Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den Idef då af flera af Ii. o. Adis ledamöter godkänd, af andra bestridd, och Hr Frih. o. Landtm, framställde sin tanke, som jag fattade den, för den sednare meningen. Då jag älven ganska väl ser, att det går an att här med mycken tidsförlust framföra denna debatt på det sätt, att man endast framställer propos. på de särskildta förslag, som blifvit gjorda först af Hr A. och sedan af Hr 13., till dess alla äro afslagna, och då möjligtvis först det blir afgjordt, att Coust.Utsk:s betänk, förblifver hvilande. i stallet för att jag trott, att man borde göra samma operation med de särskilda sakfrågorna, så vill jag icke, emot dea tanke, som jag hört göra sig gallande, nu fortsätta mitt yrkande; då propos. en gång i5 II. a i Den 34 0 c t o b c r e. m. Kommer alt göras, blir det lillfälle att i delta afseende yttra mig. Det är således i sjelfva saken jag utber mig att få säga några ord. Oaktadt uppläsningen af 1 §:niUlsk:s förslag fullkomligen ger anleda, att tro, att det egentligen vore den, hvarom öfverlades; så liar jag sedermera hört af nästan alla talare, som yttrat sig i imfvudfrågan, ali icke blott en, utan flera frågor äro å bane. Det torde således äfven förlåtas mig, om jag håller mig, till en början, vid den stora frågan om allmänna val eller ståndsval. Jag har i den frågan för 6 år sedan inför Coust. Utsk. och i tryck inför allmänheten hyllat ståndsval; jag Ilar i år i Coust.- TJtsk. förenat mig om, och, ehuru reservant, uttryckligen bibehållit den tanken, all allmänna val voro de nyttiga och de rätta. Det är således så mycket lämpligare att förklara orsaken, hvarför jag öfvergålt från den förstnämnda åsigten till en annan. Så länge som jag trott, att ständsvalen skulle kunna i sitt historiska skick bibehållas, så lange liar jag ansett, alt man icke borde frångå dem.
Län; samt Hyra för Öfver-Ståthållare-Embetets och Slotts-Rätlens embetsrum, afgifver Stats-Kontoret under denna dag särskildt underdånigt Utlåtande, till följd af Eders Kongl. Majrts nådiga Remiss den 16 sistlidne Januari. Med åberopande af hvad Stats-Kontoret, uti dess underdåniga Utlåtande af den 28 Februari 1842, anfört, att något bestämdt stadgande icke skulle finnas för reserverande af besparingarne å anslaget för bles - 15 seracle Officerare m. fl., anse Revisorerne den vid föregående Stats-Revision häremot gjorda anmärkning välgrundad, samt att behållningen bör i liqvid Riksgälds-Kontoret tillgodoföras. Stats-Kontoret, som i berörde underdåniga Utlåtande utvecklat skälen för en sådan reservation af anslaget, får, i afseende på det förflutna, härvid, likasom Revisorerne, åberopa hvad förut är yttradt. I händelse ett förändradt förhållande härutinnan för framtiden skall komma att äga rum, beror sådant på bestämmande i behörig ordning. Lika med Revisorerne, förmodar ock Stats-Kontoret, att de ännu oinlösta Räntekammarens assignationer på Banken, från år 1774 till och med år 1817, till ett sammanlagdt belopp af 280 R:dr 1 sk. 10 r:st, sannolikt ej blifva till inlösen företedda; men innan summan i räkenskapen åter debiteras, synes, genom allmän Kungörelse, någon viss tid för assignationernas företeende till inlösning i Banken böra bestämmas.
När frågor uti Riksens Ständers Plena eller andra Utskott än Constitutions-Utskottet wäckas, hurnwida Stats-Radet eller någon dep Ledamot eller nägon föredragande sitt Embete pä ett obehörigt sätt utöfivat, böra derwid följande ordalag och inga andra nyttjas: "Det är anledning till anmärkning emot Stats-Rädet (eller den och den Ledamoten eller Föredraganden), hwarom Re - Bilaga till Meni. N:o 3. 117 nili) begäres till Constitutions-Utskottct, inför htvilkct anledningarne uppg i siv as skola.^ Och skall en sadan Ncmitz genast oivägerligen tverkställas. Under Riksens Ständers östverläggningar deroin skola icke Konungens beslut i mast som röra enskilde Personers eller Corporationers rättigheter och angelägenheter, kunna ens nämnas, ännu mindre någon Riksens Ständers pröfning underställas. Dä hos Riks-Standen olika meningar uppsta, rörande nya Utskotts tillsättande, eller till hivllkct Utskott uppkomne frågor och ämnen böra remitteras, och Stånden ej genom bestämd pluralitet kunna skiljaktigheternc afgöra, äge dä Constitutions-Utskottet att med Riksens Ständers rätt och i deras ställe derom besluta. 8 30. Stats-Utskottct, hwilkct skall bestä af TretivSex Personer, bör granska, utreda och till Riksens Ständer uppgifwa Statsoch NiksgäldsWerkens tillständ, förivaltnrng och behof. För detta Utskott läte Konungen upptvisa Stats-Werkets tillständ i alla detz delar, till inkomster och utgifter, fordringar och skulder, med dertill hörande vcrificationer, samt läte till detsammas öftverläggning framställa, hivad Staten utöfiver de wanliga inkomsterne tarfiva kan och genom Bewillning rnäste anskaffas. Dä sädan Proposition blifwit af Utskottet cmottagen, bör Utskottet genast derom samtlige Ständen underrätta, och derjemte tillställa htvarje
Tre eller Fem, och sålunda blott en Förmyndare icke i något fall kunna väljas; vid i36 §: att redactionen af denna § bör, i afseende å tiden för Riksdags fortfarande, ställas i öfverensstämmelse med det af Rikets Ständer serskildt rörande detta ämne, till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, godkände förslag. Constilutions-Utskotlets Memorial, N.o io5. 3 Dessutom liar Ståndet, såsom gemensam tanka, likaledes framställt åtskilliga anmärkningar vid 61, 65, 70, 71, 73 oell ro5 §§; men, då Ståndet sedermera, på sätt nedanföre skall anmälas, godkänt det i Memorialet N:o 85 framstälda förslag, der samma §§ äro i förändradt skick upptagna, torde Utskottet här icke böra specieit upptaga sistnämnda, genom Ståndets senare beslut förfallna, anmärkningar. Vidare har Bonde-Ståndet, i afseende på redaclionen i allmänhet af de Grundlagsförslag, Utskottet framställt, företrädesvis utmärkt föreskrifterna uti 110, 111 och i 12 §§., såsom till den grad invecklade och otydliga, att desamma, utan bifogad omständlig förklaring, svårligen skulle kunna af Riksförsamlingen tillämpas, och för öfrigt gjort åtskilliga anmärkningar, såsom upplysningar hvartill Ståndet gillat det förslag till ny redaction (^utom af Regeringsformens 55, 60, 61, 64 och io5§§, hvilkas i Memorialet N:o 85 föreslagna redaction sedermera blifvit af Ståndet gillad, jemväl) af 4,9. 5a och 53 §§. af Regeringsformen, som blifvit utarbetadt att remissen åtfölja; hvarjemte Ståndet förklarat sig anse, icke blott öfriga delar af Utskottets förslag, utan äfven Rikets Grundlagar i deras helhet, i behof af en förbättrad redaction.
Foenander, uti afgifven motion, begärt ett anslag, motsvarande 2f3:delar af utgiften eller 45»6oo R:dr, att under tre år, med i5,2oo R:dr årligen, utgå; hvarjemte motionären, för den händelse sådant ej kunde bifallas, i ett sednare memorial yrkat, alt staden måtte erhålla nämnde summa såsom lån, på sådane vilkor, som vid nästlidne Riksdag i allmänhet bestämdes. 8 Stalt-Utslcottets Utlåtande, N:o 15S. Af de motionerne bilagde handlingar och kostnadsförslag har Utskottet tagit kännedom; och sorn utredt blifvit, att iståndsättandet af denna hamn, hvarest uppgrundningen i sednare tider tilltagit, är i flere afseenden angeläget och uppförandet af en vågbrytare, med kostnad af 13,514 R;ir 16 sk., vöre af större och allmännare gagn för sjöfarten, men stadens invånare svårligen utan statens biträde kunna upphjelpa hamnen ur des förfall, har Utskottet, med hänsigt jemväl dertill, att Carlshamn icke förut varit hugnadt med något understöd från det allmännas sida, under det att stora tull-intrader derifrån ingått till Stats-cassan, trott sig böra i den mon tillstyrka bifall till motionärens sednare hemställan, att Rikets Ständer måtte för ifrågavarande ändamål bevilja staden ett lån af 3o,ooo R:dr, emot förbindelse för invånarne att ansvara för arbetets fullbordan samt under iagltagande i öfrigt af de vilkor, som framdeles komma att föreslås. 12:0 I anledning af Herr P. Bergs i Borgare-Ståndet väckta motion om ett ytterligare anslag af 5,000 R:dr, till upprensning af Uddevalla hamn, hvilket arbete, som för staden och orten deromkring vöre högst nödvändigt, Borgerskapet icke förmådde ensamt bekosta, får Utskottet anföra, att, då företaget icke är af så allmän vigt, att Statens nu för angelägnare arbeten behöflige tillgångar derför böra tagas i anspråk, bifall å motionen afstyrkes. i3'.o
Byggninga-Balken ej aga den fullkomlighet och bestämdhet och mä hända ej eller den rättmisa grund, som ämnets wigt, hwarje Orts särskilda beskaffenhet och en mindre uplyst samt förutseende - IM Den 29 Augustt. ende Allmänhets säkerhet fodrar: min egen tilfredsställclsc a^gger mig den ljufma pligtcn at hänföra den uplyste Lagforffaren Lil förbättring af Let ftlagtiga och mä Let icke illa bedömmas at jag efter den ringa erfarenhet jag äger, korte, lt-cn omnämner, hwad jag trott mig finna . ena upmärksanchct. s:dje §. uträknas de Hus som hufwud, äro nödige a Krono-ssatte och Frälse E>eml. Slufwa, Bod med loft, Loga "s-golf. Fähus, och Stall, broar, dre Hus som äro nödige tor, -us, Hemligthus, och Foder, Kapohus. Swärligen lärer nä. ost > be ulna Hennnansdel kunna o .r l re arnal Hus, eller de kostsammaste, sär^lles Sru . .i, ra'a betydelig instränkning l storleken emor ä en större Hemmansdel. Efter den Lärl utstakade ars beräkning skulle förenämnde Hus smara emot 15 ars Nybyggnads skyldighet; men männe denna beräkning är billig och i ett sant förhållande, utom det at en Stufwa med fullt innanrede torde i kostnad nära dubbelt öfwerstiga ej allenast Loge med -»vänne gols samt Fäbus och än mera en Bod och ett Stall, äro de sta Hus olika blottstälde för röta, som »vid äterbyggandct äger ett be, tydeligt inflytande: och dä ett med mättelig omsorg upbygdt och underhållit Hemman med förutnämnde antal Hus efter erfarenheten torde äga beständ minst 40 a so är, följer owedcr säger - Den 29 2'uZnsti. sä,ärligen at dcn Äbo, sorn tilträder ett nysibebyadt Hemnwn, uti dubbel tidelängd mot Nybyggnads ären icke kanner Nybyggnads - tyngden.
Ehuru jäg icke är i tillfälle att bedomina det hela af linanceförslaget, tvekar jag derföre icke alt säga, att det vore önskvärd!, om för denna gång R.5 St. endast fattade det beslut, ali det silfver, som skulle kunna anskaffas i Hamburg, kunde genom vexclförsäljning begagnas för att hindra silfrets utgående ur Banken. Della är en enkel, ingalunda vådlig åtgärd, och den leder direct till det ändamål, som allmänheten synes mest önska, nemi. att silfrct med minsta kostnader må kunna qvarhållas i Banken, 4 H. 25 lili Den !3 November f ni. oell den afklipper alla sådana lilllallen till vinglcrier, sorn loide vara nära nog oskiljaktiga ifrån vexelhandel. Det är likväl sant, att här finnas motsatta opinioner offentligen uttalade, och i synnerhet har en af hufvudstadens tidningar bemödat sig alt intala, att vexeluppköp vore i linaneiclt afseende alldeles förträffliga. Opinionen torde derom vara nog stark, åtminstone på denna platsen, för alt göra saken oemotståndlig, och vi få viii derföre hörja med ett experiment i den vägen. Men örn så är, att det är oemotståndligt, att man mäste experimentera med vexelhandel, i st. f. att genom uppköp bevara det silfver, som finnes qvar i Banken, så torde del. vara nödvändigt att tillse, hvilka de orsaker kunna vara, på grund hvaraf man önskar en sådan vexelhandel. Jag vill dervid alldeles icke alludera på några speciella orsaker, som må vara börsen ensamt förbehållna att känna, och hvilka äro svåre att bedomina på förhand, fastän man efteråt lätteligen kan inse motiverna, när operationerne taga sin början. Det är emedlertid säkert, att sädane motiver finnas, ehuru de kunna vara hvarandra alldeles motsatta. Det finnes på hvarje börs alltid åtskilliga handelshus, sorn egentligen äro vexelförsäljare, och som ieke gerna se att Banken börjar uppträda såsom vexelhandlare, då del deremot finnes andre, som ingenting hellre önska.
Kanske kunnen J visa mig vägen, kära mor?» ’Nej,’ sade gumman, ’det kan jag väl inte; men jag är rådande öfver foglarne i luften. Törhända är det någon ibland dem, som kan hjelpa dig till rätta.’ Svennen tackade för käringens goda löfte, och så dväljdes han der öfver natten. Arla om morgonen, förrän hanen gol, stämde gumman sina undersåter till tings. Då kommo flygande alla himmelens foglar, örnar, svanor och hökar, och de sporde hvad deras drottning månde befalla. Käringen sade, att hon kallat dem till stämma, derföre att hon ville veta om någon ibland dem hittade vägen till det sköna slottet östan om solen och nordan om jorden. Foglarne höllo derefter en lång rådplägning; men slutet blef, att ingen ibland dem visste förtälja om det fagra slottet. Då blef käringen misslynt och sporde: »ären J alla församlade? Jag ser icke till fogel Fenix.» Fogelskaran genmälte, att fogel Fenix ännu icke var kommen. När de nu väntat både länge och väl, fingo de se den sköna fogeln komma farandes genom luften; men han var så trött, att han knappast mäktade röra vingarne, utan segnade ned till jorden. Nu blef glädje ibland hela skaran, att fogel Fenix hade kommit; men käringen var mycket vred, och sporde hvi han så länge låtit vänta på sig. Den stackars fogeln behöfde en icke liten stund att hemta sig; derefter svarade han ödmjukt: »vredgas icke att jag dröjt så länge; men jag har flugit en mycket lång väg. Jag har varit i fjerran land, vid det fagra slottet som ligger östan om solen och nordan om jorden.» Nu blef drottningen åter tillfreds, och mälte: »det må vara ditt straff, att du ännu en gång skall fara till det sköna slottet, och taga denne ungersvenn med på färden.» Fogel Fenix tyckte väl att detta var ett hårdt vilkor; men han måste lyda. Ungersvennen tog derefter afsked ifrån den gamla käringen, och satte sig upp på fogelns rygg. Sedan bar det af högt i sky, öfver berg och dal, öfver blåa haf och gröna skogar.
Om nationen underlåter att med kraft arbeta sig framåt i alla riktningar, så lemnäs den bakefter af de medtäflaude nationerna, hvilka raskare fortgå på bildningen och civilisationens väg. Det är för att vi icke mätte stå tillbaka för andra nationer, utan med inom Representationen samlad kraft kunna sträfva till samma gemensamma mål, som jag önskar alt man lemnade sitt bifall till detta förslag, som väl lemnar den gamla, af mig såsom felaktig ansedda Ståndsindelningen orubbad qvar, men likväl ger oss tillfälle att med större kraft arbeta för fäderneslandets väl. Det är af detta skäl som jag gifvet' min röst ät förslaget. Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludvig: Innan jag uti sjelfva hufvudfrågan ingår, anhåller jag, att med anledn. af åtskilliga talares yttranden om sjélfskrifvenbelen få säga några ord. — Jag vill ej till pröfning uptaga, huruvida den förklaring är bindande, som för några Riksdagar sedan utaf R. o Ad. afgafs, den nemi., att, derest 105 Ben 15 Februari e. m. ett Representationsförslag betryggande fäderneslandets framtid kunde framläggas, R. o. Adis sjelfskrifna Representationsrätt ej för dess antagande skulle lägga hinder i vägen. Jag vill endast tillkännagifva, alt jag sä anser dem, och att denna min åsigt äfven delats af de Const.Utsk. hvilka, sedan den liden, framlagt förslag till Representationens ombildning är gifvet, enär alla sådane förslags utarbetande eljest varit ett gagnlöst sträfvande, dä ingen Representationsförändring med sjelfskrifvenheten uti dess närvarande form bibehållen är tänkbar'. Jag vill endast undersöka, huruvida denna form af sjelfskrifvenheten utaf flertalet af R. o. Adis medlemmar med förkärlek omfattas eller ej.
Ar o för en gerning flera straff arter stadgade, utan att i lagen; angifves serskild grund för användandet af den ena eller den andra; då skall den straff art användas, som, först utsatt finnes, när deri svårare är, om ej mildrande omständigheter öfvervägande äro, och när den lindrigare är, om ej försvårande omständigheter öfvervägande äroj hvarjemte vidare i serskdda §§ bestämmes, dels vissa omständigheter, som ovilkorligen böra anses såsom försvårande eller mildrande, dels de förhållanden, som verka till nedsättning al straff, dels huru straff för flera brott skola till ett sammanläggas m. m. dylikt. Det ur dock endast bestämmelserna uti förstnämnde tre §§, som, efter Utskottets omdöme, nu hufvudsakligen böra tagas i betraktande, såsom angifvande arten och vidsträcktheten af den i förevarande hänseende uppkasläde fråga. Innan Utskottet emedlertid ingår på densammas besvarande, anser sig Utskottet böra anmärka, hurusom straffmätning i enlighet med de i berörde §§ uttalade grunder, jemlikt Lagförslaget, eger rum: a) när endast ett relativt straff, såsom fängelse i en viss grad (2, 3 o. s. v.) eller ock blott böter å brottet stadgas; b) då flera relativt bestämda straff derå äro alternativt utsatta, såsom fängelse i andra eller tredje grad, böter eller fängelse i sjunde grad o. s. v.; e) då ett absolut och ett relativt straff alternativt äro stadgade, såsom fängelse i forsla eller andra grad; d) då två absolut bestämda straff, såsom mistning af embete eller afsättning alternativt äro utsatta, och e) då endast ett maximum af straff är föreskrifvet. Vid härefter företagen pröfning af sjelfva frågan, måste man taga i öfvervägande, att då lagen bestämmer straff för förbrytelser, kan den icke betrakta de menskiiga handlingarna i annat än deras allmänlighet. Deras yttre följder bero på en mängd omständigheter, hvilkas inflytelse förut ej kan beräknas, och det är ej eller möjligt att från den allmänna regeln göra alla de undantag, som kunna föranledas af förbrytarens ställning, sin - Lag-Utskottets Betänkande, N:o 93. 31 nelag och andra i oändlighet skiftande' förhållanden.
Med anledning af den anmärkning, som blifvit här framställd, att det endast vöre den oprivilegierade jorden, som vore underkastad skjutsningsbesväret, får jag erinra derom, att det endast är det s. k. ypperliga fräIset, d. v. s. säterier samt rå- oell rörshemman, som äro från nämnda besvär frikallade, men att deremot det allmänna frälset i likhet med all annan jord är detsamma underkastadt. Jag tror, att om de talare, hvilka hittills yttrat sig i frågan, hade den erfarenhet uti hithörande angelägenheter, som jag på grund af min embetsställning förvärfvat, så skulle de för visso icke med sådan ifver söka genomdrifva de åtgärder, som af åtskilliga motionärer blifvit föreslagne i syftning, att skjutsbesväret skulle skiljas från jordbruket och öfvertagas af Staten. För den händelse dessa motionärers mening är, att ifrågavarande besvär skulle skiljas från jorden, dock sålunda, att de resande sjelfva skola betala skjutsens fulla värde, så är det klart, att någon egentligen förökad kostnad ej kommer att drabba Staten. Men huruvida en dylik åtgärd kan anses lämplig i ett civiliseradt land, det är en annan fråga. Ar åter de ras mening, att Staten skall öfvertaga skjutsningsbesväret uti dess helhet och bestrida alla dermed förenade kostnader, så får jag säga, att ett mera opraktiskt yrkande svårligen kan framställas. Hvar och en, som har någon erfarenhet uti hithörande angelägenheter, inser nemligen, att i sådant fall entreprenadalgifterna svårligen skulle kunna beräknas. Om kostnaderna skulle drabba Staten, så skulle sannolikt flere entreprenörer slå sig tillsammans för att dela rofvet, och ingen gräns skulle finnas för deras pretentioner. 1 öfrigt skulle en dylik förändring, enligt min tanke, ej medföra någon synnerlig fördel för jordbruket.
JVs 49, ang:de K. M:s Nåd. Propos. med förslag lill Förordning om handels-böcker och liandels-räkningar. Usta punkten, ang:(le 6:le §:n och 2ulra mom. i3:de §:n af ifrågavar:de förslag. Lades till handlingarne. 2:dra punkten, ang:de l:sta mom. 4:de §. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Mot förslaget har jag intet att invända; men jag måste göra anmärkn. vid vissa ordalag i bevekelsegrunden. LagUtsk. bar i allmänhet en oemotståndlig lust att vara vältaligt, och så äfven vid detta tillfälle. Det står nemi. i Betänk., att köpmannens dagbok ”är uppenbarelsen af hans kommerciella samvete”. Delta talesätt skulle passa i skrifter, som täfla om priset i Svenska Akademien, men icke i Utsk:s-Betänk:n. Jag skulle ej fästa mig härvid, om icke Exped.Utsk:s Ordfide tillförene yrkat att de ordalag, som begagnas i ett af R. St. godkändt Betänk., skola införas i deras underd. skrifvelse till Konungen, äfven om de icke innefatta be slutet. Om Exped.Utsk. är så bundet af ordalageny befarar jag att de ifrågavande inkomma i den underd. skrifvelsen, och derför anhåller jag alt R. o. Ad. måtte bifalla förslaget, ulan att godkänna bevekelsegrunderne. Uppå härefter framstäld propos., (ades det i förevande punkt gjorda förslag till handlingarne, och då Hr Gr. o. Landtm, sedermera hemstälde om R. o. Ad., på sijlt Hr von Hartmansdorff föreslagit, behagade förklara, att R. o. Ad. icke godkände de ut tryck, Utsk. begagnat i motiveringen rörande detta momus ly - i Den 17 November. lil delse, ropades starka Ja, blandade med Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. 3:dje punkten, äng:de 5:le §:n.
Häggström, å 2,250 R:dr, för utdikningen af Svartbergsoch Nybruks myrerne i Säfvars socken » sedermera aflidne Postmästaren A. Wall, å 2,700 R:dr, för sänkningen af Degersjön och Lillsjön i Nysätra socken » f. d. Expeditions-fogden C. J. Moritz, å 3,300 R:dr, hvilken fond årligen tillväxer med 5 procent å det belopp, densamma vid hvarje års början utgjorde 59,699: 21. 62,684: 17. Allmän bevillning för år 1859, enligt dess i 1858 års bevillnings-förordning påräknade belopp, R:dr 2,000,000: ■— efter afdrag af hvad som derå till — Allmän bevillning för 1860, upptagen med det belopp*, hvartill densamma enligt ofvannämnde bevillnings-förordning beräknats att uppgå, R:dr 2,000,000: — sedan derifrån afgått den, utöfver ersatta taxeringsoch uppbördskostnader i Stockholms stad, under samma års lopp influtna summa » 62,184: 78. 1,937,815: 28. — Det, till bestridande af å Riksgälds-kontoret anvisade utgifter, anslagna bidrag utaf stats-verkets inkomster, enligt riks-stat, för åren 1859 och 1800 1,932,400: — 1,932,400: — (Det med 966,200 R;dr inbalanserade enahanda bidrag för år 1858 har under år 1860 blifvit från Kongl. Stats-kontoret le ver ernit.) Kreditiv-fordringäri För lyftade beloppet utaf kreditivet å 225,000 R:dr till ulldiskont-fondens förstärkande, emot 3 procent årlig ränta 58,720: — 106,630:
Det vore i min tanka högst olyckligt, om vid denna Riksdag, lika lång tid skulle behöfvas till propositioners förberedande, sorn det behöfdes vid sista Riksdag. Jag vill ej taga på mitt samvete att bli vållande dertill Derjemte vöre det i synnerhet den delen Den 29 Januarii, af planen, sorn rörer Creditvåsendet, värderingsgrunderne och inteckningsväsendet, frågor som icke i BancoUtskottet handläggas, till hvars fullkomnande jag önskade kunna bidraga. Mina år och mina krafter tillåta mig icke att dela min verksamhet, hålst då deltagandet i discussiönerne inom Ståndet, genom det myckna skrifveriet, hvartill det föranleder blifvit så tidsödande. Jag hoppas att Höglofl Ridderskapet och Adeln linner dessa skål giltiga, och icke anser min afsägelse härröra från motiver, hvilka såsom jag hoppas alltid skola förblifva främmande för mitt hjerta. Friherre Anckarsvärd, Carl Henric: Jag får den äran anmäla, det jag icke emotlager den plats i Allmänna Besvärsoch O conomie. Utskottet, hvartill jag genom Herrar Electorsrs förtroende blifvit utsedd. Herr Gyllenhaal, Lars Hermam J>g får äran ödtnjukast tillkännagifva, det jag ej kan emottaga den plats, såsom Ledamot i Lagutskottet, hvartill jag genom Herrar Eiectorers smickrande förtroende blifvit kallad. Den befattning, sorn Kongl, Maj t nyligen i nåder behagat åt mig uppdraga, att tills vidare förvalta ett R>visionsSecreterareEir.bete, lemnar mig så trägen sysselsättning, att jag nödgas dertill använda all min tid och arbetsförmåga, och följ - 2qG Den 29 Januarii, akteligpn icke kan tillika åtaga mig någon annan function, allraminst en af så ansvarsfull och vigtig beskaffenhet som den, hvarom nu år fråga. Detta förhållande har jag ansett mig skyldig att nu genast anmåla, på det en annan Ledamot må varda i mitt ställe invald. Herr Danckwardt Liljeström, Gustaf Malcolm’.