Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid sådant förbiilande, och då man i flera provinser redan torde hafva fästat uppmärksamhet vid kostnad och besvär af de tätare sammankomsterna af Läns-Deputcrade vid Landshöfdingesäten, anser jag mig icke 112 Den 3 Juni. e. ttt. sakna skäl till den önskan, att sådane sammafi* komster icke måga föreslås, hvaraf således in. ga bestämda resultat kunna vara att förvänta ; hvaremot jag gerna skulle tillstyrka, att, med någon skillnad emellan husbönder och tjenare och fattigare mantalsskrifne personer, 2 sk. och deröfver kunde för hvar mantalsskrifven person af BevillningsUtsl;ottct bestämmas, och såsom Lazarettsfond å Debetsedlarna uppföras, till sådan fördelning behofvet påkallar, under förbehåll att, der de sjukes egne tillgångar icke medgifva - bidrag till deras behållande vid Lazaretten, detsamma må bestridas af allmänna medel, äfvensom att, vid så utsträckta biträden, de sjukes emottagande vid Lazaretten, under förebärande af saknadt utrymme, icke för längre tid må kunna vä* gras. Jag anhåller vördsamligen, att, med föregående anmärkning, Betänkandet må till StatsUtskottet återremitteras. Herr von Schulzenheim, Devid'. Hos Kongl. Sundhets-Collegium och hos dess tillydande medlemmar saknas hvarken kunskap eller zéle; dock har vid all använd omsorg den olyckliga veneriska sjukdomen föga blifvit mindskad, ja tvärtom i några orter tilltagit Då vid LärtsLazaretten både rum och medel try-, ta att emottaga alla de sjuka, som sig anmäla; och då på de ställen, hvarest sådana Lazarett tryta, provisnonella eller ainbulatoriska sjukhus skola inrättas, så sker sådant dels ofullkomligt, dels bestås åt de utfattiga endast IV. Den 3 Juni. e. m. 113 fria Medicamenter och Läkarevård; men antingen mäste de sjuke sjelfve eller Församlinf gar genom Sockenstämmo-beslut anskaffa fö* da och sängkläder. Då ock Höglofl.
Yidkommande aflöningen åt Styrelsen öfver Allmänna Vägoch Vattenbyggnader samt dess tj ens tebiträden så väl i hufvudstaden som i landsorten, hade, enligt hvad i Statsråds-protokollet omförmäles, bemälda Styrelse, med afseende derå att göromålen för Kanslitjenstemännen vid Styrelsens byrå betydligen ökats, samt enär de aflöningsbelopp, Staten hittills bestått såväl en del af dessa tjenstemän som Distrikts-cheferne och Distrikts-adjutanterne, ingalunda kunde anses motsvara den tjenstgöring, som af dem måste fordras, hemställt, att aflöningstillökning 48 Exy editionsil ts k o t te Is Förslag■ lil/ underd. Skrifvelse, N: o 4 49. måtte ifrågavarande tjenstemän beviljas och nuvarande anslag för Styrelsen och dess biträden följaktligen höjas från 27,550 till 33,000 R:dr årligen, jemlikt följande aflöningsstat: En Öfver-direktör, hvilken tillika är Chef för Vägoch Vattenbyggnads korpsen , 0,000. En Byrå-chef för tekniska detaljer, tillika Öfverste-löjtnant i nämnde korps 4,500. En Kamererare och Kansliledamot 2,500. Tekniska biträden vid Styrelsens byrå: En å 1,200. En å 1,000. En förste Kanslist och Registrator 2,000. En andre Kanslist 1,000. En Vaktmästare 500. 5 Distrikts-chefer, tillika Majorer i Vägoch Vattenbyggnads-korpsen, å 1,800 9,000. 6 Distrikts-adjutanter, hvaraf 2 i norra och 1 i hvartdera af de öfriga 4 di strikten, å 750 4,500. Summa R:dr 33,000. Och har E. K.
Ty funnes icke detta begär, dessa sträfvanden, så vore icke menskligheten hvad hon är, en evigt fortgående utvecklingsprocess, som väl aldrig skall frambringa ett drömdt fullkomlighetsoch lycksalighetstillstånd, emedan sjelfva denna menniskoandens förmåga att utveckla sig redan är högsta fullkomlighet. Denna sednare klass af menniskor är det, som af passionen kan gripas, ty dess verksamhet är icke en följd af blott yttre omständigheters kraf, utan af en upprörd själs svällande krafter. Dock, kärleken till qvinnan har endast för ögonblicket enväldet i en sådan mans bröst. Han har andra mål och andra syften, än blott stundens lycksalighet. Familjelifvet kan vara honom lockande ljuft, dess kärleksfulla omhägnad en älskad fristad, en honom ensam tillhörig punkt, der han är oåtkomlig för de många fiendtliga krafter, han genom arten af sin verksamhet mot sig uppkallat – han kan ömt omvårda det, både af dessa orsaker och emedan inom detsamma de förmågor uppammas, som en gång skola fullfölja hans påbegynta verk – men också blott detta, intet annat är honom familjen. – Derföre har äfven könskärleken en underordnad roll i hans hjerta. För den skall han hvarken skjuta eller dränka sig. Hvar vill då kärleksromanen söka sina hjeltar? Största delen af männer älskar för mycket sin lugna ro, för att låna sig dertill. Den öfriga delen af dugligt manskap har vigtigare affärer att tänka på. Så återstå endast ynglingarne och bland män oduglingarne, och alla beskäggade romanhjeltar höra mer eller mindre till den sednare klassen. En klok qvinna är aldrig belåten med en ynglings kärlek, utan uppsöker kärlekspiltar bland männen och finner blott sagde oduglingar villiga. I verkligheten göra således desse lycka hos fruntimren, emedan de utan förbehåll låna sig till kärleksgycklet; – under en författarinnas händer stufvas de upp till hjeltar, hvilkas mod bevisas vid en eldsvåda eller i sjönöd, samt deras karakter uti prat och trogen kärlek för en öfvermensklig docka.
Det är den allmänna öfvertygelsen att Banquen, äfven utöfver hvad dess tillgångar i klingande mynt visa, kan fortfara att betala sina sedlar med refila penningar, som skall återvinnas, och Utskotten lemna till hvars och ens bedömande, om denna öfvertygelse snarare återvinnes genom Statens sättande i Utländsk skuld, hvarå räntor och Capital-afbetalningar skola medtaga Banquens årliga inkomster, eller derigenom att dessa, förvandlade i reelt mynt, i få år sammanlagde visa Banquen i det skick, att utvexling af silfver med trygghet kan företagas, utan att någon gäld derföre blifvit åsamkad. Erfarenheten bestyrker äfven att de tillförene 3 64 Sanco-UlsÅölUts Betcinlanden - med lanta penningar företagne realisationer mött» roed mycket misstroende, hvilket, då Banquens tillgångar icke kunnat okas, »nen väl minskas, nödvändigt skolat tilltaga i den mån det reella myn* tet blifvit utvexladt; oell man skall vid en noga granskning finna, att desse realisationer lika säkert snart hade misslyckats, om de icke af inträffade: gynnande handelsförhållanden blifvit understödde „ sorn. de sedermera, vid inträffade krig blifvit örn» intetgjorde. Sedan ett IL ån, utom Riket, blifvit upptaget,. Jeunna de betalningar, som derföre skola göras r sfi framt utförandet af reda penningar skall undvikas, icke verkställas annorledes än medelst öfverlåtande af fordringar, som Svensk man å Utländsk ort eger, hvilka hufvud sake ligen endast uppkomma för utförde, inom Ilandet tillverkade, varor.. D essa härtill använde minska tillgången; för införandet af Utländske produkter j och således. är det. icke möjligt att i längre tid fullgöra betalningarne, utan att ett verkelig!- öfverskott af utförde varor emot de införde eger rum. I annat fall skulle följden blifva, att det för verkställandet af realisationen införda silfret i räntebetalningar åter utur Landet utginge, och skulden vore den enda behållningen af operationen..
Ridderskapct och Adeln samt BorgareStändet: yrkas det tillägg i §:n, att utöfwer wanliga Garnisonen fa ef troupper finnas sammandragne eller sammandragas pä 10 mil nära det ställe, der Ständcrne äro samlade. 8 77. Ridderskapct och Adeln: föresläs ett förordnande att Riksdags - 8 7.6. Utskottet tror att Riksdagsmäns helgd är allmänt känd, och inga förefallna wäldsamheter göra detta kungörande nödwändigt. Regerings-Formens 14 § lemnar Konungen högsta befälet öfwer Krigsmagten. Något mihbruk af denna magt är ej att förmoda och skulle, i händelse det befarades, wisserligen ef kunna förebyggas genom den uttryckligaste Lag. Defiutom kunde mähända någon gäng trouppernes närwaro blifwa nödwändig till oordentligheters förekommande. 8 77. Genom ett tillägg i 8:ns början är detta tydligare utmärkt. Bilaga till Meni. N:o 11 289 »läu äfwen efter Riksdagen ej mä kunna tilltalas för deras Riksdagsgöromäl. Preste-Ständet: att näst efter orden Ledamöter instämt kunde följa: dock härunder icke inbegripen den händelse, som Negerings-For mens 84 H och Riksdags-Ordningens 29 § omtala. Borgare-Ständet: att, i händelse en Riksdagsman begär ett groft brott och gripes ä bar gerning, han da, utan föregäcndc ransakning, ma kunna häktas. 8 78. Ridderskapet och Adeln: om ett undantag för Ridderskapets och Adelns Ledamöter i frägan om ledighets erhållande frän Riksdagsgöromälen, samt att i allmänhet ingen Riksdagsman mä förmenas att Riksdagen biwista. Bonde-Ständct: att, dä nägon Riksdagsman will frän Niksdags-orten Ehuru sädant synes öfwerflödigt, dä i de äberopade 8:ne fräga är om författares answar, hwilket är helt annat än det man äger som Riksdagsman, har dock Utskottet, i enlighet med anmärkningen, infört en tilläggning i Z:en.
Reverser och invisningar, ställde till viss man eller ordres, angående bestämmandet af enahanda betalningsansvarighet för, som för vexlar m. m. VIII. B. 232. A. 422. X. B. 91. A. 338. — invisningar och skuldebref, om förmånsrätt till betalning i concurs för fordran, grundad derpå. VIII. B. 232. A. 424. Revisionen af Låneconloren i Götheborg och Malmö samt Bankodiscontverket, m. m. angående. VI. B. 615, 652. VII. A. 5. X. U. 681. A. 583. — af Bergsförfatlningarne, angående. Se Bergsförfatlningarne. — af Statsverkets, Bankens och Riksgäldscontorets tillstånd, styrelse och förvaltning, angående utsättande af liden för den nästa. VII. R. 397. IX. B. 215. A. 654. X. E. 355. — af Rikets elementarläroverk, angående de derför utbetalade förskottssummor. Se Afskrifning. —• af Bankodisconlverkets räkenskaper och förvaltning för år 1844, angående. X. B. 681. A. 6S3. Revisionsskilling, om afskaffände af. Se Vadepenningar. Revisionssökande parter, om befrielse för, att lill Hofrätt ingifva stämpladt papper lill handlingarne i målet. X. B. 616. A. 675, 677. E. 686. — angående befrielse för, från skyldigheten att i Hofrätt erlägga lösen för handlingarne i målet. X. B. 616. A. 676. E. 686. ( 124 ) Revisorer för granskning af Slats-, Bankooch Riksgäldsverken, angående utväljande af. Se Val. Revisorers, Rikets Högloft. Ständers, berättelser: — angående de åren 1841 och 1843 förrättade revisioner af Bankoverket. I.
Hvad man kan undvara här i Södern, men omöjligt en parasoll; också begaf jag mig strax efter lunch på upptäcktsresa efter en dylik. Det nuvarande Girgenti är çn riktig genomitaliensk stad, med balkonger blommande af barnkläder — för att låna ett uttryck af Thackeray — makaronifestoner i boddörrarne, barnungar i rännstenarne och dagdrifvare öfverallt der solen skiner. För öfrigt hvimlar hela staden, liksom hela Sicilien för öfrigt, af prester. I Palermo såg man dem flockvis, i Monreale skockvis och här corpsvis, hvilket dock förklaras af den omständigheten att Girgenti är första erkebiskopsstiftet på ön. Jag omringades naturligtvis genast af en hel massa små lazaronämnen, som erbjödo sina tjenster, och sedan jag på så god italienska, som det var mig möjligt, förklarat hvad jag ville hafva, och de med gester och miner visat, att de förstått min mening, följdes vi helt gemytligt åt till domkyrkan, der de små skälmarne aflemnade mig, fordrande »soldi» i oändlighet till belöning för deras förräderi. Troligtvis visste de, att modern kyrkan gerna skänker tak öfver hufvudet åt de vilseförda. Emellertid var intet annat att göra än att hålla god min i elakt spel. Jag gjorde mig fri från mina små plågoandar och steg in. En ung prest i svart kjortel och hvit tunik af gardinstyg erbjöd sig att visa mig kyrkans märkvärdigheter: en madonna af Guide, tung och dämpad i färgen, men skär och älsklig till uttrycket, en gammal verkligt vacker marmorsarkofag med bas-reliefs, föreställande scener ur Hippolytes historia, samt ett bref, skrifvet af sjelfva mörkrets furste, vid hvilket tillfälle vet jag ej. Min följeslagare påstod, att det var äkta, och som jag icke har äran att känna personens i fråga handstil, kunde jag icke opponera mig. I fall det möjligen skulle intressera någon, vill jag nämna, att jag verkligen slutligen lyckades finna en parasoll, som jag vid min hemkomst ämnar hembjuda åt etnografiska samlingen, der den ovilkorligen kommer att pryda sin plats.
Maj 1752 är stadgadt rörande sättet för stämnings delgifvande åt hel menighet gälle äfven då byalag eller samfällighet, som skall stämmas, utgöres af tio jordegare eller flere, dock bör i detta fall stämningen derjemte särskildt i laga ordning kungöras byfogde eller ålderman eller, der sådan ej finnes, dem af jordegarne, som i sina hemvist anträffas; och bör den, som mottagit stämningen, vara skyldig gifva de öfriga svaranderne del deraf, äfvensom den af svaranderne, som är till längsta stämningstid berättigad, må denna tid tillgodonjuta. Samma skäl, som vid sisthållna riksdag förmådde dåvarande Lag-Utskott att ur sitt förslag utesluta all föreskrift om skyldighet för den bland svaranderne, som emottagit stämningen, att gifva öfrige svarander del deraf, hindra Utskottet att understödja motionärens förslag om ett sådant tillägg. Ett dylikt stadgande skulle nemligen göra stämningens verkan beroende af en den stämdes åtgärd och sålunda i viss mån öfverflytta stämningsbestyret till den eller de förste af svaranderne, som anträffades. Det är väl sannt, att, enligt 11 Kap. 8 § Rättegångs-Balken samt Kongl. Resolutionen den 29 November 1756, arfvinge som sitter i orubbadt bo, må å medarfvingars vägnar, och sysslomän å bruk för brukets egare stämmas, och att denna stämning verkar emot alla delegare i det oskiftade boet eller bruket, ehvad desse sedermera fått del af stämningen elier ej. Detta grundar sig emellertid uppenbarligen derpå att arfvinge, som erhållit förtroendet att vårda oskift bo, och syssloman å bruk med allt skäl kan anses för öfrige intressenters fullmägtig eller sådan ombudsman, hvarom i 18 Kap. 10 § Handels-Balken sägs. Deremot kan icke antagas, att den förste byaman, som af en kärande med stämning anträffas, skall stå i samma förhållande till sina bygrannar eller meddelegare i samfäliigheten, och, enligt Utskottets mening, måste derföre åt
Då qvinna söker fattig-understöd, i anseende till det hinder för sjelfförsöijning, som vården af harn föranleder, må det hero af Styrelsen alt antingen, med hennes bibehållande vid barnavården, lemna henne derefter lämpadt understöd, eller ock fråntaga henne barnet och låta det vårda, då hon för sin person är pligtig att förse sig med lagligt försörjnings-tillfälle, under förbindelse tillika att, i mon af förmåga, bidraga till barnets försörjning. Om föräldrar, som icke åtnjuta fattig-understöd, åsidosätta Vården om sina barn, skall Styrelsen göra sig noggrant underrättad, huruvida det härleder sig från oförmåga att dem uppfostra, och i sådant fall vidtaga de anstalter, som af behofvet kunna påkallas. För afbetsföre personer, som äfventyra nöd, till följd af brist på arbets-förljenst, skall Styrelsen, serdeles under svårare år, söka bereda arbete, för att, genom behofvets tidigare afhjelpande, hindra dess utsträckning. Om, till följd af allmännare olycka, anledning visar sig alt befara behof, så vidsträckt, att större företag erfordras för dess afhjelpande, skall Fattigvårds-Styrelsen tidigt vara betänkt på förslag till sådan anstalt, samt efter det samhället å socknestämma deröfver yttrat sig och om anstalten icke genom samhällets försorg kan åstadkommas, anmäla det hos Konungens Befallningshafvande, för den åtgärd, som vidare bör vidtagas. §. 13. 1 Mom. Fattigvårds-Styrelsen tillkommer målsmansoch husbonde-rätt öfver dem, som åtnjuta full fattigförsörjning, samt öfver andra understödstagare, vid tillfällen, då de vid fattighus eller hos Styrelsen sig i fattigvårdsärenden befinna. Då vård om fattighjon af Styrelsen åt annan anförtros, må öfver barn föräldra-rätt, och öfver andra fattighjon hushonde-rält äfven åt honom öfverlåtas.
Själavården bestrides inom: - S:l Petri församling af kyrkoherden och 2:ne stadskomministrar; Caroli församling af kyrkoherden; Garnisons-församlingen af .garnisons-predikanten; Hospitalsdito af kyrkoherden i Bjäreshög och Oxie; Slottsdito af slottspastorn. 53 2:o linder visnings-ansta It ers A) Skolor för undervisning i allmänhet. a) Högre Lärdomsskalan, inrättad i en af staden år 1826 dertill inköpt gård. Vid denna skola anställde lärare utgöras af Rektor, Konrektor, 5 ordinarie Kolleger, 2 Dupplikanter, 1 Gymnastiklärare och en Kantor. Disciplarnes antal, som år i836 uppgick till 114, inskränkte sig år 1841 till 79, men har derefter ökats och utgjorde sistlidet år 145, af hvilka 101 från staden och 42 från andra orter. Bland dem voro 19 söner af frälsemän, 19 dito af ofrälse militärer, 6 dito af prester, 64 dito af borgare, 10 dito af bönder och 23 dito af civile ståndspersoner. Är 1583 donerades till Skolmästaren i Malmö »Abraha3 altares vikariat», bestående af hemmanen N:ris 9 och 11 Wiarp, 2 och 3 Eskatorp samt N:o 12 Wadensjö, och år 1647 det så kallade »Vicariatus Sandi Sepulchri», som utgjordes af hemmanen N:6 11 Norra Möinge, N:o 5 och 6 Östra Kattarp samt N:o 5 och 4 Sunnanå, hvilka begge donationer sedermera bekräftades genom 2 § i Kongl.
Jag hade trott, att när man föreslår sjelfva formens förändring till ett tvåkammarsystem, hade man icke hort förbise behofvet af en insigtsfull och erfaren förvaltning af rikets penningeverk, och att man icke skulls behöfva föreskrifva reglementen för en Bancostyrelse till den hiskeliga nummerföljd af hundradetal §§, som nu är fallet, och som häst bevisar hvartill ståndsförhållandena ovillkorligen måste leda. Rättigheten för en Bancostyrelse att handla på egen hand är af största vigt; och det måste vara en i alla länder erkänd sats, att man icke kan fullständigt reglementera förhållanden, sorn bero af den stora penningemarknadens flucluerande inllytande på så beskaffade åtgärder. — Det oformliga af att öfverlemna till ett tiomannaråd alt välja ordförande i Utsk:n har redan af andra talare blifvit anmärkt. Jag försår icke hvad meningen dermed kan vara. När man för ett Utsk. har bestämt 30 ledamöter inom representationen af båda kamrarne, skall man då icke hafva förutsatt, att desse 30 ledamöter böra vara qvalificerade att välja sin egen ordförande? Hvarifrån hemtar man anledning till den förmodan, att 10 personer i en öfre kammare skola hafva mera förstånd att välja ordförande, än desse 30 Utsk:sledamöter, sorn antingen skola draga fördelarne af en skicklig ordförande, som de hafva tillfälle att välja inom sig, eller kämpa med det olideliga af en oskicklig, hvilken är dem påförd genom en annan auctoritet? Jag har icke kunnat utleta grunderne dertill. — Pag. 28 förekommer det stadgandet: ”ali samtelige riksdagsmän må af allmänna medel undfå sina arfvoden, hvilkas belopp, jemte ersättning för resa till och från riksdagsorten, förut af Konungen och R. St. gemensamt bestämmas.” Skulle man nu draga under K. M:s pröfning att bestämma arfvoden för riksdagsmän, då man vidtagit det, såsom jag tror, ganska systematiska stadgande, att en riksdag, som slutar, bestämmer arfvoden för en kommande?
Följaktligen är, hvad jag äfven i min reservation anfört, beslut faltadt af 3 Stånd om De ii 1 Augusti f. m. 21 (ie 7,(510,000 Rdr sora BorgareSt. beviljat. Sedermera har R. o. Ad. tillagt fyllnaden 1 3,000,000 Rdr för att faderina väg utsträckt genom Nerike till Orebro med öfverlemnande till K. M. att bestämma vägens riktning. Vid sådant förhållande kan jag icke finna annat, än all så långt BorgareSt:s beslut räcker, äro ock 2 Stånd öfverens om banstrdckningen. Af delta skäl anser jag det llöglofl. Ståndets beslut hafva förfallit, emedan det inbegripes i de öfriga Ståndens. Förhållandet är, som om R. o. Ad. bifallit samma summa sorn BorgareSt. för denna bansträckning, och dessutom tillagt ett öfverskott af 13,000,000 Rdr, för att få vägen dragen 'till Örebro. Ilade man på delta sätt upstä111 R. o. Adis samt PresteStis beslut, så hade icke heller tvist upstått om att 3 Stånd beslutat anslå dessa 7,610,000 Rdr, och då hade man endast kommit att votera om de 13,000.000 Rdr. Enl. min åsigt är saken nu densamma, ehui u uttryckt på ett annat sätt. Således anser jag med Grundlagen öfverensstämmande att voterisproposine upställas såsom jag föreslagit, nemi. att minsta beloppet är hvad BorgareSt. beviljat och högst det af R. o. Ad. samt PresteSt. beviljade. Hr Bildt har sagt, att genom den vid denna Riksdag antagna förändring i 69 §:n RegisFln ett annat förhållande mot fordom inträffat med behandlingen af de olika Ståndens beslut i anslagsfrågor, då fråga är om deras skiljande genom votering i Förstärkt Utsls. Förändringen innebär likväl icke annat än ett stadgande som i g:n qvarstod sedan Grundlagen stiftades, nemi. att Utslr. genom deputerade skulle förmå de olika Stånden alt antaga (Jtskis åsigt.
Redan för 16 år sedan befallde Hans Maj:t, att ett Gymnastiskt Centralinstitut skulle inrättas under öfverinseende af Ling, Den i5 December e. m. 245 flen nuvarande Gymnastikens upphofsman. Detta Institut hade, enligt Kongl. Reglementet, för ändamål att utbilda GymnastikLärare, hvilka skulle sedermera utgå till Regementer, Gymnasier och Skolor. En mängd af Lärare hafva också vid Centralinstitutet blifvit undervisade, och flei’e innehafva Lärare-beställningar i Rikets Städer, äfvensom Lärare från Institutet blifvit skickade till Christiania och Trondhiem. Flere somrar hafva, på Brunslntendenters begäran, vid de mest besökta brunnar GymnastikLärare blifvit anställde i och för SjukGymnastik, så vidt Gymnasternas tjenstbefattning vid andra verk det kunna medgifva. Hvad åter angår den praktiska Gymnastiken vid Centralinstitutet, äro, enligt Reglementet, fyra timmar i veckan fastställde, på hvilka Institutets föreståndare och medarbetare skola gifva lectioner till de elever, hvilka ämna blifva Lärare. Men sorn denna tid ansågs otillräcklig för elevernas utbildning, har Gymnastik-föreståndaren mer än fördubbladt den, på det att de, oftast obemedlade, och från Landsorterna endast för Gymnastik hitkomne, ynglingar snarare skulle kunna ernå sin utbildning. För att göra denna utbildning ännu mera säker har Ling genom den af honom uttänkta passiva eller SjukGymnastiken sökt gifva eleverna ett säkrare handlag, och dymedelst inledt dem i den särskil - 246 Den i5 December e. ni. da behandling, som hvarje person efter ålder och helsotillstånd behöfver. Tillika med den praktiska undervisningen, har den theoretiska föregått, såväl genom de af Föreståndaren framställde theoretiska åsigter af Gymnastiken och fäktningen, som ock genom de särskilde af Adjunkten vid nämnde Institut bestridde anatomiska och physiologiska föreläsningar. Jemte delta blifva eleverna på de fleste eftermiddagar i veckan handledde under deras anatomiska dissectioner.
N:o 15 med återlemnande af Johannes Johanssons från Jönköpings län motion ang:de inrättande af ett postkontor vid Säthälla gästgifvaregård i nämn - Den 4 Januari. 59 de län; och ansåg R. o. Ad. jemväl denna motion tillhöra Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s behandling. Slutligen anmäldes och lades på bordet följande från StatsUtsk. inkomne mern.: N:o 16, ang:de Riksg.kont. affordrad depositionsafgift före återställandet af infriade och derefter i R. St:s bank deponerade obligationer; och N:o 17, aDg:de hyresfri uplåtelse af ett rum i Riksg:skont:s hus för härvar. Ränteoch Kapitalförsäkrings-anstall. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem protocolli silbert Munck. Onsdagen den 8 Januari 1851. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 5 prot.uldr. för d. 4 dennes. Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exp.- Utsk. inkomne förslag till R. Sl:rs underd. skrifvelser till K. M.: N:o 1, ang:de rikdagskostnadernes bestridande genom Riksg:skonl. ; och N:o 2, ang:de medels anvisande lill Topografiska korpsens arbeten innevar. år. Då härefter till justering anmältes Exp.Utsk:s under N:o 3 afgifna förslag lill R. St:rs underd. skrifvelse till K. M. i fråga om åtgärder för upförande af en byggnad emellan Carl XIlI.-s torg och Operahuset, anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag hemställer huruvida det må vara i sin ordning att en und. skrifvelse lill Konungen här justeras såsom ett R. St:rs beslut, under det att frå gan, hvarom skrifvelsen handlar, ännu hvilar oafgjord pä R. o. Ad:s bord. 60 Den 8 Januari.