Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Grefvinnan började läsa sitt bref eller rättare den biljett, som åtföljde ett i laglig form affattadt köpebref på en liten villa med tillhörande trädgård och några tunnland åkerjord. Det var en gammal skuld till den aflidne sonen, hette det; en okänd, ångrande människa ville på detta sätt söka att i någon mån gälda den unge grefvens välgärningar. Ingrid slog omkull ett tomt glas, rummet gick omkring för henne; icke om det gällt lifvet, skulle hon vågat se på grefvinnan, under det denna läste biljetten och köpebrefvet. » Ingrid! » Tjänarinnan ryckte till, fastän matmoderns stämma blott ljöd som en mild, stilla hviskning. » Grefvinna! » » K o m hit, skall du få se något skönt! » Nu måste Ingrid se på matmodern, och den bäfvande blicken möttes af ett i glädje strå- lande ansikte. » Kom närmare, barn! » Grefvinnan drog henne intill sig, och Ingrid nedsjönk viljelöst, slappt på fönsterpallens kudde. » Hvad Gud är god och nådig! » hviskade den gamla med hopknäppta händer. » Jag har under dessa senare tunga dagar företrä- desvis bedt min himmelske fader att få se något enda prof på, att ett människohjärta ännu hyste kärlek för mig, den bland människor så ensam blifna gamla kvinnan, och så kommer detta, detta stora! » Ingrid rörde sig ej. » Lofvad vare Herren för hans stora kärlek och godhet! » började åter den gamla med låg, innerlig röst. » Han har beredt mig ett hem för mina återstående dagar; han har tagit bitterhetens tunga moln från min bäfvande själ och åter låtit mig få skåda glansen af sin kärlekssol, afspeglad i dödliga varelsers hjärtan, och han skall äfven i rikaste mått välsigna dessa hjärtan, som öppnat sig för hans manande ande! Ja, Gud välsigne dig, Ingrid, och den man, som snart skall bli din make! » Den gamla lade båda sina händer på Ingrids djupt nedböjda hufvud. » Fru grefvinna, det är j u icke Lars eller jag som — » » Barn, » af bröt henne den gamla, » tror du
Menniskornas rättsförh ällan den, bedömda efter Statens lagar, äro nemligen ofta af den beskaffenhet, att parter, som å ömse sidor äro i god tro, icke utan lagfarenhetens biträde kunna uppgöra desamma. I Sverige, der ett af lagen erkändt advokatstånd saknas, är det i stället domstolarne, som utredningen af sådana invecklade rättsförhållanden åligger; och det är orättvist, att, då saken är lika mörk för båda parterna, den ene skall vid målets fullföljande hos den högsta instansen vedervåga en förlust, från hvilken den andra är frikallad. Slutligen torde böra erinras, att revisionsskillingen en ganska lång tid, då dess under mer än 250 år oförändrade belopp hade ett högre värde än för närvarande, väsendtligen bidrog till aflöning af Hofrätternas ledamöter; men att, då dessa algifter numera ingå till Statsverket, som i ersättning för revisionsskillingen gifvit Hofrätts-ledamöterna förhöjda löner, och då Statsverket å sin sida genom de i sednare tider tillkomna och ständigt förhöjda stämpelpappers-afgifterna på annat sätt tager betalning af parterna för rättvisans tillhandahållande, äfven denna anledning till revisionsskillingen s bibehållande försvunnit. Det är icke första gången Rikets Ständers^Lag-Utskott yttrat sig till förmån för revisionsskillingens afskaffande. Redan vid riksdagen 1850-*-1851 förklarade nemligen Lag-Utskottet, att bäst vore, om revisionsskillingen kunde alldeles afskaffas, men / Lag-Utskottets Betänkande N:o 24. 9 men, då fara ansågs vara för handen att, till följd af en sådan åtgärd, Högste
Tunelds, af, testamentsfond. Bilagan litt. O. vid . » 93. Ulriksdals lustslotts räkenskaper » 156—157. Se reservationen å sid. 263-264. Ultuna Landtbruks-institut » 131—133. Umeå elementarläroverks räkenskap » 226. Understöd för utländska resor. Se reservationen å sid. 254-255. Undersökningar, geologiska, anslagen till » 239—241. Undervisningsverk, Stockholms stads » 229—231. Undsättnings fonden » 21 — 22. Universitets, Lunds, räkenskaper » 182 183, Upsala, dito » 180—182. Uppbörden af karla-sigillata-rnedlen » 18—20. — af kontrollstämpel-dito » 25—26. — af sjötulls-dito » 46 47. P” Revisionsberättelsen. Upsala erkestifts Konsistorii räkenskaper sid. 184 — 187. — Universitets dito » 180—182. Utrike s-departementets dito » 27 — 30. Se reservationerna å sid. 256. Vaccinationens befrämjande, kostnader för. Tabellen vid » 47. Wadstena krigsmanshus kassa » 67, 70. Bilagorna litt. G. och P. vid » 56, 96. Vakansmedelsfonden, Volontär» 66—67. Bilagorna litt. G., K. och L. vid » 56, 72. Vakansoch liggetids-besparingar. Bilagan litt. P. vid » 96. Vattenbyggnader, allmänna - » 98—100. Waxholms fästning » 72. Bilagan litt. I. vid » 61. Wermlands Fältjägare-regemente. Bilagan litt. K. vid » 72. Westerbotten, atvittringar i » 140. Bilagan litt. T. vid » 141. Westernorrland, afvittringar i » 139—140. Bilagan litt.
Memorial, angående de utgifter, som dels före och dels efter sista Riksdag blifvit af Öfverskotten på StatsVerkets inkomster bestridda och funnits höra hos R. St:r anmälas till ersättning eller afskrifning. Af de uti 1822 års RiksStat och K. StatsContoirels underd. Berättelse till sista lagtima Riksdagen specificerade utbetalningar å Öfverskotten till ett belopp af 549,591 R:dr 44 beviljade R. St:r, enligt deras underd. För skillnaden, som, med afdrag af 16,000 R:dr, utgjorde beloppet af 1822 års utbetalningar, hvilka R. St.*r ej upptogo till pröfning, af den orsak, att nämnde års Räkenskaper då ännu ej voro granskade, får Utskottet nu, jemte de flere sedermera af Öfverskotten beviljade utbetalningar, redovisa. Fråga väcktes vid sista Riksdag om afskrifning af de 6000 R:dr, som användts till inköp af ett Hus tilt Biskops-lloställe i Götheborg; men uti underd. Skrif - Betänkande!), N:o i55. 4*5 veise d. 20 Nov. 1823 tillkännagåfvo R. St:r, att, då utväg till ersättnings vinnande blifvit beredd, dels genom försäljning af tomten till förra Biskopshuset dels ock genom den inkomst, som vore att förvänta af Säteriet Sannegården, sedan Biskop Lambergs Arfvingars besittningsrätt derå ginge till ända, summan emedlertid borde balanceras.
1417 men beea för o'örsdde händelser kwänne särffilde tillräcke lige Summor afsäktas och anfläs för upgilne tillfällen. Hivad c nqÄ-den ena summan, som ffall wara nllgängelig dä Konrmaen till Rikets förswar eller andre högst - wrglige och angelägne ändamål, sedan hela SkakS-RädekÄ tankar deröswer bkiswit inhämtade, sir-ner den wara rrwdwckeliaen nödig; — sa i händelse berörde summa bliswer stäld i BanquenS wärd och Fulln-agttge i sadant fall »klämna vensamma innan del i Regerings.Formen 0 usörniälte hörande s?edt, komma den eller de härutinnan brottslige, akt genast ffiljas frän sin besättning, mista äran stum Twanne timar sta i halsjern j Twänne ar arbeta ä näwid en påle utan före Banco, j gon Kronans Fästmng. Huset: j Answare ock en för alla och alla för en, som i beslutet deltagit, med hivad de äga eller framdeles ärswa och sörwärsrva för hwad genom ett sickt steg af Banquen förloras. Tillära Fullmägtige i Banque», atk Riksens Ständers anordnutg a andra summan, hwilken Konungen wid infallande krig der äger lysta, brytes eller summan af Fullmäzrige 'et.las förr, än de »ti sistnämnde §. as åtgärder, ordcnteligen söregätt, s^all en hwar af de broktflige undergå enahanda straff, som 1 Momentet i denna §. innehaller. z:dje Mom.
Till sist må nämnas ännu en sten, på sätt och vis den märkvärdigaste af alla här anförda, ty denna sten omtalar möjligen en korsfarares namn. Jag säger möjligen, ty stenen upplyser endast: » Iskirun, Hads dotter, lät rista dessa runor efter sig själf; hon vill fara åt öster och ut till Jerusalem. » Stenen står vid Staket i Näs ' socken, Upland. Anträdde Iskirun färden, då är stenen vid Staket bland alla svenska runstenar ensam om äran att hafva omnämnt en pilgrims Jerusalemsfärd. Det ligger romantik öfver denna sten; det diktar sig en hel roman omkring densamma. Hvad var det, som med så förunderlig makt lockade denna kvinna att sälla sig till pilgrimernas långa tåg? Var det ropet från Clermont: » Gud vill det! », eller var det längtan efter någon, som dragit förut, eller drog hon åstad för att under Palestinas palmer och - i Heliga grafvens kyrka gråta ångerns tårar eller bedja för någon, hennes hjärta kär, som hon förlorat? Hade hon ej anträdt färden, skulle hon säkert ej låtit stenen stå kvar, då den ju endast skulle vittnat om en tillintetgjord plan, eller skulle hon rest en ny sten med annan inskrift. Hade hon vändt åter från sin färd, skulle hon sannolikt gifvit äfven det tillkänna genom en ny sten eller genom ett tillägg i inskriften på den förra. Drog hon alltså bort, man vände aldrig åter? Hvar och huru slutade hennes pilgrimsfärd? V i veta intet mera än detta: » hon vill fara åt öster och ut till Jerusalem ». Ännu en gång: tiderna vexla, sederna vexla, men alltid kastas människohjärtat mellan glädje och sorg, mellan förtviflan och hopp. Formerna ändras, men » historien upprepar sig », som man säger. Och orsaken ligger i Longfellows sats: » Städse blifver hvarje mänskohjärta mänskligt ». Björn. W / e k e sannt, det förekommer ju så enkelt att &lt;W1 presentera två af ens bekanta för hvarandra? Och likväl borde man tycka motsatsen, om man betänker, hur sällan denna formalitet uppfylles på ett sätt, som är angenämt för de personer, den gäller. Hvarje af konvenansen föreskrifven formalitet bör vid personligt bruk i viss mån individualiseras.
Utlåtandet, N:o 354, Litt. F., i dessa punkter, med tillägg, i afseende på den sjunde puncten, enligt Utlåtandet N:o 435, Litt. F., bifölls. S. D. Föredrogos: l:o Expeditions-Utskottets Memorial, N;o 40, med 262 Prot. Utdr. d. 29 Mars 18/f.f. öfverlemnande af nytt Skrifvelse-förslag, N:o 277, angående Allmänna Indragnings-Statens reglering, och 2:o omförmäldta Skrifvelse-förslag. Detta Skrifvelse-förslag godkändes, och Memorialet, N:o 40, lades till handlingarna. S. D. Föredrogos ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottens Utlåtanden: A:o 145, i anledning af erhållen återremiss af Betänkandet, N:o 90, angående upphörande af de så kallade portpenningarne vid Christianstad, m. m. Betänkandet, N:o 90, och Utlåtandet, N:o 145, gillades; och N:o 146, i anledning af erhållna äterremisser å Betänkandet, N:o 102, i fråga om Slats-ansiag till Strömstads Skola. Utlåtandet, ]N:o 146, gillades. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Fortsattes handläggningen å Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 354 och ]N:o 435, angående anslag å extra Stats-regleringen; och fattade Ståndet härvid följande beslut: Litt. Anslag för lättade communicutioner och andra allmänna arbeten (fortsättning. ) b) Utdikningar och aftappningar af sanka trakter och sjöar, för beredande af odlingsföretag (fortsättning.) 5:o Till upprensning af Eman och Stångån.
Utskottet, som ej underlåtit att vid öfvervägande af denna fråga, då den första gången hos Utskottet förevar, åt berörde redan af Motionairerne framställda anmärkningar egna den uppmärksamhet, de utan tvifvel förtjena, men som det oaktadt ansett sig böra afstyrka motionernes bifallande, har ej funnit de skäl vara vederlagde , på hvilka Utskottet grundat sitt Utlåtande, och hvartill Utskottet nu endast får lägga, att det yrkade förnyade kungörandet skulle, i anseende till den ökade skymf, hvarföre den under förmyndarevård satta personen derigenom blefve blottställd, ofta försvåra Och stundom alldeles omöjliggöra utvägen att förmå den, som vanvårdar sin egendom, att sjelfvilligt underkasta sig förmynderskap, _ en utvägj 34 JLogXJttkotttts Utlåtandt N:o i41 och 14a - hvarpå hela familier* välfärd ej sällan beror, —• och att denna utväg ej bor tillstängas för att afvärja föliderne af deras oförsigtighet, sorn ingå alhandlingar, ulan att ega eller förskaffa sig tillförlitlig kännedom om den, med hvilken de afhandla. Att omständligare upptaga och besvara ifrågavarande anmärkningar, anser Utskottet onyttigt, enär Utskottets Betänkande redan är af Högvördige Preste-Ståndet och Vällofl. Borgare-Ståndet gilladt, och fiågan följaktligen, jemlikt 8 7:de § i Regeringsformen, feifallit. Stockholm den 14 Nov, 1825. Ankom till Exped. Utskottet den 21 Noremli. rgz?» Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Lag-Utsicottets Betänkande N:o id, öfver Herr Contrac-tsprosten A. Z.
M. föreslagna summa icke är betydligare än 200 r:dr, om året, samt Statens tillgångar omöjligen kunna vara så små, att de ju icke skulle förslå till ett i pekuniärt hänseende så ringa belopp, — med godhet taga ärendet i förnyadt öfvervägande, hvarefter Utsk. såsom jag lifligt önskar och hoppas, torde finna skäligt till Ständerna inkomma med hemställan i ämnet, åsyftande bifall lill K. M:s nåd. förslag det en årlig pension af 200 r:dr åt Fröken Törnebladh under de vilkor den K. proposm förutsätter, nemi. sä länge hon lefver ogift och sig i behöfvande omständigheter befinner, måtte af 11. St. ynnestfull! beviljas; och får jag för detta ändamål vördsamt hos Hr Frih. o. Landtm, anhålla om propos. på återremiss af nu föredragne punkt. Hr Printzensköld: Frih. Cederström har redan så fullständigt ådalagt rättvisan af det anslag till pension för Fröken Törnebladh, som K. M. äskat, att jag för min del icke behöfde annat än Den 26 April e. m. 185 blott med honom mig förena. Jag ber likväl få fästa Ståndets upmärksamhet uppå, alt nationen jemväl kan stå i tacksamhets-förbindelser till en och annan af sina tjenstemän, likaväl som den ena individen kan till den andra stå i dylika förbindelser. Jag anser också Svenska nationen ega sådane förbindelser lill frami. H. Ex. Hr Just. Statsministern Törnebladh. Hans redbarhet som tjensteman uti alla de befattningar han innehade, och det aldrig hvilaude nit han ådagalade i detsamma, vittna om sanna förtjenster mot fäderneslandet. Då är det också, efter min åsigt, en skyldighet af nationen att visa hans efterlefvande, i verkligen betryckta omständigheter sig befinnande dotter, åtminstone så mycken gärd af erkänsla emot den bortgångna, af fäderneslandet högt förtjenta embetsmannen, att man lemnar henne, åtminstone så stor pension, att hon derigenom kan undvika de bekymmer, som med en nödställd belägenhet äro förenade.
Kanske skola många små telefonister välsigna er därför. Och nu: » Au revoir », alla älskvärda abonnenter och rysliga telefonister! Hvem vet? Kanske träffas vi om en stund — i telefon. U r notisboken. Anders Fryxell och Wallinska flickskolan. Hundraårsdagen af Anders Fryxells födelsedag högtidlighölls i går torsdag af Wallinska flickskolan härstädes. Fryxell var nämligen, jämte dåvarande pastor primarius J. Wallin, en af stiftarne af den välkända skolan. I nästa n:r af Idun komn.a vi med anledning af den nämnda minnesdagen att meddela en intressant skildring från det Fryxellska hemmet jämte porträtt och biografi af den bekanta skriftställarinnan fröken Eea Fryxell, hvilken dotter till den store historieskrivaren var sin fader verksamt behjälplig vid hans vetenskapliga arbete. Sveriges första kvinnliga urmakare har i dagarne aflid.it härstädes ' efter ett längre lidande i en ålder af 57 är. Det var fru Hilda C. Petrini, af hvilken Idun redan för några år sedan med delade porträtt och biografi. Den aflidna öppnade på sin tid ett nytt område för kvinnlig verksamhet i Sverige, i det hon efter genomgången uthildning i urmakeriyrket på 1860-talet erhöll burskap som borgare i Stockholm och sålunda blef Sveriges första kvinnliga yrkesutbildade borgare. Tillhörande en gammal ansedd Södermalmssiäkt, med ett öppet, hjärtevinnande väsen, arbetsam och hjälpsam, efterlämnar den aflidna ett i vida kretsar kärt och hedradt minne. * Småskolelärarinnornas rättsliga ställning. Beslyrelsen för elfte allmänna svenska folkskolelärarmötet har, på grund af uppdrag, inlämnat en petition tili regeringen, huru vida ej sådana ändringar i folkskolestadgans bestämmelser rörande antagande och afskedande af lärare och lärarinnor vid mindre folkskolor och små- skolor skulle kunna åvägabringas, att dessa lärare och lärarinnor blefve i rättsligt afseende i möjligaste mån likställda med lärarpersonalen i den egentliga folkskolan och sålunda finge en mera tryggad ställning i skolans tjänst sig tillförsäkrad. de populäraste Bellmansmelodier, arrangerade af vår populäre tonsättare Ivar Hallström.
Men Philochoros vill äfven g e n o m deras återupplifvande o c h införande inverka reformerande på sällskapslifvet i syfte att göra detta m e r enkelt, okonstladt o c h naturligt gladt. I dessa sina sträfvanden understödjes sällskapet af de föreningar » Svenska Folkdansens V ä n n e r », s o m i Stockholm o c h Göteborg bildats efter dess mönster. D e n s o m på dessa ställen eller i Upsala bevistat deras danstillställningar eller s. k. lekstugor, vet också, att de äro utmärkta af frisk glädje såväl s o m enkel stilfullhet. D e omväxlande, karaktäristiska danserna o c h de så klädsamma dräkterna göra en sådan afton synnerligen både lärorik o c h angenäm äfven för en åskådare, och att de dansande själfva ha roligt, är lika säkert s o m naturligt. Med hänsyn såväl till det rikhaltiga o c h omvexlande program, s o m Philocoros denna gång bjuder på, s o m till dess erkännansvärda sträfvanden, äro vi förvissade, o m att sällskapet såväl i Stockholm s o m i landsorten skall mötas af allmänhetens lifligaste sympatier. Brudfärden. Berättelse från Bohusläns skärgård af Johannes Sundblad. (Författarens sista, efterlämnade arbete.) från d i g tebaka. Jag har varet s o m slav hos hundturken. H u r läser d u? » Står de inte! Jo, här har j a ' t. Vill d u höra ' t n u? » sade hon, bortläggande pennan. » Stå kyrkoplikt. Onsdagen före påsk. Til båtsmannen Kalle Svensson. Ditt bref har j a g mottaget. besvara höra, att d u hafver Så Hälsan g ö r åckså jag. — D i måtte h a bättre o m än o m papper å bläck derute hos hundturken, dej det. sämre säja. J. P. men när vintern » Dä geck vatten^. Panga tjente bra te i M å allti '. ton: Men hva ä de ett sånt de » påskriftum », di » Nå, sätt, te spott å spe, springa g e n o m M å allti väll! » » Ä d e säkert dä? » sade intet En bryggan.
Majtts högstberörde Nådiga Bref af den 4 Sept. 1841, har Utskottet inhemtat, att, sedan inlösningspriset å den salpeter, sorn hembjudes Kronan, blifvit år 1835 från 7 R:dr 24 sk., hvartill detsamma alltsedan år 1815 varit bestämdt, till 6 B:dr 32 sk., år 1836 tiil 6 R:dr och år 1837 till 5 R:dr för lispundet, hvilket sistnämnde pris förblifvit gällande, intilldess detsamma , enligt Kongl. Brefvet af den 8 Februari innevarande år, förhöjts till 5 R:dr 32 sk., så hade hågen för salpeter-näringens bedrifvande i den mon aftagit, att tillverkningen af denna vara, hvilken år 1835 utgjorde 33,901 LU., år 1839 icke uppgått till högre belopp än 21,350 LU., och således med 7 å 8,000 LM. understigit quantiteten af den salpeter, som för krut-beredningen årligen erfordras. l)å nu det fastställde inlösningspriset å salpeter, oaktadt berörde nedsättning i allt fall öfverstiger de å berörde artikel i handeln gällande pris, synes, efter Utskottets tanka, orsaken till salpeter-näringens aitagande icke så mycket vara att finna uti ifrågavarande prisförhållanden , utan snarare och med större sannolikhet böra tillskrifva» de mindre tjenliga methoder, hvilka vid varans tillverkning hittills i allmänhet blifvit följde. Vid sådant förhållande och med hänsigt till angelägenheten deraf, att det för krut-beredningen erforderliga quantum salpeter må inom landet kunna erhållas, har Utskottet trott sig böra föreslå, alt Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, det täcktes Kongl.
Bolagsreglorna böra innefatta bestämmelser i följande hufvudsakliga ämnen: a) om beloppet af grundfonden; b) huruvida kommandit-delegare må inrymmas och på hvilka vilkor, deribland särskildt om den andel i vinsten, som skall dem tillkomma; c) om grunderna för röstråttighets utöfvande vid bolagsstämma; d) om antalet af styrelsens ledamöter, hvilka vid hufvudkontoret böra vara minst fem; e) om antalet af revisorer och om tiden för revisionen, som årligen bör förrättas ; f) om bankens rörelsegrenar; börande uttryckligen stadgas, att egna eller andra enskilda bankers lottbref ej få såsom säkerhet för försträckning emottagas; g) om sättet för vinnande af ändring i bolagsreglorna; h) om tiden för ordinarie bolagsstämma, som minst en gång årligen bör hållas, och om vilkoren för sammankallande af extra bolagsstämma; i) om bildandet af en reservfond och om den andel af årliga vinsten, som till densamma skall öfverföras; samt k) om de grunder, efter hvilka, med iakttagande af hvad § 13 hår nedan föreskrifver, de intecknade skuldebref och räntebärande obligationer skola uppskattas, hvilka få såsom grundfonds-hypothek antagas. § 9 Bankbolags af de solidariske bolagsmännen insatta grundfond må ej understiga En million Riksdaler Riksmynt. § io. Mom. 1. Denna grundfond skall inom ett år, räknadt från den dag banken för allmänheten öppnas, vara till fulla beloppet, i rikets gällande mynt inbetald, samt Expeditions-Utskoltets Förslag till underö. Skrifvelse, N:o '183. 37 den i § 13 hår nedan beståmda andel deraf till grundfonds-hypothck förvandlad och i allmänt förvar nedsatt, i enlighet med hvad denna lag och bolagets reglor i öfrigt derom närmare bestämma. Har ej den grundfond blifvit inom nu stadgade tid på berörda sått insatt, vare oktrojen förverkad. Hafva kommandit-delegare blifvit i bolaget inrymde, varde likaledes det belopp, hvarmed den ursprungliga grundfonden sålunda förstårkes, insatt inom ett år, räknadt från den dag, den dertill öppnade teckning afslutats. § Il Grundfonden bör i lika lotter fördelas.
Det eger en eld, en esprit, som ej finnes annorstädes och detta je ne sais quoi, detta hemlighetsfulla tycke öfverallt i parure, i knuten på fichuen öfver gorgen och bouclen på de små skorna. Deras gång är en charm för ögat, deras röst en skälmsk musique, och wåra svenska demoiseller, så hiertans rara bytingar de kunna vara, äro blott gråsparfvar mot dessa éblouissanta paradisfoglar eller colibris. I Sorbonne och Collège de France har jag blott räknade gånger varit – horreuren för pedanterie är i Paris mycket stor och nekas kan ej, att vår wetenskap både andlig och werldslig hemma alltför mycket skattar åt lärdt och mörkt gräl. Jag kiänner nästan blygselrodnad, när jag tänker på, huru alla theologiska skrifter hemma i stället för att wara coulante och agréable och så kunna uppbygga både l’homme de cour och le bourgeois, med ett ord l’honnête homme, äro tungrodda och oviga, späckade med loca citationis som en boeuf à la mode. Men låt denna min heresie ligga begrafven i kiära brors sécretaire – man får tjuta med ulfvarna, heter det, och hoppas på framtiden och den salutaira influensen af vår älskansvärde Kronprints, som uppskattar och förstår les ouvrages du goût. Nu måste jag sluta denna skrifvelse, allt för litet intressant för at upptaga min käre brors tid och tankar, ty klockan tre dinerar jag med några resande landsmän hos mère Yvonne, Rue pied de bœuf, som har så excellent sole frite och det lilla lätta röda vinet från Suresnes – och dessförinnan skal jag gå til le maître de danse, Rue Gramont. Skratta ej, herr sekreterare, som kunnat pirouettera på klacken sedan barndomen! Ty är det ej erbarmeligt at ej kunna göra sina pas och sin reverence med en grace och en dignité, som visar den estime man kiänner mot den skapnad wår Herre i sin godhet gifvit oss efter sit eget beläte? Maître