Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon var lika blomstrande och frodig med de tjocka, röda lockarna kring kinderna och det förnöjda leendet kring munnen. Den första dagen sade hon ingenting, men Nina märkte, att hon ofta, allt för ofta, tyckte hon, betraktade henne. Om qvällen den andra dagen sedan Nina hade kommit, gick fru Lindeman upp och satte sig vid Ninas säng, då hon hade lagt sig. Sedan de en stund talat om alla möjliga andra saker, sade hon plötsligt: »Hur är det med min vän? Du är inte frisk?» »Det fattas mig ingenting», svarade Nina och vände hufvudet litet bort på kudden. »Du har blifvit så mager och nervös», sade fru Lindeman och lade handen på hennes panna. »Har jag?» sade Nina och log. »Ja, jag lider ibland af svår hufvudvärk.» »Är du säker på, att det sitter i hufvudet?» frågade den obevekliga fru Hilda. »Sitter det inte snarare här?» och hon lade sin stora hand på Ninas hjerta. »Sorger och bekymmer slipper ju ingen», sade Nina, som kände det som om hon skulle qväfvas. »Han är väl stygg emot dig», sade fru Lindeman så skarpt, som om hon genast tänkte gå till doms. »Nej, inte alls», sade Nina, »han är mycket god emot mig.» »Jaså», svarade fru Hilda, och hennes närsynta ögon fingo en ironisk blick. »Han uppoffrar sig för dig, gör dig kanske både små och stora tjenster.» »Åh, du vet nog, att herrar inte tycka så mycket om sådant», svarade Nina och höll ögonen fästade på det målade taket. »Men du känner dig sviken», fortfor fru Hilda. »Du har inte funnit hvad du väntade. — Du är trött på honom, — är det inte så?» »Jag! — Jag!» Nina ropade det nästan och satte sig plötsligt upp i sängen. Hennes ansigte strålade. »Jag älskar honom!» »Du förtjusande menniska!» sade fru Lindeman och kysste henne på pannan under det tjocka håret, som föll ned i två flätor öfver skuldrorna. »Den afundsvärda kanaljen, som har en sådan qvinnas kärlek!»
Ett Memorial af Herr af Darelli, Isaac, angående Benninge-förlägenhetens afhjelpande jemte ett anförande af Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf, rörande samma ämne. till BevillningsUtskottet: 1:0 Ett Memorial af Herr Bruncrona, Nils, angående lindring i Bevillning för EotsBetjeningen. 2:0 Tvenne yttranden af Friherre Sparre, Sixten, och Grefve Cronstedt, Clas, angående dels i hvad mån fromma Stiftelser må äga att beräkna och uppbära ränta på deras utlånte Capitaler, och dels ett närmare bestämmande af hvilka Cassör, såsom ad pios usus anslagne , böra från Bevillnings erläggande vara befriade. Till Statsoch BancoUtskotten: I:o Ett Memorial af Friherre Tersmeden, Fredric, angående nödvändigheten deraf, att de föreskrifter, hvilka meddelas Riksens Ständers Bank och RiksgäldsContoir saint äro gemensamme för båda PenningeVerken, blifva öfverenstäm-. mande väl till mening som ordalag. 476 ProtolollsUtdrag d. 2 Jan. 1818, 2:0 Ett Memorial af Friherre Hjerta, Fre• arle, angående understöd för Söder-Telje Canaloch Sluss-Verks-Bolag. till Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonorniUtskotten : Ett Memorial af Herr Oxehufvud, lia, angående rättelse i sättet för KronoTiondeoch AfradsSpannemålens lefverering ; Om hvilket allt de öfrige Resp, EiksStånden skulle vänligen underrättas. Från Högvordige PresteStändet. S. D. Biskoppen rn. m. Doct. Faxe erhöll ordet, och yttrade sig som följer: vDen tid punct, då Hans Kongl. Höghet Hertigen af Södermanland uppnådde myndiga år, var för Scandinaviens Folk en den gladaste Högtid.
Jag trode nästan Amina skulle slått mig och den gången hadde jag tåltet menn hon kalla mig bara för en näsvis oblyg flicka som till på kjöpet alldri blefv annat än prosaisk och det är det alldra värrsta ovitt Syster Amina kann säga och det sa hon och – sa häromdan om dig och att det just beviste hur prosaisk du var at du hvar så kall mot Grefven men att det förundra henne inte förr man behöfvde bara tala lite me dig för å finna att ditt hjerta hvar utann de fina strängarna som kärleken spelar sitt stränga spel på så sa hon riktitt och att ett fruntimmershjerta utan de strängarna hvar bara en ödemark ja tillåme en Oas. Då blef jag on och sa Antingenn hvill hon beröma Eva Nordenspets Fröken Amina eller ock har hon läsit galet öfver för i min Geografi slår bestämtt att en oas just är liksom en skön grönskande ö i sanden, men Amina sa ändå att Oaser hvar värre än ödemarcken fast de kunde iblann vara lite gröna i kannten och at det hvar just i dem somm vinden Samuel blåste som dödade djur och jorde menniskor till kallk och jag bryde mig inte om at gräla mera med henne fast jag nästan är säker att den vinden hvisst inte bitter som den beskedliga Profeten som Gud ropade på somm barn men alt detta skulle jag inte talt om för dig men jag vet du inte lossar om dett och jag skal inte mera tala omet men af allt detta kann du se hur nödvänditt det är att jag kunnade hvara med någon som var god om också kansje inte så god som demm här hemma Amina ock som vore god hon me bara hon ville vara lite mer prosaisk och som hadde tillika mer tid och tålamod med mig och varken tog för afvgjortt att jag allti skulle fela för att jag gjiort dett en gång och inte heller fan mig imellanåt så – så söt å snäll som de gör här hemma isynnerhet Mamma som Pappa säger skämer bort mig och jag nässtan troret ibland.
Ständer att fästa afseende å hvad till ändring härutinnan blifvit föreslaget. bj Beträffande dernäst Anders Danielssons förslag till erhållande af frivillige gåfvor medelst subscription, som borde öppnas i hvarje Län genom Landshöfdinge-Embetets försorg, så äro Utskotten visserligen öfvertygade, alt den enskilda välgörenheten hädanefter, som redan, skall kraftigt understödja med bidrag till Folkskolors inrättning, men Utskotten tio det icke vara lämpligt, att densamma bindes vid någon allmän föreskrift i afseende på sältet att visa sig verksam. Detta bör vara fritt och bero på de olika förhållanden, som på serskilda ställen kunna ega rum. I allmänhet synes anskaffandet af bidrag genom frivilliga gåfvor m. m. mera egna sig åt och bättre lyckas enskilde personer, som ega förtroende inom Communen, om dessa ådagalägga verksamhet, nit och omtanka för ändamålet, än om detta uppdrag skall öfverlemnas till Länestyrelsen, som, utom andra mångfalldiga göromål, måste dela sin omsorg och verksamhet lika emellan alla Communerne inom Länet. Härtill kommer, att, i en tidpunkt, såsom denna, då man i allmänhet åsyftar, att Communerne böra vänjas att sjelfve öfvertaga och sköta vissa municipala göromål, synes det icke vara öfverensstämmande med denna syftning, att åt en Embels-auctoritet uppdraga en befattning, som till sin natur helt och hållet bör ligga inom området af hvarje Communs enskilda bestyr. På dessa skäl, och då hvarje Commun eger öppet att genom collecter göra insamlingar, anse Utskotten icke lämpligt för ändamålet, att tillstyrka 12 Staissamt Allm. Besv.- Och Oecon.-Utsk. Betänkande N.-o 84. en allmän föreskrift derom, att, genom Konungens Befallningshafvandes försorg, subscriplion öppnas till erhållande af frivillige gåfvor för Folkskolorne inom. Länet, c) Nils Strindlund och Anders Danielsson hafva äfven föreslagit, att af alla lediga Kyrkoherdeoch Comminister s-beställningar ett serskildt nådår skulle éga rum, hvaraf inkomsten borde tillfalla Folkskolorna.
| Ståndet. b. 7 Juni 24 Dec. b. 8 Febr. b. 15 Mars b. 25 Nov. b. 28 Aug. b. 28 Okt. b. 13 Sept. b. 15 Mars b. 28 Okt. b. 23 Febr. b. 21 Jan. a. a. 23 Mars t b. 16 Mars b. 15 Juli b. 1 Juni b. 23 Aug. 25 Okt. a. a. 22 Nov. b. 15 Juli b. 27 Maj 26 Aug. 21 Okt. b. 1 Juni a. a. 29 Dec. b. 8 Febr. b. 8 Mars b. 25 Nov. b. 26 Aug. b. 27 Okt. b. 13 Sept. b. 15 Mars b. 27 Okt. b. 22 Febr. b. 25 Jan. a. 29 Mars b. 19 Juli b. 31 Maj Bonde Ståndet. b. 31 Maj a. a. 30 Dec. b. 8 Febr. a. 11 Mars [b. 25 Nov. b. 28 Aug. g. 27 Okt. b. 9 Sept. b. 15 Mars s. 27 Okt. a. 25 Febr. b. 21 Jan. a. 18 Mars b. 19 Juli b. 26 Maj 26 Aug. I 26 Aug. 25 Okt. :b. 21 Okt. < G. SL Si v> K N:0 11 57 20 20 181 57 — 17 — CR g W cj m > o 5 2- SEL p: po E. a p ö "•B B —. 5" ens CD eT aq ® 2* p] ‘ § 1 p. CD N:o N:o _ Sid. Elementar-Läroverken, om Lärarnes dervid pensionering .
Jag begär icke fullt -§:delar af nyssnämnda belopp, för att dermed* betala, icke ett föreslående mindre nödigt arbete, utan ett redan verkstäldt, af behofvet högt påkalladt, för alt dermed gälda en af Staten redan åsamkad ”hedersskuld.” Månge bland eder, mine herrar! hafva säkerligen välartade söner, de der antingen redan inträdt på embetsmannabanan, eller ock i sinom tid ämna att der söka sin fortkomst. För både eder och dem är tillfället nu öppet att hemta en, om än icke särdeles tröstande, dock i många fall nyttig och helsosam lärdom af den h u s h å 11 sa n d a, det systcme af sparsamhet, som för närvar. StatsUtsk. sökt att uti administrationen införa. Om detta systcme conseqvent genomföres, blifva utsigterna icke särdeles hugnande för de förhoppningsfulla unga män, hvilka ämna offra sin tid, sin arbetsförmåga uti Statens tjenst. Efter den öppna, ädla, ridderliga förklaring, som StatsUtsk:s aktningsvärde ordför. uti plenum d. 2:dre d:s härstädes afgifvit, rör:de den anda och de afsigter, som gjort sig gällande inom Utsk. vid uppgörandet af det nu Ucn 5 Maj e. m. <45 under pröfning varande förslaget till hela statsregleringen, och angtde Utskts ö nsk a n, att R. St. icke måtte antaga detta förslag — genom hvilket förklarande ett oskattbart ljus uppgått till vägledning för alla dem, som icke äro invigde i Ut'k:s mysterier — anser jag mig äga de mest giundade skal till den glada tröstefulla förhoppning, att äfven nu förevar, utlåt, N:o 41 mätte vederfaras samma huldrika välvilja, och , efter föregången pröfning af den säkert förväntade Aterremissen, inom Utsk. vinna total omarbetning i en mera liberal, med Statens egen ära och Representationens anseende mera öfverensstämmande anda, så alt det i sitt nya skick onekligen kan af R. St. antagas.
Herr IievisionsSecreteraren Stråle, Herr Majoren Reutersköld, Herr Kammarherren Friherre R ålamb, Herr Doctor Lundblad, Herr DornPro*. sten Wijkman, Herr Rådmannen Lundgren, Herr Grosshandlaren Göransson, Herr BruksPatron Bjuhr och Herr Lagmannen Ollberg, förenade sig i det yttrande, att stora olägenheter skulle uppkomma af ett särskildt anordnande om ett Contoir» behållning, hvilken, om det ock någon gång skulle inträffa, att antagliga lånehandlingac saknades för dess användande, likväl genast efter remitterandet deraf till ett annat Contoir, kunde blifva behöflig för det Contoirs egen rörelse sorn den utlemnat: att genom följderne af en dylik godtycklig förhöjning uti den för hvart och ett Contoir anslagne summa, ändamålet, roed ett visst bestämdt belopp, skulle förfelas, och enär mais kunde antaga att HufvudContoiret i Stockholm hltfve det sora allena, kornaag att förskjuta paedgK 154 Banco Utskottets Betånhanden. till de andra Contoiren, samt en längre tid skul* Je erfordras, innan ett lemnadt förskott kunde återfås, misiningen deraf ofta skulle sätta DiseontVerket härstädes ur tillfälle att fylla Uånebehofyen hos de Rikets innevånare, som hos detsamma barde söka sina understöd, så att endast orteme under de mindre DiscontContoiren da skulle draga fördel af den tillstyrkte öfyerlåtelsen, på bekostnad af liela den öfriga delen af Riket, hvars näringar, handel och rörelse uteslutande borde begagna den lånetillgång, sorn i Utskottets Utlåtande blifvit föreslagen, att bestämmas fö? BancoDiscanten i Stockholm, Angående stället Jör det Södra Contoiret$ förläggande Riksdagsmannen Måns Maisson från Chri* stianstads Rän. (Se Bil, Litt, B.) Herr CorntnerceRådet.
Elementarläroverk och för närvarande ett af de mest besökta i Riket, är i saknad af nödigt antal lärosalar och derigenom förhindrad att emottaga den mängd af lärjun gar, som derstädes alltjemt söka inträde; att samlingsrummet, i synnerhet vid examina och andra högtidliga tillfällen, är för bchofvet alldeles otillräckligt; och att tjenliga lokaler för sådana samlingars uppställande, hvilka för undervisningens fullständiga meddelande äro nödvändiga, såsom Bibliothek, samlingar af historiska, archeologiska och naturvetenskapliga föremål m. fl., nästan helt och hållet saknas, samt häraf år uppenbart, alt skolbyggnaden, om läroverkets behof i alla dessa hänseenden skall kunna fyllas, tarfvar en betydligare utvidgning; men Stiftets byggnadskassa, hvilken bör bekosta lärohusens byggnad och underhåll, icke allenast är utiömd utan jemväl skuldsatt, får Utskottet, som anser det vara högst billigt att Staten understödjer en undervisnings-anstalt, som länge haft ett all mänt anseende och förtroende, och som i sednare årén, genom ett lofvärdt bemödande att motsvara tidens stegrade fordringar på grundlig undervisning i alla de kunskapsarter, hvilka förbereda en upplyst och gagnande verksamhet i vetenskapens tjenst eller det praktiska lifvet, ytterligare ökat och stadgat detta förtroende, tillstyrka, att en summa af 20,000 R:dr må af Rikets Ständer beviljas för att, på sätt Kongl. Maj:t begärt, användas till utvidgning och re paration af Karolinska skolhuset i Orebro samt att dessa medel från Riksgälds-Kontoret i mån af behof må få utgå. I sammanhang med dessa frågor rörande skolhusbyggnader i Wexiö, Wisby och Örebro, har Utskottet ansett sig böra till behandling företaga den del af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, som angår anslag til! lokal för nya Elementarskolan i Stockholm, rörande hvilket ämne c Stals-Ulskollels Ullålande, Af 135.
Presle-Ständet. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande M 31, angående regleringen af utgifterna under Biks-statens Fjerde Hufvudtitel, blef detta Utlåtande till alla delar af Preste-Ståndet bifallet, med undantag allenast af det i punkten 43, litt. c »för ekarp ammunitions anskaffande» tillstyrkta anslaget 20,000 Ridr, som nedsattes till 10,000 R:dr, och godkändes jemväl de åtföljande tabellerna med den ändring, som af nyssberörda beslut blir en följd. Bih. till R. St. S. D. Föredrogsånyo Stats-Utskottets Utlåtande M 52, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Femte Hufvudtitel. Härvid förekommo: Med ändring af hvad Utskottet i denna punkt föreslagit, beslöt PresteStåndet, för sin del, att Rikets Ständer, utan att ingå i pröfning af det förslag till förändrad organisation af flottans Officersoch Underofficers-personal, som Kongl. Maj:t framlagt, bifalla, att de för bemälda personals aflöningsstater nu anvisade medel må fortfarande utgå. Preste-Ståndet, som icke gillade de af Utskottet i dess tillstyrkande sidan 3 begagnade ordalag, beslöt, för sin del, att Rikets Ständer må till Kongl. Maj:ts nådiga disposition anvisa ett årligt belopp af 75,000 R:dr till bildande af den nya reservstat, som till följd af Kongl. Maj:ts beslutade organisation af flottans befäl erfordras. Punkterna 3 till och med 16. Bi föllos. Lades till handlingarne. Punkterna 18 till och med 21. Biföllos. Utskottets hemställan bifölls med den förändring, att de å raderna 3 och 4 förekommande orden »å de af motionärerne angifna eller intill dessa närbelägna ställen» utbyttes mot orden: på Svenska Högarnes håkland, på bahludden samt vid Wisby eller på några i närheten belägna ställen. De vidfogade tabellerna.
Stockholm den 6 Mars 1858. L. von Stedingk. Efter upläsningen häraf anmodade Hr Gr. o. Landtm, de ledamöter. som önskade deltaga i middagsmåltiden, att dertill låta anteckna sig hos RiddarhusFiskalen, som äfven egde utdela 50 biljetter till kyrkan och lika många biljetter till RiksSalen, hvilka blifvit aflemnade till disposition af R. o. Ad:ns ledamöter. Föredrogos och godkändes Exped.Utskrs den 6 dennes på bor det lagde, under N:o 258, afgifna förslag till R. St:rs underd. skrifvelse, samt under N;o 55 afgifna förslag till § i Riksdagsbeslutet, ang:de åtskilliga ändringar i nu gällande Legostadga samt motsvarande föreskrifter i allmänna lagen. Föredrogs StatsUtsk:s den 6 dennes på bordet lagda Mern. N:o 297, ang:de öfverlemnande till Danska RiksdagsBibliotlieket af ett exemplar utaf RiksSt:ns tryckta prot:r med dertill hörande bihang. Frih. Cederström, Rudolf: Jag är visserligen tacksam för den åtgärd, i detta ämne; likväl skulle jag hafva önskat, att StatsUtsk. icke vid sin hemställan fästat det vilkor, att mer än 10 kompletta exemplar - Den 8 Mars. plar skulle finnas af samtlige Riksdagsprotui i Riksg:sKont:s förvar, så vida den ifrågasatta gåfvan till Danska Storthinget må kunna ega ruin; men jag vill icke nu begära någon direkt ändring härutinnan, emedan jag hoppas, att saken ändock skall kunna hjelpa sig fram. Härmed sammanhänger äfven den förklaring, som jag är sinnad inför R. o. Ad. afgifva, i afsrde å en omständighet, som jag funnit böra väcka någon upmärksämhet; och det är, att St.atsUtslc. redogör derför, att redan i
Ett nytt förslag, att med undanrödjande af en obehöflig vidlyftighet i 1 §§ och 2 af denna instruktion, der tillika insätta den vigtiga grundsatsen, afvisades med leornad frihet, på en annan motionärs begäran, att återkomma med frågan vid instruktionens sista : och då den der återväektes, förklarades att detta nu var för sent, den var redan förut afslagen. Så mäste den grundsats, hvars enkla rättvisa utgjorde den egentliga häfstången för den väsendtlig» reform vår bévillnings-lagstiftning vid sista riksdagen, oaktadt all motsägelse, undergick, biifva en flykting ur författningen om icke Rikets Ständer finna för godt att der bereda den ett rum. Dess rätta plats skulle, enligt min mening, vara främst, före alla andra §§ i 2:dra artikeln och dess form ett positivt lagbud: För all inkomst vare sig af fastighet, kapital, eller arbete erlägges bevillning med lika procent af behållna inkomstbeloppet. Detta skulle leda till förenkling och förkortning af den artikelns öfriga stadganden. Men då detta förutsätter en omarbetning af flera §§, hvilken väl troligen icke skulle öfverstiga Utskottets tid och kraft, men dock har föga utsigt, till framgång, vågar jag blott rekommendera den stackars flyktingen till ett rum i § 2, hemställande att Rikets Ständer må besluta att i stället för orden: ”Denna bevillning utgår” i§2 insättes Denna bevillning, afsedd att utgöra en procent af hvarje egendoms behållna inkomst, beräknad till tre procent af jordbruksfastighet och fem procent af annan fastighet, — utgår således 1:0 hvaraf tillräcklig anvisning äfven lemnäs för den i 8 § anbefallda sammanräkning, hvarjemte jag vördsamt yrkar, att Bevillnings-förordningens 3:dje § samt § 4 af Instruktionen må blifva oförändrade.
Kungörelse den 4 Maj 1855 för kvrkodiscipiinens skull bör bibehållas i gällande kraft, — det uttryckligen varder förklaradt, att med frejdebetyg allenast menas intyg derom, huruvida en person vid det tilllälle, då frejdebetyg utfärdas, lagligen är i åtnjutande af medborgerligt förtroende, eller icke, samt, i sednare händelsen, för huru lång, återstående tid han skall vara sådant förtroende förlustig, dels att särskilda förekrifter meddelas, huru presterskapet, oberoende af de till kyrkodisciplinen hörande uppgifter, må erhålla skyndsam, säker och fullständig underrättelse, om de domstolseller regeringsåtgärder, af hvilka enskilda personers medborgerliga rättigheter kunna vara beroende, dervid, enär det är omöjligt för domstolarne, med nuvarande sätt för ämlringssökande i brottmål, att veta om deras utslag vinna laga kraft eller ej, och med afseende å vigten deraf att, då stadgandena om den ifrågavarande påföljden af brott hafva till ändamål, bland annat, att bereda allmänheten säkerhet mot brottsligt sinnade personers angrepp å eganderätten, sådan påföljd ofelbart och skyndsamt kommer till Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskollets Betänkande M 39. - 11 verkställighet, Utskottet anser sådana föreskrifter böra meddelas, att påföljden må gå i verkställighet utan hinder af besvär, Om sålunda, i konseqvens af den nya lagstiftningen, en bestämd förklaring på betydelsen af frejdebetyg varder meddelad, bör icke längre för presterskapet qvarstå någon betänklighet mot att ur betyget utesluta sådana upplysningar om personen i fråga, hvilka väl för kyrkotuktens skull kunna vara presterskapet officiel t meddelade, men som icke. enligt lagen, inverka på frågan om frejdén, en betänklighet, som, enligt hvad ofvan nämnes, under nuvarande obestämda förhållanden, måste erkännas vara berättigad.
2:0 ©ertepartier etter fraftflut om fartpg titt utrtfed orter, i proportion af fraftfnmntan, nemligen: TT 39 0t:br {T. Huber 30 9?:br — 3. från od) tneb 30 titt 73 9i:br . , — 6. från od) nteb 73 titt 100 » — 9. från od» tneb 100 titt iso » — 18. för fatta iso » — 24. od) berntöftoer för ptoarje fatta 30 9i:br — 8. 3:o $öpe Itnber 50 9i:br . — 12. från od) nteb so till 75 9i:br . — 24. från od) nteb 75 titt 100 «.. — 36. från od) nteb 100 titt 125 » . 1: — från od) tneb 125 titt 150 «.. l: 12. för fulla iso » .. 1: 24. od) berntöftoer för ptoarje fulla 50 9i:br . — 12. SOBarber Äöpe Äöpe^afljanblingar om anbra lödören, ptoilla i fäljarettd toårb 4o qwarftanna, äfwenfom 2lfhanblingar, Varigenom flög från Remman på wiff tib förbttraö, böra jemwäl, för att wara gättanbe, förfed meb ftämplabt papper i för Oberäfnabt bet i näftföregåenbe 4 oh 5 morn. ftabgabe jlämplabe paps per, [fall l)anbling, enligt ^willen eganbe
På mina ifriga frågor fick jag ett svar, som var egnadt att än ytterligare förbluffa mig. Kerstin var gift 1 Kerstin gift — Kerstin och erotik — det var en sammansättning, som föreföll mig så befängdt komisk, att jag ovilkorligen brast ut i ett gapskratt. Och detta så oväntadt och plötsligt! Icke en rad i de många brefven, som hemifrån sändts mig under terminen, hade beredt mig derpå. Men ej dess mindre var saken ett faktum, som ej stod att borträsonera. Såsom en gång lusten att vandra ut i verlden kommit öfver henne plötsligt lik en tjuf om natten och ej lemnat henne någon ro, så hade nu äfven kärleken slagit ned i hennes hjerta — en bomb, en blixt från klar himmel som tände det i en eld och låga, de der ej af väntan visste. Och så kom hon en dag att stända inför min mor; det friska ansigtet sken af löje — som alltid. Något mindre vanligt och vigtigt bar hon dock på hjertat, ty hon, Kerstin, som aldrig känt hvad bryderi ville säga, tummade nu förläget sin förklädessnibb och hade svårt att finna orden. Efter en kort tvekan kommo de dock, burdus och rakt på sak: » Frun; jag är kär i Eriksson, och nu ska ' vi gifta oss! » Och så ett klingande skratt till punkt och besegling. Eriksson var vedhuggare och gårdsdräng, en beskedlig, menlös karl med lingult hår och skäggstubb och ett par fromma ögon. Egentligen var han ett stort barn, som icke rätt förstod att ta ' vara på sig sjelf, en slarfver, tion ske å närmaste postanstalt, — Bidrag från alla områden för qvinlig verksamhet mottagas med tacksamhet. Endast en sida af papperet bör för hvilken krogen och glaset lade oöfvervinneliga försåt. Gång efter annan stöp han i backen för fienden, fick bannor och förmaningar af min far dagen derpå, grät (långa karlen!) och lofvade bot och bättring — uppriktigt och af hjertat menadt. Fick så förlåtelse för den gången och — gick bort och syndade pä nytt.