Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Aldrig yttrade hon någon ledsnad vid lifvet, någon längtan efter döden – Fru Wahl trodde, att om man ville lefva, kunde man – Kunde det kanske ibland äfven mot sin vilja, hade hon sjelf försökt på, när Wahl nyss var död, och hon tyckte att vår Herre äfven gerna kunde låta henne följa honom Hade Elin bara talat om Gösta ... men till och med nu, oaktadt denna tystnad, misströstade Frun någon tid icke om Elins lif. Men huru litet väsen än Elin gjorde af sina lidanden, var dock på allvar förbi med henne. Vid Elins första försök att, enligt Moderns enda fordran, (på hemvägen från balen) lefva utan Gösta, brast hennes lifstråd . Måhända var den för fin att ens kunnat ha tålt hopfogas och i alla fall hade till en sådan hopfogning fordrats en omskapning af Elins Moder, och till en sådan omskapning – ett underverk, och hvar och en vet att underverkens tid är förbi. Fru Wahls glada förhoppningar svunno efter hand. Snart tyckte hon sig ha ärft sin Mans Söndagsblick och kunna se, huru Elin för hvarje dag djupare nedsjönk i grafven – dragande Gösta efter sig. Att stå der bredvid, en hjelplös åskådare är svårt, förskräckligt svårt – men så liten och klen vår Fru än kunde synas, förmådde hon bära ganska tunga bördor, ifrån verkliga olyckor ända ned till Gertruds svåra hommör. När Frun sent omsider ändå måste hem, föreslog hon Elin att följa med: ”Ack ja! söta Tante,” svarade Elin lifligt. ”Nu far jag med till Stånga, sen följer Tante mig hit, och om det för någon dag skulle så falla sig, att hvarken Tante kan vara här eller jag på Stånga, så kan – så kan – ju en annan, som Tante också håller af, vara hos Tante. Ack hvad det skall bli roligt!” Elin trodde så. Nar hon varit ett par dagar på Stånga, märkte Fru Wahl att Elin, oaktadt Tanten, oaktadt Gertrud och allt annat godt och roligt, längtade tillbaka till Högesta. Hon förde henne dit.
Och jag är rätt glad att han teg, ty ett sådant sjelfberöm, ehuru oskyldigt det synes, inger dock misstanka. Den som talar om att han har ett godt hjerta, äger det ej mer än till hälften. Den sanna, varma känslan höjer sig inom blygsamhetens slöja, och rodnar, om man ertappar dess behag blottade. – Det skulle således tyckas vara en inkonsequens, att Albert ens omtalade sin goda handling, men det är ej så. Inför en intim vän behöfver blygsamheten ej rodna, och Albert och Alexis voro intima vänner. De behöfde ej hålla något hemligt för hvarandra, hvarken det som lände dem till beröm eller klander. Men under det vi göra dessa reflexioner, har skjutsbonden fått ordres att köra förut till Sätraholm, och våra vänner fortsätta i sakta mak, arm i arm, deras vandring. «Nå du,» började Albert, «gör nu i största hast ett utkast till Sätraholmsinvånarnes porträtter. Öfversten –» – «Är icke öfversten,» inföll Alexis; «den rätte öfversten är öfverstinnan.» – «Aj aj, står det så till? Då öfvergå vi genast till henne, om du vill. Hon regerar således med jernspira –» – «Inte just det; snarare med träspira, ty hennes regering har träsmak. Hon styr huset exemplariskt väl, låter sina barn få en den mest vårdade uppfostran –» – «Det bevisas bäst derigenom, att hon valde oss till deras lärare,» afbröt Albert med ett sjelf-ironiskt leende. – «Förstås! Hon väljer de bästa sällskaper för sin familj, är gästfri, ehuru något afmätt, och låter sin välgörenhets sol lysa vidt omkring; men allt förekommer mig dock som en ljudande malm och en klingande bjellra, ty – fortsätt sjelf.» – «Jag måste tillstå, att den teckning du gör af öfverstinnan ej är serdeles animerande. Men hvad tycker du då om fröknarne, mina tillkommande elever?» – «Jag kan inte säga annat, än att du skulle tacka din himmelske Gud, om jag kunde teckna dem med mindre vackra drag, än jag måste, om jag skall hålla mig vid sanningen.» – «Åhå, det är väl inte så farligt.
St. betingade sig dessa rättigheter för kronan, illvilja möjligen i en framtid kunde komma att lägga hinder i vägen för jernvägens eller elektriska telegrafens begagnande af kronan. Mine Hrr, då man stiftar öfverenskonrmelser att gälla för långliga tider, får man icke stödja sig på alt den, med hvilken man ingår kontraktet, vid alla tillfällen skall handla efter bästa välvilja. 1 sådant fall vore det onödigt alt kontraktvis fastställa några förbindelser. Det är klart, att när man ingår på ett kontrakt, mäste man ställa sig så, alt man blifver oberoende af motpartens goda vilja. Man må för öfrigt hafva hvilken god tanka som helst så väl om Svenska, som utländska bolag, så måste man likväl, såvida försigtighet skall iakttagas, tänka sig att bolaget någon gång kan falla i sådana personers händer, som icke hysa välvilliga tänkesätt emot Styrelsen i Sverige, så mycket mera som pluraliteten af bolaget kan bestå af utländske män. Bolaget kan utgöras af mycket hederligt folk, men deras lands intresse kan stå i fullkomlig strid emot vårt och i alla fall måste man medgifva, ali det icke vore klokt af R. St., att när de upgöra reglor för ett sådant bolag, sätta Staten i beroende af bolagets välvilja. Att iakttaga vanlig försigtighet, deruti ligger icke något misstroende emot någon person, hvilken, om man också må önska honom en så inflytelserik och långvarig framtid som möjligt, likväl troligen icke i 40 års tid kommer att styra bolaget. Den 28 Augusti e. m. 541 linder yrkande af bifall anhåller jag att serskildt propos. måtte göras å hvardera förslaget. Gr. von Rosen: Jag anser i det närmaste öfverflödigt, att orda mera i denna fråga, som verkligen, om jag får nyttja ett vulgärt uttryck, utgör en process om Påfvens skägg, ty då saken är så väl och så bestämdt utredd uti den af K. M. utfärdade Resolution, så ser jag icke, att något vidare tillägg kan behöfvas. Gr.
Skulle någon af ett nytt annorlunda beskaffadt Brännvinsredskap, än ofvan afsedt är, vilja sig begagna, anmäle han sig hos K. M:ts Befallningshafvande, som, efter inhemtad noga upplysning om redskapens sammansättning, rymd m. m., derom till K. M:t afgifver underdånig berättelse, med förslag så väl på afgifterne, som på den storlek, hvilken efter de i denna Författning för Brännvinsbränning i allmänhet gällande grunder må 5'ökanden beviljas; beroende sedermera på K. M:ts Nådiga pröfning, emot hvilka afgifter och till hvad storlek, i förhållande till den högre tillverkning, som med den nya inrättningen kan åstadkommas, bruket deraf må varda tillåtet. 14 §.
Vice Talman, Biskop i Götheborg, Biskop i Linköping, Th. Doclor, Biskop i Skara, Th. DocTh. Doctor, Corn. af K. N. O. Commendeur af K. N. O. tor, L. K. N. O. L. S. L. S. L. S. Pehr Thyselius. Sven Wijkman Casp:son. Es. Tegnér. Biskop i Strengnäs, Th. Doctor, Th. Doctor, Biskop i Westerås, Th.Doct.,BiskopiWexiö, L. K. N. O. > C. K. N. O. C. K. N. O., En af de L. S. L. S. Aderton i Svenska Akad. L. S. Wilh. Faxe. Biskop i Lund, Th. Doctor, e. K. N. O. L. S. Joh. Jac. Hedrén. Th. Doct. Biskop i Carlstad, Riddare af Kon. Carl xiii:S Orden, L. K. N. O. L. S. Eric Bergstrom. Pehr P:son Svedelius. Theol. Lie., Theol. Adjunct vid Prost och Kyrkoherde i WesterUpsala Universitet, Professor, Löfsta och Enåker. Contracts-Prost o. Kyrkoh, i L. S. Näs. L. S. Joh. Olof Wallin. Pastor Primarius, Th. Doct., Ordens - Biskop , C. N. O., En af Sv. Ak. L. S. Nils Jac. Anjou. Prost och Kyrkoherde i Ros. lags-Bro, utn. Kyrkoh, vid Norrköpings Stads och S;t Johannis Landsförsamlingar. L. S. Lars Pet. Spiering. Eric Agrell. »fk-ost och Kyrkoherde i Ed och Contracts-Prost och KyrkoSollentuna. herde i Jerfsö. L. S. L. S. E. G. Geijer. Professor Hist. vid Kongl.
Samma enkla och okwungna frihet anser jag o§ äga wid ätagandct af Krono - skjutsar, Magajinsfohror och Inqwarke'. ingar, som de öfrige Respective Med-Ständen trodl sig aga, och böre wi äfwen undandraga otz i denna del alla emera, svin öfwergä den ankagna allmänna principen och föranleder tilt en jemn fördelning i ett sä be>kasfat Oeconomistt afseende. Med den nit och ifwer, som altid warit wäre Stånds sanna kännemärke, hafwe wi alla enhälligt sökt upmana wäre Respecriä-e Med-Ständ, att behjerta Rikets närwarande och kända nöd, i öfwertygelse, akt denna upmaning borde föranleda kill en allmän jemn!ning i bördorne; men wi hafwa med bekymmer erfarit, akt i synnerhet det Högwördige Preste-Ständet förnämligast motwerkat i sädane frågor, som angätt indragningar af witza Tjenster, hwaraf Statens behof, pä det sätt de warit projecrerade, utan det Högwördige Pceste-Srändcts gradation, för det närwarande, men i synnerhet för det tillkommande ägt en päräknad tillgång; Och detta alt under äbervpande af privilegier, och hwaraf jag dräger den följd, att det Högwördiga Ständet ej lärer wilja göra nägor afseende pä det as wart Ständ wid Constitutionen gjorde förbehåll; och ehuru wi pä samma grunder yrkat indragningar af »vederlag och en ny regterad löneförbättring, har alt dylikt pä samma stal blif» Z:te Band2:dra Afd. §0» 73c> Den 14 Zebruarn - blifwit bestridt.
Det torde äfven vara min skyldighet att nämna att orsaken, hvarför jag tillstyrkt att anslaget endast skulle uppgå till 1,800,000 rdr, såsom Stats-Utsk:t föreslagit, i st. f. till 2,000,000, såsom K. M. begärt, är den, att man nu fått större tvifvel om ändamålsenligheten af de s. k. pansarfartygen än man hade då den K. Proposm afgafs, och således har jag trott att man för det närvarande kunde inskränka sig till hvad Utsk:t nu föreslagit. Jag anhåller om bifall till den ifrågav:de punkten af Siats-Utsk:ts Utlåt., med det af mig föreslagna tillägget. Hr Brakel: Utsk:t säger i sitt Utlåt. pag. 10: »Huru be skaffad den krigsmateriel bör blifva, för hvilkens anskaffning medel nu måste beviljas, lärer ingen för närvarande kunna med fullkomlig visshet afgöra.» Och straxt derefter säger Utsk:t, att det antager att rikets sjöförsvar icke kommer att ordnas på det sätt, jag föreslagit. Med undantag af de fyra ångkorvetterna, som jag anser vara nödvändiga för handeln, har jag icke på något sätt föreslagit huru vårt sjöförsvar skall ordnas i afseende å materielen, utan jag har tvärtom ganska tydligt sagt att hvilka och hurudana fartyg som böra byggas, det kan icke nu afgöras, utan får man lemna det åt framtiden. Det enda jag sagt, var att de s. k. ångfregatterna icke voro dugliga, och detta mitt yttrande har af erfarenheten blifvit besannadt. Vidare säger Utsk:t, att Sveriges förhållande är egendomligt och liknar Amerikas. Det skulle vara mycket intressant att få veta hvari denna likhet består. — Slutligen säger Utsk:t, 532 Den 18 April f. m. pag. 12: »Det torde nemi. icke böra förbises, att den summa, K.
Collecteurerne hade full lätt att fordray men som Lottköparne ej kunde vidkännas* enär de haft nog lidande deraf, att, utan allt än-, (lamål en längre tid sakna disposition af sine insatte penningar, I det Förslag till Betänkande, sorn nu är för Utskotten framhigdt, förekommer, att bestämniflgarne angående BördsRätten vore den enda Lag-förändrirg, som vid ptgifvandet af Författningen om Fastighets? Lotterie, komme i fråga; men detta är, efter min öfvertygelse, desto mera origtigt, sorn i Cap, 1 §. JordaBalken upptager alla sätt att förvärfva fast Egendom, utan att deribland nämna spel, —> blefve nu spel påbudet såsom ett Laga fång, så uppstodo, derigenom ett tillägg i Lagen, hvartill Ständernas samtycke fordrades. Vill man åter hänföra spel under det Laga fång då ''Latt. (isa köpt äj>M ett begrepp x som. man åtmin? stone icke hitintills fästat vid en vinst på ett hasardspel, och sorn visserligen minst, fordrade en Lagförklaring för1 att så kun» lia uttydas, LagUtskottets Betänknnden. 1331 Den förlust för Riket, sorn genom Utländska Lotters försäljning inom Landet uppstått, härrörer från underlätet handhafva 11 de af det 1^83 den 11 December häremot utfärdade förbud, om hvars återupplifvande, med ökat ansvar, hos Kongl. Maj:t i underdånighet torde höra anhållas. Skulle Utskotten icke fästa något afseende vid hvad jag nu haff den äran anföra, ulan gilla Betänkandet, sådant som Beredningen def föreslagit, så får jag blott för min enskilda del, mig deremot reservera, Herr von Hauswolf x Carl Gustaf, anförde:
»God kväll, Cecco,» sade mannen, »tag din båt och för mig öfver till San Giorgio Maggiore.» »Ja,» sade den gamle fiskaren, »genast, herre.» Han var som väckt ur en dröm. Lejonet var borta, och mannen här var ju någon, som kände honom, fast ej Cecco kunde minnas hvar han mött honom förr. Den gamle var rätt glad att få sällskap. Den förfärliga tyngd och olycka, som hvilat öfver honom, sedan han kommit i fiendskap med helgonet, voro med ens alldeles borta. Men hvad det angick att fara öfver till San Giorgio, så trodde han ej ett ögonblick, att det skulle lyckas. »Vi kunna nog inte en gång få ut båten,» sade han till sig själf. Men mannen bredvid honom föreföll honom sådan, att han ville göra allt tänkbart för att tjäna honom, och det lyckades honom också att dra fram båten. Han hjälpte främlingen att stiga i och fattade åran. Cecco skrattade åt sig själf. »Hvad tänker du på? Lägg då åtminstone icke ut,» sade han. »Har du någonsin sett sådana vågor? Men säg honom då, att det icke står i mänsklig makt.» Men han tyckte sig ej kunna säga främlingen, att det var omöjligt. Denne satt så lugn i båten, som om han skulle fara till Lido en sommarkväll. Och Cecco började ro ut mot San Giorgio Maggiore. Det var ohyggligt, gång på gång blefvo de öfversköljda af vågorna. »Ah, ropa efter den karlen,» sade Cecco halfhögt till sig själf, »ropa efter den karlen, som ger sig ut i sådant väder. Det är ju annars en klok, gammal fiskare, ropa efter honom.» Nu steg båten uppför branta höjder och åkte ned utför djupa dalar. Skum slängde ned på Cecco från vågorna, som ilade förbi honom liksom skenande hästar, men han arbetade sig dock allt närmare San Giorgio. »För hvem är det du gör allt detta, vågar båt och lif?» sade han. »Du vet ju ej ens om han kan betala dig. Han ser ej ut som en herreman. Han är ej bättre klädd än du själf.» Men sådant sade han blott för att hålla sig vid godt mod och icke behöfva blygas för sin medgörlighet.
Sedan Eders Kongl. Majit, uti nådig remiss af den 19 November sistlidet år, som den 10 i denna månad kommit Riksmarskalks-embetet tillhanda, behagat i nåder anbefalla Riksmarskalks-embetet att, efter vederböratules hörande, afgifva underdånigt utlåtande i anledning af hvad Rikets Ständers sednast församlade Revisorer anmält, rörande räkenskaperna dels öfver anslaget till brandväsendet och yttre lyshållningen vid Stockholms slott och dels för Drottningholms samt Ulriksdals och Haga lustslott; får Riksmarskalks-embetet, med öfverlemnande af de från Ståthållare-embetena å förenämnde slott infordrade och afgifna utlåtanden, för egen del, nu, likasom tillförene i anledning af föregående Revisorers anmärkningar vid « förvaltningen af anslagen till Stockholms slott och lustslotten, endast i underdånighet anföra: att då berörde förvaltning icke omedelbart ombesörjes af Riksmarskalks-embetet, utan af vederbörande Ståthållare, Riksmarskalks-embetet icke har något att tillägga till hvad bemälte Ståthållares ofvannämnde underdåniga utlåtanden innehålla. De remitterade handlingarne varda härhos underdånigst återställda. Stockholm den 27 Januari 1854. På Riksmarskalks-embetets vägnar: M. LEWENHAUPT. W. von Schoultz. Ståthållare-embetets på Stockholms slott underdåniga utlåtande, i anledning af 1853 års Revisorers anmärkning vid granskningen af räkenskaperna rörande brandväsendet och lyshållningen på nämnde slott. Stormäktigste Allernådigste Konung! I anledning af den utaf Rikets Ständers sednast församlade Revisorer emot räkenskapen öfver anslaget till brandväsendet och yttre lyshållningen på Stockholms Kongl, slott framställde anmärkning, att Slottsfogden och Brandmästaren fått år — 213 — 1851, utöfver dem på stat anslagen aflöning, uppbära ett arfvode af 66
Om försegling å landet ege Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att antyda vederbörande kronobetjente eller andre af Kongl. Majjts Befallningshafvande dertill förordnade välkände personer, hvilka det, i följd deraf, skall åligga att, utan föregången anmälan af panne-egaren, med ledning af de till dem från vederbörande mantalsskrifvare insända förteckningar samt, i serskildta fall, Kongl. Maj:ts Bt fallningshafvandes dem delgifne tillstånds-resolutioner, ofördröjligen, elter det bränvinsbiännings-rättigheten för någon eller någre panne-egare inom hvarje district upphört, försegling af bi än vinsredskapen verkställa; och eger förseglaren alt bestämma tid och ställe inom districtet föi' förseglingen, i förut utfärdad kungörelse, likväl så, att försegling af inmurade pannor med bröst och dithörande redskap alltid försiggår på hvarje ställe, der de äro uppgifne att finnas. I städerna, hvarest nyssnämnde redskap, med undantag af inmurade pannor, böra i allmänt förvaringsrum insättas, vare detta allt Magistratens åliggande. Förseglingen skall ske med messingstråd, på det sätt, att densamma trades uti borrade eller stampade fina hål och sedan hopknytes genom en linnelapp, samt förseglas på båda ändarne med deras sigill, hvilka det blifvit anbefalldt att denna föriä, tning verkställa. Den för materialerne till förseglingen åtgående kostnad kommer att af kronans medel från Landt-Ränterien förskjutas och ersätln:ng derför i vanlig ordning af Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-Contoir meddelas, emot behörig redo och räkning i Landsboken; hvaremot arfvode för forseglings-bestyret bekostas af panre-egaren, och utgår efter kannerummet, med En skilling för inmurad redskap, samt 6 rst. för så kallade lyft-pannor, utaf hvarje kanna Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Stat upfö« ras med 175 R:d. n:o Angående Staten för ÄronanS publique ZuS i Stocholm Wällofl. Borgare-Ständet har harwid anmärkt, att den sä kallade Kongl. Trädgarden, fäsom Hufwud-stadens enda Allmänna Promenade» borde pä Statens bekostnad bibehällas, och icke såsom StatSUtstottet förestagit, under Arrende uplätas. Stats-Utstottet har i dest förre Betänkande upgifwit stäler till dest förslag. Och Utskottet tror, att när den förbindelse Arrendatoren äläggcs, som Utskottet förestagit, att hälla Trädgården Mi ett anständigt stick, och utan förändring af nu warande anläggningar, som böra wärdas och bibehallas, derjemte häller densamma öppen till Allmänhetens nöje och fri spalsersgäng; stall säkerligen Allmänheten als intet förlora pä denna förändrade anstalt. Om och ingen inkomst deraf stulle tillflyta Stats-Werket winner dock Stats-Werkek en icke sä obetydelig besparing i de ärliga Utgifter, som Staten nu härtill mäste widkännas, och som pä intet wis smara emot kostnaden. En Arrendators som fär fri disposition fä 5 34 Den 12 Zebruaril sä ival cm Upläta rättigheten att hätta försäljnings ständ ät hwilken han behagar, som ock öfwer de audre lill Kongs Trädgården, Utom Arsenals-huset, hörande Lägenheter, stall troligen finna sin räkning wid, att derföre underhälla Trädgärden, och kanske äfwen kunna lemna något arrende. Stars - Utstonet hemställer, atc denne af Stats-Urstottec förestagne förändrade anstalt märre fä widtagaS pä ett försök till nästa Riksdag; O h att Olwer-Scäthällare-Embetet mätte updragas. alt hälla noga och alfwarsam hand deröfwer, att Trädgården warder anständigt underhällen och för Allmänheten till fri spatsergäng öppen lika som hittills. i2:o Angäende Allmänna Zattigwärden i Stockholm.
Preste-Ståndet gjorda anmärkning vid 1 § 6 Morn., hvarigenom de, hvilka såsom vittnen påskrifvit en namnsedel, ålades författareansvar, derest Författaren uteblefve. Beredningen föreslog i anledning deraf följande förändring i berörde Moment: — »Svenske Medborgare», hvilke, i händelse Skriften inom laga tid åtalas skulle, författareansvar åligge, så vida Författarens namn och hemvist befunnes oriktigt uppgifne eller i sedeln saknades. Det följande, ifrån eller ock, till och med uteblefve föreslogs att utgå. 976 Riksdagen 1815. Bilaga C till Meni. Utdrag af Frotocollet hållet i Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utskott den 20 Junii 1815. Herr Doctor Wijkman ingaf en så lydande motion: Jag anser en Jury nödvändig för att beröfva Religionssmädaren, upprorsstiftaren och äreskändaren den trygghet, han bygger på ett försigtigt missbruk af Tryckfrihets-Förordningen. Men jag kan ej gilla det af förslaget till Jury, hvilket gör 2/s-delar af rösterna nödvändiga för dess upplösning. Jag önskade, att det antingen bestämde blotta pluraliteten af rösterna såsom afgörande, eller ock frikallade den anklagade, om ej 2/3-delar af dem vore emot honom. Föreställom oss en Jury, sammansatt af Nio redelige, faste och upplyste Män, som med en ed, vid hvilkens uppläsande jag kände mitt blod varmare, förbundit sig att följa sin öfvertygelse. Förest ällom oss, att efter omröstningen fyra röster funnos jakande och fem nekande, och att för ingen af desse redelige Män visade sig något skäl till förändring af den en gång fattade meningen. Jag frågar: När skall denna Jury blifva upplöst? Mau svarar: När behofvet tvingar till upplösning. Och jag frågar: Månne någon rättskaffens Man skall frivilligt ingå i en sådan Jury?
Om det af LagUtsk. afgifna Betänk. till förändringar i brottmålslagen — hvilket Betänk, jag här har i min hand — skulle blifva af R. o. Ad. godkändt, så,kunde, vid tillämpning af de deruti föreslagna bestämmelser och de, som innefattas i Särskilda Utsk:s nu föredragna Betänk., de besynnerligaste missförhållanden komma att upsla. En person, som genom groft förvållande vore orsak till en annans död, skulle blifva dömd till högst 100 R:dr böter, då deremot den, som för 4:de gången sålde en sup, skulle plikta med straffarbete under minst två månader, men äfven ända till ett år. Jag vill icke tala om huru jemförelsen slår sig ut i afseende på den, som hugger näsa, händer eller dylikt af en annan person. Ett sådant nidingsdåd kan första gången aflöpa med jemnförelsevis obetydliga böter. Man måste väl se, till, att, då man stiftar lag, det Den 9 Augusti e. m. 183 ena stadgandet står i harmoni med det andra. Huruvida sådant vid upgörandet af detta förslag blifvit iakttaget, önskade jag att Utsk. ville taga i betraktande. Ifr Printzensköld: Vid all brottmåls-lagstiftning har man alltid haft till sitt nogaste ögonmärke, att, så vidt möjligt är, göra straffet jemförligt med sjelfva hrottet, så alt icke straffåtgärden blifver hårdare, än hvad brottet, efter de föreställningar man i allmänhet gör sig om dess beskaffenhet, förtjenar. Gr.
I alla dessa Provincer arbeta för närvarande, på Kronans bekostnad, /fi st. Landtmätare vid Afvittringsoch Storskiftes-verken, och en sammanlagd årlig summa af 3 a,:") o o R:dr ar dertill af Nionde HufvudTiteln anordnad. I öfrigt har befallning blifvit gifven om meddelande åt nybyggare i dessa orter af de ökade understöd, Rikets Ständer vid sista Riksdag åt dem anslagit, samt förberedande åtgärder anbefallda, sä väl rörande ifrågasatt jemnkning i skattläggnings-methoderna i vissa af dessa Län till försäkrande al nybyggenas bestånd samt nybyggarnes utkomst och bergning, som angående en blifvande afvittring inom Lappmarkerna och en närmare ordning vid nybygges-anläggningar derstädes, hvarförutan föreskrifter blifvit gifna, att de till sågverken för stockfångst upplåtna Kronoskogar skulle, till skattlagda hemman indelta, sågverken, för deras framtida bestånd, under 48 Kongl. Maj.ls Nådiga Beräit. N.-o i. orubblig besittning, såsom en oskiljaktig tillRörighet, emot bestämda vilkor öfverlåtas, Den redan vid förra Riksdagen anmälda , på Kronans bekostnad verkställda, uppdikningen och uttorkningen af Dagsmåssen i Östergöthland blef för några år sedan fulländad, så vidt det, utan afsänkningar af den dervid belägna sjön Tåkern, kunde med fördel låta sig verkställa»