Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror nemligen ej, att om, som i den Kongl, propositionen blifvit föreslaget, man ej skulle uplåna utom landet mer än 16 millioner, samt låta R. St:rs Bank deltaga med 4 millioner, man sedan kunde bestämdt räkna derpå att genom inhemsk uplåning fylla det derutöfver erforderliga beloppet af tern millioner, så vida man ville fasta något afseende dervid, att den inhemska affärsoch penningeställningen icke skulle alltför liårdt och tryckande lida af en sådan uplåning. Man kan visserligen säga att denna summa af fem millioner är en obetydlig siffra, lördelad på flera år, men, ehuru jemförelsevis af mindre betydenhet, kan den dock under vissa förhållanden spela en ganska stor röle. Ty om Slaten upträder såsom öfverväldigande konkurrent på en redan mycket tryckt penningemarknad, och bjuder hög ränta och i öfrigt fördelaktiga vilkor för sin uplåning, måste detta nödvändigt utöfva ett starkt inflytande på bestämmandet äfven af alla andra räntor och öfrige uplåningsvilkor inom landet. Och så nyttig en inhemsk uplåning skulle vara under vissa förhållanden, så skadlig kan den deremot blifva under andra. Det synes mig derföre vara klokast och försigtigast, att då för jernvägsbyggnadens fortsättande ovilkorligen skola användas 25 millioner intill nästa Riksdag, men då berättigar Riksg.Kontits Fullm. att utomlands uptaga hela beloppet, med undantag för så stor del af lånesumman, som genom anslående af bestämd andel af Bankovinsten kan komma att fyllas. Jag tror likväl att det hvarken är nödvändigt eller nyttigt att under första året uptaga och indraga den tillernade utländska uplåningeus hela belopp; — utan böra Riksg.Kont:ts Fullm. berättigas, men ej förpligtigas, att ifrån utlandet intill nästa Statsregleringsperiod uplåna och indraga högst 20 millioner, men med full Den 15 Februari e. m. 51! frihet att upgöra ett sådant kontrakt, att indragningen må kunna verkställas, antingen på en gång inom kortare tid, eller suecessive under hvarje år, eller med någon del ännu reserverad, oindragen vid nästa Riksdags början.
Man sade nemi., att kommunikationen ifrån Umeå, Piteå och flera af de norra städerna vore lättare på Stockholm än på Hernösand, och att de hade lättare att få sakförare i Slockholm, samt att till följe deraf icke i Norrland finnes någon önskan att få FIof-Rällen ditflyttad. Dessa äro de skäl som föranleda Utsk. att vid denna riksdag vidblifva samma åsigt, som alla fyra RiksSlm vid sednaste riksdag delade, enär Utsk:s afslyrkande af motionerna då bifölls, jag vill minnas, utan votering i alla fyra RiksSt. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Det är visserligen saont, att sedan två St. bifallit Utsk:s Betänk., så kan någon åtgärd vid denna riksdag icke vidtagas i della ärende. Likväl skulle jag anse mindre lämpligt, alt R. o. Ad. genom sitt bifall godkände det yttrande, som Utsk. afgifvit. Den värde talare, som först hade ordet, har Ben ^ Juni e. m. 105 redan emot Ulsk. framställt åtskilliga ganska grundade anmärkmr. Annu flera skulle kunna framställas, med hvilka jag likväl icke vill uplaga R o. Ad:s tid. Emellertid anhåller jag vördsamt att, pä det att St. ieke genom ett bifall må anses sanktionera hvad Utsk. yttrat, R o. Ad. ville besluta alt vid Utsk:s yttrande låta bero. Propos. lill bifall i förevar:de Betänk. Itlef härefter framställd och besvarad med blandade Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., såsom Gr. Lagerbjelke föreslagit, behagade besluta att vid detta Betänk, låta bero, samt, efter denna Proposts besvarande, med Ja och Nej, förklarade, att han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Föredrogs ånyo SlatsUlsk:s den 24 sisth Maj och d. 1 dennes på bordel lagda Utlät. N:o 102, i ani. af erhållen återremissä Utlåt. N:o 50, ang:de ifrågaslälld förbättring af soldaternes vid Södermanlands Regde löneförmoner.
Ena betsBerättelser för åren 1829 till och med iS33, , ,j af Stnts-Utskoitet, verkställd i afseende åj 67:0 Mynt-Verket år i83i ,,,, 68;o Convoy-Commissariatet åren i83i och i83‘2 samt 0111 Co,nyoy-afgiftens utgörande ,,,, 69:0 Extra Stats-anslaget; se FörsvarsVerket Gratificalion; se Banken 32. om en sådan till Banco-Discontens Vaktmåstare, , , , , , , , , , , Gravationsbevis; se Lagfartssökande 5 Taxa. Greifswald, Post-Commissaricn derstädes: hans löneförhöjning; sc Anmälan 89* Gripensljerna, C. W.; se Pension. Grufvuhjelp, extra; sc Anslag G7. Grundén, G-; se General-Assistancc-Contoret. Grundfonds-Ohhgationcr, se Banken 17. Grundlagar, Rikets: om föreläsningar och examina deruti vid Universiteten Grundlagarne och Riksdags-beslutet; om felfri tryckning deraf , Grundlagsfrågors behandling; se Regerings-Formcn §§• 56, 81 samt Riksdags-Ordningen §. 78. Grund/ags-undringfFörslag: vid sista Riksdag beredde och hvilande till denna Riksdag ,,,,, ^ hvilande till afgörande vid nästa Riksdag; se RcgeringsFormen; Riksdags-Ordningen och Tryckfrihets-Fö rörd ningen; 10 Sami. 2 Afd. Förslager, sedan sista Riksdag,' vid 63 och 72 §§. Regerings Formen; om skyndsam upp gift dera ? j > > > > i. ^ n PresteAdcln.
De, som afslutade sina förstudier under förra seklet, ägde, till följd af då för handen varande omständigheter, stor färdighet i Latinska språkets läsande, skrifvande och talande, ehuru de saknade möjligen den djupare philologiska insigten. Men äfven denna våra fäders färdighet har med dem nedstigit i grafven. Den klassiska bildningen är numera härstädes utdöd. Den är ett lik, hvari alla besvärjelser förgäfves skola söka inblåsa lif. Mången skall möjligen anse detta mitt yttrande för öfverdrift. Han erinrar sig, vid besök uti universitetsstäderna, hafva hört omtalas den och den store Latinaren, Greken eller Orientalisten, men, om han vill göra sig mödan närmare undersöka förhållandet, skall han finna att dessa Pbilologers rykte aldrig förmått tränga sig utom universitetets portar. Afven jag hörde i min ungdom omtalas personer af detta seklet, hvilka påstodos vara stora Latinare; men en närmare granskning utvisade att de, efter en viss författare, vanligen Cicero, inlärt sig ett eller annat dussin talesätt, hvilka ouphörligt användes, utan att den talandes individualitet hade derpå något inflytande. Uttrycken voro stereotypiska. Man påstår att klassisk bildning är nödvändig för blifvande Prester och Embetsman. Låtom oss derföre tillse om dessa klasser verkligen innehafva sådan bildning. Först må vi betrakta Presterne. Härvid beder jag, att man torde iakttaga, det hvad här yttras om prestbildning, gäller endast dem, som direkte ingå på prestbanan, men alldeles icke de personer, hvilka, efter att hafva tillbragt sina bästa år vid skolan eller universitetet, sedermera välja prestembetet såsom en lugn tillflyktsort för en mera framskriden ålder. Huru förhåller det sig i sjelfva verket med den så mycket omtalade prestbildningen? Finnes hos de vid Consistorierne kreerade Prester verklig klassisk bildning? Jag vågar bestämdt bestrida ett sådant förhållande, och är fullt öfvertygad att icke någon, som en längre tid vistats vid universitet, kan deremot hafva något att invända.
Återvändande till sina rum, torkade den härdade statsmannen en tår ur sina ögon. Från grefve Forsens palats for fru Brahe till erkebiskopen doktor Henrik Benzelius, som bebodde den våning en trappa upp vid Kornhamn, i huset med den öfverbyggda balkongen, der fordom drottning Christina klockan fyra på morgnarna tog undervisning af den frejdade filosofen Cartesius. Det var just i detta samma rum, som varit vittne till ett krönt hufvuds vettgirighet, hvilken mera, än den förgängliga flärden af hennes lustbarheter, hedrar Christinas minne: det var här, prelaten emottog den vackra bedjerskan.
Men om han gjort sig så förtjent af understöd, som jag här hört, är det för det allmänna, äfvensom för honom sjelf, af mera nytta, att han erhåller en större summa på en gång, och derigenom sättes i tillfälle till större förlag, än genom en pension, hvilken blott betryggar' hans ålderdom, äfvensom hans famille mot brist, men hvilken obetydligt kan sätta honom i stånd att verkställa förbättringar och utvidgade företag inom sitt yrke. Jag anhåller på dessa skäl om återremiss. Friherre Anckarswärd: Jag har illa uttryckt min mening, om man trott mig hafva velat draga under öfverläggning Herr Owens enskilta ställning. Yi sakna så väl anledning, som rätt, att i sakens närvarande skick se den från den ekonomiska synpunkten. Jag har ej tagit i beräkning, hvad vinst eller förlust Herr Owen skördat; men jag är öfvertygad, att utan Herr Owen hade vi ännu stått långt efter, och att vi knappt nog före Herr Owens hitkomst en gång kunde göra en skruf. Då han är den forsla, som öppnat denna bana, är min öfvertygelse, att vi böra belöna honom, och bästa sättet för både ho - Den i September e. m. norn och oss är att vi göra afskrifning på den större summan; huru liqviden för afskrifningen sedan skall ske, är en annan fråga. Jag är öfvertygad, alt det rättaste är afskrifning; om det strider emot Författningarne, eller är ett farligt prejudicat, är jag ej emot, att det sker så, alt Owen slipper betala, men att ManufacturDisconten får ersättning, hvartill jag anhåller, att Utskottet ville utfinna medel. Jag respecterar hvars och ens öfvertygelse, och således äfven den, som anser våra Ångbåtar i det skick, att snart sagt ingen Svensk mera vågar beträda dem; men såsom en gärd åt sanningen, och min egen öfvertygelse, anser jag mig böra förklara, att jemförelsen emellan olyckshändelser med Ångbåtar här och i andra Länder utfaller till en så obeskrifligt större fördel för våra Ångbåtar, att jag tror den värde Ledamoten saknat verklig anledning till ett sådant yttrande.
Ehuru denna vara visserligen kan räknas bland de mest behöflige, har Utskottet likväl ansett den kunna tåla en tull af 3 sk. kannan, som ändock icke utgör mera än 8| proc. af värdet. Ost, Parmesan-, är i i83o års Taxa belagd med en införsel-tull af 16 sk. per U. Tull-Comiteen har bibehållit detta tullbelopp; men då denna vara kan anses såsom en öfverflöds-artikel, och uteslutande consumeras af de förmögnare classerne, har Utskottet icke dragit i betänkande att höja tullen derå till 24 sk. U. •— Surmjölksupptager i83o års Tull-Taxa till en införsel-tull af 4o sk. LU, hvilken likväl Tull-Comiteen uppsatt till 1 R:dr 12 sk. Utskottet åter, som ansett sådan ost böra kunna inom Riket tillverkas, Bevillnings-Utskottets Bet. % Ost: har föreslagit en ytterligare förhöjning i tullen derå, nemligen till 1 R:dr 32 sk. LU.. Perlmor, arbetad, är i i83o Ars Tull-Taxa äfvensom af Tull-Comiteen belagd med en införsel-tull af 1 R:dr U., inen, då denna artikel äfven kan inom Riket förarbetas, har Utskottet i dess förslag höjt Tullen derå till 1 R:dr 16 sk. Piphufvuden, monterade. Uti så väl i83o års Tull-Taxa som Tull-Comiteens förslag är denna artikel åsatt 25 procent införseltull; likväl och då montering af Piphufvuden sysselsätter inhemska Guldsmeder och Metallarbetare, har Utskottet ansett en högre skyddstull böra dessa varor åläggas, och i sådant afseende föreslagit 33| procent. Plommon, Catharinoch Sveskon, äro i Tull-Taxan skilde under hvar sin rubrik och belagde, de förra med 2 sk., de senare med 1 sk. 6 r:st införsel-tull U..
A uppgifna tekniska förhållanden, äger i allmänhet ej så stor skilnad rum i stigningar och krökningar, att något bestämdt företräde på grund deraf kan gifvas någondera. Dock blir Robertsholmslinien, oaktadt den är 14630 fot kortare, 607,403 R:dr dyrare i anläggning än Korsnäslinien, om stigningarne på de 3f milen närmast Robertsholm, der terrängen är ogynnsam, skola efter nu uppgjordt förslag bibehållas vid det normala förhållandet af 1 på 100. Genom dessa stigningars reducerande till 1 på 60 skulle deremot vinnas både en besparing i anläggningskostnad af 1,211,500 R:dr och \ mils ytterligare förminskning af våglängden, till fördel för denna linie. Då Gefle-Dala-banan redan har stigningar af 1 på 60 och en derefter lämpad rörelsemateriel, samt trafiken i de flesta fall måste blifva gemensam på denna bana och dess föreslagna fortsättning till Forshufvud samt statens Norra stambana emellan Garpenberg och Robertsholm, anser Kommittéen, att utan skada för staten ej allenast berörde bandelar från Falun till Forshufvud samt emellan Garpenberg och Robertsholm, den senare af 31 mils längd, kunna anläggas med samma stigningar som nu förefinnas på Gefle-Dala jernväg, utan äfven trafiken och förvaltningen deraf, emot vissa staten förbehållna fördelar, öfverlemnas åt Styrelsen för Gefle-Dala jernvägsbolag. Staten inbesparade då i anläggningskostnad nyssnämde 1,201,500 R:dr samt underhållskostnad för l mil, hvarjemte Gefle-Dala jernvägsbolag erhölle en ökad verksamhet för sin rörelsemateriel, hvars underhållskostnad icke komme att ökas i förhållande till den större våglängden, men väl, bolaget till vinst, fördelades på en större trafik. Huru en öfverenskommelse med Gefle-Dala jernvägsbolag skulle tillvägabringas, torde icke af Kommittéen behöfva föreslås. 94 Den stora och allmänna nytta, som skulle tillskyndas provinsen Dalarne genom en förbindelse mellan sjön Siljans vattensystem, Norra stambanan och hafvet, har föranledt Kommittéen att låta verkställa undersökningar för Gefle-Dala jernvägs utsträckning til Dalelfven.
I sådant fall anhålla äfven i underdånighet Riksens Ständer, det täcktes Eders Kongl. Maj.'.», innan något förbud utfärdas, deröfver låta höra Eders Kongl. Maj:ts Befallningsjiaf■'Valide, hvilka torde få sig anbefalldt, att inhanita upplysningar af Länens Hushålls - Cornitéer, der sadana finnas, eller i annat fall af några possession - Tien 7 Augusti 373 sessiohater och pastorer , samt vissa af allmogen i orterna, och tro Riksens Ständer, att derest förbud emot bränvins tillverkningen, skulle be■ finnas vara nödigt, försäljning af Bränvin, tilj mindre belopp anén kanna, hör i allmänhet inr ställas; oclr hafva Riksens Ständer ansett sig , böra till Eders Kongl. Majus eget Nådig;}. välv behag helt och hållet i underdånighet öfverlemna, om och med;- hvad vilkor minutering af Bränvin, vid sådan händelse må kunna tillåtas. Ytterligare fa Riksens Ständer härmed hos Eders, Kongl. Majit anmäla den underdåniga öi\- $kan, att derest Bränvinshränningsrättighet kommer att städerna i Nåder förunnas, bran vinsbränningen i .Stochholm, Götheborg och Carlskrona. endast matte ske af inländsk spänne,mål; e>cli få i sammanhang dermed Riksens Ständer hos Eders Kongl. Majit i, underdånighet anhålla om utfärdande af Nådigt förbud för alltid, emot utländskt Bränvins införsel, så val till qvarblifvande, sorn på, uppoch nederlag, vare sig antingen för allmän eller, enskild^ räkning, samt att bruket af utländska bräavinsS sorter helt och hållet matte förbjudas, Hvad slutligen dea Allmänna iBevillningen beträffar, så är densamma hufvudsakligen byggd på de af erfarenheten godkända grunder, som vid sistlidne Riksdag stadgades.
Herr rrintLlkölö hade ej ingått i någon undersökning öfwer nägot annat ämne än hwad han sielf lange sedan wäckt och pä hans gjorde anmärkningar swar hade anlandt, more det ofelbart hans rätt akt deröfwer yttra sig. Herr Grefwen och Landtmarffalkenförkläde att ölwer denna sak ingen wtdare discusion kunde behöfwas. Härefter återkom Grefwe Vs Ig. 6arc!is med Depwalionen och aflude redogörelse för sin bestickning. Företogs 4:de puncten af Betänkandet, angående Hennes Maj:t Enke Drottningens Stat. Herr Grefwen och Landtm anstalten proponerade^ill bifall, att Hennes Maj:t Enke-Drottningens Ofwersie - Marstalk och Ofverste - Kammarherre hädanefter som hittills af S.ats.Werker aflönas, men pä Jndragnings-Skalen upföras och således efter deras afgång, de dem tillftagne Löner indragas. Friherre Lias! von vtMsin. Den proposition här blifivit gjord synes mig wara sadan, akt om Hennes Maj:t Enke - Drottningen ej wille emottaga dem pä sin Stal och af egne medel dem asiöna, de dä Den si 8ebru-rii. lszr dä af Staks-Werket skulle erhälla sine inkomster och pä Jndragnings-Staten upföras och derigenom en skyldig och »val förtjent högaktning betygas Hans Excetlence m. m. Herr Friherre Larl ^Zam VVaclat. meister. Pä besia wiktor wille Friherre Stael elfwen till propositionen lemna sitt bifall. Herr Grefrven och Landtmarffalken uprepade sin förut gjorda proposition, hwilken enhälligt bifölls. Wid Z:ke puncken angående Hans Maj:t Konungens sch Hennes Maj:t Drottningens förra Fursteliga Stat före
Till dessa sednare finge man troligen få andra tecknare än sådana, som räknade på de blifvande lånen och inom få veckor i lån uttoge allt, hvad de sjelfva insatt och kanske en del af hvad allmänhetens förtroende låtit banken röra sig med. Det blefve sålunda endast delägarnes reverser eller namn, ej deras penningar, som komme att utgöra bankens fond, och att denna vid en inträffande kris dermed vore föga belåten, det visa mångfaldiga exempel från främmande länder. Det är icke de stora capitalerna, som behöfva uppsöka privatbankerna, tj de kunna i vårt land göras fruktbara med mindre risk, utan det är de små capitalerna, som, då de icke kunna nedläggas i statspapper, böra få en utväg att använda sig i privatbankerna. Det är vaktmästaren, landtbonden etc., som der insätter sina besparade 100 rtdr och som icke straxt uttager dem. Enligt sådana grundsatser inrättade, vunne dessa banker den dubbla nyttan att blifva sparbanker i stort och att till fond äga verkliga capitaler, icke blott namn. Sålunda ville jag nedsätta actierna till 100 rtdr och hela bankfonden till högst 1 million såsom minimum. Jag har yttrat, att jag icke ämnar uppe hålla mig vid den egentliga redactionen; men jag måste erinra, att jag saknar ett vigtigt stadgande, hvilket dock finnes föreslaget i Hr Skogmans motion, det nemi., huruvida redan befintliga privatbanksinrättningar skola vara inbegripna under den ifrågavar. lagen. Göres icke något undantag, så säger mig mitt begrepp, att den allm. lagen skall gälla för alla från dagen af dess lifgifvande. Men detta åter vore orättvist och obehölligt; och jag föreslår altså en § i likhet med den sista i Hr Skogmans förslag, hvaruti stadgas, att den nya lagen icke må tillämpas på förut varande stiftelser, utom i afseende på beloppet af utgifvande sedlar, — en inskränkning, som ingen lärer kunna anse obillig, då det är ganska tvetydigt, huruvida de nu brukliga depositbevisen, efter nu gällande lag och laga stadgar, äro lagliga eller icke.
Ständ förkastadt — ett skäl, hvilket synes mig hafva bordt förhindra Utskottet att redan vid denna riksdag ånyo detsamma framlägga, helst jag icke kan godkänna det stöd för det nyss förkastade förslagets förnyade upplagande, hvilket Utskottet, efter motionärens anvisning, tyckes söka uti det tillstyrkande till förslagets antagande, hvilket blifvit under en diskussion på Riddarhuset afgifvet af en ibland Konungens Rådgifvare.» Uti denna reservation hafva Friherre/. G. Paijkull, Herr Professoren N. A. Selander, Hof-Predikanten T. Wensjoe, Prosten S. L. Ljungdahl och Kontrakts-Prosten C. H. Ank. till Exp.-Utsk. den 16 Mars 1860, kl. 10 f. m. Memorial till Rikets Ständer, med förslag till ändring i 85 § Regeringsformen. Då grundlagarne, enligt 83 § Regeringsformen, skola efter deras ordalydelse tillämpas, ligger äfven stor vigt deruppå, att dessa lagars särskilda föreskrifter äro affattade i sådana ordalag, att en tillämpning, stridande mol lagstiftarens verkliga afsigt, icke må kunna ega rum. Och åligger det Konstitutions-Utskottet att, då något stadgande påträffas, som gifver anledning tili dylikt missförstånd, framlägga förslag till förbättring och förklaring i det lagrum, hvaruti en sådan bristfällighet förefinnes. Nu har Utskottets uppmärksamhet, af en dess Ledamot, blifvit fästad å en dylik oegentlig och missledande redaktion uti 85 § Regeringsformen. Denna § har nemligen följande lydelse: nSåsom Grundlagar skola anses: denna Regeringsform, samt den Riksdagsordning, den Successions-ordning och den Förordning om en allmän Tryckfrihet, hvilka si öfverensstämmelse med de grundsatser, som i denna Regeringsform bestämmas, Riksens Ständer och Konungen gemensamt vid denna riksdag komma att fastställa.» Det första, som härvid stöter en uppmärksam läsare, är, att, med undantag af Regeringsformen, de öfriga grundlagarne omtalas såsom ännu icke verkliga, utan blott möjliga.
I förra fallet, då Vexlar utgåfvos, ingittge derföre Banko-Sedlar, och i sådant afsöen. de 122 Konungens Naii. Propositioner. de kunde rörelsen sägas vara ålerbragt lill samma punkt, sorn förut. 2:0. T det senare och innan klingande mynt lunde 1 allmänna rörelsen utspridas, fordrades vissa förutgående stadgande!) och försigtighetsmått. Rikets Ständer måste fatta ett beslut, som tillåter prägling och utspridande af ett efter närvarande kurs-förhållanden till sin inre halt lämpadt skiljemynt. Btfhöfver man frukta, att det Speciemynt , som sålunda blifvit satt i omlopp, skall utsmygas ur landet? för att svara på denna fråga , mäste man först undersöka, hvilka de orsaker äro, sorn skulle kunna förmå Svenske medborgare att handla på ett så föga patriotiskt sätt. Det är, ty värr, sannt, att det enskilda intresset ofta öfver vägar det allmänna, men, å andra sidan, är det af erfarenheten bekräftadt, att man ej öfverträder lagar och Förordningar, om man icke dertill förledes af hoppet om enskild vinst. Man utför ej Silfret vid andra tillfällen, än när mati får det till bättre pris än vexlar. Se der ett stort och vigtigt skäl , hvarföre Banken ej bör utgifva Specie emot sina Sedlar, utan att beräkna det efter dess inre värde, i förhållande till Utrikes Vexel-kursen. Lika som man ej skulle gå till Banken, att utbyta sin Sedel emot Specie. om man vore saker, att kunna verkställa denna vexling, när man öehagade; lika säkert är det äfven, att ingen skulle göra sig den mödan, att med stor kostnad på vinst och förlust låta utföra Silfver-massor, lör att dprmed betala sin utr ikes - Konungens Nåd. Propositioner. leés skuld, då man kunde finna rlet mycket lättare och fördelaktigare, att köpa Vexlar till detta ändamål. Förhållandet var helt annorlunda för 12 till 15 år sedan. Kursen var då 51 sk* Svenskt mot 48 sk. Hamburger, och hvarje medborgare kunde inom landet köpa Specie al pari.
Kettingar af större eller mindre länkjerns diameter, bör, under en rubrik, åsättas ett gemensamt värde och införselstull, det förra af 50 R:dr och den senare af 6 R:dr Sk® Stapelst.-vigt, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, (l:a alternativet) bifalles Ridderskapets och Adelns beslut; (2:a alternativet) bifalles Preste-Ståndets beslut; (3:e alternativet) bifalles Borgare-Ståndets beslut. Ehvad rubrikerna blifva en eller tvänne, kommer icke utförseln att med någon afgift behäflas. Draggar, ArmFrenne Riks-Stånd hafva godkänt Utskottets förslag, baltar, Harnrörande denna artikel, men som Preste-SLåndet ansett, alt mare, Roderdensamma bör åsättas de inoch ulförselsbelopp, som i 1835 *kn'dnochSmed~ ^IS Taxa bestämmas, eller 20 R:dr vid inoch 32 sk. vid jejtfå utförsel, lärer, derest sistberörde beslut icke frånträdes, om röstning böra företagas i följande ordning: 148:o. a) Den, som godkänner Utskottets, af trenne Stånd antagna förslag, att Jern: smidt eller valsadt: Draggar, 76 Bevillnings-Utskoltcts Memorial, N.-o 41. Jrmbultar, Hammare, Rodel jern, Skeppskncin och Smedjestäd skola med 60 R:drs värde åsätlas 15 R:dr införselslull per Sk® Stapelst.-vigt, volerar Ja; ilen, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, antages Preste-Ståndets beslut, att denna artikel skall, på ett värde af (30 R:dr, beläggas med 20 R:dr införselslull för hvarje Sk® Stapelst.-vigt. 149:o. b) Den, som gillar Utskottets förslag, att å Jern: smidt eller valsadt: