Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föraktet, som bestås hvarje färgad individ af Wilmingtons, hvita, upplysta medborgare, är storartadt. Och dock frodas och förökas svartingarna i solbranden, det vimlar af ullhufvade grinollar från skoputsaren och dyngåkaren till kyparen i hög ståndkrage och ostronmillionären, hvars fru åker i gul korgkupé efter eldiga racehästar. Det kan ligga som en svart, skälfvande glöd öfver lifvet; – ibland vid blossen under stjärnlösa kvällar insvepes den motvilliga staden i dunmjuka, svällande vågor af sång, härlig sång, sång ur strupar, som aldrig veta af ohälsa – med något i sig af urskogsrymlighet, urskogssafter och af den sol, mot hvilken solen öfver Delaware är blek måne. Då kommer medveten tjusarmakt i nattsvarta ögon, en viss gäckande fasthet, musikkårer i paraduniformer tåga i tätt slutna led nedför gatorna, deras hållning är öfverlägsen, deras instrument brusa och klinga med en renhet i tonen, en säkerhet i rytmen, som är fullständigt okänd i yankeelandet. Men kolen brännas förgäfves, iskalla sitta de gängliga amerikanerna på sina trappor och tugga tobak, de kasta en knifskarp blick upp från aftonbladen och göra en ful grimace, lidelsen är dem vidrig; föröfrigt kunna de innerligt godt undvara musik, och de vädra hatfullt i luften något som icke är att taga på med ord, ... något jäsande, oregelbundet, vidt famnande, – något allt för lätt ... Men i dag är det svårt för den hvite att rädda sig. Det är den stora årsdagen, då negrer från alla stater mötas i Persikostaden till glad fest. Därför köpes och säljes med en feberaktig brådska under ett prat, ett skratt, en röra utan like. Farmarna hålla god min och witsa kamratlikt, men de hafva brådt att packa in, och innan solen står midt öfver gatan äro de redan sin väg ... Det är efter middagen, och glammet tilltar däruppe på sydkanten omkring de mest aristokratiska negerkvarteren.
$ ' röken Hude liar för ett par år sedan erliållit uiiiversitetets guldmedalj för en af liandling om » Leiisvzesenet ». Tyskl~iiil. Ett " Mädchengymnasium ", det första i Tysliland, kominer a t t inom kort öppnas i Karlwiilie (icke i Weinier som iirspriingligeii var beslutadt) efter saniiila liiroplan, som följes vicl de tyska gyiniiasieriia för gossar, och med syfte a t t bereda kvinnor till de examina, soni berattiga till iiitrade vid iiniversiteten. I Rorlin och Danzig aga dock ett par privata s. k. Trenne kvinllga läkare, livilka sedan en lång följd af å r iitöfvat en vidsträckt och v %lsigiielsebringande verksamliet i den preiissiska Iiiifviidstadeii, liro fröknarna ' I1ibartius, Leliiniis ocli Bliilim. Sedan 1578 liar af dessa damer lakarevl~rd utan ersättning liiinnats å t 17,000 patienter, som vårdats hiifvndsakligen pH den af dem iippriittade s. k. » Poliklinik fiir Frauen und I&lt;inder~, Scliönliauserstrasse 23 i Berlin. Eiiglnnd. Women ' s Emam@ation Union heter en kvinlig franistegsföreiiing som nyligen, efter hvad en korrespondent till Aftoiibhdet meddelar, hållit, föredrag och diskussionsinöte i West~ninster TOIYIIIial1 i J~oiidoii öfver wkvinnornas sociala och ekonomiska. stiillning i England », därvid anslutande sig till de iittalanden; som blifvit gjorda p&amp; kvinnornötet i Clifton invid Bristol - wthe Conference of Wonien workers&gt; - i november förlidet år.
Rosenblad^ genom Kongl. Brefvet den i4 April i832, tillagdt årligt expectance-arvode af 1,200 R:dr, utaf det för Minister-Statens aflöning å 2:dra Hufvudtiteln uppförde anslag, har Utskottet funnit nöjaktigt förklarad, och hemställer derföre, att samma anmärkning må förfalla. Stats-Utsholtets Utlåtande, N.o y6. 5 § *o. Då Lands-Secreteraren i Blekinge Län, Lagmannen C. J. Möller, genom Nådigt Bref den 14 September i833, förklarats berättigad, att af det å ardra Hufvudtiteln, för resor i civile ärenden, uppförde anslag undfå ersättning för framoch återresan till och från Carlshamn, der han, enligt serskildt Nådigt förordnande, i stället för Landshöfdingen, som haft förfall, varit Ordförande i Länets Pröfnings-Comile, hafva Revisorerne, enär resepenningar finnas för Landshöfdingen å Stat uppförde, ansett den Lagman Möller tillerkände omförmälde godlgörelse, 38 R:dr 23 sk. 6 r:st., hafva bordt utgå af sistnämnde resepenningar. Utskottet, som instämmer i den af Revisorerne yttrade åsigt, får likväl, med hänseende till beloppets obetydlighet, hemställa, att denna anmärkning icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. § ii (Pag. 23. I afseende å de Majoren C. M. Montelius tillagde årlige gratificationer, hvarom fråga jemväl förekommer i de följande Revisions-berättelserne, åberopar Utskottet innehållet af § 136. § I2- (Pag. 23 och 24.
St. torde finna lämpligt uppdraga sina Fullmägtige i Riksg.-Cont. att upphandla och, uppå skeende behörig requisition, för Statsverkets räkning utbetala det bland Sjötullsmedlen beräknade belopp i utländska myntsorter, som för dess påkommande behof varder anvisad t. Derjemte får jag föreslå, att äfven andra, genom Statsverket ingående bevillningar, såsom Postmedel, Bränn vinsbevillningssamt ChartaeSigillatae-medel, hädanefter må aflefvereras till Riksg.-Contoret. Jag anhåller, att denna min motion må remitteras till StatsUtskottet. Dessa tre memorial lades på bordet. Frih. von Vegesach, Achilles, anförde skriftligen: Sedan vigten af den medborgerliga och militära Gymnastiken mer och mer blifvit erkänd, och den numera ingått bland alla medborgareclasser, i allmänna undervisningen och uti den practiska medicinen, är det öfverensstämmande med syftet för det riksgagneliga att fästa uppmärksamheten på en sak, hvilken så helt ingriper i Nationens, physiska förbättring, som utgör det enda sanna medel, hvarigenom en högre uppjagad själsodling kan vinna framgång, och hvarigenom äfven Nationen skall redan från yngre åren kunna i Den i Mars f. m. jemn gäng med förståndsodlingen bildas att såsom stridsfora värna sig mot landets fiender. Vår nu regerande Konung, inseende det allmänt gagneliga af gymnastiken för Nationen, anbefallde, redan såsom Kronprins, stiftandet af det härvarande gymnastiska Central-Institutet, hvars ändamål är att dana gymnastiklärare för Rikets högre och lägre undervisningsverk, samt nu senare äfven Instructörer för Regeinenterna. Dessa åligganden har Institutet fullgjort på ett sätt, sorn tillika visar, med hvad sann nitiskhet, kraft oell ihärdighet den inom
Den 12 December f. m. 33 mest skadligt inverkande pä Samhällets både moraliska och oeconomiska ställning. Denna tjensteskyldighet, ännu bestående sedan barbariets tider och förbunden med den oprivilegierade jorden i Riket, bevittnar, vårt sakta framskridande på civilisationens bana, der hos oss så många föråldrade lemningar mota, hvilka, i strid mot tidens fordringar på en högre bildning hos det Folk, som icke blott vill kallas_, men enligt lagstiftnings-grundsatsen äfven bör vara fritt, nödvändigt mäste motverka all känsla af sann medborgerlighet; ty huru skall man väl hos den Svenska Bonden bunna förena begreppet af medborgerlig frihet med den Öfvertygelse, alt han besitter och brukar Fäderneslandets jord med förpligtelse, att nästan uteslutande vara tjensteoch skattskyldig till Staten under former, som sjmas oförenliga med äganderätten, och under lagar, som i många fall icke begränsa dessa formers utsträckning? Sådant är förhållandet med Rustoch Rotehållet, Vägoch Brobyggnad m. m., samt den ofvaunärade allmänna skjutsskyldigheten. Denna högst skadliga inrättnings upphäfvande bör, efter min tanka, vara en af de vigtigaste lagstiftnings-åtgärder, som redan kunnat, af Styrelsen beredd, till Rikets Ständers prÖfvande öfverlemnas. Men då vår 19-åriga väntan på någon synbar verksamhet till Samhällets utbildning och 4 H. 3 34 Den 12 December f. m. förädling allt jemt blifvit gäckad, ocb då något förslag från Regeringens sida, rörande den angelägenhet jag anser så högst vigtig, uteblifvit, torde det, ehuru oformligt, vara ett åliggande af Representationen, att häruti gå Regeringen i förväg. Jag inskränker emedlertid min billiga önskan dertill, att Rikets Ständer måtte inför Kongl. Majrt i underdånighet andraga de skäl, som nödvändigt böra föranleda ett utarbetadt Förslag till en förändrad Skjutsinrättning i hela sin vidd, och vill jag i denna afsigt försöka att väcka uppmärksamheten på detta magtpåliggande ämne. Att skjutsningsbesväret utgör i de flesta delar af Riket en verklig landsplåga, torde af mängden medgifvas.
Den verkliga skada, sorn skulle kunna af gode män genom oriktigt beslut åstadkommas, torde ej heller kunna anses vara af synnerlig betydenhet, då beslutet innan kort kan af Egodel(tingsrätt upphäfvas. Om gode männen icke åtnjöto det förtroende, att dem kunde tillerkännas rätt att emot skiftesmannens mening besluta i de på förrättningsmännens pröfning ankommande frågor, borde dem ej heller tillåtas att, på sätt förslaget innehåller, jemte skiftesmannen och således äfven, i händelse af skiljaktighet emelian honom och gode männen, utan afseende å hans yttrande, föreslå de tre för sjelfständig redbarhet kände personer, bland hvilka den tredje gode mannen skulle utväljas, enär, vid sådant förhållande, man icke egde anledning antaga, att dylika personer blefve af gode männen å förslaget uppförde. Den pä omförmälde sätt föreslagne och utsedde tredje gode mannen, hvilken derefter skulle i rådplägningen och, såsom Utskotten förmoda motionärens mening vara, äfven i besluten med afgörande-rätt deltaga, måste dervid antingen biträda den af gode männen yttrade mening, hvilken, ehuru den emot skiftesmannens åsigt icke egt någon betydenhet, derigenom blefve segrande, eller förena sig med skiftesmannen om hans mening, ål hvilken derigenom bereddes vitsord, elier ock förklara sig för en tredje åsigt, och på sådant sätt genom sin afgörande-rält ensam slita tvisten, hvilken således komme alt afgöras af en enda med slik oinskränkt myndighet beklädd person, den delegarne icke ens fått af fritt val sjelfve utse.
Utaf den discussion , som nu ägt ruin, har jag ej kunnat komma till någon förändrad åsigt i afseende på resultatet af frågans behandling; ty för mig synes klart, alt, ehvad ålgärd R. o. Ad. behagar vidtaga, frågan i alla fall, till följe af två Stånds afslag å betänk., kommer alt för denna gången förfalla. Ulan att på minsta vis underkänna värdet af de anmärkntr, hvilka af åtskilliga le damöter här blifvit gjorda, så hafva de likväl ej för min uppfattning verkat till någon önskan att ei hålla återremiss af betänk., utan anser jag mig, i likhet med hvad desse herrar åsyftat, nemi. att gifva en hyllning åt principen, lämpligast göra detta, då jag yrkar bifall till betänk., då naturligtvis de motsatta åsigter, som önska återremiss eller afslag, kunna vid voteringen göra sig gällande. Jag anhåller om propos. på bifall till betänkandet. Ilr Ribbing, Arvid: Genom det sista förklarandet af Hr Frih. o. Landtm, anser jag för min del frågan hafva kommit i sitt rätta skick, nemi. alt vi få företaga den till öfverläggning på samma sätt, som hvarje annan ifrån Utsk. första gången inkommet ärende, och jag skulle hafva neckel misstagit mig, örn icke en fråga, afslagen i tvänne Stånd och ålen emil ler.id af de tvänne andra, kunde (såsom det också mångfalldiga gånger har handl), af de två Stånd, hvilka afslagil betänk., upptagas och ett annat beslut af dem fattas, då frågan återkommer. Det är numera icke nödigt att härom orda, men jag vill icke ingå i denna discussion med modlöshet, som skulle ålföljt öfvertygelse:! att densamma ej kunde leda lill något resultat. Visserligen är riks - Dcn ii Mars. 349 dagen långt framliden, men detta betänk. ang:de länsoch härndsnämnderna är verkligen ej så vidlyftigt, alt det ej skulle kunna slutligen handläggas vid denna riksdag, ty fastän tre RiksSt. begärt riksdagens afslutande, så är jag på långt när icke af den tanken, att K. M. dertill kommer alt lemna sitt nåd. bifall.
Visst är, att hans allmännare och bekantare maner, ehuru på ett icke stötande sätt, öfverallt genomskiner i detta stycke om de tre vise männen: ”Vid ett sken af nattens stjerna, Som så späd i molnet brann, Genom öknen med hvarann Trenne vandringsmän sig ärna Ned till Bethlehem i dag. Tusen hinder dem beredas; Men den eld, hvaraf de ledas. Lättar deras andedrag. Ödemarkens skrän och fasa, Öcknens tomhet, nöd och brist, Röfvarns skymt från minsta qvist, Nattens köld och dagens brasa, Tigrars blixt och lejons traf, Sorgsna rop af slägt och vänner, Fåfängt hindra dessa männer; Stjernans stråle krafter gaf. Mer ur molnen hon framskjuter, Mera eldas deras fjät: Tills för Frälsarns majestät All dess klarhet sig utgjuter Öfver ett eländigt skjul. Armod tittar ur hvar springa; Och en åsna låg och ringa Står der bunden, trög och ful. Lutad ner, satt der en qvinna, Bördig ifrån Juda län; Kring hvars hufvud, bröst och knän Morgonrodnans flammor brinna Mellan gyllne bloss och sken. I sin famn bär hon Messias: Vid hans blick allt blod befrias, Mörksens kedjor krossas re’n. Lysta af så präktig låga, Så gudomlig, dyr och klar, Dessa männer, en och hvar, Med ny andakt fram sig våga Och till jorden buga sig. Verldens fröjd de ej begära; Här vinns salighet och ära På den minsta hyddas stig. Sina skänker de tillbjuda: Och med sträckta armar ge Myrrha, guld och rökelse Den nyfödde Kung af Juda, Som Herodes vånda gör. Stjernan nu i högre strålar Med saphirens färgor prålar, Och vid dagens fackla dör. Skåden under sång och böner Denna krubba, detta hus! Här uppklarnar lifsens ljus: Verlden här hugsvalan röner; Hjertat – värma och beskydd. Döden syns vid tröskeln, dräpen; Mörksens furste, svart, men häpen; Skyn med himlahjeltar prydd.”
Fonden för Lane-BancoRörelsen, ar grundad pä upplän för lindrig, och säker utlåning för högre ranta: af en utlåning, hwarigenom blott kostnaderne, och möjeliaa förluster, blefwo godtgiorde, kunde aldrig någon egen behållning förwäntaS, icke eller någon utwäg sig förete, till uppfyllande af 74:de §. i r668 ars Banco - Ordning, hwarmedelst till Riksens Stander ar öfwerlelnnatt, att öfwer den gewinst, som Gud af thelka Merkel förlanandes warder, sä disponera, som ther, med Kongl. Majstus och Fäderneö-Landsens heder och nytta, till kublicm usus bast kan anwändas. Ib. Wei 6 eman. 6 ust. O. Wilcke. kl. Ollman. LI. KelsinZius. Uppläst hos Ridd. och Adeln den 9 Juli,'. Prest - Ständct den 9 Borgarc-Stänvet d. 9 Bondc-Ständet den 9 Riksens Ständers Stats - Utskotts Betänkande, angäende Riksdagsmännens frän Stora Lopparbergo Län Memorial, om be - Den 9 Julli. iz87 befrielse för Allmogen, att erlägga Mantals - penningarne uti Rohl. ^srän det Hederwärda Bonde - Ständet har till Stats-Utfiottec blifwit remitteradt ett af Riksdagsmännen Johan Ersson, Hans Hansson, Anders Olsson och Eric Andersson frän Stora Kopparbergs Län ingiswic Memorial, deruti andrages:
Mörner, Carl Göran Detlof: Emot ifrågavar. betänk, anmälde jag inom Utsk. reservation, men den korta tiden, som förflöt, innan betänk, aflemnades till tryckning, förhindrade mig ifrån att skriftligen författa anmälda reservationen. Det är icke mot sjelfva saken jag har något alt invända. Det är emot sältet och den ofullständiga utredningen som ärendet fått. Då Ständerna skola fatta beslut om afförande ur kronans Jordeböcker af en mängd fisken, fördelade under olika kathegorier, så skulle jag tro, att det första man kunde begära, vore att Utsk. för Ständerna framlade en förteckning på de fisken, om hvilka det vore fråga. Att en sådan förteckning kan för Utsk. vara tillgänglig synes af K. M:s d. 22 Mars 1850 till Kammar-colhm aflätna bref ang:de dispositionen af krono-flskena i riket, deraf jag endast ber att få upläsa slutmeningen sålydande: ”Meddelande Eder detta lill svar samt Eder ”egen och vederböns underd. efterrättelse, läte Vi de af Eder till ”Oss insände fiske-förteckningar och öfriga handlingar Eder ”härhos återställas, och Vi befalle etc.” Kammar-colhm liar således återfått de förteckningar, som vid ärendets behandling af K. M. varit från collina insände. Jag har sedermera efter ärendets afgörande inom Utsk., uti Kammar-colhm sett, att sådana förteckningar Den 20 Februari. 43 derstädes finnas, och förteckning af namnen på de fisken, som här äro i fråga, skulle jag tro komma att undanrödja åtskilliga tvister och möjliga stridigheter om huruvida ett fiske är att hänföra lill den ena eller andra af de serskilda kathegorier, i hvilka ifrågavar. fisken blifvit klassificerade. En sådan förteckning skulle jag tro vara vida mera uplysande och för framtiden vigtig, än åtskilligt annat, som under riksdagen tryckes, och jag får derföre anhålla att ifrågavar. betänk, mätte till ende af en fullständigare behandling. Hr von Troil,'Sam. Gust.: Så framt frågan endast rörde åtskilliga, nu bestämda fisken, hvilka bordt ur jordeböckerna uteslutas, då hade möjligen den åtgärd kunnat vidtagas som Gr.
Dessa motioner äro afgifnc af Herr Edenhjelm, G., hvilken yrkat, att Cheferne för Artilleri-regementena måtte undfå enahanda lön, som af Kongl. Majit är föreslagen för Sekund-chefen vid Lif-gardet till häst, eller 6,500 R:dr, så vida lönen icke, såsom riktigare ansåges, kunde bestämmas till 7,500 R:dr; att Majorerne vid Artilleriet erhölle lika lön med den för Ofverste-löjtnanterne vid vapnet föreslagne, eller 4,500 R:dr; att de med bibehållande af förut innehafvande löner till Kapilener i regementet befordrade Löjnanler, utgörande ett antal af 5 vid hvarldera af Svea och Götha Artilleri-regementen och 2 vid Wendes, Artilleri-regemente, må undfå lika lön med yngre Kapitener; alt Löjtnants-graden, såsom hittills, finge beslå af endast en klass med den för Förste Löjtnant föreslagna lön af 1,200 R:dr, derést denna icke heldre borde bestämmas lill 1,500 R:dr; att Under-löjtnant, som vistas vid Högre Artilleri-läroverket å Marieberg för studiers idkande, kunde under tiden få uppbära ett årligt stipendium af 300 R:dr, eller, såsom lämpligare syntes, Bih. till R. St. Prof.. 1856 & 1857. 4 Sami. 4 Afd, 2 Band. 3 Haft. 6 42 Slats-Utskotlets Utlåtande IV:o 74. erhålla sin lön förhöjd tili 1,200 Ridr samt alt, med bibehållande af en Sergeants-klass, alla Sergeanter vid Artilleriet måtte undfå det lönebelopp af 500 Ridr, sorn blifvit föreslaget för den nybildade lista klassens Sergeanten af Herr Brakel, M., som framställt ett förslagtill ny löne-stat, hvilket, efter uppgift, i det närmaste skall öfverensstämma med det af t, f.
Yi hafva här 1 Sverige ett exempel, att, under choleratiden, då bevakningen var mycket sträng, en lurendrejare eller tullförsnillare träffade aftal med en beslagare derom att han skulle sjelf ställaså till att varorna blefvo angifna. Så skedde äfven; varorna blefvo gripna samt confiscerade, och den förmente beslagaren fick sina 75 proc. af varorna, hvilka såldes på auction och inropades för ett ringa pris af lurendrejaren sjelf, som på detta sätt gjorde en ganska fördelaktig affär, då han, utan annan kostnad än douceuren till angifvaren och 25 proc. af ett lågt värde, fick varorna till fri disposition. Frih. Leijonhufvud har ansett såsom en inconseqvens i lagstiftningen och såsom stridande mot andra lagar, att man enligt ifrågavar. författning kan komma både alt böta och straffas med fängelse; men i de flesta fall är det icke den verkliga tullförsnillaren, som i dessa mål kommer inför domstolarna och dömmes, utan någon annan, som för ett par 100 r:dr tager på sig förbrytelsen och underkastar sig de 2 årens fästningsstraff. Det är således af vigt, för att förekomma sådana tillställningar, att, om denne föregifne brottsling äger några tillgångar till gäldande af en del af böterna, dessa tillgångar då må användas och han allenast för återstoden få undergå fängelsestraff. Detta minskar i någon mån möjligheten af sådana aftal. Jag slutar med att, under närvarande förhållanden, äfven yrka återremiss och anhåller alt dessa mina anmärkntr må få åtfölja återremissen till sammansatta Utskfn. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: Jag anhöll om ordet innan Hr Prytz yttrat sig. Jag sätter utom all fråga, att ett betänk, af sådan vigt och omfattning som det förevarande icke undgår att blifva återremitteradt, enär det första gången föredrages, samt således måste antingen i sin helhet bifallas eller ock återremitteras, och har jag hufvudsakligen endast begärt ordet för att gifva tillkänna det jag till största delen gillar Utsknts förslag.
Brot. 1862 & 1863. 11 Sami. 3 A/d. 64 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 266. de på lika sätt som om kronohemman förordnadt är, åt innehafvarne upplåtas under åborätt, mot erläggande af städja till kyrkan efter samma beräkningsgrund, som den för kronohemman gällande, jemte afgift till Wadstena krigsmanshus lika med kronohemman, erhållande städjobref af Konungens Befallningshafvande och Biskopsembetet samt utgörande till kyrkan af en viss årlig spannemålsränta, beräknad efter hvarje särskildt hemmans uppskattade inegorymd, med fästadt vederbörligt afseende på jordens bättre eller sämre beskaffenhet, befintliga odlingstillfällen samt andra herrligheter, och fastställd efter samma grunder, som frågor om maximi-arrendes bestämmande, enligt Kongl. Brefvet den 26 April 1826 afgöras, dock ej till högre belopp än 2 kannor, hälften råg och hälften korn för hvarje uppskattad qvadratref jord. Att åbo med lifstidsstädjobref på sålunda stadt hemman skulle ega rätt att sitt hemman till skatte lösa, efter lika bestämmelser och mot erläggande af enahanda skatteköps-afgifter som för kronohemman nu äro stadgade, deraf likväl, utaf sjelfva skatteköpsskillingen skulle till kyrkan ingå hvad som deraf motsvarade kyrkans andel af landgilleräntan. hvarvid i skattebrefvet skulle förbehållas kyrkan den bestämda årliga spanmålsräntan och hemmanen till kyrkan försättas i samma ställning som frälseskatte, eller att kyrkan afhände sig eganderätten endast på det sätt, att om till skatte köpt hemman således utom åboslägten, kyrkan skulle ega lösningsrätt viss laga tid efter hembjudande, hvilken förmån kyrkan äfven torde böra tilläggas i afseende på icke skatteköpte hemman, hvarå åborätt afstås till oskyld. 3:o.
Den, som, på sätt Stats-Utskotlet, uti Utlåtendet N:o 21g, föreslagit vill, att den uti 3:dje punkten af Utlåtandet N:o 63 tillstyrkte, af Rikets Ständer bifallne anslag af 800 R:dr, att å Allmänna Indragnings-Staten uppföras, må af Kongl. Vetenskaps-Académien disponeras, för insamling och afteckning efter naturen af Svenska växter, i och för utgifvandet af Planche-verket ”Svensk Botanik,” voterar 20 Förstärkta StatsUtskottets Memorial N:o 33g. Ja; den, det ej vill, Nej; Vinner nej, uppföres anslaget såsom arfvode åt Kammarjunkare!! von Wrigth, att utgå, så länge Vetenskaps-Academien begagnar hans biträde, i och för utgifvandet af Planche-verket "' 'Svensk Botanik.” Voteringen har utfallit med 77 ja emot /fa nej; hvarigenom Statsutskottets i ja-propositionen omförmälda tillstyrkande, angående sättet och villkoret för nu ifrågavarande anslags utgående blifvit bifallet. 35:te Voteringen. (enligt Girsta punkten.) Den. som bifaller Stats-Utskottets hemställan, att för Hof-Capellmästaren Häffners Enka A Allmänna Indragnings-Slaten uppföres en pension af 100 Rrdr Banco voterar Ja; den, det ej vill, Nej; Vinner nej, kommer nämnde enka att på berörde Stat erhålla en pension af 200 Rrdr Banco. Voteringen bar utfallit med 18 ja och 101 nej, hvarigenom pensionen för Hof-Capellmästaren Heeffners Enka blifvit bestämd lill 200 Rrdr Banco. Stockholm den 1 October iS.fo - För stär Jeta S tats-Utskottets Meinar ial> N-o Sfö 21 N:o 340. Ant. till Exped. Utsk. den 2 öct, kl, 7 e, m.