Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter erhållen underrättelse om de Beslut Respective RiksStånden, enligt aflåtne ProtocolIsUtdrag, den i4, 17 och .9 sistlidne Augusti fattat i afseende på de VoteringsPropositioner, som, i frågan om Stämplade PappersAfgiften, blifvit af BevillningsUtskottet i Memorial N:o 43 föreslagne, har Förstärkta StatsUtskottet denna dag, likmätigt Grundlagarnes föreskrift, i berörde ämne till afgörande företagit följande frågor, samt voterat öfver nedannämnde derom godkände Propositioner. i.sta Voteringen. Den som vill, att Borgarebref i Städerne Stockholm och Götheborg skola charteras för Grosshandlare med 20 R:dr i stället för 18 R:dr, och för ofri - Betänkanden, N:o 267. 297 ge Handlande med i5 R:dr i stället för 12 R:dr; röstar Ja. Den det ej vill: röstar Nej. Vinner Nej; så kommer föreskriften å Chart^SigillatxFörordningen den 8 Januarii 1824, i denna del, att fortfarande tjena till efterrättelse. Voteringen utföll med 63 Ja oell 56 Nej. Och som Ja vunnit; alltså skola Borgarebref i Städerne Stockholm och Götheborg charteras för Grosshandlare med 20 R:dr i stället för 18 R:dr, och för öfrige Handlande med i5 R:dr i stället för 12 R:dr; 2:dra Voteringen. Den, som gillar Förslaget, att alla Certificater för till Utrikes Ort gående öppna Båtar skola charteras med 4 st., röstar Ja. Den det ej vill, röstar. Nej. Vinner Nej; skola Båtpass för Postföring vara från slämpladt papper frie. Desse Propositioner hafva blifvit besvarade med 89 Ja, och 3o Nej. Och då således Ja vunnit, komma alla Certificater för till Utrikes ort gående öppna Båtar att charteras med 4 sk. 3:dje Voteringen. Den som vill, att undantag i fråga om chartering 2gt> Ståts-Utskottets af Testamenten till fromma Stiftelser icke skall äga rum, röstar Ja.
En fråga, som under en längre följd af riksdagar varit föremål för Ständernas pröfning och som, lika med så många andra, aldrig skall upphöra att återkomma intill dess den vinner en tidsenlig lösning, är onekligen frågan om skattehemmanens rättighet alt friköpa sig från grundskatiernc. Ståndsbrodren Johan Persson från Upsala län har visserligen redan återupplilvat sin vid flere riksdagar i detta ämne väckta motion; men som det af honom föreslagna sätt för frågar.s lösning vunnit afgjordt motstånd, såväl hos Kongl. Majt, som ock uti det fiån Kongl. Kammar-kollegium till Kongl. Majit i nåder infordrade utlåtande; har jag ansett det nödvändigt att lill vedei läggning upptaga de skäl desse höga auktoriteter anfört, på samma gång jag varit betänkt på ali föreslå en mindre invecklad method för vinnande af framgång-åt begges vårt syfte. Elter sålunda tagen del af Kongl. Maj:ts nådiga beslut den 6 November 1860, tillkommet med anledning af Ilikets Ständers underdåniga skrifvelse den 18:de
Sådan, kan man förebära, har blifvit lemnad uti den nyare kreditoch bankolagstiftningen, som syftat derhän, att göra kapitalerna mera fria och åtkomliga. Hur härmed förhållit sig eller om våra privata penningeanstalter verkat" välgörande för jordbruket, vilja vi se till. Ehuru det då uti stadgarne för våra första privatbanker heter, att de inrättades “till befordran af åkerbruk, boskapsskötsel, näringar och handel“; så finnes dock grundade anledningar för det antagande, att hvad löftet till de tvänne första näringarne vidkommer, har det ej blifvit hållet. Detta vitsordas ock uti motiverna till det förslag angående förändrad organisation af hypotheks-inrättningarne i riket, som af dertill förordnade komiterade blifvit afgifne. Orsaken, hvarföre våra privata kreditanstalter ej äro lämpliga för landtbrukaren, är den, att de hufvudsakligast röra sig med s. k. korta papper. Dessa papper, ganska gagneliga för affärsmän och en del industriidkare, hvilka lätt _.kunna omsätta kapitaler, äro det icke för jordbrukaren. Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 49. 69 Endast en gång om året skördar han sina mödors lön, penningetransaktioner ställda derefter äro för honom naturliga; icke 3 k 4 månaders vexlar, hvilka vexa fortare än fältets skördar. Men om nu så är, att menniskan, för att aflocka jorden dess frukt, måste följa en gifven naturlag, ej en blott för bankerna och affärslifvets beqvämlighet inrättad bankolag; så torde ändå icke kunna bestridas, att sättet, hvarpå den sednare verkar, kan i mer eller mindre mån hafva inflytande på näringar, som äro af den förstnämnda beroende. Det är emellertid ej blott vid bankernas verksamhet med korta lån, som gör penningen, om ej åtkomlig, dock allt för dyr för landtmannen, man torde böra fästa sig. Fastmer torde det inflytande, bankernas depositionsrörelse utöfvar, böra uppmärksammas.
Ty mannen är icke hemma; han är bortfaren långväga. Han hafver tagit penningasäcken med sig; han skall först hemkomma till högtidsdagen. Hon talade för honom med mång ord, och fick honom in med sin släta mun. Han går straxt in med henne, såsom en oxe till att slagtas ledd varder, och såsom till en fjetter, der man de dårar med näpser; Tilldess hon med enom pil skjuter honom igenom lefrena, och såsom en fogel skyndar sig till snarona, och vet icke att det gäller honom om lifvet. Så hörer mig nu, min barn, och märker uppå mins muns tal. Låt ditt hjerta icke vika in uppå hennes väg, och låt icke förföra dig in uppå hennes stigar. Ty hon hafver många sargat och fällt, och allehanda mägtige äro dräpne af henne. Hennes hus äro helvetes vägar, der man nederfar uti dödsens kammar. Ropar icke visheten, och klokheten låter sig höra? Uppenbara på vägen, och på stråtene står hon; Vid stadsportarna, der man ingår, ropar hon; O! I män, jag ropar till eder; och ropar till folket. Akter, I oförnuftige, uppå vishet, och I dårar, lägger det på hjertat. Hörer, ty jag vill tala det märkeligit är, och lära det rätt är. Ty min mun skall tala sanningen, och mina läppar skola hata det ogudaktigt är. All mins muns tal är rätt; der är intet vrångt eller falskt inne; De äro all klar dem som förstå dem, och rätt dem som vilja anamma dem. Tager vid min tuktan heldre än silfver, och akter lärdom högre än kosteligit guld. Ty vishet är bättre än perlor, och allt det man önska må, kan intet liknas henne. Jag, vishet, bor när klokhetene, och jag kan gifva god råd. Herrans fruktan hatar det arga, högfärd, högmod och ondan väg; och jag kan icke lida en vrångan mun. Mitt är både råd och dåd; jag hafver förstånd och magt; Genom mig regera Konungarna, och rådherrarna stadga rätthet. Genom mig råda Förstarna, regenter och alle domare på jordene.
I öfrigt och då Riksens Ständer vid 1815 års Urtima Riksdag icke åtagit sig att för större belopp af Commerce*Rådet Cederholms oftankmnda Underdåniga Skrifvelse^. fordran ansvara, än som kunde belöpa på dem af bans arfvingar, som i Sverige vistas och äro Svenska undersåtare; i öfverensstämmelse hvarmed de arfvingar, sorn äro Ryska undersåtare, också blifvit , genom E. K, M:ts högstberörde Nådiga Skrifvelse, den 19 Februarii 1817» från delagtighet i ersättnings-beloppet uteslutne; anse Riksens Ständer skäl ej vara för handen att bevilja den begärda ersättningen för de andelar af samma fordran, hvilka, såsom af Svenska Staten icke öfvertagna eller derå öfverlåtne, ännu lära innehafvas af Sederlwlms i Finland bosatte arfvingar» Riksens Ständer framhärda etc. Uppl. o. godkänd hos Ridd. o. Åd. d. 5 .Maji. 1823.' Preste-Ståndet d. 7 Borgare-Ståndet d„ 7 ■— ■— Bonde-Ståndet d. 13 Riksens Ständers underdåniga, Skrifvelse, angående afskrifning af ätskillige i Götheborgsoch Bohus-Läns Rantens1 räkenskaper balancerade Bevillnings-medel. S. A. K. Till Riksens Ständers pröfning har E. K. M. medelst Nådig Remiss af den 25 sisth Januarii öfverleronat åtskilliga handlingar, rörande en hos E. K. M. af Dess Befallningshafvande uti Götheborgsoch Bohus-Län gjord underdånig hem - Underdåniga Skrifvelser'. 95 ställan, att bevillningsmedel, resterande hos Capitainen von Utfall och Fältväbeln Norrlander, för arén 1799, 1800, 1801, 1802 och 1804, till ett sammanräknadt belopp af 40 R:d Banco , måtte få uti Landt-ränteriets räkenskaper -afskrifva». Dessa handlingar innehålla: att sedan ej mindre Fältväbeln Norrlander, än nu mera ali.
Då Krokar till fiske utgöra ett behöfligt redskap, och den derå nu stadgade införsels-tulien af 24 sk. pr skålp. äfven är, i förhållande lill värdet, allt för hög, samt föranledt icke obetydlig oloflig införsel, så föreslår Utskottet, att införsels-tullen å Krokar till fiske nedsätles till 12 sk. pr skålp. 1 stället, för införsels-förbudet å Krut, hvilket hvarken är behöfligt för den inhemska tillverkningen eller kunnat behörigen handbafvas, då, såsom bekant är, vissa utländska krutslag förekomma i handeln, och jemväl, ehuru i mindre poster, blifvit konfiskerade, förnyar Utskottet det af Bevillnings-Utskotlet vid sistlidne riksdag gjorda förslag, att, med införsels-förbudets upphäfvande, tullen å Krut må bestämmas till 4 sk. pr skålp.; äfvensom ock, då nu gällande särskilda föreskrifter, för rättigheten att hafva upplag och idka försäljning af krut i städerna, icke blifva fullt tillämpliga i afseende å utländskt krut, som kan komma att införas, Utskottet föreslår, att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t hem ställa, det nödiga försigtighetsmått i förevarande hänseende måtte varda i Nåder föreskrifna. Gällande taxa bestämmer införsels-tullen å Kött, färskt, till 20 sk. pr lispund, saltadt, till 4 R:dr tunnan, och lorkadl eller rökt, till 32 sk. pr lisp. Kongl. Majit har häri föreslagit den förändring, att saltadt kött skulle åsättas 8 sk. och alla andra slag 20 sk. införsels-tull pr lisp. Af Herrar Hjerta och Schwan samt Johannes Nilsson är nedsättning till hälften af nu stadgade inlorsels-afgifter yrkad. Utskottet instämmer i Kongl. Majits förslag och hemställer således, att artikeln Kött indelas i saltadt med 8 sk. och alla andra slag med 20 sk. införsels-tull pr lisp. Lampor af sammansatta, eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen äro nu åsätta en tull al 33j-:dels procent af värdet.
Rångedala med annexsocknarne Toarp, Espered, Tärby och Hvarnum; Wing med Härna, Fenneslunda och Grofvared såsom annexer; samt Hällstad med annexsocknarne Murum, Möne och Wånga; hvaremot Hellestads socken tillhör Floby och Kärråkra socken Börstigs pastorat af Skaraborgs län, samt Brämhults socken Borås, och Gingrids socken Fristads pastorat af Wedens härad. Marks fögderi består af 34 socknar, indelade, sedan Fristads och Borgstena socknar blifvit skiljda från Borås pastorat och med ofvannämnde Gingrids socken utgöra ett pastorat, i 11 pastorater, nemligen i Wedens härad: Borås pastorat, innefattande, jemte staden af samma namn, Torpa och ofvannämnde Brämhults socken; Fristads med Borgstena och Gingrid; samt Bredareds med Tämta, Wänga och Sandhult jemte Hedareds kapell; i Marks härad: Seglora med annexsocknarne Fritsla, Kinnarumma och Skephult; örby med Kinna socken såsom annex; Torestorp med annexsocknarne öxabäck och Ellekulla; Kongsäter med Gunnarsjö, Grimmared och Carl Gustaf såsom annexer; Istorp med annexsocknarne öxnevalla och Horred; Sätila med Hyssna; Berghem med Hajom; Surteby med Kattunga, Foutskäl och Tostared; samt i Bollebygds härad: Bollebygd med Björketorp och Töllesjö såsom annexer. Kinds fögderi omfattar 53 socknar, indelade i 13 pastorater:
Det har tvertom varit brukligt flera gånger förr, då någon slags organisation eller förändring varit bestämd eller ifrågasatt, att dylika vilkor blifvit i fullmakten införda. Det sista fall i denna väg, som jag minnes, var med militärbefälet sedan 1843, då en förändring med de indelta räntorna var i fråga. K. M. utfärdade då ett stadgande, att i alla fullmakter och förordnanden, som derefter för befälet meddelades, skulle inflyta att den, som fick fullmakten eller förordnandet, var underkastad den förändring, som 320 Den 23 Mars f. m. K. M. kunde finna för godt att besluta i detta afseende. Mig synes syftningen af denna punkt vara alldeles likartad, och billigheten, att en person icke skall hafva fler än två "tjenster på stat, får i många fall tillämpas bland annat för Bankens tjenstemän. Jag yrkar bifall till punkten. Gr. Lagerbjelke: Jag har, för min del, aldrig sagt att stadgandet i denna punkt vore obilligt; jag har tvertom sagt att det vore nyttigt; men att der borde finnas ett och annat undantag derifrån, och jag yrkade återremiss, på det att dessa undantag måtte inryckas. Jag gjorde det ock af ett annat skäl, nemi, emedan de föreg:de punkterna, hvilka angingo en ny organisation af embetsverken, blefvo återremitterade, ansåg jag det äfven vara lämpligt att StatsUtsk., ang:de frågan i sin helhet, hade fria händer och kunde upställa sina förslag på bästa sätt, utan att, då deras händer voro fria i andra afseenden, de skulle vara bundna af dessa tre eller fyra rader. Emedlertid har StatsUtsk:s ledamöter här förklarat sig icke vilja hafva fria händer i detta afseende, och då tre Stånd redan lärer bifallit punkten, tjenar det till intet att yrka på återremiss, hvarföre jag ock afstår derifrån. Hr Stjernsvärd: Då jag förra gången hade ordet anförde jag den anledning, som förefanns till punktens återremitterande. Ofver sjelfva innehållet af sagde punkt har jag icke yttrat mig; har deremot icke något att invända.
Kollegium, som, i anledning af Rikets Ständers år 1849 församlade Revisorers gjorda framställning om anvisande af särskilda allmänna medel till bestridande af den del af gamla ull-diskont-fondens utgifter, hvilken af dess inkomster icke motsvarades, uti underdånigt utlåtande af den 7 Februari 1850 yttrat: att Kollegium, under förutsättning, att de anstalter till får-afvelns och ull-produktionens befrämjande, som då ägde rum, komme att tills vidare fortsättas, och således någon minskning af de å ull-diskont-fonden anvisade utgifter icke kunde förväntas, instämde uti Revisorernes berörde framställning, på det att gamla 38 - uli-diskont-fofiden måtte komma i tillfälle att, utan fortfarande skuldsättning hos manufakturdiskont-fonden, bestrida de för ofvannämnde ändamål nödiga utgifter, i följd hvaraf Kollegium i underdånighet hemställde, att Eders Kongl. Maj:t måtte af allmänna medel, som kunde dertill disponeras, anvisa, eller hos Rikets Ständer göra framställning om ett årligt anslag till gamla ull-diskont-fondens förstärkning, anser det af Revisorerne nu framställda förslag om särskilda statsmedels anvisande till bestridande af de utgifter, sorn i och för den åt Direktör Hofman Bang uppdragna ofvannämnde befattning kunna, efter det med honom sednast ingångna kontrakts utgång, erfordras, otvifvelaktigt komma att medföra mindre omgång och mera enkelhet i räkenskaperna; och får Kollegium derföre till Eders Kongl. Majjt i underdånighet öfverlemna, huruvida icke Eders Kongl. Maj:t må i nåder finna skäl, att, rörande detta ämne, till Rikets nästsammanträdande Ständer aflåta nådig proposition i den syftning
Jag lemnar detta i alla fall derhän; men en förvillande uppgift har emedlertid Ilr Munck af Rosenschöld deruti framställt, hvilken jag med några ord nödgas vederlägga. Hr Munck af Rosenschöld har nemi. kallat den K. remiss, hvilken uti StatsUtsk:s nu förevar, betänk, blifvit handlagd, för en K. proposition. En hvar, som tagit kännedom om saken, vet alltför väl, att det icke är någon propos. utan endast ett svar på en af Ständerna aflåten skrifvelse till K. M., hvaruti Ständerne hegart att K. M. utaf embelsmyndigheterna skulle låta infordra upplysningar och kostnadsförslag i afseende på förflyttande till lämpligare plats af ifrågavar. stallbyggnader; och innehåller svaret ingenting annat, än att, sedan dessa upplysningar och kostnadsförslag erhållits, desamma aflemnas, och blefvo de till tidens vinnande nu vid riksdagens nära föreslående slut till StatsUtsk. jemte den K. skrifvelsen genast remitterade. — Otillständigt är det af Hr Munck af Rosenschöld att yttra alt han talar i Svenska folkets namn; — dock, det är icke värdi att slå valten på gåsen. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag vill visserligen medgifva, att 3o §:n Riksd.Ordn. skulle kunna så tydas som Hr Munck af Rosenschöld gjort, nemi. alt en K. propos. borde till RiksSt:n och icke directe till StatsUtsk. öfverlemnas, med undantag af den K. propos., som angår statsverkets inkomster och utgifter. Det är likväl synbart, att grundlagens mening med detta stadgande icke kan vara annan än den, att ovillkorligen få dessa proposlr af Ständerna pröfvade; emedan man skulle kunna länka sig möjligheten deraf, att, om en sådan propos. afgår directe lill StatsUtsk., delta Utsk. D c b q J u n i. skulle tunna fördölja densamma för Ständerna. Praxis har dessutom i alla tider varit, att K. M. communicerat sig directe med SlatsUlsk., hviltet förfarande allt hittills af R. St. blifvit godkändt.
När fråga är att bedöma menniskor, doras karakter och handlingsgrunder; då måste man antingen afhålla sig från allt yttrande, sorn faller dem till last, eller ock framställa ett sådant yttrande med ali den skonsamhet, allt det urskuldande, som ske kan. Ty det är hvarken lofligt eller rättvist att belasta en menniska med någon skuld, från hvilken hon möjligen kan vara fri. Att sålunda iakttaga ali möjlig grannlagenhet, försigtighet, välvilja, fördragsamhet, det är hvad som kallas hofsamhet eller moderation. Den har jag haft att iakttaga vid de tillfällen, då jag fällt något yttrande om en tillfällig möjlig anledning till de beslut, jag granskat. Dit hörer det nu sä häftigt angripna yttrandet om förhastande, såsom förmodad orsak till ett misstag. Kan detta misstag förklaras med någon mera urskuldande anledning, än denna, härledd från bristande besinningstid och öfverhopande göromål; då har jag brustit i hofsamhet vid misstagets bedömande, — Dit hörer ock ett äldre yttrande, som influtit i 1849 års berättelse; och angår motifvet till ett domslut, hvarigenom den rike innehäfvaren af ett stort fideikommiss förlorat en egendom, som jag ansåg hafva bordt honom tilldömas, men som i stället tillerkändes hans fattiga motpart. Jag tillät mig reflexioner öfver det motif till beslutet, som skulle kunnat hämtas från fattigdomen, och öfver de verkningar, sorn från en följdriktig tillämpning af dessa motifver kunna uppkomma. Jag har brutit mot hofsamheten, i fall bättre eller oskyldigare förklaringsgrunder finnas till ett domslut af den beskaffenhet, som det granskade var. I alla öfriga af mig behandlade fall åter vet jag knappast, att fråga kan uppstå om hofsamhet. Ty när ingenting gäller personer eller handlingsgrunder, utan endast handlingarna, objektift betraktade; då gifves ingenting att skona eller urskulda; och hofsamheten vore då ett ord utan mening. Bedömandet af handlingens halt, dess laglighet, gagnelighet m. m. är då hvarken mer eller mindre oskyldigt eller förgripligt, än undersökningen om verkligheten och beskaffenheten af det sakförhållande (faktum) som utgjort handlingens föremål eller resultat.
Spanmålen är nu ock, vid midvintren upstigen till ovanligt höga priser: hvete 28å 30, råg 20 å 21 och korn till 14 å 15 R:dr rgds tunnan. Vi hafva ännu ett talande skäl för bränvinsbränningens inställande under April månad, nemi. de krigiska rörelser som upstått i Europa och förväntande kryssande flottor i Östersjön, som få tillåtelse att proviantera i våra hamnar. Vi torde möjligen äfven komma att proviantera för arméen. Ett export-förbud deremot anser jag skulle vara högst skadligt och störta fleras ekonomiska välfärd. På grund af alla dessa talande skäl, skulle jag tro att nöden hulingen lag och att Betänk, bör bifallas; och om detta af tre Riks stånd sker, inga grundade klagomål böra kunna npstå i den händelse att K. M. sedan täckes sanctionera ett sådant beslut. Att inställa ifrågavande bränvinsbränning, eger K. M. dessutom, under förevar:de tidsomständigheter full rättighet, utan Ständernas tillgörande. Slutligen vågar jag påstå att, då en stor del bränvinsbrännare de föreg:de åren och sednast förliden höst haft en så stor 334 Den 4 Februari f. m. slem vinning af deras handtering, till landets skada och förderf, vore det ett välförtjent straff för dem om bränvinsbränningen nu blefve instäld. Deras spannmål och potates, äro derför icke förlorade. Jag får vördsamt yrka bifall till Betänkandet. Hr Adelborg, Anders Otto, anförde dels skriftligen dels mundtligen: Uti ett constitutionelt samhälle, der makten är delad mellan folket och dess Konung, fordras det den mest grannlaga och fina upmärksamhet de tvenne Statsmakterna emellan, på det att de, inskränkta inom sina verkningskretsars tillbörliga områden, ej må träda hvarandra för nära och dymedelst störande ingripa i hvarandras förhållanden. Endast genom ett noga iakttagande af det tillbörliga i denna väg, få de, hvar för sig, den fasta och säkra hållning, hvilken utgör den sanna grundkräften i den constitutionela statsformen.
Först uppräknas nemi. 6 personer, och så följer ordet ”dessa”, hvilket förmodligen mäste hafva afseende på ordet ”person” såsom det närmaste; men då uppstår den orimligheten, att ordet ”dessa”, som skall hafva afseende på flera, i sjelfva verket blott motsvaras af en. Till förtydligande häraf skulle jag vilja föreslå följande redaction, hvaraf man får se hvad ordet ”dessa” har för betydelse: ”Med valet af dessa sednare, så väl som ef RiksSt:ns ledamöter, förhålles på det sätt, att Taxer:s-comite'en i dess plenum inom sig utser sex personer, nemi. en af R. o. Ad., en prest, tre borgare och en ståndsperson; hvarvid iakttages, att af delta antal ledamöter (ty der står 6 ledamöter förut, och således vet man, att det skall vara detta och icke något annat antal) en utses ifrån hvarje af Taxer:s-comite'ens afdelningar” etc. Då blir §:n så till sågandes öfversatt på ett språk, som gör honom begriplig för en hvar som läser honom. Gr. Hamilton instämde med Hr Printzensköld. Hr von Hartmansdorff: Jag har trott alt ordet rör e I s e i d k a n de , som står uti 1 mom. af denna §, och som Hr Printzensköld klandrat, bör qvarblifva. Förhållandet är nemi., såsom en hvar vet, att i hufvudsladen finnes åtskillige grosshandlare, hvilka qvarstå såsom borgare, ehuru de upphört att drifva rörelse. Författningens mening är väl den, att endast sådane borgare skola väljas, som idka den rörelse, hvaraf de bära namn. Derföre bör ordet väl qvarstå, äfven om det låter något ovanligt. 14 H. 32 Den 10 October e. m. Hr Printzensköld:
Staaff (motion N:o 44), hvilken föreslagit att, enär det af Kongl. Majk äskade belopp, 2,500 R:dr, för anställande af en inom Westerbottens län kringresande undervisare i landthushållningens särskilda delar vore Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60. 25 vore för ändamålet otillräckligt och ortens knappa tillgångar svårligen lörsloge att fylla bristen, Rikets Ständer till sagda ändamål måtte för instundande statsregleringsår anvisa ett belopp af 3,500 R:dr; och den tredje inom Bonde-Ståndet af Rikdagsfullmägtigen Olof Nilsson från Westerbottens län, som uti sin motion (N:o 28) sökt ytterligare utveckla bebofvet af anställandet inom nyssnämnda län utaf en kringresande undervisare i landthushåll ningens särskilda delar samt föreslagit, att till en sådan persons aflönande måtte anvisas 2,500 R:dr, deraf 2,000 R:dr skulle utgöra lön samt återstoden, 500 R:dr, resekostnadsersättning. I fråga om behofvet af flere landtbruksingeniörers anställande har Landtbruks-akademien anfört, att då reqvisitionerna å biträde af Statens landtbruksingeniör på sednare tiden ansenligt ökats, och flerfaldiga omständigheter, i förening med den håg för ett förbättradt jordbruk, som na funnes spridd öfverallt i landet, föranledde ett allt större och lifligare behof af agronomiskt biträde, helst om, på sätt Calmar, Jönköpings och Kronobergs läns Hushållningssällskaper gjort, medel länsvis af Hushållningssällskapen och Landstingen komme att anvisas för uppgörande af planer till landets afdikning efter dess vattensystem och dessa arbeten skola uppgöras samt efter hand bringas till utförande af landtbruksingeniörerne, ansåge Landtbruks-akademien desses nuvarande antal, nio stycken, snart blifva otillräckligt. Vid frågan om ökandet af detta antal borde dock afseende fästas icke blott å behofvet, utan äfven å möjligheten att inom viss tid kunna anställa ett visst antal fullt kompetenta personer.