Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti detta mål förete sig följande omständigheter: att kallelsen om inställelsedagen uti ofvanberörde Concurs lill den 5 Mars 1831, expedierad af Borgerskaps-Sekreleraren Nordström, ankommit till Banken först den 8 förulgångne Februarii och således tre dagar efter den i Författningarne föreskrifna yttersta tid, eljer en månad före inställelsedagen: att bevakningshandlingarne; blifvit den 22 Februarii eller 11 dagar före inslällelsedagen från Fiskais-Embetet afsände till Konungens Befallningshafvande i Östergöthlands Län, med anmodan, att låta aflemna desamma till Domhafvanden i förenämnde Härad, jemte serskild erindran, att, i händelse pöst gången ej skulle medgifva handlingarnes öfverlemnande inom den, genom Domhafvande.ns dröjsmål med kallelsen, förkortade bevakningstiden, de matte, på Bankens bekostnad, befordras fram med serskildt bud; att handlingarne framkommit till Konungens Befallningshafvande redan den a5 Februarii och blifvit derifrån afskickade den 27, men icke till den för Concursmålets handläggning serskildt tillförordnade Domhafvanden, vice Häradshöfdingen Stuart, om hvars tillförordnande Konungens Befallningshafvande likväl erhållit officiel underrättelse, utan till Ordinarie Domhafvanden, Hof-Sekreteraren Boheman, som sjelf var fordringsägare i Ljungholms Concurs; att Hof-Sekreteraren Boheman, under förmälan det lian varit bortrest på Ting, icke uttagit Konungens Bcfallningshafvandes under recommendation sände och med ordet Fatalier åtecknade Bref, förr än den 8 Mars, hvaraf handt, att vice Häradshöfdingen Stuart bekommit bevakningshandlingarne först den i5 Mars: att Banken såmedelst förklarats förlustig all betalningsrätt uti Ljungholms Concurs, samt ändteligen att Fiskais-Embetet hos Kongl. Maj:t sökt fataliernas återställande, 2Q — utan alt sådant beviljats.
ALFA-brefvet tillster den förs&amp;krade att efter onistiincligheter ocli beliof franideleb At sig iitviilja kapital eller lifranta, %tt utfalla f ö r r eller senare iued mindre eller s t ö r r e belopp. ALFA-inbetalning göres p i e n ghng, med minst 500 kronor. ieniiiar p i insatta 3.,000 kronor antingen ... kapital, minst 2,000, Iiögst 10,000 kronor eller lifranta, iniust 64, högst 3,805 kr. brligen. iir en afiielniug sf ALFA ALFA Stockholm, Vasagatan 10. (G. Alla slags verktyg för laderplastik säljas billigast hos PER FROM, Stoekhol.m, 54 ~! ~ OBS.! Saxar, knifvk och skridskor slipas. I (etablerad 1860) 46 48 Försaljningslokaler: Vesteriangpatan 46 48 %e&amp;a botten, e %, två och tre tr. upp STOCKHOLM. Största lager i Norden af ' ICulörta o, Svarta Yllelrladningstyger Kulörta och Svarta Sidentyger .f Bomulls-Tvatthliidningstyger Schalar och Kapptyger m, m, ' Observera! Genoiii direkta förbindelser med inoch utlandets ' förnaiiista fabrikanter kan jag erbjuda ofvannainda artiklar bättre och billigare an någon anlian och torde en livar genoin besök i mina lokaler eller genom reqvisitioii af profver och varor lätt blifva öfvertygad om fördelen att Iios mig fylla sina bellof af dessa artiklar. e dl &amp; l T " " " lg 6i 6 26a Prover på begaran,k %-y; t; e~. kostnadsfritt. b \ \ @ e. Evolution och erotik ..
Directionen stulle nödgas strida till detta, för de fattiga förkrossande steg, sä är dock Werkets bestånd i samma äfwentyr i anseende till medlens otillräcklighet för de redan intagna Pensionairerna hwilkas afgäng kan wara bade sen och osäker, och dem Directionen i öfrigt pä inga stäl wägar ifrån Hospitalet aswisa, sedan de färt tillständ att der inflytta I dessa il4L Den 6 Julii. I desta bekymmersamma omständigheter har Diremoncn dristat w.d Eders Kongl. Majus Thron söka hje>p för ett Werk stin blifwit af Konungsliga hander gruodlagtt. Directionen wägar sa mycket säkrare hoppas bliswa Nådigt bönhärd, som höga Författningarne rörande Myntwäsendet äfwen torde fa lampas pä de i Staden anstagne mista Drottnmahusmedlen. Genom Kongl. MasttS Nadina Mynt Placat af den '9 Martil 1681 samt Kongl. Förklaringarne af den 28 Martu it>8z och den r6 Martu 1686, stadgaS och päbjudes, attén Specie Riksdaler stall smara mot Sex Daler Kopparmynt eller Twä Daler Silfwermynt. Z)ttermera har Kongl. Maj:t genom Förordnandet af den 24 April 1715 behagat förklara en Riksdaler Specie böra smara mot z Daler Silfwermynt, och slutligen genom Päbudct af den 27 November 1776, emot 6 Daler Smvnt. Detta förhållande framlyser ock tydligen i Kongl. Majus Nädiga Stadfästelse ä Drottninghus-Inrättningen af den Z Oktober 169;, der i stället för de af höga Stif. rarinnan ärligen bestädda 2000 Riksdaler Specie, Kongl. Mant behagade ä Stal ansta till mera, nämnde Hospital 4000 Dal. Smynt, hwilka , efter däwarande myntfot, cqaivalerade mot nystnämnde Summa.
Om det således torde vara obestridligt, att den i andra kammaren skarpt utpreglade motsatsen mellan land och stad så artar sig att, trots den jemförelsevis större representa - tionsrätt som städerna erhållit, landsbygden är så oemotståndligt öfverlägsen att af dess vilja alla kammarens beslut helt och hållet äro beroende, så kan det naturligtvis icke anses såsom någon allt för stor förmån för stadsintresset hvad som i riksdagsordningen är föreskrifvet om de smärre städernas ordnande i valkretsar, enär denna rätt, af hvilken städernas representation är beroende i hela sin utsträckning, inom de gränser grundlagen medgifver, är lagd i händerna på kammarens majoritet, d. v. s. är uppdragen åt landtmanna-intresset. Exemplen från hvad som skedde, då denna rätt forsta gången af kammaren utöfvades, eller 1876, var ej lof-vande för framtiden och för det sätt, på hvilket denna rätt då kan komma att handhafvas, då väl schismen — såsom •otvifvelaktigt lärer vara — än vidare utvecklat sig. Det är emellertid icke blott i politiskt samt — hvad som icke angår landsbygden — i kommunalt hänseende som en olikhet mellan land och stad förefinnes. Man har ock understundom tagit fasta på och framhållit en del andra förhållanden som påstås komma att låta vågskålen luta till städernas förmån. I detta syfte har man användt tolags-ersättningen, som tillkommer stapelstäderna, samt den del af bränvinsförsäljningsafgiften som tillfaller våra städer. Ja * man har till och med på deras konto skrifvit, att till andra fordelar, som städerna ega, men landsbygden saknar, äfven far räknas det omedelbara begagnandet af en mängd centrala etablissementer till den intellektuella och materiella V utvecklingens befrämjande samt — horribile dictu — äfven » den ojemförligt lättare bördan af alla skatter som hvila på personer eller den personliga förbrukningen, i följd af den större förmögenhet som, i förhållande till befolknings-numerären, finnes samlad i städerna ». Alla dessa förhållanden hafva ända in i senaste tid framhållits och kommenterats af landtmännen och blifvit med oblida ögon sedda.
Af en händelse kom jag att åsidosätta uppmärksamhet på Besvärsoch OecoaomieUtskottets i dag upplästa Betänkande, rörande brännvinstillverkningen, och får derföre ntt anhålla, att vid åtevremiss af samma Betankande mina tankar deröfver måtte få bifogas, att jag i alla delar med det af Herr Gref-, 333 Den 15 Juni. ven och Presidenten Ulerner afgifna ulåtande och äfven i Herr Landshöfdingen, Grefve Lillj ener antz1 s . anmärkningar, så vidt angår alla de ämnen, instämmer, hvilka icke innehålla uteslutande rättigheter från gemensamma förmoner, och särskildt får jag tillägga, dels att icke något ansvar blifvit projecteradt för dem, som utan allt slags tillstånd tillverka Brännvin, hvilket dock torde böra lämpas efter enahanda grund, som blifvit projecterad för o behörigt nyttjande af större pannor än som vederbör, dels ock, att ehuru tillåtelsen med allt skäl blifvit inskränkt endast till verkliga hemmansägare, torde dock den af ena Ledamoten i Utskottet Herr Prosten Wikblad yrkade rättighet för ägare af utjordar, hvilka blifvit satta i hemmantal vid Extra Roteringens utgörande, desto heldre blifva tillagde berörde förmon, som exempel gilves äfven i Malmö Län, det utjordar eller särskildta lägenheter, som icke äga hemmantal, blifvit, såsom innehafvande 20 å 30 tunnland jord och deröfver, indelte i berörde Extra Rotering, och satte i hemmantal, hvilkas innehafvare, försedde med särskildta åbyggnader och flera dragare, hafva lika behof, som andra hemmansägare, att för deras ladugård och öfriga hus-j hållsbehof, använda deras produeter till Brännvins tillverkande, utom hvilken frihet de sättas i förlägenhet att, då afgång ej blir å Spann, målen, prestera de afgifter, sorn genom städja eller arrende, jorden åtfölja.
Jag tillstår, att allt hvad jag såg af detta underbara lands familjelif liksom vände upp och ned på min magasinerade lifsvishet, icke minst derför, att männen voro så fanatiska vänner af hemlifvet, att båda könen voro tillsammans vid alla nöjen och lustbarheter, och att ungkarlar ej här ansågos för skadedjur, hvilka först skulle fångas och ringas, innan de fingo gå i sällskap med en ung, bildad flicka. Hvad mig sjelf beträffar, förutsatte man såsom helt naturligt, att jag var behäftad med en del oarter, då jag var från ett land med sådant samhällsskick och sällskapslif, som det jag sjelf beskrifvit för dem; men man bemötte mig som en stackars ofarlig sjukling, den der kräfde det största öfverseende och den ömmaste vård. Detta retade min stolthet. Jag hade lemnat mitt land som en ung man med glänsande kunskaper, öfver hvilka jag hade betyg på fickan, och jag var utrest för att bland främmande folk sprida glans öfver svenska namnet genom att förblända dem med mitt allsidiga vetande, och så kommer jag till ett folk af knappt fyra millioner själar, som betraktar kurtis som råhet, förförelseförsök mot tjenstflickor liktydigt med bofstreck och ett rus som en förnedring! Om jag ej rent af skulle nedsjunka till ett obemärkt lif i detta land, måste jag skaffa mig något öfvertag genom att se mig om för att finna brister. Mina fordna studier hade isynnerhet tjenat mig till » att finna fel hos hvarje ting », som man här uttryckte sig om en bildad kritik, hvilken blifvit skolad till att bedöma hvarje ting från sjelfkärlekens ståndpunkt. Dessa menniskor hade deremot den otrefliga vanan, att först granska sig sjelfve och se om deras förstånd och kunskap räckte till för att rätt bedöma en sak, en person eller en fråga, innan de uttalade ett omdöme. Enär hvarje menniska tycktes noggrant känna till landets geografi, blef jag snart förvissad om, att här var fullständig brist på stora städer, och att höga hus blott voro kända af beskrifning.
I det förstnämnde hänseendet förekommer nemligen, att i förslaget är aflöningen för manskapet^ med flere, beräknad till endast 1 sk. 4 rst. om dagen, hvaremot densamma för det närvarande, under benämning af tobaksskilling, utöfver dagportionen, utgår med 1 sk. 6 rst; och då detta belopp ej torde kunna anses innefatta något slöseri, eller vara för rikligt tilltaget, synes ej eller en minskning deruti böra ega rum, hvadan en förhöjning i kalkylen af 2 rst. per dag för hvarje till denna aflöning berättigad person uppkommer, utgörande en summa af tillsammans omkring 7000 r:dr om året; att vidare rationspriset för hvarje häst ej är beräknadt högre än till 16 sk. om dagen, men, enligt de uppgifter derom, som blifvit Utskotten meddelade, efter medelpris (vid indelda kavalleriet) uppgått till omkring 21 sk., och således föranleder en ökad kostnad i delta hänseende, hvilken ensamt för de beräknade rusthållshästarne gör årligen 10,218 r:dr; 30 Stats• samt Allm, Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande, N:o i8. att antalet af hästar, som afsetts för General-staben, eller för öfverstar och brigad-adjutanter, två hvardera, och för officerare en hvar, ej torde kunna anses såsom tillräckligt, utan erfordrar en förhöjning, tilläfventyrs uppgående till 24 hästar; att armeens beväpningskostnad äfven torde vara beräknad till ett mindre belopp, än vederbör, då någon utgift för beväpningens underhåll ej är vorden upptagen, och brukningstiden blifvit så långt utsträckt, att den t. ex. för ett gevär upptagits till 50 år, fastän densamma för närvarande icke inom vår arme ansetts kunna bestämmas längre än till 25 å 30 år, samt att det i Herr Stjernsvärds förslag till Topografiska korpsens arbeten uppförda tillfälliga anslag af 6000 r:dr endast utgör hälften af det hittills utgående beloppet, hvarigenom, efter hvad Utskotten föreställa sig, utgifningen af Rikets Charteeverk skulle antingen helt och hållet förhindras, eller åtminstone icke kunna med samma drift som hittills fortsättas.
Lånet utbekoms år 1848. 23,998: 92. » sistnämnde stad, å 30,000 R:dr, för återstående hamnbyggnadsarbeten, vid Alius samt Hernesta kanals fullbordande m. ni.; hvilket lån utbekoms år 1855 och skall återbetalas genom årligt erläggande af 6 procent å lånesumman, dervid räntan beräknas efter 4 procent å det obetalda kapitalet, 24,448: 65. » staden Karlshamn, å 45,000 R:dr, för iståndsättande af dess hamn, emot årlig återbetalning af 8 procent å sagde samma, dervid räntan beräknas efter 2 procent; utbetaldes år 1846 12,126: 71. » staden Sölvesborg, å 15,000 R:dr, för hamnens uppmuddring och fullbordande af en kajbyggnad vid denna stad, emot dito dito; utbetaldes år 1847 7,306: 45. Lånet utbetaldes år 1858 11,155: 85. » staden Falkenberg, å 47,000 R:dr, för hamnbyggnad, emot dito dito; utbetaldes år 1859 43,009: 86. » staden Warberg, å 30,000 R:dr, för fullbordande af hamnanläggningen derstädes, emot årlig inbetalning af 5 procent å denna summa, hvarvid 3 procents ränta å kapitalåterstoden beräknas; utbetaldes år 1844 19,763: 43. » sistnämnde stad, å 22,500 R:dr, för samma ändamål, emot dito af 6 procent och beräkning af 4 procents ränta för återstående kapitalbeloppet; utbetaldes år 1849 14.246: 11. >) Direktionen för Göteborgs hamnoch elfarbeten, å 210,000 R:dr, emot årlig återbetalning af 8 procent utaf hela lånesumman, dervid räntan beräknas efter 2 procent; utbetaldes under åren 1848—1857. 110,240: 62. » staden Strömstad, å 15,000
Onsilagcn den 19 Juli 1848. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 11 prot.-utdr. för d. 17 dennes, samt pleni-prot. för d. 17 sisth Juni. Öppnades Hrr Electorers lista vid val af en ledamot i StatsUtsk. , efter N:o 1960. A. Hr Montgommerie, Robert Nils Germund; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 2183. Hr Gripensvärd, Jakob Olof. Öppnades jemväl Hrr Electorers lista vid val af en ledamot att i samma Ulsk. inträda under ordinarie ledamoten N:o 381. Frih. Hjerta, fullm. Hr von Troil, Samuel Guslaf, beviljad nio dagars ledighet frän d. 20 dennes; och befanns dertill hafva blifvit utsedd : N:o 1988. Hr Adlersparre, Georg Axel. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Tersmeden, Nils, såsom ledamot af Const.Utsk., erhållit 3:ne veckors ledighet, räknadt från d. 24 dennes, samt anmodade Hrr Electorer, alt utse en ledamot att under denna ledighelstid inträda i Const.Utsk. Upplästes ett af Hr Adlerstråhle, Fredr. Ernst Leberecht, inlemnadt sålydande mern.; I anseende till hinder af tjenstegöromål, som uteslutande upptager min tid, är jag föranlåten hos H. Ståndet vördsamt anhålla att varda befriad från det mig lemnade uppdrag att under permitterad ordinarie ledamots frånvaro, i LagUtsk. inträda; dock att H. R. o. Ad. icke dessmindre täcktes vid min riksdagsmannarätt mig bibehålla. 154 Den 19 Juli. I anledn. häraf anmodade Hr Gr. o. Landtm. Hrr Electorer, att utse en ledamot att, i st. f. Hr Adlerstråhle under permitterad ledamots frånvaro inträda i LagUtsk.
S. D> I öfwerensstämmetse med hwad Hög» lofliga Ridderskapet vch Adeln» uti meddelt Pro orolls Uldrag yttrat» beslöt Borgare-Skättdet, att till ett särskildt af 6 Ledamöter frän hwartde-a af Ri sStänven sammansatt Utskott Uppdraga befattningen, att öfmerse och jemnföra de i sam sige Sländön, öfwer Rtksdags-vrdningen' fattade beslut, samt sadane jämnkningar af de skiljak ige mcningarne föreflä, som kunna till enstämmiga stadganden af Riks »Ständen leda, men hwarwid Borgare Ständet för sin del ansäg, det af Höglofliga Ridderskapet och Adeln .stadgade tillägg wid flutet af 29 § g mom. icke kunna, såsom stridande mot Constitutionens utryckeliga föreskrift i dest lv6 §» under nägon.öfwerläggning komma. Och som Ständet härefter afwen innom sig utsäg de till berörde Utskott bestämde 6 Ledamöter; Alltsä skulle om allt delta de Respective Med-Ständen wördsamt och manligen underrättas genom detta Protocolls-Uldrag. Ut supra. Lx krotocollc» ^ keterston. äerr k26 Den 4 November. Herr Grefwen ochLandt-Marffalken. Som Präste» och Borgare -Ständen sälunda tillkannagifwit art de bifallit Ridderstapet och Adelns förflag rörande nedsättande af ett Jemnknings-Ukstott, och jag af Bonde-Ständets Secreterare blifwit underrät» tad, att Bonde-Ståndet äfwen deri instämt, borde Ridderstapet och Adeln nu täta stna Electorer utse Ledamöter dertill. Herr Legerström, ^okm, frägade om Personer som förut i andra Utskott äro Ledamöter dertill kunde fä wäljas. Gref vs !a 6aräie anförde, att nägot beslut som derwid läge i wägen af Ridderstapet och Adeln ej hade blifwit fattadt.
Det beror således af entreprenörerne att bifalla eller icke bifalla anläggandet af sådana bibanor; men är det väl rimligt, att entreprenörerne tillerkännas rätt att bestämma 348 Den 21 D ecember. de vilkor, hvarunder anläggning af sådana bibanor må ega runi? Det torde för hvar och en vara klart, att Svenska Staten icke kan underkasta sig dylika vilkor. Skola vi göra Engelsmännen eller någon annan till herrar öfver våra inhemska kommunikationer? England, denna mäktiga Stat, är herre på hafvet och öfver våra kommunikationer på verldshafvet, men sådant beror icke af oss att hindra; deremot kunna vi förhindra Engelska undersåter att blifva hrr öfver våra kommunikationsanstalter inom Riket, och jag för min del har ingen fallenhet att medgifva dem det. Man ser nog huru svårt det är, att med bolag öfverenskomma om förenande af intressen, och exemplen härpå äro icke gamla, åtminstone icke föråldrade. Icke heller saknas temligen färska exempel derpå, att Engelska intressen, som på ett eller annat sätt blifvit tillbakasatte, finna understöd hos denna mäktiga StatsKegering. I sådana invecklade förhållanden, som på dylikt sätt kunna upkomma, anser jag att man i det yttersta hör söka att icke inlåta sig. Men om man än förbiser alla dessa olägenheter, qvarstår dock den frågan: hvad vinner Svenska Staten? Hvilka fördelar har landet att skörda genom öfverlåtande åt ett bolag eller åt desse entreprenörer, att anlägga de jernvägar, som här äro i fråga? Kostar det mindre att lemna anläggningen af vägarne åt desse entreprenörer? blir arbetet hastigare färdigt och bättre gjordt? Kostnaden kan enl. mitt omdöme icke på något sätt blifva mindre derigenom. Jag har redan anmärkt, att enl. Gr. Rosens förslag, kommer kostnaden i alla afseenden att drabba Staten genom obligationernes slutliga inlösning, såvida icke inkomsten af jernvägarne blir så stor, att den ersätter icke blott kostnaden för väganläggningen utan äfven räntan och något derutöfver.
Utsk. har icke rätt att till Stånden framlemna något förslag till grundlagsförändring, sorn del icke sjelft gillar; ty 84 §:n Reg.F:n och 29 §:n Riksd Ordn. föreskrifva tydligen huru Utsk. med sådana förslag bör förfara. 84 §:n Reg.- F:n och sednare delen af 29 §:n Riksd.Ordn., hvilka äro af samma ordalydelse, innehålla nemi. : ”Då Const.Utsk. icke funnit skäl alt gilla och till R. St:s pröfning öfverlemna något förslag till förändring eller förklaring af grundlagarna, som Utsk. af en riksdagsman mottagit, vare Utsk. skyldigt, om förslagets författare det yikar, att meddela honom sitt yttrande deröfver, med till 24 II. 48 Don a4 April «. m. stånd att detsamma jemte förslaget genom tryck allmänt gora, då han för det sistnämndas innehåll sjelf i egenskap af författare må lagligen ansvara." Det är således klart att Johannes Anderssons förslag aldrig bort af Utsk. framgifvas, då Utsk. ogillade detsamma, och att det enda lagliga sättet alt göra det bekant hade varit, om Johannes Andersson begärt att genom trycket få allmängöra detsamma. I afseende åter på den gemensamma tanke, som R. o. Ad. här bör uttrycka, så finner jag mig, efter Hr Lagerlijelms framställning, föranlåten att frångå mitt förslag och öfverlemna!' till R. o. Ad:s eget bepröfvande, huruvida det vill antaga Hr Rosenblads förslag, eller låta Utskts betänk, hvila oförändradt till nästa riksdag. Uppå derefter fiamställd propos. förklarade R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke, att å första raden i förslaget borde utgå orden inom sig, och att efter ordet innehaft, på 5:e raden, borde införas följande mening: Ej må någon i sådant val deltaga, som icke sjelf är valbar. Vid förnyad föredragning af Const.Utskts den 27 sisth Mars oell den 3 dennes på bordet lagda mein.
Samma komité erhöll dessutom i uppdrag att till ett kommande publicistmöte inkomma med utlåtande om och på hvad sätt en historia om den svenska pressen må kunna åvägabringas, såsom hr Hedin föreslagit. Bland mindre väsentliga beslut må ett par antecknas, åt hvilka en nutida tidningsman säkerligen skall dra på munnen, då de ju förefalla som en helt naturlig sak, men som nog på sin tid behöfde reformeras. Man öfverenskom nem * ligen att svenska tidningarnes underrättelser från Norge, Danmark och Finland icke måtte meddelas under rubriken » Utrikes » (! ) samt att en mera systematisk anordning och uppställning af artiklar och notiser vore önskvärd (så att t. ex. en tidning, utgifven i Haparanda, främst under rubriken » Haparanda » meddelade hvad som passerat i eller rörde denna stad och den omgifvande trakten, men icke nyheter från — Afrika eller Kalifornien! Hr Hedins förslag, att tidningarna måtte låta trycka ett årsregister öfver sitt innehåll, föll igenom. Denna anordning, som än i dag icke blifvit tillämpad, är verkligen önskvärd. Den skulle blifva af ett ovärderligt gagn för forskaren och för öfrigt för lite hvar, då man ju derigenom erhölle en minneslista för hvart år. En pikant öfverläggning framkallade frågan om qvin-nans användande vid tidningstryckerier. Damernas riddare anförde till sina skyddslingars försvar att de alstrade större orduing, skick och besparing i ett tidningstryckeri, under det anhängarne af satsen » Inga damer! » bland annat lade de feminina » typerna » (törs man använda ordet » typinnorna »? ) till last, att » de allesammans pratade på en gång i sätteriet » (!! Lyckligtvis gingo damerna segrande ur striden, i ty att mötet » resolverade » att då de flesta publicister äro boktryckare, kunna de sålunda verka för qvinnans användande i Gutenbergs tjenst. Mer än tjugu år hafva sedan dess förflutit och vi liafva inträdt i en tid, som är allt för fördomsfri för att icke högtvärdera och tillgodose sig qvinnans arbetsförmåga i fullkomlig likställighet med mannens, detta icke minst inom bokoch tidningstryckeriets område.