Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om sädant kan öswerensstämma med »Lagstiftarens mening och 433 Den 26Iulii. och ändamälet med nyteckning lemnar jag derhän; men som Boupleckning skall hällas efter hwar och en, som nägon Ägendom eftcrlemnar, och nämnde händelse således ej sällan inträffar samt likhets minnande deruti more icke mindre angelägen än nyttig, i synnerhet somRättegängar derigenom forekommas, torde den frägan fordra bestämmande: Om wid enthera Makans död något af hwad beffaffenhet som haldst af Boets gemensamma tilgängar, ware sig före eller under ägtenskapet ärft eller förwärfwadt frän nyteckning och wärdering fär undantagas, och i följe deraf de i Lag och Författningar stadgade utgifter icke utgä; M i sädant fall hwalffdct mä mara för flags^Agendom, som fär undantagas. Stockholm den 26 Julli 1309. (l. VVeiclenbjLlrn. Remitterades til Lag - Utskottet. Grefwe kosse, Arvill kric, hade inlemnät et Memorial, hwilket uplästes: Ehuru den tid pä hwilken fordras alla möjliga upoffringar för Rikets beständ, förswar och gälds betalande icke synes den rätta, at wäcka frägan om större utgifter för Staten, anser jag dock för en äliggande pligt, at ödmjukeligen erindra, det ingen annan tidpunet gifwes för at söka hjelp för penninge löntagande Ämbetsmän än denna, dä Rikets Stat för nu och alltid skall regleras och fastställas.
December entledigat Öfverdirektören från dennes uppdrag att öfverse och leda det ekonomiska karteverket, samt lill Styresman derför utnämnt Ingeniören Gustaf Ljunggren; alt de ekonomiska kartarbetena derefter börjats inom Upsala län, hvarest Styresmannen jemte tre kartografer varit sysselsatte i tre år och än ytterligare komme att sysselsättas det fjerde året, innan länet hunne blifva kartlagdt och beskrifvet; att detta arbete, enligt Styresmannens uppgift, komme att kosta 11,000 R:dr, oberäknadt 16,500 R:dr för kartornas gravering; att Styresmannen ansett sig böra begära en summa af icke mindre än 50,000 R:dr för det ekonomiska kartearbetets fortsättande i alla andra län utom Norrbottens, på det, såsom Styresmannen yttrat, kartor och beskrifningar öfver eli helt län skulle kunna hvartannat år hinna fullbordas och från trycket utgifvas, hvaraf motionären ansett följa att, om äfven ett så högt an - Stals-Utskollets Utlåtande M 99. 15 slag beviljades, det dock skulle åtgå 44 år innan karteverket för de 22 länen utom Upsala oell Norrbottens kunde blifva färdiga; samt alt utarbetandet af karteverket öfver Norrbottens län, sorn’ varit bandlagt sedan medlet af år 1859 årligen kost14, 750 R:dr och troligen komme all i ännu flera år erfordra ett lika belopp. På grund af dessa förhållanden och då, enligt motionärens tanke, det ekonomiska karteverket, sådant detsamma nu vore ordnadt, erfordrade ojemförligt större både kostnad ocb tid, iin om det ställdes under Topografiska korpsens ledning, har Herr Ljungberg hemställt, att de af Kongl. Majit äskade 40,000 R:dr för ekonomiska karteverkels bearbetande, väl måtte beviljas, men uppföras, icke såsom Kongl.
Öppnades Herrar Electorers Listor till ■val af Ledamöter uti följande Utskott, och hefunnos dertill hafva blifvit utsedde: I Constitutions Utskottet: N:o 115. Grefve LagerbjelkeAxel. 5p. Friherre Rålamb, Claés. 276. — Lewen; fulhnägtig Herr König j Carl Fredrik. 1117. Herr Cederschjöldj Pehr Gustaf. J919” — BrakelGustaf Anton. 2152. — af Uhr, Carl David. 1 StatsUtskottet: K:o 110. Grefve von Lantinghausen; fullmägtig Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus. 1 H. 16 Den ■2.'?. November f. m. N:o 117. Grefve von Stedingk; fullmäglig Grefve Hamilton, Gustaf Wathier. 220. Friherre Palmstjerna , Carl Otto. 792. Herr Lagerhielm, Pehr. 86'1. — von Gegerfelt; fullm äg tig Herr von Schantz, Carl Petter Ulrik Otto. i5p4* — von Heijne, Georg. 1626. — Olivecrona; fullmägtig Hr Heijkenskjöld, Ludvig Dettlof. 1662. •— Nordenfelt, Olof. 2275. — Lefren, Johan Pehr. I BevillningsUtskottet: N:o 88. Grefve von Seth; fullmägtig Friherre Leijonhufvud, Ahraham. 53. Friherre Leijonskjöld; fullm. Hr Tham, IVollrath. 318. — Liljehorn, Gustaf. 338. — Tersmeden, Wilhelm Fredrik. 137. Herr Eketrä; fullmägtig Grefve De la Gardie, Axel. 4q6. — Ståhlhammar; fullmägtig Hr Heijkenskjöld, Carl Wilhelm. 5oi. — Pålman; fullmägtig Herr Rothlieb, Axel.
Slutligen hvad angår Revisorernas yttrande angående användandet af och redovisningen för den, enligt g §. i Riksdagsbeslutet den 21 Julii 1818 fastställde afgift, från 1819 års början, med 3 sk. årligen af hvarje Mantalsskrifven person till Veneriska smittans hämmande, Lazaretters anläggande och Cur-anstallters utvidgande, skall Utskottet sig deröfver framdeles utlåta i sammanhang med den åtgärd, Utskottet åligger vid Kongl. Majrts till Utskottet remitterade Nådiga Proposition om fortfarande och särskildt gjorda motioner rörande upphörande af denne afgift samt efter det granskningen af redovisningen för denna Stats-Utskottets Betänkanden. 247 år 1821 influtne afgift hunnit af Utskottet verkställa^. Detta allt underställes Riksens Höglofl. Ständer vördsamligen. Antom den 17 Mars 1823. Utlåtande,! anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå General-Lieutenanten i Neapolitansk tjenst, von Rosenheims underdåniga ansökning om utbekommande af innestå ende lön. Idongl. Maj:t har till Riksens Höglofl. Ständers Stats-Utskott i Kader öfverlemnat Gelieral-Lieutenantens och Inspecteurens vid Konungens öfver båda Sicilierna tjenst, m. ni. Herr Ludv. A. von Rosetdieims i underdånighet gjorde ansökning, att, som lian icke kunnat hos Kongl. Stats-Contoiret utbekomma den extra lön af 128 R:dr årligen , Högstsalig Konung Gustaf den Thed.te, enligt företedd Resolution af den 27 Sept. 1791, honom tillagt, Kongl, Maj:t i Kader täcktes förordna om utbetalningen deraf* a48 Stats-Utskottets Betänkanden. utan afseende på hans af dess utrikes vistande föranledde uragtlåtenhet af de formaliteter, som bardt iagttagas och verkat hinder i lyftningen häraf.
Allt har blifvit kaos inom mig, och jag känner ingenting annat än ett omöjligt, vanvettigt, på en gång vildt och okufligt begär att göra om hela mitt lif, förändra – icke en detalj eller en småsak – utan förändra det hela, från den första dag jag lefvat, till den sista. Lifvet begynner ju under smärtans vanvettiga ångestrop och slutar i en suck af lättnad. Det synes mig, som skulle mitt eget från början varit dömdt att sluta i ett skri, mera skärande förtvifladt än en födande kvinnas pinande jämmerrop. Det första jag i detta hemska kaos tycker mig höra är ljudet af skogens stora tystnad som susade kring mitt barndomshem. Jag hör detta stilla, underliga ljud, som renar sinnet och kommer hjärtat att slå med saktare, jämnare slag, hör det så, som jag ofta hört det, liksom en stilla, högtidlig musik, hvilken under lifvets få stora ögonblick fyllt min själ och kommit mig att glömma nesan af, hvad som under de öfriga synts mig smått och obetydligt. Det är för öfrigt besynnerligt med oss, hvilka växt upp med skogen kring vårt hem. Och jag tror ej, att jag är ensam om denna känsla. Skogen har följt oss på vandringen genom lifvet, den har så att säga skapat sig ett tyst rum inom oss, där den talar, oberörd af lifvets buller. Det är mycket, vi höra, som är ohörbart för andra öron än dem, hvilka vant sig att lyssna till skogen. Det är mycket vi se, emedan våra ögon vant sig att upptäcka allt det sällsamma, hvilket fyller de stora skogarnas skymning. Det är mycket, vi ana, därför att våra sinnen äro skärpta, våra öron öppna och våra hjärtan troende. Hvart lifvet också för oss, så behålla vi alltid litet af det, vi lärde af skogen, och när allting tystnar omkring oss, talar skogen åter med sin på en gång söfvande och väckande röst.
Utan afseende på tvisten om de principer, som ligga uti frågorna om stånds-val, klass-val, samfälda val eller allmänna val, synas alla meningar hafva förenat sig derom, att för närvarande orepresenterade medborgare finnas, åt hvilka, medelst någon modifikation af de grunder, som nu bestämma valrätten, rum inom representationen rättvisligen borde beredas. Afven hvad nuvarande arbetsordning vidkommer, torde alla instämma deruti, att den vållar långsamhet och splittring vid ärendenas behandling, och att åstadkommande af möjlig förbättring i detta afseende vore i hög grad önskvärdt, äfven såsom ett medel att i sin mån afhjelpa de från det nuvarande arbetssättet härflytande olägenheter, som icke minst lägga hinder i vägen för en ändamålsenlig lösning af de stora frågorna. En tredje punkt, hvarom meningarne likaledes torde vara odelade, är det nyttiga uti ett för representationen beredt tillfälle att, omedelbart genom Konungens uti represeutanternes hus närvarande rådgifvare, få emottaga önskliga upplysningar och med dem sålunda ega direkt kommunikation. En fjerde punkt, hvaruti icke mindre en temmeligen allmän likstämmighet i meningarne synes råda, är behofvet af en reform uti Utskotts-bildningen, och i synnerhet af ändringar uti de för besluts fattande nu gällande föreskrifter, i följd af hvilka förstärkta Utskotts tillsättande blir en nödvändighet. Det af grefve Lagerbjelke nu framlagda förslag inskränker sig till ändringar förnämligast uti nu nämnda förhållanden, och skulle, om det för sig kunde vinna Rikets Ständers bifall, utan tvifvel medföra för det hela flerfaldiga fördelar i den syftning, som här ofvan är antydd. 4 Konslilutions-V Iskot tels Memorial, JV:o 7. I afseende å de nu orepresenterade, innehåller detta förslag, att det uti en persons egenskap af cmbetseller tjensteman nu liggande hinder för hans valrätt och valbarhet skulle upphöra, och han få tillgodonjuta dessa rättigheter, såvida han i öfrigt innehade
Bet. lil. 50 S amman utvisande skillnaden inom indelda roterade infanteriet mellan antalet af befäl och under - Första LifSödermanUplands reSkaraborgs lands Kronobergs Jönköpings gemente. regemente. regemente. regemente. regementet. mente. förr. nu. förr. nu. förr. nu. förr. nu. förr. nu. förr. nu. I tabellen äro endast upptagna beställningar med indelning eller lön efter stat, således icke nuvarande Spel och Trumslagare, hvilka till ett antal af 40 på hvarje regemente och 12 på hvardera Norroch Westerbottens Fältjägarecorps, tillsammans 664, aflönas med soldatrotar. 51 ► B. drag befäl med vederlikar samt spel vid indelningsverkets upprättande och i närvarande tid. Dalregementet. Helsinge regemente. Elfsborgs regemente. Westgöta Dals regemente. Westmanlands regemente. Westerbottens reg:te samt Westerbottens och Norrbottens Fältjägarecorps. Calmare regemente. Nerikes och Wermlands regemente. Norra Skånska infanteriregementet. Samman utvisande indelda arméens lönetillgångar enligt 1833 års lönereglering, efter ning i deras afkastning som ansetts skola uppkomma B 0- afkastningen beräknad efter 1860 års värden till till löningsfonderne indragne utSumma. arrrenderade. Kronobergs » 04 34 oo,oy o 55,294 Zo 79 Jönköpings » 26,150 6,889 a n^p> 23,310 8,408 9 O 1 fi O / ,ÖUa yo Dal » 00 Helsinge >, 10,g o / y i Elfsborgs » 1 ^ A\ Indelda Summa. atkastmngen beraknad med ofvannämnda förhöjning. Räntor, Kronotionde och Hemkall. Ersättning för afträdd jord. Lönefyllnad af Kontant efter 1860 års värden å boställenas afkastning. med förenämntill Bostäder. till löningsfonderne indragne utarrenderade. Summa. löner. Statsanslag. de förhöjning i boställenas afkastning. Rdr öre Rdr ire Rdr öre Rdr öre Rdr öre antal rotar. Rdr öre Rdr öre
Uppå gjord proposition rcmikterades till ^e» LoNöMiä, Utskottet, i sammanhang Med de i dag »vid Utskottets betänkande rörande bränwinötillwerkttingen gjorde anmärkningar, det diktamen font r sista pleno, efter berörde betänkandes föredragning, af Herr Silverstolpe, 6ustak ^bröliam, Llifwit Upläst, och pä bordet lagt. Den 28 Naj!. 367 Herr käunck ak kokenlckölä, LderftarZ 1 tipläste följande: Hwak och en, som ännu har någon känsla för fäderneslandet och för de medborgares wal, ät Hwilka dest förswar är updragit, kan ej annat än med största bifall upraga det af en wärd ledamot framstälda förstag kill ökande af fallläkarecoepseii och dest aflöning. Det tillhör Ordföranden i det kollegium, som stkall bewaka allmänna läkarewärden, att i synnerhet frän denna sida päylka rikets förfwarares behof och fordringar. Dä jag derföre en» däst betraktar mig som läkare, är jag aldeles af enahanda tankar med denna ledamot, hwars afsigt och kännedom af ämner jag lika högt wärverar» Men som lagstiftare, mä det äfwen tillätas mig, art framställa en annan sida, fran hwilken fäderneslandets fordringar i denna sak och desi försmå» rares wäl mä betraktas. För att kunna rätt förstäs, nödsakas jag urbedja mig Ridderffapet och Adelns tålamod och lof, att äfwen ur historien Hämta mina grunder. Wara sednare krig, och i synnerhet det sista, ha framlett en ryslig tafla af menffliga eländet i dest högsta grad, i synnerhet utbredt bland den delen af nationen, som mäst bör wärdas, ,jag menar den, som wägar hälsa och lif för desi förswar: »wa tredjedelar af armeen och flottans besättning pä sjukhusen, besia i wärre tillstånd, än fängelse t andra länder, brist pä läkare och stukwärd, men i synnerhet pä goda läkare m. m.
Vid jemförelse med den aflöning, staten består motsvarande grader och personer inom artilleriet, hvilket i afseende å tjenstgörings-förhållanden komme Ingeniör-korpsen närmast, visade sig, att denna korps’ löne-inkomster vore i alla grader mindre än artilleriets, redan innan Rikets Ständer vid sednaste riksdag beviljade förhöjning i artilleriets löner. Såsom dessa nu voro och då inkomst af batteri icke beräknades, utgjorde Ingeniör-korpsens löne-inkomster i medeltal för alla graderne, efter procent-beräkning, allenast 39'7r. procent af artilleriets. Toges nu arfvoden» vid Ingeniör-korpsen i beräkning och hopsummerades med lönerne i de grader, der arfvodena bestodos, kunde ändock aldrig Öfversten få mera än lä4/; procent Siats-Utskottets Utlåtande, M 69. 5 af Artilleri-Öfverstens inkomst, Öfverste-Löjtnanten icke mera än 607/m procent af inkomsten i motsvarande grad inom artilleriet, Majoren icke mera än 8iy,H procent af Artilleri-Majorens, äldre Kapiten, med högsta arfvode såsom Fortifikations-befälhafvare, icke mera än 93 procent och yngre Kapiten, med enahanda arfvode, icke mera än 74V. procent af den inkomst, som af äldre Artilleri-Kapiten med batteri, med hvilken Fortifikations-befälhafvaren vore närmast jemförlig, innehades, änskönt vinsten af batteriet ej upptoges högre, än till 600 R:dr. Endast i det fall, att äldre Ingeniör-Kapiten innehade högsta Fortifikations-befälhafvare-arfvodet, hvilket blott en gång på mera än 30 års tid egt rum, kunde han få lika höga inkomster, som äldre Artilleri-Kapiten utan batteri. Men Ingeniör korpsen vore både till yrke och inkomster underkastad en för dess tjenstbarhet vida farligare jemförelse. Genom den praktiska riktning
Ännu mindre kan man, på grund af rättsstudiets framsteg inom vårt fädernesland, sluta till behofvet alt underkasta privaträtten en ny reform. Detta studium har beklagligtvis i vårt land länge stått på en lägre ståndpunkt än de flesta andra. Då det ej är lämpligt att här göra en framställning af vår juridiska litteratur, torde jag endast behöfva erinra, att vi ännu sakna fullständiga och dugliga läro - Den a4 A p r il. bocker i de flesta lagfarenhetens delar, och att, sedan den nu gällande lagens utgifvande, några commentarier af värde deröfver ej utkommit. Något större bevis kan, efter min tanke, ej gifvas på lagfarenhetens stationära tillstånd såsom vetenskap inom vårt fädernesland. Då vår juridiska litteratur, i jernnförelse till andra länders, äger nästan icke något att uppvisa, så synes mig derigenom vara oemotsägligen ådagalagd,t, att någon synnerlig tillväxt i juridiska begrepp och ideer ej heller ägt rum. Det tyckes mig, att i sednare tider, då hvarje företag, som väckt något slags interesse, lifligt discuterats och granskats, en lag icke heller borde kunna föråldras, innan man deröfver hunnit verkställa commentarier. Då juristerna, åt hvilka Jagfarenheten blifvit såsom en särskild vetenskap anförtrodd, gjort så ringa för dess vidare utveckling, huru kan man då väl förutsätta eller förmoda, att ett sådant lif och rörlighet skulle röja sig i sjelfva folkets juridiska idd-spher, att densamma, så till sägaudes, växte lagen öfver hufvudet. Man torde icke heller böra alldeles förbise en annan vigtig omständighet, att nemi., ju allmännare och större folkets lagkunskap är, desto äfventyrligare måste det alltid vara att i lagverket verkställa mera ingripande reformer. Ju mera begreppen rotfästat och gjort sig gällande, ju svårare måste det vara att förändra dem; och detta gäller isynnerhet om folkmassan, som emottagit dem i arf af förfäder, utan att deröfver särdeles reflectera. Genom sådana reformer är folket i fara att beröfvas allt eller ganska mycket af sin kännedom örn lagarna; och ingen lärer väl bestrida, att sådant är en stor olägenhet.
Om det nu är en sanning att stambanorna i och för sig sjelfva icke kunna bära sig, samt erfarenheten gilver vid banden, att jernvägar, hvilka föras genom en endast jordbrukande ort, svårligen kunna bära sig, så ock vid det förhållande att ifrågavide ort är en industriidkande ort, till hvilken jemväl stor spanmålstillförsel eger rum, tror jag mig kunna uttala den åsigt, att berörde bibana, mer än någon annan, komnre att bidraga till ökade inkomster ä statens förutvide bana. Hvarföre, M. H., är Gefle-Dalavagen så lukratif? Derföre att någon annan kommunikationsväg icke kan med densamma konkurrera. Förhållandet med denna bibana är alldeles enahanda. Härvid måste man dock ihågkomma att på Gefle-DaLavägen forslas egentligen skogsprodukter. Källan för denna tillförsel till banan kan uttömmas; men industrien uti den ort, som ifrågavide bibana till Borås skulle genomlöpa, måste ovilkorligen fortfara, så framt folket i den trakten skall kunna existera. Trafiken derifrån måste derjemte, för den händelse bibanan kommer till stånd, ökas, ty det är naturligt att, i den mån kommunikationen underlättas till angränsande orter, äfven industrien går framåt. Transportkostnaden för ortens fabriksvaror skulle nemi., enligt nu gällande jernvägstaxa, nedgå till hälften af det pris, som fabriksidkarne för varornas forslande till destinationsorten Götheborg måste erlägga. Med ani. af en föregida talares yttrande, det han, som på f. m. var besluten att rösta för denna bana, likväl, till följd af det Dan 5 September e. m. 4ft det i afs:de å Upsalahanan fattade beslut, finner sig föranlåten att numera densamma motarbeta, tillåter jag mig anmärka, att så vida man ej låter dervid sig leda af begär att tillfredsställa hämndkänsla eller bitterhet, så förefinnes derför icke något annat skäl. Man torde nemi. böra ihågkomma att då Upsalabanan otvifvelaktrgt kommer att tynga på statsverket, så kommer deremot Boråsbanan, för hvilken mindre än hälften så stort understöd blifvit begärdt, ovilkorligen att blifva en lättnad för detsamma.
För åstadkommande af den med Rikets Ständers sålunda redan fattade beslut åsyftade förändring inom merbemälda Expedition, hvarest, utom Fullmägtiges Sekreterare, endast en ordinarie tjensteman, nemligen Registratorn och Arkivarien, numera vore anställd, hafva Fullmägtige, som förmält sig ega anledning förmoda, att nuvarande innehafvaren af Registratorsoch Arkivarietjensten snart kommer alt afgå, hemställt att, i stället, en Notarietjenst derefter måtte tillsättas och aflöningen för denna tjenst på ordinarie stat uppföras, helst det, i anseende till den sig jemnt ökande mängden äfvensom beskaffenheten af da göromål, hvilka vid Fullmägtiges Expedition före!olle, vore för dessa göromåls oafbrutna och vederbörliga gång ovilkorligen nödvändigt, att icke blott Sekreteraren, utan äfven öfrige vid samma Expedition biträdande tjenstemän egde en längre vana vid och noggrannare kännedom om det sätt, hvarpå sagde göromål måste bestridas; hvilket dock ej kunde skäligen förutsättas hos tjenstemän, som endast genom tillfälliga förordnanden fått tjenstgöringsskyldigheten för någon viss kortare tid sig uppdragen och hvilka måste önska och söka att, så snart tillfälle sig dertill erbjöd, annorstädes erhålla befattningar, om hvilkas fortfarande bibehållande de försäkrades.
Denna föreställning hyllar jag oförtäckt; och om enheten misskännes, samt det gifna sambandet brytes, rubbas, såsom jag fruktar, äfven jemvigten Stats-Magterna emellan. — Andra missförhållanden synas derlörutan följa af den föreslagna förändringen af 21 §. Regerings-Formen. Konungen skulle i en och samina handling uppträda både såsom Domare och Lagstiftare; Högste Domstolens tolkning af Lagens rälta mening af Konungen kunna i Stats-Rådet underkännas ; Konungens negativa magt öfver de af Högsta Domstolen gifna Lagförklarin. gar antingen omintetgöra dessa, ehvad verkligt behof deraf vöre för handen, eller ock ovilkorligen förvandla §ig i en positiv ins verr rJBil. till Conslit, Vtsils Memorial N:o 50; ij verkan; Ändtligen, om det icke kan förnekas, alt tillägg oell ändringar i Lagen lätt låna drägten af Lagförklaringar, hvem inser icke, att äfven de resultat, dem ingen i 4 våra dagar befarar, kunna i en sen framtid uppkomma ? Då sålunda den af Höglofl. Utskottet tillstyrkta förändring af ofvannämnde §. för mig framställer sig hvarken i egenskap af en constitutionel förbättring af vårt Statsskick , ej eller såsom inledd af ett oundgängligt behof, kan jag icke dertill gifva mitt bifall, Icke eller gillar jag det i 88 §. Regerings-Formen föreslagna tillägg, hufvudsakligen instämmande i hvad Herr Cederschjöld deremot anfört. Om det än må vara en gifven förbindelse för sammanträdande Rikets Ständer att pröfva, så fort sig göra låter, utkomna Lagförklaringar; vill det likväl synas mindre välbetänkt att för utöfningen a£ denna constitutionela rätt fastställa en ovilkorlig prsescriptionstid, derutaf menliga följder låta sig i mer än ett fall tänka. Synbarligen skulle ock emellan de båda sam-, manverkande Statsmagter, från hvilka Lagstiftningen utgår, ett rubbadt förhållande uppstå, om en af Konungen gifven Laglör Bih, till Rikt-St. Utsk:s Memorial
De särskilda församlingarnes folkmängd vöre i allmänhet allt för stor, presternas antal i förhållande dertill otillräckligt, dessas och isynnerhet pastorernas tid och verksamhet allt för mycket tagna i anspråk för en strängt kontrollerande verksamhet i en mängd af kommunala inrättningar, tillfället dem derigenom betaget att sörja för det som egentligen till kallet hörer, och lönerna till större delen beroende af diskretion. I allt detta, äfvensom i flere dermed sammanhängande förhållandi n läge stora olägenheter, och det vore för hufvudstadens och för landets väl i hög grad angeläget att genom deras undanrödjande söka lossa de band, som nu hämmade själasörjarens verksamhet. Motionären har på dessa grunder föreslagit, alt Kikets Ständer måtte hos Bih. lill B. St. Prof. 1850 # 1851. 8 Sami. 16 Höft. \ \ 2 Allin Besvärsoch Ekon.-Vtskottets l flätande, N:o 70. Kongl. Maj:t till nådig uppmärksamhet anmäla sin öfvertygelse, att serskilda undersökningat och åtgärder vore behöfliga, för att bland hufvudstadens befolkning bringa själavården till öfverensstämmelse med det skick, som enligt gällande Kyrkolag och ordning bör ega rum, på det icke hvarje serskild medlems kristliga lif, till största mehn jemväl för kommunen och hela vårt samhälle, må i sin utveckling fortfarande hämmas. 1 ett vid remissen afgifvet yttrande har Herr Komminister Beckman förklarat sig in* stämma i motionen och anfort, att den första och egentligaste orsaken till brottens och sedeslöshetens tillväxt inom hufvudstaden vore en aftynande gudsfruktan, och att anledningen dertill för ej ringa del vore att söka i den ställning, i hvilken det tjenstgörande presterskapet sig befunne. Kyrkoherdarne, upptagne af tallösa direktioner och komitéer, af betygs skrifvande och mångfaldiga dylika sysselsättningar, kunde ej ega tillräcklig tid öfrig för den egentliga undervisningen och själavården. Det godtyckliga i aflöningssättet ställde dem för öfrigt i ett falskt förhållande till församlingen, under det att en del af hufvudstadens presterskap för bröd-omsorger måste använda sin förmåga i undervisningsanstalter.