Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prot. 1850 & l85l. 4 Sami. 1 Afd. 37 Haft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 101. följda, måtte bibehållas, samt alt de för anvisade utbetalningar icke erforderliga medlen måtte aflemnas till Riksgälds-kontoret och af detta verk Kongl. Maj:t, uppå skeende reqvisition, tillhandahållas. Slutligen har Kongl. Maj: t, beträffande det vid riksdagen år 1830, för spanmålsundsättningar under missväxt-år, anvisade och derefter lyftade samt numera inom linien i Riksgäldskontorets räkenskaper upptagna kreditiv-belopp, 1,000,000 rdr, till Rikets Ständers pröfning öfverlemnat, om icke vidare balansering af detta belopp, såsom en Riksgälds-kontorets tillgång, kunde upphöra. Jemte högstberörde, af samtliga Riksstånden till Stats-utskottet remitterade proposition, har Utskottet emottagit och genomgått Stats-kontorets deruti omförmälda, under den 16 Angusti nästlidet år afgifna, berättelse angående ”Statsverkets ordinarie spanmälsrörelse, undsättningsfonden vid inträffande missväxter samt utredningen af förra allmänna magasins-inrättningen;” och anser sig Utskottet böra för Rikets Ständer anmäla följande, uti denna berättelse och dervid fogade räkenskaps-utdrag uppgifna, förhållanden i afseende på nyssnämnde fond samt magasins-inrättningens hittills fortsatta utredning. Enligt den för år 1848 afslutade hufvudboken öfver undsättningsfonden, utgjorde, vid sagde års slut, denna fonds behållningar ... 1. hvaremot fondens skulder då uppgingo till ett sammanlagdt belopp af . 800,090: 38. —- eller endast 90 R:d 38 sk. utöfver den med 800,000 rdr bokförda skulden till Riksgäldskontoret. Yid medlet af Augusti månad 1850 uppgafs fondens ställning, uti ett särskildt deröfver då uppgjordt öfverslag, sålunda:
H. förefläs, kunna wid Directionen wara af nöden, i följd hwaraf Utflottcn fä hemställa, a r den i samma Bilaga upptagne Summa mätte till detta ändamål bestämmas och ärligen utgå med N-dr B:w 6Z4<-: 32: dernäst, enligt Bilagan lät. I. för all den öfrige Betjeningen, hwars är« liga aflöning hittills utgjort >7451 R:dr 31 si 3 r:st, hädanefter endast 8650: 30: 8, Utflottcn anse dock hartvid böra fästas det kraftiga förbehåll, att, ehwad ändring uti amalet af Sysi» lorné wid Werket kommer att göras, aflöningen likwäl intill trästa Riksdag aldrig mätte stiga till högre än här Uppförde belopp. Härtill komma, enligt Bilagan Hit. K. Lxlpectsnce Löner och Pensioner efter gamla Slaten, hwilka likwäl småningom sörswinna 2288: 40: samt enligt Uil. L. den nu blifman pe nya Lxkprectancs Statens aflö?» siing med » - 5048: 8: — Summa ärlig Stat 22537: 54: 8- Till. Den 5 Februarri isz Till ofwanstäende uppgifts Summor bör laggas för Magasinernes underhäll hwarje är - 1462: 35: 4. Akt erforderlig tillgäng härtill icke kan erhällas genom ärlige afkastningen af MagasinsWerkeis ofwannämde ringa Fond ar owedersägeligk; Men Ihtstorten kunna likwäl fägna sig derät, att nägot tillstött utöfwer Stars-ljtstottets uri Betänkandet angäeside RiksSlaken gjorde ansiag icke för detta ändamäl behöfwes, sä framt Riksens Högloft. Ständer tillära, att t,vänne un samma Betänkande till Siats» Contoirets disposition föresiagne Summor, nemligen för differancen emellan de priser, till hwilka
Majit äskade löner måtte till deras fulla belopp uppföras å R kefs ordi • narie Stat, och å den andra, att intet anslag för ifrågavarande Ernbetsverks aflöning måtte af Rikets Ständer beviljas, har Utskottet, som, med afseende å angelägenheten deraf, att personer med tillförlitlige insigter i de slags arbeten, som nu blifvit ifrågasatte att med bidrag af Statsmedel utföras, må vara att tillgå för den ledning af det hela och uppsigt öfver utförandet, som hittills ålegat Stor-Amirals Emb< tets Tredje Afdelning, och hvilken h\ arken af de till helt andra ändamål bildade Ingenie urnell Landtmätare-Corpserne, eller af Bergs-Collegii tjenstemän kan fordras eller vara att påräkna, anser en Styrcdse med den omfattning, som Kongl. Majit föreslagit, vara ett för beviljandet af anslag till företag af denna beskaffenhet alldeles oundgängligt vilkor, så framt någon visshet skall kunna erhållas, att medlen nyttigt och ändamålsenligt användas, funnit sig ega gilltig anledning vidblifva sitt yttrande, att lör närvarande och intilldess närmare ledning för omdömet kunnat erhållas, i afseende på resultaten af denna administralions-grens utvidgade verksamhet, en viss suni ma må i detta afseende intill nästa Riksdag ställas till Kongl. iVl >j:ts disposition. Hvad angår personal ms antal vid den ifrågavarande Styrelsen för Allmänna arbeten, så enär Utskottet icke anst tl lämpligt utt nu ingå i en speciel granskning af det förslag till Styrelsens organisation, sorn Kongl. Majit afgifvit, utan alt Kongl. Majit må ega att, efter sig företeende omständigheter, bestämma fördelningen af det anslag, som lör berörde Styrelse kan varda beviljadf, saknar Utskottet allt skål att tillstyrka Rikets Ständer någon ålgård, i anledning af de väckte förslagen om tillsättandet af en serskild Afdelnings-Chef för landt-communicalioner eller omläggning och förbättring af vågar, om Agronomers anställande vid ofvannämnda Styrelse och om arfvoden till Adjutanter hos Afdelnings-Cheferne.
393 sjenst kan bebqfvas, utan ock betaga Städernas Innevånare dan förmon, att äga tillgång på dugtiga och i deras näringar andvändbara Tjenare; anser Utskottet betänkligt, att tillstyrka bifall till Herrar Ber gegrens och Ehels i dessa afseenden gjorda motioner; äfvensom Utskottet finnér den af Herr Oxehufvud väckta fråga, om nu gällande tjenstehjonsstadgas granskande -och förbättrande, samt uppläsande vid husförhöreu, ligga utom gränsen för Utskottets befattning; förmodandes Utskottet, att Herr Oxehufvuds Memorial, hvilket blifvit remittéradt tili Lag» och EkonomiUtskotten gemensamt, lärer, om så nödigt anses, få af förstnämnde Utskott i det afseendet upptagas. — Dock varder detta ålit, jemte några Ledamöters serskilda tankar, vördsamligen öfverlemnadt till Riksens Högh Ständers närmare ompröfning. Stockholm dan 15 Mars 1818. Transsumt af Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskotts Frotocoll hållet vid Ultima Riksdagen * Stockholm den 13 Mars 1818* §.4. Herr Comminister Bergegren inlemnade ett så lydande skrifteligt Anförande: Jag skulle förmoda, att naturen af denna sak ar i sig sjelf nog talande till dess försvar. Täta ombyten och förändringar afen godsak kunna väl aldrig anses, ännu mindre i sjelfva verket vara och förblifva nyttiga. Sä ock 394 Eesv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. täta ombyten af tjenstår. De blifva i san» ning en otjenst. En tjenare, sorn är van vid, och känner ett hushålls inre tillstånd och yttre Ekonomiska angelägenheter, är alltid i. tillfälle att bättre uppfylla sina pligter än den ovane och okunnige. Jag ville ock förmoda, att erfarenhetens röst afven här icke är så alldeles svag.
167 dra sidan genom en af egen forskning eller andras bevisningsförmåga verkad öfvertygelse, hvilken i sanning måste vara stark, för att kunna med rötterna uprycka alla barndomens och ungdomens minnen, trotsa allmän ovilja, och godtgöra försakelsen af alla de medborgerliga förmåner, som frånkännas främmande religionsförvandter. Protestantismen erkänner, såsom redan nämndt är, ingen viss trosform såsom för saligheten uteslutande nödvändig; den faslhåller blott trons innehåll. Om vi sjelfva lefde t. ex. i ett kalholskt land, och der åtnjöte full medborgerlig frihet, dock utan medborgerliga rättigheter, skulle vi icke med skäl anse för en uprörande orättvisa, alt en person, som gripen af det mera Evangeliska i vår lära, till densamma öfverginge, icke blott bestraffades med förlusten af medborgerliga rättigheter, utan ock utstöttes ifrån sjelfva det samhälle, der vi med honom lefvat och verkat, och med samma tro som den nu af honom antagna, fortfarande finge lefva och verka? Tidens religiösa fråga, Mine Hrr! är tidens vigtigaste fråga, och denna vigt har man äfven nu inom RiksStånden begynt inse. Strider af den allvarsammaste art hota vår kyrka, och för alt kunna beslå dessa strider, är det af nöden att hon må aftvå de fläckar, som f. n. vanpryda hennes lagstiftning. Detta syfte har utgjort grunden för min motion, och det är af intresse för den kyrka, hvars lära jag tror och bekänner, som jag önskat, att hon måtte bortkasta de lånta vapnen, och ensamt begagna de egna. Tiden synes verkligen för henne vara inne att omsider hörsamma det redan till Petrus gifna budet: ”stick svärdet i skidan!” det svärd nemi., som särar utan alt hela, men deremot flitigare bruka det svärd, hvars sjelfva sår äro helande. Det är någonting eget med sanningens stridssätt; ensam, ulan bundsförvandter besegrar sanningen alltid hvarje motstånd; då deremot dess försvarare tagit till sin hjelp magten, har man vanligen emot villfarelsen ingenting förmått uträtta.
På Direktionen ankommer att bestämma dagarne för Direktionens sammanträden i hvarje vecka; dock, hvad Direktionen i Stockholm beträffar, sålunda, att pröfningen af handlingar, som afse diskontering eller lån från fonden för handel och näringar, icke fördröjes utöfver två dagar, samt pröfningen af ansökningar om lån från fonderna till utlåning dels mot hypothek af aktier och publika papper, dels med omsättning, icke utöfver sju dagar, sönoch helgedagar oräknade; egande omsättningsrätt.” Häruti har Herr Friherre Ter smeden, W. F.j instämt. Af Riksdags-fullmäktigen Nils Andersson från Christianstads län. Riksdags-fullmäktige Maur. Sahlén_, Carl Nilsson och Daniel Danielsson ville hafva antecknadt, det de varit hindrade att deltaga i Utskottets öfverläggningar till detta Betänkande. STOCKHOLM, TRYCKT HOS N. MARCUS, 1854. Banlio-Vtskottets Memorial, N:o 67. 1 \:o Clt. Ant. till Exp.-Utsk. d. 17 Okt. 1854, kl. 2 e. m. Memorial, med Jörslag lill ändring af föreskrifterne i 2;dra Afdelningen af Banko-Reglementets 4: de Artikel.
{FDen, sorn vill, att contra-propositionen skall upptaga Ridderskapets och Adelns beslut, att utur 3:dje puncten borde uteslutas ordeni ^hvarunder likväl icke må inbegripas sådane, hvarigenom hyresmedel eller annan inkomst till enskilde personers eller corporationers förmon inflyta,’’ voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, kommer ytterligare votering att anställas om, huruvida Preste-Ständets beslut, att de i 4^de raden af 3:dje momentet förekommande ord: ”är anslagen” utbytas mot "utgår”; eller Borgare-Ståndets beslut, att 3:dje momentet skulle undfå denna lydelse: ”Kronans och Statens, jemte andra till allmänt behof anslagne hemman och lägenheter, byggnader, verk och inrättningar, hvarunder likväl icke må inbegripas sådana, hvarigenom hyresmedel eller annan inkomst till enskilde personers eller corporationers förmon inflyta, den del af städernas jord, hvaraf inkomsten utgår till lön för vederbörande embetsoch tjenstemän, eller till betäckande af andra efter stat och vederbörandes förordnande fastställde behof, districtoch socken-magazin, boställshus och sådane hus i städerne och på landet, som begagnas till boställen för barmhertighets-inrätt ningar - Stats-Utskottets Memorial, IV'o 458. *7 ningar, antingen boställs-innehaf varén desamma bebor eller icke," skall blifva contra-proposition vid den bufvudsakliga voteringen. Som denna votering utfallit med 5i Ja och 68 Nej, samt Nej således vunnit; har, för bestämmande af contra-propositionen vid den slutliga voteringen, röstats öfver följande proposition: Den, som vill, att contra-propositionen skall innefatta Preste-Slåndots beslut, att de i 4:de raden af 3:dje momentet förekommande ord: ’ar anslagen, ” utbytes mot ”utgår”, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, blifver contra-propositionen, i enlighet med Borgare Ståndets beslut, att 3:dje momentet skall undfå ofvan intagne lydelse.
Silverstolpe. Ut - ryls Den 2i Julis. Utdrag af protocollet, hältet hos Högloft. Ridderskapet och 2ldeln, wid Urtima Riksdagen i Orebro den 21 Juiri »812. S D. ^öid förnyad föredragning af StatsUtskottets den r? Julii pa bordel lagda Utlåtande, i anledning af Riksdagsmannen Nils Ericssons Memorial, rörande 50 procents tillökning i arkwodet för Riksens Ständers Fullmägtige i RiksgäldsConloiret, biföll Högloflige Riddcrssapet och Adeln det af Stats-Utffottet framställda, nekande Zlltcrnativet. Ut suxrr». Lx kiotocollo, 6. 8i I ve rst o I pe. Utdrag af protocollet, hället kos Högloft. Ridderskapet och 2Ldeln, wid Urtima Riksdagen i Orebro den 21 Julii 1812. SD8'redrogos ä nyo och biköllos följande Allmänna BeswärS. och Economie-Utskottets den 18 ststledne Juli,' pa bordet lagda Memorial: i:o. Angående nödwändigheten af Jagt-Författningarnes öfwerseende. 2:0. Angående Nederlagsfrihet för Staden Wisby. z:o. Angående Spannemäks-MagazinerS anläggande pa Gottland 4w. Angående förändring i Författningarna »m LandtmätareS arswoden. 5:0. Om rättighet för Gottlands Jnnewänare att begagna däckade Fartyg till idkande af Strömmings, Fiske. 6:0. Angående straffetS skärpande för Tullförsnillning. Ut suxrs. Lx krotocollo, 6. Den 2i Julik. 191; Utdrag af protocollet, hällit hos Högloft. Ridderskavet och Adeln, wid Urtima Riksdagen i örebro den 21 Julii 1812.
Jag vet inte, om jag vågar bju ... – För all del besvära er inte för min skull. Jag har både ätit middag och druckit kaffe. Låt mig nu redogöra för hvad jag gjort för att taga reda på er son. Afbryt mig inte; ty jag har knappt om tid och måste om en half timme vara på ett annat ställe. Alltså till saken! Då jag för några dagar sedan mottog det ömtåliga uppdraget att försöka finna reda på er sedan fjorton dagar försvunne son, måste jag, trots ert förbud, först forska efter alla de omständigheter, som stodo eller möjligen kunde stå i samband med hans försvinnande. Ni kan fullkomligt lita på, att jag härvid gick till väga med all möjlig grannlagenhet och att en viss familj kommer att hållas i okunnighet om hvad som händt, så vida han inte sjelf i ett utbrott af ånger underrättat fröken Annie derom. Men detta är knappast troligt. Er son hade tyvärr visat mycket liten urskiljning i valet af sina vänner och derför gick det honom som så många andra unge Stockholmare, när de föras ut i nöjenas verld. Det glada, bullrande lifvet brusar, man gripes af yrsel och har ej kraft att stå emot. Timmarne gå fort, de dyra timmarne, den moraliska instinkten söfves af musiken, punschångorna, tobaksröken, chansonettsångerskornas lätta visor, publikens sorl och guldkrogarnes strålande prakt. En blygsamt aflönad kontorist, som er son, känner dagen efter en sådan orgie sin plånbok mycket lätt och sitt hjerta tyngdt af ånger. Hvad gör han då? Svär att begynna ett nytt lif? Ack nej! Han rådgör med sina vänner, och dessa äro sällan rådlösa. De förespegla honom nya nöjen, de bjuda honom, de låna honom penningar, visa honom till dessa de lefnadslustiga ungherrarnes välgörare, hvilka än mot ett fickur, en guldring, klädespersedlar och än mot andra farligare säkerheter skaffa medel till nöjenas fortsättande. Men nöjets kärna är icke att sitta vid ett punschbord i Sveasalen eller å Mosebacke och dricka och se. Detta är blott dess början. Nej att fullkomligt lefva sig in i hvirfveln, detta är målet, till hvilket champagnen och supéerna leda.
R:dr, således mer än dubbelt så mycket som det låne-understöd, hvilket varit i fråga att beviljas samt vid alla tillfällen förut, och äfven på sednare tider, de städer, som blifvit hemsökte af större eldsvådor, hvilka föranledt kostsamma tomtregleringar, erhållit anslag af allmänna medel sig beviljade ulan återbetalningsskyldighet: och jag medgifver att, under sådana omständigheter, föga utsigt finnes, att hos Utsk. verka ett annat beslut, men anser mig dock pligtig att äfven å denna del af Utsk:s Betänk, anhålla om återremiss. Hr Bildt, Didrik Gillis: De skäl den siste värde talaren anfört för återremiss af ifrågavande Betänk, voro redan kände på 14 Den 1 Mars f. m. elen afdelning inom Utsk. der frågan behandlades, och togos då äfven i betraktande. Jag anhåller dock, att, innan jag till besvarande uptager de anmärkn:r den värde talaren gjort emot Utsk:s Betänk., få i korthet framställa huru ifrån början med ifrågavande sak sig förhåller. Lidköpings gamla stad, som ligger på ena sidan af Lida-ån, hemsöktes år 1849 af en eldsvåda, som förstörde största delen af staden. Med anledn. af den olycka, som drabbat största delen af detta samhälle, auhöllo stadens innevånare hos K. M. om understöd, dels till den nedbrunna stadsdelens återupbyggande och dels till tomtregleringen. Denna anhållan gick ut på att erhålla ett byggnadslån af 66,666 R:dr 32 sk. för stenhusbyggnader, och 33.333 R:dr 16 sk. för trädhusbyggnader, jemte ett anslag af 13.333 R:dr 16 sk. för tomtregleringen och lån af samma summa för samma omständighet. K. M. pröfvade då detta ärende och aflat vid sista Riksdagen en Nåd. Propos. till R. St. i hvilken föreslogs alt staden skulle få ett byggnadslån af 66,666 R:dr 32 sk. och ett län för tomtregleringen af 13,333 R:dr 16 sk., hvilket äfven af R. St. beviljades.
Som hos Rikets Ständer anmäldt blifvit, alt det numera icke, såsom tillförene, är invånarns uti Österoch Vesler-Rekarnes Härader tillåtet, att aflemna deras Afradsoch Krono-TiondeSpannrnåi i Thorshälla, Qvicksund, eller vid Sundbyholm, derifrån den sjöledes blifvit alford till något af Krono-Magazinen, samt att denna sjötransport skall hafva upphört, derföre att Spannmålen blifvit vid transporten skämd, eller sent på hösten med fartyget infrusen; alltså få Rikets Ständer till E. K. M. framföra den underdåniga önskan, det Räiitegifvarne inom förenämnde Härader må, om de sådant sjelfve åstunda, tillåtas alt, tidigt på hösten, med sjölägenhet, den de sjelfve ega utse och bekosta, samt, uppå egen ansvarighet för transporten, fortskaffa sin Afradsoch Krono-Tionde-säd till det Kro - Exp. Ut sk. Förslag till und. Skrift. N:o gg. i 99 nans Magazin, sorn de anse för sig beqvämligast beläget. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 4 Junii i 829* Preste-Ständet d. 9 Borgare-Ståndet d. 9 Bonde-Ståndet d. 12 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om förhöjning i rotehjelpenför svaga rotar inom Kronobergs och Calmars Län. S. A. K. Sedan Rikets, vid sista Riksdag, församlade Ständer ansett en då väbkt fråga om förhöjning uti den, genom Kongl. Brefvet den 14 Maji 1693, anslagna Rotehjelp åt de inom Kronobergs
Dagen deri 26 April, under hvilken vi förehafva delta ämne till behandling, gifver mig härvid en ytterligare påminnelse alt bedja få citera en slroph utur en af de flera i detta ämne insände tidningsartiklar, särdeles som densamma utgör ett icke ringa stöd för det ifrågavarande, eller cellsystemet. ”Huru tacksamt,” lyder artikeln, ”nrå icke det fattiga Svenska folket vara emot Carl XIV Johan, den vise betänksamme Regenlen, för det Ilau icke brådstörlade och genonrdref del af Lagcomite'en 1832 och 1833 förordade Auburnska systemet, för att 10 år sednare kullkasta detsamma och hafva förslösat, om icke millioner, så åtminstone flere 100,000:delals r;dr på fängelsebyggnader i enlighet med detta system; byggnader nära nog obrukbara för det Philadelphiska, såsom vi kunna dömma af de enor - Den 26 April f. m. 113 enorma summor, dylika förändringar hafva kostn! andra länder.” Jag skulle såsom eli exempel härå vilja anföra hloll det sä allmänt kända fängelset la Raquette i Paris. Delta fängelse ifrån dess början upplordt efter gemensamhelsprincipen, har likväl pä sednare tider, 1840, blifvit förändradt till ett ensamhelsfängelse, och denna förändring, långt ifrån att hafva gjort detsamma särdeles ändamålsenligt efter del nu antagna systemet, har likväl kostat ungefärligen samma summa, som den primitiva kostnaden samt mera än om ett alldeles nytt cellfängelse skulle hafva blifvit bygd t. Att vilja söka uppträda med vidlyftiga resonneinenter och bevisningar för detta systems företräde, särdeles sådant detsamma finnes iakttaget efter det s. k. Fransyska penitentiärsvslemet, anser jag ingalunda vara behöflig!, eller ens lämpligt, då detta företräde äfven synes vara systemet tillerkänd t. af I. o. in. reservanterne inom ti. LagUlsk., så till vida, att användandet af cellsyslemet afven af reservanterne blifvit till en viss män, och för de lägre straffgraderna obetingad!, medgifvet.
Och när ändtligen symfonien slutade med en den stora lidelsens jublande triumfhymn, stämde också hans hjerta in, och det var som hvar liten röd blodkula, som brände, surrade och sjöd under hans hud, sjöng med ... Konserten var slutad. Kurt och Hedvig hade följt fru Alm och Anna hem, nu skulle Kurt beledsaga Hedvig. Ännu vimlade det af folk på Kornhamn. Tysta ilade de derför ner till kajen. När de hunnit dit, saktade de sina steg. Ändtligen allena. Ingen menniska syntes. »Min dyra flicka!» »Ja din egen, egen för all, all tid!» »Hedvig, hvad jag älskar dig!» »Signe dig för det Det var nu för väl, att det blef afgjordt i dag. Jag har väntat så länge på det, Kurt, så länge.» »Jaha, den 19 november, du, lördagen den 19 november.» »Så gick då allt i uppfyllelse, och det blef det vanliga, ljufliga slutet på den gamla barndoms historien.» »Fästmö och fästman, menar du?» »Nej man och hustru!» »Älskade!» Det blef en paus. De vände sina strålande ansigten mot hvarandra och fortsatte långsamt sin vandring åt Mälartorget till. »Men älskling, kan du resa i morgon När talar du med tante och farbror?» »Jo, jag måste fara, ser du ... Men vi få ju skrifva till hvarandra hur ofta som helst. Tänk dig det Hedvig, tänk dig, att, när vi vilja, kunna vi berätta hvarandra vår minsta lilla känsla ...» »Du vill då ha det hemligt till börja med.» »Ja! Tills framtiden ställer sig litet klarare för oss ... Kära barnet mitt, en fattig tidningsmurfvel har icke mycket att bjuda på ... Det blir allvarliga tider nog, men det undslipper ju ingen ... Och vi äro ju dugtiga och arbetsdugliga båda två?» Hedvig nickade jakande. Men det föll som en lätt skugga öfver hennes stämning. Hon fruktade hans fanatism. Hon hade så svårt att tänka honom alldeles skild från det lysande hemmet vid Kornhamn. Men strax derpå hade ögonblicket ånyo fångat henne.
141 e Frigörandet af kvinnans bundna krtifter var det ideal, som f öresväfvade min ungdoms drömmar och sedermera blef föremål för, inin mognare ålders arbete. J a g lade i detta arbete en ej oväsentlig del af mina bästa krafter och kunde nog mången gång haft rätt att säga: B J a g hinner ej lefva! B om jag därined menat njuta af lifvet. Hoppet att kunna lämna ett, om än så ringa, bidrag till ett viktigt kulturarbete, förmådde mig dock att ej taga handen från plogen, så länge min medverkan var behöflig att föra den framåt. Men jag drog &amp; g. tillbaka, då nya kämpar småningom biifvit rustade att inträda på vädjobanan, där arbetet sedermera ensamt leddes af min kära vän och ädla medarbeterska, S. L-d. Adlersparre,. hvars handlingskraftiga nit och ovanliga förmåga af initiativ ständigt lyckades utfinna nya verksamhetsfält för den kvinliga arbetsdugligheten. Gång efter annan har jag likväl, lockad af mitt alltid vakna intresse för saken, dragit mitt strå till stacken. Och afven nu h l jag af simma k&amp;sla f ö ~ m ~ t ' att t s göra ett inlägg i den pågående striden, da det synts, som kunde man befara en.realction, syftande att beröfva kvinnan åtskilliga af de vunna fördelarne. Lifvet pulserar högt i våra dagar, och det är ej blott komimnikationsmedlen, som gå med expresshastighet; uppfinningame och upptäckterna jaga hvmandra så, att man knappt hinner förv %a sig öfver den ena förr än den uttränges af en annan, af kanske an större betydenhet. Detta gäller ock om reformerna, hvilka så snabbt efterföljt hvarandra, att man först genom att jämföra ändpunkterna kommer till ratt uppfattning af utvecklingens hela innebörd. Man behöfver e.j g&amp; fullt 50 år tillbaka i tiden och uppdraga, en parallel mellan kvinnans ställuing då och nu för att finna, att äfven i detta afseende förvånande framstug ägt rum. Ovedersägligt är dock att i stor f r a r n g h g ligger en fara, ity att däraf lätt framkallas öfvergrepp och öfverskattande af egen förmåga.