Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande dessutom den pröfningsrätt, som man i dylika fall velat tillägga dels vederbörande åklagare och dels domaren, så synes det numera vida angelägnare och svårare att noga pröfva och afgöra, om det är full anledning att, innan ännu bestämdt är, om åtalet skall fullföljas eller icke, häkta den tilltalade, sedan R. St., för deras del, beslutat en lagförändring, genom hvars antagande yttranden om Konungens gerningar äfven kunna blifva föremål för laga åtal. Med afseende härå, och enär erfarenheten visat, att 1777 års K. bref i sednare tider blifvit vid flera tillfällen tolkadt på ett mot dess syftning rakt stridande sätt, tillstyrker jag för min del, att den lagförklaring, Hr Dalman föreslagit, måtte utfärdas; och då Utsk:s betänk, af de 3:ne öfriga RiksSCn redan blifvit återremitteradt, anser jag öfverflödigt att vidare framställa de flera andra skäl, som till stod för motionen kunna anföras, hvadan jag nu inskränker mig till anmälan af min anhållan, att R. o. Ad. jemväl måtte återremittera samma betänk. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Till en del är jag förekommen af Frih. Boyes förträffliga deduction öfver åsyftningen af 1777 års författning, ännu mer illustrerad af de bevisande exempel rör:de dess tillämpning, som Frih. framställt. Don a3 Mars. Ställt. Jag har, lika lifligt som Frih., städse varit öfvertyg gad derom, att 1777 års bref ej lagligen bort tolkas annorledes, än såsom det under tvenne framfarna Regenler varit tillämpadt; men då en deremot stridande tillämpning under de sednare tiderna vunnit ett slags häfd, har jag icke vågat att ensamt på nyssnämnda författning stödja min motion. Jag har således äfven trott det vara nödigt att uppgifva de skäl, som i juridiskt och politiskt hänseende tala för uppskof med häktning i mål rortde lastligt tal å Konungen eller, rättare sagdt, för ett förtydligande af 1777 års redan gällande lag.
Ständer föreslagit upphäfvande af hvad genom lag och särskilda författningar är vordet stadgadt angående uppenbar kyrkoplikt och ansvar för den, som vägrar att densamma undergå, samt att i alla de händelser, der uppenbar kyrkoplikt, i förening med annat sträft’, såsom påföljd för brott eger rum, skall till enskildt skriftermål dömas, förklarade K. M:t, i nådigt svar, att, ehuru Han delade Rikets Ständers åsigt, all kyrkoplikten vore ett föga lämpligt straffmedel och således gerna såge detsamma utbytt emot något annat mera ändamålsenligt, fann K. M:t likväl, enär Ständernes förslag vore utsträckt äfven till tjufnad^brott och en betänklig rubbning i gällande straffsystem syntes uppkomma, derest första och andra gången tjufnad endast skulle medföra penningeböter och enskild skrift, Sig förhindrad att förslaget bifalla. Häraf synes således, att kyrkoplikten endast betraktad såsom straff blifvit bibehållen, ehuru båda statsmakterna erkänt samma straffs olämplighet. De hafva emellertid dermed blott uttalat det allmänna tänkesättet, hvilket länge påkallat upphörandet af en akt, som gör kyrkan till en verldslig straff-anstalt och som derigenom är i hög giad sårande för den religiösa känslan. Men man finner ock af K. M:ts nådiga svar, hurusom hindret för borttagande af detta straff jemväl är att söka i lagarne om brott mot eganderätten. Det beror alltså på dessa lagars förändring, huruvida spö- och ris-straffet samt kyrkoplikten kunna ur brottmåls-lagstiftningen utplånas, och följaktligen, huruvida den reform i straffsystemet, som i främsta rummet är nödig och allmännast blifvit påyrkad, kan tillvägabringas. Man har dock ifrågasatt, huruvida spö- och ris-straffet, såsom utgörande en vigtig beståndsdel i gällande straffsystem, skulle kunna ur lagstiftningen uteslutas utan en total omarbetning deraf till alla dess delar.
Mig synes dessa åtgärder derföre i synnerhet motbjudande, att de så betydligen strid» emot den antagna financeplanen, och den vid -» detta ämnes afgörande rådande åsigtenj det synes mig nemligen föga troligt, att det föreslag - 528 Den 27 Junti e. nu na lånet kan hinna uppnegocieras under lop-*' pet af sommaren ; till afhjelpande af nu instundande hungersnöd måste således MagazinsDirectionen, i fall den icke kan få köpa på credit, nyttja den sista utvägen och de till silfverköp anslagne creditiven för 2 år tillgripas, härigenom blir ju en vida större sedelutsläppning, ani financeplsnen förutsattes, vid samma tid som Statens Credit genom det uppnegotierade Silfverlånet angripes. Ehvad min tanka i financeväg än må vara, måste det likväl alltid blifva det sämsta, att rubba grundvalarne 1 det system man en gång antagit. Jag hemställer derföre, om icke de föreslagne suramorne till nytt Creditiv för Magazinslnrättningen kunde något nedsättas, i likhet med rå många andra vid denna Riksdag nedsatte summor, i synnerhet då utsigterna till missväxt dagligen begynna bli mindre och mindre; det synes af Kongl. Maj ts Nådiga proposition, att MagazinsDirection sjelf blott föreslagit en tillökning på Creditivet af 2 millioner, och likväl är nu föreslagit ett Silfverlan af 200,000, sorn efter närvarande Cours gör 4 och två tredjedels millioner i sedhr, utan ock dessutom den möjlighet förutsatt, att detta icke skulle vara tillräckligt, i hvilken händelse en anticipation af ända till 2 millioner sedlar skulle få ske på de å Banken förut ställde Creditiveme. Friherre Fock, Berndt Wilhelm: Med all agtning för Utskottens Betänkande, anhåller jag likväl att få göra några erinringar i afse^ ende Dm 27 Junit e. m. 529 ende på Utskottens förslag, att f dr Provincer hvarifrån spannemålsunderstöd blifvit begärdt, inskränkning af Brännvinsbränning af spannemål genast borde äga rum.
Emil Uddenbergs Bosättningsmagasin, Brunkcbcrgslorg 11, Stockholm. PRBSERVITAS. kunna matvaror af alla slag, råa som kokta, bevaras fullkomligt friska ganska lång tid, och detta utan nämnvärd kostnad eller möda. Handelskemists intyg samt de mest ampla loford om dess användning föreligga. Säljes hos hvarje välfournerad specerihandlare a 60 öre pr paket samt i parti genom hufvudförsäljningen i Stockholm. J. Ett aptitgifvande, magstärkande vin, afsedt för convalescenter och svaga personer i allmänhet. Rekommenderadt af många hrr lä- kare. Pris för butelj kr 3: — hos Högstedt [2354] [2327] &amp; Co„ Stockholm, 32 Regeringsgatan. Hos Svanström &amp; Co, Myntgatan I, Drottninggatan 9, Södermalmstorg 4, Norrmalmstorg |, S^o / n Pergamentpapper Wufvudlontoz: att användas vid öfverbindning af syltburkar. ombesörjer genom fullt kompetenta personer uppköp i alla möjliga branscher g r a t i s åt Iduns abonnenter och för uppdrag åt andra mot en obetydlig ersättning. saker (dock genast) mot fraktkostnaden. Kunglig Otto Hofleverantör 27 Gillbergs Etui&amp; Portfölj fabrik, Specialaffär för alla finare arbeten i lä- der, plysch, sammet och siden etc. 36 &amp; 38 H a m n g a t a n 36 &amp; 38. Rekommenderar sina tillverkningar af alla slags Etuier, Portmonnäer, Plånböcker, Portföljer, Damväskor, Sy&amp; Smyckeskrin m. m., i vackra mönster. Montering af Tapesseriarbeten. Infattar Akvareller, Fotografier o c h Planscher i r a m a r med passepartout eller kartonger. O b s. Fullständigt snickeri i fabriken. Goda varor. Egen tillverkning. Billiga priser.
I likhet med den, hvars yttrande jag nu åberopat, skulle jag tro, att vid den öfverläggning, som nu ifrågasattes, sabeln eller sjelfva försvarsmedlet bör anses vara det förnämsta; och då sabeln är af stor vigt, torde man icke böra låta tillfället att göra den till föremål för gemensam öfverläggning gå sig ur bänderne. Jag kan dock icke annat än dela åtskilliga talares åsigt om frågans grannlaga beskaffenhet. Utvägen som vår Ordfide har att i Talmanskonferensen underrätta sig om öfriga Stånd önskade en sådan sammankomst, torde deiföre böra begagnas. Först derefter vill jag yttra mig, om denna fråga hör vara den första som öpnar banan för de gemensamma öfverläggningarne. 56 Den 1 April e. m. Frih. Raab: Hr Brakel har förmenat, att grundlagen skulle lägga hinder i vägen för antagandet af mitt förslag, att Talmanskonferensen skulle anmodas bestämma de punkter, som borde blifva föremål för öfverläggning å det allmänna sammanträdet. Nu heter det likväl i början af det nya grundiagsstadgandet: »Stånden vare medgifvet att på ett rum till gemensam öfverläggning rörande allmän vid Riksdagen under handläggning varande fråga sammanträda etc.», och dessa ord innehålla väl det mest elastiska uttryck, man kunnat begagna. Alla HufvudTitlarne äro ju allmänna frågor och likaså hvarje punkt deraf, hvaraf följer att grundlagen ej hindrar att några särskildta delar af dessa HufvudTitlar göras till föremål för gemensam öfverläggning. I afseende på valet emellan mitt och Ilr Mannerskantz’s förslag, får jag fästa upmärksamheten derpå, att om det sednare antages, så skulle det kunna hända alldeles detsamma som inträffade med Hr Hjärnes motion, eller att man ej finge tid att öfverlägga om saken, innan Dtlåt. förekom lill afgörande, ty. Talmanskonferensen kunde naturligtvis ej utplocka punkterne förr än den hade Utlåt, i händerne, och då vore det mähända redan för sent för Stånden att besluta om den gemensamma öfverläggningen.
Hvad vid slutet af sistnämnde §. stadgades, angående rättighet för hvem som heldst att anhålla förbudet eller tullförsnilladt gods, som utan undersökning upptäckes i öppna bodar elier försäljningsställen, fann Kongl. Majit, såsom möjligen ledande till oordningar och missbruk , böra uteslutas, likasom äfven slutmeningen i 3 §. angående upptäckt af gods i ruta, som äro bebodde , hvaremot, uti sistnämnde §■ borde tilläggas , att , då forbudne eller Tullförsnillade varor till salu hållas å kamrar eller andra försäljningsställen , dermed borde, så väl i afseende ' på varan som böteme, förfaras efter 1 Art: ehvad godset uppginge till större eller mindre värde. Med uteslutande af hvad 3 Morn. 4 §.' innehöll, angående skyldighet för Statsoch Landsfiscalerne, alt till Justitiss-Cancelleren inberätta 760 Proposition om Lurenilr. o. Tullförsnillning hvad de funnit kunna bidraga till förekommande af Turendrejeri och Tullförsnillning samt att uppgifva huruvida i Rikets Städer lagstridige försök emot ifrågavarande författning egde rum» skulle till bemälde Tjenstemäns efterrättelse förordnas, del dem ålåge, att årligen vid hvarje qvartals början hos Justitiae-Cancelleren anmäla de beslag, sorn under de näst föregående 3:110 månaderrie blifvit af dem verkstälde, och hvilka» berättelser Justitiae-Cancelleren egde att, efter deraf tagen kunskap, till Tull-Directionen aflemna.
Att i händelse den allmänna bild. ningen kan anses vara så utvecklad , att husaga , hvarmed det är Husbonde, på sätt Artikelns 3 §. innehåller, tillåtet att rätta ett felande tjenstehjon, numera upphört ali vara användbar , detta bestraffningssätt bords mot ett ändamålsenligare utbytas. ’’Som Motionairen å ena sidan , yttra t ’’en tvekan , den Utskotten dela med honom, ”huruvida nemligen rätta tiden ännu är in”ne, att tillvägabringa en förändring i förevarande afseende, och han , å den andra , ”icke föreslagit något lämpligare sätt, än det ”i Stadgan medgifna , att bestraffa eft tjen”stebjons fel , utan menliga följder för dess rykte ; sd få Utskotten vördsamt till* ”styrka, att bestämmelserna i Artikelns 3 $, md orubbade bibehållas.'’ 5o LagsamiAllm.Besv.c.Oec.Vlil,ptt'V(:o 54* 3 Ari. Om Tjenstehjon'.
Mastt detta Herr Grefwens och LandkN^arskalkens samc TalemannenS i Borgats - Skänvet pä Lagarna grundade förhållande Med nådigt »välbehag anser , Hat Kongl. Masik derjämte i näder godt aktat förklara, at Kongl. Majit destomindre förmodat frågor 13 af denna egenskap kunna upkomma, sein Kongs. Mastts rena afsigker, hwilka icke böra mistkännas, den uprikcighet Kongl. Majit adagalaggt. Uti alia Sina foretag, och den öppenhjertighet med hwilken Kongl. Mast un» der detta Riksmöte meddelat Riksens Stander underrättelser om Rikets tilständ uti alla wäsendteliga delar, skola fullkomlkgen öfvertyga Riksens Ständer om Kongs. Majtts alfwarliga forefattS, at icke annorlunda nyttja Sin i Grundlagarna förwarade höga ratt til urskilljande af hwad hemligt hällas bör, än i förening med hwad det allmännas bästa och en i grannlaga ärender nödig försigtighet fordrar, samt at Kongl. Majit med bewarande af desta Grundlagars helgd, et syftemål hwarjfrän Kongl. Majit aldrig wiker, will, enär den öfwerläggning söregatt, som Kongl. Maj:t med Riksens Ständers Hemliga Utskott för hander hafwer, uri de wigkiga mål dit höra, lata meddela samteliga Riksens Stander all den kännedom,' som med Arendernas natur kan wara öfverensstämmande och Kongl. Mäste för Sic Folks bästa och sannskyldiga wäl i näder nyttigt pröfwar. Kongs. Mastt förblifwer Riksens Stander med al! Kongl, nåd och ynnest wälbewägen. Norrköpings Slott den i.
Nu vet likväl hvar och en, med aldrig så liten kännedom om Sveriges drätselverk, alt den s. k. allm. bevilln., i likhet med de ordinarie skatterna, aldrig inflyter förrän året näst efter det, hvarföre den är debiterad: att af denne orsak den ordin, statsregleringen hufvudsakligen på ett års förlagskapital, så att ett löpande års utgifter betäckas med inkomsterne för det föreg:de året: att i följd häraf allmänna bevillmn för ett föreg:de år är afsedd att betacka det påföljande årets statsfyllnadssumma och att vid della förhållande det är alldeles oriktigt, att såsom bevis för Riksg:s-kont:s lyckliga ställning, anföra, det kontoret skulle vid 1851 års slut hafva det årets hela bevilln. i behåll, enär denna bevilln. icke utgör något annat än en anvisad tillgång till den Den 29 Januari. 233 statsfyllnadssumma, som under år 1852, skall till statsverket utbetalas oell således är långt ifrån alt innefatta egenskapen af en hos Kiksg:s-kont. befinllig disponibel behållning. Uti frågor af synnerlig vigt, och sådan är denna, bör man väl, så synes mig, företrädesvis iakttaga varsamhet i sina framställningar, och icke göra dem sådana, alt rlen stora allmänhet, till hvars kännedom de komma, icke må af dem kunna missledas i omdömet om sakens verkliga beskaffenhet. Hr Rosenblad, Bernh.: (Ir Printzensköld har i sitt svar på Hr Sandströmers yttrande visserligen underlåtit att upgifva, huruvida i den kalkyl, som Fullmäktige i Riksg:s-kont. låtit uprälla, blifvit beräknad någon inkomst utaf Statsverket för år 1849.
Det kommer nemligen till en del deraf, att af den Tryckfrihet, sora vi tillkämpade oss 1809, ha vi endast nästan fått behålla den, som medgifver anonyma an^ fall mot ej bestämdt uppgifna, men dock tillräckeligeo för gissningar utsätta personer, och Den 21 Maji f, m. det under skydd af ett om i stället för ett fom eller af angreppets framställning i form af fråga m. fl. utvägar, som i England fåfängt skulle befria angriparen för behörigt åtal. Men till en god del torde detta af många Läsares bifall uppmuntrade missbruk härleda sig deraf, att en stor del af den läsande pubbquen isynnerhet i Landsorterne, ännu ej fått lära, att interessera s?g för allmänna ärenden, och derföre mäst är road af enskilta. Och sådan är mänskliga svagheten, att man är mera nyfiken få läsa klander; än beröm ty dervid vinner ens egi: personliga värde genom jämförelsen, Vi hafva än mera frihet att trycka per-» 60nliga förolämpningar, åtminstone under form af allusioner, och med löfte om framtida he*^ Vis, än i England. Man skall kunna läsa Engelska Dagblad för en hel månad, utan att finna ett enda angrepp på en persons enskilta eller husliga förhållanden, Der får man ej ens i enskilt hillet till en person skrifva något smädligt eller så förolämpande, att det kunde ge skälig anledning till tvekamp, utan att bli behandlad sorn en libellist; äfven om man efter hvad som blifvit skrifvit och tryckt bevisar det, blir ansvaret lika. Den beskyllning man gör i tryck måste iredan vafa bevisad, eller vara ett verkligt factum, Deremot har man en desto Vidsträcktare frihet att granska medborgares allmänna lif och deras Embetsåt* gärder? Just denna frihet gör Embetsman der sa Den 21 Maji /, m. 2 5;1 Varsamme, att de sällan ge uppsåtlige anledningar till klander. Opinionen om
S. D. Till Allmänna, Besvärsoch Oeconomie-Utskottet remitterades en af Ola Jeppsson från Blekinge Län väckt motion, attbränvinsbränningen mätte varda inställd lill den 1 nästkommande December, och tiden för tillverkning-af bränvin vidare bestämmas från sistnämnde dag till Mars månads slut nästa år, 'S. D, Trot. Uldr. ä. 3 Sept. :83f. S. D. Vid förnyad Förer! ragninjg biföllos Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens följande Betänkande»; N:o i5, öfver väckte frågor, om ändring, i nu gällande Taxa på arfvode för Laodtmäteri-förrättningar; N:o »6, öfver väckt motion, om deportation af personer, dömde tili straff för grofva brott; och N:o 17, i anledning af väckte motioner, om ändring i Kongl. Förordningen den 19 December 1827, angående grunderna och vilkoren för hemmans-klyfning samt afsöndring af jord eller andre lägenheter fråst Iiemsn3n.
För folket utan gagn — ty antog man att desse ersättningar redan, genom gode männens utlåtande, voro, i laglig ordning, och sålunda med behörigt iakttagande af Statens rätt, till hufvudheloppet bestämde, blef det alltid för de skattdragande likgiltigt att känna beskaffenheten af hvarje serskild post, som i detta ersättningsbelopp innefattades, och förklarades åter nämnde bemedlings åtgärd stridande emot de i Rikets allmänna lag gifne föreskrifter, tillhörde det den Rätt, under hvilkens pröfning målet i sådan händelse bordt hänskjutas, att bestämma huruvida eller i hvad ordning Staten vore berättigad till godtgörelse för hela detta belopp eller någre serskilte derunder inbegripne poster, utan att någon af R. St:r på förhand företagen granskning af samma räkningar dervid fick eller kunde på det blifvande beslutet inverka. Under desse åsigter, och som meddelandet af de, i Folkets namn, äskade specifique uppgifterne sålunda endast Betänkanden, N:o 2(8. 45Jr endast skulle förorsaka tidsutdrägt och för Folket tikade kostnader, har Utskottet ansett undvikandet af en sådan vidlyftighet mer öfverensstämmande med Folkets bästa oell dess verkeliga. önskailj än bifallandet af de fordringar, antnärkaren i förrberörde målto framställt. Skulle emellertid någre af de enskilde Stånds-Represehtanteme önska och anse det för sig tillfyllestgörande, att af omförmälte räkningar erhålla den öfversigt söm kati vinnas genom ersättningsposlemas samtnanfättande tinder någre Visse htifvudrubriker, får Utskottet hänvisa till deli fördelning af Utrustningskostnaderne, som härhös bifogas; (Bil. Litt. A.) Hvarvid Utskottet tillika vill nämna, att sedan omkostnaderna, vid deri generela granskning, soln (sid. 82) i Utskottets atgifne Betänkande omförmäles, blifvit, på sådant sätt, fördelade
Ridder skåpet och Adeln.. 1J0 Memorial ef Herr von Hartmans• dorff, hvaruti, i afseende på formen för den blifvande Stadgan, erinras, att genom Kongl, Förordningen den 26 Februarii 18X7, angående Sockenstämmor och KyrkoRåd, desse sednare skola befatta sig med bandhafvande af allmän ordning och sedlighet, hvarföre Memorialets författare anser mindre lämpligt, att tillskapa en ny myndighet inom Socknarne särskildt fött Lagutskottet! Betånkandcn, C6j Fatligvårdsärender * då de kunna och böra så lätt förenas med den förra suctoriteten , tii) f; irenklande af Styrelsemethoden uti alla glags Communalinråttningar, Ifrån Vällofl. BorgareStändet. ■'c;o Af Herr Leffler, anmärkningar vid det af Kong!. Maj:t i nåder meddelade förslag till Reglemente för en allmän faltigviud, uppfattade efter ordningen af de föreslagne Art. och §. §. 3:0 Af Herr Lhinger, med hvilken Herr Bjuhr sig förenat, hvaruti väckes uppmärksamheten derå, att ehuru Arbetsoch Corrections inrättningar i sednare tider allt mer och mer vunnit förtroende och blifvit i Riket införde, man likväl icke eger någon officiel kännedom, huruvida de uppfyllt eller ej det med dem åsyftade goda ändamål; hvarföre till Vållcfl Ståndet hemställes, om icke en fullständig berättelse derom kunde infordras. Hvad den första motionen beträffar, anse Utskotten der icke behöfva någon annan förklaring, än att, efter Committéens uppgifne förslag, det är fritt för hvarje församling, att till Fattigvårdens styrelse utse KyrkoRådet, eller ock uti FattigDirectionen invälja så många dess Ledamöter , hvartill den eger förtroende.
Uptogs till förnyad föredragning Banco-Utskottets i nysibcrörde plenum pä bordet lagde memorial i afseende pä Disconr-inrättningarne. Zerr Lilverllolps, 6uliak ^bralram, yttrade sig skriftligen till protocoller som följer: I an - Den 6 Julli. zz "I anledning af Högloft. Banco-UtskoktetS Memorial rörande Disconk-inrättningarne anhäller jag fä anföra någre anmärkningar. Jag fäster mig ej ivid ätstiitige warde Ständs ledamöters särskilda meningar om detza inrättningar. Egdast det af Utskottet till Riksens Stander öfwerlemnade för» siag, hura med det sa kallade Riks-Discontwerker bör förfaras, sedan dest octroij uphör, kror jag böra något närmare öfwerwägas. Jag instämmer fullkomligen med Utskottet, alt det kill allmän gångbarhet fanctionerade representativa myntets bibehållande ivid desi emot hufwudmyntet stadgade warde, bör wara Bancoför» waltningens hufwudsakeliga syftemål. Jag medger äfwen, alt högst olyckliga lil! en stor del af utrikes förhällanden beroende anledningar, egemeligen wällat den rubbning deri, Banco-förwalt»ingen nöd» gars erfara. Jag har aldrig twiflat, att Banquens ställning ar säker, fast yttre omständigheter gjöra det till den största oklokhet, om Bancofedlarnes inlösande med silfwer skulle tillatas. Sä länge det system orubbadt följes, i grund hwaraf Banquen sä mycket utsträckt sine förskott till Staten, det will säga, sä länge amorrisiementen af de ukgifne sedlarne orubbadt gär för sig, stall ingen ting annat än Statens totala undergång kunna förorsaka Banquens.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att alla de ledamöter, som i densamma deltagit, slutligen förenat sig i det yrkande, alt Utsk:is hemställan måtte bifallas med den förändring, att ordet »hädanefter» utbyttes emot ordet »tillsvidare»; framställde Hr Gr. och Landtm, först propos. på bilall till Utsk:ts hemställan oförändrad, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på bifall dertill med ofvanberörde förändring, hvilken sednare propos. med ja besvarades. Hr Nordenfelt: Då nu R. o. Ad. antagit den 13:de punkten med denna obetydliga ändring, hemställer jag, om icke R. o. Ad. behagade genom prot.-utdrag inbjuda de öfriga RiksStånden att sig i detta beslut förena. Till detta förslag lemnade R. o. Ad., uppå framställd propos., sitt bifall. 14:de punkten. Hr von Ehrenheim: R. o. Ad:s beslut i föregående mom. att utbyta »hädanefter» mot, »tillsvidare» innebär, efter min uppfattning, såsom en konseqvens, att tillstyrkandet i detta mom. bör förkastas. Det innebär nemi. att R. o. Ad. väl icke för det närvarande vill bidraga till uppkomsten af nya filial-banker; men att Ståndet uppskjutit den slutligen domen öfver institutionen tills sig visar huru bankfrågan i allmänhet gestaltar sig, och 444 Den 22 Maj f. m. med en sådan försigtighet i beslut står ej väl tillsammans att förklara att de filial-banker, sorn blifvit oktrojerade 1858 och sednare, icke må efter oktrojtidens utgång hafva att påräkna försträckning från riksbanken. Ingen af dessa banker har lått oktroj tidigare än den 4 Maj 185*, och innan ny oktroj behöfver sökas, hvilket bör ske 18 månader löre oktrojens utgång, hafva nästkommande Ständer haft tillfälle att uttala sin mening, och det föreslagna stadgandet har således ingen tillämpning under den period, derför det för närvarande regleras. Jag anhåller således om alslag å mormt. Hr Akerman: