Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr von LlnZsltröm, ^okan, trodde ordningen hofwa fordrat, at ^ulieringeo skulle för sig ga, innan Ridderskapct 06) Adeln fkilldes frätt Riksdagen. Ridd arhus - Lecrer er,ren Ullat sig ej skola hofwa wägar göra denna hemställan, om der ej wore en kk/lijk omöjlighet, at fä krorocnlierna färdiga innan Riddelskapet och Adeln äcMlsas. Grefwe kVIorner, (larl (Zakris!, samtyckte för si» del ti! de föreslagna utwäqar, med det tillägg, at de Ledamöter, som ej nu hunne juli-era sina yttranden, matte äga denna rättighet öppen wth «nko,ysten til Stockholm, om de dic resa. rz84 ^ - Grefwe k^amilkon, Höolpl, I^näviA,' tilläde der wilkor, at om någre Ledamöter försumma» de at sina yttranden öswerse och Walters, säoant inga, lunda skulle förhindra Lrorocollarngs tryckning, Ulan den samma fullföljas, sa sort kruwcol leima hunne blifwa färdiga. Herr Grefwen och Landt - Marskalken gjorde ?rc>^oli'irm pä dega Grefwe thorner! och Grefwe kkamilions tillagningar, hwrlka Biföllos. Pisteraäs^ Riksens Ständers klxpsäirion om Bckalnlngs-säktet af Bewillningen, om (lonvov-LommillariatStZ skuld, och om Koppar-Polletterna. Hans Txcellsncs Herr Grefwen och Landt-Marskalken. Högloft. Ridderjkapet och Adeln har sörliden gårdag hörr sig föreläsas Tyska Korkans Föreståndares lVismn-ial om ersättning för kostnader i anseende r>l Kyrkans inredande til Riddårhus med mera. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
En stor del af dessa mål fordra visserligen icke serdeles mycken tid för utarbetande, men andra åter äro mera vidlyftiga och taga upmärksamheten och noggrannheten ganska mycket i anspråk, och torde således finnas tydligt alt man icke begärt för mycket, då man vill att vid den nya löneregleringen ett så ringa antal personer, med så ansträngande göromål, undfår löner, hvaraf de tarfligt kunna lefva. Jag anser derför de af K. M. föreslagne löner otillräcklige, helst flere talare visat att, genom sportlernas borttagande och ökade göromål, Ijenslemännen få en förminskning i sina löner. Vill man alltså göra en förändring, som för tjenstemannen medför någon nytta och fördel, åtminstone under den tid, som förflyter intilldess HofR:ne erhållit den fullkomliga ombildning med förökad arbetspersonal som erfordras, på det de skola medhinna sina arbeten, så är det väl icke för mycket, om man, i öfverensstämmelse med Hr Gräås förslag, begär löneförhöjning åt Notarierne. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag om återremiss af Betänk. Frih. Cederström, Rudolf: Vid öfvervägande af denna vigliga fråga har det icke kunnat undgå StatsUlsk:s upmärksamhet så väl att behjerta de förhållanden, hvilka inför Utsk. framlades, som äfven att taga i betraktande Statsverkets tillgångar, innan Utsk. tillstyrker R. St. anslags beviljande. Alt ingå i reorganisationsfrågan, har för StalsUtsk. varit så mycket svårare, som de tre Rikets IlofRtr till K. M. inkommit med förslag, sins emellan skiljaktige. Vid sådant förhållande har Utsk. trott sig böra trygga sig vid K. M:s Propos., enär K. M. infordrat alla HofRmes utlåt:n och deraf utvalt hvad K. M. ansåg tjenligast. Enskild motionär, nemi. Hr Wetterberg, har yrkat ett högre belopp ön K.
Genom 1624 års riksdagsbeslut stadgade Ständerne en afgift, att utgå med 6 öre silfvermynt af hvarje matlag, till understöd för skolorne i riket, under namn af djeknepenningar. Dessa upptogos först af skolungdomen, under kringvandring i socknarne, och lingö derföre äfven namn af sockerigångspenuingar. Genom K. Br. d. 6 No v. 1780 anbefalldes, att detta uppbördssätt, såsom mindre lämpligt, skulle upphöra, samt debiteringen oell uppbörden ske genom Kronans uppbördsmän, hvilka inlevererade medlen direele till vederbörande consistorium. Uti de i propos. omnämnde församligar hade denna afgift blifvit förvandlad i spaniuål, utgående ifrån hvarje hemman med jt tunna, och enligt, gammal disposition anordnad rector och collega scholm i Westervik på lön, under benämning af skolmästareskäppa. Vid 1834 och 1835 arens riksdag beslöto Konung och Ständer, att djekuepenningarne, som ansågos vara af grundskatts natur, med sistnämnde är skulle upphöra, hvaraf också följde, all ifrågavarande skolmästareskäppa, såsom endast utgörande ett surrogat för djeknepenningarne, icke vidare borde utgå. Men antingen afgiftens natur då icke var fullkomligt känd, eller hvilken orsaken än må hafva varit, — alltnog, följden biel', att afgifteu fortfarande utgick i de omnämnda församlingarne till skolelärarne i Westervik, intilldess framställning om befrielse derifrån till Konungen ingafs. Sedan undersökning i ämnet skett, och vederbörande blifvit hörde, är naturen af denna afgift numera utredd. Konungen har också funnit, alt jordägarne i omförmälde församlingar icke vore skyldige alt afgifteu betala, oell begärt af R. St. en ersättning till skolelärarne, motsvarande beloppet af den förra afgiften.
Bil. till Constit.-Vtsk. Memorial N:o 69. 11 I Utskottets nu uppgifna förslag till vo-, terings-propositioner är ingen möjlighet beredd till sammanjemkning af Ståndens skiljaktiga meningar; utan både Jaoch NejPropositionerna bibehålla Utskottets första förslag till ny Tryckfrihetslag oförändradt, att hvila till afgörande vid nästa Riksdag. Huru skulle då, genom en slik votering, den i 56 §. anbefallda sammanjemkningen kunna tillvägabringas? Hela skillnaden emellan Ja och Nej vore den, ali om Nej vunne, skulle, såsom Utskottet föreger, förslaget beledsagas till nästa Riksdag af nu varande Ständers af styrkande. Men på hvilken ordalydelse i Grundlagen stödjer Utskottet ett slikt förfarande? Och huru skulle Rikets Ständers afstyrkande kunna blifva förslaget åt föl jäktigt ? — I den öfvertygelse, att voteringen i det förstärkta Constitutions-Utskotiet skall hafva för ändamål, att förena de stridiga meningarne till ett enahanda Grundlags-förslag, kan jag således ej föreställa mig, att några andra voteringspropositioner kunna af Rikets Ständer godkännas, än t. ex. af följande innehåll. usta Propositionen : Den som vill, att, i likhet med Ridderskapets och Adelns samt Bonde-Ståndets mening, Borgen eller Deposition skall ställas för utgifvandet af Periodisk skrift, votere Ja: 13 Biltill Constit. Ufshs Memorial N:o 6g. Den det ej vill, votere Nej: Vinner Nej, kommer, i enlighet med Presteoch Borgare-Ståndens mening, någon föreskrift om sådan Borgen eller Deposition att i Utskottets Förslag ej ega rum. Utdra Propositionen. Den som vill, att, enligt Ridderskapets och Adelns samt Borgareoch Bonde-Stån. dens tanka, Indragnings-magien skall afskaffas, votere Jas Den det ej vill, votere Nej. Vinner
Och framför allt grep han möjligheten att bli fri från hemlifssorger, arbetssläp, affärsbekymmer, från alla de sins emellan hoptrasslade maskorna af de nät, i hvilket lifvet snärjt honom, innan det riktade nådestöten. Han greps af frihetsyrsel, af den lidelsefulla lyckan att kunna börja på nytt. Världen stod honom öppen, denna värld, hvars okända härlighet redan som barn och hela lifvet igenom hänryckte honom, då han anade den genom kartans behag, kartan, hvars former, färger och namn på länder och haf alltid försatte hans fantasi i lifligaste rörelse. Han hade genomströfvat Stockholms omnejd och stora delar af Sverige, han hade äfven gjort utländska resor men aldrig helt fått tillfredsställa sin brinnande reslust. Nu var vägen öppen. Drifven af alla dessa impulser, offrade han de sina, offrade sitt rykte, tog vanäran med sig i landsflykten, i grafven. Han var helt visst aldrig medveten om huru han själf sålunda fördunklat sin diktning eller förringat sitt lifsverk. I den vidlyftiga brefväxling med familjen2, som Ernst Ahlgren ERNST AHLGREN (VICTORIA BENEDICTSON). For in the veindrawn, ashencoloured palm Death’s hollow hand holds water of sweet draught, To dip and slake dried mouths at, as a deer, Specked red from thorns, laps deep and loses pain. Swinburne. Bland folkens sagoskatter finnes en djupsinnig dikt, som i en efter folklynnena växlande drägt omkläder det öfverallt gjorda rönet af lifvets oberäknelighet. Det är sagan om de goda och onda ödesmakter, som mötas vid ett barns vagga, där den ena lägger sina yppersta håfvor, den andra vid en hvar af dem fäster sin förbannelse. Ernst Ahlgren var i sällspord grad ett mål för denna ödesmakternas ofärdbringande täflan.
— 190,000 — Y) uppförande af den nya hospitals-bvggnaden å lägenhetorne Hedvigsberg och Conradsberg invid hufvudsladen, alt utgå under år 1858 213,750: — och under år 1859 101,250: — 315,000 n betäckande af den brist, i Hospitals-fondens inkomster, som för bestridande af nödiga utgifter lill hospitalernes underhåll saint till förbättring af bospilalsvården möjligen kan uppkomma; under åren 1858, 1859 och 1800 årligen 37,500 R:dr, eller för 3 är 112,500 Yl National-Musei-byggnadens fortsättande; för åren 1858. 1859 och 1860 årligen 150,000 R:dr, eller för 3 år 450,000 " bestridande af kostnader för utskrifning af s. k. registratur inom de särskilda afdelningarne af Kongl. Maj:ts Kansli; för åren 1858, 1859 och 1860 årligen 3,000 R:dr, eller för 3 år 9,000 ■ ulgifvande af äldre historiska skrifter och handlingar; för åren 1858, 1859 och 1860 årligen 3,000 R:dr, eller för 3 år 9,000 Y) uppförande, efter upprälladt förslag, af nybyggnad vid Allmänna Institutet flir Döfstumma och Blinda på den plats, hvilken derför kan af Kongl. Maj:i i nåder pröfvas vara mest lämplig 120,000 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. För en gång. med l årligen. Riksmynt. Riksmynt. R:dr. ö. R:dr.
Dä Herr Baron och Landt-Marskalken härefter begaf sig till det Kongl. Slottet, för att i underdänigbet underrätta Hans Kongl. Maj:t om Ridderffavets och Adelns i daa fattatade beslut, emottogs tills widare Klubban af Hans Epcellence Herr Grefwe Leabo. Justerades följande: Utdrag Den 2 t Augusti. 97 lltdrag af Högloft. Ridderstapets och Adelns Protocsll, hållit wP Urtima Riksdagen i Orebro den 21 Augusti 1810. S. D. Under de högtidligaste och enstämmigaste bifallsrop, som warmaste walön,kningar för Hans Maj:t Konungen, beflöt Högloft. Ridderstapet och Adeln, i enlighet med Konungens Nädiga Proposition, och med de willtor densamma innefattar, att antaga och utkora Hans Fursteliga Höghet, gökan Laptist sulius Uernaäotte, Furste af Ponte-C orvo, tillSweriges Kron-Prins, och wär nuwarande Allernädigste Konungs Efterträdare pä den Kongl. Swensta Thronen; samt i anledning af denna sälunda ^verkställda utkorelse, att ät Constitutions-Utstottet stulle uppdragas, att stpndesamt inkomma med förslag till Wal-Act, Successions-Ordning och Thronföljare-försäkran, med bibehällande äf de senast för Acterna af samma egenstap antagne hufwudgrunder, om hwilka beflut de öfrige Respective Ständen stulle, genom Utdrag af Protocollet, manligen undervättas. supra. Derefter uppropades och afgeck, under anförande af Hans Excellence Herr Grefwe Lrabe, den Deputation, som stulle de öfrige Respective Ständen detta beflut meddela; och Grefwe lervenhaupt, 6ustak, emottog i Herr Grefwe Lrakes ställe, Klubban.
Mig synes, som man gjorde en bestämd orättvisa emot LandtStatens Tjenstemän* när man först vägrar dem den löneförhöjning Kongl. Maj:t åt dem föreslagit, och Sedan äfven nekar dem ersättning för kostnaden till allmänna kungörelsers tryckning. Snarare borde, för det man vägrat dem det första, man åtminstone bifalla det andra. Eljest satte man dem på dubbel förknappning. Om tryckningskostnaden skulle drabba LandsSecrelerarne, vöre dervid mindre att anmärka, emedan de genom sportler äro sä Väl aflonta, att få Tjenstemän i Riket torde kunrta med dem jemnföras; men den drabbar äfven HäradsSkrifvarne, som redan förut hafva besvärliga och vidlyftiga göromål med alltför ringa aflöning. Jag anhåller derföre Om bifall å Utlåtandet. Herr Rosenblad j Berhhard: Jag instämmer till alla delar med Herr von Hartmansdorff. Skulle man vilja afslå Utlåtandet derföre, att i oo R:dr kunde vara tillräckligt för vissa Län, men deremot öfverflödigt för andra* så kart man återremittera Utlåtandet, på det StatsÄnslaget må blifva beslutadt, att i mohn af behof utgå, 3i H, >9* ags Den i3 Ju lii e. m. Herr Hjerta: Jag har visserligen intet; emot återremiss, kanske Utskottet då skulle vilja tillstyrka Rikets Ständer, att låta hela frågan förfalla. Friherre Cederström: I händelse af återremiss, sorn jag ej bestrider, vill jag blott fästa Utskottets uppmärksamhet på nödvändigheten af Kungörelsernas tryckning, och äfven derpå, att det föreslagna anslaget icke skall behöfva stort tillskott, om tryckningen ulbjudes på öppen auction. Herr Hjerta: Jag anhåller blott att, i händelse af återremiss, få bifoga den anmärkning, att den täflan, hvilken Friherre Cederström synes åsyfta, troligen lärer uteblifva, emedan det vanligen ej finnes mer än en Boktryckare i de flesta Läns Residens Städer.
R:dr, så torde potatis-odling och bränvinsbränning, i vanliga fall icke lemnat högre afkomst, oberäknad! boskapsskötselns och åkerbrukets vinst på den bättre utfordriugen än med drank. Om förenämnde af trovärdiga män lemnade och besannade upgifter anses riktiga, så skulle det nu vara lemligen långt kommet 2 H. 12 178 Den 28 December e. m. med bevisningen a( den enskildtes fördel att odla hvilbetor och deraf bereda sirap; men som tillverkningen är säljbarare i form af socker än af sirap så måste mindre sockersjuderier, till åstadkommande åtminstone af råsocker, inråttas, om näringen skall få en fast, icke allenast på husbehof utan äfven på försäljning grundad utsigt till fortkomst. I Sverige införes och förbrukas minst 26 mill:r fä socker årligen, och om hälften eller än mera, såsom troligt är, kunde ersättas eller besparas genom förenämnde inhemska näring, så synes saken förtjena stor npmärksamhet bade för jordbruket och för Statshushållningen. År 1850 förbrukade Frankrike 120 milhr U rått socker,deraf 60 inbrS hvitbetssocker. Belgien 14 » » 7 » » Österrike 40 » » 8 » » öfrige Tyskland 88 » » 40 » » och Ryssland 85 » » 35 » » och efter 1850 har hvitbetssocker-lillverkningen än ytterligare tilltagit så att den mångenstädes utgör, efter hvad i tryckta skrifter npgifves f af hela förbrukningen. I Ryssland lärer näringen hafva att tacka Styrelsens kraftiga upmnnlran för sin fortkomst. Äfven i Sverige odlades för några år sedan, hvilbetor på Landlbruks-Akademiens experimentalfält, men dervid stadnade det. Hvitbetsfrön har i sednare år derifrån blifvit utdelade till Hushållnings-Sällskaperne; men fortsatt och större upmuntran torde behöfvas. Jag vågar derföre föreslå:
Efter en d hendes Mand opsat Fortegnelse, der dog ikke gjor Fordring paa Fuldstendighed, omfatter denne Side af hendes Virksomhed, forsaavidt BiUederne solgtes, fslgende Arbejder:, 113 2 Capucinerinunl7; » (1 860)) » Fislirare w (l860), w Genre w (1 86l), » Pappersdockan w (1 86l), solgt til Stockholms Kunstforening, » Flicka, som binder kransar s (1862), » Stilleben » (1863), » Förberedelse till promenaden., (1863), sol@ til Foreningen for nordisk Kunst, » Barn, som leka med dufvor~ (1865), solgt til Stockholms Kunstforening, w Klostergård i Wisby * (1869), solgt til Foreningen for nordisk Kunst, » Eu liten Irokettw (1869), solgt til Stoclrholms Kunstforening, &gt;Den ovalkomna gasten, (1870), solgt til Göteborg, p Motiv fr&amp;n Wisby » (1870), » Nätlagning » (1870), » Kaffestök » (1870), solgt til Lordmayorn i London, Sir Thomas Gabriel, der med sin Frine aflagde et Besag i Atelieret, og endelig » Anders och Brita&gt; (1871), der solgtes til Stockholins Knnsifoforening. Hertil komnie ssa Interiörer fra Gripsholm, Wisby, Mora, Lekscz~id og Orsa. Alle Hanna Winges Genrebilleder u d m ~ r k e sig ved eu sikker Tegning og en naturlig, sand Kolorit. Det er ve1 muligt, a t den.
Under en sådan sinnenas brytning, då ej mera det allmännas värn kan hämtas af bestående och kraftägande lag, blifva alla andra tolkningseller hejdningsorganer otillräckliga eller Den 17 Jnlii. 333 kraftlösa. Den Konung, som icke skulle återföras i sin ininäktningsplan på den allmänna friheten af Riksens Ständers lugna och lagliga motstånd, skulle icke af något ConstitutionsUtskotts Betänkande återtöras inom de Constitutionella gränsorne, liksom ej heller några Ständer, sig sjelfve lemnade, och mot hvilkas öfverdrifna och olagliga anspråk, Regentens kraft ej mera vore gällande, skulle af en liten afdelning® såsom ConstitutionsUtskottet, varnande röst, kallas tillbaka till sans och känsla af pligter och förbindelser. Skulle således någon skiljaktighet uppstå emellan Kongl. Majit och Riksens Ständer i frågor om Grundlagens mening, så lära de derföre icke underkasta sig ConstitutionsUtskottets domslut. Jag vet ej något afseende, hvari ifrågavarande Skrifvelse skulle kunna remitteras till nyssnämnde Utskott. Kongl. Maj t har allenast utvecklat de skäl, hvarföre Kongl. Majit ej kunde antaga de af Riksens Ständer för creditiven faststäldte vilkor. Den rättighet mäste vara Kongl. Majit förunnad, att då Kongl. Majit erkänner Ständernas rätt, att vid de anslag de bevilja fästa de villkor dem godt synes, Kongl. Majit må kunna säga: jag ernof tager ej medlen med dessa förbehåll. Det beror då på Ständerne, att antingen indraga dessa medel, eller ändra vilkoren för deras begagnande, men det kan aldrig öfverenstämma med Kongl. Majits värdighet, att lämna till ContsitutionsUtskottet afgörandet, om KoDgl. Majit haft rätt eller icke. Grefve Spens3 Jacob Melcher: Ehuru jag 334 Dm 17 Julii. fullkomligen instämmer deruti, att Kongl.
Städerne, som egentligen skulle kunna anses hafva vunnit én utvidgad rätt genom det allmänna tillåtandet af detta lillverknings-sält, torde icke hafva någon särdeles betänklighet emot dess återförande till den gamla inskränkningen, häldst om rättigheten att destillera bränvin göres oberoende af dess tillverkning, såsom Utskottet här längre fram kommer att, med frångående af sitt förslag i 20 §, hos Rikets Ständer hemställa. Utskottet inbjuder således Borgareoch Bonde-stånden att förena sig uti Ridderskapet* och Adelens ifrågavarande, af Preste-ståndet bifallna tillägg till 3 Såsom en gifven följd af detta beslut har Ridderskapet och Adelen äfven uteslutit 2:dra mom. i 15 §, så lydande: ”1 fall tillverkningen (i mindre brän neri) skall utöfvas af den, som icke på grund af jord är dertill berättigad, bör vid anmälnings-skriften fogas sådant tillståndsbref, som i 12 § omförmäles.” Att Särskilda Utskottets Memorial, N:o Presteoch Borgare-stånden slädnät i samma beslut härom, som om tillägget i 3 §, varén gifven följd af förutnämnde beslut; och Utskottet får till Borgare-och Bonde-stånden hemställa, att de äfven i delta hänseende antaga Riddepskapet och Adelens, af Preste-ståndet biträdda beslut. 1 32 § 2 mom. har Ridderskapet och Adelen utbytt orden ”nve innehafvaren” mot ”siste innehafvaren,” och ordet ”fångesman” mot ”denne”, samt i 42 § orden ”3R:drl6 sk.” mot 6 R:dr 32 sk. Båda dessa ändringar äro bifallna af Presteoch Borgare-stånden och utgöra sålunda Rikets Ständers beslut. I 55 g 1 mom. har Ridderskapet och Adelen beslutit, att orden: ”i stad af Borgerskapets Äldste och på landet af socknenämnd,” utbytas mot orden: ”af Konungens Befallningshafvande.” En följd deraf är, att hela 2:dra momentet af samma paragraf skulle bortfalla.
Jag tror, att äfven vid öfverläggningarne på Riddarhuset detta bör i akttagas för den som der händelsevis företräder Landt-Marskalkens ställe. Det synes mig vara olämpligt, om den, som Den 16 November. 60 3 Jiär förde klubban, skulle vid något tillfälle, Uppstiga hålla tal och rösta för den mening, som instämde med hans öfvertygelse. På sådan grund föreslår jag för denna §. följande lydelse; Landt-M ar skalken , eller, om han låtit tillkännagifva , att han ej kan tillstädeskomma j den närvarande , efter Matrikeln äldstej Ledamöten, äge att vid samlingstimman, efter med. klubban äskadt ljud, låta börja öfverläggningarne, hvari han likväl icke på annat sätt, än för Ijandt-Marskalk är stadgadt, må deltaga, ♦ Dör Landt-M ar skalk , af vaktas i underdånighet Konungens Nådiga utnämnande af en annan. Och blef denna, af Herr von Hartmansdorff föreslagne, Redaction, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen* § 34. Herr Cederschjöld: Det ser ut i denna , som Landt-Marskalken icke hade mycket att göra. Det är likväl lätt att finna, att man mäste'Särskildt förstå inunder hvad Riksdags-Ordningen stadgar. Men dessutom förekommer i ardra punkten, att Landt-Marskalken skall till verkställighet befordra allt hvad Ridderskapet och Adeln lagligen beslutar, Jag anhåller, att ordet: lagligen mätte utgå, emedan Ridderskapet och Adeln icke kan besluta annat än det hvarpå Landt - 6o4 Den 16 November. Marskalken gjort proposition ; och LandtMarskalk kan icke proponera något, sora han anser olagligt. Derjemte anhåller jag, att orden: göra 'varningen allmänför hela Stån~ detj måtte förändras till: varna hela Ståndet j genom hvilka förändringar redactionen skulle blifva följande: Utom hvadför LandtMarskalken finnes i Riksdags-Ordningen stadgadt j åge han, eller den hans ställe företräder : i:mo.
Till följd häraf föreslår Utskottet void - 4 Bil. till Cons titu t.-Vtsl(. Memorial, N:o 76, samiigen en så lydande preliminaire Voterings-Proposilion: ”Den, som för omröstningen öfver de 3:ne hufvudpunkterna i förslaget till ändrad Tryckfi ihels-förordning, gillar de af Constitulions-Utskotlet uppgifna Yoterings-Propositioner, röste Ja.* "Den det ej gör, röste Nej." "Vinner Nej, så kommer voteringen öfver dessa punkter att anställas i enlighet jned Herr Cederschjölds Propositions-förslag. ” Stockholn! den 12 Mars i83q. Reservationers af Herr Cederschjöld: Att vilja öfverlemna åt förstärkt Utskott att bestämma de propositioner, öfver hvilka voteras skall, är en nyhet, hvartill våra Grundlagar ej gifva ringaste anledning. När tre Riks-Stånd äro ense om VoteringSTPropositiouer, som lemna hvarje serskildt Stånds mening fritt tillfälle alt göra sig gällande, så har det fjerda Ståndet ingen rätt att sätta sig deremot. Detta fjerde Stånd kan ju ej mer fordra, än möjligheten att i det förstärkta Utskottet kunna vinna pluralitet för sin mening. Dessutom har ju Conslitulions-Utskoltet begått pi) uppenbar njotsägelse, då del först för - 'Bil. tili ConstitiU.-TJ t.s7(. Memorial, N:o 76. 5 Marat de af mig föreslagna Voterings-Prapositionerna lunna leda till grundlagsvidriga resultat, och sedan öfverlemnar åt förstärkt Constitutions-Utskott att kunna antaga deni.
Jag skulle för min del tro, att äfven för dem, som lika med mig nitälska för antagande af K. M:s propos. något hinder icke kunde möta för antagandet af den utaf Hr von Hartmansdorff föreslagna redaktion lill beslut, om icke Hr von Harl fl ♦ 84 Den 22 Maj. mansdorff deruti uteslutande talat om ransakningshäktet hvilket icke väl passar in på länshäktena, emedan dessa icke' blott äro ransaknings-, utan äfven straff-fängelser, hvarest efter nu gällande lag alla som skola bestraffas med fängelse vid vatten och bröd eller med enkelt fängelse ända till 2 mädader, eller t. o. m., under vissa förhållanden, med enkelt fängelse i ännu längre tid, skola utstå sitt straff. Del var också just för att undvika det mindre lämpliga ordet: ”Ransakningshäkten”, som i den K., proposm föreslogs, att medlen skulle anslås till fängelser i allmänhet, utan någon annan bestämning, än att de skola inrättas efter cellsystemet, hvilket sistnämnda uttryck endast utmärker, att fängelserna skola så byggas, att fångarna kunna förvaras i särskildt rum; men ordalagen i den K. propos:n lemnade i öfrigt obestämdt, huru mycket som skulle användas för hvarje slag af fängelser, så att K. M. kunde vara oförhindrad, att använda hela summan till hvilket slag af fängelser som helst. Mill förslag, då jag sista gången hade ordet, gick derpå ut, att R. o. Ad. måtte bifalla K. M:s nåd. propos. Den är verkligeu i sjelfva saken så litet afvikande från Hr von Hartmansdorffs förslag, alt om Hr von Hartmansdorff ville taga bort ordet ”ransakningshäktet’, så tror jag icke, alt någon skiljaktighet oss emellan skulle äga rum. Hr von Hartmansdorff: Det är möjligt att orden ”ransakningsfängelse” och ”häkten” icke äro riktiga, om man betraktar saken på det sätt som Hr Gunther sagt.