Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lämpligast tyckes mig låta stadgandet förblifva sådant det är; motionären har fäst sig vid, att mistning af lönen skulle utgöra en skärpning af straffet, som i andra fall. med förev:de likartade, ej eger rum. Jag får, till bemötande häraf, endast hänvisa till den OrdningsStadga, som nyligen blifvit af K. M. utfärdad, der det föreskrifves, att då befäl på landet undergår arrest under bevakning, denna skall af den arresterade njuta dagtraktamente och resekostnads-ersättning. Beloppet, som årligen, af i motionen omförmäld orsak, tillfaller AmiralitetsKrigsmanskassan, är icke betydligt, och har från båtsmanshållet vid Stockholms station utgjort ornkr. 7 rdr. Öfverläggningen förklarades slutad, och motionen, med yttrandet, remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon,Utsk:t. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Riddarh.Utskrts d. 26 dennes bordlagde Utlåt. N:o 3, i anledn. af väckt motion, att R. o. Ad:s prot. må föras i sammandrag, hvarjemte anmälde sig och yttrade Gr. Lagerbjelke, Gustaf: I början af detta plenum beslöt R. o. Ad., att de Utsk:sBetänk:n, som då för andra gången bordlädes, skulle sättas först på föredr:s-listan för nästföljande plenum. Af samma skäl, som föranledde detta beslut, anhåller jag, att R. o. Ad. måtte besluta, att detta betänk, upföres näst efter dessa betänk:n på bordlistan för nästa Lördagsplenum. Uppå härefter af H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, gjord propos., beslöt R. o. Ad., att förev:de Riddarh.Utsk:s Utlåt, skulle å föredragningslistan för d. 10 nästk. Dec. upföras näst efter Exp.Utsk:ts Utlåt. Gr. von Rosen, Adolf Eugéne, upläste en så lydande motion:
I den andra skulle deremot en. dast de så kallade Besvärs-mål en upptagas, beredas och afgöras , och för att bespara Departenienrs-Chefens tid till andra vigtigare göromål, borde en Expeditions-Secreterare få vara föredragande med samma ansvarsskyldighet, som i Constitutionen är bestämd för föredragande. I denna afdelning skulle likväl alltid den Departements chef vara Ledamot, från hvilkens Departement ärender der förekomma. Det är constitutions-enligt att Konungen , i hvilkendera som heldst af dessa afdelningar , ensam eger beslutande rätt. Men om mindre vigtiga mål i den sednare afdelningen förekomme, dem Konungen icke ville öfvervara, torde Kongl. Maj:t kunna öfverlemna sin doms-rätt ät Ledamöterna på afdelningen, hvilka efter de flesta rösterna, fattade besluten i Kouungens namn. Denna afdelning i Stats-Rådet fick härigenom icke någon annan eller större magt, än den som understundom anförtros Regeringen Under Konungens resor inom Riket. Likväl torde vara af nöden, att för hvar sådan föredragning förteckning upprättades och med Konungens Särsk, [/esk. Betänk, 17 2?8 underskrift försågs öfver de mål, dem Konungen öfverlemnade till Stats-Rådets afgörande , hvilken förteckning alltid borde Protocollet biläggas. Sålunda skulle , efter mitt oförgripliga tycke, Konnngens Conseil blifva i stånd att med odelad uppmärksamhet följa de egentliga Regerings ärenderne och derigenom bidraga till Rikets väl och uppkomst. Genom antagande af detta Förslag, skulle icke Statsverket vidkännas ökade kostnader, emedan jag tager för afgjordt, att StatsRådet, oaktadt denna fördelning, icke behofver någon tillökning, hvaremot stor besparing vinnes genom allmänna Beredningens indragning och genom inskränkning i Collegiernas antal och personal. Möjligen skulle ock den af mig projecterade andra Stats-Råds-afdelningen kunna indragas, enär Kameral-Verket blifvit stäldt och de oeconomiska Författningarne utarbetade efter enklare grunder.
Doktor J. E. Åkermans enka och 2:ne oförsörjda döttrar; 8:o af Prosten Gahne, angående Wisby hospitals behof af minst 400 R:dr Banko årligen, utgående antingen af dess egna öfverskotts-medel eller genom stats-anslag; 9:o af Kontrakts-prosten Almqvist, om bidrag af allmänna medel till pensionsin rättningen för Svenska läkare, deras enkor och barn; 10:o af Professor Carlson, om inrättande af läro-anstalter för blifvande lärare vid Elementar-läroverken; ll:o af samme motionär, om anslag till utgifvandet af Svenska riksdagars och mötens förhandlingar från Konung Gustaf den l:s regering; l2:o af sämme motionär, angående en årlig pension för aflidne Kansli-rådet Va lerii enka; 13:o af Kontrakts-prosten Malmstedt, om ökad lön åt provincialläkare; 14:o af Prosten P. C. Arosenius, angående anslag till befrämjande af sockerkokningen ur hvitbetor, så att deraf hufvudsakligen må blifva en fördel för mindre jordbrukarne; 15:o af Doktor Sandberg, att de 12,000 R:dr, som blifvit afsatte till stipendier för folkskole-lärare-elever vid Seminarierne, måtte användas till förbättring af folkskole-lärar nes aflöning inom församlingar; och 16:o af Domprosten Ahlstrand, angående afskrifning af den ännu oguldna delen af det Wederslöfs församling i Wexiö stift beviljade lån för uppbyggande af nytt Pastorsboställe efter branden i Wexiö år 1843. S. D. Föredrogs och remitterades till Rikets Ständers Särskilda Utskott för behandling af frågor rörande bränvins tillverkning och försäljning, en af Kongl. Hofpredikanten Hasselrot i Ståndet den 31 sistl. December väckt motion, angående afgift å förbrukningen af destillerade spritdrycker. S. D.
Jag vill icke besvära B. o. Ad. med att upprepa de skäl, som tala för min åsigt, — jag har redan andragit dem, då det var fråga om artikeln ben, — utan anhåller jag nu endast att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts förslag, måtte besluta att den nuv:de exporttullen å lumpor måtte bibehållas. Gr. Posse: Det erkändes i går att lumpsamlingen är en industri, och i detta erkännande ligger ett bevis på att protektionisterna inom detta hus vilja skydda lumpsamlarne, och detta sker bäst derigenom att utförseltullen å denna artikel afskaflfas. Ett ytterligare skäl, som talar för bifall till Utsk:ts förslag, är, att de fabrikanter, hvilkas skydd egentligen afses genom denna exporttull, nemi. pappersfabrikanterna, redan förut äro mer än tillräckligt skyddade genom en onaturligt hög införseltull på papper. Jag anhåller om bifall till Utskits förslag. 620 D«n 29 Maj f. m. Hr Fähraeus, Johan Fredrik: Om nu ifrågav:de artikel gäller alldeles detsamma som af en afsedd talare på detta rum i går vid frågan om artikeln hen anmärktes, eller att lagstiftaren gör orätt i att gynna en medborgareklass på en annans bekostnad. Numera är det ock kommet derhän, att ingen egentlig fabriksinrättning njuter så beskaffad förmån med hänsigt till råämnet, utom pappersfabrikationen; ty icke är t. ex. ull belaggd med utförseltull till fördel för yllefabrikanterne, icke heller lin och hampa till fromma för linneoch hampväfnads-fabrikanterne. Allt hvad lagstiftningen under denna hänsigt kan och bör göra, är att för råämnet medgifva tullfrihet äfven vid införsel. Den frihet från införseltull, som sålunda lör lumpor redan länge egt rum, har ock haft till följd, att af varan år 1861 importerats för ett värde af omkring 8,300 rdr. Med stöd häraf och i betraktande af hvad Utsk:t för öfrigt anfört, tillstyrker jag bifall å Utsk:ts förslag. Gr. Liljencrants:
Min moder var ett stort, skönt träd, dess präktiga, hvita blomklasar höjde sig rika och doftande öfver Callor, Heliotroper, Cactéer och en hel verld af små vexter, som stodo vid hennes fot och äfven vid hennes sida, ty de stodo radade högre opp och lägre ned på ett blomsterbord. Glad vexte jag i min moders hägn och blef allt större och tänkte: Ack hur roligt skall det icke bli den dag, då äfven jag får bära blommor. Hvad jag skall dofta, huru skära och rena skall jag icke bibehålla dem i sin hvithet. Men en ung flicka kom och slet mig från min moder. Jag gret, och alltsom hon bar mig bort, droppade mina tårar på hennes hand. Hon märkte det och skyndade att ställa mig i vatten. Ryckt från mitt hem, hvad kunde jag annat, än bjuda till att blifva vext på egen rot. Det lyckades mig, och snart stod jag ung, förhoppningsfull och lefnadsfrisk i flickans fönster. Och åter började jag tänka på den tid, då jag skulle få bära hvita doftande blommor. Men ack, min vårdarinna glömde mig snart nästan alldeles. Hvem tänker på en stackars vext, då man har sin paryr att lägga på hjertat, hvem bryr sig om att vattna en blomma, då man skall på bal. Jag trånade och orkade ej vexa. Jag saknade mitt lifs källa, det klara, friska, lifvande vattnet. Jag fick blott sällan en droppe deraf, jag sörjde och egde allt mindre och mindre kraft att utveckla mig. Slutligen glömdes jag, i en mörk vrå, två hela veckor utan vatten. Förtorkad och bladlös stod jag, en usel sticka, och mina jemnåringar, vårdade af vänliga händer, stodo redan med svällande knoppar, fulla af lifskraft och ungdomsmod. En gammal qvinna tog mig i sin vård. Hon skötte och ansade mig, och än en gång lefde jag upp, fast icke mera i friska, raska former, blott i små sjukliga grenar. Men qvinnan vårdade mig allt fortfarande.
Engelska folkets anda och politiska seder ersatte dock alltid lagstiftningens brister, och oligarkien tvangs alltid deraf att kraftfullt och ärligt arbeta för det allmänna bästa, med äfventyr att i annat fall förlora sin uphöjda ställning. De premisser, som här förutsändas, hafva sitt värde och sin tillämplighet äfven vid bedömmandet af Sveriges politiska förhållanden. Framdragandet af fremmande länders politiska angelägenheter misstyckes ofta. Vid utredandet af större politiska frågor götdock icke kännedomen och erfarenheten af egna förhållanden tillfyllest, emedan man då endast kommer lill en ensidig konklusion ; i sådant fall måste man med nationernas annaler i sin hand visa gången af samhällsutvecklingen samt huru olika samhälls-theorier i sin tillämpning slagit sig ut. Den Europeiska samhälls-historien är dertill en sammanhängande kedja, der den ena länken ingär i den andra. Ingen hvarken nation eller individ bör dessutom finna sig särad af att, på en mindre bevandrad väg, der således ingen egen erfarenhet af betydenhet kan åberopas, hemta lärdomar af de mera bevandrade, och ingen nation kan i detta afseende lemna en bättre undervisning än den Engelska. Ståndsrepresentations-formen är visserligen i likhet med åtskilliga i samhället ännu qvarstående förhållanden ett testamente från medeltiden, som med en förändrad idéernas riktning förlorat sitt förra fotfäste. Det var dock under skyddet af de inre och yttre förhållanden klassfördelningen framalstrade, som det Europeiska samhället besegrade medeltidens inre och yttre barbari; banade väg för 1 H. 17 258 Den 14 December. uplysning och cvilisation, och upnådde den höga grad af kultur, hvarpå det befann sig vid den första Fransyska revolutionen. Ståndsrepresentations-formen bibehöll dock i Sverige sin tillämplighet längre än i något annat land, genom stöd af befintliga förhållanden. De särskilta klassernas afsöndring fortfor nemi. här längre, så väl med afseende på upfostran, och umgängsseder, som föreställningssätt yrken och sysselsättningar.
23 dra utgifter hvilka genom den mindre mynttomtens avskiljande från detta verk uppkomme, dels ett belopp af f.ooo R:dr, att förskottsvis utgå af myntverkets egna, för ändamålet disponible, tillgångar, hvaremot återstoden i 5,ooo R:dr skulle liqvideras medelst öfvertagande af i egendomen befintliga premie-lån å tillsammans 2,275 R:dr, jemte andra i densamma intecknade skuldförbindelser för ett belopp af 12,720 Rdr, hvilka sednare borde, i den nion sådant erfordrades, af Statskontoret särskildt infrias genom dertill förskottsvis anordnade medel, emot ersättning, på sätt och i den orefning framdeles korame att bestämmas. I följd häraf har köp om ifrågavarande egendom sedermera blifvit i behörig ordning och under de föreskrifne vilkoren afslutadt och egendomen den 1 niistlidne Oktober af Kronan tillträdd, hvarförutan, enligt derom serskildt gjorde framställningar, Kongl. Maj:t, tid efter annan, i nåder förordliat om verkställighet, edan under detta års sommar och höst, af åtskillige mindre reparationsoch byggnadsarbeten m. m.; hvarigenom myntoch kontroll-verkens flyttning till den nya lokalen blifvit förberedd och underlättad, och hvilka flir öfrigt äro af den beskaffenheten, att de i alla fall af omsorgen för egendomens behöriga vård påkallats, samt bland annat haft till påföljd, att, till besparing af förut anslagen hyresersättning lill rnyntkamereraren, denne tjensteman kunnat ifrån den 1 nästlidne Oktober i den inköpta egendomen inrymmas; varande kostnaderne för dessa arbeten anvisade att förskottsvis bestridas af myntverket, som innevarande år erhållit en särskild opåräknad tillgång af 2,816 R:dr 29 sk. 3 r:st. genom försäljning af ett parti sedan längre tid tillbaka samlad s. k. krätssand, hvilken icke kunnat med någon fördel vid myntverket tillgodogöras.
Den latitud som innefattas i densamma, består deruti, att antingen skulle den anklagade mista einbetet, suspenderas derifrån, eller böta med penningar. Visserligen förefaller del mig besynnerligt, att en Riksrätt skulle anställas, och hela effeclen deraf blifva t. ex., att den ifrägavar. Statsrådsledamoten skulle under ett par månader anses ovärdig att räda sin Konung, men under den 3:dje åter dertill vara lämplig. Dock, huruvida detta eller något annat straff borde bestämmas, deruti vill jag, såsom jag nyss bade äran anföra, icke inlåta mig; men att nugot moment måste finnas, som bestämmer huru förhållas skall, då en lagöfverträdelse är begången, hvilken enligt grundlagen bör dragas under Riksrätt, det är påtagligt. Hvad åter beträffar, att detta 2 mom. af 5 § skulle Den .2 November f. m. 23 kunna under den 6 § hänföras, så får jag dervid anmärka, alt dem emellan är den väsendtliga skillnad, att det förra afser de fall, då ett Statsråd handlat positivt orätt, d. v. s. då det uppenbarligen brutit emot grundlagens tydliga föreskrift genom alt befrämja någon öfverträdelse deraf, då deremot den sednare eller 6 § nr helt och hållet negativ, d. v. s. blott handlar derom, då en Statsrådets ledamot uraktlåter de i grundlagen gifne föreskrifter. En värd ledamot har här åberopat Mirabeaus yttrande: ”alt det vore en dumhet, alt genom juridiskt ansvar söka förmå en minister att iakttaga sin skyldighet.” Delta är ganska rätt, oell derföre har äfven den Svenska lagen vid sådana tillfällen bestämt, icke ett juridiskt, men väl ett politiskt ansvar, enligt hvad 107 § Rcg.F. visar. Då sålunda ifrågavar. 2 mom. af 5 § synes mig vara högst nödvändigt, för att fylla den lucka som nu finues emellan grundlagen och ansvarighetslagen, yrkar jag att det måtte bibehållas. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, alt plenum på eftermiddagen kl. 6 komme att fortsättas. Frih. Cederstriim, Thure Fredr.:
De försäkrade, att han mottogs med salut och klockringning, att oräkneliga skaror samlades vid hvaije jem-vägsstation för att hylla den mäktige, att besöket i Ca-liors var en oafbruten rad af » cäsariska » demonstrationer. Huru öfverdrifna och falska dessa skildringar än voro, gjorde de likväl åsyftad verkan. Legenden om triumftåget till Cahors fördubblade misstroendet mot Oambetta och ingaf fienderna till scrutin de liste nytt mod. Till allmän öfverraskning förkastade senaten den g juni scrutin-de-liste-förslaget. Det var hatet, fruktan eller misstroendet, som dikterat detta beslut. » Om Gambetta hade dött denna morgon, skulle jag hafva röstat för Bardoux ’ förslag », yttrade en senator af venstra centern strax efter omröstningen. Senatorerna Oudet och Cher-pin anförde öppet presidenten Grévys åsigt såsom skäl för sitt afslag, Waddington förklarade: » Huru viljen I, .att republikens president gent emot en i ett stort antal ■departement vald personlighet skall kunna fritt välja sina ministrar? » Då Broglies och Jules Simons vänner röstade mot scrutin-de-liste-förslaget, skedde det icke af någon fördom mot detta valsätt, utan emedan de ville bereda Gambetta ett nederlag och derigenom försvaga hans makt. Detta lyckades dem också förträffligt Det var fem månader senare, den 10 november, som Jules Ferry till republikens president öfverlemnade mi-aistérens afskedsansökan. Presidenten Grévy lät genast kalla Gambetta till Elysée-palatset och gaf honom uppdraget att bilda det nya kabinettet.Detta kabinett hade redan långt på förhand fått det anspråksfulla och farliga tillnamnet «den stora ministéren ». Det var den reaktionära boulevardtidningen Le Figaro som i januari 1881 hade döpt Gambettas blifvande minister till » le grand ministère ». Uttrycket hade blifvit accepteradt icke blott af den rojalistiska och bonapar-tistiska utan äfven af den ultraradikala pressen.
För öfrigt utber jag mig att få fästa H. R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att StatsUtsk. visserligen icke föreslagit inrättandet af något egentligen nytt embetsverk, i stallet för det som förut funnits i Storamirals-embetets 3:dje afdelning, bestående af en chef, som dessutom sysselsatt Hera embetsman, hvaribland 5 districtchefer, hvilka haft allo - Den 12 i\I.i rs f. tu. ning; men Ulsk. tiar ej kunnat förbise, att för utförandet af de tecliniska detaljerna, för vakandet öfver controllers verkställighet samt för möjligheten att kunna uppgöra säkra och noggranna kostnadsförslag och planer, hvarefter sådana angelägenheter för framtiden kunna bedrifvas, det vore omöjligt alt undvika någon administration, och StalsTJt>k. har derföre tillstyrkt Ständerne att bevilja en summa till Konungens disposition, för att användas till förvaltningskostnader i delta hänseende, på sätt Konungen lämpligast funne, hvilket icke hindrar Konungen alt, i afseende på organisationen af denna administration, vidtaga hvilka åtgärder som Konungen behagar. Den summa, som lill detta ändamål hittills årligen åtgått, har bestigit sig till circa 8000 a tjooo r:dr, undersökningskostnader deruti inbegripne, hvilken summa anvisats af de 25o,ooo r:dr, som Ständerne vid förra riksdagen anslogo till strömrensningar. Då StatsUtsk. för allmänna arbeten ansett sig böra tillstyrka en summa, som 5 å 6 gånger öfverstiger sistnämnda belopp, så har man föreställt sig, synnerligast när man beräknar undersökningskoslnaden, alt det ej skulle synas öfverdrifvet om man med 5o proc. ökade administrationskostnaden för ett verk, som skulle få så mycken utsträckning och kan blifva så nyttigt. Detta är hufvudsakliga skälet till Utsk:s tillstyrkande, och vill jag nu resumera mig lill att, lika med flere talare, tillstyrka R. o. Ad., på det alt alne Stånd må blifva likstämrniga, alt biträda det beslut, som PresteSt. fattat. Hr von Hartmansdorff, A u g.:
Behöfvandes undsättning i missvexlår, om åtgärder för beredande deraf. I. 48. R. 123. VI. B. 324, 397. VII. A. 155. E. 243. Beklädnad och Beväring vid indelta Cavalleriet, om dess öfvertagande af Staten. Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 173. — Beväringens. Se Beväringen. Belfrage, Johan Gustaf Wilhelm, yttrande, VI. 183. Belöning, örn sådan åt Professor Nycander för en af honom uppfunnen rösträknings-machin. Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 109. Memorialerna N:ris 260 och 316 samt Förstärkta Stats-Utskottets Memorial N:o 364. — om sådan för uppfinning af ett instrument, som utvisar mängden och gradtalet af tillverkadt bränvin. Benmjöls-fabrik, om lån för inrättande af. I. 290. II. R. 3. Beredning, sockeroch sirapsaf hvitbetor om anslag härtill. Se Anslag. Berger, B. J., f. d. Notarie i Rikets Ständers Bank, ansökan om understöd och pensionstillökning. III. B. 282. A. 391. XII. U. 246, A. 321. Bergs-Collegium och Bergslags-Staterna, anslagen för. Se Stats-Utskottets Utlåtanden N:ris 71 och 183. — angående anmärkning emot Stats-Rådets Ledamöter, i fråga dels om återbesättande af Presidents-Embetet, dels fastställande af nya aflöningsstater för. Se Constitutions-Ulskoltets Memorial N:o 6. Bergseffecter, Stats-Verkets, angående upphörande af deras transporterande till hufvudstaden från andra stapelstäder. Se Stals-Utskoltets Utlåtande N:o 21. §. 10. samt Utlåtandet N:o 139. Bergsfogdar, om ersättning åt dem för förlorade löneinkomster.
Det lärer för öfrigt vara obestridligt, alt denna plats, som kunde vara så vacker, i fall en lämplig byggnad der vore upförd, nu, till följd af denna brist, icke är det. Men om R. St:r icke vilja se den begagnad pä ett sätt, som kan lända hufvudstaden till prydnad, så kan saken natur-, ligtvis icke komma till någon verkställighet. Jag kan likväl icke finna något verkligt skäl, hvarför icke R. St:r skulle medgifva den ifrågaställda uplålelsen, enär ett sådant medgifvande icke kostar Staten en enda skilling, och emedan upförandet af en större och solidare byggnad på denna plats skulle medföra större kostnader, än på andra ställen. Jag kan icke undgå att, vid betraktandet af elt sådant sätt att gå tillväga, påminna om hunden på hötappen, så framt icke meningen verkligen är att begagna platsen till ingenting, och låta den förblifva i sitt nuvande fula skick med sina ojemna träd och oregelbundna byggnader i fonden, hvaraf anblicken är långt ifrån att vara behaglig. Hr von Troil: Såsom af Betänk, synes, har jag reserverat mig mot Utsk:s deruti fattade beslut. Lika med Frih. Palmstjerna anser jag, att det skulle bidraga både till hufvudstadens förskönande och till trefnad och nytta för dess innevånare, om å platsen upfördes en byggnad, af sådan beskaffenhet, hvarom förslag redan lära blifvit gjorda. Jag kan för min del icke göra mig reda hvarför Utsk:s majoritet icke velat medgifva upförandet af en dylik byggnad, enär det är ganska tydligt och klart att den ifrågavande platsens dåliga grund icke medgifver att upföra ett hus för Statens räkning, af det skäl att soliditet, som för så beskaffade byggnader är behöflig, icke kan åstadkommas. Till följd af hvad jag nu haft äran anföra samt på grund af de utaf Frih. Palmstjerna andragna skäl, anhåller jag om förevar:de Betänk:s återremitterande. Hr ben 11 Augusti. 241 Hr Bildt, Didrik Gillis: Frih.
Nu anlände en liten tropp bönder, som varit utsända för att skaffa underrättelser, och de inberättade, att två mil härifrån funnes en herregård, Tannila, hvars egare, en af Flemingens ifrigaste anhängare, herr Erik Liljeholm, nu vore på Åbohus, att hans fru vore hemma på godset, och att man der kunde vara säker på att finna rika matförråder. "Godt", sade Illka, "just hvad vi behöfva. Vi rasta till morgonen i denna by." Natten var kall. Enevald som blifvit bortförd i sin tunna drägt, led af kölden. Genom bemedling af Poutu, hvilken allt hoppades att vinna honom, erhöll han till begagnande en bondrock samt en luden mössa. Följande morgon ropade Illka: "Må hvar och en packa ihop hvad han samlat, nu vandra vi till Tannila, till fru Mettas matbodar". "Till fru Mettas matbodar", skriade skaran, och tåget satte sig i rörelse. Enevalds blod jäste vid tanken på att en adelig qvinna skulle öfverfallas, han skulle se det, och icke, som hans riddare ära fordrade, beskydda den värnlösa. Han hade varit länge i fremmande land och icke sett fru Metta sedan sin barndom, detta återseende blefve bedröfligt. Hade han helst icke varit fängslad! Nedlåta sig till att bedja, att hyckla för en bonde, det kunde han ej förmå sig till, ehuru han väl kunnat bli fri, blott han låtsat gå in på Poutus förslag. Men detta ville han dock ej. "Brita, har jag inte sagt dig tusen gånger, att du inte får ställa bort en kittel innan du skurat den blank, och den der är ju så knottriger, som ditt eget koppärriga ansigte; men det är skilnan, att koppärren ha vår herre märkt dig med, och de lända dig till ingen skam, ty lika bra menniska kan du vara, fast du inte är så fager i ansigtet; men har du kittlarna mulna och inte skurar tennfaten blanka, så vill ingen hederlig karl ha dig till hustru. Ändå qvasten, står den icke i vrån! vet du icke att den skall hänga der på spiken i kontoret?