Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande formen för tullfrågans behandling, så har Gr. Cronhjelms förslag, för så vidt jag riktigt uppfattat det, den förtjenst, att befria oss från en 14 dagars öfverläggning. Jag kan dock endast bifalla detsamma, med villkor af det tillägg, alt R. St. hos K. M. anhålla, att K. M. måtte nedsätta eller upphäfva tullen å de utförselsartiklar, för hvilka de inhemska näringarnes behof, eller undanrödjande af för statscassan ofruktbara hinder vid varuutförseln, sådant kunna kräfva, äfvensom nedsätta införselstullen å sådaue artiklar, der en dylik nedsättning af beTiofvet kan finnas påkalladt. Det vill säga, alt jag betraktar de i den, Gr. Cronhjelms reservation åtföljande tariff införda tullbestämmelser såsom ett maximum. Frih. Hermelin, Au g. Söderling: Jag anhåller att få yttra några ord, dels i hufvudsaken, dels i afseende på föredragningssätlef. Hvad sjelfva hufvudsaken beträffar, så har jag i den reservation, som jag bifogat Bevilln.Utsk:s ifrågavar. betänk. haft tillfälle alt i korthet framställa de åsigter, som jag i afseende på tull-lagstiftningen sökt för mig göra gällande. Jag anser icke nu tillsländigt att ingå uti några detaljfrågor; jag vill endast hafva äran tillkännagifva, att jag icke blott på theoder grundat min öfvertygelse i detta afseende, utan att jag med hjelp af erfarenheten sökt att stadga mitt omdöme. Jag tror, att det i allmänhet är ett stort misstag alt belägga med höga afgifter varor, som kunna med lätthet insmuglas. Det är visserligen sant, att Staten behöfver inkomster; men Staten bör hafva dessa inkomster på ett sätt, som icke förorsakar några 6 H. 24 * Den 11 Januari f. m. missbruk. Enligt uppgift, införda uti il. o. Ad:s prot. vid 1S34 och 35 års riksdag, inhemtas t. ex., attartikeln caffe, sedan tullafgiften derå nedsattes, förtullades till ett betydligt högre belopp än förr.
Den, som bifaller Statsoch Ekonomi - Den 15 J a n u a r i i e. m. 249 Utskottens ytterligare Utlåtande, i fråga om städernas inqarteringsbesvär, voterar Ja ; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses berörde Utlåtande liafva blifvit af Ridderskapet och Adeln gilladt, likväl med undantag af den i Utskottens första Betänkande pag. 3o till 32 föreslagne underdåniga skrifvelse, hvilken underdåniga skrifvelse af Ridderskapet och Adeln afslås. Denna voterings-proposition blef af Ridderskapet och Adeln gillad, samt anslagen. Voteringen börjades kl. ett quart till 9 e. m.; och befunnos, efter voteringens slut, kl. g om aftonen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — i/h Nej — 27. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskildt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Exce/lence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således gillat Statsoch EkonomiUtskottens ofvanberörde Utlåtande, likväl med undantag af den i Utskottens första Betänkande pag. 3o till 3a föreslagne underdåniga skrifvelse. Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtskottets den io sistlidne December under N:o 354 afgifne, och den 3o i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, öfver åtskillige vid GeneralAssiétanceContoiret tills vidare anställde Tjenstemäns till Utskottet öfverlemnade underdåniga ansökning, att, vid nämnde Contoirs upplösning, med Uxpectancelöner varda hugnade. Justerades tvänne ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i plenum den i3 dennes f. m. fattade beslut.
Ja. Och en qvinna måste ju tiga och vänta. Det är ju icke tillbörligt att en qvinna yttrar sig och begär klarhet. Nej, det är icke tillbörligt, men allt tycks mig vara bättre än denna slitning mellan farhågorna och hoppet. ”Aah, jag er saa forpint, saa forpint!” Hur orättfärdigt är det inte att den ena menniskan skall ha lof att pina den andra på det sättet! Ja, det är orättfärdigt att lägga en på sträckbänk när en enda dolkstöt kunde göra pinan kort. Ja, men mot en tjenstpiga kan man göra hur man vill. De andra äro menniskor, men inte hon. Hon har inga känslor eller hon har inte lof att ha några, och man talar inte med henne. ”O, hvor skrækkeligt er det ikke nu at se Alt saa klart. För gik jeg som i en Dös,153 och jeg var glad ved det; jeg förstod ingenting! Nu har jeg vaagnet, nu ser jeg. Gud, hvorfor skal man leve, hvorfor skal man!” Så lugnade hon sig igen och grät saktare vid min axel. Som nu till exempel det; hon visste att han just nu hade svårigheter i sin affär och oenighet med föräldrarne, att han var nedtyngd och orolig. Men tro aldrig att han talar om det. Han kan smeka henne och skämta med henne, och hon törstar så efter att få vara något för honom, om också bara som en trogen, vänlig hund. Men frågar hon honom så slår han bort det, ger henne en kyss och går. ”Og så skal jeg sidde hernede alene og græmme mig, græmme mig!” Och veta att all hennes tillbedjan icke är honom så mycket värd som ett sandskorn på marken. Ja, men om hon blott kunde skaffa sig visshet om, att det skall bli slut mellan dem, så blefve det bättre. Ja, det var ju ingenting annat hon begärde. Bara ett slut på denna outhärdliga tortyr, som varat nu ett halft år. Om hon bara finge denna visshet, som hon förgäfves måste be om, så visste hon att hon skulle bli lugn.
Prof, 1847 och 1848. 8 Sami. 7 Häft. 1 % Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 31. å de densamma tillhörande hemman, hvilka, i man af arrendatorernes oförmåga att de öfvertagna vilkoren fullgöra, skulle innan kort utsugas och förderfvas, medgifver åtskilliga jemkningar i 1817 års Reglemente för dessa hemmans utarrenderande, såsom t. ex. 1 :o Sedan Domkvrko-rådet och hushållnings-sällskapet i länet blifvit hörde, utsätta Landshöfdingen och Biskopen ett minimum, hvarunder, och ett maximum, hvaröfver det årliga arrendet, som alltid bestämmes i spanmål, icke får gå; samt 5:o
Serafimer-ordens-gillet årligen till hvarje län i riket utgående uppfostringshjelp för fattiga barn måtte, för så vidt densamma utgöres af Statsmedel, disponeras till Serafimer-ordens-gillets andra behof. S. D. Föredrogos och biföllos Banko-Utskottets den 23 dennes på bordet lagda Utlåtanden och Memorial: N:o 50, i anledning af ett utaf förre Handlanden N. P. Maurin gjordt ackords-anbud; N:o 51, i anledning af förre Grosshandlanden J. A. Julius’s ansökning om eftergift af öfverränta å 2:ne Handels-diskontlån; N:o 52, i anledning af vackt fråga om utsträckning af den årliga Banko-diskontrevisionen till Rikets Ständers Bank i dess helhet; samt N:o 54, med hemställan om en gratifikation till Vaktmästarne vid Banko-diskont-verket. S. D. Vid föredragning af Banko-Utskottets under N:o 53 afgifna Berättelse, angående förrättad revision af Banko-diskont-verkets räkenskaper och förvaltning för år 1853, biföll Ridderskapet och Adeln de af Utskottet tillstyrkta afskrifningar, och lades förevarande Berättelse i öfrigt till handlingarne. S. D. Föredrogs och bifölls Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Uskottens den 23 dennes på bordet lagda Betänkande, N:o 21, i anledning af väckt motion om ändring och tillägg i Kongl. Stadgan, angående Folk-undervisningen i riket den 18 Juni 1842. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 23 dennes på bordet lagda 392 Prot.-Utdrag den 26 Augusti 1864. Memorial, N:o 22, i anledning af återremiss af Utskottens Betänkande N:o 18, öfver väckt motion om förnyelse af stadgandet i 52 § af Kongl.
Hvaremot en Ledamot stadgat följande mening: ”Lika med Kongl. IlofRätlens öfrige Ledamöter, hvilka redan yttrat sig i detta mål, anser jag tillförordnade Polismästaren Häradshöfdingen Hultberg vara öfvertygad att, under utöfning af det honom tills vidare Nådigst anförtrodde PolismästareEinbetet, hafva med öfverträdelse af Lagens bestämda förbud för Domare eller Konungens Befallningshafvande, att låta någon till bekännelse pinas eller plågas, sökt att genom anbefalld prygling, som jemväl blifvit verkställd, tvinga ynglingarne Christan, Berglund och Lundberg till erkännande af brottslighet; men som, i fråga 0111 påföljden för samma åtgärd, vid betraktande af sättet, på hvilket det åtalade pinandet skett, sig företer, att Häradshöfdingen Hultbergs förfarande ej skäligen kan härledas ifrån missförstådd tillämpning af Stadgandet uti sista momentet af 3^ §. i 17 Kap. RältegångsBalken, eller att i grofva brottmål
Ståkle skola ovilkorligen bysättas; Utskotten kafva endast velat, att Herrar Fuilmägtige skulle vara obekindrade af något accord, att när som lieldst sådant pröfvades nödigt, kos vederbörande Auctorite emot Kock ock Ståkle yr* ka tillämpning, af de i afseende på Gäidenärer i allmänhet gällande författningar. I anledning af det yttrande att den värnlösa belägenhet, hvaruti Ståhles oförsörjda 348 Stats-Utskottets barn skulle försättas genom fadrens häktande, äfven borde behjertas, liar inom Högvördige Preste-Ståndet blifvit anfördt: dels att Rikets Ständer värdigast kunde förena Rättvisans oell Barmhertighetens fordringar, om Ståhle böls i häkte och barnen Uppfostrades på allmän bekostnad, dels att de afbetalningar å StåhleS skuld, sorn 11U Vöro i fråga, kunde med ringa uppoffring å Statens sida användas till barnens uppfostran. Men ett till-* styrkande af Sådan beskaffenhet ansågo Utskotten för ingen del lämpligt att inför Rikets Hösdofl, Ständer framställa. Äfvenväl liar af någre Herrar Ledamöter blifvit yrkadt, att det vore bäst och säkrast,- att, till afbetalning å Kocks och Ståhles skulder, föreskrifva en stående årlig ränta; försäkrad genom Inteckning i fast Egendom. t > S - , Skriftelige Anbud i afseende härå hafva ock nu mera till Utskotten inkommit, nemi, af Ståhles Broder, Handlanden i Malmö P. Ståhle, som föreslagit, att Ståhle kunde erhålla befrielse från bysättning emot det P. Ståhle, jemte flere andre dess anhörige nedsatte en Stimma, svarande emötäoo R:d.
Hvad! då först Sekretm beträffar, så är jemförelsen emellan denna tjensteman och en Prot.Sekret, icke riktig. Såsom jag nyss hade äran nämna, befordrades den nuvande Sekretm för ungefär 11 år sedan till denna befattning ifrån Prot.Sekret.-graden. Samma befattning har alltid före honom innehafts af Expedit.:sSekret. eller af personer i besittning af en embetsmanna-skicklighet, fullt jemförlig med den, som af sistnämnde tjenstemän fordras. Derest man nödvändigt vill anställa en jemförelse emellan tjenstemän uti olika embetsverk, hvilket, i min tanke, nästan alltid är förenad med icke obetydliga svårigheter, så är den nu ifråga varide tjensternannen, enl. mitt omdöme* närmast jemförlig med en Byråchef i Just.StatsExpeditm, med undantag af den utaf sistnämnde embetsman, sorn har beredningen och föredragningen af lagfrågor sig updragen, ty denne tjensteman har måhända den svåraste och vigtigaste befattningen inom hela Depart., Hr Just.StatsMinistern naturligtvis undantagen. Med de tvänne öfrige ByråCheferna kan Just.KanslersSekret:n emellertid utan fara af misstag jemföras, och jag vågar till och med tryggt påstå, att den sistnämndes embets-göromål äro både lika svåra och lika många som de förras embets-åligganden tillsammatilagda. Såsom vi känna, skola äfven de båda nu ifrågavandé ByråChefs-befattningarne sammanslås till en enda, och att Mdant ej från-början skett, härleder sig endast derifrån, att då HofKanslers Den 23 Mars e. m. 341 Expeditm, sammanslogs med Just.StatsExpedifn, uptogs ByråChefen i den förra Expeditm på den sednares Stat.
Om två Stånd stannat emot två, så måste det Den 17 Mars f. m. 11 förblifva vid det gamla, men alldeles icke kan del förblifva vid något nytt, något ändradt eller något i ringaste män jemkadt. flr Frih. o. Landtm, afbrfit Frill. Gederström under erinran, det R. o. Ad. redan förklarat öfverläggningen vara fulländad. Frih. Cederström: Då Hr Frih. o. Landtm, ansett ingen hafva yttrat sig emot lista punkten af Ulsktns fratnslåilning i sjelfva frågan om brännvinsbränningens skiljande ilian jordbruket, nemi. att två Stånd skulle hafva stannat emot två; så anhåller jag få erinra, att jag har bestridt Utsk:ns utlåt, i denna del i mitt första yttrande, hvilket jag således nödgas ånyo utveckla, för alt visa att jag då yttrade mig deremot. Det är visserligen sanni, att två Stånd hafva förklarat, alt brännvinsbränningen fortfarande skall vara fästad vid jordbruket, och att de två öfriga Stånden beslutat, att den bolde vara fri; men dermed är frågan ej afslulad, ty det kan hända, all något af de två Stånd, som sagt att denna näring skall vara uteslutande vid jordbruket fästad, frångå detta beslut, när de erhålla ett nytt jemknings-betänk., hvaruti villkoren och ändringarne i brännvinsbränningen och dess utöfning blifvit framställda. Om delta inträffar, så uppkommer derigenom ett R. Sl:s beslut att brännvinsbränningen skall vara fri, och således bör denna fråga ingalunda anses såsom redan förfallen. Jag anför detta endast såsom en reservation lill prot. för den händelsen, att R. o. Ad. skulle bifalla TJtskms betänkande. Frih. Boye, Ludv.: Jag hörde väl Hr Frih. o. Landtm, framställa propos. på, huruvida discussionen ansågs slutad eller ej, men jag försäkrar, att jag ej hörde hvad svar som derpå följde.
Om jag föyeställt mig, att något annat valsätt kunde komma att tillämpas i fråga om de 60 leda - 384 Den 31 Maj f. m. möter, ii vilka R. o. Ad. eger utse, skulle jag icke så varmt hafva förordat Utsl;:s förslag. Men detta är en fråga, som framdeles kommer att pröfvas på grund dels af hvad jag haft äran framställa, och dels af andras anmärknir. Jag skall derföre hålla mig till saken och betrakta den från en sida, sorn hitintills lemnats allt för myckel ovidrörd. Skulle likväl Hr Gr. Mörner med hänsigt lill den långa tid, hvarunder denna diskussion blifvit förd, hafva den godheten att låta sitt amendement förfalla, och således icke göra det till föremål för serskild pröfning af R. o. Ad., hemställer jag till Hr Gr:n, om icke hans amendement afser bibehållande af sjelfskrifvenhelen, och om icke på botten af denna åsigt ligger en önskan, alt R. o. Ad:s ledamöter skola uti Riksnämnden ledas af konservativa åsigter, och att, i händelse så icke sker, en öfver-revision skall finnas hos Ståndet, på det att desse ledamöter må kunna erinras om deras pligter och förelupne misstag rättas. Jag lager mig då friheten fästa upmärksamheten derpå, alt om desse af R. o. Ad. valde ledamöter ledas af konservativa åsigter, är en sådan öfver-revision obehöflig. Skulle de åter icke göra det, utan dela den inom Riksnämnden rådande åsiglen i något fall, så innefattar della, att hela national-representalionen och inclusive R. o. Adis egne ledamöter beslutat en förändring som af Svenska folket kunde anses hafva mycket för sig, enär den vore bestämd af de 4 RiksStm.
Sig att, “efter hvarje Läns mer eller mindre behof der“af, Länen emellan fördela. “Kongl. Majit föreslår nu således Riksens “Ständers Stats-Utskott, att, jämte det ofvannäm“de Traktamente för Krono-Retjeningeti då de “forsla fångar inom Länen äfvensom hvad sorn “erfordras till skjuts så val dervid, som vid de “allmänna Fång-transporterne må få hädanefter ‘•utgå af allmänna anslagen lör kostnaderne till “fångskjutsens bestridande, Riksens Ständers Slats“Utskoti ville anslå och på Stat uppfora medel “till löner för de sålunda nödige ansedde Sextio “t60) Gevaldiger till fångforslingen och fängbe, lvakningen. “De till Kongl. Maj:t inkomne Handlingar “och förslag i-detta ämne, varda härhos Riksens “Ständers Stats-Utskott öfverlamnade. “Kongl. Majit förblifver Riksens Ständers “Stats-Utskott med all Kongl. Nåd och ynnest “välbevågen. Datum Ut Surpra.“ CARL. Casp. JJf. Ehrenborgh.” Hvad Kongl. Majit sålunda i anledning af Riksens Ständers vid föregående Riksdagar yttrade underdåniga önskan samt efter ärendets närmare utredning och öfvervägande funnit lämpligt till vidtagande föroidna och föreslå, bär Stats-Utskottet nu skolat till Riksens Högloft. Ständers - Stats - ZTtskottets Betänhanden. 433 »ters yttrande anmäla i afseende pä anslående af tiddiga medel för den tillökning i kostnaderne, som uppkommer vid en sådan förändring i sanet för fångens skjutsning oell bevakande.
LagUtskottets betänkande bifölls af Presteståndet, s. 608. af Bondeståndet, s. 618. återrem. af Borgareståndet, s. 999* Ytterligare Utlåtande bif. af Borgareståndet, lil, s. 437. lagdt till Mandlingarne af Bondeståndet, III, s. 45o. af Adeln, lil. s. 455* — om tlpphäfvande af Konungens 2:né röster 1 Konungens högsta ConstitutionsUtskottets betänkande bif. af Presteståndet, s. 855. af Bondeståndet, s, 863. af Adeln, s. 887.1 4o Dragonregementet, om lönétillökning för 13 subalfér* ne Officerare vid Skånska; SratsUtskottets betan» leande bif. af Presteståndet, s. 422. återrem. af Adeln, s. 438. af Bondeståndet, s. 515. af Borgareståndet, s. 720. Ytterligare Utlåtande bif. af Adeln, s. 823. Drawback, om införande bär i Piket af. BevillningS» Utskottets betänkande bif. af Presteståndet, ll 1. s. 42. återrem. af Borgareståndet, lils. 59- bif* af Adeln, lil. s. 74. af Bondeståndet, lil. s. 95. Ytterligare Utlåtande lagdt till Handlingarne af Pre* steståndet, lil. s. 370. af Borgareståndet, lil.s. 375* af Adeln, lil. s. 391- Drottningen, om uppvaktning af H. K. M. AdetnS beslut s, 217. Borgareståndets, s. 321. Bondestån* dets, s. 322* 1— om att H. K.
Hon utgrenar sig till många sarnbällsvrken, oell är af så ömtålig beskaffenhet, att det tolde böra anses såsom ett bevis på grannlagenhet, att den styrande statsmakten icke gått den i förväg, på hvilken resuilalet mest inverkar, utan hellre velat inhemta livad nationens representanter kunde i ämnet tänka, innan man skred lill några lagstiftnings-åtgärder i saken. Sådan har min mening varit; och har jag uttryckt mig annorlunda i mitt korta oell visserligen ej utvecklade anförande, så liar jag icke lyckats uttrycka hvad jag tänkt i saken. Gr. Anckarsvärd: Jag kan icke af Frih. Åkerhjelms yttrande draga något annat corollarium, än att det först och främst måste vara en obestridlig sanning, att han måtte haft en mycket liten, åtminstone synbar, del i betänkandets uppställning; ty, efter allt mitt begrepp, inskränker den sig till namnet på det Statsråds-prot., som åtföljde missivet med comiterades betänk. — Hvad åter grannlagenheten vidkommer, kan jag, i min egenskap af representant, icke emottaga den med minsta tacksamhet; ty min tacksamhet skulle hafva varit ojemförligt större, om Hr Statsrådet drifvit saken derhän, att Ständcrne fått emottaga ett förslag till lag i ämnet. Den omtalade grannlagenheten torde till slut resolvera sig dertill, att svårigheterna, som från Styrelsens sida omtalats, hvalfvas på Ständerna, sedan Styrelsen, med biträde af en ofantlig skara af embetsman, ådagalagt sin litenhet att kunna öfvervinna dessa svårigheter. Jag kan således icke antaga Styrelsens ursägter i denna del, isynnerhet då man häntyder på visad grannlagenhet, hvarföre Representationen tillbaka borde visa sin tacksamhet. För öfrigt får jag anmärka, alt frågan till minsta delen sorterar under den ekonomiska lagstiftningen eller utgör ett blott önskningsmål; ty här är fråga om en ganska djupt ingripande lag i samhället, och det är i detta hänseende, som jag trott det varit lämpligare, om Styrelsen utarbetat förslaget. Huru skall det väl blifva möjligt för R. St. att, under loppet af 4 månader, utarbeta något helt i ett ämne, hvaröfver Styrelsen behöft 6 år alt betänka sig? Gr.
V i d en annan sjukdom, hjärtfel, kan man visserligen icke m e d några rörelser direkt inverka på de organiska förändringarna i hjärtat själft, men genom respirations-, cirkulations-, svaga aktiva rörelser samt lokalbehandling kan man underlätta det sjuka hjärtats arbete, så att säga vänja kroppen vid det hjärta, den har, o c h såmedelst borttaga eller lindra de besvärliga symptom, som plåga en hjärtpatient, svullnad, andtäppa ni. fl. och detta ofta på ett bestående sätt, som knappast m e d andra medel kan åstadkommas. ryggmärgssjukdomar påverkas i flere fall gynnsamt. Alldeles påtaglig är den gymnastiska behandlingens verkan vid t. e x. förstoppning, muskelsjukdomar, vriekningar och efterbehandling efter benbrott, kirurgiska operationer m. m. V i d bedömandet af verkan af en gymnastisk behandling får man väl k o m m a ihåg, att den endast i ett fåtal fall — såsom vid de senast anförda — kan verka hastigt; i flertalet fall är uppgiften j u endast att undcrhjälpa kroppen i det ständigt pågående nydaningsarbetet, att — så att säga — leda det i rätt spår; all nybildning går långsamt, långsammare j u längre sjukdomen varat, och därför behöfves det tid, lång tid för arbetet, innan verkan kan spörjas. Som förut nämnts är det icke sjukdomen, utan den sjuke, som skall behandlas. Därför är det af största vikt, att gymnasten förstår att bedöma ett sjukdomsfall i sin helhot; det är nödvändigt, att han känner kroppens normala byggnader o c h förrättningar, annars må- ste han arbeta mer eller mindre på måfå. D e t är ej nog att kunna gifva en rörelse väl, man måste förstå hvad en rörelse verkar o c h kunna bedöma, hvilka rörelser, som böra användas; Det är ej tillräckligt att kunna knåda » dukt i g t », man måste o c k veta hvad man knådar och hvarför. D e t är därför af största vikt att gymnasten, om han icke själf är läkare, samarbetar m e d läkare, som kunna undersöka den sjuke o c h ställa riktig diagnos; det är vidare nödvändigt, att gymnasten själf har sådan utbildning, att han förstår de anvisningar han får o c h kan tillgodogöra d e m.
R:dr blifvit bifallet. $ Forstarkta Stats-Utskoltets Memorialt tf.-o Syo, io.de enligt 33 punkten. Den, som anser, att vid blifvande votering, i fråga om byggnads-anslag för Upsala Universitet, antages Ridderskapets och Adelns beslut, att 25,000 R:dr beviljas, att i första rummet användas till uppförande af en ny observatorii-byggnad samt i öfrigt till andra nödiga ansedde Uni versi lets-byggnader, voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, antages till contra - proposition Preste-Ståndets beslut att 25,000 Rädr beviljas för uppförandet af sådane ännu saknade byggnader vid berörde Universitet, som äro mest behöflige. Efter denna omröstning, som utfallit med 71 Ja oeh 48 Nej, och hvarigenom således contra-propositionen blifvit bestämd, i enlighet med Ridderskapets och Adelns beslut, har votering i hufvudsaken egt rum öfver följande proposition: Den , som bifaller Slals-Ulskoltels hemställan, att för Upsala Universitet beviljas en summa af 20,000 R:dr, att användas till uppförande af en ny observatorii-byggnad , sedan Kongl. Maj:t gjort Sig förvissad, att berörde summa blifver för nämnde ändamål tillräcklig; dock att, för den händelse byggnaden skulle kunna ändamålsenligt tillvägabringas för ett mindre belopp, elen återstående summan äfven må kunna användas i och för andra nödige ansedde Universitets-byggnader, voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, antages Ridderskapets och Adelns beslut. Voteringen bar utfallit med 58 Ja och 61 Nej; i följd hvaraf och då således Nej vunnit, 25,000 R:dr B:co för omförmälde ändamål blifvit beviljade, på sätt Ridderskapets och Adelns beslut innehåller. Slockholm den 2 Juni 1841. N:o 571, Förstärkta Stats-Ulskottets Memorial, N.o Sfi. 0 N:o 571. Ank. till Exp. Ulsk. den 3 Juni 184.1 , kl. 6 e. m.