Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom Banco-Reglementets i.o3 §. hafva Banco-Fullmägtige fått till sitt ompröfvande öfverlemnadt, huruvida ej åtminstone® en Bokhållare-tjenst i Banco-Disconten kunde, vid inträffande ledighet, indragas; och har, af sådan anledning, samt sedan göromålen, efter den år 1833 antagne förenklade arbetsmelhod funnits kunna bestridas med en Bokhållare mindre än förr, en, genom afskedstagande, år i836 ledigblifven Bokhållare-tjenst icke å nyo blifvit tillsatt, utan äro de göromål, sorn densamma tillhört, fördelade påt 22 Banco-XJ tskoltels Betänkande, N.o So. de öfrige Bokhållarne, hvarigenom Aflönings-Stalen är vorden förminskad med 660 R:dr. Likaledes liar Directionen kommit i tillfälle att verkställa den uti ofvannämnde §. föreskrifne indragning af Notarie-sysslan med 400 R:drs lön, vid innehafvarens år 1837 inträffade frånfälle; hvarföiutan, vid 1835 års utgång, ett af de för Böckernas afslutande anslagne arfvodeu å i5o R:dr upphört, lill följd af derom uti samma §. lemnad föreskrift. Handelsoch Närings-Disconten, hvilken före sista Riksdagen icke utgaf Lån på längre lid än högst 4 månader, har, sedan låneliden blifvit utsträckt till 6 månader och räntan nedsatt från 6 lill 5 procent, i synnerhet under de 3:ne senast förflutna åren varit ganska mycket anlitad; och hafva de till fond för densamma af Bunco-Fullmägtige anslagne medel vavarit fullt till räcki ige. Sålunda hafva till fond för denna I förhållande härefter var utgående Låne-baluncen: Af hosföljande Bilaga N:o 3 kan en jemförelse vinnas emellan de lånesummor, som utgått lill låntagare inom serskilda näringar och samhällselasser, äfvensom huru de från denna Discont under loppet af år i839 utgifne
Dä, när fråga uppstod, om tillvägabringandet af ett för fäderneslandet högst nyttigt, ehuru här i landet nytt, företag, den förutnämnde styrelsen redan hade, som jag sagdt a priori uttalat sin förkastelsedom; och då ingen af dem, som skulle döma om saken, egde någon praktisk kännedom derutinnan, eller åtminstone ej större än Sir John Rennie och jag; då vill jag fråga, om det hade varit rättvist, att låta ett sådant företag gå lill detta embetsverk, som att dömrna af dessa förhållanden, troligtvis lagt ljussläckaren öfver alltsammans! Jag tror således att man handlat rätt uti, att ej hafva framlagdt förslaget för denna styrelse; och jag förmodar, alt detta är ett bland de skälen, hvarföre man ej inom StatsUtsk. infordrat meranämnde styrelses utlåt, i saken. Gr. Anckarsvärd har äfven klandrat att detta kostnadsförslag, då det blifvit uppgjordl. och framlemnadt af mig, som här i landet ej vore känd som Ingeniör, blifvit utan vidare granskning till R. St. öfverlemnadt. Må man förlåta mig att jag ehuru obehag - Den 29 Juli f, m. 309 ligt det är, nödgas här tala om mig sjelf. Det gamla ordspråket är kändt: ”inger, är profet i sitt eget land”. Fransyska och Engelska regeringarne hafva tillåtit mig att, ehuru främling, få utan naturalisation verkställa åtskilliga arheten för deras mariner; och i England har jag haft den sällsytna utmärkelsen, att blifva antagen såsom en af de 8 Ingeniörer, som i fråga om machiners förfärdigande för flottan hafva tillåtelse att lill amiralitetet inlemna anbud. Detta hindrar visserligen intet, att det icke varit mycket bättre, om jag äfven i Sverige byggt många saker; men jag tror ej detta kunna vara någon serskild anledn. att fördömma, det jag kommit fram med detta förslag. Det har redan länge funnits till skärskådande hemma hos mig; och det är ej mitt fel, att man ej velat taga fullständig kännedom derom. Hvarföre har man ej gjort sig möda dermed? Det skulle tvifvelsutan hafva förkortat debatter både här och i de andra RiksShn.
Om laga forum i tvister, rörande inqvartering. 32 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskoltens Utlåtande, N-o /• Litt. A. Tariff, hvarefter tillfällig inqvartering in natura skall utgöras. Rum, med I meubler, säng och sängkläder. Generals-personer samt Regements-Officerare, med vederlikar, hvardera Capitainer, med vederlikar, hvardera i Subaltern-Offieerare och vederlikar, 2:ne tillsammans i ett rum, således hvardera j/2 Under-Officerare med vederlikar, 4 tillsammans i ett rum, således hvardera ift\ Manskap och deras vederlikar samt drängar läggas tillhopa, efter hvad rummet medgifver. Vid mindre utrymme, jemnkas och sammanträngas de inqvarterade efter omständigheterna. Börandes Under-Officer och hans vederlike dela lika lott med soldaten, när nödvändigheten det fordrar. 2:0 Krono-betjeningen njuter under tåg äfven inqvartering. Fogde och Länsman lika med Suballern-Officer och Fjerdingsman lika med Under-Officer. 3:o Vid inqvartering svarar en högre militär, till och med Regementsofficer, emot 2 Capitainer, eller l\ Subaltern-Offieerare, eller 8 Under-Officerare, eller 16 soldater. 4:o Manskapet erballer till underbädd halm, saf, löf eller färskt granris, efter tillgång och årstid, med påbredda grofva enkla lakan eller täcken. 5:o Med möbler förslås endast erforderliga stolar ocb bord, örn inqvai teringen räcker blott en eller två dagar, såsom under tåg; men fortfar den Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotlens Utlåtande, IV.-o 1. 33 den längre, såsom uti vinter-qvarter under krig, eller vid förefallande arbeten i fredlig tid, böra de inqvarterade förses med möbler, jemnlikt Tariff Litt. C. 6:0 Manskapet erhåller ljus och värma med värden, i hans stuga, om han så vill, eljest i serskildt rum. Litt. B.
Denna rättighet har blifvit så kär för hvar och en enskild, har blifvit ett så allmänt behof för hela samhället och har så sammanväxt med våra föreställningar om medborgerligt värde, att jag icke tror att det finnes någon enda, som på allvar önskar att densamma skulle försvinna; och om så vore, om i sjelfva verket någon skulle finnas som ville detta, så skall det folk, som snart ett halft århundrade åtnjutit denna rättighet, åtminstone ej godvilligt låta det ske. Det är först genom utöfningen af en sådan rättighet som ett folk rätt klart och lifligt fattar sitt eget inre lif, och likasom känner huru dess hjerta slår. Och jag säger ännu en gårig, om någon skulle finnas, som, oaktadt allt detta, ändock skulle önska eller åsyfta att uphäfva tryckfriheten, så tror jag att man med skäl på honom skulle kunna tillämpa hvad Talleyrand 612 Den 13 December f. m. en gSng yttrade: »det vore värre än ett brott, det vore en dumhet.» Men i bredd med detta föreställningssätt tror jag mig äfven kunna förutsätta, att man allmänneligen skall medgifva att tryckfriheten — denna ädla rättighet — blifvit svårt missbrukad. Enskilde hafva blifvit smädade och kränkte i sina inre, mest heliga förhållanden; medborgare hafva blifvit förfördelade i hvad som varit dem dyrbarast: sin heder och sitt anseende; embetsman, myndigheter och Regering hafva ofta blifvit på ett försåtligt sätt angripne och misstänkte för afsigter, som icke funnits; och hvad som är värre än allt detta: de grundsatser, på hvilka religion och samhälle hvila, och som utgöra det yttersta stödet för enskild lycka, likasom för allmän sedlighet och ordning, hafva oförsynt, genom hånets, gycklets och förvillelsens vapen blifvit undergräfda. Och hur har det kunnat vara annorlunda med en tryckfrihetslag, så bristfällig som den närvarande? Hvem kan försvara en mängd af dess vigtigaste bestämmelser? Ar det icke t. ex. otillbörligt och stridande mot all juridisk princip, att de domare, som skola bedöma brottet, till en del blifva tillsatte af den som skall bedömas?
Innan jag yttrar mig öfver denna förmodade brist för år i835, anhåller jag att få fästa uppmärksamheten derå, att äfven för år 1836, eller sedan den nya tulltaxan börjat att tillämpas, kan en förminskning i tullintraderna äga rum, till följd af rättigheten att upplägga varor på creditupplag och förtulla deni först ett år efteråt; ty troligen skall det hända, att, till undvikande af den högre tull, som med nästa år blifver gällande å vissa varuartiklar, en större varuquantitet än vanligt i år kommer att införskrifvas, och att, om afsättning genast saknas, rättigheten till creditupplag begagnas för att först framdeles förtulla varorna efter den lägre tull, sorn gällde, då de införskrefvos. För alt förekomma detta, täger jag mig friheten nu väcka följande motion, med begäran om remiss deraf till Bevilln.Utsk. Gr. von Fersen uppläste härefter följande; Då i i5 § af underrättelserna till tulltaxan finnes stadgadt: att varor inom ett år från den dag, då de på creditupplag uppläggas, fa förtullas efter den tull, som var gällande, då upplaget skedde, och sålunda äfven under loppet af år 1836 varuartiklar, hvarå förhöjd tullbestämmelse vid innevar. 22 Den 6 April f. m. riksdag blifvit beslutad, kunna komma att förtullas efter nu gällande tulltaxas mindre lullafgift, hvarigenom åter en minskning i den i836 påräknade tullinkomsten kan uppkomma, föranlåtes jag vördsammast föreslå: att R. H. St. må hos K. M. anhålla, att den förändring i stadgandet ang:de creditupplaget för innevar. må vidtagas, att af de varor, hvilka under loppet af i835 på creditupplag anmälas, endast de, hvilka under nämnde år derifrån uttagas och förtullas, må tillgodonjuta den mindre afgift, som i83o års tulltaxa bestämmer, men de varor åter, hvilka efter d. i Jan. 1836 till förtullning från creditupplaget uttagas, böra draga den tull, sorn i den nya tulltaxan blifver stadgad.
Jag har deremot trott, alt entreprenaderna borde så ställas, att entreprenören komme att ställa borgen för, att han skall underhålla ett visst antal hästar, hvilket antal landshöfdingen borde bestämma, innan entreprenad-auction ägde rum. Om ett sådant stadgande införes i 6 mom. 1 stället för hvad det nu innehåller, tror jag ej, alt man kan säga, det entreprenaderna Liefve så inrättade, att allmogen lika mycket som hittills komme att bestrida skjutsningen. livad det andra skälet beträffar, har Oecon.Utsk. icke förbisett den ökade utgiften för statsverket, som Hr v. Hartmansdorff omnämnt; men detta Utsk. har naturligtvis ej kunnat föreslå It. St. ätt dertill anslå några medel. Om jag minnes rätt, uppgår den kostnad för resor, som från statsverket utgår, vanligen till några och 20,000 r:dr om året; och man finner således, att någon betydlig ökning af statsutgifterna icke genom skjutslegans förhöjning skulle kunna uppkomma. Emedlertid skulle genom denna förhöjning en Jucka i statsverkets inkomster uppstå, som måste fyllas, oell Oecon.Utk. liar ansett den kunna fyllas derigenom, att resereglemenlet i vissa delar förändrades, så att ett mindre antal hästar bestämdes för åtskilliga embetsoch tjenstemän, och har för detta ändamål föreslagit, att It. St. måtte hos K. M. anhålla 0111 en sådan öfversigt af resereglementet. Jag liar för min del biträdt denna åsigt, och det lärer vara för pss alla bekant, att de högre embetsmännen hafva rättighet att beräkna skjuts för flera hästar, än erfarenheten visar, alt de vanligtvis begagna. Jag vill blott citera förhållandet med flen dass af höga embetsmän, hvilkas resor oftast kosta statsverket mest, nemi. generalspersonerna. Jag tror ej, att de resa med flera än 3 å 4 hästar, och likväl tillägger resereglementet dem rättighet att beräkna skjuts för 6 hästar.
505 läroämne i skolans första stadium möta svårigheter, enär de för de tvänne bildningslinierna gemensamma fasta klasserna vore af stor vigt, och den dermed afsedda verkan kunde störas genom införandet af ett läroämne, som icke vore för alla lärjungarne gemensamt. Att det, så väl för den humanistiska, som för den reala bildningen medför väsendtiiga fördelar, om undervisningen i hvardera fortgår efter en inom sig bebestämd, sjelfständig plan, är väl bestjrkt af erfarenheten ej mindre i andra länder, der dessa bildnings-arter till största delen bibringas i särskilda slag af skolor, än äfven inom fäderneslandet. Det .synes likväl oafgjordt, huruvida iid mindre läroverk, der så väl lärares som lärjungars antal är föga betydligt, denna grundsats kan böra tillämpas. Rikets Ständer anse sig, i alla händelser, icke i afseende på undervisningens ordnande inom skolan böra ingå i närmare utredning af ämnets särskilda delar, men deremot klart uttala sitt erkännande af all bildnings fosterländska vigt, äfvensom af den, på en gång på billighet och på ett sannt befrämjande af allmänt väl grundade åsigt, att så väl den humanistiska som real-bildningen böraaf Staten omsorgsfullt vårdas. Om vårt fädernesland skall fortfarande stå på samma grund med Europas öfriga nationer, i afseende på en högre vetenskaplig odling, så får den humanistiska undervisningen, ehuru den numera icke meddelas åt ett så stort antal lärjungar, sorn tillförene, likväl inom den krets, der den gör sig gällande, icke aftaga i grundlighet, och, derest landet skall kunna hålla jemna steg med den snabba utveckling, industrien i andra länder tagit, måste den reala bildningen ej mindre omsorgsfullt befrämjas. Rikets Ständer få, på grund häraf, i underdånighet anhålla, att undervisningen inom Rikets elementar-läroverk måtte så ordnas, att den reala bildningen må, utan att den humanistiska lider i grundlighet, kunna utvecklas till ali den fullständighet, som läroverkens omfång medgifver.
Då nu dessa direkta val af Elektorer blifvit antagne, vore väl äfven skäl att i någon mån söka afhjelpa denna olägenhet, som, i händelse Utskits förslag antoges, blir en gifven följd; och detta tror jag lättast låter sig göra derigenom, att man upskjuter valet af nya suppleanter, intilldess alla 5 suppleanterna hunnit såsom Elektorer ingå. Ett sådant förfarande är ej heller stridande mot R.O., ty dess 7 9 § stadgar visserligen att i Utsk. upstående ledighet genast skall besättas, men, i afs. på Elektorsval eller återbesättandet af sådana lediga platser, eger enl. 28 § R.O. hvarje RiksStånd att sjelft bestämma, huru det vid hvarje Riksdag tjenligast finner. Jag får således vördsamt anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa propos. om bifall till den redaktion af första perioden i 2 mom. af Riddarh.Ordnms 18 ,§, hvarigenom den kommer att lyda sålunda: »Afgår Elektor under Riksdagen, inträde i hans ställe Suppleant. Hafva alla Suppleanter inträdt såsom Elektorer, välje, efter dagen förut derom gjordt anslag, R. o. Ad. samfäldt in pleno 5 nya Suppleanter.» Gr. af Ugglas, Garl Ludv.: Det hade varit önskligt att R,idd.Utsk:t. till ledning vid upsättande af detta Utlåt, hade följt, hvad som under motionens diskuterande yttrades. Det yrkades nemi. då af motionären sjelf och äfven af flera ledamöter att icke, på sätt Utsk:t föreslagit, nytt val skulle anställas för hvarje gång en Elektor afginge, ty i detta fall hade det varit öfverflödigt att hafva suppleanter. Just med hänsigt till den tidsutdrägt, som skulle blifva en följd af dessa ouphörliga val, yrkades af motionären sjelf att val af suppleanter ej skulle anställas förrän 10 ledamöter algått. Reservanterna hafva föreslagit en modifikation mellan motionärens och Utsk:ts yrkanden, nemi. att val af suppleanter ej skall ega rum förrän »lia dessa inträdt såsom Elektorer.
Saken blef företagen i nästförlidna vecka, och Clifford under en ofantlig folkmängds segerrop af Juryn förklarad oskyldig, med rättighet, att få 5 pund sterling i skadeersättning. O. P. samlades då till en stor middag der Clifford presiderade. Kemble infann sig – gaf efter – och preliminärerna uppgjordes till freden, hvilken i går den 15 December firades i Theatern, med enthusiasm och ej mindre buller än kriget. – Öfver denna seger göra tidningarna den anmärkning (öfver hvilken jag ej behöfver göra någon) ”att den spheriska gnista, som lifvat Engelska folkets frihetskänsla, ännu ej slocknat. I en tidning anföres ett omdöme ur den Fransyska Moniteuren: att Engelska regeringen, som nu mer än någonsin har att frukta folkets missnöje, troligen är glad, att theatern i Coventgarden kan bli ett ämne, för nationalt interesse, för hvilket det glömmer förlusterna i Spanien och skammen af expeditionen till Walcheren. d. 17 Dec. Några månaders besittning af den lilla pestilentialiska ön Walcheren, som blef en graf för så många tusende, är allt hvad England vunnit af sin stora utrustning mot Vliessingen och Antwerpen– 100 segel med 40,000 man om bord – den största, som väl ännu utgått ur Engelska hamnar. Då Lord Chatam återvände med oförrättadt ärende, regnade carricaturer i London. På en ser man Lorden, – såsom en annan Münchhausen – ridande i luften öfver canalen på ryggen af en gås. Han förer ön Walcheren med sig hängande i ett band om halsen. På stranden står John Bull färdig att ge luftseglaren en välkomma med en stor knölpåk. – Emellertid blifva ministrarne utan tvifvel frikända vid den pågående undersökningen i Parlamentet, och detta verkar ett djupt och allmänt missnöje, som begynner taga en ovanlig rigtning – nemligen mot Parlamentet sjelft, hvars reform högt yrkas. Fortfara de rådande att sätta sig emot all, äfven den moderataste reform i detta hänseende, så förstöra endera de England, eller sker det genom
Tham t rörande samma ämne, denna dag afgifne yttranden. 3:0 Herr Rosenqvists, Frtdrik Leonhard , den ia dennes e. ni. på bordet lagda Memorial, angående utfärdande af en Författning, hvarigenom allt bruk och nyttjande af Utländske Fabriksvaror skulle helt och hållet förbjudas, vid ett *å ivårt och oföränderligt »traff, att blotta tan - Frel, Vtdr. d. is Otc. litt, kan derpå afskräckte hvarje, otti sin h«- der, ära och Medborgerliga existimation ömtålig Svensk Medborgare ; jemte Fri* herre Åkerhjelm*, Gustaf Fredrik, och Herr T/iams, Wollrath, i anledning deraf afgifne yttranden. Allmänna Besvärsoch O ec ottomie - Utskottet! 1:0 Grefve Horns, Claes Fredrik, deti 1 i dennes f. ni. på bordet lagda Motion, angående förändring af na varande GästgifvareKronooch Kungs - Skjutserne, jemte de af åtskillig» Ledamöter rörande •amma ämne afgifne yttranden. 2:0 Herr Rothliebs, Axel, den 12 dennes på bordet lagda Motion, angående en förändrad tid för vägars grusning och påfyllning ; jemte Grefve Horns, Claes Fredrik, rörande samma ämne denna dag afgifne yttrande. 3:0 Herr Hjertås, Gustaf, den 12 dennes f, m. på bordet lagda Motion, att Lag Gomiténs Förslag till Ciri!-Lag måtte rid Universiteten föreläsas och critiskt afhandv las; jemte Herr ros Tltftrnansdo-ffs, Au gust, rörande samma ämne denna dag afgifne yttrande. 3*6 Trot. TJtdr. d, it Dac. JStt° F råti Hög vård ige Preste,-Ståndet. S. D. Wid nu å nyo skedd föredragning af Bauco-Utskattets Memorial, N:o 5, med tillstyrkan, att G00 Exemplar af Herr Grefve F. B, von Scheverius Arbete :
en Akillevs med titeln löjtnant eller en Adonis i lorgnett? Ni påminnes om Offenbachs parodier och smider. Lustigheten i dessa anakronismer innebär egentligen en anklagelse mot vår egen tid. Det fula, som här upplöses i komik (för att tala med en berömd estetiker), det är just vårt bourgeoisi-samhälle,. sedt, så att säga, från dess estetiska eller rättare oestetiska facad. J a g lcänner icke, om librettoförfattarne varit särskildt medvetna haroni;. h a h a de ej varit det, hedrar saken så mycket mer deras instinktiva ' skönhetssinne. Medeltidens chevalier från de basta dagarne &amp; r också ett verkligt manligt ideal, som t. o. m. får ett plus af charme genom den särskilda ridderligheten, okand för antiken, d. v. s. genom fransk-normandisk förfining - ännu, lyckligtvis, naivt-heroisk, icke frivolt ironisk - genom förhållandet till kvinnan, i början fritt frän fantastisk och löjlig öf verdrift, samt genom sin uppfattning af hederslagarna. Den franska anden undergick en metamorfos genom seklerna: finheten stod kvar, men korst2igens idealistiske tro blef omsider till l ' ancieu rdgimes världskloka skepsis. Rococcons petit chevnlier med pudradt hår, silkesstrumpor och röda klaclcar är ej ntigon man som de förra, men hans elegans, som, tro mig, aldrig .kommer igen, iir dock en mdrarangsersiittning för den stora stilen, och den gör honom dräglig som ideal, helst han har både hederskänsla och mod af aristokratisk laggning. Kavaljerens däremot från restaurationstiden (eller litet senare) och intill våra dagar, en bourgeoisiföreteelse af S4 karat, han ar omöjlig, och det halffranska ordet äx hos oss lika siilastads-salongsmassigt som typen. Här hm det skönt mänskliga gått upp i cylinderhattsbaïbari och skraddarestetik A la band modeplansch. Vi ha intet skäl att förebrå damerna deras klädsel.
Riddaretorp för af samma boställe utgående roterings-afgift, (U. A.) Uli en hos Preste-Ståndet väckt motion har Doktor Sandberg anfört, hurusom, fastän det vore stadgadt, att komministers-boställen skulle befrias frän rotering och denna öfverfly tias på annan oroterad roter i ngs - skyldig jord, samt att, om sådan jord i orten icke funnes, boställs-innehafvaren då skulle för roteringen åtnjuta ersättning af allmänna medel, det likväl i afseende å komministers-bostället Riddaretorp i Madesjö socken och Södra Möre härad af Kalmar län inträffat, alt innehafvaren deraf måst, till fullgörande af roterings-skyldigheten för samma boställe, under benämningen tillgiftspenningar lill båtsmansrote!! Jtä 271 vid Andra Södra Möre kompani, Förebo i Mortorps socken, under en längre tid årligen erlägga ett belopp af Elfva R:dr 16 sk. 6 runstycken Riksgäld, utan att boställs-innehafvaren. oaktadt fyrfaldiga försök, kunnat, i afseende å berörda rolerings-skyIdighet vinna någon eftergift eller för fullgörandet deraf erhålla någon godtgörelse; i anledning hvaraf motionären föreslagit, att innehafvaren af ifrågavarande boställe, i närheten hvaraf någon oroterad rolerings-skyldig jord icke funnes, måtte af Statens medel tilläggas ersättning, motsvarande den af bostället utgående roteringsafgift.
Förordningen den r7 April 1828, blifvit öfverflyttade ifrån Bergs-Collegium till Svea Hof-Rätt, matte uppdragas åt vederbörande allmänna Under-domstolar; och g) att Sjötulls-Rätter, Gränsetull-Rätter och Hall-Rätter måtte indragas och deras befattning med judiciela ärenden öfverlåtas åt Rådstufvu-Rätlerne i de släder, der förstnämnde Domstolar finnas, I öfrigt, och då en noggrannare och mera detaljerad kännedom, än den Rikets Ständer egde, angående flere ibland de till indragning sålunda föreslagne serskilda Domstolarnes organisation och verkningskrets, fanns nödvändig, för att kunna bestämma de åtgärder, och stadga de reglementariska föreskrifter, sorn, i och för indragningens verkställande, blefve erforderlige, hafva Rikets Ständer derjemte i underdånighet hemställt, det täcktes Kongl. Mnj:t, efter alt hafva i Nåder infordrat vederbörandes utlåtanden, besluta och utfärda den Förordning, som, för verkställigheten af Rikets StanStänders ofvåuberörde underdåniga förslag, pröfvades lämplig och ändamålsenlig. Under åberopande häraf, och enär berörde underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t ingått så kort före sisllidne Riksdags upplösning, att Kgl.. Majrts Nådiga yttrande i ämnet icke kunnat Ständerne meddelas, ehuru Kongl, Maj;t sedermera, under den 7, Maji i83i, förordnat, att Sjötulls-Rät - 6 Lag-Ulskotlets Betänkande N:o 85. ler skulle upphöra och deras åligganden öfverflyltas på Rådstufvu-Rätterne, livilket jemväl med år i83a tagit sin början, har, uti Memorial, som Vällofl. Borgare-Ståndet till Lag-Utskottets handläggning öfverlemnat, Herr G.