Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Banko såsom pension; varande af Landshöfciinge-emnelet i länet vitsordadl, alt bemälde Länsbokhållare, som den 3 April 1815 inträdt i statens tjenst, men under sednare åren för sjukdom åtnjutit ledighet, städse genom sin redbara vandel och sina tjensleåliggandens sorgfälliga uppfyllande på den tid, uär helsa och förmåga sådant medgålvo, gjort sig förtjent af förmäns aktning och statens erkänsla, äfvensom vederbörande Läkare intygat, alt Lagerstedt, som under många år varit lidande al plågsamma och tärande sjukdomar, omöjligen kunde återvinna sådan helsa, att han vidare kunde förrätta något ansträngande eller uthållande arbete; och hafva, med afseende å hvad sålunda förekommit, Rikets Ständer funnit skäligt medgifva, alt Lagerstedt å Rikets Allmänna Indragningsstat. må undfå en årlig pension af 433 R:dr 75 öre R:mt, att utgå från den tid lian från sin nu innebafyaude Länsbokhåilarctjeust erhållit afsked. 57:o. Sedan Rikets år 1851 församlade Ständer, i anseende till förre Länsnotarien, Lands-sekreteraren Olof Henrik Förbergs i Ijeusten ådragna obotliga sjukdom och ExpeditionsUIs kotte/s Förslag lill lindard. Skrifvelse 147 öfriga för honom förekommande bevekande omständigheter, beviljat bemälde Förberg för hans återstående lifstid en årlig pension af 200 R:dr B:ko, hvilket belopp, enligt Rikets Ständers föreskrift, borde utgöra ett honom personligen tillerkänd! understöd, hvarå borgenärer icke egde anspråk, men denna pension i anseende till den under sednare åren inträffade prisstegringen å alla lefnadsförnödenheter blifvit otillräcklig, har bos Rikets Ständer framställning egt rum om förhöjning deraf; och hafva Rikets Ständer, med hänseende till förekomne ömmande omständigheter, funnit godt förhöja nämnde pension till 450 R:dr R:mt. 58:o. Rikets Ständer hafva jemväl förehaft till pröfning en gjord framställning, alt f. d.
Af hvad sålunda nu blifvit till ämnets utredande anfördt visar sig, att tjensteackorden inom arméen varit från början af Kongl. Majit och Rikets Ständer beslutade såsom bidrag till de afskedades underhållande; att en, efter någon tid, medgifven befrielse från skyldigheten att ingå ackord snart, uppå Rikets Ständers begäran, återtogs i sammanhang hvarmed rättigheten till befordran gjordes i ökad mon beroende af ackord; att ett, efter underdånig åstundan af arméens befäl skedt och senare förnyadt försök till ackordens afskaffande misslyckats, hufvudsakligen, såsom det vill synas, genom olämplighet i sättet lör ändamålets vinnande, intilldess år 1833 ackordens inlösning och amortering bragtes till stånd, med ännu fortfarande årliga uppoffringar af arméens löntagare. Om ock, — hvad sorn icke torde kunna förnekas, — ackorden inom arméen, under den tid af nära 80 år de förekommo, gåfvo anledning till missbruk i många fall, kan dock icke utan obillighet påstås att arméens tjenstemän, skyldige såsom de voro att ingå ackord, böra derför uteslutande anses tillräknelige. Att så icke heller varit af Kongl. Majit och Rikets Ständer bedömdt, visar sig deraf, att ackordens inlösande år 1833 skedde med full ersättning till deras dåvarande innehafvare för hvad desse bevisligen utbetaldt. Men i uppenbar1 strid häremot står det då beslutade sättet om den inlösta ackordssummans amortering genom årliga afdrag, för framtiden, å befälets löner. Härigenom har arméens nu lefvande befäl fått sig pålagd skyldigheten att godtgöra hvad en längesedan förgången tid, genom felaktig lagstiftning å den ena, samt möjliga missbruk å den andra sidan, vållat, under det att arméens dåvarande befäl vunnit befrielse från all delaktighet i denna påföljd, liksom 20 år härefter sådan befrielse jemväl kommer till godo arméens då lefvande löntagare. Obilligheten, att icke säga orättvisan, för det nuvarande befälet af ett sådant förfaringssätt, är uppenbar, likasom det är en oeftergiflig pligt att undanrödja det öfverklagade missförhållandet.
Jag tror, att delta förslag lätteligen skulle kunna inflyta efter nyssnämnde §. Mitt förslag lyder sålunda: ”att de å denna lånerörelse uppkommande räntor icke fä till utlåning användas, utan skola vid utgången af hvarje qvartal lill Banken levereras; dock böra de, intilldess de till Riksg.cont. öfverlemnas, så vidt det med Bankens fördel och myntvärdets upprätthållande är förenligt, användas till uppköp af sådane verks räntebärande obligationer, som Bancofullm. anse äga full säkerhet.” Jag får nu fästa uppmärksamheten deruppå, all det icke är någon obetydlig summa, som här är i fråga. Man har calculerat årliga baneovinsten till 800,000 r:dr. Dertill kommer, att innan Bankens bokslut är uppgjordt, har ytterligare bancovinst under ett qvartal hunnit i Banken inflyta. Således kan man antaga, alt det blefve en million r:dr, som sålunda komme alf dragas från rörelsecapilalet, och dä detta kan förekommas på det sätt, alt dessa medel under tiden användas lill uppköp af räntebärande obligationer, hvilka Riksg.- cont., då det hehöfde medel för sina nigiflers bestridande, kunde åter försälja, ser jag intet skäl att vägra bifall till detta förslag, som alldeles icke afser någon ökad sedelemission, utan endast att få behålla vårt lilla rörelsecapilal oförminskadt. Hr von Hohenhausen: Jag får fästa uppmärksamheten derpå, att hvad vi först hafva att tillse vid denna §, är det, alt den bringas ; i conformitet med hvad som redan är beslutadt rör:de Bancosamt Handelsoch Näringsdisconterne. Dä ser jag icke, alt vi hafva någon annan utväg, än alt bifalla hvad Ulsk. i denna § föreslagit. Det särskilda förslag Frih. Raab omtalat, syntes mig hafva afseende pä såväl Bancosom Handelsoch Närings-, disconterne, och det är en särskild fråga, som jag nu icke vill upptaga. Frih. Cederström: Jag nödgas helt och hållet motsätta mig Frih. Raabs förslag, att göra Riksg.cont. till uppköpare af publika papper för Bankens räkning.
I sakristian mottogs jag af den gamle, lärde pastorn ' ocli nkgra damer af kyrkoförsarnlingen, och klockan 8 beträdde jag predikstolen, framledd af pastorn, hvilken i &amp; t vältaligt anförande presenterade mig .för menigheten sasom en, livilken. medförde budskap f r i n gamla Skandinavien, det kulturland, hvarifrån engelska språket fått så många af sina kärnord, hvarifrån litteraturen hemtat så n i h g a skatter och vetenskapen genom dess utmärkta inan gjort så stora insatser. E n vida intelligentare publik tilltalade jag. den gången, och kyrkan var full. Bifallet var dämpadt af hänsyn tili lokalens halgd, men den största uppmärksamhet ägnades mitt föredrag. Mot slutet inträffade en löjlig episod. Plötsligen höres f r h en af de främsta, bankarne till höger en ljudelig snarkning. J a g kunde omöjligt Mta bli att se dit. E n halfvuxen pojke hade insomnat med h k d e t på ryggstödet, med upphtvandt, rödbrusigt ansikte och vidöppen mun, hvarur thinerstockarne drogos på fullt allvar. Själf Yar jag. frestad '. att skratta, men ' allmänheten tycktes ej se något löjligt i pojkens beteende; troligt~is kvafde de skrattlusten af grannlagenhet mot mig. Gossens mor skämdes å hans vagnar och riiskade honom af aIIa krafter. ' I .sakristian hölls sedan ett litet ' möte ined presentationer, och inånga ungdomar trängde sig in ocli bkdo om Bröd, ty det hade icke räckt ' till åt alla; sade de. ~ättviksknllans svarta toppmössa utbyttes. där mot den moderna hatten för att undvika uppseende under spårvagnsfärden genom Philadelphia till initt hotell: Arvodet utbetalades. i nya banksedlar på pastorns skrifbord, qch i brist på .shifpapper lämnades kvitto p&amp; baksidan af e t t gammalt kuvert. Andra länder, andra seder! Utkladd till dalkulla, ined stickstrumpan i hand, har jag i vinter hållit föredrag af blandadt skämtsamt och allvarligt ikeldill i m h g a kyrkor, tillhörande olika religiösa samfund, alltid framförd och vänligen ' presenterad af ordinarie pastorn.
Enar af den år J7S9,jerned en Summa af 243,587 R:dr 3 sk. 3 rist, till RiksgäldsContoiret öfverflyttade så kallade gamla Riksgälden, endast 2,562 It:dr 3a sk. 2 r:st ifrån berörde tid till den 1 Januarii 1822, blifvit, efter behörig anmälan , liqvicjerade , men återstoden 241,024 R:dr 19 sk, 1 r:st, efter så lång tids förlopp, ännu bland Riksgälds-Contoirets skulder balanceras, hafva Riksens Ständer fastställt en pra?scriptions-tid till <len 31 December 1824, inom hvilken egarne af desse fordringar böra , •vid förlust af all iätt till betalning, deras innehafvande fordri ngs-bevis till liqvid förete; Och som ifrågavarande fordringar äro spridde på flera händer, lå Riksens Ständer alltså i underdånighet anhålla, att E. K. M. täcktes otn hvad sålunda är vordet förordnad!, i Nåder låta utfärda Allmän Kungörelse. 3'.o.
Tvillet alstras af okunnigheten; till hvars undanrödjande jag också redan tagit mig friheten, att underställa StatsUtsk. infordrandet af redovisningen för det, af It. St. vid sista Riksdagen beviljade betydliga anslaget tili bestridande af krigsförnödenheterne. Aflöningsförhållandemä för Arméens Befäls-personal förekomma nu, i större skala än någonsin förut varit händelsen. Härvid framställer sig först, förslaget till löneförbättringar förde vä ifva de Regementena; och hvarvid bohofvet af den begärda löneförhöjningen är så i ögonen fallande, att emot det begärda beloppet ingenting torde vara att erinra, om icke, att de i något enda afseende kunde tarfva en, på billighet grundad fö rhöjning. Härvid förekommer det mig icke fullt billigt, att UnderLöjtnir och Löjtnrr vid Lif-gardet till Häst äro upförda till samma lönebelopp som vid Gardes-regemttena till fot, Artilleriet och Ingeniör-corpsen, emedan t. ex. inköpen och underhållet af hästar och af en dyr sadelmundering, synas hafva bordt föranleda en skälig förhöjning, emot hvad som är föreslaget för Subaltern-officerare vid Artilleriet, hvilka rida kronans hästar. Skillnaden emellan Subaltern-befälets föreslagna aflöning vid Lif-gardet till häst och Kronprinsens Husar-regein:te synes äfven vara allt för stor: och åliggandet att på egen bekostnad hålla hästar m. m. har äfven dervid icke ådragit sig vederbörlig upmärksamhet vid förslagets upgörande. Det är likväl ganska maktpåliggande, att Regeringens förslager äro fullständiga, och så vidt möjligt beräknade på rättvisa och billighet; då det är allt för obehagligt för R. St„ att ouphörligt blifva affordrade tillökningar för behof, som på en gång kunnat och boidt vara tillfredsställda.
Dessa äro ofta endast efterhärmningar af djurs läten eller ock improvisationer utan någon bestämd meter eller rytm och ganska liten omvexling i toner; endast ett par gånger tyckte jag mig kunna höra en bestämd melodi. På aftonen sade min skjutskarl de tschuktschiska namnen på flere stjernor. Kl. 5 e. m. kom jag fram till Vega.» Ännu den 10 oktober var den nya isen mångenstädes i granskapet af fartyget så svag, att den ej höll att gå på, och blåa vattenskyar vid horisonten angåfvo, att betydliga sträckor öppet vatten ännu funnos i närheten. Men drifisen i vår omgifning låg så bergfast, att jag redan kunde på fartygets däck taga solhöjder med en qvicksilfverhorisont. För att få reda på huru det verkligen förhöll sig med det öppna vattnet, företogos den 13 okt. utflygter åt olika håll. Dr Kjellman kunde då från den 42 meter höga bergudden vid Jinretlen se ganska betydliga isfria ställen i hafvet norr ut. Dr Almqvist gick rätt utåt isen, följande spåren af tschuktscher, som utgått på sälfångst. Han tillryggalade omkring 20 kilometer öfver tätt packade drifisfält, utan att nå öppet vatten, och fann den nyfrusna is, med hvilken drifisstyckena voro sammanbundna, ännu öfverallt obruten. Tschuktscher, som den 28 okt. besökte fartyget i hundslädar, berättade dock, att hafvet ett stycke öster om oss var fullkomligt isfritt. Den 15 oktober återkom fångstmannen Johnsen från en jagtutfärd alldeles förfärad. Han berättade, att han under sina ströftåg på tundran funnit en mördad man, och medförde, i tanke att man här borta i tschuktschernas land vid ett dylikt tillfälle borde vidtaga ungefär likadana åtgärder som i de trakter, hvilka lyckliggöras genom ett ordnadt domstolsväsende, såsom species facti några hos den döde liggande redskap, deribland en ganska vacker lans, på hvars blad man ännu kunde upptäcka spår af guldinläggningar. Lyckligtvis hade han med dessa saker kommit obemärkt genom tschuktsch-lägret.
S. D. e. m. Wid förnyad föredragning af Allmänna Be värs och Ekonomiötskottets, den 19 istlidne Augusti under No 169, afgifne, samt den 25 derpå följde e. m. på bordet lagde utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut tneddeldte betänkande, om Directioners inrättande till Cavalleriets beklädnad m. m. fann Ridderskapet och Adeln för godt, att samma utlåtande gilla, likväl med iakttagande af följande förändringar. l'0 Att värdet å hvarje persedel väl skulle årligen bestämmas i MarkegångsTaxorne för de Län, der Trupperne äro indeldte, men icke, på sätt Utskotte* föreslagit, derefter underställas Krigsoch Kammar Collegiernes profning. 20 Att de Rusthållare, hvilka vid de sammanträden som, rörande detta ämne af Kongl. Maj ts Befallningshafvande med Ru thållarne komma att hållas, hvarken sjelfve eller genom Ombud sig infinna. Trot. Vt dr. ti, i Srptonb. 1823. c 5 T eller på annat tätt gifva deras tanka tillkänna, borde anses såsom hade de hestridt, att uti den ifrågavarande Passevolancen in gä* S. D. e. m. Föredrogos å nyo och biföllos följande från nedannämde Utskott inkomne samt den 25 sistlidne Augusti e. m. på bordet lagde utlåtanden: Från StatsLJtskottets : af den 19 sistlidne Augusti N:o 425, Om tillökt antal löner inom Stats - Expeditionerne af Kongl. Maj ts Cancelli N:o 429> rörande granskning af Wadstena KrigsmanshusCassas Räkenskaper. af den 12 sistlidne Augusti N:o 431» Rörande anstånd med betalningens erläggande för erhållen undsättningssäd från Allmänna Magazinslnrättningens förråd. ^:0 433* Angående eftergift och afskrifning för åtskillige äldre ännu obetalde fgj Prat. Utir. d. t Stpsimk. 1823. undsättnings spannemåls skulder £ Werm» lands Län.
Seså, gråt nu inte; gå ut och tag äggen med dig och sätt på kaffe — bästa java utan cikoria, och sätt fram två af mina bästa, äkta koppar och kom in till mig, så ska ' vi ha oss en riktigt treflig pratstund. » 285 tillade han, » skrifva till honom på s v e n s k a, ty han läser vårt språk obehindradt. » Nå, det var då riktigt intressant, tyckte jag, ty de äro väl ytterst få, hvilka i Petöfis land förstå Tegnérs tungomål — jag visste då blott, att svenskan förstods där nere i Ungern af Vambéry, den store upptäcktsresanden och språkforskaren, af Thomas von Szana, Sveriges och de svenska förhållandenas mångårige trofaste rapportör inom den magyariska tidningsvärlden, Viktor Rydbergs vän — ehuru de aldrig personligen råkades —, korrespondent och öfversättare, samt professorn vid Klausenburgs universitet Hugo von Meltzl, hvilken verkställt flere briljanta tolkningar till magyariskan af konung Oscar II:s skaldestycken. Men nu fick jag reda på en fjärde svenskmagyar, fick reda på att i Klausenburg var boende en man, hvilken som få utländingar i vår tid satt sig in i ej blott det svenska En stund därefter sade köksan till upppasserskan: » Nå, flyttar mamsell Lovisa? » » Tycker da, » svarade denna; » det är alldeles som det varit hundra gånger förr — strid och uppsägning, och nu försoning — titta i springan, ska du få se, hur de sitta bredvid hvarandra i soffan, och fröken håller mamsell Lovisa i hand, och mamsell strålar som en sol och det bara doftar af kaffe och försoning. » Zsombor Szåsz. J det högt ansedda ungerska hufvudstadsbladet Budapesti Naplé lästes den 25 november förra året en längre och liflig skildring från den svenska hufvudstaden, undertecknad: Zsombor Szåsz, och hvilken skildrings inledningsord lödo: Ellen Key kisasszony kalanzolt Stockholmban, det är utt y d t: fröken Ellen Key var min ciceron i Stockholm.
Föredrogs å nyo Statssamt Allmänna Besvärs• och Oeconomie Dtskottens Utlåtande, N;o 4p, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet N:o 34, i håga om Folkskolors inrättande i Riket: med vidblifv. ande i öfrigt af Ståndets beslut, i anledning af Betänkandet N:o 34, antogos fönindringarne, enligt Utlåtandet sN:o 49» S. I). Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Memorial,' JS:o 142, med förslag till jemkning uti Riks-Ståndens beslut, angående skjutsväsendel oell forvagns-inrältningar: jemknings-försla gen antogos af Borgare-Ståndet för dess del, äfvensom Ståndet i öfrigt biföll Betänkandet N:o ij?. S. D. Föredrogos å nyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Betänkande, J\:o 4°> i anledning af väckta motioner, om förändringar och tillägg i Kongl. Förordningen, angående Sockenstämmor och Kyrko-Råd, af den 26 Februarii 1817, bifölls, S. D. Föredrogos å nyo Banco-Utskottets Belänkanden: N:e> 78, i anledning af motion, angående föreskrifters meddelande, i afseende på undervigligt guldoch silfvermynt, sora till Banken ingår, bifölls; JNT:o 79, i anledning af motion, om rättighet för Banken att upptaga lån, till förstärkande af fonden för Handels-Disconten och belåningar af publika papper, afslogs; och N:o 80, i anledning af motion, angående afgifvande af specificeradt förslag å de publika papper, hvilka, enligt Rikets Ständers beslut, komma att i Banken belånas, bifölls. S. D.
Dylta bruks då varande innehafvare, att han, 0111 den sedermera så kallade Hålahults—allmänningen blefve för allmänning förklarad, framför någon annan skulle "få densamma till svafvelbruket att sig deraf till dess behöriga drift och nödiga ved-fournering, så långt den kan förslå, betjena”; hvarjemte Konung Carl XILs resolution eller privilegium af den 50 September 1712 innehölle i 5:te punkten: att som skogstrakten Hålahult vid namn, genom Eslats-sekreteraren Feifs pådrifvande blifvit förklarad för allmänning och af Bergs-kollegium under svafvelbruket lagd, så fann Kongl. Kongl. Maj.ts Nåd. Skrifvelse N:o 4-0. 25 Majit skäligt, alt densamma för svafvelbruket allt framgent blef behållen, såsom det angelägnaste och fördelaktigaste verket i den nejden, hvilket för Kongl. Majlis tjenst vore nödigt på allt görligt sätt med nödig skog förse; och ehuruväl för allmänningar, som jernbruk till smide och hlåsningar varda anslagne, en årlig rekognition erlägges, hvarifrån grufvor och de ädlare verken äro befriade, så ville Kongl. Majit nu och i framtiden hafva frikallat svafvelbruket, såsom ett af de ädlare verken, för en slik rekognition.? erläggande, så väl för ofvannämnde allmänning Hålahult, som der några flera Kronans skogstrakter för svafvelbruket kunde utsökas. Huru och på hvad vilkor Hålahults allmänning blifvit lagd under svafvelbruket, vore således tydligen ådagalagdt. När sådant skett med östra allmänningen hade icke kunnat utredas; men alt så väl denna som Hålahults allmänning borde för svafvelbrukets tillverkning användas, med frihet från rekognitions—afgift, syntes så väl af ofvannämnde, som af de sedermera tid efter annan angående bruksrörelsen vid Dylta utfärdade resolutioner.
Maj:t göra 68 Prot.-Uldrag den 28 November 1862. underdånig framställning om tillsättande af en Kommitté lor ordnande af denna angelägenhet. Ståndet ansåg ifrågavarande motion tillhöra Lag-Utskottels behandling. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Bevillnings—Utskottets Memorial, JM 1, angående tillökning af Utskottets tjenstemanna-personal; och Utlåtande, JM 2, i anledning af väckt motion om närmare bestämmelser i afseende på folkskole-afgiftens utgöraude. S. D. Föredrogos ånyo och lades till handlingarne Lag-Utskotlets Utlåtanden: JM 2, i anledning af verkställd granskning af Rikets Ständers Justitie-ombudsmaus embetsförvaltning från sednaste till innevarande riksmötes början; och JM 3, i anledning af remiss utaf Kongl. Majöls nådiga Proposition, angående ersättning till domare och målsegare i de fall, då (lera härader hafva gemensam tingsstad i brottmål. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades Kontraktsprosten Janzons den 26 dennes bordlagda motion, JM 63, om lekmannaverksamhetens ordnande, tillika med de i anledning deraf nu i Ståndet afgifna yttranden. S. D. Remitterades till Bevillnings—Utskottet en af Doktor Forssell den 26 dennes framställd motion, JM 64, om upphörande af den förmånsrätt i afseende på försäljning af bränvin m. m., som under vissa vilkor är gästgifverier på landet tillförsäkrad genom stadgandet i 12 § af Kongl. Förordningen den 7 December 1860. S. D. Föredrogs ånyo och remitterades till Lag-Utskottet Kyrkoherden Otterströms motion, JM 70, angående afskaffande of Prestoch Pastoral-examina, jemte de yttranden, som, med anledning deraf, i Ståndet denna dag blifvit afgifna. S, D.
Med afseende å hvad här ofvan anfördt blifvit, angående tjenstemäns tillsättning, och då antagning af extra vaktbetjening bör kunna anförtros Fullmägtiges deputerad och vederbörande Cbef, får Utskottet, under anmälan att Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden samt således tre Riks—Stånd, med bifall till Utskottets förslag i 10:de punkten, förordnat att nuvarande Tryckeri-föreståndare och Sedeltryckare må från indragningsstat uppbära nu innebafvande löner, hemställa att motsvarigheten till 51 och 52 §§ i reglementet må erhålla följande från punkt 24:o i betänkandet något afvikande lydelse: Banko-Utskoltels Memorial M 55. 13 10:o. Övervaktmästare, tillika Brandmästare, samt nödig vaktbetjening tillsättes medelst konstitutorial af Fullmägtige, efter det vederbörande Kontors-chef i ämnet hörd blifvit. Deputerad eger att, i samråd med Chefen för Revisions-kontoret, utse och antaga extra vaktbetjening. I händelse Rikets Ständer lemna bifall till förslaget derom, att Fullmägtige inom sig må utse deputerad för tillsyn öfver göromålen; så lärer, om ock Understyrelsen kommer att bibehållas, sådan undersökning, som omförmäles i 60 § af reglementet, kunna undvaras; och Utskottet anser sig fördenskull böra förnya tillstyrkandet i punkt 26:o af betänkandet, 1 l:o. att §§ 60 och 64 må från reglementet uteslutas. Då deputerad af Fullmägtige lämpligast är i tillfälle hos dem göra den anmälan, hvarom förmäles i 61 § af reglementet, torde punkt 27:o af betänkandet kunna antagas, så lydande: 12:o.
Inrättningen årligen tillflyta, bestrida de för dess behöriga vidmagthållande erforderlige utgifter, destoheldre sorn Inrättningen förut, oaktadt dess mindre inkomster af StatsVerket, ändock kunnat bestå och till en bildningsanstalt för Lärare utvidgas. Utskottet har derföre icke eller funnit sig nu kunna något vidare bidrag i detta ändamål föreslå, samt äfven ansett den af Hr Frih. Palmstjerna oroförmäldta åtgärd mindre nödig, då Besparingarne på HufvudTiteln stå under K. M:ts fria disposition och det är att förmoda, att K. M:t, i det fall att det beviljade Anslaget skulle vid något tillfälle icke finnas fullt tillräckligt, icke lärer underlåta att tillde - ]S2 Stats-Utskottets la Inrättningen det ytterligare biträde nämnde tillgångar kunna medgifva. Angående åter det anmäldte beliofvet af en Lärobok i Gymnastikeu, så erkänner Utskottet erhållandet af en sådan vara ett nödvändigt vilkor för vissheten, att, efter stiftarens borrtgång, det ifrågavarande Institutet kan upprätthållas, samt att Gymnastiken härstädes icke upphör alt såsom vetenskap behandlas. Det synes således äfven angeläget, ali Professoren Ling sättes i tillfälle, att åt efterkommande förvara de kunskaper han i Gymnastiken samlat, genom deras afhandJande på ett sätt som till Gymnastikens fullkomnande och vidare utbredande kan medverka, och då för möjligheten af ett sådant arbetes utförande Professoren ostridigt bör af det allmänna kunna påräkna någon ersättning för den uppoffring af möda och kostnad, som derifrån blifva oskil jäktige, tillstyrker Utskottet: att R. St:r måga bevilja en Summa i ett för allt af 2000 It:dr B:co att af R:g:sContoirets medel åt Professoren Ling utbetalas, i det bestämda ändamål, att han, för åtnjutandet deraf, författar en Lärobok i de Theoretiska och Practiska delarne af Gymnastiken. Finnande Utskottet sig tillika böra föreslå: att R. S:tr i sammanhang dermed och vid tilIkätinagifvandet af det fördubblade StatsAnslaget för det Gymnastiska Centralinstitutet, till K.