Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:s beslut i fråga om liqvid af cabinettscassans skuld skall erhålla följande lydelse: ”R. St. anvisa å Riksg.cont. ett årligt anslag af 100,000 rtdr att intill nästa riksdag utgå, till reglerande af cabinettscassans skuld, med föreskrift för fullmäktige i Riksg.cont. att till amortissement och räntebetalning öfvertaga det lån, stort 5o,ooo pund sterb, som för Colonial-departementets räkning år 1836 blifvit hos W. Smith, Paine & Smiths i London upptaget, men till cabinettscassans disposition öfverlemnadt, och hvaraf för närvar, återstå 3o,000 pund sterling. De medel, som öfverskjuta hvad till berörde liqvidation årligen erfordras, öfverlemnas till Utrikes-departementets disposition för bestridande af cabinettscassans ränteoch skuldafbetalningar. Med hänseende härtill anhålla R. St. hos K. M. i underd., att det contract, som blifvit upprättadt mellan Colonial-departementet och handelshuset i London, äfvensom de infriade obligations-och ränte-coupons å nämnde lån måtte till fullmäktige i Riksg.cont. öfverlemnas. Derjemte och på det att R. St. måtte förvissas, att de sålunda vidtagna åtgärder ledt till det åsyftade ändamålet, må R. St. i und. anhålla, att K. M. täckes till R. St. vid nästkommande riksdag låta öfverlemna uppgift å cabinettscassans ställning;” voterar >a; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer contra-proposm att innehålla, det R. Sl:s beslut i ofvannämnda fråga skall erhålla följande lydelse: ”R.
Uppsättningskostnad för 404 man värfvadt kavalleri, deribland två andre trumpetare, (se Bil. B). 313,614: 14. Ärlig utgift. Underhållskostnad m. m. för 404 man värfvade 246,119: 04. deri inberäknad beklädnad åt underbefäl och trumpetare samt arvoden m. m. åt andre trumpetare vid två nya sqvadroner, men icke lönerne för befälet och underbefälet. Ersättning för vid indelda kavalleriet nu utgående vakansafgifter af nummer, som med ryttare besättas: Till musikens underhåll. till Lif-regementets husarer, Smålands husarer, Skånska husaroch dragon-regementena, 6 bataljoner, efter 2,500 rdr för hvarje 15,000: — » Lif-regementets dragon-corps 1,500: — » Jemtlands hästjägare-corps 1,250: — 17,750: — Till sqvadrons-Mstläkares aflöning. i lön förut inbegripen vakansafgift, i medeltal för nummer 205: 85 för 30 sqva drons-hästläkare 6,085: 50. för hvilken sammanräknade kostnad rdr 23,835: 50 uppsättas af nummer nu indragne till hingsthållning 29 » » musik-kassan 48 anslagne » sqvadrons-hästläkare 37 » » trumpetare . 19 133 hvarifrån afräknas ytterligare nu indragne till regements trumpetare 5 » » underofficerare 2 7 återstå nu uppsatte nummer 126 Transport 269,954: 54. 137 Transport 269,954: 54. löner och arvoden för föreslagna nya beställningar; vid de värfvade regementena Lif-Gardet till häst åt officerare, underofficerare m. fl. vid de två nya sqvadronerne (se Bil.
25 anslag till påbörjande af den nordvestra stambanan från lämplig punkt på den vestra stambanan samt fullbordande, så långt som medel kunde hercdas och mod rikets fördel vore förenligt; varande tillika bifogade skriftliga förklaranden af ett större antal jordegare, hvilka, under förutsättning att jernvägen till Christinehamn komine alt anläggas i den af Jernvägskommittén föreslagna sträckning, utläst sig att utan ersättning afstå dem tillhörig, för banan erforderlig mark; d) Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Wermlands län skrifvelse af den 10 Juli innevarande år, med öfverlemnande af ett större antal genom Hushållnings-sällskapet i länet samlade petitioner, jemväl åsyftande alt framhålla vigten af nordvestra stambanans snara utförande, e) en af Kushålinings-sällskapet i Orebro län gjord underdånig framställning, hvaruti Sällskapet, med åberopande af de väsendlliga fördelar, sorn genom en jernvägsanläggning i den för nordvestra stambanan föreslagna sträckning skulle beredas ortens jernindustri och den lilliga varuforslingen emellan Werndand och Nerike, i underdånighet anhållit, det Kongl. Majit malte till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om anvisande af medel till nämnda stambanas byggande, til! den utsträckning Statens tillgångar för närvarande kunde medgifva; samt f) en af bruksegarne H. O. Falk, O. Örn, C. F. Uggla och J. F. Geijer, med flere, undertecknad skrift, innefattande anhållan alt, innan stambanans sträckning från Christinehamn mot Norska gränsen definitivt bestämdes samt beslut fattades om anläggande af linien mellan riksgränsen och Arvika, ytterligare undersökningar först måtte anställas för utredande, huvuvida icke banan, till större fördel för såväl det allmänna, som rörelsen inom provinsen, borde dragas mera genom det inre af länet, i stället för att, på sätt Kommittén föreslagit, anläggas utmed stranden af sjön Wenern till Carlstad, hvarigenom, enligt sökandernes förmenande, bergslagens behof af lättare kommunikationer icke skulle vinna tillbörligt afseende.
Då likväl åt samma person icke får lemnäs mera än 6,000 R:dr, finner jag i detta maximum ej någon skada, utan instämmer med full öfvertygelse om nyttan deraf i Utskottets förslag. ' : V • Herr von Hartmansdorff: Det måtte vara ett misstag i den framställning Herr Bråkenhjelm gjort. Så vidt jag minnes Utskottets Memorial, har man föreslagit, att total-beloppet af lån på flere händer icke må utgöra mera än 3o,ooo R:dr på namn, men att den högsta summan på en hand skall vara 6,000 R:dr. För min del tior jag, att summan af 3o,ooo R:dr ej bör inskränkas; den kan ändå vara fördelad på flera händer, enär intet lån får öfverstiga 6.000 R:dr. Ehuru nuvarande Reglemente icke tillåter Directionen, att hafva mera än 10.000 R:dr utlånta på namn, har Directionen likväl redan en gång haft öfver 3o,000 R:dr således ullånte, och Ridderskapet och Adeln har redan gifvit sitt bifall dertill, emedan vissa fonder dessförutan skolat legat oförräntade, och vederbörande blifvit utan sina Pensioner. Händelsen bar varit den, att genom Stjerncronska och Hauswolfska testamentena til 1 föllo betydliga summor Riddarhuset dels i contanta penningar, dels i förskrifningar med borgen. Då fanns ej något annat sätt, att göra dem frugtbärande, och någon olycka har derigenom icke timat. Under det, att andra allmän - 128 Den 3o Junii f. m. na Cassör haft betydliga summor outlånta, har RiddarhusDirectionen varit lycklig nog att alltid kunna förränta sina capital, just genom det tillfälle Ridderskapet och Adeln lemnat Directionen, att få utlåna på namn, när lån på inteckning ej varit att erhålla. Om Ridderskapet och Adela bifaller Memorialet sådant det är i denna punkt, tror jag, alt Riddarhusets bästa säkrast förvaras. Herr Tham: Jag är förekommen af Herr von Hartmansdorff, och förenar mig till alla delar med honom. Herr Riben:
I afseende på det i denna åberopade Formutaire till Debetsedlar, är inom Preste-Ståndet anmärkt, att detta Formulaire innehåller en overkställbar föreskrift, i så måtta, att ordinarie räntan äfven å samma Debetsedel skulle uppföras; hvilken föreskrift ansetts lämpligast kunna från Forniulairet uteslutas, hvarjemte blifvit yrkadt, att allt som hörer till a-:dra Art, borde på Debetsedeln noga afski 1 jas; men då Utskottet har sig bekant, att uti åtskillige mindre Fögderier af flere Län, der KSta uppbördsstämma» icke beböfver utsättasoch vanligen icke heller företages förr än emot medlet af December månad, då markegången för året blifvit fastställd, och uträkningen öfver ordinarie räntan följaktligen kunnat medhinnas; så bär Utskottet ansett nyttigt, att den anmärkta föreskriften å Formulairet bibehålles, till rättelse, i de fall: der denna föreskrift möjligen kan tillämpas; hvaremot Utskottet, som funnit den ifrågasatta förändringen, medelst afskiljande å Debetsedlar af de till aldra Artikeln hörande afgifter, i flera afseende», tjenlig, får med iakttagande af en sådan uppställning, till antagande föreslå, det. förnyade Formulairetill Debetsedel,som barbos bifogas Påg, 64. rozf §. Emot den af Utskottet föreslagna förändring har blifvit anmärkt: inom Ridderskapet och Adeln, af Herr af Billbergh> sorn, med åberopande af Herr Grrapengieksers: reservation, föreslagit,alt i stället för meningen: "Enahanda förhållande ege rum, etc/’, borde antagas följande redaction: "Kan den Gesäll eller Arbetare, sorn efter Mantalsskrifningen söker tjenst eller arbe - Beviiluitigs-TJtsJiottets Utlåtande N:o 51. te, icke styrka, att han för kommande året är behörigen mantalsskrifven, åligge det den, sorn antager en sådan Gesäll eller Arbetare i sin tjenst, alt derom göra anmälan till vederbörande Mantalsskrifvare och att af arbetsfört jernsten innehålla årets Krono-utskylder.
För fångvården, till så vidt den af statsverket bekostas, äro Länsfängelser inrättade i Wenersborg och Alingsås, hvilka likväl egentligen begagnas såsom lörvaringsoch bysättningshäkte!!. I öfrigt hålla härader och. släder särskilda fängelserum lill fångars förvarande medan ransakning om dem vid underräflerne förehafves. Fångars transporterande och bevakande under transporten sker nu direkte på statens bekostnad med gästgifveriskjuts och genom tillsatte fånggevaldlgrar; och må anmärkas, alt fångspiiining under transporter har inträffat mera sällan, sedan nyssnämnde bevaknings-anstait vid togs. Marknader. Förutan sjutton marknader uti Länets städer, äro på landsbygden särskilde marknadsplatser utsedde, der tillhopa aderton marknader årligen hållas. Dessa af ålder brukliga sammankomster för handel och köpenskap äro vanligen mycket besökte och anses äfven vara nödvändige, såsom medförande lättnad och fördel vid utbyte eller afsättning af stadsoch landtmanna-produkter, och de smärre oordningar, som någon gång kunna dervid förefalla, utgöra således ej något skäl till marknaders afskaffande, så länge erfarenheten vitsordar, att marknadsställets läge och öfrige omständigheter befordra ofvanförmälde allmänt nyttiga trafik. Marknadernes antal bär i Länet synes dessutom icke vara stort, jemförelsevis emot > Länets arealvidd och folkmängd samt med afseende på tillvarande lokalförhållanden. 41 §. 5. Stcider. a) Wenersborg. Grundlagd under Drottning Christinas regering på Hufvudnäs då varande säteris ägor vid södra ändan af Wenern, sorn här genom den lilla sjön Wassbotten och Carlsgraf förenar sig med Götha eif, samt förmedelst slussarne vid Brinkebergskulle, Trollhättan, Åkerström och Ström med elfvens utlopp och hafvet. — Staden, till en början befolkad från den urgamla staden Brätte, som varit belägen en half mil längre söderut vid slutet af sistnämnde lilla sjö, har ett för handel och sjöfart ganska gynnande läge samt omgifves af en bördig och välbebodd landsort.
Enligt hvad kändt vore, hade, under flere århundraden, penningens eller silfvermyntets värde, i förhållande till värdena å de oumbärligaste lifsförnödenheter och arbetslönerna, befunnit sig i successivt fallande, och detta fallande, föranledt dels af ökad tillgång å nämnde metall, dels genom begagnandet af pappersmynt, växlar Stals-Ulskotlels Utlåtande, N:o 312. 7 o. s. v., måste af enahanda orsaker än vidare fortfara. Dessutom förekomme ock, att man i Sverige ingalunda egde någon säkerhet om sillvermyntets bibehållande i omlopp eller sedelmyntets upprätthållande i silfvervärde genom dess inlösen vid anfordran mot utlolvad metallisk valuta. Erfarenheten af förflutna statsbankrutter lemnade i detta hänseende varnande vittnesbörd. Möjligheten af en myntförsämring, hvilken kommitterade ej heller förnekat, vore desto heldre för handen, som det ankomme på Rikets Ständer att, regeringen ohördan, om bankens angelägenheter förfoga. Räntans bestämmande i penningar innefattade derjemte en serskild anledning till myntförsämring, hvarigenom penningeräntans värde relativt till persedlarne blefve, till räntegifvares fördel, nedsatt. Enligt Utskottets förslag skulle visserligen ränteförvandlingen verkställas i silfver efter 1830 års myntfot; men säker garanti gåfves dock ej för denna myntfots framtida bestånd. Vid fordna realisationer hade icke en gång de uti silfver specie utfärdade förskrifningar skyddat deras innehafvare emot förlust af rättmätig egendom. Såsom bevis för sannolikheten deraf, att ränteförvandlingen komme att medföra förlust för statsverket, är jemväl åberopadt, hurusom provinsen Skåne, hvars räutor under konung Carl XI:s regering evaluerades i penningar, och hvilken provins då ansågs lika beskattad som Sveriges öfriga landskap, nu utgör sina ordinarie räntor till statsverket med en tredjedel eller en niondedel af det belopp, hvartill samma räntor i andra delar af riket erläggas.
Vi voro de ensainma p&amp; j orden. De tillbaliasatta p&amp; gästabuden, de tacklöst tjänande i liemineii. Det var h&amp;ii och kärlelcslöshet onilwiiig oss. Det var fattigdom. och olriinnighet inom och utonilrri~ig oss. Vkr vandring var tung, och v k t namn blef åtlöjets. Men Gud har förbarmat sig. * * .&amp;t cen af oss gaf lian kraft och snille. Å t en sf ' oss gaf han 61cIrig trytande godhet. Å t en gaf han ordets ha.rliW gBfka. Hoii blef allt livacl vi bort vara. Hon kastade Ijiis öfl-ex vart diuikla öde. Hon blef lienimens tjänarinna, shsom vi varit det, men hon gaf sina gåfvor till tnsen hem. Hon 17ar de sjtikas ~Arclariiiiza, ' shsoin vi varit det, men hon kampade mot fördomens väldiga farsot. Hon berättade sina sagor för tusentals barn. Hon hade sina fattiga vaiiner i alla laiicl. Hon gaf ur fullare hälider än vi och med varmare siimelrtg. I heiiiies h,j %rta rymdes ingenting af vkr bitterhet, t y hon har älskat bort den. Heimes ära har varit som en drottiiiiigs. Hon har iippbiirit tacksamhetens skatt af millioner hj ärtan. Heimes ord har vagt tungt i mäiisklighetens stora frågor. Hennes nanin liar ljuclit genoni 1i; ya och gainla vgrlden. Och dock ar hon elidast en ganimal mamsell. » Hoii har förklarat v i r t dii~ikla öde. Välsignelse öfver hennes namn! s Och de döda instämde i ett tiisenfaldigt eko: &gt;Valsignelse. öher Iieiines namn! » » Syster x, Iiviskade mamsell Fredrika, » kan dn inte förbjuda dem a t t göra mig, fattiga, syndiga ina~nniska, högmodig ?. sig emot v k t släkte med all siii stora makt.
Du skulle göra mig en stor glädje, lilla Mea“, fortfor han, i det han vänligt lade sin hand på hennes hufvud och vände hennes lilla ansigte upp emot sig, “du skulle göra mig en stor glädje, om du kunde vinna priset för flit och god vilja.“ En stark rodnad blossade upp på Meas kinder. Fadren kysste henne tigande och lemnade derefter genast rummet. Han vidrörde ej mer detta ämne, men de få ord han sagt hade varit nog för att mana Mea till den mest ansträngda flit. “Du skulle göra mig en stor glädje, om du vunne detta pris“, hade fadren sagt. Lilla Meas hjerta klappade högt vid möjligheten att kunna göra honom en glädje. Ingen ansträngning var för stor för detta mål. Slutligen kom den stora, den betydelsefulla, den med så spänd väntan emotsedda dagen. De få gästerna samlades straxt efter middagen i det rymliga skolrummet, der de fem flickorna redan sutto väntande kring bordet, med klappande hjertan. Märtha utmärkte sig för sina klara, tydliga och säkra svar på hvarje fråga; men Laura tycktes vara lika hemma i sina stycken, fast hennes röst var lägre och mera sväfvande, hennes uppsyn mindre modig än Märthas. Märtha visste att hon i henne hade en farlig rival och betraktade henne med oroliga och afundsamma blickar. Men nu ställde brukspatron Högfält till Laura en plötslig fråga, som hon ej genast kunde besvara; Märtha såg på henne och log; Laura blef mycket röd, mycket ifrig och snärjde slutligen alldeles in sig och gaf ett origtigt svar. Brukspatronen vände sig till Märtha; hon steg upp med en höjd färgton på sin kind, såg sig omkring med ett sjelfbelåtet leende och afgaf högt och tydligt i väl valda ordalag det rigtiga svaret. Pastor Klint uppsteg nu och förklarade examen afslutad, hvarefter följde en kort rådplägning mellan honom, gouvernanten och brukspatron Högfält; derefter höll pastor Klint ett litet lämpligt tal till barnen, och efter dess slut blef en andlös tystnad. De båda prisen skulle nu utdelas.
Först när detta förhållande inträffar, kan en förändring motses. Skogen å kronans så kallade öfverloppsmarker, som till en del mot stubböresafgift är upplåten till viss årlig afverkning åt åtskilliga sågverk, har blifvit betydligt medtagen, och torde i närvarande skick, om skogens bestånd skall afses, icke tillåta 11 den årliga afverkning, som vid upplåtelsen varit beräknad. Om sådant till en del kan vara en följd af bristande tillsyn, bör likväl icke lemnäs oanmärkt svårigheten fölen fåtalig kronobetjening att förekomma olollig åverkan på så vidsträckta marker, som bär finnas. De öfverloppsmarker, som vid afvittringen ansetts vara af den beskaffenhet, att de ej kunna till hemmantal skattläggas, hafva, i fråga om mulbetet, blifvit till kringliggande hemman upplåtne på längre eller kortare tid emot viss ränta i smör; men enär ©tvifvelaktigt emedlertid synes, att åtskillige af nämnde öfverloppsmarker icke äro så alldeles oanvändbara till odling, som vid afvittringen antagits, enär tid efter annan inkommit ansökningar att å dylika lägenheter få anlägga nybyggen, och äfven innehafvaren deraf, i den mån den för mulbetesrättigheten bestämda tid tilländagått eller nalkats till slut, begärt att under samma villkor, som förut, få dem bibehålla; så har Läns-Styrelsen, då det dessutom förekomme, att Staten under närvarande förhållanden icke droge den fördel af den å öfverloppsmarkerne befintliga skog, som borde ega rum, uti Oktober månad 1847, hos Eders Kongl. Majit hemställt om icke noggrannare undersökning borde anställas å alla Icronans öfverloppsmarker för utrönande, huruvida de äro till nybygges anläggningar användbara, samt i alla händelser för dem föreslås visst skattetal och ränta, eller, derest skattetal ansåges icke kunna åsättas, ränta såsom för kronotorp.
Hos många talar det kanske till Passevolancens fördel, att nära f af Arméens Rustoch Rotehållare ingått på arne års förlängning deraf; men för mig framter detta bifall sig endast såsom ett bevis, huru lätt det ar för Styrelsen att vid Häradsoch Socknestämmor genomdrifva sina önskningar, då Allmogen, som i allmänhet är mindre kunnig om sine rättigheter, men stundom, i följd af ständige påminnelser, hyser ett allt för utsträckt begrepp om skyldigheter, kanske ofta af okunnighet eller Den i3 Mari f. m. >47 Letänkligheter Lifaller det, som är stridande mot dess eget interesse. Att detta mitt Anförande får åtfölja den Kongl. Propositionen till vederbörligt Utskott, derom anhåller jag. Grefve Gyllenborgj Johan Henning, bade inlemnat följande, som upplästes: Då jag nu till vederbörlig pröfning framställer mine åsigter, i afseende på den af Konungen i Nådig Proposition föreslagne Passevolance-inrättning för Indelta Arme'en, anser jag mig först böra yttra min vördnadsfull erkänsla för de omdömen, som i StatsRådets öfverläggningar öfver detta ärende förekommit, att nemligen Roteoch Rusthållares skyldigheter nu kunna anses mera betungande, än från början varit afsedt och beräknadt, samt att jordbruket i allmänhet synes vara, jemförelsevis till andra näringar och yrken, i behofaflindring i allmänna bördor; förmodande jag att, vid behandlingen af detta ärende, derå må göras ett rättvist afseende. I Konungens Nådiga Proposition förekommer, collectift och i ett sammanhang, fråga om passevolance för Indelta Cavalleriet och Infanteriet, och äfven collectift kostnaderne för båda dessa delar af Indelta Armeen, hvilka i afgifvande förslag till vederbörligt Utskott lära särskilt för hvardera komma att beräknas, sär 10 * 148 Den i3 Mars f. m. deles som frågorne, i afseende på deras olika beskaffenhet, böra skiljas och undergå olika behandling.
Den fordrar en sofring, brydsam att verkställa, en urskiljning af det mera nödvändiga ifrån det mindre. Allt kan icke göras på en gång. Några af anspråken måste stå tillbaka. Måtte man derföre vid upfyllandet af detta magtpåliggande updrag, inse huru vigtigt det är, att anläggningen sker efter ett för hela landet afpassadt system, samt att till dess ett sådant är upgjordt och gilladt, inga andra jernvägar beslutas, än de, som man tydligt förutser skola passa in i systemet, d. v. s. utgöra delar deraf. Vid bestämmandet af ett sådant system, bör man klart för sig Den 28 December f. m. 123 reda, huruvida det, som i första rummet afses, är personal eller varu-transport. Riktar man upmärksamhelen hufvudsakligen åt den förra, så erfordras långa fortlöpande jernvägslinier, emedan resande vanligen äro föga betjente af att på jernbana tillryggalägga endast en mindre del af våglängden. Afses åter i första rummet varutransporten, och denna är, enl. min tanke, onekligen den vigtigaste, så måste början göras å de ställen der behofvet af lättade kommunikationer, i och för rörelsen, klarast och tydligast uttalar sig. Dertill gifver sjelfva skaplynnet af vårt land den säkraste klåfven. Sverige är, mer än någon annan del af Europa, upfyldt af stora, segelbara insjöar. Att sammanlänka dessa genom jernvägslinier; att på enahanda sätt eller genom kanaler förbinda dem med hafvet, synes vara den väg, som naturen sjelf för oss utstakat. Derefter och först i andra rummet, synes jernvägarnes förening till ett öfver hela landet utsträckt jernvägsnät böra komma i fråga. Vigliga militäriska skäl kunna likväl föranleda afvikelser från denna regel. Af det sätt, på hvilket vi nu laga de första stegen i jernvägsfrågan, beror dennes slutliga framgång. Går man dervid icke med tillräcklig omtänksamhet tillväga, vidtagas åtgärder, som äro oriktiga eller okloka, så kan en så allmän missbelåtenhet upslå öfver sättet, alt sjelfva saken deruppå kommer att förlora, möjligen upskjutas till en aflägsen framtid.
Ståndet ingifven serskild skrift föreslagit följande förändringar, dem han för sin del funne mest nödige och önskvärde, nemligen: l:o att bestämmelserne om lösen vid de domstolar, som nu mera äro indragne må ur taxan utgå; 2:o att vid Rådstufvu-rätt städernes Kollegier eller Magistrat lösen i så måtto ändras, att för ”Resolution, definitiv eller interlokutorie, så ock protokolls-utdrag, som innefattar ett eller (lere beslut, den bestämmes: för första arket till 36 sk. „ andra „ 18 „ „ hvartdera af de öfrige 9 „ att för Fastebref stadgas lika lösen, som för Härads-rätts fastebref finnes bestämd; Bih. till B. St. Prot. 1850—51. 7 Sami. 3 Afd. 15 Iläft. 1 2 Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi■ Utskottens Betänkande, N.o 34. att lösen för Pass åt resande höjes till lika belopp, som finnes fastställdt för de pass, Konungens Befallningshafvande utfärdar, eiler till 16 sk. samt att, såsom traktamente vid extra förrättningar, bestämmes: för Borgmästare , 1: 40. för Bådman och Magistratssekreterare 1: Hvad sålunda blifvit frartiställdt hafva de förenade Utskotten tagit i öfvervägande; och hvad först angår föreslagna åtgärder att hos Kongl. Majit hemställa om en allmän granskning och omarbetning af Expeditions-taxan, så, enär kändt är att förslag till ny taxa för Expeditions-lösen redan är vordet af utsedde kommitkrade uppgjordt och til! Kongl. Majit för nådig pröfning öfverlemnad, samt ännu icke visat sig huruvida berörde förslag kan varda i nåder antaget, se Utskotten sig deraf hindrade att förorda hvarje mera vidt omfattade förändring i nämnde taxa; och få Utskotten alltså hemställa att berörde framställning icke må till någon Pikets Ständers åtgärd föranleda.