Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ni skall åtminstone kunna upptäcka något af denna karakteristiska motsats i å ena sidan de starkt utpräglade dragen och å andra sidan det blida uttrycket, och om ni sett henne, vet ni, att samma motsats återkommer i hennes energiska uttryckssätt och den ytterst anspråkslösa stämman. Det släta diakonisshåret och den i hvardagslag gärna mörka dräkten förstärka intrycket af en, som gärna vill utplåna sig själf, medan å andra sidan det finns nå- got nästan despotiskt i hennes sätt att ej släppa tag i en diskussion. Den där blandningen af personlighet och opersonlighet, att liksom vara sina idéers slaf, att vara entusiast för mänskligheten i sin helhet, är någonting som förefaller mig i viss mån gåtlikt. Det förekommer ju så ofta hos mera framstånde kvinnor och sällan eller aldrig hos praktiska män. Det var ett stort misstag af allmänheten, när den trodde sig ha framför sig en fanatisk partimänniska, då Ellen Key gaf ut sin bekanta broschyr » Huru reaktioner uppstå » tillika med uppsatsen om yttrandeoch tryckfrihet. Också har författarinnan just här pä ett mästerligt sätt y /. J^ONGFELLOW. framhållit just det egendomliga för yttrandefriheten, att den ej är någon partifråga, som kommer ett enskildt parti till godo, utan en allmän mänsklig rättighet, som för det andliga lifvet är hvad för det kroppsliga de första helsovilkoren äro. Men fåfängt. Man gjorde det till en partifråga. Man ville ej lyssna på det örat. Häri ligger något mycket betecknande för den situation, som var åttiotalet egen. Perioden skulle kunna jämföras med den period i Frankrike, som närmast föregick den stora revolutionen. Just samma ämnen ha diskuterats här nu som då för hundra år sedan. Fröken Key har i sin broschyr upptagit de gamla slagorden jämlikhet och broderskap. Hela hennes inlägg kan jämföras med Kellgrens » Ljusets fiender *. Det har icke kunnat undfalla någon med blick för historiska paralleler, att medan utomlands framstegspartiet diskuterar detaljfrågor och reformer, man här håller på med allmänna filosofiska betraktelser öfver ämnen, som egentligen äro bra själfklara. men var hon intresserad såväl af naturen som af böckerna och studerade bägge med samma förkärlek.
Hwad angar Landshöfdingen L/ilenscHsrs amnärkistng, sar jag smara at sadana wat manligen ske efter beräkningen as oförmedladt Hnnmama!, och betyder det för öfrigt har ingen ring, antingen det skee efter förmedladt elier oförmedladt. Grefwe Douglas, (garl VVilbelm. Ivlajor 8rsstt har förekommit miq uti det jag ämnade at säga: jag sär dock endaK tillägga, ar mänga Häradcr finnas, uti bwiEa inge Bofaste Adelsmän äro ar kil. ga wio denna Uoskattningen af Egendomar; jag finner således nödigt, ar asta jaoane Bofasts ibän af Ridderskapet och Adeln sammankallas lil Landshöfdinge-saket, hwarest de sjelswe kunde wäija sina Beskarrningsinän; och skulle sä handa, ak någre af Ridder skåpet och Aoeln hade sörfall, ak de sig icke per. sonligen kunde infinna, 'sa, kan ända deraf wa! ske igenom sö-seglad Sedel, eller genom FuLmagt kil den de ha siva förtroende före, ak lara wälja. Jag kror detta ar sä mpckek mera' nödigt, som enformighet uri upskattninZS-mstKoäsn derigenom sker at de fa samräoas. Grefwe lVk orner, Lar! 6 a briel. Mig synes at Högloft. Ridderskapet och Adeln genom största tydlighet skulle lättast komma isian fåken, och ar H27 det oförmedlade Hemmaritalet bör uk siktas. Jag sz». min del skulle alwen tilstnrka, ar befunne Adelsmän mane lil Ledamöter i Lommitmerns wäljas inom hwarc Harad, och ar, der ingen besutten Rogsman finnes, wäljae be fran der nästgränsande. Derigenom skulle en betydlig kostnad unr-.vikas, och bör defiurom den rällknheien mara hwar och en förbehållen, at skrifteligrn fa anmäla pa hwem han falin med sit för» troende.
Vinsten däraf blefve icke liten, ty därigenom skulle litet hvar bespara sig den allt utom lyckliga lotten att först efter allehanda förvecklingar och obehag komma till insikt om, att » ofta de ord, åt andra förtros, man dyrt får gälda. » Bidrag i a l l a ä m n e n m o t t a g a s m e d t a c k s a m h e t. IDUN Ett husligt problem. (Hvar gå gränserna för en tjänarinnas skyldigheter? *) Snälla Moster E m m a. D e t 6 k u l l e glädja mig mycket, om jag i någon mån kunde hjälpa er att 1 » Nygifts » hem gå upp rågången emellan hans söta fru och hennes odrägliga jungfrur, att de icke trampa hvarandra på fötterna och genom skärande missljud störa den äktenskapliga harmonien i » Nygifts » lilla paradis. Men på det vi bägge fridstiftare, då vi i vårt människovänliga syfte infinna oss hos N. icke må komma i krakel med hvarandra och göra det onda sjufaldt värre, torde det vara bäst att tillse, om vi äro ense om medlen. M e n härutinnan är j a g icke ense med » Moster ». * » Moster » skrifver så till N. : » D e t första ni bör iakttaga vid antagandet af en ny tjänarinna, är att noga taga reda på den familjs förhållanden, hvarest hon sist tjänat. » Och hvartill en dylik examen skall tjäna, få vi veta i följande punkt. » Hennes förra husbondefolk bör först och främst ha mycket mindre inkomster än ni, tarfligare möbler, tarfligare mat och många barn, så att tjänarinnan haft mycket att göra. » Detta är det som skall utrönas i den förordade examen. » Moster E m m a » tager för gifvet, att tjänarinnan har mer att göra, därför att hennes husbondefolk har mindre inkomster, tarfligare möbler och tarfligare mat. D e n logiken håller inte streck, snälla » moster ». D e n tarfligare maten är lättare lagad än den finare, och de tarfligare möblerna äro åtminstone icke besvärligare att damtorka än de dyrbarare.
4^9 sänkan af AyUmge Mjäkswarn kunde af» wen, t hörte och förlamade Arbetare således icke borte supponeras, framdeles indragas. Det gifwes witzerligen ännu ett slags uppoffringar som Staten gör igenom te oswannämnde för uppdämrimgarne bewiljate Förmedlingar och Wederlag, men da ä andra siban är ädagalagdt a t igenom watmeks astappningar ur Sjön Hallaren som är Dam-Slö och hwarisrän SagÄn bemtar sitt förråd, wattendrist stulle uppkomma för i r Qwarnar jemte ett Jern ManufakturWerk i Westmanland samt z ne Qwarnar i Upland, lärer man medgifwa art Kronan igenom Rantorne af detze ätffillige Weck erhällit rikelig ersättning för demäldle uppoffringar och att den genom uppdämmngarne nu sörsämrade Jorden icke pä längre tid, om äfwen wattnet aftappades, stuve kunna gifwa någon afkastning. — Att läta förblifwa wid det närwarande, synes således i detta fall närmast förenligt med bade Statens och Enskildes fördel. Hwad nu de öfrige Hemmans, Räntorne angär, dä wärdek deras blir olika efter olika Markagäng , kan wäi icke eller en oföränderligt bestämd wl, st af deras indragning beräknas; men uppta» gen ester i8vz ärs Markegäng enligt den i 1804 ärs Comrr-ltzions - Handlingar gjorde ewaluarwn af detze Räntor, skulle den utgöra en inkomst tor det Allmänna af 9616 R.dr. — Dertill kunde räknas ännu 719 R:dr för den pä Kronans Stat uppförde Werkets Betjening och de 6 R:dr som ätgä til! inköp af Materialter för Probe» Kammaren. Mr della utgjorde lo,;4l R:dr hivap - 480 Deri 10 Ianuarii. hwarilrän likwäl j händelse
Remitterades till Lag-Utskottet; 6:0 angående anvisande af medel tili arfvoden åt tre nya Ledamöter i Lagberedningen: Remitterades till Stats-Utskottet; 7:o angående uppförande på Allmänna Indragnings-Staten af ett lönebelopp, stort 689 R:dr 20 sk., för Archivarien i J uslitice-Stats-Expeditionen, Protocoll-Secreteraren J. Hegardt: Remitterades tili Stats-Utskottet; 8:0 om Kamereraren E. M. Dahleri och Krigs-Rådet A. L. Hauff'- mans befrielse från dem ålagd ersättnings-skyldighet, såsom controllanter ä förre Krigs-Cassören S. II. Brattströms uppbörd: Remitterades tili Stats-Utskottet; 9:o om upplåtande till Solna Församling af inalles 3 tunnland 71 kappland mark, tillhörande Carlbergs kungsgård: Remitterades till Stats-Utskottet; 10:o om Rotebållarnes vid Delsbo, Forsa och Jerfsö compagnier af Helsinge Regemente befriande från åtagandet att förse Under-officerarne vid nämnde compagnier med hus och ved samt muhlbete för deras kreatur: 44 Prot.-Utdrag, den 14 Augusti t844- Remitterades lill Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: 11 :o angående afsöndring från för detta ÖfversLe-boslället vid DahlRegementet, Näs Kungsgård, af dithörande åhlfisken: Remitterades till Stats-Utskottet. 12:o angående väckt fråga om förändring i sättet för ersättning af hästar och persedlar, sorn vid Rusthålls-Regementena uuder^ krig gå förlorade. Remitterades till Stats-Utskottet. 13:o angående den så kallade ollongäldens upphörande. Remitterades till Stats-Utskottet. 14:o angående upphörande af den så kallade Sölf eller husmansskatten i Bohus Län. Remitterades till Stats-Utskottet.. 15:o angående åtgärder till behöfvande» undsättning i miss vextår:
M:t uti en serskild lill Rikets Ständer den 27 Mars nästiidet år allåten nådig Proposition, under åberopande af enahanda skäl, som i Irågan om pensions beviljande åt ofvanbemälde 3:ne Flottans officerare af E. K. M:t blifvit anförde, jemväl begärt, att Lindberg, som saknade enskild förmögenhet, deraf hans underhåll och vård för framtiden kunde bestridas, måtte med månaden näst efter den, i hvilken han undfår afsked ur krigstjensten, från Allmänna Indragningsstaten uppbära en årlig pension af 400 R:dr B:ko eller 600 R:dr R:mt, motsva - 142 Expeditions-Utskollets Förslug lill willérd. Skrifvelse N-.o 229. rande fiel belopp, hvartill den behållna delen af lönen för Lindber" under de sednast för* flutna 5 åren i medeltal uppsäll. Med afseende å hvad salunda förekommit, och på de i nästföregående punkt, anförde skäl, hafva Rikets Ständer jemväl funnit, si" böra bifalla E. K. M:ts nådiga framställning om ärli" pension af 600 R:dr för Löjtnanten vid Westmanlands regemente Laurentz Georg Nicolas Lindberg. 48:o. Hos E. K. M:l hade Kanslisten i Juslitierevisions-expeditionen Eberhard Liljevalch och Kopisten i samma expedition Wilhelm Norström i underdånighet anhållit, alt, enär sökanderne sedan flera år tillbaka, Liljevalch lill följd af blindhet samt Norström i anseende till iråkad, ännu fortfarande, svårare sjukdom, varit urslåndsatle alt sina tjenst er bestrida, och beskaffenheten af sökandernes sjuklighet ej lemnade dem någon förhoppning alt framdeles kunna i tjenstgöring åter inträda, E. K. M:l måtte läckas hos Rikets Ständer göra nådig framställning om sökandernes öfverflytt ande på Allmänna Indragningsstalen, med rättighet ali under deras återstående lifstid åtnjuta årlig pension, motsvarande den lön, sökanderne i nämnde expedition hvar för sig innehade.
På sätt sednast församlade Revisorer (sid, 20 i Revisions-berältelsen) Stals-Utskottets Utlåtande, N.o 23. 3 uppgifvit, är beloppet af nämnde förlust Nya Ull-Discont-fonden redan i 1841 års Hufvudbok godtgjordt och Gamla Ull-Discont-fonden påfördt; varande detsamma uti det denna Revisions-berättelse bifogade capital-slut bland - den sednare fondens utgifter för sagde år upptaget. 3: o. Angående formen för Manufadur‘Discont-fondens räkenskaper. (1841 års Revisorers Berättelse, sid. 12., Kongl. Commerce-Collegii Utlåtande, sid. 40, 41.) I afseende härpå hafva Revisorerne erinrat, att den ränta, som å de osäkra fordringarne från skuldsedlarnes förfallodagar upplupit, icke årligen uppdebiterades och till påföljande året såsom ingående balance öfverfördes; hvadan fondens verkliga ställning vid hvarje års slut icke vore uti räkenskaperna synlig. Genom en sådan debitering skulle likväl, enligt Kongl. CommerceCollegii yttrande, det dermed afsedda ändamål icke vinnas, enär vid utlåningarne räntorna skola förskottsvis afdragas, hvadan fonden således i sjelfva verket under ett föregående år godlgjordcs för räntebelopp, som först under det påföljande upplöpte. För öfrigt kunde räntefordringarne för de förfallna lånen icke vid årets slut af Manufactur-Discont-Contoret med noggrannhet bestämmas, emedan derstädes då saknades kännedom om alla under de sista dagarne af året skedda inbetalningar, de der måste anses verkställda under den dag, då medlen blifvit å Discont-fondens räkning i Rikets Ständers Bank insatta, fastän insättningsbevisen först sedermera hos DiscontContoret företes. Kongl. Collegium har följaktligen afstyrkt den ifrågasatta förändringen uti bokföringssättet, hvilken endast skulle öka de redan förut betydliga göromålen i nyssnämnde Conior, utan alt för fonden medföra någon nytta.
N:o 118. om ändringar i gällande förordning angående vilkoren för. Motion N:o 42. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 1, Mern. N:o 3, Utlåt. N:o 7, Mern. N:o 10, Bevilln-Utsk. Mern. N:o 16. R. St. underdån. Skrifv. N:o 118. angående gemensam behandling af frågorna om beskattning af densamma och tullen å sådan vara. Motion N:o 139. Bevilln. Utsk. Betänk. N-o 8. angående tillverkningsskattens återbekommande vid export af bränvinet. Motion N:o 42. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 9 och Utlåt. N:o 12. R. St. underdån. Skrifv. Ryggninga-Balken, angående ändring i 7 § 28 Kap. Motion N:o 11. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Bysättning, om ändring i lagstadgandena rörande. Motion N:o 43. Båtsmansnumren, s. k. frälse-roterings, om deras ställande på vakans. Mo tion N:o 90. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 3. R. St. underdån. Skrifv. Bältespännarne, om beviljande af ett anslag å 25,000 R:dr för gjutning i brons af Professor Molins grupp. Motion N:o 10. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. R. St. underdån. Skrifv. 6 Böters förvandling, om förändrade stadganden i afseende på. Motion N:o 131. Lag-Utsk. Betänk. N:o 37. C. Carlén, om tillerkännande af någon godtgörelse åt Mamsell Octavia, för arbetet:
— stadstidningarna af skilda politiska färger, utan Konungens vänlighet och hjärtlighet på Drott ock världsbladet Times och någon tysk tidning. äro ej inskränkta till dem han inbjudit och till Före lunchen mottagas och besvaras från officerare, den sträcker sig ock till underofficeinoch utlandet ankommande bref. Då henrare och manskap. Såsom bevis härpå må nes majestät på grund af sitt långvariga nervnämnas, att, innan konungen lämnar Drott, lidande endast med stor svårighet själf kan underofficerarne inbjudas till den kungliga tafför någon längre stund sysselsätta sig med feln och manskapet erhåller extra förplägning. skrifning, skötes den största delen af drottninMinnet af en färd med konungen på Drott gens vidlyftiga korrespondens af någon bland hoftorde för dem, som haft förmånen deltaga däri, fröknarna, dels efter hennes majestäts diktavara oförgätligt. För att hugfästa detta minne men, dels på egen hand enligt hennes majefinnes ett s. k. Drottalbum, som, innehållande stäts uppdrag. vanligen af medlemmarne i sällskapet tagna På f. m. gifver drottningen vanligen, när fotografier, af konungen till jul utdelas ät årets sådant påfordras, företräde åt en del förnämdeltagare i Drottfärden. ligare besökande. Efter lunchen företager hennes majestät, då väderlek och krafter sådant medgifva, proEn dag i drottningens lif, menader i det fria, dels i vagn, dels — och Drottningens lif förflyter, när hennes majedetta med förkärlek — enligt läkares tillrådan Härvid begagnar sig drottningen stät jämte konungen befinner sig å Stocktill häst. holms eller på eftersommaren och hösten å af små norska fjordhästar på så sätt, att hästen, Drottningholms slott, i regel på ungefär fölförsedd med en särdeles bekväm sadel med jande sätt. Såsom redan är omnämndt, inryggstöd, föres vid tygeln af en gående ridtaga deras majestäter kaffefrukost och lunch knekt. Härigenom blifva dessa ridturer eller tillsammans. Hofvets tjänstgörande damer och rättare promenader till häst föga ansträngande, herrar spisa i Stockholm dessa måltider hvar utan att dock förlora karaktären af en god
Af samma skäl, som Herr von Weigel anfört, tillstyrker äfven jag, att den underdåniga Skrifvelse, hvilken StatsUtskottet föreslagit, innefattande en anmälan af D e n i September e. m. 93 de utaf Utskottet anmärkte förhållanden vid förvaltningen af de till GarnizonsSjukhusbyggnade. n an viste medel, till den påföljd Kongl. Maj:t pröfvar nödig, måtte få afgå; oell anhåller för min del endast få anföra, vidkommande de under 4 §• 3 och 4 mom. och 6 §, i , a och 3 mom. af Utskottets under pröfning varande utlåtande, gjorde anmärkningar, hvilka angå den tid, då jag erhållit Kongl. Maj:ts Nådiga förordnande, att uti förvaltningen af de till GarnizonsSjukhusbyggnaden anviste medel deltaga, att jag efter företagen granskning af de kostnadsförslag, hvilka Professor Gjörwell den i5 Junii 1827 inlemnat, hvaraf det ena upptagande kostnaden för den utvändiga afrappningen m. m. af Sjukhusets västra flyglar till 9,892 R:dr 20 sk.; samt för inredningen af samma flyglar lill 19,876 R:dr 32 sk. i stället för ig,543 R:dr 16 sk. såsom Utskottet anfört, eller inalles lill 29,769 R:dr 4 skoc^ v’d jemnförelse deraf med gångbara priser, funnit Byggmästaren Arsells anbud, att verkställa det förra af dessa arbeten för 9.733 R:dr 16 sk., och det sednare för ig,5oo R:dr, eller inalles för 29,233 R:dr 16 sk. billigt och antageligt, äfvensom jag ej kunnat annat än tillstyrka upplåtande af den ytterligare inredningen af rum och salar åt samma Byggmästare för en summa af 2,a3o R:dr, och att jag således hyser den öfvertygelse, att om äfven omständigheterne skulle medgifvit, att 9 t
I prestgården uppträdde han ofta, ogeneradt klädd i skor från förrådet, för värmens skull stoppade med hö omkring foten. Han beundrade högeligen den vackra prestfrun, som han påstod liknade » drronning Frredrrika » alldeles » frrappant. » Han hade nämligen som ung löjtnant och bärande ett förnämt namn mer än en gång varit till hofs, och vid statshvälfningen hade han spelat en, om än mycket underordnad roll. Ju mera han hade intagit af spritlasten, dess » frrappantare » fann han likheten, oeh dess mera utbredde han sig däröfver. Vidare fanns också, utom fanjunkaren, den s. k. » offserskadetten », som hade ett ännu grannare adligt namn än kaptenen och samma benägenhet för starka varor, när han var i land, som sin förman. Fanjunkaren utgjorde intet undantag från den för det öfriga befälet • — utom » kommendanten » själf — gällande regeln, och det är lätt att föreställa sig, huru » tulleristerna », som besättningen vanligen benämndes, skulle vara, när officerarne voro så- dana spritvänner. Den, som i detta afseende bland manskapet var mest framstående, var onekligen nummer trettioåtta, Triumf, i dagligt tal och på fastlandet kallad » Trumfen ». Han söp » cruellt », som kammarherrn sade, och att han icke fick delirium, berodde måhända på, att det på den tiden icke fanns något tiodubbelt renadt att tillgå. Ty om icke bränvinet varit lika svagt, som Trumfens begär därefter var starkt, så hade det nog icke dröjt länge, förrän han fått se icke blott » flugor », utan helt säkert stora bromsar. Som det nu var, hände det icke så sällan, då Trumfen var i land på permission för något arbete, kanske en hel vecka, att den samlade arbetsförtjänsten strök åt på gästgifvaregården med den påföljd, att Trumfen tog sig ett stycke bondpermission utöfver den lagliga. Under denna senare tidrymd gick han i » ett glädjerus hvar dag », ty full var han, och glad var han ock, så länge ingen sade honom emot.
Ståndert skulle vid deras redan fattade beslut förblifva, må fihrtä 448 Stats-Utskottets JBetunkandefu godt att sig derefter foga och såmedelst uti denria på Bevillnirtgsbeloppet verkande fråga bereda ett Riksens Ständers gemensamma beslut i hafva likväl Utskotten som för det afsifne Förslaget till Tidningars Stämpling, afseende att åstadkomma en inkomst, som må motsvara den genom besluten portofrihet för Tidningar och Dagblad minskade Intrad vid Post-Verket, framlagt de skäl, hvilka i Uskottens tanka äro fullt gällande och icke kunna föreslå annat sätt till jemnkning än sorn, med förenämnde förslag instämmer, trott sig, i anseende till Riksdagens annalkande slut och för tidens vinnande böra, utan afvaktan af hvad de Respective Riks-Stånden vidare i denna fråga besluta, vördsamt föreslå följande Voterings proposition, att, så framt samtlige Riks-Stånden ej förena sig uti enahanda beslut till Förstärkta Stats-Utskottets åtgärd öfverlemnas, nemligen: Den som bifaller Statsoch lievillnings-Utskottens af 3:ne Riks-Stånd gillade förslag, att hvarje utkommande Tidnings-Nummer tryckt på halft ark eller derunder skall förses med en röd Chartte Sigillatte Stämpel till Ett Runstyckes belopp, hvarje helt ark med cn dylik till Två StatsUtsKoitéts Betänkanden. 449 Tvä Runstycken, deröfver till och med Ett och Ett halft ark till Tre Runstycken och sä vidare, hvilket äfven böV gälla för Tidningar åtföljande Bihang* äfven om det skulle utgöra mindre än ett halft ark, likväl med undantag af rådane Bulletiner, som efter Regeringens befallning tryckas på särskildte Blad och innefatta officiella underrättelser samt åtfölja Postoch Inrikes Tidningar, voterår Ja* den det ej vill, Nej; Vinner Nej) Sa kominer, i enlighet med Bonde-Ståndets beslut* Stämpel-afgiften att erläggas* icke för hvarje halfark, utan endast för-, livart Exemplar af utkommande Tidnings Nummer. OfvCrlemnandes Utskotten detta allt till Riksens Högloll.
Fru Linde svarade icke genast. Sedan hviskade hon skyggt: — Ni är en rik natur — ha vi då alla kommit hit på jorden för samma ändamål? Men uppe i det prydliga gafvelrummet kämpade Emanuel Malmberg i bön om en själ. Han prisade Herren, som räknar hvarje hufvudhår, för sorgen, som trängt in i denna boning. Han bad, att den måtte blifva rätt tärande intill märg och ben, på det själen måtte uppgifva alla sina stöd och naken och arm släpa sig i stoftet till nådens tron. FEMTE KAPITLET. Hymnen förklingade. I det fullpackade rummet blef graflikt tyst. Så talade en frisk, odlad manlig stämma: Käre vänner Om jag kunde måla för Eder den olidliga spänning, den maktlöshetskänsla jag erfar hvarje gång jag står vid en bår. Hvad skall jag säga, som är rätt, hvad skall jag säga som är sant, hvad skall jag säga, som är godt? Och med denna förnimmelse af ångestfull spänning är det, som fattade jag den sorg, jag skulle trösta. Jag står idag i ett främmande hus, vid ett främmande litet barns sista hvilobädd, jag ser dem, som älska honom, gråta, och jag vet, att denna moders sorg är bitter som döden själf. Mer vet jag icke. Jag känner ingenting om det värf detta barn haft att fylla i lifvet, det dunkla, ofattliga lifvet, jag känner icke denna faders, denna moders själar eller hvilka toner, som återljuda i dessa. Och ändock vågar jag säga: Haf tröst o moder, ditt barn lefver, du skall ock lefva. I detta skumma rum ser jag redan ett ljus stråla, och äfven du skall se det. Ditt rena, ljufva barns minne är detta ljus, det har ingen skugga som du icke själf sätter dit, och vet du hemligheten med detta ljus, som blir klarare med tiden? Ditt barn lefver, det är hemligheten, det lefver i en ljusuppfyld värld, och på de strängar i din själ, hvarmed du tangerar denna värld, spela och leker ditt barn, det skall aldrig upphöra att spela på dessa strängar, och du skall ofta höra det.