Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Theodoros eller någon annan i sin läras mysterier fullständigt invigd Kristian, helst biskop Petros, som ju, enligt hvad det berättades, till och med uppväckt Simon pelarmannen från de döda. Medes afhölls från detta steg endast af tanken på sin herre, som det utan tvifvel skulle misshaga. Men slutligen kunde Medes icke längre bära sin oro. Han beslöt att vid första lägliga tillfälle uppsöka Petros. Detta tillfälle erbjöd sig snart igenom Alkmene, som knappast upptäckt orsaken till den gamle portvaktarens grubbleri, förrän hon, såsom from, fast hemlig Kristinna, beslöt försigtigt begagna sig häraf, för att vinna en proselyt åt Kristendomen. Det dröjde icke heller länge, innan Medes hade besegrat sina betänkligheter. Han följde en afton Alkmene till biskop Petros, ej för att blifva Kristian, såsom han sjelf tänkte, men för att vinna den der fullkomliga vissheten, efter hvilken han längtade. Men Medes blef här öfvertygad, att vissheten och Kristendomen voro oskiljaktigt förenade. Tron på den korsfäste var vilkoret för odödligheten. „Hvilken som tror på mig, han skall lefva, om än han död blefve.“ Petros var vältalig och eldad af nit att fullborda den gamle slafvens omvändelse. Så obetydlig än denne proselyt kunde synas, att vinna honom vore dock att tillkämpa sig en seger öfver Krysanteus, att under kyrkans förnedringstillstånd förödmjuka den öfvermodige fienden, införa Kristendomen i hans eget hus och dermed gifva ett handgripligt bevis på dess oemotståndliga, lik en naturmagt verkande kraft. Medes sjelf behöfde blott en gång höra Petros, för att längta att höra honom oftare. Så snart tillfälle erbjöd sig, förnyade han sitt besök hos den kristne biskopen. De läror, i hvilka han här invigdes, voro så höga och gripande och likväl så klara, att han tyckte sig förstå alltsammans. Och hvad odödligheten beträffar, så var det ju Gud sjelf, som talat dessa ord: „hvilken som tror på mig, han skall lefva, om än han död blefve“. Hvad voro filosofernas bevis och det menskliga tänkandets ovissa resultater emot en sådan utsaga?
Skrifvelser, hvilka förekomma under N:ris 9—riö, såsom Lagar godkändes, men deremot återremitterades Betänkandet, i den omständighet, att Lag - Utskottet icke till Grundlagsenlig åtgärd upptagit Justitiae-Ombudsmannens framställning i 1825> 1826 och 1827 årens Berättelser; angående Kongl. Maj:ts Befaliningshafvandes ställande till ansvar inför Domare-magten för sådane åtgärder i policeoch orduings-mål, sora åtalas. Från Hedervärda BondeStåndet, S. D, Föredrogos å nyo och biföllos LagUtskottets Betänkande!! : 112 Prat. Utdrag den 23 Mars 1829. N:o 29» öfver Anders Håkanssons från Elfsborgs Län Motion om stadgande, att rättighet till Sterlösen af föipantad frälserätt, må upphöra, så snart den i förpantnings-brefvet utsätta tid tilländagålt m. m. ; N:o 30, öfver Peter Pehrssons från Calmare Län Motion om en Lag, som stadgar ett efter förbrytelsens beskaffenhet lämpadt urbotastraff för den , sorn falskeligen å sig bekänner missgerning, äfven af mindre svår art , än att den dödsstraff fÖrtjenar} N:o 32, i anledning af Herr Contracts-Prosten E. Agrells Motion om förnyande af Kongl. Kungörelsen den 27 Augusti i8a3, angående vederbörandes åliggande, att tillställa så Konungens Befallningshafvande som Presterskapet Förteckningar öfver dem, hvilka för Lagbrott blifvit vid Domstolarne sakfällde eller under framtiden ställde, m. m. och N:o 33, Öfver Contracts-Proten E. Agrelts Motion om förhöjning af afgiften till Kyrkan för förnyadt Lägersmål. S. D. Vid förnyad föredragning återremitterades , i följd af gjorda anmärkningar, Lag-Utskottets Betänkande, N:o 44» ' anledning - Troi.
H 8Z Bifölls, jämte Utskottets förändringar, dock att Ledamötcrncs antal skulle förökas till 24. § Z4 Bifölls med följande tilläggning efter or« den af alia stay; chwad de röra uppfoftringö, och undcrwisnirmSwerken, allmänna Zattigrvardcn, LandthuShallningen, Bergwerk m. m. § Z5 Bifölls. § z6 Bifölls med förökning af Ledamöternes antal till 16 samt med Utskottets tilläggningar och förändring. § Bifölls jemte Utskottets förändring och tilläggning, dock att i den senare, efter Consritutionö Utffottet, införes: och Banco - Utffottet. § Z8- I lörsta meningen skulle efter orden kwä tredjedelar tilläggas, af ywarje Slandö i stället för UtffottetS. 5? andra meningen skulle i stället för per La pilL, sällås Slandö - wis. Dcn 28 Dctober. I stöllet för Tredje meningen bifölls UtlkoltetS förändring, och dercflcr skulle i stöllet för Besinnas rösterne lika delade, saltas stadna Tina Ständ kinot Twa. Äswcn tillädes rörande Banco - Utskottet, att när i understälininuS - siagor twa Stand stadna enrot twa, bära oltcrnativerna R ksenS Ständer ineddelas; men i de mål där B.mcoUtstortct äger afgörande ratt, åge ordföranden Vorum clceistvuM § gc) Bifölls första hälften; och den af Utskottet föreslagna ändring skulle ukgt, och l stöllet söttas: som enligt Riddarhus - ordningen dertill berättigad ar. Z 40 BiföllS. ^ ar antogs i följande ordalag:
Hvar, som vexel om händer fått, att derå söka godkännande, vare, om han en sådan förrättning sig påtagit, skyldig att, så fort ske kan, uppvisa vexeln för honom, på hvilken den är dragen, samt äska hans uttryckliga förklarande, om han den godkänna vill eller ej: försummas det, och förefaller emedlertid något till dens förfång, som vexeln öfversändt, vare den försumlige skyldig gifva skadestånd. 11. Är vexel ställd att betalas å viss tid efter uppvisandet, då bör densamma till godkännande uppvisas itiom tre månader från utgifningsdagen, derest vexeln är utgifven i Sverige och dragen pä Svensk ort, men inom sex månader från samma tid, då vexeln är utgifven i något annat land i Europa, samt inom ett år, derest vexeln är utgifven i annan verldsdel. 12. $. Den, som godkänner vexel, ikläder sig derigenom skyldighet att densamma infria, och må efteråt ej kunna undandraga sig betalningen, om än vexelgifvaren skulle finnas hafva kommit i concurs-tillstånd, innan accepten meddelades. 13. Godkännandet af vexel uttryckes medelst påskrift af ordet godkännes eller accepteras, samt namnets undertecknande. Accepten bör, om vexeln är ställd på viss betalningtid efter uppvisandet, dateras, vid påföljd, att eljest betalning för vexeln kan fordras å den deri bestämda tid, räknad från utgifningsdagen. 14• $. Dr ages vexel på tvunne eller flere personer, såsom bolagsmän, då lag-Utskollets Betänkande N.o 17g. 2J bör godkännandet ske medelst bolagets namnteckning: gifves eljest vexel på tviinne eller Jlere personer, att betalas af antingen den ena eller andra, då är enderas godkännande lika gildt sorn hade vexeln på honom allena varit ställd. 15.
Han vände sig från verlden under sig, från staden som sof där nere, och hans blickar föllo på den stora reskulan som glänste så inbjudande i månskenet. »Färdigt!» hade den gamle ju utropat. Eller hade Apollonides drömt det? Han tog upp eld, gick in i kulan och undersökte henne närmare. »Ett par vridningar på skrufven här, och kulan slungas ut i rymden,» sade han. »Fri kan jag vara, fri vill jag vara! Bort från jorden! Bort från jordbanans gamla slentrian, från den nötta vägen omkring solen! Jag vill se andra verldskroppar i andra solsystem, vill göra en resa som ännu aldrig någon gjort. Poesiens härlige ande skall styra min färd. Jag skall dikta odödliga sånger under denna resa, men dem skall ingen af jordens grymma invånare få höra. Jag skall taga dem med mig till den verldskropp, där jag slutligen stannar Skall kulan någonsin stanna? Kanske att hon i evighet rusar fram åt i rymden? Och jag själf? Hvad gör det mig, om jag förgås under färden? Tag då emot mig, du omätliga intet, efter som jag icke får komma till mina förfäder! Jag skall gå ur lifvet på ett sätt som man aldrig förr hört omtalas. I vild hänryckning rusade Apollonides ur kulan för att sätta utslungningsmekaniken i rörelse och sedan skyndsamt kasta sig i hennes inre och anträda den långväga färden. Men han stälde sig på orätt sida om rörelsemaskinen. Denne sattes med lätthet i gång, gjorde beräknad verkan på den stora kulan och slungade henne med förskräcklig fart genom den breda kresimväggen som flög i tusen stycken, men på samma gång slungades Apollonides, hvilken ej hunnit springa in i kulan, på hufvudet ut för bråddjupet. Vid det buller som orsakades af kulans utslungande skyndade Hemisfärion in i sitt laboratorium och såg till sin förskräckelse, att kulan ej mer funnes där, men att hennes försvinnande åstadkommit en gruflig förödelse. Försöksstationens öfrige invånare infunno sig äfven, och man hörde en förskräcklig klagan öfver tillintetgörelsen af Hemisfärions snilleverk. »Det är sannerligen icke gjordt till intet,» utropade gubben.
Inom Borgareoch Bonde-Stånden, af hvilket sistnämnde de fleste Ledamöter förklarat sig instämma uti de af motionärerne väckte förslag, hafva följande hufvudsakliga anmärkningar blifvit emot Utskottets ifrågavarande Utlåtande framställde: att, enligt de af Kongl. Bergs-Collegium till Kongl. Maj:t i underdånighet afgifna Årsberättelser, koppartillverkningen vid Fahlun, sorn. på 1600-talet utgjorde 10 å i5,ooo SkM. och i början af 1700-talet 8 å <5,000 SkM. årligen samt ännu vid detta århundrades början uppgick till 5 a 6,000 SkM., under de senare åren icke stigit till högre belopp än 2 å 3,ooo SkM, och år i83c> ej ens skall uppnått 2,000 SkM, genom hvilket aftagande uti tillverknings-qvantiteten ortens kolbehof undergått en högst betydlig förminskning; att bland den i allmänhet tungt beskattade allmoge?
Högra Flygels Gen era I-Kri gs-Com m issariats; redogör elser för år 18,08. D:o.: 5:0 D iverse Räkenskaper för Stockholms Utrednings - Förråd 1808; Malmö, Jönköpings och Landscrona dito för 1808; Götheborgs och Calmars dito för 1808, 13,09 och, 18 10, samt Carl - stads, Den 4 Mars. 73 stads och Vesterås Sjukhus Redogörelser for 1808, 1809, 1S10 och 1811, inalles uppskattade till 5 D:to. Tillhopa 199 ^ Revisions-månader. Andra Afdelningen, sorn kom i verksamhet den 1 December följande: 1:0 Södra Gräns-Arméens General-Krigs Oom missariats diverse Redogörelser för åren 180.8, 4809 , 1810 och 1811 46 | Månader. q:o Vestra Arméens Högra Flygels General Krigs-Commissariats diverse Räkenskaper för 1808, 1S09, 1810 och 1811 38 * D:o^ 3:0 Vestra Arméens Venstra Flygels sednare K rigs-Commissariats diverse Redogörelser fö* 1809, 1810 och 18.1 i - 17 D:o., 4:0 Vestra Arméens Venstra, Flygels äldre Co.mmissariats Räkningar för 1808., 1 8°gj och 1810 5:0, Finska General - Krigs-, Commissariatets diverse Räkningar för åren 1808 ■>. 1809 och i3io - 12 3. i D:o. 2 O D:o. Summa 245 * Månader. Till 74 jQzn 4 Mars'. Till Tredje. Afdelningen, som började Revisionen den 15 December 1811 hörer 1:0 Kongl. Krigs-Collegi KrigsDepartements 3
N:o 27 öfver väckta motioner örn skyldighet för säteriägare och vissa boställsinnehafvare att deltaga i byggnad af tingshus och häradsfängelse; Expeditions-U tskottet: N:o 23. med öfverlemnande till ny justering af förslaget lill R. Sits und. skrifvelse, ang:de ytterligare statsanslag för Armeens pensionscassa. Likaledes upplästes följande från Ridd.Utsk. inkomne Hörsamste Memorial! TJti ett härhos bifogadt, till H. R. o. Ad. stäldt mentor, har Ridd.direcltn, på andragna skäl, vördsamt hemställt: 1:0 att taket å Riddarhuset må helt och hållet omtäckas med nya kopparplåtar; 2:0 att detta reparationsarbete ej må på entreprenadeauction utbjudas, utan verkställas under hand och emot räkning, samt 3:o att den speciella tillsynen öfver arbetet må under den Directtn i allmänhet ålagda ansvarsskyldighet, emot arfvode eller dagtractamente, af Directtn anförtros åt någon sakkunnig man, under ledning af en utaf Directtns ledamöter. Sedan Utsk. tagit del af de öfver ifrågaställda repara - 44 Den 3 Miri c, n. tionsarbete uppgjorda kostnadsförslag samt jemväl, i afseende å Riddarhus-reparationsfondens tillgång att derför bestrida utgifterna, från Ridd.cont. infordrat en calcul öfver nämnde fonds inkomster och utgifter fr. o. rn. i835 t. o. m. l83q, så har Utsk. deraf inhemtat, dels att den ifrågavar. omtäckningen af Riddarhusets tak, hvars behöflighet redan länge varit erkänd och synbar, och i hvilket afseende Utsk. hänförer sig till sitt af R. o. Ad. d. 12
Maj, med åberopande af sistberörde nådiga Skrifvelse, förordnadt, att, vid inträffande ledighet af Klockarebeställning i Hallands och Bohus län, Pastor bör bland de sökande föreslå församlingen trenne de mest tjenliga och i alla afseenden skickligaste, hvarefter val å dessa kommer att anställas, med iakttagande deraf, alt Pastor vid valet äger afgifva blott en embetsröst, hvilken alltså icke, såsom hittills, finge beräknas till hälften emot församlingarnes^afgifna röstetal. Och visade sig häraf, att ofvanomförmäida Kongl. Bref den 6 Oktober 1820, hvars ändamål endast var att förklara, att, med bibehållande af den presterskapet i Lunds Stift från äldre tider lemnade tillåtelse all få innehafva Klockare-tjenster och till bestridande af göromålen hålla skicklige substituter, endast två prester skulle få uppföras å förslag, der sådant, i saknad af samrådsval, erfordrades, blifvit så tolkadt, som skulle derigenom vara förordnadt, att förslag till Klockare-beställningars återbesättande inom Lunds Stift borde ovilkorligen valet föregå, samt alt stadgandet i 1734 års resolution om det så kallade samrådsvalet vore upphäfvet, hvilken åsigt sedermera, lill följd af Konsistorii berörda Cirkulär, gjort sig gällande i Götheborgs Stift, likasom redan tillförene i Lunds Stift, hvaraf åter ständiga tvister och klagomål skola blifvit föranledda. Vid öfvervägande af denna framställning, med hvad dervid i öfrigt förekommit, hafva Rikets Ständer ansett det vara obestridligt, att socknarne inom Skåne, Blekinge, Halland och Bohus län genom 1734 års resolution blifvit berättigade, att, i samråd med Kyrkoherden och under vissa angifna vilkor lill Klockare välja den person, till hvilken de hafva förtroende, utan att förslags upprättande erfordrats.
Grupper bildades på däck, böcker och reskartor framtogos, kaptenen och styrmannen besvärades af ideliga frågor om de kringliggande ställenas namn. Det fans ej en holme så liten, en landtkyrka så aflägsen, ett hus så undangömdt bland löfträden på stranden, att ej holmens gran-dungar, landtkyrkans tornspira och husets röda tegeltak väckte någon qvinlig passagerares nyfikenhet. En och annan annoterade namnen med stor noggrannhet i sin resjournal; men de flesta åtnöjde sig med ett »Jaså!» eller »Kors, det var ett vackert namn», eller »Åh, kan man se det härifrån», eller »Der bor ju herr A–», eller någon annan lika intressant anmärkning, hvarpå holmen, huset och kyrkan, deras namn, innevånare och läge öfverlemnades åt glömskan. Jag har alltid beklagat ångbåtskaptenerna, och jag har hört ett par sjelfva beklaga sig öfver dessa evinnerliga frågor om ting, som ej intressera hvarken den, som frågar, eller den som svarar. Jag har hört en kapten på ett kanalfartyg, till den yttersta grad uttråkad af en gammal efterhängsen dams förfrågningar, falla på den idéen att uppfinna nya namn åt de efterfrågade ställena för att slippa upprepa hvad han hundra gånger förut berättat. Han fann ett slags tröst i dessa diktade namn, hvilka han gjorde så underliga och mångstafviga att den gamla damen slutligen märkte oråd och tystnade. Jag förklarar på det bestämdaste, att jag ej har någon anledning att tro det kapten Nylén tillät sig något så elakt skämt. Han undvek dessutom frestelsen genom att hålla sig på höjden af spången mellan bägge hjulhusen, hvarifrån han utdelade sina order åt besättningen och mannen vid roret. På denna plats var han oåtkomlig för alla besvärliga frågor och tycktes ha valt den till sitt högqvarter, ända tilldess att vi kommo ut på öppna sjön. Men då ångbåten lade till vid Kalmar, kunde han ej längre rädda sig. Hvar och en ville ha särskilt uppgift af kaptenen om hur länge man skulle dröja; ingen ville nöja sig med andras uppgifter eller ens kapten Nyléns svar, då det adresserades till någon annan.
Att accepterade räkningar, hvilka, i stöd af acceptet, erhålla egenskap af skuldsedel, böra jemväl vara skrifne på karteradt papper. Dock bör man, för att ej alltför mycket betunga den mindre bemedlade allmogen, samt städers handtverkerier och lägre industri-grenar, fastställa ett minimum af t. ex. 100 rdr rmt, hvilket ej behöfver karteras. Att alla staten tillhörige lån böra, likasom privatas, skrifvas på karteradt papper, med undantag endast för kassor, stiftade ”ad pios usus". Jag skulle visserligen vilja gå långt vidare uti detta ämne, men anser tiden dertill ej vara inne, och inskränker mig således nu att ödmjukligen anhålla om remiss så väl till våra Den 25 Maj. MedStänder sorn till Högh Bevilln.-Utsk:t af detta mitt yttrande. Skulle, som jag förmodar, denna stats-intrad öfverstiga livad Utsk:t beräknat, må öfverskottet nedsättas uti liiksg.-Kont:s vård, att hållas B. St:r, vid nästblifvande riksdag, tillhanda. Jag får härvid slutligen observera, att hela den massan af kontroller, som TTtsk:t bemödat sig att uttänka, — en kontroll, som skulle fordra nya tjenstemäns tillsättande i en tid, då man tvärtom sträfvar att i möjligaste måtto minska deras. antal — hela denna massa är då alldeles ej af nöden, då hela kontrollen inskränker sig till hufvudkontorets försäljning, mot insättningsbevis i banken, af nödige kartor efter skeende reqvisitioner. Hr Reutersvärd: H. Exc. Hr Gr. Löwenhjelm har i detta sitt nu afgifna skriftliga yttrande i det närmaste åberopat de åsigter, han i sin motion redan uttalat; den enda skiljaktigheten jag kunnat förmärka består deri, att han i sitt sednare yttrande i någon mån inskränkt antalet af de handlingar, som skulle med charta sigillata beläggas.
Erhålles tullfrihet på talgen, sä kunna stearinfabrikanterne ganska väl vara belåtne med 3 sk. tull på stearin och 5 sk. på ljusén; hvilket vore nog för att skydda den inhemska tillverkningen mot den skilnad sorn Kyska tulltaxan gör mellan talg som drager utförsel! tull och stearin som får tullfritt utföras, samt af skilnaden i fraktkostnad och provision. I fall den större handelns intresse härvid finge tagas i betraktande, tillåter jag mig tillika fästa uppmärksamheten derpå, att såväl stearinljus som tvål äro artiklar, sorn förbrukas i mängd i de södra länderna utom Europa, såsom å Goda Hoppsudden samt Ostoch Vest-Indierna. England exporterar ofantliga quantiteter deraf. För Svenska handeln skulle det icke vara utan intresse, om dessa artiklar äfven här kunde levereras till det pris, att partier deraf kunde medfölja våra skepp och något öka bytesvärdet af deras laddningar, som nu nästan endast bestå af trä och jern. Detta är likväl omöjligt, så länge tillverkningen sä fördyras genom tullafgifter att all möjlighet till varans försäljning i konkurrens med främmande tillverkningar är hindrad. Slutligen torde äfven få erinras, att genom tullfrihet på talg, skulle artikeln såpa, hvari biprodukten vid stearintillverkningen ingår såsom ett hufvudämne, kunna lemnäs för billigare pris; och då sistnämnda artikel är en nödvändighetsvara, hvars tilltagande bruk, för renlighetens skull, bör befordras, genom lättaste möjliga tillgång derpå, och den förbrukas betydligt äfven i landtmannens hushåll, så skulle jemväl denne uti det nedsatta priset derpå hafva en fördel af den ifrågavar. förändringen. I fall det likväl icke anses görligt att lemna tullfri införsel åt talg, så torde åtminstone det här anförda utgöra ett nog talande skäl för tullens nedsättande till hälften af nuvar. beloppet, eller 12 sk. såsom den utgjorde före traktatens tilländalöpande. Ang:de artikeln socker, hafva redan i ett annat RiksSt. några, för tullbestämmelsens pröfning, nyttiga anmärkmr blifvit lemnade. Dock återstår ännu åtskilligt mera, som i min tanka är nödigt att iakttaga för den som önskar en verklig, på skäl och fakta grundad utredning af ämnet.
En maitresse en titre ger véritablement ökad lustre och omvexling åt ett hof. Upprätthållandet af majestätet fordrar sträng etikett: den är för statsvåningen, med drottningen och prinsessorna. Men lifvet är agréablast i ett umgänge, utan entraver af rangskillnad: sådant går an i les petits appartements, der une personne de confiance gör les honneurs. Ludvig XV är stor connaisseur af etikett och representation. Han negligerar aldrig någondera, då han visar sig som monark. Det är sannt, att han tar sin skada igen privatissime i sina menus plaisirs; men till och med denna contrast är Royal. Pedanternas skrupler bryr man sig ej om, ty kungar äro i en helt egen cas, och de peccadiller, de tillåta sig emot den alldagliga moralen, smitta icke så horribelt, som exemplet af deras undersåter, hvilka stå i contact med tout le monde. Om hofvet i Sverige en gång blefve organiseradt på franska foten, skulle det gifva en helt annan tournure åt sakerna, än de nu hafva. I Frankrike är konungen allt. Till och med drottningen och hela kungliga familjen hafva ej annan influence, än den de par hazard vinna genom hans godhet. Det är en sublim idée och nyttig spegel för undersåtarne. Också vet man här öfverallt att lyda, och att appréciera monarkens bevågenhet. Jag lefver i Versailles som i skötet af min egen familj. Konungen älskar mig som en far och jag adorerar honom som en son. Dauphin och jag hafva knutit en evig och innerlig liaison. Det kommer, en gång, när vi blifva regenter, att lända begges våra nationer till fromma. Dauphin är en genomgod prins, kanske endast nästan alltför god, med det sundaste omdöme. Jag borde annars icke nämna det, för att ej synas drifven af amour propre, men han säger helt oförtäckt till alla, att han anser mig för ett geni.
Emot det af Kongl. Majit, på Tredje Hufvudtiteln, äskade anslag 24,000 R:dr årligen till hemliga utgifter kan man desto mindre framställa någon anmärkning, som detta skulle utgöra ett misstroendevotum mot den nuvarande regeringen; hvadan, och då vidare förökning å denna Hufvudtitel icke blifvit satt i fråga, Rikets Ständer torde böra bifalla allt hvad för utrikes departementet blifvit hegardt. Anslagsfordringarne på Fjerde Hufvudtiteln torde dock vara af beskaffenhet att kunna till vissa delar nedsättas. — Utan att härvid fä:-ta sig vid de för Krigs-kollegium och Topografiska korpsen äskade löneförhöjningar, hvilka utgöra variationer till det vanliga themat, alt ju mera embetsoch tjenstemäns samt betjentes löner ökas desto större blifva behofven; så torde man dock böra besinna sig mera än en gång, innan man bifaller uppförandet på ordinarie stat af de 175,000 R:dr, Kongl. Majit äskat såsom tillökning i ansiaget för indeita arméens vapenöfningar. Ehuru ingen lärer bestrida vigten af alt ega en väl öfvad stående arméc, för att i farans stund använda som stam för vår talrika beväring; så lärer väl ingen kunna förneka att Svenska indelta arméen eger all den vapenfärdighet, sorn i dessa tider under fredens lugn tarfvas och dessutom besitter en läraktighet, som betryggar landet mot faran af en hastigt påkommande krigsfara. Då vi nu dessutom ega sådana fortskaffningsmedel inom riket, att behöfllga 444 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 295. trupper icke behöfva nöta bort en dyrbar tid på långväga marscher från den ena till andra ändan af riket; så torde man knnna trygga sig i det hopp, ali indelta arméens vapenöfningar kunna verkställas för hittills anslagnc 650,000 R:dr samt den i nåder äskade förhöjningen af 175,000 R:dr för nyttigare ändamål besparas.