Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
ga egar *•(« 9281 biv gniulliided aasbaod :§B(aae-al8la arto b MaoilBvmsH l9d'i97-alBi> eoll teJbm-ablSgaih « ■.V..d\, »SvXw•i\yv ,;»,',Vi5L "Bie a A •.•ttlUROlÅttl I>‘s. I: biödqq'J 04|»r,rS4,2l| «ataiHä Bilaga Litt. E. till ISSI års revisions-berättelse, angående stats-verket, sid. 5. Fondens behållning vid 1859 års ingång, bestående af: Reservationer å extra stats-anslag: Hos stats-verket » riksgälds-verket , JRiksgälds-verkets fond: Anslag Extra statsregleringsfondens inkomster: Uppbörd fonden för år 1859. Credit. Extra statsregleringsfondens utgifter: Fängelsernas förbättrande Försvarsverket till lands Dito till sjös ... Kommunikationers och näringars befrämjande 7,983,433: 9. Bilcsgälds-verkets fond: A diverse extra stats-anslag uppkomna besparingar •"LILL - IO,691,992: 23. 287,494: 56. i Utgående balans: j Fondens behållning vid 1859 års slut, bestående af: ' Reservationer å extra stats-anslag: Stats-verkets behållna inkomster för år 1859. Ordinarie inkomster: Enligt Rikets Ständers riks-stat på- räknade. Utgifts-an slag tillkommande. Öfverskott. Brister. Från utgiftsanslag öfverförde. Enligt räkenskaperna utgörande. G. till 1861 år* revisions-berättelse angående statsverket, sid. 5. Ordinarie Stats-reglerings Debet» Ingående balans: | | Fondens behållning vid 1859 års ingång, bestående af: I Reservationer å riksstats-anslag 9,943,160: 2. Odisponible uppbördsmedel den 1 September 1859, nemligen:
Scdernlera har Kongl, Mast mi Nådigt Bref af den 14 Jnuii 180g förordnar, arc hmad pä denne? Stak ärligen fan besparas, skall affattas och förräntas kill Fond för en allmän Pensions Star för.Rikctö Civile EmHets och Pensteinanna Corps. Uri deffe nyttiga och/ gagnande Författningar Har Stats Ichskonet icke snniu! någon anledning akt tillstyrka förändring, utan har, i likhet med Hwad pg 18-09 06) förra arens Stater till detta behof warit uptagik, nki 1810 ars prcjeckcrade Stat »ipfört en lika summa eller Tio Tusende Ndr, alk xg föreffrifwlt sätt anwändas. Srars - UkffotteL lhax endast trott sig harwid böra bifoga den önskan, att Kongl. Majit i glader täcktes kill fa skyndefam ^verkställighet, som omständigheterne möjligen medZilwa, lära befordra den allmänna Pensions Casia inrättning för Rikets Civil EmbetSoch Tjenstemanua - Corps, som genom Kong!. Brefwet af den 14 Junii thoz blifwir föresiagen och anbefald, såsom » alla assecnden för ett förbäliradr ffick och handhafwande af de allmänna ärcnderne bäde nyttigt och siagneligk. Den 22 November - pensions Staten för lMitaire och Civile EmbetSoch TjenstemänS Enkor och Barn Det mar först är 1739, som en pensions Siat för wälsönjenre mäns fattige och nödlidande Enkor och Bar» blef inrättad, pä sätt Kongl. Maj:k un» Ver den i Juuii samma är utfärdade nädiga Kurn görelse innehäller, deruti äfwen föreskrifwes de regler, som trid sädane pensioners urdelande skulle iakragas. För detta behof har ä Stat ärligen warit anslagit en summa af 5,200
Då man vet att i vår nu gällande lag stundom förekomma sladganden af samma slag som det ifrågavar:de, så synes det på sätt Hr Åkerman erinrat icke vara ur vägen att man, i förevar:de lag genom exempel angifver hvilka felaktigheter lagstiftningen åsyfta. Samma talare har äfven anmärkt att uttrycket ”o. s. v.” icke förekommer i vår lag. Deremot brukas ofta ordet: ”eller dylikt”. Jag förenar mig således i allo med honom och tillstyrker bifall å hvad han föreslagit. Gr. Sparre: För min del finnér jag det vara temligen likgiltigt om i denna § står ”0. s v.” eller orden: ”eller dylikt”. Och skall jag derföre icke motsätta mig den föreslagna förändringen. Hr Gr.no. Landtm, yttrade, att han, då de fleste talare instämt i Hr Åkermans förslag, finge hemställa örn II. o. Ad. behagade bifalla ifrågavande § med den förändring att betecknandet ”0. s. v.” utbyttes emot orden ”eller dylikt”. Ropades ja. 20 §. Lemnades utan anmärkning. 21 §. Hr Gr. 0. Landtm, upplyste, alt BorgareSt. antagit denna § med den förändring att lydelsen efter ordet obestånd blifver: ”innan godkännandet skedde eller vexeln förfaller”. Gr. Sparre: Mig synes det vara alldeles enahanda om här står: ”godkännandet meddelades,” eller, ”godkännandet skedde”, man kan således mycket väl instämma i BorgareSt:s beslut. Uppå härefter framställd propos. bifölls ifrågavande § med den deri af BorgareSt. antagna förändring. 22 till och med 35 §§. Lemnades utan anmärkning. 36 §. Hr Gr. 0. Landtm, tillkännagaf, alt BorgareSt. antagit denna § med den förändring, att lydelsen i st. f. de 2:ne sista raderne, blefve denna: ”å stadens börs, eller om sådan der ej finnes, å Stockholms börs, sednast noterade kurs för vexlar på 90 dagars betalningstid, med tillägg af ränta efter fem för hundradet, årligen, å det mynt, som i vexeln utsatt finnes”. Gr. Sparre:
Emlietsoch tjenstemän, angående berättigande för till helsan försvagade embetsoch tjenstemän att erhålla afsked med pension efter uppnådd GO års ålder och 35 Ijensteår; motion af Herr Carl Adolf Wilhelm Drake: se Motioner. — vid militie-staten, angående berättigande lör dessa tjenstemän att uppbära reseoch traktaments-ersätlningar vid åtskilliga förrättningar; motion utaf Herr Guslaf Willielm af Donner: se Motioner. —, om stiftande af en lag angående entledigande af sndane till Stats-kyrkan hörande, som i tal eller skrift visat sie hafva alvikit från den rena Evangeliska läran; motion af Friherre Jonas Alströmer: se Motioner. —, angående befrielse för deras enkor och barn från erläggande af bevillning för dem tilldelade pensioner; motion af Herr Carl Adolf Wilhelm Drake: se Motioner. —, sorn i följd af vansinne, lamhet, blindhet eller annan obotlig sjukdom längre tid varit urståndsatte alt deras tjensler bestrida, i anledning af väckt motion om stiftande af en lag rörande afskedande af dem: B. VI. 58, 13G, 139, Å. 144; U. VII. 163, 169, A. 169. Embets-Berättelser, Rikets Ständers Justitie-Ombudsmans: se Berättelser. Embets-examen, i anledning af väckt fiirslag om en dylik för inträdet i de förvaltande verken: B. lil. 45,85, 163, A. 163, E. 510. Embetsmanna-ed och läkare-attester, i anledning af väckt motion om ett tillägg till 17:de kapitlet 16:de §:n RättegångsBalken, samt om ändring i föreskrifterna rörande —: B. I. 491, 557; II. 3. A. 4. Enkeoch Pupill-kassa, Riksgälds-Kontorets, angående fortfarande understöds beviljande för nämnda kassa: B. V. 577, 584, A. 584. Enke-Drotlning
Bagge ^id Tumba, skulle hafva låtit, ulan dertill af Fullmäktige erhållna order, vid Tumba Professuren tillverka och derefter från stället bortföra ett parti dubbelt papp, hafva, d.l%d “rsättefter föregången undersökning och vederbörandes hörande, Fullmäktige, ning för vid u o / o ' ^lliQt till medelst beslut den 22 December 1853 sig utlåtit, alt, enär upplyst blifvelkadtpapp. vit, att, sedan Professoren Bagge, under ulöfningcn af Förvaltare-tjenslen vid Tumba Bruk, med anledning af dåvarande inspekterande Fullmäktigens Professoren i allmänhet gifna tillåtelse att vid, Bruket anställa rön oell försök med tillverkning af papper, så vidt någon serskild kostnad för Bruket dymedelst icke föranleddes, eller hinder för de derstädes beställda arbetens fullgörande vållades, låtit i September månad 1852 vid Bruket verkställa nedmalning af Professoren tillhöriga qvantiteter pappersspån och halm, i den af honom uppgifna afsigt alt anställa försök i hvad mån halm med fördel kunde såsom rudimaterie för gröfre papperssorter begagnas, Professoren, efter det han den 30 i samma månad blifvit till Bankens Tryckeri-Föreståndare förordnad och således upphört alt vara i utöfning af Förvaltaretjenslen å Tumba, låtit af den beredda pappersmalerien för sin enskilda' räkning vid Bruket tillverka 5,700 enkla ark, hvaraf förfärdigats 1,500 ark dels fyradubbelt, dels tredubbelt papp och detsamma från Bruket afhemta, samt Professoren, uti de af honom till Fullmäktige inlemnade skrifter, förklarat, att han, utan någon invändning, godvilligt underkastade sig all den ersättningsskyldighet, som Fullmäktige för de af honom i denna sak vidtagna åtgärder kunde honom ålägga; funno Fullmäktige skäligt förpligta Professoren att för ifrågavarande tillverkning, som antogs hafva utgjort 1,200 ark fyradubbelt och 300 ark tredubbelt papp, i enlighet med FiskalsEmbelets alternativa framställning, ersätta Tumba Bruk efter i Slockholm gällande pris å vanliga fyradubbla och tredubbla pappsorter, dock med afdrag ej mindre af det kontanta belopp, 3 B:dr 16 sk.
Skrifvelsen i detta afseende velat uttrycka. För öfrigt har den värde Ledamoten misstagit sig, då han trott mig hafva yttrat, det Passevolance-Cassan kunde efter behag användas. Det är just motsattsen af hvad jag velat säga och jag önskar att Herr Riddarhus-Secreteraren behagade genom Memorial Protocollet upplysa, om nämnde ord någonsin undfallit mig rörande detta ämne. Men då nyligen en värd Ledamot liknade Passevolance-inrättningen vid en entreprenade, och dera! drog slutsattser för att bevisa det hennes medels-förvaltning icke borde vara underkastadStats-Revisorernes granskning, påstod jag det vara origtigt. För ätt bevisa det, fullföljde jag liknelsen, enligt hvilken ett blifvande öfverskott borde tillhöra entrepreneuren; och frågade, i händelse något sådant skulle finnas i Passevolance-Cassan, vid den ingångne öfverenskommelsens slut, hvem det då borde tillfalla ? antingen Regeringens, eller Krigs - Den iö Martti, Gpllegji Ledamöter, eller StatsVerket? Jag trqd de att ingen Svensk medborgare borde vara tvehogse om syaret, och jag uttalade det icke <iå, men jag sager det nu, att svaret endast kunde ntfalla till fö.rmon för StatsVerket. Är förhållandet sådant, så matte liknelsen vara origtig, och föl|agteligen afven de slutsattser man (deraf velat draga. Vidare har den värde Ledamoten anmärkt, ett Passavolance-afgiften icke vore en bevillning, utan blott en ersättning för en tillförene in natura utgången gärd och den således icke kunde blifva föremål för Stats Revisorernas granskning. Dervid vill jag endast korteligen erindra, att icke blott bevillnings-medel, utan afven andra garder, och de sorn utgå in natura, till exempel Saltpettergärden och Kronans behållna tiondo-spannemål, hora till de utskylder, hvilkas förvaltning af Riksens Ständer efterses. Grefve Löwenhjelm har sluteligen 'till styrka för sin satts anfört, att Passevolance.
141 Frän Hedervärda BondeStåndet* S. D. Vid förnyad föredragning aF StatsUtskottets Utlåtande, N:o 91, i anledning af Herr U. fr. af Sillens Motion angående Statens ordinarie Räntors utgörande i Skåne , Blekinge och Bohus Län, fann Bonde-Stånr det för godt att samma Utlåtande afslå. S. D. Då nu å nyo föredrogs StatsUtskottetg Utlåtande, N:o 70, i anledning af väckt fråga om bidrag till underhållande af Hallnäs bro i Vestra Härad af Jonköpings Län, blef samma Utlåtande, på grund af gjorda anmärkningar, till StatsUtskottet åter-' remitteradt. S. D. I anledning af dervid gjorda än'3 Snarkningar, återremitterades, vid nu skedd! ny föredragning, StatsUtskottets Utlåtande,' N:o 74, i anledning af väckt fråga om försäljande till Skatte af Indelningarne vid ÄdelsFaneRegementet, i den mon nuvarande Indelningshafvarne afgå. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats3 Utskottets på bordet hvilande Utlåtande, N:d 26, i anledning af väckt fråga, om Stats-; 142 Prot. Utdrag den 30 Mars 1829. Verkets rätt till öfvermålskappar å den Éo clesiastique - Stalerne anslagne Kronotiondéspannmål, blef samma Utlåtande, till följd af dervid gjorda anmärkningar, till StatsUt» skottet återremitterade. S. D. La des tili handlingarné ConstitutionsUtslottets Memorial: N:o lo, angående verkställd granskning af JustitiseOmbudsmannens Diarier och Registratur från sistförflutne till iiu innevarande Riksdags början , N:o 12, rörande StatsUtskottets anmärknings-anledning, i fråga om Herr GeneralMajoren m. m. Friherre von Schulzenheims befrielse från yrkad accords-ersättning; samt Nio i5, angående StatsUtskottets anledning till anmärkning vid gjord disposition å Militiae
Efter det, med anledning af omförmälda undersökning, åtal blifvit anstäldt mot icke allenast Lindstedt för af honom föröfvade försnillningsoch förfalskningsbrott, utan äfven i sammanhang dermed mot Banko-ombudet Björkman; så har Kongl. Svea Hof-rätt, genom utslag den 12 Juli 1831, dömt Lindstedt till laga bestraffning samt derjemte förpligtat Lindstedt att ersätta Låne-kontoret de af honom tillgripne 1,840 R:dr Banko, med 6 för hundradet i årlig ränta och att, så vida Låne-kontoret skulle kunna varda i laga ordning kändt skyldigt att hålla en eller flere af dess låntagare skadeslöse för dem tillhörige medel, som Lindstedt i Låne-kontoret åtkommit och förskingrat, godtgöra Låne kontoret - Rnnko-Ulslcallets Utlåtande N:<> fl. 9 kontoret hvad i sådan händelse komme att utgifvas, och, beträffande Björkman, förklarat, dels att, ehuru de under ransakningen emot honom inlupne besvärande omständigheter syntes utmärka att Björkman, på sätt Lindstedt angifvit, haft kännedom om Lindstedts försnillningsoch förfalskningsbrott, han dock, mot sitt enständiga nekande, icke kunde för delaktighet i Lindstedts brott till laga ansvar fällas, dels ock att Kongl.
N:« 9, i anledning af vackt förslag om inrättande af SockneBibliothek på Bankens bekostnad. S. D. Vid förnyad föredragning af BancoUtskottets den 4 sistlidne Februarii , under N:o 13, afgifne samt den 19 i denna månad e. m. på bordet lagda Betänkande, i anledning af väckt Motion om inställelse af Banco. Auctioner i de fall , der efterlefnad af nuvarande 18 och 19 §§. uti 1818 års InteckningsLaq kunde för någondera egaren bereda möjligt lidande . blef samma Betänkande, på gtund af dervid gjorda anmärkningar, till BancoUtskottet å ter remi Berådt. S. D. Vid förnyad föredragning af ConStitutionsUtskottets, sedan 1823 års Riksdag hvilande, samt den t> sistl. Januarii på bordet lagda Förslag till Grund lags-ändringar, stannade Ridderskapet och Adelu i följande beslut: 1:0 Att de af ConUitutionslTtskottet, till befordrande af RiksdagsArendenas skyndsammare gang , föreslagne nya Redactioner af 24 J. 1 Morn. 2 punkten och 4.9 §. Riksdagsordningen af Ridderskapet och A» deln afslogos: Prot. Utdrag deri 2 Mars 182g. 2:0 Alt de af ConstitutionsUtskottet framställde partiela , och af hvarandra oberoende Forslat» lill ändring af 63 §. 75 $. 2 punkten, och 79 §. samma Mo ment , punkten näst före den sista , och 5 §. 7 Mom. TryckfrihetsFörordningen af Ridderskåpet och Adeln bi föl los; äfvensom ConstitufionsUtskottets Förslag, dels att 4 §. 8 Morn. TryckfrihetsFörordningen skulle alldeles upphäfvas och uteslutas , i följd hvaraf numereringen af de följande Momenter i samma §. lomme att rättas, dels att 5 §•
Utskottets förslag till en Stats-Oeconomisk Journal har af Friherre Wirsén, af Eiskoppen v. Rosenstein och af Commerce Rådet Santesson blifvit framställd såsom en åtgärd , icke enlig med Rikets Grundlagar , och möjligen ledande till ett otillbörligt tadlande af Styrelsens steg och ett m issbrukande af gransknings-rättigheten. Den frihet hvarje Medborgare äger, enligt Tryckfri hets-Lagen , att som enskild man yttra sina tankar, anses i det nu afsedda fäll göra tillfyllest. Men om genom tillvarelsen af denna rättighet ändamålet hade kunnat vinnas, så vore visserligen icke Nationen ännu, och på sjette året efter återvunnen Tryckfrihet, i en sådan saknad af Statistiska' uppgifter att de menligaste följder deraf uppkommit; en saknad som det Särskil 'ta Utskottet fått erfara och sorn Constitutions-Utskottet helt nyligen vitsordat uti dess till Riksens Ständer afgifna Betänkande om förändring i Representationen. Dm J 7 Juli. 1621 Örn till exempel under 1812 ars Riksdag den allmännare kännedom af Rikets commerciella förhållanden förefunnits, som nu blifvit beredd genom det Särskildta Utskottets bemödande , hade sannolikt Riksens Ständer icke stannat i det beslut att Tullen på ingående varor for ingen artikel skulle få höjas utöfver ioo:de procent emot hvad Tulltaxan af ar 179g bestämde , ett beslut sorn varit så högst menligt för Riket; och otn genom tillvarelsen af en Stats - Oeconomisk Journal Nationen ägt. kännedom om, i hvilken betydande man exporten mindskats och importen tilltagit, hade visserligen aldrig 1812 års Ständer inför Thronen frarnlaggt sådana underdåniga önskningar, som föranledt att ytterligare öka import och consumtipn af utländska öfverftöds-artiklar.
R. St., som väl funnit jordbruket icke hemta någon fördel ensamt af underlättade penninge-tillgångar, utan i förening med andra, till befordrande af en allmännare ordning och verksamhet i de öfriga näringarna, mera hufvudsakligt bidragande anstalter, hafva dock icke kunnat neka, att de gäldhundne Fastighets-egarnes belägenhet i närvarande ögonblick framställt sig bekymmersam, i följd af det missförhållande, som en längre tid egt runi och ännu fortfar emel O o lan de låga värdena på jordens producter Exp Utsk. Förslag till lind. Skrif v. N.o 44^« 17J och de dryga utgifter, jordbrukets drift medtager — ett förhållande, hvilket, i förening med en i flera fall ännu ojemn beskattning och skyldigheten att fullgöra andra skuldförbindelser, utan utväg för Jordbrukaren, såsom för andra Närings-idkare, att i producterna af sin näring ega ett hypotheksmedel till penninge-understöds erhållande, otvifvelaktigt skall blifva ännu mer kännbart under öfvergången från ett mynlförhållande till ett annat. Behofvet alt nu komma Jordegaren till hjelp, har således icke bordt ifrågaställas; — det har synts Rikets Ständer ådagaläggas ännu närmare, dels af det allmännare anlitande af Disconterne, som denna medborgareclass, och deribland jemväl innehafvare af mindre hemmansdelar, i senare tider måst begagna , oaktadt att kostnaderna för dessa lån, genpin extra utgifter, öfverstiga den lagliga räntan, dels ock af den ofta befunna svårigheten, att annorstädes än uti vissa allmänna Cassör, och äfven der under mångfalldiga omgångar och kostnader, erhålla lån emot fast pant. Rikets Ständer hafva derföre, äfven med erkännande deraf, att Staten bör, så litet som möjligt, inblandas i enskilda förhållanden , trott, att Statens mellankomst, till beredande af nödig lättnad och mildring i en del Faslighets-egares förlägenhet, 174 Exp.-Utsk. Förslag till und. Skrifv.
Vidkommande aflöningen för den hos Riks-Stånden och Utskotten tjenstgörande vaktbetjening, får Utskottet, som anser sig böra tillstyrka Rikets Ständers bifall till 4 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 8. hvad Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän i afseende på denna betjening föreslagit, hemställa: att dagtraktamentet för de hos Riks-Stånden och Utskotten under inne varande riksdag anställde vaktbetjenter må för hvar och en af dem för närvarande bestämmas till ett belopp af Två Riksdaler Riksmynt samt likaledes utbetalas efter hvarje månads slut; Ocb torde den af Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän omförmälda fråga, huruvida någon förhöjning i detta dagtraktamentes nu föreslagna belopp erfordras, få uppskjutas till dess Kansli-personalens aflöning varder slutligen bestämd. Hvad beträffar den tid, hvarifrån samtlige nu ifrågavarande allöningslörskott och dagtraktamenten böra beräknas, tillstyrker Utskottet: att, på sätt föreslaget blifvit, dessa förskott och traktamenten må beräk nas att utgå från och med den dag vederbörande i tjenstgöring inträdt. Vid afgifvandet af förslaget rörande oftanämnda atlönings slutliga bestämmande enligt 24 § Riksdags-ordningen, skall Utskottet meddela sitt yttrande angående ej mindre tiden för densammas upphörande, än äfven öfriga med denna aflöning och dess utbetalning gemenskap egande frågor. Stockholm den 24 November 1862. Ank. till Exp.-Utsk. den 24 Nov. 1862, kl. 11 f. m.
Det är egentligen vid utloppet, som fachin-armen skulle anläggas, på det att strömfåran vid sitt utlopp i sjön skall genom egen kraft kunna välta bort detta slamm, och sålunda hålla farleden öppen. Min öfvertygelse är, att derest en dylik fachin-bädd icke kommer alt anläggas på samma gång som upmuddringen företages, så skall inom några få år nyttan af detta arbete vara tillintetgjord. Jag tror derföre lika med Hr Bildt det vara af vigt, alt anslag för detta ändamål meddelas, och att icke afpruta kostnaden för denna fachin-arm. Jag skulle vilja anhålla, att R. o. Ad. måtte bifalla Ulsk:s Betänk, i öfrigt, men återremittera den del deraf, som har afseende på fachin-armen, öfver hvilken Utsk. egentligen icke yttrat sig, på det ali Utsk. måtte komma in med nytt Utlåt, öfver denna del af frågan, och R. o. Ad. komma i tillfälle, att deröfver fatta beslut. Jag anhåller om bifall till det öfriga, men återremiss på frågan om fachin-armen. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Efter det beslut, som Ståndet i förmiddags fattade, ansåg jag fruktlöst, att nu göra några vidare invändningar 'emot StatsUtsk:s nu ifrågavar:de Betänk., och har således tegat allt sedan dess, men då jag nu hör StatsUtsk:s 534 Den 29 Juni e. ni. egna ledamöter vara tvifvelaktiga i saken, ehuru de i förmiddags vore mycket vissa på sin sak, så anhåller jag nu alt få yttra några ord. Jag tror, att om verkligen tvifvelsmål kunna upslå i saker, som röra Vägoch Vattenbyggnader, så är icke skäl att bifalla en del och återremittera en annan del af frågan, utan man bör väl då återremittera alltsammans, och det är derom jag vördsamt anhåller, destomera, som tvänne SlatsUtsk:s verksammare ledamöter, hvilka här yttrat sig hafva talat emot hvarandra i denna del. Frih. Cederström, Rudolf:
Ja, beklagligen lära sjelfva presterna redan så beslutat, utan alt mer än en stämma höjt sig deremot. Beklagligen har statskyrkans Byggnads-Kommitté hållit till godo med så bräckliga byggnadsämnen för reparation af hennes refvor. Skall detta Riddarhus så äfven göra? Nej icke så" länge Gustaf Wasas, Gusfaf II Adolphs och Carl Johans minnen ännu stå uprätte. — Ilvad de förre för trosoch samvets-friheten uträttat, behöfver icke här uprepas, men det torde tillåtas mig anföra hvad Carl Johan, i full harmoni med hvad Guslafverne lärt och handlat, yttrade icke längre sedan än 1837 i en, med denna lika, lagfråga till Högsta Domstolen: (ord för ord som föijer:) ”Det är genom uplysning och försonande åtgärder, sorn and?’liga villfarelser, böra förekommas och undanrödjas. Mången ”söndring inom kyrkan har fått betydenhet och stadga genom ”ett ovist motstånd, och all slags religionsförföljelse har förr ”eller sednare uppenbarat sin egen svaghet, om den icke rent ”af motverkat sitt ändamål.” Ja, i sanning tror jag, att den nya, nu föreslagna lagen skulle göra mera oro bland de olika tänkande bröderna, än den nya handboken. Icke vill jäg derföre förneka att ju bland dessa bröder kunna finnas, såsom bland andre, många falska, som, kanske af trots och orosanda och icke för religionens skull, drifva sina läror; men, genom den till antagande föreslagna lagen, skulle alla skäras öfver en kam. Sjelfva inqvisitionen kan icke intränga i lijertats skrymslor och skilja och mildra emellan väloch illa-sinnade, än mindre tillämparena af ett gifvet obevekeligt lagbud. På helt annat sätt måste den trasslade liärfvan redas — ledtråden måste åter upsökas, jag har redan angifvit den, och man måste se tillbaka efter uphofvet. Den förevande söndringen är ett ondt sår, som i bottnen behöfver läkedom och uprättelse för hvad der brutit är, eljest varder det värre och kan utbreda sig till fara för hela kroppen. Varom icke så rädde att erkänna ett till äfventyrs begånget misstag.