Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gerda satte sig åter ned på toften och rodde så att vattnet brusade kring bogen. — Hon sprang upp på bryggan, omfamnade och kysste Maria, lyfte henne sedan på lek ett par tum från marken och släpade henne hän emot båten: »Nu tar jag Mia som hon går och står!» Marias ångest var som bortblåst från det ögonblick, då Gerda lagt sin arm kring hennes lif. Hon kände sig helt glad och munter och hon besvarade varmt sin väninnas smekningar. »Jättemö! Du måtte väl tillåta, att jag får ta hatt och kappa med mig?» »Inte behöfver Mia hatt och inte behöfver Mia kappa! Jag skall svepa in henne, när hon kommer i båten, i en stor, mjuk schal, så att bara en liten nästipp sticker fram.» »Ja, men jag vill inte följa med strax. Jättedottern får lof att vara artig först en stund — sällskapa med Mias mamma och pussa hennes lille bror.» Mia dref sin vilja igenom, nu som alltid; och arm i arm gingo de upp emot villan. Jättemön var fångad och blef kvarhållen. Timme följde på timme, Gerda sökte förgäfves, gång på gång, att få Maria med sig; det slutade alltid så, att hon själf dukade under för alla familjemedlemmarnes förenade älskvärdhet. Den unge sjuåringen, Johan, utmärkte sig särskildt i detta fall, och Alfred Johnson konstaterade med fadersglädje, att Gerda var mycket känslig för den lilles uppmärksamhet. Efter middagen kom ett ridande bud från Aspinge. Casimir hade blifvit orolig och sändt ut denna kunskapare för att få veta, om Gerda lyckligen anländt till Granudden. — Kunskaparen fick en kopp kaffe, en sup och en smörgås samt återvände med det beskedet, att fröken kommit välbehållen i land. »Och hälsa att fröken stannar här till kväll,» ropade Maria just som betjäntpojken högg sporrarne i hästen. Han nickade, hästen satte af, och ryttaren hörde icke Gerdas vanmäktiga protester. Det blef naturligtvis så, som Maria bestämt. Gerda stannade till kvällen. Men det kom någonting oroligt, feberaktigt, nervöst i hennes väsen, som Maria icke förstod. Gerda Du Camp, jättekvinnan, nervös! Det var otroligt, men det var så i alla fall.
Herrarne vid hofvet, de lägga alla bort denna brytning, om än de från början haft den; men sotnäsan, han ser hvarken till höger eller vänster och förstår ej ens att han härigenom gör sig till en bonde. Nej i sanning, hans förolämpande skulle ej hafva rört mig, ty han har ingen talan i en sak, der sirlighet och smak komma i fråga. Men hon såg det! Att måsta tiga, att måsta tåla som en stackare! Och detta försmädliga leende på hennes ansigte. Ha! Jungfru Karin, du föraktar den fattige studenten, men vänta, kanske kan ännu detta husets stolta hufvud släpas i stoftet och Daniel Hjorth, den ofrälse studenten, kan få makt, makt. Har du sett, stolts jungfru, huru stundom en ofrälse förmår fälla i stoftet många stolta ädlingar? Men hvarföre går jag alltid åter dit, och kryper för deras nådiga blickar? Hvarföre gör jag mig frivilligt till ett mål för deras stolta hån, och tål deras öfvermod? Dock Daniel, är du icke orättvis? Rådde väl hon för att du blef förolämpad? Kanske var det blott mitt uppretade sinne, som förespeglade mig detta leende på hennes läppar. Tanken på allt detta kan göra mig vansinnig. Men är icke det redan ett vansinne att höja blicken till Katharina Fleming? Dock icke så, hvad frågar kärleken efter rang. Kunde jag kasta en blick in i framtiden, såsom man säger att den der lärde narren der i andra rummet skall göra, han, som blef helt bortblandad af den stora äran att få komma i ett högt oppsatt hus; nå, hur vågar han väl umgås med stjernorna, de äro dock högre oppsatta. Men jag vill försöka, kan han lyfta en flik af framtidens täckelse för mig, så duger bekantskapen dock till något." Daniel inträdde följande morgon i mäster Sigfrids rum, men denne satt så upptagen af sitt arbete, att han antingen ej märkte honom eller ock ej brydde sig om att afbryta för den ankommandes skull.
Föredrogs StasUtsk:s den 24 dennes på bordet lagda Utlåt. JVZ 372, i anleda, af erhållen återremiss å Betänk. JYi 355, ang:de pension åt Ofverste-Löjtnanten Gr. A. E. von Rosen. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Om den ifrågavande pensionen hade till ändamål, såsom jag vid det första Betänk:s genomläsning trodde, ett fri köpan de från R. St:rs sida från något, som de i första jernvägsförtjusningen af oförsigtighet medgifvit: så skulle jag ansett detta sätt att komma ifrån saken vara riktigt. Men när det icke är förhållandet, blifver förslaget icke annat, än en upmaning lill R. St:r att belöna den förtjenst om det allmänna, som Gr. von Rosén ådagalagt. Emellertid veta vi ännu icke om det beslut, R. St:»', föranledda af bemälde Grefves jernvägsförslag, fattat, blifver för riket nyttigt eller förderfligt. Vi hade derföre bordt afvakta tiden för att se, om erfarenheten utvisade antingen det förra, eller det sednare. När en summa af 2000 R:dr år 1830 beviljades åt Hr Owen, för ångbåtars införande: så bade dessa redan under 10 års tid varit med fördel begagnade. Man kände således, hvartill de dugde, och man bade derföre skäl lill sin frikostighet. Men i afseende å jernvägar hafva vi ingen sådan erfarenhet. Om deras anläggande kommer, såsom jag befarar, att bidraga till Statsverkets utarmande: så tror jag ej, att R. St:r hafva skäl att belöna den, som lockat oss till ruinerande företag. Jag afliser följaktligen denna fråga vara för tidigt väckt. Jag vill äfven i sjelfva förslaget påpeka ett fel, hvilket, dess värre, insmugit sig i ett redan afgjordt Betänk. ang:de pension åt Kamereraren Björck. Ulsk. har nemi. föreslagit, att pensionen skall vara eli Gr. von Rosen personligen tillerkändt understöd, hvarå fordringsegare ej hafva något anspråk. Huru kunna R.
Majlis kansli, år 1041 förordnats till Amanuens vid Svea Hofrätt och 1045 utnämnts lill Kanslist derstädes samt att han, på sätt i ansökningen förmäldes, under längre tid för sjuklighet njutit tjenstledighet, hvarjemte Hofrätten, på grund af åberopade läkarebelyget, tillstyrkt, alt Craelius måtte undfå en årlig pension af 472 Ridr 50 öre, motsvarande den för kanslisttjenst å Hofrättens gamla stat uppförda lön och hvad Craelius hittills under tjenstledigheten åtnjutit; så har Kongl. Majit, med afseende å hvad sålunda förekommit och i enlighet med Hofrällens hemställan, uti dess nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof föreslagit, att Kanslisten Craelius må från och med månaden näst efter den, under hvilken afsked från kanslisltjensten varder honom beviljadt, komma i åtnjutande af en årlig pension för sin återstående lifstid från allmänna indragningsstaten al 472 Ridr 50 öre. Då ofvanåberopade läkarebetyg innehåller det någon förhoppning icke finnes att Cralius någonsin kan i tjenstgöring återinträda och det måste anses olämpligt att hans tjenst, under den längre lid, som ännu återstår innan Cralius må uppnå den i författningen föreskrifna pensionsålder, genom vikarie upprätthålles, får Utskottet tillstyrka, 4 / att ifrågavarande nådiga framställning må af Rikets Ständer bifallas. 18:o. Af det den Kongl. Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof åtföljande protokoll öfver Juslilie-ärenden för den 10 September 1862 inhemtas, hurusom Kongl. Göta Hofrätt uti underdånig skrifvelse den 6 nästförutgångne Bih. till B. St.
Det är sannolikt att många blifva oskyldigt dömda; men det är en stor lycka, att man i allmänhet förblir i okunnighet om dessa fall, och det är dåraktigt och brottsligt att vilja bringa dem till allmänhetens kännedom och att söka få en en gång under alla lagliga former afkunnad dom upphäfd. Det är dåraktigt och brottsligt att för en endas skull vilja rubba det allmänna förtroendet för rättskipningen och därigenom föra samhället ett steg närmare dess upplösning. Om kapten Dreyfus vore en verklig fosterlandsvän, skulle han själf inse detta. Som sakerna nu stå, kan han icke tjäna sitt land bättre än genom att erkänna sig skyldig. Genom att vidhålla sin oskuld begår han just det fosterlandsförräderi, till hvilket han kanske från början var oskyldig. Men det börjar regna, min herre, och ni har icke något paraply. Vi ha kanhända samma väg?» Prästen spände välvilligt upp sitt bomullsparaply öfver mitt hufvud, och vi följdes åt in i trängseln på den smala rue du Faubourg Montmartre. »Det synes mig framgå af hvad ni här säger, min herre,» började jag efter att ha samlat mina tankar en minut, »att ni öfver hufvud taget anser en människas öden i detta lif, det jordiska, vara af underordnad vikt. Men om ni alltså, som jag förutsätter, ser sakerna ur evighetens synpunkt, blir icke ur denna synpunkt en nations väl eller ve lika oväsentligt som individens?» »Detta tal är gudlöst, min herre. Det är icke tillåtet för en människa att betrakta timligheten ur evighetssynpunkt. Denna synpunkt är uteslutande förbehållen åt den evige.» »Men ... ni betraktar alltså icke heller kapten Dreyfus’ öde ur denna synpunkt?» »Ingalunda.» »Men, min herre: då ni betraktar rättvisan eller orättvisan i hans domfällande som en sak af underordnad vikt, har ni icke då hela tiden i tankarna den gudomliga rättvisan, som i ett kommande lif skall godtgöra hvad den mänskliga felat? Prästen stannade och betraktade tankfullt sina grofva skor, på hvilka regnet droppade ned från hans paraply. Hans ansikte belystes nu skarpt af gasrampen i ett butikfönster. Han hade godmodiga och groft skurna drag.
Stadens folkmängd är 4.839 personer och har på de sednaste fem åren ökat sig med 55 personer. Hamnens djup har på desse sednare åren ökats till 40 ä 11 fot, hvaremot redden äger 48 å 50 fots djup. Handel och sjöfart har icke obetydligt höjt sig, särdeles sedan år 1855. De varor, som härifrån exporteras, äro spanmål, lin och linfrö, viktualievaror samt ek - 29 och bok-stäfver och något trädvirke. Importen har under sednare åren ökats dels genom ångfarts-kommunikation, dels ock derigenom, att de 5 å 6 mil från staden inom Marks och Kinds härader af Elfsborgs län belägne större fabriker låtit från England öfver Warberg inkomma machinerier och råämnen för desse fabriker. Sjöfarten bedrifves mest på Norrige, Danmark och Götheborg med en galeas, tre slupar och tvänne jakter om tillsammans !06TW sv. läster. För de fem år denna berättelse upptager hafva influtit följande intrader, nemligen : Hamnmedel och Tolagsmedel. Tullmedel, Fyr-, Summa Banko. Bropenningar. Uti sednaste berättelsen utgjorde . Handeln i staden utöfvas af fyratioen personer, deribland 7 fruntimmer, men är mindre vinstgifvande i anseende till närheten af Götheborg. Handtverkare finnas för närvarande 47 st. med 35 gesäller, 36 lärlingar och 7 andra arbetare; de anse sig icke kunna med fördel drifva sina handtverk, dels i följd af '1846 års Fabriksoch Handtverksordning, som medgifver att å landet må nedsätta sig handtverkare, hvilka med lindrigare utlagor och lefnadskostnad, kunna lemna billigare priser, dels ock i anseende till det intrång, som tångarne å Warbergs fästning göra uti borgerskapets rörelse. En mekanisk fabrik för gröfre och finare smide är under förlidet år anlagd. En lärdomsskola, der undervisning bestrides af en Rektor och en Kollega, samt en folkskola med en ordinarie och en extra ordinarie lärare finnes i staden.
Nej — dessa ögon kände j a g; jag hade sett dem någonstädes, men långt borta, mycket, mycket långt. Så långt i det förflutna, att mitt minne förvirrades och endast förmådde framkalla en dunkel kontur, konturen af nå- got välbekant, något som stod mig nära, men som jag ej kunde nå; när jag trodde mig hafva gripit fast detta något, gled det undan — endast de mörka ögonen blickade emot mig liksom genom en dimma, ett töcken, hvarigenom en gestalt dock sökte arbeta sig fram. Och under hela min vandring hemåt hade jag haft förnimmelsen af, att denna blick följde mig — ej endast i mina tankar, utan tvärs genom det verkliga brusande vimlet omkring och bakom mig. Liksom obehagligt jäktad af denna förnimmelse hade jag på- skyndat mina steg, hastat uppför trappan till mitt hotell och varm och uttröttad, likgiltig för mina » frisehe Kaiserkiisse », kastat mig ned i min soffa. Under det min hjärna alltjämt arbetade med att klargöra, hvar och när jag förut sett dessa drag, hvar och under hvilka förhållanjag förut mött denne fint klädde, vackre man, som jag så plötsligt snuddat förbi i folkträngseln i denna främmande stad, störde mig en knackning på dörren. Det var hotellets » Stubemädehen » med ett visitkort, hvilket en herre bedt få sända upp till den svenska frun, som bodde här. » Nils Dahlbach » stod det tryckt, och under namnet var skrifvet med fast, kraftig och vårdad stil: » fordom Nils Dal, vågar — för ögonblicket hindrad af affärsgöromål och i hopp om att vara ihågkommen — bedja att efter en timme få infinna sig för att tacka för gamla tider. » Och nu var töcknet skingradt; det lilla kortet i min hand, namnet däruppå kom den dunkla konturen att framstå klart och bjärt: Nils Dal — den elegante herrn i den ljusa rocken utanför blomsterbutiken — de mörka ögonen Nej!
Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Majlis nådiga befallning till inig, all, i anledning af det mig kommunicerade transsumt af Rikets Ständers Revisorers berättelse om verkställd granskning af Stats-verkets samt andra, af allmänna medel bestående, fonders tillställd, styrelse oell förvaltning för åren 1840 och 1847, afgifva och till Landtförsvars-departemcntels Kansli-expedition insända underdånigt utlåtande, så att det samma, efter föregången anmälan hos Eders Kongl. Majit, må kunna, inom den i 7 § 3 inom. af Instruktionen för Rikets Ständers Revisorer bestämda tid, till Fullmäktige i Riksgälds-kontoret öfverlemnas, för att, tillika med Revisions-berättelsen, till trycket befordras, bar jag anbefallt Kommendanten för Stockholms garnison, som har sig uppdragen redogörelsen för den del af anslaget till Ofverkommendants-expeditionen, som icke är direkte från Stats-kontoret utbetald, ali afgifva utlåtande öfver den af bemälte Revisorer gjorda anmärkning, och får nåden detsamma, här bifogadt, i underdånighet öfverlemna. Stockholm och Ofverkommendants-expeditionen den 31 Januari 1850. C. F. LORICHS. Öfverkommendant. Uti Rikets Ständers Revisorers berättelse angående granskningen af Stats-verkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, har, i afseende å den delen af anslaget till Ofverkommendants-expeditionen för Stockholms garnison, som ej direkte blifvit af Kongl. Stats-kontoret utbetald, utan uppbäres och redogöres vid bcmälte Expedition, blifvit anmärkt: att under åren 1846 och 1847 hafva förekommit utgifter i och för renskrifning af diverse, till Expeditionen hörande, handlingar, hvilka utgifter, ehuru till beloppet ringa, likväl, såsom för anslaget främmande, ådragit sig Rovisorernes uppmärksamhet, helst renskrifning af Expeditionens handlingar torde böra af der anställde tjenstemän besörjas.
Det är ej med den starkaste röst jag rror sakerne här kunna asgöras: öfwertygelfen bör leda wära öfwerläggningar, och endast pä ineta, grundade jVäl böra hos Ost kunna föranleda best;,t. Jag hemställer om tillmålen, som sara Ledamöters heder, sä wäl af.wärl egir som af Le andre Ständen, böra fä ett rum i wara protokoller r och är det billigt an Ständer kan tilläm säda - Dön 24 November: t5>Z dane tillmäle», innan Det ännn känner hwad ssttt hos Ulffokket söra' l.Mr nyttjandet af te sä förhatlige oroen: widt möjligt är? Jag anhäller sa» lebes det lillwilellerne ina niga, pä det Wi ej i ei, framtid mä fä rodna för mindre pastande Uttryck i wära protocollcr. Herr 6ripenvalät förklarade sig för fltt del al» beles icke wara hägad an dertill samtycka» Herr LbrenborZ, Lasper Ivliclisel. Franwatande under början af denna öfwerläggning, har jag endast genom ryktet fält kunffap om att Expeditions-Utf^otlekS åtgärder gifwit ämne dertill. Sjelf Ledamot deraf, fär jag till en början nämna, att jag ej warit tillstädes wtd justeringen af den eppedi» tion, deri ett uttryck lärer gifwit anledning till Rid» derfPapek och Adelns mistnöje, men det oaktadt anser jag såsom en helig pligt alt pä detta rum deswara de tillmålen, som emol Ulfllotlek stälde, kränker hwarje Dest Ledamots heder.
Om R. o. Ad. nu bifaller detta betänk, med åtskilliga förändringar, hvilket efter sednast vidtagne grundlagsförändring kan ske, utan att återremiss numera i sådant afseende behöfves, och BondeSt. äfven skulle lemna bifall till betänk., så, om än PresteSt. skulle afslä detsamma, kan jag för min del icke annat finna, än att riksdagen ännu är tillräckligt, lång, för att tillåta en sammanjemkning ifrån Utsk:s sida i iubjudningsväg af dessa olika beslut; men just det förhållande, ali delta betänk, erkännes vara på ett särdeles förträffligt sätt utarbetadt, hvarigenom det synes uppfylla alla billiga fordringar så väl ä räntetagarens som räutegifvarens sida, utgör för mig ett skäl att begära, alt betänk, måtte nu företagas till pröfning. Det är visserligen sant oell troligt, att, till följd af en K. propos., ett förslag kan erhållas, som är fullt jemngodt med detta och möjligen bättre; men jag får erinra, ali den K. propos. skulle lill nästkommande R. St:s SlatsUtsk. remitteras, och att det är ganska osäkert, om delta Disk. då lemnar ifrån sig ett betänk, till följd af den K. propos., hvilket kan jemföras med detta betänk. Jag tror, att, om man bar något som är väl utarbetadt och godt, man bör nöja sig dermed, i den förmodan, alt man kanske icke alltid är lika lycklig att erhålla ett sådant. Att återremittera betänk, härifrån, såsom H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna ifrågasatt, är icke behölligl, emedan Ståndet äger full rätt att besluta, med vidtagande af de förändringar, som Ståndet kan finna lämpliga. Det är visserligen sant, all Utsk. yttrat, alt denna reglering icke kan genast verkställas, men delta yttrande är på sådant sätt fäldt, att det ger anledning till cn undersökning af K. M., samt att det ger K.
Majit i underdånighet anhalla om Nådig befallning till Landshöfbingar och DomCapitel, akt werkställigheten häraf befordra i alla de orter, der sadant redan icke iagttages. Da Utskottet bland andra grunder, som böra tjena wederbörande Taxeringsman till rättelse och ledning wid bestämmandet af Egendommars warde, ansett äfwen höra de Brandförsäkringar, som pa hus och byggnader i Städerne och pa Landet kunna wara taane, saint derwid häftat den påföljd för ägaren af Brandförfäkrade hus och åbyggnader, alt han wid timande cldstada. da ersättning af Brandskadan sökes, icke ma anses berättigad till sadan ersättning, i annat eller större förhållande, an som swarar emot det wärde, pa de Brandförfäkrade hus och Den zo Julik. 2H-7 och abyggnader, som ägaren wid Taxeringarne sjelf uppgifwit, sa har Utskottet trodt, med detta stad, gande sta i sammanhang, att Riksens Högloflige Stander behagade hos KonglMajit anmäla detsamma till Nådigt godkännande, samt wederbvrande Försäkrings-inrättningar derom erhålla underrättelse, för alt wid inträffande frågor om lstade-ersättningars utdelande, sadant behörigen iagttagaEnär dct alltid, da fraga är om utffyllders ast bördande till betydeligare belopp medförer en markelig lättnad, i synnerhet för den mindre bemedlade, att fä i flere afdelningar, och ester hand erlägga hwad utgå bör, hwarigenom betydeligare restantier äfwen kunna undwikas; sa hemställer Utskottet, om icke Riksens Högloflige Stander skulle anse nyttigt fastställa, bet den del af allmänna Vewillningen, som innebegripes under första Artikeln af den föreslagna Bewillnings-Stadgan, matte uppbaras i början af hwarie ar, och senast inom Martu manads utgång, saint hwad häraf inflyter, och i likhet ined allt annat, som till denna allmänna Bewillning hörer, kommer alt till Riksens Högloft.
Plåtar, oförtente . plogbillsämnen, spik och nubb Grytor, kittlar m.m. Skrotjern Kakel .••••• Knappar . • • Knifvar, ej specificerade Koppar, helfärdigt arbete » • • Kopparstick . • Kreatur, lefvande, Hästar Nötkreatur . andra fyrfotade Krukmakare-arbeten Kött, rökt • • saltadt • • * Lack .•••*’ Lim, drag Ljus, Talg• • • Luktvatten • • • Lader, barkade hudar Machinerier • • • Marmor Mattor, golf• • • Metaller , Messing, albe tad . Bronz Nålar, Syoch Tambou andra slag . Olja ej specificerad Oljekakor . • • Ost, sötmjölks Papp Papper, omslags . Cardus Kort . • Skeprd ) I Skep:d loo R:di i L:pd 100 R:dr Trädvaror: Master 4° a 48 tum t Bilaga Lit. I. Sammandrag af förestående Tabeller Lit. G. och H. Tabellen Lit. Således ökning Tabellen Lit. II. visar minskning 64,982: 29. Således minskning Summa ökning Från hvilken summa likväl bör afdragas den'i Tabellen Lit. G. upptagne förböjning i tullbeloppet för följande varu-artiklar, nemligen: Saltad Lax 1,428: 3a.— Fläsk 5,721: Humla 3,364: Kummin 1/3: Tran och Späck 1,863: 6. 7. Ved f 7,464: hvilken förhöjning, ehuru af Rikets Ilöglofl. Ständer besluten, dock i följd af för dessa artiklar stadgad serskild förtullningsgrund, ej kan anses bereda någon förökning i Tullinkomslerne. Reservation: af Prosten Nibelius: ”Jag anser den af HögloG. Utskottet uppgjorda beräkning öfver beloppet af den blifvande
har af en person, som önskar vara oniimnd, öfverliimnats till Förbundet att anviindas till lån åt Bildad kvinna, som agnar sig &amp; t barniiiorskekallet. Pr-ecZrikaBremer i hotell Continentals vackra festvhnhg. Samkvämet var mycket talrikt besökt, och stiiiniiingen den angenäinaste. Föredrag, sång och en utställning af konstföreinil utgjorde aftonens program. ' ' I Kristliga Föreningen af Unga Kvinnor invigde tisdagen den 3 november sin nya lokal, Arsenalsgatan 2 A, dit den efter en fyraårig vistelse i det betydligt trängre och anspfikslösare hemmet, Norrlandsgatan 13, iiu inflyttat. A t t i vårt land, särskildt i vår Iiufvudstad, förhiillanden finnas, soin göra uppkomsten af en förening med den ifrigavmandes syfte bmättlgacl., ja, af behofvet påkallad, bevisas bast ' af den utvecklipg, som den i siii början så ringa föreningen inom få år natt. Kristliga Föreningen ' af Unga Kvinnor grundades hösten 1885 af fru Andersson-Meijerhelin efter engelskt mönster. Den utgör en gren af världsföreningen Young Women ' s Christian - Association, och har till syfte att åt unga, ensamma flickor af den arbetande klassen gifva ett skydd och ett hem, där de efter slutadt dag&amp;bete,.nnder le,dning.af %ldre medlemmar af föreningen, få njuta af en stunds andlig vederkvickelse eller agna sig åt de olika sysselsättningar, ' soin det för hvarje vinter uppgjorda programmet har att uppvisa. ' Bönemöten, arbetsmöten, bibel' klasser, blo~nstermissio~i, föredrag i bildande iiinnen, lektioner, skng, allt detta har föreningen att bjuda de unga kvinnor, som vilja ansluta sig till densamma. 3Iedlemmarna, soni tillhöra alla samhiillsklasser, lämna hvar och en efter sin förmåga bidrag af tid, krafter och kunskaper. S % uppsthr mellan föreningens medleminar ett ständigt utbyte af arbete; den soin ena gången gläder de andra med sin sång, f %r själf en annan gHng vara Bhörare af nhgot föredrag eller deltaga i bibelklassen.