I komiténs betänk, är detta vidare utveckladt. Man har klandrat Utsk:t för dess inkonseqvens att hafva underkännt motionen, ehuru Utsk:t förklarat, att don ifrågasatta institutionen kunde vara af mycken nytta för häradet. En sak kan dock vara af nytta för en kommun, ehuru man icke anser sig kunna förorda densamma, emedan den möjligen kan för det hela vara mindre välgörande. 1 likhet med hvad tre föregående talare yttrat, anser jag frågan vara af högsta vigt, och fastän jag visserligen med Hr von Koch är ense derom, att man icke bör vara alltför varsam i att ändra en författning, äfven om den är ny, då man (inner, att. den innehåller fel, så, när likväl (rågan är om författningar af så stor vigt och så välsignelsebringande betydelse för landet, som de ifrågav:de, hemställer jag, huruvida, då dessa författ - 38 Den 7 Januari. ningar så nyligen blifvit af R. St:r antagna och af K. M. sanktionerade, man icke bör vara varsam att deruti göra en ändring, som är af djupt ingripande natur i sjelfva den kommunala institutionen. Man har sagt, att det kan blifva ett tillägg, och att ett tillägg icke är någon förändring. Detta yttrande har redan af Hr Nordenfelt blifvit vederlagdt. Jag vill blott säga, att det icke är nog, att ett tillägg alltid är en förändring, utan det kan vara en djup förändring. Vi kunna t. ex. säga: watt kreera ett 5:te Stånd är blott ett tillägg! men det är ett djupt ingripande tillägg, som förändrar hela vår representation. En annan talare har sagt, att förändringen vore temligen oskyldig, enär det blott vore fråga om en representation för häradet. Vore detta förhållandet, så skulle jag icke hafva något deremot; men, såsom frågan här blifvit uppfattad, gäller den ingenting mer och ingenting mindre, än att inflicka en ny institution i den inrättning, som redan genom de båda statsmagterna är beslutad.
Remitterades jemte hvad, i anledning deraf, inom Ståndet vidare yttradt blifvit till Bevi/lnings-utskottet. S. I). Förekommo följande denna dag väckta motioner: l:o af herr Gullström_, angående den summa, som årligen bör innehållas af landshöfdinge-lönen i Wermland och till stats-Terket ingå, för godtgörande af landshöfdinge-ackord derstädes. (N:o 53); Remitterades till Stats-utskottet. 2:o af herr Palmeer^ i fråga om förändrade föreskrifter, angående mosaiske trosbekännares rättigheter och skyldigheter i Sverige. (N:o 54); Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet. 68 Prot.-utdrag den 22 December 4847. 3:o af herr Sjöstedt, med förslag till förändring af 44 § 3 mom. uti nu gällande förordning om tillverkning och försäljning af bränvin. (N:o 56); Remitterades till Bevillnings-utskottet. 4:o af herr Eriksson, angående upphörande af utgifning ifrån Rikets Ständers bank, med slutet af år 1848, eller vid någon annan utsatt tid, af sedlar å 16, 14, 12, 10 och 8 skillingars valör. (N:o 57); Remitterades, jemte hvad i öfrigt uti ämnet inom ståndet yttradt blifvit, till Banko-utskottet. 5:o af herr Thorn, om anslag till hamnbyggnad vid Mariestad (N:o 59); Remitterades till Stats-utskottet. 6:o af lierr Agrellangående upphörande af marknader eller in skränkning deraf till någna få orter. (N:o 61); Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet. 7:o af herr Agrell, med förslag till nytt formulär för vittnes-ed (N:o 62); Remitterades till Lag-utskottet. 8:o af herr Agrell, med förslag till förändrad lydelse af 75 § uti konkurs-lagen den 12 Mais 1830, uti hvilket förslag herr Norin sig förenat.
V i hafva därför tänkt oss, att det skulle intressera våra läsarinnor att få för sig föreställd den af de kvinliga utställarne, som ej blott nu, utan flere gånger förr dokumenterat sig som en af de löftesriP r e n u m e r a t i o n sker I landsorten: å postanstaltema. I Stockholm: hos redaktionen, i b o k - lådorna samt a tidningskontoren. » Hvad jag vet om Hanna Hirseh. » i D e t är för bizarrt! Att just jag, som ständigt med mycken misstro uttalar mig o m kvinnomåleri, nu fått i uppdrag att skrifva o m Hanna Pauli, f. Hirsch! Jag, som en gång, då jag var redaktör för akademielevtidningen » Palettskrap » (utkommande, när det så passar sig, och då i endast ett hundra exemplar), i en nekrolog öfver den begåfvade målarinnan Nordlander bombastiskt utropade: » Kropp man der til; endast mannakraft kan åstadkomma Partenonfrisen och freskerna i Capella di Sixtina! », sitter nu här Nu är det vår. Gå, såningsman, till fälten, Så ädla frön! Det är en bördig jord. Så korn! Så ljus! Så framtids rika hopp, Men så ej blåst, att du ej skördar storm! Z. för att sjunga den målande kvinnans lof! Men det är väl den där gamla nemesis igen! Saken är den, att då jag en kväll i Publicistklubben skröt öfver Konstnärsförbundets i dagarna öppnade utställning, en medlem af » Iduns » redaktion försåtligt frågade, hvem j a g ansåge som den bästa af våra kvinliga exponenter. Utan tvekan svarade j a g: » Hanna Hirsch! » » Biografera henne! » lydde genast ordern. Men hvad vilja ni då, kära läsarinnor, veta om henne? A f vidfogade porträtt se ni, att hon är en vacker judinna. Från min vän Pauli, hör jag att hon är godheten själf och en riktigt förståndig mamma. Från de gånger jag varit i hennes hem vet jag, att » lilla Hirsch » är glad och älskvärd.
Af högstberörda den 23 sistlidne Maj till Rikets Ständer aflåtna nådiga Proposition inhemtas, hurusom, med anledning af vederbörande Härads-skrifvares hos Kongl, Maj:ts Befallningshafvande i Stockholms län gjorda förfrågan, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, uti underdånig skrifvelse den 18 November sistlidet år, bland annat, hemställt, huru en af skatteoch kronojord inom Färentuna härad af berörda län utgående, men i jordeboken icke upptagen skattetitel, benämnd »legelved,» skulle för framtiden beräknas och utgöras, enär den, enligt Läns-styrelsens förmenande, icke vore af grundränte-natur och, enligt Kongl. Kungörelsen den \ 1 Maj 1855, beträffande de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling, endast grundräntorna eller de vid skattläggning bestämda jordeboksoch hemmantals-räntorna skola förenklas. — Uti häröfver infordradt, den 17 Februari innevarande år afgifvet, underdånigt utlåtande hade Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium upplyst, att på den tid, då byggningshjelpen ännu allmänt levererades i persedlar, 'Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Stockholms län, genom resolution den 10 Augusti 1 GG A, hvilken likväl syntes hafva varit Kongl. Majit underställd, tillåtit Kronans bönder och allmoge i Färentuna härad att framgent betala byggningshjelpen i penningar efter kronovärde, nio marker eller två daler 8 öre silfvermynt af mantalet, »dock så att »samma bönder dessförutan skulle föra hvardera fyra lass tegelved och sand till »Kongl.
Vid förrättningen hade arbetsbönderne vägrat åtaga sig den dervid, i ersättning för arbetsskyldigheteus upphörande, föreslagna nedsatta afgift för hvarje helt hofveri af 50 R:dr, motsvarande 8 tunnor råg och korn; och ett utaf ungefärligen halfva arbetslaget sedermera skriftligen gjordt anbud, slutande sig å 550 R:dr 39 sk., beräknadt i förhållande till hvad för samtlige arbetslagen skulle belöpa, hade ansetts så obestämdt, att det icke kunnat till antagande understödjas. Af allmänna ombuden hade boställets brukningskostnad beräknats till 995 R:dr 39 sk., hvadan, om det ifrågaställda ersättningsanbudet af 550 R:dr 39 sk. derifrån afdroges, 444 R:dr il sk. 10 rst. skulle brista, hvilkas ersättande tillsvidare af Statsverket ^blifvit tillstyrkt, för den händelse allmogen icke skulle kunna förmås att högre vederlag, än det redan erbjudna, utgifva. Ryttmästare-bostället Arup: om 1£ mantal, med underlydande arbetshemman 6/j mantal, indelade i 11 hofverier, hvilkas skyldigheter voro beskrifna uti ett den 3 Mars 1735 upprättadt, den 17 December samma år af Krigsoch Kammar-kollegierne fastställdt, arbetskontrakt; varande arbetsskyldigheten uppskattad till 176 ökeoch 121 dränge-dagsverken, beräknade i penningar till 278 R:dr 1 sk. 9 rst., hvaremot boställets bruknings-kostnad ansetts uppgå till 431 R:dr 18 sk. 2 rst. banko.