Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid underdånig föredragning den 25 nästlidne Juni af ifrågavarande mål, förklarade sig Kongl. Majit vilja, före slutliga pröfningen deraf, hafva Dess befallningshafvande i Calmar län i nåder anbefallt, att å det oftanämnda materialhuset, med dertill hörande byggnader och tomt, låta genom vederbörande anställa besigtning och värdering, samt med instrumentet öfver denna förrättning till Kongl. Majit inkomma; och hade nu, till underdånig åtlydnad häraf, Kongl. Majits befallningshafvande, uti skrifvelse af den 11 i nästlidne månad, i underdånighet insändt ett sådant, af stadens magistrat, med biträde af byggnadskunniga personer, upprättadt instrument, enligt hvilket egendomen blifvit värderad till 1,333 Ridr 16 sk. banko; anmälande Kongl. Majits befallningshafvande derjemte, att det uti Kongl. Majits befallningshafvandes underdåniga skrifvelse den li April nästlidne år till inköpande ifrågaställa, Häradshöfdingen Lundgren då tillhöriga stenhus sedermera blifvit försåldt till annor man, som icke vore benägen alt detsamma till Kongl. Majit och kronan afyttra; hvadan alltså den i detta afseende alternativt väckta fråga numera förfallit. Departements-chefen, som ansåg den länge ifrågaställda utvidgningen af länsstyrelsens i Calmar embetslokal, hvartill redan vid 1840 års riksdag anslag blifvit hos Rikets Ständer begärdt, numera icke längre kunna eller böra uppskjutas, tillstyrkte alltså i underdånighet alt, för tillvägabringande af erforderliga medel till en dylik utvidgning, hvilken syntes lämpligast kunna, på sätt hemstäldt blifvit, åstadkommas genom tillbyggnad af det nuvarande landshöfdinge-residenset, Kongl.
Desi nu ägande höga rätt at lata anmanda den under Ladugardarna besmkeliga Salpetter - jord lil städning, h,vilken jord således öfwerlcmnaoes til Hemaiansägarens fria disposition. 2:0 At Henrmansägare erhöllo frihet och tilstand at, pä -hivad sätt Le för lig lamxeligast och tjenligast finna, öfverenskomma och sörena s-g om tilwerkaudet af den Salpetter, som anskaffas bär, antingen sädant ster ester hwars och ens s rskislda besörjande, eller i förening m d flera, akt efter förhällandet pä olika orter och deras beskaffenhet. g:o At Kongl. Majtt och Kronan för hwarje lewereradt lispund Salpetter betalar En Riksdal. 24 si. gangbart mynt, samt afiewe^eri gsställen sä utsattas, ar transporterna icke blinva langa eller kostsamma, och afven at sadana föreskrifter lemnäs, hwilka förekomma allt godtycko eller egenwilligt förfarande wid Salpetlerns pröfning och godkännande. 4:0 At den fastst'llda betalningen antingen fär upbäras dä leverering af Salpetteru ster, eller ock et beiri-5 Ivid samma tilfälle erhålla / som wid Krono - utlagornas erläggande gäller såsom contant til betalning. 5'o At all handel med Salpeter bliswer fri och cbe.indrad, lä at hwarjcHemmansagare,sedan han asbördat sig hwad Kongl. Maj:' och Kronan erhålla bör, ma kunna tnrnxporterL och sälja Sälpeller, h-oarest och til hwi!:en han behagar, samt Köparen pä lika salt dermed handla" som honom nyUgast synes.
Ullåningstiden böra försök göras till befordrande deraf, att Lombard Låne-rörelsen må komma att öfvertagas af Stockholms Stad eiler enskilde Bolagsmän, 12:0 Uti Rikets Ständers RiksgäldsContoir afsältes ett Creditiv af 100,000 R:dr Banco, att räntefritt, i 10 år disponeras af den eller de Låne-inrättningar, hvilka skulle kunna komma att träda i General-Assistance-Contoireis ställe; Börandesdock, i mån af alt detta Crediti warder begagnadt, för det disponerade beloppet ställas sådan säkerhet som af Herrar Fullmägtige i nämnde Contoir pröfvas nöjaktig. i3:o Skulle, af en eller annan orsak, en sådan Låneanstalt med utlåningen upphöra, före nyssbesagde tid af 10 år, får Creditivet icke vidare begagnas, utan bör, hvad deraf må kunna vara lyftadt, genast återgäldas Riksgälds-Contoiret. S ta ts~U t sk o tt e ts Betänkande!!. ^oS i4:o För alt gifva kraft oell verkställighet åt hvad i ii puncten blifvit föreslaget, böra Rikets Ständer nu hus Kongl. Majit anhålla, att Kongl. Majits läcktes låta utfärda Dess Nådiga Kungörelse derom, att Lombard-Låne-Rörelsen bär i Staden genast kan fa öfvertagas af Stockhoiius Stad eller Enskildte Bolag, emot åtnjutande af de förmåner hvarom ofvanstående i2ite punct handlar. Lärande i händelse denna underdåniga anhållan vinner Nådigt afseende, Kongl.
Vid sådant förhållande och då de nuvar:de olägenheterna icke kunna förnekas, samt enl. min tanka ovillkorligen förr eller sednare måste undanrödjas, återstod endast att tillse, om ej ännu någon annan utväg olik de tvenne förenämnda, erbjöde sig, genom hvilken målet kunde ernås, utan att äfventyra de olägenheter, som mot de begge föreg:de blifvit anmärkte. En sådan har K. M. också ansett kunna finnas deruti, att de s. k. hufvudpersedlarne i hvarje ort, sådana de nu förefinnas, varda bibehållna, men att de öfriga, eller de s. k. småpersedlarne reducerades, icke i andra persedlar, utan i penningar. Detta är, såsom jag redan förut tagit mig friheten yttra, att gå rent praktiskt tillväga, ty grundsatsen i detta system är, att det bestående bör tagas till utgångspunkt, samt blott ordnas och regleras. Förhållandet är, nemi. om det tillätes mig att först kasta en blick tillbaka på beskaffenheten af nuvar:de grundskatter, att bland desamma finnes en del som ursprungligen varit bestämd i penningar; en del som ursprungligen varit bestämd i persedlar, men som likväl öfvergått till bestämd penninge-skatt, alt utgå, antingen efter krono-värdi eller efter krono-värdi med allerum tantum, eller efter åtskilliga andra bestämda grunder, men som nu likväl äro fixerade till penningar; och slutligen en del, som blifvit ursprungligen bestämda i persedlar och ännu utgå antingen in natura, eller efter årlig förvandling.
CO “ E* o CO 5S 3 > c£ cd 3 B ~ O cd C! S? ^ 2" SJ Ö Rika-Ståndens Beslut. OjO* » ST 2 CD CO Oj OS Tq CD tö B CD *3 sr g CD O. s 0 • Crj CD CD 3* Ridd. o. PresteBorgareBonde\ N:o Niö' SidT Adeln. Ståndet. Ständet. Ståndet. N:o 8 Banklagstiftningen, angående - förändringar deri 6 1 15 13 Se Bankoreglem:t. metalliska kassan. Bankoreglementet, angående fö- reskrifterna i l:sta Artikeln, omBankens verksamhet och de fonder, hvarå sedelutgifn ngen utöfver metalliska valutan är grundad 6 1 27 — 26 Maj 26 Maj 26 Maj g26 Maj » förslag till ändring , i vissa delar af föreskrifterna angående metalliska kassan, m. m 6 1 15 — b. 16 Mars b. 10 Mars b 12 Mars 12 Mars I anledning af olika beslut 6 1 21 — g. 1 Maj g. 28 April b. 1 Maj b. 1 Maj 21 » förslag till ändringar i 5:te Artikeln, om Bankens styrelse och några särkilda åt densamma gifna uppdrag . 6 1 11 — b. 10 Febr. g. 10 Febr. b. 10 Febr. b. 14 Febr. » förslag rörande föreskrifterna i 6:te och 7:de Artiklarne 6 1 20 — 19 April 7 April 11 April 7 April 9 a' I anledning af olika beslut 6 1 25 — 18 Maj. 18 Maj. 18 Maj. 17 Maj. —f 9 A " rörande bestämmelserna i 8:de Artikeln, om Diskontoch Lånekontoren 6 1 26 — b. 18 Maj b. 18 Maj b. 18 Maj b. 18 Maj » angående vissa i följd af blifvande ny riksdagsordning nödiga redaktionsförändringar i 6 1 29 — b. 23 Maj b. 23 Maj b. 26 Maj g. 26
Deremot hafva flera af de uti nuvarande rikshufvudbok ingående medel, som endast tillhöra något visst län, enskilda kommuner eller korporationer, såsom riddarhusmedel, kurhusmedel m. fl., icke erhållit egna konti, utan att likväl vara helt och ballet uteslutna, enär de inneligga i de förvaltande verkens räkningar, hvarest medlens tillvaro kan skönjas i balansernas högre tillgångar och skulder. Angående ämnets behandling å dessa konti för de allmänna fonderna, torde följande, i den föreslagna rikshufvudboken vidtagna, förändringar böra omförmälas, nemligen : att afkortnirigar, så väl ordinarie som extraordinarie, hvilka i nu gällande rikshufvudbok upptagas pä icke mindre än 42 konti, motsvarande antalet af de titlar, hvarunder afkortning förekommer, i förslagshufvudboken sammanförts under ett enda belopp, utan specifikation af dessa titlar; att hvad i nuvarande rikshufvudbok upptages såsom anordning utom stat å statsmedlen, innehållande det som af bötesmedlen icke tillhör stats-verket, utan ingår till städer, fromma stiftelser och målsägande, är, såsom af likartad betydelse med afkortning, i förlagshufvudboken inlagdt under afkortnirigar; att kronouppbörden, som i gällande rikshufvudbok fördelas i a) avkortad, b) anordnad utom stat, c) hvad statsmedlen angår, behållen till riksstaten och, beträffande öfriga medlen, lefvererad inom räkenskapsåret, samt d) resterande vid räkenskapsårets slut., — i förslagshufvudboken åter upptages såsom: l:o af kortad, 2:o till disposition behållen och 3:o resterande vid räkenskapsårets slut. Efter fondernas konti intagas räkningarne med Rikets Ständers Bank och Riksgähls-kontoret, hvilka räkningars innehåll, endast omfattande de under bokslutsåret emellan dessa verk och de uti rikshufvudboken ingående förvaltningar existerande räkenskapsförhållanden, i nuvarande rikshufvudbok dels intager en mindre framstående plats, dels till någon del saknas.
1 mom. af 56 g Reg.Fm lyder sålunda: »allmänna frågor, som uti R. St:rs plena väckas, må ej till ett omedelbart afgörande der uptagas, utan skola öfverlemnas till behörigt Utsk.» etc. Den nu förevar:de måste ovilkorligen hafva varit en så beskaffad allmän fråga, emedan sedermera uti 49 § Riksd.Ordn. förekommer: »Hvar och en allmän fråga, som första gången i något Stånd förekommer, skall, såvida ej Ståndet enhälligt genast densamma till vederbörligt Utsk. förvisar, ligga på bordet till nästa plenum, då remiss bör ske; dock stånde hvarje ledamot öppet att öfver samma mål sig yttra, hvilket hans yttrande äfven skall lill Utsk. remitteras. Om en genom mundtligt anförande gjord framställning lägges på bordet, bör anförandet till prolrt dikteras och afskrift deraf senast i Den 10 December t. m. 537 nästa plenum till bordet aflemnas. Upslår fråga om eller hvart remitteras bör, kan denna fråga blott för den plenidagen läggas på bordet, men i nästa plenum skall beslut ovägerligen fattas.» Af allt detta kan jag icke draga annan slutsats, än att denna fråga är af den beskaffenhet, att hon icke kunnat afgöras på annat sätt än att hon till vederbörligt Utsk. bordt ovilkorligen remitteras. Det är visserligen sannt, att i sist åberopade grundlags g förekomma orden: »om eller hvart remitteras bör», och hvaraf man dragit den slutsats, att R. och Ad:n skulle kunna vägra remiss af en motion; men jag hemställer, huruvida ej den, som icke läser grundlagarne på samma sätt än som barn läsa Katechesen, d. v. s. utan begrepp om hvad meningen är, måste finna att sednare § hufvudsakligen har afseende på sådana ärenden, hvilka såsom grundlagsvidriga icke få remitteras. På dessa grunder får jag nedlägga min reservation emot det sätt, hvarpå ifrågavar:de motion blifvit behandlad. Uplästes till justering och godkändes ett från Exped.Utsk. under N:o 1 inkommet förslag till R.
Snarare äro d i kvinnoklubbarne likstallda. ined roddklubbmne och bollklubbarne hemma i Sverige, d. v. s. dc iiro föreningar för vardanaet af gemensainina intressen och idkandet af gemensamma nöjen. Cecile Gohl liar i eder tidskrift beskrifvit den stora kvinno-. klubben ~Sorosis9 och sagt den vara staimnoderii för en talsik skara iittlingar. Har Iiör man medleminarne af &gt;Sew England ' s Toman ' s Club&gt;, pkstP1 detsamina om sin klubb, e n. stor kvinnoförening B Boston, med stmkt kviniiosaksvanlig priigel. Hiir det an därmed förhiiller sig, det vissa ar, att smaken för klubbar spridt sig, ocli ingen by i dessa landsändar ar nu utan eii eller flera klubbar, ja, mängden af deni i de större staderna (i synnerhet i Boston, bildningens och Iialfbildningens hufviidsate) och damernas förmåga att räcka till för och sanitidigt tillhöra flera stdana Idubbar, är föreinhl för alla nykoinlinpars undran och alla infödingars godmodiga elier satiriska skam t. Huriidana äro da dessa kviiinoklubbar? De kunna delas i tv % stora griipper: lasecirklarne och föreningarne för nytta och nöje. Af förra slaget finnas m h g a ined, allvaslig grundval och utmarkt arbetsordning. Man bestämmer sig för .t Imne, t. ex. nigon gren af historia, och håller pk därmed i flera år, tills man hunnit sklrskkdrt saken f r h olika synpunkter och bli förtrolig med litteratiiseii i iimnee. Vid sammanträdena Migger det hrar ock en af kliibbens medlemmar i tiir och ordning att skrifva en uppsats som inledning till diskussion eller lainiia en redig och mogen litteratur-kritik.
BondeStts återremiss å Utsk:s under Nto 4ö afgifna mein., rörtde sammanjemkning af RiksSttns olika beslut, angtde stäinmobölers upphörande eller förminskning; Nto 5o, ang:de beräkningen af sjötullsmedlen, saluaccisen, postmedlen, chartaesigillatsea(giften, husbehofsbrännerimedlen, samt tidningsstämpeloch korlstämpelafgifterna. Hr Prytz, Lars Adolph: I anseende till nödvändigheten att få Bevilln.Utskts nu föredragna betänk. Nto 5o snart behandladt inom Ståndet, på det att Utsk. ju förr desto hellre må komma i tillfälle att beräkna statsbristsumman, 220 Den 19 Maj f. m. så får jag hemställa, om icke detta mål kunde få stalius främst på föredragningslistan till nästa plenum, som lärer inträffa om Lördag. IL o. Ad. biföll att Bevilln.Utskis betänk. N:o 5o skulle ställas främst på föredragningslistan till nästa plenum. Vidare lades på bordet Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:s betänk, och memlr: N:o 158, i anledn. af väckt motion om tillsättande af en comité för alt utarbeta förslag till en förändrad nationalrepresentation ; N.-o i5g, angrde en till Utsk. öfverlemnad motion om revision af förvaltningen af ön St. Barthelemy; N:o 160, om sammanjetnkning af RiksSlms skiljaktiga beslut, i anledn. af Utsk:s betänkm N:is 116 och 141 • Vidare lades på bordet 2tne mem:r från Ridd.Utsk., så lydande; Hörsamt Memorial!
B:ko, motsvarande 1,054,180 R:dr 13 öre R:mt, har under tiden sedan förra Riksdagen blifvit mellan Krigs-kollegii afdelningar sålunda fördeladt, att deraf årligen anvisats: åt Artilleri-afdelningen, för Artilleri-behof 280,887: 11. » Fortifikations-afdelningen, i och för underhållande och förbättrande af landtförsvaret tillhörande hus och byggnader i fästningsoch garnisons-orter, jemte till de s. Ic. Kommendantskaps-utgifterne 90,000: — och åt Intendents-afdelningen, till Arméens beklädnadsoch utredningsm. (1. behof 683,293: 2. tillhopa R:mt R:dr 1,054,180: 13. Enligt nu afgifna underdåniga förslag å afdelningarnes ordinarie medels-behof för den kommande tiden, har blifvit hegardt; för Artilleri-afdelningen 285,520: 50. » Fortifikations - afdelningen, inberäknadt Kommendantskaps-utgifterne 94,500: — » Intendents-afdelningen 765,900: — tillhopa R:mt R:dr 1,145,920: 50. hvarigenom således i det hela skulle erfordras en tillökning af 91,740 R:dr 37 öre R:mt. För Artilleri-af delningen, hvars andel uti förevarande anslag under tiden näst före åren 1855 och 1856 utgjort något mera än som nu för denna afdelning blifvit äskadt, Transport R:dr"~R:mt 1,330,958: 99‘2 Bil. JM 5 lill Kongl. Maj.ls Nåd. Prop. JM 1, om Statsverket 18S6.
N:o 183. arbetena frän deras början år 18S5 ända till sin död, ständigt i utöfningen af dessa honom uppdragna befattningar ådagalagt utmärkt skicklighet och nit, samt under sin sednare tjenstgöring, som erfordrade betydlig både kroppsoch själsansträngning, efter all sannolikhet ådragit sig den sjukdom, som förorsakade hans död, sä, och enär det lär vara Statens så väl som den enskildes pligt att taga vård om aflidne tjenares enkor och barn, så att dessa ej må lida nöd, vågar jag i ödmjukhet föreslå, alt Rikets Ständer måtte åt Löjtnanten Ramsays enka, Fru Charlotta Ramsay född Westfelt och deras bemälda dotter, Hilda Amalia Ramsay, anslå en pension af 400 R:dr att årligen utgå, så länge någon af dem lefver. Härå begäres remiss till Stats-Utskottet. Stockholm den 29 November 1862. A. Råfelt, -tnoiilbl jeloil* tifil sbufiibvagfiali ii tenivajas-t moni*. Ja>ilivd .qqoiod Jab lis -Oiäteid frisin b Ihl «tt <4 Junio bio) .ottin-'! nar! rcign> •IoihIh.ibI I em ,alshin•'£ iiniloisJ sbi - ; >. f.it > vi ti jr, : t 1-n. « .- Ä:o Af Herr Stjernsvftrd, Gustaf ITlaiiritet argående ändringar i Lego-stadgan. Ibland lagar och författningar, som ho, oss finnas och böra finnas, äro få mera nödvändiga för det sociala rättstillståndet, för eganderättens skydd, lör trefnaden i det borgerliga lifvet än dem, som bestämma förhållandet emellan husbönder och tjenare, eller den s. k. Legostadgan. Att denna likväl, såsom den nu förefinnes, icke uppfyller sitt afsedda ändamål och derföre lika allmänt som rättvist är öfverklagad, dels i följd af bristande och olämpliga föreskrifter, dels i följd af svårigheten, nära nog omöjligheten' att tillämpa eller' få tillämpade de som finnas, lärer af ingen bestridas.
Herrarne tillåta mig göra ett litet enkelt kostnadsförslag t. ex. om på telegraf-linien emellan Stockholm och Dalarön en elektrisk telegraf blef inrättad, så behöfdes blott 2 stationer, en i Stockholm och en vid Dalarön. Två mellanstationer å 500 r:dr och således 1000 r:dr årligen skulle derigenom besparas. Anläggningskostnaden skulle, mycket högt tagen, gå lill 10,000 r:dr b:co, hvarå räntan utgör efter 5 proc. 500 r:dr b:co. Således skulle en årlig besparing af 500 ndr b:co deraf upkomma. Det är derföre alt motse att, såsom i Tyskland och England redan skett, de optiska telegraferna äfven hos oss skola utbytas mot elektriska och det är att förmoda det Svenskarne, såvida de ännu vilja räkna sig till Europas bildade nationer, icke skola tillåta att Turkarne förekomma dem i anläggandet af sådana för civilisationen ytterst vigtiga inrättningar. Jag anhåller om återremiss af betänk. Hr v on Knorring, Erik Oscar: Det har blifvit så sakrikt visadt af Hrr Fåhraeus och Heland samt den siste talaren huru stor nyttan är af elektriska telegrafer, alt det icke är derom jag vill tala. Jag vill endast svara Gr. Sparre något om den svårighet, som Gr:n har trott förefinnas för beviljande af motionen. Gr.ns första fråga var: ”finnas sådana telegraf-linier:” det vet Gr:n troligen att sådana icke finnas. Den andra frågan var: ”om de skola komma att anläggas”. Det är just för att kunna anlägga dem, som Hr Heland har väckt denna motion. Vidare har Gr. Sparre sagt, afl det skulle vara mycken olägenhet om trådarne skulle komma att gå genom trädgårdar och åkerfält. Först och främst skall det vara en mycket stor trädgård om icke tråden lätt skulle kunna ledas på sidan och hvad åkern beträffar, så gå de s. k. afloppsdikena vanligen genom de sumpiga trakterna och der lägger man icke gerna trådarne.
Såsom medel för uppnående af ett sådant mål har nemligen blifvit föreslaget, att grannar, om de enhälligt så vilja, må tillåtas att sig emellan för alla sina egor, eller för en del deraf, öfverenskomma om afsägelse af stängsel-vitsord, med den verkan, att hvar och en 6 Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 19. o vilkorligt ansvarar för skada, sorn lians kreatur göra å annans under öfverenskommelsen inbegripna egor, äfvensom att en dylik öfverenskommelse, när dervid blifvit iakttaget hvad efter lag iakttagas bör, ej kan brytas genom en nyck, som faller egaren af hvilken del som helst i den under öfverenskommelsen innefattade jorden, kanske af den minsta, in, utan ega bestånd, intill dess egarne af minst tvåtredjedelar af den jordrymd, den gäller, finna återgång till gamla stängselskyldigheten nyttig. Uti denna senare punkt, eller hvad angår grunden för beräkning af delegares rätt, i fråga om en sålunda ingången öfverenskommelses rubbning eller återgång till den gamla stängselskyldigheten, äro likväl Utskotten af en skiljaktig tanka, och anse, för deras del. en dylik beräkning icke, såsom af lagberedningen blifvit föreslaget, böra grundas å större eller mindre delaktighet uti den jordrymd, sorn under föreningen inbegripes, utan att delegarnes antal i stället bör såsom den rättsenligaste beräkningsgrund i detta hänseende antagas. Genom ett ensidigt yrkande af en större jordegare skulle nemligen, efter Utskottens tanka, i annat fall, och derest den af lagberedningen föreslagna grund bestämdes, det kunna inträffa, att de öfrige delegarne, hvilka, under förlitande på föreningens fortfarande bestånd . redan borttagit alla hägnader, blefvo tvungne att stängsel åter uppsätta, hvarigenom, oberäknadt den osäkerhet, som alltid häraf blefve en följd, ett stort mehn, synnerligen å de orter, der tillgång till stängsel-ämnen är mera knapp eller alldeles saknas, komme att den mindre jordegaren tillskyndas.
Om frihandeln uti denna konjunktur var det enda botemedlet för vår bedröfliga ställning, huru kan detta bevisa att frihandeln är skadlig? Om detta system i sjelfva ver-ket är orättvist, hvaraf kom det sig, att vår tillflykt till detsamma icke förökade vårt elände i stället för att bota detV Om det var det enda förfarande, som vid » en olycksdiger period kunde återställa oss till politisk helsa och kraft, är det ett skäl att bränmärka det såsom ohelsosamt och försvagande? Nej, äfven förutsatt att vi antogo frihandeln såsom ett förtvifladt botemedel för en förtviflad ställning, hvilket icke är fallet, så skulle vårt snabba tillfrisknande och vårt derpå följande ojemförligt stora framsteg i materielt välbefinnande endast tjena till att bevisa, att systemet ut-öfvar en välgörande verkan, både i aflägsnandet af ett folks elände och i framkallandet af dess väl. “ Året 1841 var minnesvärdt i föreningens analer samt i Gobdens personliga historia. Det var under detta år, som Cobden inträdde i parlamentet, det var under detta år som han och John Bright ingingo det högtidliga förbund, som gaf en så stark påstötning åt rörelsen och som var begynnelsen till en innerlig och adel vänskap, som fortfor utan någon den minsta brytning ända till Cobdens död. Cobden var vid denna tid 37 år gammal. Bright var sju år yngre. Han är afgjordt en af de vackraste representanter för den engelska medelklassen. Uppfostrad bland qväkare, hvilkas ädlaste traditioner han insupit ända från sin födelse, vann han tidigt den sjelfständighet i karakter samt det från sofismer och konventionela fördomar frigjorda sätt att betrakta förhållandena menniskor emellan, som alltid varit någonting utmärkande för Georg Fox och hans efterföljare. Qväkarnes plägsed borde väl hafva afhållit honom från den politiska banan, men John Bright drefs dit af omständigheter som han icke kunde beherska. Såsom fabriksidkare måste han uppmärksamma det okloka och såsom mennisko-vän det obilliga i spanmålslagarne.
Presterne skulle få färre lägenheter till befordran, enligt Friherrens tanka, förfölle, derigenom, att hvad således förlorades, i stället återvunnes genom det att de, som erhöllo befordran, finge på samma gång en god utkomst. Hos Hedervärda Bonde-Ståndet hafva åter Motionairerne, under yttrad förundran Allm. Fesv.- och OeC.-Utsk. Utlåtande N:0 lj3. 3 öfver den ringa uppmärksamhet Utskottet skall hafva ienmat åt deras framställning i ämnet, samt stödjande sig derjemte på Herr Friherre Cederström.1} reservation emot förra Betänkandet, yrkal, att afseende måtte fästas å förslaget om Pastoratens sammanslående, så alt sådant mätte uti den underdåniga Skrifvelsen upptagas såsom ett bland medlen för regleringen af Tiotidens utgörande på Gottland, samt sålunda den strid blifva håfven, hvaruti Molionairerne förmena Utskottets ifrågavarande Betänkande stå emot Utlåtandet N:o i5p, som medgifver kyrkors sammanslående inom ett afstånd af trefjerdedels mil, enär på Gottland funnes 92 kyrkor, som underhållas af 1098 mantal, och, på sina ställen, belägna på ett afstånd af en fjerdedels till en half mil från hvarandra, och således, genom sammanslåendet, ingen Församlingsbo skulle till kyrkan erhålla mer än högst obetydligt öfver en half mil. I anledning af allt detta får Utskottet, som för ingen del känner sig träffadt af den gjorda förebråelsen för mindre uppmärksamhet vid detta ärendes förra behandling, tillkännagifva, det Utskottet icke funnit de gjorda anmärkningarne beledsagade af några nya skäl, som kunnat verka till ändring i de, uti dess förra Betänkande i 4 Bil. till Allm. Eesv.- och Oec.-Utsk. Uti. N.o i~jX ämnet, framställda, af2:ne respective Riksstånd redan gillade åsigter; hvarföre Utskottet, under förbi i fvande dervid, vördsamt hemställer, att anmärkningarne må förfalla. Åtskillige Ledamöters reservation bifogas.