Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit ej ville lemna sin sanction, och som den ifrågavarande instructionen ej är stridande emot 63 §. RegeringsFortnen, finner jag ej annat, än att man kan göra anmärkning emot för 6* - 84 Den 19 Mars f. m. hållandet. Jag tror, lika med Herr Hjerta, det vara en nödvändig följd af förflutna händelser, att sätta StatsUtskottet i tillfälle att kunna redovisa, huru lilla Creditivet blifvit anvandt. Lika nödvändigt är det, att för framtiden föreskrifva, huru med dess uttagning skall tillgå. Uti det tillägg till ansvarighetslagen för Fullmäktige i RiksgäldsContoiret, som, uppå Rikets Ständers begäran år i8a3, af Konungen blifvit promulgeradt, står: Utbetala Fullmäktige den i 63 $• af Regerings Formen omnämnde mindre summa, antingen hel och hållen eller till större eller mindre del, innan Konungen för dem förklarat, att han de äskade medel oundvikeligen har af nöden antingen till Rikets försvar eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål, samt innan de derjemte undfått del af hela StatsRådets deröfver inliemtade tankar, vare den eller de, som till beslutet bidragit, förlustige så väl Rikets Ständers, som ock annat allmänt medborgerligt, förtroende. Här synes tydligen, att när man hänvisar till 63 §. RegeringsFormen, är det blott fråga om att få veta StatsRådets tankar. Jag kan ej förstå, att någon pröfning af beliofven dermed skulle vara förenad; det är endast deras natur och verklighet, hvarom Rikets Ständers Fullmäktige böra underrättas. Hela saken ligger således uti den hemliglietsslöja, hvarmed man vill omhölja Regeringens handlingar i detta fall; ty när det Den 19 Mars f. m. 85 står StatsRådets tankar, måtte det väl menas något annat, än blott ett lösligt protocollsutdrag, som icke innehåller något spår till yltrade omdömen, bland Konungens Rådgifvare, öfver beliofven af Creditivets brytande. Friherre Anckarswärd:
Emot Utskts förslag yrkades dels att tjärbärma och vraktjära såsom varande, tvänne olika varuartiklar borde åtskiljas och olika behandlas; den förra borde få utföras, den sednare vara till utförsel förbjuden; dels att denna artikel borde vara förbjuden både till införsel och utförsel; dels att 1835 års tullbestämmelser för denna artikel äfven nu måtte antagas. Af några ledamöter yrkades deremot bifall å Utskts förslag. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utskts förslag. Ropades nej. Hr Landtm, framställde derefter särskild propos. angtde vraktjära, och hemställde om R. o. Ad. i afseende på den behagade antaga samma tullbestämmelser som if335 års taxa innehåller. Ropades starka ja, blandade med nej, i anledn. hvaraf Hr Den ij December f. m. 289 flr L and tm. förklarade, det lian trott sig finna att ja öfverrösta! nej. Ur Landtm, hemställde derefter i afseende på tjärhärma, 0111 R. o. Ad. heliagade bifalla Utskts förslag lill tullbestiiaunelser. Ropades ja oell nej. Ur Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg tjärbär111a vid utförseln höra vara lii från tull. Ropades stal ka ja, blandade med manga nej. Då Ur Landtm, förklarade, det lian trott sig finna att ja öfverrösta! nej, begärdes votering. Upplästes till justering och godkändes följande volertsproposition : Deu sorn anser, att tjärbärma vid utförseln skall vara fri från tull, voterar la’ den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. alt tjärbärma skall vara förbjuden till utförsel. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 8. JVej — 14. Uppå derefter framställd propos. biföll R. o. Ad. i öfrigt Utskts rörtde tjärbärma algifna förslag.
Dessutom kan jag väl icke upgöra redogörelse öfver inkomsterna för ett enstaka år, utan att på samma gång hafva tillgång lill redogörelserna för de föregående. Hr Printzensköld: Genom den förklaring Frih. Palm - 262 De n IG A ug usti. stjerna nyss afgifvit, att nemi. StatsUtsk:s mening varit att lånen skulle räntefritt få begagnas under loppet af det år hvarunder detsamma utbekommits, bar jag intet vidare i det fallet att erinra emedan Fullmäktige i RiksgisKonl. äro lika så villige som pliglige alt ställa sig Ständernas mening och beslut till efterrättelse, äfven om de äro otydliga. Nu sedan de blifvit förtydligade är det så mycket lättare att efterkomma dem. Hvad åter beträffar de anmärknir jag gjort emot 3 §, så vill jag icke fullfölja desamma ; men har trott mig vara pligtig att framställa dem då erfarenheten, under den tid jag haft förtroendet af att vara Fullmäktig i Riksg:sKont., bar lärt mig huru ofta Fullmäktige i allmänhet göra anmärknir root ordalagen, väger dem så tillsägandes på guldvigt och stadnar i största villrådighet huru och på hvad sätt de skola förklaras, allt under yttrad fruktan och farhåga för de anmärknir, som från R. St:s Revisorer och StatsUtsk. skola falla dem till last, derföre att de möjligen hafva misstagit sig i tolkningen af föreskrifterna. Uppå härefter framställd propos. blef StatsUtskis förevaride utlåt, af R. o. Ad. bifallet. Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtskis d. 14 och 15 dennes på bordet lagda meni. N:o 308, med öfverlemnande af förslag lill de 2:ne första afdelmne af Reglementet för RiksgisKonl. Föredrogs ånyo och bifölls BankoUtskis d. 14 och 15 dennes på bordet lagda mern. N:o 71, ang:de förändringar uti bokföringen och redovisningen vid Tumba bruk. Vid förnyad föredragning af BankoUtskis d. 14 och 15 dennes på bordet lagda utlåt.
Riksdag äfven förekommit förslag om berörde jemte öfrige bevillningsmedel aflemnande till RiksgäldsContoret/ Uti det Utlåtande, som dåvarande Statsutskott, under Nio 35o, deröfver afgaf, och hvilket af samtlige RiksSlånden bifölls , finnes detta ämne fullständigt utredt, men tillika, af anförda skäl, såsom både onyttigt och olämpligt ansedt, att uppbörden af Stora Sjö-Tulls-, Post-, Charlas Sigillatae och Husbehofs-bränningsmedlen verkställes i annan, än den derföre redan stadgade ordning, och blef, af sådane anledningar, samma förslag afstyrkt. &th, till R, Si, Fröt, 1834. 4 Sami. leita. Afdela, 1, ' iGlde Häftet, 2 Suh-V{ sk, Ulh'tande A/o 68. Vid öfvervägande af livad sålunda i denna fråga förekommit, anser Utskottet sig så mycket mindre kunna tillstyrka bifall till förr berörde förslag, som hvarken Motionairen beledsagat dess motion med några skäl, eller Utskottet funnit några Anledningar ti{l förändring, i afseende å hvad Rikets senast församlade Ständer beslutat, angående ifrågavarande Bevillningsmedels leverering. Ankom till Uxp. Utsk. den ?4 April kl. 11 f» m. Utlåtande, i fråga om disposition af de vid Kongl. Police-kammaren i Stockholm ådömde ensaksoch vitesböter. ( J' Uti ett ifrån Bonde-Ståndet till Stats-Utskottet remitteiädt memorial, har Riksdagsfullmägtigen Anders Danielsson ifrån Elfsborgs Län yrkat, alt Utskottet matte undersöka., huruvida de vid Kongl.
I skogen var lugnt, men när hon kom u t på gärdena., bet vinden skarpt. Huttrande drog hon koftan tätare omkring sig och skyndade p&amp; stegen till dess hon halfsprang. En fjilrndels mil ar inte alltid så lätt sprungen, isynnerhet nar man &amp; r trött af tre nätters vaka vid tviittbunken. Men ' det hade behöfts så väl att tjäna litet extra, till. hälgen. Ändtligen såg hon ett svagt ljus från en liten koja med sluttinde tak och bristfälliga f ön ster. Raskt .öppnade hustrun dörren och trädde in. » God kväll)), hälsade hon käckt, fast litet andfådt. gud signew, kom det matt tillbaka fran den torftiga sangen, dar en blek kvinna låg med ett litet barn bredvid sig. » Hur är det? % &gt;Åh, jag .tror han .rent suger mig fördkfvad och inte en droppe har jag att ge ' n. Jag.trodde inte du skulle komma i kval1 B, tiilade ho11 som ursaktande. U Det är ju julekväll. D Raskt tog den nykomna det kvidande barnet och lade det till bröstet. » Så han dricker, stackar ' n, sade hon medlidsamt. Därpå började hon att tala om festen.på herrgirden, om allt grannt de sett, och om allt p a n n t de f att. Stickekj olen glömde hon aldrig! : Hon satt så lugn och trygg som om hon alls inte vetat hvad brådska ville säga, men iigr gossen iintltligen druckit sig matt och hon lagt honom tillbaka till modern, började hon att skyndsamt kläda sig ånyo. Det rinner val till lite mjölk nu under natten », sade hon,)) si du har att ge ' n på da ' n. Vid kvälldags kommer jag som vanligt. B Hon lade ett äpple på hufvudkudden, och ' sedan hon i ett fat hiillt upp litet medförd gröt och mjölk - ja, dess viirre var det bara en slank, men det ville aldrig bli nhgot. iifver - nickade hon vanligt och gick. Månen hade nu stigit upp.
Är det icke just människorna, som lefva i en tidrymd eller, rättare sagdt, blandningen af deras allmännast och tydligast framträdande fel och förtjänster? Visserligen har vår tid många förtjänster, men dem behöfver man ej påvisa. Angelägnare och mera välsignelsebringande vore det förvisso, om man kunde blotta och med kraft motarbeta några af dess — tyvärr också många — lyten, och ett sådant är utan tvifvel detta, som förspörjes inom alla samhällslager: lust att lefva öfver sina tillgångar. Medvetet eller omedvetet hyllar man Hobergsgubbens sats: » ingalunda vill jag vara den sämste. » Och det värsta är, att högst få ha nog moralisk kraft att bryta sig en själfständig väg härvidlag. » Det brukas så. » — » Så har den och den. » — » Så ha ' vi det där hemma. » — » Vi måste ha ' det och det. » Och så måste man också mången gång gå där och vänta, vänta på att reda det egna nästet och förbittrar så lifvet för sig — alldeles onödigtvis. Nej, skall man någon gång känna sig stark och modig nog att trotsa hela världen, så skall det väl vara i den perioden af lifvet. De unga nu för tiden förefalla i allmänhet att vara mycket orädda af sig och emancipera sig, där det ej alls vore af nöden eller ens önskligt, men gäller det att bära en enklare eller omodernare dräkt än andra, att ha mindre gentila bjudningar än andra, eller detta, som jag nu närmast vill tala om, göra bosättning i mindre skala än som brukas i ens krets — » nej, bevara mig, om det går an! » Och om någon skulle anmärka på sådant lappri, jag tror nästan, de togo det värre, än om man angrepe deras heder och ära, åtminstone lika hårdt. När skola dock människorna lära sig att skilja mellan hufvudsak och bisak?
Tham yttrat i afseende på transport af lån i Banken, skall finna, det vårt förslag icke, såsom Herr von Hartmansdorff tyckes tro, Den 27 Julii e. ni. går ut på att yrka bibehållande af sådane missbruk, som att ett Buncolän skulle eller 27 års afbetalning genom transport förvandlas till ett nytt 28-årigt lån. Då det blifver bestämdt, alt transporten endast medför öfverlåtelse på annan person af den rätt lånbafvaren sjelf äger, så alt afbetalningen blifver densamma som från lånets början, och det hela således är sluteligen inbetaldt på lika tid, som i fall någon transport af lånet icke skett; så är det klart, att de egenteligen öfverklagade missbruken af transporlrättigheten äro förekomne. Man har sagt resultatet blifva enahanda, om den, som vill transportera sitt lån, inbetalar det till Banken, och ansökning göres att bekomma medlen såsom nytt lån. Men då årliga fonden lill nya lån icke uppgår till mera än i4o å i5o,ooo R:dr, så kunde lian få vänta flere år på det nya lånet, tills han kommit i lånetour med öfrige lånesökande. Jag medger, att man kunde bevilja prioritet åt den, som betalar in sitt lån, för att få ett nytt; men hvad är väl sådant annat än den transporträttighet af gamla lånet, som jag föreslagit? — Herr Hjerta har yrkat en förändring i afseende på lånens amorterande, och någre Ledamöter, som besvarat detta, tyckas hafva fattat Herr Hjertås mening så, som skulle han vilja afskaffa allt slags amortissement i delta fall. Jag åter tror hans förslag vara, alt den årliga afbctalningen å capitalet, som Den 27 Julii e. m. amorteras, bör vara afskiljd från räntebetalningen och jag ingår gerna på detta project, hvars antagande skulle medföra mycken ordning 1 enskildas räkenskaper, och, så vidt jag förstår, äfven i Bankens. Herr von Hartmansdorff: Efter den upplysning Grefve Spens lemnat om sin mening, finner jag densamma vara alldeles lika med Utskottets.
Ståndens pröfningsrätt annat än i den mån någondera af 14 och 18, jemförda med 21 och 22 gg R.O., bestämma, så har jag, enär besagda 14 § här är åberopad och finner sin tillämpning, följaktligen och i likhet med Utskrts majoritet funnit denna omständighet vara af sådan vigt, att Utsk:t icke egde att annorlunda förtära, än pä sätt det iakttagit. Reservanterna hafva, i likhet med den talare, som näst före mig hade ordet, ingått i bedömande af Utsk:ts ordalag samt dervid tillåtit sig en tydning, som jag lör min del icke finner vara riktig. De hafva nemi. trott och upgifvit Utskrts mening hafva varit, att borttaga eller uphäfva möjligheten och rättigheten för domstolarne, att ingå i pröfning af frågor, rör:de vald Riksdagsmans behörighet. Men detta har Utskrt icke. sagt; det har blott yttrat, att domstolarne icke i dylika frågor hade samma uteslutande domsrätt, som i andra hänseenden, och till en sådan åsigt måste man ju komma, derest man, frigörande sig från alla sidoblickar oell från de mer eller mindre subjektiva önskningarnes dragnings kraft, tager grundlagens ordalydelse och ingenting annat i noggrannt betraktande. Man har här med mycken känsla och emfasis uprepat det i slutorden af Hr Munck af Rosenschiölds reservation förekommande uttrycket: »Det är första gången, sedan vårt nya stats-skick infördes, som, mig veterligen, ett RiksStånd försökt sätta sig till doms öfver Högsta domare-makten. Må det äfven blifva det sista!» — Må vi dock besinna huruvida det härvid utgör någon hufvudsaklig omständighet, att besvären blifvit fullföljda till högsta domare-mak - 382 1) en 8 Februari e. m. ten!
Att årliga anslaget till Carlsborg minskas till B:koR:dr 90,000: eller R:mt R:dr 135,000: Att årliga ersättningen för Slite, som icke lämpligen torde kunna inskränkas eller till liqvid på flera år fördelas, varder bibehållen oförändrad med » » 34,000: eller » » 51,000: men att deremot det samfällda årliga anslaget till Carlskrona, Carlsten och Stockholms skärgård bestämmes till minst. » » 96,000: eller » » 144,000: Summa årligen B.ko R:dr 220,000: eller R:mt R:dr330,000: samt för 3:ne år B:ko R:dr 660,000: eller R:mt R:dr 990,000. »Af hvad i dessa ämnen sålunda förekommit, hemtar jag anledning i underdånighet tillstyrka, det Eders Kongl. Maj:t måtte täckas, vid nu förestående riksmöte, till Rikets Ständer aflåta Nådig framställning derom, att statsanslag för fortsättande eller fullbordande af förberörde fästningsbyggnader varda med sistnämnda särskilda belopp, tillhopa 990,000 R:dr R:mt, af Rikets Ständer beviljade.» Bil. Jt? 5 till Kongl. Maj:ls Nåd. Prog. M 1, om Statsverket 1856. 155 »Till fortsättande af Topografiska korpsens i flera afseenden för det allmänna xopografi gagneliga karte-arbeten, hemställer jag i underdånighet, att det årliga anslag af ska Korp 12, 000 R:dr banko eller 18,000 R:dr R:mt, som hittills, under en längre tid sensle^rbe' varit beviljadt, äfven mätte anvisas för nästa statsreglerings-period, samt att Eders Kongl. Majit alltså för berörde ändamål täcktes hos Rikets Ständer begära ett extra statsanslag af 34,000 R:dr
Om man af fruktan, att vid missväxt, krig eller andra allmänna olycko.r det metalliska myntet skall gå ur landet, sätter' mynt-väsendet i den författning, att metalliska valutan under lyckligare lider aldrig kan ökas; så har man ett svagt oall ringa tillfyllestgörande värn emot sådana olyckor i den behållna valutan, åt hvilken man ej vågar gifva rörelse, och ännu mindre uti mynt-representativer, som man Betänkande om Rikets Penninge-Verk. "377 anser sig kunna efter förslags-berakningar eller godtycke öka eller minska. Andra länders exempel må dessutom öfvertyga oss, att metalliska circulations-medel - aldrig saknats der mynt och stats-skuld varit åtskiljde, ehuru fiendens härjningar och dryga krigs-contributioner förorsakat det största elände. Både Regeringen och enskilde personer hafva varit nedtryckte af skulder; men det metalliska myntet har dock verkat oafbrutet såsom mätare af egendomar och varor. Ilandet har för tillfället varit penninge-fattigt; men den säkra beräknings-grunden för industriella företag har blifvit bibehållen, vid minsta rådrum för arhete och återhemtning hafva capitaler åter tillflutit, och lifligare omlopp har ersatt deras i början ringa mängd. Om idogheten, och dess följeslagerska sparsamheten ej tillväxa, kan det visserligen inträffa, att en stor del af silfver-fonden utgår i betalning för utländska produeter, så framt exporten af andra varor dertill ej är tillräcklig. På det hela är det likgiltigt, om vi betale utländska produeter med jern, koppar eller silfver: om en öfver tillgångarne sträckt consumtion af öfverflöds-arti klar har till påföljd pappers-myntets försämring eller utförsel af det redbara; men det är säkert, att tärandet på capitalet lättare döljes genom det förra än det senare. Den brist på idoghet oell sparsamhet, som öfverklagas, härrör titan tvifvel i väsendtelig mån af oordningen i penninge-verket. Dess återförande till stadga skall, icke fort men säkert, undanrödja ett a£ hindren för industriens verksamhet.
Löneanslag, angående, för en Länsman i Films och Dannemora Tingslag, och för 2:ne Canzliposter i Upsala Län. IV. 114- VII. Lönefyllnad, angående anslag till, då Markegångspriset öfverstiger 6 R:dr B:co, tunnan spannemål. XLIX. B. 5i. Löneförbättring, angående, för Smålands Grenadiercorps. Se Smålands Grenadiercorps. Löner och pensioner vid förvaltande inrättningar, att de alla må utgå af StatsContoret, m. m. V. 236. VIII. R. 252. LIL B. 190. LIV. A. 216. Lösdrifveri, om åtgärder och bestämmelser i allmänhet till förekommande af. XXXIX, B. 284. XL. Å. 256. LII. U. 33o. LIV. A. 240. LX. E. 4. Löwenhjelm, Ilans Excellence Grefve Carl Axel, yttranden. II. 36i. III. 67. VI. 33o, 334. VII. 294. Magazin, om uppförande af ett, vid MörbyLånga köping på Öland. Se MörbyLånga. Magaziner, Distrietoch Sockne-, angående. Se Spannemålshandel. MagazinsDirectionen, f. d., angående anmärknings-anledning i fråga om behandlingen af anmälda anmärkningar till åtal emot. XXVII. B. 217. XXXIII. A. 204. MagazinsFondens äldre fordringar för undsättnings-spannemål, om afskrifning af. XXXVI. B. 3oi. XXXVIII. Magazinslnrättningen, angående 1825 verkställd granskning af dess förvaltning. I. 4i*. R. 392. — Allmänna, om några upplysningar angående. V. 97. VIII.
Den skicklighet, som ådagalägges under utöfning af underordnade em betsbefattningar, är icke alltid och kanske sällan förenad med de serskilda anlag och den mera omfattande förmåga, som ovilkorligen erfordras för de högre embetsbestyren eller egentliga Chefs-platser och hvilka oftare utbildas under en annan art af verksamhet med mera tillfälle till mångsidig erfarenhet, än den oafbrutna tjenstgöringen inom ett serskildt Embetsverk medgifver. De, som besitta dessa egenskaper och denna förmåga, och för dem tillvunnit sig Konungens och nationens förtroende, måste således anses mest behörige att anlitas för Statsförvaltningen, utan afseende å hvad bana de förut beträdt, och det himler derföre, som skulle uppställas genom en förut gifven bestämmelse, i enlighet med hvad nu är föreslaget, kunde på det mest eftertänkliga sätt verka menligt på denna förvaltning. På dessa skäl anser Utskottet sig böra tillstyrka, att förslaget om vilkor för befordran till högre civila embeten icke må föranleda till någon Rikets Högloft. Ständers åtgärd; 2:o att vid befordringar i allmänhet må iagttagas, att de, som längre tid oförvitligen tjenstgjort inom ett embetsverk, måga, vid yppade ledigheter, i sin tour komma i åtanka till befordran och icke af personer, som ej förut beträdt samma bana, utestängas, på sätt som hittills skall skett, genom militärers befordran till bättre lönade befattningar vid Tulloch Postverken.
Ridderskapét och Adelns Protocoll fullständigt blifvit vederlagd , med de upplysningar , att famillen Ekenmarks senast utgifna bok i väfnadskonsten , äfvensom den präctiska handledning dessa personer, under sina resor i riket, meddelat åt personer, af nästan alla stand och vilkor, hufvudsakligen åsyftat att, med en förenklad method för tillverkandet af finare linne och drällväfnader, sprida konsten till alla folkclasser, samt att, med en enklare väfstolens inredning än hittills, kunna utföra de konstigaste mönster; pi hvilken grund Herr Tham jemväl hemställt, huruvida man icke bör uppmuntra sidane försök , som äro ämnade att bringa husfliten lill mera fullkomlighet. Det torde derjemte förtjena uppmärksamhet, att de Ledamöter af Stats samt j4llm.Besv.n.Oec.Utsk.Vtl.N o 59. 17 af det Hedervärda Bonde-Ståndet, inom Ut: skotten , hvilka egt tillfälle bese och granska Ekenmarkska inventionen , enstämmigt lemnat sitt bifall till den föreslagna belöningen , ett bevis: ätt de ansett den nya väfstolen si enkel och ändamålsenlig , att husfliten inom allmogens boningar skall, med denna uppfinnings begagnande, förstå att förena den redbara nyttan med det prydliga i arbetets utseende. Vidkommande den beräkning af Ekert markska famillen tillflutna fördelar, ej blott af deras inom landet gjorda resor för konstens allmännare spridande, än af den afhandling, de genom trycket Utgifvit , Som af några de respective Riks-Standens Ledamöter blifvit framlagd, såsom skäl för en nedsättning, eller ett fullkomligt afstyrkande af den föreslagna belöningen, anse Utskotten en sidan beräkning, hvarken möjlig att 3- stadkomma, eller ens skäligen böra i betraktande komma , vid behandlingen af förevarande fråga.
ÉdtKo-Utskottete Betdnkundet Nio 44. i N:o 44. Ånkom till Exped. Utsk. d. 25 Maji 182g. Betänkande, i anledning af Herrat Sanlessons i Lambergs och Leffters från Fällofl■ Borgare-Ståndet remitterade Motion, om förändring i grunderne för återbetalning af det till Götheborgs Stad utgifne Banco-Lån, Efter företagen pröfning , vid 1828 års Riksdag, af väckte Motioner, rörande det Lånebiträde, stort Tvåhundrade Tusende R:dr Banco * som utaf Rikets Ständer år 1818 beviljades åt Götheborgs Stad, såsom en serskild Extra-ordinarie försträckning, under förklarande, alt återbetalnings-vilkoren finge af nästkommande Ständer bestämmas, roed förbehåll att högst en io:dél årligen af primitiva Capitalet kunde af Staden fordras; meddelades, i öfverensstämmelse med Banco-Utskottets af Rikets Ständer lnfallne tillstyrkan, till Banco-Styreisens efterrättelse, den föreskrift: ”Att derest Skuldförbindelsen och de för dettä Lån i öfrigt ställBih. till Riks. St. Prot., 1828, 1829. 6:te Sarai. i5:de Haft, * a Banco-XJtskcttets Betänkande. N:o 44* da säkerheter lemnades oförändrade i deras varande skick, skulle en tiondedel af primitiva Capitalet årligen ifrån och med 1824» jemte Räntan, ingå; men alt, så framt Götheborgs Magistrat och Äldste till Banken afgåfve en ny skuldförbindelse, till innehållet enlig med det af Rikets Ständer godkände Formulaire, (se 1820 års Bih. till Riks-Stånd. Prot., 6 Sami. 1 Band. pag. 238) finge i sådant fall liqvideli af Götheborgs Städs-Lån ske, enligt de för Bankens 5 procent-lån i allmänhet föreskrifne grunder, med Sju för Hundrade årligen af primitiva Capitalet.”