Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den lilla karavanens ankomst väckte stor förvåning och samlade folket omkring sig. De halfnakna männerna, de i trasor höljda qvinnorna och barnen buro alla pregeln af vildhet och grufliga försakelser. Det enda, som de egde i öfverflöd, voro vapen, och dessa af mångfaldigaste slag, från den spikbeslagna klubban, – alla Donatisters fruktansvärda älsklingsvapen, hvilket de sjelfva gifvit namnen Gideon eller Israeliten – till de hjelmar, spjut, svärd och sköldar, hvilka de hemfört som segerbyte efter slagna legionärer. Krysanteus upprepade, att han kom i den nye kejsarens namn, för att förkunna dem tillgift för hvad de förbrutit mot den lagliga ordningen, samt skydd för deras personer och religiösa öfvertygelse, ifall de ville återvända i samhällets sköte. För att underlätta denna återgång, tillförsäkrade han dem upplåtandet af en tillräcklig jordsträcka i sydligaste delen af Attika, der enligt kejsarens anordning bostäder äfven blifvit beviljade åt många af deras i religionen liktänkande, men fredligare sinnade bröder, Novatianerna. Intilldess att förberedelserna till denna bosättning blifvit träffade, lofvade Krysanteus, att deras menighet skulle på provinsens bekostnad förses med allt hvad den behöfde till lifvets nödtorftiga underhåll och förbättring af deras bristfälliga bostäder, emot den högtidliga försäkran från deras sida, att de icke vidare skulle oroa nejden med ströftåg. Efter en lång öfverläggning mellan Donatisternas prester och äldste tillkännagåfvo de, att de lyssnat till kejsarens anbud och tacksamt emottoge detsamma. Dock ville de ännu icke gifva något bindande löfte, innan de erfarit, huru verlden utanför deras berg i sjelfva verket hade gestaltat sig. För detta ändamål hade en af deras äldste erbjudit sig att åtfölja Krysanteus, för att sedan återvända till de sina och meddelat dem sin erfarenhet. Krysanteus gaf detta förslag sitt bifall och återvände till Delfi, beledsagad af Donatisternas ombud, en trasig, långskäggig, vildt blickande gubbe.
Sköldberg, från Nerikes län. L. J. Fahlander. And. Gudmunsson, från Hallands län. Ola Jönsson, från Malmöhus län. Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Af Gastaf Hedström från Westerbottens län, angående förändrad grund för väghållningsskyldighetens utgörande. Hvilken mängd af skatter, utgifter och ouera af nästan alla möjliga slag och benämningar, som åligger landtbrukaren till otroligt stort hinder för jordbrukets uppdrifvande och ändamålsenliga skötsel, det är säkerligen icke obekant för flertalet af riksförsamlingens ledamöter. En af de mest tryckande och besvärliga bland alla dessa nästan otaliga utskylder och ouera, hvilka tynga på jordbruket, är oemotsägligen väghållningsskyldigheten. Denna väghållningsskyldighet är i högsta grad betungande, ej blott sommarutan äfven vintertiden, i synnerhet i de nordligare provinserna af riket, der stora snöfall ofta inträffa. Och fullgörandet af denna väghållningsskyldighet är ofta förenadt med de mest otroliga svårigheter och olidliga trakasserier. Man plägar kalla jordbruket, och detta med skäl, för landets modernäring, men den vackra benämningen hindrar dock icke, att dess idkare i alla tider blifvit stjufmoderligt behandlade; ty med svårighet lärer väl det af någon kunna förnekas, att ingen samhällsklass är så hårdt beskattad, som jordbrukaren. Man kunde derföre hafva största anledning till den förhoppningen, att bördorna och utlagorna skulle förminskas något för jordbrukaren, men de synas tvärtom blifva allt flera och flera med hvarje år. Ty, under det att de gamla qvarstå, tillkomma nya sådana för laudtmannen. Det synes nu vara på tiden, att man afhjelper dessa orättvisor och obilligheter. Och en af de aldra största bland dessa vågar jag påstå vara jordegarnes åliggande, att ensamma underhålla vägarne. Jag är icke nu i tillfälle, att med handlingar kunna visa det otroligt stora belopp för hvarje hemman, hvartill vägunderhållet såväl sommarsom vintertiden uppgår; men om sådana handlingar framvisades, så skulle säkerligen mången förvånas öfver summans storlek. Då hvar och en har fullkomlig rättighet, att fritt begagna vägarne, så torde det icke vara för mycket begärdt, att hvar och en också efter förmåga bidrager till deras underhållande.
BondeStåndet gjorde Motioner om underhåll på Statens bekostnad af det Fängelsehus som WesterNorrlands Läns Innevå - Betänka n den, N:o 211, 383 nars af saiumanskjutne medel till ett utgiftsbclopp af emellan 8 och 9000 Ridr B:co låtit uppföra af sten invid Hernösands Stad; hvarjemte bemSlte Motionärer yrkat, att löner för Vaktmästaren oell en Fångknekt samt kostnaden för Fångkläder och andre nödige Materialier för Fångarne, lika som vid andra Kronohäckten, må af allmänna medel bestridas; med föranledande hvaraf HiksdagsFullmäktigen Johan Jacob Rutberg anmält hehofvet för Norrbottens Läns Innevånare alt vinna befrielse från skyldigheten alt underhålla Länets Fängelsehus. Uti ofvanberörde underd. utlåtanden hafva K JCammarCollegium och K. StatsContoirct andragit, att sedan, genom Norrbottens Läns inrättande, hehofvet af serskildt Fängelse derstädes uppstått, hafva Länets innebyggare, jemlikt K. Brefven d. 29 Junii 18>4 och d. 9 Julii 1816, blifvit ansedde pligtige , att, lika med Westerbottens Läns innebyggare, och såsom ifrån äldre lider skedt, besörja LänsFängelsets uppförande, hvarefter, uppå LänsStyrelsens' underd. anmälan om hvad som vid den med f. d. Landshöfdingen, Frih. Koskull ingångne entreprenad om ett nytt Häcktes uppbyggande förekommit och hvad tillika iliågasläldtes, att ett annat bättre inrättadt Fängelse skulle uppföras på Statens bekostnad, genom K.
Sfers beslut bör till K. M:t öfverlemnas. Jag är också öfvertygad, att, med en riktig tolkning af grundlagen, man icke kan komma till annat slut, än det, hvari Utsk:t stadnat. Frih. C e d e r s t r örn: I förev:de, ganska vigtiga fråga ber jag, att få lägga R. o. Ad. på kjertat, att icke genom ett förhastadt afseende på Frih. af Ugglas’ och Bevilln.- Utslcts föreställningssätt, åvägabringa ett beklagligt stad • • i» fästande af ett, efter mitt förmenande, ganska olyckligt och med andan af vår konstitution mindre öfverensstämmande tillstånd, att nemligen i ett bevillningsärende, som tullbevillningen dock är, R. Sfer besluta den ena bestämmelsen efter den andra, som sedermera af den andra statsmagten icke anses ega någon förbindande kraft, utan kunna behandlas, hvad man kallar: »comme non avenus.» Frih. af Ugglas har förklarat, att frågan ha? icke gällde grunderna för bevillningen . eller sättet för dess utgående; men ingenting torde väl mera nära röra grund oell sätt för alla bevillningsfrågor, än sjelfva frågan derom, huruvida de af R. Sfer åsätta tullsatserna skola gälla eller icke gälla — (deras: »to be or not be, that is the question»}. För öfrigt finnes en giltig anledning till återremiss deri, att Utsk:t behagat förmäla, att frågan om den s. k. »klämmen» i dess förra Betänk, skulle hafva förfallit genom två Stånds afslag derå. Nu torde dock tulltaxan vid öfverlemnandet böra beledsagas af några ordalag, vare sig att dessa komma att lyda på det ena sättet eller på det andra; men det tyckes, som om Utsk:ts mening vore, att alls inga för öfverlemnandet afpassade, noga bestämda ordalag skola begagnas; hvilket torde vara olämpligt. Den 15 Maj. 329 Icke är väl meningen, att Exped.-Utslct utan någon ledning skall, i detta hänseende, på fri liand, uppsätta skrifvelseförslaget?
Det blir månsken i kväll. Och då är det så rart här ute i skogen. Lena. Ja, om du så väntade, tills det blef månsken i skallen på dig, så kommer jag ändå inte. Karl Johan. Hvad sa’ du, Lena? Lena. Tror du, jag bryr mig om en karl, som låter mig stå här och bli nedskälld, som om jag vore den värsta tattaretös. Karl Johan. Du sa’ ju, att jag bara skulle låta dig hållas. Lena (sätter ifrån sig spannen igen). Ja, men jag sa’ inte, att du skulle låta dom hållas. De kom ju öfver mig både med likt och olikt. Men jag gaf dem ändå, så de minns det. Och mer ska de få, när jag träffar dem härnäst. Karl Johan. Nog har jag hört, att kvinnor har långt hår, men bara litet förstånd. Men aldrig hade jag ändå trott, att du skulle skylla mig för hvad far min gör dig. Lena. Jag vill inte ha en svärfar, som kommer och kallar mig vid öknamn, det ska jag säga dig. Och alltihop, som har varit, kommer ifrån den där otäcka käringen, mor din, och hennes usla drickestunna. Och jag vill aldrig skala potatis i lag med henne. Det kan du sätta dig på. Karl Johan. Nu ska du inte surra för det där, Lena! Ska vi nu skiljas som ovänner för föräldrarnas skull? Lena. Jaså, du menar, att jag inte ska surra? Jo du, myggan är ett litet djur. Men hon för ändå väsen, när hon kommer i örat. Och jag ska allt surra ur mig, hvad jag har att säga. För nu är jag inte god längre. Karl Johan (byter om ton). Ja, då ångrar jag, att jag inte hjälpte min far te’ klå din. Lena. Hvad sa’ du? Karl Johan. Han kom här och skulle lägga sig i försåt och ville, jag skulle hjälpa honom. Men jag sa’, att det ville inte jag vara med om. Lena. Sa’ du? Karl Johan. Ja, det gjorde jag, Lena. Och det var för din skull. Lena. Far min hade allt varit karl att reda sig både för dig och far din. Karl Johan. Tror du det? Lena. Försök, nästa gång ni träffas, får vi se, om du sätter näsan i vädret efter den kalabaliken.
N;o 79, i anledning af ålerremiss utaf Betänkandet N:o 57; och N:o 80, i anledning af ålerremiss utaf Betänkandet N:o 59. Ladcs till handlingarna. S. D. Vid förnyad föredragning lades lill handlingarne Expeditions-Utskottets Memorial, N:o 5 till Presle-Slåndct, angående rälla förståndet af Högvördiga Ståndets beslut om det nya handboks-förslagct. B A. lill R. St. Samma Utskotts Utlåtande N:o 7. angående bestämmande af dag för nästa Lagtima Riksdags början. Bifölls. I afseende på samma Utskotts Utlåtande N:o 8, angående väckt Iråga om utskrifning af ett exemplar till hvarje Riks-Stånd af Utskottets förslag till underdåniga skrifvelse^ beslöt Ståndet, dels alt med ogillande lägga lill handlingarne hvad Utskottet yttrat med anledning al Professoren Carlssons framställning, dels ock att förständiga Utskottet, att för Bonde-Ståndet utskrifva och dit aflemna ett exemplar af hvarje skrifvelse förslag, på samma gång eller samtidigt med skrifvelse förslagens aflemnande lill Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogos och godkändes Sammansatta Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Belänkanden: N:o 7, i anledning af väckt motion om ändring i sättet alt expediera den så kallade Kyrkoposten: oell N:p 8. i anledning af väckt motion, angående förändrad grund för uppskattning af bränvins värde i partihandel. S. D.
M:s nåd. befallning, hafva under loppet af åren l8j6, 1037 och t838 telegraflinier blifvit anlagda emellan Stockholm och dess inloppsorter Landsort, Sandhamn och Furusund; den nytta, dessa linier hafva inedföit, har varit fler fa I Id ig, hvaraf torde böra nämnas : > a) Man har derigenom inhemtat kännedom om ett yrke, som hos oss förut var nästan obekant, och uti hvilket andra länders politik förbjuder oss att intränga. b) Man har samlat erfarenhet i denna väg, som, vid anläggande af nya telegraflinier, blir högst nyttig, och hvilken, i händelse af telegrafers anläggande, under krigstid måhända hade blifvit alltför dyrköpt. c) Man har förskaffat vår handelsflotta en vigtig fördel, derigenom att skeppare kunna correspondera med deras redare, nästan i samma ögonblick som de inlöpa från hafvet i en säkrare farled, hvarföre ock Stockholms börs årligen betalar 1000 r:dr b:co för erhållande af uppgifter på alla bloch utpasserade fartyg, samt dessutom betalt särskildt, då extra bild med telegrafpost åstundats, hvarföre afgiften uppgått till circa 200 r:dr årligen; och slutligen d) har derigenom blifvit bildad en stam af befäl och trupp, som, i händelse af flere telegrafliniers anläggande, genast är tjenstbar, dels att utplaceras på nya telegrafer, dels att instruera nya telegrafister. Dessa fördelar kosta Staten circa 12,000 rtdr årligen. Uti ett glest bebodt land skall alltid telegraf-correspondencen medföra en bestämd utgift för Staten, emedan im por - Den a5 November c. m. 3n porten för underrättelsers fortskaffande sannolikt icke kan motsvara telegrafliniernes underhållskostnad. En telegraflinies anläggande beror således på de fördelar man har att af densamma förvänta uti politiskt, militäriskt och coromercielt afseende.
Herr Kammarherren Silverstolpe, Axel Gabriel, gjorde i afseende härpå till Protocollet den reservation, at han väl ansåg at förslaget, i hvad angick et närmare bestämmande af meningen med ordet Commandomål, mera grundligt, fullständigt2 än nu skett bort behandlas, men medgaf derjemte at Riksdagens snart annalkande slut ej tillät någon vidsträcktare behandling af ämnet. (bilägges)3 Justerades et Utdrag af Utskottets Protocoll till svar å Herr Rådmannen K bellanders til Utskottet ingifne förslag till stadganden i Grundlagen: 1 :o at Judarna skulle förvägras rättighet at liksom i Norrige, sig i Sverige bosätta och 2 :o i afseende på Riddare Ordnar samt Caracterer öfver och utan de Sysslor någon innehafver. (bilägges)4 Uplästes följande från samtelige Riks Stånden ankomne Protocolls Utdrag. Från Ridderskapet och Adeln. 1 :o af den 20 Julii, angående det af Norriges Rikes Storting gifne enstämmiga bifall åt förslaget om Konungens myndighets ålder. (bilägges)5 2 :o af den 20 Julii i anledning af Utskottets utlåtande öfver Friherre Stael von Holsteins, enligt 29 §. Riksdags Ordningen, gjorde anmärkningar emot Herrar Stats Secreterarne Friherre Wirsén och Grefve Mörner m. m. (bilägges)6 3:o af den 22 Julii rörande 94 § :s Regerings formen försättande i enlighet med den 42. (bilägges)7 4:o af d. 22 Julii i anledning af Kongl. Maj :ts Nåd. Proposition rörande Norriges Rikes Stor Tings Svar på den föreslagna Riks 1 Stycket fr. o. m. orden Till justering uplästes t. o. ni. orden af ämnet är tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 1093. 2 Ordet grundligt har skrivits ovanför ordet fullständigt, utan att detta senare strukits. 3 Se C. U. M. 1810—1815, sid. 1087.
Maj:t ega rum, det i allmänhet vore stridande emot rigtiga grunder, att till afgörande företaga serskilda löne-förhöjningsoch organisations-frågor, samt dem till Rikets Ständer framställa, men att likväl dels en eller annan fråga vore af de öfrige alldeles oberoende, dels vissa förbättringar kunde finnas vara af den art, att deras uppskjutande skulle icke allenast förnärma de billigaste anspråk, utan ock verka skadligt för framtiden; hvadan Kongl. Majit endast för sådane serskilda fall ansett Sig böra af Rikets Ständer begära anslag. Då nu Carlskrona läroverk ej finnes bland dem, för hvilka Kongl. Maj:t i den Nådiga Propositionen sådant anslag begärt, i följd hvaraf förevarande fråga måste anses ännu vara på Kongl. Majrts Nådiga pröfning beroende, samt då dertill kommer, att fråga serskildt blifvit hos Rikets Ständer väckt om en allmän reorganisation af Läroverken; få Utskotten, i betraktande af dessa omständigheter, tillstyrka att någon åtgärd i anledning af Herr Råfelts motion ieke måtte af Rikets Ständer för närvarande vidtagas. Stockholm den 3o December 1844* Reservation af Hr Räfelt, A. t Ank. till Exp. Utsk. den 31 Dec. kl. 3 e. m> Utlåtande, i anledning af dels Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, rörande anslag till inköp af boställe åt en Capell-Predikant i Undenäs församling inom Skaraborgs län, och dels en i ämnet väckt motion.
Jag var icke uppe från början af discussionen och kan således icke fälla något bestämdt omdöme i anledn. af Gr. Hamiltons muntliga föredrag; men det lärer icke kunna innefatta något annat, än en utveckling af hans reservation, hvilken jag läst. Jag måste bekänna, att jag icke funnit mig öfvertygad af hans framställning ; deremot finner jag mig öfvertygad utaf de skäl, sora tvänne ledamöter, nemi. Hr Gripenstedt och Hr Prytz, icke allenast klart utan äfven fullständigt utvecklat. Dock medgifver jag att denna fråga, i allmänhet betraktad (och jag anhåller alt Huset icke måtte förblanda den distinction jag går att göra med den utaf Gr. Horn, som jag sökt vederlägga), kan anses vara så beskaffad, alt del icke stort lönar - # Den 5 A p r i I f. m. 20 1 nar mödan att derom tvista på 4 kamrar utan ali praktiskt afgöra densamma. Den har blifvit praktiskt afgjord genom 3:ne Stånds yttrade opinion'i olikhet med min; oell orsaken, hvarför jag begärt ordet, är blott den att få till prot. förklara, alt min opinion icke är sådan som de 3:ne Ståndens oell icke sådan som jag förmodar att opinionen blifver inom detta Stund, utan sådan, som de 2:ne af mig åberopade leda mö ter ne ådagalagt deras vara; dertill jag blott vill tillägga ett skäl, nemi. alt den till K. M. vid flera riksdagar öfverlernnade rättigheten att nedsätta tullafgifter har äfven jag ansett vara en nödig åtgärd i dessa frågor; men alt deraf icke följer, hvarken att en sådan åtgärd har stödt sig på grundlagen, ännu mindre att Konungen derigenom fått någon grundlagsenlig rätt, med hvilken man nu kan argumentera mot motsatsen. Denna åtgärd, äfven om den slödde sig på ett uttryckligt lagbud, vore till sin natur icke annat än ett undantag från den generella regeln, att II. St. äga att beskatta sig sjelfva, hvilken grundsats uti bevillniiigsmåt är ännu strängare än tili statsregleringsärenden, emedan uti de förra ett RiksStånd kan göra ett motstånd, som uti statsl-egleringsFrågor endast af 2tne
I fall de 60,000 R:dr B:co, om hvilka här är fråga, blifvit öfverlemnnde till Kongl. Majlis disposition, hade visserligen en sådan dispositionsrätt, som Herr Lefren ifrågasatt, varit grundlagsenlig; men då anslaget nu blifvit uppfördt på 4;de HufvudTiteln, tror jag ej, att Kongl. Mnj:t kan grundlagsenlig! öfverföra detsamma, eller någon del deraf-, tili annan Titel. Jag anser således det tillägg Herr Skogman föreslagit, vara nödvändigt. Friherre Anckar swärd: Jag instämmer helt och hållit i hvad Grefve af Ugglas yttrat. Herr von Hartmansdorff: Jag kommer visserligen i håg allt hvad Herr Lefren återkallat i mitt minne, men jag påminner mig äfven hvad sedan här tilldragit sig. Det står nemligen sidan 176 i SlatsUtskottets Betänkande N:o i3a om 3:dje HufvudTiteln: ”att hvad genom framdeles skeende ”indragningar å KrigsAkademiens Stat kan ”besparas, må blifva en tillökning i ansla”gen för Undervisningsverken i allmänhet.” Jag anhåller, att i Ridderskapets och Adelns minne få återföra, alt när jag yrkade bifall Den 8 Octo ber e. in. härtill, protesterade man deremot. Om det således är orätt, att ett anslag går från 3:dje HufvudTiteln till den f.åe, malte det äfven vara orätt, att ett anslag går från 4:de HufvudTiteln till den 3:dje. Jag önskar visserligen ej något tillägg, men skall tillägg äga rum, yrkar jag, att mitt tillägg måtte äfven så väl, som Herrar Skogmans och Bråkenbjeims, antagas. Herr Lefrén: För att ej förlänga discussionen, skall jag förena mig med Grefve af Ugglas. Herr von Hartmansdorff torde ej illa upptaga, att jag erinrar honom att göra skillnad emellan den casus han nyss citerat och den, som här nu är i fråga. Då var frågan blott om Krigsakademiens materiel, ej om aflöning; således är det nu ej samma sak.
Denna indragning borde dock. i Riksens Ständers undcrdäniga tanka icke ske kill försäng för de Kyrko-Jnspectorer, hwilka ännu af sine löner äro i åtnjutande, utan nämnde tjenstemän, fastän deras befattning uphörde, ej dest mindre fä behälla lönerne till dest de genom transport till annan systia eller ock genoni döben afginge. Riksens Ständer framhärtza rc. Stormägtigste Alleruädigste Konung! Hos Eders Kongl. Mast fä Riksens Ständer härmed i underdånighet anhälla om Eders Kongl. Maj:tS Nädigste bifall till de förändringar och jämkningar Uti deras innehalwande, och genom 114 §. as RegeringS-formen stadfästade privilegier, förmäner, rättigheter och friheter hwarom de under loppet af denna Riksdag sig emellan öswerenekommit. I betraktande af den wälwilja ach billighet, som böra ligga till grund för delningen af skyldigheter och sörmoner Medborgare emellan, och dä personliga utesiutande fördelar, oaktadt deras af alder och och stadgar wundne helgd, likwäl kunna anses innebära mindre en nytta för sine innehafware, än anledning till obehagliga intryck hos de Closter af Nationen, hwilka as dem äro j saknad; haswa Eders Kongl. Majus 1564 Dcu 28 Decembek. Maj:ks trogne undersaker af Riddcrskapet och Aoclii under den 2:dre sistledne Junii, fränsagr sig rättig, helen, alt, med andras ukestukande, besitta Säterier, emot det förbehåll, akt dek mätte wara hwarje Swensk man, af hwilken Ciotz Medborgare han wara ina, o« betagit att sörwärswa och besitta fast egendom och jord inom Swea Ncke af hwad natur som hälst, och åtnjuta den samma ätföljande förmäner, emot upfyllande af dermed förknippade och redan stadgade skyl» dightter. Till detta Niddcrskapet och Adelns wilkorliga anbud, haswa Eders Kongl.
För besvarande af denna remiss, får Konstitutions-Utskottet vördsamt erinra, att anmärkningen emot f. d. Föredraganden för Handelsoch Finans-Ärenden, med anledning af Kongl. Brefvet den i4 September i838, afser en Statsråds-afhandlhig, som före näslförlidne Riksdag egt rum, och sålunda, enligt 76 §. Riksdags-Ordningen, icke är det nuvarande Konstitutions-Ulskottets pröfning underkastad. I fråga om den tillåtelse, f. d. Justitie-Kansleren Nerman, efter dess utnämning till Landshöfding, genom Kongl. Brefvet den 12 September i84o undfått att, intilldess han kunde i behörig ordning komma i åtnjutande af hvad Staten for Landshöfdinge-embetet bestode, fortfarande uppbära Justitie-Kanslers-lönen, ehuru lian derå icke aftjenat begrafningshjelp, har Konstitutions-Utskottet af Statsråds-protokollet öfver detta ämne erfarit, att Statsrådets dervid närvarande ledamöter i underdånighet afstyrkt bifall till Landshöfdingen Nermans i detta hänseende gjorda ansökning, såsom åsyftande ett undantag från hvad författningarne i allmänhet stadga. Och finnér Utskottet alltså Stats-Utskottets anmärkning äfven i denna del böra förfalla. Ank. till Exp.-Utsk. d. 12 Nov. kl. 12 midd. Memorial till Riksens Ständer, rörande Stats-Utskottets anmärkning, i afseende pä en ät Befälhafvande Amiralen i Carlskrona anslagen representationskostnads-ersättning. Sedan, med anledning af Befälhafvande Amiralens i Carlskrona, Vice Amiralen m. m. Friherre O. G. Nordenskjölds i underdånighet gjorda ansökning, det täcktes Kongl. Majit, i anseende till den ökade representation, honom ålåge vid Kongl.
Nidderstapets och Adelns bifall, anhäller jag at mälet mätte underställas j de andre Ständen, och de inbjudas at göra samfält remist deraf til behörigt Utstött. 1 Remitterades til Constitutions - UtstottcL. j c ! i Föredrogs et af Grefwe ko8ss, ^.rvici Lric, ingifwit och den 18 Maji pä bordet lagdt Memorial rörande Herr Ue^cmstolpes förslag , til Förliknings-Domstolars inrättande, hwilket lil Lag - Utskottet remitterades. Undert Den Si Julik. 387 Undertecknad Riddarhus - Secreterare utB bad sig derefter fä fräga, i anledning af Ridderffapets och Adelns tagna Beslut, at underrättelse bör de andra Ständen meddelas om de frägor som här wäckas och til särskilda Utskott remitteras, om han skulle wara betrodd at, til undwikaude af tidsutdrägt, expediera sädana Utdrag af Protocollct rörande desie remisier genast, utan at de förut inför Ständen justerades. - , Samtpcktes. Herr WH clcn bjeim, Lg.ri, hade inlemnat et Memorial, hwilket uplästes sä lydan> Ve: Wördsamt Memorial! Om Förliknings-Domstolar kunde organiseras af man, hwilka jämte patriotisme förenade insigt i lagen, skulle deraf winnås forde, lar, oskattbara för alla, som ej genom Rattegängar pä et eller annat sätt kunna tillvälla sig winning eller anseende; men de hinder derwid möta torde biifwa sä betpdelige, at kan hända ändamälet förfelas.