Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stånd sig icke efter de öfriga fogar, ege det pä vfvanskrifna sätt förstärkta Constitutions-Utskottet att skiljaktigheterne genom omröstning förena, och det dymedelst fullständigt beredda förslaget hvile sedan till Rikets Ständers afgörande, sorn ofvan sagdt är. Blifva å Riksdag m. m.”” ”röste Ja;" :JDen det ej vill, röste Nej;' 6 Con s t u ut iotu-Urs kottets Memorial N:o 107- ”Vhmer Nej, godkännes en så lydande redaclion af berörde a:dra moment:’* ''”Inkommer till Rikets Ständer Constitutions-Utskottet med något förslag till grundi ags-förändring, skall detsamma, efter öfverläggning derom i Ståndens plena, forst framställas endast till gillande eller ogillande. Ogillas det af alla fyra Riks-Ständen, förf alle frågan. Gillas detsamma af samtlige Riks-Stånden, hvile då, att oförändr&dt antagas eller förhastas å nästföljande Riksdag. Göras åter 1 något eller några Riks-Stånd vid förslaget anmärkningar, som hindra dess hvilande, blifve de, hvilka hvarje Riks-Stånd serskildt förklarat utgöra dess gemensamma tankar, hänvisade lill Constitutions-Utskottet, som det åligge att desamma till ett förslag i möjligaste måtto sammanjemka och, om oförenliga skiljaktigheter linnas, dem derjemte lill samtlige Riks-Slåndens behandlande anmäla. Förena sig derefter alla Riks-Stånden om Utskottets yttrande, hvile det då lill slutligt afgörande, såsom ofvan sagdt är, vid nästa Riksdag.
2:o) hvilket sätt vore det tjenligaste att förekomma de olägenheter för Bancooch Riksgälds-Verken, som kunna uppkomma derigenom, att desse Fullmägtige blifva till Riksdagsmän valde, då Riksdagen hålles på annan ort än Hufvudstaden? Vidkommande den förra frågan ansåg Utskottets Pluralitet det vara betänkeligt att vidare än till hvad Riksdags-Ordningens 18 § omförmäler inskränka denna för Medborgaren så vigtiga rättighet att deltaga i Lagstiftande magtens utöfning, när han till Riksdagsman väljes, och trodde ej heller det vara Utskottet tillständigt att gifva någon föreskrift åt de väljande vid uppdragande af deras enskildta förtroende. Beträffande den sednare omständigheten kunde den ej i Ledamöternes tanka till pröfning i detta Utskott upptagas, enär det vore hvarje Stånds särskildta angelägenhet att vidtaga nödiga anstalter till förekommande af den händelse, att dessa angelägna Penningeverk af brist på arbetande Ledamöter kunde komma i overksamhet. Och skulle Utdrag af Protocollet meddelas så väl Riksdagsmannen Pehr Olsson som Prosten Schartau, om de det åstundade. Häremot reserverade sig Herr Assessoren Gahn och Bilaga B till Exped. N:o 1. 195 inlemnade till Protocollet ett så lydande skrifteligt anförande: »Jag anser den yppade frågan, om Riksens Ständers Fullmägtige i Banken och Riksgälds-Contoiret må kunna väljas till Riksdagsmän eller vara Riksdagsmän, fullkomligen höra till detta Utskotts ventilerande, enär ej något finnes derom uttryckeligen stadgadt i Riksdagsordningen, och då saken dock, både i afseende på Riksdagen och de båda ifrågavarande Riksens Ständers Penningeverk, är af den vigt, att den ej kan anses för alldeles likgiltig. Om äfven någon skulle anse Riksdags-Ordningen redan förut hysa stadganden hit lämpelige, så tillhör det dock detta Utskott att upptaga de förändringar, som en Riksdagsman kan anse sig hafva skäl dervid föreslå för framtiden.
Hvilka medel till Academiens inrättning och underhållande hafva blifvit anvisade? och kati Academien anses vara en för Staten nyttig inrättning? 1 afseende å den första af nämnde frågor, få Utskotten anföra: att Kongl. Majit, genom Kådig Kungörelse af den 28 December 1811, ”vid ”betraktandet af de olyckliga följder, som, efter flera för folkmängden, in”dustrien och Stats-Yerket förstörande krig, tryckte fäderneslandet och vid ”öfv ervägande .af de -svårigheter, för hvilka, genom en tillspärra*! handel, ”de nationer blottställdes, som icke, genom egna natur-producler och egna ”händers arbete, gjort sig oberoende af främmande,” funnit godt stifta Landtbruks-Academien, hvars bestämmelse vöre ”alt tända och sprida ”upplysning, lör att befrämja undervisningen, uppmuntra idogheten, stadga ”erfarenheten, lätta utökningen och afhjelpa hindren i alla delar af landt’ hushållningen i fäderneslandet;” och hvars oafbrulna bemödande det borrie vara ”att meddela kunskaper eller råd, att frambringa täflan eller ef”lerdömen;” och förklarade Kongl. Majit tillika, att Kongl. Majit ville i JNåder vara betänkt uppå en fond för Academien, till befrämjande af ofvannämnde föremål och inrättningar för landlbrukels nytta, till nödige böcker och modeller, lill arfvoden eller belöningar samt lill bestridandet af Academiens öfrige utgifter.
Maj:t ansett vara af det gagn, alt de borde åtnjuta Discout-rätt, och deribland Glas - tillverkningen, samt derefter uppgjort Calculen öfver Fabrikernes Dån-behof; meri, pä den grund att Kongl. Majit bäst vore i tillfä le att inse och inhämta nyttan och verkan af en Fabrikseller Manufactur Inrättning, ansett sig icke böra föreslå flere än desse Inrättningar lill Dis:onträtts åtnjutande. Och, ehuru Utskottet förmodat, att de fleste nu varande gagnelige Inrättningar, som till Fabriker och Manufacturer kunna hänföras, vidsådant förhållande, kornmit till delaktighet af Dånrätt i Manufactur Disconten, har likväl Utskottet, på det såtlane flere Fabriks - Inrättningar, som Kongl. Maj t hädanefter kunde finna medföra allmän nyita och gagnelighet, icke matie sakna understöd, uti Ketänkandet föreslagit, att till Kongl. Maut ina öfverlennäs, att af de medel, hvilka, genom den projecterade indragningen af de visse personer meddeldte utsträckte Dan - förmåner framdeles blilva. disponible, och hvilka utgöra omkring 100,000 Hulr, meddela Dån i vanlig Discontväg, åt sådane Fabriksoch Manufactur - Inrättningar. Härigenom förmodar Utskottet sig hafva redan iakttagit, hvad med ofvannämnde anmärkning egenteligen åsyftas, fastän Utskottet icke kunnat och icke eller nu kan inse skäl , att, utan allt b-dömande eiler urskiljning, tillägga alla möjliga Inrättningar, sorn benämnas med Fabrik eller Slöjd, Dån rätt i Manufactur-Disconten, emedan sådant, efter Utskottets tanke, skulle .leda till den följd, att de för Dandets behof Stats-Utskottens Betänk anden.
Men jag ska’ säja er, att mina pojkar voro inte födda i sopevrån inte, så inte bockade de sig för hvem som hälst, som han sa’, och Bängt allraminst, och slog han till, så kändes det med. Så en gång Bängt var vid kvarnen, så gick Bartel och fick ihop några karlar, och det var den starke Karl Hindrik där i Månsebo och den lede Bofven i Rya och så dendäre Lars i Yered, som en kunde la locka genom en ekevägg bara med en halfver sup; dem hade gubboleken44 fått med sig, och så skulle de ta emot Bängt, när han kom hem. Men Bängt fick vä’r af, hur det stod till, och när han kom fram, så gick han in köksvägen och lade kroken på stugedörren. Så satte han sig till bordet och åt, och det var ändå jordpärer45 och saltdoppe. Men han hade inte fått många bitar i sig, innan det började dåna i förstun och rycka i dörren. Och rätt som det var, så flög kroken ur, och karlarne rusade in i stugan och hoppade och lefde och slogo i tak och väggar, så det skrall efter’t; för se, Bartel hade allt gett dem, så de voro inte fastande. Så säjer Karl Hindrik: “Sitter du där, ditt leda pipehufvud! Hvad är det för usel mat, du äter, ditt leda pipehufvud!“ Så säjer Bängt bara: “Hvad han I med det att sköta! Gån I er väg! I han inte i min gård att göra, för jag är ingenting skyldig er!“ Så sa’ Karl Hindrik: “Du ska’ lefva som folk med dina svärföräldrar och inte gå in och spräcka klocketaflan med en spade hos dem, ditt leda pipehufvud!“ Så säjer Bängt: Det han I inte med att sköta, säjer jag, utan gån I, medan väl vetter!“ Så spjärnte Karl Hindrik till bordet, så träskålar och pärer och doppe flögo högt i taket.
De mäste således innefattas inom det begrepp man gör sig om Riksgäldsmedel, och stå under de t',skydd, 68 §. RegeringsFormen lemnar dessa medel, sorn äro förbudna att förryckas från sitt Den 19 Junii f. m. 233 t ändamål, under hvad förevändning som helst. Bland de föreslagne postcrne förekommer först en ersättning till Hofstallet för Sundbyholms Kungsäng. Det ifrån och med midfastan 1820 gällande nya arrendeeontractet om nämnde Kungsgård, innefattar icke vilkoret af lefverering af I10 in natura. Jag saknar den del af Bihanget tili lliksStåndens Protocoll, hvari Rikets Ständers beslut härom befinner sig, så att jag nu icke kan producera detsamma; men örn mitt minne icke för mycket bedrar mig, behandlade StatsUtskottet vid sista Riksdag denna fråga icke så knapphändigt, som nu. Om jag icke allt för mycket missminnér mig, så är i beräkningen afdrag gjordt för den brist, som uppkom derigenom, att man icke kunde påräkna höets lefverering in natura. Meningen är kanhända, att afskrifningen rörer den brist, som uppkommit före år r8a3; men jag bade trodt, att detta borde vara mera tydligt utredt. I fjerde punkten förekommer ett arfvode för Januarii och Februarii Månader 1822 af 4i R:dr 3a sk. till en i KammarRätten adjungerad ledamot. Det förefaller mig besynnerligt, att en så stor besparing på en titel icke skulle funnits, att man derifrån skulle kunna bekommit denna summa, utan att belasta öfverskotten. 334 Den 19 Junii f. tn, Femte punkten innehåller: kostnader vid af mätningen af Ljusnedahls Kronoallmänning, enligt Kongl, Brefvet den 5 Februarii 1822 till Landtmätaren Sundius. Jag kan icke förstå annat, än att dessa utgifter, som skett före år 1823, då bordt framställas för Rikets Ständer, såsom förut anvisade på öfverskoltsmedlen, hvarifrån jag ej kan finna att de bordt utgå.
Majit anhållit om befrielse derifrån. Desse 31,226 £{£ hö äro alldeles icke påräknade till utfordringen för det antalhästar, hvilka efter faststäld Stat böra vid Strömsholn underhållas, och den i Calrulen derföre påräknade Summa, hvilken i sin mohn bidrager till det mindre gynnande resultatet lärer således derifrån böra utgå med R'dr Banco 5,204: 2:0 Anser jag beräkningen af ett medelpris till 5 R:dr Banco för en Tunna Hafre vara för högt upptagen och bör nedsättas till 4 R:dr, hvadan en ytterligare minskking i Summan upkommer af - 1,307 *— —■ 2:0 År väl sant, att Stuteriets beteshagar utgöras af 764 Tunland, men då deribland flere i.m - 12 8 o Smts-Uisktitteti Betänkandert. pedimenta af Skog befästa och stenbundna backar finnas, kvilka icke utti afkastning kunna skattas lika sorn den öfrige Jorden, tror jag det vara öfverdrifvet att be* rakna dessa i händelse af utarrendering till 40 Ett på Tunnlandet; jag styrkes så mycket mer ‘1 denna öfvertygelse då ärfarenheten visar att nu varande Arrendatorer af ängar, icke komma ut med de af dem ingångne vil* kor af dels 40 Ett, dels ock endast 35 Ett hö, och 8 kappar Haf re på Tunnlandet, utan antingen råka i obestånd, eller nödgas af egne tillgångar fylla bristen. Af denn anledning anser jag dessa lägenheter icke kunna beräknas högre än till 30 Ett på Tunnlan dat, deraf åter en minskning t den påräknade Summan uppkommer af * * - » 3,273: —* Summa R:dr B:co 7*784: —- —1 Hå nu sistnämnde Summa subtraheras ifrån den uti Herr Ofverste TerSmedens Calcul såsöm inkomst af hela Egendomen uppförde Summa af 45,887 Rtrir återstår en Summa af 38,103 tt:dr hvilket synes vara det högsta man hittils kunnat påräkna om den samma efter vanlig Eatidtbruks-metod varit förvaltad.
BrandförfäkringsContoiret är wisterligen en af de nyttigaste Inrättningar och förtjenar att af Rikfens Ständer gynnas, men att det kan pästäs, att Riksgälds» Contoiret bör med sin stada lämna understöd ät denna Inrättning, kan jag icke finna.—-Detta Contoir är uprätkadt för att bestrida asbetalningarne pä Riksgälden, och kan och bör ej hafwa annat ändamål: men bägges Jntreste torde kan hända wara förenliga pä det satt, akr BrandförsakringsFonden ullänte är RiksgaldsContoirct penningar pä en bestämd meär icke läng tid, emot erhållande af en billig och lag ränta: ry alt RiksgäldsContoiret ftulls twingas att upläna penningar wore emot dest ända* mål aldeles stridande. Herr Land-Marskalken förestog bifall ä StatsUkstvttels utläsande. Ropades Ja, Nej och VoleriR^ Gerr 868 Den i8 November. Herr L a n d tNarskalkon hemstalde om icke, i anledning af denna skiljaktighet i meningar, Ridderstapet och Adeln funne stal att Mälet akerre» mittera. -Zerr Lock. som begärt votering, förklarade sig gärna inga i äterremisien. Grefwe körner, ^6oIk6öran, förklarade afwen dertill firl samtycke, men trodde att StaksUtstottet ej kunde wid Mälet göra annar an hwad det gjort. Uppä förnyad proposition beflöts att Mälet skulle till Ska sUtstoktet aterförwisas, och de i dag derwid gjorde anmärkningar, StaksUtstottet meddelas. Nidderstapet och Adeln älstildes kl. half z. In kiäem krotocolli H,. 6. Lilverliol^». Lördagen den i8 November. Plenum kl. ^ Z e. m. Justerades Pleni Protvkollerne för d. 7 November för och eftermiddagen, io November eftermiddagen, n November föroch eftermiddagen, samt 14 November dito. Under Den i8 November. 869
FIr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Ehuru jag visserligen måste erkänna, att i förstärkt StatsUtsk. skulle kunna så gå, som af en ledamot här blifvit antydt, att en del af de voterande skulle kunna votera emot hvad som vore närmast öfverensstämmande med deras sak, blott för att kunna fullkomligt omstjelpa hvad som icke kunde helt och hållet stå tillsammans med hvad de önskade; så får jag likväl af sådan orsak icke frångå hvad jag anser vara rätt, och när alla ledamöterna, så vidt mitt minne medgifver, inom Bevilln.Utsk. afslogo detta, ehuru jag hörde på det högsta stridas deremot, så anser jag mig skyldig att nu yrka afslag på §, icke allenast på de skäl, som här blifvit anförde, att den innebär ett inträng på Konungamakten, utan äfven derföre att den öppnar ett vådligt fält för tyrannen att missbruka en sådan beskattning. Under partitider kan hvem som helst Den 4 Deccmlier e m. 9!) drifvas i landsflykt, derigenom att man tager ifrån honom allt hvad lian har, om lian blifver qvar, i fall lagar stiftas med speciell afseende på den man vill förfölja. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Jag vore verkligen skyldig en värd talare på andra sidan, Gr. Cronhjelm, en ursäkt för dé uttryck jag begagnat, om jag trott, att en tillämpning deraf på Hr Grefven skolat kunna ifrågasättas. Dä jag talat om Ståndets värdighet och de föreslagna beslutens öfverensstämmelse, mer eller mindre, med denna, så har jag dermed endast afsett saken, om hvilken vi nn öfverlägga, och alldeles icke något särskildt tillstyrkande, vare sig det ena eller andra, af de flere Hrr ledamöter, som hos R. o. Ad. eller inom Ulsk. sig i frågan yttrat eller lill betänk, medverkat. Min tanka härom är följaktligen rent objectiv och åsyftar intet omdöme om personliga åsigter. Frih. Cederström, Jaeol): Jag har begärt ordet i tvåafseenden.
Ad. förklarat sig för ståndsval, så måste i min tanke väl dermed menas, att man skulle så mycket som möjligt bibehålla de gamla formerna, eller de nu befintliga särskilda classerna inom nationen strängt åtskilda från hvarandra, och när ett annat Stånd åter yrkar, att man skall stra.vt ingå på samfällda valprincipen, så menas det dermed, att de nu befintliga, stränga afsöndringarne medborgare emellan icke äro gagneliga, utan tvertom skadliga och derföre höra afskaffas. Men när det ena Ståndet sålunda vill orubbad bibehålla, under det att ett annat vill hell och hållet afskaffa den gamla classfördelriingen, dä hemställer jag om det icke är en möjlighet alt åstadkomma en jemkning i dessa åsigter, derigenom att man till en del bibehåller de nu befintlige ståndselementerne, men likväl småningom, genom att göra classerna större och mera allmänneliga, närmar sig lill en äfven efter min lanke riktigare och förnuftsenligare form för en representation, utan alt man gör denna öfvergång så våldsam, att man, ulan ringaste afseende på de närvarande förhållandena, vill genomdrifva hvad man inför sitt eget förnuft anser vara det absolut rättaste. Här vore mångfaldiga skäl att tillägga, men då, såsom sagdt är, jag icke hyser något tvifvel, att icke della betänk, kommer att till Utsk. återremitteras, så vill jag icke vara vidlyftigare, utan förenar mig med Hrr Lagerhjelm, Hamilton, m. II. i deras begäran, att nu föredragne betänk, måtte lill Coust.Utsk. återförvisas med föreläggande för Utsk. att samtlige RiksStms tankar till ett helt utlåt, sammanjemka. Den 9 Maj. 445 H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna, Magnus: Då sjelfva representationsfrågan var före på Riddarhuset vid handläggningen af Const.Utsk:s belänk. N:o 26, torde R. o. Ad. benäget påminna sig, att jag yttrade mig emot alla de framställda förslagen, såväl emot Ulsk:s eget, som emot Hr Ekholms och Hr von Troils, Emil, med flera.
Dess medlemmar hade, såsom de alltid haft för vana, låtit månadsprovianten åtföljas af ett tämligen rikligt förråd af whisky. Och den togo de, likaledes i enlighet med sina förra vanor, itu med att förtära så snart kvällsvarden var förbi. Det var det enda nöje de hade under vintern, och då det icke förekom oftare än en gång i månaden, hade aldrig ens de ordentligaste haft några invändningar att göra, om också en eller annan eller flera låtit muntrationen sluta med ett kapitalt rus. De inskredo endast då det artade sig till slagsmål, hvilket icke häller hände så alldeles sällan, då gossarne börjat bli varma och erforo ett behof att krydda det enformiga nöjet en smula. Katie hade varit så djupt intresserad af sin nya, talrika familj och sitt välfylda stall, att hon icke låtit öfvertala sig att gå till sängs förrän långt efter den vanliga tiden. Till sist hade hon dock somnat, omgifven af alla sina dockor och så många af hästarna, som kunde få rum på bädden, utan att till en början låta störa sig af den redan rätt högljudda tonen vid bordet. Men innan hon sofvit längre än en halftimme, stämde Kalle Lehtinen upp en visa, med sådant skrålande eftertryck att hon vaknade upp med ett skrik. David var i ett nu vid sängen och sångaren, som redan hunnit ett godt stycke väg mot sitt vanliga muntrationsslut, tystnade själfmant. Men då gråtandet det oaktadt fortfor föll han på en annan tanke. Man måste gifva litet också åt barnstackaren, mumlade han och gick med osäkra steg bort till sängen med sin bleckmugg. Här är litet att värma hjärtat med, lallade han drick, du lilla kryp, så blir du glad. Låt bli! protesterade David och sköt undan hans hand. Det får du inte göra. Hvad är det du börjar kommendera? väsnades Lehtinen. Bättre karl skall det vara, som säger hvad jag får göra. Bättre eller sämre, men det här gör du inte. Och då Lehtinen lika fullt sökte tränga sig fram skuffade han honom tämligen omildt åt sidan. Jaså, du börjar skuffas, sade denne ilsket. Men här är en karl, som kan ge tillbaka om du vill slåss!
Staten kunde knappast erhålla bättre biträde till utbekommande af sin tillständiga rätt, än deri kontroll och uppsigt, hvar och en vid uttagande af en betydligare afgift lill kommunen utöfvade å sina grannar; och ju allmännare kommunalskatter utginge efter bevillningsgrund, desto allmännare skulle dylik kontroll och uppsigt utöfvas. Då erfarenheten mera allmänt gifvit vid handen, att icke blott enskilda personer, utan äfven hela kommuner, städer så väl som distrikter på landet, beräknade såsom grund för beskattningen förmögenhet eller inkomst lägre, än vederbörligt vore, och då sådant ingalunda kunde antagas i de liesta fall härröra af egennytta eller ett klandervärdt sträfvande att undandraga sig sin pligt emot det allmänna, utan snarare vore en följd af hvad man trodde ega rum på andra orter inom fäderneslandet, att nemligen fastighetsvärdet och inkomsterna allmänneligen blefve lågt beräknade, och att således det distrikt, sorn ginge till väga på annat sätt och verkställde sin uppskattning strängt eller beräknade inkomsterna till fulla beloppet, skulle begå en orättvisa emot sig sjelf och pålägga sig en alltför stor beskattning i förhållande till andra distrikter; så och då Staten i alla fall blelve af ett sådant förfaringssätt lidande, och det ingalunda finge med likgiltighet åses, att afvikelser skedde från det rätta och sanningsenliga, hvilka än bevekelsegrunderna dertill vore, ansåge Kommitterade det vara af vigt, att hos hvar och en medborgare inskärptes angelägenheten af att förfara vid beskattningsfrågor såsom vid alla andra förhållanden, utan att låta sig missledas genom betraktelser öfver hvad man kunde antaga, att andre medborgare eller hela klasser sig tillåta, Bevillnings-Ulskottets Betänkande M 20, Jemnlik beskattning af ali inkomst borde, enligt Kommitterades tanke, vara regel och det mål, som skulle sökas. Nu gällande Bevillnings-förordning stadgade 1 109 §, att egendomars värden skola bestämmas »i ett rättvist förhållande både till Statens kraf och medborgares anspråk på jemnlik beskattning», och på mångå andra ställen i samma förordning återfunnes grundtanken af sådan beskattning. Den allmänna regeln hade också alltsedan år 1815 varit och är ännu lika procent af all inkomst.
Under den lid desse Egendomar varit i Banquen skuldsatte', hafva de hib ”stan allmänt, genom Drätsel-Cömmissionens för’’sorg, blifvit reparerade. Detta har sedan åt 181 § ”kostat Stads-CasSah öfver 30,000 thdr Banco. ”De arb således i sjelfva verket mera värde, än ”då de intecknades. Ehuru en del af dem äib ''publica Ambetshus, och således icke kunna lemina hagön pénhingereVehue till Stads-CasSan, ärb ’’döck en annan del af den beskaffenhet, att de ”genöm Uthyrning, lemnå sådån reVenue. För ”år 1823 har denna uppgått till öfver yoöo R:dr ”Banco, eller räntan å 6 Procent för Ii6,0fi6-| ”B:dr samma myht. Deras närvarande Värde ”torde deraf kunna någorlunda bestämmas. Orr ”Banquen nu hade inteckningen ensamt, sorn sä ”kerhet för lånet, skulle, i den händelsen at ”räntan ej i rättan tid betaltes, och Banquen salé ”des vore nödsakad att för sin räkning disponet; Banco-Utsköttéts Betänk åliden. 51 ”'öfver Fastigheten*©, desse tillsammans lemna en '''årlig inkomst, tillräcklig både för räntaris liqvi”derattde och någon Capitalafbetalning, enär Banditen, i den händelsen, Förmodligen icke medgåf» 5Ve, att Staden linge, utan hyra begagna de pu* ”blikå byggnadetne, såsom Badhuset, Sto ra Sjö”tullskarntnarett, Gymnasium, Stadsvakten och '”Fånghuset, '5 mindre Tullhus vid Stadens Porlar och Bommat, alla SptuthUsen, Curhuset ”m. fl. hvilka Staden omöjligt kari undvara, och ”hvilka alla äro för Banquens räkning intecknade.
Domkapitlens behof af duglige ledamöter, än äfven församlingarnes rätt till kyrkoherdar, som äro i sitt kall såsom sådane verksamme, så många särskilda omständigheter alt taga i betraktande för vinnande af utredning, om, med förenande af ofvannämnda begge uppgifter, della förslag är verkställbar^ all Utskottet icke i frågans närvarande skick tilltror sig att derom uttala något bestämdt omdöme. I 3 och 6 §§ af Domprosten Sundbergs förfallningsförslag innehållas bestämmelser till förenklande af Domkapitlens arbetssätt, hvilka genomgått de flesta hittills framställda förslag i ämnet. Det är olvifvelakligt, alt mycket äfven på denna väg 12 Santmans. Statsoch Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. står att vinna, och alt genom hithörande reformer de klagomål till väsendtlig del skulle kunna afhjelpa», hvilka från skolans sida försports. Denna del af ämnet utgör hufvudsakiiga föremålet för Herr A landers ofvanberörda motion, i hvilken tillika anmärkes, hurusom tjenstemännen vid Domkapitlens expedition äro alltför illa aflönade i förhållande till deras särdeles trägna göromål, hvilka genom Statens fortgående utveckling och särskildt genom folkskolans utbildning och elementarläroverkens reformerande blifvit under de sednaste årtiondena sannolikt fördubblade. De förändrade stadganden och öfriga förfoganden, Herr Alander i dessa hänseenden föreslår, äro: ”l:o. Konsistorium sammanträde in pleno blott en gång i månaden, derest ej angelägna ärender föranleda ordföranden att detsamma lill en kortare öfverläggning någon gång deremellan sammankalla, och der förekomme endast förslags upprättande till lediga preslljenster, skolsysslors borlgifvande, jemte föregående prof och dessas bedömande, tvistemål, som höra under Konsistor» dom och andra vigtiga mål. Vid pleni-sammanträden föres protokoll såsom vanligt och dess expeditioner torde äfven såsom hittills böra af hela Konsistorium underskrifvas.