Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De svenska sjöfarten på aflägsnare orter beviljade förmåner af lindring i tull samt handelsoch sjöfartsafgifter, nemligen: 60 af i5 procent för produkter oell tillverkningar af länder, belägna på fasta landet af Amerika, norr örn 25 graden nordlig latitud, eller af någon främmande koloni i Westindien, vid direkt införsel derifrån med svenska skepp, samt för svenska produkter och tillverkningar vid direkt utförsel till främmande kolonier i Westindien; af 25 procent för svenska produkter och tillverkningar, utförda i svenska skepp direkte till ön S:t Barthelemy, till orter å östra kusten al Amerikas fasta land, söder om 25 graden nordlig latitud, eller till Godahoppsudden, och för dessa länders produkter och tillverkningar, derifrån direkte införda till Sverige i svenska skepp; af 33 t procent för svenska produkter och tillverkningar, som i svenska skepp utföras direkte till orter på andra sidan Godahoppsudden, äfvensom till hamnar å andra sidan Kaphorn, samt för dessa orters produkter och tillverkningar, som direkte derifrån i svenska skepp införas; komma tills vidare att fortfara, men må, vid varu införsel; äga rum endast för sådana fartyg, som, under loppet af tre års tid näst löre införseln, bevisligen från svensk till transatlantisk hamn utfört last af svenska produkter, motsvarande minst fartygets halfva drägtighet. § 25. De särskilta traktater och afliandlingar, som med främmande makter blifvit angående handelsförhållanden afslutade, tjena till behörig efterlefnad vid afgifters beräknande för fartyg och varor, under den tid samma traktater och afliandlingar äro gällande. Litt. E. 6t Lii. E. Brännvin af sädj potates eller andra jordfrugter j utom holländsk genevera Brännvin af frugtj utom fransk konjak och i vissa fall sprit. Nya kläderj utom fruntimmers-, af logifna tyger. Måladt eller tryckt, oäkta porslin* Sockersirop.
Efter min tanke grundar sig detsamma i främsta rummet derpå, att man riktigt ansett den sä kallade husbehofsbränningen i statsekonomiskl hänseende förkastlig och derför sökt att, så vidt sig göra låtit, inskränka den, och dernäst derpå, att de hufvudsakligaste, att icke säga enda, skäl, hvilka kunna för hushehofs-bränningen på landet åberopas, nemligen dels nödvändigbeten att å orter, der svårighet är att med fördel afsätta jordens rå-produkter, förvandla dessa i en flyttbarare och mera säljbar form, dels behofvet att i ladugårdarne använda dranken såsom hjelpmedel vid utfordringen, sakna ali tillämplighet i fråga om Bevtlln.-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. 21 bränvinsbräuning i städerne, hvilkas jord, efter hvad bekant är, i de flesta fall blifvit deni donerad flir helt andra ändamål än för - idkande af vanliga landtmanna-näringar. Visserligen begagnas städernes jord såväl till idkande af boskapsskötsel, sorn till odlande af produkter, användbara lill bränvinsbräuning, men innehafvarne af sådan jord torde hvarken hafva någon svårighet att med fördel afsätta sina produkter i deras enklaste form eller något behof att för sina ladugårdar tillgripa ett hjelpmedel, af beskaffenhet, som det landtmannen använder i dranken, oell kunna äfven, derest det sednare icke må antagas alltid vara förhållandet, med den största lättheten och minsta kostnaden förse sig nied den erforderliga varan från ett fabriksbränneri, sorn deremot naturligen har sitt läge på städernas jord och lika litel flör framtiden, som hittills, lär komma att der fattas.
Och det var detta mer än något annat, som gjorde dessa kvällar till ett sannskyldigt helvete för Otto Amnell. Han gaf sin fru en lång, djup, dum blick. «Punsch, säger du,» sade han, ännu helt grubblande. «Ja, naturligtvis,» – han kysste hennes fingrar. – «Ja visst ska vi ha lite punsch.» Han satte sig med fryntlig uppsyn, som när man uppfyller en kärvorden pligt, att konversera fru Montelin; och lilla fru Nenni gick i raskt tempo och med den lilla trubbnäsan i vädret ut att ställa om punsch och seltersvatten. Redaktören hade vändt sig till fru Philips igen. «Det är nog lifvet, som det är, hvad fru Montelin der skildrat,» anknöt han i allvarlig ton. «Ja, det är det alldeles säkert,» svarade fru Philips ännu allvarligare, – redaktören hade på förnimmelsen, att det glimtade något inne under de bruna, sänkta ögonlocken, hvilket icke vore som det borde vara. «Och det är just det vi behöfva i vår litteratur,» tillfogade han något retsamt. «Och särskildt sagdt af en kvinna.» «Derigenom blir ju saken så mycket allvarligare,» ifylde fru Philips, – två ljusbruna pupillor i hvita hvitor stodo fästa på honom, drogo hans blick in emot sig och höllo den fången såsom en magnetisörs lysande metallkula, – gledo nedöfver hans ansigte som två händer. Jungfrun kom in med punschen, Otto Amnell lät selterskorkarne springa med jubelsmällar, medan vattnet forsade ur halsarne, och damerna öppnade ett meningsutbyte om skönliteraturen och tidsfrågorna. Då redaktören lemnade det Amnellska huset, var det redan öfver midnatt, – debatten hade dragit ut på tiden. Han hade måst anstränga sig oproportionerligt för att kunna följa med: – hans granne satt der och länkade på ett underligt sätt uppmärksamheten – eller hvad det var – öfver till sig, ehuru han stod deremot.
I följd häraf gratulerade sig Rosenberg att, då han nu en gång råkade i händerna på en ”tullsnok,” hafva funnit en så liberal, som hans artige värd. För öfrigt ansåg Rosenberg, hvilken var betydligt egenkär, att jaktlöjtnanten, smickrad af hans förtrolighet, redan låtit tanken på något vidare eftersökande fara, och var redan beredd att bjuda honom ombord på frukost, för att sålunda visa en artighet mot den unge, oerfarne tjenstemannen. Arnman, på sin sida, hade förmodligen lika goda skäl att söfva kaptenen och sålunda afhålla honom att lemna ruffen. Sedan han sjelf, som höflig värd, inledt samtalet, blef han slutligen bara öra, för att uppmärksamt lyssna till de kuriositeter af alla slag, som Rosenberg uppdukade. Deremellan, obemärkt af sin gäst, lyssnade han med spänd uppmärksamhet uppåt. En snabb, orolig blick ilade också, då kaptenen förde glaset till läppen, åt dörren, som han sjelf halföppnat efter Mårten. Men efter en god stund, då munterheten bland kaptenens folk och jaktkarlarne, under bränvinskrusets flitiga anlitande, tycktes stigit till sin höjd, öppnades dörren, och Mårten nedsläppte den stora pudeln till sin herre. ”Ah, snälla pojken!” ropade Arnman med ett muntert leende och lockade hunden till sig. ”Är det icke ett vackert djur, och så troget! Har herr kapten ingen hund?” ”Nej, jag har ej kunnat få någon som duger, och jag skulle ej heller ha synnerlig lust att uppfostra den. En annan sak är det utomdess med herrarne vid tullverket: ni ha säkert god nytta af ett sådant djur?” ”Åh ja, ibland äro de verkligen till tjenst, och för öfrigt är det ett sällskap, när man så här stryker omkring. Det skall bli godt att i morgon bittida få kryssa hem. Jag har nu flackat ute i flera dagar.” ”Ett högst tråkigt lif, efter mitt tycke!” anmärkte Rosenberg. ”Men om herr löjtnanten reser någorlunda tidigt, få vi kanske sällskap, hvarvid det skulle fägna mig att vänskapligt få bjuda en tarflig frukost och ett godt glas vin på Örnungen.”
Beträffande åter den , hittils af Försvars-Verkets Stats-anslag besörjde, kostnad, till allmänna arbetskarlarnes i Carlscrona samt på fästningen Kungsholmen aflöning, beklädnad m. m., hvilken kostnad för alia fyra Compagnierne skulle utgöra omkring 24,500 R:dr; så, enär detta manskap verkställer arbeten, för hvilkas bestridande medel blifvit änslagne, antingen till E. K.Mttsoch Rikets Krigs-Collegii. eller Förvaltningens af Sjö-Ärenderne disposition, och sålunda ingått i beräkning vid bestämmandet ar anslaget för Försvars-Verket på det hela, kunna Riksens Ständer icke bifalla, att Åttonde Hufvud-Titelns anslag för Fångvården må , belastas med ifrågavarande utgifter, som deremot böra besörjas för allmänna arbetskarlarne i Carlscrona, af Flottornes , Underdåniga Skrifvelstr. 9i och för dem på Kungsholms Castell, af Landtarméens Stats-anslag. 4:0 Af Stats-Contoirets ofvanberörde underdåniga Berättelse hafva Riksens Ständer inhemtat, hurusom E. K. M., enligt Nådigt Bref af den 28 September 1821, uppdragit åt H. K. H. Kronprinsen, att föra Befälet öfver Artilleriet, i egenskap af General Falt-Tygmästare och Chef för allt Artillerie, samt tillika i Nåder beslutit, att H. K. H., för utöfningen af General Fålt-Tygmästare-Embetet, borde under Sine Ordres hafva en Officer af minst Ofve.rste-Lieutenants grad, hvilken Officer, under benämning af Fält-Tygmästaré, å H. K. H:(s vägnar, skulle hafva säte och stämma i E. K. M:ts och Rikets Krigs-Collegium och enligt de Instructioner, han af H. K. H. erhölle, derstädes handlägga de Artilleriet tillhörande Ärenden, emot åtnjutande af Öfverste-Lieutenants lönen vid Götha Artilleri-Regemente, intilldess Riksens
Vid 4:de punkten af E. K. M:ls Nådiga Proposition hafva Rikets Ständer icke funnit något all anmärka, och derföre bifallit, att i all handel, uppbörd och leverering icke må begagnas mätstockar, målkärl eller vigtlödjor, som ej äro vederbörligen justerade och med kronomärke försedde, samt påstämplade till deras innehåll jemte justerarens namn och årtalet, då justering skett. I 5:te punkten l:sta mom. af den Nådiga Propositionen finnes den föreskrift införd, att lills vidare och för alt lätta iifvergångeu till decimal-systemet, den gamla indelningen af längdmåttet må på mälstockarne utsättas jemte den nya. Denna föreskrift hafva Rikets Ständer ansett böra ur sjelfva stadgan utgå, såsom icke egentligen till densamma hörande; hvaremot Rikets Ständer trott den böra qvarstå i Förordningen om hvad för den nya stadgans bringande till verkställighet bör iakttagas. Derjemte hafva Rikets Ständer för sin del ansett följande målkärl och vigter öfverflödiga, nemligen: Mållcärl för torra varor: 30 kubiktum; D:o får flytande varor: 3 kannor, 30 och 3 kubiktum; samt 152 Expedilions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 86. Vigter: 30 och 3 skålpund; 30 och 3 ort; 30 och 3 korn; hvaremot Rikets Ständer trott 3-fotsoch 3-kanns-måtten för torra varor böra bibehållas, emedan tunnan medelst deni kan uppmätas på alldeles samma sätt, som med de dertill nu ofta använde halftunnsoch fjerdings-måtten.
Sjung, uackra bom, om hjertats glad; sfriderl Och dröm om prinsen pd sin h o p skimmel, Den stolte, som cn g&amp; dzg mbta skall Och se bloilorr d&amp; bland gatans mrnskminrmcl! Guds M ' moder skydde dis. för fall F A I fina drömmars ljusa sagohimmel! lJ jorden är d&amp; allt fdr hdnf och Raii. Maria Stuart. (alnria Stuart. FN Hnsrcr.) drofhing i Europas &amp; n, p Hon Hon w skönsta körde Pumas vagn mtd slaka iönrmar. e cj de njupa ulskogsströmmar ca Och ej fpralets byupfyIda d h n. Ned biwr hennes hufiud romantiken Göt ut sitt horn med uYvn4v och drömmar. Och än i dag af hennes / i7 man sömmar En praktskrud SR f d r dramat som / piken. Ilfin hon, som skapades att a k k m bara, Hon skullc sitta p8 en tron och slyro. häll för passionvs röst or / r hj&gt;rtats yra. Ack, rosen har nog lust att drutining vara Fdr vackra, granna sonrmarfogfars skara, Afin ej för giftgt bi och flit&amp; myra. En midsommarnattsdröm. (Puck. FN Iiartmin.) Hvad &amp; t är skönt! Det ar mid~ommarnati. Dor i en / i@ har on f y r sig satt, H w r s blda igon utaf skulmskhtt glwin~a, Hm &amp; r &amp; r filt dagens fdrsta s h i r ~ ~ n ~ a, Och hans r@ng heter skiimt 0. Han ur sa ufver~~~dftan fäck och h e r r. Och ur den andra skaran for scnsibd, ~Voz ur han n~ru~fcr; mcn WCI III kan &amp; t t a m?
Vid föredragning af Stats-Utsk:ts nedannämnde, den l‘2:te d:s på bordet lagde TJtlåt:n, blefvo, på flere ledamöters begäran, ånyo bordlagde: N:o 95, i anledn, af vackla motioner om försäljning af de för statsverkets räkning utarrenderade egendomar; N:o 97, i anledn. af väckt motion om rättelse i de s. k. ofrimans frälsehemmans i Bohus län beskattuings-förhållanden; N:o 99, i anledn. af väckt motion ang. afstående af jord till Marstrands stad och dess elementarläroverk; och N:o 102, i anledn. af K. Propos. ang. försäljning till skatte af de Danviks hospital tillhöriga, med ständig städjeoch besittningsrätt på innehafvarne upplåtne hemman och lägenheter; samt bi föllos: N:o 90, i anledn. af väckt motion ang. upplåtelse till Uddevalla stad af qvarvarande delen af ett derstädes afbrnnnet kronomagasin ; N:o 98, i anledn. af K. Propos. ang. förkortning af den tid, hvarå Kronans egendomar utarrenderas; och N:o 100, i anledn. af väckta motioner ang. förutv:de arrendatorers företrädesrätt vid förnyad utarrendering af boställshemman.
Rikets peoilinge - väsende och de dermed gemenskap e~ gande ämnen; och då, vid jemförelse af dessa Beslut, sådana de inom särskilde RiksStånd blifvit fattade, Utskotten funnit så betydliga skiljaktigheter dem emellan förekomma, att flere frågor, i det skick de nu befinnas afgjorde, icke lemna någon bestämd grund för ett Riksens Ständers Beslut, hafva Utskotten ansett den skyldighet, Utskotten enligt 73 §. Riksdags-Ordningen åligger, ovilkorligen fordra, att utan uppskof till Rikets Högt ofl. Stander, jemte anmälan härom, framställa det lampligaste sättet, hvaruppå, efter Utskottens mening, dessa emellan de särskilde Riks-Ståndens yttranden förekommande olikheter, skulle kunna sammanjemkas antingen till ett enda gemensamt beslut, eller ock till t vänne a ternativa meningar, hvarom sedermera, på sätt samma §. föreskrifver, örnröstning till afgörande af de tvistige frågorne med Rikets Ständers rätt, må inom Stats och Banco Utskotten, förstärkte till en nämnd, så att Ledamöterne blifva Trettio af hvarje Stånd, kunna ega rum. Den Första af de Puncter, Utskotten till Rikets Ständers pröfning, genom berörde Utlå>* Baned-Utskottets Betänk anden17 tande framställt, bär blifvit af alla fyra Stånden bifallen. Andra Puncten är af Vällofl. Borgare-Ståndet förkastad, meri deremot antagen af HögVördige Preste-Ståndet utan förändring, samt af Höglofl. Ridderskapet och Adeln och Hedervärda Bonde Ståndet, med åtskillige redactions ändringar, de der likväl icke beträffa den första delen deraf, som innehåller föreskriften om årligt afsättande af en viss andel af Banquens vinst, att för Banquens räkning inköpa myntbara metaller af Guld och Silfver; hvilket sålunda, enligt 69 §. Regerings*Formen, genom frenne Stånds sammanstämmande beslut är afgjordt. De olikheter i besluten, som uppkomma genom de af Höglofl.
Ngj:t i Mcler ^illg-lt; Oell llet'r>11cle Xon^l. lVls^.t, stt I>688 I^ääiAÄ ?ropo8itic>n i ämnet 8liulle, i enli^liet clerrnecl, uncler äennn rlgA till öiliet8 Ltäncler ex^eclie5g8. lix l^rotoooilo. 8KDOLROH D^elit lies ^ 6. k/e//8-e», /8^kv. /fong/. /^äd/ga däo 1 kko 4. lvi)X(lk. NVKf-8 ^Vl?l//glr L'^Z/'i>e^6 t/// /lZ^etv L/a/ri/e?^ angds/r^e /öne-^eg/e^rng /o> /ia/n/t-L/a/en^ 2Hv/emä'/r oo/r />'s//l.vr/e, Lamt /d> ^o>- oc/r ^i/ne 6//^ven »5/oe^/to/mL »5/ott c/e?r 2/ /antta^/Z /<?//». I^uligt Ilikets 8tänder8 vid 1828 ärs Iliksdag Iios kongl. IVlaj:t gjorda auli ällan, ötverlemnade kongl.
Af Herrlow Hohenhausen, M. S., som, under förmälan, att den genom sista realisaLionen vunna myntbestämningen icke i längden kunde upp rätthållas genom de åtgärder, Rikets Ständer äro i tillfälle vidtaga uti styrelsen och genom förvaltningen af sin Bank, men sådant, äfvensom bibehållandet af elt någorlunda ymnigt rörelse-capital för landets inre marknad, deremot ofelbart kunde åstadkommas genom en med klokhet verkställd inskränkning uti bruket al utländska varor, ansel t kraftiga åtgärder till ernående af desse begge syftemål böra af Rikets Ständer vidtagas, och i sådant afseende hemställt, att Bevillnings-Utskottet måtte föreslå Rikets Ständer en lämplig förhöjning i tullen å de stora consumtions-artiklarne Socker, Kaffe, Tobak, Spriter, såsom Rumm, Arrack m. fl. samt Winer, och derjemte förelägga Rikets Ständer genom utdrag frän tull-specialerne för de sisla tio åren uppgift på den stigande importen å de fleste af dessa artiklar; äfvensom föreslå upphörandet af credit-upplag, eller anstånd med tullens erläggande, hvilket i så hög grad uppmuntrade importen, för alla artiklar, hvilka icke äro nödvändighetsvaror eller utgöra rudimalerien till våra fabriker, samt slutligen att med tull-förhöjning äfven belägga, der det sig lämpligen göra låter, manufaclur-varor och synnerligast deribland all den utländska lyx och flärd, hvarmed landet öfversvämmas; och hafva i anledning häraf yttanden blifvit afgifne af Ilerrar Hjerta, L., Lefren, J. P., von Hartmansdorff, A., och Fåhreeus, O. I. Af Herr TVahlgren, J., som yrkat, att, enär Rikets Ständer uti deras •vid sista Riksdag afgifna förslag lill tull-taxa bestämt, att alla jernoch stål-arbeten skulle, med undantag af några få serskildt specificerade, vid införsel förtullas med 8 R:dr 16 sk.
De stora jernmalmslager, som från sydvest till nordost genomstryka norra hälften af länet, hafva gjort jernindustrien till en hufvudnäring för alla de trakter af detsamma, der skog och vattenfall uppfyllt de öfriga vilkoren. Derjemte finnas visserligen i mellersta och södra Nerike svagare malmtillgångar, fordom flitigt bearbetade, men numera genom billigare tillgång på bättre och rikare malmsorter från Nora bergslag af mindre vigt. Medelbeloppet af årliga malmbrytningen jemte de större malmfältens namn inom hvarje socken äro följande inom: Nya Kopparbergs socken: Lombergs-, Smalkärns-, Svartviksoch Salbo-fälten Centner 238000. Lindes d:o Stripgrufve-, Mossgrufve-, Gränshytteoch Reboda - fälten » 219000. Ramsbergs d:o Strossa-, Blankaoch Bäckgrufve-fälten ... » 189000. Hjulsjö d:o Rotkopps-, Qviddbergsm. fl » 80000. Hellefors d:o Björnhöjden, Stolpberget m. fl » 40000. Grythytte d:o Högborns-fältet m. fl » 102000. Jernboås d:o Timanshytte-, Rosbergs-, Slotterbergsm. fl » 86000. Nora d:o Dulkarlsbergs-, Wikers-, Stribergs-, Pehrshytte-, Klackam. fl » 1000000. Tillsammans i de norra bergslagerne Centner 1954000. 65 Winteråsa »öcken: Sarina och Hesselkulla Centner 32,000. Qvistbro d:o Kronoberget » 10,000. Lerbäcks d:o Håkantorps, Runsala, m. fl » 50,000. Tillsamman i mellersta och södra Nerike Centner 92,000. Hela länets jernmalmsbrytning har sålunda årligen 1855—57 uppgått till ett belopp at' 2,046,000 centner.
Commerce-Collegium af den 24 Februari 1837, (införd uti Svensk Förfatlnings-Samling under N:o 18), förklarat, att Slagte'ri-idkare i Calmar, hvarest, enligt Högstberörde Nådiga Kungörelse af den 22 December i832, oinskränkt frihet för landtman att införa färskt kött blifvit medgifven, icke må vidkännas den, på dessa idkare belöpande, andel i Salu-accisen, som deremot borde af stadens medel godtgöras, hvilket förklarande i allt fall icke verkar någon minskning i afgiften, som ej eller, för nämnde stad kommer att upphöra förr, än lillverkningsoeh försäljnings-fribeten ulsträckes äfven till bröd och dricka; anser Utskottet sig böra vördsamt föreslå Rikets Höglofl. Ständer, att de Släder, uti hvilka rättighet att, utan afgift, införa och försälja kött, bröd och dricka ännu icke är laudlmannen medgifven, fortfarande böra erlägga den, genom Kongl. Kungörelsen af den 3o November 1810, för dessa släder stadgade Salu-accisersättnings-afgift, intill dess införselsoch försäljnings-frihet af ofvannämnde förnödenhels-artiklar uti någon af dessa städer varder medgifven, då, året efter det införsels-friheten beviljats, samma stad befrias från erläggandet af berörde afgift.
Häraf hafva, efter ett medium för de fem sistförllutna åren, årligen till utrikes orter skeppats: Stångjern Skepp:d 48,936. Manufaktur-smide „ 316. Bräder Tolfter 31,433. Dessutom hafva under de fem sistförflutna åren per medium årligen utskeppats 628 tunnor salt ifrån néderlaget. Till inrikes orter hafva under nämnda fem år per medium årligen afgått: Stångjern Skepp:d 11,926. Manufaktur-smide „ 1,380. Af utländska varor har införseln till staden under de sista fem åren per medium varit följande: Salt, direkte från utrikes orter Tunnor 22,244. Kaffe, från utrikes orter Skålp:d 24,937. 22 Tobaksblad och stjelk Hampa Torr fisk Vin , . Kannor 8,378, De hufvudsakligaste artiklar, som för öfrigt blifvit införde, hafva varit råa hudar, strömming, sill, arrak och rum, specerier m. m. Tulluppbörden i Gefle har under de fem sista åren per medium årligen utgjort 90,183 R:dr 9 sk. 2 r:st. banko, och stads-kassans inkomster genom afgifter på handeln och sjöfarten hafva, efter ett medium för samma tid, årligen uppgått till 20,231 R:dr 19 sk. banko. I allmänhet gäller i afseende på stadens handel den anmärkning, att värdet af importerade utländska varor är vida mindre, än värdet af exporten. Orsaken härtill mäste sökas deri, att icke blott stadens minuthandlande, utan äfven invånarne i en del af de landsorter, hvilkas produkter skeppas från Gelle, icke hemta sina utländska förnödenhets-varor från denna stad, utan från andra inrikes orter, äfven då sådant är förenadt med en drygare kostnad.
Jag ser derföre ej något skäl, alt öka Statens utgifter med dessa förslag, sorn tjena till intet, utan anhåller att Herr Grefven och LandtMarskalken måtte tillåta oss, att, utan Remiss, afslå den väckta Motionen. Flere hördes häruti instämma. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att som han redan för Ridderskapet och Adeln tillkännagifvit, huru han ansett Ridderskapet och Adeln i denna fråga hafva fattat sitt beslut, fann Hans Excellence det nu mera icke vara sig tillständigt, att deruti föreslå någon ändring. Upplästes Kongl. Maj:ts den i5 dennes till Rikets Ständer aflåtne Nådiga Berättelse, om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit, sedan sista Riksdag. Lades på bordet. Justerades följande: Den 18 November e. m. 2o5 Utdrag af Protocollet, hållit hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 17 November 1S23. 1 S. D. Remitterades till RiddarhusUtskottet: Herr Ribens, Carl "Wilhelm, elen 12 dennes på bordet lagde motion, alt Herr Generalintendenten och Riddaren af Kongl. Nord. Orden F. dorchimont icke måtte anses behörig, att för Adeliga Ätten d’Orchimont N:o 2227, intaga Säte och Stämma å Riddarhuset , jemte de af Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie, Jacob, Grefvarne von Schwerin, Fredric Bogislaus, och Frölich, David; Friherrarne Åkerhjelm, Gustaf Fredric, Boije, Ludvig, Boije, Fredric, och Anckarswärd, Carl Henric; samt Herrarne Rosenqvist, Fredric Leonard, von Heijnne, Georg, Cederschjöld, Pehr Gustaf, Lagerhjelm, Pehr, von Becker, Carl Johan, von Qvanten, Carl, af Melin, Henric Georg, Lefre'n, Johan Pehr, och Herr Riben, rörande samma ämne denne dag afgifne yttranden. Ut Supra. 206
Vidkommande särskildt Nils Nilssons förslag i afseende ä till prydnad planterade träd, torde det påyrkade stadgandet derom vara så mycket mera öfverflödigt, sorn, i anseende till det högre värde dylika träd hafva framför andra af samma slag, hvilket högre värde genom deras nedhuggning upphör, hvarje utflyttande al egen fördel måste uppmanas att dem till efterträdaren hembjuda innan deras afverkande i frågakominer, samt dessutom i förevarande § bestämmes, att ersättning äfven för mistad plantering bör, efter thy som skäligt pröfvas, utgå. l»å grund af hvad sålunda blifvit anfördt, få Utskotten vördsamt tillstyrka, dels att, med af slag å Nils Nilssons omförmälde yrkanden, i 3 Kap. 7 § Skiftes-Stadgan må erhålla följande förändrade lydelse: Mister delegare jord, hvarå han skog fredat eller plantering gjort, och får i stället annan jord, derå ingen eller sämre skog eller plantering finnes: eller varder samfäld skog skiftad, och finnes ej å alla lotlerne lika god ståndskog; gånge jemväl derför ersättning ut i penningar eller ock i skog, der landtmätaren och Gode Männen så pröfva oundgängligen nödigt.