Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det värdefullaste vid Gripsholm är den tröskelstock, som åren urhålkat, den icke renoverade tapet, som burit den eller den historiska personens skugga. Det är det stycke rappning, den golfplanka och den tegelsten, hvilka åtminstone icke äro från i går. Till och med om de endast äro från Oscar I ha de dock mer af minnen än om de bara äro från arkitekterna. Samma karnap, som en gång brutits bort och förstörts, kan aldrig mer återställas, och den nya är endast en upphängd illustration. Den har ej bevittnat några minnesvärda tilldragelser, om icke hur arkitekterna stoppat sina tobakspipor. Den erbjuder ej mer intresse än hvilken som helst annan karnap på ett modernt stockholmshus. Den kan roa oss vid Nybrokajen, men på Gripsholm hör den ej hemma, äfven om den aldrig så troget afbildar den karnap, som fordom prydt samma muryta. Hur likgiltigt är det oss icke, om det ej finnes någon konststil i den odödliga vindsgången med de spökaktiga hästporträtten, där du tycker att någon bakom dig gläntar på dörrarna eller blinkar i hålen på hoffrökenrummens gardiner! Just sådan han nu står, är han den härligaste gamla slottskorridor, som någon inbillning kunnat uppfinna. Vill du lära dig förstå detta skall du gå dit upp ensam, och du skall bli mörkrädd på ljusa dagen. På samma sätt är det med många af de andra rummen, äfven om de sakna allt stilvärde. Två enstaka medgifvanden äro att bjuda. Att såsom i rikssalen uppsätta ett återfunnet äkta tak är naturligtvis fullkomligt riktigt. Och vidare! Bortskaffandet af ett eller annat nytt pålägg, som skyler äldre, mer betydelsefulla kvarlefvor, kan möjligen, såsom i Vasa-rummen, undantagsvis äga sitt berättigande. Äfven om detta sker med så stor sakkännedom, blir det dock alltid tvifvelaktigt om icke hvarje ifyllande med ny färg, som sagdt, är ett missgrepp. Vi komma icke för att se hur en modern pensel lyckas att kombinera renässansmotiv. Vi komma för att se det äkta, men förfallna och halft förstörda.
Sockertillroerkningen, vm pästädd origtighct i Riksgä^ds-Contoiretö uppgift af den derföre influtne Bewillning, Sept. 317. 563. 612. 828. io82. Sockne - Magaziner, om söreflagcn allman inrättning as, Nop. 19;. 301. 390. 408. 421. cxp. 1108. —om befriclie frän Bewillning för, Mars 457. 478. Soldat, om dess aflöning, sold och beklädnad, Iun. 8^4. — om dess rättighet att sig med handtwcrk nara, Sept. 766; se Näringsfrihet. om den wärfwades wilkor, Sept. 99g. — om tiden hwarikrän tillökningen i dess underhäll bör beräknas, Dec. 1236. 1289. Sommar-Tingens indragning angäendc, Sept. ga. Spannemäl, om förbud pä sex mänadcr emot införsel as utlandfl samt om förhöjning af Tull-afgiftcn derä, Sept. 803. ioi§. 1028. 10Z0. Febr. 4Y7. 777. — om ersättning för den säsom krigsgärd i åtskilligt Provinccr utskrifnc, Mars 4z. Spelklubbar, om tillåtelse att, emot en wiss afgifts erläggande, hälla, Ian. 367. 876. Stadga till ordnings winnande wid Ridderffapcts och Adelns allmänna sammankomster. Apr. 781. Stadsegendom»»:, Borgare - Ständcts afsägelse af lönings-rätt dertill, I»n. 694. dess derwid fästade 'vilkor angäendc, Iul. 26b. se Inqvartering. Apr. zo. 47. ?Z. >02. Stael von Holstein, (larl Sperling, Yttrande, I UN. 842.
Strbetena å ben ©öbra ftambanan medan gatföping od» SJtalmö moro bå äfmeu få framffribua, att linien emedan ©tmt;uttö od» liatorps ftationer i kronobergs tån, utgöranbe en långb af 1,4 mit od; tidfant» ntanS meb be förut tib efter annan för admänna rörelfen upplåtna be Spår för utom moro eu bet terrafjeringöarbeten utförba fåmät emedan Sduttfjö odi Sönföping, font emellan liatorps od; SttfmeftabS ftationer. dtifetö fenaft förfamtabe ©tanber l;abe t början af år 1863 bernil» jat ett förffottömnflag af 2,000,000 tdiföbaler i afråfning på bet af koitgt. 9Jtaj:t färffitbt äffabe aitftag af 3,815,000 SRifébater för arbetenas å ©öbra ftambanan fortfåttning, od» i uitberbåntg ffrifmetfe af ben 4 gebruari berörbe år anf;ådit, att arbetena emedan -Bhfdfjö ftation od» Sönföping måtte, bereft fåbant utan förluft eder adt för ftora otågent;eter tåte ftg göra, få påffpnbaS, att benna batibel funbe reban famina år för ftyrelfe f t g titlbvagit febait fifta 9lif ö bag. trafifcn öppnaS.
Hr Bildt: Sedan StatsUtsts Ordf:de redogjort för frågans behandling inom Utsk. anhåller jag nu att endast få besvara en anmärkn., riktad emot Utsk:s ledamöter. Man har nemi. sagt, att Utsk. icke tagit kännedom om den bilaga, som åtföljt den K. Proposm, och som innefattar UtrikesMinisterns eget utlåtande. StatsUtsk. har tvertom tagit fullständig kännedom af alla handlingarna och detta utlåtande innehåller i tydliga ord, att UtrikesMinistern möjligen i en framtid skall blifva en för båda de förenade Rikena gemensam embetsman, att han då skall upbära lön äfven af Norrige, och att denna lön skall blifva lika med Norrska Stats - Den 24 Mari 331 Ministerns. Dessutom har UtrikesMinistern sagt, att K, M. anbefallt Chefen för FinansDepartementet, att i den blifvande Statsregleringen upföra denna Ministers lön till 24,000 Itdr, ochdåUtsk. på grund af dessa uplysningar äfven tillstyrkt, att hela denna lön skall utan bidrag från Norrige utgå af Svenska Statsverket, är också klart, att Utsk. icke haft ringaste anleda, tro, att under den kommande Statsreglerings-perioden UtrikesMinistern skall erhålla något bidrag från Norrige. Man har sagt, att vid pröfningén af anslagen å 3:dje HufvudTtiteln man borde ingå i bedömande af den politik Regeringen följt. Det må vara hvars och ens rätt att till prot:t uttala motiverne för sina åsigter, men jag kan åtminstone icke tinna, att man har att fästa något afseende på denna politik vid bestämmandet af StatsMinisterns lön. Då måste man tänka sig denna Konungens Rådgifvare personelt, och som den nuvande blifvit helt nyligen utnämnd till sin befattning, kan hans lön omöjligen blifva en följd af bans politiska verksamhet eller grundas på förhoppning om den politik han kan tillstyrka Konungen att följa. Här hafva vi endast att bestämma, om UtrikesMinistern skall hafva 24,000 Rdr i lön eller något mindre. Jag har ansett den föreslagna lönen vara den rätta och derföre yrkar jag bifall till Betänk. II.
Denna §, ämnad till föreskrift, huruledes af fast egendom i stad bevillning skall utgöras, innehåller visserligen utförliga antydanden att få reda på värdet; men huru detta resultat sedermera skall användas, för alt komma till bevilln:s-beloppet, hvilket just är ändamålet med värderingen; derom finnes icke ett ord, hvarken i denna eller följande § lii, utan blott i förbigående en sorls hänvisning till föreskriften för uppskattning på landet, med afseende på den större afkastning stadsjord vanligen gifver. Hvarföre åbyggnader vid landtegendom i detta project äro ansedda böra från bevillning vara fritagna, är på sitt stalie motiveradt. I städerna, med deras landlställen, är förhållandet helt annorlunda; der utgöra byggnaderna hufvudsaken, och uppföras i afsigt att tillskynda ägaren contant inkomst medelst hyror, ty sällan begagnas de uteslutande af honom sjelf. Stadsegendom kan och bör derföre, med allt skäl, hänföras till och behandlas som capitaler, hvilka göras fruktbara medelst rörelse; — likaså den till ägovidd högst inskränkta stadsjorden, såsom i allmänhet mer produetiv, än på landsbyggden, och således äfven landtställen på stadsgrund. JNär härtill tages i beräkning, att denna sorts förmögenhet ingenting äfventyrar af årsvextens ombytlighet, icke erfordra någon brukningskostnad, (byggnader) och jemväl vanligen uti brandförsäkrings-verk är betryggad emot förlust; så synes den i allt kunna hänföras till natur af capital, som genast gifver en realiserad positiv inkomst. Pä anförda skäl, antager derföre detta project, att, sedan värdet af' fast egendom i stad blifvit utrönt, detsamma betraktas likt capital, användt i rörelse, som gifver en inkomst, motsvarande fem procent, hvilken påföres bevillning, efter samma grund, som Art. IV upptager, eller med fem för 100. § i3o har i öfverensstämmelse härmed blifvit förändrad. Se Art. V, § 11.
Herr Hjertås erinran, ”att ingen plan ”blifvit framlaggd för att betrygga, att bät”tre anskaffningsoch underhållssätt af för”rådspersedlarne för framtiden kommer att ”äga rum,” torde säkrast kunna besvaras, med anvisning å de af Kongl. Maj:t år i8a5 utfärdade Nådiga Reglementen, till iagttagande så väl vid alla upphandlingar för försvarsverket, som vid besigtning af de sålunda upphandlade effecterne. Om den värde Talaren gjort sig mödan, att taga kännedom af den prisnedsättning, och de icke destomindre till förråderne ingångne persedlar och requisita af bästa qualitet, som utgjort frukten af dessa författningars stränga men rättvisa tillämpning vid anskaffningarne; åtgärder, hvarigenom blott inom KrigsCollegium många tusende Riksdaler blifvit inbesparade, skulle han visserligen icke hafva tillåtit sig denna mot Sty - 254 Den 14 October e. m. reisen oeh (less underlydande tjenstemän oförtjenta beskyllning, att planlöst förvalta nationens till försvarsverket anvisade skattebidrag. Ingenting är lättare, än att framställa beskyllningar utan bifogad bevisning; att klandra utan fog; att fördömma utan pröfning. Att försvara sanningen och redliga bemödanden för allmänt bästa, är vanligen ett svårare, men alltid mera tillfredsställande, åliggande; och fosterlandets verkliga vän anser jag den medborgare vara, som, i stället att genom inbillade farhågor och obestyrkta beskyllningar mot en välviljande Styrelse, genom uppmaning till samdrägt och inbördes förtroende fastare tillknyter det för gemensamt väl vigtiga föreningsbandet emellan Konungen och folket. Jag anhåller vördsamt, att detta yttrande måtte få åtfölja Herr Hjertås reservation till de respective Medstånden. Herr Anckar swärdh August: Den vändning discussionen tagit, gör det till en moralisk förbindelse för mig, att förena mig med Herr Hjerta. Jag gör det så mycket heldre, som, då Herr Hjerta nu haft tillfälle förklara sina uttryck, jag åtminstone funnit sättet af denna förklaring så nöjaktigt, att jag icke derifrån kan draga någon personlig förolämpning.
Med anledning af den utaf Rikets Ständers år 1853 församlade Revisorer gjorda framställning, hurusom, till bestridande af kostnaderna för införskafihing från England af 100 får af Southdqwn-räce, hvilka skulle användas för erhållande af en förbättrad får-afvel på Gottland och Oland, ett dessa kostnader motsvarande belopp af 4,487 Ridr 7 sk. 8 rst., jemlikt nådigt bref den 14 April 1837, blifvit af tulloch beslags-medlen förskjutet samt i gamla ulldiskont-fondens räkenskaper upptaget såsom en skuld och i räkenskaperna öfver nyssnämnde medel såsom en fordran; men att, då de medel, hvilka genom försäljning af Kronan tillhöriga får inflyta, vore till vissa bestämda föremål anvisade, samt alltså icke kunde begagnas till afbetalning af detta förskott, detsammas godtgörande af gamla ull-diskontfonden så mycket mindre syntes Revisorerne att påräkna, som denna fonds inkomster under en längre tid hafva visat sig understiga utgifterna, hvadan densamma årligen måst medelst särskilda anslag understödjas, hade Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 28 Augusti sistlidet år, anmält, det Rikets Ständer funnit sig böra medgifva, att ifrågavarande af tulloch beslags-medlen förskjutna belopp-, 4,487 Ridr 7 sk. 8 rst., finge afskrifvas i räkenskaperna för såväl gamla ull-diskont-fonden som tulloch beslags-medlen; och har, sedan Kongl. Majit, genom nådigt bref af den 19 påföljde September, om hvad Rikets Ständer sålunda beslutat meddelat Kommerse-kollegium kännedom, berörde afskrifning blifvit behörigen verkställd.
De afreste dit den 8 oktober om morgonen. Löjtnant Nordqvist har om denna deras färd lemnat mig följande berättelse. »Tisdagen den 8 oktober kl. 10 f. m. foro löjtnant Hovgaard och jag från Pitlekaj på slädar, förspända med hundar, inåt landet i sydsydostlig riktning. Hovgaard och jag hade hvardera en tschuktsch till körsven. Menka hade med sig en tjenare, som nästan hela tiden sprang framför som vägvisare. Min kamrats släde, som var tyngst, drogs af 10 hundar, min af 8, och Menkas, som var minst och på hvilken han satt ensam, af 5 hundar. I allmänhet tyckas tschuktscherna beräkna 4 eller 5 hundar för en släde med en person. Den med träsk och vattendrag öfversållade tundran var under första delen af vår färd endast svagt kuperad, men ju längre inåt landet vi kommo, desto ojemnare blef den, och då vi följande morgon kl. 8 f. m. framkommo till målet för vår färd – Menkas brors läger – befunno vi oss uti en dal, som omgafs af berg, af hvilka några höjde sig ungefär 300 meter öfver dalbottnen. Genom det tunna snölagret kunde ännu en del af tundrans växttäcke urskiljas. De allmännaste växterna på de torrare ställena voro Aira alpina och Poa alpina; på mera lågländta ställen växte Glyceria, Pedicularis och Ledum palustre; öfverallt förekommo Petasites frigida och en Salix-art. Den senare växte i synnerhet på sluttningarna i stora klungor, hvilka betäckte fläckar af 20 till 30 qvadratmeters areal. På sina ställen höjde sig denna buske omkring en meter öfver marken. Den förherskande bergarten syntes vara granit. Dalbottnarne utgjordes af posttertiära bildningar, hvilka oftast bestodo af sand och rullsten, såsom t. ex. fallet var uti den stora dal, der Menkas brors läger var uppslaget. Då vi på morgonen den 9 framkommo till lägret, mötte oss några af de förnämsta bland tschuktscherna. Dessa helsade
REGISTER öfver Stats-Utskottets Utlåtanden och Memorial vid 1859 och 1860 års Riksdag. A. Utlåtandets Nummer och Moment. Aflöning till Kanslioch Vaktbetjening under riksdagen 110. » angående förskott å dito 8. Agardhs enka, angående pension åt 152: 78. Agrikultur-kemiska försöks-anstalter, angående anslag till 93: 28. Agronomer, angående anslaget till Statens 93: ,25. Akademien. Svenska, angående anslag till 123: 79. » Vetenskaps-, angående uppförande på ordinarie stat af hela anslaget till 123: 80. » Vetenskaps-, angående tillbyggnad af dess hus 123: 94. » Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-, angående 123: 81. Akrell, General, angående pension ät 152: 56. Allmänna arbeten, angående medel för undersökningar rörande 93: 53. Almlöfs enka, angående pension åt 152: 38. Andrée, Provincial-läkare, angående dito dito 152: 69. Ansätt, angående dess befrielse från rotering 16. Arboga-Köping, angående jernväg mellan 160: 1. c. Aréns enka, angående pension åt 152: 49. Arjeplougs skolebord, angående upplåtande deraf till skolmästareboställe 76. Arméens pensionering, angående anslaget till .. 84: 44. » boställen, angående uppskattning af 84: 48. » förråd, angående dess skyddande mot eldfara 84: 51. *» pcnsions-kassa, angående återbekommande af pensionsrätt ur 152: 24. Arvidsjaur till Piteå, angående väganläggning från 120: 9. Bih. till Ii. St. Arwidssons enka, angående pension till 152: 82. Arvika—Norska gränsen, angående jernväg mellan 160: 1. f. Askersund—Gatugårda, angående dito dito 160: 1. e. Augerums församling, angående anslag till kapellbyggnad derstädes 123: lil. B.
Den 25 W o ve ml) ev f. ui, f) jitt till pant må antagas, såsom hittillsj Guld och Silfver, arbetadt eller oarbetadt, som är försedt med Svensk controllstämpel, Svenska och Holländska Specie-Dukat er, samt Guldoch Silfver-medailler; och att under den tid silfverutvexlingen frän Banken förblifver hämmad, äfven Svenska SilfverRiksdaler, så väl hela som i dels, j-dels och tighet, att de skulle kunna emottagas i Bankens cassör, må belånas, enligt deras förhållande till controllsilfver, sä att hvarje 20 skillingar silfvervärde uti dylikt mynt anses lika med ett lod verksilfver• Herr von Hartmansdorff ; Jag instämmer hufvudsakligen i Utskottets senare tillstyrkande, men vill blott fästa uppmärksamheten pä uttrycket Svenska SilfverRiksdaler, ty om det skulle qvarstå, kunde tvekan uppkomma, om man mente den gamla Svenska silfverriksdalern med sina underafdelningar, eller den nya silfverriksdalern och de underafdelningar deraf, som hädanefter skola präglas. Jag hemställer derföre, att i stället för orden: "Svenska "SilfverRiksdaler, så väl hela som fdels, dels och -J-dels, utaf den vigtighet, alt "de skulle kunna emottagas i Bänkens cas"sor, må belånas, enligt deras förhållande "till controllsilfver, så att &rc." må införas; Svenskt silfvermynt må belånas, enligt det förhållande till controllsilfver, att &c. Ben 25 No vein Ler i', m. 27 Herr Cederschjöld: Efter den sista talarens förslag skulle i och 4*skiHingsstycken icke blifva uteslutna, och det har likväl varit meningen. Herr von Hartmansdorff:
Söner till andre för Riket och medborgare lika gagneliga yrken, som dct militaira Srändet för hwilket sednare ock Sönerne kjelfwe frän barnna-ären icke haft nägon häg. Förutan allt detta bör ock ccnsidereras, att om besia Föräldrars Söner skulle nödgas eller twingas att som man säger, bära gewäret uti wisia är, manne hwad uti education är päkosiadt, ssäligcn ej kan anses förloradt och desie Föraldrar derjemte sinna sig skyldige att med sin förmögenhet bistä sina i fälttaget warande Söner, dä äter den förutnamde andra medborgaren hwarken kanner den hjertfrätande oron att se sina Söner twingaS till ett dem motbjudande yrke, ej eller hade de nysinämde förluster och dcpenser. Om noden fordrar en sä ansenlig förstärkning, som jag tycker mig här genom utskrifning wilja fordras, ,'L är det m>n tanka, att hwar och en mansperson inom wisi älder bör wara skyldig pä ett eller annat sätt försämra Riket; och bör detta ffe antingen med egen person eller med tillsläppande af sin förmögenhet; men innan ens nägon uppsättning af folk patänles eller fler» Lr 4s Den 2 Apkii. högst nödigt, att Riket har fulla förråder äf alla stag, sä att wära och Rikets försvarare aldrig som hitintills stedt, sakna det nöbwändigaste af lifwcts behofwer, neni" ligen kläder, föda och all möjlig omwärdnad och skötsel' Dä nar detta ar fullständigt arrangeradt, bör, som jag förut hast äran nämna, mankönet, som är innom wist alder bidraga wcrksammast lill Rikets och medborgares förswar; och kan dä genom warfning och friwillige nödigt antal karlar anskaffas och härtill bör da den med mycken rllcr ringa förmögenhet bidraga pä enahanda satt, som den kommande B.willnings-Förordningen utstakar, som ock denna gard utgöras af bäda könen. Men den som icke will eller kan pä detta satt till fvrutnämde ändamål
De anordningar som af Svarar mot 11 §« Directionen på Cassan utfärdas contrasigneras af Riddar! huaSecreteraren. Riddaykus Kamererare». 11 §• RiddarhusKamertraren å- Svarar mot 13 §. ligger, att emottaga och behörigen förvara alla till Casaorne inflytande medel, samt begagna det uti Riddarhuset för honom bestämda arbetsrum, så för sig som tillförvarande af de dess tjenst tillhörande Handlingar. Pantkistorne böra insättas uti nå* got säkert hvalf I Riddar - c Dm ig Tuhn ei ml ioS huset, försedt med behörigt Jernstäogsel. I enlighet med Directionens anordningar, besörjec han utgifterne, samt desamma enligt fastställda formulairer bokförer; så ock ansvarar med ersättningsskyldighet för alla de utgifter, hvilka ej enligt föreskrift äro verificerade. ia §. Då Contante medel till Svarar mot 14 §. Directiooen insändas, ställe sig Kamereraren till noga efterlefnad hvad i ArbetsOrdningens 5 §. stadgadt är. 13 §• Riddarhus-Kamereraren Svarar mot 15$. bestrider Revisionen af inkommande Capitations och andre Redogörelser, samt ansvarar för alla Cassahandlingars ordenteliga registrerande , förvarande samt inhindning. Den 19 Julii. e. m, 14 §. \ Hufvudböckerne böra år» Svarar mot l6§. ligen innan den sista Februarii vara afslutade och inlemnade till Directionen, att revideras enligt ArbetsOrdningens 16 § i5§. Vid medlet af Januarii Svarar moti7§. Blånad hvarje år skall Kamereraren till Directionen ( aflemna förteckning på de Dibitorer, hvilka uteblifvit med den Räntebetalning, aom till nämnde tid bordt inflyta. 1 Maji måoad aflemnar Kamereraren till Directionen en förteckning på alla de Skuldebref och Inteckningar, hvilka det påföljande året skola förnyas.
Juslitie-omludsmans Embetsberättelse den 15 Nov. 1847. 29 rande, att frågan om Gottlandspostens sättande i förbindelse med södra snällposten skulle framdeles, efter inhämtande af härvid erforderliga undersökningar och utredningar, tagas under öfvervägande, i öfrigt gillat och bifallit hvad i och för inrättande af den utaf Rikets Ständer föreslagna dubbla postgången blifvit af Öfverpostdirektörs-embetet hemstaIdt. l?2:o angående sökt restitution eller afkortning afbränvinsbrännings bevillning (lil). 1845 den 10 Mars föredragen, då befallning gafs, att Rikets Ständers beslut, i hvad det rörde personer, för hvilka denna förmån medgifvits, skulle Kongl. Majrts Befallningshafvande till efterrättelse och vederbörandes förständigande meddelas; hvarjemte, med hänsigt till intagande i näst utfärdande Förordning, angående bran vinsbränningen i riket, af erforderlig föreskrift, rörande den åt Kongl. Maj:t för framtiden uppdragna pröfning af enahanda ansökningar, utdrag af protokollet borde till Civil-departemenlet expedieras. I»»® angående förändrad reglering af mulbetesrätlighet å kronoparken Edsmären (122). Sedan Kammarkollegium, efter vederbörandes hörande, infordradt underdånigt utlåtande afgifvit, har Kongl. Maj:t, vid föredragningen häraf den 12 Februari 1846, i betraktande af livad i ämnet anfördt och upplyst blifvit, funnit Rikets Ständers omförmälda framställning icke kunna i nåder bifallas. 0?4:o angående preskriptionstid för liqvid af åtskilliga i Riksgäldskonlorets räkenskaper balanserade poster (117). Häröfver hafva så väl Juslitiekanslers-embelels, som Högsta Domstolens underdåniga utlåtanden, genom särskilda remisser af den 18
Hr Holst, fullm. Gr. v. Schwerin, Fritz Bogislaus; N:o 335, Hr Grubbe, fullm. Hr Olivecrona, Samuel Detlof Knut; N:o 49 4, Hr Gröneberg, fullm. Frih. Stjernstedt, Johanwilhelm; N:o 678, Hr Bildt, Didrik Gillis; N:o 1,016, Hr Planting-Berglod, fullm. Hr Hjerta, Carl Gustaf; N:o 1,038, Hr Bogeman, Joban Ludvig; N:o 1,149, Hr Hjärne, Harald; N:o 1,187, Hr Hay, fullm. Gr. Lagerberg, Gustaf; N:o 1,255, Hr von Schantz, Malcolm Gustaf; N:o 1,636, Hr Reuterskiöld, Carl Leonard; N:o 1,661, Hr Carlheim-Gy bensköld, Henrik Adolf Osear; N:o 1,721, Hr Ingelotz, fullm. Frih. Manderström, Carl Adolf; N:o 1,939, Hr Silfverstolpe, David Ludvig; N:o 1,992, Hr Lagerstråle, Carl Erik; N:o 2,092, Hr Wrangel, Erik Fredrik; alla med 15 röster. Suppleanter: N:o 2,227, Hr D’Orchimont, fullm. Hr Törnebladh, Cari Ottomar; N:o 1,092, Hr Leijonmarck, Evald Gustaf; N:o 137, Hr Eketrä, Johan Gabriel; N:o 1,960, A.
Under förutsättning af bifall till Utskottens Betänkande om Disconlernes utredning, tror jag, att om Banquen, i stället för att under flere år liqvidera 3 proCent Sedellnnelrafvare, erböd dem, som åstundade att kunna inom en kortare tid derföre erhålla betalning med behörigt afdrag af Räntan på förskotten, beräknade efter betalningsterminerne, skulle ej allenast Banquen möjeligen vinna flere hundrade tusende Riksdaler, genom Interesseafdrag, utan äfven Penningerörelsen, derigenom, att agiotage och skrinläggning af DiscontObligationerne förekommas, och Penningar genast i Rörelsen mera allmänt spridas, och då en tredjedel, kanske närmare hälften, af Disconternes skulder äro antingen i Sedlar eller på afskrifningsräkning till Staten eller allmänna Yerk utgifne, som visserligen icke funno deras räkning vid, att emot afdrag förvandla sina Fordringar till Contanle Penningar, skulle desse förskott af Banquen icke blifva så betydelse, som de vid första påseendet förekomma, och hvaraf jag så mycket mindre skulle Den i5 April. 489 anse något menligt inflytande på BancoSedelvärdet uppstå, då man kände att förskotten inom viss bestämd tid blefvo af de i Disconterne inflytande Medel säkert liqviderade, som förändringar i de af Banquen utgående temporaire Lån, stundom emellan 1 och 2 millioner Riksdaler, icke ens förmärkes i allmänna Penningerörelsen, och vid nu varande större Sedelmassa, icke synes kunna medföra något inflytande på BancoSedelns värde. Sedan jag, i flere förenämnde omständigheter, ansett det vara så mycket angelägnare att af Högloflige