Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
L-/-. r/// 7?. Ded»mot ieke blifvit »f Kilcet8 8t»nder bif»llen, li»r likväl, till fnljil »f Kongl. IV1»j:t8 lVädig» förordn»nde, »tt Dof-Kätten, efter de88 8tändig» fördelning s>» fyl» divi8ioner, borde bext» »f tjugutal» Dedsmöter, eller 8ex p» bv»rje div>8ion, den tjugufjerde Ded»rnot8-s)I»t86n nr»8t 1^II»8 »f en »djunger»d Dsd»mot, för bviken »nn»n vedergällning ej k»n 8»80in be8t»md inkom8t p»räkn»8, än »tnjutondet »f»ndel i de »t Ilof-bätten »N8l»gN6 »djunetion8lnedei, lrvillc» nu » lrv»rje lott ieke up^ig» till 30 1l:dr D»nco. Dof-kätten »ligggnde göromäl blifvit betydligen tillökade, b»r Kongl. Ugj:t» med 8töd »f de886 8k»i, jen>t6 bvsd vidare tinne8 »lilo,dt, uti det den 10 innevarande manad inför Kongl. I^1aj:t i 8t»t8-Kädet förde protoeoll, der»f utdr»g borvid »r följaktigt, vel»t torebo beviljandet »f en n^ 4.88e88or8-Iöli med K:dr 1,500: 1ran8port 1,500: Ira II 8!) or t 2:c> 6ö^/l« //-/.-
De förra hafva utan tvifvel den lättaste befattningen; hvadan jag ej tror, det man bör förskaffa dem förmåner på deras bekostnad, hvilka draga den tyngsta bördan. Hr Bildt: Jag kan icke finna, att del är på tjenstemännens bekostnad, som Direktörernes arfvoden blifvit tillökade. Denna förhöjning är nemi. så obetydlig, alt den icke bör tagas i beräkning. Banko-ombudets lön var föreslagen att ökas till 500 R:dr och Kamererarens till 400, hvartill ytterligare kommer en förhöjning i missräknings-penningar af 50 R:dr. Bokhållarens lön har deremot icke blifvit föreslagen att höjas, emedan hans göromål icke ökats. Jag har instämt i Hr Aminoffs reservation, och jag kan icke fatta i hvilket afseende man längre behöfver experimentera med 136 Den 30 O kl o b er. låne-kont:t i Wisby, då denna anstalt redan varat i tre år. Den enda förändring, som härvid kan inträffa, är i afseende å lokalen, hvilken naturligtvis, om den måste hyras, kommer att öka kostnaderna. Men detta torde dock icke förr än nästa år komma att inträffa. Jag fortfar i min anhållan om återremiss. Hr A ininoff: Sedan Hr Bildt, hvilken, såsom Direktör, eger en närmare kännedom af låne-kont:t uti Wisby, föreslagit att ett anslag af 50 R:dr tuko må, såsom missräkniugspenningar, tilldelas Kamreraren, hvilken derjemte är kassör vid inrättningen, så har jag mot detta förslag ej något att anmärka, utan tillstyrker förslagets antagande. Hvad åter beträffar Hr von Hartmansdorff anmärkt)., att den föreslagna tillökningen i Direktörernes arfvoden skulle menligt inverka på tjenstemännens löneförmåner, får jag uplysa, alt det belopp, som hittills utgått till bestridande af revisions-omkostnaderne, komme hädanefter att tagas frän blifvande Banko-vinst, hvarigenom lönevilkoren kunde af det gjorda anslaget möjligen förhöjas.
F. § 50. trängande, eller pest, eller andra lika vigtiga hinder, göra det omöjligt eller för R$ 3- Riksförsamlingens frihet och säkerhet vådligt. Konungen utsätter då, efter samråd med Riksförsamlingens fullmäktige i Banken och Riksgäldskontoret, en annan ort, der Riksförsamlingen bör sammanträda, och kallar dem, genom offentlig kungörelse, dit på bestämd tid. 1 den händelse, att Konungen, efter företagen resa, utöfver tolf månader ur R. F. § 91. riket blifver, åligger Statsrådet att, genom öppet påbud, Riksförsamlingen till riks°* § i dag sammankalla; och skall kallelsen inom femton dagar efter berörde tids förlopp uti hufvudstadens kyrkor, och skyndsamligen i öfriga delar af riket, kungöras. Sedan Konungen derom underrättad blifvit, men Han ändock icke till riket återkommit, tager Riksförsamlingen den författning om rikets styrelse, hvilken den nyttigast finner. Bill. till R. St. Konungens Hof R. F. § 48. § 49. § 50. 58 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 83. § 51- R. F. § 92. Lag samma vare, om en Konungs sjuklighet fortfar af den beskaffenhet, att R. O. § 3. jjan iängre tid, än tolf månader, med regeringsärendena Sig icke befattat. § 52. R. F. § 95. Då Konung dör och Thronföljaren ännu omyndig är, utfärda Statsrådet kallelse ^'octi 6° ** ^ riksdag, hvilken kallelse inom femton dagar efter Konungens död skall i hufvudstadens kyrkor, och skyndsamligen i öfriga delar af riket, kungöras. Riksförsamlingen eger, utan afseende på något den aflidne Konungens testamente angående riksstyrelsen, att, på sätt riksdagsordningen stadgar, förordna en, tre eller fem förmyndare, som, under Konungens minderårighet, må i Hans namn regeringen efter denna grundlag utöfva. § 53. R. F. g 94. Skulle den olyckliga händelse inträffa, att den Konungaätt, hvilken arfsrätten R.
Riksdagsordningen en af Kongl. Maj:t föreslagen, af ConslilutionsUtskottet tillstyrkt, grund - Den 6 April f. m. 233 lagsförändring ovilkorligen bör hvila intill nästa riksdag; men mot slutet låtit oss ana, att ett förstärkt ConstitutionsUtskott kunde komma ifråga. Båda behandlingssätten kunna icke vara rätta; hvilketdera som är det, borde af Utskottet hafva blifvit utredt. Men i brist häraf har jag sökt för mig utreda förhållandet, och funnit, att om Ridderskapets och Adelns gemensamma tankar åsyftadc en redactionsförändring, kunde möjligen målet förvisas till afgörande af förstärkt Utskott, helst, enligt Herr Cederschjölds uppgift, så förut blifvit practiseradt. Men nu innefatta anmärkningarne, att lagförslaget är onyttigt, onödigt eller vådligt, d. v. s. med andra ord bör afslås. Vid sådant förhållande hade Utskottet bordt svara, att då så väl enligt 81 som 56 §., en Kongl. Proposition om grundlagsförändring, som af ConstitutionsUtskotlet blifvit tillstyrkt, icke får vid första Riksdagen afslås, men de gjorde anmärkningarne endast afse sådant afslag, kunde Utskottet ej till pröfning dem upptaga. Detta hade varit rätta svaret, och om vi erhållit det, hade vi måhända undvikit all obehaglig discussion i ämnet. Jag föreslår således, att Memorialet må blifva lagdt till handlingarne, samt att Herr Grefven och LandtMarskalken måtte förklara, att enligt 8i §. Riksdagsordningen förslaget kommer att intill nästa riksdag hvila. Jag gör det så mycket helldre, som jag instämmer i Friherre a34 Den 6 April f. m. Anckarswärds önskan, att Ridderskapets och Adelns tankar må äga någon vigt och värde; men hvilka egenskaper de alldeles skulle förlora, om till följd af Ridderskapets och Adelns beslut frågan öfverlemnades till förstärkt ConstitulionsUtskott, som säkerligen genast skulle upptäcka, att Ridderskapet och Adeln yrkat en sats, hvaröfver Utskottet, ställande sig grundlagarne till efterrättelse, icke kunde votera.
Tullqvarnar och serskildt skaltlägda fisken, bruk, stämpar eller andra vattenverk, fabriker,. garfverier med flere dylika anläggningar, hörande till hemman af den i 1 §. upptagne natur, må kunna derifrån för alltid under eganderätt afsöndras , eller på viss tid, efter hvad i samma §. sägs, upplåtas, jemte nödigt utmål af jord intill desamma. 2 mom. Å denna jord bör, på sätt och under vilkor här ofvan i 5 §. sagdt är, årlig afgäld till hemmanet läggaS) och derest tullqvarn skulle finnas i hemmanets iänta inbegripen, bör på lika sätt viss andel af samma ränta i den afgäld intagas. 3 inom. Öfver så beskaffad afsöndring för alltid af vattenverk och anläggning, med jord dertill, hålle Kongl. Majrts Befallningshafvande hand; och thy skall afhandlingen derom, sedan den, på sätt nedanföre föreskrifves, godkänd blifvit, ingifvas till Kongl. Majrts Befallningshafvande, sorn den öfverenskomne alga Iden pröfvar och, der den tillräcklig finnes, fastställer. 4 mom. Vill någon till anläggning af sådane verk och inrättningar, som i 1 mom nämnde äro, på lika sätt från hemman afsöndra eller upplåta vattenfall med mark derintill, eller annan till sådan anläggning tjenlig lägenhet, bafve ock der rätt till, med vilkor alt, såsom här förut i 2 och 3 morn. sägs, viss årlig afgäld å jorden lägges och fastställes. 5 morn, "Varder verk eller inrättning af nu omförmälde beskaffenhet nedlagd och icke inom tio år åter upptagen, eller varder sådan anläggning icke fullbordad inom tio år från det laga kraft egande tillåtelse dertill vunnits, gånge lägenheten, när påslående derom af vederbörande väckes, till hemmanet åter, emot lösen. 6 morn. Hvad i denna §. stadgadt är kommer dock icke att göra någon ändring i hvad Kammar-Collegii kungörelse af den 27 Januari iSuö, rörande strömfall å kronohemmans elier kronojords område, innehåller. § »2- 1 mom.
När iagh kom på halffwan siöö, Till förende hadhe thz ingen nödh. Tå böriadhe storma och slogh migh kull, Mz watn wardt iagh öffwerste fwll Och drogh till botten som een steen. Jagh kunde röra huarken hand eller been, Huffwudet stod nidh och fötterna vpp. Jag wijste intet till mijn kropp För än iagh nu kom till landh. Ther migh een stor bölia fann Och kasta migh vpp blandh steenar så Att blodige är både huffwud och tå. Thetta alt tijn bestälningh är Thed weet iagh så wijst som iagh ståår här. Å huru illa tu migh nu troor, Itt annat hierta i migh boor. Neptunus then skalken haffwer thz warit Som så haffwer medh tigh farit. Han war wredh tu togh honom fråå Thet barnet han hadhe welat få. Ty må tu ey vndra han war tigh wredh När tu honom giordhe thetta snedh. Glorela. Tu må säya huadh tu will Skullen lägger iagh tigh till. Men lät migh nu min löön bekomma Eller thz warder tigh fögha fromma. Karick. Huadh tu migh hootar iagh achtar ey meer Än lort, skarn och blå leer. Men doch begära aff migh huadh tu må Thz skaltu strax om händer få. Glorela. Wår kyrkiopräst haffwer så många köör The honom indragha så mykit smöör. Kunde min brodher lagha så At iagh fingo musten ther frå, Jagh wille honom tiäna så länge iagh leffwer, Ther på iagh honom min handh giffwer. Karick. Kiäre Glorela tigh will iagh thz vnna, Haff tu smöret, han watzlan tunna. Ther på wele wij nu itt proff göra Och alla hanss kiärningh hijt föra.
Jag hade för längesedan tänkt åt henne anskaffa » medalj », som den nya tiden oeh Patriotiska sällskapet bruka skänka åt trogen tjänst, men Elna ville på inga vilkor höra talas härom. Så har jag i stället sökt att på detta enkla sätt hugfästa minnet af min trotjänarinna! skap, och det i stället bestodes litet mer artighet i hvardagslag; om män och.hustrur ville roa sig ibland tillsammans och ej urarta till blotta arbetsmaskiner. Vederkvickelse är nödvändig för att hålla hjärtat vid helsa, och att försöka reda sig därförutan är ett stort misstag. en sådan, som vi nu vilja lemna våra läsarinnor ett par korta drag. Lifvet vid de amerikanska badorterna? Ja det är då ungefär det samma som annorstädes. Men det är för öfrigt ej därom, som jag nu vill tala, utan fast mer om de badandes kostymer. En amerikanska bär stor aktning för sin kropp och försummar aldrig ett tillfälle att visa, att hon är krinna, trots allt skrik om När » den lille » väntas. den amerikanska emancipationen. Sin hals, sina skuldror och armar samt (excuse me, Jfeiräkneliga unga fruar äro endast bristfälligt dear!) sina ben beundrar hon själf lika högt X£ / utrustade för de allvarligaste och orolisom någonsin en yankee kan göra det. Och gaste stunderna i sitt lif. Ofta hindrar falsk det vill ej säga litet; ty mot » the fair sex » blygsamhet den unga frun, som kanske sakär yankeen alltid ridderlig. Och hvar kan en nar lyckan att af en förståndig moder göras kvinna framhålla dessa sina behag bättre än förtrogen med det nödvändiga, att ordentligt en badort, en hafsbadanstalt i franskt mönoch i rätt tid underrätta sig om allt. Svagvid ster och som nu äfven adopterats af Amerikas heten för det vackra förleder ofta den oerfria folk. farna att sitta och sy förtjusande småsaker, som nog taga sig mycket nätt ut, men äro Badkostymerna således! Beträffande färg, ty ytterst ovaraktiga och taga familjefaderns noga räknadt har denna säsong haft att uppkassa onödigt mycket i anspråk, på samma visa endast en sådan, har denna varit svart.
Den dag skall komma, då vi arbetare icke låta lura oss af snack, då vi sjelfva lära oss att se, och då vi få syn på er. Då skall det blåsa på granlåtsherrarnes korthus, och I skolen vräkas undan af en syndaflod, ty I hafven byggt på sanden – och vi äro många. Han skakade sin knutna hand, kastade mössan på hufvudet och gick. FÖRLUST. Förlust. Han öppnade den väldiga ekdörren i lasarettets vestibul och steg in. Der slog en lukt af karbol emot honom, men luften kändes frisk, och der var högt till taket, högt som i en kyrka. Hans steg gåfvo genljud under hvalfven, då han långsamt gick upp för den breda stentrappan, som ledde till andra våningen. Stegen voro tunga och gjordes ännu tyngre af de klumpiga skodonen, drägten bestod af svarta vadmalskläder, tarfliga men snygga, ansigtet var groft och hederligt, brynt af solen och väderbitet som en sjömans. Hela gestalten bar en prägel af trög kraft, hvilken är egen för dessa slättbygdens groflemmade söner. Han var i sina bästa år, men ryggen var böjd, och ett stelnadt allvar hvilade öfver hans drag. På öfversta trappsteget stannade han och drog djupt efter andan, derefter fortsatte han sin väg fram åt korridoren. Utanför en af sjuksalarne såg han sköterskan stå inbegripen i ett muntert samtal med en ung herre. Han dröjde tveksam och ville icke gå fram, men hennes spelande ögon flögo händelsevis åt det håll, der han stod, och hon blef honom varse. Med en flyktig nick åt herrn vände hon sig om och gick emot bonden. »Jag beklagar förlusten», sade hon i officiel begrafningston, »men vi kunde icke hjelpa det, vi gjorde allt hvad göras kunde.» Han tryckte hennes hand, hårdt så att det värkte. »Tack», sade han, »tack; men det nyttade inte.» Hans läppar skälfde, han sade ingenting mer och lösgaf hennes hand. »Hon kunde liksåväl stannat hemma», återtog han efter en kort paus. »Men då hade Ola Tygeson kunnat göra sig den förebråelsen att han icke försökt allt.
Då nu 3 nvo föredrogs Statssamt Allmänna-Besvärs och Ekonomi-Utskottens den 5, dennes under N:o 654. afgifne, samt den 10. derpäföljde e. rn. på bordet lagde Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddelade Betänkande, i anledning af Kongl, Majus Nådiga proposition, rörande Krono-Skogarne samt åt. skillige dermed gemenskap egande motioner; fann Bidderskapet och Adeln för godt, att, med afslag å nämnde Utlåtande, godkänna den, utaf Herr af Bobson, C, M. vid Utlåtandet fogade särskilda tanka. Fröt, Utdr, d, 12 Deeemb, isig, Från Högvördige Preste-Ståndet S, D. e. m. Bifulls att hvila till grundlagsenlig behandling vid nasta Riksdag Constitutions-Utskot. tets Memorial N:o 8o> med Förslag till ändring i 43 och 44 §• S* Riksdags Qrdningeo, S. D. e, m. Vid förnyad Föredragning biföllos nedannamde arne från Utskotten inkomne Retänkan* den, nemi. från Banco-Utskottet: N:o 97, med Förslag till reglementarisk» Föreskrifter för^Banco-Siyrelsen, i fråga om Dispositioner på Bankens Silfverfond, samt beslutade Anstalter till reella fondens Förstärkning: samt BevillningsDagoch Ekonomi-Utskotten: N:o 651 rörande en ny Författning emot Euren drägeri och Tullförsnillning. Fröt, Utdr, d. 12 Decemb. 1823 S. D. e. ro. Vid fdrnyad föredragning lades Handlingarne Constitutions-Utskottets Memorial. Nm 7g» angående Herr A. von.
Majit, anser utvidgad rätt till ersättning för biträde i Kronans ärenden icke för fjerdingsman erfordras, har emot de af Kollegierna yttrade åsigter i afseende på grunderna för beräkning af sådan ersättning åt nämndemän ej haft annat ali erinra, än att, — då Uikets Ständer redan uti un derdånig skrifvelse den 20 sisllidue Mars hos Kongl. Majit anhållit alt, med ändring af Kongl. Kungörelsen den 11 Augusti 1854, stadgas måtte, det nämndemän för biträde jemväl vid sådana syner, värderingar, inventeringar och andra förrättningar, som i 2 och 5 §§ af Kongl. Kungörelsen deri 25 Januari 1842 omförmäldes, hädanefter matte åtnjuta, jemte redan stadgadt dagtraktamente, skjulsersältuing enligt 12 Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 116. resereglemente! för hela den våglängd, från nämndemannens hemvist räknadt, som i och för förrättningen af honom tiilryggalades, — Utskottet, till öfverensstämmelse härmed, funnit den af Kollegierna föreslagna bestämmelsen, alt skjulsersällning icke skulle tillgodonjutas för förrättningar, då förrältningsslället vore beläget inom en half mil från nämndemannens hemvist, böra bortfalla. I följd häraf och då ersättningsbeloppen synas lämpligast böra, på sätt Kongl. Maj:t föreslagit, fortfarande utgå af de särskilda Hufvudtitlarnes reseoch traktamenlsanslag, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer, jemte det de för sin del besluta, att i dc fall, då skjutsersätlning för nämndeman kommer att ega rum, densamma skall beräknas för bela den väglängd, från nämndemannens hemvist räknadt, som i och för förrättningen af honom tillryggalägges, måtte i öfrigt Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning bifalla.
Vart han där den ena dagen besegrad ty här fann han sina mästare i dialektiken så återvände han den andra dagen med nya bevisningsgrunder; han bidrog alltid att liva samtalet och tankeutbytet; han saknades slutligen, när han uteblev, och de unga akademikerna började betrakta honom såsom en medlem av deras krets, en kristen platoniker. Verkade han med allt detta ingen omvändelse, så avtvang han likväl aktning för kristendomen och utströdde kanhända många frön, som först i framtiden skulle uppspira. I Akademias trädgårdar, liksom i sina enskilda samtal med Hermione, bemödade han sig, tvärtemot kristianernas föreställningssätt, att visa, det den gamla och den nya läran icke stode som fiender emot varandra, icke som ett djävulens och mörkrets rike emot Guds och ljusets, utan som en senare utveckling till en föregående, som mannaåldern till ynglingaåldern, som en profetia till sin uppfyllelse. Han gav den gamla bildningen all hennes ära och medgav så mycket hellre förnuftets rätt, som, enligt hans åsikt, Guds enhet och försoningens nödvändighet kommit till uppenbarelse även i detta. Men bredvid förnuftets filosofi talade han även om den religiösa känslans, och gav henne företrädesrätten och emellan olika meningar den avgörande rösten, emedan hon stöder sig på den oförvillade driften, som träffar sanningen hastigare och säkrare än all slutledningskonst. Han bad de unga filosoferna läsa kristendomens heliga urkunder, och de skulle finna, att medan dessa skrifter med klarhet uttala de grundsanningar, på vilka allena mänskligheten kan bygga ett tempel, värdigt Herren, så lämna de dock i alla andra avseenden det friaste svängrum för tankens verksamhet och sporra honom till letande i de gudomliga tingen, i stället för att binda och fjättra honom. Detsamma föreställde han i afton Hermione, och han framtog under sin mantel en bokrulle och lade den i hennes hand. Det var Johannes' evangelium. Han avtvang Hermione med enträgna böner det löfte att icke fördomsfullt lägga denna bok åsido, utan läsa och pröva henne. De skulle därefter vidare samtala om innehållet.
Sept. rörande de ,af Fullmägtige i RiksgaldsContoiret bewlljade utläningar, sä wäl ät Herr Presidenten och Commcndeuren Friherre ^sZerbeim stort 832,006 Riksdaler Banco, ät Götheborgs Stad 200,200 Riksdaler och ät Hans Excellence m. m. Grefwe Lric kurttk 93,602 Riksdaler sanmra mynt, som och ätskillige andre försträckningar, hwilka i förenämnde ProtocollsUtdrag, utan att särkildt wara uppräknade, blifwit omnämnde; sä beslöt BondeStändet att till alla delar bifalla, hwad Utskottet i desse ämnen föreslagit. Genom ProtocollsUtdrag skulle de öfrige Resp. Ständen härom wördsamt och manligen underrättas. Ut supra. Tx krotocollc» 8. kl. IräZärclll. S. D. Wid öfwerwägande af Banc>.U.'Mkets i ProtocollsUtdrag d» 29 sistl. Sept. asgisne ntlq tan - 368 Den 4 November. tande öfwer Herr Ryttmästare» Grefwe ^xel kllamiltcms dit remit.erade Memorial, ansäg BondeStändet, något hinder icke möta förtryckning af Banco Fullmägtiges Prokocoll d. iz Martii innewarande är, innehällande berättelse om de händelser, som dä inträffade. — H-varom de öfrige Resp. Ständen; äsrvensom BancoUtstottet stalie genom ProtocollsUtdrag wördsamt och wänliZen underrättas. Ut supra. Lx krotocollo 8. L. Irä^äräki. S. DEfter uppläsande af StatsUtstottets ProlocollsUkdrag d. 28 sistl.
Med den rätt jag hemtar ifrån Riksd.Ordnts 29 §, anser jag mig således böra tillstyrka R. St., att, på grund utaf Const.Utsk:s anmärkn:s-mem., äfvensom till följd af hvad jag tagit mig friheten yttra, ”skriftligen hos Konungen anmäla deras önskan, att Han ville utur Statsrådet och ifrån embetet skilja samtlige Konungens rådgifvare.” Jag skulle härvid kunnat stadna; men saken har ännu en allt för vigtig sida. för att undgå representantens uppmärksamhet. Den 5 April. Jag har af några sednare tilldragelser trott mig kunna sluta, alt Konungens rådgifvare icke stodo särdeles högt i förtroende hos sjelfva den Kongliga personligheten. Det har förekommit mig i högsta målto besynnerligt, och emot det conslilutionela systemet helt oeh hållet stridande, att t. ex. K. propos:r, som på statsrådets tillstyrkan vid riksdagens början R. St. meddelades, under sednaste tider på sidan af statsrådet motverkas, m. m. d., som ej så noga torde böra nämnas. Jag kan icke heller förbigå, alt delgifva de slutsatser, hvilka för mig framställt sig i följd af det äskade hemliga Utsk. Fördomar och vanor brytas endast genom undersökning; det torde således tillåtas mig att företaga en sådan, i afseende å andemeningen af det hemliga Utsk., som besynnerligt nog blifvit inrymt i våra grundlagar. Detta hemliga Utsk. befinner sig der, såsom en ruin, såsom en obehaglig påminnelse ifrån den tid, då Sverige styrdes genom det Secrela-Ulsk. — Under närvar, tidsförhållanden, och under nuvar. statsskick, står detta hemliga Utsk. uti grundlagen, såsom ett fullkomligt oting, och, hvad mera är, såsom en löjlighet. Hemligheternas lid inom statsbestyret är förbi. Öppenhet och fullt förtroende, utgöra numera regeringskonstens hufvudsakligaste grunder. Hvad vill det väl säga, alt vid brydsamma tillfällen sammankalla 3:ne män ifrån hvardera af de 4 Stånden, utvalde af dessas electorer, eller som vill säga detsamma, af dem, som tillsatt Utsk:n vid denna riksdag.
m afbildandet af liflösa föremål på f en porträttmålning föga bidrager till kännetecknandet af den porträtterade personen, men väl på ett mindre tillbörligt sätt rycker uppmärksamheten från det, som på en sådan målning skulle vara det enda viktiga, den mänskliga karaktärens återgifvande i anletsdragen, torde sådana liflösa föremål likväl i och för sig ofta vara värda att användas vid framställande af konstnärliga färgoeh ljusverkningar. Stora mästare ha också ägnat sin förmåga åt dylika målningar. Hvad fransmannen kallar nature morte och tysken benämner stilleben har funnit förträffliga framställningar i äldre och yngre tider, och i vårt nationalmuseum ser man bland annat taflor af de på sextonhundratalet verksamme holländarne Willem van Aelst, Godfried Schalken och Abraham van Befjeren, flamländaren Frans Snyders, fransmannen J. B. Oudry (de bägge sistnämnda för öfrigt djurmålare) ni. fl., som vittna o m hvilken hög ståndpunkt sådana målningar kunna intaga inom konsten. Under detta århundrade är det isynnerhet fransmännen som utmärkt sig i » natnre morte », t. ex. Philippe Rousseau, hvilken dock sällan skildrade den naturen ensam, utan vanligtvis i förening med scener ur djurvärlden, ofta med komisk anstrykning, under det Blaise Desgoffe har målat endast skå- lar och fat, kannor af metall eller glas, smycken, elfenbensfigurer m. m. dylikt, och Vollon behandlat ungefär samma område samt många andra gått i dessa mä- stares fotspår eller sökt bryta sig egna vägar och i behandlingen af liflösa föremål nedlagt mycken personlig känsla samt åstadkommit tilltalande färgoch ljus verkan. Hos oss ha icke många odlat denna gren af konsten. I vårt århundrade såg man, om man undantager Aug. Jernbergs från Dtisseldorf hitsända stillebenstaflor, just icke mycket annat än Theodor Lunds döda fåglar. Småningom bröt dock en yngre och. kraftigare talang sin väg in Bevara ditt hjärta med all flit, ty därutaf går lifvet. Salomo.